Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Energiahuollon turvallisuuden ja kestävyyden tutkimustarpeet"

(2002/C 241/03)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 19. maaliskuuta 2002 työjärjestyksensä 23 artiklan 2 kohdan nojalla antaa lausunnon edellä mainitusta aiheesta.

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 26. kesäkuuta 2002. Esittelijä oli Gerd Wolf.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 17. ja 18. heinäkuuta 2002 pitämässään 392. täysistunnossa (heinäkuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 117 ääntä puolesta, ei yhtään vastaan, 4:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Göteborgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto(1) sopi kestävän kehityksen strategiasta, jolla täydennetään yhteisön poliittista sitoutumista taloudelliseen ja sosiaaliseen uudistukseen ja jolla Lissabonin strategiaan lisätään kolmas, eli ympäristöulottuvuus. Barcelonassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto(2) vahvisti kestävän kehityksen tavoitteen ja totesi, että talous-, sosiaali- ja ympäristönäkökohdat on otettava yhtäläisesti huomioon poliittisessa päätöksenteossa.

1.2. Tähän liittyvät myös komission vihreässä kirjassa(3) esitetyt EU:n energiahuollon varmuutta koskevat varoitukset. Komissio muistuttaa erityisesti yhteisön huolestuttavasta riippuvuudesta primaarienergianlähteiden tuonnista: vuoteen 2030 mennessä tuonnin tarve kasvaa vajaaseen 70 prosenttiin.

1.3. Göteborgissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi kestävän kehityksen strategian toimivuuden varmistamiseksi neuvostoa antamaan energia-, liikenne- ja ympäristöalalle keskeisen sijan kuudennessa tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelmassa. Göteborgin Eurooppa-neuvosto totesi lisäksi, että kestävä kehitys vaatii yleismaailmallisia ratkaisumalleja. Johannesburgissa pidettävässä kestävän kehityksen huippukokouksessa Euroopan unioni pyrkii asiasta maailmanlaajuiseen sopimukseen.

1.4. Edellä esitetyn pohjalta komitea toteaa, että Lissabonissa, Göteborgissa ja Barcelonassa asetettujen tavoitteiden yhteinen tekijä on turvatun, edullisen, ympäristöystävällisen ja kestävän energiahuollon tarve. Tämän tarpeen tyydyttämistä ei voida kuitenkaan taata: on syntynyt energiaongelma, jolle on välttämättä etsittävä ratkaisu. Avain mahdollisiin ratkaisuihin voi löytyä etenkin intensiivisen tutkimus- ja kehitystyön tuloksena.

1.5. Edellä esitetyn perusteella komitea täydentää tällä lisälausunnolla vihreästä kirjasta(4) ja kuudennesta puiteohjelmasta(5) antamiaan lausuntoja. Komitea suosittelee, että komissio laatii yhdennetyn eurooppalaisen energiatutkimuksen strategian, josta voidaan johtaa yhteisön tuleva energiatutkimusohjelma. Tämän ohjelman tulisi mahdollisuuksien mukaan tulla voimaan jo kuudennen puiteohjelman voimassaolokaudella, viimeistään kuitenkin seuraavan puiteohjelman aikana.

1.6. Barcelonassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi, että "unionin tutkimus-, kehitys- ja innovointitoimintaan osoitettavaa kokonaisrahoitusta olisi lisättävä siten, että se lähestyisi kolmea prosenttia BKT:stä vuoteen 2010 mennessä; kaksi kolmannesta tästä uudesta investoinnista olisi saatava yksityiseltä sektorilta". Komitean mielestä tästä budjettikohdasta tulisi ottaa myös kattavaan energiatutkimusohjelmaan tarvittavat lisävarat. (Katso myös kohta 2.4.3.)

2. Lähtökohdat ja komitean aikaisemmat lausunnot

2.1. Energiaongelma

2.1.1. Käyttökelpoinen energia on nykyisen teollisuusyhteiskuntamme perusta. Vasta energian riittävä saatavuus johti nykyiseen elintasoon: eliniänodote, elintarvikehuolto, sosiaaliturva ja henkilökohtainen vapaus ovat korkeammalla tasolla kuin koskaan aikaisemmin. Ilman energiaa ei ole hyvinvointia eikä kehitystä. Talouden ja tekniikan suorituskyvyn ja vakaiden taloudellisten olosuhteiden ansiosta EU:n kuluttajille on - toisin kuin esimerkiksi Kaliforniassa - tähän asti voitu tarjota yleensä riittävä ja luotettava energiahuolto taloudellisesti hyväksyttävin ehdoin.

2.1.2. Emme kuitenkaan elä satumaassa. Energian tarjontaan ja kulutukseen liittyy ympäristön rasitusta, riskejä, resurssien loppuunkulumista sekä ongelmia aiheuttavaa ulkopoliittista riippuvuutta ja ennakoimattomuutta. Asiaa vaikeuttaa vielä se, että käyttökelpoisen energian kysyntä tulee pitkällä aikavälillä lisääntymään huomattavasti, koska maailmanlaajuinen energiankulutus kasvanee vuoteen 2060 mennessä - väestönkasvun myötä ja kehityksessä jälkeen jääneiden maiden kiriessä teollisuusmaita kiinni - kaksin- tai jopa kolminkertaiseksi.

2.1.3. Selkeästi suurin, eli noin 79 prosentin osuus EU:n primaarienergian kulutuksesta katetaan fossiilisilla polttoaineilla, eli hiilellä, maakaasulla ja raakaöljyllä. Niiden kooltaan vaihtelevat varannot ovat rajallisia, ja niiden poltto tuottaa ilmastoon ja ympäristöön vaikuttavia päästöjä (etenkin hiilidioksidia). Kioton pöytäkirjan mukaan näiden päästöjen määrän kasvua ei ole ainoastaan tarkoitus pysäyttää vaan jopa kääntää laskuun.

2.1.4. Ydinvoima kattaa noin 15 prosenttia primaarienergian kulutuksesta eikä tuota ilmastoon vaikuttavia kaasupäästöjä. Koska mahdollisten onnettomuuksien aiheuttamat radioaktiiviset päästöt ja saasteiden leviäminen loppusijoituksen yhteydessä huolestuttavat, vaihtelee asennoituminen ydinvoimaan jäsenvaltioittain.

2.1.5. Uusiutuvien energialähteiden osuus on noin 6 prosenttia. Vesivoimalla on tästä suurin osuus. Muiden uusiutuvien energianlähteiden (etusijassa biomassan ja jätteiden poltosta saatavaan energian) kohdalla ongelmana ovat lähinnä luonnostaan vaihteleva tarjonta, huono varastoitavuus - poikkeuksena biomassa ja jäte - sekä alhainen primaarinen energiatiheys, joka nykyään nostaa kustannukset erittäin korkeiksi.

2.1.6. Yksikään vaihtoehdoista ja tekniikoista, joita voitaisiin hyödyntää tulevaisuuden energiahuollossa, ei ole täydellinen eikä kaikkiin tarpeisiin riittävä. Ympäristöä säästävää, taloudellisesti kestävää ja pitkäjänteistä energiahuoltoa ei ole varmistettu Euroopassa eikä maailmanlaajuisesti. Lisäksi kilpailun vaatiman energiahuollon edullisuuden tavoite saattaa joutua ristiriitaan uusien teknologioiden kehittämisen, pitkän aikavälin suunnittelun ja sen edellyttämien tutkimustoimien kanssa. Siksi ongelman ratkaisuun tähtäävää strategiaa ei saa rajata pelkästään tiettyihin osa-alueisiin. Energiaongelmaan on tartuttava sen koko laajuudelta ja siitä on keskusteltava kaukonäköisesti ja maailmanlaajuisten näkökohtien pohjalta. Energiaongelman ratkaisu on maailmanlaajuisen kestävän kehityksen kumppanuuden avaintekijä ja koetinkivi.

2.1.7. Kyseiset tosiasiat eivät kuitenkaan välity riittävästi kansalaisille eikä niistä keskustella riittävästi julkisuudessa. Lähinnä esiintyy riskien ja mahdollisuuksien yli- ja aliarvioinnin välillä vaihtelevia mielipiteenilmaisuja sekä ajoittain niihin vaikuttavia öljykriisejä, ilmastonmuutosta, huoltovajeita (Kalifornia) tai ydinjätekuljetuksia koskevia uutisia. Mielipiteiden kirjo yltää koko energiaongelman kieltämisestä (onhan tähänkin asti kaikki mennyt hyvin ja tarpeen tullen voidaan ottaa käyttöön aina uusia varantoja - esim. metsien kuolemaa on ennustettu jo vuosien ajan, ja on väitetty, että öljy- ja kaasuvarannot riittävät enää neljäksikymmeneksi vuodeksi) siihen uskoon, että koko maailman energiantarve voitaisiin tyydyttää helposti uusiutuvilla energiamuodoilla, jos siihen vain keskitettäisiin kaikki tutkimusvoimavarat. Energiaongelmasta onkin keskusteltava perusteellisesti(6) tiedeyhteisön, talouden toimijoiden, politiikkojen ja kansalaisten keskuudessa, ja sitä on käsiteltävä myös yleissivistävässä ja muussa koulutuksessa sekä tiedotusvälineissä.

2.2. Komission vihreä kirja

2.2.1. Komissio on vihreässä kirjassaan(7) kuvannut ja eritellyt vallitsevan ongelmatilanteen erittäin selkeästi. Komissio viittasi asiakirjassaan erityisesti siihen huolestuttavaan tosiasiaan, että yhteisö on erittäin riippuvainen primaarienergianlähteiden tuonnista ja että vuoteen 2030 mennessä tuontiriippuvuus kasvaa vajaaseen 70 prosenttiin. Lisäksi se totesi, että Kioton velvoitteita ei välttämättä pystytä täyttämään ja korosti ydinvoiman roolia niiden noudattamisessa.

2.2.2. Komitea antoi vihreästä kirjasta laajan ja yleisesti erittäin myönteisen lausunnon(8). Komitea huomautti mm. että komission tutkimuksen globaalisuutta tulisi lisätä ja tarkasteltua aikaväliä pidentää, koska ongelmat kärjistyvät vuosisadan loppupuoliskolla. Komitea korosti lausunnossaan erityisesti tutkimuksen ja teknologisen kehityksen merkitystä ongelmien ratkaisussa.

2.2.3. EHTY:n neuvoa-antavan komitean mukaan(9) liikenteen, yksityistalouksien ja palvelusektorin energiatehokkuudessa on parantamisen varaa. Lisäksi se viittasi hiilen käyttöön liittyviin kehittämismahdollisuuksiin.

2.3. Energiatutkimus - tähänastiset toimet

2.3.1. EU:n tasolla energiatutkimus on osa vielä voimassa olevaa tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn viidettä puiteohjelmaa sekä Euroopan atomienergiayhteisön (Euratomin) puiteohjelmaa. Näiden ohjelmien puitteissa energiatutkimukseen käytetään vuosittain noin 510 miljoonaa EUR, eli alle tuhannesosa EU:ssa primaarienergiaan suunnatuista varoista.

2.3.2. Komissio esitti helmikuussa 2001 kuudennen puiteohjelman valmistelutoimena ehdotuksen "Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista tukevasta Euroopan yhteisön monivuotisesta tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmasta 2002-2006" ja ehdotuksen "neuvoston päätökseksi eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista tukevasta Euroopan atomienergiayhteisön (Euratomin) monivuotisesta tutkimuksen ja koulutuksen puiteohjelmasta 2002-2006"(10).

2.3.3. Lisäksi komissio on tammikuussa 2002 esittänyt (muutettuja) ehdotuksia neuvoston päätöksiksi(11)"erityisohjelmista, joilla pannaan täytäntöön Euroopan yhteisön tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn kuudes puiteohjelma (2002-2006)" ja "erityisohjelmista, joilla pannaan täytäntöön Euroopan atomienergiayhteisön tutkimuksen ja koulutuksen kuudes puiteohjelma (2002-2006)".

2.3.4. Kaikki kohdassa 2.3 mainitut asiakirjat sisältävät energia-alan tutkimus- ja kehitystoimia. Euroopan atomienergiayhteisön ohjelma koskee jopa pelkästään tätä aihepiiriä.

2.3.5. Lisäksi jäsenvaltioiden tutkimusohjelmien osana toteutetaan julkisesti tuettua energiatutkimusta.

2.3.6. On myös huomattava ja korostettava, että teollisuus toteuttaa itse ja pääasiassa omarahoitteisesti hyvin suuren osan kaikesta teknologisesta kehittämisestä ja siihen liittyvästä tutkimuksesta. Tämä koskee etenkin öljy- ja kaasuyhtiöitä niihin liittyvine kuljetus- ja jalostusaloineen, hiiliteollisuutta, voimaloiden rakentajia, energiahuoltoyrityksiä, ajoneuvoteollisuutta, lentokoneteollisuutta, näiden alihankkijoita, pk-yrityksiä ja monia muita toimijoita, myös alalla toimivia pankkeja.

2.3.7. Komitea antoi heinäkuussa 2001 perusteellisen lausunnon(12) ensimmäisestä edellä mainitusta (2.3.2) komission ehdotuksesta(13). Lausunnossaan komitea suositteli mm. seuraavia toimia:

- asetetaan kuudennen puiteohjelman yli ulottuvaa ajanjaksoa koskevaksi keskipitkän aikavälin tavoitteeksi yhteisön tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn kokonaisbudjetin korottaminen 50 prosenttia ja vedotaan jäsenvaltioihin ja teollisuuteen, jotta ne toimisivat omalta osaltaan samoin

- luodaan energiaa ja liikennettä varten erityinen aihekohtaisiin toimiin liittyvä budjettikohta, jossa painotetaan energiaan ja liikenteeseen liittyvien kysymysten näkyvyyttä sekä eritoten kestävään kehitykseen liittyen uusiutuvia energiamuotoja hyödyntäviä järjestelmiä (niiden varastointia ja jakelua unohtamatta) sekä energian säästöä (1500 miljoonaa EUR)

- vahvistetaan Euratomin ohjelmaa vastaavasti ja asetetaan tavoitteeksi nykyistä turvallisempi ydinenergia, sen tuotanto, jätteenkuljetus ja -varastointi sekä tehostetaan fuusioenergian tarjoaman vaihtoehdon tutkimusta (fissioenergia 350 miljoonaa EUR, fuusioenergia 950 miljoonaa EUR).

2.3.8. Komitea antoi toukokuussa 2002 lausunnon(14) toisesta edellä mainitusta (2.3.3) komission ehdotuksesta(15). Tässä lausunnossaan komitea on pysynyt energiatutkimuksen suhteen olennaisilta osin aiemmin lausunnoissaan esittämissään kannoissa ja sopeuttanut niitä ainoastaan uusiin neuvoston päätöksiin ja parlamentin lausuntoihin.

2.3.9. Johannesburgissa järjestettävän maailmanlaajuisen kestävän kehityksen huippukokouksen valmistelutyöstä antamassaan lausunnossa(16) komitea on maailmanlaajuisen kestävän kehityksen tavoitteen yhteydessä viitannut energian ja liikenteen alan intensiivisen tutkimuksen suureen merkitykseen.

2.3.10. Komitea valmistelee myös lausuntoa komission ohjelmasta "Euroopan älykäs energiahuolto"(17).

2.4. Käsillä olevan lisälausunnon laatimisen perusteet

2.4.1. Kohdissa 2.3.7 ja 2.3.8 mainituissa komitean lausunnoissa energiatutkimus on vain suhteellisen pieni osa sisältö- ja menettelysäännöstöltään hyvin laajasta kuudennesta TTK-puiteohjelmasta. Näin ollen komitea ei ole kuudennesta puiteohjelmasta kokonaisuutena antamissaan lausunnoissa pitänyt tarpeellisena käsitellä energiatutkimuksen aihetta niin laajasti, painokkaasti ja yksityiskohtaisesti kuin näin merkittävä kysymys vaatisi.

2.4.2. Energiatutkimuksella on kuitenkin erityisasema myös siksi, että se on kuudennen puiteohjelman ainoana "aihekohtaisena toimena" jaettu kahden eri ohjelman - Euroopan yhteisön monivuotisen tutkimuksen, teknologian, kehittämisen ja esittelyn puiteohjelman ja Euroopan atomienergiayhteisön (Euratomin) monivuotisen tutkimuksen ja koulutuksen puiteohjelman - kesken.

2.4.3. Erityisenä ja uutena näkökohtana on muistettava, että EHTY-sopimus raukeaa heinäkuussa 2002, jolloin komission vastuulle siirtyy hiili- ja terässektorin yhteinen tutkimusrahasto(18). Tätä tulisi komitean näkemysten mukaan hyödyntää etenkin energiakysymyksissä.

2.4.4. Käsiteltävänä olevaan aihealueeseen liittyvät myös erilaiset ensimmäiseen energia-alan puiteohjelmaan kuuluvat komission tukiohjelmat, joita toteutetaan TTK-puiteohjelman ulkopuolella.

2.4.5. EU:n toimet energiatutkimuksen alalla ovat siis vielä hyvin hajanaisia: kuudes TTK-puiteohjelma ja Euratom, energia-alan toimet sekä näiden lisäksi(19) Eureka, Cost, Cern, JRC jne. Komitean mielestä komission olisi tärkeää laatia yhdessä näiden eri ohjelmien ja elinten vastuutahojen ja kumppaneiden kanssa ja osana eurooppalaista tutkimusaluetta yhteinen ja kokonaisvaltainen energiatutkimusstrategia (katso myös kohta 3.6.).

2.4.6. Näin ollen komitea on päättänyt omistaa energiatutkimuksen aiheelle käsillä olevan oman lisälausunnon, jolla täydennetään kohdissa 2.3.7 ja 2.3.8 mainittuja aikaisempia komitean lausuntoja. Näin komitea noudattaa näkemystään, jonka mukaan energiatutkimukselle tulisi antaa entistä suurempi painoarvo ja parempi näkyvyys sekä käsitellä aihetta yhtenäisesti ja kokonaisvaltaisesti. Siten otetaan huomioon myös ongelman vakavuus.

3. Eurooppalaiseen energiatutkimusohjelmaan tähtäävä strategia

3.1. Energiatutkimus on aina pitkällä aikavälillä menestyksekkään energiapolitiikan strateginen osa ja välttämätön peruste. Energiaongelma vaatii tieteellisen tutkimuksen ja teknologian kehittämisen huippupanosta. Investoimalla tutkimukseen ja kehitykseen nykyiset sukupolvet voivat tavallaan korvata tuleville sukupolville nykyisen energiavarantojen kulutuksen ja ilmakehän saastuttamisen kasvihuonekaasuilla.

3.2. Tutkimuksen ja kehityksen toimijoita ovat tiedeyhteisö ja teollisuus. EU:ssa on huippusaavutuksiin tarvittavaa pätevyyttä ja tieteellistä osaamista sekä tulevaisuuden asiantuntijoita tuottavia koulutuslaitoksia, joten tieteen ja teollisuuden yhteisvoimin tutkimusstrategia pystytään toteuttamaan menestyksekkäästi.

3.3. Strategia edellyttää, etenkin tutkimus- ja kehitystoimien pitkäkestoisuuden ja riskien vuoksi jäsenvaltioiden ja EU:n tukea. Eurooppalaisten yritysten ja tutkimuslaitosten kilpailukykyä heikennettäisiin vaarallisella tavalla, jos tämä tuki jäisi selkeästi kilpailevilla talousalueilla näihin toimiin käytettyjä julkisia varoja alhaisemmaksi.

3.4. Talouden, tieteen ja politiikan yhteisenä tehtävänä on siis yhteisön ja sen kansalaisten energiahuollon kestävä turvaaminen, siihen tähtäävän strategian kehittäminen sekä tarvittavien välineiden ja varojen käyttäminen.

3.5. Tämä koskee erityisesti EU:n tehtäväkenttää, sillä energiahuolto, Euroopan laajuiset energiaverkot jne. ovat tyypillisiä yhteisten eurooppalaisten sisämarkkinoiden tunnusmerkkejä.

3.6. Siksi eurooppalaisella tutkimusalueella ja sen puitteissa käytettävissä olevilla välineillä on ratkaiseva merkitys. Komitea kehottaa kuitenkin myös jäsenvaltioiden hallituksia, teollisuutta ja tutkimuslaitoksia osallistumaan eurooppalaiseen strategiaan ja siitä johdettavaan energiatutkimusohjelmaan, kuten fuusioenergiatutkimuksessa on jo tapahtunut.

3.7. Komitea on tietoinen siitä ja tunnustaa varauksetta, että huomattava osa jo mainituista ja vielä seuraavista suosituksista on jo sisällytetty komission ehdottamaan kuudenteen puiteohjelmaan ja Euratom-puiteohjelmaan sekä komission muihin ohjelmiin. Toimet ovat kuitenkin edelleen puutteellisia ja suhteellisen hajanaisia (katso myös kohta 2.4.5). Euroopan unionissa on selkeä tarve tasapainoiselle, aiheittain eriytetylle ja pitkällä aikavälillä luotettavalle kokonaisstrategialle, joka perustuu yhtäältä ympäristön ja talouden asettamien vaatimusten perusteelliseen analysointiin ja toisaalta ratkaisuvaihtoehtojen ja niiden kehittämispotentiaalin tutkimiseen. Vaikka oikeudellinen perusta muodostuukin monesta erillisestä osasta, tuloksena tulisi olla yhtenäinen ja johdonmukainen eurooppalainen energiatutkimusohjelma, jonka toteuttamiseen tarvittava rahoitus ja sen jakautuminen on selkeää, joka tehdään kansalaiselle ymmärrettäväksi ja jota edistetään poliittisten päättäjien keskuudessa painokkaasti ja pitkäjänteisesti.

3.8. Eräs lisänäkökohta on EU:n nykyisten rajojen ulkopuolinen tilanne.

- Tämä koskee yhtäältä ehdokasmaita ja niiden omaa energiahuoltoa. Kyse on siellä käytettyjen tekniikoiden turvallisuudesta ja ympäristöystävällisyydestä ja niihin liittyvistä ongelmista, ja toisaalta myös siitä, että jo olemassa olevia siteitä yhteiseen tutkimusohjelmaan on ylläpidettävä ja syvennettävä.

- Toisaalta tämä koskee myös ehdokasmaiden naapurimaita, kuten Ukrainaa ja Venäjää. Myös näiden maiden kanssa on ajoissa ja jo olemassa olevaa yhteistoimintaa(20) laajentaen lisättävä yhteistyötä energiatutkimuksen alalla ja sovittava ympäristönormeista jne.

- Mutta yhtä lailla tämä koskee maailmanlaajuista näkökohtaa ja kestävän kehityksen globaalia kumppanuutta (Johannesburg), joka sisältää myös velvoitteen tarjota eurooppalaista osaamista ja teknologiaa niin maailmanlaajuisten kysymysten kuin kehityksessä jälkeenjääneiden maiden ongelmien ratkaisemisen tueksi. Tämä velvoite ei koske ainoastaan tieteellisten ja teknisten saavutusten jakamista, vaan se tarjoaa myös mahdollisuuden huipputeknologian vientiin ja voi näin palvella EU:n kilpailukykyä ja hyvinvointia.

- Myös energiaongelman maailmanlaajuinen näkökulma kannustaa luomaan ja syventämään kansainvälistä yhteistyötä energiatutkimuksen alalla. Mahdollisina katalysaattoreina tässä voivat toimia myös sellaiset kansainväliset organisaatiot kuin kansainvälinen energiajärjestö IEA ja kansainvälinen atomienergiajärjestö IAEA.

3.9. Energiaraaka-aineiden toimittaminen ja energiankulutuksen (tai täsmällisemmin energian muuntamisen) tuottaman jätteen käsittely edellyttää kaikkien tunnettujen ja ajateltavissa olevien energialähteiden kehittämistä, jotta niiden tarjoamia mahdollisuuksia turvallisen, edullisen ja kestävän energiahuollon edistämiseksi voidaan tutkia, parantaa ja hyödyntää. Tähän tarvittavaa panosta tulisi verrata maailmanlaajuiseen kilpailutilanteeseen ja ympäristöongelmien vakavuuteen. Huomioon tulee kuitenkin ottaa myös koko energiankulutuksen laajuus ja kustannukset, sillä tutkimus ja kehitys ovat tulevaisuutemme siemeniä.

3.10. Tässä yhteydessä on otettava huomioon, että tämänhetkisten näkymien mukaan energiaongelma tulee vuosisadan toisella puoliskolla kärjistymään uhkaavasti, joten strategia, tutkimusaika ja kehitysnäkymät on suunnattava vieläkin pidemmälle. Tarvittavan kehityksen ja ratkaisumallien pitkäaikaisuuden vuoksi on kuitenkin jo nyt toimittava päättäväisesti.

3.11. Komitea toteaa tyytyväisenä, että myös komission neuvonantajana toimiva työryhmä Energy RTD Strategy Working Group E-WOG kannattaa monia komitean ajatuksia, kuten ryhmän työasiakirjasta(21) ilmenee.

4. Yhteisen tutkimusstrategian näkökohtia

4.1. Tutkimusstrategia on järkevä suunnata ensiksi toimiin, joilla voidaan parhaiten säästää olemassa olevia voimavaroja tai ottaa käyttöön uusia resursseja, vähentää hiilidioksidipäästöjä sekä muita vahingollisia päästöjä/jätteitä ja pitää energian hintataso alhaisena. Tällaisella strategialla on kuitenkin samalla myös tähdättävä pitkän aikavälin ja maailmanlaajuisten tavoitteiden asettamiseen ja päättäväiseen toteuttamiseen.

4.2. Tässä yhteydessä teollisuuden tutkimus- ja kehitystoimet on suunnattava ensisijaisesti sellaisiin tavoitteisiin, jotka tarjoavat mahdollisuuksia lyhyen aikavälin tulosten, tuotteiden, menetelmien ja palveluiden luomiseen ja mahdollistavat siis suhteellisen nopean tutkimusinvestointien kuolettamisen, jolloin yritykset voivat kustantaa toimet pitkälti itse. Julkisesti rahoitettujen tutkimuslaitosten tehtävänä taas on panostaa tarvittavaan perustutkimukseen ja edistää etenkin sellaisia hankkeita, joiden tavoitteet ovat saavutettavissa ainoastaan pitkällä aikavälillä. Talouselämän ja tiedeyhteisön on ylipäätään työskenneltävä vastavuoroisissa kumppanuuksissa tiiviisti yhdessä, jotta perustutkimus ja esittelyhankkeet johtaisivat lopuksi markkinakelpoisiin ratkaisuihin.

4.3. Eurooppalaisten sisämarkkinoiden mukanaan tuomia muutoksia (vapauttaminen)(22) pidetään yleensä energiahuoltoa turvaavana asiana. Maailmanlaajuisesti vaikeutuneen kilpailutilanteen vuoksi nämä toimet voivat kuitenkin eräiden teollisuuden haarojen osalta johtaa siihen, että pitkäjänteiseen varautumiseen tähtäävät kannusteet muuttuvat ja teollisuuden toteuttamat tutkimus- ja kehitystoimet vähenevät ainakin väliaikaisesti.

4.4. Tarvittaessa onkin politiikan keinoin estettävä tällainen kehitys säännösten tai kannustimien avulla. On huolehdittava siitä, että myös teollisuus noudattaa Barcelonassa asetettuja tavoitteita(23), eli että myös teollisuudessa investoidaan enemmän omia varoja tutkimukseen ja kehitykseen.

4.5. Yritysten tulisi osallistua enemmän yhdessä tutkimuslaitosten kanssa toteutettaviin ja julkisin varoin rahoitettaviin hankkeisiin, jolloin ne voivat ottaa energiatutkimuksen uudet tulokset nopeammin käyttöönsä ja tuotteistaa ne. Tässä yhteydessä voimaloiden rakentajien ja käyttäjien panoksella on erityinen merkitys esittelyhankkeiden rakentamisessa ja niiden toiminnan käynnistämisessä.

4.6. Yhteinen tutkimusstrategia edellyttää lisäksi, että niin julkisesti rahoitetuilla tutkimuslaitoksilla kuin teollisuuden toteuttamalla tutkimustyöllä on riittävä rahoitus. Tutkimus- ja kehitystyö vaatii monia vuosia, usein jopa vuosikymmeniä, jotta ensimmäisestä ideasta päästään laboratoriokokeiden ja prototyypin kautta esittelylaitokseen ja viimein markkinakelpoiseen tuotteeseen asti. Jotta tällaisella kehitystyöllä olisi onnistumismahdollisuuksia, on jäsenvaltioiden ja eurooppalaisen tason tutkimustuen oltava jatkuvaa ja pitkäjänteistä, myös siksi että kehitykseen osallistuvat henkilöt, yritykset ja tutkimuslaitokset voisivat luottavaisesti suunnitella tulevaa ja sitoutua rohkeasti pitkäaikaiseen työhön.

4.7. EU:n on valittava ja mukautettava tutkimuksen tukivälineet siten, että ne vastaavat eri aihealueiden sisältö- ja aikavaatimuksia. Komitean mielestä viidennessä puiteohjelmassa ja Euratom-ohjelmassa käytetyt välineet tarjoavat yhdessä kuudennessa puiteohjelmassa ja Euratom-ohjelmassa esitettyjen välineiden kanssa asianmukaisen valikoiman mahdollisuuksia.

4.8. Samoin on pyrittävä yhdistämään suunnittelu- ja päätöksentekoprosesseihin liittyvää poliittista ja hallinnollista vastuuta, jotta osallisten tahojen (komission eri pääosastot, ministeriöt, jäsenvaltiot jne.) keskinäiset keskustelu- ja sopimisprosessit eivät aiheuta tarpeettomia viivästyksiä tai jopa esteitä, vaan jotta tuloksena on hyvin koordinoitu, tehokas ja yhtenäinen menettelytapa, joka vastaa eurooppalaisen tutkimusalueen tavoitteita ja toteuttaa sen tarjoamat mahdollisuudet.

5. Tulevan eurooppalaisen energiatutkimusohjelman aiheita

5.1. Komitean aikomuksena tai tehtävänä ei suinkaan ole tällaisen energiatutkimusohjelman sisällön määritteleminen tai ehdottaminen. Komitea suositteleekin, että komissio ottaa tämän tehtävän hyväksi todettuun tapaan itselleen ja toimii tässä tiiviissä yhteistyössä teollisuuden ja tiedeyhteisön sekä jäsenvaltioiden hallitusten kanssa.

5.2. Näin laadittu eurooppalainen energiatutkimusohjelma voitaisiin sitten sisällyttää kuudennen TTK-puiteohjelman jälkeisen vaiheen suunnitteluun. Se tulisi kuitenkin mahdollisuuksien mukaan ottaa huomioon jo kuudennen puiteohjelman aikana. Tarvittavan pelivaran tarjoavat komissiolle siirtyvä EHTY-rahasto sekä Barcelonassa päätetty tutkimusbudjetin korottaminen.

5.3. Koska energiakysymykseen ei ole yleispätevää vastausta, ongelman ratkaiseminen vaatii kaikkien lupaavien energiamuotojen, teknologioiden ja vaihtoehtojen kehittämistä ja tarkastelua.

5.4. Onkin tärkeää, että samalla kun tunnettuja ja hyväksi todettuja tekniikoita ja malleja kehitetään johdonmukaisesti ja kekseliäästi eteenpäin, annetaan mahdollisuuksia myös uusille ideoille ja innovaatioille.

5.5. Edellä esitetyn perusteella hyödyllinen energiatutkimus voisi nykykäsityksen mukaan keskittyä mm. seuraaviin aiheisiin:

5.5.1. yleiset seikat

- resurssit

- jätteet / päästöt

- saatavuus

- huoltovarmuus

- kestävyys

- turvallisuus / riskit

- luotettavuus

- muut ympäristönäkökohdat

- geopoliittiset näkökohdat

- kustannukset

- hyväksyntä

5.5.2. tekniset seikat

- energian tarjonta

- energian siirto, muuntaminen, varastointi ja kulutus

- prosessitekniikka

- materiaalitutkimus ja materiaalikehitys

- järjestelmäkehitys ja järjestelmätutkimus

5.5.3. käyttäjäryhmät

- liikenne

- teollisuus ja elinkeinoelämä

- rakentaminen, asuminen ja yksityistaloudet

5.5.4. primaarienergialähteet ja niiden muuntojärjestelmät

- hiili ja sen johdannaiset

- raakaöljy ja sen johdannaiset

- maakaasu ja sen johdannaiset

- ydinfissio

- ydinfuusio

- vesivoima ja vuorovesi

- biomassa ja sen johdannaiset

- tuulivoima

- aurinkolämpö

- aurinkosähkö

- maalämpö.

6. Aiheita - esimerkkejä

6.1. Aluksi on paikallaan muistuttaa ja korostaa, että jo tähän mennessä tutkimus- ja kehitystyössä on saavutettu huomattavaa menestystä. Esimerkkien kirjo on laaja: perinteisten voimaloiden hyötysuhteen huomattava parantuminen ja savukaasujen rikin ja typen suodattaminen sekä polttokennoteknologian, taloudellisten dieselmoottoreiden ja suuritehoisten tuulivoimaloiden kehittäminen ja niiden laaja kaupallistaminen, ydinreaktoreiden passiivisten varajäähdytysjärjestelmien kehittäminen ja fuusiotutkimuksen huomattava edistyminen. Nämä ja monet mainitsematta jäävät esimerkit osoittavat, millaisiin tuloksiin tutkijoiden halun, insinööritaidon, kekseliäisyyden sekä yrittäjien ja poliittisen sitoutumisen avulla päästään, mikäli toiminnalle järjestetään sopivat olosuhteet. Esimerkit osoittavat lisäksi, että kaukonäköisyys ja nähty vaiva kannattavat ja voivat johtaa asetettuun tavoitteeseen.

6.2. Tästä lähtökohdasta esitetään seuraavassa esimerkein ja otsikoin luettelo tutkimus- ja kehitystyön mahdollisista tulevista teemoista. Tarkoituksena ei ole kuitenkaan sulkea pois muita ajatuksia ja hahmotelmia, joita tässä ei mahdollisesti mainita.

6.2.1. Energian siirto, muunto ja käyttö

- hyötysuhteen parantamisen kannalta avaintekijän muodostavien höyry- ja erityisesti kaasuturbiinien kehittämien (materiaalit!)

- teollisuusteknologian tehokkuuden parantaminen esim. teräs-, kemian- ja elintarviketeollisuudessa

- polttomoottoriin perustuvien voimanlähteiden parantaminen hybriditeknologia mukaan luettuna

- vuotamaton maakaasuntuotanto ja kuljetus

- vaihtoehtoisten polttoaineiden tuotantotekniikka (metanoli, etanoli, synteettiset hiilivedyt, vety) sekä polttoaineina käytettävien kaasujen (maakaasu, biokaasu, vety) kuljetus ja varastointi

- rakennustekniikan parantaminen lämpötekniikan ja lämmöneristämisen osalta

- aurinkoenergian aktiivinen ja passiivinen hyödyntäminen rakennuksissa (mukaan lukien arkkitehdeille tärkeät taiteelliset ja esteettiset virikkeet)

- sähkön ja lämmön varastointitekniikka

- verkkojen suunnittelu ja hallinta

- polttokennojen paikallinen ja liikkuva käyttö sekä hyödyntäminen ajoneuvojen voimanlähteenä

- uusiutuvien energialähteiden kulutus- ja tuottohuippujen tasoittamiseen soveltuva tekniikka

- vetyteknologia(24)

- suprajohtavat energiansiirto- ja varastointijärjestelmät.

6.2.2. Materiaalitieteet ja energiajärjestelmien tutkimus

- materiaalit ja esim. kaasu- ja höyryturbiineissa, polttokennoissa, aurinkokennoissa, lämpöeristeissä, lämmön varastointilaitteissa, erikoiskaapeleissa, suprajohtimissa ja fuusiovoimaloiden osissa käytettävät toiminnalliset materiaalit

- energiajärjestelmien tutkimus: taloudelliset ja ekologiset yhteydet, tieteen ja teknologia kehityksen ennakointi, markkinatutkimukset, malliskenaariot, ennakointi.

6.2.3. Energiantarjonta ja siihen liittyvät turvallisuus- ja ympäristönäkökohdat

- perinteisen voimalatekniikan hyötysuhteen parantaminen, yhdistelmätekniikka ja uudet konseptit, kuten kuivapolttoon perustuva ruskohiilivoimala, rusko- ja kivihiilen pölypoltto (pressurised pulverised combustion), rusko- ja kivihiilen sekä biomassan kiertoleijupetipoltto (pressurised fluidised bed combustion), integroitu hiilen kaasuuntuminen, korvaavien polttoaineiden sekapoltto, kaasu- ja höyryturbiinit sisältävät yhdistelmävoimalat, höyryvoimalat, joissa höyry on kriittisessä tilassa

- savukaasujen suodatus ja puhdistus, hiilidioksidin erottaminen ja varastointi, maisemansuojelu

- biomassan hyödyntäminen, siihen liittyvä logistiikka ja biomassan mahdollisimman tehokas käyttö, päästöt

- energian ja lämmön yhteistuotanto, hajauttaminen vastaan keskittäminen

- vesivoima, turvallisuus (geologinen, sisäinen ja ulkoinen turvallisuus)

- rakennusten lämmitys- ja ilmastointijärjestelmät

- tuuli- ja aurinkovoimalat: erilaisten lähestymistapojen ja hankkeiden testaaminen, kuten aurinkolämpö sähköntuotannossa ja rakennusten lämmityksessä, aurinkosähkön hyödyntämistekniikat ja tarvittavien komponenttien (aurinkosähkökennojen) valmistaminen, hyötysuhteen parantamiseen, edullisuuteen, verkkoon liittymiseen, tarpeenmukaisuuteen, energian varastointiin, markkinointiin ja maisemansuojeluun liittyvä jatkokehittely

- fissioreaktorit: sisäinen ja ulkoinen turvallisuus, vaihtoehtoisten reaktorikonseptien, kuten luontaisesti turvallisten reaktoreiden kehittäminen, käytetyn polttoaineen kuljetus, käsittely ja varastointi, erityisen korkea-aktiivisten ja puoliintumisajaltaan pitkien radionuklidien muuntaminen

- fuusioreaktorien kehittäminen: perusteet, konseptit, esittely, tekniikka, sisäinen ja ulkoinen turvallisuus, strategian laatiminen esittelyvoimalan rakentamiseen vielä kuluvan ajan lyhentämiseksi huomattavasti.

6.3. Esimerkkejä koskevia huomioita

6.3.1. EU:n energiahuollon kannalta suurimman uhan muodostavat fossiilisten polttoaineiden käytön (polton) hallitseva osuus (79 prosenttia koko energiahuollosta) ja tuontiriippuvuus, jonka keskipitkällä aikavälillä arvioidaan alenevan 70 prosenttia. Samalla juuri näiden polttoaineiden kohdalla tarjoutuu lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä kuitenkin hyviä säästömahdollisuuksia, ja siten tilaisuus alentaa hiilidioksidipäästöjä. Tavoite voidaan saavuttaa parantamalla käsittely-, poltto- ja muuntotekniikkaa sekä tehostamalla lämmön ja toisioenergian käyttöä. Tämä koskee esim. sähköä tuottavien voimaloiden hyötysuhteen parantamista (ja siten materiaalien kehittämistä ja metallurgiaa), esim. kemian- ja terästeollisuuden prosessien tehostamista, moottoriajoneuvojen voimanlähteitä sekä rakennusten lämpöeristystä ja aurinkoenergian passiivista hyödyntämistä rakennuksissa.

6.3.2. Eräiden uusiutuvien energialähteiden, kuten vesivoiman käytöllä ja biomassan (puun) polttamisella on pitkät perinteet. Ne ovat myös (pitkälti) kilpailukykyisiä energiamuotoja. Lisäksi tekojärvien ja patoaltaiden yhteydessä olevien voimaloiden vesivoimaa hyödynnetään onnistuneesti tasaamaan sähköenergian kulutushuippuja.

6.3.3. Muita uusiutuvia energiamuotoja, kuten tuuli- ja aurinkovoimaa hyödynnetään jo melko mittavasti, mutta niiden osuus EU:n energiahuollosta on vasta noin prosentin luokkaa. Ne eivät kuitenkaan (vielä?) ole kilpailukykyisiä. Tuulivoimalla tuotettu energia on kuitenkin huomattavasti edullisempaa kuin aurinkosähkö. Toistaiseksi ei kuitenkaan ole tarjolla varastointitekniikkaa, joten niiden sähköntuotanto on altis päivittäisille ja vuosittaisille vaihteluille sekä säätiloille. Niinpä perinteisiä voimaloita tarvitaan varalle ja puskureiksi, mikä puolestaan pienentää näiden uusiutuvien energiamuotojen osuutta sähkön kokonaismarkkinoista.

6.3.4. Tämän vuoksi muutamissa jäsenvaltioissa pyritään toistaiseksi kannattamattomien prosessien käyttöä kuitenkin kannustamaan esim. huomattavasti markkinahintoja korkeammin kuluttajahinnoin (esim. uusiutuvia energiamuotoja suosivalla lainsäädännöllä) ja edullisin luotoin. Samalla odotetaan, että toistaiseksi vallitseva hintaero kuroutuu tulevaisuudessa umpeen yhtäältä entistä edullisemman tuotantotekniikan ja toisaalta fossiilisten polttoaineiden kallistumisen (hinnat ja energiaverot) ansiosta.

6.3.4.1. Tutkimuksen päätavoitteena tulee siis olla näiden tekniikoiden kilpailukyvyn ja riippumattoman käytön (varastointitekniikka) edistäminen. Tässä yhteydessä on kuitenkin tehtävä ero tutkimuksen ja kehityksen sekä markkina-aseman edistämisen välillä, vaikkei niin aina tapahdu.

6.3.4.2. Etenkin tutkimuksen riittävää edistämistä (ja siihen liittyviä kustannuksia) tulisi verrata nykyisellään huomattavista markkinatuista kuluttajille ja viranomaisille koituviin kuluihin. Tämän vertailun perusteella nousee pohdittavaksi kysymys, kuinka suuri energian hinnankorotus on Euroopan kansatalouden kannalta pitkällä aikavälillä kestävä, myös maailmanlaajuista kilpailukykyä ajatellen.

6.3.5. Energian tuottaminen ydinvoimalla on periaatteessa mahdollista kahdella tavalla: fissiolla, jossa erittäin raskaita uraani- tai plutoniumatomin ytimiä hajotetaan, ja fuusiolla, jossa puolestaan erittäin kevyitä deuterium- tai tritiumatomin ytimiä yhdistetään. Nämä kaksi prosessia eroavat toisistaan kuitenkin perusteellisesti mm. toimintatavaltaan, prosessin edellyttämien olosuhteiden osalta, ympäristö- ja turvallisuusnäkökohdiltaan ja resursseiltaan.

6.3.6. Fissioreaktoreita on ollut käytössä jo vuosikymmeniä huomattavan laajasti ympäri maailmaa. Maiden välillä on kuitenkin eroja teknisten ja turvastandardien osalta. EU:n standardit edustavat pisimmälle kehittyneitä muotoja. Niinpä jo nyt on selvää, että unioni saa uusia tehtäviä, jotka liittyvät mainittujen standardien parantamiseen sen ulkopuolisissakin maissa. Tutkimuksen päätavoitteena tuleekin olla turvallisuusstandardien korottaminen nykyisestään, niiden soveltamiseen taivuttelu sekä nykyistä parempien ratkaisujen etsiminen pitkän puoliintumisajan omaavan käytetyn ydinpolttoaineen käsittelyyn ja varastointiin.

6.3.7. Fuusioreaktorit ovat vielä kehitysvaiheessa. Niihin liittyvien turvallisuusnäkökohtien, radiotoksisen jätteen huomattavasti fissiota pienemmän määrän - ei pitkäikäisiä komponentteja (aktinideja) - sekä lähes rajoittamattomien resurssien vuoksi fuusioreaktorit edustavat kuitenkin mahdollisesti erittäin merkittävää ja kestävää tulevaisuuden teknologiaa. Eurooppalaiseen tutkimusalueeseen jo saumattomasti kuuluvan fuusio-ohjelman (ks. myös kohta 3.6) menestyksen ansiosta ja maailmanlaajuisen yhteistyön avulla (EU, Japani, Kanada ja Venäjä) on onnistuttu laatimaan rakennussuunnitelmat kansainvälistä ITER-koereaktoria varten. ITERin on tarkoitus osoittaa, että voimaloissa on teknisesti ja tieteellisesti mahdollista tuottaa käyttökelpoista energiaa fuusion avulla. Tutkimuksen päätavoitteena tulee siis olla fuusioteknologian toteuttamiskelpoisuuden ja ympäristöetujen esittely ITERiä hyödyntäen mahdollisimman pian, jotta saadaan luotua pohja ensimmäisen sähköä tuottavan fuusiovoimalan rakentamiselle.

6.3.8. EU:n teollisuus ja tutkimus on lähes kaikilla edellä mainituilla aloilla kehityksen kärjessä. Tämän aseman säilyttäminen sekä asiantuntemuksen ylläpitäminen ja laajentaminen onkin erityisen tärkeää. Lisäksi se auttaa Euroopan haavoittuvaa energiahuoltoa ja on hyödyllistä maailmanlaajuisten verkkojen ja sitoumusten kannalta.

6.3.9. Komitea toistaa tässä yhteydessä päätöksentekijöille, teollisuudelle ja tiedeyhteisölle osoittamansa kehotuksen tieteellis-teknisten ammattien houkuttelevuuden lisäämisestä siten, että riittävän monet lahjakkaat nuoret valitsisivat alan koulutuksen. Tähän liittyy sen varmistaminen, että oppilaitokset ovat mahdollisimman korkeatasoisia ja että alan opinnot aloittaville viestitään, että alan tutkijat ja insinöörit muodostavat erittäin merkittävän ammattiryhmän, joka energia-alan eri osa-alueilla varmistaa riittävän ja ympäristöystävällisen energiahuollon. Lisäksi ammatillisten mahdollisuuksien on oltava niin houkuttelevia, että nuoret päättävät hakeutua energia-alalle ja ovat myöhemmin uraansa, etenemismahdollisuuksiinsa ja palkkaukseensa niin tyytyväisiä, että pysyvät valitsemallaan alalla.

6.3.10. Komitea haluaa myös toistaa kehotuksensa ottaa esille energiaan, energia-alan tutkimukseen ja kestävyyteen liittyvät kysymykset esille kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävässä vuoropuhelussa ja käsitellä niitä myös kouluissa ja viestimissä. Etenkin valistuneet kansalaiset voivat yhteiskunnallisessa ja demokraattisessa prosessissa osaltaan edistää sitä, että myös energia-alalla valitaan oikea kehityssuunta, otetaan turvallisuusnäkökohdat riittävästi huomioon ja tehdään oikeat päätökset.

7. Yhteenveto ja ETSK:n suositukset

7.1. Edullisen, ympäristöystävällisen ja kestävän energiahuollon varmistaminen EU:ssa kuuluu Lissabonissa, Göteborgissa ja Barcelonassa pidettyjen Eurooppa-neuvoston kokousten keskeisiin päätöksiin. Näitä tärkeitä tavoitteita ei kuitenkaan voida saavuttaa ilman lisäponnisteluita: meillä on energiaongelma, joka on ratkaistava. Talouselämän, tiedeyhteisön ja politiikkojen yhteisenä tehtävänä on asianmukaisen strategian kehittäminen ja tarvittavien välineiden tarjoaminen.

7.2. Energiaongelman ratkaisustrategiaa ei kuitenkaan saa rajata pelkästään tiettyihin osa-alueisiin. Energiaongelmaan on tartuttava sen koko laajuudelta ja siitä on keskusteltava kaukonäköisesti ja maailmanlaajuisten näkökohtien pohjalta. Energiaongelman ratkaisu on maailmanlaajuisen kestävän kehityksen kumppanuuden avaintekijä ja koetinkivi.

7.3. Avain mahdollisiin ratkaisuihin voi löytyä etenkin intensiivisen tutkimus- ja kehitystyön tuloksena. Energiatutkimus on jokaisen pitkällä aikavälillä menestyksekkään energiapolitiikan strateginen osa ja välttämätön perusta. Investoimalla tutkimukseen ja kehitykseen nykyiset sukupolvet voivat tavallaan korvata tuleville sukupolville nykyisen energiavarantojen kulutuksen ja ympäristön saastuttamisen energiankulutuksesta syntyvillä päästöillä ja jätteillä.

7.4. Komitea suosittelee, että komissio laatii yhdennetyn eurooppalaisen energiatutkimuksen strategian, josta voidaan tuonnempana johtaa kattava yhteisön energiatutkimusohjelma. Tämän ohjelman tulisi mahdollisuuksien mukaan tulla voimaan jo kuudennen puiteohjelman voimassaoloaikana, viimeistään kuitenkin seuraavan puiteohjelman aikana. Tarvittavat lisävarat tulisi ottaa (Barcelonan päätösten mukaisesti) kasvatettavasta yleisestä tiede- ja kehitysbudjetista ja osittain EHTY-rahastosta.

7.5. Tässä eurooppalaisella tutkimusalueella ja sen käytettävissä olevilla välineillä on ratkaiseva merkitys. Komitea kehottaa kuitenkin myös jäsenvaltioiden hallituksia, teollisuutta ja tutkimuslaitoksia osallistumaan eurooppalaiseen strategiaan ja energiatutkimusohjelmaan. Eurooppalaisen tutkimusalueen onnistumismahdollisuuksia tulisi lisätä kattavan, avoimen, koordinoidun ja kaikkien kumppaneiden edistämän energiatutkimus-strategian avulla.

7.6. Komitea on tietoinen siitä ja tunnustaa varauksetta, että huomattava osa sen suosituksista on jo sisällytetty komission ehdottamaan kuudenteen puiteohjelmaan ja Euratom-puiteohjelmaan sekä komission muihin ohjelmiin. Toimet ovat kuitenkin edelleen puutteellisia ja hajanaisia. Vaikka oikeudellinen perusta muodostuukin monesta erillisestä osasta, tuloksena tulisi olla johdonmukainen eurooppalainen energiatutkimusohjelma, joka esitetään yhtenäisesti, jonka toteuttamiseen tarvittava rahoitus ja sen jakautuminen on selkeää, joka tehdään kansalaiselle ymmärrettäväksi, jota edistetään poliittisten päättäjien keskuudessa painokkaasti ja pidetään yllä pitkäjänteisesti.

7.7. Energiaraaka-aineiden toimittaminen ja energiankulutuksen jätteiden käsittely ja vähentäminen edellyttävät kaikkien tunnettujen ja ajateltavissa olevien energialähteiden kehittämistä, jotta niiden tarjoamia mahdollisuuksia voidaan tutkia, parantaa ja hyödyntää mahdollisimman hyvin. Tähän tarvittavaa panosta tulisi verrata maailmanlaajuiseen kilpailutilanteeseen, vaikeaan huoltotilanteeseen ja ympäristöongelmien vakavuuteen. Huomioon tulee kuitenkin ottaa myös koko energiankulutuksen laajuus ja kustannukset, sillä tutkimus ja kehitys ovat tulevaisuutemme siemeniä.

7.8. Teollisuuden panos on suunnattava ensisijaisesti sellaisiin tavoitteisiin, jotka tarjoavat mahdollisuuksia lyhyen aikavälin tulosten, tuotteiden, menetelmien ja palveluiden luomiseen ja mahdollistavat siis suhteellisen nopean tutkimusinvestointien kuolettamisen, jolloin yritykset voivat kustantaa toimet pitkälti itse. Euroopan sisämarkkinoiden säännöksin ja muiden kannusteiden avulla on tähdättävä siihen, että teollisuus täyttää Barcelonassa asetetut tavoitteet ja integroituu eurooppalaiseen energiatutkimusohjelmaan.

7.9. Julkisesti rahoitettujen tutkimuslaitosten tehtävänä taas on panostaa tarvittavaan perustutkimukseen ja edistää etenkin sellaisia hankkeita, joiden tavoitteet ovat saavutettavissa ainoastaan pitkällä aikavälillä. Talouselämän ja tiedeyhteisön on työskenneltävä vastavuoroisissa kumppanuuksissa tiiviisti yhdessä, jotta perustutkimus ja esittelyhankkeet johtaisivat lopuksi markkinakelpoisiin ratkaisuihin.

7.10. Tutkimusohjelman tulisi kattaa sekä kaikki käyttäjäryhmät - kuten kotitaloudet, rakennukset, teollisuus ja liikenne - että myös erilaiset huolto-, muunto-, jakelu- ja soveltamistekniikat, energian säästäminen ja uusien lähestymistapojen kehittäminen mukaan luettuna. Tähän kuuluvat myös huoltovarmuusongelmat, teknisten riskien vähentäminen ja hallitseminen, ympäristönsuojelu sekä energiankulutuksen aiheuttamien päästöjen ja jätteiden (kasvihuonekaasujen, radioaktiivisen jätteen jne.) vähentäminen ja käsittely. Ohjelmassa tulisi tarkastella myös tarvittavien materiaalien kehittämistä sekä analyyttisiä ja prognostisia järjestelmätutkimuksia, joilla kehitetään ja testataan mahdollisia väestö-, talous- ja ympäristöskenaarioita.

7.11. Tässä on pyrittävä luomaan, jatkamaan ja edistämään yhteistyötä ja verkottumista paitsi ehdokasvaltioiden myös näiden naapurivaltioiden kanssa ja laajentamaan niitä viime kädessä globaaliselle tasolle. Energiaongelma on maailmanlaajuinen sekä huoltovajeen että mahdollisten taloudellisten ja poliittisten vaikutusten ja ympäristöseurausten osalta.

7.12. Lopuksi komitea toistaa vaatimuksensa, että energia, energiatutkimus ja kestävyys sekä niiden käsittely tulee sisällyttää yhtenä aihepiirinä kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävään keskusteluun. Aihetta tulee käsitellä myös koulutusjärjestelmässä ja tiedotusvälineissä. Etenkin valistuneet kansalaiset voivat vaikuttaa yhteiskunnallisessa ja demokraattisessa prosessissa siihen, että myös tällä tärkeällä alalla päädytään oikeisiin suuntavalintoihin, varotoimiin ja päätöksiin.

Bryssel, 17. heinäkuuta 2002.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) Eurooppa-neuvosto, Göteborg, kesäkuu 2001, puheenjohtajan päätelmät - SN 200/1/01 REV.

(2) Eurooppa-neuvosto, Barcelona, maaliskuu 2002, puheenjohtajan päätelmät - SN 100/02 ADD 1.

(3) Vihreä kirja KOM(2000) 769 lopullinen.

(4) EYVL C 221, 7.8.2001.

(5) EYVL C 260, 17.9.2001.

(6) Katso myös komitean toukokuussa 2001 antama oma-aloitteinen lausunto CES 724/2001 aiheesta "Tiede, yhteiskunta ja kansalaiset Euroopassa", EYVL C 221, 7.8.2001.

(7) Vihreä kirja KOM(2000) 769 lopullinen.

(8) EYVL C 221, 7.8.2001.

(9) Bulletin EU 6-2001.

(10) KOM(2001) 94 lopullinen.

(11) KOM(2002) 43 lopullinen.

(12) EYVL C 260, 17.9.2001.

(13) KOM(2001) 94 lopullinen.

(14) CES 693/2002.

(15) KOM(2002) 43 lopullinen.

(16) CES 692/2002.

(17) KOM(2002) 162 lopullinen, 9.4.2002.

(18) Neuvoston asiakirja - 5650/02 + ADD 1 Council 28.2.2002 provisional version 6533/02 (Press 43 - G) s. VII EN.

(19) Osa mainitusta organisaatioista tai ohjelmista ulottuvat yhteisöä laajemmalle.

(20) EYVL L 299, 28.11.2000, s.14.

(21) E-WOG Working Paper "Sustainable and Affordable Energy for the Future; Priorities for European Union Energy RTD: January 2001." EUR 19790.

(22) Centre for European Policy studies CEPS: "Security of Energy Supply", Report of a CEPS Working Party, Nov. 2001, p. 22, ISBN 92-9079-358-9.

(23) Eurooppa-neuvosto, Barcelona, maaliskuu 2002, puheenjohtajan päätelmät - SN 100/02 ADD 1.

(24) Tiedotusvälineissä ja mainonnassa usein annettavan virheellisen käsityksen vuoksi on paikallaan huomauttaa, ettei vety ole vapaasti saatavilla oleva primaarienergian lähde, vaan sen erottaminen (vedestä) edellyttää energiaa (sähköä). Vedyn etu on varastointikyvyssä ja sopivuudessa (erityisesti polttokennojen) polttoaineeksi. Vedyn palaessa ei synny hiilidioksidia.