Komission kertomus neuvotteluista, jotka koskevat yhteisön yritysten pääsyä kolmansien maiden markkinoille direktiivin 2004/17/EY soveltamisalaan kuuluvilla aloilla /* KOM/2009/0592 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 28.10.2009 KOM(2009)592 lopullinen KOMISSION KERTOMUS neuvotteluista, jotka koskevat yhteisön yritysten pääsyä kolmansien maiden markkinoille direktiivin 2004/17/EY soveltamisalaan kuuluvilla aloilla KOMISSION KERTOMUS neuvotteluista, jotka koskevat yhteisön yritysten pääsyä kolmansien maiden markkinoille direktiivin 2004/17/EY soveltamisalaan kuuluvilla aloilla ETA:n kannalta merkityksellinen teksti SISÄLLYSLUETTELO KOMISSION KERTOMUS neuvotteluista, jotka koskevat yhteisön yritysten pääsyä kolmansien maiden markkinoille direktiivin 2004/17/EY soveltamisalaan kuuluvilla aloilla 1 KOMISSION KERTOMUS neuvotteluista, jotka koskevat yhteisön yritysten pääsyä kolmansien maiden markkinoille direktiivin 2004/17/EY soveltamisalaan kuuluvilla aloilla 2 1. JOHDANTO 4 2. TIIVISTELMÄ 4 3. USEAMMANKESKISET JA MONENVÄLISET NEUVOTTELUT 5 3.1. Julkisia hankintoja koskeva WTO:n sopimus 5 3.1.1. Johdanto 5 3.1.2. GPA-sopimuksen nykyinen soveltamisala 6 3.1.3. Uusien jäsenten liittyminen 6 3.1.4. GPA-sopimuksen tarkistaminen 7 3.2. WTO:n palvelukaupan yleissopimus (GATS) 9 4. EUROOPAN TALOUSALUE 9 4.1. Johdanto 9 4.2. EU:n laajentuminen 10 5. KAHDENVÄLISET NEUVOTTELUT 10 5.1. Tehdyt sopimukset, joissa on julkisia hankintoja koskevat luvut 10 5.1.1. Sveitsi 10 5.1.2. Meksiko 11 5.1.3. Chile 11 5.1.4. Cariforum 12 5.2. Vakautus- ja assosiaatiosopimuksissa ja väliaikaisissa sopimuksissa olevat julkisia hankintoja koskevat luvut 12 5.2.1. Johdanto 12 5.2.2. Sopimukset maittain 13 5.3. Julkisia hankintoja koskevat luvut naapuruuspolitiikan yhteydessä neuvotelluissa sopimuksissa 14 5.3.1. Johdanto 14 5.3.2. ENP – neuvottelut julkisia hankintoja koskevista kattavista luvuista maittain (Itä-Euroopan maat) 16 5.3.3. ENP – neuvottelut julkisia hankintoja koskevista kattavista luvuista maittain (Euro–Välimeri-alue) 16 5.4. Käynnissä olevat ja tulevat kahdenväliset neuvottelut 16 5.4.1. Keski-Amerikka 17 5.4.2. Andien yhteisö 17 5.4.3. Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maat (AKT-maat) 17 5.4.4. Irak 17 5.4.5. Etelä-Korea 18 5.4.6. Kanada 18 5.4.7. Kiina 18 6. MITEN JULKISTEN HANKINTOJEN MARKKINOITA OLISI AVATTAVA TÄSTÄ ETEENPÄIN 18 JOHDANTO Tässä kertomuksessa käsitellään yhteisön tavarantoimittajien ja palvelunsuorittajien pääsyä kolmansien maiden hankintamarkkinoille direktiivin 2004/17/EY[1] soveltamisalaan kuuluvilla aloilla sekä palveluhankintojen avautumista kolmansissa maissa ottaen huomioon 1. elokuuta 2009 vallinnut tilanne. Kertomus annetaan direktiivin 2004/17/EY 58 ja 59 artiklan mukaisesti. Euroopan unionin yleishyödyllisten palvelujen alalla toimivien yksiköiden hankinnat ovat arvoltaan 450 miljardia euroa[2]. Nämä yksiköt ovat julkaisseet Euroopan unionin virallisessa lehdessä tarjouspyyntöjä hankinnoista, jotka ovat ylittäneet direktiivissä vahvistetut kynnysarvot ja joiden arvo on ollut noin 80 miljardia euroa[3]. EU voi siis tarjota pääsyn suurille hankintamarkkinoille neuvotellessaan kolmansien maiden hankintamarkkinoiden avaamisesta. EU:ssa käytettyä yleishyödyllisten palvelujen hankinnan käsitettä, jonka mukaan hankintasääntöjä sovelletaan myös erityis- ja yksinoikeuksia saaneisiin yksityisiin yrityksiin[4], ei kuitenkaan käytetä kaikkialla maailmassa. Tästä syystä EU ei voi aina neuvotella mahdollisuudesta osallistua sellaisten yksityisten yritysten hankintamenettelyihin, jotka toimivat yleishyödyllisten palvelujen alalla. TIIVISTELMÄ Poliittisen arkaluonteisuutensa vuoksi julkisista hankinnoista ei ole tullut WTO:ssa sellaista alaa, jolla olisi asetettu monenvälisiä velvoitteita. WTO:n useammankeskinen julkisia hankintoja koskeva sopimus (GPA-sopimus), jonka uudelleentarkastelu on parhaillaan käynnissä, on yhä tärkein väline kansainvälisten hankintamarkkinoiden avaamisessa. Vaikka uudesta tekstistä (tarjouskilpailuja koskevat menettelysäännöt) päästiin joulukuussa 2006 sopimukseen, kaikki GPA-sopimuspuolet eivät ole suhtautuneet yhtä kunnianhimoisesti markkinoillepääsyä koskeviin neuvotteluihin, jotka ovat yhä käynnissä. Komission edustama Euroopan yhteisö esittää kansainvälisten hankintamarkkinoiden kunnianhimoista avaamissuunnitelmaa. Sen mukaisesti komissio teki vuonna 2005 kattavan tarjouksen EU:n hankintamarkkinoiden avaamisesta, yleishyödyllisten palvelujen ala mukaan luettuna. GPA-sopimuksen muut osapuolet olivat kuitenkin haluttomia jatkamaan hankintamarkkinoiden avaamista kansainväliselle kilpailulle, minkä vuoksi komissio antoi helmikuussa 2008 neuvoston pyynnöstä[5] tarkistetun, rajoitetun tarjouksen . Siitä huolimatta EY:llä on yhä kaikkein kattavin tarjous verrattuna GPA-sopimusten muiden osapuolten tarjouksiin. EY kuuluu niihin GPA-sopimuspuoliin, jotka tukevat vahvasti uusien jäsenten liittymistä GPA-sopimukseen, jotta sopimuksesta saataisiin pitkällä aikavälillä monenvälinen sopimus. Hiljattain on saatu päätökseen Taiwanin liittymisprosessi. Kiinan, Jordanian ja Moldovan kanssa käydään parhaillaan neuvotteluja. EY edistää myös WTO:n puitteissa GATS-sopimuksen piiriin kuuluvaa julkisia hankintoja koskevaa sopimusta. Vuosina 2004 ja 2007 toteutuneet EU:n laajentumiset lisäsivät mahdollisten julkisten hankintojen arvoa noin 55 miljardilla eurolla[6], joista noin 10 miljardia euroa[7] edustaa yleishyödyllisten palvelujen alalla tehtäviä hankintoja. EU:n laajentumisten jälkeen on allekirjoitettu vastaavat Euroopan talousalueen laajentumista koskevat sopimukset. Yleishyödyllisten palvelujen hankintamarkkinoiden arvo on Euroopan talousalueella 460 miljardia euroa, joista noin 81 miljardia euroa edustaa hankintoja, jotka ylittävät vahvistetut kynnysarvot ja jotka kuuluvat yhtäläisten hankintasääntöjen (direktiivien) soveltamisalaan. Toinen keino, joilla hankintamarkkinoita voidaan avata, ovat kahdenväliset neuvottelut kolmansien maiden kanssa. Euroopan unioni on tehnyt Meksikon ja Chilen kanssa vapaakauppasopimukset, joissa on merkittävät luvut julkisista hankinnoista, minkä lisäksi se on tehnyt talouskumppanuussopimuksen Cariforumin[8] kanssa ja kahdenvälisen hankintoja koskevan sopimuksen Sveitsin kanssa. Monet kahdenväliset neuvottelut ovat jo käynnissä tai niitä ollaan käynnistämässä. Vapaakauppasopimuksia koskevissa neuvotteluissa EU pyrkii nykyään tekemään niin kutsuttuja uuden sukupolven vapaakauppasopimuksia, joissa on yksityiskohtaiset ja kattavat luvut julkisista hankinnoista ja jossa määrätään myös pääsystä yleishyödyllisten palvelujen hankintamarkkinoille. EU on tehnyt vakautus- ja assosiaatiosopimuksia Länsi-Balkanin maiden kanssa, jotka haluavat liittyä EU:hun. Julkisten hankintojen osalta kyseisissä sopimuksissa taataan tavarantoimittajien ja palvelunsuorittajien molemminpuolinen kansallinen kohtelu ja syrjimättömyys sekä asymmetrinen markkinoillepääsy. Vakautus- ja assosiaatiosopimuksia sovelletaan myös yleishyödyllisten palvelujen hankintoihin. USEAMMANKESKISET JA MONENVÄLISET NEUVOTTELUT Julkisia hankintoja koskeva WTO:n sopimus Johdanto Julkisia hankintoja koskeva sopimus (GPA-sopimus) on toistaiseksi ainoa WTO:ssa tehty oikeudellisesti sitova sopimus, jonka painopiste on julkisissa hankinnoissa. Nykyinen, vuonna 1994 tehty GPA-sopimus tuli voimaan 1. tammikuuta 1996. Tätä useammankeskistä sopimusta hallinnoi julkisten hankintojen komitea, joka koostuu GPA-sopimuspuoliin kuuluvista WTO:n jäsenistä[9]. Euroopan yhteisöt (EY) on tehnyt GPA-sopimuksen neuvoston päätöksellä[10] jäsenvaltioidensa puolesta. GPA-sopimuksen nykyinen soveltamisala GPA-sopimusta ei sovelleta automaattisesti kaikkiin sopimuspuolten julkisiin hankintoihin. Sopimuksen soveltamisala määritetään kunkin sopimuspuolen osalta sen liitteissä, joissa yksilöidään keskushallinnon hankintayksiköt ja alue- ja paikallishallinnon sekä julkisen lain säätelemät elimet, jotka tekevät hankintoja. Liitteissä yksilöidään myös julkiset palvelut, joiden osalta kukin sopimuspuoli on sitoutunut noudattamaan GPA-sopimusta. Lukuun ottamatta EFTA-maita[11], joiden lopulliset tarjoukset vastasivat EY:n tarjousta, mikään muu osapuoli ei pystynyt täyttämään EY:n asettamia soveltamisalaa koskevia vaatimuksia. Näin ollen yhteisön oli mukautettava lopullista tarjoustaan siihen, missä määrin muut osapuolet olivat valmiita avaamaan markkinoitaan. EY on joka tapauksessa antanut kaikkein laajimmat sitoumukset hankintayksiköiden ja niiden tekemien hankintojen osalta, koska sen antamat sitoumukset käsittävät sekä keskushallinnon että alempien hallintotasojen mahdolliset hankinnat, joihin kuuluvat myös näiden yksiköiden ja julkisten yritysten yleishyödyllisten palvelujen alalla tekemät hankinnat. Kaikki GPA-sopimuspuolet Kanadaa lukuun ottamatta tarjoavat jonkinlaisen pääsyn yleishyödyllisten palvelujen hankintamarkkinoille. Tältä osin soveltamisala ei ole kuitenkaan yhtenäinen, ja eri maat ovat avanneet vaihtelevassa määrin omat hankintamarkkinansa ulkomaiselle kilpailulle. Ongelmana ovat soveltamisalaa koskevat lukuisat poikkeukset, jotka voivat olla yleisiä tai erityisiä. Uusien jäsenten liittyminen GPA-sopimuksen jäsenet, erityisesti EY, yrittävät muuttaa GPA-sopimuksen useammankeskisestä sopimuksesta monenväliseksi sopimukseksi ja edistää siten uusien jäsenten liittymistä sopimukseen. GPA-sopimuspuolet ovat sopineet, että ehdokasmaiden kanssa käytävissä liittymisneuvotteluissa perustana käytettäisiin tulevan GPA-sopimuksen uutta (alustavasti sovittua) tekstiä. Uudessa tekstissä laajennetaan ja selvennetään siirtymätoimenpiteitä (vastikkeet, hintaetuudet, eri yksiköiden tai eri alojen vaiheittainen mukaantulo, korotetut kynnysarvot) ja mukautetaan niitä kehittyvien talouksien tarpeisiin. Albania, Georgia, Jordania, Kiina, Kirgisia, Moldova, Oman ja Panama ovat antaneet sitoumuksensa siitä, että ne liittyvät GPA-sopimukseen samalla kun ne liittyvät WTO:hon. Taiwanin, Penghun, Kinmenin ja Matsun erillinen tullialue (Taiwan) Taiwan haki liittymistä GPA-sopimukseen maaliskuussa 1995, ja GPA-komitea teki päätöksen sen liittymisestä joulukuussa 2008. Taiwan talletti liittymiskirjansa 15. kesäkuuta 2009, ja siitä tuli GPA-sopimuksen jäsen 15. heinäkuuta 2009 GPA-komitean tehtyä asiaa koskevan päätöksen. Taiwanin liittymisprosessissa on parhaillaan menossa kansallinen ratifiointi. Taiwanista tullee GPA-sopimuspuoli vuoden 2009 ensimmäisellä puoliskolla. Taiwanin sitoumuksiin kuuluu markkinoiden avaaminen yleishyödyllisten palvelujen alalla. Kynnysarvot on vahvistettu seuraavasti: 400 000 SDR tavaroiden osalta, 400 000 SDR palvelujen osalta ja 15 000 000 SDR rakennuspalvelujen osalta. Jordania Jordania haki liittymistä GPA-sopimukseen vuonna 2000 ja antoi alustavan tarjouksensa helmikuussa 2003. Neuvoteltuaan GPA-sopimuspuolten kanssa se antoi tarkistetun ja ajantasaistetun kolmannen tarjouksen syyskuussa 2008. Jordania mukauttaa parhaillaan lainsäädäntöään ja hankintajärjestelmiään GPA-sopimuksen vaatimuksiin. Sen liittymisprosessin saattaminen päätökseen kuuluu GPA-komitean ensisijaisiin tavoitteisiin vuonna 2009. Kiina Kiina haki liittymistä GPA-sopimukseen joulukuussa 2007, ja sen alustava tarjous toimitettiin sopimuspuolille tammikuussa 2008. Lisäksi Kiina antoi GPA-sopimukseen liittymistä koskevat tiedot toimittamalla syykuussa 2008 vastauksensa kysymyksiin, jotka esitetään näiden tietojen ilmoittamista varten laaditussa tarkistusluettelossa. Käynnissä olevissa neuvotteluissa keskitytään sen seikan tarkistamiseen, onko julkisia hankintoja koskeva Kiinan lainsäädäntö yhteensopiva GPA-sopimuksen kanssa, sekä markkinoillepääsyyn. EY on esittänyt Kiinalle virallisen pyynnön parantaa sen antamaa alustavaa tarjousta (muun muassa yleishyödyllisten palvelujen osalta). Moldova Moldova esitti marraskuussa 2008 alustavan tarjouksensa, ilmoitti julkisia hankintoja koskevasta lainsäädännöstään ja alkoi neuvotella liittymisestään GPA-sopimukseen. Moldova on suhtautunut neuvotteluihin hyvin kunnianhimoisesti, ja sen liittymisprosessi voidaan mahdollisesti saada päätökseen vuonna 2010. Muiden maiden liittyminen GPA-sopimukseen Edellä mainittujen lisäksi on liittymisprosesseja, jotka ovat olleet jo jonkin aikaa pysähdyksissä (Albania, Georgia, Kirgisia, Oman ja Panama), sekä liittymissitoumuksia, joiden osalta ei ole vielä ryhdytty toimiin (Armenia, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Kroatia, Mongolia, Saudi-Arabia ja Ukraina). Joulukuussa 2008 GPA-sopimuspuolet pyysivät, että näitä prosesseja ja sitoumuksia tarkkailtaisiin, ja ne kehottivat GPA-komitean puheenjohtajaa toteuttamaan tarvittaessa jatkotoimia. GPA-sopimuksen tarkistaminen Voimassa olevaan GPA-sopimukseen sisältyy velvollisuus käydä jatkoneuvotteluja[12]. Käynnissä olevilla neuvotteluilla on kolme tavoitetta: i) parantaa ja ajantasaistaa sopimusta tietotekniikan ja hankintamenetelmien kehityksen pohjalta; ii) laajentaa sopimuksen soveltamisalaa ja iii) poistaa jäljellä olevat syrjivät toimenpiteet. Lisäksi neuvottelujen tavoitteena on helpottaa uusien sopimuspuolten, erityisesti kehitysmaiden liittymistä GPA-sopimukseen. GPA-sopimukseen liittyvät neuvottelut eivät ole osa WTO:ssa käytävää Dohan neuvottelukierrosta. Alustavasti hyväksytty teksti Neuvottelijat pääsivät joulukuussa 2006 yhteisymmärrykseen siitä, että GPA-sopimuksen teksti tarkistettaisiin perusteellisesti, jotta siitä saataisiin selkeämpi ja jotta sitä olisi helpompi soveltaa. Sopimuksen määräykset on myös saatettu ajan tasalle, jolloin on otettu huomioon uusi kehitys, kuten sähköisten välineiden käyttö. Uudessa tekstissä on annettu enemmän liikkumavaraa muun muassa lyhentämällä sellaisten tavaroiden ja palvelujen hankinnalle asetettuja määräaikoja, joita on saatavissa kaupallisilta markkinoilta. Kehitysmaiden erityis- ja erilliskohtelua koskevia määräyksiä on selvennetty, jotta tällaisten maiden olisi helpompi liittyä sopimukseen tulevaisuudessa. Lisäksi on kiinnitetty huomiota kansallisiin valitusmenettelyihin, joilla käsitellään tavarantoimittajien ja palvelunsuorittajien tekemiä valituksia, sekä sääntöihin, joiden nojalla muutetaan kutakin sopimuspuolta koskevista soveltamisaloista laadittuja luetteloja. Jälkimmäisessä asiassa on sovittu välimiesmenettelyjen kehittämisestä erimielisyyksien ratkaisemista varten. Neuvottelijoiden laatima sopimus on alustava eli se vaatii vielä oikeudellisen tarkastuksen, minkä lisäksi on löydettävä eri osapuolia tyydyttävä ratkaisu erityisesti uuden GPA-sopimuksen soveltamisalan laajentamiseen (toisin sanoen niistä julkishallinnon hankintayksiöistä laadittaviin luetteloihin, joiden hankintoihin annetaan pääsy). Lisäksi on päästy sopimukseen menettelystä, joilla soveltamisaloja koskevat neuvottelut saadaan päätökseen. Kyseisiä neuvotteluja käydään tarkistetun tekstin pohjalta. GPA-sopimuspuolet ovat sopineet siitä, että uutta tekstiä olisi käytettävä pohjana sellaisten maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa, jotka haluavat liittyä kyseiseen sopimukseen. Katsaus markkinoillepääsyä koskeviin neuvotteluihin GPA-sopimuspuolet käynnistivät markkinoillepääsyä koskevat neuvottelut esittämällä alustavat vaatimuksena, minkä jälkeen ne esittivät alustavat tarjouksensa. Vuosien 2007 ja 2008 aikana kaikki osapuolet esittivät alustavat tarjouksensa lukuun ottamatta kahta osapuolta, jotka olivat Hongkong (Kiina) ja Liechtenstein[13]. Neuvottelujen jälkeen Euroopan yhteisö, Japani, Jordania, Korea, Norja, Singapore, Sveitsi ja Yhdysvallat esittivät tarkistetut tarjouksensa. EY esitti vuonna 2005 hyvin kattavan alustavan tarjouksen, jossa se tarjosi pääsyä valtaosaan yhteisön julkisten hankintojen markkinoista, yleishyödylliset palvelut mukaan luettuina. Koska eräät GPA-sopimuspuolet olivat haluttomia esittämään vastaavia tarjouksia, neuvosto kehotti komissiota vaikuttamaan sopimuksen nykyisen epätasapainon poistamiseen [14]. Niinpä EY antoi helmikuussa 2008 GPA-kumppaneille tarkistetun tarjouksen, jossa otettiin huomioon GPA-sopimuksen muiden osapuolten mahdollisuudet avata julkisten hankintojen markkinoita vastavuoroisesti. EY:n tarjous on joka tapauksessa hyvin kattava, sillä se käsittää noin 85 prosenttia EU:ssa tehtävistä julkisista hankinnoista, jotka ylittävät vahvistetut kynnysarvot. Mahdollisten hankintojen arvo on yleishyödyllisten palvelujen alalla lähes 50 miljardia euroa. EY:n julkisten hankintojen markkinoille pääsyä ei ole rajoitettu kovinkaan paljon; rajoitukset perustuvat vastavuoroisuusperiaatteeseen, ja niissä on otettu huomioon GPA-sopimuksen muiden osapuolten vastaavat rajoitukset. Julkisten hankintojen markkinoiden avaaminen yleishyödyllisten palvelujen alalla on yhä yksi EY:n tärkeimmistä offensiivisista intresseistä näissä markkinaneuvotteluissa. Strategiaan, jolla EY pyrkii tähän tavoitteeseen, sisältyy kolme osatavoitetta: Ensimmäinen osatavoite on huolehtia siitä, että keskustasoa alempien hallintotasojen hankinnat kuuluvat laajemmin sopimuksen piiriin. Tietyissä GPA-sopimuspuoliin kuuluvissa maissa (Japanissa, Kanadassa ja Yhdysvalloissa) yleishyödylliset palvelut on organisoitu juuri näillä hallintotasoilla, ja tietyt sopimuspuolet eivät tarjoa niiden laaja-alaista sisällyttämistä sopimuksen piiriin. Toinen osatavoite on poistaa erityisesti sellaiset syrjivät toimenpiteet, joilla GPA-sopimuspuolet suljetaan kokonaan julkisten hankintojen markkinoilta, mistä on esimerkkinä julkisten hankintojen varaaminen kansallisille pk-yrityksille Japanissa, Koreassa ja Yhdysvalloissa. Kolmas osatavoite on poistaa eräiden GPA-sopimuspuolten voimassa pitämät poikkeukset, joiden vuoksi on käytännössä mahdotonta päästä niiden hankintamarkkinoille, vaikka kyseiset sopimuspuolet ovatkin sitoutuneet avaamaan markkinansa muille. Yhtenä esimerkkinä yleishyödyllisten palvelujen alalta on toimintaturvallisuutta koskeva lauseke, jonka laajamittainen käyttö estää pääsyn Japanin rautateiden hankintamarkkinoille. WTO:n palvelukaupan yleissopimus (GATS) Palvelukaupan yleissopimuksen (GATS-sopimuksen) XIII artiklan 1 kohdassa jätetään julkiset hankinnat yleissopimuksen keskeisten markkinoillepääsyä koskevien määräysten soveltamisalan ulkopuolelle. GATS-sopimuksen XIII artiklan 2 kohdassa annetaan kuitenkin valtuudet käydä palveluhankintoja koskevia monenvälisiä neuvotteluja. Kyseisen kohdan mukaisia neuvotteluja käydään GATS-sääntöjä käsittelevässä monenvälisessä työryhmässä, jonka palvelukauppaneuvosto perusti vuonna 1995. Neuvottelut julkisten palveluhankintojen monenkeskisestä avaamisesta ovat käynnissä, ja EY toimii niissä liikkeellepanevana voimana. Se on antanut monenvälisen työryhmän käsiteltäväksi viisi tiedonantoa, joista viimeisin annettiin vuonna 2006. Kyseisessä tiedonannossa ehdotetaan puitteita, joissa WTO:n jäsenet voisivat tehdä sitoumuksia palveluhankintojen markkinoille pääsystä ja syrjimättömyyden noudattamisesta palveluhankinnoissa, ja ehdotetaan myös yhteisiä menettelysääntöjä GATS-sopimuksen piiriin kuuluvia hankintoja varten. EUROOPAN TALOUSALUE Johdanto ETA-sopimuksen 65 artiklassa ja liitteessä XVI määrätään, että julkisia palveluja koskevan direktiivin 2004/17/EY säännöksiä sovelletaan EFTA-maihin. Näin ollen Islanti, Norja ja Liechtenstein antavat nykyään yhteisön yrityksille mahdollisuuden päästä julkisten hankintojensa markkinoille samassa laajuudessa kuin direktiivissä 2004/17/EY säädetään. EU:n laajentuminen EU:n uusien jäsenten on ETA-sopimuksen 128 artiklan mukaan tehtävä hakemus tullakseen ETA-sopimuksen osapuoleksi yhdessä sovituin ehdoin ja edellytyksin. ETA-sopimuksen laajentaminen koskemaan EU:hun vuonna 2004 liittyneitä kymmentä maata[15] tuli voimaan 1. toukokuuta 2004[16]. EU:n viimeisin laajentuminen toteutui 1. tammikuuta 2007, jolloin Bulgaria ja Romania liittyivät EU:hun. ETA:n laajentumissopimus allekirjoitettiin 25. heinäkuuta 2007[17]. Vuosina 2004 ja 2007 toteutuneet EU:n laajentumiset lisäsivät mahdollisten julkisten hankintojen arvoa noin 55 miljardilla eurolla, joista noin 10 miljardia euroa edustaa yleishyödyllisten palvelujen alalla tehtäviä hankintoja. Yleishyödyllisten palvelujen hankintamarkkinoiden arvo on Euroopan talousalueella 460 miljardia euroa, joista noin 81 miljardia euroa edustaa hankintoja, jotka ylittävät vahvistetut kynnysarvot ja jotka kuuluvat yhtäläisten hankintasääntöjen (direktiivien) soveltamisalaan. KAHDENVÄLISET NEUVOTTELUT Tehdyt sopimukset, joissa on julkisia hankintoja koskevat luvut Sveitsi EY teki vuonna 1999 Sveitsin kanssa erillisen kauppasopimuspaketin, niin kutsutun ensimmäisen kahdenvälisen sopimuspaketin[18]. Tietyistä julkisiin hankintoihin liittyvistä näkökohdista tehty sopimus tuli voimaan 1. kesäkuuta 2002[19]. Sopimus täydentää Sveitsi ja EY:n GPA-sopimuksen mukaisia sitoumuksia. EY ja Sveitsi antavat molemminpuolisesti mahdollisuuden osallistua sellaisten julkisten yksiköiden tai yksin- tai erityisoikeudet saaneiden yksityisten yksiköiden tavara-, rakennusurakka- ja palveluhankintamenettelyihin, jotka toimivat rautatie-, kaasu-, lämpö-, öljy-, hiili- tai muiden kiinteiden polttoaineiden alalla. Sopimusta sovelletaan myös sellaisten yksin- tai erityisoikeudet saaneiden yksityisten yksiköiden tavara-, rakennusurakka- ja palveluhankintoihin, jotka toimivat seuraavilla aloilla: sähkö, juomavesi, merisatamat, sisävesisatamat, lentoasemat ja joukkoliikenne. Näin ollen sopimuksella laajennetaan kyseisiä sitoumuksia, jolloin ne saadaan julkisia hankintoja koskevissa EY-direktiiveissä säädetylle tasolle. Sopimuksella on perustettu sekakomitea, jonka tehtävänä on varmistaa sopimuksen tehokas täytäntöönpano ja toiminta. Sekakomitea on kokoontunut säännöllisesti sopimuksen voimaantulosta alkaen. Meksiko Meksikon kanssa tehty taloudellista kumppanuutta, poliittista yhteensovittamista sekä yhteistyötä koskeva sopimus (talouskumppanuussopimus) tuli voimaan marraskuussa 2000[20]. Sopimuksen mukaan sopimuspuolet sitoutuvat julkisten hankintojen markkinoiden asteittaiseen ja molemminpuoliseen avaamiseen. Lisäksi sopimuksella perustetaan yhteisneuvosto, joka muodostuu molempien sopimuspuolten jäsenistä. Ennen talouskumppanuussopimuksen ratifiointia neuvosto hyväksyi kesäkuussa 1998 kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan väliaikaisen sopimuksen [21]. Tämä 1. heinäkuuta 1998 voimaan tullut sopimus sisältää myös julkisia hankintoja koskevia määräyksiä, ja sillä perustetaan edellä mainittu yhteisneuvosto valvomaan sen täytäntöönpanoa. Julkisia hankintoja koskevien menettelysääntöjen osalta[22] Meksiko soveltaa asiaa koskevia NAFTA-sopimuksen[23] määräyksiä, kun taas EU soveltaa vuoden 1994 GPA-sopimuksen määräyksiä. Yleishyödyllisten palvelujen alalla Meksiko avaa valtionyritysten hankinnat rautatie-, tele- ja energia-alalla (bensiinin ja kaasun osalta), kun taas EU avaa viranomaisten ja julkisten yritysten hankinnat seuraavilla aloilla: sähkö, juomavesi, kaupunkiliikenne, lentoasemat, merisatamat ja sisävesisatamat. Julkisia hankintoja käsittelevä sekakomitea on kokoontunut säännöllisesti väliaikaisen sopimuksen voimaantulosta alkaen. Sekakomitea käsittelee myös soveltamisalan mahdollista laajentamista. Chile EU:n ja Chilen välinen assosiaatiosopimus allekirjoitettiin 18. marraskuuta 2002[24]. Koko sopimus ei ole vielä tullut voimaan, mutta suurin osa sen määräyksistä, muun muassa julkisia hankintoja koskevat määräykset, tulivat väliaikaisesti voimaan 1. helmikuuta 2003[25]. Sopimuksella perustetaan assosiaationeuvosto valvomaan sopimuksen täytäntöönpanoa, ja sitä avustaa assosiaatiokomitea. Yleishyödyllisten palvelujen osalta EU ja Chile avaavat satama- ja lentoasematoimintaa harjoittavien julkisten yksiköiden hankinnat molemminpuolisesti. Sekä EU:hun että Chileen sovelletaan samoja kynnysarvoja, jotka vastaavat julkisia palveluja koskevassa direktiivissä sovellettavia kynnysarvoja. Cariforum EU allekirjoitti lokakuussa 2008 talouskumppanuussopimuksen kolmentoista Cariforumiin kuuluvan maan kanssa. Nämä maat ovat Antigua ja Barbuda, Bahama, Barbados, Belize, Dominica, Dominikaaninen tasavalta, Grenada, Jamaika, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinit, Saint Kitts ja Nevis, Suriname, Trinidad ja Tobago sekä Guyana. Sopimusta on sovellettu väliaikaisesti 29. joulukuuta 2008 alkaen. EU on sitoutunut tekemään yhteistyötä Haitin hallituksen ja muiden Karibian alueen kumppaneiden kanssa, jotta edellytykset, joilla Haiti voi liittyä talouskumppanuussopimukseen, täyttyisivät mahdollisimman pian. Cariforumin kanssa tehdyssä talouskumppanuussopimuksessa sen allekirjoittajat sitoutuvat noudattamaan hyvin kattavaa säännöstöä, joka koskee julkisten hankintojen avoimuutta, mutta sopimuksessa ei ole julkisten hankintojen markkinoille pääsyä koskevia määräyksiä. EU ja Cariforum ovat sopineet säännöistä, joilla pyritään varmistamaan olennaisten tietojen vapaa julkistaminen, jolla pyritään helpottamaan oikeudenmukaisten ja hyväksyttävien menettelyjen noudattamista julkisissa tarjouskilpailuissa. Vakautus- ja assosiaatiosopimuksissa ja väliaikaisissa sopimuksissa olevat julkisia hankintoja koskevat luvut Johdanto Neuvotellessaan Länsi-Balkanin maiden kanssa, jotka ovat ilmaisseet haluavansa liittyä EU:hun, EU tekee vakautus- ja assosiaatiosopimuksia (SAA-sopimuksia), joiden vastineeksi kyseiset maat sitoutuvat tekemään poliittisia, taloudellisia, kauppaan tai ihmisoikeuksiin liittyviä uudistuksia. Näille maille voidaan tarjota kiintiötöntä pääsyä joillekin tai kaikille EU:n markkinoille sekä taloudellista ja/tai teknistä apua. SAA-sopimukset ovat osa EU:n vakautus- ja assosiaatioprosessia (SAP-prosessia). Ne ovat periaatteessa samanlaisia kuin Eurooppa-sopimukset, jotka allekirjoitettiin 1990-luvulla Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa, sekä Turkin kanssa tehty Ankaran assosiaatiosopimus[26]. Assosioituvan maan ja kaikkien EU:n jäsenvaltioiden on ratifioitava kukin SAA-sopimus. Ratifiointia odoteltaessa komissio tekee väliaikaisen sopimuksen, jolla kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevat SAA-sopimuksen määräykset saadaan mahdollisimman pian voimaan. Koska SAA-sopimusten tarkoituksena on auttaa kyseisiä maita omaksumaan EU:n lainsäädäntö ja panemaan se täytäntöön, vastavuoroiset sitoumukset perustuvat yleensä asymmetrisyyteen. Tämä koskee myös julkisiin hankintoihin liittyviä määräyksiä. Allekirjoittajamaan talouden toimijat voivat riippumatta siitä, ovatko ne sijoittautuneet EY:hyn, osallistua julkisiin hankintamenettelyihin EY:ssä julkisia hankintoja koskevien EU-sääntöjen mukaisesti siitä alkaen, kun SAA-sopimus tulee voimaan, tai väliaikaisen sopimuksen voimaantulosta alkaen, jos jälkimmäisessä on vastaavat määräykset. Tätä sääntöä sovelletaan myös yleishyödyllisten palvelujen alalla tehtäviin hankintasopimuksiin heti, kun allekirjoittajamaa on antanut säädökset, joilla otetaan käyttöön alaa koskevat EY:n säännöt. Allekirjoittajamaahan sijoittautuneet EU:n yhtiöt voivat sopimuksen voimaantulosta alkaen osallistua julkisiin hankintamenettelyihin kyseisessä maassa yhtä edullisin ehdoin kuin kansalliset yhtiöt. EU:n yhtiöt, jotka eivät ole sijoittautuneet allekirjoittajamaahan, voivat osallistua julkisiin hankintamenettelyihin kyseisessä maassa yhtä edullisin ehdoin kuin kansalliset yhtiöt vasta sen jälkeen, kun sopimuksen voimaantulosta on kulunut tietty määrä vuosia[27]. Sopimukset maittain Albania EU ja Albania allekirjoittivat 12. kesäkuuta 2006 SAA-sopimuksen, joka tuli voimaan 1. huhtikuuta 2009. Markkinoillepääsy myönnetään viimeistään neljän vuoden kuluttua väliaikaisen sopimuksen voimaantulopäivästä. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia SAA-sopimus entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa allekirjoitettiin 9. huhtikuuta 2001, ja se tuli voimaan 1. huhtikuuta 2004[28]. Väliaikaisessa sopimuksessa[29], joka tuli voimaan 1. kesäkuuta 2001, ei ollut julkisia hankintoja koskevia määräyksiä. Markkinoillepääsy myönnettiin 1. huhtikuuta 2009. Montenegro Montenegro allekirjoitti 15. lokakuuta 2007 SAA-sopimuksen sekä kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskevan väliaikaisen sopimuksen. Jälkimmäinen tuli voimaan 1. tammikuuta 2008[30], kun taas SAA-sopimus tulee voimaan sen jälkeen, kun sen ratifiointi on saatu päätökseen. Markkinoillepääsy myönnettiin väliaikaisen sopimuksen voimaantulosta alkaen. Kroatia[31] Kroatian kanssa tehty SAA-sopimus tuli voimaan 1. helmikuuta 2005[32]. Markkinoillepääsy myönnettiin 1. helmikuuta 2008 alkaen. Serbia SAA-sopimus ja väliaikainen sopimus allekirjoitettiin 29. huhtikuuta 2008. Neuvosto päätti kuitenkin, että väliaikaisen sopimuksen täytäntöönpano ja SAA-sopimuksen ratifiointi edellyttävät, että neuvosto tunnustaa yksimielisesti Serbian tekevän täyttä yhteistyötä entisen Jugoslavian alueen kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. Serbian parlamentti ratifioi sopimukset 9. syyskuuta 2008. Markkinoillepääsy myönnetään viimeistään viiden vuoden kuluttua väliaikaisen sopimuksen voimaantulopäivästä. Sopimuksen tullessa voimaan Serbia muuttaa mahdollisesti voimassa olevan kotimaisten talouden toimijoiden etuusaseman hintaetuudeksi. Hintaetuuksia alennetaan asteittain viiden vuoden kuluessa. Bosnia ja Hertsegovina Bosnia ja Hertsegovinan kanssa tehty SAA-sopimus sekä kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskeva väliaikainen sopimus allekirjoitettiin 16. kesäkuuta 2008[33]. Väliaikainen sopimus[34] tuli voimaan 1. heinäkuuta 2008, kun taas SAA-sopimus tulee voimaan sen jälkeen, kun sen ratifiointi on saatu päätökseen. Markkinoillepääsy myönnetään viimeistään viiden vuoden kuluttua väliaikaisen sopimuksen voimaantulopäivästä. Sopimuksen tullessa voimaan Bosnia ja Hertsegovina muuttaa mahdollisesti voimassa olevan kotimaisten talouden toimijoiden etuusaseman hintaetuudeksi. Hintaetuuksia alennetaan asteittain viiden vuoden kuluessa. Julkisia hankintoja koskevat luvut naapuruuspolitiikan yhteydessä neuvotelluissa sopimuksissa Johdanto Euroopan naapuruuspolitiikka (ENP) luotiin vuonna 2004. Sen tavoitteena on estää uusien erottavien linjojen syntyminen EU:n ja sen maa- ja merirajojen takana sijaitsevien lähinaapureiden välille[35]. Nämä naapurit ovat Algeria, Armenia, Azerbaidžan, Valko-Venäjä, Egypti, Georgia, Israel, Jordania, Libanon, Libya, Moldova, Marokko, miehitetyt palestiinalaisalueet, Syyria, Tunisia ja Ukraina. EU tarjoaa naapureilleen ensisijaisen kumppanuuden, joka rakentuu yhteiselle sitoumukselle yhteisiin arvoihin (demokratia ja ihmisoikeudet, oikeusvaltio, hyvä hallintotapa, markkinatalouden periaatteet ja kestävä kehitys). Suhteiden syvyys riippuu kulloinkin siitä, missä määrin nämä arvot ovat yhteisiä[36]. ENP perustuu EU:n ja entisten neuvostotasavaltojen välisiin kumppanuus- ja yhteistyösopimuksiin tai Euro–Välimeri-kumppanuuden puitteissa tehtyihin assosiaatiosopimuksiin[37]. ENP:tä ei ole vielä ”aktivoitu” Valko-Venäjän, Libyan ja Syyrian osalta, koska niiden kanssa ei ole voimassa olevia sopimuksia. Kumppanuus- ja yhteistyösopimuksissa sekä assosiaatiosopimuksissa[38] määrätään julkisia hankintoja koskevasta yhteistyöstä, jonka tavoitteena on edistää julkisten hankintamenettelyjen avoimuutta ja niihin liittyvää kilpailua. Keskeistä ENP:ssä ovat kahdenväliset toimintasuunnitelmat. Niissä vahvistetaan poliittinen ja taloudellinen uudistusohjelma lyhyen ja keskipitkän aikavälin painopisteineen. Toimintasuunnitelmien täytäntöönpano on käynnissä, ja sitä edistetään ja seurataan yhteisesti alakomiteoissa. Neuvosto hyväksyi ENP:n pohjalta 20. maaliskuuta 2009 itäistä kumppanuutta koskevan aloitteen, jonka tavoitteena on edistää ja syventää EU:n suhteita Ukrainaan, Valko-Venäjään, Moldovaan, Armeniaan, Georgiaan ja Azerbaidžaniin[39]. Itäiseen kumppanuuteen kuuluvat myös neuvottelut uusista laajennetuista (assosiaatio)sopimuksista sellaisten maiden kanssa, jotka ovat halukkaita ja kykeneviä lujempaan sitoutumiseen (tällaisiin sopimuksiin kuuluvat pitkälle menevät ja laajat vapaakauppasopimukset, joissa markkinoillepääsyä koskevat säännöt yhdistetään sääntelyn saattamiseen lähemmäksi yhteisön säännöstöä). ENP – neuvottelut julkisia hankintoja koskevista kattavista luvuista maittain (Itä-Euroopan maat) Ukraina Neuvottelut Ukrainan kanssa tehtävästä laajemmasta sopimuksesta käynnistyivät virallisesti 5. maaliskuuta 2007. Helmikuussa 2008 alettiin neuvotella pidemmälle menevästä ja laajemmasta vapaakauppasopimuksesta, josta tulisi erottamaton osa assosiaatiosopimusta. Neuvottelut ovat yhä käynnissä, ja niiden tavoitteena on avata julkisten hankintojen markkinat asteittain ja vastavuoroisesti kaikilla aloilla (yleishyödylliset palvelut ja käyttöoikeussopimukset mukaan luettuina). Markkinoiden avaaminen perustuisi siihen, että Ukrainan lainsäädäntö saatetaan vähitellen lähemmäksi EY:n direktiivejä, sekä institutionaalisen uudistuksen toteuttamiseen Ukrainassa. Markkinoillepääsyn laajuus kytkeytyy siihen, miten pitkälle sääntelyä ja hallintoa pystytään uudistamaan. Georgia ja Armenia Pitkälle meneviä ja laajoja vapaakauppasopimuksia koskevien neuvottelujen valmistelu aloitettiin selvitysmatkoilla, jotka tehtiin Georgiaan lokakuussa 2008 ja Armeniaan helmikuussa 2009. Parhaillaan arvioidaan Georgian ja Armenian valmiutta neuvottelujen käynnistämiseen. ENP – neuvottelut julkisia hankintoja koskevista kattavista luvuista maittain (Euro–Välimeri-alue) Syyria Assosiaatiosopimus ei ole vielä tullut voimaan, vaikka sen teksti viimeisteltiin vuonna 2004. Siinä on, toisin kuin muissa assosiaatiosopimuksissa, yksityiskohtaiset menettelysäännöt julkisista hankinnoista sekä määräykset laajasta, molemminpuolisesta markkinoillepääsystä, joka koskee myös yleishyödyllisten palvelujen hankintoja. EU jatkaa Syyrian kanssa käymiään neuvottelujaan, jotta sopimus saataisiin allekirjoitetuksi. Libya EU ja Libya aloittivat vapaakauppasopimusta koskevat neuvottelut syyskuussa 2008. Molempien osapuolten tavoitteena on sopia julkisia hankintoja koskevista määräyksistä, joissa mennään pidemmälle kuin WTO:n GPA-sopimuksen tekstissä. EU ehdottaa, että mahdollisuus rakennusurakoita koskevien käyttöoikeussopimusten tekemiseen annettaisiin asteittain ja molemminpuolisesti ja että yleishyödyllisten palvelujen ala määriteltäisiin laajemmin yhteisössä käytetyn määritelmän mukaisesti. Neuvottelut ovat yhä käynnissä. Käynnissä olevat ja tulevat kahdenväliset neuvottelut Euroopan komissio antoi lokakuussa 2006 tiedonannon ”Globaali Eurooppa kilpailijana maailmassa”[40], jossa käsitellään EU:n ulkoista strategiaa, jolla se pyrkii parantamaan kilpailukykyään maailmantaloudessa. Keskeisenä osana tässä uudessa kauppapolitiikassa ovat uudentyyppiset vapaakauppasopimukset, joiden avulla EU pyrkii täydentämään vahvaa sitoutumistaan monenväliseen kauppajärjestelmään keskittymällä aloihin, jotka eivät toistaiseksi kuuluu WTO:n monenvälisten sääntöjen soveltamisalaan. Näihin aloihin kuuluvat myös julkiset hankinnat. Uudentyyppisten vapaakauppasopimusten keskeisinä taloudellisina kriteereinä ovat markkinapotentiaali (talouden koko ja kasvu) sekä EU:n vienti-intressejä vastaan sovellettava suoja (tariffit ja tullien ulkoiset esteet). Lisäksi EU ottaa huomioon mahdollisten kumppanien neuvottelut EU:n kilpailijoiden kanssa ja niiden todennäköiset vaikutukset EU:n markkinoihin ja talouksiin. Sisällöltään näiden uudentyyppisten vapaakauppasopimusten olisi oltava kattavia ja pitkälle tähtääviä, ja niillä olisi pyrittävä vapauttamaan kauppaa mahdollisimman paljon sekä vahvistamaan kestävää kehitystä ja ottamaan huomioon EU:n kauppakumppaneiden kehitystarpeet. Keski-Amerikka Vuonna 2004 pidetyssä EU:n, Latinalaisen Amerikan ja Karibian alueen huippukokouksessa EU ja Keski-Amerikan alueen maat sopivat uutta assosiaatiosopimusta koskevista neuvotteluista. Neuvottelut käynnistettiin myöhemmin vuonna 2007. Kauppaa käsittelevässä sopimuksen osassa on julkisia hankintoja koskeva luku, joka sisältää määräyksiä erityisesti avoimuutta ja markkinoillepääsyä koskevista säännöistä. Luvussa käsitellään myös yleishyödyllisten palvelujen hankintoja. Viimeisin neuvottelukierros saatiin päätökseen Brysselissä kesäkuussa 2009, mutta neuvottelut on nyt keskeytetty Hondurasin epävakaan poliittisen tilanteen vuoksi. Andien yhteisö EU ja Andien yhteisö kävivät aiemmin aluetason neuvotteluja kattavasta assosiaatiosopimuksesta (johon olisi sisältynyt poliittinen vuoropuhelu, yhteistyö ja kauppa). Neuvottelujen epäonnistuttua EU käynnisti helmikuussa 2009 Kolumbian, Ecuadorin ja Perun kanssa neuvottelut useamman osapuolen kauppasopimuksen tekemisestä. Tarkoitus on, että kauppaa käsittelevässä sopimuksen osassa on julkisia hankintoja koskeva luku, joka sisältää määräyksiä erityisesti avoimuutta ja markkinoillepääsyä koskevista säännöistä, yleishyödyllisten palvelujen hankinnat mukaan luettuina. Neljäs neuvottelukierros päättyi kesäkuussa Bogotassa. Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maat (AKT-maat) Kyseisten kuuden alueen kanssa (Länsi-Afrikka, Keski-Afrikka, itäinen ja eteläinen Afrikka, eteläisen Afrikan kehitysyhteisö, Karibia ja Tyynimeri) käynnistettiin lokakuussa 2003 neuvottelut talouskumppanuussopimusten tekemisestä. Sopimusten on tarkoitus olla WTO:n sääntöjen mukaisia kauppajärjestelyjä, joilla vahvistetaan AKP-maiden alueellista yhdentymistä koskevia aloitteita ja edistetään näiden maiden asteittaista yhdentymistä maailmantalouteen luomalla avoimet, selkeät ja ennakoitavat edellytykset tavara- ja palvelukauppaa varten. Irak EU ja Irak käynnistivät marraskuussa 2006 neuvottelut kauppa- ja yhteistyösopimuksen tekemisestä. EU:n ja Irakin tavoitteena on luoda WTO:n sääntöjen mukainen järjestelmä, jolla edistetään myös Irakin kanssa käytävää kauppaa ja maahan tehtäviä investointeja. Tarkoitus on, että kauppa- ja yhteistyösopimus sisältää julkisia palveluja käsittelevän kattavan luvun, joka perustuu GPA-sopimuksen sääntöihin ja jonka pohjalta julkisten hankintojen markkinat avataan EU:ssa ja Irakissa laaja-alaisesti ja molemminpuolisesti myös yleishyödyllisten palvelujen hankintojen osalta. Etelä-Korea EU:n ja Etelä-Korean välinen vapaakauppasopimus on ensimmäinen uudentyyppinen sopimus, jollaisia EU alkoi neuvotella globaalia Eurooppaa koskevan strategian mukaisesti toukokuussa 2007. Vapaakauppasopimuksessa täydennetään julkisia hankintoja koskevia sitoumuksia, joita EY ja Korea ovat tehneet GPA-sopimuksen puitteissa. Sen vuoksi julkisia hankintoja koskevassa luvussa keskitytään rakennusurakoita koskeviin käyttöoikeussopimuksiin[41], jotka eivät kuulu GPA-sopimuksen soveltamisalaan, ja pyritään antamaan pääsy näille markkinoille. Kanada EU ja Kanada käynnistivät laajaa talous- ja kauppasopimusta koskevat neuvottelut virallisesti 6. toukokuuta 2009. Alkuvuodesta 2009 tehdyn selvityksen mukaan neuvotteluissa olisi pyrittävä siihen, että sopimuksen piiriin kuuluvat kaikki keskushallinnon ja alempien hallintotasojen hankinnat kaikilla aloilla, yleishyödylliset palvelut mukaan luettuina, jotta ulkomaiset tavarantoimittajat ja palvelunsuorittajat saisivat vähintään yhtä edullisen kohtelun kuin kotimaisetkin. Lisäksi sopimukseen olisi lisättävä avoimuutta koskevia määräyksiä, jotta liike-elämän toimijat voisivat perehtyä lakeihin, määräyksiin, menettelyihin ja käytäntöihin ja saada siten helposti tietoa julkisista hankinnoista. Osapuolet sopivat, että menettelyihin liittyvien sitoumusten lähtökohtana pidettäisiin WTO:n GPA-sopimuksen tekstiä. Ensimmäinen neuvottelukierros pidetään lokakuussa 2009. Kiina Joulukuussa 2005 kokoontuneen yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston päätelmien mukaisesti EU neuvottelee Kiinan kanssa kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen, jonka tavoitteena on luoda entistä paremmat puitteet kahdenvälisiä kauppa- ja investointisuhteita varten muun muassa julkisten hankintojen alalla ja saattaa vuonna 1985 tehty EY:n ja Kiinan välinen kauppa- ja yhteistyösopimus ajan tasalle. MITEN JULKISTEN HANKINTOJEN MARKKINOITA OLISI AVATTAVA TÄSTÄ ETEENPÄIN EU on aina pyrkinyt edistämään vapaata maailmankauppaa ja tunnustanut sen, että markkinat ovat yhä enemmän kytköksissä toisiinsa valtioiden rajoista riippumatta. Oikein ohjattuna tämä kehitys voi vaurastuttaa maailmantaloutta. On selvää, että Euroopan on uudistettava talouttaan ja parannettava kilpailukykyään, jotta se selviytyisi globalisaation aiheuttamista paineista. Sen on reagoitava näihin paineisiin sisäisesti, mutta sen on myös kiinnitettävä yhä enemmän huomiota kansainvälisiin suhteisiinsa. Sisämarkkinoiden ensisijaiset tavoitteet voidaan saavuttaa vain, jos niihin panostetaan riittävästi myös kansainvälisellä näyttämöllä. EU on perinteisesti ollut avoin talous ja vapaakaupan kannattaja. Julkisten hankintojen osalta tämä merkitsee vähäistä protektionismia. Tätä EU:n omaksumaa lähestymistapaa ei kuitenkaan noudateta kaikkialla maailmassa. Poliittisten paineiden vuoksi julkisissa hankinnoissa on yleensä suosittu kotimaisia toimittajia ulkomaisten kilpailijoiden kustannuksella. Sen vuoksi julkisista hankinnoista ei ole tullut WTO:ssa sellaista alaa, jolla olisi asetettu monenvälisiä velvoitteita. Lähes kaikki EU:n keskeiset kauppakumppanit käyttävät julkisissa hankinnoissaan rajoittavia menettelyjä, jotka syrjivät EU:n tavarantoimittajia ja palvelunsuorittajia. Nykyinen talouskriisi on vielä lisännyt tällaisten menettelyjen käyttöä. Julkiset hankinnat ovat ala, jolla EU:n viejillä on paljon käyttämättömiä mahdollisuuksia. EU:n yritykset ovat maailmanlaajuisesti johtoasemassa esimerkiksi kuljetusvälineiden, julkisten rakennusurakoiden ja yleishyödyllisten palvelujen alalla. Ne kohtaavat kuitenkin lähes kaikkien EU:n kauppakumppanien taholta syrjintää, joka käytännössä sulkee vientimahdollisuudet. EU pyrkii poistamaan kaupan esteitä kahdella tavalla. Ensiksi se pyrkii tekemään vapaakauppasopimuksia, joiden julkisia hankintoja koskevat luvut ovat kattavia ja perustuvat EU:n omien sääntöjen kaltaisiin sääntöihin (uuden sukupolven vapaakauppasopimukset). Toiseksi EY neuvottelee GPA-sopimuksen osapuolena niiden maiden kanssa, jotka haluavat liittyä kyseiseen sopimukseen, jotta siitä saataisiin monenvälinen sopimus. Neuvoteltaessa julkisia hankintoja koskevista luvuista EU tarjoaa oikeudellisesti varmaa, syrjimätöntä pääsyä suurille julkisten hankintojen markkinoille, mikä vaikuttaa myönteisesti sen neuvotteluasemaan. Tätä myönteistä vaikutusta heikentää kuitenkin jossain määrin EU:n yleinen avoimuus, koska muut osapuolet ovat tietoisia siitä, etteivät sellaisetkaan hankinnat, jotka eivät sisälly neuvotteluissa annettuun lopulliseen tarjoukseen, ole suojamuurin takana täysin ulottumattomissa. EU on aina käynyt neuvottelujaan virallisen vastavuoroisuuden pohjalta. Tilanteissa, joissa tietyt osapuolet eivät ole täyttäneet EU:n markkinoillepääsylle asettamia odotuksia, vastavuoroisuutta on täytynyt tulkita tiukemmin. Näin on myös käynnissä olevissa GPA-neuvotteluissa, joissa EY on joutunut tarkistamaan tarjoustaan ottaakseen huomioon muiden osapuolten halukkuuden ja mahdollisuudet avata omat julkiset hankintansa ulkomaiselle kilpailulle. Kun EU:n neuvotteluasemaa pyritään vahvistamaan, on edelleen tarkasteltava myös taloudellista vastavuoroisuutta (eli arvioitava kolmannen osapuolen hankintamarkkinoiden todellista arvoa). Tapauksissa, joissa merkittävät kauppakumppanit hyötyvät EU:n yleisestä avoimuudesta mutta joissa niillä ei ole minkäänlaista aikomusta pyrkiä vastavuoroisuuteen, EU voisi harkita tarkoin kohdennettuja markkinoillepääsyn rajoituksia, jotka koskisivat joitakin EU:n hankintamarkkinoiden osia. Näin se voisi kannustaa kyseisiä kumppaneita tarjoamaan vastavuoroista markkinoiden avaamista[42]. EU:n neuvotteluasema vahvistuisi myös, jos yksittäiset eurooppalaiset hankintaviranomaiset käyttäisivät järkeviä ja asianmukaisia toimenpiteitä, jotka EU:n hankintalainsäädäntö tarjoaa jo niiden käyttöön varsinkin, kun on kyse yleishyödyllisten palvelujen hankinnoista. [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/17/EY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta. [2] EU-25:tä koskevat tiedot vuodelta 2006. Lähde: Eurostat. [3] EU-27:ää koskevat tiedot vuodelta 2007. Lähde: Tenders Electronic Daily. [4] Direktiivi 2004/17/EY. [5] Brysselissä 12. helmikuuta 2007 pidetty ulkosuhteiden neuvoston 2780. kokous, asiakirja nro 6039/07, s. 6. [6] Lähde: komission arvio. [7] Lähde: komission arvio. [8] Cariforumiin kuuluvat Antigua ja Barbuda, Bahama, Barbados, Belize, Dominica, Dominikaaninen tasavalta, Grenada, Guyana, Haiti, Jamaika, Saint Kitts ja Nevis, Saint Lucia, Saint Vincent ja Grenadiinit, Suriname, Trinidad ja Tobago. [9] Alankomaat Aruban osalta, Euroopan yhteisöt, Hongkong, Islanti, Israel, Japani, Kanada, Kiina, Korea, Liechtenstein, Norja, Singapore, Sveitsi, Taiwan ja Yhdysvallat. [10] Joulukuun 22 päivänä 1994 tehty neuvoston päätös 94/800/EY, EYVL L 336, 23.12.1994, s. 1. [11] Islanti, Liechtenstein ja Norja. [12] XXIV artiklan 7 kohdan b ja c alakohta. [13] Jordania ja Taiwan vahvistivat, että tarjouksia, jotka ne olivat antaneet neuvotellessaan liittymisestään nykyiseen sopimukseen, olisi pidettävä niiden tarjouksina myös soveltamisaloja koskevissa neuvotteluissa. [14] Brysselissä 12. helmikuuta 2007 pidetty ulkosuhteiden neuvoston 2780. kokous , asiakirja nro 6039/07, s. 6. [15] Tšekin, Viron, Kyproksen, Unkarin, Latvian, Liettuan, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian liittyminen EU:hun 1. toukokuuta 2004. [16] Lokakuun 14. päivä 2003 tehty sopimus Tšekin, Viron , Kyproksen, Unkarin, Latvian, Liettuan, Maltan, Puolan, Slovenian ja Slovakian osallistumisesta Euroopan talousalueeseen (EUVL L 130, 29.4.2004, s. 11; ETA-täydennysosa N:o 23, 29.4.2004, s. 1). [17] EUVL L 221, 25.8.2007. [18] Pakettiin sisältyvät seitsemää alaa koskevat sopimusneuvottelut (nämä alat ovat henkilöiden vapaa liikkuvuus, maataloustuotteiden kauppa, julkiset hankinnat, vaatimustenmukaisuuden arvioinnit, lentoliikenne, yhdistetty maantie-rautatiekuljetus ja Sveitsin osallistuminen tutkimuksen viidenteen puiteohjelmaan). Kyseisiä sopimuksia yhdistää toisiinsa sopimuksen päättämistä koskeva lauseke, mikä tarkoittaa sitä, että kaikki sopimukset ovat tulleet yhdessä voimaan ja ne myös päättyvät yhdessä, jos jokin niistä päätetään. [19] EYVL L 114, 30.4.2002, s. 430. [20] Neuvoston päätös 2000/658/EY, EYVL L 276, 28.10.2000. Päätöstä on muutettu 31 päivänä tammikuuta 2005 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/202/EY, jolla on otettu huomioon uusien maiden liittyminen EU:hun vuonna 2004, EUVL L 66, 12.3.2005. [21] EYVL L 226, 13.8.1998. [22] Päätöksen 2/2000 liite XII. [23] NAFTA on Pohjois-Amerikan vapaakauppasopimus. [24] EYVL L 352, 30.12.2002. [25] Neuvoston päätös 2002/979/EY, EYVL L 352, 30.12.2002. Päätöstä on muutettu 22 päivänä marraskuuta 2004 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2005/106/EY, jolla on otettu huomioon uusien maiden liittyminen EU:hun vuonna 2004, EUVL L 38, 10.2.2005. [26] On muistettava, että Ankaran assosiaatiosopimuksessa ei ole julkisia hankintoja koskevia määräyksiä. EY–Turkki-assosiaationeuvoston päätöksessä 1/95 (48 artiklassa) säädetään kuitenkin neuvotteluista, joiden tavoitteena on laajentaa tulliliitto käsittämään myös julkisten hankintojen markkinoille pääsyn, mutta mihinkään toimiin ei ole toistaiseksi ryhdytty. [27] Poikkeuksena tästä säännöstä on Montenegro, jonka julkisten hankintojen markkinoille yhteisön yritykset pääsevät väliaikaisen sopimuksen voimaantulosta alkaen sijoittautumispaikastaan riippumatta. [28] EUVL L 84, 20.3.2004. [29] EYVL L 124, 4.5.2001. [30] Sopimus allekirjoitettiin 15.10.2007, EUVL L 345, 28.12.2007. [31] Kroatia on EU:n jäsenyyttä hakenut ehdokasmaa, jonka liittymisestä neuvotellaan parhaillaan. Julkisia hankintoja koskevat neuvottelut (luku 5) käynnistyivät 16. joulukuuta 2008. Neuvosto on asettanut neuvottelujen päättämiselle kolme edellytystä, jotka liittyvät lainsäädännön yhdenmukaistamiseen, lainsäädännön täytäntöönpanoon ja hallinnollisten valmiuksien kehittämiseen. Näiden kolmen edellytyksen on täytyttävä ennen kuin lukua 5 koskevat neuvottelut voidaan saattaa päätökseen. [32] EUVL L 26, 28.1.2005. [33] Neuvoston asetus (EY) N:o 594/2008 ja neuvoston päätös 2008/474/EY, EUVL L 169, 30.6.2008. [34] EUVL L 169, 30.6.2008, s. 13. [35] Vaikka EU:n naapureihin kuuluu myös Venäjä, EU:n ja Venäjän suhteita kehitetään strategisen kumppanuuden puitteissa neljällä ”yhteisellä alueella”. [36] ENP on laajentumisprosessista täysin erillinen prosessi, joka ei kuitenkaan rajoita sitä, miten EU:n ja sen naapureiden suhteet kehittyvät tulevaisuudessa, kuten perustamissopimuksessa määrätään. [37] EU:n ja palestiinalaishallinnon välisten suhteiden oikeusperustana on kaupasta ja yhteistyöstä tehty väliaikainen assosiaatiosopimus, joka on allekirjoitettu palestiinalaishallinnon puolesta toimivan Palestiinan vapautusjärjestön (PLO:n) kanssa. [38] Armenian osalta 48 artiklassa, Azerbaid~[pic]anin osalta 49 artiklassa, Egyptin osalta 38 artiklassa, Georgian , Azerbaidžanin osalta 49 artiklassa, Egyptin osalta 38 artiklassa, Georgian osalta 50 artiklassa, Israelin osalta 1 ja 35 artiklassa (jossa täsmennetään, mihin tavoitteeseen yleishyödyllisellä alalla toimivien yritysten hankintamarkkinoiden molemminpuolisella avaamisella pyritään), Jordanian osalta 58 artiklassa, Libanonin osalta 39 artiklassa, Moldovan osalta 54 artiklassa, Marokon osalta 41 artiklassa, miehitettyjen palestiinalaisalueiden osalta 34 artiklassa, Tunisian osalta 41 artiklassa ja Ukrainan osalta 55 artiklassa. [39] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle aiheesta "Itäinen kumppanuus", {SEC(2008) 2974}. [40] ”Globaali Eurooppa kilpailijana maailmassa” (KOM(2006) 567 lopullinen). [41] Korean osalta BOT-tyyppiset (Build-Operate-Transfer) käyttöoikeussopimukset. [42] Tätä lähestymistapaa ei harkittaisi köyhien kehitysmaiden kohdalla.