Ehdotus: neuvoston päätös oikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II) /* KOM/2000/0828 lopull. - CNS 2000/0339 */



Virallinen lehti nro 096 E , 27/03/2001 s. 0336 - 0338



Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS oikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II) (komission esittämät) PERUSTELUT 1. Johdanto Vuoden 2000 lopussa päättyy kolme monivuotista rahoitusohjelmaa, jotka on perustettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan perusteella hyväksytyillä yhteisillä toiminnoilla. Kyseessä ovat kolme seuraavaa yhteistä toimintaa: *yhteinen toiminta 96/636/YOS, 28 päivältä lokakuuta 1996, oikeusalalla toimivien tuki- ja vaihto-ohjelmasta (Grotius) [1], [1] EYVL L 287, 8.11.1996, s. 3. *yhteinen toiminta 96/700/YOS, 29 päivältä marraskuuta 1996, ihmisillä käytävän kaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön torjunnasta vastaavien henkilöiden kannustus- ja vaihto-ohjelmasta (STOP) [2], [2] EYVL L 322, 12.12.1996, s. 7. *yhteinen toiminta 97/12/YOS, 20 päivältä joulukuuta 1996, rikosten torjunnasta vastaavien viranomaisten välistä henkilöstövaihtoa ja koulutusta sekä näiden viranomaisten välistä yhteistyötä koskevasta yhteisestä ohjelmasta (Oisin) [3]. [3] EYVL L 7, 10.1.1997, s. 5. Ohjelmien toteuttamiseen on osoitettu määrärahoja seuraavasti: Grotius 8,8 miljoonaa euroa, STOP 6,5 miljoonaa euroa ja Oisin 8 miljoonaa euroa. Kutakin toimintavuotta varten on hyväksytty erilliset vuosiohjelmat, joissa on määritelty tavoitteet ja aihekohtaiset painopisteet, kuvattu menettelyt ja pyydetty hanke-ehdotuksia rahoituksen myöntämistä varten. Vuosiohjelmat on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Lukuisille hankkeille onkin myönnetty yhteisrahoitusta. Komiteat, jotka avustavat komissiota ohjelmien toteuttamisessa ja joissa ovat edustettuina kaikki jäsenvaltiot, ovat kokoontuneet ohjelmakauden aikana yleensä kahdesti vuodessa. Kokouksissa on keskusteltu ja vaihdettu näkemyksiä vuosiohjelmista ja yhteisrahoituksen turvin toteutettavista hankkeista, joita komissio on ehdottanut. Komissio on laatinut Euroopan parlamentille ja neuvostolle kolme kertomusta ohjelmien toteuttamisesta (vuodet 1996 ja 1997 on käsitelty samassa kertomuksessa). Kuten kertomuksissa on todettu, ohjelmien tavoitteet on saavutettu, ja ne ovat osoittautuneet niihin sijoitetun panoksen arvoisiksi, sillä niistä on myönnetty tukea lukuisille hankkeille. Lisäpäätelmiä ohjelmien tehokkuudesta ja vaikutuksista voidaan tehdä piakkoin, kun vuotta 2000 koskeva kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Vuoden 2000 alussa tehty ulkoinen arviointi vahvisti, että ohjelmien tavoitteet on saavutettu ja että ne ovat edistäneet lainvalvontaa ja oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa yhteisön tasolla. Myös ohjelmien tehokkuus suhteessa niihin panostettujen resurssien määrään arvioitiin tyydyttäväksi. Ulkoisessa arvioinnissa ehdotettiin kuitenkin keinoja parantaa yhteisrahoituksen turvin toteutettujen hankkeiden vaikutuksia. Esimerkiksi seminaarien ja konferenssien määrää voitaisiin vähentää, hankkeiden valmistelua tehostaa ja varmistaa, että hankkeiden tuloksia levitetään laajemmin. Nämä päätelmät on otettu huomioon ohjelmien jatkamista koskevissa ehdotuksissa. Toukokuun 1. päivänä 1999 voimaan tulleella Amsterdamin sopimuksella otettiin käyttöön käsite "vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue Euroopan unionissa". Tampereella 15.- 16. lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti päätelmissään tämän käsitteen merkitystä. Lisäksi komissio on hyväksynyt tulostaulun, jonka avulla seurataan tämän alueen kehittymistä. On selvää, että oikeudellista yhteistyötä koskevat ohjelmat voivat myös Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen edistää merkittävästi lainvalvontaa ja oikeudellista yhteistyötä yhteisön tasolla ja että ne voivat tukea edellä mainitun yleistavoitteen saavuttamista eli vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista. Komissio katsoo näin ollen, että ohjelmia olisi jatkettava, jotta niiden kautta voidaan edelleen antaa merkittävää tukea yhteisön tasolla toteutettaville hankkeille tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Myös Euroopan parlamentti on kannattanut tätä ajatusta erityisesti STOP-ohjelman osalta 19. toukokuuta 2000 antamassaan päätöslauselmassa, joka koskee komission toista tiedonantoa lisätoimista naisilla käytävän kaupan torjumiseksi. Ohjelmien toiminta ja hallinto on kuitenkin jatkossa uudistettava siten, että otetaan entistä paremmin huomioon yhteisrahoitus oikeudellisen ja poliisiyhteistyön alalla. Voitaisiin esimerkiksi ajatella kaikkien perustamissopimuksen VI osaston nojalla toteutettavien ohjelmien yhdistämistä yhdeksi puiteohjelmaksi. 2. EHDOTUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI: MUUTOKSET Ehdotukset neuvoston päätöksiksi yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskevan Grotius-ohjelman sekä STOP- ja Oisin-ohjelmien toisen vaiheen perustamisesta pohjautuvat kokemuksiin, joita nykyisten ohjelmien toteuttamisesta on kertynyt viiden vuoden aikana. Ohjelmien jatkamiseen tähtäävän valmistelutyön yhteydessä on tultu siihen tulokseen, että kaikki lainvalvontaan ja oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvät ohjelmat on uudistettava perusteellisesti. Niiden yhdistäminen yhdeksi perustamissopimuksen VI osastoon perustuvaksi puiteohjelmaksi noudattaisi komission yleistä linjaa pyrkiä luomaan yksittäisten ohjelmien sijasta laajempia ohjelmakokonaisuuksia. Näin voitaisiin ehkä myös lisätä toiminnan kokonaisrahoitusta. Puiteohjelma myös yksinkertaistaisi budjettimenettelyä ja lisäisi toiminnan näkyvyyttä. Lisäksi voitaisiin hyödyntää tehokkaammin ohjelmien yhteisvaikutuksia, vaikka nykyiset neljä VI osaston nojalla toteutettavaa ohjelmaa säilyisivät myös puiteohjelmassa erillisinä "lukuina". Tämän myöhemmin toteutettavan uudistuksen vuoksi ohjelmien toisen vaiheen kesto on rajattu kahteen vuoteen. Tällä tavoin voidaan kaikkien VI osaston nojalla toteutettavien ohjelmien uudistus toteuttaa samaan aikaan kun järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaaville henkilöille tarkoitettu vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelma Falcone päättyy vuoden 2002 lopussa. Vaikka ohjelmien jatkamista koskevien ehdotusten rakenne ja sanamuoto poikkeavat jossain määrin yhteisistä toiminnoista, joilla ohjelmat on alun perin perustettu, tarkoitus ei ole muuttaa niiden soveltamisaloja. Poikkeuksena tästä on Grotius, joka on jaettu kahteen osaan: näistä toinen koskee yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita ja toinen yksityisoikeudellisia asioita. Komissio on tehnyt erillisen ehdotuksen Grotius-ohjelman yksityisoikeudellisesta osasta. [4] [4] KOM(2000) 516 lopull., 5.9.2000. Syynä muutokseen on se, että oikeudellisesta yhteistyöstä hyväksytty yhteinen toiminta, jolla Grotius-ohjelma vuonna 1996 perustettiin, kattoi sekä yksityisoikeudelliset asiat että rikosasiat. Tuolloin Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artikla säänteli kaikkea oikeudellista yhteistyötä. Oikeudellista yhteistyötä koskevia määräyksiä muutettiin kuitenkin Amsterdamin sopimuksessa, joka tuli voimaan 1. toukokuuta 1999. Nykyään oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 61 ja 65 artiklan soveltamisalaan, kun taas oikeudellinen yhteistyö rikosasioissa kuuluu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 ja 34 artiklan soveltamisalaan. Koska ohjelman kahdella osalla on siis eri oikeusperustat, on tehtävä erilliset päätökset. Grotius-, Oisin- ja STOP-ohjelmien pääasiallisena kohderyhmänä ovat tietyt ammattiryhmät, kuten tuomarit, syyttäjät, muut juristit, poliisiviranomaiset, lainvalvontaviranomaiset, virkamiehet ja rikoksen uhrien tukipalveluista vastaavat henkilöt. Toisaalta myös koulutuslaitokset, korkeakoulut, vapaaehtoisjärjestöt ja tutkimuskeskukset voivat saada ohjelmista tukea. Ohjelmien yhteisinä päätavoitteina on kehittää Euroopan unionia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, joka tarjoaa kansalaisilleen korkeatasoisen suojan, ja torjua järjestäytynyttä rikollisuutta. Grotius-ohjelman erityistavoitteena on edistää oikeusalan toimijoiden yhteistyötä, lisätä tietoa erilaisista oikeus- ja tuomioistuinjärjestelmistä ja helpottaa jäsenvaltioiden välistä oikeudellista yhteistyötä. Oisin-ohjelman avulla pyritään kannustamaan jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisia tekemään yhteistyötä tutustuakseen muiden jäsenvaltioiden viranomaisten toimintamenetelmiin ja toiminnan rajoituksiin. STOP-ohjelman puitteissa tehdään aloitteita, joiden tarkoituksena on torjua ihmiskauppaa ja lasten seksuaalista hyväksikäyttöä sen kaikissa muodoissa, lapsipornografia ja siihen liittyvä väkivalta mukaan luettuina, ja auttaa kyseisen rikollisen toiminnan uhreja. Ohjelmat ehdotetaan toteutettaviksi seuraavin keinoin: -jäsenvaltioiden lainsäädäntöä, toimintamenetelmiä ja valiokäytäntöjä koskeva koulutus -jäsenvaltioiden viranomaisten henkilövaihto- ja harjoittelujaksot -seminaarit, keskustelutilaisuudet ja konferenssit -oikeustieteellinen ja uusien toimintamenetelmien tutkimus -tiedottaminen ja tulosten hyödyntäminen. Ehdotusten rakenne heijastaa yhteisön ohjelmien yleistä kehityssuuntaa, mistä esimerkkinä mainittakoon Daphne-ohjelma.Samalla on otettu käyttöön uusia termejä ja uudentyyppisiä toimia, esimerkiksi: *vuotuiset työohjelmat aiempien vuosiohjelmien sijaan *uutuuksia ovat erityistoimet ja täydentävät toimenpiteet, joiden aiheita luetellaan vuotuisessa työohjelmassa *toimien arviointi- ja valintaperusteita on selkeytetty. Kokonaisrahoitusta ehdotetaan korotettavan, koska kiinnostus ohjelmia kohtaan on lisääntynyt ja myös tavoitteet on asetettu korkeammalle. Ohjelmille ehdotetaan seuraavaa rahoitusta: Grotius 4 miljoonaa euroa, STOP 4 miljoonaa euroa ja Oisin 8 miljoonaa euroa. Yhteisön rahoitusosuuden enimmäismääräksi ehdotetaan 70 prosenttia 80 prosentin sijasta. Näin pyritään saamaan hankkeiden järjestäjiltä tarkemmat arviot kustannuksista ja lisäämään ohjelmien rahoitusta kansallisista lähteistä. Ehdotettujen ohjelmien tavoitteet on nyt liitetty lähemmin Amsterdamin sopimuksella muutettuihin perussopimuksiin ja VI osaston nojalla toteutettaviin yhteisön laajuisiin politiikkoihin ja toimintasuunnitelmiin. Yhtenä tavoitteena korostetaan myös sitä, että on erityisen tärkeää saada EU:n jäseniksi ehdolla olevat maat (ns. ehdokasmaat) mukaan ohjelmien toteuttamiseen. Ehdokasmaiden viranomaiset ja järjestöt ovat yhä laajemmin osallistuneet nykyisiin ohjelmiin, ja tätä kehityssuuntaa olisi vahvistettava jo EU:n tulevaa laajentumista silmällä pitäen. Tätä varten komissio ehdottaa, että jäljempänä kuvattuja erityistoimia käytettäisiin aloilla, joita kohtaan ehdokasmaat ovat osoittaneet erityistä kiinnostusta. Vastuu hanke-ehdotuksen esittämisestä ja hyväksytyn toiminnan asianmukaisesta toteuttamisesta säilyy kuitenkin edelleen siihen osallistuvalla jäsenvaltiolla tai jäsenvaltiosta tulevalla organisaatiolla. Jotta ehdokasmaat saisivat paremmin tietoa eri menettelyistä ja ohjelmien toteuttamisesta, komissio voisi kutsua ehdokasmaiden edustajia tarkkailijoiksi tiedotuskokouksiin, jotka pidettäisiin ohjelmien toteuttamisessa avustavien komiteoiden virallisten kokousten jälkeen. Tiedottamisen avulla valmisteltaisiin sopimusneuvotteluja ehdokasmaiden kanssa näiden osallistumisesta ohjelmien rahoittamiseen. Tähänastisten kokemusten perusteella on käynyt ilmi, että komissiolle esitetyt hanke-ehdotukset eivät aina täysin kata vuosiohjelmissa asetettuja painopistealueita. Joidenkin alojen erityistarpeiden täyttämiseksi voitaisiin laatia erityisiä kohdennettuja toimia. Tätä varten ehdotetaan, että vuotuisessa työohjelmassa voitaisiin esittää muutamia erityistoimia, joista ilmoitettaisiin toimintatyyppi (tiedotuskampanja, konferenssi, henkilövaihdot, tutkimus) sekä selkeä aihe ja tavoite. Nämä erityistoimet rahoitettaisiin kokonaan yhteisön varoin. Komissio voisi vuotuisia työohjelmia koskevassa ehdotuksessaan määritellä toimet ja pyytää järjestäjiltä ehdotuksia niiden toteuttamisesta. Saadut ehdotukset arvioitaisiin samoin perustein kuin muutkin hanke-ehdotukset. Lisäksi komissio katsoo aiempien kokemusten ja ulkoisen arvioinnin päätelmien perusteella, että ohjelmiin pitäisi ottaa mukaan täydentäviä toimenpiteitä, jotta ohjelmien tavoitteet voidaan saavuttaa tehokkaammin. Näillä on tarkoitus tukea muita toimia, jotka ovat jo saaneet rahoitusta ohjelmista. Komissio voisi ilmoittaa täydentävien toimenpiteiden aiheet vuotuisessa työohjelmassa (esimerkiksi tietyn toimen tulosten julkaiseminen, ohjelmaan liittyvää tietoa sisältävien Internet-sivustojen tai tietokantojen kehittäminen tai johonkin ohjelman erityiskysymykseen perehtyneiden asiantuntijoiden kokousten järjestäminen). Myös täydentävät toimenpiteet voitaisiin rahoittaa jopa kokonaan yhteisön varoin. . Kokonaan rahoitettaviin erityistoimiin ja täydentäviin toimenpiteisiin voitaisiin kuitenkin kumpiinkin käyttää enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista määrärahoista. Ohjelmien toteuttamiseen liittyviä komiteamenettelyjä koskevien ehdotusten pohjana on käytetty ns. komitologiapäätöstä eli 28. kesäkuuta 1999 tehtyä neuvoston päätöstä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä [5]. Päätöstä tosin sovelletaan vain niihin komiteoihin, jotka toimivat sellaisilla aloilla, joilla toimivalta on yhteisöllä, mutta päätöksessä säädetyt menettelyt, joita on käytetty ehdotuksissa mallina, vastaavat käytännössä menettelyjä, joita ohjelmien toteuttamisessa on sovellettu jo vuodesta 1996. [5] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23-26. Ohjelmien täytäntöönpanotoimet ehdotetaan hyväksyttäväksi neuvoa-antavan tai hallintomenettelyn mukaisesti. Ehdotusten mukaan menettelyn valintaan ei vaikuta pyydetyn rahoituksen määrä eli se, ylittyykö 50 000 euron raja, koska toimien kokonaiskustannukset ovat harvoin enempää kuin 100 000 euroa. Siksi ehdotetaan neuvoa-antavan menettelyn soveltamista kaikissa päätöksissä toimista, joille haetaan rahoitusta, samoin kuin päätöksissä täydentävien toimenpiteiden rahoittamisesta. Tällöin komissio vastaa hankkeiden valinnasta ja pyytää komitealta lausuntoa valitsemiensa ehdotusten luettelosta, johon sisältyvät myös täydentävät toimenpiteet. Sen sijaan vuotuinen työohjelma ja erityistoimet ehdotetaan hyväksyttäväksi hallintomenettelyllä. . Tämä johtuu siitä, että työohjelmalla on paljon suurempi merkitys potentiaalisten hakijaorganisaatioiden kannalta muun muassa siksi, että siinä määritellään ohjelman tärkeimmät aihealueet ja erityistoimien aiheet. Neuvoa-antavan menettelyn soveltaminen tarkoittaa, että komission on otettava komitean lausunto huomioon niin suurelta osin kuin mahdollista ja ilmoitettava komitealle, millä tavoin tämä on tehty. Hallintomenettelyn soveltaminen taas tarkoittaa sitä, että komissio voi päättää toimenpiteestä, ellei määräenemmistö komitean jäsenistä vastusta sitä. 3. EHDOTUKSET NEUVOSTON PÄÄTÖKSIKSI: ARTIKLAKOHTAISET PERUSTELUT 1 artikla Kunkin ehdotuksen 1 artiklalla perustetaan ohjelman toinen vaihe ja siinä todetaan, että ohjelmat ovat voimassa kahden vuoden ajan 1. tammikuuta 2001 alkaen . 2 artikla 2 artiklassa asetetaan ohjelman tavoitteet. Ne sidotaan tiiviisti Amsterdamin sopimuksessa asetettuun yleistavoitteeseen ja siten myös mm. toimintasuunnitelmiin, joiden tarkoituksena on vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen. Tämän jälkeen määritellään ohjelman erityistavoitteet suhteessa yleistavoitteeseen. Artiklassa myös erityisesti mainitaan, että ehdokasmaat voivat osallistua toimintaan. 3 artikla 3 artiklassa määritellään, keille yhteisön rahoitusta voidaan myöntää. Siinä määritellään ohjelman soveltamisalaan kuuluvat organisaatiot ja asetetaan näin kohderyhmät. Artiklassa kerrotaan myös, mitä "eurooppalainen ulottuvuus" edellyttää eli montako kumppania eri jäsenvaltioista ja ehdokasmaista on oltava mukana. Lisäksi 3 artiklassa säädetään erityistoimista ja täydentävistä toimenpiteistä, jotka voidaan rahoittaa kokonaan yhteisön varoin, jotta ohjelman tavoitteet toteutuisivat paremmin. 4 artikla 4 artiklassa määritellään ohjelmassa toteutettavat toimet, joihin myös nykyisissä ohjelmissa toteutettavat toimet kuuluvat. 5 artikla 5 artiklan ensimmäisessä kohdassa säädetään budjettimäärärahojen myöntämisestä ohjelmille ja muissa kohdissa esitetään toimien rahoittamista koskevat perusperiaatteet. 6 artikla 6 artiklassa käsitellään ohjelman toteuttamista. Sen 1 kohdassa todetaan, että toteuttamisesta vastaavat komissio ja jäsenvaltiot yhdessä. Kahdessa seuraavassa kohdassa esitetään perussääntö ja kolme työvaihetta, jotka komission on suoritettava ohjelman toteuttamiseksi. 4 kohdassa määritellään, mitä toimenpiteitä 7 artiklalla perustetun komitean on tutkittava lausunnon antamista varten. Artiklan 5 kohdassa esitetään ohjelmasta rahoitettavien toimien yleiset arviointi- ja valintaperusteet. Tämä kohta on pyritty laatimaan mahdollisimman selkeästi, koska on erittäin tärkeää, että hankkeiden järjestäjät tietävät, millä perusteella heidän ehdotuksiaan arvioidaan. Näiden perusteiden avulla komissio perustelee ehdotusten valinnan tai hylkäämisen. 7 artikla 7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että komissiota avustaa ohjelman toteuttamisessa komitea, johon kuuluu yksi edustaja kustakin jäsenvaltiosta. Artiklan 2 kohdassa on säännökset komitean työjärjestyksen hyväksymisestä. 3 kohdassa säädetään, että komissio voi kutsua ehdokasmaiden edustajia tiedotuskokouksiin. 8 artikla 8 artiklassa kuvataan neuvoa-antava menettely. 6 artiklan 4 kohdan mukaan menettelyä sovelletaan hyväksyttäessä 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuilta hankkeiden järjestäjiltä saatuja ehdotuksia ja 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja täydentäviä toimenpiteitä. 9 artikla 9 artiklassa kuvataan hallintomenettely. 6 artiklan 4 kohdan mukaan menettelyä sovelletaan hyväksyttäessä vuotuinen työohjelma ja siihen sisältyvät erityistoimet. 10 artikla 10 artiklassa komissio velvoitetaan huolehtimaan ohjelman arvioinnista ja seurannasta. Lisäksi komission on laadittava Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain kertomus arviointi- ja seurantatoimiensa tuloksista. 11 artikla 11 artiklassa säädetään, että päätös ohjelman perustamisesta tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 2000/0339 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS oikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan, ottaa huomioon ... 2000 tehdyn komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, sekä katsoo seuraavaa: (1) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklassa asetetaan unionin tavoitteeksi antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella kehittämällä jäsenvaltioiden yhteistä toimintaa poliisiyhteistyössä ja oikeudellisessa yhteistyössä rikosasioissa. (2) Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä kehotetaan jäsenvaltioita tehostamaan yhteistyötään rikollisuuden vastaisessa toiminnassa, jotta voitaisiin luoda todellinen Euroopan oikeusalue. (3) Grotius-ohjelma, joka on perustettu 29 päivänä lokakuuta 1996 hyväksytyllä yhteisellä toiminnalla 96/636/YOS [6], on edistänyt osaltaan yhteistyötä jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välillä ja parantanut niiden oikeusjärjestelmien ja oikeuslaitosten keskinäistä tuntemusta. [6] EYVL L 287, 8.11.1996, s. 3. (4) Ohjelman uusiminen, josta määrätään erikseen edellä mainitussa yhteisessä toiminnassa, auttaa parantamaan yhteistyötä entisestään. (5) Amsterdamin sopimuksen voimaantulon jälkeen oikeudellinen yhteistyö yksityisoikeudellisissa asioissa kuuluu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 61 artiklan soveltamisalaan, ja näin ollen tuki tämän alan yhteistyötoimille edellyttää komission erillistä aloitetta Grotius-ohjelman yksityisoikeudellisen osan uusimiseksi. (6) On suotavaa varmistaa Grotius-ohjelmasta tuettujen toimien jatkuvuus yleisten ja rikosoikeudellisten asioiden alalla ja perustaa toinen vaihe, joka kestää kaksi vuotta. , uusia ohjelma ja perustaa toinen vaihe, joka kestää kaksi vuotta. (7) On tarpeen antaa Euroopan unionin jäseniksi ehdolla oleville maille mahdollisuus osallistua yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskevaan Grotius-ohjelmaan helpottamalla niiden osallistumista ohjelmasta tuettaviin hankkeisiin. (8) Tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jotka luetellaan 3 artiklan 1 kohdassa ja 4 kohdan toisessa luetelmakohdassa, on vahvistettava menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen [7] N:o 1999/468/EY 2 artiklan mukaisesti kyseisen päätöksen 3 artiklassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. [7] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (9) Koska tämän päätöksen täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet, jotka luetellaan 3 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa ja 6 artiklan 3 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa, ovat neuvoston päätöksen N:o 1999/468/EY 2 artiklassa tarkoitettuja hallintotoimenpiteitä, ne on vahvistettava kyseisen päätöksen 4 artiklassa säädettyä hallintomenettelyä noudattaen. ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla - Ohjelman perustaminen 1. Tällä päätöksellä perustetaan 29 päivänä lokakuuta 1996 hyväksytyllä yhteisellä toiminnalla 96/636/YOS perustetun Grotius-nimisen yhteistyöohjelman toinen vaihe, jota sovelletaan yleisten ja rikosoikeudellisten asioiden alalla. 2. Ohjelma uusitaan kaudeksi, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2001 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2002, minkä jälkeen sen voimassaoloa voidaan jatkaa. 2 artikla - Ohjelman tavoitteet 1. Ohjelma edistää yleistä tavoitetta antaa kansalaisille korkeatasoinen suoja vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla alueella. Tavoitteen saavuttamiseksi edistetään oikeusjärjestelmien ja oikeuslaitosten keskinäistä tuntemusta ja helpotetaan jäsenvaltioiden oikeudellista yhteistyötä yleisissä ja rikosoikeudellisissa asioissa. 2. Ohjelman erityistavoitteena on: -valmistella toimia, jotka liittyvät rikosasioissa tehtävään oikeudelliseen yhteistyöhön, -tukea hyväksyttyjen välineiden täytäntöönpanoa, -edistää kaikkien jäsenvaltioiden yhteistä etua koskevien yleisten kysymysten keskinäistä tuntemusta, -toteuttaa paikallisia toimia käytännön yhteistyön parantamiseksi, -edistää tiettyjen organisaatioiden ja ammattien verkottumista. 3. Hankkeisiin voi osallistua Euroopan unionin jäseniksi ehdolla olevien maiden (jäljempänä 'ehdokasmaat') edustajia, jotka voivat näin perehtyä Euroopan unionin säännöstöön ja valmistautua jäsenyyteen. Hankkeisiin voi osallistua myös muita kolmansia maita, jos tämä edistää hankkeiden tavoitteiden saavuttamista. 3 artikla - Osallistuminen ohjelmaan 1. Ohjelmasta voidaan myöntää yhteisön rahoitusta hankkeille, joita voivat ehdottaa julkiset tai yksityiset laitokset ja organisaatiot, esimerkiksi ammatilliset järjestöt ja tutkimuslaitokset sekä oikeusalan toimijoille perus- tai jatkokoulutusta antavat oppilaitokset. 2. Tässä päätöksessä 'oikeusalan toimijoilla' tarkoitetaan tuomareita, syyttäjiä, asianajajia, ministeriöiden virkamiehiä, rikospoliisin virkamiehiä, haaste- ja ulosottomiehiä, oikeudellisia asiantuntijoita, tuomioistuinten tulkkeja sekä muita oikeuden hoitoon liittyvien ammattien harjoittajia ja tutkijoita. 3. Jotta hankkeelle voidaan myöntää yhteisön rahoitusta, siinä on oltava mukana vähintään kolme jäsenvaltiota tai kaksi jäsenvaltiota ja yksi ehdokasmaa, ja sen tarkoituksena on oltava 2 artiklassa mainittujen tavoitteiden saavuttaminen. 4. Ohjelmasta voidaan rahoittaa myös: -erityistoimia, joista on hyötyä ohjelman painopisteiden tai ehdokasmaiden kanssa tehtävän yhteistyön kannalta, -täydentäviä toimenpiteitä, kuten seminaareja, asiantuntijakokouksia tai muita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ohjelman toteuttamisen yhteydessä saatujen tietojen levittäminen. 4 artikla - Ohjelmasta tuettavat toimet Ohjelman avulla voidaan toteuttaa seuraavantyyppisiä toimia kaikilla oikeudellisen yhteistyön aloilla, yksityisoikeuden alalla tehtävää oikeudellista yhteistyötä lukuun ottamatta: -koulutus -vaihdot ja harjoittelu -selvitykset ja tutkimukset -kokoukset ja seminaarit -ohjelman toteuttamisen yhteydessä saatujen tulosten levittäminen. 5 artikla - Ohjelman rahoitus 1. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuotuiset määrärahat rahoitusnäkymien puitteissa. 2. Hanke, jolle on myönnetty yhteisön rahoitusta tästä ohjelmasta, ei voi saada rahoitusta mistään muusta Euroopan yhteisöjen talousarviosta rahoitettavasta ohjelmasta. 3. Rahoituspäätösten perusteella laaditaan rahoitussopimus komission ja hankkeiden järjestäjien välillä. Komissio valvoo rahoituspäätöksiä ja -sopimuksia, ja tilintarkastustuomioistuin toimittaa niitä koskevat tarkastukset. 4. Euroopan yhteisöjen talousarviosta myönnettävän rahoituksen osuus voi olla enintään 70 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista. 5. Edellä 3 artiklan 4 kohdassa mainitut erityistoimet ja täydentävät toimenpiteet voidaan kuitenkin rahoittaa kokonaan yhteisön varoin siten, että kumpienkin osuus voi olla enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista kokonaismäärärahoista. 6 artikla - Ohjelman toteuttaminen 1. Komissio vastaa ohjelman hallinnoinnista ja toteuttamisesta yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. 2. Komissio hallinnoi ohjelmaa 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen mukaisesti. 3. Ohjelman toteuttamista varten komissio -laatii vuotuisen työohjelman, jossa esitetään erityistavoitteet, aiheenmukaiset painopistealueet ja tarvittaessa luettelo erityistoimista ja täydentävistä toimenpiteistä, -arvioi ja valitsee hankkeet, joita 3 artiklassa tarkoitetut hankkeiden järjestäjät ovat esittäneet. 4. Komissio antaa ohjelman toteuttamista varten toteuttavia toimenpiteitä koskevat ehdotukset 7 artiklassa tarkoitetun komitean arvioitavaksi. Järjestäjien esittämät hankkeita ja täydentäviä toimenpiteitä koskevat ehdotukset tutkitaan 8 artiklassa mainitun neuvoa-antavan menettelyn mukaisesti. Vuotuinen työohjelma ja erityistoimet tutkitaan 9 artiklassa mainitun hallintomenettelyn mukaisesti. 5. Komissio arvioi ja valitsee järjestäjien esittämät hankkeet seuraavien perusteiden mukaan: -yhdenmukaisuus ohjelman tavoitteiden kanssa, -eurooppalainen ulottuvuus ja ehdokasmaiden osallistumismahdollisuudet, -yhdenmukaisuus niiden toimien kanssa, jotka on jo toteutettu tai jotka on tarkoitus toteuttaa yleisissä ja rikosoikeudellisissa asioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla Euroopan unionin poliittisiin painopisteisiin liittyen, -se, miten hanke täydentää aiemmin toteutettuja, parhaillaan toteutettavia tai tulevia yhteistyöhankkeita, -hankkeen järjestäjän kyky panna hanke täytäntöön, -hankkeen suunnittelun, organisoinnin, esittelyn ja odotettujen tulosten laatu, -ohjelmasta haettavan yhteisön rahoituksen määrä ja sen suhde odotettuihin tuloksiin, -odotettujen tulosten vaikutus ohjelman tavoitteisiin. 7 artikla - Komitea 1. Komissiota avustaa "Grotius-komitea - yleiset ja rikosoikeudelliset asiat" -niminen komitea, joka muodostuu Euroopan unionin jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 2. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä puheenjohtajan ehdotuksesta neuvoston päätöksen N:o 1999/468/EY 7 artiklan 1 kohdassa säädetyllä tavalla. 3. Komissio voi kutsua ehdokasmaiden edustajia komitean kokousten jälkeen pidettäviin tiedotuskokouksiin. 8 artikla - Neuvoa-antava menettely Tähän artiklaan viitattaessa sovelletaan päätöksen N:o 1999/468/EY 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. 9 artikla - Hallintomenettely 1. Tähän artiklaan viitattaessa sovelletaan päätöksen N:o 1999/468/EY 4 artiklassa tarkoitettua hallintomenettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti. 2. Päätöksen N:o 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan kolme kuukautta. 10 artikla - Arviointi 1. Komissio arvioi vuosittain ohjelman toteuttamiseksi kuluneena vuonna toteutetut toimet. 2. Komissio laatii ohjelman toteuttamisesta vuosittain kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Ensimmäinen kertomus esitetään 31 päivään heinäkuuta 2002 mennessä. 11 artikla - Voimaantulo Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja RAHOITUSSELVITYS 1. TOIMENPITEEN NIMI Ehdotus neuvoston päätökseksi oikeusalalla toimiville tarkoitetun kannustus-, vaihto-, koulutus- ja yhteistyöohjelman toisen vaiheen perustamisesta (yleisiä ja rikosoikeudellisia asioita koskeva Grotius II). 2. BUDJETTIKOHTA / -KOHDAT B5-820 3. OIKEUSPERUSTA Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artikla. 4. TOIMENPITEEN KUVAUS 4.1 Toimenpiteen yleistavoite Tarkoituksena on varmistaa vuoden 2000 lopussa päättyvän Grotius-ohjelman jatkuminen. Grotius II -ohjelman tarkoituksena on edistää oikeusjärjestelmien ja oikeuslaitosten keskinäistä tuntemusta ja helpottaa jäsenvaltioiden oikeudellista yhteistyötä yleisissä ja rikosoikeudellisissa asioissa. Ohjelman avulla voidaan rahoittaa koulutusta, henkilövaihtoa ja harjoittelua, tapaamisten järjestämistä, tutkimustyötä ja tietojenvaihtoa johdonmukaisen ohjelman perusteella, jonka ansiosta tuloksia voidaan levittää koko yhteisön tasolla. Toimet ovat tärkeitä välineitä pyrittäessä luomaan Euroopan oikeusalue ja torjumaan järjestäytynyttä rikollisuutta koko unionin tasolla. Ohjelma liittyy seuraaviin poliittisiin asiakirjoihin: - Wienin Eurooppa-neuvostolle 11.- 12. joulukuuta 1998 esitetty neuvoston ja komission toimintasuunnitelma parhaista tavoista panna täytäntöön Amsterdamin sopimuksen määräykset vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisesta. Wienin Eurooppa-neuvosto kehottaa päätelmiensä 84 kohdassa "kiinnittämään erityistä huomiota Euroopan oikeusalueen luomiseen Amsterdamin sopimuksen mukaisesti täydennettynä tarvittavilla välineillä tehokkaan oikeudellisen ja poliisiyhteistyön varmistamiseksi [---]". - Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmät 15.- 16. lokakuuta 1999. Päätelmissä käsitellään rikollisuuden torjuntaa koko unionin tasolla, ja niiden 42 kohdassa todetaan, että "Olisi vaihdettava parhaita toimintatapoja, vahvistettava rikosten ehkäisemisestä vastaavien toimivaltaisten kansallisten viranomaisten verkostoa ja kansallisten rikostenehkäisemisjärjestöjen välistä yhteistyötä [---]". 4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista koskevat yksityiskohtaiset säännöt Ohjelman voimassaoloaika on kaksi vuotta (2001-2002). Tänä aikana tutkitaan, voitaisiinko kaikki nykyiset oikeudellista yhteistyötä koskevat ohjelmat (Grotius, Oisin ja STOP) sulauttaa yhdeksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvaksi ohjelmaksi. 5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS 5.1 Ei-pakolliset menot 5.2 Jaksotetut määrärahat. 5.3 Menot: 4 miljoonaa euroa 6. MENO-/TULOLAJI -yhteisön osuus yhteisrahoituksesta voi olla enintään 70 prosenttia hankkeen kokonaiskustannuksista; loput on saatava muista julkisen tai yksityisen sektorin lähteistä. -yhteisö voi rahoittaa kokonaan erityistoimet, jotka koskevat yhteisön edun mukaisia painopistealueita, ja täydentävät toimenpiteet; kumpaankin toimenpideluokkaan voidaan käyttää enintään 10 prosenttia ohjelman vuotuisista kokonaismäärärahoista. 7. RAHOITUSVAIKUTUKSET 7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa Ohjelman toteuttamiseen varataan kaudella 2001-2002 yhteensä 4 miljoonaa euroa. Tämä vastaa nykyisen Grotius-ohjelman vuoden 2000 määrärahoja (2 miljoonaa euroa) kerrottuna kahdella (uusi ohjelma on kaksivuotinen). 7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden kesken MSM milj. euroa (nykyarvona) >TAULUKON PAIKKA> 7.3 Talousarvion B osaan sisältyvät tutkimuksista, asiantuntijatapaamisista jne. aiheutuvat toimintamenot MSM milj. euroa (nykyarvona) >TAULUKON PAIKKA> 7.4 Maksusitoumusmäärärahojen / maksumäärärahojen aikataulu MSM milj. euroa >TAULUKON PAIKKA> 8. PETOSTENVASTAISET TOIMENPITEET -Sovelletaan petostentorjuntaa koskevia yleisiä säännöksiä. Lisäksi suoritetaan otantaan perustuvia tarkastuksia paikalla. 9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI 9.1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä -Erityistavoitteet: lisätä muiden jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden oikeudellisen kielenkäytön ja tuomioistuinterminologian tuntemusta, -edistää jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien yhteisten arvojen tuntemusta, -edistää muiden jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden oikeusjärjestelmien ja oikeuslaitosten tuntemusta, -luoda ammatillisia yhteyksiä ja luottamusta oikeusalan toimijoiden välille, -edistää keskustelua oikeudellisen yhteistyön parantamisesta ja kokeellisesti sovelletuista työmenetelmistä, -vertailla oikeusjärjestelmän uudistamiseen liittyviä suuntauksia, -levittää hankkeiden avulla saatua tietoa yhteisön tasolla. -Kohderyhmä: Ohjelma on tarkoitettu oikeusalan toimijoille, joiksi katsotaan tuomarit, syyttäjät, asianajajat, korkeakoulujen ja tutkimuslaitosten henkilöstö, ministeriöiden virkamiehet, rikospoliisin virkamiehet, haaste- ja ulosottomiehet, oikeudelliset asiantuntijat, tuomioistuinten tulkit ja muut oikeuden hoitoon liittyvien ammattien harjoittajat. 9.2 Toimenpiteen perustelut -Yhteisön rahoitustuen tarpeellisuus erityisesti toissijaisuusperiaate huomioon ottaen: helpottaa hankkeiden toteuttajien verkottumista, varmistaa toimien kansainvälisyys ja levittää tuloksia yhteisön tasolla. -Toimenpiteen toteuttamisessa käytettävien menettelytapojen valinta * edut verrattuna vaihtoehtoisiin toimenpiteisiin (suhteelliset edut): tulosten levittäminen ja toimijoiden tarpeisiin vastaaminen koko yhteisön tasolla, kohderyhmien välisen koordinoinnin tehokkuus. * muiden vastaavien yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla mahdollisesti toteutettavien toimenpiteiden erittely: yhteisön tasolla ei toteuteta muita erityistoimia ja kansallisella tasolla niiden määrä on rajoitettu eikä niiden avulla ole mahdollista saavuttaa verkottumisesta saatavia etuja eikä levittää hyviä käytäntöjä koko yhteisön tasolla. * odotetut liitännäis- ja kerrannaisvaikutukset: yhteisvaikutukset ja lisäarvo yhteisön tasolla. -Tärkeimmät epävarmuustekijät, jotka saattavat vaikuttaa toimenpiteen erityistuloksiin. Aiemmista toimista saatu kokemus osoittaa, ettei tällaisia epävarmuustekijöitä ole. Päinvastoin, tällaisten toimien kysyntä kasvaa oikeusalan toimijoiden keskuudessa jatkuvasti ja myös yhteisön tasolla niitä on todettu tarvittavan yhä enemmän, jotta Eurooppaan voitaisiin luoda vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue. 9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi -Suoritusmittarit * tulosmittarit (toteutettujen toimenpiteiden arviointi): hankkeiden tulosten analysointi ja levittäminen, kansainvälisten kumppanuussuhteiden luominen, * tavoitteiden saavuttamisen mittarit: eri valtioiden oikeusjärjestelmiin liittyvän oikeusalan toimijoiden koulutuksen lisääntyminen sekä oikeudellisen kielenkäytön ja kansallisten käytäntöjen ymmärtämyksen paraneminen. -Säädettyä jälkiarviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja toteuttamisaikataulu: sisäinen kokonaisarviointi vuosittain; ulkoinen kokonaisarviointi. -Saavutettujen tulosten arviointi (mikäli nykyisen toimenpiteen toteutusta jatketaan tai se uusitaan). Sisäinen ja ulkoinen arviointi on tehtävä toisistaan riippumatta ja niiden on oltava myönteisiä, tulosten on oltava tavoitteiden mukaisia. On pohdittava, onko toteutettuja toimia syytä jatkaa ja kasvaako kysyntä hankkeiden toteuttajien parissa. 10. HALLINTOMENOT (YLEISEN TALOUSARVION PÄÄLUOKAN III A OSA) Henkilö- ja hallintoresurssien tarve on katettava toimintaa hallinnoivan pääosaston varoista. 10.1 Vaikutus henkilöstön määrään >TAULUKON PAIKKA> Ilmoitettava aikataulu, jonka mukaan lisähenkilöstöä tarvitaan. 10.2 Lisähenkilöstöstä aiheutuvat kokonaiskustannukset euroa >TAULUKON PAIKKA> Määrät ilmaisevat lisähenkilöstön käytön kokonaiskustannukset koko ajalta, jos toimenpiteen kesto on määritelty, tai 12 kuukauden ajalta, jos kestoa ei ole määritelty. 10.3 Toiminnasta aiheutuvien muiden toimintamenojen kasvu, erityisesti komiteoiden ja asiantuntijaryhmien kokouskulut euroa >TAULUKON PAIKKA> Hanke-ehdotukset arvioi erikseen kaksi asiantuntijaa kustakin jäsenvaltiosta. Näin taataan arvioinnin objektiivisuus ja riippumattomuus.