EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 22.07.1996 
KOM(96) 363 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän soveltamisesta 

Sisällysluettelo 
Johdanto 
1. osa: Kalavarojen hallinto 
1-1 "Perinteisten" hallintavälineiden täytäntöönpano 
A. TACit ja kiintiöt 
B. Tekniset toimenpiteet 
1-2 Asetuksessa 3760/92 säädettyjen uusien välineiden 
käyttöön ottaminen 
A. Lisenssit, luvat ja pyyntiponnistusten sääntely 
B. Kalastuksen määrää koskevan hallinnon monivuotisten 
kehysten määritteleminen 
1-3 Kalavaroja koskeva tutkimus Euroopassa 
1-4 Välimeren kalavarojen säilyttämistä koskeva 
järjestelmä 
2. osa: Kalatalousalan rakenneuudistus 
3. osa: Yhteinen markkinajärjestely ja pääsy yhteisön ulkopuolisille 
hankintalähteille 
A Yhteisen markkinajärjestelyn mukauttaminen 
B Kalastussopimusten kehittyminen 
4. osa: Yhteisen kalastuspolitiikan valvonta 
A Uuden valvonta-asetuksen säännöstö 
B Valvonnan täytäntöönpano 
5. osa: Päätöksentekomenettelyt 
A Päätöksentekomenettelyjen määritteleminen 
B Päätöksentekomenettelyjen täytäntöönpano 
Päätelmät 
Liitteet 
Johdanto 
1. Yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän perustamisesta 20 päivänä joulukuuta 
1992 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3760/92' 14 artiklassa säädetään, että 
komission on laadittava mainitun asetuksen täytäntöönpanon varmistamiseksi 
toteutettuja toimenpiteitä koskeva kertomus parlamentille, neuvostolle ja yhteisön 
kalatalousalaa edustaville tahoille vähintään joka kolmas vuosi. 
Tämän kertomuksen perusteella muodostetaan yleiskuva tätä tarkoitusta varten 
hyväksytyistä toimenpiteistä niiden viimeisten kolmen vuoden aikana, joina asetusta on 
sovellettu. 
Tämän yleiskuvan muodostamisen yhteydessä on otettava huomioon yhteisen 
kalastuspolitiikan (YKP) kehitys sen vuonna 1970 luotujen edellytysten ja vuonna 
1983 luotujen päälinjojen käyttöön ottamisen jälkeen. Tähän sisältyy siis YKP:n 
säännöstön jatkuvuus ja vuoden 1992 parannusten korostaminen. 
2. Tällä asetuksella perustettu järjestelmä on laajan keskustelun tulosta, jota käytiin 30 
päivän toukokuuta 1990, jolloin komissio antoi ensimmäisen tiedonannon neuvostolle 
ja parlamentille2, ja 20 päivän joulukuuta 1992, jolloin neuvosto hyväksyi uuden 
perusasetuksen, välisenä aikana. 
i 
YKP:n kehittymistä sekä lyhyellä että keskipitkällä aikavälillä käsitelleen yleisen 
i 
keskustelun aiheisiin sisältyi YKP:n välitarkistus, mikä kattoi komission toivomalla 
tavalla YKP:n kaikki osatekijät. Keskustelu käytiin komission laatimien asiakirjojen 
perusteella ja sen lähtökohtana oli neuvostolle ja parlamentille annettu tiedonanto. 
Tämän tiedonannon oli määrä päätyä vuoden kestävien yhteisön eri toimielinten sekä 
kansallisten hallintojen ja etujaan valvovien ammatinharjoittajien kanssa käytyjen 
neuvotteluiden ja näkemysten vaihdon jälkeen komission neuvostolle ja parlamentille 
1 Asetus (EY) N:o 3760/92 (EYVL N:o L 389, 31.12. 1992) 
2 Sec (90) 2244, 30.11.1990 
' 3 
yhteisestä kalastuspolitiikasta 4 päivänä joulukuuta 1991 antamaan kertomukseen 
Kertomus 91\ 
Kertomus 91 herätti laajaa keskustelua samojen toimielinten keskuudessa. Keskustelun 
perusteella voitiin määritellä soveltuvimmaksi katsotut kehykset ja yleiset 
pääsuuntaviivat, jotta kalatalousalan sekä siihen liittyvien toimintojen tulevaisuus 
voitaisiin taata tulevan kymmenen vuoden aikana ja erityisesti jotta voitaisiin aloittaa 
kalastusalan valmistelu vuoden 2002 jälkeiseen kauteen. Keskustelun lopputuloksena 
voitiin osoittaa laaja-alaisen ja yhtenäisen lähestymistavan tarpeellisuus, mikä 
mahdollistaisi kaikkien olemassa olevien keinojen keskittämisen ja kaikkien 
kalavarojen käyttöedellytysten tehokkaamman säätelyn. 
Näin määritellyn lähestymistavan johdosta mielipiteet lähenivät toisiaan selvästi yhtä 
lailla yhteisön eri toimielinten kuin ammatinharjoittajien keskuudessa. Tämän 
yksimielisyyden ansiosta neuvoston päätelmät hyväksyttiin yksimielisesti 3 päivänä 
huhtikuuta 1992 pidetyssä kokouksessa4. 
Tämä uusi lähestymistapa ilmeni käytännössä uuden perusasetuksen hyväksymisenä5, 
jossa esiteltiin kalavarojen käytön uudet hallintovälineet. Niiden täytäntöönpanoa on 
arvioitava kansainvälisessä ja yhteisöllisessä ympäristössä, joka on vaikuttanut 
yhteiseen kalastuspolitiikkaan viimeisten kolmen vuoden aikana. 
3. Viime vuosien aikana valtioiden välinen kansainvälinen yhteistyö merien 
kalavarojen säilyttämisen ja järkiperäisen hoidon alalla on lisääntynyt 
rannikkovaltioiden pyrkiessä aktiivisesti lisäämään määräysvaltaansa ei ainoastaan 
omien vesiensä vaan myös avomeren kalavarojen osalta. 
Edellä mainittu ilmenee myös neuvotteluista, joihin yhteisö on osallistunut 
tavoitteenaan kalavarojen pysyvä ja järkiperäinen hoito erilaisissa kansainvälisissä 
3 Sec (91) 2288, 4.12.1991 
4 Neuvoston kokouksen pöytäkirja 3.4.1992 - Asiakirja 5763/92 - Kalastus 103 
5 Asetus (EY) N:o 3760/92 (EYVL N:o L 389, 31.12.1992) 
järjestöissä ja viimeksi hajallaan olevia ja laajasti vaeltavia kalakantoja koskevan 
Yhdistyneiden Kansakuntien sopimuksen ja FAO:n vastuullisen kalastuksen 
ohjesäännön yhteydessä. Saatujen tulosten avulla on lujitettu yhteisön nykyistä 
oikeudellista tilannetta ja lisäksi on osoitettu valvonnan lisäämisen ja kansainvälisen 
yhteistyön tarpeellisuus. 
Erityisesti Välimeren osalta yhteisön ja kaikkien rannikkovaltioiden välisen 
yhteistyöpolitiikan perusta vahvistettiin Kreetalla joulukuussa 1994 pidetyn kalavarojen 
hoitoa koskevan diplomaattikonferenssin yhteydessä ja siellä saatuja tuloksia tullaan 
kehittämään vuoden 1996 lopulla pidettävässä toisessa konferenssissa. 
Myös talouspolitiikan alalla tapahtunut kehitys on vaikuttanut yhteiseen 
kalastuspolitiikkaan, koska siihen ovat vaikuttaneet myös kalatalousalan ulkopuoliset 
tapahtumat, esimerkiksi sopimukset (Uruguayn kierros) tai muiden tavoitteiden 
mukaiset itsenäiset tekijät (tullietuusjärjestelmä GSP - huumeet). 
Yhteisön kalastustuotteiden markkinoiden kriisi, josta kalastusala kärsi erityisesti 
vuonna 1993, osoitti ennen kaikkea sen, että ala ei voi suojautua kansainvälisen 
kaupan muutoksilta kehityksen kulkiessa kohti kaupankäynnin vapauttamista ja 
markkinoiden muuttumista maailmanlaajuiseksi. 
Kansainvälisen kilpailun sävyttämässä tilanteessa on yhä suurempi tarve uudistaa 
yhteisön laivastoa rakenteellisesti, jotta sen kannattavuus voitaisiin varmistaa. 
Kalastusmahdollisuuksien vähentyminen kolmansien maiden kanssa tehtyjen tiettyjen 
kalastussopimusten mukaisesti kalavarojen vähenemisen vuoksi on myös korostanut 
tiivimmän ja yhtenäisemmän yhteistyön ja kumppanuuden kehittämisen tarpeellisuutta 
näiden maiden kanssa käytettävissä olevien kalavarojen hyödyntämiseksi ja 
paikallisten talouksien vastavuoroisen kehityksen tukemiseksi. 
4. Yhteisön tasolla tälle ajanjaksolle on toisaalta ollut ominaista Espanjan ja 
Portugalin liittymisjärjestelmän mukauttaminen sekä uusien jäsenvaltioiden liittyminen 
yhteisöön. 
Espanjan ja Portugalin liittymisasiakirjassa määrätyn järjestelmän mukauttaminen on 
myös ollut hyvin laajan keskustelun aiheena, ja komission neuvostolle ja parlamentille 
23 päivänä joulukuuta 1992 antama Kertomus 92* kiihdytti sitä osaltaan. Tähän 
perustuen neuvosto päätti antamalla kolme peräkkäistä asetusta7, että mukauttamiset oli 
tehtävä käyttäen YKP:n uudistuksen yhteydessä käyttöön otettuja uusia 
hali into välineitä. Nämä mukauttamiset tapahtuivat Atlantin valtameren vesillä 
sovellettavan pyyntiponnistusjärjestelmän käyttöönoton muodossa 1 päivästä 
tammikuuta 1996 alkaen. 
Itävallan, Suomen, Norjan ja Ruotsin yhteisöön liittymistä koskevat neuvottelut 
tapahtuivat toimeksiannon perusteella, jonka tavoitteena oli yhteisön säännöstön 
kokonaisvaltainen hyväksyminen ehdokasmaissa. Neuvottelujen seurauksena 
vahvistettiin siirtymätoimenpiteet tämän tavoitteen saavuttamiseksi ja sitä kautta uusien 
jäsenvaltioiden liittämiseksi yhteisöön kokonaisvaltaisesti. 
Norjan kanssa käydyt neuvottelut olivat myös johtaneet siirtymätoimenpiteiden 
määrittelyyn, mikä olisi voinut Norjan tosiasiallisesti liittyessä vaikuttaa ajan myötä 
YKP:n tiettyjen osien myöhempään kehitykseen, kuten esimerkiksi kalavarojen hoitoon 
ja valvontaan. 
5. Sekä kansainvälinen että yhteisöllinen ympäristö korostaa kiireellistä tarvetta 
soveltaa yhteisön järjestelmässä määriteltyjä hallintovälineitä. Sen vuoksi olisi syytä 
tutkia, missä määrin nämä määritellyt tavoitteet on toteutettu. 
6 Sec (92) 2360, 23.12.1992 
- Neuvoston asetus (EY) N:o 1275/94, 30.5.1994 
- Neuvoston asetus (EY) N:o 685/95, 27.3.1995 
- Neuvoston asetus (EY) N;o 2027/95, 15.6.1995 
Tämä tarve on yhä suurempi yhteisön laivaston ylikapasiteetin vuoksi, josta seuraa 
kalakantojen liiallista hyväksikäyttöä ja kalatalousalan yritysten toimeentulon 
vaarantumista. Kaikkien kalastusalalla toimivien on tiedostettava se, että ainoastaan 
kapasiteetin ja käytettävissä olevien kalavarojen välisen tasapainon tutkimukseen sekä 
tämän tasapainon säilyttämiseen perustuva strategia takaa kalatalousalan pysyvyyden. 
Olisi myös tarkistettava, että tehtyjen päätösten soveltamisessa tarvittavia toimenpiteitä 
on sovellettu oikealla tavalla kaikilla vastuualueilla. 
* * 
* 
I. Kalavarojen hallinto 
M. "Perinteisten" hallintovälineiden täytäntöönpano 
A. TACit ja kiintiöt 
TACien ja kiintiöiden vahvistamiseen perustuvien mekanismien säilyttämisen mukaisesti 
sekä korjatakseen Kertomus 19918:ssä havaittuja puutteita komissio on järjestelmällisesti 
ehdottanut TACien vahvistamista tieteellisten lausuntojen perusteella (ks. liite I) 
kalavarojen käytön alennettua tasoa vastaaviksi. 
Asiassa on edistytty siinä mielessä, että kalastuksen määrän kasvua on onnistuttu tietyissä 
tapauksissa pysäyttämään tai jarruttamaan. 
Kaikesta huolimatta kalavarojen käyttö on yhä edelleen liian suurta (ks. liite I), joko siksi 
että neuvosto on vahvistanut TACit liian korkealle tasolle tai kiintiöiden ylityksen vuoksi. 
8 Komission kertomus 1991 neuvostolle ja parlamentille yhteisestä kalastuspolitiikasta - Asiakirja SEC 
(91) 2288 lopullinen, 4.12.1991 
Pohjanmeren pyöreiden kalojen osalta (turska, kolja) merkittävän poikkeuksen muodosti 
se, että neuvosto ei seurannut komissiota tämän ehdottaessa tieteellisten lausuntojen 
perusteella TACien vahvistamista kalavarojen käytön alennettua tasoa vastaavaksi. 
TACien vahvistaminen Pohjanmeren pyöreiden kalojen kohdalla tieteellisten suositusten 
mukaiselle tasolle merkitsi olennaista edistystä, mutta se ei kuitenkaan vielä riittänyt, sillä 
samanaikaisesti ei saavutettu vastaavaa pyyntiponnistusten alenemista. Toteutuneet 
pyyntiponnistusten tasot ovat säännöllisesti olleet liian korkeita verrattuna siihen, mikä 
on ollut tarpeen kiintiöiden täyttämiseksi. Tämä on johtanut petoksiin ja hylkäämisiin. 
Laajemmalla tasolla onnistuttiin kuitenkin välttämään kalavarojen käytön kasvu. Tämä on 
joidenkin aiempiin verrattuna paremmin onnistuneiden kalojen rekrytointien kanssa 
kuitenkin mahdollistanut eräänlaisen elpymisen, joskin se on heikosti havaittava ja hyvin 
suhteellinen (ks. liite I). 
Muilla kalatalouden aloilla TACit vahvistetaan edelleen liian korkealle tasolle monien 
aivan liian suuren pyynnin kohteeksi joutuneiden kalavarojen osalta. Tietyt TACien 
alennukset ovat jopa harhauttavia, sillä ne alentavat TACeja ainoastaan kalavarojen 
tasapainotetun hyväksikäytön kannalta tarpeelliselle tasolle, kun ne aikaisemmin olivat 
selvästi korkeammalla tasolla kuin kalasaaliit. 
B. Tekniset toimenpiteet 
Komission tiedonannossaan esittämää kriittistä yleisarviota tietyistä kalavarojen teknisistä 
säilyttämistoimenpiteistä 7 päivänä lokakuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 
N:o 3094/869 täytäntöönpanosta on täydennettävä teknisten toimenpiteiden muilla alueilla 
saavutettua edistymistä käsittelevällä analyysillä. 
Komission tiedonanto neuvostolle teknisten toimenpiteiden soveltamisesta YKP:ssä (KOM/95/669) 
Asetusta (ETY) N:o 3094/8610 on päivitetty säännöllisesti. Lisäksi yhteisön teknisten 
toimenpiteiden soveltamisalaa on laajennettu alueille, joita ne eivät ole aikaisemmin 
kattaneet, esimerkiksi Välimerelle, ja aiemmin sääntelemättömiin kalastusmenetelmiin, 
esimerkiksi kiinteisiin pyydyksiin. 
Lisäksi on kehitetty yhteisön teknistä alaa koskevaa lainsäädäntöä, erityisesti NAFO.n 
(Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö) ja Itämeren osalta, jotta komission aktiivisesti tukemien 
kansainvälisten järjestöjen suositukset voitaisiin ottaa huomioon. 
Teknisten toimenpiteiden merkittävä kehittyminen ei kuitenkaan saa sysätä taka-alalle 
vielä toteuttamattomia edistykseen tähtääviä toimia. 
Komissio on ehdottanut tiedonannossaan edellä mainitun asetuksen (ETY) N:o 3094/86 
täytäntöönpanon osalta teknisten toimenpiteiden olennaista tarkistusta, jotta niitä voitaisiin 
lujittaa, yksinkertaistaa ja valvoa helpommin. 
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi tiedonannossa ehdotetaan erityisesti silmäkokojen 
yhdenmukaistamista vahvistamalla silmäkoot kalastusalueen, ei maantieteellisen alueen 
mukaan. Tätä yhdenmukaistamista tullaan soveltamaan alueella III (Biskajanlahti ja 
Iberian niemimaa) sekä Pohjanmerellä. 
Lisäksi tiedonannossa ehdotetaan suoja-alueiden laajentamista nuorten kalojen 
suojelemiseksi ja pyydysten valikoivuuden parantamiseksi. 
Tiedonannon johdosta käydyssä keskustelussa neuvoston kokouksessa joulukuussa 1995, 
neuvosto sitoutui tekemään ratkaisun komission teknisten toimenpiteiden uutta 
lähestymistapaa koskevan ehdotuksen perusteella, joka annetaan sille ennen 1 päivää 
kesäkuuta 1996. 
10 Neuvoston asetus (ETY) N:o 3094/86, annettu 7 päivänä lokakuuta 1986, tietyistä kalavarojen 
teknisistä säilyttämistoimenpiteistä (EYVL N:o L 288, 11.10.1986) 
1-2. Asetuksessa (ETY) N:o 3760/92 säädettyjen uusien välineiden käyttöön ottaminen 
Perinteisten kalavarojen hoitojärjestelmien parantamiseksi Kertomus 9/:ssä painotettiin 
pyyntiponnistusten ja saaliiden hallinnon yhteensovittamisen tarvetta sekä monivuotisten 
päätösten kehysten määrittelemisen tarvetta. 
Komissio siis toteutti tämän uuden lähestymistavan mahdollisimman pian. 
A.- Lisenssit, luvat ja pyyntiponnistusten sääntely. 
Ennen kuin pyyntiponnistusten hallinto voitiin ottaa käyttöön, oli tarpeen määritellä ne 
välineet, joiden avulla voitaisiin rajoittaa kalastuksen harjoittamista yleensä sekä erityisesti 
pääsyä tietyille kalastusalueille. Sen vuoksi komission ensimmäiset ehdotukset koskivat 
ensin kalastuslisenssejä ja -lupia ennen kuin niissä keskityttiin erityisten 
pyyntiponnistusten hallintojärjestelmien käyttöönottoon. 
Ammattikalastustoiminnan harjoittamisen sallivia lisenssejä sekä tiettyjen kalastusalueiden 
erityiskalastuslupia koskevien sääntöjen hyväksyminen muodosti ratkaisevan välivaiheen 
kalavarojen tehokkaassa ja avoimessa hallinnossa. Nämä välineet hyväksyttiin kolmen 
peräkkäisen vaiheen1 ' aikana vuosina 1993-1994 (ks. liite IV). 
Toinen yhtä tärkeä välivaihe oli pyyntiponnistusten hallinnon tehokas käyttöönotto. 
11 - Neuvoston asetus (ETY) N:o 3690/93, annettu 20 päivänä joulukuuta 1993, yhteisön järjestelmän 
perustamisesta kalastuslisensseihin sisällytettäviä vähimmäistietoja koskevien sääntöjen 
vahvistamiseksi (EYVL N:o L 341, 31.12.1993) 
- Neuvoston asetus (EY) N:o 1627/94, annettu 27 päivänä kesäkuuta 1994, erityiskalastuslupia 
koskevista yleisistä säännöksistä (EYVL N:o L 171, 6.7.1994) 
- Neuvoston asetus (EY) N:o 3317/94, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994, kalastussopimuksen 
mukaisesti kolmannen maan vesialueilla harjoitettavan kalastuksen hyväksymistä koskevista 
yleisistä säännöistä (EYVL N:o L 350, 31.12.1994) 
10 
Järjestelmässä on toistaiseksi rajoituttu Shetland Boxin tapaukseen, mutta komissio 
ehdottaa Espanjan ja Portugalin liittymisjärjestelmän mukauttamista käsittelevässä 
Kertomus P2:ssa12 siirtymistä kohti pyyntiponnistusten hallinnon yleisjärjestelmää. 
Pitkien keskustelujen jälkeen neuvosto päätti vihdoin Atlantin valtamerelle rajoitetun 
pyyntiponnistusjärjestelmän käyttöönotosta 1 päivästä tammikuuta 1996 alkaen.13 
Tämä järjestelmä perustuu siihen, että pyyntiponnistusten yleistä tasoa ei nosteta, 
jäsenvaltioiden kalastusmahdollisuuksia hyödynnetään kokonaisvaltaisesti ja nykyinen 
tasapaino säilytetään herkillä alueilla ja sen tarkoituksena on varmistaa kapasiteetin ja 
saaliiden hallinta. 
Toinen välivaihe on toteutettava asteittain, minkä ansiosta Ruotsin ja Suomen liittymisen 
yhteydessä määritelty siirtymäjärjestelmä voidaan saattaa päätökseen. 
Pyyntiponnistusjärjestelmä on määriteltävä hienojakoisemmin, jotta voidaan tarkentaa 
tietyillä kalastusalueilla tapahtuvaa kalastusta koskeviin erityiskalastuslupiin liittyvät 
säännökset ja jotta pyyntiponnistusten tehokkaan hallinnon tarve voitaisiin sovittaa yhteen 
jäsenvaltioiden suhteellisen vakauden periaatteeseen perustuvien kalastusmahdollisuuksien 
täysimääräisen hyödyntämisen kanssa. 
12 
13 Komission kertomus 1992 neuvostolle ja parlamentille Espanjan ja Portugalin liittymisjärjestelmän 
soveltamisesta. Asiakirja SEC (92) 2340 lopullinen, 23.12.1992 
Neuvoston asetus (EY) N:o 685/95, annettu 27 päivänä maaliskuuta 1995, tiettyjä yhteisön 
kalastusalueita ja kalakantoja koskevasta pyyntiponnistusten hallinnosta (EYVL N:o L 71, 31.3.1995, 
s. 5) 
f j. /J_*_ i 11 
B. - Kalastuksen määrää koskevan hallinnon monivuotisten kehysten määritteleminen 
Toistaiseksi neuvosto ei ole vielä hyväksynyt komission tavoitteiden ja keskipitkän 
aikavälin hallinnon määrittelyä koskevaa ehdotusta, vaikka se on ollut sen käsiteltävänä 
15 päivästä joulukuuta 1993. Tämä viive hankaloittaa kalavarojen tehokasta hallintoa. 
Ehdotus on kuitenkin tehty perusasetuksen säännöstöä noudattaen. 
Kehyksen määrittelyn tärkeyden vuoksi, jota on painotettu Kertomus 91:ssä ja joka on 
todettu myös asetuksessa (ETY) N:o 3760/92, komissio on tehnyt säädösehdotuksia jo 
vuodesta 1993. 
TACeja ja kiintiöitä koskevien päätösten täytäntöönpano käytännössä vuodesta 1992 
alkaen on ainoastaan vahvistanut kalavarojen hallinnon joustavuuden tarvetta sekä 
edistänyt kalatalousalan toiminnan suunnittelemista ja pitkän aikavälin investointien 
tekemistä seuraavaa vuotta pidemmälle. 
Näiden uusien hallintovälineiden käyttöönottoa koskevien keskusteluiden 
havainnollistamiseksi komissio on alustavasti toimittanut neuvostolle tiedonannon14, jossa 
kartoitetaan näiden uusien välineiden etuja sekä rajoituksia. Tiedonanto käsiteltiin 
neuvostossa, joka hyväksyi siinä olevat yleiset periaatteet (marraskuussa 1994). Komissio 
teki vielä kaksi lisäehdotusta päästäkseen toiminnallisen tason seurauksiin. Ensimmäinen 
koskee keskipitkän aikavälin tavoitteiden ja strategioiden määrittelyä15, toinen taas 
kiintiöiden soveltamisen tekemistä joustavammaksi16. Molemmat näkemykset ovat toisiaan 
täydentäviä, koska niiden avulla voidaan yhdistää keskipitkän aikavälin 
kunnianhimoisempi toiminta lyhyen aikavälin hallinnon suurempaan joustavuuteen. 
Neuvosto on tunnustanut molemmissa tapauksissa taustalla olevien periaatteiden 
asianmukaisuuden ensimmäisten rakentavaa laatua olevien keskustelujen yhteydessä. 
YKP:aa koskevien sisäisten keskustelujen ohella on useissa kansainvälisissä elimissä 
14 
15 
16 Komission tiedonanto "YKP.n uusien osatekijäden täytäntöönpano" neuvostolle ja parlamentille, 
(KOM (93) 664, Brysselissä 15 päivänä joulukuuta 1993) 
Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tietynlaiselle kalastukselle ja tietyille kalastusryhmille 
vahvistettavista tavoitteista ja hallintostrategioista 1994 - 1997 (Kom (93) 663 lopullinen, 15.12.1993) 
Ehdotus neuvoston asetukseksi TACien ja kiintiöiden vuosikohtaisen hallinnon lisäedellytyksistä (KOM 
(94) 583 lopullinen, 8.12.1994) 
j 12 
painotettu keskipitkän aikavälin strategioiden ja tavoitteiden määrittelyn tarvetta 
vastuullisen kalastuksen ohjesäännön määritelmän mukaisesti sekä Pohjanmeren 
hallitusten välisen konferenssin yhteydessä. Molemmissa tapauksissa valitut menetelmät 
ovat yhdenmukaisia komission ehdotusten mukaisten välineiden kanssa, joita ovat 
hedelmälliselle biomassalle asetetut kynnysarvot sekä suunnitelmat 
kalastuskuolevuus lukujen osalta. 
Hallintostrategioihin ja -tavoitteisiin liittyvä ehdotus annettiin neuvoston käsiteltäväksi 
joulukuussa 1993. 
Neuvosto osoitti alkuvaiheessa vain varovaista kiinnostusta ehdotukseen (vuoden 1994 
alkupuolisko), toisen tarkastelun aikana (vuoden 1994 jälkipuolisko) neuvosto oli lähellä 
ehdotuksen hyväksymistä sillä ehdolla, että se olisi muutettu direktiiviksi ja että 
numerotietojen osalta olisi tehty muutamia muutoksia. 
Vuoden 1995 alkupuoliskolla neuvosto hylkäsi ehdotuksen ja vuoden 1995 toisella 
puoliskolla se kieltäytyi ottamasta sitä enää esityslistalleen. Vaikka neuvosto oli yhtä 
mieltä periaatteista, ehdotus siis hylättiin, ei sisältöä koskevista syistä vaan yksityiskohtia 
koskevien huomautusten vuoksi. Ehdotus on myös vanhentunut suhteessa alunperin 
suunniteltuun aikatauluun (1994 - 1997). 
Joustavuutta koskevan ehdotuksen osalta neuvosto käytti kaksi vuotta tehdäkseen teknisiä 
tarkistuksia sekä voittaakseen ehdotuksen uudistavasta luonteesta johtuvan epäröinnin ja 
hyväksyi ehdotuksen yksimielisesti porrastaen sen soveltamisen vuosien 1997 ja 1998 
ajalle. 
Neuvoston on tutkittava hallintotavoitteita ja -strategioita koskeva ehdotus uudestaan. 
Kysymystä on siis käsiteltävä uudestaan neljännen vaiheen monivuotisia ohjausohjelmia 
(MAGP) koskevan keskustelun yhteydessä aiemmin ehdotettujen kalastusmäärien 
sääntelyn ja kalastuskapasiteetin kehityksen välisten yhteyksien vuoksi. 
13 
I.-3 Kalavaroja koskeva tutkimus Euroopassa 
Kalavarojen hoidon osalta on tehtävä päätöksiä, jotka voidaan tehdä ainoastaan 
tieteellisten tutkimusten perusteella. Kalavaroja koskevaan tutkimukseen kohdistuva 
kysyntä on hyvin merkittävää ja kehittyy jatkuvasti yhteisen kalastuspolitiikan tarpeiden 
mukaisesti. Kertomus 1991:n suosituksista sekä asetuksen (ETY) 3760/92 hyväksymisestä 
alkaen kalavaroja koskeva tutkimus on voimistunut sekä yhteisön tasolla että kansallisella 
tasolla painottaen sosiaalis-taloudellisia osatekijöitä ja tutkimustoimien yhteensovittamisen 
kehittämistä sekä yhteisön että kansainvälisellä tasolla. 
Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevia toimia koskevan Euroopan 
yhteisön neljännen puiteohjelman (1994-1998) yhteydessä, komission tavoitteena on 
myöntämällä tutkimushankkeille yhteisön rahoitusta luoda vankka perusta yhteisön 
kalavarojen tasapainotetulle ja kestävälle käytölle sekä vesiviljelyn tulevalle 
kehittämiselle. 
Saadakseen erikoistietoja, joiden perusteella voitaisiin muotoilla asetusehdotuksia, 
komissio osallistuu myös sellaisen tieteellisen tai teknisen tutkimuksen rahoitukseen, 
jonka perusteella voidaan antaa tiettyihin erikoisaiheisiin liittyviä vastauksia ja jonka 
tuloksia voidaan suoraan soveltaa YKP:n yhteydessä. 
Huolimatta tästä yhteisöltä saamastaan kannustuksesta komission mielestä YKP:n 
täytäntöönpanossa tarvittavien perustietojen keruu on edelleenkin puutteellista. 
Nykyisiä menettelyjä olisi parannettava sen varmistamiseksi, että tiedot, jotka 
jäsenvaltioiden on välitettävä komissiolle, kerätään ja että ne annetaan tutkimusta tekevien 
asiantuntijoiden käyttöön. 
Lisäksi olisi korjattava jäsenvaltioiden ja komission välisen yhteensovittamisen 
puutteellisuutta sekä selvennettävä eri tehtäviä määrittämällä tutkimuksen ensisijaiset 
alueet yhteisön tasolla. 
14 
Komissio toivoo myös voivansa parantaa tiedemiesten ja kalastusalan toimijoiden välisiä 
yhteyksiä. Tätä tarkoitusta varten yhteisö pyrkii tehostamaan tiedonkulkua komission, 
jäsenvaltioiden ja ammatinharjoittajien välillä sekä tutkimustuloksiin liittyvää 
tiedottamista, jotta ne olisivat kaikkien käytettävissä. 
L- 4 Välimeren kalavarojen säilyttämistä koskeva järjestelmä 
Kreikan ja Espanjan yhteisöön liittymisen, kalavarojen huolestuttavan tilan ja kalastuksen 
sosiaalis-taloudellisesti tärkeän merkityksen johdosta tietyillä rannikkoalueilla komissio 
antoi jo vuonna 1990 neuvoston käsiteltäväksi Välimeren yhteisen järjestelmän 
suuntaviivoja koskevan asiakirjan17. 
Kyseisen tiedonannon tavoitteena oli Välimeren kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa 
koskevan politiikan täytäntöönpano. Neuvosto hyväksyi yksimielisesti tiedonannossa 
tehdyt päätelmät. 
Kertomus P7:stä alkaen, jossa tuettiin yhteisön kalavarojen säilyttämistä koskevan 
järjestelmän perustamista Välimerelle, on saatu aikaan huomattavaa edistymistä tiettyjen 
uhanalaisten kalakantojen pelastamisessa tällä alueella. 
Yhteisön toimielinten ja ammatinharjoittajien käymien Välimeren kalavarojen 
säilyttämistä ja hoitoa koskevan politiikan suuntaviivoihin liittyvien keskustelujen 
seurauksena neuvosto antoi tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä toimenpiteistä 
asetuksen (EY) N:o 1626/94, joka tuli voimaan vuonna 199518. 
Kyseisen asetuksen tavoitteena on kalavarojen ja ympäristönsuojelun parantaminen 
yhdenmukaistamalla tiettyjä nykyisiä säännöksiä käytettävissä olevien tieteellisten tulosten 
17 Komission tiedonanto neuvostolle kalastuksen Välimeren yhteisestä kalastusjärjestelmää koskevista 
18 suuntaviivoista - pohdinta-asiakirja (Asiakirja SEC (90) 1136 lopullinen, 10.7.1990) 
Neuvoston asetus (EY) N:o 1626/94, annettu 27 päivänä kesäkuuta 1994, tietyistä Välimeren 
kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 
15 
perusteella ja tarvittaessa hyväksymällä uusia säännöksiä, joissa otettaisiin huomioon 
Välimeren erikoisolosuhteet. Siinä vahvistetaan myös tiettyjen pyydysten käyttöä ja 
kieltoa koskevat edellytykset, niiden teknisiä ominaisuuksia koskevat rajoitukset ja 
kalastustuotteiden purkamisen alamitat. Lisäksi siinä säädetään poikkeuksista, joiden 
avulla asetus voidaan hyväksyä asteittain. 
Asetuksen täytäntöönpano on aiheuttanut hankaluuksia tietyissä jäsenvaltioissa erityisesti 
pakollisia mittoja koskevien säännösten noudattamisen osalta. 
Komissio on osallistunut useisiin ammatinharjoittajien ja tiedemiesten kanssa 
järjestettyihin kokouksiin saadakseen tietoja ja perusteita, joiden avulla se voisi perehtyä 
asiaan ja ehdottaa tyydyttävää ratkaisua. 
Tämä on kuitenkin vasta ensimmäinen vaihe, sillä edistymistä ei tapahdu, ennen kuin 
voidaan taata yhdenmukaistaminen Välimerellä kalastavien Euroopan unionin 
ulkopuolisten maiden kanssa. 
Tämän asian osalta on toteutettu tehokkaita toimia Välimeren jäsenvaltioiden, neuvoston 
ja komission välisessä täydessä yhteisymmärryksessä. 
Joulukuussa 1994 pidettiin Kreetalla Välimeren kalavarojen hoitoa käsittelevä 
diplomaattikonferenssi, jonka lopputuloksena hyväksyttiin Välimeren kalavarojen hoitoa 
ja säilyttämistä koskeva juhlallinen julistus; julistuksen mukaan Välimeren biologisista 
rikkauksista hyötyvät valtiot sitoutuivat tekemään yhteistyötä turvatakseen alueen 
kalavarojen suojelemisen ja kehittämisen. 
Lujittaakseen rannikkovaltioiden ja Välimerellä kalastusta harjoittavien valtioiden välistä 
yhteistyötä komissio on jo ryhtynyt järjestämään toista Välimeren kalavarojen hoitoa 
käsittelevää diplomaattikonferenssia vuoden 1996 lopulla. 
Yhteisö on vastaavasti lujittanut yhteistyötään Välimerellä toimivien kalastusalan 
alueellisten järjestöjen kanssa ja erityisesti Välimeren kalastuksen yleisneuvoston kanssa. 
16 
Yhteisö on lisäksi käynnistänyt neuvottelut päästäkseen tämän järjestön jäseneksi 
lähiaikoina. Yhteisö on myös ryhtynyt toimiin sisällyttääkseen yhteisön lainsäädäntöön 
muutamia kalavarojen hoitoa koskevia kansainvälisten järjestöjen suosituksia. 
II. Kalatalousalan rakenneuudistus 
Kalastusta ja vesiviljelyä edistävät rakenteelliset toimet ovat viime vuosina joutuneet 
eräiden olennaisten muutosten kohteeksi. 
Vuoteen 1993 asti komissio valitsi itse laivaston, vesiviljelyn sekä kalastusalan tuotteiden 
jalostuksen ja markkinoinnin aloihin liittyvät investointihankkeet asetuksen (ETY) N:o 
4028/8619 mukaisesti. Investointihankkeiden oli oltava tiettyjen hyväksyttävyyteen, 
yhdenmukaisuuteen ja tukikelpoisuuteen liittyvien perusteiden mukaisia sekä noudatettava 
tiettyjä teknisiä ja taloudellisia suhteita, jotta ne voitiin hyväksyä. 
Vuodesta 1993 alkaen kalastusalan rakenteelliset toimenpiteet on yhdistetty 
rakennerahastojen uudistukseen neuvoston asetusten (ETY) N:o 2080/93 ja N:o 3699/9320 
hyväksymisen johdosta. Tämän yhdistämisen ansiosta jäsenvaltioille voidaan jakaa uusia 
tärkeitä vastuualueita (toissijaisuusperiaatteen mukaisesti) kalatalousalan 
investointihankkeiden valitsemisen osalta, jos ne vain vastaavat kalatalousalan 
ohjelmapainotteisuuden (yhteistyö) mukaisesti kalastusalalla toteutettuja toimenpiteitä. 
Yhteisön tukitoimenpiteet noudattavat lisäksi tuen täydentävyyden ja keskittämisen 
periaatetta 
Kalastusalan ja erityisesti laivaston rakenneuudistukseen tähtäävät toimenpiteet tullaan 
jatkossa tulkitsemaan tämän uuden rahoituksellisen kehyksen mukaisesti. 
19 
20 Neuvoston asetus (ETY) N:o 4028/86, annettu 18 päivänä joulukuuta 1986, yhteisön toimista kalastus-
ja vesiviljelyalan rakenteiden parantamiseksi ja mukauttamiseksi, sellaisena kuin se on viimeksi 
muutettuna asetuksella (ETY) N:o 3846/92, annettu 19 päivänä joulukuuta 1992 (EYVL N:o L 401, 
31.12.1992) (kumottu) 
Neuvoston (7) asetus (EY) N:o 3699/93, annettu 21 päivänä joulukuuta 1993, yhteisön kalastus- ja 
vesiviljelyalaa sekä niiden tuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä koskevien rakenteellisten 
tukitoimenpiteiden perusteista ja edellytyksistä 
17 
Tämän asian osalta jo komission Kertomus 1991 :ssä suositeltiin säilyttämistoimenpiteiden 
ja rakenteellisten toimenpiteiden välisten yhteyksien vahvistamista, jotta viimeksi 
mainittujen avulla voitaisiin alentaa liiallista kalastuskuolevuutta poistamalla yhteisön 
laivaston ylikapasiteetti. 
Nämä suositukset mainitaan kalastustoiminnan hallinnosta ja valvonnasta annetun 
asetuksen (ETY) N:o 3760/92 II osastossa, jonka mukaisesti neuvoston on hyväksyttävä 
kalatalousalan rakenneuudistukseen liittyvät tavoitteet ja yksityiskohtaiset säännöt useaksi 
vuodeksi kerrallaan kestävän tasapainon saavuttamiseksi kalavarojen ja niiden käytön 
välillä. 
Komissio on siten ottanut tehtäväkseen tämän rakenneuudistuksen mahdollistamisen 
hyväksymällä tiettyjä oikeudellisia ja rahoituksellisia säännöksiä. 
Laivaston ylikapasiteetin vähentämiseen tähtäävien pakottavien toimenpiteiden 
hyväksyminen on tehty mahdolliseksi neuvoston päätöksellä 94/15/EY21, jonka mukaisesti 
voidaan hyväksyä monivuotinen ohjausohjelma (MAGP III). 
MAGP III:n laatimista ovat ohjanneet toiminnan avoimuuden, jäsenvaltioiden 
tasavertaisen kohtelun ja joustavuuden periaatteet. 
On kuitenkin todettava, että vaikka laivaston tehoa alennettaisiin keskimäärin 7 prosenttia 
viiden vuoden aikana, nämä ohjelmat eivät tule olemaan niin kunnianhimoisia kuin 
komissio olisi toivonut etenkin sen vuoksi, että mainittu prosenttiosuus sisältää myös ne 
vähennykset, joita tietyt maat eivät olleet panneet täytäntöön aiempien ohjelmien 
yhteydessä, eikä se vastaa tekniikan edistymisestä johtuvaa tuottavuuden kasvua. 
21 Neuvoston päätös 94/15/EY, tehty 20 päivänä joulukuuta 1993, yhteisön kalastusalan 
rakenneuudistuksen tavoitteista ja yksityiskohtaisista säännöistä 1 päivän tammikuuta 1994 ja 31 päivän 
joulukuuta 1996 väliseksi ajanjaksoksi kalavarojen ja niiden hyväksikäytön välisen tasapainon 
saavuttamiseksi (1° EYVL N:o L 10, 14.1.1994) 
Neuvoston päätös 95/577/EY, tehty 22 päivänä joulukuuta 199S, Suomen ja Ruotsin kalatalousalan 
rakenneuudistuksen tavoitteista ja yksityiskohtaisista säännöistä 1 päivän tammikuuta 1995 ja 31 päivän 
joulukuuta 1996 väliseksi ajanjaksoksi kalavarojen ja niiden hyödyntämisen välisen tasapainon 
saavuttamiseksi kestävällä tavalla (EYVL N:o L 326, 30.12.1995) (5) 
18 
Neuvostolle ja parlamentille tehtyjen monivuotisten ohjausohjelmien (MAGP III) 
tavoitteiden edistymistä koskevien vuosikertomusten yhteydessä komissio totesi, että 
huolimatta vahvistettujen tavoitteiden kokonaisuudessaan tyydyttävistä tuloksista, 
jäsenvaltioiden välillä on eroja, jotka ilmenevät joko todellisina näiden tavoitteiden 
saavuttamiseen liittyvinä vaikeuksina tietyissä maissa tai tosiasioiden perusteella 
vahvistuneena haluttomuutena noudattaa näitä tavoitteita. 
MAGP III:n täytäntöönpanon osalta on toisaalta todettava, että toistaiseksi kukaan 
jäsenvaltioista, edes tähän lähestymistapaan sitoutuneet valtiot, eivät ole käyttäneet 
hyväkseen MAGP III:ssa tarjoutunutta mahdollisuutta panna täytäntöön kalastusalan 
toiminnan vähentämiseen tähtääviä toimenpiteitä, jotka olisi voitu huomioida MAGP III:n 
yhteydessä. 
MAGP III:n tavoitteiden noudattamatta jättäminen johtaa seuraamusten soveltamiseen. 
Jäsenvaltioiden kannalta pakottavin on velvoite, jonka mukaan jäsenvaltiot eivät voi panna 
alulle kalastusalusten rakentamistoimenpiteitä tai laivastojensa nykyaikaistamista, josta 
seuraa pyyntiponnistusten kasvua, jos he eivät ole noudattaneet ohjelman tavoitteita. 
Eräät jäsenvaltiot, jotka eivät ole noudattaneet MAGP III:n välitavoitteita, ovat joutuneet 
luopumaan alusten nykyaikaistamiseen tai uusien alusten rakentamiseen tarkoitettujen 
kansallisten tukien myöntämisestä. 
Toinen seuraamus, jota tullaan soveltamaan, jos komissio toteaa vuoden 1996 lopussa, 
että joku jäsenvaltio ei ole noudattanut MAGP III:n lopullisia tavoitteita, on 
perustamissopimuksen 169 artiklan mukainen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta 
jättämistä koskeva menettely. 
Huolimatta näistä puutteista ja toisin kuin aiemmissa ohjelmissa (MAGP I ja MAGP II), 
joiden tulokset olivat pettymyksiä, MAGP III22 on johtanut kapasiteetin alentumiseen 
22 Komission päätökset 92/588/ETY - 92/598/ETY, tehty 21 päivänä joulukuuta 1992, kalastuslaivastojen 
monivuotisista ohjausohjelmista vuosiksi 1993 -1996 (MAGP III). (EYVL, N:o L 401, 31.12.1992) 
Komission päätökset 96/73/EY - 96/74/EY, tehty 22 päivänä joulukuuta 1995, neuvoston asetukseen 
(EY) N:o 3699/93 perustuvasta Ruotsin ja Suomen kalastuslaivaston monivuotisesta ohjausohjelmasta 
19 
(katso liite II). Vaikka tulos on kaiken kaikkiaan hyvin riittämätön, MAGP III:n myötä 
on myös saatu yhteisön laivaston kehittämisen seurantaa ja valvontaa varten yhteinen 
järjestelmä käyttöön otettujen välineiden ansiosta (yhteisön kalastusalusrekisteri, laivaston 
uudelleenmittaus23). 
MAGP nirta seuraa MAGP IV, jonka yhteydessä puolueettomien asiantuntijoiden 
tekemän kalakantojen tilaa ja ammatinharjoittajien huomioita koskevan uuden 
kertomuksen perusteella tullaan määrittämään yhteisön laivaston rakenneuudistuksen uudet 
tavoitteet, jotta kalakannat ja kalastusalan yritysten talous saataisiin elpymään. 
MAGP IV:n tavoitteena on poistaa tosiasiallisesti laivastossa pitkään vallinnut 
ylikapasiteetti. 
Yhteisön laivaston vähentämisen sosiaalistaloudellisten seurauksien lieventämiseksi 
komissio ehdotti jo vuonna 1986 asetuksen (ETY) N:o 4026/86 hyväksymisen yhteydessä, 
että romutuspalkkioon sisältyy palkkiot miehistön jäsenille, mutta neuvosto hylkäsi tämän 
sosiaalisen toimenpiteen. 
Vuonna 1991 komissio pyrki asetuksessa (ETY) N:o 4028/86 mainittujen 
erityistoimenpiteiden mukaisesti ottamaan uudestaan käyttöön erityiset sosiaaliset 
toimenpiteet, mutta tämä epäonnistui jälleen. 
Lieventääkseen laivaston rakenneuudistukseen tähtäävien toimenpiteiden vaikutusta 
kalastuksesta riippuvaiseen meren läheisyydessä asuvaan väestöön neuvosto hyväksyi 
marraskuussa 1995 sosiaalistaloudelliset toimenpiteet24, joiden avulla pyyntiponnistusten 
23 
24 vuosiksi 1995-1996 (6) (EYVL N:o L 14, 19.1.1996) 
Komission asetus (EY) N:o 109/94, annettu 19 päivänä tammikuuta 1994, yhteisön 
kalastusalusrekisteristä (EYVL N:o L 19, 22.1.1994) 
Neuvoston asetus (EY) N:o 3259/94, annettu 22 päivänä joulukuuta 1994, kalastusalusten 
ominaisuuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2930/86 muuttamisesta (EYV N:o L 339, 29.12.1994) 
Neuvoston asetus (EY) N:o 3699/93, annettu 21 päivänä joulukuuta 1993, yhteisön kalastus- ja 
vesiviljelyalaa sekä niiden tuotteiden jalostusta ja kaupan pitämistä koskevien rakenteellisten 
tukitoimenpiteiden perusteista ja edellytyksistä (EYVL N:o L 346, 31.12.93), sellaisena kuin se on 
muutettuna kolmannen kerran 20 päivänä marraskuuta 1995 annetulla asetuksella (EY) N:o 2791/95 
(EYVL N:o L 283, 25.11.1995) 
20 
mukauttamistoimenpiteitä voidaan täydentää rakenneuudistuksesta kärsiviä 
ammatinharjoittajia tukevilla sosiaalisilla toimenpiteillä (varhaiseläkkeelle jääminen tai 
vapaaehtoinen luopumispalkkio). On syytä painottaa näiden toimenpiteiden 
poikkeuksellista luonnetta ja sitä, että pyrkimykset niiden käyttöön ottamiseksi 
aikaisemmin olivat epäonnistuneet. 
Lukuisat rakennerahastojen mukaiset rahoitukselliset toimenpiteet (KOR, EAKR, ESR) 
ovat vastedes käytettävissä kalatalousalan rakenneuudistuksen toteuttamisessa. 
Kalastusalaa koskevan yhteisön aloitteen (PESCA) avulla voidaan kalastuksesta 
riippuvaisilla alueilla (ZDP) soveltaa kaikkia rakennerahastojen toimenpiteitä. 
Komission mielestä asetus (EY) 3760/92 sekä rakennerahastojen rahoitukselliset säädökset 
ovat riittäviä kalastuslaivaston rakenneuudistuksen toteuttamiseksi kiinteässä yhteistyössä 
kalavarojen säilyttämiseen tähtäävien toimien kanssa. Niiden edellytysten, joiden vallitessa 
rakenneuudistus toteutetaan, on kuitenkin oltava paremmin määriteltyjä. Etenkin 
neuvoston on toteutettava tilanteen vaatimia toimenpiteitä, jotta laivaston koko saataisiin 
mukautettua tosiasiallisesti käytettävissä oleviin kalavaroihin. 
21 
III. Yhteinen markkinajärjestely ja pääsv yhteisön ulkopuolisille hankintalähteille 
A. - Yhteisen markkinajärjestelyn mukauttaminen 
Yhteisön kalastusalan kriisiä koskevassa tiedonannossaan25 komissio kuvaili ja kartoitti 
yhteisön tuotannon rakenteellisia puutteita vuonna 1994. 
Markkinatilanteen ja sille ominaisten pakotteiden tarkastelu saavat kapasiteetin 
mukauttamispyrkimykset käytettävissä olevien kalavarojen mukaisiksi vaikuttamaan hyvin 
kiireellisiltä. 
Kansainvälisen kilpailun sävyttämä ympäristö, jota määrittävät sekä yhteisön tekemät 
kansainväliset sitoumukset talouselämän muuttuessa maailmanlaajuiseksi, yhteisön 
suurempia kustannuksia vaativat tuotantoedellytykset tiettyihin kauppakumppaneihin 
verrattuna että yhteisön markkinoilla tehtyjen hankintojen suuri alijäämäisyys, merkitsevät 
sitä, että yhteisön tuotantomahdollisuudet on saatava tehokkaammiksi varmistamalla 
tarjonnan ja kysynnän parempi keskinäinen vastaavuus. 
Tähän tähtääviä ehdotuksia tehtiin vuonna 1995 voimaan tulleen yhteisen 
markkinajärjestelyn uudistuksen26 yhteydessä, jossa painotetaan tuottajajärjestöjen roolin 
vahvistamista ja niiden toimintamahdollisuuksien laajentamista, jotta tuotteiden laatu ja 
järjestöjen toimintakyky markkinoilla paranisi. 
B.- Kalastussopimusten kehittyminen 
Kertomus 91 :n perusteella neuvosto vahvisti kolmansien maiden kanssa tehtyjen 
soveltuvien kalastussopimusten laajennetun verkoston tärkeän merkityksen. 
25 Komission yhteisön kalastusalan kriisiä koskeva tiedonanto neuvostolle ja parlamentille (KOM (94) 
335 lopullinen, 19.07.1994) 
26 Neuvoston asetus (ETY) N:o 3759/92, yhteisestä kalastus- ja vesiviljelytuotealan markkinajärjestelystä, 
sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 3318/94, annettu 22.12.94 (EYVL 
N:oL 350, 31.12.1994) 
22 
Kalastussopimukset edustavat 20 prosenttia yhteisön tuotannosta kalastustuotteiden alalla 
ja niillä on tärkeä merkitys hankintojen varmuuden turvaamisessa. 
Kolmansien maiden kanssa solmittujen kalastussopimusten poliittisen ja taloudellisen 
merkityksen ohella yhteisön laivasto voi sopimusten avulla päästä käyttämään myös muita 
kuin yhteisön kalastusalueiden kalavaroja. 
Lisäksi näiden sopimusten avulla komissio voi soveltaa sen yksinomaisessa toimivallassa 
olevien sitoumusten täyttämisen ohella niitä kansainvälisiä sitoumuksia, jotka se on 
hyväksynyt (vastuullinen kalastus jne.). 
Kalastussopimukset eivät rajoitu vain tähän vaan niiden avulla voidaan myös lisätä 
yhteisön ja kolmansien maiden välistä yhteistyötä. 
Kalastussopimusmalleja on olemassa useita: perinteinen sopimus, johon liittyy 
taloudellinen korvaus ja/tai kaupallisia myönnytyksiä tai vastavuoroisuutta, sekä toisen 
sukupolven sopimus, johon liittyy yhteisyrityksiä. 
Yhteisö pyrkii ottamaan huomioon näissä ehdotuksissa kunkin maan sosiaalis-taloudelliset 
erityispiirteet ja pitkällä aikavälillä kiinteämpää ja yhtenäisempää yhteistyötä koskevat 
yksityiskohtaiset säännöt, jotka ovat sovellettavissa kalasaaliiden pyytämistä edeltäviin ja 
sen jälkeisiin eri toimintoihin, jotta päästäisiin kestävämpään yhteistyöhön kolmansien 
maiden kanssa. 
23 
4. osa: Yhteisen kalastuspolitiikan valvonta 
A- Uuden valvonta-asetuksen säännöstö 
Valvonnan puutteellisuuden ja yhteisen kalastuspolitiikan noudattamattajättämisen vuoksi 
komissio on esittänyt Kertomus 91 :ssä sekä yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisen 
valvontaa koskevassa kertomuksessa27valvonnan ja avoimuuden lisäämiseen tähtääviä 
ehdotuksia. 
Perinpohjaisen keskustelun aikana, johon osallistuivat kaikki yhteisön toimielimet sekä 
ammatinharjoittajat, neuvosto hyväksyi vuonna 1993 uuden YKP:aan sovellettavan 
valvontajärjestelmän28. 
Uudessa järjestelmässä säädetään laajamittaisesta ja yhtenäisestä valvonnasta, joka kattaisi 
YKP:n kaikki osa-alueet ja jota sovellettaisiin kaikkiin kalastusalan toimijoihin. Näiden 
uusien sääntöjen avulla yhteisön kalastajien toimintaa voitaisiin seurata lähemmin kaikilla 
niillä kalastusalueilla, joilla he toimivat. 
Valvonnan uskottavuuden parantamiseksi valvontajärjestelmän avulla jäsenvaltioita 
kannustetaan soveltamaan ehkäiseviä seuraamuksia. Uuden järjestelmän avulla voidaan 
myös lisätä komission institutionaalisia perusteita, jotta se voisi kokonaisvaltaisesti valvoa 
kansallisia valvontayksiköitä. 
Järjestelmä avaa myös tien nykyaikaistamiseen modernin tekniikan käyttöön oton avulla, 
erityisesti satelliittivälitteisten jatkuvien paikantamisjärjestelmien ja 
tietotekniikkajärjestelmien avulla. 
27 
28 Komission kertomus neuvostolle ja parlamentille yhteisön kalastuspolitiikan soveltamisen valvonnasta. 
Asiakirja SEC (92) 394, 6.3.1992 
Neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93, annettu 12 päivänä lokakuuta 1993, yhteiseen 
kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä (EYVL N:o L 261, 20.10.1993), sellaisena 
kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2870/95,8.12.1995 (EYVL N:o L 301, 
14.12.1995) 
24 
Vuonna 1995 järjestelmää muutettiin täydentämällä nykyisiä valvontasäännöksiä siten, että 
niihin liitettiin toimenpiteitä, joilla on tarkoitus valvoa ja seurata 
pyyntiponnistusrajoitusten alaisia kalastustoimia. 
Uuden järjestelmän lisäksi neuvosto hyväksyi yhteisön rahoitukseen osallistumista 
koskevan uuden päätöksen29, jonka soveltamisala ja kokonaistalousarvio vastaavat 
valvontatehtävien kehittymistä. 
Tässä sääntelyssä jäsenvaltioille annetaan ne oikeudelliset ja rahoitukselliset välineet, 
joiden avulla kalastustoimien tehokas ja avoin valvonta voidaan taata. 
B - Valvonnan toteuttaminen 
Valvontajärjestelmän soveltamista koskevan kertomuksen30 yhteydessä komissio toi esille 
jäsenvaltioiden valvonnassa ilmenevät puutteellisuudet. 
Arviossa esitetään yleisellä tasolla yhteenveto jäsenvaltioiden viiveistä uusien 
valvontasäännösten täytäntöönpanon osalta. 
Toteutettujen toimenpiteiden vähäinen määrä tuo mukanaan epäilyksiä 
valvontajärjestelmän tehokkaan soveltamisen osalta tietyissä jäsenvaltioissa, vaikka ne 
pyytävät yhteisön rahoitusta näiden toimenpiteiden kehittämiseksi. Eräillä näistä valtioista 
ei ole edes keinoja ilmasta käsin suoritettavaan tarkkailuun ja tämä puute haittaa selvästi 
merellä tehtävien tarkastusten tehokkuutta. Seuraamusten soveltamisen tasolla yhteisössä 
nousi suuri erimielisyys sekä sovellettavien menettelyjen että seuraamusten tason osalta, 
mikä tuo mukanaan tunteen epäoikeudenmukaisesta kohtelusta yhteisön kalastajien ja 
aiheuttaa taipumusta petoksiin. 
29 
30 Neuvoston päätös 95/527/EY, tehty 8 päivänä joulukuuta 1995, yhteisön osallistumisesta 
jäsenvaltioiden yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavan valvontajärjestelmän 
täytäntöönpanemiseksi hyväksymien tiettyjen kulujen rahoitukseen (EYVL N:o L 301, 14.12.1995) 
Komission vuosikertomus neuvostolle ja parlamentille valvontajärjestelmän soveltamisesta (KOM (96) 
100 lopullinen, 18.3.96) 
25 
Jäsenvaltioiden välittämien tietojen puutteen vuoksi komissio ei myöskään ole voinut 
arvioida valvonnan tehokkuutta markkinoiden, kalastustuotteiden kuljetuksen ja 
rakennepolitiikan suhteen. 
Näistä puutteista huolimatta komissio arvioi, että on vielä liian aikaista mitata lopullisesti 
uuden valvontaa koskevan asetuksen vaikutuksia. Tiettyjä säännöksiä, erityisesti niitä, 
jotka koskevat tietokoneistamista ja satelliittivälitteisen paikantamisjärjestelmän 
käyttöönottoa, voidaan soveltaa vasta vuosina 1996-1997. Lisäksi tämän ensimmäisen 
kertomuksen avulla voidaan ainoastaan edistää jäsenvaltioiden välisen avoimuuden 
puutteen korjaamista kalastuksen valvonnan alalla. 
Komissio toivoo, että jäsenvaltiot tiedostavat nämä puutteellisuudet ja haluavat toimia 
yhteistyössä kehittääkseen valvonnan tasoa yhdenmukaiseksi ja paremmaksi. 
Komissio sovittaa puolestaan omien toimenpiteidensä suuntaamista tämän tavoitteen 
saavuttamiseksi. 
Tätä uudelleen suuntaamista uhkaa kuitenkin rajoittaa valvontaan kiinteästi kuuluvien 
rasitteiden lisääntyminen kansainvälisillä vesillä (NAFO, ajoverkot). Tässä suhteessa 
komissio toivoo edelleen, että kyseiset jäsenvaltiot ottaisivat viipymättä hoidettavakseen 
kullekin kuuluvat tehtävät. 
Tämän kysymyksen ohella komission mielestä sen on jatkossa annettava etusija 
seuraaville asioille: 
kunkin jäsenvaltion välittämien tietojen oikeellisuuden tarkistaminen avoimuuden 
parantamiseksi toimenpiteitä koskevien mittareiden ja valvonnan arvioinnin 
muodossa, 
kalastuksen valvontaan äskettäin liitettyjen alojen valvonnan huomioon ottaminen 
yhteisön tasolla: rakennepolitiikka, erityisesti pyyntikapasiteettien arvioimin osalta, 
pyyntiponnistusten vastaava seuranta, yhteydet markkinoiden seurantaan, 
26 
valvonnan mahdollisuus kuljetuksen aikana, eri tietolähteiden järjestelmällisten 
vertailumahdollisuuksien kehittäminen, 
ongelmat, jotka ovat kaikilla kalastusalueilla johtaneet tärkeimpiin yhteisön 
sääntelyn loukkaamisiin ja jotka ovat todennäköisesti vahingoittaneet muita 
jäsenvaltioita, kuten esimerkiksi kiintiöiden ylitykset Pohjanmerellä tai Itämerellä 
sekä teknisten toimenpiteiden noudattamatta jättäminen, 
yhteensovittaminen toisaalta valvonnasta vastaavien kansallisten hallintoelinten 
välillä sekä toisaalta niiden ja komission yksiköiden välillä. Uuden tekniikan 
täytäntöönpanon nopeuttaminen (satelliittivalvonta, tietojärjestelmäyhteydet jne.) 
muodostaa ensimmäisen yhteistyöalueen. Mutta tämä ei vielä riitä vaan merellä 
suoritettavien toimien yhteensovittaminen edellyttää toimia myös yhteisön tasolla, 
mikä kävi ilmi tonnikalan kalastuksen valvonnan yhteydessä Atlantin valtamerellä. 
Sama koskee jäsenvaltioiden yksinomaisella talousvyöhykkeellä toimivien toisen 
jäsenvaltion satamassa purkavien alusten saaliiden valvontaa. Komission rooli 
yhteensovittamismenettelyssä on yleisesti ottaen hyvin tärkeä, jotta se voisi tukea 
yhteisvaikutusta ja hälventää epäluuloja. 
Poliittinen tahto, jota tukee asian yleinen tiedostaminen, edistää valvonnan 
olennaista ja nopeaa kehittymistä. Tämän ansiosta yhteisen kalastuspolitiikan 
osalta voitaisiin saavuttaa tavoitteita, jotka ovat toistaiseksi olleet 
ulottumattomissa, mutta jotka ovat kokemuksen perusteella osoittautuneet 
realistisiksi. 
V - Päätöksentekomenettelyt 
A.- Päätöksentekomenettelyjen määritteleminen 
Kertomus °/:ssä painotettiin vastuun jakamisen tärkeyttä jäsenvaltioiden ja 
komission välillä standardien laatimisen ja niiden täytäntöönpanon osalta. 
Tässä yhteydessä yhteisön roolin oli periaatteessa määrä rajoittua periaatteiden 
vahvistamiseen ja kunkin jäsenvaltion tehtävänä oli määrätä asianmukaiset 
27 
menettelyt kunkin maan lainsäädännöllisen ja hallinnollisen järjestelmän 
erityispiirteiden mukaisesti. 
Kertomuksessa ehdotettiin myös tämän osalta oikeudellisten säädösten 
yksinkertaistamista avoimuuden varmistamiseksi, mikä on edellytyksenä asian 
laajemman hyväksymisen kannalta sekä päätöksenteon yksinkertaistamista 
menettelyjen yksinkertaistamiseksi. 
Tämän asian suhteen komissio ehdotti asetuksen (ETY) 3760/92 hyväksymisen 
yhteydessä soveltavansa vain kahta päätöksentekomenettelyä kalavarojen käytön 
hallinnossa. 
Komissio vaati, että neuvosto ei sitoutuisi sellaisiin menettelytapoihin, jotka 
olisivat omiaan jarruttamaan päätöksiä tällä aluella. 
Tämän vuoksi komissio teki ehdotuksen, jonka mukaan neuvoston tehtävänä olisi 
säätää hallinnolliset tavoitteet ja strategiat ja vahvistaa kiintiöiden 
jakamismenettely jäsenvaltioiden kesken perustamissopimuksen 43 artiklan 
mukaisesti (neuvoston tekemä päätös parlamentin kuulemisen jälkeen ja komission 
tekemän aloitteen perusteella) ja komission vastuulla taas olisi hallintokomitean 
lausunnon jälkeen soveltaa neuvoston tekemiä päätöksiä ilman eri toimenpiteitä. 
Tämän avulla päätöksentekomenettely saataisiin joustavammaksi ja se vapauttaa 
neuvoston teknisten asiakirjojen laatimisesta, mikä ei edellytä neuvoston tekemää 
poliittista päätöstä. 
Huolimatta komission osoittamasta joustavuudesta neuvostossa käytyjen 
keskustelujen aikana, neuvosto hylkäsi ehdotuksen ja ehdotti neuvoston 
enemmistön mielipiteen perusteella vuosittain tekemien vuosikohtaisten TACien 
ja kiintiöiden sekä pyyntiponnistuskattojen vahvistamista koskevien päätösten 
voimassa pitämistä. 
28 
Komissiolle ei siis ole myönnetty teknisten ja toistuvien päätösten tekemisessä 
vaadittavaa päätöksentekovaltaa, mikä aiheuttaa ruuhkaa neuvostossa ja hidastaa 
usein hyvin tärkeiden toimenpiteiden hyväksymistä kalastusalan toimien 
hallinnossa. 
B. - Päätöksentekomenettelyn täytäntöönpano 
Viime vuosina yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa koskevat keskustelut ovat 
tulleet järkevämmiksi ja vähemmän tunteenomaisiksi. Tämä ilmiö korostaa jäsenvaltioiden 
suurempaa poliittista tahtoa sekä vastuuntuntoisen ja järkiperäisen yhteisen 
kalastuspolitiikan käyttöönoton tarpeellisuuden tiedostamista. 
Esimerkiksi suurimpien sallittujen saaliiden vahvistamismenettelyistä puuttuu nyt suurelta 
osin dramatiikka, ja yksimielisyys saavutetaan muutamien tuntien keskustelujen jälkeen. 
Tämä kehitys ei kuitenkaan saa kätkeä vaikeuksia, jotka koskevat siirtymistä yleisiä 
periaatteita koskevasta sopimuksesta tehokkaisiin päätöksiin (katso liite IV). 
Joissakin tapauksissa komission ehdotuksia, jotka perustuvat tiedemiesten tai itsenäisten 
asiantuntijaryhmien suosituksiin, ei noudateta ja neuvosto muuttaa niitä kalavarojen 
tehokkaan ja järkiperäisen hoidon kustannuksella. 
Aikaero komission ehdotusten ja neuvoston lopullisten päätösten välillä koskee yhteisen 
kalastuspolitiikan kaikkia tasoja. 
Kalavarojen säilyttämisen osalta suurimmat sallitut saaliit on joissakin tapauksissa 
vahvistettu komission suositusta korkeammiksi ja ehdotettuja teknisiä ja 
valvontatoimenpiteitä on tehty joustavammiksi väliaikaisilla poikkeuksilla ja vapautuksilla, 
josta Välimeren osalta hyväksytyt säännöt ovat ilmeinen esimerkki. 
Rakenteellisella tasolla tavoitteita kapasiteettien vähentämiseksi, jotka sisältyvät 
monivuotisiin ohjausohjelmiin, on myös tarkistettu alaspäin. 
29 
Vahvistettuja tavoitteita koskevien päätösten tekemisessä on myös havaittu myöhästymisiä 
aina siihen hetkeen asti, jolloin päätöksistä tulee väistämättömiä ja jolloin ne synnyttävät 
vaikeuksia kalatalousalalle. 
Tällaiset myöhästymiset koskevat vielä yhteisen politiikan kaikkia osia. 
Merkityksellisin esimerkki on se myöhästyminen, joka on havaittu joustavuuteen liittyvien 
neuvoston ehdotusten antamisessa. Tavoitteet ja hoitosuunnitelma, jotka seuraavat suoraan 
perusasetuksesta 3760/92, ja joita komissio on ehdottanut vuonna 1993, ovat edelleen 
neuvoston käsiteltävänä. 
Lopuksi komissio toteaa, että tiettyjen neuvoston pyytämien ehdotusten käsittely ei etene. 
Ajoverkkoja koskevan ehdotuksen31 puolelle ei ole saatu enemmistöä niiden kahden 
vuoden aikana, jotka ovat kuluneet siitä, kun komissio esitteli huhtikuussa 1994 
tiedonannon, jossa tehtiin neuvoston pyytämä yhteenveto kalastuksesta ajoverkoilla sekä 
ehdotus lainsäädännöllisiksi jatkotoimenpiteiksi. 
Tietyt kielteiset piirteet kuitenkin lievenivät ammattilaisten tiedostaessa asian ja Euroopan 
parlamentin ja talous- ja sosiaalikomitean komission ehdotusten oikeutusta koskevan 
rakentavan tuen ansiosta. Komissio osallistui tähän kehitykseen soveltaen avoimuutta 
kaikilla tasoilla, ottaen huomioon kaikkien kalastukseen liittyvien alojen toimijoiden 
ongelmat ja ratkaisut. Se järjestää seminaareja ja neuvotteluja tiedotuksen järjestämiseksi 
kalatalousalalla ja sen liittämiseksi tulevan yhteisön politiikan kehitykseen. 
Tämä kalavarojen hoidon tavoitteiden määrittelyyn liittyvä kalastusalan lisääntynyt 
vastuuntunto ei saisi kuitenkaan johtaa sitä seuraavien velvollisuuksien unohtamiseen. 
31 Ehdotus neuvoston asetukseksi suurten ajoverkkojen käytöstä yhteisessä 
kalastuspolitiikassa (KOM/94/50/5, 10.2.1995) 
30 
PÄÄTELMÄT 
1. Kuluneen kauden arvioinnista ilmenee, että yhteisön itselleen ottamien tavoitteiden 
toteuttaminen oikeuttaa vuodesta 1991 alkaen aloitettujen ponnistusten jatkamisen 
yhteisön säännöstön perustan lujittamiseksi ja tehokkuuden parantamiseksi. 
Kalavarojen säilyttämisen ja hoidon alalla saavutettu edistys on vielä riittämätöntä. Uusien 
hoitovälineiden käyttöönotto ei tapahdu riittävän nopeassa tahdissa. Liikakapasiteetin 
vähentämiseen liittyviä tavoitteita ei vieläkään ole saavutettu. Valvontamekanismien 
täytäntöönpanoon liittyy vielä monia puutteita. 
Olisi siis pohdittava niitä suuntauksia, joita on seurattava yhteisen kalastuspolitiikan 
vahvistamiseksi, jotta yhteisön kalastustoiminta saataisiin kestävään tasapainoon ja näin 
ollen kannattavaksi. 
2. Näin ollen on valmistettava sitä tietä, jota kuljetaan tulevina vuosina sekä lyhyellä 
aikavälillä, eli kolmena seuraavana vuonna, että keskipitkällä aikavälillä vuoden 2002 
muodostaessa tässä suhteessa erityisen vertauskuvallisen välitavoitteen yhteiselle 
kalastuspolitiikalle, mikä mahdollistaa pitkän aikavälin valmistamisen kestävällä tavalla. 
Määräaikaa 2002 luonnehtii heti kolme näkökohtaa, jotka ovat peräisin nykyisin voimassa 
olevasta lainsäädännöstä: 
12 meripeninkulman rajan sisällä oleville vesille pääsy (perusasetuksen 6 artikla) 
"Shetlannin alueeseen" soveltuvat yksityiskohtaiset säännöt (perusasetuksen 7 
artikla) 
Pohjanmerelle pääsyä koskevat edellytykset Espanjan ja Portugalin (vuoden 1985 
liittymisasiakirja) ja Ruotsin ja Suomen (vuodelta 1994 liittymisasiakirja) alusten 
osalta. 
31 
Näistä näkökohdista on ennen määräaikaa tehtävä analyysi ja laadittava kertomus, jotka 
noudattavat vuonna 1991 sovellettua menetelmää. 
Ensimmäisen näkökohdan osalta komissio tekee neuvostolle ehdotuksia niistä 
säännöksistä, jotka voisivat korvata nykyiset yksityiskohtaiset säännöt. Ainoastaan silloin, 
jos neuvosto ei ole tehnyt päätöstä ennen 31 päivää joulukuuta 2002, näihin vesistöihin 
pääsyä rajoittava järjestelmä häviää. Nykyisessä tilanteessa ei näytä siltä, että tätä 
yhteisön säännöstön näkökohtaa toivottaisiin muutettavan. 
Toisen näkökohdan osalta komission ehdotuksen tai neuvoston päätöksen puuttuminen 
ennen samaa määräaikaa johtaisi olemassaolevan järjestelmän säilyttämiseen. 
Kolmannen näkökohdan osalta päätöksen puuttuminen joko siirtymäkauden aikana tai 
vuoden 2002 määräaikaan mennessä johtaisi yhteisön säännöstön soveltamiseen sellaisena 
kuin se on nykyisellään olemassa, eli siten, että vesistöihin on vapaa pääsy 
syrjimättömältä pohjalta yhteisön kaikkien jäsenvaltioiden laivastoille, pääsyn kalavaroihin 
tapahtuessa säänneltyjen lajien osalta soveltaen suhteellisen vakauden periaatetta ja 
sääntelemättömien lajien osalta vapaasti. 
Muita yhteisen kalastuspolitiikan näkökohtia, erityisesti tiettyjä perusperiaatteita, kuten 
suhteellista vakautta, ei ennakolta saateta kyseenalaiseksi. Muutoksia voisi tulla ainoastaan 
siinä tapauksessa, että ilmennettäisiin virallista poliittista tahtoa tehdä niin. 
Yhteisen kalastuspolitiikan rakenteellisiin toimiin liittyvät näkökohdat riippuvat myös 
rakennerahastojen rahoitusohjelmakaudesta, joka päättyy 31.12.1999. On todennäköistä, 
että MAGP V seuraa MAGP IV:ää, mutta ellei kalastusjärjestelmä muutu merkittävästi 
nykyisestä, vuoden 2002 määräajan ei pitäisi vaikuttaa MAGP:ien työtahtiin. 
Muut kuin kalastusta koskevat näkökohdat voivat myös vaikuttaa sen kehitykseen, kuten 
hallitusten välisen konferenssin tulokset tai unionin tuleva laajentuminen tai 
kansainvälisten suhteiden kehittyminen. 
32 
3. Komissio katsoo, että olisi heti ja seuraavaa vuosituhatta odottamatta tehostettava 
seuraavan kolmivuotisvaiheen aikana jo aloitettuja ponnistuksia olemassaolevan 
"rakennelman" täydentämiseksi ja lujittamiseksi siten, että tilannetta alalla parannetaan 
pysyvästi. 
Aloitettavien toimien pohjimmaisten tavoitteiden on tähdättävä kalastuksen romahtamisen 
välttämiseen tekemällä saatavilla olevat kalavarat ja kapasiteetit paremmin toisiaan 
vastaaviksi, jotta yhteisön kalastusyritykset voitaisiin saada uudelleen kannattaviksi. Nämä 
tavoitteet on toteutettava sellaista lähestymistapaa noudattaen, joka ei ole tarkasti ottaen 
taloudellinen, mutta jonka on lisäksi oltava yhdennetty kalastuksesta riippuvaisten 
alueiden yleisen uudelleen kehittämisen kanssa, erityisesti mitä tulee työllisyyteen ja 
ympäristöilmiöiden huomioon ottamiseen. 
Hyväksyttyjen tavoitteiden mukaiset hallinto välineet on otettava käyttöön 
kokonaisuudessaan. Niitä, joiden osalta oikeudellisia välineitä on jo hyväksytty, kuten 
pyyntiponnistuksiin liittyvää hallintojärjestelmää, on sovellettava tehokkaasti. Tulevat 
vuodet on hyödynnettävä tulosten arvioimiseksi niillä alueilla, joilla niitä on toteutettu 
erityisesti Atlantin valtamerellä ja tarvittaessa Itämerellä. Näiden hallinto välineiden 
yleistäminen muille yhteisön kalastusalueille, erityisesti Pohjanmerelle, mahdollistaa 
niiden siirtymien viimeistelyn, joista määrätään sovellettavissa laajentumissopimuksissa, 
joita voidaan soveltaa sekä Espanjaan ja Portugaliin että Suomeen ja Ruotsiin. Komission 
on näin ollen ja sopivassa tilanteessa ehdotettava pyyntiponnistusten hallintojärjestelmää, 
joka soveltuu sellaiseen kalastukseen kuin se, jota harjoitetaan Pohjanmerellä ja erityisesti 
Välimerellä. 
Olemassaolevien hallintovälineiden käytön parantamista on jatkettava, läheisessä 
yhteydessä tieteellisen tutkimuksen tehostamiseen ja parantamiseen. Vaikuttaa paremmalta 
toteuttaa sopivana ajankohtana saaliin vähentämistoimenpiteitä kuin odottaa tilannetta, 
jossa tietyt kannat vähenevät siten, että se edellyttää kalastuksen pakollista rajoittamista; 
tällainen tilanne on äärimmäinen ja haitallinen sekä yritysten hengissä pysymisen kuin 
markkinoiden vakiinnuttamisen ja hankintojen varmistamisen kannalta. 
33 
Tämän parannuksen on koskettava myös teknisiä toimenpiteitä. Tiiviissä yhteistoiminnassa 
jäsenvaltioiden ja ammattipiirien kanssa toteutettavat toimenpiteet koskevat ensisijaisesti 
Pohjanmerta, Välimerta ja aluetta III. 
Hallintovälineiden parantaminen edellyttää samalla kertaa sekä tieteellisten että 
tilastollisten tietojen parempaa tuntemusta että parempaa tiedonvälitystä näistä asioista. 
Tämän tiedonvälityksen parantamisen, joka on tehty saatavilla olevaksi kaikille 
asianomaisille osapuolille, olisi suosittava ymmärtämistä, eli siis suositeltujen 
toimenpiteiden hyväksymistä. 
MAGP IV:n täytäntöönpanon tulevina kuukausina on oltava ratkaiseva tekijä etsittäessä 
tasapainoa kalastusmahdollisuuksien ja yhteisön laivaston kapasiteetin välille 
liikasijoittamisen, liikatuotannon ja liiallisten kustannusten ketjun katkaisemiseksi, johon 
liittyy kannattavuuden lasku tai yritysten osalta liiketoiminnan väheneminen. Tästä 
tasapainosta riippuu kalastusyritysten selviytyminen, työpaikkojen suojeleminen merellä 
ja maalla ja siis koko teollisuudenalan tulevaisuus. 
Tehokkaan valvontajärjestelmän käyttöönotto kaikilla vastuualueilla muodostaa 
ehdottoman edellytyksen todella kestävän kalastuspolitiikan onnistumiselle. Erityistä 
huomiota on siis kiinnitettävä yleisen valvontajärjestelmän parantamiseen sen 
kokonaisuuden, yhtenäisyyden ja homogeenisuuden varmistamiseksi. On hyödynnettävä 
parhaalla mahdollisella tavalla saatavilla olevien uusien tekniikoiden mahdollisuudet, 
kuten satelliitit, ja varmistaa tietotekniikkaan perustuvien verkkojen kautta tapahtuva 
optimaalinen tiedonvaihto. Tehokkaan yhteisön valvontajärjestelmän toteuttaminen ei 
edellytä yhteisön varsinaisen toiminnan vahvistamista, mutta kaikkien tehtävien ja 
velvollisuuksien kannattaa sitä vastoin olla selkeästi määriteltyjä. 
Vastuullisen ja siis valvotun sekä ympäristöä kunnioittavan kalastuksen kehittäminen on 
kansallisten sitoumusten ytimessä, jotka yhteisö on allekirjoittanut Yhdistyneiden 
kansakuntien ja FAO:n yhteydessä kolmen viime vuoden aikana. Ne toteutetaan 
varsinaisesti tulevina vuosina sekä sisäisellä tasolla että kansainvälisesti. 
Ympäristötekijöiden huomioon ottaminen ei saa tapahtua vastakkaisuuspohjalta vaan 
34 
integraation hengessä. Kalastustoiminnan kestävä luonne voi toteutua ainoastaan 
ympäristöä kunnioittamalla; ammattilaisilla on mitä ilmeisimmin oltava positiivinen ja 
ratkaiseva rooli siinä, millä tavalla vältetään se, etteivät nämä mukautukset tapahdu 
ottamatta asianmukaisesti huomioon kalastuksen etuja. 
Tässä yhteydessä on erityistä huomiota kiinnitettävä Välimeren alueeseen. Itse asiassa 
yhteisen kalastuspolitiikan sovellutukset tällä alueella ovat vähemmän kehittyneitä kuin 
muilla yhteisön alueilla ja kalavarojen tila siellä on erityisen huolestuttava. Lisäksi 
kansainvälisen yhteistyön tarve on siellä erityisen suuri sen maantieteellisten 
ominaisuuksien vuoksi. On kuitenkin painotettava sitä, että mitään ei voida tehdä ilman 
kyseisten jäsenvaltioiden osoittamaa poliittista tahtoa. 
Komissio siis toivoo, että kaikki teollisuudenalan toimijat sekä poliittisella ja 
hallinnollisella että ammatillisellakin tasolla ottavat osaa mahdollisuuksiensa ja vastuunsa 
mukaan sellaisen kalastuspolitiikan luomiseksi, joka varmistaa sen jatkuvuuden. 
Komissio arvioi, että poliittisen keskustelun selkeyden ja yksiköiden toiminnan 
tehokkuuden varmistamiseksi samalla kertaa ainoastaan suuret päätökset olisi tehtävä 
neuvoston tasolla parlamentin ja talous-ja sosiaalikomitean lausunnon jälkeen. Hajautettu 
päätöksentekomenettely, joka liittyy eri ammattilaisten edustajien ja tieteellisten 
yksiköiden kanssa käytävää vuoropuhelua suosivaan alueelliseen neuvottelujärjestelmään, 
voisi hyödyllisellä tavalla parantaa yhteisen kalastuspolitiikan toimintaa. "Toissijaisuutta" 
on sovellettava tällä toiminta-alalla niin laajamittaisesti kuin mahdollista, kaikilla vastuun 
tasoilla. 
Sama pätee taloudellisen tuen järkeistämiseen, erityisesti mitä tulee kustannusten 
jakautumiseen yhteisön talousarvioiden ja kansallisten talousarvioiden välillä, siten, että 
varmistetaan parempi kustannus-hyöty -suhde. 
4. Tämän ensimmäisen vaiheen tulokset ovat ratkaisevia sen prosessin luomiseksi, joka 
ulottuu vuoden 2002 jälkeisen ajan valmistamiseen. 
35 
Jos seuraavaa vaihetta voidaan pitää lujittamisvaiheena, sitä seuraavan on todennäköisesti 
oltava yhteisen kalastuspolitiikan tulevien panosten ja pohdittavien tärkeiden aiheiden 
arviointivaihe. Tässä suhteessa kaikkien kyseisen teollisuudenalan toimijoiden on 
uudelleen lähdettävä liikekannalle niiden reittien määrittelemiseksi, joita on kuljettava 
kalastuksen hallintojärjestelmien tasapainoisen kehityksen varmistamiseksi, ottaen 
huomioon sosiaalis-taloudelliset, yritysten kannattavuuteen, työllisyyspolitiikkaan ja 
alueelliseen kehitykseen liittyvät näkökohdat sekä sen roolin arvioinnin, joka jokaisella 
näistä toimijoista on oltava. 
Tämä lähestymistapa mahdollistaa avoimen keskustelun perusteella saatujen vaihtoehtojen 
muotoilemisen siten, että ennen 31 päivää joulukuuta 2002 voidaan tehdä tarpeelliset 
päätökset. 
Komissio siis toivoo, kuten Kertomus P7:ssä on osoitettu, että kalastusaiheisia 
keskusteluja käydään edelleen innostuneesti, mutta tunteenomaisuutta välttäen. 
36 
LIITE I 
TACien kehittyminen kauden aikana 
37 
VUODEN 1996 TAC-EHDOTUKSEN ANALYSOINTI ja kalakantojen aseman 
arviointi viimeisimmän arvion mukaan 
HUOMAUl UKSIA: 
Päätökset riippuvat kolmansien maiden tai kansainvälisten 
järjestöjen kanssa käydyistä neuvotteluista 
(1) Osa TAC:eista on jäsenvaltioiden käytettävissä 
I 
(2) Jäsenvaltioiden ilmoittama 
| 
(3) Saalisennusteita ei ole saatavilla 
ei ole saatavilla: Ei ole toimitettu tai eivät ole TAC:ien kannalta merkittäviä 
I 
| 
ASEMA 1 = vähän hyödynnetty; 2 = täysin hyödynnetty; 3 = tuntuvasti 
4 = kannan häviämisen vaara; F = vaihteleva; U = ei tiedossa; 
U/2 = ei tiedossa, mutta oletettavasti täysin hyödynnetty; 
U/3 = ei tiedossa, mutta oletettavasti tuntuvasti hyödynnetty. r 
hyödynnetty; 
Laadun arviointi: 1 = hyvä laadun analyyttinen arviointi, 2 = kohtuullisesti 
laatua koskevaa tietoa; 3 = tietoa laadusta saatavilla hyvin vähän tai ei lainkaan 
# 
~ 
>> 
o 
> 
re ! m 
5 
ÇO 
O 
">. 
>• -
_>• 
r. 
LO 
CD 
•fr 
CD 
CT) ; • ! : ; i | | . : ! 
• • . • , . ; ! i 
O T, 
"co 
7. co 
•s, 3 
o •£ 
* ^5 
a. 
'O 
•— CO 
x 2 
•;s to — o ,- 3 
— t/> 
Û < 
CO 
X >. 
£ :£ 
ro :ra 
— E 
ro £ 
5 S3 :J co -*- ro 
CM 
CO 
_J 
CO 
O 
< 
r-
5 :^-
co en 
tn 3 
£ o 
CO 
_J 
co 
< 
0) 
< o 
o* 
o 
o 
LT) ro o 
3 
> 
O 
to 
c £ 
3 
-Xi 
O 
o 
m 
CO 
o 
o 
C/) 
CO 
c 
c '>* .*: >1 c 
tN 
CM 
co 
5 
o co 
00 
o 
CN 
o ro 
00 o 
CN 
m 
N. 
CN 
o> 
m 
m to en co 
CD 
ro o 
o 
o o r-r» o 
CO 
3 
> o to 
c 
0) 
3 
J* 
O 
o 
r-
o 
CO 
ro 
"> co ro ro 
V) 
Oi 
Cvi 
-
CO 
CO 
o 
o 
CN co co 
<N 
O 
O 
CN 
CO 
00 
CM 
o o »n tn 
o «n "fr 
CN 
•o 
O ö 
o 
CO 
CM 
(N 
3 
> O 
10 
c 
£ 
3 
.K: 
O 
CO 
CM 
CM 
^5 
O 
lO 
LL 
xi •ro > 
*-
co 
CM 
CM 
CM 
CD 
m 
CM 
O 
O -fr 
CM 
CD 
CM 
O 
O 
•«fr CM 
CD 
CM 
CD 
CO 
h-
CM 
"fr CM 
O 
O 
00 
tn 
CM 
XI 
CC 
> o 
o 
LO 
O 
< 
H-
uo 
o 
CD 
o o o o m 
ro 
"> ro ro ro </> 
'5 
CM 
ro 
D 
en 
CT) CM 
•fr 
O 
o 
o 
o 
m 
o 
o 
o 
o 
LO 
CT) 
r~-
o 
CM 
•fr 
o 
a 
o 
o 
m 
TO 
> •n 
G"; 
O 
t-
CO 
-
O 
< 
h-
m 
CD 
CT) 
O 
•fr 
O 
r--
ro 
1> ro ro ro 
CO 
-
-
00 
to "fr 
CM 
CO 
O 
•«fr 
Q 
O 
•fr 
LO 
m 
en 
CM 
CM 
in 
o 
•«r 
tn m 
J3 
> 
ro 
> 
> 5 
o 
CM 
< 
CO CT, CT) 
O 
O 
o 
CC 
cxi 
o 
CO 
ro 
c 
CU 
c 
'>% 
-KC 
c 
CM 
CM 
CT) 
tr-) 
CD 
CO 
CM 
o 
O 
O 
CO 
CM 
O 
O 
o 
CO 
CM 
CM 
0C 
N-
CN 
O 
O 
o 
CO 
CM 
> 
CO 
et 
> O 
o 
en 
o 
ô 
CN 
> 
o 
un 
o 
CO 
LL 
-C 
TO > 
CM 
CO 
m 
CM 
CO 
CO 
o 
o 
o 
CM 
O 
o 
o 
CM 
O 
CT) CO 
O 
O 
o 
CM 
f > 
•1 O 
o 
o 
"1 
< 
UO' 
o o o ro n 
ro 
'> 
CO ro ro 
C0 
'S 
CM 
LL 
un 
LO 
CO 
C\J 
o 
o 
o 
CO 
CO 
o 
o 
o 
o 
CO 
CM 
!->-
CO 
CM 
O 
O 
o 
o 
CO 
_ 
> o 
o 
o 
o 
CM 
o < 
m 
CTi 
CT) 
o 
o 
o 
CM 
ro 
> ro ro ro 
CO 
05 
CO 
D 
CT) LO 
LO 
O 
O 
O 
CM 
O 
O 
o 
CM 
CO 
CT) CO 
O 
O 
O 
CM 
LL 
< 
O 
LU 
O 
X 
X 
"03 ', 
"D 
ro 
CO TT 
CM 
> O 
CO 
c 
ii 
CO 
tr 
•«* 
CM 
W 
LL 
05 
-
CO 
CM 
CO] 
CD 
CD 
CO 
CM 
O 
CM 
CM 
CN 
O 
CM 
CM 
rr CM 
1^ 
CM 
Oi 
O 
CM 
CM 
"fr CM 
£j o 
ö 
o 
LO 
CM 
CM 
CM 
3 
> O 
CO 
c 
3 
o 
LO 
CM 
CM 
C-J 
ro 
> ro ro ro cp 
53 
CM 
co 
CT) 
CD 
CT> 00 
O m co 
o m 
CO 
o 
en 
CN 
CN 
m CT) 
O co 
2 
0) 
a 
ro .x 
CO 
JK '3 
o 
o 
t~ 
t -
O 
< 
H 
m 
CT) 
ai 
o 
o 
r^ 
CO 
o 
CO 
LL 
IZ 
:CC 
> 
CM 
ro 
M-
CM 
CO 
O 
CM 
o 
o 
CM 
N-
CD 
O 
O 
o 
M-
ro cr 
•) a) 
ro 
CO o 
n 
CT) co o 
3 
> o 
CO 
1 
m 
CT) CO 
o 
o 
CO 
LL 
n 
•ro 
> 
CM 
CO 
O 
m 
r-
CM 
O 
°2 ui 
o co m 
m tn 
CD 
o 
CN 
o 
o 
CN 
"8 
JO 
i • ; 
i 
CQ i. • 
C0 | ] 
li 1 i ci' 
o o CT) CD 
3 
> O 
to 
c 
0) 
3 
O 
O 
CT) 
co 
o 
CM 
11-' 
x: 
:C0 > 
,-
CO 
CO 
CD 
in 
co o 
o 
o 
CD 
CO 
O 
o 
o 
CO 
CO 
o 
00 
CT> 
f*» 
CO 
o r-~ o co o 
> o 
o 
o 
C3 
ro 
O 
< 
m CT) CT) 
O 
O o ro 
o cg 
LL 
-C 
••ro 
> 
CM 
•^t 
CD 
CM 
ai 
o 
o 
o 
CO 
o 
o 
o 
CO 
o 
CM 
O 
o 
o 
o 
CO 
>< 
>< 
> CC5 
-' 
O 
o 
o 
o 
CM 
O 
< 
V-
LO 
CT) CT) 
O 
O 
O 
ro 
"> ra ro ro 
CO 
'55 
CM 
•"2 
ro 
N-
o o o 
o o o r--
LO 
co 
m 
o o o r-
ro 
> 
ai 
> 
i i 
| !; 
i i 
i ! ! 
i L L --' ' i 
O 
o 
CM 
CM 
C 
c 
0) ro > 
tn 
CL 
O 
CD 
CO 
CD 
CO >^ =ro co 
LL 
53 
CN 
CM 
CO 
CM 
LO 
O 
CD 
LO 
CM 
CM 
CO 
CO 
CO 
O 
CM 
CD 
CM 
O 
ro 
O 
CO 
CO 
o 
CM 
:C0 
co 
co 
CD 
n 
> 
JO 
CO 
> 
> O) 
o 
o 
o 
CT) 
ro '>* c 
ty 
3 
JK: 
O 
CO 
•«fr 
i5 
c 
3 
JK: 
CM 
CM 
CO 
CT) 
CO 
O 
O 
O 
O 
cg 
o 
o 
o 
CO 
CM 
h-
O 
CN 
O 
O 
o 
CO 
> 
ro : 
CD , 
CL 
F ro • 
\n : 
ro I o 
o o 
CD 
CO 
o < 
r-
LO 
CT) 
CT) 
O 
O 
CD 
co 
O 
CO 
ra 
c 
CU 
c 
'1 
c 
CM 
ro 
CM 
ro N-
CO 
O 
o 
CO 
CO 
o 
o 
CD 
CO 
CO 
CO 
o 
o 
CD 
C0 
> 
X 
X 
> 
JO 
> 
c 
f ^ ' 
CO 
ro 
ro 
to 
3 
C 
CD 
:ro 
CO 
ix 
o o ro o co 
tn 
:ro tn 
LL 
CD 
CM 
CM 
CD 
(O 
CM 
••fr 
CM 
O 
LO 
CO 
CM 
O 
O 
t 
CN 
LO 
CO 
CM 
O 
CN 
O 
O 
CO 
co 
CN 
;ca 
co 
co 
CD 
TO 
JC 
> JO 
CO 
> 
— o 
ö 
o 
CD 
LO 
ro 
CM 
ra 
">> 
c 
CD 
3 
J«J 
O 
CO 
LO co 
CN 
TO ">< C 
S 
3 ^: 
CN 
CM 
LO 
CO 
LO 
00 
O 
O 
o 
CO 
o 
CO 
CD 
CD 
tn 
•<fr 
LO 
o 
o 
m 
CO 
> o 1 
r> | 
o 
N-
CO 
_ro ">> c 
ax 
3 
J»J 
O 
h-
CD 
TO 
C 
3 
CM 
CM 
CO 
1-
o 
LO 
tn 
o 
r--
h-
N-
CO 
CO 
o 
o 
CO 
LO 
T3 
JO 
ro 
> 1 [ • 
; 
-i ! ! 
H 1 ! o 
o" 
o 
o 
•«fr 
N-
CO 
3 
> O 
to 
c 
£ 
3 
JK 
O 
O 
C0 
M5 
R 
U. 
sz TO > 
-
co 
cöl m 
co 
o o •n-
00 
o 
o 
-fr 
00 
m tn r-co co 
o o e-
> 
cc c:> 
o 
o 
o CT> CM 
CM 
O 
CN 
LL 
JZ 
CO 
> 
o 
o CT) CN 
CM 
sz TO > 
JZ 
E 
-
CO 
CD 
CO 
00 
o 
o 
o 
CN 
o 
o 
o 
O 
CM 
"fr 
I"-
co 
o o o 
CM 
> 
X 
X 
> 
1 
1! CD 
ci o o 
O 
< 
LO 
CT) 
CT) 
O 
O 
O 
CD 
_ro 
> ro ro ro to 
'S 
-
CO 
•fr 
CD 
•fr 
CD 
O 
O 
O 
CD 
O 
O 
O 
CD 
00 
00 
•fr 
O 
C3 
O 
CD 
LL 
< 
O 
LU 
O 
X 
X 
> 
> 
i 1 ! 
o 
ö 
o 
o 
LO 
LO 
3 
> O 
CO 
c 
£ 
3 
O 
o un m 
O 
CM 
LL 
xf TO > 
CN 
CM 
•<fr 
OI 
O 
TT 
O 
O 
o 
m 
o o o r» m 
N. 
CN 
*fr 
o co 
CM 
h~ 
CO 
> 
ro 
cc JK: 
te 
C 
JK 
n o 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
CM 
LL 
JZ 
co 
> 
O 
O 
o 
o 
jr TO > 
15 
CD 
E 
CM 
jfr 
CO 
LO 
CN 
CD 
o 
o 
CO 
CO 
o 
o 
00 
CD 
CO 
CD 
o 
CD 
o 
o 
00 
CD 
> 
X 
X > 
-O > 
1 
! j 
1 
o 
'M 
o 
o 
o 
CO 
CM 
X 
><_ o < 1—, 
m 
CD 
CT) 
o 
o 
o 
tn 
CN 
ro 
•>• 
ro ro ro 
CO 
CM 
ÇO 
CD 
CD 
CM 
CO 
CN 
O 
O 
O 
CO 
O 
O 
O 
CO 
CO 
•fr r» co 
CM 
o 
o 
o CT> CN 
.*: 
JO 
> i 
ro 
co 
o o o 
LO 
CD 
CM 
LL 
si TO > 
O 
o 
CO 
•fr 
o 
CO 
LL 
JC 
TO > 
ÇN 
•fr 
CD 
-fr CT) CD 
•fr 
O 
CM 
m 
tn 
o o o 
co 
o 
CT) 
CM 
•*»• 
o 
o 
o 
o 
CO 
> 
ro c 
ro JK: 
0. 
cc JK: 
<r 
"5 
E 
E i 
00 
o 
CD 
CD 
CO 
CN 
_ro ">, c 
£ 
3 
O h-
•fr 
CN 
TO 
>~ 
C 
£ 
3 
JK: 
= 
s 
CD 
•fr 
CT) •fr 
CM 
O 
CD 
O 
ro 
o m m co 
tn CT) •fr 
CM 
O m m co co 
> 
X 
X 
> 
> 
J0 
> D 
0O 
O 
CN 
CT) 
TO 
">. 
tz 
£ 
D 
JK: 
O 
CN 
CD 
TO 
">. 
C 
£ 
3 
.K: 
= 
'-
CD 
CM 
O 
O 
CM 
O 
CN 
CD 
O 
CN 
O 
1^ 
CO 
CM 
•fr-
00 
O 
OO 
•fr" CN 
CM 
0) 
-o 
JO _ro — > 
j 
i 
i i ; 
i 
i i 
o 
D0 
CM 
O 
O 
O 
CT) 
O 
CN 
LL 
jf 
TO > 
O 
O 
o 
r--
o co ro 
TD 
sz 
ro E 
c 
"rô 
CM 
•fr 
CO 
CD 
O 
o 
o 
o 
o 
o 
o 
CO 
m 
CM r--co m 
o o m 
LL < o 
LU 
O 
X 
X 
o 
> o 
o 
o 
o 
CO 
CT) 
O 
< 
tn CT) CT) 
o 
o 
o 
CO 
CD 
o 
s 
c 
CU 
c 
--
--
•«fr 
tn 
CD 
CO 
o 
o 
o 
CO 
CD 
o 
o 
o 
CO 
CT) 
CO 
co 
o o o 
CO 
JO 
ro 
> 
> 
> 
> ro JK: 
to 
r 
CT 
to 
5 1 
o 
o 
o 
o 
LO 
LO 
o < 
h-
tn CT) CT) 
o 
o 
o 
tn 
CO 
O </> JO 
c 
CU 
c 
>l 
JK: 
>N 
c 
= 
= 
CN 
m 
m 
tn 
co 
o o o m m 
o o o m m 
CD 
00 
CN 
CM 
co 
o o o m m 
LL < 
O 
LU 
O 
X 
X 
o 
> '! 1 ; l 
! | 
: i i j 
CO 
o 
o 
o 
CM 
LO 
O 
< 
r-
m CT) CD 
o 
o 
CN 
tn 
o 
ro 
c 
CU 
c 
>• 
c 
CM 
CM 
CO 
CD 
00 
CO 
O 
O 
CM 
tn 
o 
o 
CM 
m 
CO 
o 
5 
o o o tn 
> 
ro 
E E o 
JZ 
CD 
co 
'CL 
M; o 
o 
o 
CD 
CM 
< 
H-
m CT) CD 
o 
o 
CD 
CN 
O 
tn 
ro 
c. 
CU 
c >> 
JK: >^ c 
CM 
CO 
00 
00 
CN 
O 
O 
cp 
CN 
O 
O 
CD 
CM 
CN 
CO 
CO 
O 
O 
CO 
CM 
> 
X 
X > 
JO > 
i 1 i o 
o o o ro 
CM 
< 
1-
m 
CD 
CT) 
O 
o 
o 
CO 
CM 
O 
CO 
ro 
c 
CU c 
>N 
>^ c 
CM 
CO 
CO 
m 
00 
o 
o 
o 
o 
CM 
o 
o 
o 
o 
CM 
00 
LO 
CO 
CO 
o 
o 
o 
o 
CM 
> 
j 
Sivu 2 i Ai: it 
I'ohj.ink.itkarapii Ilia 4436 1975 5980 5980 5144 2 1 ei saatavilla 5610 kuten sovittu 5610 0.0 
Punakampela Ilia Skagerrak 10528 9080 10976 10976 9045 3. 2 ei saatavilla 10980 kuten soviUu 10980 0,0 
HIV 153400 108145 106950 106950 95092 4 1 vah. F 40% 78330 kuten sovittu 78330 0,0 
LyymUrska VII 14000 6020 14000 14000 5382 U 3 nykyinen taso 14000 1995 TAG 14000 0.0 
Seiti Ha III IV 48600 40793 51360 51360 43313 2 1 ei F lisSys 53280 kuten sovittu 53280 0,0 
Vb VIXIIXIV 14000 14132 14000 16000 11752 3/4 1 ei F lisSys 10200 pysyva ennuste 13000 27,5 
VIIVIII IX X CECAF 14000 6518 14000 14000 8364 U 3 ei saatavilla 14000 1995 TAC 14000 0.0 
Atlantmlohi lllbcd ei alue 32 112000 95241 374585 377085 391133 4 r 1 alin mahd. taso 339377 kuten sovittu 339377 0,0 
Makrilli lla III IV 28890 25978 ,: 27305 27305 63012 3 1 merkitt. vah 18815 kuten sovittu 18815 6,0 
VbVIVII Vlllabde 469840 411620 370500 370500 351891 " " merkitt. v3h 247070 kuten sovittu 247070 0.0 
VlllclXXCOPACE 36570 13554 36570 36570 13588 " " merkitt. V3h 24380 kuten sovittu 30000 23.1 
Kampela lla IV 32000 31025 23000 30000 28550 3 1 vah. F 40% 15000 vah. F 40% 23000 53.3 
Vlllab 6600 6761 5400 6600 5709 3 1 ei F lisays 5000 pysyva ennuste 6100 22.0 
Kilohaili Ilia 28290 29652 ".- 39770 39770 54132 2 - - 2; ei saatavilla 39770 kuten sovittu 39770 0,0 
lllbcd•,.. 109200 ,58656 ,202400 202400 173968 2 2 ei F lisays 182900 kuten sovittu 182900 0,0 
lla IV 149680 141034 149700 149700 149840 2 2 ei saatavilla 175000 1995 TAC 175000 0.0 
Piikkimakrilli lla IV 60000 23094 60000 60000 37443 2 1/2 ei saatavilla ;- 55000 1995 TAC 55000 0.0 
VbVIVII Vlllabde 293000 267893 293000 293000 401584 " " ei saatavilla 293000 1995 TAC 293000 0.0 
Vlllc IX 73000 48774 69000 73000 48668 2 1 ei F lisays 58000 pysyva ennuste 73000 25.9 
Harmaaturska lla IV 180000 108502 180000 180000 177630 2 2 ei saatavilla-A, 180000 1995 TAC 180000 0.0 
Kummeliturska__Pohjoinen kanta 
L Rekrytointi (ikä 0) ja kutevan kannan biomassa 
600 
+ 200 
• 150 £ 
*100 o Ä 
Jä JS 
s| 
c o 
*50 » 
Vuotta 
I Rekrytointi, ikä 0 »•—Kutevan kannan biomassa 
Puretut saaliit ja kalastuskuolevuus (Fm), ikä 1-4 
0,000 
coo>OT-CNcO'«frtncor--oooiOr-cMco«fr 
h*f^0O00GO00C000COCO00C0CT>O)O>C7>O> OT O) CD CD CD CD CD CT) CD CD CT) CT) CT) CT) CD CD CD LL 
IPuretut ""•""Kalastuskuolevuus, ikä 1-4 erf= escape rate to fisheries 
(kalastuksen hävikki) 
75 %->Fm=0,298 
50 % ->Fm=0,693 
- 25-% ->Fm=+r386 
Lähde : ICES, ACFM (1995) 4/ Euroopan komissio-XIV/C/1-FO 
Punakampela_Pohjanmeri 
Lähde : ICES, ACFM (1995) Euroopan Komissio-XIV/C/1-FO 
Lähde : ICES, ACFM (1995) Turska_Pohjanmeri IV 
LIITE II 
Yhteisön laivaston kehittyminen suhteessa asetettuihin tavoitteisiin vuosina 1984 -1995 
M 
Liite II 
Yhteisön laivaston kehittyminen suhteessa asetettuihin tavoitteisiin vuosina 1984-1985. 
Kaavio : Monivuotisten ohjausohjelmien (MAGP) I, II ja III mukaisten tavoitteiden ja tilanteen vertailevat muutokset 
kilowateissa mitattuna vuosina 1984-1995. Tilanne ja tavoitteet eroavat selvästi toisistaan vuosien 1984-1987 aikana, 
jonka jälkeen ne palautuvat ennalleen ja alkavat lähentyä toisiaan nopeassa tahdissa siirryttäessä MAGP lll:n 
noudattamiseen. Suuntaus voisi olla vielä selvemmin havaittava, jos tilanne ja tavoitteet olisi ilmaistu 
bruttorekisteritonneina (brt) mitattuna vetoisuutena, jota noudatetaan paremmin. 
prosenttjgsuus vuonna 
19«S 
Tilanne 
Tavoitteet 
4^ 
LIITE III 
Yhteisön kalastusalueet 
46 
EUROOPAN UNIONIN JÄSENVALTIOIDEN LAINKÄYTTÖVALTA 
20: 10C 0* 10* 
Kuva: Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden lainkäyttövallan uloimmat rajat, 
joissa määritellään Euroopan yhteisön aluevedet Koillis-Atlantilla ja 
ICESrn tilastollisilla alueilla. 
(Korkeuskäyrät ovat 200 m - yhtenäinen viiva, 1000 m - pisteviiva.) 
4r 
LIITE IV 
Lainsäädäntötyöt vuodesta 1992 vuoden 1996 puoliväliin 
Yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän täytäntöönpano 
« 
LIITE rv 
Lainsäädäntötyö vuodesta 1992 - vuoden 1996 puoliväliin 
Yhteisön kalastus- ja vesiviljelyjärjestelmän täytäntöönpano 
ASIA 
I. Varojen hoito 
1-1 Suurimmat 
sallitut saaliit 
(TAC) ja kiintiöt Komission ehdotus 
Tiettyjen kalakantojen ja 
kalakantaryhmien osalta 
vuodeksi 1996 
vahvistettavista 
suurimmista sallituista 
saaliista ja niiden 
pyyntiä koskevista 
tietyistä edellytyksistä 
23 päivänä marraskuuta 
1995 annettu (KOM(95) 
615/2, 5.12.95) ja 19 
päivänä joulukuuta 1995 
täydennetty ehdotus 
(KOM (95) 741/1, 
21.12.95) Neuvoston päätös 
Tiettyjen kalakantojen ja 
kalakantaryhmien osalta 
vuodeksi 1996 vahvistettavista 
suurimmista sallituista saaliista 
ja niiden pyyntiä koskevista 
tietyistä edellytyksistä 22 
päivänä joulukuuta 1995 
annettu asetus (EY) N:o 
3074/95 (EYVL N:o L 330, 
30.12.95, s. 1). Huomautus 1 
- Niiden kalakantojen osalta, joiden 
suurimpiin sallittuihin saaliisiin komissio 
ehdottaa merkittäviä vähennyksiä 
kalakantojen vähentymisen vuoksi, neuvosto 
mieluummin lykkää tuonnemmaksi näitä 
vähennyksiä, mikä vaikeuttaa kyseisten 
kalakantojen tilannetta. 
- Jotkut näistä suurimmista sallituista saaliista 
aiheuttavat jopa biologisen vaaran (makrilli, 
silli, punakampela, kummeliturska). 
Muiden osalta niiden kasvu aiheuttaa 
merkittävää kalakannan vähentymistä. 
Lyhyen aikavälin kalastusmahdollisuudet 
(kielikampela, lasikampela, seiti). 
$ 1-2 Lisenssit, 
erityiskalastusluvat, 
"Kalastussopimus­
ten" mukaiset 
kalastusluvat 15 päivänä lokakuuta 
1993 tehty ehdotus 
neuvoston asetukseksi 
kalastuslisenssijärjestel-
mästä (EYVL N:o C 
310, 16.11.93) - Yhteisön järjestelmän 
perustamisesta 
kalastuslisensseihin 
sisällytettäviä 
vähimmäistietoja koskevien 
sääntöjen vahvistamiseksi 
20 päivänä joulukuuta 1993 
annettu neuvoston asetus 
(ETY) N:o 3690/93 (EYVL 
N:o L 341, 31.12.93) 
- Erityiskalastuslupia 
koskevista yleisistä 
säännöistä 27 päivänä 
kesäkuuta 1994 annettu 
neuvoston asetus (EY) N:o 
1627/94, (EYVL N:o L 171, 
6.7.94) 
- Kalastussopimuksen 
mukaisesti kolmannen maan 
vesialueilla harjoitettavan 
kalastuksen hyväksymistä 
koskevista yleisistä 
säännöistä 22 päivänä 
joulukuuta 1994 annettu 
neuvoston asetus (EY) N:o 
3317/94 (EYVL N:oL 350, 
31.12.94) - Neuvosto on viivytellyt kalavarojen hoitoa 
koskevien välineiden käyttöönotossa. 
Neuvoston on täytynyt tehdä yhden vuoden 
aikana kolme päätöstä saadakseen 
tehtävänsä suoritettua. 
- Neuvosto hyväksyi komission ehdotuksen 
sisältöä muuttamatta, mikä osoittaa, että 
neuvosto tarvitsee aikaa voidakseen luopua 
tiettyjen ehdotusten uudistaviin piirteisiin 
kohdistuvista epäilyksistä. 
1-3 
Pyyntiponnistusten 
hallinto - Ehdotus neuvoston 
asetukseksi (EY) 
tietyille yhteisön 
kalastusalueille 
pääsyä ja 
kalavarojen käyttöä 
koskevasta 
järjestelmästä 
(KOM/94/308/F, 
13.7.94) 
- Ehdotus neuvoston 
asetukseksi tiettyjä 
yhteisön 
kalastusalueita ja 
kalakantoja 
koskevasta 
pyyntiponnistusten 
hallintojärjestelmästä 
(KOM/95/237, 6. 4. 
1995) - Tiettyjä yhteisön 
kalastusalueita ja 
kalakantoja koskevasta 
pyyntiponnistusten 
hallinnosta 27 päivänä 
maaliskuuta 1995 annettu 
neuvoston asetus (EY) N:o 
685/95 (EYVLN:oL71, 
31.03.95, s. 5). 
- Tiettyjä yhteisön 
kalastusalueita ja 
kalakantoja koskevasta 
pyyntiponnistusten 
hallintojärjestelmästä 15 
päivänä kesäkuuta 1995 
annettu neuvoston asetus 
(EY) N:o 2027/95 (EYVL 
N:o L 199, 24.8.95, s. 1). - Neuvosto hylkäsi komission päiviin 
vakioalusta kohti (JNS) perustuvan 
ehdotuksen ja laati pyyntiponnistusten 
laskemiseksi kompromissiehdotuksen, joka 
perustuu kalastusalueilla vietettyihin päiviin, 
jotka kerrotaan kilowatteina ilmaistulla 
koneteholla. 
- Neuvosto tarvitsi kaksi vuotta ja kaksi 
asetusta pyyntiponnistusta koskevan 
järjestelmän perustamiseksi. 
Lopullinen päätös muistuttaa sisällöltään 
komission alkuperäistä ehdotusta, muutokset 
ovat ennen kaikkea muodollisia. 
* 1-4 joustavuus 
1-5 Hallinnon 
tavoite ja strategia 
1-6 Verkot 8 päivänä joulukuuta 
1994 tehty ehdotus 
neuvoston asetukseksi 
suurimpien sallittujen 
saaliiden ja kiintiöiden 
vuosittaista hallinnointia 
koskevista 
lisäedellytyksistä (KOM 
(94) 583 lopullinen, 
8.12.94) 
15 päivänä joulukuuta 
1993 tehty ehdotus 
neuvoston asetukseksi 
kalastuksen ja tiettyjen 
kalastuksen lajien 
tavoitteista ja 
hallintostrategiasta 
ajanjaksoksi 1994 -
1995, (KOM (93) 663 
lopullinen, 15.12.93) 
8 päivänä huhtikuuta 
1994 tehty ehdotus 
neuvoston asetukseksi 
suurien ajoverkkojen 
käytöstä yhteisen 
kalastuspolitiikan 
mukaisesti (KOM/94 
131 lopullinen, 8.4.94) Neuvosto antoi 22 päivänä 
huhtikuuta 1996 asetuksen 
suurimpien sallittujen saaliiden 
ja kiintiöiden vuosittaista 
hallintoa koskevista 
lisäedellytyksistä (ei vielä 
julkaistu EYVLissä) 
Tutkitaan uudelleen 
joustavuutta koskevan 
asetuksen antamisen jälkeen 
Yhä neuvostossa - Neuvosto paatti vähentää vuosittaista 
joustoasetta. 
- Neuvosto vähensi komission ehdottamia 
rangaistuksia. 
- Neuvosto tarvitsi lähes kaksi vuotta 
ottaakseen käyttöön tekniset tarkastukset ja 
voittaakseen komission ehdotuksen 
sisältämien uudistusten aiheuttaman huolen. 
- Kalastustoimintojen hallintoa helpottavien ja 
kyseisten toimien suunnittelua koskevien 
sääntöjen hyväksyminen viivästyi yli kaksi 
vuotta. 
- Neuvosto esti ehdotuksen etenemisen 
linnoittautumalla yksityiskohtia koskevien 
huomautusten taakse sisältöön puuttumatta. I 
Neuvoston pyynnöstä laadittu ehdotus. 
1-7 Välimeri 12 päivänä marraskuuta 
1993 tehty ehdotus 
asetukseksi tietyistä 
Välimeren kalavarojen 
teknisistä 
säilyttämistoimenpiteistä 
(KOM (93) 306, 
12.11.93, s. 10) Tietyistä Välimeren kalavarojen 
teknisistä 
säilyttämistoimenpiteistä 27 
päivänä kesäkuuta 1994 annettu 
neuvoston asetus (EY) N:o 
1626/94 (EYVL N:o L 171, 
6.7.94, s. 1) Komission ehdotukseen verrattuna neuvosto on 
tehnyt joustoja tiettyihin säännöksiin 
vahvistamalla väliaikaiset poikkeukset (ulottuvat 
joskus jopa vuoteen 2002). 
GO 
IN 
II. Kalastusalan 
rakenneuudistus 
U -^ 9 päivänä 
marraskuuta 1993 
tehty ehdotus 
neuvoston 
päätökseksi yhteisön 
kalastusalan 
rakenneuudistuksen 
tavoitteista ja 
yksityiskohtaisista 
säännöistä 1 päivän 
tammikuuta 1994 ja 
31 päivän joulukuuta 
1996 väliseksi 
ajanjaksoksi 
kalavarojen ja niiden 
hyväksikäytön 
välisen tasapainon 
saavuttamiseksi 
kestävällä tavalla 
(KOM/93/544 
lopullinen, 9.4.93) Yhteisön kalastusalan 
rakenneuudistuksen tavoitteista 
ja yksityiskohtaisista säännöistä 
1 päivän tammikuuta 1994 ja 
31 päivän joulukuuta 1996 
väliseksi ajanjaksoksi 
kalavarojen ja niiden 
hyväksikäytön välisen 
tasapainon saavuttamiseksi 
kestävällä tavalla 20 päivänä 
joulukuuta 1993 tehty 
neuvoston päätös 94/15/EY 
(EYVLN:o,L 10, 14.1. 1994) Neuvosto lievensi 40 prosentilla komission 
alkuperäistä kapasiteetin vähentämistä koskevaa 
ehdotusta 
KQM. ehd. Neuvoston 
päätös 
Pohjakalakan-
nat 
Bentaaliset 
kalakannat 
Pelagiset kala­
kannat - 30 % 
20% 
0% 20% 
- 15 % 
-0% 
III. YalYûnta 
III.l- Yhteisen 
kalastuspolitiikan 
(YKP) valvonta 
II.2-
Pyyntiponnistusten 
valvonta 29 päivänä lokakuuta 
1992 tehty ehdotus 
neuvoston asetukseksi 
yhteiseen 
kalastuspolitiikkaan 
sovellettavasta 
valvontajärjestelmästä 
(KOM/ 92/392 
lopullinen, 29.10.92) 
13 päivänä heinäkuuta 
1994 tehty ehdotus 
neuvoston asetukseksi 
yhteiseen 
kalastusjärjestelmään 
sovellettavasta 
vai vontaj ärj estelmästä 
annetun asetuksen 
(ETY) N:o 2847/93 
muuttamisesta (KOM 
(94) 309 lopullinen, 
13.7.1994) Yhteiseen kalastuspolitiikkaan 
sovellettavasta 
valvontajärjestelmästä 12 
päivänä lokakuuta 1993 annettu 
neuvoston asetus (ETY) 
2847/93 (EYVL N:oL 261, 
20.10.93) 
Neuvosto hylkäsi tämän 
ehdotuksen Neuvosto päätti 
- lykätä 1 päivään tammikuuta 1996, sitten 1 
päivään heinäkuuta 1996 päätöstään 
satelliittivälitteisen jatkuvan 
paikantamisjärjestelmän luomisesta 
- vahvistaa myöhemmin kalastuspäiväkirjaan 
kirjattavien lajien luettelon 
- siirtää 1 päivään tammikuuta 1999 tiettyjen 
Välimerellä harjoitettavia kalastustoimia 
koskevien säännösten soveltamista 
- hylätä komission ehdotuksen yhteisön tuen 
lopettamisesta tai vähentämisestä ns. 
valvonta-asetuksen noudattamatta jättämisen 
yhteydessä. 
- Joulukuulta 1994 olevassa 
kompromissiehdotuksessaan, joka esitetään 
pyyntiponnistusten hallinnosta 27 päivänä 
maaliskuuta 1995 annetussa asetuksessa (EY) 
N:o 685/95, neuvosto määrittelee uudelleen 
sovellettavan valvontajärjestelmän sisällön. 
12 päivänä kesäkuuta 
1995 tehty ehdotus 
neuvoston asetukseksi 
yhteiseen 
kalastusjärjestelmään 
sovellettavasta 
valvontajärjestelmästä 
annetun asetuksen 
(ETY) N:o 2874/93 
muuttamisesta 
(KOM/95/256 
lopullinen, 12.6.95) 
SN Yhteiseen kalastuspolitiikkaan 
sovellettavasta 
valvontajärjestelmästä annetun 
asetuben (ETY) N:o 2847/93 
muuttamisesta 8 päivänä 
joulukuuta 1995 annettu 
neuvoston asetus (EY) N:o 
2870/95 (EYVL N:o L 309, 
14.12.95, s. 1) Neuvosto ulotti alusten preijausjärjestelmän 
koskemaan kaikkea kalastusta, kun taas 
komission ehdotuksessa Irlannin merellä ja 
muualla sovellettava preijausjärjestelmä 
vahvistettiin kalastuksen mukaan. 
Samoin neuvosto otti käyttöön vuoden 1988 
osalta aluskohtaisia saaliita koskevat yksittäiset 
tiedonannot, mistä ei ollut säädetty 
ehdotuksessa. 
Samalla neuvosto päätti siirtää 30 päivään 
kesäkuuta 1997 päätöstään tietojen hallintoa 
koskevasta yhteisestä järjestelmästä (verkot). 
Toisaalta se lievensi preijausjärjestelmän 
soveltamista vahvistamalla tiettyjä alustyyppejä 
koskevat poikkeukset, mikä mutkistaa 
preijausjärjestelmän soveltamista ja aiheuttaa 
kustannuksia. 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 363 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 03 
Luettelonumero : CB-CO-96-364-FI-C 
ISBN 92-78-07176-5 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
Sr