Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Jäsenvaltioiden kertomukset vuonna 2002 havaituista käyttäytymistavoista, joilla rikottiin vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä /* KOM/2003/0782 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE - Jäsenvaltioiden kertomukset vuonna 2002 havaituista käyttäytymistavoista, joilla rikottiin vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä 1. Johdanto Neuvoston asetuksella (EY) N:o 1447/1999 [1] otettiin käyttöön sellaisten käyttäytymistapojen luettelo, joilla rikotaan vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä. Luetteloon sisältyvät rikkomiset liittyvät yhteisön kalakantojen säilyttämistä, seurantaa ja kalastustuotteiden kaupan pitämistä koskevissa säännöissä asetettuihin tärkeimpiin velvoitteisiin. Alueelliset kalastusjärjestöt, kuten Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO), ovat ottaneet käyttöön samanlaisia luetteloita. Näiden käyttäytymistapojen vakavuudesta johtuen kansallisten viranomaisten olisi määrättävä niistä seuraamus, joka on suhteellinen, tehokas ja varoittava. [1] EYVL L 167, 2.7.1999, s. 5. Avoimuuden takaamiseksi jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tiedot havaittujen rikkomisten seurauksena toteutetuista menettelyistä. Näitä tietoja arvioimalla voidaan verrata jäsenvaltioita siltä osin kuin on kyse mahdollisesti vakaviin rikkomisiin syyllistyneitä kalastusalan toimijoita vastaan aloitetuista menettelyistä ja lopulta määrättyjen seuraamusten tehokkaasta ja varoittavasta luonteesta. Lainsäätäjän tavoite on ollut luoda tasapuoliset toimintaedellytykset kalastajille, joiden luottamus valvontaviranomaisiin kasvaisi sen seurauksena kaikkialla Euroopan yhteisössä ja jotka siksi sitoutuisivat yhteisön kalavarojen säilyttämistä koskeviin sääntöihin. Näiden tietojen komissiolle toimittamisesta säädetään komission asetuksessa (EY) N:o 2740/1999 [2]. Jäsenvaltion on toimitettava komissiolle jokaisen kansallisten valvontaviranomaisten havaitseman ja viralliseen raporttiin johtaneen vakavan rikkomisen osalta rikkomisen luonne ja yksityiskohdat (päivämäärä, vyöhyke/satama, lippuvaltio/kansallisuus), aloitetun menettelyn tyyppi (hallinnollinen, rikosoikeudellinen), eri käsittelyvaiheissa tehdyt päätökset ja määrättyjen seuraamusten luonne (sakon määrä, kalastusluvan peruuttaminen, saaliiden tai pyydysten takavarikoiminen). [2] EYVL L 328, 22.12.1999, s. 62. Tämä tiedonanto koskee tietoja, jotka on saatu jäsenvaltioilta niistä tapauksista, joissa on rikottu vakavasti YKP:n sääntöjä ja joita koskeva menettely on aloitettu vuonna 2002. Tämä on kolmas asiaa koskeva tiedonanto. Komissio esitteli vuotta 2000 koskevat tiedot 12. marraskuuta 2001 antamassaan tiedonannossa [3] ja vuotta 2001 koskevat tiedot 5. joulukuuta 2002 antamassaan tiedonannossa [4]. Komissio ei halua tässä asiakirjassa esittää kommenttejaan siitä, miten hyvin jäsenvaltiot ovat noudattaneet YKP:n sääntöjä tai miten täsmällisiä ovat jäsenvaltioiden toimittamat kertomukset käyttäytymistavoista, joilla rikottiin vakavasti yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä. Sen se aikoo tehdä tulossa olevassa yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanon valvontaa koskevassa kertomuksessaan. [3] KOM(2001) 650, 12.11.2001. [4] KOM(2002) 687, 5.12.2002. 2. Jäsenvaltioiden vuotta 2002 koskevat kertomukset Jäsenvaltioiden oli toimitettava komissiolle kertomukset vuonna 2002 havaituista tapauksista viimeistään 31. maaliskuuta 2003. Tietojen käsittelyn helpottamiseksi tiedot oli toimitettava sähköisessä muodossa, joka vastaa kalastuksen seurannan ja valvonnan asiantuntijaryhmän kokouksessa 21. helmikuuta 2001 esiteltyä sähköistä toimitusmuotoa (valmisteluasiakirja FIDES II Message Definition [5]). [5] FIDES: Kalastuksen tietojenvaihtojärjestelmä. Aiempina vuosina jäsenvaltioilta saatujen tietojen käsittelyssä esiin tulleiden eräiden teknisten ongelmien, joista johtuen jotkin kertomukset voitiin tutkia vain osittain, välttämiseksi kaikille jäsenvaltioille lähetettiin lisäksi 6. maaliskuuta 2003 kirje, jossa pyydettiin noudattamaan seuraavia sääntöjä: - tiedot rikkomisista, joita koskeva menettely päättyi vuonna 2002 mutta oli alkanut vuonna 2000 tai 2001, on lähetettävä erillään niitä rikkomisia koskevista tiedoista, joiden osalta menettely aloitettiin vuonna 2002, - jos hallinnolliset tai oikeudelliset toimet on toteuttanut muu kuin rikkomisen havainnut jäsenvaltio, ensiksi mainittu jäsenvaltio ilmoittaa rikkomisen kertomuksessaan, - alue, jolla rikkominen on tapahtunut, ilmoitetaan CIEM/ICES-koodeja käyttäen, ja jos näitä ei ole (esim. Välimeri), käytetään FAO:n koodeja. Jos rikkominen on tapahtunut aluevesillä, maininta "aluevedet" on riittävä. Jos rikkominen on tapahtunut alueellisen kalastusjärjestön toimivaltaan kuuluvalla alueella, mainitaan kyseinen järjestö; - jos rikkominen on todettu satamassa suoritetussa tarkastuksessa, satama yksilöidään NUTS3-koodilla [6], [6] NUTS: Tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistö. - jos samaa käyttäytymistapaa koskevia rikkomisia on useampia, rikkomisen perusteella määrättyjen keskimääräisten sakkojen laskemiseksi tarkemmin olisi suotavaa, että jokainen yksittäinen rikkominen käsitellään erikseen. Jos se ei käytännöllisistä tai oikeudellisista syistä johtuen ole mahdollista, tällaiset tapaukset olisi ilmoitettava komissiolle. Jäsenvaltioita pyydettiin myös toimittamaan komission asetuksessa säädettyjen tietojen lisäksi eräitä lisätietoja, joiden avulla tilannetta yhteisössä voidaan analysoida yksityiskohtaisemmin. Sitä varten jäsenvaltioita pyydettiin ilmoittamaan erillisellä liitteellä seuraavat seikat: - asetuksessa (EY) N:o 1447/99 luokiteltuihin vakaviin rikkomisiin liittyvät kansalliset säännökset sekä määrätyt seuraamukset (sakkojen suuruudet sekä saaliiden ja/tai pyydysten takavarikointimahdollisuus mukaan luettuina), - suullisten ja kirjallisten huomautusten oikeudellinen pätevyys sekä niiden oikeusperusta, - vuonna 2002 merellä ja satamissa tarkastettujen alusten kokonaismäärä, - vuonna 2002 tarkastettujen yritysten ja huutokauppapaikkojen kokonaismäärä, - lajit, joihin rikkomisia on eniten kohdistunut (käytetään FAO:n koodia), - hallinnollisen ja/tai oikeudellisen menettelyn keskimääräinen kesto asian käsittelyn aloittamisesta sen päättymiseen saakka, - valvonnan tehostamiseksi vuonna 2002 hyväksytyt tai ehdotetut lainsäädännölliset toimenpiteet. Valitettavasti valtaosa jäsenvaltioista ei noudattanut yhteisön lainsäädännössä asetettua määräaikaa eikä täysin koodeja koskevia pyyntöjä (ks. yksityiskohtaiset tiedot liitteessä I). Lisäksi vain Belgia, Portugali, Ranska, Tanska, Yhdistynyt kuningaskunta ja osittain Espanja toimittivat komission pyytämät lisätiedot. Nämä tiedot mainitaan kutakin jäsenvaltiota käsittelevässä luvussa. Huomattakoon, että komissio on laatinut liitteenä olevat taulukot yksinomaan jäsenvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta asetuksen (EY) N:o 2740/1999 mukaisesti ja on sisällyttänyt huomautuksiinsa mahdollisuuksien mukaan muuta kautta saatuja tietoja. Toimitettujen tietojen perusteella tilanne jäsenvaltioissa näyttää seuraavalta: 2.1. BELGIA Belgia havaitsi ja ilmoitti komissiolle 49 vakavaa rikkomistapausta, jotka jakautuivat 6 käyttäytymistyypin osalle. Näistä 24 tapausta koski Belgian lipun alla purjehtivia aluksia tai belgialaisia kalastajia; 19 tapauksessa lippuvaltiota tai kansallisuutta ei ilmoitettu. Suurin osa (21 tapausta) koski valvonta-asiakirjojen tietojen väärentämistä [E1]. Rikkomisista 12 havaittiin satamissa. Kaikki havaitut tapaukset asetettiin rikosoikeudelliseen menettelyyn ja 31 tapauksessa määrättiin seuraamus. Keskimääräinen sakko oli 1 143 euroa. Sakkoja määrättiin itse asiassa vain kahdesta käyttäytymistyypistä, satelliittiseurantajärjestelmään puuttuminen [E2], josta määrätty sakko oli 1 500 euroa, ja valvonta-asiakirjojen tietojen väärentäminen [E1], josta keskimääräinen sakko oli 1 083 euroa. Lisäksi Belgia määräsi seuraamukseksi saaliiden tai pyydysten takavarikoinnin 10 tapauksessa, mutta yhtään lisenssin peruuttamista ei ilmoitettu. Belgian lainsäädännössä säädetään erilaisista sakoista (jotka vaihtelevat 100 x 5 eurosta 100 000 x 5 euroon) ja vankeusrangaistuksista (15 päivästä 5 vuoteen) kalastusta koskevien rikkomisten rankaisemiseksi. Seuraamus voidaan kaksinkertaistaa, jos on olemassa raskauttavia asianhaaroja (uusiminen, yöllä tehty rikkominen tai tarkastuksesta kieltäytyminen). Jos rikkoja saadaan kiinni itse teossa, saaliit ja pyydykset voidaan takavarikoida ja alus voidaan takavarikoida ja pidättää. Kirjallisessa varoituksessa on mainittava rikkomisen luonne ja aika, jonka kuluessa rikkojan on korjattava tilanne. Siinä on myös ilmoitettava, että jos rikkoja uusii tekonsa tai ei korjaa tilannetta varoituksen saatuaan, asiasta laaditaan virallinen raportti. Suullisilla varoituksilla on sama arvo kuin muillakin tiedoilla, ja niitä voidaan käyttää osoittamaan syyllisen uppiniskaisuutta. Asiaa käsittelevä tuomioistuin voi ottaa ne huomioon seuraamusta määrätessään. Vuoden 2002 aikana 159 alusta tarkastettiin merellä, 205:tä alusta havainnoitiin ilmasta ja 345 alusta tarkastettiin satamassa. Rikkomiset kohdistuivat vuonna 2002 useimmiten kielikampelaan, punakampelaan, turskaan, merikrottiin, piikkikampelaan ja tylppäpyrstömolvaan. Kun rikkominen tapahtuu, rikosoikeudellinen menettely toteutetaan nopeasti. Hallinnollisesta menettelystä ei ole säädetty. Vuonna 2002 ei otettu käyttöön uusia kalastuksenvalvontaan liittyviä lainsäädännöllisiä toimenpiteitä. 2.2. TANSKA Tanska havaitsi ja ilmoitti 442 vakavaa rikkomista (näistä 415 koski Tanskan lipun alla purjehtivia aluksia tai tanskalaisia kalastajia, 26 koski muiden jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivia aluksia tai muiden jäsenvaltioiden kansalaisia ja 1 kolmatta maata). Rikkomiset jakautuivat 15 käyttäytymistyypin osalle. Kaksi yleisintä rikkomistyyppiä olivat valvonta-asiakirjojen tietojen väärentäminen [E1] (183 tapausta) ja kiellettyjen pyydysten käyttö tai aluksella pito [D1] (95 tapausta). 339 rikkomista havaittiin maissa. Hallinnollinen menettely aloitettiin 215 tapauksessa, rikosoikeudellinen menettely 128 tapauksessa ja yhdistetty hallinnollinen ja rikosoikeudellinen menettely 59 tapauksessa. Seuraamuksia määrättiin 319 tapauksessa. Keskimääräinen sakko oli 622 euroa, ja sakot vaihtelivat 3 354 eurosta (luvaton kalastus [D5]) 393 euroon (valvonta-asiakirjojen tietojen väärentäminen [E1]). Lisäksi Tanska määräsi saaliit tai pyydykset takavarikoitaviksi 34 tapauksessa ja lisenssin peruutettavaksi 111 tapauksessa, lähinnä kiellettyjen pyydysten käytön tai aluksella pidon [D1] vuoksi (82 tapausta). Tanskan lainsäädännön mukaisesti seuraamukset voidaan määrätä sakkoina tai laittomien saaliiden taikka laittomasti käytettyjen pyydysten takavarikoimisena. Vakuus on vahvistettu menettely rikostapausten ratkaisemiseksi, ja sen määrää joko poliisi tai tuomioistuin. Tanskan kalastuksenvalvontaviranomaiset voivat antaa varoituksia (tavallisesti suullisia) tai suosituksia. Tällaista ratkaisua voidaan käyttää tapauksissa, joissa säännön rikkomisen voidaan osoittaa olleen vähämerkityksisempi tai joissa valvontaviranomainen katsoo sakon olevan rikkomiseen nähden suhteeton. Tällaisissa tapauksissa määrätään tavallisesti vakuus. Vuonna 2002 tehtiin 809 tarkastusta merellä ja 379 tarkastusta maissa. Satamissa tehtiin 3 439 elintarvikkeiksi tarkoitettuja kaloja koskevaa tarkastusta ja tarkastettiin 1 669 rehukalasaalista. Kaikkiaan tarkastettiin 2 347 yritystä ja kalahuutokauppaa. Tanskan viranomaiset eivät ole laatineet lajikohtaisia tilastoja kaloista, joihin rikkomiset useimmiten kohdistuvat. Kun lisenssi peruutetaan hallinnollisella menettelyllä, reagointiaikaa on keskimäärin kaksi tai kolme päivää rikkomisen kirjaamisesta tapauksen ratkaisemiseen. Jos lisenssinhaltija valitsee tuomioistuinkäsittelyn, siihen kuluu aikaa vuodesta kahteen vuoteen, mutta se ei merkitse sitä, etteikö lisenssin peruuttamista sovellettaisi. Vuonna 2002 ulkomaisten alusten (muiden jäsenvaltioiden alukset mukaan luettuina) pysäyttämistä koskevia sääntöjä täsmennettiin ja käyttöön otettiin mahdollisuus määrätä sakkoja kalahuutokauppoja ja ensimmäistä kertaa tapahtuvia kalastustoimia koskevien sääntöjen rikkomisesta. Lisäksi kalastusalusten satelliittiseurantaa koskevia vaatimuksia tiukennettiin niin, että jos voidaan osoittaa, ettei laitteisto toimi, kalastusaluksen päällikön on keskeytettävä kalastus, nostettava pyydykset pois ja purjehdittava annettuun satamaan korjauttamaan laitteistonsa. Poikkeuksena edellä olevaan aluksen voidaan antaa suorittaa kalastusmatkansa loppuun, jos aluksen toimintaa voidaan seurata muulla tavoin päällikön suostuessa antamaan manuaalisen ilmoituksen sijainnistaan vähintään puolen tunnin välein. 2.3. SAKSA Saksa havaitsi ja ilmoitti komissiolle 118 vakavaa rikkomistapausta, jotka jakautuivat 8 käyttäytymistyypin osalle. Kaikki tapaukset koskivat Saksan lipun alla purjehtivia aluksia tai saksalaisia kalastajia. Suurin osa (56 tapausta) koski valvonta-asiakirjoissa vaadittujen tietojen väärentämistä [E1]. Kaikki tapaukset asetettiin hallinnolliseen menettelyyn ja seuraamuksia määrättiin 101 tapauksessa. Keskimääräinen sakko oli 820 euroa, ja sakot ulottuivat 83 eurosta (kalastusaluksen tunnistetietojen väärentäminen, poistaminen tai salaaminen [C3]) 3 962 euroon (kalastus ilman lupaa [C1]). Saksa ei ilmoittanut yhtään takavarikkoa tai lisenssin peruuttamista. 2.4. KREIKKA Kreikka havaitsi ja ilmoitti 1 021 vakavaa rikkomista (niistä 1 018 koski Kreikan lipun alla purjehtivia aluksia tai kreikkalaisia kalastajia), jotka jakautuivat 10 käyttäytymistyypin osalle. Suurin osa (648 tapausta) koski kiellettyjen kalastustapojen käyttöä [D2]. 1 003 tapausta asetettiin hallinnolliseen menettelyyn ja 18 tapausta yhdistettyyn hallinnolliseen ja rikosoikeudelliseen menettelyyn. Kreikka määräsi seuraamuksia 1 012 tapauksessa. Keskimääräinen sakko 897 tapauksessa oli 678 euroa, ja sakot ulottuivat 300 eurosta (kalastus väärennettyä asiakirjaa käyttäen [C2], kalastusaluksen tunnistetietojen väärentäminen [C3] ja kielletyn lajin kohdennettu kalastus tai aluksella pitäminen [D4]) 1 200 euroon (kielletyn pyydyksen kiinnittämättä jättäminen [D3]). Kreikka määräsi saaliiden tai pyydysten takavarikon 980 tapauksessa ja lisenssin peruuttamisen 560 tapauksessa (kummatkin lähinnä kiellettyjen kalastustapojen käyttämisestä [D2]). 2.5. ESPANJA Espanja havaitsi ja ilmoitti 1 785 vakavaa rikkomista (näistä 1 295 koski Espanjan lipun alla purjehtivia aluksia tai espanjalaisia kalastajia, 185 koski muiden jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivia aluksia tai muiden jäsenvaltioiden kansalaisia ja 34 kolmatta maata; 271 tapauksessa lippuvaltiota tai kansalaisuutta ei ole mainittu). Rikkomiset jakautuivat 13 käyttäytymistyypin osalle. Kaksi yleisintä tyyppiä olivat kalastaminen ilman lisenssiä tai muuta lupaa [C1] (445 tapausta) ja luvaton kalastus [D5] (375 tapausta). Rikkomisista 780 havaittiin satamissa. Hallinnollista menettelyä sovellettiin 1 614 tapauksessa ja kaikissa niissä määrättiin seuraamus. Keskimääräinen sakko oli 2 126 euroa, ja sakot vaihtelivat 105 628 eurosta (kielletyn pyydyksen kiinnittämättä jättäminen [D3]) 545 euroon (kalastus väärennettyä asiakirjaa käyttäen [C2]). Lisäksi Espanja määräsi kaikissa näissä tapauksissa saaliit tai pyydykset takavarikoitaviksi ja lisenssit peruutettaviksi. Pääasiallinen Espanjan soveltama seuraamus on 301 eurosta 60 000 euroon vaihteleva sakko vakavissa rikkomisissa ja 60 001 eurosta 300 000 euroon vaihteleva sakko erittäin vakavissa rikkomisissa. Lisäksi on sovellettu vakavissa rikkomisissa kalastustoiminnan keskeyttämistä enintään kolmen vuoden ajaksi, pyydysten tai saaliiden takavarikointia ja kalastusluvan keskeyttämistä, peruuttamista tai uusimatta jättämistä enintään kolmen vuoden ajaksi. Erittäin vakavissa rikkomisissa on sovellettu kalastustoiminnan keskeyttämistä enintään viiden vuoden ajaksi, pyydysten tai saaliiden takavarikointia ja kalastusluvan keskeyttämistä, peruuttamista tai uusimatta jättämistä enintään viiden vuoden ajaksi, lainojen, avustusten ja julkisen tuen keskeyttämistä enintään viideksi vuodeksi ja aluksen takavarikoimista. Nämä seuraamukset voidaan määrätä vain sellaisen hallinnollisen päätöksen jälkeen, joka on johtanut hallinnolliseen päätöslauselmaan, johon seuraamus on kirjattu ja joka on täytäntöönpanokelpoinen. Hallinnollisen menettelyn kesto on enintään kuusi kuukautta. 2.6. RANSKA Ranska havaitsi ja ilmoitti komissiolle 288 vakavaa rikkomistapausta, jotka jakautuivat 14 käyttäytymistyypin osalle (näistä 222 koski Ranskan lipun alla purjehtivia aluksia tai ranskalaisia kalastajia, 59 koski muiden jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivia aluksia tai muiden jäsenvaltioiden kansalaisia, ja 7 tapauksessa lippuvaltiota tai kansalaisuutta ei ole mainittu). Suurin osa (88) koski vähimmäiskokoa koskevien sääntöjen noudattamatta jättämistä [D6]. Rikkomisista 94 havaittiin satamissa. 20 tapausta asetettiin hallinnolliseen menettelyyn ja 203 tapausta rikosoikeudelliseen menettelyyn. Seuraamuksia määrättiin 139 tapauksessa. Keskimääräinen sakko oli 2 367 euroa, ja sakot vaihtelivat 206 eurosta (valvonta-asiakirjojen tietojen väärentäminen [E1]) 7 563 euroon (kiellettyjen pyydysten käyttö tai aluksella pito [D1]). Ranska määräsi myös pyydysten tai saaliiden takavarikoinnin 84 tapauksessa ja lisenssin peruuttamisen yhdessä ainoassa tapauksessa vähimmäiskokoa koskevien sääntöjen noudattamatta jättämisestä [D6]. Rikosoikeudellisessa menettelyssä, josta on säädetty laissa, voi seurata saaliiden, pyydysten ja jopa aluksen takavarikoiminen. Virallisen syyttäjän laatimassa kirjallisessa varoituksessa todetaan säännön noudattamatta jättäminen, jonka vakavuus ei aiheuta asettamista rikosoikeudelliseen menettelyyn. Jos kirjalliseen varoitukseen kirjattu rikkomus uusitaan, seuraamus voi olla vakavampi. Merenkulkulaitoksen yksiköt, valvontaelimet tai muut yksiköt tarkastivat yli 2 200 alusta (aluksella) Ranskan lainkäyttövaltaan tai suvereniteettiin kuuluvilla vesillä ja tulliviranomaiset tarkastivat yli 500 alusta. Ranskan valtion tai departementtien rannikkovartijoiden tarkastamien alusten lukumäärästä ei ole tietoa. 13 860 alusta tunnistettiin ilmasta. Noin 2 700 tarkastusta tehtiin saaliita purettaessa. Yli 33 500 tarkastusta tehtiin myyntivaiheessa. Useimmiten rikkominen kohdistui seuraaviin lajeihin: kummeliturska, punakampela, merikrotti, turska, kampasimpukat ja makrilli. Menettelyn kesto vaihtelee sen tyypistä riippuen, ja se voi vaihdella riippuen siitä, onko vastaaja Ranskan kansalainen vai ei. Vuoden 2003 alussa kalastus- ja vesiviljelyosasto antoi hallinnollisen määräyksen säännöistä, jotka koskevat merellä käytettävien pyydysten silmäkoon ja vaijereiden läpimitan tarkastamista. 2.7. IRLANTI Irlanti havaitsi ja ilmoitti komissiolle 26 vakavaa rikkomistapausta, jotka jakautuivat 8 käyttäytymistyypin osalle. Yleisin niistä oli valvonta-asiakirjojen tietojen väärentäminen [E1] (13 tapausta). Tapauksista 20 koski Irlannin lipun alla purjehtivia aluksia tai irlantilaisia kalastajia ja 6 koski muiden jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivia aluksia tai muiden jäsenvaltioiden kansalaisia. 20 tapauksessa aloitettiin rikosoikeudellinen menettely ja 13 tapauksessa määrättiin seuraamus. Keskimääräinen sakko oli 11 978 euroa, ja sakot vaihtelivat laajasti, 23 125 eurosta (kielletyn lajin kohdennettu kalastus tai aluksella pitäminen [D4]) 4 600 euroon (valvontaa koskevien sääntöjen vastaisten kalastustuotteiden purkaminen [F1]). Irlanti ilmoitti 7 tapausta, joissa pyydykset tai saaliit takavarikoitiin, mutta ei yhtään tapausta, jossa lisenssi olisi peruutettu. 2.8. ITALIA Italia havaitsi ja raportoi 1 074 vakavaa rikkomista (niistä 2 koski aluksia, joiden lippuvaltiota ei mainittu), jotka jakautuivat 14 käyttäytymistyypin osalle. Kaksi yleisintä tyyppiä olivat luvaton kalastus [D5] (479 tapausta) ja kalastaminen ilman lisenssiä tai muuta lupaa [C1] (156 tapausta). Rikkomisista 926 havaittiin satamissa. Hallinnollinen menettely aloitettiin 112 tapauksessa, rikosoikeudellinen menettely 7 tapauksessa ja sekä rikosoikeudellinen että hallinnollinen menettely 1 tapauksessa. Seuraamuksia määrättiin 1 025 tapauksessa. Keskimääräinen sakko oli 1 691 euroa, ja sakot vaihtelivat 2 186 eurosta (luvaton kalastus [D5]) 61 euroon (valvonta-asiakirjojen tietojen väärentäminen [E1]). Lisäksi Italia määräsi saaliit tai pyydykset takavarikoitaviksi 611 tapauksessa, joihin sisältyi 276 tapausta luvatonta kalastusta [D5] ja 105 tapausta kiellettyjen pyydysten käyttöä tai aluksella pitoa [D1]. Yhtään lisenssin peruuttamista ei ilmoitettu. 2.9. LUXEMBURG Luxemburgilla ei ole kalastustoimintaa eikä kalanjalostusteollisuutta. 2.10. ALANKOMAAT Alankomaat havaitsi ja ilmoitti 122 vakavaa rikkomista (niistä 101 koski Alankomaiden lipun alla purjehtivia aluksia tai alankomaalaisia kalastajia), jotka jakautuivat 7 käyttäytymistyypin osalle. Suurin osa (49 tapausta) koski valvonta-asiakirjoissa vaadittujen tietojen väärentämistä [E1]. 97 rikkomista havaittiin maissa. 122 tapausta asetettiin rikosoikeudelliseen menettelyyn. Alankomaat määräsi seuraamuksia 67 tapauksessa. Keskimääräinen sakko 33 tapauksessa oli 1 727 euroa, ja sakot vaihtelivat 310 eurosta (kiellettyjen kalastustapojen käyttö [D2]) 5 590 euroon (kiellettyjen pyydysten käyttö tai aluksella pito [D1]). Alankomaat ilmoitti 50 tapausta, joissa pyydykset tai saaliit oli takavarikoitu. Yhtään lisenssin peruuttamista ei ilmoitettu. 2.11. ITÄVALTA Itävalta ei ilmoittanut yhtään vakavaa rikkomistapausta. 2.12. PORTUGALI Portugali havaitsi ja ilmoitti 1 579 vakavaa rikkomista (näistä 1 560 koski Portugalin lipun alla purjehtivia aluksia tai portugalilaisia kalastajia, 17 koski muiden jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivia aluksia tai muiden jäsenvaltioiden kansalaisia ja 2 kolmatta maata), jotka jakautuivat 11 käyttäytymistyypin osalle (5 tapauksen osalta tyyppiä ei ole mainittu). Kaksi yleisintä tyyppiä olivat kalastaminen ilman lisenssiä tai muuta lupaa [C1] (420 tapausta) ja luvaton kalastus [D5] (357 tapausta). Hallinnollista menettelyä sovellettiin 1 437 tapauksessa ja rikosoikeudellista menettelyä ainoastaan 3 tapauksessa. Yhteensä määrättiin 550 seuraamusta. Keskimääräinen sakko oli 491 euroa, ja sakot ulottuivat 139 eurosta (kalastusaluksen tunnistetietojen väärentäminen [C3]) 1 232 euroon (kaupan pitämistä koskevien sääntöjen vastaisuus [F2]). Lisäksi Portugali määräsi saaliiden tai pyydysten takavarikoinnin 207 tapauksessa. Yhtään lisenssin peruuttamista ei ilmoitettu. Huomautusten/varoitusten oikeudellinen merkitys liittyy niiden ennaltaehkäisevyyteen ja pelotevaikutukseen. Vuonna 2002 tarkastettiin 2 624 alusta merellä ja 4 683 alusta satamassa. 880 tarkastusta tehtiin huutokauppakeskuksissa ja 1 728 muissa kohteissa (kunnallisissa kauppapaikoissa, varastoissa, vähittäisliikkeissä, valintamyymälöissä, ravintoloissa ja kuljetusvälineissä). Kummeliturska ja piikkimakrilli olivat vuonna 2002 useimmin rikkomisten kohteena. Hallinnolliseen menettelyyn kuluu keskimäärin 10 kuukautta. Portugali ei ottanut vuonna 2002 käyttöön uusia kalastuksenvalvontaan liittyviä lainsäädännöllisiä toimenpiteitä. 2.13. SUOMI Suomi havaitsi ja ilmoitti 2 vakavaa rikkomista, jotka molemmat koskivat Suomen lipun alla purjehtivia aluksia tai suomalaisia kalastajia ja jotka koskivat vain yhtä käyttäytymistyyppiä, nimittäin valvonta-asiakirjojen tietojen väärentämistä [E1]. Kumpikin rikkominen havaittiin maissa. Hallinnollista menettelyä sovellettiin molemmissa tapauksissa mutta seuraamus määrättiin vain toisessa. Sakko oli 420 euroa. Suomi ei ilmoittanut yhtään takavarikkoa tai lisenssin peruuttamista. 2.14. RUOTSI Ruotsi havaitsi ja ilmoitti 125 vakavaa rikkomista (niistä 108 koski Ruotsin lipun alla purjehtivia aluksia tai ruotsalaisia kalastajia), jotka jakautuivat 10 käyttäytymistyypin osalle. Kaksi yleisintä tyyppiä olivat kalastaminen ilman lisenssiä tai muuta lupaa [C1] (55 tapausta) ja valvonta-asiakirjojen tietojen väärentäminen [E1] (27 tapausta). 35 tapauksessa aloitettiin rikosoikeudellinen menettely ja 6 tapauksessa määrättiin seuraamus. Keskimääräinen sakko oli 536 euroa, ja sakot vaihtelivat 100 eurosta (luvaton kalastus [D5]) 741 euroon (valvonta-asiakirjojen tietojen väärentäminen [E1]). Ruotsi ei ilmoittanut yhtään takavarikkoa tai lisenssin peruuttamista. 2.15. YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA Yhdistynyt kuningaskunta havaitsi ja ilmoitti 125 vakavaa rikkomista määrittelemättä alusten lippuvaltiota tai kalastajien kansallisuutta. Rikkomiset jakautuivat 9 käyttäytymistyypin osalle. Suurin osa (89 tapausta) koski valvonta-asiakirjoissa vaadittujen tietojen väärentämistä [E1]. 114 tapauksessa aloitettiin rikosoikeudellinen menettely ja 11 tapauksessa hallinnollinen menettely. Seuraamuksia määrättiin kaikissa ilmoitetuissa tapauksissa. Keskimääräinen sakko oli 8 795 euroa, ja sakot vaihtelivat 1 999 eurosta (kiellettyjen kalastustapojen käyttö [D2]) 31 980 euroon (satelliittiseurantajärjestelmään puuttuminen [E2]). Yhdistynyt kuningaskunta ei ilmoittanut yhtään takavarikkoa tai lisenssin peruuttamista. Suullisia ja kirjallisia varoituksia voidaan antaa vähäisemmistä rikkeistä. Kirjallisia varoituksia voidaan antaa myös vakavammista rikkomisista, joissa syytteen ajaminen ei ehkä ole yleisen edun mukaista rikkomisen asteen ja riittämättömän näytön vuoksi. Vuonna 2002 merellä tarkastettiin 2 426 alusta ja satamassa 9 980 alusta. Tarkastettujen yritysten (jalostuslaitokset, valintamyymälät ja tukkuportaan tilat) ja huutokauppakeskusten lukumäärä oli 2 772. Eniten rikkomisia kohdistui seuraaviin lajeihin: turska, kolja, seiti, valkoturska, makrilli, silli, keisarihummeri, merikrotti, kummeliturska, tuulenkala, punakampela, kampasimpukat ja kielikampela. Menettelyiden kestosta ei ole saatavissa yksityiskohtaisia tietoja. Vuonna 2002 käytiin neuvottelut kalatalousalan kanssa uudesta ensimyyntiä harjoittavien kalakaupan pitäjien kirjaamisjärjestelmästä. Seuraava neuvottelukierros on tarkoitus järjestää vuonna 2003. 3. Vakavat rikkomiset verrattuna jäsenvaltioiden kalastusalusten lukumäärään Seuraava taulukko kertoo jokaisen jäsenvaltion osalta kalastusalusrekisteriin 1. tammikuuta 2003 sisältyneiden kalastusalusten lukumäärän ja jäsenvaltioiden havaitsemien ja ilmoittamien vakavien rikkomisten kokonaismäärän. On aiheellista korostaa, että kaikki ilmoitetut rikkomistapaukset eivät välttämättä koske kalastausaluksia. >TAULUKON PAIKKA> 4. Havaintoja jäsenvaltioiden toimittamista kertomuksista Jäsenvaltiot ilmoittivat yhteensä 6 756 vakavaa rikkomistapausta, jotka jakautuivat kaikkien neuvoston asetuksen (EY) N:o 1447/1999 luetteloon sisältyvien rikkomisten osalle. Lukumäärä on näin alhaisempi kuin kahtena edeltäneenä vuotena (7 298 vuonna 2000 ja 8 139 vuonna 2001). Kuten aiempinakin vuosina lähes puolet ilmoitetuista tapauksista koskee laitonta kalastusta joko ilman lupaa [C1] tai kielletyllä alueella [D5]. Huomattava määrä ilmoitetuista rikkomisista koski kiellettyjen kalastustapojen käyttöä [D2] ja valvonta-asiakirjojen tietojen väärentämistä [E1]. Toisaalta hyvin vähän ilmoitettiin tapauksia, jotka koskivat tarkkailijoiden tehtävien estämistä [B1], todisteiden väärentämistä, tuhoamista tai muuttamista [A2] ja jälleenlaivausta koskevien sääntöjen noudattamatta jättämistä [D7]. Suurin osa rikkomisista oli ilmoittaneen jäsenvaltion omien alusten tekemiä. Vain 5 prosenttia tapauksista koski jonkin muun kuin tapauksesta ilmoittaneen jäsenvaltion aluksia ja alle 1 prosenttia koski kolmansien maiden aluksia. Rikkomisista 2 250 havaittiin satamissa, eniten Espanjassa ja Italiassa. Useimmissa tapauksissa käynnistettiin hallinnollinen menettely. Belgia, Irlanti, Alankomaat ja Ruotsi sovelsivat kaikkiin havaittuihin rikkomisiin yksinomaan rikosoikeudellista menettelyä. 74 prosenttia menettelyistä päättyi seuraamuksen soveltamiseen. Kreikassa rikkomisista määrättiin seuraamus 99 prosentissa tapauksista ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 100 prosentissa tapauksista. Toisaalta Ruotsissa määrättiin seuraamus ainoastaan 5 prosentissa tapauksista. On mahdollista, että näihin lukuihin sisältyy joitakin jo aiempina vuosina aloitettuja menettelyitä, jotka saatiin päätökseen vasta 2002. Kun verrataan kalastajille määrättyjä sakkoja, jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja. Samasta rikkomistyypistä määrätyn sakon suuruus vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen. Esimerkiksi: * kalastamisesta ilman lisenssiä tai muuta lupaa [C1] määrätty keskimääräinen sakko oli 384 euroa Kreikassa ja 21 400 euroa Irlannissa; * luvattomasta kalastuksesta [D5] keskimääräinen sakko oli 100 euroa Ruotsissa ja 3 354 euroa Tanskassa; * valvonta-asiakirjojen tietojen väärentämisestä [E1] keskimääräinen sakko oli 61 euroa Italiassa ja 9 148 euroa Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kaiken kaikkiaan keskimääräinen sakko oli Suomessa 420 euroa ja Irlannissa 11 978 euroa. Keskimääräisen sakon perusteella voidaan laskea kalastusalan kussakin jäsenvaltiossa vakavan rikkomisen seurauksena maksama määrä (ks. liite X). Todettakoon, että asetuksessa (EY) N:o 1447/1999 ei esitetä minkäänlaista mainittujen 19 rikkomistyypin vakavuuteen perustuvaa järjestystä. Seuraamukseen päättyneiden menettelyiden keskimääräinen sakko oli 1 757 euroa, mikä on lähellä edellisen vuoden vastaavaa lukua. Lisäksi saaliiden tai pyydysten takavarikointi määrättiin 3 597 tapauksessa. Jäsenvaltioista Kreikka, Espanja ja Italia ilmoittivat soveltaneensa tätä toimenpidettä huomattavaan määrään tapauksia. Toisaalta Saksa, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät ilmoittaneet lainkaan saaliiden tai pyydysten takavarikoinneista. Kalastuslisenssien peruuttamista sovelsivat järjestelmällisesti Kreikka, Espanja ja vähäisemmässä määrin Tanska. Kaikkiaan 2 286 vakavassa rikkomistapauksessa seuraamuksena oli lisenssin peruuttaminen. On selvää, että niin saaliiden/pyydysten takavarikoinnilla kuin lisenssien peruuttamisellakin on huomattava taloudellinen vaikutus kalastusyrityksiin. Siksi onkin valitettavaa, ettei tässä vaiheessa ole mahdollista arvioida tilannetta täsmällisesti. Kun otetaan huomioon kalastusalusrekisteriin 1. tammikuuta 2003 kuuluneiden alusten lukumäärä (90 342) ja seuraamuksiin johtaneiden rikkomisten lukumäärä (5 003), havaitaan, että menettelyn kohteeksi joutui 5,5 prosenttia aluksista. Luku on todellisuudessa hiukan tätä alhaisempi, koska tarkemmin selvittämätön määrä menettelyistä koski maissa olevia toimijoita. 5. Yleisluontoisia huomioita tuloksista Komission yksiköt laativat paraikaa selvitystä kansallisissa oikeusjärjestelmissä kalastustoimista säädetyistä seuraamuksista. Seuraavat huomiot perustuvat olennaisilta osin näiden yksikköjen havaintoihin, jotka ovat tässä vaiheessa lopullisia. Sosiaalisia ja taloudellisia tekijöitä, kuten purettujen saaliiden arvoa ja kalastajien erilaista elintasoa jäsenvaltioissa ja niiden välillä, on usein käytetty perusteltaessa eri jäsenvaltioiden ja niiden eri viranomaisten määräämien sakkojen erilaista suuruutta. Sillä ei näytä olevan juurikaan vaikutusta sakkojen suuruuteen, onko viranomaisten käyttämä menettely rikosoikeudellinen vaiko hallinnollinen. Toisaalta voidaan todeta, etteivät oikeusviranomaiset ja vielä vähemmän syyttäjäviranomaiset tiedosta riittävässä määrin kalastusrikkomisten vakavuutta. Syyttäjät ja tuomioistuimet, joilla on raskas työtaakka, eivät hevin aseta näitä tapauksia etusijalle, mikä johtaa lievempiin seuraamuksiin ja pitempiin käsittelyaikoihin. Silloin kun on saavutettu hyviä tuloksia ja kun yhteistyö viranomaisten välillä sujuu hyvin, se johtuu poikkeuksetta ennen kaikkea tarkastus- ja valvontaviranomaisten kovasta työstä ja asialle omistautumisesta. Lisäksi muutamat jäsenvaltiot eivät yleensä käytä rikkomisesta saatua hyötyä perusteena sakon suuruutta määritettäessä. Rikkojan taloudellinen tilanne näyttää yleensä olevan paljon tärkeämpi tekijä. Useissa jäsenvaltioissa on mahdollista määrätä seuraamuksia yksinkertaistetulla menettelyllä joko sovittelua (tavallisesti syyttäjän asiaan puuttumisen kautta), poliisi- tai tarkastusviranomaisen antamaa maksumääräystä taikka vapaaehtoista maksamista käyttäen. Nämä yksinkertaistetut menettelyt saattavat nopeuttaa prosessia, mutta sakoilla ei useinkaan ole pelotevaikutusta. On todettava, että saalisten tai pyydysten takavarikointia ei vielä sovelleta yleisesti, vaikka senkaltaiset seuraamukset saattaisivat olla tehokkaampia. Takavarikoinnin/menettämisseuraamuksen puuttuminen ja sakko, joka ei edes kata saatua taloudellista hyötyä aiheuttavat yhdessä sen, ettei määrätyillä seuraamuksilla ole minkäänlaista pelotearvoa. Joissakin jäsenvaltioissa sovelletaan kuitenkin sekä saaliiden että pyydysten takavarikointia, mikä sakkoon yhdistettynä johtaa erittäin ankariin seuraamuksiin. Vaikka useimmilla jäsenvaltioilla on jo oikeusperusta lisenssien peruuttamiselle, vain kolme niistä soveltaa sitä (Tanska, Kreikka ja Espanja). Tämänkaltaiseen toimenpiteeseen näkyy suhtauduttavan vastahakoisesti, usein vedotaan ihmisoikeuskysymyksiin (oikeus harjoittaa elinkeinoa), menettelyiden monimutkaisuuteen ja pitkään kestoon sekä toimenpiteen ankaruuteen. Kirjallisten ja jopa suullisten varoitusten runsas käyttö on huolestuttava piirre, koska niiden merkitys on hämärä. Niitä ei aina edes kirjata, eikä niistä juuri ole apua rikkomisten ennaltaehkäisyssä. Joissakin tapauksissa näyttää siltä, että jäsenvaltiot pyrkivät olemaan ankarampia ulkomaisia aluksia tai ulkomaalaisten omistamia kotimaisia aluksia kohtaan. 6. Loppuhuomautukset Kuten aiempienkin yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen vakavia rikkomisia koskeneiden tiedonantojen kohdalla, on todettava, ettei kerättyjä tietoja ole helppo tulkita, koska ne muodostuvat pelkistä numeroista. Kun jäsenvaltiot eivät toimita komission yksiköille yksityiskohtaisempia tietoja, jotka toisivat hiukan lisävalaistusta numerotietoihin, tilanteen oikea arvioiminen on vaikeaa. Lisäksi on olemassa merkkejä siitä, että komissiolle vakavista rikkomisista toimitetut tiedot ovat virheellisiä. Joissakin tapauksissa on käynyt ilmi, että ilmoitettuja rikkomisia koskevissa luvuissa saattaa olla mukana virkistyskalastus ja muita sellaisia kalastustoimia, jotka eivät kuulu yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Keskimääräisissä sakoissa puolestaan on mukana tapauksia, joissa takavarikointien arvot todennäköisesti sisältyvät ilmoitettujen sakkojen määriin, vaikka ne olisi pitänyt ilmoittaa erikseen. Vaikuttaa myös siltä, että joissakin tapauksissa menettelyn lopputulos jää ilmoittamatta, koska tapauksen käsittelyä ei saada päätökseen samana vuonna, jona rikkominen on havaittu. Lisäksi kerättyjen tietojen täsmällisyys vaihtelee suuresti jopa saman jäsenvaltion sisällä. Näin saattaa olla esimerkiksi silloin kun vastuu on voimakkaasti hajautettu tai kun vastuu on jaettu erilaisen organisaatiorakenteen omaavien eri viranomaisten kesken. Yleisenä ongelmana näyttää myös olevan tapauksien lopputulosta koskevan palautteen saaminen, erityisesti oikeuslaitokselta, mikä saattaa johtaa tilastotietojen luotettavuuden heikkenemiseen. Lisäksi koska jäsenvaltiot eivät aina käytä oikeita rikkomiskoodeja tai eivät täytä oikein asetuksen (EY) N:o 2740/1999 liitteessä I olevaa lomaketta, toimitettuja tietoja ei voida käyttää täysimittaisesti hyväksi. Komissio muistuttaakin sen vuoksi, että vaatimuksia on syytä noudattaa. Komissio ottaa huomioon kaikki mainitut puutteellisuudet ja korostaa yleisenä huomiona, että tämän tiedonannon liitteenä olevista taulukoista ilmi käyvä seuraamusten taso ei ole vielä tyydyttävä, koska seuraamuksilla ei näytä olevan ennaltaehkäisevää vaikutusta. Sen osoittamiseksi riittää, kun vertaa kalastusalan maksamia seuraamuksista johtuneita määriä (ks. liite X) purettujen saaliiden arvoon: se on karkeasti ottaen yksi tuhannesosa vuoden 2001 purettujen saaliiden arvosta. YKP:n sääntöjen rikkomista koskevien aloitettujen menettelyiden lukumäärän väheneminen edellisiin vuosiin verrattuna on myös huolestuttavaa, ja sen syytä on etsittävä. Antaessaan viime joulukuussa asetuksen (EY) N:o 2371/2002 neuvosto toisti sitoutumisensa toimia vakaviin rikkomisiin syyllistyviä vastaan määräämällä seuraamuksia, jotka ovat suhteessa tällaisten rikkomisten vakavuuteen, jotta sääntöjen rikkomisen jatkamista voitaisiin tehokkaasti ehkäistä. Tämä kertomus osoittaa, että paljon on vielä tehtävä ennen kuin poliittinen tahto muuttuu teoiksi. Jotta yhteisön sääntöjä noudatettaisiin, jokaisen jäsenvaltion on varmistettava, että sen määräämät seuraamukset toimivat pelotteena. Lisäksi jäsenvaltioiden on alettava soveltaa tai sovellettava laajemmassa mitassa muita toimenpiteitä, kuten saaliiden ja pyydysten takavarikointia ja kalastukseen oikeuttavien lupien peruuttamista. Komissio suosittelee myös aloitteita, joilla pyritään lisäämään tuomareiden ja virallisten syyttäjien tietoisuutta siitä, miten tärkeää meren luonnonvarojen hyödyntämiseksi laadittujen sääntöjen noudattamisen kannalta on, että laitonta kalastusta harjoittavat todella saatetaan edesvastuuseen. Komissio on valmis auttamaan jäsenvaltioita ottamaan käyttöön näiden tavoitteiden saavuttamiseksi suunniteltuja toimenpiteitä. Lopuksi komissio antaa hyvissä ajoin, niin kuin asetuksen (EY) N:o 2371/2002 25 artiklan 4 kohdassa säädetään, neuvostolle ehdotuksen luetteloksi YKP:n sääntöjen vakaviin rikkomisiin liittyvistä seuraamuksista. Luettelo laaditaan siten, että sääntöjen noudattamista voidaan edistää käyttäen tarkoin sovitettuja seuraamuksia, joita sovelletaan yhtäläisellä ankaruudella kaikkialla yhteisössä. Tällä autetaan varmasti kansallisia viranomaisia hälventämään kalastajien epäluuloisuutta ja luomaan kaikille tasapuoliset toimintaedellytykset, mikä on edellytys oikeudenmukaisen kalastustoiminnan harjoittamiselle ja YKP:n sääntöjen suuremmalle kunnioittamiselle. Luettelo taulukoista * Tietojen toimittamista koskevat määräajat (liite I) * Havaittujen tapausten lukumäärä käyttäytymistyypeittäin ja jäsenvaltioittain (liite II) * Havaittujen tapausten määrä rikkomiseen syyllistyneen toimijan kansallisuuden ja jäsenvaltion mukaan (liite III) * Aloitetun menettelyn laji käyttäytymistyypeittäin ja jäsenvaltioittain (liite IV) * Seuraamuksiin johtaneitten tapausten lukumäärä käyttäytymistyypeittäin ja jäsenvaltioittain (liite V) * Keskimääräinen sakko käyttäytymistyypeittäin ja jäsenvaltioittain (liite VI) * Takavarikointien lukumäärä käyttäytymistyypeittäin ja jäsenvaltioittain (liite VII) * Lisenssien peruutusten lukumäärä käyttäytymistyypeittäin ja jäsenvaltioittain (liite VIII) * Satamissa havaittujen tapausten lukumäärä käyttäytymistyypeittäin ja jäsenvaltioittain (liite IX) * Kalastusalan vakavien rikkomisten johdosta maksamat määrät jäsenvaltioittain (liite X). * LIITE I >TAULUKON PAIKKA> LIITE II VAKAVIEN RIKKOMISTEN LUKUMÄÄRÄ JÄSENVALTIOITTAIN VUONNA 2002 >TAULUKON PAIKKA> LIITE III RIKKOMISET MAITTAIN JA KANSALLISUUKSITTAIN VUONNA 2002 >TAULUKON PAIKKA> LIITE IV ALOITETUN MENETTELYN LAJI (*) VAKAVAN RIKKOMISTAVAN JA JÄSENVALTION MUKAAN VUONNA 2002 >TAULUKON PAIKKA> (*) H = Hallinnollinen R = Rikosoikeudellinen H&R = Hallinnollinen+rikosoikeudellinen LIITE V SEURAAMUKSIIN JOHTANEIDEN TAPAUSTEN LUKUMÄÄRÄ JA RIKKOMISTEN LUKUMÄÄRÄ* KÄYTTÄYTYMISTYYPIN JA JÄSENVALTION MUKAAN VUONNA 2002 >TAULUKON PAIKKA> * Suluissa havaittujen tapausten lukumäärä. LIITE VI KESKIMÄÄRÄINEN SAKKO JA RIKKOMISTEN LUKUMÄÄRÄ* KÄYTTÄYTYMISTYYPEITTÄIN JA JÄSENVALTIOITTAIN VUONNA 2002 >TAULUKON PAIKKA> * Suluissa niiden tapausten lukumäärä, joissa on määrätty sakko. LIITE VII TAKAVARIKOINTIEN JA RIKKOMISTEN LUKUMÄÄRÄ* KÄYTTÄYTYMISTYYPEITTÄIN JA JÄSENVALTIOITTAIN VUONNA 2002 >TAULUKON PAIKKA> * Suluissa havaittujen tapausten lukumäärä. LIITE VIII KALASTUSLISENSSIN PERUUTUSTEN JA VAKAVIEN RIKKOMISTEN LUKUMÄÄRÄ JÄSENVALTIOITTAIN VUONNA 2002 >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE IX VAKAVIEN RIKKOMISTEN LUKUMÄÄRÄ KALASTUSSATAMITTAIN VUONNA 2002 >TAULUKON PAIKKA> LIITE X KALASTUSALAN VAKAVIEN RIKKOMISTEN JOHDOSTA MAKSAMAT MÄÄRÄT JÄSENVALTIOITTAIN >TAULUKON PAIKKA>