EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 25.5.2016 COM(2016) 320 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Rajat ylittävän verkkokaupan kokonaisvaltainen edistäminen Euroopan kansalaisten ja yritysten hyväksi {SWD(2016) 163 final}



1Tausta Tässä tiedonannossa esitetään laaja ja kattava toimenpidekokonaisuus, jonka avulla komissio pyrkii nopeasti poistamaan esteitä rajat ylittävältä verkkokaupalta Euroopassa. Tämä on edellytys digitaalisten sisämarkkinoiden täysipainoiselle toiminnalle ja auttaa varmistamaan, että kuluttajat ja yritykset saavat enemmän vastinetta rahalle ja paremman valikoiman tavaroita ja palveluita verkossa. Samalla se tarjoaa yrityksille, erityisesti aloitteleville yrityksille, uusia mahdollisuuksia laajentaa toimintaansa koko Eurooppaan. Näillä toimenpiteillä vastataan Eurooppa-neuvoston kehotukseen ryhtyä toimeen verkkotuotteiden ja -palvelujen vapaan liikkuvuuden jäljellä olevien esteiden poistamiseksi ja maantieteellisestä sijainnista johtuvaan perusteettomaan syrjintään puuttumiseksi. Ne ovat myös vastaus Euroopan parlamentin komissiolle esittämään kehotukseen poistaa sähköisen kaupankäynnin esteet, jotta kyetään luomaan aidosti rajojen yli toimivat sähköisen kaupan markkinat Euroopassa. Verkkokauppa kasvun vauhdittajana Verkossa käytävän vähittäiskaupan arvo kasvoi EU:ssa 13,7 prosenttia vuodesta 2013 vuoteen 2014, ja sen kokonaisarvo nousi noin 370 miljardiin euroon. Keskimääräinen vuotuinen kasvu kaudella 2000–2014 oli 22 prosenttia. Verkkokaupasta saadun liikevaihdon osuus vähittäiskauppa-alan kokonaisliikevaihdosta oli 8 prosenttia vuonna 2015 , mikä osoittaa, että verkkokaupan dynaamisuus ja sen panos EU:n talouskasvuun ovat tekijöitä, joita on syytä vaalia. Komissio mainitsi digitaalisten sisämarkkinoiden strategiassaan joitakin aloja, joilla tarvittiin välittömiä toimia rajat ylittävän verkkotoiminnan esteiden purkamiseksi ja asianmukaisen kehyksen määrittelemiseksi sähköiselle kaupankäynnille. Yksi keskeisistä toimenpiteistä on estää kuluttajien ja yritysten perusteeton erilainen kohtelu tavaroiden ja palvelujen verkkokaupassa EU:n sisällä. Tällaista syrjintää ovat kansalaisuuteen, asuinpaikkaan tai maantieteellisen sijaintiin liittyvät rajoitukset, jotka ovat vastoin EU:n perusperiaatteita. Vastaavasti komissio ilmoitti digitaalisten sisämarkkinoiden strategiassaan ja osana laajempia pyrkimyksiään saada aikaan tasapuolisemmat sisämarkkinat, että se aikoo torjua kaikkia eri jäsenvaltioihin sijoittautuneiden ostajien perusteettoman eriarvoisen kohtelun muotoja riippumatta siitä, sovelletaanko niitä suorassa myynnissä tai jakelukanavissa ja riippumatta siitä, millä tavalla ne tapahtuvat. Syrjinnän torjuminen ei ole ainoa ratkaisu rajat ylittävän verkkokaupan esteiden poistamiseen. Tämän vuoksi digitaalisten sisämarkkinoiden strategiassa korostettiin myös tarvetta lisätä kuluttajien luottamusta rajat ylittävään verkkokauppaan varmistamalla voimassa olevien sääntöjen parempi täytäntöönpano sekä kohtuuhintaisten ja laadukkaiden rajat ylittävien pakettipalvelujen saatavuus. Lisäksi strategiassa korostettiin tarvetta vähentää liiketoimikustannuksia ja muita jäsenvaltioiden sopimusoikeuden eroista johtuvia rasitteita sekä arvonlisäverotuksen aiheuttamaa hallinnollista rasitetta. Komission keräämä näyttö vahvisti, että juuri näihin asioihin on tärkeintä puuttua. Tässä tiedonannossa esitettävä toimenpidekokonaisuus sisältää neljä keskeistä digitaalisia sisämarkkinoita koskevaa ehdotusta rajat ylittävän verkkokaupan potentiaalin lisäämiseksi Euroopassa: säädösehdotus perusteettomien maarajoitusten ja muiden kansalaisuuteen, asuinpaikkaan tai sijoittautumispaikkaan perustuvien syrjinnän muotojen poistamiseksi sisämarkkinoilta; säädösehdotus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen tarkistamisesta; säädösehdotus (asetus) pakettipalveluihin liittyvistä toimenpiteistä; sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin täytäntöönpanoa/soveltamista koskevat ohjeet. Tiedonannossa selitetään, miten nämä ehdotukset liittyvät toisiinsa ja täydentävät toisiaan. Lisäksi siinä selitetään, miten ne liittyvät seuraaviin muihin digitaalisia sisämarkkinoita koskeviin ehdotuksiin, jotka hyödyttävät verkkokauppaa merkittävässä määrin: komission joulukuussa 2015 jo hyväksymät kaksi säädösehdotusta digitaalisen sisällön toimittamisesta sekä tavaroiden verkkokaupasta ja muusta etämyynnistä; tulevat arvonlisäverotuksen yksinkertaistamista koskevat ehdotukset, jotka on tarkoitus hyväksyä syksyllä 2016. Kun nämä ehdotukset on hyväksytty, ne ja voimassa olevat säännöt, kuten sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi , kuluttajanoikeusdirektiivi ja muu kuluttaja- ja markkinalainsäädäntö, äskettäin uudistettu tietosuojakehys ja kilpailulainsäädäntö, muodostavat yhdessä kattavat puitteet verkkokaupan potentiaalin hyödyntämiselle Euroopassa. Tästä on hyötyä sekä kuluttajille että yrityksille. Komissio esittää verkkokauppaa koskevan paketin hyväksymisen yhteydessä myös tiedonannon verkkoalustojen asemaa ja verkossa toimivia välittäjiä koskevan kokonaisvaltaisen arvioinnin tuloksista sekä ehdotuksen audiovisuaalisia mediapalveluja koskevan direktiivin tarkistamiseksi. Ensiksi mainitusta voidaan todeta, että verkkoalustat ovat kahden viime vuosikymmenen aikana johtaneet dramaattisiin muutoksiin digitaalitaloudessa ja että niillä on tärkeä rooli EU:n verkkokaupankäynnin taustalla olevissa digitaalisissa arvoketjuissa. Jotta verkkokaupan tarjoamat mahdollisuudet voitaisiin täysin hyödyntää, EU:n on luotava mahdollisimman hyvä toimintaympäristö verkkokauppiaille ja verkossa toimiville markkinapaikoille, joita monet verkkokauppiaat käyttävät. Verkkoalustoja käsittelevässä tiedonannossaan komissio esittää alaa koskevan arvionsa ja toimintalinjat, joita se aikoo noudattaa tukiessaan verkkoalustojen kehittämistä Euroopassa. Audiovisuaalisia mediapalveluja koskevan direktiivin tarkistamista koskevan ehdotuksen tavoitteena on nykyaikaistaa sääntöjä markkinoiden, kulutuksen ja teknologian muutoksia vastaavasti. Ehdotuksessa keskitytään audiovisuaalisia mediapalveluja koskevan direktiivin soveltamisalaan ja kaikkia markkinatoimijoita koskevien sääntöjen luonteeseen. Erityistä huomiota kiinnitetään sääntöihin, jotka koskevat eurooppalaisten teosten edistämistä, alaikäisten suojelua, vihapuheen torjumista ja mainontaa. 2Kokonaisvaltainen ja yhdennetty lähestymistapa verkkokaupan edistämiseen Euroopan verkkokaupankäynnin markkinoiden kaikkia mahdollisuuksia kasvun ja uusien työpaikkojen syntymisen edistäjänä ei ole vielä hyödynnetty. Erilaiset esteet ja sääntöjen hajanaisuus vähentävät yritysten intoa rajat ylittävään kauppaan ja estävät kuluttajia hyötymästä kilpailukykyisimmistä tarjouksista ja verkon tarjoamasta valinnanvarasta.

Verkkokaupassa on vielä hyödyntämätöntä kasvupotentiaalia Vuonna 2015 vain 9 prosenttia vähittäiskaupan alalla toimivista EU:n yrityksistä tarjosi tuotteitaan verkossa muiden EU-maiden kuluttajille, kun taas kotijäsenvaltiossaan verkkokauppaa kävi 24 prosenttia yrityksistä. Koko taloudessa vain 19 prosenttia pk-yrityksistä myy verkossa (suurista yrityksistä verkkokauppaa harjoittaa 43 prosenttia) ja vain 8 prosenttia pk-yrityksistä (23 prosenttia suurista yrityksistä) harjoittaa verkkomyyntiä muihin EU-maihin . Vuonna 2015 vain 16 prosenttia kuluttajista teki verkko-ostoksia toisesta EU-maasta, kun taas kotijäsenvaltiossaan verkko-ostoksia teki 47 prosenttia. Verkkokaupan osuus koko vähittäiskauppasektorista on Euroopassa pienempi kuin Yhdysvalloissa. Vuonna 2015 sen osuus koko vähittäiskaupasta oli EU:ssa noin kaksi kolmasosaa Yhdysvaltojen vastaavasta osuudesta. Edellä esiteltyjen digitaalisia sisämarkkinoita koskevien toimenpiteiden myötä komissio pyrkii puuttumaan rajat ylittävän verkkokaupan kasvua haittaavien esteiden eri osatekijöihin kokonaisvaltaisella tavalla. Tämä käsittää myös pk-yritysten tarpeiden huomioon ottamisen, sillä pk-yritykset, jotka muodostavat EU:n talouden selkärangan, ovat jääneet jälkeen digitaaliseen haasteeseen vastaamisessa. Suotuisien olosuhteiden luominen verkkokaupankäynnille edellyttää, että kuluttajille ja yrityksille (etenkin aloitteleville yrityksille ja pk-yrityksille) tarjotaan paremmat mahdollisuudet hankkia verkossa myytäviä tavaroita ja palveluja kaikkialla Euroopassa; kuluttajien luottamusta saadaan lisättyä ja yritysten oikeusvarmuutta parannettua vahvistamalla selkeät, yhtenäisemmät säännöt tavaroiden verkkokaupalle ja digitaalisen sisällön toimittamiselle; yrityksille rajat ylittävästä verkkokaupankäynnistä aiheutuvia liiketoimikustannuksia ja hallinnollisia rasitteita vähennetään. Tavaroiden ja palvelujen parempi saatavuus verkossa Kuluttajien luottamuksen lisääminen ja oikeusvarmuuden parantaminen Liiketoimikustannusten ja hallinnollisten rasitteiden vähentäminen •perusteettomien maarajoitusten kieltäminen •sääntöjen yhdenmukainen ja tiukempi täytäntöönpano kaikkialla EU:ssa •rajat ylittävien toimitusten hintojen alentaminen •rajat ylittävien toimitusten hintojen alentaminen •maksumenetelmien yksinkertaistaminen •yhteiset sopimusoikeuden säännöt •sääntöjen yhdenmukainen ja tiukempi täytäntöönpano kaikkialla EU:ssa •sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevat ohjeet •alv-rasitteiden vähentäminen •sopimusoikeuden sääntöjen hajanaisuudesta johtuvien kustannusten vähentäminen •rajat ylittävien toimitusten hintojen alentaminen Tavaroiden ja palvelujen parempi saatavuus verkossa Komission strategiana on saavuttaa edellä mainitut kolme tavoitetta yhdistelemällä toimenpiteitä kokonaisvaltaisella tavalla. Maarajoituksia koskevan ehdotuksen tavoitteena on tarjota kuluttajille ja yrityksille enemmän valinnanvaraa kieltämällä vähittäiskauppiaiden harjoittama syrjintä, joka kohdistuu muiden jäsenvaltioiden kuluttajiin tai yrityksiin. Sillä lisätään muissa maissa toimivien elinkeinonharjoittajien tarjousten näkyvyyttä, laajennetaan tarjolla olevaa tuotevalikoimaa ja parannetaan mahdollisuuksia etsiä parasta tarjousta tavaroiden ja palvelujen verkko-ostamisen yhteydessä. Komissio katsoo kuitenkin, että elinkeinonharjoittajien velvoittaminen toimittamaan tavaroita nykyisen toiminta-alueensa ulkopuolelle olisi näiden kannalta liian kuormittavaa. Tarvitaan lisätoimia, jotta EU:n kansalaiset ja yritykset voisivat helpommin saavuttaa toisissa jäsenvaltioissa olevat myyjät ja ostajat. Tätä varten olisi muun muassa varmistettava kohtuuhintaisten rajat ylittävien pakettipalvelujen saatavuus. Pakettipalvelujen kustannukset ja tehokkuus eivät saisi muodostaa estettä rajat ylittävälle verkkokaupalle. Komissio pyrkii vähentämään perusteettomia hintaeroja edistämällä kilpailua ja lisäämällä hintojen avoimuutta. Esimerkkinä voidaan mainita, että rajat ylittävistä pakettitoimituksista perittävät taulukkohinnat voivat olla jopa viisinkertaiset kotimaanhintoihin verrattuna. Maarajoituksia koskevan ehdotuksen tehoa lisää aiempaa tiukempi ote täytäntöönpanoon. Kun maarajoituksia koskeva säädös on hyväksytty, se otettaisiin yritysten ja kuluttajien välisten suhteiden osalta kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetussa asetuksessa säädetyn mekanismin piiriin ja sen soveltamista valvottaisiin kyseisen mekanismin puitteissa. Myös tätä asetusta ollaan tarkistamassa siihen sisältyvien mekanismien tehostamiseksi ja sopeuttamiseksi digitaalisiin markkinoihin. Maarajoitukset voivat liittyä toimittajien ja jakelijoiden välisiin sopimuksiin, jotka saattavat rajoittaa kilpailua sisämarkkinoilla EU:n kilpailusääntöjen vastaisesti. Jotta maarajoituksia koskevassa asetuksessa asetetut tavoitteet voitaisiin saavuttaa, elinkeinonharjoittajien kanssa tehdyt passiivista myyntiä rajoittavat sopimukset (joissa velvoitetaan olemaan vastaamatta yksittäisten asiakkaiden omasta aloitteestaan tekemiin tiedusteluihin) ovat ristiriidassa asetuksen säännösten kanssa ja katsotaan mitättömiksi. Kuluttajien luottamuksen lisääminen ja yritysten oikeusvarmuuden parantaminen Luottamuksen syntyminen riippuu kohtuuhintaisten rajat ylittävien toimituspalvelujen lisäksi ratkaisevasti myös maksumenetelmistä. Maarajoituksia koskevan ehdotuksen mukaan elinkeinonharjoittajien ei ole pakko hyväksyä mitään tiettyä maksutapaa, mutta niiden ei pitäisi kieltäytyä vastaanottamasta maksuja kansalaisuuteen, asuinpaikkaan tai sijoittautumispaikkaan liittyvistä syistä. Keskeisiä sopimusoikeuksia koskeva epävarmuus on yksi suurimmista syistä siihen, että kuluttajien luottamus verkko-ostosten tekemiseen toisesta maasta on heikko. Komission joulukuussa 2015 hyväksymillä ehdotuksilla digitaalisen sisällön toimittamisesta sekä tavaroiden verkkokaupasta ja muusta etämyynnistä varmistetaan, että kuluttajat saavat kaikkialla EU:ssa täysin yhdenmukaiset selkeät oikeudet, niin että he voivat luottavaisemmin hankkia digitaalista sisältöä tai ostaa tavaroita yli rajojen. Lisäksi vahvempi ja tehokkaampi täytäntöönpanon valvonnan yhteistyökehys lisää luottamusta ja vähentää kuluttajille koituvia haittoja. Myös oikeussääntöjen selkeys auttaa rakentamaan luottamusta. Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin täytäntöönpanoa ja soveltamista koskevissa ohjeissa komissio täsmentää direktiivin tiettyjen keskeisten käsitteiden ja säännösten merkitystä. Tämä direktiivi on yksi kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkoston useimmin käyttämistä oikeusperustoista. Ohjeita on laajennettu niin, että niissä käsitellään myös muun muassa sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin ja EU:n muun lainsäädännön välistä vuorovaikutusta, unionin tuomioistuimen ja kansallisten tuomioistuinten jatkuvasti lisääntyvää oikeuskäytäntöä ja direktiivin avoimuusvaatimusten soveltamista uusiin liiketoimintamalleihin erityisesti digitaalialalla. Liiketoimikustannusten ja hallinnollisten rasitteiden vähentäminen Kun yritykset suuntaavat toimintaansa muihin jäsenvaltioihin, niiden on ehkä mukautettava sopimuksiaan vastaamaan kuluttajan asuinmaan kuluttajasopimusvaatimuksia tai maksettava arvonlisäveroa kohdemaassa. Jotta yritysten kustannuksia näissä tapauksissa voitaisiin vähentää, komissio ehdotti jo vuoden 2015 lopussa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on kohdennetusti yhdenmukaistaa digitaalisen sisällön toimittamista ja tavaroiden verkkokauppaa ja muuta etämyyntiä koskevat keskeiset pakottavat kuluttajaoikeudet. Komissio aikoo myös puuttua erilaisista arvonlisäverojärjestelmistä yrityksille aiheutuvaan hallinnolliseen rasitteeseen tekemällä säädösehdotuksia nykyisen arvonlisäveron erityisjärjestelmän (keskitetyn minipalvelupisteen) laajentamiseksi koskemaan myös verkossa myytäviä tavaroita. Yritykset voisivat silloin tehdä yhden ilmoituksen ja suorittaa yhden alv-maksun omassa maassaan. 3Maarajoitukset ja muu syrjintä: kansalaisuuteen ja asuinpaikkaan perustuvan syrjinnän poistaminen Palvelujen sisämarkkinat ovat edelleen hajanaiset palveludirektiivin ja sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin säännösten aikaansaamasta yhdenmukaistamisesta huolimatta, sillä näiden säännösten täytäntöönpano on ollut epäjohdonmukaista. Verkkokaupankäynnin suotuisa kehitys Euroopassa edellyttää toimia, joilla pystytään tehokkaasti estämään perusteettomat maarajoitukset ja muu syrjintä. Komission ehdotuksissa selkeytetään tilanteita, joissa EU:n kuluttajien ja yritysten erilainen kohtelu kansalaisuuden, asuinpaikan tai sijoittautumispaikan perusteella ei ole objektiivisesti katsoen oikeutettua. Tämä lisää oikeusvarmuutta ja auttaa purkamaan asiakkaita haittaavia esteitä ilman, että siitä aiheutuu kohtuutonta rasitetta yrityksille.

Maarajoituksia koskeva aloite kattaa palveludirektiivin ja suurelta osin myös sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin soveltamisalaan kuuluvat palvelut. Näihin lukeutuvat muun muassa perinteinen ja verkossa tapahtuva tavaroiden vähittäismyynti, sähköisesti suoritettavat palvelut, myös ne, jotka tarjoavat pääsyn muuhun kuin audiovisuaaliseen digitaaliseen sisältöön (musiikki, e-kirjat, ohjelmistot, pelit), matkailupalvelut, viihdepalvelut ja yrityspalvelut. Tämän aloitteen tarkoituksena on ottaa käyttöön syrjimättömyysvelvoite, joka koskee sekä välitöntä että välillistä syrjintää kansalaisuuden, asuinpaikan tai sijoittautumispaikan perusteella. Tämä tarkoittaa sitä, että ehdotuksen piiriin kuuluvissa tilanteissa asiakkaat muista jäsenvaltioista voivat tehdä ostoksia samoin edellytyksin kuin paikalliset asiakkaat. Sähköisesti suoritettavien palvelujen (kuten pilvipalvelut, tiedon varastointi, verkkosivujen ylläpito) osalta komissio ehdottaa, että syrjimättömyyssäännösten soveltamisen aloitusta lykätään vuoden 2018 puoliväliin näiden palvelujen erityisluonteen vuoksi ja jotta palveluntarjoajilla olisi aikaa valmistautua muutoksiin. Syrjimättömyyssäännöksiä ei tässä vaiheessa sovelleta tekijänoikeussuojattuja teoksia koskeviin ei-audiovisuaalisiin verkkosisältöpalveluihin, mutta tämä mahdollisuus on tarkoitus ottaa tarkasteltavaksi myöhemmin. Komissio aikoo valmistella tällaista tarkastelua yhdessä sidosryhmien kanssa hyödyntäen muun muassa näyttöä ja tietoja, joita on jo saatu kerättyä. Näihin palveluihin sovelletaan kuitenkin alusta saakka toisia sääntöjä, joissa esimerkiksi kielletään verkkoliittymien käyttöön liittyvät estot, uudelleenohjaus toiselle verkkosivustolle ilman kuluttajan suostumusta ja tiettyjen maksutapojen syrjiminen. Maarajoitukset ja maantieteellinen syrjintä hankaloittavat yhä liian usein kuluttajien elämää Vuonna 2015 vain 37 prosenttia verkkosivustoista antoi muiden EU-maiden käyttäjien suorittaa ostoksensa onnistuneesti loppuun. Tilanne ei ole parantunut vuoteen 2009 verrattuna. Verkossa toimivista vähittäiskauppiaista 36 prosenttia totesi, etteivät myy ainakaan yhteen tuoteluokkaansa kuuluvia tuotteita oman maansa ulkopuolelle. Kuluttajien kokemuksista voidaan todeta, että 19 prosenttia rajatylittävien verkko-ostosten tekijöistä oli kohdannut rajoituksia jossakin ostoprosessinsa vaiheessa. Julkisen kuulemisen aikana yli 90 prosenttia kyselyyn vastanneista kuluttajista oli samaa tai täysin samaa mieltä siitä, että kuluttajien ja yritysten olisi voitava ostaa ja käyttää palveluja kaikkialla EU:n alueella. Kyselyyn vastanneista kuluttajista yli 80 prosenttia ilmoitti havainneensa maarajoituksia. Tavaroiden myynti ilman toimitusta Elinkeinonharjoittaja ei voi tavaroita myydessään syrjiä asiakkaitaan. Vaikka elinkeinonharjoittajan ei ole pakko toimittaa tavaroita asiakkaan kotimaahan (koska toimituskustannukset saattavat nousta korkeiksi), toisessa maassa olevalle asiakkaalle on kuluttajan oikeuksia koskevan direktiivin mukaisesti ilmoitettava selkeästi voimassa olevista toimitusrajoituksista ja hänelle on tarjottava samoja toimitusvaihtoehtoja kuin paikallisille asiakkaille (esim. toimitus asiakkaan ilmoittamaan osoitteeseen kyseisessä maassa, haku noutopisteestä). Pakettitoimituksia koskevassa komission ehdotuksessa (ks. seuraava jakso) käsitellään sitä, miten rajat ylittävistä toimituksista ja palautuksista saataisiin kohtuuhintaisia erityisesti pk-yritysten ja kuluttajien kannalta ja varsinkin maaseudulla ja syrjäisillä alueilla. Sähköisesti suoritettavien palvelujen saatavuus Tulevaisuudessa asiakkaat voivat ilman syrjintää ostaa toisesta maasta sähköisesti suoritettavia palveluja, kuten pilvipalveluja, tiedon varastointia, verkkosivujen ylläpitoa, järjestelmien etähallintaa, suodattimien ja palomuurien asennusta, mainospalkkien esto-ohjelmien asennusta jne. Tämän syrjintäkiellon soveltamisen aloittamista lykätään kuitenkin kaikkien sähköisesti suoritettavien palvelujen osalta vuoden 2018 puoliväliin näiden palvelujen erityisluonteen vuoksi ja jotta palveluntarjoajilla olisi aikaa valmistautua muutoksiin. Näiden palvelujen tapauksessa fyysistä toimittamista ei tarvita. Muussa kuin asiakkaan kotijäsenvaltiossa vastaanotetut palvelut Elinkeinonharjoittajien ei pitäisi kieltäytyä myymästä asiakkaille tai soveltaa näihin erilaisia hintoja tai muita ehtoja samassa myyntipisteessä (verkkosivustot mukaan lukien) kansalaisuuden, asuinpaikan tai sijoittautumispaikan perusteella, jos asiakas käyttää tai kuluttaa kyseessä olevan palvelun (esim. konserttiliput, asumistilojen vuokraus, autonvuokraus) oman jäsenvaltionsa ulkopuolella. Elinkeinonharjoittajat voivat edelleen hinnoitella palvelunsa eri tavoin eri verkkosivuilla, mutta asiakkaiden olisi voitava vapaasti ja syrjimättömästi valita verkkosivusto, jolta he haluavat ostaa. Maksujen syrjimättömyys Maarajoituksia koskevan ehdotuksen mukaan elinkeinonharjoittajien ei ole pakko hyväksyä mitään tiettyä maksutapaa, mutta ne eivät voi kieltäytyä vastaanottamasta maksuja tai muutoin soveltaa erilaisia maksuehtoja asiakkaiden kansalaisuuteen, asuinpaikkaan tai sijoittautumispaikkaan liittyvistä syistä tilanteissa, joissa elinkeinonharjoittaja voi edellyttää asiakkaan vahvaa tunnistamista ja maksut suoritetaan elinkeinonharjoittajan hyväksymässä valuutassa. Elinkeinonharjoittajat eivät saa kieltäytyä hyväksymästä toisessa maassa myönnettyjä maksuvälineitä (kuten luotto- tai maksukortteja), jos ne hyväksyvät oman maansa asiakkaille myönnetyt vastaavat maksuvälineet. Esimerkkejä: Fyysisten tavaroiden myynti Belgiassa oleva asiakas haluaa ostaa huonekalun Saksassa toimivalta yritykseltä. Asiakasta ei voida estää käymästä yrityksen verkkosivuilla tai tekemästä tilausta, eikä yrityksen pitäisi kieltäytyä hyväksymästä asiakkaan korttia, jos se hyväksyy samanlaisen maksu- tai luottokortin, joka on myönnetty sen oman maan asiakkaille. Saksalaisen yrityksen on tarjottava belgialaiselle asiakkaalle samat ehdot kuin paikallisille asiakkaille (myös sama hinta), mutta sen ei tarvitse toimittaa huonekalua Belgiaan. Yrityksen olisi kuitenkin tarjottava belgialaiselle asiakkaalle mahdollisuus noutaa huonekalu saksalaisesta osoitteesta tai noutopisteestä samalla tavoin kuin se tekee paikallisten asiakkaiden tapauksessa. Sähköisesti suoritettavien palvelujen myynti Ranskassa oleva asiakas haluaa ostaa pilvipalveluja Yhdistyneessä kuningaskunnassa toimivalta yritykseltä. Ranskalaista asiakasta ei voida estää käymästä brittiläisen yrityksen verkkosivuilla tai tekemästä tilausta siitä syystä, että hän on ranskalainen. Yritys ei voi myöskään kieltäytyä hyväksymästä asiakkaan korttia, jos se hyväksyy kotimaassaan myönnetyn samanlaisen maksu- tai luottokortin. Tässä tapauksessa kyseisen tuotteen fyysisestä toimituksesta ei ole tarpeen sopia, sillä palvelut toimitetaan sähköisesti. ”Sama paikka, sama palvelu, samat ehdot” Saksalainen asiakas haluaa vuokrata auton Espanjassa autovuokraamon saksalaisen verkkosivuston kautta, mutta toteaa sitten, että yrityksen espanjankieliseltä sivustolta saman auton voi vuokrata samana ajankohtana ja samoin ehdoin paljon halvemmalla. Tässä tapauksessa asiakasta ei voida estää varaamasta autoa espanjankielisen verkkosivuston kautta. Hinnan ei pitäisi myöskään yllättäen nousta sen jälkeen, kun asiakas on ilmoittanut asuinmaansa tiedot, vaan asiakkaalla on oikeus tehdä varaus samoin ehdoin kuin muillakin espanjankielisen verkkosivuston kautta varauksen tekevillä asiakkailla. 4Kohtuuhintaisten pakettipalvelujen varmistaminen

Kohtuuhintaiset ja laadukkaat valtioiden rajat ylittävät pakettipalvelut ovat keskeisessä asemassa, kun halutaan varmistaa, että kuluttajat hyödyntävät mahdollisuutta tehdä verkko-ostoksia toisesta maasta. Digitaalisten sisämarkkinoiden toimenpidepaketista antamassaan päätöslauselmassa Euroopan parlamentti korosti, että vilkas rajat ylittävä sähköinen kauppa edellyttää helppokäyttöisiä, kohtuuhintaisia, tehokkaita ja laadukkaita toimituspalveluja. Euroopan parlamentti ilmaisi myös tukensa toimenpiteille, joilla parannetaan hinnoittelun avoimuutta ja huolehditaan lakisääteisestä valvonnasta rajat ylittävien pakettipalvelumarkkinoiden moitteettomaan toiminnan varmistamiseksi. Rajat ylittävien toimitusten korkeat hinnat ovat este rajat ylittävälle verkkokaupankäynnille Yleispalvelun tarjoajien rajat ylittävistä toimituksista veloittamat hinnat ovat usein 3–5 kertaa korkeammat kuin vastaavat kotimaanhinnat, eikä näitä eroja voida aina perustella kohdemaan työ- tai muilla kustannuksilla. Pienyritysten mukaan pakettitoimitusten korkeat hinnat estävät niitä myymästä enemmän muihin jäsenvaltioihin, ja kuluttajien mukaan korkeat hinnat estävät heitä ostamasta enemmän muista jäsenvaltioista. Näennäisesti samankaltaisista, suurin piirtein samalla etäisyydellä sijaitsevista jäsenvaltioista tulevien toimitusten hinnat ovat toisinaan huomattavan erilaisia ilman, että tälle olisi selkeitä selittäviä kustannustekijöitä. Verkkokauppaa harjoittavilta vähittäiskauppiailta ja kuluttajilta rajat ylittävistä toimituksista veloitettavat korkeat hinnat ovat siksi este rajat ylittävälle verkkokaupalle. Tämä koskee etenkin syrjäisiä alueita ja pk-yrityksiä. Pienet toimitusmäärät heikentävät neuvotteluvoimaa, mikä johtaa verkkokauppiaiden ja yksityishenkilöiden tapauksessa korkeampiin hintoihin ja vähäisempään määrään tarjolla olevia toimitusvaihtoehtoja. Monilla kansallisilla sääntelyviranomaisilla on vain rajalliset valtuudet valvoa rajat ylittävien pakettitoimitusten markkinoita, minkä vuoksi mahdollisesta markkinoiden tehottomuudesta tai muista sääntelyyn liittyvistä ongelmista ei ole riittävästi tietoja. Pakettitoimituksia koskevalla ehdotuksella on seuraavat konkreettiset tavoitteet: tiettyjen rajat ylittävien pakettipalvelujen hintojen ja niihin liittyvien jakelukorvausten avoimuuden lisääminen ja arvioinnin vaatiminen kansallisilta sääntelyviranomaisilta tiettyjen rajat ylittävien toimitusten hintojen kohtuullisuudesta. Ehdotuksessa varmistetaan, että tämä hintojen kohtuullisuutta koskeva arviointi on ehdottomasti oikeassa suhteessa asetettuihin tavoitteisiin; valvonnan parantaminen vaatimalla, että kaikki (määrättyä kokoa suuremmat) pakettitoimitusalan toimijat ilmoittavat kansallisille sääntelyviranomaisille tietyt perustilastotiedot; kilpailun edistäminen edellyttämällä, että kolmansille osapuolille tarjotaan avoin ja syrjimätön pääsy yleispalvelun tarjoajien rajat ylittäviin pakettipalveluihin ja/tai infrastruktuuriin aina, kun yleispalvelun tarjoajat tekevät monenvälisiä sopimuksia jakelukorvauksista. Tämä edistää kilpailua ja tekee pakettimarkkinoiden lakisääteisestä valvonnasta entistä tehokkaampaa ja johdonmukaisempaa. Hintojen avoimuuden lisääminen auttaa vähentämään perusteettomia hintaeroja ja alentamaan yksityishenkilöiden ja pienyritysten maksamia hintoja, erityisesti syrjäisillä alueilla. Ehdotus täydentää muita, pääosin itsesääntelyyn perustuvia aloitteita, joita alan toimijat (kuten kansalliset postitoiminnan harjoittajat) ovat äskettäin käynnistäneet rajat ylittävien pakettitoimituspalvelujen laadun ja käyttömukavuuden parantamiseksi. Yhdessä maarajoituksia koskevan ehdotuksen kanssa tämä ehdotus loisi uusia markkinamahdollisuuksia toimijoille, jotka haluavat osallistua aktiivisesti rajat ylittävään verkkokaupankäyntiin. 5Tehokas rajatylittävä kuluttajansuoja Kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä vuonna 2004 annettu asetus on vahvistanut kuluttajalainsäädännön täytäntöönpanon valvontaa eri puolilla EU:ta, mutta keskeisten kuluttajansuojasääntöjen noudattamatta jättäminen on edelleen yleistä tärkeimmillä verkkokaupankäynnin kuluttajamarkkinoilla. Nykyistä kehystä on uudistettava, jotta käyttöön saataisiin vahvempia ja nopeampia mekanismeja, joilla voidaan varmistaa tämän lainsäädännön tasapuolinen ja johdonmukainen täytäntöönpano kaikkialla EU:ssa ja erityisesti digitaalisilla sisämarkkinoilla. Keskeisten kuluttajansuojasääntöjen noudattamatta jättäminen on yleistä EU:n kuluttajansuojasääntöjen laiminlyöntiaste yrityksissä osoittaa, että täytäntöönpanon valvonta on puutteellista. Varovaisten arvioiden perusteella 37 prosenttia verkkokaupoista tai varausverkkosivustoista ei noudata kuluttajien perusoikeuksia. Tästä aiheutuu vuositasolla arviolta noin 770 miljoonan euron taloudelliset vahingot sellaisille kuluttajille, jotka tekevät rajat ylittäviä verkko-ostoksia matkailun, viihteen, vaatetuksen, sähkölaitteiden ja rahoituspalvelujen aloilla. Kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen täytäntöönpanosta EU:n kuluttajansuojalakien täytäntöönpanon rajatylittävänä valvontavälineenä on laadittu arviointi, jossa havaittiin useita puutteita. Keskinäisen avunannon mekanismit ovat riittämättömiä, eikä EU:ssa laajalle levinneisiin rikkomuksiin ole tehokkaita vastatoimia, etenkään silloin, kun niitä esiintyy digitaalisessa ympäristössä. Tällaisten rikkomusten havaitseminen on usein vaikeaa ja hidasta. Kansallisissa valvontasuunnitelmissa ei riittävästi priorisoida rajatylittäviin markkinoihin liittyviä täytäntöönpanon valvontatoimia, eikä niihin osoiteta tarpeeksi resursseja. Ehdotetussa uudessa asetuksessa kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä lujitetaan ja tehostetaan täytäntöönpanon valvonnan yhteistyökehystä, mikä lisää oikeusvarmuutta erityisesti rajat ylittävässä kaupassa mukana olevien yritysten ja kuluttajien kannalta; annetaan viranomaisille lisävaltuuksia, jotta ne pystyisivät toimimaan yhdessä nopeammin pysäyttääkseen laajalle levinneet verkkokaupan rikkomukset (esim. sulkemaan rikkomukseen syyllistyneitä verkkosivustoja väliaikaistoimin); ja säädetään komission koordinoimasta yhteisestä menettelystä tapauksissa, joissa ongelmat ovat unioninlaajuisia. Näillä keinoilla voitaneen varmistaa kuluttajalainsäädännön vahva ja yhtenäinen täytäntöönpano ja näin lisätä oikeusvarmuutta sisämarkkinoilla. Niiden avulla voitaneen myös vähentää kustannuksia, joita sisämarkkinoilla toimiville yrityksille aiheutuu säännösten noudattamisesta. Kun on kyse unioninlaajuisista ongelmista, täytäntöönpanon valvonnassa sovelletaan keskitetyn palvelupisteen mallia, jotta asianomaisilta yrityksiltä saadaan nopeasti sitoumuksia ja näin vältetään pitkäaikaisten haittojen aiheutuminen kuluttajille.

Kuluttajansuojayhteistyötä koskevan mekanismin piiriin kuuluvat kuluttajien etuja suojaavat säädökset luetellaan asetuksen liitteessä. Kyseistä liitettä on päivitetty säännöllisesti aina, kun uutta lainsäädäntöä on annettu. Näin on tarkoitus tehdä myös edellä mainitun, maarajoituksia ja muuta syrjintää koskevan säädösehdotuksen tapauksessa. Kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annettavan uuden asetuksen kattavuuden ja tehon parantamiseksi ehdotetaan, että asetuksen liitteeseen otetaan lisää kuluttajansuojaan liittyviä tavoitteita sisältäviä unionin säädöksiä. Rahoituspalveluja koskevan sähköisen kaupankäynnin kehitys sisämarkkinoilla huomioon ottaen ehdotetaan, että myös kiinnitysluottodirektiivi ja maksutilidirektiivi sisällytetään asetuksen liitteeseen, jotta sääntelyviranomaiset voisivat toteuttaa yhteisiä toimia silloin, kun näissä direktiiveissä tarkoitetut palvelut eivät ole niiden kuluttajansuojasäännösten mukaisia. 6Sopimattomista kaupallisista menettelyistä annettua direktiiviä koskevat ohjeet. Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi on keskeinen säädös verkkokaupankäynnin rehellisyyden edistämisessä. Koska direktiivin soveltamisala on erittäin laaja (sitä sovelletaan kaikilla talouden aloilla niin verkkoympäristössä kuin sen ulkopuolellakin), se on keskeinen oikeusperusta toimille, joilla varmistetaan, että kuluttajia ei johdeta harhaan tai altisteta aggressiiviselle markkinoinnille ja että kaikki elinkeinonharjoittajien EU:n kuluttajille suuntaamat kaupalliset väitteet ovat selkeitä, paikkansapitäviä ja perusteltuja. Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin soveltamista koskevissa uusissa ohjeissa käsitellään erityisesti seuraavia kysymyksiä: Ohjeissa selitetään, että kaikkien alustojen, joita voidaan pitää ”elinkeinonharjoittajana” ja jotka harjoittavat suoraan tavaroiden, palvelujen tai digitaalisen sisällön myynnin edistämiseen, myymiseen tai toimittamiseen kuluttajille liittyvää kuluttajakauppaa (B2C), on varmistettava, että niiden omat kaupalliset menettelyt ovat täysin direktiivin säännösten mukaisia. Ohjeissa selvennetään sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin suhdetta sähköistä kaupankäyntiä koskevaan direktiiviin. Verkkoalustoja koskee niiden omalla toiminta-alalla (välittäjäpalvelut) huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimus, jonka mukaan niiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kolmantena osapuolena olevat elinkeinonharjoittajat pystyvät noudattamaan EU:n kuluttaja- ja markkinalainsäädäntöä ja että käyttäjät ymmärtävät kenen kanssa he tekevät sopimuksia. Verkkoalustoilla ei kuitenkaan ole yleistä valvonta- tai selvitysvelvoitetta. Näissä toimenpiteissä voi olla kyse esimerkiksi siitä, että i) kolmantena osapuolena oleville elinkeinonharjoittajille annetaan mahdollisuus ilmoittaa käyttäjille olevansa elinkeinonharjoittajia, ii) kuluttajille ilmoitetaan selkeästi, että EU:n kuluttaja- ja markkinalainsäädäntöä sovelletaan vain silloin, kun tällaiset myyjänä toimivat kolmannet osapuolet ovat elinkeinonharjoittajia ja iii) verkkosivuston rakenne suunnitellaan sellaiseksi, että kolmantena osapuolena olevat elinkeinonharjoittajat pystyvät esittämään käyttäjille tietoja EU:n kuluttaja- ja markkinalainsäädännön vaatimuksia noudattaen. Ohjeissa selvennetään, että jos elinkeinonharjoittajana toimivat, kuluttajakauppaan liittyvää kaupallista toimintaa harjoittavat verkkoalustat eivät noudata huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimuksia, niiden voidaan katsoa rikkovan EU:n kuluttaja- ja markkinalainsäädäntöä omassa kaupallisessa toiminnassaan, jos kuluttajia on johdettu tai todennäköisesti johdetaan harhaan. Verkkoalustat eivät voi tällaisen oman toimintansa osalta vedota sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissä säädettyyn välittäjää koskevaan vastuusta vapauttamiseen, sillä tätä vapautusta sovelletaan pelkästään muiden pyynnöstä tallennettuihin tietoihin. Sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevassa direktiivissä edellytetään myös, että hakukoneiden tuloksissa selkeästi eritellään maksetut hakutulokset luonnollisista hakutuloksista. Ohjeissa on otettu huomioon tuotteiden ja palvelujen vertailuvälineitä käsitelleessä sidosryhmien työryhmässä sovitut periaatteet. Tässä komission koordinoimassa työryhmässä oli mukana merkittäviä yrittäjä- ja kuluttajajärjestöjä, vertailuvälineiden ylläpitäjiä ja kansallisia viranomaisia. Vertailuvälineiden ylläpitäjät hyväksyvät nämä itsesääntelyä koskevat periaatteet ja sitoutuvat erityiseen avoimuuteen liiketoimintamallinsa suhteen sekä antamaan asianmukaisesti tietoa kaupallisista siteistään elinkeinonharjoittajiin, joiden tuotteita vertaillaan niiden alustoilla. Tämä ylittää sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevassa direktiivissä vahvistetut avoimuutta ja huolellista ammatinharjoittamista koskevat vaatimukset. Ohjeissa viitataan myös ”vaatimustenmukaisuuskriteereihin”, joista on sovittu ympäristöväittämiä käsitelleessä sidosryhmien työryhmässä ja joiden tarkoituksena on tukea sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin soveltamista ja täytäntöönpanon valvontaa harhaanjohtavien ja perusteettomien ympäristöväittämien torjumiseksi sekä varmistaa, että kuluttajat saavat selkeitä, asianmukaisia ja luotettavia tietoja. Tarkistetuissa ohjeissa selkiytetään lisäksi sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin suhdetta EU:n alakohtaiseen lainsäädäntöön, myös suhteellisen tuoreisiin säädöksiin, kuten kuluttajien oikeuksia koskeva direktiivi ja matkapaketteja ja yhdistettyjä matkajärjestelyjä koskeva tarkistettu direktiivi. Näistä jälkimmäisen osalta tarkistetuissa ohjeissa selitetään Euroopan parlamentille direktiivin hyväksymisen yhteydessä vuonna 2015 annetun sitoumuksen mukaisesti, että sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin soveltamisalaan voivat kuulua myös sellaiset matkailu- ja kuljetusalan elinkeinonharjoittajien menettelyt, joiden avulla kuluttajille tarjotaan palveluja epäselvällä tai moniselitteisellä tavalla, kuten salaamalla kuluttajalta mahdollisuus olla varaamatta lisämatkapalveluja tai tekemällä tämän vaihtoehdon valitseminen hänelle vaikeaksi. Verkkokauppaa koskevan paketin neljän keskeisen aloitteen lisäksi seuraavissa jaksoissa selostetaan kahta muuta digitaalisia sisämarkkinoita koskevaa ehdotusta, jotka ovat osa komission kokonaisvaltaista lähestymistapaa ja hyödyttävät verkkokauppaa merkittävässä määrin. 7Yksinkertaiset ja tehokkaat säännöt kuluttajien ja yritysten rajat ylittäviä sopimuksia varten Helpottaakseen rajat ylittävää kauppaa komissio hyväksyi joulukuussa 2015 seuraavat direktiiviehdotukset ja niihin liittyvän tiedonannon: i) ehdotus direktiiviksi digitaalisen sisällön toimittamista koskeviin sopimuksiin liittyvistä tietyistä seikoista ja ii) ehdotus direktiiviksi tavaroiden verkkokauppaa ja muuta etämyyntiä koskeviin sopimuksiin liittyvistä tietyistä seikoista. Nämä ehdotukset olivat verkkosisältöpalvelujen rajatylittävää siirrettävyyttä koskevan asetusehdotuksen ohella ensimmäiset digitaalisten sisämarkkinoiden strategian perusteella hyväksytyt uudet säädösaloitteet. Hyväksytyksi tultuaan nämä kaksi direktiiviä yhdenmukaistavat kohdennetusti digitaalisen sisällön toimittamiseen ja tavaroiden verkkokauppaan ja muuhun etämyyntiin sovellettavat keskeiset pakottavat kuluttajaoikeudet. Niillä tuetaan verkkokaupankäyntiä seuraavin tavoin: Sopimusoikeuden eroavuuksista johtuvat kustannukset vähenevät: Ehdotuksilla varmistetaan, että viallisia tuotteita ja digitaalista sisältöä koskevat keskeiset kuluttajasopimussäännöt ovat samat kaikissa jäsenvaltioissa. Yritysten oikeusvarmuus paranee: Yritykset joutuvat nykyään toimimaan monimutkaisessa oikeudellisessa ympäristössä. Uusien direktiivien ansiosta ne sen sijaan voivat myydä digitaalista sisältöä tai tavaroita verkossa kaikkialla EU:ssa kuluttajasopimuksia koskevien yhdenmukaisten sääntöjen nojalla. Kuluttajien on helpompi hyödyntää rajat ylittäviä verkko-ostoksia EU:ssa: Uusien direktiivien myötä kuluttajat saavat kaikkialla EU:ssa täysin yhdenmukaiset selkeät oikeudet, niin että he voivat luottavaisemmin hankkia digitaalista sisältöä tai ostaa tavaroita yli rajojen. Digitaalisen sisällön virheistä kuluttajille aiheutuvat haitat vähenevät: Nykyään digitaalisen sisällön toimittamisesta ei ole olemassa EU:n laajuisia sopimusoikeuden sääntöjä. Ehdotettujen direktiivien myötä kuluttajat saavat selkeät ja erityisesti digitaalista sisältöä varten määritellyt oikeudet sellaisia tilanteita varten, joissa digitaaliseen sisältöön liittyy ongelmia. Näin he voivat vedota oikeussuojakeinoihin ongelmiensa ratkaisemiseksi, mikä vähentää virheellisen digitaalisen sisällön hankinnasta aiheutuvaa haittaa nykytilanteeseen verrattuna. 8Erilaisista arvonlisäverojärjestelmistä yrityksille aiheutuvan hallinnollisen rasitteen keventäminen Monien erilaisten kansallisten alv-järjestelmien soveltaminen on todellinen haitta yrityksille, jotka yrittävät käydä kauppaa rajojen yli sekä perinteisesti että verkossa. Vuoden 2015 tammikuun alusta tulivat voimaan uudet palvelujen suorituspaikkaa koskevat säännöt, joiden perusteella arvonlisävero kannetaan kaikista televiestintäpalveluista, radio- ja televisiolähetyspalveluista sekä sähköisistä palveluista asiakkaan eikä palvelujen suorittajan sijoittautumismaassa.