Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 2003/88/EY muuttamisesta /* KOM/2008/0568 lopull. - COD 2004/0209 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 18.9.2008 KOM(2008) 568 lopullinen 2004/0209 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 2003/88/EY muuttamisesta 2004/0209 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 2003/88/EY muuttamisesta 1. TAUSTA Päivä, jona ehdotus on toimitettu parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi (KOM(2004) 607 lopullinen: 2004/0209 (COD)) | 22. syyskuuta 2004 | Päivä, jona alueiden komitea on antanut lausuntonsa | 14. huhtikuuta 2005 | Päivä, jona Euroopan parlamentti on antanut lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä | 11. toukokuuta 2005 | Päivä, jona Euroopan talous- ja sosiaalikomitea on antanut lausuntonsa | 11. toukokuuta 2005 | Päivä, jona muutettu ehdotus on toimitettu parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi (KOM(2005) 246 lopullinen) | 31. toukokuuta 2005 | Päivä, jona neuvosto on päässyt poliittiseen yhteisymmärrykseen yhteisestä kannasta (määräenemmistö) | 9. kesäkuuta 2008 | Päivä, jona neuvoston yhteinen kanta on vahvistettu | 15. syyskuuta 2008 | 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Komission ehdotuksella pyritään muuttamaan työaikadirektiiviä[1] tasapainoisella muutospaketilla, joka vastaa neljää pääkriteeriä: – Annetaan lainsäädännöllinen ratkaisu komission vuonna 2004 järjestämässä julkisessa kuulemisessa esiin tuotuihin ongelmiin, jotka koskevat päivystysaikaa ja korvaavaa lepoaikaa. – Parannetaan työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojaa etenkin ylipitkiin työaikoihin liittyvien riskien suhteen. – Annetaan lisää joustonvaraa viikoittaisen työajan vertailujakson suhteen, joka sekin tuli esiin vuoden 2004 julkisessa kuulemisessa. – Lisätään tukea työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiselle. Komissio esitti muutetussa ehdotuksessaan seuraavia keskeisiä muutoksia: Päivystysaika Määritellään päivystysaika juridisesti ja tehdään ero erityyppisten päivystysaikojen välille, jotta otetaan huomioon yhteisöjen tuomioistuimen tuoreet päätökset (kuten asioissa SIMAP[2] ja Jaeger[3]), joilla on ollut perustavaa vaikutusta työajan järjestämiseen julkisissa palveluissa. Työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen Jäsenvaltiot velvoitetaan kannustamaan työmarkkinaosapuolia yhteensovittamista tukevien sopimusten tekemiseen ja toteuttamaan toimenpiteet, joilla varmistetaan, että työnantajat tiedottavat työntekijöille hyvissä ajoin heidän työaikansa järjestämiseen tehtävistä muutoksista ja että niiden on käsiteltävä työntekijöiden pyynnöt, jotka koskevat muutoksia työaikoihin tai työn jaksotukseen. Viikoittaisen työajan ylärajan laskeminen Direktiivissä säädetään, että keskimääräinen viikoittainen työaika ylityö mukaan luettuna on enintään 48 tuntia. Ehdotuksessa ei muuteta ylärajaa vaan annetaan lisää joustonvaraa keskiarvon laskemiseen siten, että vertailujaksoa voidaan lainsäädännöllä pidentää enintään kahteentoista kuukauteen objektiivisista tai teknisistä syistä tai työn järjestämistä koskevista syistä. Pidennyksissä olisi otettava huomioon työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelu, ja niistä olisi kuultava työmarkkinaosapuolia. Opt-out-mahdollisuuden tulevaisuus Direktiivin 22 artiklan 1 kohdassa säädetyn opt-out-mahdollisuuden mukaisesti jäsenvaltiot voivat sallia, että työntekijä sopii työnantajansa kanssa 48 työtunnin ylärajan ylittävästä työajasta, kunhan tietyt suojeluedellytykset täyttyvät. Muutetun ehdotuksen mukaan tämä poikkeus poistettaisiin tietyn määräajan kuluessa ja sillä välin sovellettaisiin lisää suojeluedellytyksiä. Lepoaikojen ajoitus Jos direktiivissä vaadituista päivittäisistä tai viikoittaisista lepoajoista poiketaan, olisi työntekijöille annettava vastaavat korvaavat lepoajat sellaisen ”kohtuullisen ajan” kuluessa, joka määritellään kansallisella lainsäädännöllä tai työehtosopimuksilla tai työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla. Muutos tarjoaisi sekä työntekijöille että työnantajille lisää joustonvaraa työn järjestämiseen. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET 3.1 Yleisiä huomioita yhteisestä kannasta Yhteinen kanta poikkeaa eräiltä osiltaan komission muutetusta ehdotuksesta. Siinä ei oteta huomioon monia parlamentin ehdottamia tarkistuksia, vaikka komissio oli sisällyttänyt niitä huomattavan määrän muutettuun ehdotukseensa. Yhteisen kannan vahvistamista edelsi neuvostossa poikkeuksellisen pitkä ja hankala ensimmäinen käsittely, jonka kuluessa huomattavan moni jäsenvaltio piti kiinni hyvinkin erilaisista näkökannoistaan huolimatta eri puheenjohtajavaltioiden pyrkimyksistä löytää (komission tukemana) hyväksyttävä kompromissi. Komissio on valmis antamaan tukensa osalle neuvoston ehdottamista muutoksista (kuten lisäedellytykset, joilla torjutaan opt-out-mahdollisuuden väärinkäyttöä), koska muutokset tarjoaisivat paremman suojan työntekijöille, joita ylipitkä työaika voi erityisesti koskea. Komissio on päätynyt hyväksymään myös muita opt-out-mahdollisuuden tulevaisuuteen liittyviä muutoksia, koska jäsenvaltioiden tapa hyödyntää mahdollisuutta on muuttunut merkittävällä tavalla. Asiaa käsitellään tarkemmin jäljempänä. Komissio on antanut kokonaissopimukselle tukensa, sillä oikeudellinen tilanne kaipaa nopeaa selkeyttämistä, jotta direktiiviä sovellettaisiin yhdenmukaisemmin kaikissa jäsenvaltioissa. 3.2 Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn tulos 3.2.1 Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka on sisällytetty (kokonaisuudessaan, osittain tai periaatteessa) sekä komission muutettuun ehdotukseen että yhteiseen kantaan Johdanto-osan kappaleet: - tarkistus 1 (lainaus Lissabonissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmistä): ks. yhteisen kannan johdanto-osan 4 kappale - tarkistus 2 (yksityiskohtainen viittaus Lissabonissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmiin): ks. yhteisen kannan johdanto-osan 4 kappale - tarkistus 3 (viittaus naisten työllisyysasteen nostamiseen): ks. yhteisen kannan johdanto-osan 5 kappale - tarkistus 4 (vahvempi viittaus työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseen sekä uusi viittaus työ- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen): ks. yhteisen kannan johdanto-osan 7 kappale - tarkistus 8 (lainaus perusoikeuskirjan 31 artiklan 2 kohdasta): ks. yhteisen kannan johdanto-osan 19 kappale. Artiklat: - tarkistus 10 (päivystysaika, jona ei työskennellä, voidaan laskea suhteellisesti): ks. yhteisen kannan 1 artiklan 2 kohta (ehdotettu uusi 2 a artikla) - tarkistus 12 (lisätään työn ja perhe-elämän yhteensovittamista koskeva säännös): ks. yhteisen kannan 1 artiklan 2 kohta (ehdotettu uusi 2 b artikla) - tarkistus 13 (poistetaan ehdotettu uusi teksti 16 artiklan ensimmäisen kohdan b alakohdasta): poistettu teksti ei esiinny yhteisessä kannassa - tarkistukset 16 ja 18 (korvaava lepoaika): ks. yhteisen kannan 1 artiklan 3 kohdan b alakohta (muutos 17 artiklan 2 kohtaan) ja 1 artiklan 4 kohta (muutos 18 artiklaan) - tarkistus 17 (korjataan virhe): ks. yhteisen kannan 1 artiklan 3 kohdan d alakohdan i alakohta, jolla muutetaan 17 artiklan 5 kohtaa - tarkistus 19 (vertailujakso): ks. yhteisen kannan 1 artiklan 5 kohta, jolla muutetaan 19 artiklaa. 3.2.2 Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka sisällytettiin muutettuun ehdotukseen muttei yhteiseen kantaan - Tarkistus 11 (työaikarajoituksia sovelletaan työntekijäkohtaisesti, ei sopimuskohtaisesti) Ks. muutetun ehdotuksen johdanto-osan 2 kappale, jossa tarkistus on otettu osittain huomioon. - Tarkistus 20 (kumotaan 22 artiklan 1 kohdan mukainen opt-out-mahdollisuus kolmen vuoden kuluttua direktiivin voimaantulosta) Ks. muutetun ehdotuksen 22 artiklan 1 kohta. - Tarkistus 24 (voimassa olevat yksittäiset sopimukset pysyvät voimassa enintään yhden vuoden opt-out-mahdollisuuden ehdotetun kumoamisen jälkeen) Ks. muutetun ehdotuksen 22 artiklan 1 c kohta. 3.2.3 Keskeiset komission muutetun ehdotuksen ja neuvoston yhteisen kannan väliset erot Direktiivissä edellytettyjen työaikarajoitusten ja lepoaikojen soveltaminen työntekijäkohtaisesti Koska työaikadirektiivin terveys- ja turvallisuustavoitteitten olisi toteuduttava täysimääräisesti, jäsenvaltioiden lainsäädännössä olisi komission näkemyksen mukaan jo nyt asianmukaisin säännöksin huolehdittava siitä, että direktiivissä vahvistettuja keskimääräisen viikkotyöajan rajoituksia ja päivittäisiä ja viikoittaisia lepoaikoja noudatetaan mahdollisuuksien mukaan työntekijäkohtaisesti niissä tapauksissa, joissa työntekijä työskentelee samanaikaisesti kahdessa tai useammassa direktiivin soveltamisalaan kuuluvassa työsuhteessa. Komissio esitti tämän näkemyksen jo vuonna 2000 antamassaan työaikadirektiiviä käsittelevässä kertomuksessaan.[4] Aiheesta virisi neuvostossa laaja keskustelu ehdotuksen ensimmäisen käsittelyn alkuvaiheessa. Komission käsityksen mukaan tilanne on nyt se, että ainakin 12 jäsenvaltiota soveltaa säännöksiä työntekijäkohtaisesti ja ainakin 12 työsopimuskohtaisesti. Tilanne on vaikuttanut neuvostossa käytyihin keskusteluihin. Parlamentin tarkistusehdotuksesta huolimatta neuvostossa ei päästy sopuun siitä, että direktiiviin sisällytettäisiin erityinen säännös, jonka mukaan sääntöjä olisi sovellettava työntekijäkohtaisesti. Komissio pitäisikin sopivana, että asiaa käsiteltäisiin erillään nyt käsiteltävästä lainsäädäntöehdotuksesta. Päivystysaika Muutetussa ehdotuksessa erotetaan toisistaan ”päivystysaika” ja ”päivystysaika, jona ei työskennellä”.[5] Komission ehdotuksen mukaan päivystysaika (ajanjakso, jonka aikana työntekijä tosiasiallisesti suorittaa tehtäviään päivystyksen perusteella) katsottaisiin aina työajaksi. Päivystysaikaa, jona ei työskennellä, ei puolestaan katsottaisi työajaksi, jollei kansallisessa lainsäädännössä tai työehtosopimuksissa toisin määrätä. Päivystysaikaa, jona ei työskennellä, ei kuitenkaan missään tapauksessa voida lukea lepoajaksi. Yhteisessä kannassa ei tehdä muutoksia ”päivystysaikaan”, mutta sen mukaan ”päivystysaika, jona ei työskennellä” voidaan katsoa kansallisen lainsäädännön tai työehtosopimusten mukaisesti joko työ- tai lepoajaksi. Työ- ja perhe-elämän yhteensovittaminen Muutetun ehdotuksen mukaisesti jäsenvaltiot toteuttaisivat tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi , että työnantajat ovat velvollisia käsittelemään työntekijöiden pyynnöt saada muutoksia työaikoihinsa ottaen huomioon kummankin osapuolen joustavuuteen liittyvät tarpeet. Yhteisen kannan mukaan taas jäsenvaltioiden on kannustettava työnantajia käsittelemään tällaiset pyynnöt tietyin lisävarauksin. Tekstiehdotus toisi nykyiselläänkin yleistä parannusta työoloihin. Direktiivissä ei nimittäin ole erityisiä yhteensovittamista koskevia säännöksiä, ja ehdotetun muotoisessa tekstissä asetettaisiin lisäksi jäsenvaltioille uusi velvoite varmistaa, että työnantajat tiedottavat työntekijöille riittävän ajoissa työaikajärjestelyissä tapahtuvista merkittävistä muutoksista. Opt-out-mahdollisuuden tulevaisuus Opt-out-mahdollisuuden tulevaisuus oli kaikkein kiistellyin aihe neuvostossa ensimmäisen käsittelyn aikana käydyissä pitkittyneissä ja hankalissa keskusteluissa. Muutetun ehdotuksen mukaan opt-out kumottaisiin kolmen vuoden kuluttua ehdotetun direktiivin voimaantulosta. Sitä ennen sovellettaisiin entistä tiukempia ehtoja mahdollisuutta käyttävien työntekijöiden suojelemiseksi. Yhteisessä kannassa opt-out-mahdollisuutta ei kumota. Sen sijaan siinä laajennetaan komission jo ehdottamaa lisäsuojaa ja luodaan opt-out-mahdollisuudelle uusi neljästä elementistä koostuva järjestely, johon kuuluvat i) selkeämmät rajoitukset, ii) entistä tiukemmat käytännön ehdot työntekijöiden suojelemiseksi, iii) opt-out-mahdollisuuden käytöstä tehtävä, seikkaperäisiin kansallisiin kertomuksiin perustuva arviointikertomus sekä iv) säännös, joka velvoittaa jäsenvaltiot valitsemaan joko opt-out-mahdollisuuden käytön tai mahdollisuuden pidentää lainsäädännöllä keskimääräisen työajan vertailujaksoa (enintään 12 kuukauteen). Järjestelyä kuvataan tarkemmin jäljempänä. Komissio on edelleen sitä mieltä, että opt-out-mahdollisuus muodostaa poikkeuksen perusperiaatteen mukaisesta enintään 48 tunnin työviikosta ja että mahdollisuus voi vaarantaa työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. Sen vuoksi komissio on johdonmukaisesti ehdottanut, että opt-out-mahdollisuuden käyttöön suostuneita työntekijöitä suojaavia järjestelyjä vahvistetaan. Opt-out-mahdollisuuden käyttö on komission käsityksen mukaan muuttunut viime vuosien mittaan erittäin huomattavalla tavalla. Vuonna 2000 poikkeusta hyödynsi käytännössä vain yksi jäsenvaltio. Vuonna 2008 tilanne on se, että nelisentoista jäsenvaltiota on nimenomaisesti säätänyt opt-out-mahdollisuuden käytöstä, joskin kansallisessa lainsäädännössä on tämän suhteen huomattavia eroja.[6] Opt-out-mahdollisuutta jo käyttävien jäsenvaltioiden lisäksi eräät muutkin jäsenvaltiot haluavat säilyttää sen käyttömahdollisuuden myös tulevaisuudessa mahdollisen toimialakohtaisen tai yleisen työvoimapulan varalta. Komissio katsoo, että tämä tilanne on vaikuttanut voimakkaasti neuvostossa käytyihin keskusteluihin. Lisäksi on todettava, että vaatimus lukea kaikki päivystysaika työajaksi on merkittävällä tavalla vaikuttanut siihen, että nimenomaan niille toimialoille, joilla päivystäminen on yleistä, suunnatun opt-out-mahdollisuuden käyttö on yleistynyt nopeasti vuodesta 2000 lähtien. Eräiden ehdotettujen muutosten, jotka koskevat päivystysaikaa, jona ei työskennellä, odotetaan tuovan helpotusta tietyille jäsenvaltioille, joissa on vaikeuksia saada riittävästi koulutettua työvoimaa joko lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä (rakenteellisista syistä taikka jäsenvaltioiden välisten ja kolmansiin maihin suuntautuvien työvoimavirtojen vuoksi). Uudessa 24 a artiklassa säädetyn arvioinnin ansiosta komissio voi selvittää, miten nuo muutokset vaikuttavat jäsenvaltioiden tapaan käyttää opt-out-mahdollisuutta käytännössä. Mahdollisuuden todellisesta käytöstä saadaan lisäksi paljon tarkempia tietoja kuin mitä nykyisin on käytettävissä. Se auttaa komissiota opt-out-mahdollisuuden tulevaisuutta koskevien yleisten päätelmien (ja mahdollisten ehdotusten) muotoilussa. Komissio on pohtinut pitkään ja perusteellisesti, miten asiassa olisi kaikkien edellä esitettyjen tekijöiden valossa parasta edetä. Jotta ehdotus pääsisi etenemään toiseen käsittelyyn, komissio katsoo, että on syytä tukea yhteisessä kannassa esitettyjä opt-out-mahdollisuutta koskevia ehdotuksia kokonaissopimuksen puitteissa. Enimmäistyöaika työntekijöille, jotka suostuvat poikkeamaan 48 tunnin ylärajasta Työaikadirektiivissä rajoitetaan keskimääräinen viikkotyöaika jo nykyisellään 48 tuntiin ylityö mukaan luettuna. Opt-out-mahdollisuuden mukaisesti työntekijä voi kuitenkin sopia työnantajan kanssa ylärajan ylittävästä työajasta. Tällaisten tapausten varalta direktiivissä ei aseteta työajalle yksiselitteistä ylärajaa. Välillisesti sitä kuitenkin rajoitetaan kahdella tavalla. Ensinnäkin työtuntien määrä ei saa lyhentää direktiivissä vaadittuja päivittäistä ja viikoittaista vähimmäislepoaikaa, eikä vaatimuksiin vaikuta myöskään opt-out-mahdollisuus. Toiseksi opt-out-mahdollisuuden käyttö edellyttää direktiivin 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevien yleisten periaatteitten noudattamista. Yhteisöjen tuomioistuin on johdonmukaisesti todennut, että poikkeuksia yhteisön lainsäädäntöön perustuvista oikeuksista on tulkittava suppeasti. Direktiivin 2003/88/EY 22 artiklan 1 kohdan d alakohdan mukaan toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat ”työntekijöiden turvallisuuteen ja/tai terveyteen liittyvistä syistä kieltää tai rajoittaa” työntekijöiden mahdollisuuden ylittää 48 tunnin enimmäistyöaika, vaikka nämä olisivat siihen suostuneet. Sen vuoksi on oletettava, että vaikka työntekijä suostuisikin opt-out-mahdollisuuden käyttöön, todelliset terveys- ja turvallisuusriskit rajoittavat aina välillisesti hänen ylituntiensa määrää. Komissio näkee kuitenkin väärinkäytön riskin siinä, ettei opt-out-mahdollisuuteen suostuneiden työntekijöiden työajalle aseteta selkeää ylärajaa. Muutetussa ehdotuksessa näiden työntekijöiden työajalle asetettaisiin uusi selkeä yläraja, 55 tuntia, jota ei saa ylittää, ellei työehtosopimuksessa tai työmarkkinaosapuolten välisessä sopimuksessa toisin määrätä. Yhteisessä kannassa asiaa lähestytään toisella tavalla. 22 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaan opt-out-työntekijän enimmäistyöaika olisi 60 tuntia (kolmen kuukauden keskiarvona), ellei työehtosopimuksessa tai työmarkkinaosapuolten välisessä sopimuksessa toisin määrätä, tai 65 tuntia (kolmen kuukauden keskiarvona), jos työmarkkinaosapuolten välistä sopimusta ei ole ja jos päivystysaika, jona ei työskennellä, katsotaan työajaksi. Komissio tunnustaa, että yhteisessä kannassa ehdotetut rajoitukset tuovat parannuksen nykytilanteeseen, jossa opt-out-työntekijöiden työajalla ei ole selkeää ylärajaa. Komissio pitää perusteltuna hieman korkeamman ylärajan asettamista siinä tapauksessa, että päivystysaika, jona ei työskennellä, katsotaan työajaksi. Tämä malli takaa yleisesti ottaen paremman suojan työntekijöiden terveydelle ja turvallisuudelle. 3.3 Neuvoston esittämät uudet säännökset ja komission kanta niihin Uusi suojajärjestely opt-out-työntekijöille Yhteisessä kannassa laajennetaan komission jo ehdottamaa lisäsuojaa ja luodaan opt-out-mahdollisuudelle uusi neljästä elementistä koostuva järjestely, johon kuuluvat seuraavat: – Selkeämmät rajoitukset. Opt-out-mahdollisuuden käyttöä pidetään poikkeuksena, joka edellyttää työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden tehokasta suojelua ja työntekijän nimenomaista, vapaaehtoista ja tietoon perustuvaa suostumusta. Sen soveltaminen edellyttää näitä ehtoja koskevia asianmukaisia takeita ja tiivistä valvontaa sekä työmarkkinaosapuolten kuulemista (johdanto-osan 12 kappale, ehdotettu 22 artiklan 1 kohta). – Parempi käytännön suoja työntekijöille . Opt-out-mahdollisuuden käytölle asetetaan lisää ja entistä tiukempia ehtoja. Niillä pyritään i) parantamaan työntekijän suojaa painostamiselta opt-out-mahdollisuuden käyttöön, ii) varmistamaan, että työntekijä voi palata 48 tunnin enimmäistyöajan soveltamiseen nopeasti ja ilman pelkoa siitä, että hänelle koituisi siitä työnantajan taholta mitään haittaa, iii) asettamaan työnantajalle velvollisuus pitää kansallisten viranomaisten käytettävissä olevia kattavia tiedostoja opt-out-mahdollisuuden käytännön soveltamisesta ja iv) huolehtimaan siitä, että kansalliset viranomaiset voivat seurata tilannetta ja puuttua siihen tehokkaammin, jos havaitaan terveyteen tai turvallisuuteen liittyviä riskejä. (Ehdotettu 22 artiklan 2 kohta.) – Arviointi . Komissio esittää neuvostolle kertomuksen[7] opt-out-mahdollisuuden käytöstä (ja muista tekijöistä, jotka voivat vaikuttaa pitkiin työaikoihin). Kertomus perustuu jäsenvaltioiden antamiin seikkaperäisiin kertomuksiin, joita laadittaessa on kuultava kansallisia työmarkkinaosapuolia. Siihen voidaan liittää asianmukaisia ehdotuksia ylipitkien työaikojen vähentämiseksi opt-out-mahdollisuuden käyttö mukaan luettuna. Tämän jälkeen neuvosto arvioi näitä seikkoja. (Ehdotettu 24 a artikla). – Valintavelvollisuus . Jäsenvaltioiden olisi valittava jompikumpi kahdesta vaihtoehdosta: ne joko sallivat opt-out-mahdollisuuden (millä tahansa toimialalla) tai voivat uuden vaihtoehdon mukaan pidentää lainsäädännöllä keskimääräisen viikkotyöajan vertailujakson enintään 12 kuukauteen. Jos jäsenvaltio sallii opt-out-mahdollisuuden käytön, vertailujaksot eivät yleensä saa ylittää kuutta kuukautta, ellei työehtosopimuksessa tai työmarkkinaosapuolten välisessä sopimuksessa toisin määrätä. Jos jäsenvaltio ei salli opt-out-mahdollisuuden käyttöä, vertailujaksot voidaan pidentää enintään 12 kuukauden mittaisiksi joko työehtosopimuksella tai lainsäädännöllä. Säännöksen myötä jäsenvaltioille syntynee rakenteellinen kannustin lopettaa opt-out-mahdollisuuden käyttö. (Ehdotettu 22 a artikla.) Komissio pitää kehitystä myönteisenä ja katsoo sen lisäävän työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden oikeudellista suojelua. Lyhytaikaiset työntekijät eräiden suojaehtojen ulkopuolelle Yhteisen kannassa ehdotettavan 22 artiklan 3 kohdan mukaan sellaisiin työntekijöihin, jotka ovat palkattuina saman työnantajan palveluksessa enintään kymmenen viikon ajan, ei sovelleta kahta opt-out-työntekijöiden suojelemiseksi asetettua ehtoa. Kyseiset työntekijät saavat näin ollen antaa suostumuksen opt-out-mahdollisuuden soveltamiseen jo työsuhteen ensimmäisten neljän viikon aikana (eivät kuitenkaan työsopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä), ja heidän työaikansa saa ylittää opt-out-työntekijöiden enimmäistyöajan (keskimääräinen viikkotyöaika 60 tuntia, ellei työehtosopimuksessa tai työmarkkinaosapuolten välisessä sopimuksessa toisin määrätä, tai 65 tuntia viikossa, jos päivystysaika, jona ei työskennellä, katsotaan työajaksi). Edellytyksenä on, että työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevia yleisiä periaatteita noudatetaan. 4. PÄÄTELMÄT Komissio antaa tukensa yhteiselle kannalle, joka hyväksyttiin määräenemmistöllä. Komissio on tietoinen siitä, että yhteinen kanta poikkeaa joiltakin osin komission muutetusta ehdotuksesta. Eräissä tapauksissa muutokset vahvistavat työntekijöiden suojaa. Päivystysajan ja korvaavan lepoajan osalta nykytilanne kuitenkin vaatii komission mukaan selkeyttämistä lainsäädännöllisellä muutoksella. Näkemys syntyi niiden mittavien kuulemisten aikana, jotka järjestettiin ennen kuin komissio esitti alkuperäisen ehdotuksensa vuonna 2004. Myöhempi kehitys on vahvistanut näkemystä. Näkemyksen taustalla on kaksi keskeistä seikkaa. Ensimmäinen on yhteisöjen tuomioistuimen tuomioiden käytännön vaikutus keskeisten julkisten palvelujen järjestämiseen. Näihin palveluihin (joita ovat mm. pelastuspalvelut, sairaaloiden teho-osastot ja ensiapuklinikat, laitoshoito sitä tarvitseville eri ryhmille sekä vammaisten tukipalvelut) kohdistuu jo nyt erilaisia rakenteellisia paineita väestörakenteeseen liittyvistä ja muista syistä. Tämä koskee etenkin niitä jäsenvaltioita, jotka kärsivät merkittävästä ammattitaitoisen työvoiman muuttotappiosta. Toinen taustatekijä on asioissa SIMAP ja Jaeger annettujen tuomioiden yhteys opt-out-mahdollisuuden nopeaan lisääntymiseen vuodesta 2000 lähtien. Monet niistä jäsenvaltioista, jotka ovat ottaneet opt-out-mahdollisuuden käyttöön vuonna 2000 tai myöhemmin, ovat suunnanneet sen pelkästään tai ensisijaisesti toimialoille, joilla päivystys on erittäin yleinen käytäntö. Komissio on erittäin tietoinen myös niistä eduista, joita työntekijöiden yleiselle suojalle koituu siitä, että neuvosto päätti kytkeä tätä muutettua ehdotusta koskevan ja ehdotettua uutta vuokratyödirektiiviä koskevan poliittisen yhteisymmärryksen toisiinsa. Tällä tavoin nämä kaksi keskeistä ehdotusta pääsevät erittäin pitkän poliittisen pattitilanteen jälkeen vihdoin etenemään toiseen käsittelyyn. Kun otetaan huomioon työaikadirektiivin muuttamisesta neuvostossa käyty erittäin pitkä ja hankala ensimmäinen käsittely (lähes neljä vuotta), jossa jäsenvaltioiden näkökannat poikkesivat toisistaan hyvinkin paljon, komissio katsoo, että tuki yhteiselle kannalle on paras keino viedä tämän merkittävän muutosehdotuksen lainsäädäntömenettelyä eteenpäin. [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/88/EY, annettu 4. marraskuuta 2003, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista (EUVL L 299, 18.11.2003, s. 9). [2] Asia C-303/98 SIMAP, tuomio 3.10.2000 (Kok. 2000, s. I-07963). [3] Asia C-151/02 Jaeger, tuomio 9.9.2003 (Kok. 2003, s. I-8389). [4] KOM(2000) 787, kohta 14.2. [5] ”Päivystysajalla” tarkoitetaan ajanjaksoa, jonka aikana työntekijä on velvollinen olemaan käytettävissä työpaikallaan ryhtyäkseen suorittamaan tehtäviään työnantajan pyynnöstä. Aktiivinen päivystysaika on ajanjakso, jonka aikana työntekijä tosiasiallisesti suorittaa tehtäviään pyynnön perusteella. Päivystysaika, jona ei työskennellä, on ajanjakso, jonka aikana työntekijä päivystää työpaikallaan mutta ei aktiivisesti suorita tehtäviään. [6] Eräissä jäsenvaltioissa on esimerkiksi käytössä yleistetty, kaikille toimialoille avoin opt-out-mahdollisuus, kun taas toiset sallivat opt-out-mahdollisuuden käytön vain jollakin tietyllä toimialalla tai vain sellaisilla toimialoilla, joilla päivystys on erittäin yleinen käytäntö. [7] Kertomus annetaan viimeistään neljän vuoden kuluttua siitä, kun ehdotus on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä.