f:UROOPAN YHTEISÖJEN KOMtSStO 
Bryssel, 26.11.1997 
KOM(97) 599 Jopull. 
KOMISSION TIEDONAfiJO 
TULEVAISUUDEN ENERGIA: 
UUSIUTUVAT ENERGIALÄHTEET 
Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva 
valkoinen kirja 

SISÄLLYSLUETTELO 
1 Taustaa p.4 
1.1 Yleiset puitteet p.4 
1.1.1 Johdanto p.4 
1.1.2 Nykytilanne p.4 
1.1.3 Yhteisön strategian tarve p.6 
1.2 Vihreästä kirjasta käyty keskustelu p.8 
1.3 Strategiset tavoitteet p.10 
1.3.1 Unionin kunnianhimoinen tavoite p.10 
1.3.2 Jäsenvaltioiden tavoitteet ja strategiat p.11 
1.3.3 Alakohtaisesti saavutettavissa oleva uusiutuvien 
energialähteiden käytön kasvu p.11 
1.4 Alustava arvio joistakin kustannuksista ja hyödyistä p.12 
2 Toimintasuunnitelman pääpiirteet p.15 
2.1 Johdanto p.15 
2.2 Sisämarkkinoihin liittyvät toimenpiteet p.15 
2.2.1 Uusiutuvien energialähteiden tasavertainen pääsy 
sähkömarkkinoille p.16 
2.2.2 Verotus-ja rahoitustoimenpiteet p.17 
2.2.3 Uusi liikennettä sekä lämmön- ja sähköntuotantoa koskeva 
bioenergia-aloite p.18 
2.2.4 Rakennuksia koskevien määräysten kehittäminen ja sen 
vaikutukset yhdyskuntasuunnitteluun p.20 
2.3 Yhteisön politiikan tehostaminen p.20 
2.3.1 Ympäristö p.21 
2.3.2 Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys p.21 
2.3.3 Kilpailu ja valtiontuet p.21 
2.3.4 Tutkimus, teknologinen kehittäminen ja esittely p.22 
2.3.5 Aluepolitiikka p.22 
2.3.6 Yhteinen maatalouspolitiikka ja maaseudun 
kehittämispolitiikka p.24 
2.3.7 
2.4 
2.5 
2.5.1 
2.5.2 
2.5.3 
2.5.4 
3 
3.1 
3.2 
3.2.1 
3.2.2 
3.2.3 
3.2.4 
3.3 
4 
4.1 
4.2 
4.3 
4.4 
11 
11.1 Ulkosuhteet 
Jäsenvaltioiden yhteistyön lujittaminen 
Tukitoimenpiteet 
Kohdennetut edistämistoimenpiteet 
Markkinakelpoisuus ja kuluttajansuoja 
Uusiutuvien energialähteiden rahoitusmahdollisuuksien 
parantaminen rahoituslaitosten ja kaupallisten 
rahoitusmarkkinoiden osalta 
Uusiutuvien energialähteiden käyttöä tukevat verkostot 
Vauhdittam iskam panja 
Johdanto 
Avaintoimet 
Miljoonan valoenergiajärjestelmän käyttöönotto 
10 000 MW: n tuulivoimapuistokapasiteetin käyttöönotto 
10 000 MWth:n biomassakapasiteetin käyttöönotto 
Uusiutuvien energialähteiden integroitu käyttö 100 
kokeiluyhteisössä 
Arvio joistakin kustannuksista ja hyödyistä 
Seuranta ja täytäntöönpano 
Täytäntöönpano ja edistymisen seuranta 
Euroopan unionin politiikkojen ja ohjelmien sisäinen 
koordinointi 
Täytäntöönpano jäsenvaltioissa ja yhteistyö Euroopan 
unionin tasolla 
Toimintasuunnitelman täytäntöönpano -jatkotoimenpiteet 
LIITTEET 
Ohjeellinen toimintasuunnitelma 
Eri uusiutuvien energialähteiden arvioitu 
panos -vuoteen 2010 laadittu skenaario 
Biomassa p.25 
p.26 
p.27 
p.27 
p.28 
p.28 
p.29 
p.30 
P.30 
p.30 
p.30 
p.32 
p.33 
p.33 
p.34 
p.35 
p.35 
p.35 
p.35 
p.36 
p.37 
p.41 
p.41 
2 
11.2 
11.3 
11.4 
11.5 
11.6 
11.7 
11.8 
11.9 
11.10 
11.11 
111 
1. Vesi voima 
Tuulienergia 
Auringon läm pöenergia 
Auringon valoenergia 
Passiivinen aurinkoenergia 
Geoterminen energia ja lämpöpumput 
Muut uusiutuvat energialähteet 
Uusiutuvia energialähteitä koskevan yhteisön 
yleistavoitteen saavuttaminen 
Uusiutuvien energialähteiden arvioitu osuus sähkön-ja 
lämmöntuotannossa 
Arvio joistakin kustannuksista ja hyödyistä 
Uusiutuvien energialähteiden kehittämistä koskevat 
jäsenvaltioiden suunnitelmat ja toimet 
TAULUKOT 
Uusiutuvien energialähteiden osuus sisämaan 
bruttoenergiankulutuksesta p.43 
p.44 
p.44 
p.45 
p.45 
p.46 
p.46 
p.47 
p.47 
p.47 
P.49 
p.51 
1 A Eri uusiutuvien energialähteiden arvioitu panos vuoteen 201 O 
2. 
3. 
4. laaditussa skenaariossa p.52 
Nykyinen uusiutuvien energialähteiden bruttokulutus 
(miljoonaa öljyekvivalenttitonnia) ja vuotta 
201 O koskeva ennuste 
Nykyinen uusiutuviin energialähteisiin perustuva 
sähköntuotanto ja vuotta 2010 koskeva ennuste 
Nykyinen uusiutuviin energialähteisiin perustuva 
lämmöntuotanto (miljoonaa öljyekvivalenttitonnia) 
ja vuotta 2010 koskeva ennuste p.53 
p.54 
p.55 
5. Arvio kokonaisstrategian toteuttamisen edellyttämistä 
investointikustannuksista ja koituvista hyödyistä p.56 
6. Arvio alakohtaisista investointikustannuksista ja hyödyistä p.57 
3 
Luku 1 Taustaa 
1.1 Yleiset puitteet 
1.1.1 Johdanto 
Uusiutuvia energialähteitä hyödynnetään nykyään Euroopan unionissa epätasaisesti ja 
liian vähän. Vaikka monia uusiutuvia energialähteitä on käytettävissä runsaasti ja niihin 
liittyvät taloudelliset mahdollisuudet ovat merkittävät, niiden osuus unionin koko 
s1samaan bruttoenergiankulutuksesta, jonka ennustetaan yhä lisääntyvän 
tulevaisuudessa, on valitettavan pieni, alle kuusi prosenttia. Jotta voitaisiin vastata 
tämän tilanteen asettamaan haasteeseen, tarvitaan yhteisiä ponnisteluja sekä 
Euroopan yhteisön tasolla että jäsenmaissa. Mikäli yhteisö ei onnistu seuraavan 
vuosikymmenen aikana lisäämään huomattavasti uusiutuvista energialähteistä 
saatavan energian osuutta energiantarpeestaan, se menettää tärkeän 
kehitysmahdollisuuden ja samalla sen on yhä vaikeampaa noudattaa 
ympäristönsuojelua koskevia sitoumuksiaan Euroopassa ja maailmanlaajuisesti. 
Uusiutuvat energialähteet ovat kotimaisia energialähteitä. Näin ollen niiden avulla 
voidaan vähentää riippuvuutta tuontienergiasta ja parantaa energian saannin 
varmuutta. Kehittämällä uusiutuvia energialähteitä voidaan niin ikään edesauttaa 
aktiivisesti työpaikkojen luomista erityisesti pieniin ja keskisuuriin yrityksiin, jotka ovat 
tärkeitä yhteisön talousrakenteen kannalta ja jotka ovat enemmistönä uusiutuvan 
energian tuotannon eri aloilla. Uusiutuvien energialähteiden käyttöönotto voi olla 
avaintekijä myös alueellisessa kehittämisessä, jonka tavoitteena on yhteisön 
sosiaalisen ja taloudellisen yhteenkuuluvuuden lisääminen. 
Monissa Aasian, Latinalaisen Amerikan ja Afrikan kolmansissa maissa odotettavissa 
oleva energiankulutuksen kasvu, joka voidaan tyydyttää suurelta osin hyödyntämällä 
uusiutuvia energialähteitä, avaa lupaavia liiketoimintamahdollisuuksia Euroopan 
unionin teollisuudelle, joka on kansainvälisesti johtavassa asemassa monilla 
uusiutuvien energialähteiden osa-alueilla. Uusiutuviin energialähteisiin liittyvä 
teknologia on suurimmaksi osaksi modulaarista, mikä mahdollistaa niiden asteittaisen 
käyttöönoton. Tämä helpottaa myös käyttöönoton rahoitusta ja mahdollistaa 
tarvittaessa toiminnan nopean laajentamisen. Myös suuri yleisö suhtautuu suopeammin 
uusiutuvien kuin muiden energialähteiden kehittämiseen, mikä johtuu paljolti 
ympäristöön liittyvistä syistä. 
1.1.2 Nykytilanne 
Nyt kun Rion konferenssista on kulunut viisi vuotta, ilmastonmuutos on jälleen kuuma 
kansainvälinen keskustelunaihe, koska joulukuussa 1997 järjestetään Kiotossa 
Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen 
sopimuspuolten kolmas konferenssi. Euroopan unioni on todennut, että 
ilmastonmuutos vaatii pikaisia toimia. Se on lisäksi vahvistanut neuvottelukannakseen 
tavoitteen, jonka mukaan kasvihuonekaasujen päästöjä olisi vähennettävä 
teollisuusmaissa 15 prosenttia vuoden 1990 tasosta vuoteen 2010 mennessä. 
Edistääkseen tämän tavoitteen saavuttamista yhteisön jäsenvaltioissa komissio on 
yksilöinyt ilmastonmuutosta ja energiapolitiikkaa koskevassa tiedonannossaan 1 joukon 
energiaan liittyviä toimia, joihin kuuluu muun muassa uusiutuvien energialähteiden 
kehittäminen keskeisiksi energiantuotannon välineiksi. 
1 Ilmastonmuutos ja energ~politiikka, KOM(97) 196 lopullinen, 14.5.1997 
4 
Ministerineuvosto hyväksyi komission tiedonannon ja pyysi komissiota laatimaan 
toimintaohjelman sekä esittämään uusiutuvia energialähteitä koskevan strategian. 
Komissio on Kioton kansainvälisen ilmastonmuutoskonferenssin valmisteluvaiheessa 
vahvistanut Euroopan unionin neuvottelutavoitteen olevan sekä teknisesti että 
taloudellisesti toteutettavissa. Äskettäin antamassaan tiedonannossa2 komissio 
tarkastelee COrpäästöjen tuntuvan vähentämisen seurauksia, muun muassa energia­
alalle aiheutuvia vaikutuksia. Jotta tavoiteltu vähennys päästöjen määrässä 
saavutettaisiin, unionissa on tehtävä merkittäviä energiapoliittisia päätöksiä, joiden 
avulla voidaan etenkin vähentää energia- ja hiili-intensiteettiä. Nimenomaan 
uusiutuvien energialähteiden markkinaosuuden kasvun vauhdittaminen on erittäin 
tärkeää hiili-intensiteetin ja samalla COrpäästöjen vähentämisen kannalta riippumatta 
siitä, minkälaiseen tulokseen Kioton konferenssissa lopulta päädytään. 
Euroopan unioni on jo nyt 50-prosenttisesti riippuvainen tuontienergiasta, ja ilman alalla 
toteutettavia toimia tuontiriippuvuuden arvioidaan lisääntyvän vuoteen 2020 mennessä 
70 prosenttiin. Tämä koskee erityisesti öljyä ja kaasua, joita tuodaan tulevaisuudessa 
lisääntyvässä määrin entistä kauempana unionista sijaitsevista lähteistä. Monissa 
tapauksissa näihin lähteisiin liittyy myös tiettyjä geopoliittisia epävarmuustekijöitä. Näin 
ollen energian saannin varmuus nousee yhä tärkeämmäksi kysymykseksi. Uusiutuvilla 
energialähteillä tulee olemaan tärkeä asema ·vähennettäessä energian tuontia, ja 
samalla ne vaikuttavat myös myönteisesti kauppataseeseen ja energian saannin 
varmuuteen. 
Energian sisämarkkinoiden aikaansaamisessa on jo edistytty varsin pitkälle. 
Ministerineuvostossa on päästy yksimielisyyteen sähköalan vapauttamisen 
ensimmäisestä vaiheesta, ja kaasualaa koskevat neuvottelut ovat hyvässä vauhdissa. 
Energiaverkkojen olemassaoloa edellyttävien energiamuotojen markkinoiden 
avaaminen tuo markkinavoimat aloille, jotka ovat viime aikoihin asti olleet suurimmaksi 
osaksi monopolien hallussa. Tämä luo uusiutuville energialähteille haastavan uuden 
toimintaympäristön: yhtäältä niille avautuu lisää mahdollisuuksia mutta toisaalta ne 
joutuvat vastaamaan tiukan hintakilpailun asettamaan haasteeseen. Tarvitaankin 
tarkoituksenmukaisia lisätoimia, joille edistetään uusiutuvien energialähteiden 
kehittämistä. 
Uusiutuvien energialähteiden osuus yhteisön energiataseesta on käytettävissä oleviin 
teknisiin mahdollisuuksiin nähden edelleen selvästi liian pieni. On kuitenkin näkyvissä 
merkkejä siitä, että tilanne on muuttumassa, joskin hitaasti. Resurssiperusta tunnetaan 
entistä paremmin, alalla käytettävä teknologia paranee jatkuvasti, asenteet uusiutuvien 
energialähteiden käyttöä kohtaan ovat muuttumassa ja uusiutuvien energialähteiden 
hyödyntämiseen liittyvien tuotteiden valmistus ja alan palvelut kehittyvät. Siitä 
huolimatta uusiutuvilla energialähteillä on edelleen vaikeuksia "lyödä itsensä läpi" 
markkinoilla. Monet uusiutuvat energialähteet voitaisiin kuitenkin saada 
kilpailukykyisiksi varsin vähillä lisäponnisteluilla. Toisaalta biomassa (mukaan lukien 
energiakasvit), tuulienergia ja aurinkoenergia tarjoavat kaikki runsaasti toistaiseksi 
hyödyntämättömiä teknisiä mahdollisuuksia. 
Nykyiset kehityssuuntaukset osoittavat, että uusiutuvien energialähteiden käyttöön 
liittyvää teknologiaa on pystytty kehittämään viime vuosina huomattavasti. 
Kustannukset laskevat nopeasti, ja monien uusiutuvien energialähteiden käyttö on jo 
nykyään -oikeanlaisissa olosuhteissa -taloudellisesti kannattavaa tai lähes 
kannattavaa. Lisäksi on saatu ensimmäisiä viitteitä tuulienergiajärjestelmien ja 
2 Ilmastonmuutos -EU:n lähestymistapa Kioton ympäristökonferenssia varten, KOM(97) 481 
lopullinen, 1.10.1997 
5 
aurinkokahojen ottamisesta käyttöön laajassa mittakaavassa. Eräät energialähteet, 
etenkin biomassa, pienet vesivoimalaitokset ja tuulienergia, ovat jo nykyään 
kilpailukykyisiä ja taloudellisesti elinkelpoisia erityisesti verrattuna muihin hajautettuihin 
sovelluksiin. Auringon valoenergian hyödyntämisen kustannukset ovat laskeneet 
nopeasti, mutta tämä energiantuotantomuoto on edelleen riippuvaisempi suotuisista 
olosuhteista kuin muut. Aurinkokäyttöiset vedenlämmittimet ovat nykyisin 
kilpailukykyisiä monilla unionin alueilla. 
Vallitsevassa taloudellisessa tilanteessa vakavana esteenä tiettyjen uusiutuvien 
energialähteiden laajemmalle käytölle ovat olleet muita energialähteitä korkeammat 
alkuvaiheen investointikustannukset. Näin on siitä huolimatta, että monien uusiutuvien 
energialähteiden kustannukset ovat muuttumassa -joissakin tapauksissa jopa varsin 
nopeasti entistä edullisemmiksi tavanomaisia polttoaineita käyttävään 
energiantuotantoon verrattuna ja että uusiutuvien energialähteiden polttoaineesta 
aiheutuvat käyttökustannukset ovat biomassaa lukuun ottamatta olemattomat. Tämä 
johtuu erityisesti siitä, että tavanomaisilla menetelmillä tuotetun energian hinnat eivät 
tällä hetkellä vastaa objektiivisia kokonaiskustannuksia, joihin kuuluvat myös 
yhteiskunnalle tavanomaisten polttoaineiden käytön aiheuttamasta ympäristön 
pilaantumisesta aiheutuvat ulkoiset kustannukset. Lisäksi uusiutuvien energialähteiden 
käyttöönottoa jarruttaa se, että nämä energialähteet, kuten monet muutkin 
innovatiiviset teknologiat, kärsivät alkuvaiheessa sijoittajien, valtiovallan ja käyttäjien 
luottamuksen puutteesta. Syynä tähän on, että niiden tarjoamista teknisistä ja 
taloudellisista mahdollisuuksista ei tiedetä tarpeeksi ja että muutos ja uudet ajatukset 
kohtaavat yleensäkin aina vastarintaa. 
Eurooppa on maailmanlaajuisesti tarkastellen kehityksen eturintamassa useilla 
uusiutuvien energialähteiden osa-alueilla. Ala kokonaisuudessaan on Euroopan 
unionissa merkittävä työllistäjä. Pelkästään varsinainen kokoonpano- ja 
tuotantoteollisuus käsittää useita satoja, pääasiassa pieniä ja keskisuuria yrityksiä. 
Tämän lisäksi tarvitaan hankinta- ym. palveluja. Alan uuden teknologian (johon eivät 
kuulu suuret vesivoimalaitokset ja biomassan tavanomainen käyttö) vuotuinen 
maailmanlaajuinen kokonaisliikevaihto on arviolta yli viisi miljardia ecua. Euroopan 
osuus tästä on yli kolmannes. 
1.1.3 Yhteisön strategian tarve 
Uusiutuvien energialähteiden kehittäminen on jo jonkin aikaa ollut Euroopan yhteisön 
energiapolitiikan keskeinen tavoite. Neuvosto3 sisällytti jo vuonna 1986 
energiatavoitteisiinsa uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisen. Tämän jälkeen 
alan teknologiaa on kyetty kehittämään huomattavasti JOULE-THERMIEn, INCOn ja 
FAIRin kaltaisten yhteisön eri TTK-ja esittelyohjelmien avulla. Nämä ohjelmat ovat 
sekä edistäneet kaikki uusiutuvien energialähteiden osa-alueet kattavan 
teollisuudenalan luomista Eurooppaan että auttaneet Euroopan teollisuutta 
saavuttamaan kansainvälisesti johtavan aseman alalla. Teknologisen johtoaseman 
säilyttämistä tukee tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen viides puiteohjelma, jossa 
uusiutuvilla energialähteillä on keskeinen asema. AL TEN ER-ohjelman4 myötä 
neuvosto otti ensimmäisen kerran käyttöön erityisen uusiutuvien energialähteiden 
edistämiseen tarkoitetun rahoitusinstrumentin. Euroopan parlamentti on puolestaan 
toistuvasti korostanut uusiutuvien energialähteiden merkitystä ja äskettäisessä 
päätöslauselmassaan5 se kannatti voimakkaasti yhteisön toimintasuunnitelman 
3 EYVL N:o C 241, 25.9.1986, s. 1 
4 EYVL N:o L 235, 18.9.1993, s. 41 
5 PE 216/788 lopullinen 
6 
laatimista niiden käytön edistämiseksi. Komissio esitti näkemyksensä yhteisön 
energiapolitiikan tavoitteista ja niiden saavuttamiseksi käytettävistä välineistä 
valkoisessa kirjassaan Euroopan unionin energiapolitiikka6. Energiapolitiikalle 
määritettiin kolme keskeistä tavoitetta: kilpailukyvyn parantaminen, energian saannin 
varmuus sekä ympäristön suojelu. Yhdeksi tärkeäksi tekijäksi näihin tavoitteisiin 
pyrittäessä katsottiin uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen. Lisäksi 
ehdotettiin uusiutuvia energialähteitä koskevaa strategiaa, jota yksilöitiin 
energiapolitiikkaa koskevan valkoisen kirjan liitteenä olleessa "ohjeellisessa 
työohjelmassa". 
Samaan aikaan jäsenvaltioissa on toteutettu uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja 
niihin liittyviä ohjelmia tukevia toimenpiteitä. Jotkin jäsenvaltiot ovat laatineet 
suunnitelmia ja määrittäneet tavoitteita uusiutuvien energialähteiden kehittämiseksi 
keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Uusiutuvien energialähteiden osuus sisämaan 
bruttoenergiankulutuksesta vaihtelee huomattavasti eri jäsenvaltioissa, alle 1 
prosentista yli 25 prosenttiin (ks. taulukko ·1 ). Yhteisön strategia luo tarvittavat 
kokonaispuitteet kansallisille aloitteille ja antaa niille lisäarvoa tehostamalla 
toimenpiteiden kokonaisvaikutusta. 
Uusiutuvia energialähteitä koskevan kokonaisstrategian laatiminen on noussut 
olennaisen tärkeäksi kysymykseksi useasta eri syystä. Kaikkein tärkein syy on se, että 
ilman johdonmukaista ja selkeää strategiaa sekä uusiutuvien energialähteiden 
markkinaosuudelle asetettua kunnianhimoista yleistavoitetta nämä energialähteet eivät 
saa merkittävää osuutta yhteisön energiataseesta. Tekniikan kehitys ei pysty yksin 
murtamaan niitä monia ei-teknisiä esteitä, jotka jarruttavat uusiutuvien energialähteiden 
aseman vahvistumista energiamarkkinoilla. Useimpien perinteisten polttoaineiden 
hinnat ovat tällä hetkellä suhteellisen vakaita ja historiallisesti katsoen alhaisella tasolla, 
mikä on jo sinänsä omiaan estämään siirtymistä uusiutuvien energialähteiden käyttöön. 
Tässä tilanteessa ovat selvästikin tarpeen poliittiset toimenpiteet, joilla muutetaan 
vallitsevaa asetelmaa siten, että edellä mainitut ympäristöön ja energian saannin 
varmuuteen liittyvät keskeiset näkökohdat otetaan paremmin huomioon. liman selkeää 
ja kokonaisvaltaista strategiaa ja siihen liittyviä lainsäädännöllisiä toimenpiteitä 
uusiutuvien energialähteiden kehitys on liian hidasta. Näin ollen pitkän aikavälin 
vakaan kehyksen luominen uusiutuvien energialähteiden kehittämiselle siten, että 
otetaan huomioon niin poliittiset, lainsäädännölliset, hallinnolliset, taloudelliset kuin 
markkinoihinkin liittyvät näkökohdat, on ensisijaisen tärkeää näiden energialähteiden 
kehittämiseen osallistuvien taloudellisten toimijoiden kannalta. Lisäksi sisämarkkinoiden 
kehittyessä vaaditaan yhteisön laajuista strategiaa, jotta voidaan välttää jäsenvaltioiden 
joutuminen keskenään eriarvoiseen asemaan tai energiamarkkinoiden vääristyminen. 
Euroopan uusiutuvien energialähteiden alan teollisuuden johtava kansainvälinen 
asema voidaan säilyttää ja sitä voidaan lujittaa ainoastaan luomalla laajat ja kasvavat 
kotimarkkinat. 
Uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistävän politiikan muotoilu edellyttää aloitteita, 
jotka koskevat laaja-alaisesti politiikan eri osa-alueita: energiaa, ympäristöä, työllisyyttä, 
verotusta, kilpailua, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä, maataloutta, 
aluepolitiikkaa sekä ulkosuhteita. Uusiutuvia energialähteitä koskevan strategian 
keskeisenä tavoitteena on varmistaa, että tarve edistää näiden energialähteiden 
käyttöä tunnustetaan sekä esitettäessä uusia poliittisia toimia koskevia aloitteita että 
toteutettaessa olemassa olevia politiikkoja kaikilla edellä luetelluilla aloilla. Tarvitaankin 
kattava toimintasuunnitelma, jonka avulla voidaan taata, että näitä politiikkoja 
6 Euroopan unionin energiapolitiikka, KOM(95) 682, 13.12.1995 
7 
toteutetaan yhdenmukaisesti sekä koko yhteisössä, jäsenvaltioiden tasolla että 
paikallisesti. 
Jäsenvaltioilla on toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa ratkaisevan tärkeä asema. 
Niiden on päätettävä yleisten puitteiden sisällä omista erityistavoitteistaan ja 
kehitettävä kansalliset strategiat näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Tässä 
valkoisessa kirjassa ehdotetut toimenpiteet on myös sovitettava kunkin jäsenvaltion 
erityisten sosioekonomisten, ympäristöön ja energiaan liittyviin sekä maantieteellisten 
erityispiirteiden mukaisiksi. Niin ikään on otettava huomioon kunkin jäsenvaltion 
tekniset ja fyysiset mahdollisuudet hyödyntää uusiutuvia energialähteitä. 
Selvittääkseen uusiutuvien energialähteiden alalla toteutettavien yksittäisten poliittisten 
aloitteiden mahdollisia vaikutuksia komissio on tukenut TERES-hanketta. TERES 11 -
tutkimus7 perustuu yhteen niistä skenaarioista, joita kehiteltiin aiemmin Euroopan 
energiatilannetta vuoteen 2020 selvittäneessä komission ennusteessa8, mutta siinä 
mennään pidemmälle ottamalla huomioon erilaisia uusiutuvia energialähteitä koskevia 
olettamuksia ja hahmottelemalla näin kolme lisäskenaariota. Näissä skenaarioissa 
ennustetaan uusiutuvien energialähteiden osuudeksi sIsamaan 
bruttoenergiankulutuksesta 9,9-12,5 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. Kyseisiin 
energialähteisiin liittyvä tekninen potentiaali on kuitenkin vielä paljon suurempi. 
Eri skenaariot osoittavat selvästi, että merkittävä osa Euroopan unionissa tarvittavasta 
energiasta voidaan saada uusiutuvista energialähteistä. Toisaalta uusiutuvien 
energialähteiden asema energialähteiden yhdistelmässä on hyvin herkkä politiikan 
muutoksille. Jos käyttöön ei oteta erityisiä kannustimia, uusiutuvien energialähteiden 
tarjoamat mittavat mahdollisuudet jäävät hyödyntämättä, eivätkä nämä energialähteet 
saa riittävää osuutta Euroopan energiataseesta. 
1.2 Vihreästä kirjasta käyty keskustelu 
Komissio aloitti uusiutuvia energialähteitä koskevan strategian laatimisen antamalla 20. 
marraskuuta 1996 vihreän kirjan.9 Vuoden 1997 alussa käytiin laaja julkinen 
keskustelu, jossa puitiin erityisesti sitä, minkätyyppisiä ja -luonteisia ensisijaisen 
tärkeiksi katsottuja toimenpiteitä voitaisiin toteuttaa yhteisön tasolla ja mitä vastaavasti 
jäsenvaltioiden tasolla. Vihreään kirjaan ottivat kantaa useat yhteisön toimielimet, 
jäsenvaltioiden hallitukset ja virastot sekä lukuisat yritykset ja järjestöt, joilla on 
uusiutuviin energialähteisin liittyviä etuja. Komissio järjesti kuulemisajan kuluessa kaksi 
kokousta, joissa eri kysymyksistä keskusteltiin laajasti. 
Yhteisön toimielimet ovat esittäneet yksityiskohtaiset huomautuksensa vihreästä 
kirjasta sekä kantansa siihen, mitä keskeisiä osatekijöitä tulevan uusiutuvia 
energialähteitä koskevan yhteisön strategian olisi sisällettävä, mitä toimia sen 
yhteydessä olisi ensisijaisesti toteutettava ja minkälainen asema yhteisöllä olisi oltava 
tässä prosessissa. Neuvosto toteaa vihreää kirjaa koskevassa päätöslauselmassaan 10, 
että riittävät uusiutuvia energialähteitä koskevat toimet ovat erittäin tärkeitä kestävän 
taloudellisen kasvun kannalta ja että tavoitteena on oltava strategia, joka johtaa 
kilpailukyvyn kohentumiseen sekä uusiutuvien energialähteiden huomattavaan 
osuuteen energiantuotannossa pitkällä aikavälillä. Näin ollen neuvosto katsoo, että 
jäsenvaltioiden ja yhteisön olisi määritettävä ohjeellisia tavoitteita, jotka toimisivat 
suuntaviivoina pyrittäessä saavuttamaan kunnianhimoinen yleistavoite, uusiutuvien 
7 TERES 11, Euroopan komissio 1997 
8 European Energy to 2020 -A Scenario Approach, Euroopan komissio 1996 
9 Tulevaisuuden energia: Uusiutuvat energialähteet, KOM(96) 576, 20.11.1996 
10 Neuvoston päätöslauselma N:o 8522/97, 10.6.1997 
8 
energialähteiden kokonaisosuuden kaksinkertaistaminen vuoteen 2010 mennessä. 
Neuvoston päätöslauselmassa todetaan, että kokonaisvaltaisen strategian olisi 
sisällettävä tiettyjä keskeisen tärkeitä toimenpiteitä, joita ovat: uusiutuvia 
energialähteitä koskevien standardien yhdenr'hukaistaminen; tarkoituksenmukaiset 
sääntelytoimenpiteet, joilla kehitetään markkinoita; sopivissa tapauksissa annettavat 
investointituet sekä tiedon levittäminen, jolla lisätään markkinoiden luottamusta ja johon 
on yhdistetty erityistoimia asiakkaiden valinnanvaran lisäämiseksi. Lisäksi 
päätöslauselman mukaan on huolehdittava siitä, että tutkimuksen, teknologisen 
kehittämisen ja esittelyn viidennessä puiteohjelmassa tuetaan riittävästi uusiutuvia 
energialähteitä ja että toimia koordinoidaan ja niiden edistymistä seurataan tehokkaasti 
siten, että käytettävissä olevat voimavarat hyödynnetään mahdollisimman hyvin. 
Euroopan parlamentti toteaa vihreää kirjaa koskevassa päätöslauselmassaan 11, että 
uusiutuvilla energialähteillä voi olla tärkeä asema kasvihuoneilmiön torjumisessa, 
energian saannin varmuuden parantamisessa sekä työpaikkojen luomisessa pieniin ja 
keskisuuriin yrityksiin sekä maaseutualueille. Parlamentti katsoo, että Euroopan unioni 
tarvitsee pikaisesti erityisen edistämisstrategian, jonka avulla voidaan yhdenmukaistaa 
verotusta, huolehtia ympäristönsuojelusta ja laatia standardeja, sisällyttää ulkoiset 
kustannukset hintoihin sekä varmistaa energian sisämarkkinoiden asteittainen 
vapauttaminen siten, että uusiutuvat energialähteet eivät joudu muita energialähteitä 
epäedullisempaan asemaan. Parlamentti ehdottaa, että tavoitteeksi tulisi asettaa 
uusiutuvien energialähteiden 15 prosentin suuruinen osuus Euroopan unionissa 
vuoteen 2010 mennessä. Parlamentti pyytää komissiota ehdottamaan erityistoimia, 
joilla edistetään uusiutuvien energialähteiden laajamittaista käyttöä. Lisäksi 
päätöslauselmassa mainitaan joitakin parlamentin kannattamia erityistoimia. Näitä ovat 
jäsenvaltiokohtaisten tavoitteiden määrittäminen, yhteinen energiaverotusmalli, vapaa 
ja tasavertainen pääsy sähköverkkoon siten, että energialaitokset maksavat 
uusiutuvista energialähteistä tuotetusta sähköstä tietyn vähimmäishinnan, suunnitelma 
Euroopan uusiutuvien energialähteiden rahaston perustamisesta (joka esitetään 
pääpiirteittäin) sekä uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistävää yhteistä ohjelmaa 
koskeva strategia, jolla pyritään saamaan käyttöön miljoona uutta rakennusten katolle 
sijoitettavaa aurinkosähköjärjestelmää sekä 15 000 MW lisää tuulienergiakapasiteettia 
ja 1 000 MW lisää biomassakapasiteettia. 
Parlamentin päätöslauselman mukaan olisi lisäksi annettava rakennusdirektiivi, tehtävä 
suunnitelma rakennerahastojen entistä laajemmasta käytöstä sekä laadittava pelto-ja 
metsäbiomassan tehokkaampaa hyödyntämistä koskeva strategia ja uusiutuvien 
energialähteiden käyttöön liittyvän teknologian vientistrategia. Parlamentti toistaa 
päätöslauselmassa näkemyksensä, jonka mukaan uusiutuvien energialähteiden 
tukemiseen käytettäviä yhteisön budjettimäärärahoja on tarpeen lisätä nykyisin 
ydinenergian tutkimukseen käytettävien varojen tasolle. Lisäksi parlamentti ehdottaa 
uuden perussopimuksen tekemistä uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi. 
Parlamentin maa-ja kalatalous- sekä maaseudun kehittämisvaliokunta on lisäksi 
antanut lausunnon, jossa se katsoo, että biomassasta saatavan energian osuus 
primaarienergian tuotannon kokonaisyhdistelmästä voitaisiin nostaa 1 O prosenttiin 
vuoteen 2010 mennessä. Niin ikään komitea katsoo, että Euroopan unionin 
energiapolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan keskinäistä koordinointia olisi 
parannettava, sekä korostaa, että maatalouspolitiikalla on huolehdittava siitä, että 
käytettävissä on biomassan saamiseen tarvittava peltoala. 
11 PE 221/398 lopullinen 
9 
Myös talous-ja sosiaalikomitea 12 sekä alueiden komitea 13 ovat esittäneet 
yksityiskohtaiset huomautukset kaikista vihreän kirjan luvuista. Näissäkin 
huomautuksissa painotetaan, tarkastellaan sekä tuetaan kestävään kehitykseen liittyviä 
yleisiä tavoitteita sekä eri keinoja, joilla uusiutuvien energialähteiden osuus 
energiantuotannosta voidaan kasvattaa mahdollisimman suureksi. Lisäksi näissä 
lausunnoissa esitetään eri tapoja, joilla paikalliset ja alueelliset viranomaiset voitaisiin 
parhaiten saada omien tehtäviensä ja vastuualueidensa mukaisesti tukemaan 
uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja markkinaosuuden kasvua. Kun otetaan 
huomioon, että useimpia uusiutuvia energialähteitä käytetään hajautetusti, tällaisissa 
käytännön toimissa voitaisiin -yhteisön strategian ja toimintasuunnitelman puitteissa -
soveltaa toissijaisuusperiaatetta. Tämä antaisi paikallisviranomaisille lisää päätösvaltaa 
ja vastuuta ympäristöasioissa. Uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen on 
myös hyvä esimerkki kysymyksestä, jossa energiapolitiikan ja aluepolitiikan tavoitteet 
voivat tukea toisiaan erittäin tehokkaalla tavalla esimerkiksi maaseutu-, saari-ja muissa 
syrjäisissä yhteisöissä, joissa kestävää kehitystä ja väestöpohjan säilyttämistä voidaan 
tukea aktiivisesti korvaamalla tehoton pienen mittakaavan fossiilisten polttoaineiden 
käyttö uusiutuvia energialähteitä käyttävillä voimaloilla. Näin parannetaan elintasoa ja 
luodaan työpaikkoja. 
Jäsenvaltioiden virastoilta, teollisuudelta, ammattijärjestöiltä, alueellisilta järjestöiltä, 
laitoksilta ja kansalaisjärjestöiltä on saatu vihreän kirjan julkaisemisen jälkeen yhteensä 
yli 70 kirjallista kannanottoa. Vihreästä kirjasta käyty laaja julkinen keskustelu ja esitetyt 
lukuisat kannanotot ovatkin tarjonneet komissiolle arvokasta palautetta sen 
luonnostellessa tätä valkoista kirjaa ja ehdottaessa uutta toimintasuunnitelmaa. 
1.3 Strategiset tavoitteet 
1.3.1 Unionin kunnianhimoinen tavoite 
Komissio pyrki vihreän kirjan avulla kartoittamaan mielipiteitä siitä, onko syytä asettaa 
ohjeelliseksi tavoitteeksi uusiutuvien energialähteiden 12 prosentin osuus Euroopan 
unionin s1samaan bruttoenergiankulutuksesta vuoteen 201 0 mennessä. 
Kuulemisprosessin aikana saatu erittäin myönteinen- palaute vahvisti komission 
näkemyksen, jonka mukaan ohjeellinen tavoite on hyödyllinen energiapolitiikan väline, 
jolla annetaan selkeä poliittinen signaali ja joka kannustaa toimiin. Näin ollen tässä 
valkoisessa kirjassa esitettävällä strategialla ja toimintasuunnitelmalla pyritään siihen, 
että uusiutuvien energialähteiden osuus energiantuotannosta on vuoteen 2010 
mennessä Euroopan unionissa 12 prosenttia. Tavoite on kunnianhimoinen mutta 
realistinen. Kun otetaan huomioon, että uusiutuvien energialähteiden osuuden tuntuva 
kasvattaminen Euroopan unionissa on kaiken kaikkiaan erittäin tärkeää, tämä 
ohjeellinen tavoite on nähtävä vähimmäistavoitteena, johon on pyrittävä riippumatta 
siitä, minkälaisiksi COrpäästöjä koskevat tavoitteet tarkalleen ottaen viime kädessä 
muotoutuvat. On kuitenkin myös tärkeää seurata edistymistä ja säilyttää mahdollisuus 
arvioida uudelleen asetettua strategista päämäärää, jos siihen on tarvetta. 
Laskelmat siitä, missä määrin uusiutuvien energialähteiden käytön on lisäännyttävä, 
jotta tavoitteena oleva 12 prosentin osuus unionin energialähteiden yhdistelmästä 
saavutettaisiin, perustuvat Kioton konferenssia edeltävässä skenaariossa (nk. "tätä 
menoa" -skenaario, European Energy to 2020, ks. alaviite 8) esitettyyn ennusteeseen 
energian käytöstä. On todennäköistä että energian kokonaiskulutus 15 EU-maassa 
laskee vuoteen 201 0 mennessä, jos Kioton konferenssin jälkeen toteutetaan tarvittavat 
energiansäästötoimenpiteet. Toisaalta unionin laajeneminen uusiin jäsenmaihin, joissa 
12 Talous-ja sosiaalikomitean lausunto, CES 462/97, 23.-24. 4.1997 
13 Alueiden komitean lausunto, CdR 438/96 lopullinen 
10 
uusiutuvien energialähteiden käyttö on miltei olematonta, vaatii vastapainoksi 
suurempaa uusiutuvien energialähteiden käytön kokonaislisäystä. Näin ollen tässä 
vaiheessa katsotaan, että 12 prosentin yleistavoitetta ei ole mahdollista pilkkoa 
tarkemmin erillisiksi osatavoitteiksi. On kuitenkin korostettava, että tämä yleistavoite on 
politiikan toteuttamisessa käytettävä väline, joka ei ole oikeudellisesti sitova. 
1.3.2 Jäsenvaltioiden tavoitteet ja strategiat 
Euroopan umomn yleistavoitteeksi asetettu uusiutuvien energialähteiden 
markkinaosuuden kaksinkertaistaminen 12 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä, 
merkitsee sitä, että jäsenvaltioiden on omien mahdollisuuksiensa mukaisesti 
edistettävä uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämistä. Kunkin jäsenvaltion 
määrittämät omat tavoitteet voivat luoda kannustimia, joilla tehostetaan käytettävissä 
olevien mahdollisuuksien hyödyntämistä. Tällaiset tavoitteet ovat myös hyödyllinen 
väline pyrittäessä supistamaan CO2-päästöjä ja vähentämään energiariippuvuutta sekä 
kehittämään alan teollisuutta kussakin maassa ja luomaan työpaikkoja. Siksi on 
tärkeää, että jokainen jäsenvaltio laatii itse oman strategiansa ja esittää sen 
mukaisesti, miten se aikoo osaltaan edistää vuoden 2010 yleistavoitteen 
saavuttamista, millainen osuus eri uusiutuvilla energialähteillä tulee olemaan tavoitteen 
saavuttamisessa ja mitä toimenpiteitä se aikoo toteuttaa lisätäkseen eri 
energialähteiden käyttöönottoa. 
On kuitenkin korostettava, että niin yhteisön kuin jäsenvaltioidenkin toimenpiteiden on 
uusien aloitteiden lisäksi rakennuttava jo nykyisin toteuttavien toimenpiteiden ja 
strategioiden varaan. Jotkin jäsenvaltiot ovat laatineet uusiutuvia energialähteitä 
koskevia kansallisia suunnitelmia ja määrittäneet tavoitteet vuosille 2010, 2020 ja jopa 
2030. Liitteessä III on kartoitettu jäsenvaltioiden suunnitelmia ja toimia uusien 
energialähteiden kehittämisen alalla. Jäsenvaltiot pyrkivät siis jo nykyisin kehittämään 
uusiutuvia energialähteitä, ja yhteisön strategia muodostaa näin ollen puitteet, joilla 
edistetään näitä toimia sekä varmistetaan niistä saatujen kokemusten laajempi 
hyödyntäminen. Yhteisön tason toiminta voi tuottaa lisäarvoa siten, että sen avulla 
voidaan koota ja välittää muille kokemuksia toimivista teknisistä ja markkinoihin 
liittyvistä ratkaisuista. 
1.3.3 Alakohtaisesti saavutettavissa oleva uusiutuvien energialähteiden käytön 
kasvu 
Uusiutuvien energialähteiden 12 prosentin keskimääräistä osuutta koskevan unionin 
ohjeellisen yleistavoitteen saavuttaminen riippuu olennaisesti siitä, miten yksittäisten 
uusiutuvien energialähteiden käyttöönotossa onnistutaan ja missä määrin niiden käyttö 
lisääntyy. Vihreän kirjan julkaisemisen jälkeisen kuulemisajan kuluessa esitetyt 
näkemykset vahvistivat, että on tärkeää selvittää, miten kukin energiantuotannon ala 
voi myötävaikuttaa yleistavoitteen saavuttamiseen. Niin ikään on tärkeää arvioida, 
millainen on kunkin yksittäisen uusiutuvan energialähteen panos. Laadittavassa 
strategiassa esitettävät uusiutuvien energialähteiden potentiaaliset alakohtaiset 
kasvuluvut on nähtävä ensimmäisenä yrityksenä määrittää sellainen uusiutuvien 
energialähteiden yhdistelmä, jonka avulla Euroopan unioni kykenee saavuttamaan 
yleistavoitteensa tietyissä tekniikan, käytännön vaatimusten ja talouden asettamissa 
rajoissa. Eri uusiutuvat energialähteet voivat kuitenkin kehittyä eri tavoin, sillä niiden 
kehitykseen vaikuttavat monet eri tekijät, kuten markkinoiden kehitys, jäsenvaltioiden 
valitsemat vaihtoehdot sekä tekniikan kehittyminen. Arvio eri uusiutuvien 
energialähteiden osuudesta onkin selkeästi suuntaa-antava ja sen tarkoituksena on 
auttaa seuraamaan edistymistä sekä varmistamaan, että kukin yksittäinen 
energialähde myötävaikuttaa kehitykseen parhaalla mahdollisella tavalla, yhtenä 
selkeän politiikan osatekijänä. 
11 
Uusiutuvien energialähteiden nykyinen noin kuuden prosentin osuus energialähteiden 
yhdistelmästä pitää sisällään suurten vesivoimaloiden energiantuotannon. Tämän 
tyyppisen vesivoiman lisähyödyntämisen mahdollisuudet ovat Euroopan unionissa 
ympäristösyistä erittäin vähäiset. Tämä merkitsee sitä, että muiden uusiutuvien 
energialähteiden käyttöä on lisättävä vastaavasti enemmän. 
Liitteessä II on esitetty suuntaa-antavat arviot kunkin uusiutuvan energialähteen ja 
kunkin energiantuotannon alan osuudesta. Kyseessä on ennuste yhdestä tavasta, jolla 
tavoiteltu uusiutuvien energialähteiden käytön kokonaislisäys voidaan saavuttaa. 
Esitetyn ennusteen perusteella tärkein yksittäinen uusiutuva lisäenergian lähde (90 
miljoonaa öljyekvivalenttitonnia) voisi olla biomassa, josta saadun energian määrä 
kolminkertaistuisi nykyisestä. Toiseksi eniten lisäenergiaa saataisiin tuulivoimasta, 
jonka osuus olisi 40 GW. Myös aurinkokahojen osuuden (100 miljoonan neliömetrin 
suuruinen kahojen kokonaispinta-ala vuoteen 2010 mennessä) arvioidaan kasvavan 
huomattavasti. Lisäksi vähäisempiä määriä lisäenergiaa on määrä saada auringon 
valoenergiasta (3 GWp), geotermisestä energiasta (1 GWe ja 2,5 GWth) sekä 
lämpöpumpuista (2,5 GWth)-Vesivoima säilyy todennäköisesti toiseksi tärkeimpänä 
uusiutuvana energialähteenä, mutta siitä tulevaisuudessa saatavan lisäenergian määrä 
on suhteellisen pieni (13 GW). Lisäyksen myötä vesIvoIman osuus 
kokonaistuotannosta säilyy nykyisellä tasolla. Passiivinen aurinkoenergia voisi olla 
merkittävä energialähde, jota voitaisiin käyttää vähentämään rakennusten 
lämmittämiseen ja jäähdyttämiseen tarvittavan energian määrää. Sen osalta pidetään 
mahdollisena kymmenen prosentin osuutta, joka vastaa 35 miljoonan 
öljyekvivalenttitonnin energiansäästöä. Jos tämän ennusteen mukaiset alakohtaiset 
lisäykset pystytään saavuttamaan, kyetään myös kaksinkertaistamaan nykyinen 
uusiutuvista energialähteistä saatavan energian osuus, kuten liitteen II taulukoista käy 
ilmi. Energiamarkkinoiden eri alojen osalta erityisen tärkeitä tekijöitä unionin 
yleistavoitteen saavuttamisen kannalta ovat uusiutuvien energialähteiden käyttöön 
perustuvan sähkön- ja lämmöntuotannon kaksinkertaistaminen nykyisestä sekä 
ajoneuvojen polttoaineina käytettävien biopolttoaineiden osuuden merkittävä 
kasvattaminen vuoteen 2010 mennessä. 
1.4 Alustava arvio joistakin kustannuksista ja hyödyistä 
Jotta voitaisiin arvioida, onko yhteisön yleistavoitteeseen pyrkiminen mahdollista ja 
tarkoituksenmukaista, on arvioitava siitä aiheutuvat pakolliset kustannukset. Toisaalta 
yhtä tärkeää on arvioida myös koituvat hyödyt. Uusiutuvien energialähteiden nykyisen 
markkinaosuuden kaksinkertaistamisella vuoteen 2010 mennessä on edullisia 
vaikutuksia muuan muassa COrpäästöihin, energian saannin varmuuteen sekä 
työllisyyteen. Liitteessä II olevassa taulukossa 6 on esitetty arviot tavoitteen 
saavuttamisen edellyttämistä investointikustannuksista sekä koituvista hyödyistä. 
Tavoitteen saavuttamisen edellyttämien pääomainvestointien kokonaismääräksi on 
arvioitu 165 miljardia ecua vuosina 1997-2010. Olennaisempi on kuitenkin 
nettoinvestointien määrä, joka on arviolta 95 miljardia ecua 14. Toisaalta on huomattava, 
että polttoainekustannuksissa saavutettavat säästöt ovat huomattavat. 
Liitteessä II olevassa taulukossa 5 on vertailtu näitä lukuja energia-alan 
kokonaisinvestointeihin samana ajanjaksona. Kokonaisinvestointeja koskeva ennuste 
on komission European Energy to 2020 -tutkimuksessa käytetyn ''tätä menoa" -
skenaarion (conventional wisdom scenario) mukainen. Jos lähdetään siitä, että tässä 
skenaariossa on jo mukana tietty määrä uusiutuvien energialähteiden edellyttämiä 
14 Nettoinvestointien määrä on saatu · vähentämällä kokonaisinvestoinneista ne investoinnit, jotka 
tarvittaisiin, jos uusiutuvista energialähteistä saatava energia tuotettaisiin fossiilisilla polttoaineilla. 
12 
investointeja, toimintasuunnitelman täyden toteutumisen vaatimien lisäinvestointien 
nettomäärä on 7 4 miljardia ecua. Samaisesta taulukosta voidaan myös nähdä, että 
uusiutuvien energialähteiden osuuden kaksinkertaistaminen vaatii todennäköisesti 
energia-alan kokonaisinvestointien lisäämistä noin 30 prosentilla, mutta samalla se 
voisi luoda arviolta 500 000-900 000 uutta työpaikkaa, mahdollistaa (vuonna 2010) 
kolmen miljardin ecun vuotuiset polttoainekustannusten säästöt sekä yhteensä 21 
miljardin ecun suuruiset polttoainekustannusten säästöt vuosina 1997-2010. Lisäksi 
polttoaineiden tuonti vähenisi vuoteen 2010 mennessä 17 ,4 prosenttia ja COrpäästöt 
402 miljoonaa tonnia. 
Tämän suuruinen C02-päästöjen väheneminen edistäisi osaltaan merkittävästi sitä 
COrpäästöjen kokonaisvähennystä, joka vaaditaan ilmastonmuutoksen torjumiseksi. 
Taulukossa olevien lukujen laskentaperusteita on syytä selostaa tarkemmin. Komission 
äskettäin antamassa tiedonannossa Ilmastonmuutos -EU:n lähestymistapa Kioton 
ympäristökonferenssia varten15, arvioidaan, että 800 miljoonan tonnin suuruinen COr 
päästöjen vähennys voidaan saavuttaa 15-35 miljardin ecun suuruisilla vuotuisilla 
kustannuksilla. Tavoitteen saavuttamisesta koituva (suora ja välillinen) kokonaishyöty 
voi puolestaan olla 15-137 miljardia ecua vuodessa. Tämän valkoisen kirjan liitteessä 11 
olevasta tarkastelusta käy ilmi, että kaksinkertaistamalla uusiutuvien energialähteiden 
markkinaosuus voitaisiin vähentää C02-päästöjä 402 miljoonalla tonnilla vuodessa 
vuoteen 1997 verrattuna. Tämä merkitsee 250 miljoonan C02-tonnin mahdollista 
lisävähennystä verrattuna ilmastonmuutosta koskevassa tiedonannossa käytetyn 
vuoteen 2010 laaditun Kiotoa edeltävän skenaarion ''tätä menoa" -malliin, eli 
kolmannesta tavoitellusta COrpäästöjen vähennyksen kokonaismäärästä. Ero johtuu 
siitä, että Kiotoa edeltävässä skenaariossa oletetaan uusiutuvista energialähteistä 
saatavan energian määrän lisääntyvän vuosina 1995-2010 yhteensä 30 miljoonalla 
öljyekvivalenttitonnilla, mikä vastaa osapuilleen 150 miljoonan tonnin· vuotuista 
vähennystä C02-päästöissä vuoteen 201 0 mennessä. Tässä valkoisessa kirjassa 
esitetyt COrpäästöjä koskevat arviot perustuvat tekniseen arviointiin, ja ne on laskettu 
sen perusteella, että asetettu tavoite saavutetaan kokonaisuudessaan ja uusiutuvien 
energialähteiden nykyinen osuus kyetään kaksinkertaistamaan. Edellä mainitussa 
ilmastonmuutosta koskevassa tiedonannossa mainittu luku on sen sijaan se COr 
päästöjen lisävähennys, joka on määrä saavuttaa tiettyyn vähennystavoitteeseen 
pääsemiseksi sen lisäksi, mitä mahdollisesti saavutetaan Kiotoa edeltävän skenaarion 
''tätä menoa" -mallin mukaisesti. 
Uusiutuvien energialähteiden alalle syntyvien uusien työpaikkojen nettomäärää on 
vaikea ennustaa ja laskea. Todellisia lukuja on käytettävissä niillä aloilla, jotka ovat jo 
saavuttaneet tietyn kehitystason. Esimerkiksi tuulienergian alalle on jo syntynyt 
Euroopassa yli 30 000 työpaikkaa. Kullekin uusiutuvien energialähteiden osa-alueelle 
syntyy erilaisia, juuri kyseiselle alalle tyypillisiä työpaikkoja. Esimerkiksi biomassa-alalle 
on tyypillistä raaka-aineen tuotantoon liittyvien uusien työpaikkojen suuri määrä. 
Auringon valoenergian hyödyntämisen alalle puolestaan syntyy suuri määrä laitteiden 
käyttöön ja ylläpitoon liittyviä työpaikkoja, koska laitteistot ovat pieniä ja sijaitsevat 
hajautetusti. Vesivoiman alalla ei todennäköisesti enää kyetä luomaan Euroopassa 
uusia työpaikkoja nykyisten lisäksi. 
Yksityiskohtaisia arvioita uusien työpaikkojen nettomäärästä on esitetty TERES 11 
-tutkimuksessa, jossa on käytetty JOULE 11 -ohjelman yhteydessä kehitettyä SAFIRE­
markkinaosuusmallia. Mallin perusteella ennustetaan, että uusiutuvien energialähteiden 
alan suoraan ja sitä palvelevien alojen välillisesti luomien uusien työpaikkojen määrä 
15 KOM(97) 481 lopullinen, ks. alaviite 2 
13 
on vuoteen 2010 mennessä yhteensä 500 000. Kyseessä on nettomäärä, jossa on 
otettu huomioon työpaikkojen vähennykset energia-alan muilla sektoreilla. 
Alakohtaisissa tutkimuksissa, joita on tehnyt pääasiassa alan teollisuus, on esitetty 
huomattavasti korkeampia uusien työpaikkojen määriä. Euroopan tuulienergiajärjestö 
EWEA 16 arvioi, että tuulienergian alalle syntyy vuoteen 2010 mennessä 190 000-
320 000 työpaikkaa, jos käyttöön otetaan 40 GW tuulienergian tuotantokapasiteettia. 
Euroopan valoenergia-alan järjestö EPIA 17 puolestaan arvioi, että 3 GWp:n suuruisen 
lisäkapasiteetin käyttöönotto vuoteen 2010 mennessä luo alalle noin 100 000 
työpaikkaa. Euroopan biomassajärjestö AEBIOM18 pitää TERES 11 -tutkimuksessa 
esitettyjä lukuja liian alhaisina ja uskoo, että alan työpaikkojen määrä voi kasvaa 
vuoteen 2010 mennessä jopa miljoonaan työpaikkaan, jos biomassan tarjoamat 
mahdollisuudet käytetään kokonaisuudessaan hyväksi. Euroopan aurinkoenergia-alan 
teollisuuden liiton ESIFin arvion mukaan aurinkokahojen osalta vuodelle 2010 asetetun 
markkinatavoitteen toteuttaminen edellyttää 250 000 uuden työpaikan luomista. Vaikka 
eri uusiutuviin energialähteisiin suunnattavien investointien mahdollisesti synnyttämien 
uusien työpaikkojen kokonaismäärästä ei voidakaan tehdä mitään varmoja 
johtopäätöksiä, on selvää, että näiden energiamuotojen käytön aktiivinen edistäminen 
luo merkittäviä työllistämismahdollisuuksia. 
Tärkeä taloudellinen lisähyöty, jota ei ole mainittu edellä, on Euroopan uusiutuvien 
energialähteiden alan teollisuuden aseman mahdollinen vankistuminen kansainvälisillä 
markkinoilla. Eurooppalaisella teollisuudella on useimpien teknologioiden osalta 
kansainvälisesti johtavat valmiudet tarjota laitteita sekä teknisiä, rahoitus- ja 
suunnittelupalveluja, joita markkinoiden kasvu edellyttää. Tämä avaa sille merkittäviä 
vientikaupan ja toiminnan laajentamisen mahdollisuuksia. Alan viennin vuotuisen arvon 
ennustetaan olevan 17 miljardia ecua vuonna 2010, ja alalle voi syntyä jopa 350 000 
lisätyöpaikkaa. 
Kun otetaan huomioon kaikki uusiutuvien energialähteiden käyttöönotosta koituvat 
olennaiset hyödyt, kuten työllistävä vaikutus, polttoaineiden tuonnin väheneminen, 
parantunut energian saannin varmuus, vientimahdollisuudet, paikallinen ja alueellinen 
kehitys sekä merkittävät ympäristölle koituvat hyödyt, voidaan päätellä, että tässä 
valkoisessa kirjassa esitetyt yhteisön strategia ja toimintasuunnitelma uusiutuvien 
energialähteiden edistämiseksi ovat 2000-luvulle siirryttäessä erittäin tärkeitä unionin 
kannalta. 
16 EWEA:n strategiaa koskeva selvitys -97, ALTENER-ohjelman julkaisu, 1997 
17 EPIA, Photovoltaics in 2010, Euroopan komissio 1996 
18 Euroopan komission vihreää kirjaa koskev;:1 AEBIOMin lausunto, helmikuu 1997 
14 
Luku 2 Toimintasuunnitelman pääpiirteet 
2.1 Johdanto 
Euroopan unionin uusiutuvien energialähteiden tarjoamia mahdollisuuksia ei kyetä 
käyttämään riittävästi hyväksi ilman päättäväisiä ja koordinoituja hyödyntämiseen 
tähtääviä toimia. Jos tarvittavia toimia ei toteuteta, menetetään myös tilaisuus kehittää 
alaa ja vähentää merkittävästi kasvihuonekaasujen päästöjä. Jos unionin sisällä ei 
lähdetä aktiivisesti toteuttamaan koordinoituja toimenpiteitä, uusiutuvien 
energialähteiden kehitys nykyisistä, lähinnä erityismarkkinoiden energialähteistä 
laajemmin käytetyiksi energialähteiksi tulee todennäköisesti olemaan hidasta. Tämä 
merkitsee samalla sitä, että niistä tulee täysin kilpailukykyisiä vasta vuoden 2020 
tienoilla. Lisäksi täyden markkinaosuuden saavuttamiseen voi kulua vielä vuosia tämän 
jälkeenkin. Jäljempänä esitetyn toimintasuunnitelman tavoitteena on luoda uusiutuville 
energialähteille kunnolliset mahdollisuudet menestyä markkinoilla, mutta välttää 
samalla liian suuret taloudelliset rasitteet. Uusiutuvien energialähteiden nykyisen 
markkinaosuuden huomattava kasvattaminen ei ole helppo tehtävä, mutta siitä koituvat 
hyödyt ovat niin suuret, että mittava hanke on perusteltu. 
Uusiutuvien energialähteiden kehittäminen vaatii sekä yksityisen että julkisen sektorin 
investointeja, mutta investoinnit maksavat itsensä moninkertaisesti takaisin, kun alan 
eurooppalainen teollisuus ja palveluyritykset hyödyntävät teknologista johtoasemaansa 
maailmanlaajuisesti kilpailluilla markkinoilla. Toisaalta yhä enenevässä määrin 
vapautuvat ja maailmanlaajuistuvat energiamarkkinat synnyttävät uuden asetelman, 
jonka tarjoamat mahdollisuudet on käytettävä hyväksi. Samalla on vältettävä uusien 
esteiden luominen uusiutuvien energialähteiden käytölle sähköntuotannossa. 
Yhteisön strategia ja toimintasuunnitelma tulisi nähdä useita osia käsittävänä 
kokonaisuutena, jota jäsenvaltioiden ja yhteisön on kehitettävä edelleen ja joka niiden 
on pantava täytäntöön kiinteässä yhteistyössä keskenään. Vastassa oleva haaste 
vaatii eri osapuolten pitkäaikaisia yhtenäisiä ja koordinoituja toimia. Toimenpiteet olisi 
toteutettava tarkoituksenmukaisella tasolla toissijaisuusperiaatteen mukaisesti tämän 
strategian ja toimintasuunnitelman muodostamissa koordinoiduissa puitteissa. Olisi 
virheellistä ja epärealistista olettaa, että toimia on tarpeen toteuttaa ainoastaan 
yhteisön tasolla. Jäsenvaltioilla on keskeinen vastuu uusiutuvien energialähteiden 
edistämisestä: niiden on laadittava kansalliset toimintasuunnitelmat, toteutettava 
toimenpiteet, jotka ovat tarpeen uusiutuvien energialähteiden markkinaosuuden 
kasvattamiseksi huomattavasti nykyisestä sekä pantava täytäntöön yhteisön 
toimintasuunnitelma kansallisten ja Euroopan unionin tavoitteiden saavuttamiseksi. 
Unionin tason lainsäädäntötoimia toteutetaan ainoastaan, kun kansallisen tason 
toimenpiteet ovat riittämättömiä tai epätarkoituksenmukaisia ja kun tarvitaan koko 
unionia koskevaa yhdenmukaistamista. Strategian ja toimintasuunnitelman on oltava 
joustavia, ja ne on saatettava aika ajoin ajan tasalle saatujen kokemusten ja 
tapahtuneen kehityksen, kuten C02 -päästöjen vähentämistä koskevien kansainvälisten 
sitoumusten, mukaisesti. Tästä syystä ehdotetaan käyttöön otettavaksi järjestelmää, 
jonka avulla toimintasuunnitelmaa arvioidaan jatkuvasti (ks. kohta 4.1 ). 
2.2. Sisämarkkinoihin liittyvät toimenpiteet 
Seuraavassa on luettelo keskeisistä toimenpiteistä, joilla pyritään poistamaan esteitä ja 
muuttamaan energia-alalla vallitsevaa asetelmaa suotuisammaksi uusiutuvien 
15 
energialähteiden kannalta, jotta voitaisiin saavuttaa ohjeellinen 12 prosentin 
markkinaosuustavoite vuoteen 2010 mennessä. 
2.2.1 Uusiutuvien energialähteiden tasavertainen pääsy sähkömarkkinoille 
Sähköntuotanto on tärkein yksittäinen energia-alan osa-alue. Sähkön osuus 15 EU­
maan bruttoenergiankulutuksesta on noin 40 prosenttia. Tämän vuoksi mahdollisuus 
myydä uusiutuvien energialähteiden avulla tuotettua sähköä verkkoihin kohtuullisilla 
hinnoilla on ratkaisevan tärkeä kysymys näiden energialähteiden kehittämisen 
kannalta. Asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön perusta on jo paljolti olemassa, ja 
sen täytäntöönpanon yhteydessä on huolehdittava lainsäädännön riittävästä 
yhdenmukaistamisesta. Markkinoiden vapauttamisesta muualla saadut kokemukset 
ovat osoittaneet, että vapauttamisella voidaan luoda perusta uusiutuvien 
energialähteiden dynaamiselle kehitykselle ja turvatulla asemalle, mikäli säädöksissä 
otetaan huomioon markkinoiden asettamat vaatimukset. 
Jäsenvaltiot ovat parhaillaan saattamassa sähkön sisämarkkinoista annettua direktiiviä 
osaksi kansallista lainsäädäntöään19. Direktiivin 8 artiklan 3 kohdan mukaan 
jäsenvaltiot voivat vaatia verkko-operaattoria antamaan sähköntuotantolaitosten 
ajojärjestyksessä etusijan niille sähköntuotantolaitoksille, jotka käyttävät uusiutuvia 
energialähteitä. Direktiivin 3 artiklan ja/tai 24 artiklan perusteella myös muut 
uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseksi toteutettavat järjestelyt voivat olla 
sopusoinnussa direktiivin kanssa. Useimmat tai kaikki jäsenvaltiot suunnittelevat 
tällaisten järjestelyjen sisällyttämistä kansalliseen lainsäädäntöönsä siinä yhteydessä, 
kun ne saattavat direktiivin sen osaksi. Komissio tutkii parhaillaan tarkoin erilaisia 
jäsenvaltioiden ehdottamia tai käyttöön ottamia järjestelyjä laatiakseen ehdotuksen 
direktiiviksi, jolla luodaan jäsenvaltioille yhdenmukaiset puitteet, joissa voidaan 
huolehtia siitä, että uusiutuvilla energialähteillä on riittävä osuus koko 
sähköntuotannosta sekä unionin tasolla että eri jäsenvaltioissa. Tässä yhteydessä 
tarkastellaan erilaisia järjestelyjä, joilla voitaisiin suosia uusiutuvista energialähteistä 
saatavaa sähköä muiden energialähteiden avulla tuotettuun sähköön nähden. 
Tällainen lähestymistapa on tärkeä osatekijä pyrittäessä luomaan todellisia sähkön 
sisämarkkinoita. Jos jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja siinä, missä maann 
uusiutuvia energialähteitä tuetaan ja millä tavalla mahdollisia tukitoimenpiteitä 
rahoitetaan, saattaa seurauksena olla vakavia, muista kuin toiminnan tehokkuuteen 
liittyvistä syistä johtuvia kaupan vääristymiä. 
Muita selvitettäviä kysymyksiä ovat: 
• millä tavalla siirtojärjestelmien operaattorien olisi otettava vastaan heille tarjottava 
uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö, kun otetaan huomioon sähködirektiivin 
säädökset sähkönsiirrosta sisämarkkinoilla 
• millaisia suuntaviivoja ja minkälaista rahoitustapaa (verohelpotukset ym.) olisi 
sovellettava uusiutuvia energialähteitä käyttävälle sähköntuottajalle maksettavan 
hinnan osalta, kun lähdetään siitä, että tällaisen hinnan olisi vastattava vähintään 
jakelijan pienjännitteisessä verkossa vastaavasti säästämän sähkön kustannuksia, 
19 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 96/92/EY, annettu 19 päivänä joulukuuta 1996, sähkön 
sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä. EYVL N:o L 27, 30.1.1997, s. 20 
16 
joihin on lisätty uusiutuvien energialähteiden sosiaalisiin ja ympäristöhyötyihin 
perustuva hintalisä20 
• minkä tyyppisiä sähkön ostoja tällaiset toimenpiteet koskevat 
• miten vältetään auringon valoenergian, biomassan (alle 20 MWe), vesivoiman (alle 
1 o MWe) ja tuulivoiman avulla tuotetun sähkön joutuminen keskenään eriarvoiseen 
asemaan verkkoon pääsyn osalta. 
2.2.2 Verotus- ja rahoitustoimenpiteet 
Uusiutuvien energialähteiden ympäristöhyötyjen21 takia on perusteltua luoda niiden 
kannalta suotuisat rahoitusolosuhteet. Tietyissä jäsenvaltioissa jo nykyisin sovelletut 
niin kutsutut "vihreät tariffit", jotka perustuvat siihen, että tietyt kuluttajat (sekä 
kotitaloudet että yritykset), jotka haluavat tukea ympäristönsuojelua, suostuvat ja 
pystyvät maksamaan korkeampia hintoja, eivät ole tätä varten riittävä eivätkä 
myöskään kaikissa tapauksissa sopiva keino. 
Komissio on jo tehnyt tai tulee tekemään vuoden 1998 loppuun mennessä tarvittavat 
lisälainsäädäntöä sekä voimassa olevien direktiivien muuttamista koskevat ehdotukset. 
Nämä sisältävät muun muassa uusiutuvista energialähteistä saatavia energiatuotteita 
koskevat verovapautukset tai veronalennukset, joita jäsenvaltioilla on oikeus myöntää 
energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta annetun 
direktiiviehdotuksen22 13-16 artiklan perusteella. 
Joissakin tapauksissa on tarkoituksenmukaista ja riittävää, että jäsenvaltioiden 
viranomaiset säätävät tarvittavat lait tai muut määräykset. Tällä tavalla voidaan säätää 
muun muassa: 
• uusiutuviin energialähteisiin tehtyjen investointien joustavista poistoista 
• uusiutuviin energialähteisiin suunnatun kolmansien osapuolten rahoituksen 
suopeasta kohtelusta verotuksessa 
• toiminnan aloittamiseen annettavista tuista uusille tuotantolaitoksille, pk-yrityksille 
sekä uusia työpaikkoja luoville hankkeille 
• taloudellisista kannustimista, joiden avulla kuluttajia rohkaistaan hankkimaan 
uusiutuviin energialähteisiin liittyviä laitteita ja palveluja 
Komissio laatii kuitenkin vuoden 2000 loppuun mennessä selvityksen edistymisestä 
koko unionin alueella, ja jos tässä selvityksessä käy ilmi, että joillakin luetelluista aloista 
tarvitaan lisää unionin tason toimenpiteitä, annetaan tarvittavat ehdotukset. 
Lisäksi tarkastellaan muita rahoitustoimia, joista on saatu hyviä kokemuksia joissakin 
jäsenvaltioissa, sekä edistetään tarkoituksenmukaisessa määrin näiden toimien 
käyttöönottoa myös muualla. Tällaisia ovat: 
• pääomamarkkinoita varten perustettavat niin kutsutut "kultaiset" tai 1'vihreät" 
rahastot. Tällaiset rahastot rahoitetaan yksityisille pankkitileille talletetuilla varoilla, 
20 Tämä hintalisä voisi olla yli 20 prosenttia säästetyistä kustannuksista, mikä vastaa osapuilleen 
keskimääräistä sähköveroa Euroopan unionissa. Säästetyillä kustannuksilla tarkoitetaan tässä 
yhteydessä nimenomaan kustannuksia ennen sähkön jakelua kuluttajille, toisin sanoen tukkuhintaa, 
jolla paikallinen pienjänniteverkon operaattori ostaa sähköä siirtoverkosta. Hintalisän määrä vastaa 
uusiutuvien energialähteiden käytön perusteella myönnettäviä veronalennuksia tai verovapautuksia, 
jotka ovat tällä hetkellä käytössä niissä Euroopan unionin jäsenvaltioissa, joissa kannetaan C02-
veroa. Uusiutuvien energialähteiden käytön perusteella myönnettäviä verovapautuksia esitetään myös 
äskettäisessä komission ehdotuksessa energiatuotteiden verotuksesta annetun direktiivin 
muuttamisesta. 
21 Tässä tarkoitetaan EXTERNE-hankkeessa todettuja ympäristöhyötyjä (ks. myös liite 11, kohta 11.11}. 
22 Ehdotus neuvoston direktiiviksi energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen 
uudistamisesta, K0M(97) 30 lopullinen, 12.3.1997 
17 
joille tässä tapauksessa maksetaan vähemmän korkoa. Pankki siirtää tilinomistajalle 
maksetun alhaisemman koron ja normaalikoron erotuksen uusiutuviin 
energialähteisiin investoivan sijoittajan hyväksi edullisempien korkojen muodossa 
• valvottujen elinten hallinnoimat julkiset uusiutuvien energialähteiden rahastot. Nämä 
rahastot, joiden on oltava Euroopan yhteisön perustamissopimuksen määräysten 
mukaisia, voivat tarjota jatkuvia luottoja sekä luottotakuita (uusiutuviin 
energialähteisiin liittyviä joukkovelkakirjalainoja) 
• institutionaalisten pankkien tarjoamat edulliset lainat ja erityiset rahoitusjärjestelyt (ks 
kohta 2.5.3). 
2.2.3 Uusi liikennettä sekä lämmön- ja sähköntuotantoa koskeva bioenergia-
aloite 
Tarvitaan erityisiä, jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä toteutettavia toimenpiteitä, joilla 
voidaan edistää nestemäisten biopolttoaineiden markkinaosuuden kasvua nykyisestä 
0,3 prosentista huomattavasti suuremmaksi. Eri biopolttoaineiden ympäristövaikutukset 
ovat erilaisia ja riippuvat muun muassa siitä, mitkä ovat viljellyt kasvit ja mitkä kasvit 
niillä on korvattu. Biopolttoaineiden edistämisen on tapahduttava sopusoinnussa Auto 
Oil 
-ohjelman sekä Euroopassa noudatettavien polttoaineiden laatua koskevien 
periaatteiden kanssa, ja siinä on otettava huomioon kaikki eri vaiheissa syntyvät 
ympäristökustannukset ja -hyödyt. Biopolttoaineiden asemaa suhteessa vuodesta 2005 
lähtien noudatettaviin puhtaan polttoaineen laatuvaatimuksiin tutkitaan parhaillaan Auto 
Oil 11 -hankkeen yhteydessä. 
Ajoneuvojen polttoaineisiin23 sekä nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden 
vähentämiseen24 liittyvät uudet direktiivit, jotka ovat parhaillaan neuvotteluvaiheessa, 
sisältävät jo säädöksiä, joilla edistetään biopolttoaineiden, toisin sanoen alkoholien ja 
ETBE:n sekä biodieselissä käytettävien kasviöljyjen esterien, käyttöä ajoneuvojen 
polttoaineena. 
Koska nestemäisten biopolttoaineiden tuotantokustannukset ovat nykyisin kolme kertaa 
korkeammat kuin tavanomaisten polttoaineiden, on tuettava ensisijaisesti näitä 
polttoaineita koskevaa lisätutkimusta sekä muita toimenpiteitä, joilla voidaan vähentää 
biopolttoaineiden tuotantokustannuksia. Ainoat keinot, joilla tällä hetkellä voidaan lisätä 
nestemäisten biopolttoaineiden käyttöä, ovat tuntuvat verohelpotukset sekä raaka­
aineiden tuotannon tukeminen. Verohelpotuksia sovelletaan nykyisin rajoitetusti 
kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta annetun direktiivin 
92/8125 mahdollistamien kokeiluvaiheen verohelpotusten perusteella. Komissio 
ehdottaa, että nestemäisten biopolttoaineiden osalta vielä kahdenkin prosentin 
markkinaosuutta voitaisiin pitää kokeiluvaiheen osuutena. Tämä taso on hyvinkin· 
mahdollista saavuttaa joissakin maissa (erityisesti Itävallassa, Saksassa, Ranskassa ja 
Italiassa) lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä. Komissio on jo antanut ehdotuksia EU:n 
asiaa koskevan lainsäädännön muuttamisesta siten, että mahdollistetaan laajamittaiset 
nestemäisten biopolttoaineiden verohelpotukset26. 
23 KOM(97) 248 lopullinen, 18.6.1997 
24 Ehdotus neuvoston direktiiviksi tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä 
ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta, KOM(97) 88 lopullinen, 12.3.1997 
25 EYVL N:o L 316, 31.10.1992, s. 12 
26 a) Ehdotus neuvoston direktiiviksi maataloustuotteista valmistettuihin moottoripolttoaineisiin 
sovellettavasta valmisteverosta; EYVL N:o C 209, 29.7.1994, s. 9; b) edellä mainittu energiatuotteiden 
verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta annetun direktiiviehdotuksen kohdassa 2.2.2 -
ks. alaviite 22 
18 
Biokaasun käytön lisäämiseksi edistetään kaatopaikkakaasujen sekä 
elintarviketeollisuuden tai maatilojen biokaasujen hyödyntämistä. Näin pyritään 
saamaan aikaan energia-ja ympäristöpoliittisia hyötyjä. Lisäksi edistetään tasavertaista 
pääsyä sähkömarkkinoille edellä kohdassa 2.2.1 selostetulla tavalla. Biokaasuun 
liittyvät toimenpiteet tukevat osaltaan komission strategiaa, jonka tavoitteena on 
vähentää lannasta syntyviä metaanipäästöjä27 käyttämällä anaerobisia mädättämöjä 
tai katettuja altaita. Niin ikään ne edistävät vesien suojelua28 sekä kaatopaikkoja29 
koskevien tavoitteiden saavuttamista. 
Tässä esitettävään strategiaan liittyen ehdotetaan tukea Euroopan unionin tasolla 
toteutettaville sekä kansallisille, alueellisille ja paikallisille esittelyohjelmille, joiden avulla 
pyritään ottamaan käyttöön biokaasun talteenotto- ja käyttöjärjestelmiä suurilla 
karjatiloilla. Lisäksi komissio selvittää mahdollisuutta yhdentää biokaasua koskevat 
toimet rakennerahastojen toimintaan. 
Jotta voitaisiin kehittää edelleen kiinteän biomassan markkinoita, on edistettävä 
aktiivisesti: 
• yhteispolttoa tai fossiilisten polttoaineiden korvaamista biomassalla hiilivoimaloissa 
ja nykyisissä kaukolämpöverkoissa 
• sellaisten uusien kaukolämpö- ja jäähdytysverkkojen käyttöönottoa, joissa käytetään 
biomassaa sähkön ja lämmön yhteistuotannossa 
• energiaominaisuuksiltaan parannettujen polttoaineiden, kuten hakkeen tai pellettien, 
käyttömahdollisuuksien parantamista sekä energiantuotantoon sopivan metsä-puu­
ja paperiteollisuuden jäteaineksen käytön tehostamista 
• uusien, entistä suurempien IGCC (integrated gasification in combined cycle) 
-järjestelmien käyttöönottoa; tällaisissa järjestelmissä olisi käytettävä yhdessä 
biomassasta ja jätteistä saatuja polttoaineita, ja niiden kapasiteetin olisi oltava 25-
50 MWe 
• saasteetonta energian tuottamista yhdyskuntajätteistä joko lämpökäsittelyn, 
kaatopaikkakaasujen talteenoton tai anaerobisen mädättämisen avulla; tällaista 
energiantuotantoa on kuitenkin harjoitettava siten, että sillä täydennetään jätteiden 
syntymisen ehkäisemistä ja jätteiden kierrättämistä eikä korvata näitä toimintoja. 
Komissio on äskettäin julkistanut yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon 
edistämistä. koskevan strategian30 Yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto on erittäin 
tärkeä energiantuotantomuoto biomassan käyttöönoton onnistumisen kannalta. 
Kaavaillusta biomassan käytön lisäyksestä vuoteen 201 O mennessä lähes kolmannes 
voitaisiin saavuttaa juuri tällä alalla. Kaukolämmitys ja -jäähdytys on myös erittäin 
tärkeä tekijä pyrittäessä maksimoimaan yhteistuotantoon liittyvät rahoitus- ja 
taloudelliset hyödyt. Bioenergian avulla tuotetun sähkön käytön lisääminen on tuuli-ja 
aurinkosähkön käytön lisäämisen tavoin kytköksissä Euroopan laajuisiin toimenpiteisiin, 
joilla pyritään takaamaan tasavertainen pääsy sähkömarkkinoille (ks kohta 2.2.1 ). 
27 KOM(96) 557, 15.11.1996 
28 Neuvoston direktiivi 91/676/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta 
maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta, EYVL N:o L 375, 
31.12.1991, sekä ehdotus neuvoston direktiiviksi vesipolitiikkaan liittyvien yhteisön toimien 
kehyksestä, EYVL N:o C 184, 17.6.1997, s. 20 
29 Ehdotus neuvoston direktiiviksi jätteiden käsittelystä kaatopaikoilla, KOM(97) 105, 5.3.1997 
30 Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämisestä ja sen kehityksen esteiden 
poistamisesta, KOM(97) 514 lopullinen 
19 
2.2.4 Rakennuksia koskevien määräysten kehittäminen ja sen vaikutukset 
yhdyskuntasuunnitteluun 
Sen lisäksi, että lisätään huomattavasti aurinkoenergian kaltaisten uusiutuvien 
energialähteiden käyttöä olemassa oleviin rakennuksiin asennettavien laitteiden sekä 
uusien rakennusten suunnittelun avulla, kotitalouksien ja palvelualan energiankulutusta 
voidaan vähentää huomattavasti parantamalla kaikilta osin energiaintensiteettiä. On 
tärkeää omaksua kokonaisvaltainen lähestymistapa, jossa yhdistyvät uusiutuvien 
energialähteiden käyttö sekä toimenpiteet, joilla järkeistetään energian käyttöä 
(rakennusten ulkoeristystä, lämmitystä, valaistusta, ilmanvaihtoa ja jäähdytystä 
koskevat toimenpiteet). Tämän osa-alueen kokonaisenergiankulutusta voitaisiin 
vähentää Euroopan unionissa jopa 50 prosenttia vuoteen 2010 mennessä, ja puolet 
tästä vähennyksestä voitaisiin saada aikaan ottamalla rakennuksissa käyttöön 
passiivista ja aktiivista aurinkoenergiateknologiaa. Tätä varten tarvitaan konkreettisia 
edistämistoimia. Asiaa voitaisiin auttaa muuttamalla voimassa olevia rakennusten 
energiatehokkuudesta31 sekä rakennusaineista32 annettuja direktiivejä siten, että 
standardeja koskeviin eritelmiin sisällytetään uudet aurinkoenergiaa tehokkaasti 
hyödyntävät rakennusaineet. 
Jotta voitaisiin edistää uusiutuvien energialähteiden käyttöä rakennuksissa, ehdotetaan 
toteutettaviksi seuraavia toimenpiteitä: 
• harkitaan aurinkoenergian lämmitys- ja jäähdytyskäyttöä koskevien vaatimusten 
sisällyttämistä nykyisten yhdyskuntasuunnittelua koskevlen lakien sekä 
hallinnollisten ja muiden määräysten mukaisiin rakennuslupiin 
• edistetään energiatehokkuudeltaan hyvien ikkunoiden ja aurinkoenergiaa 
hyödyntävien rakennusten julkisivujen sekä luonnollisen ilmanvaihdon ja kaihtimien 
käyttöä uudisrakennuksissa sekä niiden asentamista olemassa oleviin rakennuksiin 
• edistetään aktiivisten aurinkoenergiajärjestelmien käyttöä rakennusten 
lämmitykseen ja jäähdytykseen sekä veden lämmitykseen; tällaisia järjestelmiä ovat 
esimerkiksi aurinkokahat, maalämpöä hyödyntävät lämmitysjärjestelmät sekä 
lämpöpumput 
• edistetään passiivisen aurinkoenergian käyttöä lämmitykseen ja jäähdytykseen 
• edistetään auringon valoenergiaa hyödyntävien järjestelmien käyttöä rakennuksissa 
(katoilla, julkisivuissa) sekä julkisissa tiloissa 
• hinnoitellaan yksityisasiakkaiden energialaitoksille myymä aurinkosähkö siten, että 
mahdollistetaan suora kaksisuuntainen myytyjen sähkömäärien mittaus 
• edistetään sellaisten rakennusmateriaalien käyttöä, joiden valmistamiseen käytetyn 
energian määrä on luontaisesti vähäi'nen (esim. puu). 
2.3 Yhteisön politiikan tehostaminen 
Uusiutuvat energialähteet ovat jääneet yhteisön nykyisissä politiikoissa, ohjelmissa ja 
rahoituksessa enimmäkseen erittäin vähälle huomiolle. Toimia voidaankin tehostaa 
huomattavasti. Lisäksi on tärkeää tehdä uusiutuviin energialähteisiin liittyviä 
mahdollisuuksia tunnetuiksi ja lisätä kaikkien yhteisön ohjelmista vastuussa olevien 
tietämystä näistä kysymyksistä. 
31 Neuvoston direktiivi 93/76/ETY, annettu 13 päivänä syyskuuta 1993, hiilidioksidipäästöjen 
rajoittamisesta energiatehokkuutta parantamalla (Save) 
32 Neuvoston direktiivi 89/106/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1988, rakennusalan tuotteita 
koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 
20 
2.3.1 Ympäristö 
Viidennessä ympäristöä koskevassa toimintasuunnitelmassa on otettu asianmukaisesti 
huomioon uusiutuvat energialähteet, ja siinä ehdotetaan erilaisia tukitoimenpiteitä, 
kuten verotuksellisia kannustimia33. Viidennen ympäristöä koskeva 
toimintasuunnitelman uusiutuvia energialähteitä koskevat toimenpiteet toteutetaan 
vuoteen 2000 mennessä tässä valkoisessa kirjassa ehdotetun strategian puitteissa. 
Erilaisia toimenpiteitä toteutettaessa otetaan huomioon eri uusiutuvien 
energialähteiden nettoympäristövaikutukset. On syytä korostaa, että uusiutuvien 
energialähteiden osuuden merkittävä lisääminen on yhdessä energiatehokkuuden 
parantamisen sekä muilla osa-alueilla tehtävän työn kanssa keskeisen tärkeä tekijä 
pyrittäessä saavuttamaan C02-päästöjen vähentämistä koskevat unionin tavoitteet. 
Ilmastonmuutokseen liittyvissä toimenpiteissä otetaan huomioon uusiutuvia 
energialähteitä koskeva yhteisön strategia. 
2.3.2 Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys 
Kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskeva komission valkoinen kirja34 on tärkeä 
viiteasiakirja uusiutuvia energialähteitä koskevien jatkotoimien kannalta. Uusiutuvat 
energialähteet tarjoavat merkittäviä mahdollisuuksia edistää kyseisessä valkoisessa 
kirjassa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. 12 prosentin ohjeellisen tavoitteen 
saavuttaminen vuoteen 2010 mennessä kasvattaisi Euroopan teollisuuden markkinoita 
ja voisi luoda huomattavan määrän uusia työpaikkoja, kuten kohdassa 1.4 on 
selostettu. Vientimarkkinat ovat erityisen tärkeitä siksi, että Eurooppa, jolla on 
vanhastaan yhteydet Afrikkaan, Etelä-Amerikkaan, Intiaan ja nyttemmin myös 
Kaakkois-Aasiaan, on markkinoilla erittäin suotuisassa asemassa. Erityistä huomiota 
on kiinnitettävä seuraaviin toimiin: 
• Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn vahvistaminen maailmanlaåjuisilla uusiutuvien 
energialähteiden markkinoilla tukemalla toimia, joiden tavoitteena on teknologinen 
johtoasema alalla, sekä tukemalla vientimahdollisuuksien lisäksi laajojen 
kotimarkkinoiden syntymistä 
• uusien pk-yritysten perustamiseen sekä uusien työpaikkojen luomiseen liittyvien 
mahdollisuuksien kartoittaminen 
• uusiutuvien energialähteiden huomioon ottaminen sosiaalirahaston toimissa, jotka 
koskevat pk-yrityksiä 
• uusiutuviin energialähteisiin liittyvän koulutuksen toteuttaminen käynnissä olevien 
yhteisön ohjelmien puitteissa. 
2.3.3 Kilpailu ja valtiontuet 
Kun tarkastellaan eri tapoja, joilla voitaisiin edistää uusiutuvien energialähteiden 
kehittämistä, on otettava huomioon kilpailun myönteiset vaikutukset. Uusiutuvien 
energialähteiden kilpailukykyä parannettaessa olisikin käytettävä erityisesti sellaisia 
keinoja, joiden ansiosta markkinavoimat voivat laskea uusiutuvista energialähteistä 
tuotettavan energian kustannuksia mahdollisimman paljon ja mahdollisimman nopeasti. 
Kun komissio käsittelee valtiontukien myöntämiseen koskevia lupia, sen on otettava 
huomioon yhteisön perustamissopimuksen 92 artiklassa säädetyt poikkeukset. 
Komission arvioidessa uusiutuville energialähteille myönnettävää tukea sen 
ohjenuorana on ympäristönsuojeluun myönnettävää valtiontukea koskeviin yhteisön 
yleisiin suuntaviivoihin35 sisältyvä periaate, jonka mukaan tällaisten 
33 ... viides ympäristöä koskeva toimintasuunnitelma -Kohti kestävää kehitystä KOM(92) 33 
34 Growth, Competitiveness and Employment -The Chal/enges and Ways Forward in the 21st Century, 
KOM(93) 700, lopullinen 
35 EYVL N:o C 72, 10.3.1994, s. 3 
21 
ympäristötoimenpiteiden hyötyjen on oltava suurempia kuin niiden kilpailua vääristävä 
vaikutus. Komissio harkitsee nykyisiä suuntaviivoja tarkistaessaan uusiutuvien 
energialähteiden käyttöä tarkoituksenmukaisesti edistävien ja komission politiikkaa 
tukevien muutosten tekemistä suuntaviivoihin. Tässä yhteydessä se ottaa huomioon 
vihreästä kirjasta Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet annetun neuvoston 
päätöslauselman, jonka mukaan uusiutuvia energialähteitä koskevalle investointituelle 
voidaan sopivissa tapauksissa antaa lupa, vaikka tuen määrä ylittäisikin 
suuntaviivoissa määritetyn tuen yleistason. 
2.3.4 Tutkimus, teknologinen kehittäminen ja esittely 
Yleisesti tunnustetaan, että tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja esittelyn alalla 
on tehtävissä vielä paljon tekniikan kehittämiseksi, kustannusten alentamiseksi sekä 
käyttökokemusten saamiseksi esittelyhankkeista. Teknologista kehittämistä on 
kuitenkin ohjattava tarkoituksenmukaisilla toimenpiteillä, joiden avulla työn tulokset 
voidaan saattaa sisämarkkinoille ja kolmansien maiden markkinoille sekä ottaa 
käyttöön. 
Kaikilla käyttöön otettavilla verotuksellisilla, rahoituksellisilla, lainsäädännöllisillä ym. 
toimilla edistetään teknologioiden pääsyä markkinoille. Edellä kohdassa 1.3 esitetyt 
strategiset tavoitteet ovat viime kädessä saavutettavissa ainoastaan uusiutuviin 
energialähteisiin liittyvää teknologiaa käyttämällä, ja tutkimuksen, teknologisen 
kehittämisen ja esittelyn tehtävänä on auttaa kehittämään yhä tehokkaampaa 
teknologiaa. 
Koska uusiutuvia energialähteitä koskeva tutkimus, teknologinen kehittäminen ja 
esittely ovat yhä selkeämmin muuttumassa teolliseksi toiminnaksi ja koska niiden 
kustannukset ovat lisääntymässä, uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen 
osoitettavia varoja olisi lisättävä huomattavasti. Uusiutuvat energialähteet on määritetty 
painopistealueeksi tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja esittelyn neljännessä 
puiteohjelmassa ja erityisesti siihen kuuluvassa muuta kuin ydinenergiaa koskevassa 
TTK-ohjelmassa, ja niiden osuus ohjelman kokonaistalousarviosta on noin 45 
prosenttia. Viidennen puiteohjelman olisi mahdollistettava tarvittavien uusiutuviin 
energialähteisiin liittyvien TTK-hankkeiden toteuttaminen. Viidenteen puiteohjelmaan 
sisältyvään erityiseen "kilpailukykyinen ja kestävä kasvu" -ohjelmaan kuuluu energiaan 
liittyvä avaintoimintakokonaisuus, mikä on selkeä osoitus uusiutuvien energialähteiden 
ja hajautettujen energiantuotantojärjestelmien tärkeästä asemasta. 
Kaikissa uusiutuviin energialähteisiin liittyvissä TTK-toimissa olisi otettava huomioon 
tässä esitettävä strategia ja toimintasuunnitelma, mukaan lukien niihin liittyvät 
sosioekonomiset näkökohdat. Lisäksi olisi pyrittävä siihen, että uusiutuviin 
energialähteisiin liittyvät TTK-toimet ja muita teknologioita koskevat TTK-toimet 
täydentävät toisiaan. Tutkimuksella ja teknologisella kehittämisellä on erityisen tärkeä 
tehtävä myöhemmin selostettavan "vauhdittamiskampanjan" alkuvaiheessa, koska sen 
avulla olisi saatava aikaan kustannustehokkuudeltaan hyvää teknologiaa, joita voidaan 
käyttää tässä kampanjassa. 
2.3.5 Aluepolitiikka 
Uusiutuvat energialähteet otetaan jo jossakin maann huomioon Euroopan unionin 
aluepolitiikassa. Vuonna 1999 päätetään aluepolitiikan suuntaviivoista vuosiksi 2000-
2007. Tämä seuraava monivuotista varainkäyttöä koskeva neuvottelupaketti tarjoaa 
hyvän tilaisuuden laajentaa, vakauttaa ja selkiyttää uusiutuvien energialähteiden 
kehittämiseen käytettävissä olevia tukimahdollisuuksia ja ennen kaikkea lisätä 
uusiutuvien energialähteiden painoarvoa energiaohjelmissa. Päätöksiä tehtäessä on 
otettava huomioon ne merkittävät mahdollisuudet, joita uusiutuvat energialähteet 
22 
tarjoavat erityisesti niille epäsuotuisille alueille (jotka ovat yleensä riippuvaisia energian 
tuonnista), syrjäseutualueille, saarille ja maaseutualueille, joilla ei ole perinteisiä 
energialähteitä. Uusiutuvat energialähteet tarjoavat näillä alueilla hyviä mahdollisuuksia 
uusien työpaikkojen luomiseen sekä omien resurssien, teollisuuden ja palvelujen 
kehittämiseen (erityisesti tavoitteen 1 kohdealueilla). Viimeksi mainittu koskee myös 
sellaisia teollisuusalueita, joilla toteutetaan rakennemuutosta, sekä kaupunkeja (tuleva 
tavoite 2). Uusia kannustimia olisi otettava käyttöön myös matkailun alalla, sillä 
uusiutuviin energialähteisiin liittyvä mittava potentiaali on tällä alalla edelleen paljolti 
hyödyntämättä. 
Yhteisö tukee tukiohjelmiensa, muun muassa AL TENERin (ks. kohta 2.5.1 ), puitteissa 
alueellisia ja paikallisia hankkeita sekä suunnittelua. On kuitenkin olennaisen tärkeää 
kannustaa jäsenvaltioita sisällyttämään uusiutuvien energialähteiden käyttöönottoa 
koskevia suunnitelmia ohjelmiin, joille ne hakevat yhteisrahoitusta rakennerahastoilta 
(Euroopan aluekehitysrahasto ja siihen liittyvät yhteisön tukikehykset), jotta uusiutuvien 
energialähteiden osuus pystyttäisiin nostamaan tavoitteen 1 tukikehykseen kuuluvissa 
energiaohjelmissa vähintään 12 prosenttiin. Tämä vastaisi täysin tässä valkoisessa 
kirjassa asetettua tavoitetta uusiutuvien energialähteiden käytölle vuoteen 201 O 
mennessä. Toisaalta jotta kyettäisiin edistämään siirtymistä uusiutuvien 
energialähteiden käyttöön siinä määrin, että 12 prosentin tavoite saavutetaan myös 
jäsenvaltioiden tasolla, näyttäisi olevan tarpeen lisätä huomattavasti rakennerahastojen 
panostusta. Koska uusiutuviin energialähteisiin liittyvän rahoituksen tarpeen on 
lähdettävä j~senvaltioista itsestään, niille on selvitettävä kyseisen rahoituksen 
mahdollisuuksia ja annettava tietoa siitä, minkälaisia mahdollisuuksia ja hyötyjä 
uusiutuvat energialähteet voivat tarjota alueille. Myös muiden, tavoitteen 2 
kohdealueita koskevien ohjelmien tulisi osaltaan edistää uusiutuvien energialähteiden 
käyttöä. 
Komission on syytä tuoda painokkaasti esiin, että uusiutuvien energialähteiden 
kehittämiseen investoidut aluekehitysvarat voivat osaltaan eri tavoin parantaa elintasoa 
ja lisätä tuloja epäsuotuisilla ja syrjäisillä alueilla, saarilla, maaseutualueilla sekä 
taantuvilla alueilla seuraavista syistä: 
• tuotettaessa energiaa uusiutuvista energialähteistä suositaan paikallisten resurssien 
käyttöä ja edistetään näin ollen sisäistä kehitystä 
• uusiutuviin energialähteisiin perustuva energiantuotanto on yleensä 
työvoimavaltaista, ja näin ollen se voi osaltaan luoda pysyviä paikallisia työpaikkoja 
• uusiutuvat energialähteet vähentävät riippuvuutta tuontienergiasta 
• uusiutuvien energialähteiden avulla voidaan parantaa paikallisyhteisöjen energian 
saantia sekä edistää muun muassa ekomatkailua ja suojelualueiden ylläpitoa 
• uusiutuvien energialähteiden avulla voidaan osaltaan kehittää paikallista tutkimusta 
ja teknologista kehittämistä sekä innovaatioita tukemalla erityisiä paikallisten 
tarpeiden mukaisia tutkimus- ja innovaatiohankkeita. 
Myös yhteisön tukikehyksiin kuuluvissa TTK-ja innovaatio-alaohjelmissa olisi 
kiinnitettävä erityistä huomiota hankkeisiin, joiden tavoitteena on kehittää uusiutuviin 
energialähteisiin liittyviä, paikalliset ja alueelliset erityistarpeet huomioon ottavia uusia 
teknologioita ja prosesseja. 
23 
2.3.6 Yhteinen maatalouspolitiikka ja maaseudun kehittämispolitiikka 
Maatalous on avainala pantaessa täytäntöön Euroopan unionin strategiaa, jonka 
tavoitteena on kaksinkertaistaa uusiutuvien energialähteiden osuus unionin 
bruttoenergiantarpeesta vuoteen 2010 mennessä. Agenda 2000 -asiakirjan mukaan 
"uutta toimintaa ja uusia tulolähteitä on tulossa esiin sekä maatiloilla että muualla. 
Tällainen on uusiutuvien raaka-aineiden tuotanto muiksi kuin elintarvikkeiksi uusille 
markkinoille tai energia-alalle, ja se voi tuoda mukanaan uusia maa-ja metsätalouteen 
liittyviä mahdollisuuksia sekä uusia työpaikkoja maaseutualueille."36_ 
Agenda 2000 -asiakirjassa viitataan siis uusiutuvien energialähteiden edistämiseen. 
Erityisesti biomassa olisi otettava täydessä mitassa käyttöön hyödyntämällä kaikkia 
mahdollisia maatalous- rahoitus- ja teollisuuspolitiikan välineitä. Tulevassa yhteisessä 
maatalouspolitiikassa on keskeisellä sijalla ajatus maataloustuotteiden vaihtoehtoisesta 
käytöstä. Jäsenvaltioita on kannustettava tukemaan uusiutuvia energialähteitä 
kansallisten tukijärjestelmien kautta. 
Komissio kannustaa tulevan maaseudun kehittämispolitiikan yhteydessä 
jäsenvaltioita ja alueita sijoittamaan uusiutuviin energialähteisiin liittyvät hankkeet 
tärkeysjärjestyksessä korkealle sijalle maaseutualueita koskevissa ohjelmissa. 
Hankkeiden valinnasta vastaavat kuitenkin jatkossakin alueet. 
Yhteisen maatalouspolitiikan avulla voitaisiin tukea biomassaenergia-alaa ja kohentaa 
tätä kautta elintasoa ja tulotasoa muun muassa: 
• kehittämällä Agenda 2000 -asiakirjan perusteella laadittavan uuden yhteisen 
maatalouspolitiikan yhteydessä energiakasveja sekä hyödyntämällä maa-ja 
metsätalouden jäteaineksia luotettavana raaka-aineiden lähteenä siten, että 
käytetään mahdollisimman tehokkaasti hyväksi tutkimus- ja kehityspolitiikan tuloksia 
• tukemalla uuden maaseudun kehittämispolitiikan ja muiden käynnissä olevien 
ohjelmien yhteydessä uusiutuvia bioenergialähteitä 
• tukemalla alueita osallistumalla innovatiivisten, toimivien ja myös muualla 
toteutettavissa olevien uusiutuvia energialähteitä koskevien hankkeiden 
yhteisrahoitukseen, kuten on jo mahdollista käynnissä olevan LEADER-ohjelman 
puitteissa; tällainen hanke on esimerkiksi lämpöä ja sähköä tuottavien yhdistettyjen 
aurinko-, tuuli-ja biomassajärjestelmien käyttöönotto, joka sisältyy uuteen 
maaseutualueita koskevaan yhteisön aloitteeseen 
• soveltamalla maataloustuotteiden jalostamisen ja kaupan pitämisen edellytysten 
parantamisesta annettua asetusta (EY) N:o 951/97 uusiutuviin energialähteisiin 
aina, kun se on mahdollista 
komission ehdotuksella, jonka mukaan jäsenvaltioiden on mahdollista asettaa 
ympäristöä koskevien määräysten noudattaminen edellytykseksi viljelystä ja 
kesannoinnista maksettavien suorien tukien myöntämiselle; tämä mahdollistaa 
sen, että näitä tukia voidaan käyttää tehokkaammin ympäristöä koskevien 
tavoitteiden saavuttamiseksi. 37 
36 KOM(97) 2000, nide 1, s. 26 (FI) 
37 KOM(97) 2000, nide 1, ss. 28-29 (FI) 
24 
Asetuksen (ETY) N:o 2078/92 tarjoamia mahdollisuuksia tarkastellaan Agenda 2000:n 
yhteydessä. Tältä osin olisi kehitettävä ohjelmia, joilla voidaan vähentää maataloutta 
koskevien ympäristötavoitteiden mukaisesti biomassan tuotannon ja muun käytön 
ympäristölle aiheuttamaa kuormitusta. Erityisesti lisätukea voitaisiin antaa ohjelmille, 
joissa energiakasveja tuotetaan tavanomaista vähäisemmällä vesimäärällä, alhaisilla 
tuotantopanoksilla sekä orgaanisilla menetelmillä ja joissa kasvien sato korjataan siten, 
että otetaan huomioon biologinen monimuotoisuus. Komissio voisi pyrkiä vaikuttamaan 
siihen, että kansalliset viranomaiset kehittäisivät lisää maatalouden ympäristötavoitteita 
koskevia ohjelmia, joilla tuettaisiin energiakasvien viljelyä. Samalla olisi kuitenkin 
lähdettävä siitä, että ohjelmien painopistealueet määräytyvät jatkossakin alueellisten 
tarpeiden ja mahdollisuuksien perusteella. 
Euroopan parlamentti on metsätalouden strategiaa koskevassa "Thomasin 
kertomuksessa" pyytänyt komissiota antamaan lainsäädäntöehdotuksen. 
Kertomuksessa tarkastellaan muun muassa tarvetta lisätä biomassan arvoa 
energiantuotannon avulla sekä käytettävissä olevia lukuisia keinoja. Komissio 
käsittelee parhaillaan kertomusta, ja mainittuun kohtaan kiinnitetään erityistä huomiota. 
Myös muita kuin elintarvikekäyttöön tarkoitettuja raaka-aineita koskevan politiikan olisi 
tuettava maataloustuotteiden, maatalouden sivutuotteiden sekä lyhytkiertoisten 
metsien energiakäyttöä. Komissio aikoo selvittää voimassa olevien säädösten 
riittävyyden erityisesti suhteessa uusiutuvien energialähteiden edistämisen asettamiin 
tarpeisiin sekä edistää lainsäädännön yhdenmukaistamista. Jossakin määrin voidaan jo 
tukeutua voimassa olevaan Euroopan yhteisön lainsäädäntöön, kuten asetukseen (EY) 
N:o 1586/97 (muuhun kuin elintarvikkeiden tuotantoon käytetty kesannoitu maa), 
asetukseen (ETY) N:o 2080/92 (metsitystoimenpiteet), asetukseen (ETY) N:o 2078/92 
(maatalouden ympäristönsuojelua koskevat toimenpiteet) sekä asetukseen (ETY) N:o 
950/97 (maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantaminen). Näitä voimassa olevia 
asetuksia olisikin käytettävä mahdollisimman tehokkaasti hyväksi. 
2.3. 7 Ulkosuhteet 
Uusiutuvia energialähteitä koskevan tiedon levittäminen ja näiden energialähteiden 
käytön edistäminen on tärkeää kolmansien maiden kannalta eritoten siksi, että myös 
niiden on osallistuttava maailmanlaajuiseen COrpäästöjen vähentämiseen. Tämän 
. takia on tärkeää edistää uusiutuvien energialähteiden käyttöä Euroopan unionin 
tukiohjelmien, kuten PHARE-, TACIS- ja MEDA-ohjelmien sekä Euroopan 
kehitysrahaston rahoittamien ja muiden Loman yleissopimuksen mukaisten ohjelmien 
puitteissa. Niin ikään uusiutuvien energialähteiden käyttöä on edistettävä kaikissa 
olennaisissa kehitys-tai teollisuusmaiden kanssa tehdyissä yhteistyö- ja muissa 
sopimuksissa siten, että otetaan huomioon kuhunkin ohjelmaan liittyvät mahdollisuudet 
ja rajoitukset. PHAREn ja TACISin osalta uusiutuvien energialähteiden käyttöä 
edistettäessä on otettava huomioon näiden ohjelmien painopisteet, jotka ovat talouden 
ja energia-alan uudistamisessa. 
Tavoitteena on edistää uusiutuvia energialähteitä tukevaa aktiivista yhteistyö- ja 
vientipolitiikkaa laajentamalla asiaankuuluvien Euroopan unionin energiaohjelmien, 
kuten SYNERGYn, soveltamisalaa ja perustaa sekä viidennen TTK-puiteohjelman 
tieteelliseen ja teknologiseen yhteistyöhön liittyviä osia. Toteutettavia toimia ovat 
seuraavat: 
• kehittyville talouksille annettava tuki energiasuunnittelua ja integroitua resurssien 
suunnittelua koskevaan yhteistyöhön; tavoitteena on, että käytettävissä oleva 
uusiutuvien energialähteiden potentiaali kyetään hyödyntämään mahdollisimman 
tehokkaasti 
25 
• luottotakuiden sekä voimakkailta valuuttakurssivaihteluilla suojaavien takuiden 
muodossa annettava tuki viejille ja näiden tukeminen kauppamatkojen, messujen, 
yhteisten työtapaamisten ym. järjestämisessä 
• yhteistyö vuosina 1996-2005 toteutettavan "maailman aurinkoenergiaohjelman" 
täytäntöönpanossa; ohjelman tarkoituksena on toteuttaa eri puolilla maailmaa ja 
erityisesti kehitysmaissa erittäin tärkeiksi katsottuja alueellisia ja kansallisia 
hankkeita 
• yhteistyö kansainvälisten rahoituslaitosten, kuten Maailmanpankin ja Maailman 
ympäristörahaston kanssa. 
AKT-maita koskevia erityistoimia ovat: 
• erityisaloite aurinkosähkön käytön edistämiseksi (aloitteella pyritään edistämään 
auringon valoenergian hyödyntämistä kehitysmaiden köyhillä maaseutualueilla, joilla 
ei tällä hetkellä ole sähköä)38 
• vaihtoehtoisten uusiutuvien energialähteiden käytön edistäminen, jonka avulla 
pyritään ratkaisemaan ongelmat, jotka aiheutuvat polttopuun liikakäytöstä sekä 
kehitysmaiden maaseutualueilla että kaupungeissa 
• tuki polttopuuksi sopivan puulajin viljelyn kehittämiseen 
• uusien ja uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen liittyvän AKT-valtioiden 
tutkimus- ja kehitystoimien tehostaminen. 
Assosioituneita maita koskevia erityistoimia ovat: 
• . erityinen aloite assosioituneiden maiden uusiutuvia energialähteitä koskevan 
lainsäädännön lähentämiseksi yhteisön lainsäädännön kanssa 
• toimet, joilla pannaan täytäntöön pöytäkirjat, jotka koskevat assosioituneiden 
maiden osallistumista uusiutuvia energialähteitä edistäviin Euroopan unionin 
ohjelmiin, kuten ALTENER-ohjelmaan 
• assosioituneiden ja kolmansien maiden ottaminen mukaan viidennen TTK­
puiteohjelman mukaisiin esittelyohjelmiin sen lisäksi, että ne osallistuvat SYNERGYn 
ja AL TENERin kaltaisiin erityisiin energiapoliittisiin ohjelmiin. 
2.4 Jäsenvaltioiden yhteistyön lujittaminen 
Jäsenvaltioiden toimiva keskinäinen yhteistyö on olennaisen tärkeää uusiutuvia 
energialähteitä koskevan Euroopan unionin strategian ja toimintasuunnitelman 
onnistuneen täytäntöönpanon kannalta. Tällä hetkellä jäsenvaltioiden välillä on suuria 
eroja sekä siinä, miten pitkälle ne ovat edenneet uusiutuvien energialähteiden 
käyttöönotossa, että itse käytettävissä teknologioissa. Yhteistyöstä Euroopan laajuisen 
täytäntöönpanostrategian puitteissa koituu jäsenvaltioille merkittävää lisähyötyä, koska 
se mahdollistaa yhtäältä tietojen vaihdon eri maiden kokemuksista ja onnistuneista 
kansallisista toimista sekä toisaalta uusiutuvia energialähteitä koskevien kansallisten 
tavoitteiden tehokkaamman koordinoinnin. Tämän ansiosta voidaan parantaa sekä 
yleisten toimien että yksittäisten hankkeiden tehokkuutta. 
Komissio antoi 4. lokakuuta 1996 ehdotuksen neuvoston päätökseksi sovittuja yhteisön 
energiatavoitteita koskevan yhteistyön järjestämisestä39. Päätösluonnoksessa 
mainitaan yhtenä yhteisenä energiatavoitteena uusiutuvien energialähteiden käytön 
38 Maailmassa on tällä hetkellä arviolta noin kaksi miljardia ihmistä, joilla ei ole käytettävissään 
nykyaikaisia energialähteitä. Auringon valoenergiaan perustuvan teknologian kustannustehokkuus on 
nykyisin hyvä erillään toimivissa sähköntuotantosovelluksissa, jotka sijaitsevat kaukana yleisistä 
sähköverkoista. 
39 Muutettu ehdotus neuvoston päätökseksi sovittuja yhteisön energiatavoitteita koskevan yhteistyön 
järjestämisestä, KOM(97) 436 lopullinen, 26.8.1997 
26 
edistäminen ja edellytetään sekä yhteisön että kansallisen tason tukitoimenpiteitä, joilla 
voidaan kasvattaa huomattavasti uusiutuvien energialähteiden osuutta yhteisön 
primaarienergian tuotannosta vuoteen 201 O mennessä. Konkreettisia toimenpiteitä 
tullaan ehdottamaan kyseisen neuvoston päätöksen täytäntöönpanon yhteydessä sen 
jälkeen, kun neuvosto on tehnyt päätöksen. 
2.5 Tukitoimenpiteet 
2.5.1 Kohdennetut edistämistoimenpiteet 
ALTENER 11 -ohjelma40 sekä sitä seuraava, ehdotettuun 
puiteohjelmaan41 sisällytetty ohjelma ovat keskeisen tärkeitä 
toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa. energia-alan 
perusvälineitä 
ALTENER 11 -ohjelmalla jatketaan alakohtaisten markkinastrategioiden sekä 
standardien ja yhdenmukaistamisen tukemista. Tukea annetaan uusiutuviin 
energialähteisiin liittyvään paikalliseen ja alueelliseen suunhitteluun sekä tieto-ja 
koulutusinfrastruktuurien luomise~n. Lisäksi tuetaan uusien markkina- ja 
rahoitusvälineiden kehittämistä. Myös tiedon levittäminen on yksi AL TENER 11 -
ohjelman keskeisistä toimista. ALTENER 11:n lisäksi innovatiivisten ja tehokkaiden 
uusiutuvien energialähteiden edistämistä sekä niitä koskevan tiedon levittämistä 
tuetaan JOULE-THERMIE-ohjelmalla. 
Uusiutuvien energialähteiden markkinaosuuden kasvattamista silmällä pitäen 
AL TENER 11 -ohjelmassa on lisäksi ehdotettu uusia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena 
on poistaa esteitä sekä lisätä uusiutuvia energialähteitä hyödyntävän 
energiantuotannon toimintakapasiteettia. Nämä toimet kohdennetaan siten, että niillä 
edistetään biomassan, auringon lämpö-ja valoenergian, rakennuksissa käytettävien 
aurinkoenergiateknologioiden, tuulienergian, pienvesivoiman sekä geotermisen 
energian markkinaosuuden kasvua. AL TENER 11 -ohjelmaan kuuluvat toimet ovat 
lisäksi erittäin tärkeitä jäljempänä (ks. luku 3) selostettavan uusiutuvien 
energialähteiden vauhdittamiskampanjan valmistelussa. 
On myös ratkaisevan tärkeää seurata, kuinka uusiutuvia energialähteitä koskevan 
strategian täytäntöönpanossa edistytään jäsenvaltioissa ja yhteisön tasolla. Tällaisessa 
seurannassa ja arvioinnissa voidaan käyttää olennaisesti hyväksi ALTENER 11 -
ohjelmassa esitettyjä välineitä (ks. luku 4). 
Pyrittäessä saavuttamaan uusiutuvia energialähteitä koskevat tavoitteet vaaditaan 
runsaasti työtä erilaisten järjestöjen ja muiden ryhmien potentiaalin, vaikutusvallan ja 
kokemuksen kaikinpuoliseksi hyödyntämiseksi. Tällaisia järjestöjä ja elimiä ovat muun 
muassa erilaiset kansalaisten muodostamat ryhmät (ruohonjuuritason ryhmät), 
hallituksista riippumattomat järjestöt sekä erilaiset painostusryhmät, kuten 
kansainväliset luonnonsuojelujärjestöt. 
Paikallisella ja alueellisella tasolla SAVE 11 -ohjelman yhteydessä perustetut 
energianhallintatoimistot antavat paikallisviranomaisille tilaisuuden osallistua 
merkittävällä tavalla uusiutuvien energialähteiden käytön edistämiseen: toimistojen 
avulla paikallisviranomaiset voivat edesauttaa kumppanuussuhteiden luomista 
40 Ehdotus neuvoston päätökseksi monivuotisesta ohjelmasta uusiutuvien energialähteiden käytön 
edistämiseksi yhteisössä (Altener 11), KOM (97)87 lopullinen, 12.3.1997 
41 Ehdotus neuvoston päätökseksi energia-alan toimien monivuotisesta puiteohjelmasta (1998-2002) ja 
siihen liittyvistä toimenpiteistä, KOM(97) 550, 18.11.1997 
27 
paikallisten toimijoiden välille, ajaa käytännön toimia sekä olla tärkeinä 
aloitteentekijöinä paikallisella tasolla. 
On tärkeää luoda tehokkaat verkostot, jotta kyettäisiin välittämään kaikilla tasoilla 
uusiutuvia energialähteitä koskevaa tietoa niin teknisiin ja rahoitukseen liittyvistä 
kysymyksistä kuin paikallisia asukkaita askarruttavista ympäristökysymyksistäkin. 
Komissio tulee käyttämään tällaisen tiedon välittämiseen erityisesti Internet-tietoverkon 
Web-sivuja. 
Myös muilla pr-toimilla, kuten alan teollisuudelle myönnettävillä palkinnoilla, uusiutuvien 
energialähteiden käyttöön tai kehittämiseen liittyvillä palkinnoilla sekä konferensseilla ja 
muilla julkisilla tilaisuuksilla voitaisiin saada ja saadaan jo nykyään runsaasti myönteistä 
julkisuutta uusiutuville energialähteille. Tuen myöntäminen näihin toimiin edellyttää 
kuitenkin hankkeiden huolellista valintaa, jotta vältetään liiallinen voimavarojen 
hajottaminen. 
2.5.2 Markkinakelpoisuus ja kuluttajansuoja 
Tällä osa-alueella kaavaillaan seuraavia toimia: 
• tiedon välittäminen kuluttajille laadukkaista uusiutuviin energialähteisiin liittyvistä 
tuotteista ja palveluista. Tällaista tietoa olisi levitettävä siten, että kuluttajat voivat 
valita kaikkialla sisämarkkinoiden alueella heille sopivimman ja edullisimman 
eurooppalaisen tuotteen 
• standardien laatiminen sekä Euroopan tasolla että myös laajemmin kansainvälisesti 
viennin tukemiseksi. Koska uusiutuvien energialähteiden alan standardointityö alkoi 
vasta 1995, vaaditaan voimakkaita ponnisteluja, jotta kaikille alan kaupallisille 
laitteille saataisiin standardit; lisäksi on edistettävä väliaikaista sertifiointia. Tässä 
yhteydessä on tärkeässä asemassa Euroopan unionin yhteinen tutkimuskeskus, 
joka antaa AL TENER-ohjelman puitteissa teknistä tukea CENille ja CENELECille 
• tuotteisiin tehtävät selkeät merkinnät, joilla ilmaistaan uusiutuvien energialähteiden 
käyttö. Näin voidaan hyödyntää suuren yleisön tämänhetkinen erittäin myönteinen 
suhtautuminen uusiutuviin energialähteisiin 
• erityisesti alan palveluihin ja järjestelmien käyttöön (esimerkiksi passiivisen 
aurinkoenergian käyttösovelluksiin) liittyvien parhaiden käytänteiden kokoaminen ja 
laaja levittäminen 
• alueellisten tiedotus- ja kuluttajaneuvontakeskusten perustaminen. Paras 
mahdollinen sijainti ja parhaat valmiudet tämän tehtävän hoitamiseen ovat 
useimmissa tapauksissa SAVE 11 -ohjelman yhteydessä jo perustetuilla tai 
vastaisuudessa perustettavilla alueiden ja kaupunkien energianhallintatoimistoilla. 
2.5.3 Uusiutuvien energialähteiden rahoitusmahdollisuuksien parantaminen 
rahoituslaitosten ja kaupallisten rahoitusmarkkinoiden osalta 
Kansainväliset rahoituslaitokset, kuten Euroopan investointipankki (mukaan lukien 
Euroopan investointirahasto ym.) ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki 
osallistuvat jo uusiutuvien energialähteiden rahoittamiseen erityisesti vesi-ja 
tuulivoimaloiden osalta. Niiden panosta voidaan kuitenkin lisätä huomattavasti: 
• edullisin ehdoin myönnettävillä lainoilla ja luottotakuilla 
• luomalla uusiutuvia energialähteitä koskevia erityisiä rahoitusjärjestelyjä 
• kehittämällä järjestelmiä, joilla helpotetaan uusiutuviin energialähteisiin liittyvien 
pienhankkeiden lainansaantia. 
Lisäksi edistetään erityisesti liikepankkien lainanantoa: 
28 
• laatimalla suuntaviivat ja riskienarviointimenettelyt, joilla autetaan pankkeja 
selvittämään lainoja hakevien uusiutuvien energialähteiden alan yritysten 
luottokelpoisuus 
• myöntämällä EU:n tukea yhteishankkeille ja parantamalla näin niiden 
mahdollisuuksia saada edullisia lainoja. 
2.5.4 Uusiutuvien energialähteiden käyttöä tukevat verkostot 
Eri Euroopan maiden välinen yhteistyö on tärkeää, jotta voitaisiin vaihtaa kokemuksia 
ja lisätä tehokkuutta. Uusiutuvien energialähteiden käytön laajetessa olisi toteutettava 
seuraavat toimenpiteet: 
• luodaan alueita, saaria ja kaupunkeja kattavia verkostoja, joissa on tavoitteena 
saada vuoteen 201 O mennessä kaikki tarvittava energia uusiutuvista 
energialähteistä 
• luodaan uusiutuvien energialähteiden kannalta uusia mahdollisuuksia avaavaa työtä 
tekevien yliopistojen ja oppilaitosten verkostoja 
• luodaan uusiutuviin energialähteisiin liittyvän teknologian tutkimuksen ja 
teknologisen kehittämisen verkostoja 
• luodaan yhteistyötä uusiutuvia energialähteitä hyödyntävien kaupunkien, koulujen, 
maatilojen ym. välille 
• perustetaan tilapäisiä verkostoja erityistehtäviä varten 
• perustetaan AGORES-virtuaalikeskus, jonka avulla kerätään ja levitetään tietoa 
sääntelystä, ehdotuspyynnöistä, yhteisön ja jäsenvaltioiden ohjelmista, tekniikan 
kehityksen nykytasosta, koulutuksesta, rahoituksesta, tukitoimista jne. 
29 
Luku 3 Vauhdittamiskampanja 
3.1. Johdanto 
Vaikka uusiutuvia energialähteitä onkin jo kehitetty varsin pitkälle, on vielä monia 
esteitä, jotka jarruttavat niiden markkinaosuuden kasvua. Jotta voitaisiin toden teolla 
nopeuttaa niiden laajamittaista käyttöönottoa, edistyä tavoitteena olevassa Euroopan 
unionin uusiutuvien energialähteiden osuuden kaksinkertaistamisessa vuoteen 2010 
mennessä sekä varmistaa yhteisön alueella toteutettavien toimenpiteiden koordinointi, 
komissio ehdottaa erityisen vauhdittamiskampanjan käynnistämistä. Tällainen 
kampanja on toteutettava usean vuoden aikana, ja se edellyttää läheistä yhteistyötä 
jäsenvaltioiden ja komission välillä. Ehdotetun kampanjan tavoitteena on edistää 
laajamittaisia hankkeita uusiutuvien energialähteiden eri osa-alueilla, ja sen avulla 
lähetetään selkeä viesti uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämisen puolesta. 
Komissio luetteloi ja analysoi kampanjan valmisteluvaiheessa kaikki parhaillaan 
toteutettavat Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden toimet ja ohjelmat, joista voi olla 
hyötyä kampanjalle. Tämän valmisteluvaiheen kartoituksen tuloksista laaditaan 
kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille. Tämän jälkeen laaditaan yhdessä 
jäsenvaltioiden kanssa kampanjan yksityiskohtaiset suuntaviivat. 
On selvää, että jäsenvaltioilla on ratkaisevan tärkeä osuus tässä yhteisessä toimessa, 
jolla edistetään uusiutuvien energialähteiden laajamittaista käyttöönottoa. Komission 
tehtävänä on puolestaan luoda toiminnan puitteet, antaa tarvittaessa teknistä ja 
rahoitustukea sekä koordinoida toimia. Tämänkaltaisen mittavan hankkeen 
onnistumisen kannalta on myös tärkeää, että kaikki asianomaiset osapuolet saadaan 
mukaan edistämään uusiutuvien energialähteiden käyttöä niillä keinoilla, jotka kullakin 
on käytettävissään. Eri toimijoiden osallistumiseen voidaan tarpeen mukaan liittää 
niiden kanssa neuvotellut sitoumukset sekä vapaaehtoiset sopimukset. 
Uusiutuvien energialähteiden edistämiskampanjaan voivat osallistua lukuisat eri 
osapuolet, kuten: 
• alueet 
• kunnat ja niiden jakelulaitokset 
• öljy-ja autoteollisuus 
• yhdyskuntasuunnitteluelimet ja arkkitehdit 
• julkisista hankinnoista vastaavat viranomaiset 
• teollisuuden järjestöt ja energialaitokset 
• maanviljelijöiden järjestöt 
• metsäteollisuus ja osuuskunnat. 
Eri osapuolten osallistumista ja osuutta koskevat ehdotukset esitetään kampanjan 
valmisteluvaiheessa. 
3.2. Avaintoimet 
Kampanjan aikana on tarkoitus toteuttaa seuraavat avaintoimet: 
3.2.1 Miljoonan valoenergiajärjestelmän käyttöönotto 
Auringon valoenergiaa hyödyntävät järjestelmät ovat huipputeknologiaa, johon liittyy 
merkittäviä vientimahdollisuuksia kansainvälisillä markkinoilla, joilla joudutaan 
kilpailemaan ankarasti erityisesti Japanin ja Yhdysvaltojen kanssa. Alan 
eurooppalainen teollisuus on erittäin yritteliästä, ja sitä tulisi tukea sen pyrkimyksissä 
laajentaa koti-ja vientimarkkinoita. Euroopan johtavien öljy-ja muiden suuryritysten 
lisäksi alalla toimii monia pk-yrityksiä. Niiden määrää voidaan vielä kasvattaa 
huomattavasti, ja alalle on myös mahdollista luoda huomattava määrä uusia 
työpaikkoja. 
Tarvitaan kunnianhimoinen ja erittäin näkyvä edistämiskampanja, jotta kyettäisiin 
luomaan riittävän laaja markkinapohja, joka mahdollistaa hintojen tuntuvan laskun. 
Näin ollen kampanja käsittää kotimarkkinoita koskevan aloitteen, jonka tavoitteena on 
ottaa käyttöön 500 000 rakennusten katoille ja julkisivuihin sijoitettavaa auringon 
valoenergiaa hyödyntävää järjestelmää Euroopan unionissa. Tätä täydentää vientiä 
koskeva aloite, jonka tavoitteena on viedä kehitysmaihin 500 000 kyliin sijoitettavaa 
valoenergiajärjestelmää hajautetun sähköntuotannon käynnistämiseksi näissä maissa. 
Sekä Euroopassa käyttöön otettavien rakennuksiin asennettavien 
valoenergiajärjestelmien että kehitysmaiden kyliin sijoitettavien järjestelmien 
yksikkökohtainen peruskapasiteetti on 1 kWe, mikä merkitsee sitä, että kampanjan 
myötä vuoteen 2010 mennessä käyttöön otettavien järjestelmien kokonaiskapasiteetti 
on 1 GWp, 
Suuri osa tulevaisuuden valoenergiamarkkinoista liittyy rakennussovelluksiin. Näin on 
eritoten Euroopassa, missä on jo kattava sähköverkko. Ottamalla Euroopan unionissa 
käyttöön puoli miljoonaa auringon valoenergiaa hyödyntävää katto-ja 
julkisivujärjestelmää saadaan aikaan -yhden generaattorin tehon ollessa 1 kW -
yhteensä 500 MWP :n kapasiteetti. Tämä muodostaa kuudesosan siitä yhteensä 3 
Gwp:n kokonaispotentiaalista, jonka auringon valoenergia liitteessä II esitetyn arvion 
mukaan tarjoaa. Kyseessä on erittäir1 merkittävä hanke auringon valoenergian käytön 
tulevaisuuden kannalta, vaikka sillä onkin vaikutuksia ainoastaan alle kahteen 
prosenttiin niistä 30 miljoonasta asuintalosta ja muuhun kuin asumiskäyttöön 
tarkoitetusta rakennuksesta, jotka todennäköisesti rakennetaan nykyhetken ja vuoden 
2010 välisenä aikana. Tässä ei ole otettu huomioon sitä yhtä suurta potentiaalia, joka 
voidaan hyödyntää asentamalla valoenergiajärjesteimiä jo olemassa oleviin 
rakennuksiin. 
Tällaisen tavoitteen asettaminen on kansainvälisten aurinkoenergiamarkkinoiden 
kannalta perusteltua siksi, että se vastaa Japanissa ja Yhdysvalloissa asetettuja 
tavoitteita. Saksassa 1990-luvun alussa käynnistetyllä ensimmäisellä ohjelmalla, jossa 
otettiin käyttöön 1 000 kattojärjestelmää, onnistuttiin merkittävästi edistämään auringon 
valoenergian markkinoille pääsyä, kehittämään laadunvarmistusta sekä laskemaan 
kustannuksia. Japanissa on toteutettu vuonna 1997 ohjelmaa, jonka myötä on otettu 
käyttöön 10 000 katoille sijoitettavaa järjestelmää. Kolmannes ohjelman rahoituksesta 
on saatu julkisista varoista. 500 000 järjestelmää käsittävän ohjelman 
kokonaiskustannukset olisivat 1,5 miljardia ecua (arviossa on oletettu, että käytössä 
ovat 1 kW:n generaattorit, joiden aiheuttamat keskimääräiset kustannukset 13 vuoden 
ajanjakson aikana ovat 3 ecua/W). Ohjelman toteuttaminen edellyttäisi keskimäärin 
40 000 järjestelmän asentamista vuosittain. Vuotuiset kokonais,nvestointikustannukset 
olisivat näin ollen 120 miljoonaa ecua, josta kolmannes, eli 40 miljoonaa ecua, voitaisiin 
mahdollisesti saada julkisista varoista. Samat luvut pätevät myös vientiä koskevaan 
aloitteeseen. Huolimatta siitä, että Euroopan unionissa ei ole tällä hetkellä voimassa 
käytännöllisesti katsoen lainkaan säädöksiä, jolla edistettäisiin auringon valoenergian 
käyttöä, käytössä on suuri määrä erilaisia sitä edistäviä rahoituksellisia ja 
verotuksellisia kannustimia. Näistä tärkeimmät ovat eräissä Saksan osavaltioissa, 
Kreikassa sekä muissa jäsenvaltioissa myönnettävät 50 prosentin investointituet, 
eräissä Saksan kaupungeissa sovellettavat sähkön hinnat, jotka vastaavat 
sähköverkkoon toimitetun aurinkosähkön täysimääräisiä tuotantokustannuksia, sekä 
Alankomaissa käytössä olevat nopeutetut poistot verotuksessa. Jo vähäisempikin tuki, 
kuten parhaillaan Japanissa sovelletun kaltainen järjestely, jossa kolmannes 
31 
investointikustannuksista maksetaan julkisista varoista, saattaa itse asiassa olla riittävä 
kaupallisten markkinoiden avaamiseksi. 
Auringon valoenergiaa koskevaan kampanjaan olisi lisäksi sisällytettävä seuraavia 
erityistoimia: 
• auringon valoenergian käytön edistäminen koulu-ja muissa julkisissa 
rakennuksissa. Tällaisilla toimilla on koulutuksellinen tehtävä, koska niillä voidaan 
lisätä tietämystä aurinkoenergiasta varhaisessa iässä, jolloin tietoa omaksutaan 
helposti. Tämän lisäksi ne ovat teknisesti järkeviä, koska niiden avulla voidaan 
vähentää tarvittava varastointikapasiteetti minimiin ja koska niihin voidaan monissa 
tapauksissa saada edullista rahoitusta, 
• matkailuun sekä urheilu-ja vapaa-ajanviettotiloihin liittyviä valoenergiasovelluksia 
edistävät toimet. Tähän osa-alueeseen liittyy merkittäviä mahdollisuuksia 
massaturismille tyypillisen voimakkaasti kausiluonteisen kysynnän takia sekä siitä 
syystä, että suuri osa matkailukohteista sijaitsee muista erillään olevilla ja/tai 
vuoristoisilla seuduilla tai alueilla, joille sähkönsiirto verkosta on muuten kallista, 
• toimet, joilla edistetään rahoituksen saamista julkisista varoista tai kaupunkien 
energialaitoksilta; esimerkki tällaisesta toimesta on auringon valoenergian 
hyödyntämisen aiheuttamien lisäkustannusten jakaminen koko asiakaskunnan 
maksettaviksi sen sijaan, että ne perittäisiin pelkästään aurinkosähkön ostajilta. 
3.2.2 10 000 MW:n tuulivoimapuistokapasiteetin käyttöönotto 
Tuulienergia on jo nykyisin kilpailukykyistä, ja sitä hyödyntäviä laitoksia on otettu laajalti 
käyttöön alueilla, joilla olosuhteet ovat suotuisia tuulienergian tuotannolle. Alueita, jotka 
potentiaalisesti soveltuvat tuulienergiasovellusten käyttöön, sijaitsee eri puolilla 
Euroopan unionia. Nykyisin joillekin yksiköille aiheutuu ylimääräisiä käyttöönotto- ja/tai 
käyttökustannuksia nimenomaan niiden sijainnin takia (sijainti kaukana sähköverkoista, 
erityisen kylmillä, lämpimillä tai pölyisillä alueilla, merellä, saarilla tai syrjäisillä 
maaseutualueilla jne.) Erityisesti merelle rakennettavista tuulivoimapuistoista voitaisiin 
saada mittava määrä energiaa. Huomattavasti hankalamman sijainnin vastapainoksi 
niiden etuna on se, että tuulen nopeudet merellä ovat suurempia. Jotta tuulienergian 
osuutta Euroopan unionin energiantuotannosta voitaisiin kasvattaa merkittävästi, on 
hyödynnettävä myös sijainniltaan vähemmän suotuisia alueita. Näin ollen tarvitaan 
erityinen kampanja, jolla tuetaan suurten tuulivoimapuistojen rakentamista tällaisille 
alueille sekä tätä varten tarvittavan uuden tai räätälöidyn teknologian kehittämistä. 
Selvää on, että tämä ohjelma edellyttää voimakasta panostusta niiltä yleis hyödyllisiltä 
laitoksilta, joita asia eniten koskee. 
Ehdotettu 10 000 MW:n tuulivoimapuistokapasiteetti vastaa neljännestä siitä 
tuulivoiman tuotantokapasiteetista, joka on liitteen II mukaisesti saavutettavissa 
vuoteen 2010 mennessä. Muun 30 000 MW:n osalta ei tarvita julkista rahoitusta, jos 
tuuliturbiineilla tuotetun sähkön tasavertainen pääsy Euroopan sähköverkkoihin 
kyetään varmistamaan kohdassa 2.2.1 esitetyllä tavalla. Lisätukea tarvitaan ainoastaan 
edellä kuvatun kaltaisilla epäsuotuisilla alueilla toimiville tai poikkeuksellisille 
sovelluksille. 
Tuulivoimapuistoissa käytettävien tuuliturbiinien kustannukset vapaasti tehtaalla 
-tasolla ovat nykyisin alle 800 ecua käyttöön otettua yhden kW:n kapasiteettia kohti. 
Hankkeiden toteuttamiskustannukset riippuvat paljolti paikallisista olosuhteista, kuten 
maaperän laadusta, teiden kunnosta, etäisyydestä lähimpiin sähköasemiin jne. 
Tasaisilla ranta-alueilla tuulivoimapuiston rakentamisen kokonaiskustannukset ovat 
noin 1 000 ecua/kW. Merelle tai muihin epätavanomaisiin paikkoihin rakennettavien 
sovellusten kustannukset saattavat olla huomattavasti korkeammat. Toisaalta 
kustannusten arvioidaan laskevan vähintään 30 prosenttia vuoteen 2010 mennessä. 
32 
Näin ollen on loogista arvioida, että ehdotetun 10 000 MW:n kapasiteetin 
kokonaisinvestointikustannukset ovat 10 miljardin ecun luokkaa. 15 prosentin 
suuruinen julkinen rahoitus merkitsisi yhteensä 1,5 miljardin ecun kustannuksia koko 
unionin alueella, eli hieman yli 100 miljoonan ecun vuosikustannuksia. 
3.2.3 10 000 MWth:n biomassakapasiteetin käyttöönotto 
Bioenergia on yksi biomassa-alan lupaavimmista osa-alueista, ja biomassaa 
hyödyntävä ·yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto on määrälliseltä potentiaaliltaan 
kaikkein merkittävin uusiutuvien energialähteiden käytön muoto. Sen vuoksi kampanja, 
jolla tuetaan biomassaa käyttävien hajautettujen energiantuotantolaitosten 
käyttöönottoa eri. puolilla Eurooppaa, on erittäin tärkeä. Tällaisten laitosten 
tuotantokapasiteetti voi vaihdella muutamasta sadasta kilowatista useaan megawattiin, 
ja niissä voidaan paikallisten olosuhteiden mukaan yhdistellä erilaisia teknologioita 
muun muassa siten, että käytettävä polttoaine voidaan vaihtaa toiseen. Tässä 
yhteydessä olisi mahdollisuuksien mukaan pyrittävä järkeistämään toimintaa siten, että 
toteutus hoidetaan alueellisesti ja paikallisesti. 
Kuten liitteen II kohdassa 11.1 on esitetty, yhdistetyissä lämpö-ja sähkövoimaloissa 
käytettävän biomassan avulla voitaisiin tuottaa 26 miljoonan öljyekvivalenttitonnin 
edestä energiaa. Tämä vastaa normaalisti noin 20 Gwe:n eli 60 GWth:n käyttöön otettua 
kapasiteettia. Vauhdittamiskampanjan tavoitteena oleva 1 0 GWth:n lisäkapasiteetti 
muodostaa kuudenneksen biomassan arvioidusta energiantuotantokapasiteetista 
vuoteen 201 0 mennessä. Bioenergiamarkkinoiden saamiseksi kunnolla käyntiin on 
erityisen tärkeää toteuttaa toimia tämän toimintasuunnitelman kattaman jakson 
ensimmäisinä vuosina. 
Tämän aloitteen toteuttamisen kokonaiskustannukset ovat 5 miljardin ecun luokkaa. 
Summa perustuu arvioon, jonka mukaan käyttöön otettavan kapasiteetin 
keskimääräiset kustannukset ovat 500 ecua/kWth• Julkisista varoista annettavan 20 
prosentin tuen kustannukset olisivat yhteensä miljardi ecua koko aikana ja noin 80 
miljoonaa ecua vuodessa. Biomassaraaka-aineen kustannukset olisivat 270 miljoonaa 
ecua vuodessa, jos keskimääräiseksi hinnaksi oletetaan 10o·ecua/öljyekvivalenttitonni. 
3.2.4 Uusiutuvien energialähteiden integroitu käyttö 100 kokeiluyhteisössä 
Jotta uusiutuvien energialähteiden tarjoamat mahdollisuudet voitaisiin käyttää 
mahdollisimman tehokkaasti hyväksi, niitä on -aina kun se on kannattavaa -
käytettävä yhdessä joko integroiduissa järjestelmissä, joilla tuotetaan energiaa 
paikalliseen tarpeeseen tai toisaalta hajautetuissa järjestelmissä, joilla tuotetaan 
energiaa alueelliseen käyttöön. Järjestelmät on luonnollisesti mukautettava kunkin 
alueen erityisolosuhteita vastaaviksi, jotta taataan luotettava energian saanti sekä 
laatu-ja jatkuvuusvaatimusten täyttyminen. 
Tämän vauhdittamiskampanjaan kuuluvan toimen yhteydessä valitaan joukko sellaisia 
kokeiluyhteisöjä, alueita, kaupunkeja ja saaria, joiden osalta voidaan perustellusti 
asettaa tavoitteeksi kaiken tarvittavan energian saanti uusiutuvista energialähteistä. 
Jotta nämä kokeiluyhteisöt voisivat näyttää uskottavasti suuntaa muille, niiden olisi 
oltava erityyppisiä ja -kokoisia. Pienen mittakaavan kokeiluyksiköitä voisivat olla 
esimerkiksi asuinkorttelit, uudet asuinalueet, virkistysalueet, pienet maaseutualueet tai 
muista erillään sijaitsevat alueet, kuten saaret tai vuoristoyhteisöt. Laajemman 
mittakaavan kokeilua varten olisi valittava "aurinkokaupunkeja" sekä laajoja 
maaseutualueita ja hallinnollisia alueita, joille on ominaista tietty yhteisöllisyys. Myös 
suuria saaria (esim. Sisilia, Sardinia, Kreeta, Rodos, Mallorca, Kanarian saaret tai 
Madeira) voitaisiin käyttää kokeilualueina. 
Tarvittavien toimien yksilöimistä ja edistymisen seurantaa varten on määritettävä 
strategia, joka käsittää aikataulut, painopistealueet ja toimijat. Paikallisilla ja alueellisilla 
33 
viranomaisilla sekä alueellisilla energiatoimistoilla on keskeinen tehtävä tämän 
hankkeen toteuttamisessa. 
Etusijalle olisi asetettava hankkeet, joissa teknologia ja sovellukset yhdistyvät 
sellaisella tavalla, että hankkeilla on mahdollisuus kantaa koko matka alustavasta 
toteutettavuustutkimuksesta varsinaisen toteutettavuustutkimuksen ja 
koetoimintavaiheen (kaikki pääosin ohjelmarahoitteisia) kautta laajamittaiseen 
toteutukseen, joka tapahtuu (pääosin) kansainvälisen kaupallisen rahoituksen turvin. 
Aloitteen kustannuksia on tässä vaiheessa vaikea määrittää tarkasti mahdollisten 
toimien erilaisen laajuuden ja luonteen takia. Edistettäviin toimiin voivat kuulua myös 
vauhdittamiskampanjan muilla osa-alueilla toteutettavat hankkeet. Alustavasti voidaan 
arvioida vuotuisiksi kustannuksiksi 200 miljoonaa ecua. Julkisen rahoituk~en osuus 
tästä olisi 20 prosenttia eli 40 miljoonaa ecua vuodessa koko unionin alueella. 
3.3 Arvio joistakin kustannuksista ja hyödyistä 
Vauhdittamiskampanjaa varten on laadittava kustannusarviot sekä 
investointisuunnitelma, joka käsittää kaikilta osapuolilta, yhteisön ja jäsenvaltioiden 
ohjelmista ja varoista sekä lisäksi liikepankeilta, energialaitoksilta ym. saatavan 
rahoituksen. Myös kampanjan vaikutukset COrpäästöihin ja työllisyyteen selvitetään 
tarkasti. Alustavana arviona voidaan esittää, että kampanjaan tarvittaneen vuosina 
1998-201 0 investointeja 20,5 miljardia ecua. Eri julkisista lähteistä (unionin lähteet 
sekä kansalliset, alueelliset ja paikalliset lähteet) kampanjan tukemiseksi saatujen 
julkisten varojen määrä olisi mahdollisesti yhteensä noin 4 miljardia ecua eli 300 
miljoonaa ecua vuodessa. Toisaalta on huomattava, että toimien avulla aikaansaadut 
polttoainekustannusten säästöt ovat vuoteen 2010 mennessä 3,3 miljardia ecua ja 
ulkoisten kustannusten arvioidaan pienenevän 2 miljardia ecua vuodessa. 
Seuraavassa taulukossa on esitetty yhteenveto vauhdittamiskampanjan keskeisistä 
luvuista sekä arvio polttoainekustannusten säästöistä ja COrpäästöjen vähennyksestä 
koituvista välittömistä hyödyistä. 
~~~~~;::~~-~ii:IE~=-~~ 
1. 1000000 1 000 MWP 3 1 0,07 1 
valoenergia-
järjestel mää 
2. 10 000 MW:n 
tuuli voi mapuisto­
kapasiteetti 10000 MW 
3. 10 000 Mwt11:n 10 000 MWt11 
biomassakapasit 
eetti 
4. Integroitu käyttö 
100 yhteisössä 
Yhteensä 1500 MW 10 
5 
2,5 
20,5 1,5 2,8 20 
16 
0,5 0,43 3 
4 3,3 40 
34 
Luku 4 Seuranta ja täytäntöönpano 
4.1 Täytäntöönpano ja edistymisen seuranta 
Pantaessa täytäntöön tässä valkoisessa kirjassa esitettyä strategiaa ja 
toimintasuunnitelmaa on jatkuvasti seurattava toteutettavia toimia, jotta kyetään tarkoin 
valvomaan edistymistä uusiutuvien energialähteiden markkinaosuuden 
kasvattamisessa sekä varmistamaan yhteisön ja jäsenvaltioiden ohjelmien ja 
politiikkojen koordinointi. 
Tässä yhteydessä on tehostettava sekä koordinointia yhteisön eri ohjelmiin kuuluvien 
uusiutuvia energialähteitä koskevien toimien ja jäsenvaltioiden toimien välillä että toimia 
koskevan tiedon keräämistä. Niin ikään on kehitettävä hyväksyttävä yhtenäinen 
korvaamisperiaatteeseen perustuva tilastojärjestelmä. Komissio luo AL TENER 11 
-ohjelman puitteissa ja yhteistyössä Euroopan yhteisöjen tilastokeskuksen ja yhteisen 
tutkimuskeskuksen kanssa seurantajärjestelmän, johon voidaan kirjata tiedot kaikesta 
uusiutuvien energialähteiden edistämiseen annettavasta yhteisön tuesta, kansallisen 
tason toimista sekä edistymisestä uusiutuvien energialähteiden markkinaosuuden 
kasvattamisessa eri aloilla. Tällä tavoin voidaan seurata luotettavasti ja tehokkaasti 
uusiutuviin energialähteisiin vaikuttavia politiikkoja ja ohjelmia sekä edistymistä näiden 
energialähteiden osuuden kasvattamisessa. 
4.2 Euroopan unionin politiikkojen ja ohjelmien sisäinen 
koordinointi 
Yksi yhteisön strategiaan sisältyvä seikka, joka lisää merkittävästi siitä saatavaa 
hyötyä, on ehdotus uusiutuvien energialähteiden edistämisen integroimisesta useisiin 
eri politiikan aloihin. Jotta voitaisiin varmistaa tällaisen integroinnin tehokas seuranta ja 
toteuttaminen komissiossa, tehostetaan sisäistä koordinointia siten, että se käsittää 
kaikki näkökohdat jotka liittyvät uusiutuvien energialähteiden integrointiin yhteisön 
politiikkoihin ja vastuualueisiin. 
4.3 Täytäntöönpano jäsenvaltioissa ja yhteistyö Euroopan unionin 
tasolla 
Jäsenvaltioiden aktiivinen osallistuminen strategian jatkokehittelyyn ja 
täytäntöönpanoon sekä edistymisen arviointiin ja seurantaan on olennaisen tärkeää. 
Euroopan unionin puitteissa tehtävällä yhteistyöllä lisätään toimien tehokkuutta, ja 
lisäksi siitä on huomattavaa hyötyä jäsenvaltioille, koska se mahdollistaa tiedon 
levittämisen onnistuneista kansallisista ja paikallisista politiikoista ja saaduista 
kokemuksista sekä tavoitteiden ja toimien koordinoinnin. Yhteiset politiikat ja 
ylikansalliset hankkeet lisäävät tehokkuutta. 
Jotta voitaisiin seurata toteutettavia toimenpiteitä ja arvioida energiapoliittisten 
päätösten vaikutuksia uusiutuvien energialähteiden käyttöön kaikilla eri tasoilla, 
perustetaan työryhmä, johon kuuluu edustajia komissiosta ja jäsenvaltioista. 
Jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisia tavoitteita ja strategioita, ja näitä verrataan 
työryhmässä keskenään sen lisäksi, että työryhmä keskustelee toteutettavista 
Euroopan laajuisista toimista. Jäsenvaltiot osallistuvat tähän prosessiin muun muassa 
siten, että ne ilmoittavat työryhmälle, mitkä ovat niiden realistiset mahdollisuudet 
edistää vuodelle 2010 asetetun tavoitteen saavuttamista. Tähän liittyen jäsenmaat 
selvittävät alakohtaisesti, miten ne aikovat edistää uusiutuvien energialähteiden 
käyttöä. Työryhmän olisi koordinoitava annettavia vastauksia sekä muodostettava 
35 
käsitys siitä, miten todennäköistä on, että uusiutuvia energialähteitä koskeva yhteisön 
tavoite kyetään saavuttamaan. Lisäksi sen on tarvittaessa esitettävä uusia 
toimenpiteitä. 
4.4 Toimintasuunnitelman täytäntöönpano -jatkotoimenpiteet 
Edellä esitetty yhteisön strategia muodostaa peruspuitteet toimille, joilla pyritään 
saavuttamaan asetettu ohjeellinen tavoite: uusiutuvien energialähteiden 12 prosentin 
osuus energiantuotannosta vuoteen 2010 mennessä. Strategian täytäntöönpanoa 
varten esitetään konkreettisia toimenpiteitä sisältävä toimintasuunnitelma (liite 1), jossa 
yksittäiset toimet on ryhmitelty luokkiin ja jossa on määritetty kunkin toimen 
toteuttamisen muoto. Toimien toteuttajaksi on määritetty joko Euroopan unioni, 
jäsenvaltiot tai molemmat yhdessä toimen luonteesta riippuen sekä 
toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kaikkien osapuolten -unionin toimielinten, 
jäsenvaltioiden, alueellisten ja paikallisten viranomaisten, teollisuuden ja kuluttajien -
on sitouduttava varauksettomasti tämän toimintasuunnitelman täytäntöönpanoon ja 
pyrittävä saavuttamaan asetettu tavoite, eli lisäämään huomattavasti uusiutuvien 
energialähteiden osuutta energian sisämaan kokonaiskulutuksesta vuoteen 201 0 
mennessä. Jos uusiutuvien energialähteiden osuus kyetään tavoitteen mukaisesti 
kaksinkertaistamaan, voidaan vähentää merkittävästi Euroopan unionin COrpäästöjä 
sekä edistää uusien työpaikkojen luomista ja alueellista talouskehitystä. 
Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous-ja sosiaalikomitealle sekä alueiden 
komitealle laaditaan joka toinen vuosi tiedonanto, jossa arvioidaan strategian 
onnistumista sekä suositellaan suunnan tarkistuksia ja/tai uusia toimia, ellei uusiutuvien 
energialähteiden osuudessa näytä tapahtuvan tavoiteltua kehitystä. 
Euroopan parlamenttia, neuvostoa, talous-ja sosiaalikomiteaa sekä alueiden komiteaa 
pyydetään hyväksymään tässä valkoisessa kirjassa esitetty Euroopan unionin strategia 
ja toimintasuunnitelma ja tukemaan sen täytäntöönpanoa vuoteen 2010 ulottuvan 
ajanjakson aikana. 
36 
LIITE 1 
UUSIUTUVIA ENERGIALÄHTEITÄ KOSKEVA ALUSTAVA OHJEELLINEN TOIMINTASUUNNITELMA VUOSIKSI 1998-2010 
(sisältää joitakin jo käynnistettyjä toimia) 
TOIMINTASUUNNITELMA Euroopan unioni Jäsenvaltiot Valkoisen kirjan 
kohta 
1. Tavoitteet ja strategiat 
Yhteisön strategia sekä yleistavoite: uusiutuvien Komission tiedonanto - 1.3.1 
energialähteiden Valkoinen kirja (1997) 
12 % osuus EU:ssa vuoteen 2010 mennessä 
Jäsenvaltioiden omat tavoitteet vuosille 2005 ja 2010 - toimet 1.3.2 
sekä niiden laatimat strategiat 
2. Sisämarkkinoihin liittyvät toimenpiteet 
Uusiutuvien energialähteiden tasavertainen pääsy Direktiiviehdotus (1998) saattaminen osaksi 2.2.1 
sähkömarkkinoille lainsäädäntöä 
Energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen Ehdotus direktiivin saattaminen osaksi 2.2.2 
uudistaminen muuttamisesta (KOM/97/30) lainsäädäntöä tai 
yhdenmukaistaminen 
Toiminnan käynnistämiseen myönnettävät tuet uusille - toimet 2.2.2. 
tuotantolaitoksille, pk-yrityksille sekä uusia työpaikkoja 
luoville hankkeille 
"Kultaisten" tai "vihreiden" rahastojen kehittäminen ja/tai 1998 : edistäminen toimet 2.2.2. 
yhdenmukaistaminen 2000 : komission tiedonanto 
Nestemäisten biopolttoaineiden markkinaosuuden toimet 2.2.3 
asteittainen kasvattaminen 
Toimenpiteet, joilla edistetään biopolttoaineiden käyttöä Direktiiviehdotus saattaminen osaksi 2.2.3 
ajoneuvojen polttoaineissa KOM(97)248 lainsäädäntöä 
Toimenpiteet, joilla edistetään biopolttoaineiden käyttöä Direktiiviehdotus saattaminen osaksi 2.2.3 
vähärikkisissä polttoaineissa KOM(97)88 lainsäädäntöä 
Rakennuksissa käytettävien passiivisten ja aktiivisten Ehdotus direktiivin saattaminen osaksi 2.2.4. 
aurinkoenergiajärjestelmien sisällyttäminen SAVE- 93/76/ETY muuttamisesta lainsäädäntöä 
direktiivin soveltamisalaan siten, että voidaan käyttää (1998) 
hyväksi niiden tarjoamat energiahyödyt lämmityksessä ja 
jäähdytyksessä 
37 
Sellaisten rakennusaineiden sisällyttäminen Ehdotus direktiivin j saattaminen osaksi 2.2.4. 
rakennusaineista annetun direktiivin soveltamisalaan, 89/106/ETY muuttamisesta lainsäädäntöä 
joiden valmistamiseen kuluu luontaisesti vähän energiaa (1998) 
3. Yhteisön politiikkojen tehostaminen 
Uusiutuvia energialähteitä koskevien toimien Komission tiedonanto - 2.3.1. 
sisällyttäminen ilmastonmuutoksen torjumista koskevaan KOM(97)481 
kokonaisstrategiaan 
Viidennen TTK-puiteohjelman (1998-2002) hyväksyminen Euroopan parlamentin ja - 2.3.4. 
ja täytäntöönpano neuvoston päätös ( .. ./ .. ./ ... ) 
Uusiutuvien energialähteiden sisällyttäminen yhdessä Päätös 1999 täytäntöönpano 2.3.5 
työllisyyden ja ympäristön kanssa aluekehitysrahaston ja 
uusien suuntaviivojen (2000-2006) painopistealueeksi 2.3.6. 
Biomassan käytön edistäminen vuosien 2000-2006 Yhteistä maatalouspolitiikkaa 2.3.6. 
yhteistä maatalouspolitiikkaa ja maaseudun koskevat ehdotukseUAgenda 
kehittämispolitiikkaa koskevissa ehdotuksissa 2000 
Päätös määrä tehdä 1998 
Asetuksen (ETY) N:o 2078/92 arviointi Agenda 2000:n Asetuksen (ETY) N:o 2.3.6 
perusteella. 2078/92 ja muiden voimassa 
Voimassa olevien asetusten riit~ävyyden sekä niiden olevien säädösten arviointi 
lisäyhdenmukaistamisen mahdollisuuksien selvittäminen 
AKT-maiden kanssa tehtävää yhteistyötä koskevan Tiedonanto 2.3.7 
energiastrategian laatiminen Loman sopimuksen 
puitteissa siten, että korostetaan uusiutuvien 
energialähteiden asemaa 
Riittävän rahoituksen osoittaminen TACIS-ja PHARE- Erityispöytäkirjat 2.3.7. 
ohjelmista uusiutuviin energialähteisiin, jotta voidaan Tiedonanto 
panna täytäntöön pöytäkirjat, jotka mahdollistavat 
assosioituneiden maiden osallistumisen EU:n ALTENER 
ja SYNERGY-tukiohjelmiin. Asianmukaisten sopimusten 
tekeminen Välimeren maiden ja muiden alueiden maiden 
kanssa. Yhteistyö maailman aurinkoenergiaohjelman 
( 1996-2005) toteuttamisessa. 
38 
4. Jäsenvaltioiden yhteistyön lujittaminen 
Jäsenvaltioiden yhteistyön lujittaminen siten, että Ehdotus neuvoston täytäntöönpano 2.4 
noudatetaan sovittuja yhteisön energiatavoitteita päätökseksi 
koskevan yhteistyön järjestämisestä annettavaa KOM( ... ) ... 
neuvoston päätöstä 
5. Tukitoimenpiteet 
Uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistävä, myös KIE-Ehdotus neuvoston hankkeiden esitttäminen 
maille ja Kyproksella avoin EU:n ohjelma, jonka päätökseksi "AL TENER 11" 
tarkoituksena on luoda erityisesti oikeudelliset, (KOM/97 /87) 
sosioekonomiset ja hallinnolliset edellytykset Ehdotus energia-alan 
toimintasuunnitelman toteuttamiselle. Ohjelman avulla toimien monivuotisesta 
edistetään yksityisiä ja julkisia investointeja uusiutuvista puiteohjelmasta (1998-2002) 
energialähteistä saatavan energian tuotantoon ja 
käyttöön, ja siihen sisältyy erityistoimia -liiketoimintamahdollisuuksien kartoittamiseksi ja 
edistämiseksi 
Kuluttajavalistuskampanjat. Kohdennetut tiedotustoimet, EU:n toimet 2.5.2 
joilla välitetään tietoa siitä, miten voidaan yhdistää 
luonnonsuojelu ja saatavissa olevan energian 
hyödyntäminen 
Eurooppalaisten standardien laatiminen ja sertifioinnin AL TEN ER-ohjeimaan liittyvät hyväksyttyjen elinten 2.5.2 
kehittäminen CENin ja CENELECin toimet suorittama sertifiointi 
Uusiutuvien energialähteiden aseman parantaminen sopimukset ja hankkeet sopimukset 2.5.3 
kaupallisilla rahoitusmarkkinoilla sekä institutionaalisten 
pankkien myöntämän rahoituksen osalta kehittämällä 
järjestelyjä, joilla helpotetaan investointeja uusiutuvia 
energialähteitä koskeviin hankkeisiin 
"AGORES"-virtuaalikeskuksen perustaminen tiedon ALTENERin yhteydessä tietojen antaminen 2.5.4 
keruuta ja levittämistä varten toteutettava toimi 
~ 
6. Vauhdittamiskampanja 
1 000 000 valoenergiajärjestelmän käyttöönotto (puolet EU:n edistämistoimet ja yhteisrahoitus 3.1 
EU:ssa ja puolet kolmansissa maissa) rahoitustuki 
1 O 000 MW:n tuulivoimapuistokapasiteetin käyttöönotto EU: edistämistoimet ja yhteisrahoitus 3.2 
rahoitustuki 
10 000 MWth:n biomassakapasiteetin käyttöönotto EU: edistämistoimet ja yhteisrahoitus 3.3 
rahoitustuki 
Uusiutuvien energialähteiden integroitu käyttö 100 EU: edistämistoimet ja yhteisrahoitus 3.4 
yhteisössä rahoitustuki 
7. Seuranta 
Edistymisen seurantaan tarkoitetun järjestelmän luominen AL TENERin yhteydessä tietojen antaminen 4.1 
toteutettava EU:n ioimi 
Tiedon keruun ja tilastoinnin kehittäminen Komission toimi 4.1 
Toimielinten välisen koordinointiryhmän perustaminen Komission toimi 4.2 
Komission ja jäsenvaltioiden edustajista koostuvan Komission toimi 4.3 
työryhmän perustaminen 
Säännöllinen kertomusten laatiminen unionin toimielimille Komission toimi 4.4 
40 
Liite 11 
Eri uusiutuvien energialähteiden arvioitu panos -vuoteen 
2010 laadittu skenaario 
Tässä liitteessä esitetään eri uusiutuvien energialähteiden realistiset hyödyntämismahdollisuudet 
strategian ja toimintasuunnitelman toteuttamiseksi. Kyseessä on arvio eri uusiutuvien 
energialähteiden mahdollisesta panoksesta pyrittäessä saavuttamaan ohjeellinen tavoite: 
uusiutuvien energialähteiden 12 prosentin markkinaosuus vuoteen 2010 mennessä. Esitetty 
skenaario perustuu yhteen mahdolliseen kehityskulkuun, ja markkinoiden todellinen kehitys 
saattaa luonnollisesti poiketa tästä arviosta. Yleiskatsaus odotettavissa olevaan kehitykseen on 
kuitenkin tärkeä apuväline politiikan välineiden valitsemiseksi ja kampanjoiden suunnittelemiseksi. 
11.1 Biomassa 
Biomassan nykyinen osuus sisämaan kokonaisenergiankulutuksesta (15 EU-maata) on noin 3 
prosenttia. Uusissa jäsenvaltioissa tämän uusiutuvan energialähteen osuus primaari­
energiantuotannosta on kuitenkin jo huomattavasti suurempi: Itävallassa 12 prosenttia, 
Suomessa 23 prosenttia ja Ruotsissa 18 prosenttia. Alan tulevaisuutta, ja etenkin biomassan 
käytön ja siihen liittyvän jakelualan kasvua, on vaikea arvioida. Tässä liitteessä esitetyssä 
skenaariossa arvioidaan mahdolliseksi kolminkertaistaa nykyinen biomassasta saatavan energian 
määrä vuoteen 2010 mennessä, jos tätä varten toteutetaan tarpeelliset toimenpiteet. Tämä 
merkitsisi biomassasta saatavan energian lisäämistä 90 miljoonalla öljyekvivalenttitonnilla ja 
nostaisi biomassan osuuden kokonaisenergiankulutuksesta 8,5 prosenttiin vuonna 2010. 
Biomassaa on käytettävissä laajalti ja runsaasti, sillä siihen kuuluuvat polttopuun ja 
metsäteollisuuden puupitoisen jätteen ja energiakasvien lisäksi m~atalouden ja 
elintarviketeollisuuden jäte, lanta ja orgaaninen kiinteä yhteiskuntajäte, lajiteltu kotitalousjäte sekä 
jäteliete. Biomassasta saadaan energiaa hyvin monipuolisesti, sillä siitä voidaan tarpeen mukaan 
tuottaa sähköä, lämpöä tai polttoainetta. Verrattuna sähköön biomassan etuna on helppo ja 
yleensä myös taloudellinen varastointi. Lisäksi tuotantoyksikköjen koko voi vaihdella pienistä 
laitoksista useiden megawattien tuotantolaitoksiin. 
Arvioitu 90 miljoonan öljyekvivalenttitonnin suuruinen biomassan käytön lisäys voidaan saavuttaa 
hyödyntämällä maataloudesta ja metsistä saatavaa jätettä, metsäteollisuuden jätettä, 
yhdyskuntajätettä ja uusia energiakasveja. Käyttämällä biomassaa voidaan paitsi hyödyntää 
tärkeää uusiutuvaa energialähdettä myös vaikuttaa myönteisesti ympäristöön ja ilmastoon. 
Biomassan käyttöä kehitettäessä on kiinnitettävä erityistä huomiota biologisen monimuotoisuuden 
säilyttämiseen Euroopan unionissa. Vaikutus biologiseen monimuotoisuuteen olisi minimoitava 
sopivan strategian ja lähestymistavan avulla. 
Yksi hyvä esimerkki uuden tekniikan avulla hyödynnettävän biomassan eduista on biokaasun 
käyttö. Biokaasu on pääosin metaania, jolla on huomattava kasvihuoneilmiötä edistävä vaikutus. 
Kaatopaikkakaasujen ja hajoavan maatalousjätteen kokonaisenergiasisällöksi EU:ssa on arvioitu 
yli 80 miljoonaa öljyekvivalenttitonnia. Karjatilojen, elintarviketeollisuuden, jätevedenpuhdistuksen 
ja kaatopaikkojen jätteitä hyödyntämällä arvioidaan voitavan kasvattaa biokaasun osuutta 15 
miljoonalla öljyekvivalenttitonnilla. Biokaasun tehokkaampi hyödyntäminen noudattaakin 
komission strategiaa, jolla tähdätään metaanipäästöjen vähentämiseen ympäristösyistä. Tähän 
seikkaan on kiinnitetty erityistä huomiota valmisteltaessa maailmanlaajuista sopimusta 
kasvihuonekaasupäästöjen rajoittamiseksi. Toisaalta Euroopan nionin toimielinten käsittelyssä 
parhaillaan oleva uusi kaatopaikkadirektiivi tulee pikemminkin 
41 
rajoittamaan biokaasun tuotantoa kaatopaikkajätteestä, sillä direktiivin avulla on tarkoitus 
vähentää kaatopaikoille päätyvän biologisesti hajoavan jätteen määrää 75 prosentilla vuoteen 
201 O mennessä. Toisaalta setlainen orgaaninen aines, jota voidaan käyttää raaka-aineena 
tuotettaessa biokaasua anaerobisesti hajottamalla, tulee lisääntymään. Lisäksi ennen vuotta 
201 O kaatopaikoille kuljetettu orgaaninen jäte tuottaa mätänemisprosessin takia metaania vielä 
useita vuosia vuoden 2010 jälkeenkin. 
Kiinteää jätettä, esimerkiksi puuta, maatalousjätettä ja olkia, jää tällä hetkellä vuosittain 
hyödyntämättä erittäin runsaasti, yli 150 miljoonaa öljyekvivalenttitonnia vastaava määrä. 
Arvioiden mukaan tästä voitaisiin vuoteen 2010 mennessä ottaa käyttöön vuositasolla 30 
miljoonaa öljyekvivalenttitonnia käyttämällä kiinteää jätettä raaka-aineena voiman-ja lämmön­
tuotannossa sekä teollisuuden prosessilämmön tuotannossa. 
Jos halutaan päästä tavoitteeseen ja kaksinkertaistaa uusiutuvien energialähteiden osuus 
vuoteen 2010 mennessä, on lisättävä myös energiakasvien viljelyä. Energiakasvien osuus 
bioenergian tuotannosta vuonna 201 O on arvioitu 45 miljoonaksi öljyekvivalenttitonniksi eli yhtä 
suureksi kuin jätteistä saatavan bioenergian määrä Yhden skenaarion perusteella tästä 18 
miljoonaa öljyekvivalenttitonnia voitaisiin saada nestemäisten biopolttoaineiden tuotannosta 
Uohon on kuitenkin laskettu mukaan myös biokaasun käyttö polttoaineena ja sellaisten 
nestemäisten biopolttoaineiden hyödyntäminen, joiden raaka-aineena ei ole käytetty 
energiakasveja vaan puujätettä ja käytettyjä kasvisöljyjä) ja 27 miljoonaa öljyekvivalenttitonnia 
lämmön ja/tai sähkön tuotannosta biomassan avulla. 
Öljyn nykyhinnoilla nestemäiset biopolttoaineet ovat markkinoilla olevista biomassaan 
perustuvista tuotteista vähiten kilpailukykyisiä. Kuitenkin myös näiden tuotteiden jatkuva ja 
kasvava tarjonta polttoainemarkkinoilla on varmistettava, sillä öljyn hintakehitystä on vaikea 
ennakoida lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä, ja lisäksi pitkällä aikavälillä tarvitaan joka 
tapauksessa vaihtoehtoja rajallisilla öljyvaroilla. Liikenteen energiantarpeen odotetaan kasvavan 
voimakkaasti tulevaisuudessa, ja samalla kasvavat -ellei vaihtoehtoja ole tarjolla -liikenteen 
päästöihin liittyvät ongelmat ja riippuvuus ulkoa tuodusta öljystä. Biopolttoaineiden energiatase on 
kaiken kaikkiaan positiivinen, vaikka se vaihteleekin energiakasvikohtaisesti ja myös sen mukaan, 
mitä viljelykasveja energiakasvit korvaavat. Biopolttoaineiden käytön yleistyminen riippuu 
ratkaisevasti biopolttoaineiden ja kilpailevien tuotteiden tuotantokustannuksissa nykyisin olevan 
eron kaventumisesta. 
Biopolttoaineiden tulevan kehityksen on pääosin perustuttava Euroopassa tapahtuvaan 
tuotantoon. Vuonna 1993 käytössä olevaa maatalousmaata oli Euroopan unionissa (15 EU­
maata) noin 141 miljoonaa hehtaaria. Tästä 76 miljoonaa hehtaaria oli peltomaata. On 
epätodennäköistä, että yli 10 miljoonaa hehtaaria, eli 7, 1 prosenttia maatalousmaasta, soveltuisi 
energiakasvien viljelyyn. Lisäksi biopolttoaineiden tuottamiseksi viljeltävien energiakasvi­
lajikkeiden määrää olisi rajoitettava. Hyötyjen maksimoimiseksi ja ympäristövaikutusten minimoi­
miseksi olisi keskityttävä vain tuottavimpiin lajikkeisiin. 
27 miljoonan öljyekvivalenttitonnin suuruiseksi arvioitu, selluloosapitoisista energiakasveista 
saatava osuus voidaan tuottaa hyvin monella eri tavalla. Tämä osuus voidaan saada 
energiametsästä (esimerkiksi paju) tai ligniinittömistä energiakasveista (esimerkiksi miscantthus 
eli elefanttiruoho), jotka soveltuvat myös palttoon ja kaasutukseen. Lisäksi on olemassa useita 
kasvilajikkeita, jotka soveltuvat viljeltäviksi nimenomaan tietyn tyyppisessä viljelymaassa. Myös 
melko köyhään ja huonolaatuiseen maaperään soveltuvia puulajeja on useita. Jos vuosittainen 
hehtaarikohtainen sato on keskimäärin 10 tonnia, esimerkiksi 27 miljoonan öljyekvivalenttitonnin 
kiinteän biomassan tuotanto edellyttää 6,3 miljoonan hehtaarin viljelyalaa. Tarjolla on myös monia 
mahdollisuuksia käyttää yksi-tai monivuotisia C4-kasveja, jotka antavat erityisen runsaan sadon. 
Energiametsiin verrattuna niiden sato on lähes kaksinkertainen. 
42 
Eräät kasvit tuottavat samanaikaisesti selluloosa-ainesta ja nestemäisten biopolttoaineiden raaka­
ainetta. Esimerkki tästä on durra, josta saadaan vuodessa hehtaarilta keskimäärin 5 m3 
bioetanolia ja 20 tonnia kuivaa selluloosaa. Näillä kasveilla on monia etuja: monet niistä ovat 
yksivuotisia ja sopivat hyvin viljeltäviksi tavanomaisen maanviljelyn ohessa, ne eivät vaadi 
parasta maatalousmaata ja tarvitsevat alle puolet nopeakasvuisten viljelykasvien, esimerkiksi 
maissin, vesi-ja lannoitemäärästä. Myös selluloosa-aineksen käyttö nestemäisten polttoaineiden 
raaka-aineena vaikuttaa lupaavalta. Kaikki mahdolliset eri lajikkeet olisi tutkittava ja etusijalle olisi 
asetettava viljelykasvit, joista saadaan vähäisin panoksin korkea saanto, unohtamatta samalla 
biologisen monimuotoisuuden asettamia vaatimuksia. Kaikkiin biomassan kehittämistä koskeviin 
strategioihin on joka tapauksessa tarpeen liittää maankäytölle asetettava yläraja. Tässä esitetyn 
skenaarion perusteella voidaan ennustaa, että jos biomassan kehittämiseen panostetaan 
vuoteen 201 0 mennessä niin paljon kuin on järkevästi mahdollista, voi viljelypinta-alan tarve olla 
jopa 1 0 miljoonaa hehtaaria, josta suuri osa on huonolaatuista maata. Tämänkaltaisen kehityksen 
ympäristövaikutukset on luonnollisesti tutkittava, ja biomassa-alan kasvun on tapahduttava 
kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti. 
Kiinteän kasviperäisen biomassan markkinoiden laajuudeksi vuonna 2010 arvioidaan 57 
miljoonaa öljyekvivalenttitonnia, josta energiakasvien osuus on 27 Mtoe ja jätteiden osuus 30 
Mtoe. Jos markkinat kehittyvät esitetyn skenaarion suuntaisesti, voidaan arvioida, että 25 Mtoe 
käytetään suoraan lämmitykseen ja teollisuuden prosessilämmön tuotantoon ja 32 Mtoe 
voimantuotantoon. Tästä 32 Mtoe:sta 6 Mtoe voitaisiin polttaa hiilen kanssa yhteispolttolaitoksissa 
ja loput 26 Mtoe lämpövoimalaitoksissa. 
Skenaarion mukainen bioenergian käytön lisäys vuoteen 
2010 mennessä, 
* Biokaasu (karjankasvatus, jäteveden käsittely, kaatopaikat) 
* Maa-ja metsätalouden jätteet 
* Energiakasvit 
11.2 Vesivoima 90 Mtoe 
15 Mtoe 
30 Mtoe 
45 Mtoe 
Vesivoimateknologia on pitkälle kehitettyä tekniikkaa, ja vesivoima on ollut kilpailukykyistä muiden 
kaupallisten energialähteiden kanssa jo vuosia. Nykyisten suurten vesivoimaloiden tekninen ja 
taloudellinen kapasiteetti on kuitenkin joko jo . otettu käyttöön, tai käyttöönotto ei ole 
ympäristösyistä mahdollista. Pienvesivoimaloiden taloudellisesta kapasiteetista hyötykäytössä on 
kuitenkin vain 20 prosenttia. Lisäksi monet pienvesivoimalat eivät ole toiminnassa, mikä johtuu 
monissa tapauksissa ylläpito-ja muihin kustannuksiin liittyvien erityisten kannustinten puutteesta 
sekä hinnoittelutilanteessa sähkön kantaverkossa. Etenkin pienet, tyypillisesti maaseudulla tai 
syrjäseuduilla sijaitsevat voimalat voidaan kuitenkin ottaa uudelleen käyttöön melko vähäisin 
kustannuksin. Euroopan un~onin maat hallitsevat pienten vesivoimaloiden laitteiden 
maailmanmarkkinoita. 
Vuonna 1995 unionissa tuotettiin noin 307 TWh vesivoimaa 92 GW:n kokonaiskapasiteetilla. 
Pienvesivoimaloiden, eli alle 10 MW:n voimaloiden osuus kokonaiskapasiteetista oli 10 prosenttia 
(9,3 GW), ja niiden energiantuotanto oli yhteensä 37 TWh. 
Jo suunnitelmissa olevien hankkeiden perusteella voidaan arvioida suurten vesivoimaloiden 
kapasiteetin kasvavan 10 prosentilla (8500 MW) vuoteen 2010 mennessä. Tällöin on otettu 
huomioon myös ympäristön kannalta hyväksyttävissä oleva kehitys. Pienten vesivoimaloiden 
kapasiteetin kasvattaminen 4500 MW:lla vuoteen 2010 mennessä on realistinen tavoite, johon 
voidaan päästä kehittämällä alan sääntelyä suopeammaksi tällaisille hankkeille. Tähän olisikin 
43 
pyrittävä, sillä jos nämä pienet hankkeet suunnitellaan oikein myös niiden ympäristövaikutukset 
ovat huomattavasti pienemmät. 
11.3 Tuulienergia 
Tuulivoimatekniikka on voimakkaassa kehitysvaiheessa. Tuuliturbiinien keskipaino on puoliintunut 
viidessä vuodessa, yhden turbiinin vuodessa tuottaman energian määrä on nelinkertaistunut ja 
kustannukset ovat laskeneet kymmenesosaan kymmenessä vuodessa. Nykyisin käyttöön 
otettavien uusien laitteiden keskimääräinen kapasiteetti on 600 kW, ja markkinoilla on muutama 
jopa 1,5 MW:n laite. Maailmanlaajuisesti noin 90 prosenttia keski-ja suurikokoisten tuuliturbiinien 
valmistajista on eurooppalaisia. Kaikkein suurimpia tuuliturbiineja valmistavat ainoastaan 
eurooppalaiset valmistajat. Tuuliturbiinit aiheuttavat jonkin verran meluhaittoja, ja näiden 
vähentämiseksi tehdään parhaillaan menestyksekästä tutkimusta. 
Eräissä jäsenvaltioissa tuulienergia on tätä nykyä nopeimmin kasvava sähköntuotannon 
energialähde. Euroopalla on tuulienergian alalla maailmanlaajuinen johtoasema, ja sillä on 
tuulivoimakapasiteettia enemmän kuin missään muualla: yhteensä 3,5 GW 15 EU-maassa 
vuoden 1996 lopussa. Viiden viime vuoden aikana on otettu vuosittain käyttöön keskimäärin 36 
prosenttia lisäkapasiteettia, ja vuosittain käyttöön otettava kapasiteetti on nyt saavuttanut 1 GW:n 
rajan. Jos tuotannon kasvu jatkuu samaa vauhtia, turbiinien vuotuinen tuotanto on vuonna 2010 
yli 20 GW ja kertynyt kokonaiskapasiteetti yli 100 GW. Jos uutta kapasiteettia otettaan käyttöön 
nykyistä vauhtia, eli noin 1 GW vuodessa, kapasiteettia on vuonna 2010 otettu käyttöön 18 GW. 
Tästä syystä uusiutuvien energialähteiden vuoteen 2010 laaditussa skenaariossa tuulivoiman 
osuus on arvioitu 40 GW:ksi, mitä voidaan pitää kunnianhimoisena, mutta nykysuuntausten 
perusteella realistisena tavoitteena. 10 GW:n vauhdittamiskampanjan avulla pyritään luomaan 
perusta tuulivoiman käytölle vaikeammissakin olosuhteissa. 
Tuulienergia voi nousta vuoteen 2010 mennessä merkittäväksi energialähteeksi vain, jos 
tuulivoiman tuottajilla on tasavertainen pääsy Euroopan sähköverkkoihin. Tuulivoiman 
viimeaikaista menestystä edistävä keskeinen tekijä monissa jäsenvaltioissa, kuten Tanskassa, 
Espanjassa ja etenkin Saksassa, jossa on maailman suurin tuulivoimakapasiteetti, on ollut 
energialaitosten tuulivoiman tuottajille maksama hinta. Kaikkien tämän alan sääntelyyn tehtävien 
muutosten tulisi kannustaa eikä hankaloittaa tuulivoiman kehitystä. 
11.4 Auringon lämpöenergia 
Auringon lämpöenergiaa lämmityksessä hyödyntävä tekniikka on jo kehitetty lähes optimaaliseksi. 
Kustannuksia on kuitenkin vielä mahdollista vähentää kasvattamalla laitteiden yksikkökokoa. 
Myös tuotantoprosessia ja markkinointia voidaan vielä kehittää. Tällä hetkellä alalla on 15 EU­
maassa noin 300 pientä ja keskisuurta yritystä, jotka työllistävät suoraan noin 1 0 000 henkeä. 
Aurinkolämpöön perustuva lämmitys on hinnaltaan kilpailukykyistä verrattuna veden 
lämmitykseen sähköllä, etenkin Euroopan unionin eteläosissa. Laitteiden rakennetta parannetaan 
jatkuvasti ulkonäköhaittojen vähentämiseksi. 
Vuonna 1995 aurinkokahoja oli Euroopan unionissa käytössä 6,5 miljoonaa m2, ja kapasiteetin 
vuosittainen kasvu oli muutamaan edellisvuoteen nähden noin 15 prosenttia. Tällä hetkellä 
vuosittain asennettava kapasiteetti on noin miljoona neliömetriä, josta valtaosa sijoittuu kolmeen 
maahan, eli Itävaltaan, Saksaan ja Kreikkaan. Jos Euroopan unionin muut 12 jäsenvaltiota 
seuraisivat näiden maiden esimerkkiä edes osittain, voitaisiin päästä 25 prosentin kasvuvauhtiin. 
Jos vuosittaiseksi kasvuvauhdiksi arvioidaan 20 prosenttia, kapasiteettia on vuonna 2010 otettu 
käyttöön 100 miljoonan neliömetriä. Tätä voidaankin kaikki tekijät huomioon ottaen pitää 
aurinkolämmön osalta saavutettavissa olevana osatavoitteena uusiutuvien energialähteiden 
kehittämisessä. Suurten kahakokonaisuuksien käyttö mittavissa käyttötarkoituksissa, kuten 
kauko!ämmitysjärjestelmissä on taloudellisesti järkevin tapa hyödyntää aurinkolämpöä, minkä 
44 
lisäksi se edistäisi voimakkaasti kahojen tuotantoa. Kreikasta saadut kokemukset osoittavat, että 
markkinoita voidaan kasvattaa tehokkaasti myös tiedotuskampanjoiden avulla. 
11.5 Auringon valoenergia 
Auringon valoenergian hyödyntäminen edustaa hyvin uutta ja lähes edistyneintä uusiutuvien 
energialähteiden hyödyntämistekniikkaa. Vaikka kustannukset ovatkin laskeneet rajusti, 25 
prosenttia viimeisen viiden vuoden aikana, ne ovat yhä selvästi korkeammat kuin tavanomaisin 
polttoainein tuotetun sähkön kustannukset. Euroopan unionin osuus koko maailman 
vuosittaisesta, noin 100 MWp:n valokennomoduulien tuotannosta ja käytöstä on noin kolmannes. 
Rakennuksiin integroitujen aurinkokennojen alalla eurooppalainen teollisuus on johtavassa 
asemassa. Myös kehitysmaihin toimitettavien valoenergiasovellusten osalta Euroopalla on johto­
asema. 
Eurostatin esittämän arvion mukaan Euroopassa (12 EU-maata) oli vuoden 1995 lopussa 
yhteensä 32 MWp aurinkokennokapasiteettia. Euroopan valoenergia-alan järjestön EPIA:n 
tuoreimman arvion mukaan kapasiteettia on käytössä jopa 70 MWp (15 EU-maata). Markkinat 
ovat maailmanlaajuiset. Vuonna 2010 kennotuotannon ennustetaan olevan 2,4 GWP. Tämän 
vuosivolyymin saavuttaminen maailmanlaajuisesti edellyttää 25 prosentin vuotuista kasvua. 
Ennuste on yhteneväinen komission EPIA:lta tilaamassa tutkimuksessa esitettyjen oletusten 
kanssa. 
Edellä esitettyjen oletusten perusteella voidaan 3 GWp:n kokonaiskapasiteettia vuonna 201 0 
pitää kunnianhimoisena, mutta realistisena tavoitteena. Ennusteiden mukaan tämä voitaisiin 
saavuttaa pääasiassa rakennuksiin (katoille ja julkisivuihin) asennettujen, kantaverkkoon liitettyjen 
laitteistojen avulla, minkä lisäksi käyttöön otettaisiin joitakin suuria voimalaitoksia (0,5-5,0 MWp). 
Aurinkosähkötekniikkaa pitäisi joka tapauksessa tarkastella myös yleisellä tasolla, eikä vain 
keskittyä seuraamaan kapasiteetin kehitystä. Kuten aurinkolämmönkin hyödyntäminen, auringon 
valoenergian hyödyntäminen on aina sidoksissa järkevää energiankäyttöä edistäviin toimen­
piteisiin rakennuksissa. Sitä voidaan arvioida osana niitä mittavia ponnisteluja energiankulutuksen 
vähentämiseksi, joiden olisi aina liityttävä näiden järjestelmien hyödyntämiseen. Aurinkosähkön 
tuotanto kantaverkkoon ei ole kannattavaa tavanomaisten polttoaineiden nykyhinnoilla tai 
verrattuna tuuliturbiineilla tuotettuun sähköön. Se voi kuitenkin muuttua kannattavaksi 
tulevaisuudessa, jos käyttöön otetun kapasiteetin keskikustannustaso saadaan laskemaan 3 
ecuun/Wp, mihin nykyisellä kehityksellä saatetaan päästä vuoden 2005 tietämillä. Laaja Euroopan 
tasolla toteutettu aloite aurinkokennostojen asentamiseksi katoille ja julkisivuihin voisi olla 
ratkaisevassa asemassa tämän tekniikan käyttöönoton edistämisessä. Rakennuksiin 
asennettavien järjestelmien oheishyödyt, kuten valaistus, lämmöntuotanto ja julkisivujen 
uudelleen rakentaminen olisi myös otettava huomioon. Energiajärjestelmiä tarkasteltaessa olisi 
siis otettava huomioon "aurinkosähkön lisäarvo". Asentamalla rakennuksiin kaksi 
aurinkokennojärjestelmää voidaan sitä paitsi kääntää ulkonäköhaitat arkkitehtonisesti toimiviksi 
ratkaisuiksi. 
Vauhdittamiskampanjan avulla on tarkoitus edistää miljoonan aurinkokennon asentamista katoille 
ja julkisivuihin, mikä merkitsisi 0,5 GWp:n uutta kapasiteettia Euroopan unionissa ja 0,5 GWp:n 
kapasiteettia unionin ulkopuolisissa maissa. 
11.6 Passiivinen aurinkoenergia 
Kotitalouksien ja palvelualan lämmitysenergian kulutus (lähinnä huonetilojen lämmitykseen) 
Euroopan unionissa (15 EU-maata) on 23 prosenttia energian kokonaiskysynnästä. Arviolta 40 
prosenttia kotitalouksissa ja palvelualalla kulutetusta aurinkoenergiasta saadaan itse asiassa 
aurinkolämpönä ikkunoiden kautta, mutta tätä passiivista aurinkoenergiaa ei tilastoida. Tästä 
syystä mahdollisuudet vähentää energiankulutusta rakennuksissa passiivista aurinkoenergiaa 
45 
hyödyntävän nykytekniikan avulla ovat hyvin merkittävät. Aurinkoenergia- ja 
energiansäästörakennusten rakennuskustannukset eivät merkittävästi ylitä tavanomaisten 
rakennusten rakennuskustannuksia. Itävallassa saatujen kokemusten perusteella passiivisen 
aurinkoenergian hyödyntäminen nostaa asumiskustannuksia alle 4 prosenttia, mutta vähentää 
samalla lämmitysenergian tarvetta 75 prosentilla. Asentamalla nykyiseen rakennuskantaan 
luonnonvaloa paremmin hyödyntäviä ja toisaalta eristäviä ikkunoita ja julkisivuja voidaan myös 
saavuttaa merkittäviä säästöjä. Markkinoille on tullut uusia ikkuna-ja eristysmateriaaleja sekä 
luonnonvaloa hyödyntäviä materiaaleja. Viime vuosina on myös kehitetty passiivista 
jäähdytystekniikkaa, jonka avulla voidaan vähentää Etelä-Euroopan maissa nopeasti kasvavaa 
jäähdytysenergian kysyntää. 
Varovaistenkin arvioiden mukaan passiivisen aurinkoenergian hyödyntämistä lisäämällä voidaan 
helposti saavuttaa 10 prosentin lasku rakennusten lämmitysenergian kysynnässä . Jos oletetaan 
kotitalouksien ja palvelusektorin lämmitysenergian kysynnän pysyvän nykyisellä tasolla (osuus 
kokonaiskysynnästä 23 prosenttia), tämä merkitsisi 35 miljoonan öljyekvivalenttitonnift 
polttoainesäästöjä. Sveitsi on jo sitoutunut vähentämään rakennusten lämmitysenergian kulutusta 
30 prosentilla vuoteen 2010 mennessä. Nämä ylimääräiset säästöt olisi otettava huomioon 
laskettaessa Euroopan unionin bruttoenergiankulutustasetta. 
11. 7 Geoterminen energia ja lämpöpumput 
Geotermisen energian osuus Euroopan unionin uusiutuvia energialähteitä hyödyntävästä 
energiantuotannosta on hyvin pieni. Vaikka sähköntuotanto korkeassa lämpötilassa olevasta 
kuivasta höyrystä onkin jo mahdollista, vähentävät siihen liittyvät riskit vielä investointihalukkuutta. 
Tästä syystä geotermisen energian hyödyntäminen yleistyy hitaasti. Lämpöpumppujen käyttö 
maaperästä saatavan lämmön lämpötilan nostamiseksi on kuitenkin yleistymässä. 
Tällä hetkellä Euroopan unionissa on geotermiseen energiaan perustuvaa kapasiteettia 500 MW. 
Uusia sähkötoimisia lämpöpumppusysteemejä otetaan vähitellen käyttöön Ranskassa (lähinnä 
merentakaisissa departementeissa), Italiassa ja Portugalissa (Azoreilla). Arvioiden mukaan 
tämänhetkinen kapasiteetti voitaisiin kaksinkertaistaa vuoteen 2010 mennessä. 
Suurin osa lämpötilaltaan alhaisemmasta maalämmöstä on käytössä rakennusalan 
sovellutuksissa. Nykyinen 750 MWth:n kapasiteetti sijaitsee valtaosin Ranskassa ja Italiassa. 
Vuoteen 201 0 mennessä kapasiteetti voitaisiin yli kolminkertaistaa, jolloin saavutettaisiin 2,5 
GWth:n raja. 
Tällä hetkellä käytössä olevista lämpöpumpuista suurin osa on joko sähkökäyttöisiä tai 
polttoaineella käyviä. Uusimmissa lämpöpumpuissa on noin 100 m maanpinnan alle asennettu 
lämmönvaihtimet, joiden avulla hyödynnetään maaperään varastoitunutta aurinkoenergiaa sekä 
näin syvällä maaperässä luonnostaan esiintyvää lämpöä. Vuonna 1995 Euroopan unionissa oli 
60 000 lämpöpumppua. Näistä suurin osa oli Ruotsissa, jonka osuus kaikentyyppisten 
lämpöpumppujen kapasiteetista Euroopassa on 8 prosenttia. Jos lämpöpumppukapasiteetti 
kolminkertaistuisi Euroopan unionissa (15 EU-maata) vuoteen 2010 mennessä ja geotermisten 
lämpöpumppujen markkinaosuus kaksinkertaistuisi eli nousisi 15 prosenttiin, voitaisiin vuoteen 
2010 mennessä saavuttaa 2,5 GWth kokonaiskapasiteetti. 
11.8 Muut uusiutuvat energialähteet 
Eräiden muiden uusiutuvia energialähteitä hyödyntävien tekniikkojen markkinat Euroopan 
unionissa ovat lähes olemattomat. Tällaisia ovat esimerkiksi auringon lämpösähkö, 
vuorovesienergia, aaltoenergia sekä kallioiden ja valtamerten lämpöenergia. Vaikka kehitystä 
onkin vaikea ennustaa, voidaan olettaa näistä joidenkin tarjoavan merkittäviä 
hyödyntämismahdollisuuksia tulevaisuudessa. Kohtuudella voidaan arvioida, että lähimmän 
46 
vuosikymmenen aikana aletaan ainakin yhtä näistä uusiutuvista energialähteistä hyödyntää 
kaupallisesti, mistä syystä skenaarioon on sisällytetty 1 GW:n suuruinen marginaalinen osuus. 
11.9 Uusiutuvia energialähteitä 
saavuttaminen koskevan yhteisön yleistavoitteen 
Taulukossa 1A on esitetty tässä liitteessä hahmotellun skenaarion mukaisesti eri uusiutuvien 
energialähteiden arvioidut panokset yhtenä mahdollisena tapana saavuttaa uusiutuville 
energialähteille Eµroopan unionissa asetettu 12 prosentin yleistavoite. Taulukossa 2 on vertailtu 
nykyistä uusiutuvien energialähteiden bruttokulutusta (Mtoe) ja vuotta 2010 koskevaa ennustetta 
olettaen, että eri uusiutuvien energialähteiden osuudet todella toteutuvat. Tältä pohjalta voidaan 
arvioida, että yleistavoitteeksi asetettu uusiutuvien energialähteiden osuuden 
kaksinkertaistaminen 12 prosenttiin on realistisesti saavutettavissa. Ennusteen mukainen 
sisämaan kokonaisenergiankulutus perustuu Kioton konferenssia edeltävään skenaarioon (nk. 
''tätä menoa" -skenaario, European Energy to 2020, ks. alaviite 8). Jos Kioton konferenssin 
jälkeinen energiankulutus osoittautuukin pienemmäksi kuin ennen konferenssia oli arvioitu, 
nousee ohjeellinen tavoite jonkin verran yli 12 prosentin. Toisaalta unionin laajentuminen 
valtioihin, joissa uusiutuvien energialähteiden markkinaosuudet ovat hyvin pienet tai jopa 
olemattomat, saattaa käytännössä laskea tavoitteen alle 12 prosenttiin. Nämä seikat on 
huomioitu suunnitelluissa valvontaan ja tavoitteiden tarkistukseen liittyvissä järjestelmissä. 
11.1 O Uusiutuvien energialähteiden arvioitu osuus sähkön- ja 
lämmöntuotannossa 
Taulukossa 3 on esitetty nykyinen ja ennusteen mukainen uusiutuviin energialähteisiin perustuva 
sähköntuotanto energiatyypeittäin. Jos tarvittavat toimenpiteet toteutetaan, uusiutuviin 
energialähteisiin perustuvaa sähköntuotantoa on mahdollista lisätä nykyisestä 14,3 prosentista 
23,5 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Myös sähkön kokonaistuotantoa koskeva arvio 
perustuu Kioton konferenssia edeltävään skenaarioon. Lämmöntuotannon osalta puolestaan 
ennustetaan uusiutuviin energialähteisiin perustuvan lämmöntuotannon kaksinkertaistuvan 
vuoteen 2010 mennessä, jos uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisstrategia onnistuu. 
Tämä ennuste on esitetty taulukossa 4. 
11.11 Arvio joistakin kustannuksista ja hyödyistä 
Taulukossa 6 on esitetty energiatyypeittäin arvio polttoainekustannusten säästöihin ja COr 
päästöjen vähentymiseen liittyvistä investointikustannuksista ja hyödyistä, kun taas taulukossa 5 
on esitetty kokonaisstrategiaa koskevat arviot. Taulukon 6 ensimmäisessä sarakkeessa on 
esitetty tarvittava lisäkapasiteetti eri uusiutuvien energialähteiden arvioidun osuuden 
saavuttamiseksi. Toisessa sarakkeessa ovat eri tekniikkoihin liittyvät nykyiset 
yksikkökustannukset, ja kolmannessa sarakkeessa ennuste yksikkökustannuksista vuonna 2010. 
Neljännessä sarakkeessa esitettyjä keskimääräisiä yksikkökustannuksia laskettaessa on otettu 
huomioon arvio kunkin tekniikan käyttöönottoon tarvittavasta ajasta. Niiden energiatyyppien, 
joiden käyttöönoton odotetaan kasvavan tasaisesti (esimerkiksi tuulivoima), keskimääräinen 
yksikkökustannus on lähempänä vuoden 2010 kuin vuoden 1997 tasoa. Vastaavasti 
energiatyyppien, joita arvioidaan otettavan käyttöön tasaisesti koko ajanjakson ajan (kuten 
vesivoima) keskimääräinen yksikkökustannus on vuoden 1997 ja vuoden 2010 
yksikkökustannusten keskiarvo. Viidennessä sarakkeessa on esitetty tarvittavat 
kokonaisinvestoinnit. Kuudennessa sarakkeessa on ennuste liiketoiminnan rahallisesta arvosta 
vuonna 2010. Tämän sarakkeen lukuihin sisältyvät käyttöönotto-, käyttö-ja huoltokustannukset 
samoin kuin raaka-ainekustannukset (biomassan osalta). 
47 
Sarakkeissa 7 ja 8 on esitetty arviot polttoainekustannusten säästöistä. Tuuli-ja vesivoiman sekä 
aurinkokennojen ja -kahojen avulla saavutettavat polttoainesäästöt on arvioitu 3 miljardiksi ecuksi 
vuonna 201 0. Jos lisäkapasiteettia otettaisiin käyttöön tasaisesti vuosina 1997-2010, olisivat 
polttoainekustannusten säästöt yhteensä 21 miljardia ecua. Kaikki laskelmat perustuvat hiilen ja 
öljyn korvaamiseen vuoden 1997 hinnoilla. Biomassaa ja geotermista energiaa ei ole otettu 
mukaan laskelmaan, koska niiden polttoainekustannukset on arvioitu samansuuruisiksi kuin 
fossiilisten polttoaineiden polttoainekustannukset. Tosin kaikki uusiutuvat energialähteet 
vähentävät osaltaan polttoaineen tuontitarvetta siten, että tuonti vähenee 17,4 prosenttia vuoden 
1994 tasosta vuoteen 2010 mennessä. 
Taulukon viimeisessä sarakkeessa on esitetty COrpäästöjen vähennys. Tuuli-ja vesivoimalla, 
aurinkosähköllä ja geotermisella energialla arvellaan korvattavan lähinnä -mutta ei yksinomaan -
hiileen perustuvaa energiantuotantoa. Tästä syystä vaikutus COrpäästöihin on laskettu 
arvioimalla, että yksi TWh uusiutuvien energialähteiden avulla tuotettua energiaa vähentää CO2:a 
miljoonalla tonnilla. Biomassan osalta on otettu huomioon raaka-ainetuotannon yhteydessä 
syntyvät päästöt, vaikka itse biomassalla onkin neutraali vaikutus COrpäästöihin. 
Yhteisön strategian mukaisen uusiutuvien energialähteiden osuuden kaksinkertaistamisen 
uskotaan myös luovan huomattavan määrän uusia työpaikkoja (katso kohta 1.4). 
Arvioitujen lukujen yhteenlasku osoittaa, että esitetyn strategian mukainen uusiutuvien 
energialähteiden osuuden merkittävä kasvattaminen edellyttää arviolta 165, 1 miljardin ecun 
kokonaisinvestointeja. Näiden investointien avulla synnytetään vuoteen 2010 mennessä 
vuositasolla 36,6 miljardin ecun arvosta liiketoimintaa, ja samalla luodaan runsaasti uusia 
työpaikkoja, säästetään 21 miljardia ecua polttoainekustannuksia, vähennetään polttoaineiden 
tuontia 17 ,4 prosenttia ja vuotuisia COrpäästöjä 402 miljoonaa tonnia vuodessa vuoden 1997 
tasosta. 
48 
Liite 111 Uusiutuvien energialähteiden kehittämistä koskevat 
jäsenvaltioiden suunnitelmat ja toimet 
Alankomaissa on käynnistetty uusiutuvia energialähteitä koskeva toimintaohjelma vuosiksi 1997-
2000 ja laadittu skenaariot vuosille 2007 ja 2020. Tavoitteena on kehittää seuraavia 
energiamuotoja: tuulivoima (750 MW vuonna 2000, 2 000 MW vuonna 2007) auringon 
valoenergia (119 MW vuonna 2007), biomassa Qäteainekset 30-80 PJ vuodessa ja energiakasvit 
12-70 PJ vuodessa), auringon lämpöenergia (5 PJ vuonna 2007 tai 250 000 vedenlämmitintä) 
sekä lämpöpumput (50 PJ vuonna 2007). 
Belgian energiapolitiikka on hajautettu. Energia-alalle ei ole asetettu mitään tiettyjä tavoitteita, 
mutta uusiutuvien energialähteiden edistämistoimenpiteiden arvioidaan vähentävän teollisuuden 
COrpäästöjä noin 20 miljoonalla tonnilla vuoteen 2000 mennessä. Valloniassa otettiin vuonna 
1995 käyttöön nk. PEDD-suunnitelma (ympäristön kestävän kehityksen suunnitelma), joka saa 
todennäköisesti jatkokseen uusiutuvien energialähteiden kehittämisohjelman. 
Espanjan vuosiksi 1991-2000 laaditun kansallisen energiasuunnitelman (PEW) tavoitteet olivat 
alun perin seuraavat: vesivoima 213 miljoonaa öljyekvivalenttitonnia (Mtoe), biomassa 427 Mtoe, 
tuulivoima 35 Mtoe, auringon valoenergia 0,389 Mtoe, auringon lämpöenergia 34 Mtoe ja 
geoterminen energia 10 Mtoe. Nämä tavoitteet oli vuoden 1996 lopussa ylitetty vesivoiman osalta 
1045 prosentilla, tuulivoiman osalta 381,5 prosentilla ja auringon valoenergian osalta 149 
prosentilla. 
Irlannissa AER 1 ja 2 -aloitteiden (vuoden 1994 vaihtoehtoisten energiamuotojen ohjelma) sekä 
uusiutuvia energialähteitä koskevan strategian myötä vuoteen 1999 mennessä käyttöön otettava 
uusiutuvien energialähteiden lisäkapasiteetti vastaa kuutta prosenttia koko 
energiantuotantokapasiteetista. Lisäyksen myötä uusiutuvien energialähteiden kokonaisosuus 
energiantuotannosta nousee 11 prosenttiin. 
Jos Italian kansallisen energiasuunnitelman (PEW) kehitys jatkuu suotuisana, on mahdollista, 
että alkuperäiset tavoitteet ylitetään ja että uusiutuvista energialähteistä saadaan vuoteen 2000 
mennessä yhteensä 2700 MW energiaa. Yksittäisille energiamuodoille asetettuina tavoitteina 
ovat 600 MW tuulivoiman osalta ja 75 MW auringon valoenergian osalta vuoteen 2000 
mennessä. 
Itävallassa uusiutuvien energialähteiden osuus energiantuotannosta on 24,3 prosenttia. Itävallan 
hallitus otti vuonna 1996 käyttöön energiaveron, joka koskee sähkön ja lämmön tuotantoa muiden 
kuin uusiutuvien energialähteiden avulla. Vuonna 1994 otettiin lisäksi käyttöön erityistariffit, joilla 
pyritään edistämään aurinkoenergian, tuulivoiman ja biomassan avulla tapahtuvaa 
sähköntuotantoa. Tavoitteena on erityisesti kehittää edelleen vesivoiman hyödyntämistä, 
biomassan käyttöä nykyisissä lämpövoimaloissa sekä energiakasvien ja aurinkoenergian 
hyödyntämistä. 
Kreikan hallitus edistää laaja-alaisesti uusiutuvien energialähteiden käyttöä. Asiasta annetun lain 
2244/1994 tueksi tehtiin vuonna 1995 päätös 8295/1995, jonka tarkoituksena on poistaa esteitä 
enintään 50 MW:n kapasiteetin omaavien riippumattomien tuottajien sähköntuotannon tieltä. 
Maan sähköyhtiöitä (PPC) on uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen tähtäävä 
kymmenvuotisohjelma, jonka tavoitteena on lisätä eri energialähteiden käyttöä seuraavasti: 
biomassa (733 Mtoe vuoteen 2000 mennessä ja 1400 Mtoe vuoteen 2005 mennessä), tuulivoima 
(68 ja 136 Mtoe), pienet vesivoimalat (15 ja 41 Mtoe), aurinkoenergia (156 ja 204 Mtoe) ja 
geoterminen energia (20 ja 40 Mtoe). Toisessa Euroopan yhteisön tukikehyksessä vuonna 1994 
osoitettiin 100 miljoonaa ecua uusiutuvien energialähteiden kehittämiseen. 75 prosenttia 
rahoituksesta myönnetään rakennerahastoista. 
49 
Luxemburgilla ei ole erityisiä uusiutuviin energialähteisiin liittyviä tavoitteita. Niiden käyttöä 
edistetään kuitenkin myöntämällä tukia aurinkoenergian, biomassan, tuulivoiman, pienten 
vesivoimaloiden ja lämpöpumppujen hyödyntämistä varten. 
Portugalin vuoden 1994 energiaohjelman tavoitteena oli noin 170 MW:n sähköntuotanto 
uusiutuvien energialähteiden avulla. Perinteisestä biomassasta saadaan noin 26 prosenttia 
asumiseen liittyvästä energiantarpeesta. Maassa toimivalla biomassakeskuksella on erityinen 
ohjelma biomassan käytön kehittämiseksi. 
Ranska käynnisti vuonna 1996 viisivuotisen ohjelman, jonka tavoitteena on tuottaa 225 MW 
energiaa puuta polttamalla, ottaa käyttöön 20 000 aurinkopaneelia merentakaisissa 
departementeissa sekä 250-500 "Eole 2005" -tuuliturbiinia. 
Ruotsin hallituksen ehdotus kestävää energiahuoltoa koskevaksi laiksi (1996/97: 84) sisältää 
toimenpiteitä, joiden tavoitteena on lisätä uusiutuvien energialähteiden käyttöön perustuvaa 
sähkön-ja lämmöntuotantoa. Uusiutuvia energialähteitä koskevaan viisivuotissuunnitelmaan 
kuuluu biopolttoaineita hyödyntävän yhdistetyn lämmön- ja sähköntuotannon lisääminen noin 
0,75:n TWh:n sähkömäärää vastaavalla määrällä vuodessa, maalla sijaitsevien tuulivoimaloiden 
vuosituotannon lisääminen noin 0,5 TWh:lla sekä pienten vesivoimaloiden tuotannon lisääminen 
0,25 TWh:lla vuodessa. 
Saksassa "Stromeinspeisungsgesetz"-laki on vaikuttanut -merkittävästi uusiutuviin 
energialähteisiin perustuvan uuden kapasiteetin käyttöönottoon. Maan liittohallitus on hyväksynyt 
100 miljoonan D-markan ohjelman, jolla tuetaan uusiutuvia energialähteitä vuosina 1995-1998. 
Monilla osavaltioilla on lisäksi omat ohjelmansa. Tutkimuksella ja teknologisella kehittämisellä on 
erittäin tärkeä asema, ja käynnissä on 250 MW:n tuulivoimakapasiteetin käsittävä esittelyohjelma. 
30 prosenttia liittovaltion TTK-ohjelmasta keskittyy uusiutuviin energialähteisiin. Auringon 
lämpöenergiaa ja valoenergiaa (1000 kattojärjestelmän käyttöönotto) koskevilla ohjelmilla on ollut 
merkittävä vaikutus. Tuulivoimaa Saksa hyödyntää toiseksi eniten maailmassa. 
Suomen hallitus teki vuonna 1995 päätöksen, johon sisältyy bioenergian käytön lisääminen 25 
prosentilla vuoteen 2005 mennessä. Vuonna 1993 käynnistetyn tuulivoiman edistämisohjelman 
tavoitteena on puolestaan 100 MW:n kapasiteetin käyttöönotto vuoteen 2005 mennessä. 
Tanskassa laadittiin vuonna 1996 energiaa koskeva toimintasuunnitelma "Energia 21", joka 
sisältää keskipitkän ja pitkän aikavälin skenaariot vuosille 2005, 2020 ja 2030. Vuotta 2005 
koskevassa skenaariossa arvioidaan, että maassa on tuolloin käytössä 200 MW:n merellä 
sijaitseva tuuliturbiinikapasiteetti, noin 1 PJ:n kaatopaikkakaasukapasiteetti sekä noin 1 PJ:n 
maalämpökapasiteetti. Vuoden 2005 jälkeistä aikaa koskevissa ennusteissa arvioidaan, että 
tuuliturbiinikapasiteetti voidaan kasvattaa 5 500 MW:iin uosta 4 000 MW on merellä) ja että 
biomassasta ja biokaasusta, mukaan lukien energiakasvit, saadaan vuodessa 145 PJ ja 
maalämmöstä ja lämpöpumpuista 25 PJ energiaa kaukolämmitystä varten. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa arvioidaan parhaillaan uudelleen uusiutuvia energialähteitä 
koskevaa politiikkaa ja harkitaan tavoitetta, jonka mukaan 10 prosenttia maan sähköntarpeesta 
tuotettaisiin vuoteen 2010 mennessä uusiutuvien energialähteiden avulla. 
50 
Taulukko 1 
Uusiutuvien Energialähteiden Osuus Sisämaan 
Bruttoenergiankulutuksesta 
1990 1995 
Alankomaat 1,3 1,4 
Belgia 1,0 1,0 
Espanja 6,7 5,7 
Irlanti 1,6 2,0 
Italia 5,3 5,5 
Itävalta 22,1 24,3 
Kreikka 7,1 7,3 
Luxemburg 1,3 1,4 
Portugali 17,6 15,7 
Ranska 6,4 7,1 
Ruotsi 24,7 25,4 
Saksa 1,7 1,8 
Suomi 18,9 21,3 
Tanska 6,3 7,3 
Yhd, kuningaskunta 0,5 0,7 
Euroopan unioni 5,0 5,3 
Lähde: EUROSTA T 
51 
Taulukko 1A 
ERI UUSIUTUVIEN ENERGIALÄHTEIDEN ARVIOITU PANOS 
VUOTEEN 2010 LAADITUSSA SKENAARIOSSA 
ENERGIA TYYPPI KAPASITEETTI EU:ssa ENNUSTETTU 
1995 KAPASITEETTI 
2010 
1. Tuulivoima 2,5GW 40GW 
2. Vesivoima 92GW 105GW 
2.1. Suuret vesivoimalat (82,5 GW) (91 GW) 
2.2. Pienvesivoimalat (9,5 GW) (14 GW) 
3. Auringon valoenergia 0,03 GWp 3GWp 
4. Biomassa 44,8 milj. toe 135 milj. toe 
5. Geoterminen energia 
5.a Sähkö 0,SGW 1GW 
5.b Lämpö (sis. lämpöpumput) 1,3 GWth 5GWth 
6. Aurinkokahat 6,5 milj. m~ 100 milj. m2 
7. Passiivinen aurinkoenergia 35 milj. toe 
8. Muut 1GW 
52 
Taulukko 2 
NYKYINEN UUSIUTUVIEN ENERGIALÄHTEIDEN BRUTTOKULUTUS (milj. öljyekvivalenttitonnia) JA VUOTTA 2010 KOSKEVA 
ENNUSTE 
1. Tuulivoima 
2. Vesivoima yhteensä 
2a. Suuret vesivoimalat (sis. 
pumppaukseen perust. varastoinnin) 
2b. Pienvesivoimalat 
3. Auringon valoenergla 
4. Biomassa 
5. Geotenninen energia 
5.a Sähkö 
5.b Lämpö (sis. lämpöpumput) 
6. Aurinkokahat 0,35 
26,4 
(23,2) 
(3,2) 
0,002 
44,8 
2,5 
(2,1) 
(0.4) 
0,26 
;µut.i~uvart!tlt!~~,~~;~ ;~,~[\:: ;:: : ·: l) '.;'. '.l'. :!:!i1x:: .. < • .r4~$ 
7. Passiivinen aurinkoenergia 0.02 
1,9 
3,3 
0,2 
0,02 1 0,9 1 
~ 1 67,5 
1 4,8 
(59,4) 
(8,1) 1 11 
0,006 1 -
1 44,8 3,12 
1,2 0,1 
(0,8) 
(0,4) 
1 0,26 0,02 6,9 
30,55 
(25,8) 
(4,75) 
0,26 
135 
5,2 
(4,2) 
(1,0) 
4 
35 .·.·.·.· .·. ,:::•• 'ENNO.st!tTiff<UtUtus201ö 
0kkokon.­
energian­
tuotannosta 
0,44 
1,93 
0,02 
8,53 
0,33 
0,25 1 Korvaamis­
periaatteen 
mukaan 
17,6 
78,1 
(66) 
(12, 1) 
0,7 
135 
2,5 
(1,5) 
(1,0) 
4 
35 1 
1 
1 
1 
1 
1 %kokon.­
energian­
tuotannosta 
1,07 
4,78 
0,05 
8,27 
0,15 
0,24 
2,1 
53 
Taulukko 3 
NYKYINEN UUSIUTUVIIN ENERGIALÄHTEISIIN PERUSTUVA 
SÄHKÖNTUOTANTO(TWh) JA VUOTTA 2010 KOSKEVA ENNUSTE 
ENERGIA TYYPPI 
Yhteensä 
1. Tuulivoima 
2. Vesivoima yht. 
2a. Suuret 
vesivoimalat (sis. 
pumppaamiseen 
perust. 
varastoinnin) 
2b. Pienvesivoimalat 
3. Auringon 
valoenergia 
4. Biomassa 
5. Geoterminen 
energia TWh 
2 366 
4 
307 
(270) 
(37) 
0,03 
22,5 
3,5 % kokonais­
tuotannosta 
0,2 
13 
0,95 
0,15 TWh 
2 870 
(Kiotoa ed. 
skenaario) 
80 
355 
(300) 
(55) 
3 
230 
7 % kokonais­
tuotannosta 
2,8 
12,4 
0,1 
8,0 
0,2 
54 
Taulukko 4 
NYKYINEN UUSIUTUVIIN ENERGIALÄHTEISIIN PERUSTUVA 
LÄMMÖNTUOTANTO (milj. öljyekvivalenttitonnia) JA VUOTTA 2010 KOSKEVA 
ENNUSTE 
1. Biomassa 38,04 75 
2. Geoterminen energia 0,4 1 
3. Aurinkokahat 0,26 4 
·.·.·.·•:•:•·•:•::•:•:·:::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::::;;::::::::::::::;:;:;:•:::•:::•:•:• 
4. Passiivinen aurinkoenergia 35 
55 
Taulukko 5 
ARVIO KOKONAISSTRATEGIAN TOTEUTTAMISEN EDELLYTTÄMISTÄ 
INVESTOINTIKUSTANNUKSISTA JA KOITUVISTA HYÖDYISTÄ 
Energia-alan kokonaisinvestoinnit, joista uusiutuviin 249 mrd. ecua 
energialähteisiin tehtäviä investointeja42 39 mrd. ecua 
Toimintasuunnitelman mukaiset kokonaisinvestoinnit 165 mrd. ecua 
uusiutuviin energialähteisiin 
Toimintasuunnitelman mukaiset nettoinvestoinnit uusiutuviin 95 mrd. ecua 
energialähteisiin 
Toimintasuunnitelman mukaiset vuotuiset nettoinvestoinnit 6;8 mrd. ecua 
uusiutuviin energialähteisiin 
Uusiutuvien energialähteiden edellyttämät 74 mrd. ecua 
nettolisäinvestoinnit 
Energia-alan kokonaisinvestointien lisäys 29,7% 
Luotujen työpaikkojen määrä ks. kohta 1.4 
Vuotuinen polttoainekustannusten säästö 2010 3 mrd. ecua 
Polttoainekustannusten säästö yhteensä 1997-2010 21 mrd. ecua 
Polttoaineiden tuonnin vähennys (1994 verrattuna) 17,4 % 
COrpäästöjen vähennys 
(1997 verrattuna) 402 milj. tonnia/v. 
(vuoteen 2010 laadittuun Kiotoa edeltävään skenaarion 250 milj. tonnia/v. 
verrattuna) 
COrpäästöjen vähenemisestä koituva vuotuinen hyöty43 5-45 mrd. ecua 
42 European Energy 2020. A Scenario Approach. Euroopan komissio 1996. 
43 Ilmastonmuutos -EU:n lähestymistapa Kioton ympäristökonferenssia varten, KOM(97) 481 lopullinen, 1.10.1997 
56 
Taulukko 6 
ARVIO ALAKOHTAISISTA INVESTIOINTIKUSTANNUKSISTA JA HYÖDYISTÄ 
LISÄKAPASI YKSIKKÖ-YKSIKKÖ- KESKIM. KOKONAIS- LIIKETOIMINNAN VUOTUISET POLTTOAINE-02-PÄÄSTÖJ E 
-TEETTI KUST. 1997 KUST. 2010 YKSIKKÖKUST INVESTOINNIT KASVUN POL TTOAINEKUST. KUSTANNUSTEN VÄHENNYS 2010 ENERGIA TYYPPI 1997-2010 (ECUA) (ECUA) 1997-2010 VUOTUINEN SÄÄSTÖT 2010 SÄÄSTÖT YHT. MILJ. TONNIAN. .(ECUA) 
(MRD. ECUA) ARVO 2010 (MRD. ECUA) 1997-2010 
(MRD. ECUA) (MRD. ECUA) 
1. Tuulivoima 36GW 1 000/KW 700/KW 800/KW 28,8 4 1,43 10 72 
2. Vesivoima 13GW 1 200/KW 1 000/KW 1 100/KW 14,3 2 0,91 6,4 48 
3. Auringon 3GWp 5 000/KWp 2 500/KWp 3 000/KWp 9 1,5 0,06 0,4 3 
valoenergia 
4. Biomassa 90Mtoe 84 24,1 - - 255 
5. Geotenn inen 2,5GW 2 500/KW 1 500/KW 2 000/KW 5 0,5 - - 5 
energia(+ lämpö-
pumput) 
6.Aurinkokahat 94 Miom2 400/m2 2001m2 250Jm2 24 4,5 0,6 4,2 19 
EU:n markkinat 165,1 36,6 3 21 402 
yht. 
57 
ISSN l 024-4492 
KOM(97) 599 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 12 14 
Luettelonumero CB-C0-97-676-FI-C 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg ISBN 92-78-28538-2