Alueiden komitean lausunto aiheesta "Yhteisön ympäristöpolitiikan kehittäminen edelleen ja ekologisen unionin luominen" CdR 310/98 FIN -



Virallinen lehti nro C 198 , 14/07/1999 s. 0030



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Yhteisön ympäristöpolitiikan kehittäminen edelleen ja ekologisen unionin luominen" (1999/C 198/07) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon työvaliokuntansa 16. syyskuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen alakohdan mukaisesti tekemän päätöksen antaa lausunto aiheesta "Yhteisön ympäristöpolitiikan kehittäminen edelleen ja ekologisen unionin luominen" sekä antaa lausunnon valmistelu valiokunta 4:n "Maankäyttö - Taajama-asiat - Energia - Ympäristö" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 4:n joulukuun 11. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 310/98 rev. 2, jonka esittelijä oli Erwin Teufel. A. Perustelut Alueiden komitea, joka katsoo, että 1. strategian laatiminen ympäristöasioiden ottamiseksi mukaan Euroopan unionin toimintalinjoihin on tällä hetkellä EU:n toimielinten erityisen tärkeä tehtävä, 2. Amsterdamin sopimus on soveltuva oikeusperusta EU:n ympäristöpolitiikan kehittämiseksi edelleen, 3. tässä yhteydessä on kyse EU:n, jäsenvaltioiden, alueiden ja kuntien välisestä järkevästä toimivaltajaosta ympäristön kannalta tärkeillä aloilla läheisyysperiaatteen mukaisesti, 4. tulevaisuuteen suuntautuneita ja laaja-alaisia ratkaisumalleja ympäristönsuojeluvaatimusten liittämiseksi kaikkiin yhteisön toimintalinjoihin ja ekologisesti kielteisten tekijöiden karsimiseksi yhteisön lainsäädännöstä voidaan muodostaa vain tieteelliseltä pohjalta, toteutettavuusnäkökohdat huomioon ottaen sekä ennaltaehkäisyperiaatteen perusteella, 5. EU:n jäsenvaltioiden ympäristönsuojelumääräyksissä on tällä hetkellä toisistaan poikkeavia vaatimuksia ja ettei etenkään yhteisön säännöksiä sovelleta yhtä tiukasti yksittäistapauksissa, 6. jäsenvaltioissa sekä alue- ja paikallisyhteisöissä on huomattavia eroja viranomaisten valvontatiheydessä ja rikkomusten rankaisemisessa, mikä voi aiheuttaa vakavia ympäristövahinkoja sekä vääristää kilpailua sisämarkkinoilla, 7. alue- ja paikallisyhteisöillä, viranomaisilla ja tuomioistuimilla on erityisvastuu yhteisön ympäristölainsäädännön toteuttamisessa ja valvonnassa, 8. Rio de Janeiron ilmastopuitesopimuksen allekirjoittajamaiden kolmannessa seurantakokouksessa Kiotossa vuonna 1997 sovittiin konkreettisista, vaikkakin vaatimattomista, kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisvelvoitteista; teollisuusmaita koskeva vähintään viiden prosentin vähennys on EU:n vaatimusta alhaisempi, 9. etenkin alueiden ja valtioiden rajat ylittäviä toimia on jatkettava luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseksi, 10. kulttuurimaisemat kuvastavat Euroopan alueiden taloudellista, ekologista ja kulttuurista kehitystä, ovat maa- ja metsätalouden ja mahdollisimman kestävän viljelytavan perusta sekä hyvin merkittäviä niin luonnon monimuotoisuuden kuin alueiden väestön ja matkailun kannalta, 11. maaperä lukeutuu ilman, veden ja auringonvalon ohella ihmisten, eläinten ja kasvien luonnollisiin ja välttämättömiin elinedellytyksiin, 12. maaperän köyhtyminen, eroosio ja tiivistyminen sekä haitta-aineiden kertyminen vaarantavat yhä enemmän maaperän hyödyntämisen ja sen tehtävät luonnontaloudessa, 13. etenkin vesistöjä säästäviä maatalouden tuotantomenetelmiä voidaan vielä kehittää ja hajakuormitusta vähentää, 14. EU:n osittain päällekkäisillä ja sisällöiltään toisistaan poikkeavilla vesistödirektiiveillä näitä puutteita ei pystytä poistamaan eikä saavuteta kestävän vesipolitiikan tavoitteita, 15. Euroopan kansalaisten kasvavat koulutukseen, työhön sekä terveyspalveluihin liittyvät tarpeet olisi tyydytettävä kestävästi, muttei välttämättä liikennepalveluja lisäämällä, 16. Euroopan talouselämän yhdentyessä sisämarkkinoiden tavaraliikenne tulee voimakkaasti kasvamaan keskipitkällä aikavälillä, ja maiden väliset maantiekuljetukset vaikuttavat kasvuun merkittävästi, 17. maantieliikenteessä ajoneuvojen ja polttoaineiden synnyttämät päästöt ovat jo nyt tärkein syy melun ja haitta-aineiden aiheuttamaan saastumisen, joka vaikuttaa haitallisesti ihmisten terveyteen ja ilmastoon, 18. rautatieliikenne ei vastaa nykyisiä tarpeita ja ettei tähän mennessä ole hyödynnetty huomattavia innovaatiomahdollisuuksia etenkään tavarankuljetuksessa, 19. liikennemuotojen välinen kilpailu on vääristynyttä ja olisi luotava rehti kilpailu ottamalla huomioon ulkoiset kustannukset, 20. "saastuttaja maksaa" -periaatteen tulee olla kaikkien yhteisön ohjelmien ja ympäristölainsäädännön johtavana periaatteena, hyväksyi 10.-11. maaliskuuta 1999 pitämässään 28. täysistunnossa (maaliskuun 10. päivän kokouksessa) enemmistön äänin seuraavan lausunnon. B. Johdanto Euroopan unionin on Amsterdamin sopimuksen perusteella oltava myös ekologinen unioni. Tämä vaatimus kohdistuu unioniin itseensä, sen jäsenvaltioihin sekä alue- ja paikallisyhteisöihin. Yhtenäistyvässä Euroopassa, jossa etenkin työllisyys-, sosiaali- ja talouspoliittiset ongelmat ovat etualalla, vaaditaan uutta solidaarisuutta. Tähän solidaarisuuteen kuuluu myös ympäristön- ja luonnonsuojelun huomioon ottaminen. Käytännössä ympäristöpolitiikka, jossa erityisesti vaaditaan pitkän aikavälin näkymiä, on usein erillään muiden politiikan alojen toimenpiteistä. Kaiken politiikan hahmottelussa ja toteuttamisessa on otettava huomioon kestävyyden uusi maaginen kolmio, eli ekologisesti, sosiaalisesti ja taloudellisesti tasapainoinen kehitys. Tämä koskee yhteisötason lisäksi myös jäsenvaltioita sekä alue- ja paikallisyhteisöjä. Alueiden komitea kannattaa komission aloitetta edistää institutionaalisissa rakenteissaan ympäristönsuojelun liittämistä yhteisön muuhun politiikkaan. Alueiden komitea haluaa lausunnollaan - osaltaan vaikuttaa siihen, että EU:n perustamissopimukseen sisältyvät kestävän kehityksen velvoitteet toteutetaan - tehdä ehdotuksia kilpailuvääristymien poistamiseksi - varmistaa luontoa säilyttävän kestävän eurooppalaisen ympäristöpolitiikan. C. Vaatimukset 1. Nykyisten menetelmien ja toimien parantaminen 1.1. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että kestävän kehityksen periaate on Euroopan parlamentin merkittävällä tuella voitu ankkuroida Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 6 artiklaan. Nyt periaate on toteutettava käytännössä. Alueiden komitean mielestä perustamissopimukseen sopivana ajankohtana liitettävän, kestävää kehitystä käsittelevän pöytäkirjan laatiminen voi tässä yhteydessä olla merkittävää. Kyseisessä pöytäkirjassa voitaisiin, samoin kuin läheisyysperiaatetta käsittelevässä pöytäkirjassa, määritellä yksittäisiä menetelmiä ja toimia, joiden on määrä taata kestävän kehityksen periaatteen huomioon ottaminen unionitason toimissa, ohjelmissa ja säädöksissä. Tässä yhteydessä on pyrittävä mahdollisimman suureen hallinnolliseen tehokkuuteen. Alueiden komitea aikoo mahdollisuuksiensa mukaan ehdottaa kestävää kehitystä käsittelevää pöytäkirjaa ja kehittää samalla edelleen yhteisön toimielimissä ja jäsenvaltioissa vallitsevia ajatuksia. Kyseinen pöytäkirja voisi olla myös jäsenvaltioiden toimien suuntaviivana. 1.2. Alueiden komitean mielestä on välttämätöntä, että yhteisön ympäristöpolitiikan kehittämiseen ja ekologisen unionin toteuttamiseen tähtääviä toimia varten perustetaan ohjelma. Siihen on sisällyttävä aikataulu tai määräajat tärkeimpiä toiminta-aloja ja toimia varten, ja sen on oltava perustana asiaa koskeville vihreille ja valkoisille kirjoille. Alueiden komitea ehdottaa, että viidennen toimintaohjelman tarkistamisen sijasta komissio alkaisi laatia kuudetta ohjelmaa, jonka lähtökohtana on kaikille komission vastuualueille yhteinen tavoite saavuttaa muun muassa Rion asiakirjassa määritelty kestävä kehitys. 1.3. Alueiden komitea on sitä mieltä, että juuri ympäristöalalla on keskusteltava järkevästä tehtäväjaosta alkaen kunnista ja alueilta jäsenvaltio- ja yhteisötasolle asti, jotta voidaan hyödyntää yhteisvaikutusta ja ottaa huomioon läheisyysperiaate. Alueiden komitean mielestä myös tässä yhteydessä EU-säädösten noudattamista on paikallaan valvoa säännöllisesti. Samalla olisi tutkittava, miten pitkälle "pehmeä lainsäädäntö"(soft law) eli kohderyhmien vapaaehtoinen sitoutuminen sopimusten puitteissa voi auttaa saavuttamaan entistä parempia ympäristönsuojelutuloksia. Ympäristökirjanpidon myötä käyttöön otetut yritysten vapaaehtoisen ympäristöjohtamisen periaatteet tulee juurruttaa vielä lujemmin käytäntöön. Tässä on tärkeää työntekijöiden osallistuminen, heidän pätevöittämisensä sekä yritysten sisäisten eturyhmien kanssa sovittava johtamisstrategia. Komitea katsoo myös, että alakohtaisten suunnitelmien ja ohjelmien strateginen ennakkoarviointi ympäristön näkökulmasta on instrumentti, jolla voidaan vaikuttaa myönteisesti siihen, että ympäristö todella sisällytetään politiikan eri osa-alueisiin. 1.4. Alueiden komitea kehottaa solmimaan EU:n, jäsenvaltioiden, alueiden ja kuntien välisen ympäristövakaussopimuksen. Sopimuksella on määrä kehittää Valencian ympäristöperuskirjaa EU:n tulevaa laajentumista silmällä pitäen, ja siinä olisi viitattava Aalborgin peruskirjaan. Komitea aikoo esittää ensimmäisen sopimusluonnoksen mahdollisimman pian. EU:n tulevien jäsenten tulisi pyrkiä liittymään vakaussopimukseen. 1.5. Alueiden komitea kehottaa perustamaan EU:n ekologisen asiantuntijaneuvoston. Sen olisi laadittava komissiolle joka toinen vuosi arviointiraportti, jossa se ehdottaa konkreettisia yhteisötoimia ekologisesti kielteisten tekijöiden poistamiseksi vähitellen yhteisön lainsäädännöstä ja rahoitusvälineistä sekä ympäristönsuojeluvaatimusten laajaa huomioon ottamista kaikessa yhteisön politiikassa. Asiantuntijaneuvosto voisi myös antaa lausuntoja yksittäisistä kysymyksistä ja tutkia säännöllisesti kestävän kehityksen periaatteen noudattamista. 1.6. Yhteisön perustamissopimusta muuttamalla olisi päästävä siihen, että talous- ja sosiaalikomiteaan lähetetään edustajia myös ympäristöasioita käsittelevistä kansalaisjärjestöistä. 1.7. Euroopan parlamentin, alueiden komitean ja komission ympäristöasioista käymää keskustelua on vahvistettava, ja tähän rakenteeseen on otettava mukaan ympäristöasioiden ja kestävän kehityksen neuvoa-antava foorumi. 1.8. Alueiden ja kuntien on edistettävä kansalaisten osallistumista aktiivisilla tiedotusohjelmilla. Ensimmäisenä tämänsuuntaisena toimena kaikkien alueiden ja kuntien olisi perustettava palvelupiste ja samalla mahdollisuuksien mukaan Internet-kotisivu, jotta kansalaiset saavat tietoa alueilla käynnissä olevista aloitteista (esim. Agenda 21 tai Habitat). 1.9. Alueiden olisi yhteistyössä kuntien kanssa luotava pitkän aikavälin suuntaviivat esimerkiksi ympäristösuunnitelman muodossa kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Suunnitelman tulee sisältää konkreettisia tavoitteita välietappeineen, toimineen ja toteutusaikatauluineen. Tässä yhteydessä EU:n olisi tuettava erityisesti raja-alueiden välistä kokemusten vaihtoa ja yhteistyötä soveltuvalla tavalla. 2. Ympäristöoikeus ja sen toteuttaminen 2.1. Alueiden komitea tukee komissiota sen kehittäessä edelleen läheisyysperiaatetta noudattaen yhteisön ympäristöoikeutta - myös ajatellen sen vaikutusta rehdin kilpailun saavuttamiseksi - erityisesti määrittämällä päästöjen raja-arvot ja ympäristön laatustandardit. Komitea kehottaa komissiota rajoittamaan tarvittavat raportointivelvoitteet soveltuvan laajuisiksi. Palautteesta koottavan arvioinnin tulokset ovat painoarvoltaan tärkeämmät kuin raportoinnin vaatima työpanos. 2.2. Alueiden komitea on tyytyväinen komission ehdotukseen, joka koskee viranomaisten suorittamien ympäristönsuojelutarkastusten luonteen ja laajuuden vähimmäisvaatimuksia. Komitea kehottaa neuvostoa ajamaan ehdotusta ja hyväksymään mahdollisimman pian säännöksiä, joissa otetaan huomioon käytännön vaatimukset ja joiden myötä Euroopassa otetaan käyttöön kohtuullista työpanosta vaativa, lyhyellä aikavälillä vertailukelpoinen ja keskipitkällä aikavälillä yhtenäinen toimeenpanokäytäntö. 2.3. Alueiden komitea on tyytyväinen ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevan direktiivin 96/61/EY hyväksymiseen. Direktiivillä luodaan ensimmäistä kertaa Euroopan laajuiset yhtenäiset puitteet ympäristön kannalta erityisen merkittävien teollisuuslaitosten luvansaantiin ja valvontaan. 2.4. Komitea kehottaa komissiota laatimaan pikaisesti direktiivin 96/61/EY piiriin kuuluvia teollisuuslaitostyyppejä varten tekniset asiakirjat (BREF), joissa Euroopan laajuisesti edellytettävät ympäristöstandardit kuvataan konkreettisesti päästöjen raja-arvoina. Vain näin voidaan yhtenäistää konkreettiset vaatimukset. Muutoin direktiivi 96/61/EY ainoastaan yhtenäistää luvansaanti- ja valvontamenettelyä ja vahvistaa kilpailuvääristymiä. 2.5. Alueiden komitea kehottaa komissiota esittämään mahdollisimman pian toimenpiteitä, jotka perustuvat kokonaisvaltaisen tuotepolitiikan käsitteeseen: se kattaa tuotteen koko elinkaaren. 3. Kestävään kehitykseen tähtäävä koulutus ja kasvatus 3.1. Ympäristötietoisen sekä elämänlaatuun ja kestävään kehitykseen suuntautuneen toiminnan edistämiseksi olisi oikeudellisten ja rahoituksellisten välineiden ohella painotettava nykyistä enemmän sosiaalisen välineiden käyttöä (valveuttaminen, koulutus ja kasvatus, vuoropuhelu, vuorovaikutteinen poliittinen päätöksenteko, yhteistyö yms.). 3.2. Alueiden komitea kehottaa komissiota ja neuvostoa muuttamaan nykyisiä tukiohjelmia siten, että innovatiivisia lähtökohtia voidaan edistää tulevaisuudessa ympäristöä koskevan tiedon ja ympäristölle suotuisan käyttäytymisen vahvistamiseksi edellä mainittujen sosiaalisen välineiden avulla. 3.3. Jotta voidaan vaihtaa tietoa elämänlaadun ja kestävän kehityksen aloilla toteutettavista paikallisaloitteista, joissa sovelletaan sosiaalisia välineitä (esim. paikallisagenda 21:n tai asumisen kehittämistä koskevan Habitat Agendan valmistelu), olisi mahdollistettava kansainvälisen tietopankin käyttö. 4. Rajanylittävä yhteistyö 4.1. Alueiden komitea muistuttaa Euroopan unioniin kuuluvien ja unionin ulkopuolisten alueiden välisen tiiviin yhteistyön merkityksestä. Komitea kehottaa komissiota edistämään edelleen kokemusten vaihtoa ja ratkaisujen etsimistä rajanylittävään saastumiseen erityisesti EU:n tulevaa laajentumista silmällä pitäen. 4.2. Ympäristöä koskevien uusien yhteisön menettelysäännösten luomisessa olisi keskityttävä jäsenvaltioiden välisten, rajanylittävää saastumista koskevien seikkojen järjestelyyn. 5. Ilmansuojelu 5.1. Alueiden komitea kannattaa sitä, että uusiutuvien energialähteiden ja nykyistä tehokkaamman energiankäyttötekniikan mahdollisuuksia hyödynnetään mahdollisimman hyvin ja että julkinen sektori arvioi niiden edistämistä kilpailuoikeudellisesti erityisesti kestävän kehityksen näkökulmasta. Tässä yhteydessä olisi myös luotava kannustimia ja helpotettava osallistumista niitä koskeviin ohjelmiin. 5.2. Alueiden komitean kehottaa neuvostoa luomaan mahdollisimman pian yhteisökehyksen uusiutumattoman energian verotukselle ja kaikkien ulkoisten kustannusten sisällyttämiselle hinnoittelussa. Tässä yhteydessä on otettava huomioon vaikutukset pienituloisiin ryhmiin sekä vuoristo- ja maaseutualueisiin ja sellaisiin talouden aloihin, joiden energiakustannukset ovat korkeat. 5.3. Alueiden komitea kehottaa komissiota tarkistamaan, miten pitkälle hallinnolliset määräykset ja muut välineet, erityisesti tukiohjelmat, ovat ristiriidassa päästöjen vähentämisen kanssa. Komission olisi myös yhteistä maatalouspolitiikkaa ja rakennerahastoja uudistaessaan vaikutettava päästöjen vähentämiseen. Alueiden komitea painottaa tässä yhteydessä metsien ekosysteemien merkitystä ilmansuodattimina ja hiilidioksidinieluina. 5.4. Alueiden komitea pitää oikeana mukauttaa haitta-aineita koskevia lakimääräisiä päästöjen vähentämistavoitteita soveltuvan ajan kuluessa uuteen kehitykseen, jotta haitta-aineista saadut uudet tiedot ja tekniikan saavutukset voidaan ottaa huomioon yhteisön lainsäädännössä. 5.5. Alueiden komitea pitää oikeana, että ilmansuojelussa käytetään yhä enemmän markkinataloudellisia kannustimia (ympäristöön liittyvät ohjausmaksut, myytävissä olevat ympäristön käyttöoikeudet, tasausstrategiat). Näin pyritään lisäämään ympäristöpolitiikan kustannustehokkuutta ja heikentämään kasvu- ja työllisyyspolitiikan kanssa syntyvää konfliktia. 5.6. Alueiden komitea pitää välttämättömänä, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat jatkossakin edelläkävijöitä kasvihuonekaasujen vähentämisessä. 6. Luonnonsuojelu 6.1. Alueiden komitea arvostaa komission tähänastisia toimia luonnon monimuotoisuuden säilyttämiseksi. Se toivoo, että yhteisö toimii myös kansainvälisessä kauppapolitiikassa lajien- ja luonnonsuojelun hyväksi. 6.2. Alueiden komitea kehottaa komissiota, neuvostoa ja Euroopan parlamenttia ottamaan entistä voimakkaammin huomioon luonnonsuojelun tarpeet yhteistä maatalouspolitiikkaa uudistettaessa. Alueiden komitea toteaa tässä yhteydessä, että vain kestävän maatalouden muotoja voidaan pitää ympäristöä suojelevina, mitä ei voi sanoa maatalouden teollisista muodoista. Kestävän maatalouden nimissä on tuettava ympäristöä säästävää maataloutta, viljelykiertoa sekä alueella tuotettujen ja jalostettujen tuotteiden markkinointia. 6.3. Alueiden komitea on tyytyväinen komission toimiin edistää maaperän kestävää hyödyntämistä, kuten luonnonmukaisesti viljeltyjen tuotteiden merkitsemistä ja ekomerkkiin liittyviä toimia. Konkreettisia toimintasuunnitelmia ja ohjelmia olisi mukautettava luonnonoloihin siten, että paikallisväestön, maanviljelijöiden ja luonnon tarpeet voidaan ottaa suunnitelmallisesti huomioon. Alueiden komitea on tyytyväinen komission toimiin edistää maaperän kestävää hyödyntämistä yhteisten markkinajärjestelyjen sääntelyllä ja asetuksella 2078/92, joka tukee markkinajärjestelyjen laajaa sääntelypoliittista ja taloudellista kehitystä. 6.4. Alueiden komitea kehottaa tekemään rakennerahastojen puitteissa toteutettavien suurhankkeiden yhteydessä ympäristövaikutusten arvioinnin. Laaditut asiakirjat, kuten kustannus-hyöty-analyysit, olisi julkaistava. 6.5. Alueiden komitea tukee Natura 2000 -suojelualueverkon perustamista ja turvaamista. Komitea kehottaa komissiota rajoittamaan tätä koskevat raportointivelvoitteet soveltuvan laajuisiksi. 6.6. Pitkän aikavälin maisemansuojelua ja maaperänsuojelua sekä terveiden metsien säilyttämistä ja elvyttämistä on rahoitettava asianmukaisesti. 7. Maaperä 7.1. Alueiden komitea kehottaa hyödyntämään maaperää kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti. Tämän vuoksi maa-alueiden säästeliään käytön ohella maaperää olisi myös luonnon osa-alueena ja ekologisten tehtävien suorittajana hyödynnettävä varoen. Komitea pitää kestävää maa- ja metsätaloutta maankäytön välttämättömänä ja oleellisena osana sekä kulttuurimaiseman säilyttämisen takeena. 7.2. Näin ollen alueiden komitea kehottaa suuntaamaan yhteisön, jäsenvaltioiden sekä alue- ja paikallisyhteisöjen toimet seuraavien tavoitteiden mukaan: - maaperän säästeliäs ja varovainen käyttö - erityisen arvokkaan maaperän suojelu kulumiselta ja rakentamiselta ja välttämättömien maansiirtojen asianmukainen hoitaminen - käytettyjen maa-alueiden uudelleenkäytön asettaminen etusijalle - saastumattoman maa-aineksen jälleenkäsittely ja saastuneen maa-aineksen asianmukainen käsittely - eroosion vähentäminen sekä maanvyörymien ja vastaavien geologisten ilmiöiden ehkäisy - haitallisten aineiden maaperään pääsyn vähentäminen. 8. Vesistöt ja jätteet 8.1. Alueiden komitea kannattaa komissiota yhteisissä pyrkimyksissä luoda tehokas vesistöjensuojelupolitiikka, jolla taataan korkea suojelutaso. Vain näin voidaan toteuttaa Euroopan laajuisesti kestävän kehityksen tavoite. 8.2. Alueiden komitea on tyytyväinen komission tulevan vesipolitiikan tavoitteisiin ja kehottaa sitä konkretisoimaan vesipolitiikassaan ennaltaehkäisy-, aiheuttaja- ja yhteisötyöperiaatteita, ekologisten vaatimusten huomioon ottamisen periaatetta sekä läheisyysperiaatetta ihmisen peruselinolojen oleellisten haittojen vähentämiseksi tai poistamiseksi. Alueiden komitea muistuttaa tässä yhteydessä, että metsien hoidolla tai istuttamisella on myös erityinen merkitys vesistöjen suojelussa. 8.3. Alueiden komitea pitää jätteiden syntymisen välttämistä yhteisön jätepolitiikan tärkeimpänä tekijänä. Tämän vuoksi se vaatii, että yhteisön ja jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota tähän tavoitteeseen. Kaikenlaisten jätteiden syntymisen välttäminen tekniikan ja tieteen uusimpien keinojen avulla tulee hyväksyä yhteisön teollisuuden tukiohjelmien tärkeimmäksi valintaperusteeksi ja tämän periaatteen soveltamista tulee tehostaa. On edistettävä joillakin alueilla jo kokeiltujen sellaisten markkinataloudellisten välineiden käyttöönottamista Euroopan laajuisesti, joilla kannustetaan välttämään ympäristölle ja terveydelle vaarallisten jätteiden syntymistä. 8.4. Alueiden komitea muistuttaa, että tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaate koskee vain osittain jätehuoltoa. Alueiden ja kuntien nykyinen toimivalta tulee säilyttää eurooppalaisen harmonisoinnin yhteydessä. Komitea kehottaa komissiota ottamaan jätteisiin sisältyvien aineiden ja energian hyödyntämisen ohella huomioon sen, että jätteiden sisältämät haitta-aineet tulee hävittää mahdollisimman lähellä niiden lähdettä. 8.5. Tämän vuoksi alueiden komitea kehottaa komissiota olemaan haittaamatta jäsenvaltioiden toimia ympäristöä säästävän jätehuollon luomiseksi. Kyse on korkeiden ympäristöstandardien varmistamisesta eikä niiden heikentämisestä kilpailuun liittyvillä komission aloitteilla. Komitea kehottaa komissiota myös tekemään mahdollisimman pian ehdotuksia, jotta yhteisön oikeuteen saataisiin selkeä rajaus jätteiden hävittämisen ja uudelleenkäytön välille. Alueiden komitea toivoo, että komissio tunnustaa jäsenvaltioiden oikeuden luoda itse rajaamisperusteita, kunnes jätteiden hävittäminen rajataan jätteiden uudelleenkäytöstä yhteisönlaajuisesti. 9. Liikenne 9.1. Alueiden komitea toteaa, että komissio on tehnyt useita perustavanlaatuisia ehdotuksia ja keskusteluasiakirjoja ympäristö- ja liikennepolitiikan nykyistä paremmaksi integroimiseksi toisiinsa. Komitea toivoo, että komissio asettaa etusijalle liikennealalla kärjistyvien ongelmien ratkaisun ottaen huomioon ympäristöä säästävät liikennemuodot (esim. rautatieliikenne, julkinen henkilöliikenne, sisä- ja rannikkovesiliikenne). Komitea on tässä yhteydessä erityisen tyytyväinen toimiin, joilla edistetään yhdistelmäkuljetuksia maanteiden kuormituksen vähentämiseksi. Alueiden komitea toivoo, että Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät mahdollisimman pian rautatieliikenteen kehittämiseksi tarvittavat säädökset, joissa asetetaan etusijalle nimenomaan ympäristöä säästävä rautatieliikenne. Alueiden komitean mielestä on myös välttämätöntä, että yhteisön tasolla saavutetaan yhteisymmärrys kaikkia liikennemuotoja koskevien, aiheuttajalle lankeavien kustannusten sekä ulkoisten kustannusten perimislinjoista. Alueiden komitea kehottaa komissiota tutkimaan tässä yhteydessä myös eri sisällyttämisstrategioiden vaikutukset talouteen, yhteiskuntaan ja ympäristöön. Samalla olisi tutkittava riittävästi kustannuksia vastaavien kuljetushintojen vaikutuksia lastaus- ja kuljetuselinkeinoihin ja Euroopan unioniin yritysten kotipaikkana. 9.2. Alueiden komitea kehottaa komissiota, neuvostoa ja Euroopan parlamenttia tekemään kaikkensa, jotta liikennealalla saavutetaan merkittävää edistystä unionin laajentumisen yhteydessä. Tähän sisältyy myös mahdollisesti kerättävien teiden käyttömaksujen enimmäismäärien korottaminen kuorma-autojen osalta ja kyseisten maksujen erittely ympäristönäkökohtien mukaan. Lisäksi olisi edistyttävä rautatieverkkojen käytössä. 9.3. Alueiden komitea kehottaa toimiin henkilöautojen polttoainekulutuksen ja siten hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi sekä antamaan alueille ja jäsenvaltioille valtuudet tukea verotuksellisesti polttoainetta erityisen vähän kuluttavien ajoneuvojen aikaistettua markkinoille tuontia. Tukeen liittyen tulee ottaa huomioon sen vaikutukset eri tulonsaajaryhmiin sekä yhtäältä maalla ja toisaalta kaupungissa asuviin. 9.4. Alueiden komitea kehottaa hyväksymään nopeasti kuorma-autojen päästöjä koskevan direktiivin, jonka yhteydessä on vaadittava korkeampia tavoitearvoja kuin EURO IV -tasolla on tähän mennessä edellytetty (vuodesta 2005 lähtien). Samalla jäsenvaltioille olisi annettava valtuudet tukea verotuksellisesti vuodesta 2000 lähtien niiden ajoneuvojen käyttöä, joiden pakokaasupäästöarvot ovat alhaiset ennakoitua aiemmin. Tämän olisi koskettava myös kaasumoottorilla toimivia busseja ja hyötyajoneuvoja, joita voidaan käyttää taajama-alueilla. 9.5. Alueiden komitean mielestä vähemmän ympäristöä saastuttavien ottomoottori- ja dieselmoottoripolttoaineiden nopea käyttöönotto on ratkaiseva toimi tieliikenteestä syntyvän ympäristökuormituksen vähentämiseksi. Tämän lisäksi puhtaat polttoaineet ovat välttämätön edellytys sellaisten uusien moottorityyppien käyttöönotolle, jotka kuluttavat entistä vähemmän polttoainetta ja joiden haitta-ainepäästöt ovat nykyistä alhaisempia. Alueiden komitea on sitä mieltä, että joulukuun 1998 lopussa julkaistu polttoainedirektiivi on huomattava edistysaskel, mutta katsoo kuitenkin, että etenkin rikkipitoisuuksia on edelleen vähennettävä. Alueiden komitea kehottaa kaikkia jäsenvaltioita tukemaan tehokkain verotuksellisin kannustimin ympäristöä vähemmän saastuttavien polttoaineiden nopeaa käyttöönottoa ja ensisijaista käyttöä. Tässä yhteydessä on otettava huomioon vaikutukset pienituloisiin ryhmiin ja maaseutualueisiin. 9.6. Alueiden komitea on tyytyväinen joulukuun 1998 lopussa julkaistuun direktiiviin henkilöautojen ja kevyiden hyötyajoneuvojen tulevista päästöstandardeista sekä jäsenvaltioille annettuihin valtuuksiin tukea verotuksellisesti EURO IV:n mukaisten henkilöajoneuvojen aikaistettua markkinoille tuontia vuodesta 2000 lähtien. Alueiden komitea kannattaa sitä, että kaikki jäsenvaltiot tukevat tehokkailla rahoituksellisilla kannustimilla niiden ajoneuvojen nopeaa käyttöönottoa ja ensisijaista käyttöä, joiden päästöt ovat pieniä. 9.7. Koska kansalaiset arvostavat suuresti rauhallista asuin- ja elinympäristöä taajamissa ja niiden ulkopuolella, alueiden komitea kehottaa painokkaasti komissiota esittämään moottoriajoneuvojen päästöjä koskevan direktiivin jatkona direktiivin, jolla pyritään vähentämään edelleen henkilö- ja kuorma-autojen melupäästöjä (moottorimelu alle 60 km/h:n nopeuksilla ja rengasmelu tätä korkeammilla nopeuksilla). 10. Talous, kauppa ja työllisyys 10.1. Alueiden komitea muistuttaa, että ympäristöalalla tehdyt parannukset nostavat elinkeinoalueiden laatua ja turvaavat osaltaan työllisyyttä. 10.2. Kauppapolitiikassa on etenkin WTO:n puitteissa otettava käyttöön ekologisia vähimmäisstandardeja. Kauppapolitiikan ja varsinkin yhteisten markkinajärjestelyjen yhteydessä pitäisi määritellä integroidun ja ekologisen tuotannon perusnormit. 10.3. Alueiden komitea muistuttaa kuitenkin, että juuri talousalueita ajatellen ympäristöpolitiikassa on valittava yhä enemmän sekä tuloksellisia että kustannustehokkaita ja ympäristötekniikan kehittämiseen kannustavia välineitä. Ekologisesti ja taloudellisesti tehokas ympäristöpolitiikka nivoutuu komitean mielestä parhaiten talous- ja työllisyyspolitiikkaan. 11. Säteilysuojelu 11.1. Alueiden komitea vaatii, että Euratomin toimialan ulkopuolelle jäävistä säteilysuojelun piiriin kuuluvista kysymyksistä kuten ydinjätteiden loppusijoituksesta ja uraanin kaivuujätteistä keskustellaan EU:ssa nykyistä painokkaammin. Tässä yhteydessä on tärkeää parantaa alueellisten säteilysuojeluviranomaisten tiedotustoimintaa ja niiden kanssa tehtävää yhteistyötä sekä lisätä tukea yhteisille TK-hankkeille, jotka liittyvät luonnolliseen radioaktiivisuuteen. Uusien jäsenmaiden liittymisprosessin edetessä nämä kysymykset käyvät yhä tärkeämmiksi. 11.2. Alueiden komitea edellyttää, että laaditaan yhteiset eurooppalaiset ohjeet luonnollisten radioaktiivisten isotooppien saastuttamien aineiden käsittelystä (esim. romut, öljynporauksesta syntyvät lietteet, kuonat jne.). D. Perustelut Alueiden komitean kantoja periaatteellisiin ympäristöpoliittisiin aiheisiin on konsolidoitava ja kehitettävä edelleen Amsterdamin sopimuksen mukaisesti. Talous- ja rahaliitto tulee vahvistamaan kilpailua sisämarkkinoilla. Näin ollen yhteisön ympäristöoikeuden konkreettinen toteuttaminen ja sisällöllinen kehittäminen edelleen on tulevaisuudessa yhä tärkeämpää. Tässä yhteydessä alueiden komitealla on erityinen vastuu, sillä etenkin alue- ja paikallisyhteisöt ovat vastuussa säännösten tehokkaasta soveltamisesta. Euroopan unionin hyvä taloudellinen kehitys on mahdollista vain, jos siihen yhdistyy vaativa ympäristöpolitiikka. Ympäristönsuojelu on koko talouselämän innovaation ja kasvun moottori. Nykyaikainen ympäristönsuojelu luo myös vakaita työpaikkoja. EU:n ympäristönsuojelutekniikan viennin merkitys tulee kasvamaan tulevana vuosikymmenenä Keski- ja Itä-Euroopan jäsenehdokasmaiden tiivistetyn liittymisstrategian vuoksi. Alueiden komitea ymmärtää, että konkreettisen ympäristölainsäädännön kehittäminen edelleen monimutkaistuu yhä enemmän lukuisten riippuvuussuhteiden vuoksi. Tämän vuoksi se pitää täydentävää tieteellistä ohjausta välttämättömänä. Klassisten ympäristöongelmien tilalle on tullut uusia haasteita. Kasvihuonekaasupäästöjen lisääntymisestä aiheutuneet ilmastonmuutokset ja tästä seuranneet maailmanlaajuiset vaarat, otsonikerroksen ohentuminen ja luonnonvarojen hupeneminen eivät ole siinä määrin näkyviä kuin useimmat klassiset ympäristöongelmat, kuten vesistöjen saastuminen tai jätteiden kontrolloimaton varastointi. Tämän vuoksi kaikilla ympäristökasvatuksen aloilla tarvitaan laaja-alaista lähestymistapaa. Ei tulisi rajoittua vain luonnontieteellisten perusteiden antamiseen, vaan olisi luotava yhteys ympäristönsuojelun sekä taloudellisten ja sosiaalisten näkökohtien välille. Euroopan unionilla on maailmanlaajuinen vastuu ilmansuojelusta sekä energian ja raaka-aineiden säästöstä. Se on oltava hyvänä esimerkkinä toteutettaessa kestävää kehitystä kaikkialla maailmassa. Kestävän kehityksen toteuttaminen Euroopan unionissa ei ole mahdollista ilman tärkeysjärjestyksen muuttamista politiikan eri aloilla. Tämä ilmenee erityisen selvästi liikenteessä. Erityisen vakava ympäristöongelma on maaperän vahingoittuminen. Pääsyitä tähän ovat eroosio sekä maaperän kemiallisen ja fysikaalisen laadun heikkeneminen. Yhteisöllä ei tähän mennessä ole ollut maaperää koskevaa politiikkaa. Alueiden komitea on tietoinen siitä, että nykyaikaisen maaperänsuojelupolitiikan monialaisuutta ajatellen kyseisen politiikan kehittäminen yhteisön tasolla on erityisen vaikeaa, sillä myös tässä yhteydessä on otettava huomioon läheisyysperiaate. Kestävän kehityksen periaatetta toteutettaessa on institutionaalisilla ja menettelynäkökohdilla erityinen merkitys periaatteen horisontaalisen luonteen vuoksi. Bryssel 10. maaliskuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER