Komission Suositus Neuvostolle komission valtuuttamisesta aloittamaan ja käymään neuvottelut Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) kanssa Euroopan yhteisön liittymistä koskevista ehdoista ja yksityiskohtaisista säännöistä /* SEK/2002/0381 lopull. */





KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE komission valtuuttamisesta aloittamaan ja käymään neuvottelut Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) kanssa Euroopan yhteisön liittymistä koskevista ehdoista ja yksityiskohtaisista säännöistä PERUSTELUT Johdanto Tämä neuvostolle annettava komission tiedonanto koskee Euroopan yhteisön liittymistä Kansainväliseen siviili-ilmailujärjestöön (ICAO) ja Kansainväliseen merenkulkujärjestöön (IMO). Kuten eurooppalaisen liikennepolitiikan tulevaisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa [1] korostetaan, Euroopan unionin, maailman suurimman talousmahdin, jonka kaupasta suuri osa käydään sen ulkopuolisten maiden kanssa, on osallistuttava liikennettä sääntelevien kansainvälisten sääntöjen vahvistamiseen. [1] Valkoinen kirja "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika", KOM(2001) 370, 12.9.2001. Viimeksi kuluneiden kymmenen vuoden aikana yhteisössä on annettu huomattava määrä ilma- ja meriliikennettä koskevaa lainsäädäntöä. Koska yhteisö on joutunut yhä enemmän tekemisiin ICAOn ja IMOn käsittelemien kysymysten kanssa ja on sen vuoksi kehittänyt myös omia sisäisiä sääntöjään, sen osallistumista näiden järjestöjen toimintaan on lisättävä. ICAOlla ja IMOlla on jäseniä kaikkialta maailmasta, ja ne vahvistavat ilma- ja meriliikenteen kansainväliset säännöt. Tehokkaampi osallistuminen niiden työhön auttaisi yhteisöä täyttämään ulkoiseen toimivaltaansa liittyvät velvollisuudet sekä varmistamaan yhteisön oikeuden johdonmukaisuuden kansainvälisen oikeuden kanssa näillä kahdella taloudellisesti hyvin merkittävällä alalla. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin päätti jo vuonna 1971, että kun yhteisö laatii yhteisiä sisäisiä sääntöjä, se myös saa oikeuden käydä näihin yhteisiin sääntöihin mahdollisesti vaikuttavia ulkoisia neuvotteluja (ns. ERTA-doktriini [2]). Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin totesi myöhemmin lausunnossa 1/76, että jos yhteisöllä on sisäinen toimivalta tietyn tavoitteen saavuttamiseksi, tämä tarkoittaa sillä olevan kyseisessä asiassa myös yksinomainen ulkoinen toimivalta, jos ulkoiset toimet ovat tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi [3]. [2] Asia 22/70, 31.3.1971, komissio v. neuvosto (Kok. 1971, s. 263). [3] Lausunto 1/76, 26.4.1977, Euroopan sisävesiliikenteen seisontarahaston perustamista koskeva sopimusluonnos (Kok. 1976, s. 741). Näiden kahden tuomion perusteet vahvistettiin tuomioistuimen lausunnossa 1/94 [4], jossa myös todettiin: "Jos yhteisö on sisällyttänyt sisäisiin lainsäädäntötoimiinsa kolmansien maiden kansalaisten kohtelua koskevia lausekkeita tai on antanut toimielimilleen nimenomaisesti valtuudet neuvotella kolmansien maiden kanssa, sillä on yksinomainen ulkoinen toimivalta näiden toimien kattamalla alalla. Tämä pätee joka tapauksessa - myös sellaisen nimenomaisen lausekkeen puuttuessa, jolla toimielimet valtuutetaan neuvottelemaan kolmansien maiden kanssa - myös silloin, kun yhteisö on täydellisesti yhdenmukaistanut säännöt, (...), sillä se, että jäsenvaltioilla säilyisi oikeus neuvotella kolmansien maiden kanssa, voisi vaikuttaa näin annettuihin yhteisön sääntöihin (...) ERTA-tuomiossa tarkoitetulla tavalla" [5]. [4] Lausunto 1/94, 15.11.1994, yhteisön toimivalta tehdä kansainvälisiä sopimuksia palvelujen sekä teollis- ja tekijänoikeuksien alalla (Kok. 1994, s. I-5267). [5] Lausunnon 1/94 95 ja 96 kohta. Näin ollen yhteisöllä ei ole muuta vaihtoehtoa kuin liittyä Chicagon ja Geneven yleissopimuksiin, jotta se voisi täyttää sekä johdetusta oikeudesta että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön nojautuvista periaatteista johtuvat velvollisuutensa. Oikeudellisten syiden lisäksi perusteena on syy, jonka komissio esitti äskettäin antamassaan valkoisessa kirjassa "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika" [6]: "(...) Euroopan unionilla, maailman suurimmalla talousmahdilla, jonka kaupasta suuri osa käydään sen ulkopuolisten maiden kanssa, on vain vähäinen painoarvo liikennettä säänteleviä kansainvälisiä sääntöjä vahvistettaessa. Virallisen statuksen puuttuessa Euroopan unioni osallistuu useimpien hallitustenvälisten järjestöjen toimintaan pelkästään tarkkailijana." [6] KOM(2001)370, 12.9.2001. Komissio on sen vuoksi omaksunut kannan, jonka mukaan "(...) tilanne olisi ensi tilassa korjattava ottamalla yhteisö liikennettä sääntelevien kansainvälisten hallitustenvälisten järjestöjen jäseneksi. Tällöin laajentuneen Euroopan unionin 30 jäsenvaltiota voisivat esiintyä yhtenäisesti ja taivuttaa kyseisten järjestöjen toimintaa yhteisen edun ja kestävän kehityksen suuntaan." Huolellisesti yhteensovitettujen yhteisön toimien mahdolliset vaikutukset ICAOssa ja IMOssa tehtäviin päätöksiin on jo osoitettu yhteisön nykyisillä, hyvin rajoittuneilla osallistumismahdollisuuksilla. Meriturvallisuuden alalla yhteisö on sopinut kieltävänsä vuoteen 2015 mennessä yksirunkoisilta säiliöaluksilta pääsyn satamiinsa. Tämä Euroopan unionin päättäväisyys on johtanut siihen, että IMO on muuttanut suunniteltua aikatauluaan tällaisista aluksista luopumiseksi. Myös yhteisön toimet ilma-alusten aiheuttaman melun asteittaiseksi vähentämiseksi ovat vauhdittaneet monenvälisiä keskusteluja ilma-alusten aiheuttamaa melua koskevien standardien tarkistamisesta ICAOssa. Ongelma ja prosessin eteneminen Nykyiset järjestelyt, joilla yhteisö osallistuu tarkkailijana ICAOn työskentelyyn ja komissio IMOn työhön, eivät riitä takaamaan yhteisön kannan edustusta. Yhteisölle on vakava haitta, että se voidaan kutsua ainoastaan tapauskohtaisesti tarkkailijaksi ICAOn neuvoston elinten kokouksiin eikä se saa tietoja ICAOn neuvoston ja ilmailukomission päivittäisestä toiminnasta. Päätökset tehdään ja valmistellaan juuri ICAOn neuvostossa ja ilmailukomissiossa yleiskokousten väliin jäävien kolmen vuoden jaksojen aikana. Samoin komission tarkkailijanasema IMOssa ei anna sille mahdollisuutta esittää kantaansa yhteisön nimissä yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvissa asioissa eikä vedota yhteisön tasolla tehtyihin päätöksiin, koska kansallinen kanta otetaan huomioon yksinomaan kansallisena riippumatta siitä, että sen esittänyt jäsenvaltio on yhteisön jäsen. Näissä olosuhteissa tarkkailijanasema vaikeuttaa kantojen yhteensovittamista hyödyllisesti ja suosii sen sijaan yhteisön etujen vastaisten kantojen muodostumista. Näin ollen Euroopan yhteisön legitiimi oikeus käyttää toimivaltaansa nimissään on selvästi ristiriidassa sen aseman kanssa, joka yhteisöllä tai komissiolla on näissä kahdessa järjestössä. Koska Chicagon ja Geneven yleissopimuksissa, joilla nämä kaksi kansainvälistä järjestöä on perustettu, määrätään ainoastaan valtioiden jäsenyydestä, yhteisön liittyminen edellyttää näiden sopimusten muuttamista siten, että kyseisiin järjestöihin voivat liittyä myös alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt. Siksi yhteisön jäsenyys edellyttää, että ensin tehdään Chicagon ja Geneven yleissopimuksien muuttamista koskeva ehdotus, joka on hyväksyttävä näiden järjestöjen yleiskokouksissa kahden kolmasosan enemmistöllä ja ratifioitava asianomaisen yleissopimuksen määräysten mukaisesti [7]. [7] IMOn tapauksessa tarvittava enemmistö on kaksi kolmannesta sopimusvaltioista, ICAOn tapauksessa yleiskokouksen täsmentämä sopimusvaltioiden määrä, joka ei saa olla pienempi kuin kaksi kolmannesta sopimusvaltioiden koko lukumäärästä. Tätä varten komissio suosittelee, että neuvosto valtuuttaisi sen neuvottelemaan tarvittavista yleissopimusten muutoksista. Koska yhteisö voi kuitenkin liittyä näihin järjestöihin vasta, kun tarvittava määrä kyseisen järjestön jäsenvaltioita on ratifioinut yleissopimuksen muutokset, on odotettavissa, että prosessi vie huomattavasti aikaa. Siirtymäjärjestelyt Edellä esitetty huomioon ottaen ehdotetaan siirtymäjärjestelyjen vahvistamista, kun komissio on saanut valtuudet neuvotella yleissopimusten muuttamisesta. Tavoitteena on vahvistaa EY:n sekä ICAOn ja IMOn yhteistyösuhteita sen perusteella, mitkä ovat tarpeet ja edellytykset EY:n osallistumisen lisäämiselle. Koska järjestöjen säännöt ja toiminta eroavat toisistaan, myös EY:n nykyiset mahdollisuudet osallistua niiden työskentelyyn vaihtelevat huomattavasti. Esimerkiksi IMOssa Euroopan komissiolla on pysyvän tarkkailijan asema, joten se voi saada kaikki asiakirjat ja voi osallistua toimintaan halutessaan. Sen sijaan ICAOssa yhteisö ei ole pysyvä tarkkailija, joten se voi osallistua kokouksiin vain kutsusta [8] ja saada ainoastaan niiden kokousten asiakirjat, joihin se on kutsuttu. ICAOssa yhteisöllä siis on enemmän oikeudellisia rajoituksia kuin IMOssa. Tästä on seurauksena käytännössä se, että komissio yhteensovittaa jäsenvaltioiden kannat IMOn kokouksia varten, mutta ICAOssa yhteisö ei voi osallistua järjestön elinten kokouksiin, joissa tehdään sitovia päätöksiä. [8] ICAO.n tämänhetkisissä säännöissä ei määrätä pysyvän tarkkailijan asemasta. Näiden erojen vuoksi tämän tiedonannon kahdessa osassa, joista toinen koskee ICAOta ja toinen IMOa, painotetaan välivaiheen järjestelyjä eri tavalla ja tehdään tältä osin kunkin tilanteen omiin tarpeisiin ja mahdollisuuksiin mukautettuja suosituksia. Koska yhteisön nykyinen asema ICAOssa on järjestön toimintatapoja ajatellen heikko ja koska ICAOn päätoimipaikka on kaukana, komissio tehostaa jäsenyysneuvottelujen alkaessa yhteisön edustusta nimittämällä paikan päälle pysyvän edustajan (kuten ICAOn neuvoston jäsenilläkin on). Lisäksi on tarpeen vahvistaa yhteisön sisäiset menettelyt, jotka soveltuvat ICAOn työskentelyyn. IMOssa yhteensovittamista kyllä tapahtuu, mutta se ei mahdollista yhteisön yhtenäistä esiintymistä. Sen vuoksi yhteisön jäsenvaltioiden olisi ryhdyttävä yhteisiin toimiin IMOn komiteoissa, jotta toimivallasta riippuen joko unionin puheenjohtajamaa tai komissio voisi esittää yhteisön kannan. Täysjäsenyyden saavuttaminen vie todennäköisesti huomattavan ajan, ja koko liittymisprosessin ajan on syytä säilyttää tiiviit suhteet IMOn muihin sopimuspuoliin ja elinkeinoelämän edustajiin. Sen vuoksi olisi myös suunniteltava komission pysyvän edustajan nimittämistä IMOon. Päätelmät Komissio kehottaa neuvostoa- valtuuttamaan komission neuvottelemaan yhteisön puolesta jäsenyyden edellyttämistä muutoksista Chicagon ja Geneven yleissopimuksiin sekä aiheellisista järjestelyistä siirtymäajaksi sekä - hyväksymään tarvittavat yhteisön sisäiset menettelyt järjestöjen työskentelyyn osallistumiseksi. KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE komission valtuuttamisesta aloittamaan ja käymään neuvottelut Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) kanssa Euroopan yhteisön liittymistä koskevista ehdoista ja yksityiskohtaisista säännöistä 1. Johdanto Yhteisö on vuosien mittaan joutunut yhä enemmän tekemisiin Kansainvälisessä siviili-ilmailujärjestössä (ICAO) käsiteltävien asioiden kanssa, myös yhteisön sisäisiä sääntöjä hyväksyttäessä. Tämän vuoksi on tullut tarpeelliseksi lisätä yhteisön osallistumista ICAOn työskentelyyn, jotta ICAOn toiminta vastaisi yhteisön velvoitteita ja jotta voitaisiin taata yhteisön kannan johdonmukaisuus. Komissio totesikin lentoliikenteen osalta erityisen painokkaasti äskettäin antamassaan valkoisessa kirjassa "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika" [9], että nykyisessä tilanteessa yhteisöllä on hyvin vähän sananvaltaa alan kansainvälisiä sääntöjä hyväksyttäessä, koska se ei kuulu ICAOon, jossa sillä on vain tarkkailijan asema. Sen vuoksi komissio katsoo, että tilanne on korjattava viipymättä siten, että yhteisö liittyy ICAOon. Ainoastaan tällä tavalla voidaan varmistaa, että yhteisön etuja suojellaan kaikin tavoin ja edistetään asianmukaisesti ICAOn hyväksyessä lentoliikennettä säänteleviä kansainvälisiä sääntöjä. [9] KOM(2001) 370, 12.9.2001. Tämä edellyttää kuitenkin kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen muuttamista, koska nykyisen sopimuksen mukaan jäseniä voivat olla ainoastaan valtiot. Muuttaminen edellyttää, että kaksi kolmasosaa yleiskokouksen osanottajista äänestää muutoksen puolesta ja ICAOn jäsenvaltiot ratifioivat sen. Tämä prosessi vie aikaa, joten välivaiheen toimena on parannettava yhteisön sisäisiä menettelyjä kantojen yhteensovittamiseksi ICAOssa sekä vahvistettava EY:n ja ICAOn yhteistyösuhteita. Tässä tiedonannossa tarkastellaan, miksi osallistuminen ICAOn työhön on tärkeää ja millä edellytyksillä sitä voitaisiin lisätä. Mainituista syistä komissio suosittelee, että neuvosto - antaa komissiolle valtuudet aloittaa ja käydä neuvottelut ICAOn kanssa edellytyksistä ja yksityiskohtaisista säännöistä, joiden mukaisesti Euroopan yhteisö voi liittyä ICAOon - valtuuttaa komission neuvottelemaan ICAOn kanssa yhteisön pysyvän tarkkailijan asemasta siirtymäaikana - nimittää erityisen komitean avustamaan komissiota tässä tehtävässä - vahvistaa ehdotetut neuvotteluohjeet. Lisäksi komissio suosittelee, että neuvosto pyytää jäsenvaltioita tukemaan näiden tavoitteiden saavuttamista. 2. Yhteisön toimivalta ja yhteiset etunäkökohdat ICAOn käsittelemissä kysymyksissä Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO) on Yhdistyneiden Kansakuntien erityisjärjestö, joka vastaa kansainvälisen siviili-ilmailutoiminnan teknisiä, taloudellisia ja oikeudellisia näkökohtia koskevien kansainvälisten standardien, suositusten ja menettelyjen vahvistamisesta [10]. [10] ICAOn tavoitteet sekä tietoja järjestön rakenteesta ja sen elinten tehtävistä esitetään liitteessä II. Yhteisön toimivaltaan jo pitkään kuuluneiden alojen (esim. tulli) ja lentoliikennemarkkinoiden toimintaan liittyvien yhteisön yleisten velvollisuuksien lisäksi yhä useammat ICAOssa käsiteltävät kysymykset ovat viime vuosina liittyneet yhteisön toimivaltaan kuuluviin asioihin, esimerkiksi ympäristönsuojeluun, markkinoille pääsyyn, tietokoneistettuihin varausjärjestelmiin, ilmaliikenteen hallintaan, satelliittinavigointiin sekä ilmaliikenteen turvallisuuteen ja turvatoimiin. Näillä aloilla on annettu yhteisön lainsäädäntöä [11], minkä vuoksi niistä on tullut yhteisön toimivallan alaisia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiaa koskevan oikeuskäytännön mukaisesti [12]. [11] Luettelo kyseisestä yhteisön lainsäädännöstä on liitteessä I. [12] Komissio v. neuvosto, asia 22/70 (AETR) (Kok. 1971, s. 263); Yhteisön Eurocontroliin liittymissä koskevissa neuvotteluohjeissa [13] neuvosto on jo todennut, että yhteisöllä on laaja toimivalta seuraavissa neuvotteluohjeiden liitteessä mainituissa asioissa: [13] Neuvoston asiakirja 10208/98 AVIATION 38, 15.7.1998. - ilmaliikenteen hallinta, koska standardointia, tutkimusta ja kehittämistä sekä Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevat yhteisön säädökset vaikuttavat ilmaliikenteen hallintaan ja sen välineistöön - sellaiset Eurocontrolin toimet, jotka voivat vaikuttaa jäsenvaltioiden julkisten hankintojen käytäntöihin, ja - ilmaliikenneoikeudet, koska lentotoimintaan liittyvien sääntöjen soveltamisella voi olla välitön vaikutus liikenneoikeuksiin tai reittien hinnoitteluperiaatteiden vahvistaminen voi aiheuttaa eriarvoisuutta yhteisön liikenteenharjoittajien välillä. Lisäksi yhteisö liittyi hiljattain eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä tehtyyn Montrealin yleissopimukseen [14]. [14] Tehty Montrealissa 28. toukokuuta 1999. Koko ajan käy selvemmäksi, että on tarpeen varmistaa ICAOn sääntöjen ja yhteisön sääntöjen yhdenmukaisuus sekä pyrkiä välttämään sitä, että ICAOssa tehdään yhteisön mahdollisuuksia rajoittavia päätöksiä. ICAOn toiminnan tulokset ulottuvat toimintaperiaatteita koskevien lausuntojen (suositusten ja päätöslauselmien) antamisesta erilaisten välineiden, kuten standardien, hyväksymiseen, joista voi tulla oikeudellisesti sitovia. Yhteisöä koskevia seurauksia voi olla seuraavilla toiminnan aloilla: - Teknisten standardien laatiminen. Kun standardit hyväksytään, niistä tulee jäsenvaltioita sitovia [15], ja ne voivat vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan. Tärkein esimerkki tällaisesta on ympäristöstandardien ja tulevien GNSS-standardien [16] valmistelu. [15] Valtiot voivat kuitenkin ilmoittaa eroista hyväksyntämenettelyn aikana. [16] Maailmanlaajuinen satelliittinavigointijärjestelmä (Global Navigation Satellite System). - Lentotoimintaan liittyvien sekä teknisten sääntöjen ja ohjeiden määrittely liikenne-, välilasku-, lentoasema- ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista varten. Tällä alalla on jo olemassa yhteisön antamia määräyksiä, ja niitä on mahdollisesti tulossa lisää. Näissä kysymyksissä ICAO ja yhteisö voivat kehittää yhteistyötään ja tukea turvallisen ja säntillisen lentoliikenteen kehittämistä. Esimerkkeinä voidaan mainita tietokoneistetut varausjärjestelmät, tulo- ja lähtöaikojen jakaminen ja tullijärjestelyt. - Poliittisten suuntaviivojen määrittely lentoliikennettä koskevilla yleiskokouksen päätöslauselmilla, jotka liittyvät esimerkiksi ympäristöön, turvallisuuteen tai ilmaliikenteen hallintaan. Nämä poliittiset suuntaviivat voidaan muuntaa standardeiksi tai suosituksiksi. On tärkeää, että tällaiset päätöslauselmat ja standardit ovat johdonmukaisia yhteisön tavoitteiden kanssa ja tukevat niiden saavuttamista. - Kansainvälisen yhteistyöstrategian kehittäminen maantieteellisten ja taloudellisten painopisteiden perusteella. Tällainen toiminta voi olla ristiriidassa yhteisen ulkopolitiikan kanssa. Yksi esimerkki tästä on ilmailun turvallisuutta koskevan kansainvälisen rahoitusvälineen perustaminen, millä voi olla vaikutusta EY:n avustusohjelmiin ja nykyisten rahoituslaitosten asemaan. Kansainväliset standardit on annettu pääasiassa kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen (joka tunnetaan yleisesti Chicagon yleissopimuksena) liitteissä. Kunkin liitteen keskeisiä osia ovat kansainväliset standardit ja suositukset. Yleissopimuksen liitteitä on nykyisin 18, ja ne kattavat ilmailun seuraavat tekniset alat: henkilöstön lupakirjat, lentosäännöt, ilmailun sääpalvelu, ilmailukartat, mittayksiköt, lentotoiminta, kansallisuus- ja rekisterimerkinnät, lentokelpoisuus, ilmailun viestiliikenne, ilmaliikennepalvelut, etsintä- ja pelastustoimi, lento-onnettomuuksien tutkinta, lentopaikat, ilmailutiedotuspalvelu, melun ja päästöjen torjunta, turvatoimet ja vaarallisten aineiden ilmakuljetus. ICAOssa siis laaditaan sääntöjä, jotka voivat vaikuttaa olemassa oleviin yhteisön sääntöihin ja toimintaperiaatteisiin. Jos yhteisö ei osallistu aktiivisesti ICAOn työskentelyyn, on mahdollista, että jatkossa hyväksytään lisää kansainvälisiä sääntöjä, jotka eivät ehkä ole koko yhteisön etujen mukaisia. 3. Yhteisön jäsenyys 3.1. Euroopan yhteisön asema ja komission osallistuminen ICAOn työskentelyyn Annettuaan neuvostolle maaliskuussa 1988 tiedonnannon suhteista ICAOon [17] komissio esitti ICAOlle 12. huhtikuuta 1988 pyynnön ICAO.n ja Euroopan yhteisön välisten suhteiden luomiseksi, joiden ansiosta Euroopan yhteisö voidaan kutsua pysyvältä pohjalta ICAOn kokouksiin tarkkailijana. [17] SEC(88) 341. Tähän pyyntöön liittyneen kirjeenvaihdon jälkeen ICAOn neuvosto päätti helmikuussa 1989 sisällyttää komission luetteloon järjestöistä, jotka voidaan kutsua osallistumaan ICAOn asianomaisiin kokouksiin. Yhteisöllä, jota edustaa komissio, on tämän jälkeen ollut (muun kuin pysyvän) tarkkailijan asema, ja se mainitaan luettelossa kansainvälisistä järjestöistä, jotka voidaan ICAOn neuvoston tapauskohtaisilla päätöksillä kutsua kokouksiin [18]. [18] Todettakoon, että ICAOn neuvosto viittaa komission osallistumiseen. Komissio on puolestaan johdonmukaisesti viitannut komission edustaman yhteisön osallistumiseen ja ICAOlle esitetyissä akkreditointikirjeissä Euroopan yhteisön valtuuskuntaan. Kun komissio kutsutaan osallistumaan yhteisön puolesta ICAOn kokoukseen, sen on ilmoitettava pysyvien edustajien komitean (Coreper) 11. marraskuuta 1988 sopiman menettelyn mukaisesti [19] kutsusta tälle komitealle sekä saatava sen hyväksyntä kyseiseen kokoukseen osallistumiseen. [19] Coreperin asiakirja, joka koskee yhteisön pyyntöä osallistua tarkkailijana Kansainväliseen siviili-ilmailujärjestöön (ICAO). Tämä hyvin raskas menettely, jolla ainoastaan myönnetään komission virkamiehille lupa osallistua kokoukseen, perustui aikanaan siihen, että yhteisön toiminta lentoliikenteen alalla oli hyvin vähäistä, ja silloin katsottiin, että komission ei tulisi osallistua rajoituksetta ICAOn toimintaan. Myöhempi kehitys ja yhteisön toimivalta huomioon ottaen tämä menettely ei ole enää tarkoituksenmukainen eikä perusteltavissa. Yksityiskohtaisia tietoja yhteisön asemasta ICAOssa ja komission osallistumisesta ICAOn työskentelyyn annetaan liitteessä III. Yhteisön nykyinen asema on selvästikin riittämätön, ja tästä aiheutuu rajoituksia yhteisön etujen ajamiselle ICAOssa. Näitä rajoituksia käsitellään tarkemmin jaksossa 4. 3.2. Miksi yhteisön on tarpeen liittyä ICAOn jäseneksi- Kuten edellisessä osiossa esitetään, yhteisö on laatinut uusia sisäisiä sääntöjä monilla lentoliikenteeseen liittyvillä aloilla. Tämän vuoksi myös yhteisön osallistumista ICAOssa on lisättävä, jotta se voisi täyttää ulkoiseen toimivaltaansa liittyvät velvoitteet ja varmistaa yhteisön kannan johdonmukaisuuden. Äskettäin julkaistussa valkoisessa kirjassa "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika" [20] komissio oli sitä mieltä, että nykyinen tilanne "olisi ensi tilassa korjattava ottamalla yhteisö liikennettä sääntelevien kansainvälisten hallitustenvälisten järjestöjen jäseneksi. Tällöin laajentuneen Euroopan unionin 30 jäsenvaltiota voisivat esiintyä yhtenäisesti ja taivuttaa kyseisten järjestöjen toimintaa yhteisen edun ja kestävän kehityksen suuntaan." Lisäksi valkoisessa kirjassa korostetaan, että "Euroopan yhteisön on tarpeen esiintyä yhtenäisesti ja puhua yhteisen edun puolesta teollisuuteen ja ympäristöön liittyvissä asioissa erityisesti lentoliikenteen osalta." [20] KOM(2001)370, 12.9.2001. Komissio onkin sitä mieltä, että ainoa tapa varmistaa EY:n etujen suojelu ja edistäminen ICAOssa on liittää EY täysivaltaiseksi jäseneksi. Tämä tarkoittaa EY:n liittymistä Chicagon yleissopimukseen. Muukin ratkaisu kuin täysjäsenyys, esimerkiksi yhteisön nykyistä asemaa parempi pysyvän tarkkailijan asema, olisi huomattava parannus nykyiseen hyvin epätyydyttävään tilanteeseen. Tällainen ratkaisu ei myöskään veisi jäsenvaltioilta niiden asemaa ja äänioikeutta järjestössä. Se olisi kuitenkin riittämätön EY:n etujen ajamisen kannalta kaikissa asioissa suotuisin edellytyksin, mihin perustamissopimuksessa pyritään. 3.3. Jäsenyyshakemus Näin ollen komissio katsoo, että ICAOn kanssa olisi aloitettava neuvottelut, joiden tavoitteena on Euroopan unionin tulo Chicagon yleissopimuksen sopimuspuoleksi. Koska Chicagon yleissopimuksessa tunnetaan ainoastaan valtioiden jäsenyys, EY:n liittyminen edellyttää yleissopimuksen muuttamista siten, että järjestöön voivat liittyä myös alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt [21]. [21] Chicagon yleissopimuksen asiaa koskevat määräykset sisältyvät sen VIII lukuun (Yleiskokous) ja XXI lukuun (Ratifioinnit, liittymiset, muutokset ja irtisanomiset); nämä määräykset ovat tämän asiakirjan liitteessä IV. Tätä varten ICAOn yleiskokoukselle on tehtävä ehdotus Chicagon yleissopimuksen muuttamisesta [22] siten, että siihen lisätään Montrealin yleissopimuksen 53 artiklaa vastaava määräys [23]. Tällainen muutos edellyttää, että se hyväksytään vähintään kahdella kolmanneksella yleiskokouksen äänistä ja että sen ratifioi ICAOn "neuvoston päättämä lukumäärä sopimusvaltioita. Tämä ei saa olla pienempi kuin kaksi kolmannesta sopimusvaltioiden koko lukumäärästä." [24] [22] Chicagon yleissopimuksen 49 artiklan mukaisesti, joka koskee yleiskokouksen toimivaltaa ja tehtäviä. [23] Yleissopimus eräiden kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä, tehty Montrealissa 28. toukokuuta 1999. Tämä tarkoittaa, että vain tietyt määräykset ovat sovellettavissa alueellisiin taloudellisen yhdentymisen järjestöihin. Montrealin yleissopimuksen 53 artiklassa itse asiassa selkeästi mainitaan, mitä yleissopimuksen määräyksiä sovelletaan tällaisiin järjestöihin. [24] Chicagon yleissopimuksen 94 artikla. Yleissopimuksen muuttaminen on edellytys yhteisön liittymiselle. Muutos ei merkitse automaattisesti sitä, että yhteisöstä tulisi muutetun sopimuksen sopimuspuoli. Komissio tarvitsee EU:n neuvostolta luvan tällaisen muutoksen neuvottelemiseen. Neuvoston on myös hyväksyttävä yhteisön sisäiset säännöt, jotka koskevat kantojen muodostusta ja komission osallistumista yhteisön edustajana. Liittymisprosessi etenee seuraavasti: - Neuvosto antaa komissiolle valtuudet neuvotella edellytyksistä ja yksityiskohtaisista säännöistä, joiden mukaisesti Euroopan yhteisö voi liittyä ICAOon sellaisella Chicagon yleissopimuksen muutoksella, jolla sallitaan alueellisten taloudellisen yhdentymisen järjestöjen jäsenyys kuten Montrealin yleissopimuksen 53 artiklassa. - Yhteisö esittää ICAOn toimivaltaisille elimille pyynnön muutoksista, jotka tarvitaan, jotta alueellisesta taloudellisen yhdentymisen järjestöstä voisi tulla sopimuspuoli. - Muutos "tulee voimaan tämän muutoksen ratifioineissa valtioissa, kun yleiskokouksen päättämä lukumäärä sopimusvaltioita on sen ratifioinut. Tämä ei saa olla pienempi kuin kaksi kolmannesta sopimusvaltioiden koko lukumäärästä." - Komissio tekee neuvostolle ehdotuksen neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön liittymisestä ICAOon. - Neuvoston päätöksessä sallitaan yhteisön liittyminen ICAOon Amerikan Yhdysvaltojen hallitukselle osoitetulla ilmoituksella (Chicagon yleissopimuksen 92 artikla). - Yhteisö liittyminen tulee voimaan Chicagon sopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, asianomaisen määräyksen mukaisesti. Tämä yhteisön liittymisprosessi kestää kauan, joten odotusvaiheessa on ensimmäiseksi vahvistettava EY:n ja ICAOn yhteistyösuhteita. 4. Aloitteet yhteisön osallistumisen tehostamiseksi siirtymäaikana 4.1. Kokouksiin osallistumisen nykyiset rajoitukset Yhteisön osallistumista ICAOn työskentelyyn haittaa vakavasti se, että yhteisö ei voi osallistua ICAOn neuvoston ja ilmailukomission kokouksiin eikä saa tietoja niiden päivittäisestä toiminnasta vaan se voidaan ainoastaan kutsua tapauskohtaisesti tarkkailijaksi järjestön elinten kokouksiin. Yleiskokousten väliin jäävien kolmen vuoden jaksojen aikana päätökset itse asiassa tehdään ja valmistellaan ICAOn neuvostossa ja ilmailukomissiossa [25]. Neuvosto voi esimerkiksi aloittaa menettelyn sellaisen standardin hyväksymiseksi, joka vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan, ja jäsenvaltioilla voi olla toisistaan poikkeavia eriäviä mielipiteitä, mutta yhteisö ei saa niistä tietoa. [25] ICAOn neuvostolla on valtuudet tehdä ICAOn sopimuspuolia sitovia päätöksiä. Ilmailukomissiolla on vastaavia päätöksentekovaltuuksia. Yleiskokousten välisinä kolmen vuoden ajanjaksoina järjestön työtä johtaa sen neuvosto, joka voi jäsentensä pienestä lukumäärästä huolimatta tehdä sopimuspuolia sitovia päätöksiä. Neuvosto on vastuussa yleiskokoukselle, ja sillä on valtuudet tehdä esimerkiksi standardeja ja suosituksia koskevia päätöksiä, jotka ovat sopimuspuolia sitovia elleivät nämä esitä eriävää mielipidettään. Neuvosto kokoontuu säännöllisesti kolme kertaa vuodessa, ja jokainen istuntokausi kestää noin kaksi kuukautta. Neuvoston ja komitean kokousten aikataulun vuoksi neuvoston jäsenten edustajien on oltava lähes koko ajan Montrealissa. Kansainvälisten standardien ja suositusten valmistelusta sekä lennonvarmistuspalveluja koskevien menettelyjen valmistelusta vastaa pääasiassa ilmailukomissio, jolla on vastaavia päätöksentekovaltuuksia teknisissä asioissa. Päätösten lopullisesta hyväksymisestä vastaa kuitenkin neuvosto. Yksityiskohtaisia tietoja ICAOn rakenteesta ja sen elinten tehtävistä annetaan liitteessä I. Kantojen yhteensovittamista tällaisissa kysymyksissä vaikeuttaa lisäksi se, että neuvoston ja ilmailukomission työasiakirjat ovat saatavilla vasta joitakin päiviä ennen kokouksia ja niitä ei anneta tarkkailijoille. Näistä rajoituksista aiheutuvat ongelmat on voitava ratkaista. 4.2. Yhteisön kantojen yhteensovittaminen Koska hyvin monet ICAOssa käsiteltävät kysymykset liittyvät yhteisön toimivaltaan tai yhteiseen etuun, komission ja jäsenvaltioiden kantojen yhteensovittaminen etukäteen on välttämätöntä. Neuvoston päätöksessä 80/50/ETY [26], annettu 20. joulukuuta 1979, säädetään neuvottelumenettelystä, joka koskee lentoliikenteen alaan liittyvää toimintaa kansainvälisissä järjestöissä. [26] EYVL L 18, 24.1.1980, s. 24. Kantojen yhteensovittamisessa on kuitenkin ongelmia, jotka liittyvät i) tietojen saatavuuteen, ii) yhteensovittamisen järjestämiseen ja iii) yhteisen kannan hyväksymiseen ja esittämiseen. Näiden seuraavassa käsiteltyjen ongelmien vuoksi neuvoston päätös 80/50/ETY ei enää riitä perustaksi kantojen yhteensovittamiselle ICAOssa; yhteensovittaminen edellyttää tiedon saantia ajoissa, ICAOn elinten toimintatapoihin mukautettuja sääntöjä ja menettelyjä sekä yhteisön etujen puolustamista päätöksentekoelimissä. 4.2.1. Tiedonsaanti Yhteisön on tarpeen saada etukäteen kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot, jotta se voi toiminnassaan välttää tarpeettomat erimielisyydet sekä varmistaa mahdollisuuksien mukaan, että yhteisön aloitteet ovat johdonmukaisia ICAOn aloitteiden kanssa. Tässä yhteydessä on syytä panna merkille, että ICAOn asiakirjojen jakelu on rajoitettua, minkä vuoksi komissio ei saa näitä asiakirjoja säännöllisesti. ICAOn neuvoston ja ilmailukomission kokousten asiakirjoja se ei saa lainkaan. Näiden asiakirjojen saaminen hyvissä ajoin on jäsenvaltioiden kanssa käytävien neuvottelujen ja kantojen yhteensovittamisen edellytys. Tilanteeseen on saatu jonkin verran parannusta ICAOn pääsihteerin luvalla toteutetulla tehostetulla Internetin käytöllä, mutta vieläkään se ei ole tyydyttävä. 4.2.2. Yhteensovittamisen järjestäminen Koska kaikki Euroopan yhteisön jäsenvaltiot ovat myös Euroopan siviili-ilmailukonferenssin (ECAC) [27] jäseniä, jonkin verran kantojen yhteensovittamista tapahtuu kyseisessä organisaatiossa erityisesti valmistauduttaessa yleiskokouksiin. ICAOn yleiskokouksissa saatu kokemus on kuitenkin osoittanut, että yhteisö tarvitsee pidemmälle menevää yhteensovittamista kuin ECACissa on mahdollista toteuttaa, sillä ECACin yhteydessä etunäkökohdat poikkeavat selvemmin toisistaan ja sillä ei ole sitovaa lainsäädäntöä. [27] ECAC on hallitustenvälinen neuvoa-antava organisaatio, jonka tavoitteena on pääasiassa siviili-ilmailun toimintaperiaatteiden ja tapojen yhdenmukaistaminen sen jäsenvaltioissa. ECAC perustettiin vuonna 1955, ja siinä on nykyisin jäseninä 37 Euroopan valtiota, joihin kuuluvat kaikki EU:n jäsenvaltiot. Siviili-ilmailualan pääjohtajat kokoontuvat säännöllisesti (yleensä kaksi kertaa vuodessa), ja organisaation päivittäistä toimintaa johtaa koordinointikomitea. ECACilla on oma sihteeristö, joka toimii pääsihteerin alaisena. Tietojen vaihdosta ja neuvotteluista tehdyn neuvoston päätöksen 80/50/ETY [28] säännökset ovat vanhentuneet toimielimiä koskevien uusien sääntöjen ja toimintatapojen vuoksi. Yhteensovittamista varten tarvitaan siis asianmukaiset välineet, jotka eivät haittaa ECACin ja ICAOn erityissuhteita. [28] EYVL L 18, 24.1.1980, s. 24. 4.2.3. Kantojen hyväksyminen ja esittäminen Jos tarvittavat tiedot ovat saatavilla, ratkaistavaksi jää se, miten yhteinen kanta määritellään ja esitetään: i) Esimerkiksi tästä käy ympäristökysymyksiä koskevan yhteisen kannan määrittely ja esittäminen viimeisimmissä kahdessa yleiskokouksessa [29]. Kanta määriteltiin neuvostossa, ja sen esitti yhteisön ja sen jäsenvaltioiden puolesta puheenjohtajavaltio. Osallistuminen asian käsittelyyn paikan päällä mahdollisti päätöslauselmia koskevien neuvottelujen seuraamisen. Kannan yhteensovittamiseksi on kuitenkin vahvistettava asianmukaiset menettelyt, koska yleiskokouksen asiakirjat toimitetaan sopimusvaltioille ja tarkkailijoille kolme kuukautta ennen kokousta. [29] Komission kertomus 32. yleiskokouksesta (syys-lokakuu 1998), KOM(1998) 677 lopullinen, 25.11.1998. ii) Neuvoston ja ilmailukomission hyväksymien toimenpiteiden osalta tilanne on täysin erilainen. Koska ICAOn neuvosto ja ilmailukomissio kokoontuvat istuntokausilla hyvin lyhyin väliajoin, asiakirjojen tultua saataville aikaa on niin vähän (usein vain 24 tuntia) että kantojen yhteensovittaminen on mahdollista ainoastaan paikan päällä. Tämä edellyttää komission läsnäoloa sekä yhteisen kannan yhteensovittamista ja hyväksymistä koskevia sääntöjä, jotka on mukautettu ICAOn elinten toimintatapoihin. iii) Paneelien ja työryhmien kokousten osalta yhteensovittaminen on paljon vaikeampaa, koska toisin kuin yleiskokouksen ja konferenssien suhteen, komissio ei aina saa niistä tietoja ja jäsenet kutsutaan paikalle tapauskohtaisesti eikä hallintoelintensä edustajina. Paneelien ja työryhmien toimintaa kuitenkin ohjaa neuvosto. Sen vuoksi "kevyt" yhteensovittaminen yhteisön sisällä olisi yhteisön edun mukaista ja auttaisi välttämään konflikteja suhteessa ICAOn työskentelyyn. iv) Lisäksi ICAO kuulee valtioille osoitetuilla kirjeillä (State letter) jäseniään säännöllisesti standardien ja suositusten [30] muutoksista sekä muista asioista. Näissäkään tapauksissa jäsenvaltioiden vastauksia ei soviteta yhteen, ja koska yhteisö ei ole edustettuna, komissio ei saa niistä mitään tietoja eikä voi vaikuttaa lopputulokseen. Tällaisten ongelmien vuoksi komissio ei ole tähän mennessä vielä yrittänytkään esittää yhteistä kantaa. Esimerkiksi NOx-standardi hyväksyttiin samaan aikaan kun asiaa koskeva ehdotus oli käsiteltävänä neuvostossa, ja yhteisö joutui vain toteamaan tapahtuneen. [30] SARPs (Standards and Recommended Practices) Tiedon saatavuudesta (jota on parannettava) riippuen yhteisöllä on siis mahdollisuus muodostaa yhteinen kanta ICAOn säännöistä ja esittää se yleiskokouksessa toimintaperiaatteita koskevien päätösten hyväksymistä varten, mutta sillä ei ole nykyisin mahdollisuutta käytännössä seurata, miten nämä päätökset pannaan täytäntöön neuvostossa, ilmailukomissiossa, paneeleissa, työryhmissä tai valtioille osoitetuilla kirjeillä, koska yhteisö ei voi ajaa etujaan päätöksentekoelimissä. 4.3 Miksi osallistuminen ICAOn työhön on tärkeää ja millä edellytyksillä sitä voitaisiin lisätä- On käymässä yhä selvemmäksi, että EY:n osallistumista ICAOn työskentelyyn on parannettava. Tämä on vieläkin tärkeämpää tulevaisuudessa, kun yhä useampaan ICAOssa käsiteltävään kysymykseen liittyy yhteisön etuja. Yhteisön osallistumisen lisäämiseksi on sen vuoksi toteutettava aiheelliset toimenpiteet. Tähän mennessä yhteistyö on perustunut komission puheenjohtajan ja ICAOn neuvoston puheenjohtajan välillä vuonna 1988 käytyyn kirjeenvaihtoon [31] sekä samoihin aikoihin vahvistettuihin yhteisön sisäisiin menettelyihin, joiden mukaan komission on saatava Coreperin lupa joka kerta, kun se katsoo tarpeelliseksi osallistua kokoukseen. Näitä menettelyjä on mukautettava nykytilanteeseen ja -todellisuuteen siten, että otetaan huomioon yhteisön ja ICAOn vastuualueiden lisääntyneet yhteydet. ICAOn todellisiin työskentelyolosuhteisiin mukautetut kantojen yhteensovittamista koskevat asianmukaiset säännöt ovat myös tarpeen. [31] Ks. liite III. Yhteisön osallistumiseen ICAOn työskentelyyn vaikuttavat seuraavat neljä tekijää: 1) asianmukaiset yhteisön sisäiset menettelyt, 2) tiedonsaanti, 3) yhteisön asema ja 4) yhteisön edustusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt. 4.3.1 Yhteisön sisäiset menettelyt Yhteisön suhteissa ICAOon olisi voitava noudattaa samoja sisäisiä menettelyjä kuin suhteissa muihin kansainvälisiin organisaatioihin. Tämä tarkoittaa, että komission ei enää tarvitsisi ilmoittaa ICAOn kokouksiin osallistumisestaan Coreperille ja saada sen hyväksyntää. Tällainen muutos ei vaikuta yhteisön kannan tai yhteensovitetun kannan valmistelua koskeviin menettelyihin. ICAOn työskentelyyn liittyvissä erityisolosuhteissa komission Montrealissa oleva pysyvä edustaja voisi tarvittaessa vastata kantojen yhteensovittamisesta paikan päällä (ks. kohta 4.3.4). Mitä kantojen esittämiseen tulee, yhteisön toimivaltaan kuuluvissa kysymyksissä komission edustajan tulisi esittää yhteisön kanta EU:n puheenjohtajamaan tuella. Jaettuun toimivaltaan kuuluvissa kysymyksissä EU:n puheenjohtajamaan tai komission tulisi esittää yhteinen kanta. Lisäksi jäsenvaltiot voivat ilmaista tukensa yhteiselle kannalle. Muissa yhteistä etua koskevissa asioissa EU:n puheenjohtajamaan edustajan tulisi esittää yhteinen kanta. Komissio ja jäsenvaltiot voivat ilmaista tukensa yhteiselle kannalle. 4.3.2. Tiedonsaanti Yhteisön osallistuminen ICAOn työskentelyyn edellyttää, että se saa (ajoissa) käyttöönsä kaikki tarvittavat ICAOn asiakirjat. Tämä on välttämätöntä, koska ilman sitä komissio ei voi tarpeen vaatiessa tehdä aloitteita. Tässä suhteessa tilanne on viime aikoina hieman parantunut: ICAO on alkanut hyödyntää Internetiä, jonka kautta luvan saaneet käyttäjät voivat saada entistä useampia asiakirjoja käyttöönsä. Komissiolle on annettu tunnusnumero, joka sallii sille pääsyn eräisiin asiakirjoihin. Ei ole vielä kuitenkaan varmaan, voidaanko tiedonsaanti Internetin kautta ulottaa myös ICAOn neuvoston ja ilmailukomission asiakirjoihin. Jos niin ei käy, näiden tietojen saaminen riippuu jäsenvaltioista ja erityisesti yhteisön puheenjohtajavaltiosta. Tätä ongelmaa olisi käsiteltävä päätöksessä, jonka komissio esittää neuvoston hyväksyttäväksi (ks. jakso 6 jäljempänä). 4.3.3. Pysyvän tarkkailijan asema Yhteisön asemaa ICAOn tarkkailijana olisi vahvistettava: yhteisöä ei pitäisi enää kohdella samoin kuin muita kansainvälisiä organisaatioita vaan se olisi hyväksyttävä pysyväksi tarkkailijaksi. [32] Tällainen asema sillä jo on monissa kansainvälisissä organisaatioissa, mukaan lukien Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöt, joissa se on tarkkailijana (Kansainvälinen teleliitto ITU, UNCTAD, YK:n kansainvälisen kauppaoikeuden toimikunta, YK:n ympäristöohjelma, UNESCO, Maailman elintarvikeohjelma, Maailman terveysjärjestö, Maailman henkisen omaisuuden järjestö jne.). [32] Tässä yhteydessä olisi tehtävä kiistattoman selväksi, että komissio edustaa yhteisöä (ks. alaviite kohdassa 3.1 ja liite III). Pysyvän tarkkailijan asema mahdollistaisi säännöllisen osallistumisen ICAOn elinten työskentelyyn ja parantaisi siten huomattavasti sekä yhteisön asemaa että sen mahdollisuuksia osallistua käytännössä ICAOn työhön, koska se saisi tarvittavat tiedot ja kutsut hyvissä ajoin ja ilman eri toimenpiteitä. Tämän vuoksi komissio suosittelee, että ministerineuvosto antaisi sille luvan neuvotella ICAOn kanssa pysyvän tarkkailijan asemasta ja päättäisi, miten jäsenvaltioiden on toimittava suhteessa ICAOon [33], jotta niiden toiminta tukisi komission hakemusta (ks. jakso 6 jäljempänä). [33] Koska ICAOn politiikka, joka koskee sen suhteita kansainvälisiin organisaatioihin, perustuu yleiskokouksen päätöslauselmaan, pysyvän tarkkailijan aseman myöntäminen yhteisölle voi edellyttää ennemminkin yleiskokouksen kuin neuvoston päätöstä. 4.3.4. Edustus ICAOn päätoimipaikassa ICAOn työskentelymetodien [34] ja sen päätoimipaikan kaukaisen sijainnin vuoksi tehokas osallistuminen ICAOn työskentelyyn edellyttää parempaa edustusta, joka voidaan saavuttaa nimittämällä pysyvä edustaja paikan päälle (kuten ICAOn neuvoston jäseninä olevat valtiot ovat tehneet). [34] Ks. liite II. 5. Päätelmät Yhteisön on tarpeen liittyä ICAOn jäseneksi. Tätä varten on ryhdyttävä tarvittaviin toimenpiteisiin Chicagon yleissopimuksen muuttamiseksi. Koska liittyminen vie aikaa, yhteisön läsnäoloa ICAOssa ja sen osallistumista ICAOn työskentelyyn on lisättävä noudattaen samoja toimintatapoja kuin muissa kansainvälisissä organisaatioissa. Tämä yhteisön osallistumisen lisääminen ei vaikuta EU:n jäsenvaltioiden painoarvoon ja esiintymiseen ICAOssa. Ei ole syytä olettaa yhteisön ulkopuolisten valtioiden suhtautuvan tähän ehdotukseen kielteisesti tai vastahakoisesti ensiksikin, koska alueellista yhteensovittamista harjoitetaan jo nyt (ECACissa) ja se vain lisääntyy yhteisön sisällä ja toiseksi, koska EU:n yhdentyminen tunnustetaan jo nyt ICAOssa. Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden on tehtävä tästä kehityksestä selkoa ICAOn jäseninä oleville kolmansille maille. 6. Suositus Edellä mainituista syistä komissio suosittaa, että neuvosto antaa komissiolle valtuudet aloittaa ja käydä neuvottelut ICAOn kanssa edellytyksistä ja yksityiskohtaisista säännöistä, joiden mukaisesti Euroopan yhteisö voi liittyä Chicagon yleissopimukseen, sekä yhteisön pysyvän tarkkailijan asemasta siirtymäaikana, nimittää erityisen komitean avustamaan komissiota tässä tehtävässä ja vahvistaa jäljempänä olevaan suositukseen sisältyvät neuvotteluohjeet. a) Jäljempänä olevaan suositukseen sisältyvät neuvotteluohjeet on laadittu sitä yleistä tavoitetta silmällä pitäen, että yhteisöstä tulee ICAOn jäsen. Tämän aseman ansiosta yhteisön pitäisi voida toimivaltaansa kuuluvissa asioissa ja tasa-arvoisena ICAOn muiden jäsenten kanssa i) esittää kantansa neuvottelujen tai elinten kokousten aikana ii) asioissa, jotka on ratkaistava äänestyksellä, käyttää äänimäärää, joka vastaa kyseisessä ICAOn elimessä edustettuina olevien sellaisten yhteisön jäsenvaltioiden äänimäärää, joita ulkoisen toimivallan perustana oleva yhteisön lainsäädäntö sitoo iii) hyväksyä omissa nimissään itselleen oikeudet ja velvoitteet, jotka johtuvat ICAOssa päätetyistä välineistä. EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti komission olisi käytävä neuvottelut kuullen neuvoston nimittämää erityistä komiteaa. Jäsenvaltioiden olisi ICAOn nykyisinä jäseninä annettava kaikki mahdollinen tuki yhteisön liittymiselle Chicagon yleissopimukseen. Koska Euroopan unionin jäsenvaltioiden rahoitusosuudet muodostavat osan ICAOn budjetista, ei katsota tarkoituksenmukaiseksi, että yhteisö suorittaisi budjettiin lisärahoitusosuuden. Varamenettelynä yhteisö voisi kuitenkin harkita ottavansa mallia ratkaisusta, jota käytettiin yhteisön liittyessä FAOon eli maksamalla summan, joka kattaa Chicagon yleissopimukseen liittymisestä aiheutuvat hallinnolliset ja muut kulut. Tämä edellyttää joka tapauksessa, että summasta ei päätä ICAO yksinään vaan että siitä sovitaan yhteisön kanssa. Neuvottelujen aikana voi nousta esiin kysymys siitä, missä olisi tarkoituksenmukaisinta määrätä järjestelyistä yhteisön liittymistä ja osallistumista varten. ICAO voi haluta sisällyttää osan näistä määräyksistä sisäisiin menettelysääntöihin. Yhteisön liittymisen mahdollistavien järjestelyjen vakauden vuoksi yhteisön intressinä pitäisi lähtökohtaisesti olla, että ne sisällytetään yleissopimukseen. On kuitenkin myös tärkeää, että tässä asiassa on tarpeeksi suuri liikkumavara, jotta voitaisiin ottaa huomioon mahdolliset käytännön rajoitukset ICAOn puolella. ICAO oletettavasti haluaa mahdollistaa yhteisön osallistumisen lisäämällä yleisen määräyksen, jossa viitataan alueellisten taloudellisen yhdentymisen järjestöihin eikä pelkästään Euroopan yhteisöön. Tällöin yhteisö voisi hyvin ehdottaa, että ICAO käyttäisi samankaltaista määritelmää kuin sisällytettiin Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön perussääntöön. Kun Chicagon yleissopimusta on muutettu, komissio esittää saatujen tulosten perusteella ehdotuksen neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön liittymisestä. b) Neuvoston olisi valtuutettava komissio neuvottelemaan ICAOn pysyvän tarkkailijan asemasta siirtymäaikana. Jäsenvaltioiden olisi toimittava ICAOssa tätä pyyntöä tukien. Siirtymäkauden aikana yhteiset kannat olisi esitettävä ICAOssa edellä kohdassa 4.3.1 kuvatulla tavalla. SUOSITUS Edellä esitetyn perusteella komissio suosittelee, että - ICAOn pääsihteerille toimitetaan lisäyksessä 1 oleva kirje, jossa ICAOlle ilmoitetaan yhteisön halusta aloittaa neuvottelut, jotta Euroopan yhteisön voisi liittyä kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimukseen ("Chicagon yleissopimukseen"), - neuvosto antaa komissiolle valtuudet neuvotella ICAOn kanssa ehdoista ja yksityiskohtaisista säännöistä, joiden mukaisesti Euroopan yhteisö voi liittyä Chicagon yleissopimukseen, - neuvosto valtuuttaa komission neuvottelemaan ICAOn kanssa pysyvän tarkkailijan asemasta siirtymäaikana, - koska komissio käy perustamissopimuksen mukaisesti nämä neuvottelut Euroopan yhteisön puolesta, neuvosto nimittää erityisen komitean avustamaan komissiota tässä tehtävässä, ja - neuvosto antaa lisäyksessä olevat neuvotteluohjeet. LIITE: NEUVOTTELUOHJEET Lisäys 1 Ehdotus ICAOn pääsihteerille toimitettavaksi kirjeeksi Arvoisa pääsihteeri, Ilmoitamme kunnioittavasti, että Euroopan yhteisö haluaa tulla ICAOn täysjäseneksi. Euroopan yhteisöllä on toimivalta toteuttaa toimenpiteitä ICAOn alalla. Tätä toimivaltaa on jo käytetty vahvistamalla useita välineitä osa-alueilla, joilla ICAO on työskennellyt tai työskentelee parhaillaan. Tämän vuoksi ICAOn työ koskee Euroopan yhteisöä yhä enemmän. Tämä on puolestaan nostanut esille kysymyksen Euroopan yhteisön liittymisestä ICAOon. Euroopan yhteisö katsoo, että sen liittymisestä ICAOon olisi hyötyä paitsi sille itselleen myös ICAOlle. Edistämällä oikeuksia ja velvollisuuksia, jotka johtuvat ICAOn jäsenyydestä sekä sitoutumisesta välineisiin aloilla, joilla yhteisöllä on toimivaltaa, voidaan myös edistää ICAOn työn kehitystä ja tuloksia. Chicagon yleissopimus ei kuitenkaan salli alueellisten taloudellisen yhdentymisen järjestöjen jäsenyyttä. Siksi haluaisimme pyytää Teitä aloittamaan neuvottelut yleissopimukseen ja sisäisiin sääntöihin tehtävistä muutoksista, joita Euroopan yhteisön jäsenyys ICAOssa edellyttää, sekä jäsenyytemme ehdoista ja yksityiskohtaisista säännöistä. Komissio, jota avustaa jäsenvaltioiden edustajista koostuva erityinen komitea, vastaisi näistä neuvotteluista Euroopan yhteisön puolesta. Komissio on valmis tapaamaan ICAOn edustajat pian ICAOn katsoessa tämän tarpeelliseksi. Vakuutamme kuten aiemminkin, että Euroopan yhteisö on edelleen sitoutunut varmistamaan ICAOn merkityksen tärkeänä foorumina maailman kaikille maille. Komission puolesta Puheenjohtaja Euroopan unionin neuvoston puolesta Puheenjohtaja Lisäys 2 Neuvotteluohjeet - Yhteisölle olisi myönnettävä valtioiden kanssa tasa-arvoinen täysjäsenyys. - Tämän aseman pitäisi mahdollistaa, että yhteisö voi osallistua neuvotteluihin ja kokouksiin tasa-arvoisena valtioiden kanssa. - Yhteisöllä olisi oltava äänimäärä, joka vastaa kyseisessä ICAOn elimessä edustettuina olevien sellaisten yhteisön jäsenvaltioiden äänimäärää, joita ulkoisen toimivallan perustana olevat yhteisön välineet sitovat. - Yhteisö ei suorita rahoitusosuutta ICAOn budjettiin. Jos tähän tulokseen ei ole mahdollista päästä tai jos tämä vaarantaisi sen, että ICAOn nykyiset jäsenet hyväksyvät yhteisön jäsenyyden, yhteisö voisi hyväksyä varamahdollisuutena, että se maksaa summan, joka kattaa sen jäsenyydestä ICAOssa aiheutuvat hallinnolliset ja muut kulut. ICAO ei saisi yksipuolisesti päättää tästä summasta vaan siitä pitäisi sopia yhteisön kanssa. - Yhteisöllä olisi täysjäsenenä oltava oikeus sitoutua kaikkiin ICAOssa neuvoteltaviin tuleviin välineisiin, jotka kuuluvat yhteisön toimivallan alaan. - Komission olisi tähdättävä siihen, että yhteisön osallistumista koskevista järjestelyistä määrätään ICAOn sisäisissä säännöissä sellaisessa kohtaa, että voidaan parhaiten taata järjestelyjen vakaus. Tarvetta näiden järjestelyjen vakauteen on kuitenkin punnittava suhteessa mahdollisiin ICAOn sisäisiin rajoituksiin. - Neuvottelujen aikana komissio ehdottaa tarpeen mukaan alueellisen yhdentymisen järjestön määritelmää, joka vastaa Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön perussäännön II artiklaan sisältyvää määritelmää [35]. [35] Määritelmän mukaan alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön on koostuttava täysivaltaisista valtioista, joiden enemmistö on FAOn jäsenvaltioita ja jotka ovat siirtäneet järjestölle FAOn toimialaan kuuluvissa asioissa toimivaltaa, johon kuuluvat valtuudet tehdä järjestön jäsenvaltioita näissä asioissa sitovia päätöksiä. LIITE I Yhteisön johdettu oikeus ICAOssa käsiteltävillä aloilla Markkinoiden toiminta Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityskohtaisista säännöistä (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1). Neuvoston asetus (ETY) N:o 93/95, annettu 18 päivänä tammikuuta 1993, lähtö- ja saapumisaikojen jakamista yhteisön lentoasemilla koskevista yhteisistä säännöistä (EYVL L 14, 22.1.1993). Neuvoston asetus (ETY) N:o 2407/92, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1992, yhteisön lentoliikenteen harjoittajien toimiluvista (EYVL L 240, 24.8.1992, s. 1). Neuvoston asetus (ETY) N:o 2408/92, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1992, yhteisön lentoliikenteen harjoittajien pääsystä yhteisön sisäisen lentoliikenteen reiteille (EYVL L 240, 24.8.1992, s. 8). Neuvoston asetus (ETY) N:o 2409/92, annettu 23 päivänä heinäkuuta 1992, lentoliikenteen kuljetus- ja rahtimaksuista (EYVL L 240, 28.8.1992). Neuvoston asetus (ETY) N:o 2299/89, annettu 24 päivänä heinäkuuta 1989, tietokonepohjaisten paikanvarausjärjestelmien käyttöä koskevista käyttäytymissäännöistä (EYVL L 220, 29.7.1989, s. 1), muutettu 29 päivänä lokakuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3089/93 (EYVL L 278, 11.11.1993, s. 1) ja 8 päivänä helmikuuta 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 323/1999 (EYVL L 40, 13.2.1999, s. 1). Neuvoston asetus 3975/87, annettu 14 päivänä joulukuuta 1987, menettelystä sovellettaessa kilpailusääntöjä lentoliikenteen alalla toimiviin yrityksiin (EYVL L 374, 31.12.1987), muutettu 14 päivänä toukokuuta 1991 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1284/91 (EYVL L 122, 17.5.1991) ja 23 päivänä heinäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2410/92 (EYVL L 240, 24.8.1992). Neuvoston direktiivi 96/67/EY, annettu 15 päivänä lokakuuta 1996, pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla (EYVL L 272, 25.10.1996). Ilmaliikenteen hallinta Euroopan yhteisön, Euroopan avaruusjärjestön ja Euroopan lentoturvallisuusjärjestön välinen sopimus Euroopan osuudesta maailmanlaajuisen satelliittinavigointijärjestelmän (GNSS) kehittämisessä (EYVL L 194, 10.7.1998, s. 16), hyväksytty 18 päivänä kesäkuuta 1998 tehdyllä neuvoston päätöksellä 98/434/EY (EYVL L 194, 10.7.1998, s. 15). Neuvoston direktiivi 93/65/ETY, annettu 19 päivänä heinäkuuta 1993, yhteensopivien teknisten eritelmien määrittelemisestä ja käytöstä lentoliikenteen hallinnan (ATM) laitteiden ja järjestelmien hankinnassa (EYVL L 187, 29.7.1993, s. 52), muutettu 25 päivänä maaliskuuta 1997 annetulla komission direktiivillä 97/15/EY (EYVL L 95, 10.4.1997, s. 16) ja Eurocontrol-standardien hyväksymisestä 6 päivänä syyskuuta 2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2082/2000 (EYVL L 254, 9.10.2000). Lentoturvallisuus Neuvoston asetus (ETY) N:o 3922/91, annettu 16 päivänä joulukuuta 1991, teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla (EYVL L 373, 31.12.1991, s. 4), muutettu 25 päivänä toukokuuta 1999 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 1069/1999 (EYVL L 130, 26.5.1999, s. 16) ja 28 päivänä joulukuuta 2000 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2871/2000 (EYVL L 333, 29.12.2000, s. 47). Neuvoston direktiivi 94/56/EY, annettu 21 päivänä marraskuuta 1994, siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnan perusperiaatteista (EYVL L 319, 12.12.1994, s. 14). Ympäristö Neuvoston direktiivi 92/14/ETY, annettu 2 päivänä maaliskuuta 1992, kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen liitteessä 16, (toinen painos 1988) olevan I niteen II osan 2 lukuun kuuluvien ääntä hitaammin lentävien lentokoneiden liikennöimisen rajoittamisesta (EYVL L 76, 23.3.1992, s. 21), muutettu 30 päivänä maaliskuuta 1998 annetulla neuvoston direktiivillä 98/20/EY (EYVL L 107, 7.4.1998, s. 4), 21 päivänä huhtikuuta 1999 annetulla komission direktiivillä 1999/28/EY (EYVL L 118, 6.5.1999, s. 53) ja 21 päivänä toukokuuta 2001 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 991/2001 (EYVL L 138, 22.5.2001, s. 12). Neuvoston direktiivi 80/51/ETY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1979, ääntä hitaammin lentävien ilma-alusten melupäästöjen rajoittamisesta (EYVL L 18, 24.1.1980, s. 26), muutettu 21 päivänä huhtikuuta 1983 annetulla neuvoston direktiivillä 83/206/EY (EYVL L 117, 4.5.1983, s. 15). Neuvoston direktiivi 89/629/ETY, annettu 4 päivänä joulukuuta 1989, siviilikäytössä olevien ääntä hitaammin lentävien suihkukoneiden aiheuttaman melun rajoittamisesta (EYVL L 363, 13.12.1989, s. 27). Neuvoston asetus (EY) N:o 925/1999, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1999, sellaisten tietyntyyppisten siviilikäytössä olevien, ääntä hitaammin lentävien suihkukoneiden rekisteröinnistä ja käytöstä yhteisössä, joita on muutettu ja jotka on uudelleen hyväksytty kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksen (kolmas painos, heinäkuu 1993) liitteessä 16 olevan I niteen II osan 3 luvussa mainitut standardit täyttävinä (EYVL L 115, 4.5.1999, s. 1). Lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuu ja matkustajien suojelu Neuvoston asetus (EY) N:o 2027/97, annettu 9 päivänä lokakuuta 1997, lentoliikenteen harjoittajien korvausvastuusta onnettomuustapauksissa (EYVL L 285, 17.10.1997, s. 1). Neuvoston päätös 2001/539/EY, tehty 5 päivänä huhtikuuta 2001, yleissopimuksen tekemisestä tiettyjen kansainvälistä ilmakuljetusta koskevien sääntöjen yhtenäistämisestä (Montrealin yleissopimus) Euroopan yhteisön puolesta (EYVL L 194, 18.7.2001, s. 38). Neuvoston direktiivi 93/13/ETY, annettu 5 päivänä huhtikuuta 1993, kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista (EYVL L 95, 21.4.1993). Neuvoston direktiivi 90/314/ETY, annettu 13 päivänä kesäkuuta 1990, matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista (EYVL L 158, 23.6.1990). Työolot Neuvoston direktiivi 93/104/EY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1993, tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista (EYVL L 307, 13.12.1993, s. 18), muutettu 22 päivänä kesäkuuta 2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 200/34/EY (EYVL L 195, 1.8.2000, s. 41). Neuvoston direktiivi 2000/79/EY, annettu 27 päivänä marraskuuta 2000, Euroopan lentoyhtiöiden liiton (AEA), Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF), Euroopan ohjaamomiehistöyhdistyksen (ECA), Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden yhdistyksen (ERA) ja Kansainvälisen tilauslentoyhtiöiden järjestön (IACA) tekemän, siviili-ilmailun liikkuvien työntekijöiden työajan järjestämistä koskevan eurooppalaisen sopimuksen täytäntöönpanosta (EYVL L 302, 1.12.2000, s. 57). Muut Neuvoston asetus (ETY) N:o 295/91, annettu 4 päivänä helmikuuta 1991, sitä korvausjärjestelmää koskevista yhteisistä säännöistä, jota sovelletaan, jos matkustajalta säännöllisessä lentoliikenteessä evätään pääsy lennolle (EYVL L 36, 8.2.1991). Neuvoston direktiivi 91/670/ETY, annettu 16 päivänä joulukuuta 1991, siviili-ilmailun tehtävien suorittamiseksi annettujen henkilöstön lupakirjojen vastavuoroisesta hyväksymisestä (EYVL L 373, 31.12.1991). LIITE II Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö (ICAO) ICAO perustettiin vuonna 1944 kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksella (joka tunnetaan yleisesti Chicagon yleissopimuksena, ja siihen kuuluu 185 valtiota kaikkialta maailmasta, niiden joukossa kaikki EY:n jäsenvaltiot. ICAOn päätoimipaikka on Montrealissa. Lisäksi sillä on seitsemän aluetoimistoa, joista yksi on Pariisissa sijaitseva Euroopan toimisto. Chicagon yleissopimuksessa vahvistetaan ICAOn päämäärä ja tarkoitus [36], joka on kehittää kansainvälisen ilmailun periaatteita ja tekniikkaa sekä edistää kansainvälisen ilmakuljetuksen suunnittelua ja kehittämistä a) varmistamalla kansainvälisen siviili-ilmailun turvallinen ja hyvin järjestetty kehitys kaikkialla maailmassa, b) edistämällä ilma-alusten suunnittelua ja käyttöä rauhanomaisia tarkoituksia varten, c) edistämällä lentoreittien, lentoasemien ja maaorganisaation kehittämistä kansainvälistä siviili-ilmailua varten, d) tyydyttämällä maailman kansojen turvallisen, säännöllisen, tehokkaan ja taloudellisen ilmakuljetuksen tarve, e) estämällä epäterveen kilpailun aiheuttama taloudellinen tuhlaus, f) varmistamalla sopimusvaltioiden oikeuksien täydellinen kunnioittaminen ja jokaisen sopimusvaltion yhtäläinen mahdollisuus harjoittaa kansainvälistä lentoliikennettä, g) välttämällä diskriminointia sopimusvaltioiden kesken, h) edistämällä lentoturvallisuutta kansainvälisessä ilmailussa, i) edistämällä yleensä kansainvälisen siviili-ilmailun kaikinpuolista kehitystä. [36] Chicagon yleissopimuksen 44 artikla. 1. Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön rakenne ja sen elinten tehtävät Chicagon yleissopimuksella perustetut elimet ovat yleiskokous, neuvosto, ilmailukomissio ja sihteeristö. Yleiskokous muodostuu kaikkien sopimusvaltioiden edustajista. Tavallisesti se kokoontuu joka kolmas vuosi tarkastelemaan yksityiskohtaisesti järjestön toimintaa, laatimaan seuraavien vuosien toimintaperiaatteet ja hyväksymään talousarvion. Neuvoston valitsee yleiskokous kolmen vuoden toimikaudeksi. Neuvostossa on 33 jäsentä [37], joiden joukossa on kuusi EY:n jäsenvaltiota (Espanja, Irlanti [38], Italia, Ranska, Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta). Neuvoston jäsenet valitaan siten, että seuraavat kolme maaryhmää ovat tasapainoisesti edustettuina: ilmaliikenteen kannalta tärkeimmät valtiot; valtiot, joiden osuus siviililennonvarmistuksen varustamisessa on suurin sekä valtiot, joiden mukanaolo varmistaa maailman kaikkien suurten maantieteellisten alueiden edustuksen. [37] Yleiskokous hyväksyi lokakuussa 1990 yleissopimukseen muutoksen, jolla neuvoston jäsenten lukumäärä lisätään 36:een. Tämä muutos ei ole vielä tullut voimaan. [38] Joka edustaa myös Belgiaa, Luxemburgia, Alankomaita ja Itävaltaa. Lisäksi Tanskaa, Ruotsia ja Suomea edustaa Norja. ICAOn neuvostolla on valtuudet tehdä sopimuspuolia sitovia päätöksiä. Sillä on useita avustavia komiteoita. Näitä ovat esimerkiksi lentoliikennekomitea (ATC), yhteinen tukikomitea (JSC), oikeudellinen komitea (LC), rahoituskomitea (FC), laitonta puuttumista käsittelevä komitea (UIC) ja teknisen yhteistyön komitea (TCC). Neuvosto kokoontuu säännöllisesti kolme kertaa vuodessa. Jokainen istuntokausi kestää noin kaksi kuukautta. Neuvoston ja komitean kokousten aikataulun vuoksi neuvoston jäsenten edustajien on oltava lähes koko ajan Montrealissa. Yleiskokouksen ja neuvoston lisäksi Chicagon yleissopimuksessa perustettiin ilmailukomissio (ANC). Ilmailukomissioon kuuluu viisitoista jäsentä, joilla on "tarpeellinen pätevyys sekä teoreettinen ja käytännöllinen ilmailukokemus". Neuvosto nimittää jäsenet sopimusvaltioiden ehdottamista henkilöistä. Ilmailukomission jäsenten toiminnan on oltava riippumatonta. Komissio on vastuussa neuvostolle. Sen vastuualueita ovat ICAOn lennonvarmistusalan teknisen työsuunnitelman tarkastelu, yhteensovittaminen ja suunnittelu. Ajantasaista ja erikoistunutta asiantuntemusta vaativissa erityiskysymyksissä komissio saa apua paneeleilta, jotka ovat pieniä asiantuntijaryhmiä. Vaikka paneelien jäsenet ovat sopimusvaltioiden ja kansainvälisten organisaatioiden nimeämiä ja ilmailukomission hyväksymiä, he edustavat vain omaa asiantuntemustaan. Ilmailukomissio vastaa pääasiassa kansainvälisten standardien ja suositusten (SARP) sekä lennonvarmistuspalveluja koskevien menettelyjen (PANS) kehittämisestä. Sillä on valtuudet tehdä päätöksiä, joiden lopullisesta hyväksymisestä vastaa kuitenkin neuvosto [39]. [39] Standardeiksi ja suosituksiksi ehdotetuista vaatimuksista kuullaan ensin kaikkia sopimusvaltioita sekä niitä kansainvälisiä organisaatioita, joita asia koskee. Sen jälkeen ilmailukomissio toimittaa ne lopullisessa muodossa neuvostolle, jossa niiden on tullakseen hyväksytyiksi saatava kaksi kolmannesta äänistä. Kun standardit ja suositukset on hyväksytty, ja ellei sopimusvaltioiden enemmistö esitä eriävää mielipidettään ennen niiden voimaantuloa, niitä sovelletaan neuvoston asettamasta ajankohdasta alkaen. Näitä standardeja ja suosituksia pidetään sitovina. Jos jokin sopimusvaltioista ei kuitenkaan voi mielestään noudattaa niitä, sen on ilmoitettava ICAOlle muutoksen soveltamista koskevista eroista. Sihteeristö antaa teknistä ja hallinnollista apua neuvostoon kuuluville hallitusten edustajille. Sen johdossa on neuvoston nimittämä pääsihteeri. 2. Suhteet muihin kansainvälisiin organisaatioihin ICAO tekee yhteistyötä muiden YK:n erityisjärjestöjen kanssa. Näitä ovat esimerkiksi WMO, ITU, UPU, WHO, IMO ja UNDP. ICAOssa ovat tarkkailijoina myös monet valtioista riippumattomat järjestöt, esimerkiksi IATA, Kansainvälinen lentäjäjärjestöjen liitto sekä Kansainvälinen lentoyhtiö- ja lentäjäjärjestöjen liitto. Alueellisia järjestöjä (joihin kuuluu myös Euroopan yhteisö) voidaan myös kutsua tarkkailijoiksi ICAOn elinten kokouksiin, ja usein kutsutaankin. Lisäksi kutsuja esitetään tapauskohtaisesti. Näitä edeltää yleensä perusteltu pyyntö. Tapauskohtaisia tarkkailijoita ei kuitenkaan kutsuta neuvoston tai ilmailukomission kokouksiin. Tämä seikka yhdistettynä siihen, että asiakirjat eivät ole säännöllisesti saatavilla, aiheuttaa vakavia vaikeuksia erityisesti neuvoston ja ilmailukomission kokousten osalta. LIITE III EY:n asema ja komission osallistuminen ICAOn työskentelyyn Kun komissio oli antanut neuvostolle tiedonnannon suhteista ICAOon (SEC(88) 341, maaliskuu 1988), Euroopan komission silloinen puheenjohtaja Jacques Delors esitti 12. huhtikuuta 1988 ICAOn puheenjohtajalle Assad Kotaitelle pyynnön ICAOn ja Euroopan yhteisön välisten suhteiden luomiseksi, joiden ansiosta Euroopan yhteisö voidaan kutsua pysyvältä pohjalta ICAOn kokouksiin tarkkailijana. Tähän pyyntöön liittyneen kirjeenvaihdon jälkeen Kotaite ilmoitti Delorsille 28. helmikuuta 1989, että ICAOn neuvosto oli päättänyt sisällyttää komission luetteloon järjestöistä, jotka voidaan kutsua osallistumaan ICAOn asianomaisiin kokouksiin. ICAOn puheenjohtaja kuitenkin selittää kirjeessään, että ICAOssa ei tunneta pysyvän tarkkailijan asemaa [40]. Hänen mukaansa ICAOn politiikkana on yleiskokouksen päätöslauselman mukaisesti aina ollut pitää yllä hyvin joustavat ja epäviralliset suhteet muihin kansainvälisiin organisaatioihin. Tämän vuoksi ICAOssa ei tunneta pysyvän tarkkailijan asemaa, vaan ICAOn neuvosto päättää kunkin kokouksen osalta, mitkä tarkkailijat kutsutaan osallistumaan kokoukseen. [40] IATA näyttää kuitenkin (ainakin käytännössä) olevan pysyvä tarkkailija. Yhteisöllä, jota edustaa komissio, on tämän jälkeen ollut (muun kuin pysyvän) tarkkailijan asema, ja se mainitaan luettelossa kansainvälisistä järjestöistä, jotka voidaan kutsua osallistumaan kokouksiin [41]. Se voidaan siis kutsua kokouksiin, joihin alueelliset järjestöt saavat osallistua: [41] Todettakoon, että ICAOn neuvoston päätöksessä viitataan komission osallistumiseen. Komissio on puolestaan johdonmukaisesti viitannut komission edustaman yhteisön osallistumiseen ja ICAOlle esitetyissä akkreditointikirjeissä Euroopan yhteisön valtuuskuntaan. - yhteisö kutsutaan säännöllisesti yleiskokouksiin - yhteisö kutsutaan pyynnöstä sellaisiin komitean kokouksiin, joissa käsitellään sen etua koskevia asioita - yhteisö kutsutaan pyynnöstä myös asiantuntijaryhmien (CAEP, GNSS) kokouksiin. ICAOn neuvoston tai ilmailukomission kokouksiin yhteisö ei tähän mennessä ole osallistunut. Kun komissio kutsutaan osallistumaan yhteisön puolesta ICAOn kokoukseen, sen on ilmoitettava pysyvien edustajien komitean (Coreper) 11. marraskuuta 1988 sopiman menettelyn mukaisesti [42] (esityslistan kohdassa "muut asiat") kutsusta komitealle sekä saatava sen hyväksyntä yhteisön osallistumiseen kyseiseen kokoukseen. [42] Menettelyn mukaan yhteisö osallistuu ICAOn kokouksiin tarkkailijana neuvoston suostumuksella komission ehdotuksesta (vrt. asiakirja 9310/88 EXT 1 CRS/CRP 38 AER 28). Tämä menettely on herrasmiessopimus, jonka perusteella komissio voi ennen kokoukseen osallistumistaan varmistaa epämuodollisesti, että Coreper ei esitä vastalauseita. Menettely on myös poikkeuksellinen, koska komissio osallistuu ilman neuvoston asiaan puuttumista monien sellaisten kansainvälisten järjestöjen (mm. YK:n järjestöjen) kokouksiin, joissa yhteisö on tarkkailijana. Tällaisia ovat esimerkiksi Kansainvälinen teleliitto ITU, UNCTAD, YK:n kansainvälisen kauppaoikeuden toimikunta, YK:n ympäristöohjelma, UNESCO, Maailman elintarvikeohjelma, Maailman terveysjärjestö, Maailman henkisen omaisuuden järjestö jne. Tämä vuonna 1988 sovittu menettely, jolla ainoastaan myönnetään komission virkamiehille lupa osallistua kokoukseen, perustui aikanaan siihen, että yhteisön toiminta lentoliikenteen alalla oli hyvin vähäistä, ja silloin katsottiin, että komission ei tulisi osallistua rajoituksetta ICAOn toimintaan. Myöhempi kehitys huomioon menettely vaikuttaa oudolta, eikä sille ole nykyisin enää perusteita. LIITE IV Asiaa koskevat Chicagon yleissopimuksen määräykset VIII LUKU YLEISKOKOUS 48 artikla Kokoukset ja äänestäminen a) Yleiskokouksen tulee vähintään kerran kolmessa vuodessa kokoontua neuvoston kutsusta sopivaan paikkaan ja aikaan. Ylimääräinen kokous voidaan milloin tahansa pitää neuvoston kutsusta tai kun vähintään viidesosa kaikista sopimusvaltioista on esittänyt pääsihteerille anomuksen. b) Kaikilla sopimusvaltioilla tulee olla yhtäläinen oikeus edustautua yleiskokouksessa, jossa jokaisella sopimusvaltiolla on yksi ääni. Sopimusvaltioiden edustajilla saa olla apunaan teknillisiä neuvonantajia, jotka ilman äänioikeutta saavat osallistua kokouksiin. c) Sopimusvaltioiden enemmistön läsnäolo on yleiskokouksen kokousten päätösvaltaisuuden ehtona. Ellei tässä sopimuksessa toisin määrätä, yleiskokouksen päätökset tehdään äänten enemmistöllä. 49 artikla Yleiskokouksen toimivalta ja tehtävät Yleiskokouksen toimivalta ja tehtävät ovat: ....................... j) harkita ehdotuksia tämän sopimuksen tarkistamiseksi tai muuttamiseksi sekä, jos se hyväksyy ehdotukset, suosittaa niitä sopimusvaltioille XXI luvun määräysten mukaisesti, ...................... XXI LUKU RATIFIOINNIT, LIITTYMISET, MUUTOKSET JA IRTISANOMISET 91 artikla Sopimuksen ratifiointi a) Tämä sopimus on allekirjoittajavaltioiden ratifioitava. Ratifioimiskirjat on talletettava Amerikan Yhdysvaltain hallituksen arkistoon, jonka hallituksen on ilmoitettava tallettamispäivä jokaiselle sen allekirjoittaneelle ja siihen yhtyneelle valtiolle. b) Kahdenkymmenenkuuden valtion ratifioitua tämän sopimuksen tai yhdyttyä siihen, se tulee voimaan niiden kesken kolmantenakymmenentenä päivänä kahdennenkymmenennenkuudennen asiakirjan tallettamisesta. Niihin valtioihin nähden, jotka ratifioivat sen myöhemmin, se tulee voimaan kolmantenakymmenentenä päivänä ratifioimiskirjan tallettamisesta. c) Amerikan Yhdysvaltain hallitus on velvollinen ilmoittamaan sopimuksen voimaan tulon päivämäärän kaikkien sopimuksen allekirjoittaneiden ja siihen yhtyneiden valtioiden hallituksille. 92 artikla Sopimukseen yhtyminen a) Tähän sopimukseen voivat allekirjoitusmääräajan päätyttyä yhtyä kaikki Yhdistyneiden Kansakuntien jäsenet ja niihin liittyneet valtiot sekä käynnissä olevan maailmanselkkauksen aikana puolueettomina pysyneet valtiot. b) Yhtyminen tapahtuu Amerikan Yhdysvaltain hallitukselle osoitetulla ilmoituksella ja tulee voimaan kolmenkymmenen päivän kuluttua siitä, kun Amerikan Yhdysvaltain hallitus on vastaanottanut ilmoituksen, mistä sen on ilmoitettava kaikille sopimusvaltioille. 93 artikla Muiden valtioiden yhtyminen Muut kuin 91 artiklassa ja 92 artiklan a) kohdassa tarkoitetut valtiot voidaan sellaisen yleisen kansainvälisen järjestön hyväksyminä, jonka maailman kansat ovat perustaneet rauhan säilyttämiseksi, ottaa tämän sopimuksen jäsenyyteen, jos yleiskokous sitä puoltaa vähintään neljän viidenneksen äänten enemmistöllä. Yhtymisen tulee tapahtua ehdoilla, jotka yleiskokous ehkä määrää. Kussakin tapauksessa on sellaisen valtion suostumus välttämätön, jonka alueelle jäseneksi pyrkivä valtio on käynnissä olevan sodan aikana tunkeutunut tai jota vastaan se on hyökännyt. 94 artikla Sopimuksen muuttaminen a) Tullakseen hyväksytyksi on jokaisen tähän sopimukseen ehdotetun muutoksen saatava yleiskokouksen vähintään kahden kolmanneksen äänten enemmistö ja se tulee voimaan tämän muutoksen ratifioineissa valtioissa, kun neuvoston päättämä lukumäärä sopimusvaltioita on sen ratifioinut. Tämä ei saa olla pienempi kuin kaksi kolmannesta sopimusvaltioiden koko lukumäärästä. b) ............ RAHOITUSELVITYS Politiikan ala(t): Lentoliikenne Toiminnan ala(t): Osallistuminen ICAOn toimintaan Toimenpiteen nimi: Edustus ICAOssa 1. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT: A osa, 6 osasto 2. NUMEROTIEDOT 2.1 Toimenpiteen kokonaismäärärahat (B osa): milj. euroa maksusitoumusmäärärahoina ei ole 2.2 Toimenpiteen soveltamisaika: Vuodesta 2003, kesto määräämätön 2.3 Monivuotinen kokonaismenoarvio: a) Maksusitoumusmäärärahojen (MSM) / maksumäärärahojen (MM) aikataulu (rahoitustuki) (vrt. kohta 6.1.1) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> b) Tekninen ja hallinnollinen apu ja tukimenot (vrt. kohta 6.1.2) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> c) Henkilöstö- ja muiden hallintomenojen kokonaisvaikutus rahoitukseen (ks. kohdat 7.2 ja 7.3) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> 2.4 Yhteensopivuus ohjelmasuunnitelman ja rahoitusnäkymien kanssa | | Ehdotus on tehdyn ohjelmasuunnitelman mukainen |X| Ehdotus edellyttää rahoitusnäkymien kyseisen otsakkeen ohjelmasuunnitelman muuttamista, | | ja tämä voi edellyttää toimielinten sopimuksen määräysten soveltamista. 2.5 Vaikutukset tuloihin |X| Ei vaikuta tuloihin TAI | | Vaikutukset tuloihin ovat seuraavat: 3. BUDJETTITIEDOT >TAULUKON PAIKKA> 4. OIKEUSPERUSTA: 302 artikla (entinen 229 artikla) 5. KUVAUS JA PERUSTELUT 5.1 Yhteisön toiminnan tarve 5.1.1 Toiminnan tavoitteet Yhteisö on joutunut yhä enemmän tekemisiin ICAOssa käsiteltävien asioiden kanssa, mikä on johtanut yhteisön sisäisten sääntöjen kehittämiseen. Tämän vuoksi yhteisön on vahvistettava osallistumistaan ICAOssa, joka vahvistaa lentoliikennettä koskevat kansainväliset säännöt. Tehokkaampi osallistuminen IMOn työhön auttaisi yhteisöä täyttämään ulkoista toimivaltaansa koskevat velvollisuudet sekä varmistamaan yhteisön kannan johdonmukaisuuden tällä taloudellisesti hyvin merkittävällä alalla. Äskettäin julkaistussa valkoisessa kirjassa "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika" komissio totesi, että nykyinen tilanne olisi ensi tilassa korjattava ottamalla yhteisö ICAOn jäseneksi. Tällöin "laajentuneen Euroopan unionin 30 jäsenvaltiota voisivat esiintyä yhtenäisesti ja taivuttaa kyseisten järjestöjen toimintaa yhteisen edun ja kestävän kehityksen suuntaan." Nykyiset järjestelyt, joilla yhteisö osallistuu tarkkailijana ICAOn työskentelyyn, eivät riitä takaamaan yhteisön kannan edustusta. Koska Chicagon yleissopimuksessa, jolla tämä järjestö on perustettu, määrätään ainoastaan valtioiden jäsenyydestä, yhteisön liittyminen edellyttää tämän sopimuksen muuttamista siten, että järjestöön voivat liittyä myös alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt. Ennen kuin yhteisö voi liittyä ICAOon on siksi annettava ehdotus Chicagon yleissopimuksen muuttamiseksi, järjestön yleiskokouksen on hyväksyttävä se ja se on ratifioitava. Tätä varten komissio suosittelee, että neuvosto valtuuttaisi sen neuvottelemaan tarvittavista yleissopimuksen muutoksista. Koska yhteisö voi kuitenkin liittyä ICAOon vasta, kun tarvittava määrä järjestön jäsenvaltioita on ratifioinut yleissopimuksen muutoksen, prosessin odotetaan vievän huomattavasti aikaa. Tämän vuoksi ehdotetaan siirtymäkauden järjestelyjä, jotka vahvistetaan komission saatua valtuutuksen neuvotella yleissopimukseen tehtävistä muutoksista. Tavoitteena on vahvistaa EY:n ja ICAOn yhteistyösuhteita sen perusteella, mitkä ovat tarpeet ja edellytykset EY:n osallistumisen lisäämiselle. Koska yhteisön nykyinen asema ICAOssa on järjestön toimintatavoista johtuen heikko ja koska ICAOn päätoimipaikka on kaukana, komissio tehostaa jäsenyysneuvottelujen alkaessa yhteisön edustusta avaamalla toimiston ja nimittämällä pysyvän edustajan Montrealiin. 5.1.2 Ennakkoarviointiin liittyvät toimenpiteet Ei sovelleta 5.1.3 Jälkiarvioinnin perusteella toteutetut toimenpiteet Ei sovelleta 5.2 Suunnitellut toimet ja yhteisön rahoitustukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt - kohdeyleisö (hyödynsaajien määrä ilmoitetaan, jos mahdollista) Ei sovelleta - ohjelmakauden (mitattavissa olevat) erityistavoitteet Edustuston avaaminen Montrealissa - konkreettiset toimenpiteet toimen toteuttamiseksi Neuvottelut - välittömät tulokset Ei sovelleta - odotettava vaikutus yleistavoitteen toteutumiseen Ei sovelleta Myös rahoitustukea koskevista yksityiskohtaisista säännöistä on annettava tietoja (tarvittavan rahoitustuen osuus ja muoto): 100 % Edustuston avaaminen Montrealissa edellyttää budjettivaroja ulkomaanedustusta varten. 5.3 Toteutusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt Komission toimistoon tarvitaan yksi virkamies ja yksi paikallinen toimenhaltija (sihteeri). 6. RAHOITUSVAIKUTUKSET 6.1 Kokonaisrahoitusvaikutus, B osa (koko ohjelmakaudeksi) 6.1.1 Rahoitustuki: Ei ole 6.1.2 Tekninen ja hallinnollinen apu, tukimenot ja tietotekniikkakustannukset (maksusitoumusmäärärahat): Ei ole 6.2 Toimenpidekohtainen kustannuslaskelma, B osa (koko ohjelmakaudeksi) MSM, milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> 7. VAIKUTUKSET HENKILÖSTÖÖN JA HALLINTOMENOIHIN 7.1 Vaikutus henkilöstöön >TAULUKON PAIKKA> 7.2 Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus >TAULUKON PAIKKA> Määrät edustavat 12 kuukauden kokonaismenoja. * Alkujärjestelyjä varten varataan 37 000 euron määrärahat. 7.3 Muut toimesta johtuvat hallintomenot >TAULUKON PAIKKA> Määrät edustavat 12 kuukauden kokonaismenoja. Henkilöstö- ja hallintoresurssien tarve katetaan hallinnoivalle pääosastolle vuotuisessa määrärahajaottelussa myönnetystä osuudesta. I Yhteensä vuodessa (7.2 + 7.3): 308 000 EUR II Toimen kesto: määräämätön III Toimen kokonaiskustannukset (I x II): ei tiedossa // Alkujärjestelyjä varten varataan 37 000 euron lisämäärärahat. 8. SEURANTA JA ARVIOINTI 8.1 Seurantajärjestelmä Ei sovelleta 8.2 Arvioinnin yksityiskohtaiset säännöt ja arviointijaksot Ei sovelleta 9. PETOSTEN TORJUNTATOIMET Ei sovelleta