CORRIGENDUM This document corrects document COM(2022) 234 final of 19.5.2022. Concerns the FI language version. An error in Figure 58 has been corrected. The text shall read as follows:

(*) Jäsenvaltiot on järjestetty ensin niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä tai melko hyvä (molemmat yhdessä ”hyvä”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on melko huono tai erittäin huono (molemmat yhdessä ”huono”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”- ja ”huono”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä. Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-, ”huono”- ja ”erittäin hyvä” -vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin huono.

(*) Jäsenvaltiot on järjestetty ensin niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä tai melko hyvä (molemmat yhdessä ”hyvä”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on melko huono tai erittäin huono (molemmat yhdessä ”huono”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”- ja ”huono”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä. Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-, ”huono”- ja ”erittäin hyvä” -vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin huono.

Käsitys oikeuslaitoksen vahvasta riippumattomuudesta on erittäin tärkeä sen luottamuksen kannalta, jota oikeuslaitoksen on herätettävä oikeusvaltioperiaatteeseen perustuvan yhteiskunnan kansalaisissa, ja se edistää kasvun kannalta suotuisaa liiketoimintaympäristöä, kun taas käsitys riippumattomuuden puuttumisesta voi karkottaa investointeja( ). Tulostaulussa esitetään indikaattoreita, jotka kuvaavat sitä, miten riippumattomana eri tahot pitävät oikeuslaitosta. Lisäksi tulostauluun sisältyy useita indikaattoreita siitä, miten oikeuslaitokset on järjestetty niin, että niiden riippumattomuus on turvattu tietyntyyppisissä tilanteissa, joissa se saattaa vaarantua. Tulostaulussa esitetään indikaattoreita, jotka liittyvät tuomareiden turvallisuustarkastuksiin, ylempien/korkeimpien tuomioistuinten mahdollisuuteen tehdä oma-aloitteisesti päätöksiä alempien tuomioistuinten oikeuskäytännön johdonmukaisuudesta ja tuomareiden ja syyttäjien pyöröovi-ilmiötä koskeviin takeisiin. Siinä tarkastellaan myös perusteellisemmin mahdollisuutta saattaa syyttäjän syyttämättäjättämispäätös uudelleentarkastelun kohteeksi. Tiedot on saatu Euroopan tuomarineuvostojen verkostolta (ENCJ), Euroopan unionin korkeimpien oikeuksien presidenttien verkostolta (NPSJC) ja rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmältä.

Oikeuslaitoksen erityinen sija vallanjakojärjestelmässä sekä oikeuslaitoksen riippumattomuuden ja puolueettomuuden korostaminen edellyttävät, että tuomareiden ammatillisten tehtävien arviointia sääntelevät lait on laadittava ja niitä on sovellettava erittäin huolellisesti ja että toimeenpano- tai lainsäädäntöelinten rooli tässä prosessissa on rajattava vain siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä.()

(*) Saksa: Kansallisesta turvallisuudesta vastaava viranomainen voi kaikissa osavaltioissa nimenomaisesta pyynnöstä tarkastaa tuomariehdokasta koskevat tietonsa ennen tämän nimittämistä. Kahdessa osavaltiossa kansallisesta turvallisuudesta vastaava viranomainen tarkastaa kaikkia tuomariehdokkaita koskevat tietonsa ennen nimitystä: Baijerissa (jos tuomariehdokas ei anna suostumustaan tietojensa tarkastamiselle, häntä ei voida nimittää) ja vuodesta 2021 lähtien Mecklenburg-Vorpommernissa (tarkastaminen ei edellytä ehdokkaan suostumusta). Lain mukaan kansallinen turvallisuusviranomainen tai osavaltioiden viranomaiset suorittavat tarkastuksia vain, jos tuomarien on tarkoitus huolehtia tuomioistuimen hallintotehtävistä ja heidän on saatava pääsy turvallisuusluokiteltuihin tietoihin tätä tarkoitusta varten. Muutoin tuomarit on lain mukaan vapautettu turvallisuustarkastuksista, kun heille myönnetään pääsy turvallisuusluokiteltuihin tietoihin, koska tällaiset menettelyt voivat vaikuttaa oikeuslaitoksen riippumattomuuteen. Viro: Viron turvallisuuspalvelu suorittaa oikeuslaitoksen virkaan hakevan ehdokkaan turvallisuustarkastuksen, paitsi jos ehdokkaalla on voimassa oleva lupa päästä erittäin salaisiksi luokiteltuihin valtionsalaisuuksiin tai jos ehdokas toimii tehtävässä, jonka nojalla hänellä on pääsy kaikentasoisiin valtionsalaisuuksiin. Turvallisuuspalvelu esittää turvallisuustarkastuksessa kerätyt tiedot tuomarinvalintalautakunnalle ja antaa lausunnon siitä, voidaanko hakemuksen tehneelle henkilölle myöntää pääsy valtionsalaisuuksiin. Kroatia: Turvallisuus- ja tiedustelupalvelu tekee kaikille tuomariehdokkaille ja kaikille virassa oleville tuomareille (ja virallisille syyttäjille) turvallisuustarkastukset viiden vuoden välein. Lain mukaan turvallisuus- ja tiedustelupalvelu suorittaa tarkastuksen, johon sisältyy haastattelu, ja lähettää virassa olevia tuomareita koskevat raporttinsa korkeimman oikeuden presidentille. Tämä siirtää ne viiden korkeimman oikeuden tuomarin muodostamalle lautakunnalle, joka päättää, onko kyseessä turvallisuusongelma. Jos lautakunta havaitsee turvallisuusongelman, siitä ilmoitetaan oikeusministerille, tuomioistuimen presidentille ja tuomarineuvostolle sekä sen ylemmän tuomioistuimen presidentille, jossa kyseinen tuomari toimii. Oikeusministeri antaa turvallisuustarkastusten suorittamisessa noudatettavaa menettelyä koskevat säännöt. Ranska: Kaikille tuomariehdokkaille – kuten kaikille valtion virkamiehille – tehdään rikosrekisteritietojen tarkastus / hallinnollinen tutkimus valtakunnansyyttäjän alaisuudessa toimivan kansallisen poliisin johdolla (tutkimus kattaa muun muassa rikosrekisteritiedot, turvallisuusluokitellut tiedot ja moraalisen käytöksen). Italia: Kaavio kuvaa siviili- ja rikostuomioistuinten tuomarien tilannetta. Kansallisesta turvallisuudesta vastaavat viranomaiset eivät osallistu hallintotuomioistuimien tuomareiden nimitysmenettelyyn. Unkari: Kansallisesta turvallisuudesta vastaavan viranomaisen on tehtävä turvallisuustarkastus kaikille alueellisten tuomioistuinten presidenteille, varapresidenteille ja tuomareille, jotka antavat luvan tiedustelutietojen keräämiseen tai käsittelevät turvallisuusluokiteltuihin tietoihin liittyviä asioita. Turvallisuustarkastus suoritetaan ennen kuin tuomarit aloittavat tehtävässään ja sen jälkeen viiden vuoden välein (kansallisesta turvallisuudesta vuonna 1995 annetun lain CXXV 71/C §:n 7 momentti ja tuomareiden asemasta ja palkkauksesta vuonna 2011 annetun lain CLXII 42/A–42/C §). Alankomaat: Ennen kuin ehdokas voidaan nimittää tuomariksi, hänen on toimitettava todistus hyvämaineisuudestaan (VOG). Näin tehdään vain ensimmäisen nimityksen yhteydessä tai silloin, kun tuomarista tulee tuomioistuimen presidentti. Todistuksen hyvämaineisuudesta myöntää Justis-organisaatio. Se on tarkastusviranomainen, jolla on itsenäinen johto ja joka on muodollisesti oikeus- ja turvallisuusministeriön alainen. Viranomainen tarkistaa, muodostaako ehdokkaan (oikeudellinen) tausta esteen uuden viran tehtävien hoitamiselle. Justis ei ole kansallisesta turvallisuudesta vastaava viranomainen (Algemene Inlichtingen- en Veiligheidsdienst, AIVD). Justis päättää, myönnetäänkö ehdokkaalle todistus hyvämaineisuudesta. Jos sen päätökseen halutaan hakea muutosta, asia voidaan saattaa hallintotuomioistuimen tuomarin käsiteltäväksi. Puola: Kun henkilö hakee ensimmäistä kertaa oikeudellista virkaa, toimivaltaisen tuomioistuimen (eli sen tuomioistuimen, jossa virka on avoinna) presidentti pyytää ehdokasta koskevia tietoja alueelliselta poliisipäälliköltä. Romania: Tuomarit antavat vuosittain virallisen vakuutuksen siitä, etteivät he ole tiedustelupalvelujen agentteja tai ilmiantajia eivätkä tee yhteistyötä tiedustelupalvelujen kanssa. Ruotsi*: Tuomarinvalintalautakunta, joka on riippumaton oikeusviranomainen, suorittaa kaikkien tuomioistuinten presidenttien turvallisuustarkastukset kaikilla turvallisuustasoilla kyselylomakkeen perusteella. Kukin tuomioistuin suorittaa ensimmäisen tai toisen oikeusasteen tuomarien tarkastukset kaikilla turvallisuustasoilla. Ruotsin turvallisuuspoliisi tekee rekisteritietojen tarkastuksen (eli tarkastaa, mainitaanko ehdokas sen tiedoissa jollain tavalla), joka suoritetaan ennen kuin henkilö voi osallistua turvallisuuden kannalta arkaluonteiseen toimintaan (turvallisuuspalvelu ei kerää tietoja kyselylomakkeella, vaan tämä on tuomarinvalintalautakunnan tehtävä). Tuomioistuinten presidenttien osalta hallitus päättää, mitkä virat luokitellaan korkeimmalle turvallisuustasolle, ja hallituksen kanslia päättää, mitkä virat luokitellaan alemmille turvallisuustasoille. Ensimmäisen tai toisen oikeusasteen tuomareiden osalta hallitus päättää, mitkä virat luokitellaan korkeimmalle turvallisuustasolle, ja tuomioistuin päättää, mitkä virat luokitellaan alemmalle turvallisuustasolle.

Kaaviosta 57 käy ilmi, onko tuomioistuimilla tai tuomareilla mahdollisuus tehdä oma-aloitteisesti päätöksiä alempien tuomioistuinten oikeuskäytännön johdonmukaisuudesta. Tällaiset päätökset voivat olla luonteeltaan neuvoa-antavia tai sitovia, ja ne voivat koskea vain tiettyä asiaa tai kaikkia samantyyppisiä asioita. Seuraavassa kuvassa esitetään neljä erilaista jäsenvaltioissa vallitsevaa tilannetta: Ylemmät tuomioistuimet/tuomarit i) eivät voi antaa tällaisia päätöksiä omasta aloitteestaan, ii) ne voivat antaa neuvoa-antavia (ei-sitovia) yleisiä päätöksiä, joita sovelletaan kaikkiin tuomioistuimiin/tuomareihin tietyntyyppisissä asioissa (esimerkiksi oikeudenkäyttöä koskevat lausunnot), iii) ne voivat antaa sitovia konkreettisia päätöksiä, joita sovelletaan vain tiettyyn tuomioistuimen päätökseen (esimerkiksi päätös jolla tuomari/lautakunta velvoitetaan muuttamaan tuomioehdotusta), tai iv) ne voivat antaa sitovia yleisiä päätöksiä, joita sovelletaan kaikkiin tuomioistuimiin/tuomareihin tietyntyyppisissä asioissa.

Korkeimmat oikeudet ylimmän oikeusasteen tuomioistuimina sekä yleisesti ottaen ylemmät ja muutoksenhakutuomioistuimet ovat olennaisen tärkeitä lainsäädännön yhdenmukaisen soveltamisen varmistamisessa jäsenvaltioissa. Oikeuslaitoksen hierarkkinen organisaatio ei kuitenkaan saisi heikentää yksittäisten oikeusalan toimijoiden riippumattomuutta.() Ylempien tuomioistuinten ei pitäisi antaa tuomareille ohjeita siitä, miten heidän olisi ratkaistava yksittäiset asiat, paitsi kansallisissa ennakkoratkaisuissa tai päätettäessä lain mukaisista oikeussuojakeinoista.() Oikeuslaitoksen hierarkkinen organisaatio, jossa tuomarit tekisivät oikeudellisia päätöksiä ylempien oikeusasteiden alaisuudessa, olisi Venetsian komission mukaan selvästi sisäisen riippumattomuuden periaatteen vastainen.() Kaikissa oikeuskäytännön yhtenäistämismenettelyissä on noudatettava vallanjaon perusperiaatteita, ja vaikka ylempi/korkein oikeus olisi tehnyt tällaisen päätöksen, kaikkien tuomioistuinten ja tuomareiden on yhä oltava toimivaltaisia arvioimaan asiansa riippumattomasti ja puolueettomasti ja erottamaan uudet asiat ylemmän/korkeimman oikeuden aiemmin yhtenäistämästä tulkinnasta.

Kaavio 57: Ylempien/korkeimpien tuomioistuinten mahdollisuus tehdä oma-aloitteisesti päätöksiä alempien tuomioistuinten oikeuskäytännön johdonmukaisuudesta(*)

(*) Bulgaria: Ei sen jälkeen, kun tietyntyyppisiä asioita koskeva sitova päätös tai yleinen ohje on otettu huomioon tuomareiden arvioinnissa, joka on objektiivinen arvio heidän tehtäväänsä suorittaessaan osoittamista ammatillisista, toiminnallisista ja moraalisista ominaisuuksista. Tšekki: Korkein oikeus ja korkein hallinto-oikeus voivat antaa yhtenäistäviä lausuntoja, jotka eivät virallisesti sido alemman tason tuomioistuimia. Yhtenäisten lausuntojen sitovuus ei perustu niiden viralliseen asemaan vaan korkeimpien oikeuksien arvovaltaan ja niiden päättelyn vakuuttavuuteen. Korkein oikeus käyttää yhtenäistäviä lausuntoja erityisen merkittäviksi katsomissaan oikeudellisissa kysymyksissä. Näistä lausunnoista on mahdollista poiketa, sillä tuomareita sitoo vain laki heidän tehdessään ratkaisuja. Poikkeaminen on näin ollen mahdollista, mutta tällainen päätös on perusteltava asianmukaisesti. Kroatia: Jokaisessa maakunnallisessa tuomioistuimessa, ylimmässä kauppatuomioistuimessa, ylimmässä rikostuomioistuimessa, ylimmässä hallinto-oikeudessa ja korkeimmassa oikeudessa on rekisterituomareita, jotka rekisteröivät tuomiot, jotta ne voidaan antaa tiedoksi osapuolille, ja jotka voivat varoittaa tuomaria/jaostoa siinä tapauksessa, että tuomioehdotus poikkeaa aiemmasta oikeuskäytännöstä. Rekisterituomarit voivat ehdottaa, että poikkeavuudesta keskustellaan jaoston kokouksessa tuomioistuinlain 40 §:n nojalla kaikkia tuomioistuimen tuomareita sitovan ratkaisun antamiseksi. Latvia: Täysistunnossa (kaikkien korkeimman oikeuden tuomarien kokouksessa) sekä korkeimman oikeuden jaostojen tuomarien yleiskokouksessa voidaan hyväksyä lausuntoja oikeussäännösten tulkintaan ja soveltamiseen liittyvistä kysymyksistä. Lausunnot annetaan päätösten muodossa, ja ne julkaistaan verkkosivustolla. Unkari: Tuomari voi poiketa sitovasta päätöksestä ainoastaan, jos asiaan vaikuttavat seikat eroavat sitovan päätöksen tosiseikoista, tai perustelemalla poikkeamisen oikeudellisilla seikoilla. Puola: Muun muassa korkeimman oikeuden ensimmäinen presidentti tai korkeimman oikeuden jaostojen presidentit tai korkeimman hallinto-oikeuden presidentti voivat omasta aloitteestaan ehdottaa, että seitsemästä korkeimman oikeuden tai korkeimman hallinto-oikeuden tuomarista koostuva lautakuntaa selventää ”abstraktia oikeudellista kysymystä”, mikäli tuomioistuinten antamat päätökset/tuomiot eivät ole yhdenmukaisia. Tällainen seitsemän tuomarin antama abstrakti päätös ei sido alempia tuomioistuimia, vaan sen vaikutus niihin perustuu vain korkeimman oikeuden / korkeimman hallinto-oikeuden arvovaltaan ja niiden perustelujen vakuuttavuuteen. Abstraktit päätökset voivat sitoa korkeinta oikeutta vain, jos seitsemästä tuomarista koostuva lautakunta niin päättää, ellei laajemmassa kokoonpanossa toimiva tuomioistuin (kuten jokin korkeimman oikeuden koko jaosto tai koko korkein oikeus) kumoa tätä päätöksellä; korkeimmasta oikeudesta annetun lain 88 §). Romania: Sen varmistamiseksi, että kaikki tuomioistuimet tulkitsevat ja soveltavat lainsäädäntöä johdonmukaisesti, korkein oikeus ja kassaatiotuomioistuin päättävät asian yleiseen oikeudelliseen merkitykseen perustuvassa muutoksenhakumenettelyssä viran puolesta tai asianosaisten pyynnöstä oikeudellisista kysymyksistä, jotka tuomioistuimet ovat ratkaisseet eri tavoin. Tällaisilla päätöksillä ei ole vaikutusta käsiteltäviin tuomioistuimen tuomioihin eikä asianosaisten asemaan näissä asioissa. Tuomareiden ja syyttäjien asemasta annetun lain nro 303/2004 99 §:n mukaan asian yleiseen oikeudelliseen merkitykseen perustuvissa muutoksenhakumenettelyissä annettujen korkeimman oikeuden ratkaisujen noudattamatta jättäminen on kurinpitorikkomus. Tämä tarkoittaa, että asianomaista tuomaria vastaan voidaan käynnistää kurinpitomenettely. Slovenia: Periaatteelliset oikeudelliset lausunnot lainsäädännön yhdenmukaisen soveltamisen kannalta tärkeistä kysymyksistä ovat luonteeltaan normatiivisia yksittäisiä säädöksiä, joita sovelletaan laajemmin kuin vain johonkin tiettyyn asiaan. Lausunnot sitovat kaikkia korkeimman oikeuden kokoonpanoja ja – ainoastaan lausunnoissa esitettyjen oikeudellisten perustelujen nojalla – alempia tuomioistuimia, jotka voivat perustuslain mukaan poiketa hyväksytystä periaatteellisesta oikeudellisesta lausunnosta, esimerkiksi vakiintuneesta oikeuskäytännöstä, jos tällainen poikkeaminen perustellaan. Slovakia: Hierarkkisesti ylemmän tuomioistuimen sitovat päätökset sitovat tuomioistuimia/tuomareita. Joissakin tapauksissa alemman oikeusasteen tuomioistuimella on oikeus poiketa hierarkkisesti ylempien tuomioistuinten/tuomareiden sitovasta päätöksestä. Tähän on kolme pääsyytä: i) tosiseikkojen muuttuminen; ii) EU:n tuomioistuimen tuomiossa esitetty erilainen oikeudellinen kanta; ja iii) lainsäädännön muuttuminen. Tiettyjen menettelyjen osalta tuomari voi joutua kurinpitomenettelyn kohteeksi korkeimmassa oikeudessa.

Kaaviossa 58 esitetään käytössä olevat takeet tilanteissa, joissa tuomarit tai syyttäjät päättävät tilapäisesti siirtyä poliittisesti vaikutusvaltaisiin tehtäviin, kuten poliitikoiksi, ministereiksi, valtionhallinnon virkamiehiksi, hallituksen jäseniksi tai muihin poliittisiin virkoihin. Kaaviosta käy ilmi, voivatko tuomarit tai syyttäjät siirtyä tällaiseen tehtävään ja palata myöhemmin tuomarin tai syyttäjän virkaansa ja onko olemassa erityisiä sääntöjä heidän puolueettomuutensa turvaamiseksi.

Kaavio 58: Takeet, jotka koskevat tuomareiden/syyttäjien tilapäistä toimimista poliitikkoina / ministereinä / valtionhallinnon virkamiehinä / hallituksen jäseninä / muissa poliittisissa viroissa(*)

(*) Bulgaria: Tuomareita voidaan nimittää väliaikaisesti näihin tehtäviin. Tuomarien/syyttäjien/tutkintatuomarien nimittämiseksi takaisin virkaansa on olemassa erityisiä menettelysääntöjä, joiden mukaan näiden oikeusalan ammattilaisten on toimitettava virkaan palauttamista koskeva hakemus korkeimman tuomarineuvoston asianomaiselle lautakunnalle 14 päivän kuluessa päivästä, jona he irtisanoutuvat toisesta (väliaikaisesta) tehtävästään. Saksa: Jos syyttäjä valitaan liittopäiville (Bundestag) tai nimitetään liittohallituksen jäseneksi, julkisesta virasta johtuvat oikeudet ja velvollisuudet keskeytyvät tällaisen mandaatin ajaksi (lukuun ottamatta velvollisuuksia, jotka liittyvät julkiseen salassapitovelvollisuuteen ja palkkioiden vastaanottamista koskevaan kieltoon). Kun toimikausi liittopäivillä päättyy, virkamies voi (kolmen kuukauden kuluessa toimikauden päättymisestä) pyytää, että hänet palautetaan aiempaan tehtäväänsä. Tämän on tapahduttava kolmen kuukauden kuluessa pyynnöstä, ja virkamies on palautettava samalle tai hänen aiempaa tehtäväänsä vastaavalle tasolle (jos palauttamista ei pyydetä, julkisesta virasta johtuvien oikeuksien ja velvollisuuksien keskeytyminen jatkuu). Jos virkamies palaa virkaansa hallituksen jäsenenä toimittuaan, mikä periaatteessa on mahdollista molempien osapuolten suostumuksella (muussa tapauksessa sovelletaan eläkeläisen asemaa), erityisiä sääntöjä (lakisääteisiä julkistamisvaatimuksia tai niihin liittyviä mahdollisuuksia kieltää väliaikaisesti tiettyjen tehtävien hoitaminen) ei sovelleta. Tällaisia vaatimuksia sovelletaan vain, jos entinen hallituksen jäsen aikoo siirtyä yksityisen sektorin palvelukseen. Tanska: Edellytyksenä on, että syyttäjän palatessa syyttäjälaitoksen palvelukseen hänet voidaan hyväksyä ja hänelle annettu turvallisuushyväksyntä voidaan uusia. Viro: Tuomarit: Vaikka ei ole olemassa erityisiä säännöksiä, jotka rajoittaisivat aloja, joilla tuomari voi työskennellä, tuomariksi palaamisen yhteydessä on yksi tärkeä edellytys: tuomari voi palata samassa tuomioistuimessa avoimena olevaan virkaan ilmoittamalla asiasta vähintään kuukausi etukäteen kyseisen tuomioistuimen presidentille. Jos tuomarilla ei valtion palveluksesta lähdettyään ole mahdollisuutta palata avoinna olevaan tuomarin virkaan samassa tuomioistuimessa eikä hän halua, että hänet siirretään toiseen tuomioistuimeen, tuomari vapautetaan virastaan ja hänelle maksetaan kuuden kuukauden palkkaa vastaava korvaus. Syyttäjät: Syyttäjä ei voi olla poliittisen puolueen jäsen. Espanja: Tuomarit: Parlamentin tai hallituksen jäseniksi siirtyneet tuomarit voivat palata samaan tuomioistuimeen tai oikeuslaitoksen virkaan poliittisen mandaattinsa jälkeen. Ainoa poikkeus tästä säännöstä koskee korkeimman oikeuden tuomareita, jotka tuomarin virkaan palatessaan menettävät virkansa korkeimmassa oikeudessa ja joiden on työskenneltävä alemmassa tuomioistuimessa. Lisäksi sovelletaan yleisiä jääväämissääntöjä, jos tuomarin on tuomariksi palattuaan ratkaistava asia, johon liittyy poliitikkoja tai poliittisia intressejä. Syyttäjät: Syyttäjälaitoksen palvelukseen palaavien syyttäjien on pidättäydyttävä puuttumasta asioihin, joissa on osallisina poliittisia puolueita tai ryhmiä tai niiden sellaisia jäseniä, jotka hoitavat tai jotka ovat hoitaneet julkista tehtävää. Tällainen puuttuminen voidaan tarvittaessa riitauttaa. Ranska: Voidakseen palata hoitamaan tuomarin tehtäviä tuomarin, joka on aiemmin toiminut poliitikkona / ministerinä / valtionhallinnon virkamiehenä / hallituksen jäsenenä, on haettava uutta virkaa, ja tuomarineuvoston on virallisesti hyväksyttävä hänen nimityksensä. Ennen kuin henkilö voi palata tuomariksi, häntä koskee viiden vuoden karenssiaika alalla, jolla hänellä oli julkinen tehtävä. Jos kyseinen tehtävä oli Euroopan parlamentin jäsenyys, karenssiaika on kolme vuotta. Kroatia: Kroatiassa on erityisiä sääntöjä tehtävistä, joihin syyttäjiä voidaan tilapäisesti siirtää, sekä menettelystä, jota tässä yhteydessä on noudatettava. Italia: Kaavio kuvaa siviili- ja rikostuomioistuinten tilannetta. Korkeimman tuomarineuvoston on annettava siviili- ja rikostuomioistuinten tuomareille lupa. Hallintotuomioistuinten tuomarit voivat työskennellä sellaisissa korkeimman hallinto-oikeuden neuvoa-antavissa jaostoissa tai oikeutta käyttävissä jaostoissa, joilla ei ole toimivaltaa tuomarin aiempaan tehtävään liittyvissä asioissa. Parlamenttivaaleissa ehdolle asettuvat syyttäjät voivat palata työskentelemään syyttäjälaitokseen vain muussa vaalipiirissä kuin siinä, jossa he asettuivat ehdolle (riippumatta siitä, valittiinko heidät vai ei). Syyttäjät eivät saa asettua ehdolle parlamenttivaaleissa siinä vaalipiirissä, jossa he ovat hoitaneet tehtäviään ehdokkuutta edeltäneiden kuuden kuukauden aikana. Alueellisissa ja kunnallisissa vaaleissa syyttäjät eivät saa asettua ehdolle sillä alueella, jolla he hoitavat tehtäviään. Latvia: Tuomarit eivät voi osallistua politiikkaan missään ominaisuudessa (eivät edes poliittisten puolueiden jäseninä). Itävalta: Ennen kuin syyttäjät voivat palata johtavassa asemassa olevan syyttäjän tehtävään (eli syyttäjänviraston päällikön, ylemmän syyttäjänviraston päällikön tai valtakunnansyyttäjänviraston päällikön virkaan), heillä on viiden vuoden karenssiaika. Puola: Kun valittu tuomari nimitetään poliittiseen tehtävään, hänen on luovuttava oikeudellisesta tehtävästään, mutta hänellä on edelleen oikeus palata (ennen nimittämistä hoitamaansa) tuomarinvirkaan, jos hän on hoitanut poliittista tehtävää enintään yhdeksän vuotta. Tähän tarvitaan kansallisen tuomarineuvoston lupa. Portugali: Tuomarit tarvitsevat ylimmän tuomarineuvoston ja syyttäjät ylimmän syyttäjäneuvoston (CSMP) antaman ennakkohyväksynnän. Slovakia: Tuomarinvirkaan palattuaan tuomari ei saa hakea tuomioistuimen presidentin tai varapresidentin virkaa. Oikeusministeriölle on tehtävä ilmoitus 60 päivää ennen tuomarinvirkaan palaamista.

– Kansallisten syyttäjälaitosten toimintaa koskevat takeet EU:ssa –

Syyttäjälaitoksella on tärkeä asema rikosoikeudellisessa järjestelmässä ja jäsenvaltioiden välisessä yhteistyössä rikosasioissa. Kansallisen syyttäjälaitoksen moitteeton toiminta on ratkaisevan tärkeää, jotta rikollisuutta, myös talousrikollisuutta, kuten rahanpesua ja korruptiota, voidaan torjua tehokkaasti. Eurooppalaisesta pidätysmääräyksestä tehtyyn puitepäätökseen( ) liittyvän unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan syyttäjäviranomaista voidaan pitää rikosoikeuden alan oikeudenkäytöstä vastaavana jäsenvaltion oikeusviranomaisena eurooppalaisen pidätysmääräyksen myöntämiseksi ja täytäntöönpanemiseksi silloin, kun se pystyy toimimaan riippumattomasti siten, ettei ole olemassa riskiä, että siihen kohdistuu yksittäisessä asiassa, suoraan tai välillisesti, toimeenpanevan elimen, kuten oikeusministerin, määräyksiä tai ohjeita.( )

Kansallisten syyttäjälaitosten organisaatio vaihtelee EU:ssa, eikä yhtä yhtenäistä kaikissa jäsenvaltioissa käytössä olevaa organisaatiomallia ole. Euroopan neuvoston havaitseman laajalle levinneen suuntauksen mukaan syyttäjälaitoksen toiminta on kuitenkin järjestetty aiempaa riippumattomammin sen sijaan, että se toimisi toimeenpanovallan käyttäjän alaisuudessa tai olisi yhteydessä siihen.( ) Euroopan syyttäjien neuvoa-antavan neuvoston mukaan tehokas ja riippumaton syyttäjälaitos, joka sitoutuu ylläpitämään oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia oikeudenkäytössä, on yksi demokraattisen valtion tukipylväistä.() Lisäksi demokraattisessa yhteiskunnassa sekä tuomioistuinten että tutkintaviranomaisten on oltava vapaita poliittisesta painostuksesta. Riippumattomuuden käsite tarkoittaa, että syyttäjien tehtävien hoitamiseen ei puututa lainvastaisesti. Näin varmistetaan lainsäädännön ja oikeusvaltioperiaatteen täysimääräinen noudattaminen ja soveltaminen sekä se, että heihin ei kohdistu minkäänlaista poliittista painostusta tai lainvastaista vaikuttamista.() Riippumattomuus ei koske vain syyttäjälaitosta kokonaisuudessaan, vaan myös sen erityisiä elimiä ja yksittäisiä syyttäjiä.( ) Kansallisen oikeudenhoitojärjestelmän mallista tai sen taustalla olevasta oikeusperinteestä riippumatta jäsenvaltioiden on eurooppalaisten normien mukaan ryhdyttävä tehokkaisiin toimenpiteisiin sen takaamiseksi, että syyttäjät pystyvät hoitamaan ammatillisia tehtäviään ja velvollisuuksiaan asianmukaisissa oikeudellisissa ja organisatorisissa olosuhteissa.( ) Tämä tarkoittaa myös sitä, ettei heidän toimintaansa puututa perusteettomasti.( ) Etenkin jos hallitus antaa yleisluonteisia ohjeita esimerkiksi rikoksentorjuntapolitiikasta, tällaiset ohjeet on laadittava kirjallisesti ja julkaistava asianmukaisesti.( ) Jos hallituksella on toimivalta määrätä syytteen nostamisesta tietyssä tapauksessa, tällaisiin määräyksiin on liityttävä asianmukaiset takeet.( ) Määräykset syyttämättä jättämisestä olisi Euroopan neuvoston ministerikomitean vuonna 2000 antaman suosituksen mukaan lähtökohtaisesti kiellettävä tai niiden tulisi olla poikkeuksellisia ja niihin olisi sovellettava erityisiä suojatoimia.( ) Asianosaisten (myös uhrien) olisi voitava hakea muutosta syyttäjän tekemään syyttämättäjättämispäätökseen( ), mikä toimii myös eräänlaisena syyttäjien vastuuvelvollisuuden muotona()

Syyttämättäjättämispäätös saattaa aiheuttaa syyttäjien vastuuvelvollisuutta koskevan ongelman, minkä vuoksi oikeussuojakeinon olemassaolo on tärkeä.( ) Seuraavassa kaaviossa esitetään tarkempi yleiskatsaus mahdollisuudesta saattaa syyttäjän syyttämättäjättämispäätös uudelleentarkastelun kohteeksi. Näissä kaavioissa ei arvioida syyttäjälaitosten toiminnan tehokkuutta, sillä se edellyttäisi kunkin jäsenvaltion erityisolosuhteet huomioon ottavaa laadullista arviointia.

Kaaviossa 59 esitetään viranomaiset, jotka päättävät syyttäjän syyttämättäjättämispäätöksen saattamisesta uudelleentarkastelun kohteeksi yksittäisessä asiassa, kun on kyse uhrittomista rikoksista (kuten rahanpesusta ja korruptiosta) ja rikoksista, joilla on uhri() (esim. ruumiinvamman tuottaminen). Siitä käy ilmi, kuka tutkii yksittäisten syyttäjien työn, millä puolestaan on vaikutusta syyttäjälaitoksen toimintaan. Joissakin jäsenvaltioissa syyttämättäjättämispäätöksen tutkivat eri viranomaiset: ylemmät syyttäjät (tarvittaessa myös valtakunnansyyttäjä) tai tuomioistuin. Joissakin jäsenvaltioissa päätöksen tutkivat ensin ylemmät syyttäjät, minkä jälkeen päätös voidaan riitauttaa tuomioistuimessa (maat, joita koskeva pylväs on kaksivärinen). Jos pylväs on yksivärinen, syyttämättäjättämispäätöksen tutkii joko vain ylempi syyttäjä tai vain tuomioistuin. Joissakin jäsenvaltioissa päätöstä ei ole mahdollista saattaa uudelleentarkastelun kohteeksi.





Kaavio 59: Syyttäjän tekemän syyttämättäjättämispäätöksen tutkiva viranomainen(*) (lähde: Euroopan komissio yhdessä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmän kanssa)