FI Euroopan unionin virallinen lehti C 27/49

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Maantieliikenteessä toimivien itsenäisten kuljettajien työaika”

(2009/C 27/12)

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean työvaliokunta päätti 20. marraskuuta 2007 työjärjestyksensä 29 artiklan täytäntöönpanomääräysten A kohdan nojalla laatia lisälausunnon aiheesta

Maantieliikenteessä toimivien itsenäisten kuljettajien työaika.

Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 5. kesäkuuta 2008. Esittelijä oli Eduardo Manuel Chagas (1), jonka tilalle tuli Brian Curtis.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 9.–10. heinäkuuta 2008 pitämässään 446. täysistunnossa (heinäkuun 9 päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 121 ääntä puolesta ja 14 vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät

1.1 ETSK:n mielestä kaikkien maantieliikenteessä toimivien itsenäisten kuljettajien on kuuluttava direktiivin 2002/15/EY soveltamisalaan siten kuin direktiivin 2 artiklassa säädetään (eli maaliskuun 23. päivästä 2009 alkaen).

1.2 Tämä soveltamisalan laajentaminen vaatii direktiivin asianmukaista siirtämistä osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja erityisesti itsenäisen kuljettajan määrittelemistä.

1.3 ETSK pitää soveltamisalan laajentamista välttämättömänä, jotta voidaan parantaa maantieliikenteen turvallisuutta, edistää tasavertaisia kilpailuolosuhteita sekä parantaa liikkuvien ja itsenäisten työntekijöiden työoloja, erityisesti heidän fyysistä ja henkistä terveyttään. Yleisten hallinnollisten tehtävien, siten kuin ne on määritelty direktiivissä (3 artiklan a kohdan 2 alakohta), ei katsota sisältyvän työajan määritelmän piiriin.

1.4 ETSK:n mielestä EU:n maantieliikenteen sisämarkkinat edellyttävät tasavertaisten kilpailuolojen varmistamista, mikä taas vaatii sosiaalilainsäädännön tehokasta ja tosiasiallista soveltamista alalla. Tekemällä ero liikkuvien ja itsenäisten työntekijöiden välille työaikalainsäädäntöä sovellettaessa annetaan mahdollisuus epäreiluun kilpailuun. Sen vuoksi ETSK ei voi hyväksyä mahdollisuutta sisällyttää direktiivin soveltamisalaan ainoastaan ”näennäisesti itsenäiset” kuljettajat.

1.5 Ratkaisun löytämiseksi soveltamisalan laajentamisesta mahdollisesti aiheutuviin ongelmiin ETSK suosittaa, että kuljetusketjun eri toimijat ovat yhdessä vastuussa asiasta, samoin kuin ajo- ja lepoaikoja koskevan asetuksen yhteydessä on menetelty.

1.6 ETSK katsoo, että direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon perusedellytyksenä on jäsenvaltioiden eri viranomaisten yhteistyön edistäminen Euroopan unionin tasolla.

1.7 Komitea katsoo, että itsenäisten kuljettajien sisällyttäminen direktiivin soveltamisalaan on toteutettava siten, ettei heitä rasiteta tarpeettomilla hallinnollisilla tehtävillä.

2. Johdanto

2.1 ETSK on jo useaan otteeseen työskennellyt EU:n tieliikenneturvallisuuspolitiikkaa koskevien kysymysten parissa ja hankkinut alan vankan asiantuntemuksen. Viimeisimmässä aihetta käsitelleessä oma-aloitteisessa lausunnossaan ”EU:n tieliikenneturvallisuuspolitiikka ja ammattiautoilijat — turvalliset ja valvotut pysäköintialueet” (asiakokonaisuus TEN/290) (2) komitea käsitteli tärkeää kysymystä ammattiautoilijoille tarkoitetuista lepoalueista tie-infrastruktuuripolitiikan puitteissa. Toinen tärkeä aihe, joka täydentää turvallisista ja valvotuista pysäköintialueista annettua lausuntoa, on itsenäisten kuljettajien työaika. Eri taloudellisia, sosiaalisia ja turvallisuusnäkökohtia ei vielä ole käsitelty riittävästi Euroopan unionin tasolla. Tämän lisälausunnon laatimisen perusteena on myös komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille seurauksista, joita aiheutuu, jos itsenäiset kuljettajat jätetään maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä 11. maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/15/EY soveltamisalan ulkopuolelle (KOM(2007) 266 lopullinen).

2.2 Direktiivissä 2002/15/EY säädetään työaikajärjestelyjä koskevista vähimmäisvaatimuksista maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi, maantieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi ja kilpailuolosuhteissa ilmenevien erojen pienentämiseksi. Direktiivi tuli voimaan 23. maaliskuuta 2002, ja jäsenvaltioilla oli kolme vuotta eli maaliskuun 23 päivään 2005 saakka aikaa panna liikkuvia työntekijöitä koskevat direktiivin säännökset täytäntöön. Direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, että direktiivin säännöksiä sovelletaan itsenäisiin kuljettajiin 23. maaliskuuta 2009 alkaen, kunhan komissio on esittänyt neuvostolle ja Euroopan parlamentille aiheesta kertomuksen ja myöhemmin kertomuksen pohjalta lainsäädäntöehdotuksen.

2.3 Osana Euroopan parlamentin ja neuvoston välistä sovittelumenettelyä tästä direktiivistä päätettiin, että viimeistään kaksi vuotta ennen kyseistä päivämäärää eli 23. maaliskuuta 2007 komission olisi esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa arvioidaan, miten itsenäisten kuljettajien jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle vaikuttaa liikenneturvallisuuteen, kilpailun edellytyksiin, ammattiryhmän rakenteeseen sekä sosiaalisiin näkökohtiin. Kertomuksessa olisi otettava huomioon kunkin jäsenvaltion liikennealan rakenteeseen ja maantieliikenneammatin työympäristöön liittyvät olosuhteet.

2.4 Komission olisi kertomuksen perusteella esitettävä ehdotus, jolla joko a) vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat sellaisten itsenäisten kuljettajien sisällyttämistä direktiivin soveltamisalaan, jotka harjoittavat maantieliikennettä yksinomaan yhdessä jäsenvaltiossa ja joihin sovelletaan erityisrajoituksia, tai b) jätetään itsenäiset kuljettajat direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.

2.5 Direktiivin 7 artiklan 2 kohdassa edellytetään komission lisäksi arvioivan yötyötä koskevien direktiivin säännösten vaikutuksia ja raportoivan niistä 23. maaliskuuta 2007 mennessä sen kertomuksen puitteissa, joka sen on annettava joka toinen vuosi direktiivin täytäntöönpanosta.

3. Komission kertomus

3.1 Komission mukaan kertomuksessa esitetään yleiskatsaus direktiivin tämänhetkisestä täytäntöönpanotilanteesta jäsenvaltioissa, käsitellään niitä seurauksia, joita itsenäisten kuljettajien jättämisestä direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle saattaa olla, ja arvioidaan yötyötä koskevien direktiivin säännösten vaikutuksia.

3.2 Ensimmäisenä johtopäätöksenä on, ettei suurin osa jäsenvaltioista ole onnistunut saattamaan direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään säädetyssä kolmen vuoden siirtymäajassa. Komissio ei näin ollen katso voivansa esittää ensimmäistä joka toinen vuosi annettavaa kertomustaan, joka oli määrä antaa maaliskuussa 2007.

3.3 Tarkastellessaan seurauksia, joita aiheutuu, jos itsenäiset kuljettajat jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, komissio muistuttaa, minkä takia se ehdotti kyseisten kuljettajien sisällyttämistä direktiivin soveltamisalaan: ajo- ja lepoaikasääntöjä käsittelevässä asetuksessa ei tehdä tällaista eroa eri kuljettajien välillä, vältetään alan mahdollinen pirstoutuminen sen seurauksena, että kuljettajia rohkaistaan ryhtymään ”(näennäisesti) itsenäisiksi” ammatinharjoittajiksi sekä varmistetaan, että terveen kilpailun, liikenneturvallisuuden ja työolosuhteiden parantamisen tavoitteita sovelletaan koko tieliikennealaan.

3.4 Ulkoisten konsulttien laatimassa kertomuksessa esitettyjen päätelmien perusteella komissio toteaa, että väsymys ja siitä liikenneturvallisuudelle aiheutuvat seuraukset voivat vaikuttaa niin itsenäisiin kuljettajiin kuin liikkuviin työntekijöihin. Kertomuksessa vahvistetaan lisäksi, että itsenäiset kuljettajat tekevät pidempiä työrupeamia kuin maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivat ja että molemmat ryhmät työskentelevät enemmän kuin muiden alojen työntekijät.

3.5 Mainitussa kertomuksessa myönnetään, että ”[t]yöajan vähentäminen eittämättä auttaisi vähentämään väsymystä”, mutta todetaan samalla, että ”se saattaisi kuitenkin lisätä stressiä, sillä itsenäiset kuljettajat pyrkisivät tekemään enemmän työtä lyhyemmässä ajassa pitääkseen yllä kannattavuuttaan, mikä puolestaan saattaisi lisätä väsymystä ja onnettomuusriskiä”. Komissio näyttää olevan asiasta samaa mieltä.

3.6 Komissio yhtyy kertomuksessa esitettäviin kilpailuoloja koskeviin päätelmiin, joiden mukaan itsenäisten kuljettajien jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle lisäisi nykyistä pirstoutumissuuntausta. Sillä ei kuitenkaan pitäisi olla merkittävää vaikutusta alan kilpailutilanteeseen. Itsenäisten kuljettajien sisällyttäminen direktiivin soveltamisalaan sitä vastoin lisäisi kustannuksia ja lyhentäisi työaikaa, joten maanteiden tavarakuljetuksissa toimivien itsenäisten kuljettajien kilpailuetu vähenisi huomattavasti. Komissio näyttää siten kannattavan vaihtoehtoa, että vain ”näennäisesti” itsenäiset kuljettajat olisi sisällytettävä direktiivin soveltamisalaan.

3.7 Komissio katsoo lisäksi, että ”[n]äiden kuljettajien jättäminen edelleen työaikadirektiivin soveltamisalan ulkopuolelle saattaa siten ollen suotavinta taloudellisista syistä, mutta soveltamisalaan sisällyttämisen tai sen ulkopuolelle jättämisen mahdolliset sosiaaliset vaikutukset ovat vähemmän ilmeiset. Soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen ei ehkä auta lievittämään terveys- ja turvallisuusongelmia. Toisaalta kuljettajien sisällyttäminen direktiivin piiriin saattaa aiheuttaa itsenäisille kuljettajille lisää stressiä ja hallinnollista työtaakkaa ja pienentää samalla heidän tulojaan”.

3.8 Komissio tulee siihen lopputulokseen, että itsenäisten kuljettajien liittäminen direktiivin piiriin saattaa kuitenkin aiheuttaa heille lisää stressiä ja taloudellisia vaikeuksia. Lisäksi saattaa olla vaikea valvoa, että heidät todella sisällytetään direktiivin piiriin, jolloin sisällyttämisellä ei todellisuudessa ole vaikutusta.

3.9 Arvioidessaan yötyötä koskevien direktiivin säännösten vaikutuksia komissio toteaa, että sääntöjen täytäntöönpanon valvontaa olisi tarkasteltava yksityiskohtaisemmin.

4. Yleistä

4.1 Komitea panee merkille komission kertomuksen seurauksista, joita aiheutuu, jos itsenäiset kuljettajat jätetään maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä annetun direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.

4.2 Itsenäisten työntekijöiden jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on useiden työmarkkinaosapuolten mukaan vääristänyt maantiekuljetusalan kilpailua. Tämän vuoksi komitea teki vastikään liikennepolitiikan valkoisen kirjan väliarvioinnista antamassaan lausunnossa (asiakokonaisuus TEN/257, esittelijä: Rafael Barbadillo López) (3) seuraavan ehdotuksen: ”Maantieliikenteen työlainsäädännössä on pidettävä huoli siitä, että kaikki työntekijät saavat yhdenvertaisen kohtelun, olivatpa he palkattuja työntekijöitä tai itsenäisiä ammatinharjoittajia. Maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä 11. maaliskuuta 2002 annettua direktiiviä 2002/15/EY onkin ryhdyttävä soveltamaan välittömästi itsenäisiin ammatinharjoittajiin odottamatta säädetyn siirtymäajan kulumista umpeen, sillä direktiivillä on tarkoitus varmistaa liikenneturvallisuus, välttää kilpailuvääristymät ja parantaa työoloja” (kohta 4.3.1.2).

4.3 ETSK epäilee tässä yhteydessä vahvasti kertomuksessa esitettyjä, maantieliikenteen turvallisuutta, kilpailuoloja ja sosiaalisia näkökohtia koskevia päätelmiä.

4.4 ETSK pitää itsenäisten kuljettajien sisällyttämistä direktiivin 2002/15/EY soveltamisalaan välttämättömänä, jos halutaan parantaa maantieliikenteen turvallisuutta, edistää tasavertaisia kilpailuolosuhteita sekä parantaa liikkuvien ja itsenäisten työntekijöiden työoloja, erityisesti heidän fyysistä ja henkistä terveyttään.

4.5 Liialliset työtunnit ovat merkittävä väsymystä aiheuttava tekijä ja aiheuttavat usein rattiin nukahtamista, mikä heikentää liikenneturvallisuutta. Tasapuoliset kilpailuedellytykset toteutuvat, kun hinnoista, jonka suuryritykset maksavat alihankkijoille antaessaan niiden hoidettavaksi kaikki tavaroiden kuljetukseen ja jakeluun liittyvät tehtävät, käy ilmi alan sosiaalilainsäädännön noudattaminen myös liikkuvien ja itsenäisten työntekijöiden osalta.

4.6 Ei ole lainkaan varmaa, ettei itsenäisten työntekijöiden jättäminen direktiivin 2002/15/EY soveltamisalan ulkopuolille lisäisi stressiä, sillä toimeksiantajat saattavat painostaa itsenäisiä kuljettajia laskemaan hintoja. Heidän on tieliikenneturvallisuuden, terveytensä sekä työ- ja yksityiselämän välisen jo nyt vaarantuneen tasapainon kustannuksella työskenneltävä entistä pidempään saavuttaakseen saman tulotason kuin aikaisemmin.

4.7 ETSK katsoo, että itsenäisten kuljettajien sisällyttäminen direktiivin 2002/15/EY soveltamisalaan edellyttää direktiivin asianmukaista siirtämistä osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja erityisesti itsenäisen kuljettajan määrittelemistä.

4.8 Komission on perussopimuksen noudattamisen valvojana huolehdittava siitä, että jäsenvaltiot määrittelevät ”itsenäisen kuljettajan” asianmukaisesti lainsäädännössään siten kuin direktiivin 3 artiklan e kohdassa säädetään (4). Direktiivin asianmukainen siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on ensimmäinen edellytys, joka on täytettävä, jos jäsenvaltio haluaa estää kuljettajien ryhtymisen ”näennäisesti itsenäisiksi” ammatinharjoittajiksi.

4.9 Soveltamisalan laajentamisen yhteydessä direktiiviin on lisäksi tehtävä muutos. Sen on koskettava kuljetusketjun eri toimijoiden yhteisen vastuuvelvollisuuden määrittämistä. Ajo- ja lepoaikasääntöjä käsittelevän asetuksen (5) 10 artiklan 4 kohdassa säädetään, että ”[k]uljetusyritysten, lähettäjien, huolitsijoiden, matkanjärjestäjien, hankkijoiden, alihankkijoiden ja kuljettajia välittävien toimistojen on varmistettava, että sopimusperusteiset liikenteen aikataulut ovat tämän asetuksen mukaiset”. Tämä yhteinen vastuuvelvollisuus on laajennettava koskemaan myös työaikalainsäädännön soveltamista, sillä siten liikkuvat työntekijät ja itsenäiset kuljettajat saataisiin tasavertaiseen asemaan muiden työntekijöiden kanssa, kun otetaan huomioon, että alihankkijan asemassa olevia itsenäisiä kuljettajia painostetaan alentamaan hintojaan ja lisäämään työtuntejaan. Siten vältettäisiin siis liikkuvia työntekijöitä haittaava epäreilu kilpailu.

4.10 Tutkimuksen päätelmät stressin lisääntymisestä, jos itsenäiset kuljettajat sisällytetään direktiivin soveltamisalaan, eivät ETSK:sta vaikuta kovin perustelluilta. Konsulttien käyttämä työajan määritelmä ei ole selvä. Stressi lisääntyy varmasti, jos itsenäisten kuljettajien on hoidettava kaikki kuljetuksensa sekä niihin liittyvä hallinnollinen työ samassa työajassa kuin liikkuvien työntekijöiden, joilla tällaista velvollisuutta ei ole. Jos taas he harjoittavat saman työajan puitteissa samantyyppistä toimintaa kuin liikkuvat työntekijät, on vaikea ymmärtää, miksi itsenäiset kuljettajat kärsisivät stressistä liikkuvia työntekijöitä enemmän. Yleisten hallinnollisten tehtävien, siten kuin ne on määritelty direktiivissä (3 artiklan a kohdan 2 alakohta), ei katsota sisältyvän työajan määritelmän piiriin.

4.11 Lisäksi jos työajan lyhentäminen auttaa vähentämään väsymystä mutta lisää stressiä, itsenäisillä työntekijöillä on valittavanaan vain kaksi huonoa vaihtoehtoa. ETSK:lle liikenneturvallisuus on ensiarvoisen tärkeä asia, ja pitkästä työajasta, myös pitkistä ajoajoista, johtuva väsymys voi vaarantaa liikenneturvallisuuden riippumatta siitä, onko kyseessä liikkuva vai itsenäinen työntekijä.

4.12 Tutkimuksessa ei myöskään kiinnitetä huomiota siihen, että kuljettajien stressi ei välttämättä poistu vaan voi jopa lisääntyä myös siinä tapauksessa, että heidät jätetään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, sillä toimeksiantajat käyttävät varmasti tilaisuutta hyväkseen painostaakseen kuljettajia laskemaan hintoja entisestään. Myös komissio jättää tämän huomiotta.

4.13 Komissio korostaa, ettei neuvosto suostunut mihinkään työaikasääntöjen järjestelmällistä tarkastamista koskeviin vähimmäisvaatimuksiin. ETSK pahoittelee komission tavoin asiaa, mutta ei pidä sitä esteenä itsenäisiä kuljettajia koskevan lainsäädännön muuttamiselle. Itsenäisten kuljettajien työajan valvomisen vaikutus ei voi merkitä sitä, että valvonnasta olisi luovuttava. Tämän vuoksi kuljetusketjun eri toimijoiden yhteinen vastuuvelvollisuus lainsäädännön soveltamisesta voisi olla kiinnostava vaihtoehto. Jos kuljetusketjun eri toimijoiden sopimukset osoittautuvat sellaisiksi, että kuljettajien keskimääräisen viikoittaisen 48 tunnin työajan soveltaminen on mahdotonta, olisi ainakin yksi tekijä, joka suojelisi itsenäisiä kuljettajia liian pitkiltä ajoajoilta ja liiallisilta työtunneilta.

4.14 ETSK:n mielestä EU:n maantieliikenteen sisämarkkinat edellyttävät tasavertaisten kilpailuolojen varmistamista, mikä taas vaatii sosiaalilainsäädännön tehokasta ja tosiasiallista soveltamista alalla. Tekemällä ero liikkuvien ja itsenäisten työntekijöiden välille työaikalainsäädännön soveltamisessa annetaan mahdollisuus epäreiluun kilpailuun. Sen vuoksi ETSK ei voi hyväksyä mahdollisuutta sisällyttää ainoastaan ”näennäisesti itsenäiset” kuljettajat direktiivin soveltamisalaan.

4.15 ETSK kiinnittää lisäksi huomiota siihen, että useat valtiot, joiden maantieliikenteen kuljetusten markkinat ovat rakenteeltaan hyvin erilaiset, kuten Viro (jossa on vain vähän itsenäisiä kuljettajia) ja Slovakia (jossa 70 prosenttia kuljettajista on itsenäisiä) ovat päättäneet sisällyttää itsenäiset kuljettajat direktiivin 2002/15/EY soveltamisalaan. Jos tilanne on tämä jo nyt, ETSK ei ymmärrä, miksi komissio pyrkii hintaan mihin hyvänsä pitämään itsenäiset kuljettajat taloudellisista syistä direktiivin 2002/15/EY soveltamisalan ulkopuolella.

4.16 Komissio sisällyttää täysin perustellusti käsitteeseen ”sosiaaliset näkökohdat” liikkuvien ja itsenäisten työntekijöiden työsuojelun ja työolojen lisäksi myös palkan sekä työ- ja yksityiselämän välisen tasapainon.

4.17 Komission mukaan itsenäisten kuljettajien jättäminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ”tarjoaa heille mahdollisuuden lisätä työnhallintaa ja parantaa tulotasoaan mutta heidän on samalla oltava valmiit investoimaan enemmän aikaa ja energiaa tehdäkseen työnteostaan kannattavaa”.

4.18 ETSK muistuttaa, ettei itsenäisten työntekijöiden työajan määritelmä ole selvä ja/tai siinä oletetaan, ettei yleinen hallinnollinen työ kuulu työaikaan. Jälkimmäisessä tapauksessa ETSK ei ymmärrä, miten itsenäisten kuljettajien muita suurempien tulojen voitaisiin katsoa johtuvan siitä, että heidät on jätetty työaikadirektiivin ulkopuolelle.

4.19 ETSK katsoo, että direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon perusedellytyksenä on jäsenvaltioiden eri viranomaisten yhteistyön edistäminen Euroopan unionin tasolla.

4.20 Komitea katsoo, että itsenäisten kuljettajien sisällyttäminen direktiivin soveltamisalaan on toteutettava siten, ettei heitä rasiteta tarpeettomilla hallinnollisilla tehtävillä.

4.21 Komissio aikoo kyseisen tutkimuksen julkaisemisen jälkeen ja ennen asiaa koskevan säädösehdotuksen laatimista vielä tehdä perusteellisemman vaikutustenarvioinnin. Tässä analyysissä olisi otettava huomioon sellaiset uudet tekijät kuin ajo- ja lepoaikoja koskeva uusi asetus. Komissio aikoo vaikutustenarvioinnissa harkita myös sitä, että todella itsenäiset kuljettajat jätetään edelleen alakohtaisten työaikasääntöjen soveltamisen ulkopuolelle. ETSK ei ole vakuuttunut uuden vaikutustenarvioinnin tuomasta lisäarvosta.

Bryssel 9. heinäkuuta 2008 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Dimitris DIMITRIADIS

(1) Eronnut jäsen.

(2) EUVL C 175, 27.7.2007, s. 88–90.

(3) EUVL C 161, 13.7.2007, s. 89.

(4) 3 artiklan e kohta: ”itsenäisellä kuljettajalla” [tarkoitetaan] henkilöä, jonka pääasiallisena ammattitoimintana on matkustajien tai tavaroiden kuljettaminen maantieliikenteessä toisen lukuun yhteisön lainsäädännössä tarkoitetulla tavalla yhteisön luvan tai muun ammatillisen valtuutuksen turvin edellä mainittujen kuljetusten suorittamiseksi, joka voi työskennellä omaan laskuunsa ja joka ei ole sidottu työnantajaan työsopimuksella tai muulla hierarkkisella suhteella, jolla on vapaus järjestellä asiaan kuuluvaa toimintaansa, jonka tulot ovat suoraan riippuvaisia saadusta liikevoitosta ja jolla on vapaus pitää yksin tai yhteistyössä muiden itsenäisten kuljettajien kanssa yllä kauppasuhteita useisiin asiakkaisiin.

Tässä direktiivissä kuljettajia, jotka eivät täytä näitä kriteerejä, sitovat samat velvollisuudet ja he saavat samat oikeudet, jotka direktiivissä on säädetty työntekijöille.

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta.