Ehdotus NEUVOSTON ASETUS Euroopan unionin vesillä ja Euroopan unionin aluksiin tietyillä Euroopan unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2014 /* COM/2013/0753 final */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Perustelut ja tavoitteet Kaikilla kalastusmahdollisuudet vahvistavilla asetuksilla on rajoitettava kalakantojen hyödyntäminen yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) yleisten tavoitteiden mukaisille tasoille. Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetaan tältä osin tavoitteet, joihin saalis- ja pyyntiponnistusrajoitusten vuosittaisilla ehdotuksilla pyritään. Näin pyritään varmistamaan, että unionin kalastus on ekologisesti, taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti kestävällä pohjalla. Kalastusmahdollisuudet vahvistetaan vuosittain toteutettavalla hallinnointimenettelyllä (syvänmerenlajien osalta se toteutetaan joka toinen vuosi). Tämä ei kuitenkaan estä ottamasta käyttöön pitkän aikavälin hoitoon perustuvia lähestymistapoja. Unioni on edistynyt tässä suhteessa hyvin, ja kaupallisesti tärkeimpiin kantoihin sovelletaan nykyisin monivuotisia hoitosuunnitelmia, joita vuotuisten TACien ja pyyntiponnistuksen enimmäistasojen on noudatettava. Soveltamisala Komissio on vuoden 2014 osalta ottanut huomioon jäsenvaltioiden toiveet palata tilanteeseen, jossa yleinen kalastusmahdollisuuksia koskeva asetus muodostuisi yhdestä tekstistä toisin kuin vuosina 2012 ja 2013. Molempina mainittuina vuosina ehdotettiin ja hyväksyttiin kaksi erillistä tekstiä, yksi kalastusmahdollisuuksista, joista EU päättää yksin, ja toinen kalastusmahdollisuuksista, jotka vahvistetaan kahden- tai monenvälisten neuvotteluiden puitteissa tehtyjen päätösten perusteella. Näin ollen tämän ehdotuksen rakenne ja toistuva teksti on laadittu sulauttamalla tällaiset vuonna 2013 erikseen hyväksytyt asetukset (neuvoston asetukset (EU) N:o 39/2013 ja (EU) N:o 40/2013). Monenvälisessä tai kahdenvälisessä kalastussopimuksessa tai prosessissa sovituista toimenpiteistä seuraavien kalastusmahdollisuuksien, kuten unionin sisäisten päätöstenkin, suhteen unionin kanta muodostuu tieteellisten lausuntojen ja sen omien poliittisten tavoitteiden pohjalta. Kansainvälisten neuvottelujen tulos edellyttää, että unioni sitoutuu velvoitteisiin kolmansiin osapuoliin nähden. Unionilla ei ole jäsenvaltioiden kesken suoritettavaa sisäistä jakamista lukuun ottamatta laajaa harkintavaltaa siltä osin kuin kyse on tällaisten päätösten saattamisesta osaksi unionin oikeutta. Sisäisen jaon osalta sovelletaan suhteellisen vakauden periaatetta. Tältä osin ehdotus kattaa · jaetut kalakannat eli kannat, joita hallinnoidaan yhdessä Norjan kanssa Pohjanmerellä ja Skagerrakissa tai Koillis-Atlantin kalastussopimuksen NEAFC:n yhteydessä tehdyin rannikkovaltiosopimuksin; · kalastusmahdollisuudet, jotka perustuvat alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen puitteissa tehtyihin sopimuksiin. Jotkin kalastusmahdollisuudet on tässä ehdotuksessa merkitty "pm" (pro memoria). Tämä johtuu joko siitä, että – eräitä kantoja koskevat lausunnot eivät ole ehdotuksen hyväksymisen suunniteltuna ajankohtana vielä saatavilla, tai – tietyistä saalisrajoituksista ja muista suosituksista päätetään asiaankuuluvien alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vuosikokouksissa, joita ei vielä ole järjestetty; tai – Grönlannin vesien kantojen sekä jaettujen kantojen ja Norjan ja muiden kolmansien maiden kanssa vaihdettujen kantojen osalta luvut vahvistetaan vasta kun kyseisten maiden kanssa käytävät neuvottelut on marras- ja joulukuussa 2014 saatu päätökseen. Yleiskatsaus kalakantojen tilanteesta Komissio on tavanomaiseen tapaan vuotuisessa tiedonannossaan kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta (COM (2013) 319 lopullinen), jäljempänä ’tiedonanto’, tarkastellut tilannetta, johon kalastusmahdollisuuksia koskevien ehdotusten on vastattava. Tiedonannossa esitetään kantojen tilasta yleiskatsaus, joka perustuu vuonna 2012 annetuissa tieteellisissä lausunnoissa esitettyihin havaintoihin. Myönteisenä asiana tiedonannossa todetaan, että niiden kantojen osuus, joista on saatavilla täysimittainen analyysi ja joiden pyynti ylittää kestävän tason, osuus on laskenut 86 prosentista vuonna 2009 39 prosenttiin vuonna 2013. Edelleen on kuitenkin havaittavissa kehityssuuntia, jotka antavat aihetta huoleen. Esimerkiksi niiden kantojen määrä, joiden osalta on suositeltu saaliiden rajoittamista mahdollisimman alhaiselle tasolle, on lisääntynyt. Lisäksi jäsenvaltiot eivät ole täysimääräisesti noudattaneet velvollisuuksiaan toimittaa tietoja, jotka helpottavat ratkaisevasti eri kantojen tilaa koskevien perusteellisten analyysien tekemistä. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) antoi komission pyynnöstä heinäkuussa vuotuisen tieteellisen lausuntonsa, joka kattaa suurimman osan tämän ehdotuksen kohteena olevista kalakannoista. ICES on ottanut huomioon komission tiedonannossaan esittämät suuntaviivat. Tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF) tarkasteli lausuntoa kesän täysistunnossaan. Näiden kahden elimen antamat tieteelliset lausunnot riippuvat ensisijaisesti saatavilla olevista tiedoista: ainoastaan sellaisia kantoja, joista on riittävästi luotettavaa tietoa, voidaan arvioida perusteellisesti siten, että esitetään arvioita kannan koosta ja ennuste siitä, miten kannat reagoivat erilaisiin hyödyntämisskenaarioihin (saalisvaihtoehtoja koskevat taulukot). Jos tietoa on riittävästi, tieteelliset elimet pystyvät arvioimaan mitä kalastusmahdollisuuksien mukautuksia tarvitaan, jotta asianomainen kanta tuottaisi kestävän enimmäistuoton (nk. kestävää enimmäistuottoa koskevat lausunnot). Muissa tapauksissa tieteelliset elimet käyttävät hyväkseen ennalta varautuvaa lähestymistapaa antaessaan suosituksia siitä, millainen kalastusmahdollisuuksien tason olisi oltava. ICES:n tässä tarkoituksessa käyttämä menetelmä esitetään ICES:n julkaisemassa aineistossa, joka koskee lausuntojen täytäntöönpanoa niiden kantojen osalta, joista on rajalliset tiedot[1]. Tärkeimmät ehdotetut TACit esitetään liitteessä I A”. Tässä liitteessä esitetään 152 TACia niille kannoille, joita pyydetään seuraavilla vesillä: Skagerrak, Kattegat, ICES-suuralueet I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII ja XIV, CECAF-alueella sijaitsevat EU:n vedet sekä Ranskan Guyanan vedet. Näistä TACeista 23:sta on laadittu kestävää enimmäistuottoa koskeva lausunto. Muiden osalta · ehdotetaan 13 TACia pitkän aikavälin hoitosuunnitelmien, esim. tietyistä voimassa olevista YKP-asetuksista johtuvien hoitosuunnitelmien tai komission vielä hyväksymättä olevien hoitosuunnitelmia koskevien ehdotusten taikka alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien ehdottamien ja tieteellisten neuvoa-antavien elinten varmuustasoiksi arvioimien hoitosuunnitelmien mukaisesti. · 55 TACia koskee kantoja, joista ei ole riittäviä tieteellisiä tietoja eikä tehty perusteellisia arviointeja. Näistä 21:tä TACia ehdotetaan samalle tasolle kuin vuonna 2012, noudattaen neuvoston ja komission yhteistä lausumaa, jonka mukaan kalastusmahdollisuudet pyritään pitämään vakaina, elleivät tieteelliset lausunnot osoita kannan heikkenevän. Tämän päätöksen perusteena on se, että useimmat näistä kannoista ovat sekakalastuksen sivusaaliita eikä TACien muutoksilla ole todellista vaikutusta niiden tilan kehitykseen, kun taas toistuvat TAC-leikkaukset voivat johtaa kalojen pois heittämiseen sääntelyn vuoksi. · Loput TACit esitetään tässä vaiheessa merkinnällä ”pm” (pro memoria), koska niihin liittyviä tieteellisiä lausuntoja ei ole vielä saatavilla tai niiden tilanne riippuu kansainvälisten neuvottelujen tai sopimusten päätökseen saattamisesta myöhemmin samana vuonna. Näiden kantojen osalta ehdotus on saatettava ajan tasalle, kun lausunnot ovat saatavilla. Kaikki ehdotetut kalastusmahdollisuudet ovat komissiolle toimitettujen kantojen tilaa koskevien tieteellisten lausuntojen mukaisia, ja asianomaisia lausuntoja on käytetty komission tiedonannossa kuvaillulla tavalla. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotetut toimenpiteet on suunniteltu yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisesti, ja ne ovat yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTIEN TULOKSET Intressitahojen kuuleminen a) Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Komissio on kuullut sidosryhmiä, erityisesti alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia, ja jäsenvaltioita lähestymistavasta, jota se esitti kalastusmahdollisuuksia koskeviin eri ehdotuksiinsa vuoden 2014 kalastusmahdollisuuksia koskevan tiedonantonsa pohjalta. Lisäksi komissio on noudattanut yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa (KOM(2006) 246 lopullinen) esitettyjä suuntaviivoja. Tässä tiedonannossa vahvistetaan ns. aikaistamismenettelyn periaatteet. Lisäksi komissio järjesti syyskuussa 2013 sidosryhmille tilaisuuden, jossa esiteltiin ja käsiteltiin tieteellisten lausuntojen tuloksia ja keskeisiä vaikutuksia. b) Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Edellä mainitussa kalastusmahdollisuuksia koskevassa komission kuulemisessa saadut vastaukset puolestaan kuvastavat jäsenvaltioiden ja sidosryhmien näkemyksiä arviosta, jonka komissio on laatinut kalavarojen tilasta, ja siitä, miten voidaan varmistaa asianmukainen hoitoratkaisu. Jäsenvaltiot Yhdistynyt kuningaskunta on ainoana jäsenvaltiona reagoinut tähän tiedonantoon tätä perusteluosaa kirjoitettaessa. Vastauksessaan Yhdistynyt kuningaskunta arvostaa komission pyrkimyksiä varmistaa johdonmukaisuus yhteisen kalastuspolitiikan uudistuspaketin ja meristrategiapuitedirektiivin suhteen. Se antaa tukensa kestävän enimmäistuoton tavoitteiden saavuttamiselle mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2015 mennessä ja peräänkuuluttaa ennalta varautuvan lähestymistavan osalta pragmaattista, tapauskohtaista lähestymistapaa TACien vahvistamisessa. Luoteisten vesialueiden toimikunta (NWWRAC) NWWRAC on samaa mieltä yhteisen kalastuspolitiikan uudistamista koskevassa poliittisessa yhteisymmärryksessä korostetuista tavoitteista, joiden mukaan kantoja olisi hyödynnettävä kestävän enimmäistuoton mukaisella tasolla vuoteen 2015 mennessä, jos se on mahdollista, ja viimeistään vuonna 2020. NWWRAC tunnustaa, että välineiden valikoivuuden parantaminen on sen intressialueella ensisijainen tehtävä, ja panee merkille tiedonannossa esiin tuodut Irlanninmeren ja Skotlannin länsipuolen valkolihaisia kaloja (turska, kolja ja valkoturska) koskevat erityiset huolenaiheet. Tieteellisten neuvojen osalta NWWRAC pitää myönteisenä uutta ICESin vuonna 2012 käyttöön ottamaa neuvonantometodologiaa mutta odottaa myös entistä edistyneemmän ratkaisun kehittämistä tiedoiltaan rajallisten kantojen osalta; tätä varten sen aikomuksena on jatkaa tiivistä yhteistyötä ICESin ja kansallisten tiedeyhteisöjen kanssa tietojen saatavuuden ja laadun alalla. Asiantuntijatiedon käyttö Metodologian osalta mainittakoon, että komissio kuuli, kuten edellä on todettu, Kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES) ja sen tieteellis-teknis-taloudellista kalastuskomiteaa (STECF). ICESiltä saatu lausunto perustuu sen asiantuntijaryhmien ja päätöselinten kehittämään lausuntojärjestelmään, ja se on annettu komission kanssa sovitun yhteistyöpöytäkirjan mukaisesti. STECF antaa lausuntonsa komissiolta saamansa toimeksiannon perusteella. Unionin perimmäisenä tavoitteena on saattaa kalakannat tasoille, joilla niitä on mahdollista hyödyntää kestävän enimmäistuoton mukaisesti. Tämä tavoite on sisällytetty nimenomaisesti komission ehdotukseen yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisesta[2]. Lainsäätäjät saavuttivat kesäkuussa 2013 tästä ehdotuksesta poliittisen yhteisymmärryksen, jossa muun ohella todetaan, että kestävää enimmäistuottoa koskeva tavoite on saavutettava vuoteen 2015 mennessä, jos se on mahdollista, ja kaikkien kantojen osalta viimeistään vuonna 2020.Tämän tavoitteen nimenomainen sisällyttäminen yhteisen kalastuspolitiikan perusasetukseen heijastelee unionin sitoutumista vuonna 2002 Johannesburgissa järjestetyn, maailmanlaajuisen kestävän kehityksen huippukokouksen päätelmiin ja niihin liittyvään toimintasuunnitelmaan. Näiden tekstien mukaan valtiot sitoutuvat mahdollisuuksien mukaan säilyttämään kannat kestävän enimmäistuoton tasolla tai parantamaan romahtaneet kannat tällaiselle tasolle viimeistään vuonna 2015. Kuten jo todettiin, joidenkin kantojen osalta nämä tiedot ovat saatavilla. Tällaisia kantoja ovat niin saalismäärien kuin kaupallisen arvon kannalta merkittävät lajit kuten kummeliturska, turska, merikrotti, meriantura, lasikampelat, kolja ja keisarihummeri. Kestävää enimmäistuottoa koskevan tavoitteen saavuttaminen saattaa joissakin tapauksissa edellyttää kalastuskuolevuustason ja/tai saalismäärien alentamista. Näin ollen tässä ehdotuksessa hyödynnetään kestävää enimmäistuottoa koskevaa lausuntoa, jos se on saatavilla. Joitakin kalakantoja onkin viime vuosina jo hyödynnetty kestävän enimmäistuoton tasolla. Ehdotetuissa TACeissa pyritään tällaisissa tapauksissa varmistamaan, että kyseiset tasot säilyvät ennallaan, tai jos lausunto osoittaa pyynnin ylittäneen kestävän enimmäistuoton vuonna 2012, että kalastuskuolevuutta vähennetään, jotta kannat palautuisivat kestävän hyödyntämisen tasolle. Niiden kalakantojen osalta, jotka eivät ole vielä saavuttaneet kestävien enimmäistuottojen tasoa, ehdotetut TACit ovat vuotta 2015 koskevan kestävän enimmäistuoton mukaisia. Tämä toimintatapa noudattaa vuoden 2014 kalastusmahdollisuuksia koskevassa tiedonannossa esitettyjä periaatteita. Kun kyseessä ovat kannat, joista ei ole saatavilla riittäviä tietoja, tieteelliset neuvoa-antavat elimet antavat suosituksia siitä, onko saalismääriä alennettava tai vakautettava tai voidaanko niitä lisätä. ICESin lausunnoissa annetaan monessa tapauksessa tällaista vaihtelua koskevaa määrällistä ohjeistusta, joka perustuu ICESin metodologiaan enintään 20 prosentin suuruisista vuotuisista pyyntimäärien lisäyksistä tai alentamista ennalta varautumisen periaatteen mukaisesti. Näitä ohjeistuksia on käytetty TAC-ehdotuksia tehtäessä. Silloin, kun tieteellisiä lausuntoja ei ole käytettävissä lainkaan, noudatetaan ennalta varautuvaa lähestymistapaa eli sovelletaan 20 prosenttia pienempiä varo-TACeja. Joistakin kannoista (laajasti vaeltavat kannat, hait ja rauskut) annetaan tällainen lausunto syksyn aikana, joten tätä ehdotusta on lausunnon saamisen jälkeen tarvittaessa tarkistettava. Kuten edellä mainitaan, 13 kannan osalta lausuntoja käytetään apuna toteutettaessa sovittuja hoitosuunnitelmia. Kantojen varsinaisista kehityssuuntauksista voidaan mainita seuraavat esimerkit: Pyreneiden niemimaan vesialueet Merikrotin ja lasikampelan tila on hyvä ja niitä hyödynnetään kestävällä tavalla, mutta keisarihummerikannoista osa on edelleen pieniä. Eteläisen kummeliturskakannan biomassa kasvaa edelleen huolimatta siitä, että kantaan kohdistuva kalastuspaine on edelleen korkea. Kannan myönteinen kehitys voi näin ollen johtua suotuisista ympäristöolosuhteista. Jotta tästä suuntauksesta saataisiin suurin mahdollinen hyöty, on perusteltua vähentää pyyntiponnistusta kyseisen kannan pitkän aikavälin hoitosuunnitelman mukaisesti. Biskajanlahti Merianturakannan tila Biskajanlahdella ei edelleenkään näytä hyvältä, ja ICES suosittaa TAC-vähennyksiä kolmatta vuotta peräkkäin. TAC esitetään kuitenkin tässä ehdotuksessa merkinnällä ”pm” (pro memoria), koska asianomaiset osapuolet ovat esittäneet tämän kannan pitkän aikavälin hoitoa koskevia toimenpiteitä. Komissio odottaa saavansa kyseisistä ehdotetuista toimenpiteistä tieteelliset lausunnot (marraskuussa 2013). Kelttienmeri Pyyntikelpoista kalaa on yhä vähemmän, ja taloudelliselta merkitykseltään tärkeiden kantojen biomassa on laskenut tällä alueella. Näin ollen ehdotetaan merkittäviä TAC-leikkauksia niiden kantojen (esimerkiksi turska ja kolja) osalta, joista tieteellisissä lausunnoissa sitä peräänkuulutetaan. Sitkeänä ongelmana on edelleen myös kalan pois heittäminen, ei pelkästään valkolihaisten kalojen kalastuksessa mutta myös kampelankalastuksessa: merianturaa ja punakampelaa pyydetään yhdessä, vaikka tieteellisissä lausunnoissa peräänkuulutetaan päinvastaisia toimia eli merianturan kalastuksen vähentämistä ja punakampelan kalastuksen lisäämistä. Ongelmaa pahentavat vielä tekniset vaikeudet valikoida saaliista meriantura pois (eli välttää tämän lajin jääminen pyydykseen mutta pitää punakampela). Skotlannin länsipuoli Tällä alueella valkolihaisten kalojen (turska, valkoturska, kolja) kantojen tila on heikko, saaliita heitetään pois kestämättömiä määriä. Turskan kanta ei palaudu, ja sille ehdotetaankin nolla-TACia. Kannan hoito yksinomaan TACin avulla ei kuitenkaan välttämättä riitä estämään kannan heikkenemistä. Itse asiassa tilannetta voivat heikentää lausunnot, jotka annetaan marraskuussa keisarihummerin osalta. Jos lausunnoissa sallitaan odotusten mukaisesti keisarihummerin TACin nostaminen, kyseistä kantaa aletaan pyytää enemmän, mikä lisää valkolihaisten kalojen tahattomien saaliiden riskiä. Valikoivuutta parantavien toimenpiteiden merkitys korostuu näin ollen pakottavalla tavalla. ICES ei vielä ole kyennyt yksilöimään turskan kuolevuudessa muutoksia, jotka olisi saatu aikaan alueella toimivan laivaston otettua käyttöön nykyiset valikoivuutta parantavat toimenpiteet. Irlanninmeri Turskan ja valkoturskan kantojen tila on edelleen tällä alueella huolestuttava. Kuten Skotlannin länsipuolellakin, valkolihaisten kalojen poisheitetyt määrät ovat suuria ja nykyiset valikoivuutta parantavat toimenpiteet ovat riittämättömät. Merianturan ja punakampelan kantojen tilanne on verrattavissa tilaan, jossa ne ovat Kelttienmeressä. STECF vahvistaa ICESin antamat lausunnot ja on joissain tapauksissa täydentänyt niitä. Asiantuntijalausuntojen julkistaminen Kaikki STECF:n raportit ovat saatavilla MARE-pääosaston verkkosivuilla. Kaikki ICESin raportit ovat saatavilla sen internet-sivuilta. Vaikutusten arviointi Kalastusmahdollisuuksista annettava asetus ei ole väline, joka antaa neuvostolle mahdollisuuden hyväksyä monimutkaisia toimenpidepaketteja. Asetuksen on lisäksi pitäydyttävä perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa vahvistetuissa edellytyksissä. Näin ollen se soveltuu hyvin tuloshakuisuuteen perustuvaan lähestymistapaan. Jos politiikka toimii kokonaisuudessaan paremmin, vuotuiset kalastusmahdollisuudet paranevat. Tämä pitää sisällään erityisesti teknisiä toimenpiteitä, laivaston hallinnoinnin, rakenteellisen tuen, valvonnan ja täytäntöönpanon, markkinoiden sääntelyn sekä hallinnointivälineiden integroinnin kattavaksi meripolitiikaksi. Kalastusmahdollisuuksista annettua asetusta on kuitenkin edelleen tarpeen käyttää, jotta voidaan tehdä mukautukset, joita tarvitaan Euroopan pyynti- ja jalostusteollisuuden tarvitsemien kalavarojen säilyttämiseksi ja liian suuresta kalastuskuolevuudesta meriympäristölle aiheutuvien negatiivisten vaikutusten ehkäisemiseksi tai korjaamiseksi. Unioni on hyväksynyt joukon monivuotisia hoitosuunnitelmia taloudellisesti tärkeimmille kannoille, joita ovat esimerkiksi kummeliturska, turska ja kampelakalat. Tällaisille suunnitelmille on tehtävä vaikutusten arviointi ennen kuin ne voidaan hyväksyä. Kun suunnitelmat ovat voimassa, niissä määritellään TAC-tasot, jotka on vahvistettava tietyn vuoden osalta niiden pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiseksi. Komission on tehtävä TAC-ehdotuksensa näiden suunnitelmien mukaisesti niin kauan kuin ne ovat päteviä ja voimassa. Monet ehdotukseen sisältyvät tärkeät TACit ovat näin ollen seurausta erityisestä vaikutustenarvioinnista, joka on tehty niiden perustana olevaa suunnitelmaa varten. Muiden osalta, ja huolimatta siitä, että monivuotisia suunnitelmia ei välttämättä ole, ehdotuksessa pyritään välttämään lyhyen aikavälin ratkaisuja ja suosimaan pitkän aikavälin kestävyyttä koskevia päätöksiä ottaen huomioon sidosryhmien ja alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien aloitteet, jos ICES ja/tai STECF on arvioinut ne myönteisiksi. Tämä edellyttää monissa tapauksissa kalastusmahdollisuuksien asteittaisempaa vähentämistä. Komission pitkän aikavälin lähestymistavan taustalla olevasta kestävään enimmäistuottoon pyrkivästä politiikasta on tehty yksityiskohtainen analyysi ja vaikutusten arviointi yhteisen kalastuspolitiikan uudistamisen yhteydessä. Uudistusprosessi konkretisoitui 13. heinäkuuta 2011 tehtynä ehdotuspakettina ja on edennyt vaiheeseen, jossa lainsäätäjät ovat yhtä mieltä siitä, että on toivottavaa asettaa kestävän enimmäistuoton tavoite yhdeksi niistä tavoitteista, jotka ohjaavat yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa tulevan vuosikymmenen aikana (ks. 2 jakso edellä). Komission uudistusehdotus laadittiin asianmukaisesti vaikutustenarvioinnin (SEC (2011) 891) pohjalta. Arvioinnin yhteydessä analysoitiin kestävän enimmäistuoton tavoite. Arvioinnin päätelmissä tämä tavoite katsottiin tarpeelliseksi edellytykseksi, jotta voitaisiin saavuttaa kestävyys ympäristön, talouden ja yhteiskunnallisten kysymysten osalta. Lainsäätäjät ovat hyväksyneet komission uudistusehdotuksen perustelut ja päässeet viime kesäkuussa poliittiseen yhteisymmärrykseen, jonka mukaan kestävän enimmäistuoton tavoite on saavutettava jos mahdollista vuoteen 2015 mennessä ja kaikkien kantojen osalta vuoteen 2020 mennessä. RFMO-kalastusmahdollisuuksien ja kolmansien maiden kanssa yhteisten kalakantojen osalta tässä ehdotuksessa pääasiassa vahvistetaan kansainvälisesti sovitut toimenpiteet. Kalastusmahdollisuuksia koskevassa vaikutusten arvioinnissa mahdollisesti huomioon otettavia näkökohtia käsitellään niiden kansainvälisten neuvottelujen yhteydessä, joissa unioni sopii kalastusmahdollisuuksistaan kolmansien osapuolten kanssa. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Oikeusperusta Ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohta. Elollisten vesiluonnonvarojen kestävää hyödyntämistä koskevat unionin velvollisuudet perustuvat asetuksen (EY) N:o 2371/2002 2 artiklassa vahvistettuihin velvollisuuksiin. Ehdotuksen lyhyt kuvaus Ehdotuksessa vahvistetaan unionin kalastuksiin sovellettavat saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset. Tavoitteena on saavuttaa yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet eli varmistaa, että kalastusta harjoitetaan ympäristön, talouden ja yhteiskunnallisten näkökohtien kannalta kestävällä tasolla. Soveltaminen Ehdotuksessa käsiteltyä alaa koskevia säännöksiä sovelletaan 31. joulukuuta 2014 asti, lukuun ottamatta eräitä pyyntirajoituksia koskevia säännöksiä, joita sovelletaan 31. tammikuuta 2015 asti, ja tiettyjä TACeja, joissa esiintyy erityisiä kausivaihteluja (esim. villakuore Grönlannin vesillä). Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu perussopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavasta syystä: yhteinen kalastuspolitiikka on yhteistä politiikkaa. Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet. Ehdotetussa neuvoston asetuksessa jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EY) N:o 2371/2003 20 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat puolestaan vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet parhaaksi katsomallaan tavalla eri alueiden tai toimijoiden kesken. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päättää, millaisen sosiaalisen/taloudellisen mallin ne valitsevat niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon. 5. LISÄTIEDOT Yksinkertaistaminen Ehdotuksella yksinkertaistetaan (unionin tai kansallisten) viranomaisten hallintomenettelyjä, erityisesti pyyntiponnistuksen hallinnointia koskevien vaatimusten osalta. Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ehdotus koskee vuodeksi 2014 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Tämä ehdotus rajoittuu kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen sekä kyseisten mahdollisuuksien käyttöön toiminnallisesti liittyvien edellytysten vahvistamiseen. Joidenkin kantojen (kuten kummeliturskan, merianturan, punakampelan ja keisarihummerin) kalastusmahdollisuudet on vahvistettu asianomaisissa monivuotisissa suunnitelmissa esitettyjen sääntöjen perusteella. Niiden kantojen osalta, joille toimiala on ehdottanut pitkän aikavälin hoitosuunnitelmaa, jonka tieteelliset neuvoa-antavat komiteat ovat arvioineet toimivaksi ja varovaisuuden periaatteen mukaiseksi (esim. silli Kelttienmeressä), ehdotuksessa noudatetaan tällaisissa strategioissa vahvistettuja pyyntiä koskevia valvontasääntöjä. Kattegatin turskakantojen osalta vuotta 2014 koskevat lausunnot ovat samat kuin vuonna 2013, eli varovaisuuden periaatteen perusteella tällä alueella ei pitäisi lainkaan kohdennetusti kalastaa tätä lajia ja lajin sivusaaliit ja poisheitetyt saaliit olisi minimoitava. Tämä kanta, josta ei ole saatavilla riittävästi tietoa, kuuluu näin ollen turskasuunnitelman[3] 9 artiklan soveltamisalaan, jolloin sen TACia ehdotetaan vähennettäväksi 20 prosentilla. Sama koskee Irlanninmeren turskaa, jolle ehdotetaan niin ikään 20 prosentin vähennystä. Siltä osin kuin on kyse Skotlannin länsipuolen turskasta kestävää enimmäistuottoa koskevaan lähestymistapaan perustuva suositus on, että vältetään kohdennettua kalastusta ja vähennetään sivusaaliita ja poisheitettyjä määriä vuonna 2014; niinpä komissio ehdottaa vuoden 2013 tapaan nolla-TACia, johon sisältyy 1,5 prosentin purkamislupa. Turskan ahdinko on Skotlannin länsipuolella erittäin vakava: pyyntiponnistusta ei ole tosiasiallisesti vähennetty tällä alueella vaan on käytetty vaihtoehtoisia toimenpiteitä turskasaaliiden välttämiseksi ja turskan poisheitettyjen saaliiden vähentämiseksi. Käytännössä ne eivät kuitenkaan ole osoittautuneet tehokkaiksi, koska poisheitetyn saaliin määrän arvioidaan olevan edelleen suuri (tällä hetkellä noin 71 prosenttia). Kannan lisääntymiskyky on selkeästi alentunut, sen biomassa on pieni ja nuoria kaloja on vain vähän. Näissä olosuhteissa edes nolla-TACilla, joka on ainoa suositeltava vaihtoehto, ei voida yksin varmistaa kannan elpymistä. Sen vuoksi tarvitaan täydentäviä lisätoimenpiteitä, joilla voidaan tehokkaasti välttää tahattomia saaliita ja vähentää poisheitettyjen saaliiden määrää merkittävästi. Tässä asetuksessa pyyntiponnistuksen muodossa vahvistetut kalastusmahdollisuudet koskevat turskakantoja, Englannin kanaalin länsiosan merianturaa, eteläistä kummeliturskaa sekä keisarihummeria. Näitä kantoja säännellään niiden omien hoitosuunnitelmien mukaisesti. Edellä mainittujen kolmen turskakannan (Kattegat, Irlanninmeri, Skotlannin länsipuolinen alue) tapauksessa pyyntiponnistusta on välttämätöntä vähentää merkittävästi, myös edellä mainituista syistä, ja näin ollen on ehdotettu pyyntiponnistusten vähentämistä asianomaisen suunnitelman 12 artiklan 4 kohdan b alakohdan mukaisesti. Keisarihummeriin ja Englannin kanaalin länsiosan merianturaan sovelletaan vuonna 2014 edelleen hallinnointijärjestelmää, joka perustuu alustyypeittäin ja kirjatun kalastustoiminnan perusteella myönnettäviin merelläolopäiviin. Tämän asetusehdotuksen mukaan jäsenvaltiot voivat kuitenkin jatkossakin soveltaa myös kilowattipäiviin perustuvaa järjestelmää, jonka tavoitteena on kalastusmahdollisuuksien tehokkaampi käyttö sekä säilyttämiskäytänteiden edistäminen yhteisymmärryksessä kalastusalan kanssa. Englannin kanaalin länsiosan merianturan kalastuksen osalta ehdotuksessa pyritään virtaviivaistamaan kuhunkin jäsenvaltioon sovellettavien pyyntiponnistuksen enimmäistasojen (lisäpäivät) määräämistä tavalla, joka on jo osoittautunut tehokkaaksi eteläisen kummeliturskan ja keisarihummerin kalastusmahdollisuuksissa vuodesta 2011 alkaen. Tällä tavoin vuodesta 2014 alkaen kullekin jäsenvaltiolle täsmennetään konkreettinen luku kalastusmahdollisuuksia koskevassa asetuksessa. Tämä mahdollistaa avoimemman menettelyn käytöstä poistettavien alusten merelläolopäivien uudelleen jakamisessa siten, että kullekin jäsenvaltiolle vahvistetaan tarkat luvut. Tässä asetuksessa säädetään nyt neljättä kertaa kalastusmahdollisuuksien vuotuisen vahvistamismenettelyn yhteydessä, että jäsenvaltiot voivat vahvistaa tietyt TACit itse, kunhan ne noudattavat velvoitetta toimia YKP:n tavoitteiden mukaisesti. Lisäksi, kuten edellä on mainittu, ehdotus sisältää myös saalisrajoituksia, joista on sovittu tiettyjen alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen piirissä ja kolmansien maiden kanssa käydyissä neuvotteluissa (jaetut kannat). Suurin osa viimeksi mainituista merkitään edelleen ”pro memoria”, kunnes asianomaiset kansainväliset neuvottelut on saatu päätökseen. 2013/0366 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS Euroopan unionin vesillä ja Euroopan unionin aluksiin tietyillä Euroopan unionin ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2014 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002[4] edellytetään, että unionin toimenpiteet, jotka koskevat vesialueille pääsyä, vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta ja kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, vahvistetaan ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset ja alueellisilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot. (2) Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet sekä tarvittaessa eräät niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. (3) Suurimmat sallitut saaliit (total allowable catch, 'TAC') olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu, ja ottaen huomioon myös ne kannanotot, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti asianomaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa. (4) Erityisten monivuotisten suunnitelmien alaisten kantojen TACit olisi vahvistettava mainituissa suunnitelmissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Näin ollen eteläisen kummeliturskan ja keisarihummerin; Englannin kanaalin länsiosan merianturan; Pohjanmeren punakampelan ja merianturan; Skotlannin länsipuolen sillin; Kattegatin, Skotlannin länsipuolen, Irlanninmeren, Pohjanmeren, Skagerrakin ja Englannin kanaalin itäosan turskan sekä Itä-Atlantin ja Välimeren tonnikalan TACit olisi laadittava seuraavissa säädöksissä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti: neuvoston asetus (EY) N:o 2166/2005[5]; neuvoston asetus (EY) N:o 509/2007[6]; neuvoston asetus (EY) N:o 676/2007[7]; neuvoston asetus (EY) N:o 1300/2008[8]; neuvoston asetus (EY) N:o 1342/2008[9] (turskasuunnitelma), ja neuvoston asetus (EY) N:o 302/2009[10]. Pohjoisen kummeliturskakannan (neuvoston asetus (EY) N:o 811/2004[11]) ja Biskajanlahden merianturan (neuvoston asetus (EY) N:o 388/2006[12]) osalta on kuitenkin saavutettu asianomaisissa elpymis- ja hoitosuunnitelmissa asetetut vähimmäistavoitteet, ja siksi on syytä noudattaa tieteellisiä lausuntoja, jotta TACit voidaan saada kestävän enimmäistuoton mukaisille tasoille tai säilyttää näillä tasoilla. (5) Jos kannoista ei ole riittäviä tai luotettavia tietoja kokoarvioiden tekemiseksi, kantojen hoitotoimenpiteissä ja TAC-tasoissa olisi noudatettava kalastuksenhoidon ennalta varautuvaa lähestymistapaa, sellaisena kuin se määritellään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklan i alakohdassa, samalla kun otetaan huomioon kantakohtaiset tekijät, erityisesti saatavilla olevat tiedot kantojen kehittymissuuntauksista ja sekakalastukseen liittyvät näkökohdat. (6) Toukokuun 6 päivänä 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96[13] 2 artiklan mukaisesti on määriteltävä kannat, joihin sovelletaan siinä tarkoitettuja eri toimenpiteitä. (7) Kun johonkin kantaan liittyvä TAC myönnetään ainoastaan yhdelle jäsenvaltiolle, kyseinen jäsenvaltio on aiheellista valtuuttaa perussopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrittelemään kyseisen TACin taso. Olisi annettava säännöksiä, joilla varmistetaan, että kyseinen jäsenvaltio toimii TACin tasoa vahvistaessaan tavalla, joka on täysin yhdenmukainen yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen kanssa. (8) On tarpeen vahvistaa vuoden 2014 pyyntiponnistuksen enimmäismäärät asetuksen (EY) N:o 2166/2005 8 artiklan, asetuksen (EY) N:o 676/2007 9 artiklan, asetuksen (EY) N:o 509/2007 5 artiklan, asetuksen (EY) N:o 1342/2008 11 ja 12 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 302/2009 5 ja 9 artiklan mukaisesti samalla kun otetaan huomioon neuvoston asetus (EY) N:o 754/2009[14]. (9) ICESin uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla ja Koillis-Atlantin kalastussopimuksen (NEAFC) puitteissa tehtyjen kansainvälisten sitoumusten mukaisesti on tarpeen rajoittaa tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta. (10) Tiettyjen lajien, kuten tiettyjen hailajien, osalta jopa rajoitettu kalastustoiminta voisi vaarantaa vakavasti niiden säilymisen. Tällaisten lajien kalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi rajoitettava asettamalla yleinen kielto pyytää näitä lajeja. (11) Tässä asetuksessa vahvistettujen, EU:n alusten käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan asetusta (EY) N:o 1224/2009[15] ja erityisesti kyseisen asetuksen 33 artiklaa, joka koskee saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, ja 34 artiklaa, joka koskee tietojen ilmoittamista kalastusmahdollisuuksien käyttämisestä loppuun. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä lähettäessään komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista. (12) Tiettyjen TACien osalta jäsenvaltioilla olisi oltava valtuudet myöntää aluksille lisäkalastusmahdollisuuksia, jos ne osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Koekalastuksen tarkoituksena on testata saaliskiintiöjärjestelmää, jossa kaikki saaliit on purettava aluksesta ja luettava kiintiöihin, jotta voitaisiin välttää poisheittämisiä ja niiden mukanaan tuomaa muuten käytettävissä olevien kalavarojen tuhlausta. Kalavarojen valvomaton poisheittäminen uhkaa niiden pitkän aikavälin kestävyyttä julkisena hyödykkeenä ja vaarantaa siten yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. Saaliskiintiöjärjestelmät tarjoavat sitä vastoin jo sinällään kalastajille kannustimen pyrkiä toimissaan saaliin mahdollisimman tarkkaan valikoimiseen. Jotta poisheittämisiä voitaisiin hallinnoida järkevästi, kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen olisi katettava pikemminkin kaikki toiminnot merellä kuin purkamiset satamassa. Jäsenvaltioiden edellytyksiin myöntää tällaisia lisäkalastusmahdollisuuksia olisi sen vuoksi sisällyttävä velvoite varmistaa sensorijärjestelmään yhdistettyjen valvontakameroiden käyttö. Tämän ansiosta voitaisiin yksityiskohtaisesti kirjata kaikki aluksella pidetyt ja poisheitetyt saaliin osat. Aluksella reaaliaikaisesti työskenteleviin tarkkailijoihin perustuva järjestelmä olisi tehottomampi, kalliimpi ja epäluotettavampi. Näin ollen valvontakameroiden käyttö on ennakkoedellytys poisheittämisten vähennysjärjestelmien, kuten kaikki kalastustiedot kirjaavan kalastuksen, toteuttamiseksi. Tällaisten järjestelmien käytössä olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY[16] vaatimuksia. (13) Sen varmistamiseksi, että kaikki kalastustiedot kirjaavan koekalastuksen avulla voidaan tehokkaasti arvioida saaliskiintiöjärjestelmien vaikutusta asianomaisten kalakantojen absoluuttiseen kalastuskuolevuuteen, on tarpeen lukea kaikki kyseisessä koekalastuksessa saadut saaliit, purkamiselle asetettua alamittaa pienemmät kalat mukaan luettuina, osallistuvalle alukselle myönnettyyn kokonaismäärään, ja varmistaa, että kalastustoimet lopetetaan, kun kyseinen alus on käyttänyt loppuun sille myönnetyn kokonaismäärän. On myös asianmukaista sallia kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuvien alusten ja muiden alusten väliset määrien siirrot edellyttäen, että voidaan osoittaa, ettei muiden alusten poisheittämien saaliiden määrä lisäänny. (14) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (International Council for the Exploration of the Sea, ICES) lausunnon mukaisesti on asianmukaista jatkaa ja tarkistaa tuulenkalan hallinnointijärjestelmää EU:n vesillä, jotka sijaitsevat ICES-alueilla II a ja III a sekä ICES-suuralueella IV. (15) [Täydennetään, kun on kuultu Norjaa] (16) [Täydennetään Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) vuosikokouksen jälkeen]. (17) Kroatian tasavallan liityttyä Euroopan unioniin heinäkuussa 2013 Kroatian kalastusmahdollisuuksia koskevat säännökset sisällytetään tähän asetukseen. (18) [Täydennetään Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevän komission (CCAMLR) vuosikokouksen jälkeen]. (19) Intian valtameren tonnikalakomissio (IOTC) hyväksyi vuonna 2013 vuosikokouksessaan päätöslauselman, jonka tarkoituksena on suojella valkopilkkahaita ja jota sovelletaan IOTC:n luvan saaneiden alusten rekisteriin kuuluviin kalastusaluksiin. Siinä kielletään väliaikaisena pilottitoimenpiteenä valkopilkkahain minkä tahansa osan ja kokonaisen ruhon pitäminen aluksella, jälleenlaivaaminen, purkaminen tai varastoiminen. Päätöslauselmassa määrätään poikkeuksesta, joka koskee pienimuotoista kalastusta lippuvaltionsa yksinomaisilla talousvyöhykkeillä harjoittavilla kalastusaluksilla. (20) [Täydennetään Eteläisen Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön (SPRFMO) vuosikokouksen jälkeen]. (21) Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) jatkoi vuonna 2013 pidetyssä 84. vuosikokouksessaan keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin säilyttämistoimenpiteiden voimassaoloa. Tämän lisäksi IATTC pitää voimassa päätöslauselmansa valkopilkkahaiden suojelusta. Nämä toimenpiteet olisi edelleen saatettava osaksi unionin oikeutta. (22) [Täydennetään Kaakkois-Atlantin kalatalousjärjestön (SEAFO) vuosikokouksen jälkeen]. (23) [Täydennetään Läntisen ja keskisen Tyynenmeren kalastuskomission (WCPFC) vuosikokouksen jälkeen]. (24) [Täydennetään, kun toimenpiteitä on hyväksytty osana Yleissopimus seitivarojen säilyttämisestä ja hallinnoinnista keskisellä Beringinmerellä tehtyä yleissopimusta]. (25) Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi vuonna 2013 pidetyssä 35. vuosikokouksessaan eräiden kantojen vuoden 2014 kalastusmahdollisuudet NAFO-yleissopimusalueen suuralueilla 1–4. Tässä yhteydessä NAFO hyväksyi vuodeksi 2013 menettelyn oliiviturskan TACin korottamiseksi NAFO-osa-alueella 3NO, jos tietyt tämän kannan tilaa koskevat edellytykset täyttyvät. NAFOn sopimuspuoli voi ilmoittaa NAFOn pääsihteerille, että oliiviturskan kannan osalta on todettu tavanomaista suurempia saaliita pyyntiponnistusyksikköä kohti NAFO-osa-alueella 3NO. Jos NAFO vahvistaa vuoden 2014 TACin korotuksen, se olisi saatettava osaksi unionin oikeutta ja asiaankuuluvien jäsenvaltioiden kiintiöitä olisi lisättävä. (26) Asianomaiset alueelliset kalastusjärjestöt hyväksyvät vuoden lopussa eräitä kansainvälisiä toimenpiteitä, joilla vahvistetaan unionille kalastusmahdollisuuksia tai rajoitetaan niitä ja joita aletaan soveltaa ennen tämän asetuksen voimaantuloa. Säännöksiä, joilla tällaiset toimenpiteet saatetaan osaksi unionin oikeutta, on sen vuoksi tarpeen soveltaa taannehtivasti. Koska Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevän toimikunnan (CCAMLR) yleissopimusalueen kalastuskausi alkaa 1 päivänä joulukuuta ja päättyy 30 päivänä marraskuuta ja tietyt kalastusmahdollisuudet tai -kiellot CCAMLR-yleissopimusalueella vahvistetaan 1 päivänä joulukuuta 2013 alkavaksi ajanjaksoksi, tämän asetuksen asiaa koskevia säännöksiä olisi sovellettava kyseisestä päivästä alkaen. Tällainen taannehtiva soveltaminen ei loukkaa luottamuksensuojan periaatetta, koska CCAMLR-yleissopimuksen jäsenet eivät saa kalastaa CCAMLR-yleissopimusalueella ilman lupaa. (27) Unionin Venezuelan bolivariaaniselle tasavallalle, jäljempänä 'Venezuela', antaman julistuksen kalastusmahdollisuuksien myöntämisestä EU:n vesillä Venezuelan lipun alla purjehtiville kalastusaluksille Ranskan Guayanan rannikon talousvyöhykkeellä[17] mukaisesti on tarpeen vahvistaa Venezuelan käytettävissä olevat napsijoiden kalastusmahdollisuudet EU:n vesillä. (28) Jotta voidaan varmistaa yhdenmukainen täytäntöönpano myönnettäessä yksittäiselle jäsenvaltiolle lupa hallinnoida sille myönnettyä pyyntiponnistusta kilowattipäiviin perustuvalla järjestelmällä, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. (29) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, joka koskee lisäpäivien myöntämistä kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen vuoksi, tieteellisen tarkkailijajärjestelmän kattavuuden parantamiseksi sekä laskentataulukkojen vahvistamiseksi merelläolopäivien siirtämistä jäsenvaltion lipun alla purjehtivien kalastusalusten välillä koskevien tietojen keruuta ja toimittamista varten. Täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä asetuksen (EU) N:o 182/2011[18] mukaisesti. (30) Kalastustoimien keskeytymisen välttämiseksi ja unionin kalastajien toimeentulon turvaamiseksi tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2014 lukuun ottamatta pyyntiponnistusrajoituksia koskevia säännöksiä, joita olisi sovellettava 1 päivästä helmikuuta 2014, ja tiettyjä alueita koskevia tiettyjä säännöksiä, joilla olisi oltava erityinen soveltamispäivä. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu, (31) Kalastusmahdollisuuksia käytettäessä olisi kaikilta osin noudatettava sovellettavaa unionin lainsäädäntöä. ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Kohde 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan EU:n vesillä ja tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä EU:n alusten käytettävissä olevien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin kalastusmahdollisuuksiin kuuluvat seuraavat: a) saalisrajoitukset vuodeksi 2014 ja, jos tässä asetuksessa niin täsmennetään, vuodeksi 2015; b) pyyntiponnistusrajoitukset 1 päivän helmikuuta 2014 ja 31 päivän tammikuuta 2015 väliseksi ajaksi; c) tiettyjen CCAMLR-yleissopimusalueen kantojen kalastusmahdollisuudet 1 päivän joulukuuta 2013 ja 30 päivän marraskuuta 2014 väliseksi ajanjaksoksi; d) IATTC-yleissopimusalueen tiettyjen kantojen kalastusmahdollisuudet 32 artiklassa vahvistetuiksi ajanjaksoiksi, ja jos tässä asetuksessa niin täsmennetään, vuodeksi 2015. 2 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin aluksiin: a) EU:n alukset; b) kolmansien maiden alukset EU:n vesillä. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) ’EU:n aluksella’ jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta; b) ’kolmannen maan aluksella’ kolmannen maan lipun alla purjehtivaa ja kolmannessa maassa rekisteröityä kalastusalusta; c) ’EU:n vesillä’ jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II lueteltujen merentakaisten maiden ja alueiden lähivesiä; d) ’kansainvälisillä vesillä’ vesialueita, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; e) ’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kalakannasta vuosittain; f) ’kiintiöllä ’ unionille tai jäsenvaltiolle myönnettyä osuutta TACista; g) ’analyyttisillä arvioinneilla’ kalakannan kehityssuunnan määrällistä arviointia sen biologista tilannetta ja hyödyntämistä koskevien sellaisten tietojen perusteella, jotka tieteellinen tarkastelu on osoittanut riittävän luotettaviksi, jotta tulevaisuuden saalismääriä koskevista vaihtoehdoista voidaan antaa tieteellinen lausunto; h) ’silmäkoolla’ komission asetuksen (EY) N:o 517/2008[19] mukaisesti määritettyä kalaverkkojen silmäkokoa; i) ’EU:n kalastusalusrekisterillä’ rekisteriä, jonka komissio on perustanut asetuksen (EY) N:o 2371/2002 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti; j) ’kalastuspäiväkirjalla’ asetuksen (EY) N:o 1224/2009 14 artiklassa tarkoitettua päiväkirjaa. 4 artikla Kalastusalueet Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä: a) ’ICESin alueilla’ (Kansainvälinen merentutkimusneuvosto) tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 218/2009[20] liitteessä III mainittuja maantieteellisiä alueita; b) ’Skagerrakilla’ tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla; c) ’Kattegatilla’ tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gnibens Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin; d) ’ICES -suuralueen VII toiminnallisella yksiköllä 16’ tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle: – 53°30' N 15°00' W, – 53°30' N 11°00' W, – 51°30' N 11°00' W, – 51°30' N 13°00' W, – 51°00' N 13°00' W, – 51°00' N 15°00' W, – 53°30' N 15 00' W; e) ’Cádizinlahdella’ tarkoitetaan pituuspiirin 7º23'48″ W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IXa; f) ’CECAFin alueilla’ (Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitea) tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2009[21] liitteessä II mainittuja maantieteellisiä alueita. g) ’NAFOn alueilla’ (Koillis-Atlantin kalastuskomitea) tarkoitetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 217/2009[22] liitteessä II mainittuja maantieteellisiä alueita. h) ’SEAFO-yleissopimusalueella’ (Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö) tarkoitetaan kalavarojen säilyttämisestä ja hoidosta Kaakkois-Atlantilla tehdyssä yleissopimuksessa[23] määriteltyä maantieteellistä aluetta; i) ’ICCAT-yleissopimusalueella’ (Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio) tarkoitetaan Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa[24] määriteltyä maantieteellistä aluetta; j) ’CCAMLR-yleissopimusalueella’ (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä käsittelevä toimikunta) tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 601/2004[25] 2 artiklan a alakohdassa määriteltyä maantieteellistä aluetta; k) ’IATTC-yleissopimusalueella’ (Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio) tarkoitetaan Amerikan yhdysvaltojen ja Costa Rican tasavallan välisellä vuoden 1949 yleissopimuksella perustetun Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission vahvistamista koskevassa yleissopimuksessa[26] määriteltyä maantieteellistä aluetta; l) ’IOTC-yleissopimusalueella’ (Intian valtameren tonnikalatoimikunta) tarkoitetaan Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevassa sopimuksessa[27] määriteltyä maantieteellistä aluetta; m) ’SPRFMO-yleissopimusalueella’ (Eteläisen Tyynenmeren alueellinen kalastusjärjestö) tarkoitetaan aavan meren maantieteellistä aluetta, joka sijaitsee etelään linjasta 10oN, CCAMLR-yleissopimusalueen pohjoispuolella, SIOFA-yleissopimusalueen, siten kuin se määritellään Eteläisen Intian valtameren kalastussopimuksessa[28], itäpuolella ja Etelä-Amerikan valtioiden lainkäyttövaltaan kuuluvien kalastusalueiden länsipuolella; n) ’WCPFC-yleissopimusalueella’ (Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio) tarkoitetaan laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevassa yleissopimuksessa[29] määriteltyä maantieteellistä aluetta; o) ’Beringinmeren aavalla merellä’ tarkoitetaan Beringinmerellä olevaa aavan meren maantieteellistä aluetta, joka sijaitsee yli 200 meripeninkulman etäisyydellä perusviivoista, joista Beringinmeren rannikkovaltioiden aluemeren leveys mitataan. p) ’IATTC:n ja WCPFC:n päällekkäisalueella’ tarkoitetaan seuraavien rajaamaa maantieteellistä aluetta: – pituuspiiri 150° W – pituuspiiri 130° W – leveyspiiri 4° S – leveyspiiri 50° S. II OSASTO EU:N ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET I luku Yleiset säännökset 5 artikla TACit ja niiden jakaminen 1. EU:n alusten TACit EU:n vesillä tai tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä ja näiden TACien jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tapauksen mukaan niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä I. 2. EU:n aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I vahvistettujen TACien rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusalueella tämän asetuksen 14 artiklassa ja liitteessä III sekä asetuksessa (EY) N:o 1006/2008[30] ja sen täytäntöönpanosäännöksissä säädetyin edellytyksin. 3. ICES-alueilla IIa, IIIa ja IV sijaitsevien EU:n vesien tuulenkalakantoja varten liitteessä I A vahvistetun erityisedellytyksen soveltamiseksi sovelletaan liitteessä II D määriteltyjä kalastuksenhoitoalueita. 6 artikla Jäsenvaltioiden määrittämät TACit 1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on määritettävä tiettyjen kalakantojen TACit. Kyseiset kannat yksilöidään liitteessä I. 2. Jäsenvaltioiden määrittämien TACien on a) oltava johdonmukaiset yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen, erityisesti kalakannan kestävän hyödyntämisen periaatteen, kanssa; sekä b) johdettava i) todennäköisimmin kannan hyödyntämiseen kestävän enimmäistuoton mukaisesti vuodesta 2015 alkaen, jos analyyttisia arvioita on saatavilla; ii) kannan hyödyntämiseen kalastuksenhoidon ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, jos analyyttisia arvioita ei ole saatavilla tai ne ovat puutteellisia. 3. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2014 esitettävä komissiolle seuraavat tiedot: a) hyväksytyt TACit; b) asianomaisen jäsenvaltion keräämät ja arvioimat tiedot, joihin hyväksytyt TACit perustuvat; c) yksityiskohtaiset tiedot siitä, miten hyväksytyt TACit noudattavat 2 kohtaa. 7 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Niihin kalakantoihin, joille on vahvistettu TACit, kuuluvia kaloja saadaan pitää aluksella tai purkaa aluksesta ainoastaan, jos a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla aluksilla, joilla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai b) saaliit ovat osa EU:n kiintiötä, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä EU:n kiintiö ole täyttynyt. 8 artikla Pyyntiponnistusrajoitukset 1. Helmikuun 1 päivästä 2014 31 päivään tammikuuta 2015 sovelletaan seuraavia pyyntiponnistustoimenpiteitä: a) Kattegatin, Skagerrakin ja ICES-alueen IIIa sen osan, joka ei kuulu Skagerrakiin eikä Kattegatiin, ICES-suuralueen IV ja ICES-alueiden VIa, VIIa ja VIId sekä ICES-alueilla IIa ja Vb sijaitsevien EU:n vesien turska-, meriantura- ja punakampelakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II A; b) ICES-alueiden VIIIc ja IXa, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan ja keisarihummerin elvyttämisessä sovelletaan liitettä II B; c) ICES-alueen VIIe merianturakannan hoidossa sovelletaan liitettä II C. 9 artikla Saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset syvänmerenkalastuksessa 2. Grönlanninpallakseen sovelletaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2347/2002[31] 3 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään syvänmeren kalastuslupaa koskevasta vaatimuksesta. Grönlanninpallaksen pyyntiin, aluksella pitämiseen, jälleenlaivaukseen ja aluksesta purkamiseen sovelletaan mainitussa artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alusten, joilla on asetuksen (EY) N:o 2347/2002 3 artiklassa tarkoitettu syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistus mitattuna kilowattipäivinä poissa satamasta ei vuoden 2014 osalta ole yli 65 prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräisestä vuotuisesta pyyntiponnistuksesta kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa tai joilla pyydettiin kyseisen asetuksen liitteissä I ja II lueteltuja syvänmeren lajeja. Tätä kohtaa sovelletaan vain kalastusmatkoihin, joilla on pyydetty yli 100 kilogrammaa muita syvänmeren lajeja kuin kultakuoretta. 10 artikla Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityiset säännökset 1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset ja uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 1006/2008 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät uudelleen jakamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; e) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät; f) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. g) tämän asetuksen 20 artiklan mukaiset kiintiön siirrot ja vaihdot. 2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACia, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa sovelletaan kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä I toisin säädetä. 11 artikla Kalastuskieltokaudet 1. On kiellettyä kalastaa tai pitää aluksella Porcupinematalikolla 1 päivän toukokuuta ja 31 päivän toukokuuta 2014 välisenä aikana seuraavia lajeja: turska, lasikampelat, merikrotti, kolja, valkoturska, kummeliturska, keisarihummeri, punakampela, lyyraturska, seiti, rauskut, meriantura, keila, tylppäpyrstömolva, molva ja piikkihai. Tämän kohdan soveltamiseksi Porcupinematalikolla tarkoitetaan maantieteellistä aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle: Piste || Leveysaste || Pituusaste 1 || 52°27' N || 12°19' W 2 || 52°40' N || 12°30' W 3 || 52°47' N || 12°39,600' W 4 || 52°47' N || 12°56' W 5 || 52°13,5' N || 13°53,830' W 6 || 51°22' N || 14°24' W 7 || 51°22' N || 14°03' W 8 || 52°10' N || 13°25' W 9 || 52°32' N || 13°07,500' W 10 || 52°43' N || 12°55' W 11 || 52°43' N || 12°43' W 12 || 52°38,800' N || 12°37' W 13 || 52°27' N || 12°23' W 14 || 52°27' N || 12°19' W Ensimmäisestä alakohdasta poiketen kulku Porcupinematalikon kautta niin, että aluksella on kyseisessä kohdassa tarkoitettua lajia, on sallittua asetuksen (EY) N:o 1224/2009 50 artiklan 3, 4 ja 5 kohdan mukaisesti. 2. Pohjatroolilla, nuotalla tai vastaavalla vedettävällä pyydyksellä, jonka silmäkoko on alle 16 mm, harjoitettava tuulenkalan kaupallinen kalastus kielletään 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta 2014 sekä 1 päivän elokuuta ja 31 päivän joulukuuta 2014 väliseksi ajaksi. Edellisessä alakohdassa vahvistettua kieltoa sovelletaan kolmansien maiden aluksiin, joilla on lupa pyytää tuulenkalaa ICES-suuralueella IV sijaitsevilla EU:n vesillä, jollei toisin ole mainittu. 12 artikla Kiellot 1. Kielletään EU:n kalastusaluksia pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja: d) jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) kaikilla vesillä; e) sillihai (Lamna nasus) kaikilla vesillä, ellei tämän asetuksen liitteessä I A toisin säädetä; f) merienkeli (Squatina squatina) EU:n vesillä; g) silorausku (Dipturus batis) ICES-alueella IIa sekä ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä; h) aaltorausku (Raja undulata) ja pullonokkarausku (Raja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä; i) kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä; j) paholaisrausku (Manta birostris) kaikilla vesillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen. 13 artikla Tietojen toimittaminen Kun jäsenvaltiot toimittavat komissiolle pyydettyjen kantojen purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I säädettyjä kantojen koodeja. II luku Lisäkalastusmahdollisuudet aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen 14 artikla Lisäkalastusmahdollisuudet 1. Jäsenvaltiot voivat myöntää tiettyjen kantojen lisäkalastusmahdollisuuksia niiden lipun alla purjehtiville aluksille, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen. Kyseiset kannat yksilöidään liitteessä I. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lisäkalastusmahdollisuudet eivät saa ylittää liitteessä I vahvistettua kokonaismäärää prosentuaalisena osuutena kyseiselle jäsenvaltiolle jaetusta kiintiöstä. 15 artikla Lisäkalastusmahdollisuuksia koskevat edellytykset 1. Edellä 14 kohdassa tarkoitettujen lisäkalastusmahdollisuuksien on oltava seuraavien edellytysten mukaisia: a) alus käyttää kameravalvontaa yhdistettynä anturijärjestelmään, joka tallentaa kaikki aluksella tapahtuvat kalastus- ja käsittelytoimet; b) yksittäiselle alukselle, joka osallistuu kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen, myönnetyt lisäkalastusmahdollisuudet eivät saa ylittää seuraavia rajoituksia: i) 75 prosenttia kyseisen kannan poisheitetyistä määristä, joiden asianomainen jäsenvaltio arvioi aiheutuvan sen alustyypin osalta, johon lisäkalastusmahdollisuudet saanut yksittäinen alus kuuluu; ii) 30 prosenttia alukselle ennen koekalastukseen osallistumista osoitetusta kalastusmahdollisuuksien määrästä; c) kaikki aluksen sellaisesta kannasta, jolle on myönnetty lisäkalastusmahdollisuuksia, saamat saaliit, neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98[32] liitteessä XII määriteltyä purkamisen alamittaa pienemmät kalat mukaan luettuina, on luettava alukselle osoitettuun määrään 14 artiklan mukaisilla lisäkalastusmahdollisuuksilla korotettuna; d) kun alus on käyttänyt sille tietyn kannan osalta osoitetut kalastusmahdollisuudet lisäkalastusmahdollisuudet mukaan lukien kokonaisuudessaan, aluksen on lopetettava kaikki kalastustoimet asianomaisella TAC-alueella; e) jäsenvaltiot voivat sellaisten kantojen osalta, joihin tätä artiklaa voidaan soveltaa, sallia aluskohtaisen määrän tai sen osan siirtoja muilta aluksilta kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuville aluksille edellyttäen, että voidaan osoittaa, että muiden alusten poisheittämien saaliiden määrä ei lisäänny. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdan b alakohdan i alakohdassa säädetään, jäsenvaltio voi poikkeuksellisesti jakaa lippunsa alla purjehtivalle alukselle lisäkalastusmahdollisuuksia, joiden määrä ylittää 75 prosenttia kyseisen kannan poisheitetyistä määristä, joita asianomainen jäsenvaltio arvioi aiheutuvan sen alustyypin osalta, johon lisäkalastusmahdollisuudet saanut yksittäinen alus kuuluu, jos a) kyseisen kannan arvioitujen poisheitettävien saaliiden osuus on asianomaisen alustyypin osalta alle 10 prosenttia; b) tällaisen aluksen osallistuminen on tärkeää, jotta voidaan arvioida kameravalvontajärjestelmän hyödyllisyyttä valvontatarkoituksissa; c) kaikkien koekalastukseen osallistuvien alusten kyseisen kannan poisheitettäville saaliille asetettu 75 prosentin enimmäismäärä ei ylity. 3. Jäsenvaltioiden on ennen 14 kohdassa tarkoitettujen lisäkalastusmahdollisuuksien myöntämistä toimitettava komissiolle seuraavat tiedot: a) luettelo lippunsa alla purjehtivista aluksista, jotka osallistuvat kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen; b) erittely aluksille asennetuista sähköisistä etävalvontalaitteista; c) kyseisten alusten käyttämien pyydysten kapasiteetti, tyyppi ja erittely; d) arvioidut poisheitettävät saaliit kunkin koekalastukseen osallistuvan alustyypin osalta; e) saalismäärät, jotka koekalastukseen osallistuvat alukset ovat saaneet asiaankuuluvan TACin alaisesta kannasta vuonna 2013. 16 artikla Henkilötietojen käsittely Jos 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehdyt tallenteet merkitsevät direktiivissä 95/46/EY tarkoitettua henkilötietojen käsittelyä, mainittua direktiiviä sovelletaan tällaisten tietojen käsittelyyn. 17 artikla Lisäkalastusmahdollisuuksien peruuttaminen Jos jäsenvaltio havaitsee, että kaikki kalastustiedot kirjaavaan koekalastukseen osallistuva alus jättää täyttämättä 15 artiklassa säädetyt edellytykset, sen on viipymättä peruutettava kyseiselle alukselle jaetut lisäkalastusmahdollisuudet ja kiellettävä sen osallistuminen koekalastukseen loppuvuodeksi 2014. 18 artikla Poisheitettyjen määrien arvioita koskeva tieteellinen arviointi Komissio voi 15 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa säädetyn vaatimuksen täytäntöönpanon valvomiseksi edellyttää, että tätä lukua soveltava jäsenvaltio toimittaa arvionsa kunkin alustyypin aiheuttamien poisheitettyjen saaliiden määrästä tieteelliselle neuvoa-antavalle elimelle arviointia varten. Jos tällaista arviota ei ole saatavilla, asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kyseisen vaatimuksen noudattamisen edellyttämät toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle. III luku Kalastusluvat kolmansien maiden vesillä 19 artikla Kalastusluvat 1. Kolmannen maan vesillä kalastavien EU:n alusten kalastuslupien enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä III. 2. Jos jäsenvaltio siirtää asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan perusteella kiintiönsä toiselle jäsenvaltiolle, jäljempänä 'kiintiöiden vaihto', liitteessä III mainituilla kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen kalastuslupien siirto, ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä III vahvistettua kalastuslupien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää. IV luku Kalastusmahdollisuudet alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vesillä 20 artikla Kiintiöiden siirrot ja vaihdot 1. Jos alueellisen kalastuksenhoitojärjestön säännöissä sallitaan kiintiöiden siirrot ja vaihdot alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sopimuspuolten välillä, jäsenvaltio, jäljempänä 'kyseinen jäsenvaltio', voi keskustella alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sopimuspuolen kanssa ja tapauksen mukaan vahvistaa aiottua kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevan mahdollisen linjan. 2. Komissio voi kyseisen jäsenvaltion ilmoituksen saatuaan hyväksyä aiottua kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevan mahdollisen linjan, josta kyseinen jäsenvaltio on keskustellut alueellisen kalastuksenhoitojärjestön kyseisen sopimuspuolen kanssa. Sen jälkeen komissio välittää ilman aiheetonta viivytystä tällaista kiintiön siirtoa tai vaihtoa koskevaan sitoumukseen suostumisen alueellisen kalastusjärjestön kyseiselle sopimuspuolelle. Komissio ilmoittaa sitten sovitusta kiintiön siirrosta tai vaihdosta alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sihteeristölle tuon järjestön sääntöjen mukaisesti. 3. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille sovitusta kiintiön siirrosta tai vaihdosta. 4. Kiintiön siirron tai vaihdon perusteella alueellisen kalastusjärjestön sopimuspuolelta saatuja tai sille siirrettyjä kalastusmahdollisuuksia pidetään kyseiselle jäsenvaltiolle jaettuina taikka siltä vähennettyinä kalastusmahdollisuuksina siitä hetkestä alkaen, kun kiintiön siirto tai vaihto tulee voimaan alueellisen kalastusjärjestön kyseisen sopimuspuolen kanssa tehdyn sopimuksen ehtojen mukaisesti tai asianomaisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sääntöjen mukaisesti, tapauksen mukaan. Tällainen kiintiön siirto tai vaihto ei saa kuitenkaan muuttaa kalastustoimintaa koskevan suhteellisen vakauden periaatteen mukaista nykyistä jakoperustetta kalastusmahdollisuuksien jakamiseksi jäsenvaltioiden välillä. 1 JAKSO ICCAT-YLEISSOPIMUSALUE 21 artikla Tonnikalan kalastus-, kasvatus- ja lihotuskapasiteetin rajoittaminen 1. Sellaisten vapapyydyksiä käyttävien EU:n alusten ja uisteluveneiden lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja Itä-Atlantilla, rajoitetaan liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisesti. 2. Sellaisten pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien EU:n alusten lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 2 kohdan mukaisesti. 3. Sellaisten tonnikalaa Adrianmerellä kasvatustarkoituksiin pyytävien EU:n alusten lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja, rajoitetaan liitteessä IV olevan 3 kohdan mukaisesti. 4. Sellaisten kalastusalusten lukumäärä ja kokonaisbruttovetoisuus, joilla on lupa kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa tai purkaa tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 4 kohdan mukaisesti. 5. Itä-Atlantilla ja Välimerellä harjoitettavassa tonnikalan kalastuksessa käytettävien rysien lukumäärä rajoitetaan liitteessä IV olevan 5 kohdan mukaisesti. 6. Tonnikalan kasvatus- ja lihotuskapasiteetti sekä pyydetyn luonnonvaraisen tonnikalan enimmäismäärä, joka voidaan myöntää laitoksille Itä-Atlantilla ja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 6 kohdan mukaisesti. 22 artikla Virkistys- ja urheilukalastus Jäsenvaltioiden on jaettava niille liitteessä I D jaetuista kiintiöistä erityinen kiintiö tonnikalan virkistys- ja urheilukalastukseen. 23 artikla Hait 1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa isosilmäkettuhain (Alopias superciliosus) osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa. 2. Alopias-sukuun (Alopias spp.) kuuluvien kettuhaiden kohdennettu kalastus on kiellettyä. 3. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa Sphyrnidae-heimoon kuuluvan vasarahain (nuijahaita (Sphyrna Tiburo) lukuun ottamatta) osaa tai kokonaista ruhoa ICCAT-yleissopimusalueella harjoitetun kalastuksen yhteydessä. 4. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa valkopilkkahain (Carcharhinus longimanus) osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa. 5. On kiellettyä pitää aluksella haukkahaita (Carcharhinus falciformis) missään kalastusmuodossa. 2 JAKSO CCAMLR-YLEISSOPIMUSALUE 24 artikla Kiellot ja saalisrajoitukset 1. Liitteessä V olevassa A osassa mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa osassa vahvistetuilla alueilla ja siinä vahvistettuina ajanjaksoina. 2. Koekalastuksessa sovelletaan liitteessä V olevassa B osassa vahvistettuja TACeja ja sivusaalisrajoituksia mainitussa osassa ilmoitetuilla suuralueilla. 25 artikla Koekalastus 1. Vuonna 2014 vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n komission jäseniä, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan. Jos tällainen jäsenvaltio aikoo osallistua tällaiseen kalastukseen, sen on ilmoitettava tästä CCAMLR:n sihteeristölle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 ja 7 a artiklan mukaisesti ja joka tapauksessa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2014. 2. TACeja ja sivusaaliita koskevat rajoitukset FAO-suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1, 58.4.2 ha 58.4.3a osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoisille tutkimusalueille (SSRU) kullakin suuralueella ja alueella vahvistetaan liitteessä V olevassa B osassa. Kalastus SSRU-alueella on lopetettava, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn TACin, eikä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana. 3. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3a kalastus on kuitenkin kielletty alle 550 metrin syvyydessä. 26 artikla Etelänkrillin kalastaminen kalastuskaudella 2014/2015 1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n komission jäseniä, saavat kalastaa etelänkrilliä (Euphasia superba) CCAMLR-yleissopimusalueella kalastuskaudella 2014/2015. Jos tällainen jäsenvaltio aikoo kalastaa etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, sen on ilmoitettava tästä CCAMLR:n sihteeristölle asetuksen (EY) N:o 601/2004 5 a artiklan mukaisesti, ja sen on ilmoitettava komissiolle joka tapauksessa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2014 a) aikomuksestaan kalastaa etelänkrilliä, käyttäen liitteessä V olevassa C osassa vahvistettua lomaketta; b) verkkotyypistä, käyttäen liitteessä V olevassa D osassa vahvistettua lomaketta. 2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on oltava asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot kustakin aluksesta, jolle jäsenvaltio aikoo antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen. 3. Jäsenvaltion, joka aikoo kalastaa etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, on ilmoitettava aikomuksestaan tehdä niin vain sellaisten luvan saaneiden alusten osalta, jotka joko purjehtivat niiden lipun alla ilmoitusajankohtana tai purjehtivat toisen CCAMLR-jäsenen lipun alla, mutta joiden oletetaan purjehtivan kalastusajankohtana kyseisen jäsenvaltion lipun alla. 4. Jäsenvaltiot saavat antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen muilla kuin tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti CCAMLR:n sihteeristölle ilmoitetuilla aluksilla, jos luvan saanut alus on perustelluista toiminnallisista syistä tai ylivoimaisen esteen johdosta estynyt osallistumasta. Tällöin asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä heti CCAMLR:n sihteeristölle ja komissiolle sekä annettava a) yksityiskohtaiset tiedot suunnitellusta korvaavasta aluksesta tai suunnitelluista korvaavista aluksista, mukaan lukien asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot; b) täydellinen selvitys syistä, joilla aluksen korvaaminen perustellaan, sekä asianmukaiset tätä tukevat todisteet tai lisätiedot. 5. Jäsenvaltiot eivät saa antaa kumpaankaan CCAMLR:n laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta (LIS-kalastusta) harjoittavien alusten luetteloon kirjatuille aluksille lupaa osallistua etelänkrillin kalastukseen. 3 JAKSO IOTC-YLEISSOPIMUSALUE 27 artikla IOTC-yleissopimusalueella kalastavien alusten kalastuskapasiteetin rajoittaminen 1. Trooppisia tonnikaloja pyytävien EU:n alusten enimmäismäärä IOTC-yleissopimusalueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena vahvistetaan liitteessä VI olevassa 1 kohdassa. 2. Miekkakalaa (Xiphias gladius) ja valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) pyytävien EU:n alusten enimmäismäärä IOTC-yleissopimusalueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena vahvistetaan liitteessä VI olevassa 2 kohdassa. 3. Jäsenvaltiot voivat jakaa uudelleen 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin kalastuksiin osoitettuja aluksia näiden kalastusten kesken, jos ne voivat osoittaa komissiolle, ettei tämä muutos johda kyseisten kalakantojen pyyntiponnistuksen lisääntymiseen. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos niiden laivastoon ehdotetaan kapasiteetin siirtoa, siirrettävät alukset kuuluvat IOTC:n alusrekisteriin tai muiden alueellisten tonnikalan kalastusjärjestöjen alusrekisteriin. Tämän lisäksi aluksia, jotka on merkitty alueellisen kalastusjärjestön laatimaan LIS-kalastusta harjoittavien alusten (LIS-alukset) luetteloon, ei saa siirtää. 5. IOTC:n käsiteltäväksi annettujen kehityssuunnitelmien täytäntöönpanon huomioon ottamiseksi jäsenvaltiot voivat lisätä kalastuskapasiteettiaan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuista enimmäismääristä ainoastaan kyseisissä suunnitelmissa asetetuissa rajoissa. 28 artikla Hait 1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa mihin tahansa Alopiidae-heimon lajiin kuuluvan isosilmäkettuhain osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa. 2. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa valkopilkkahain (Carcharhinus longimanus) osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa, lukuun ottamatta lippuvaltionsa yksinomaisilla talousvyöhykkeillä kokonaispituudeltaan enintään 24 metriä pitkillä kalastusaluksilla harjoitettavaa kalastusta ja edellyttäen, että näin pyydetty saalis menee ainoastaan paikalliseen kulutukseen. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen. 4 JAKSO SPRFMO-YLEISSOPIMUSALUE 29 artikla Pelaginen kalastus – kapasiteetin rajoittaminen Jäsenvaltioiden, jotka ovat harjoittaneet vuosina 2007, 2008 tai 2009 aktiivisesti pelagista kalastusta SPRFMO-yleissopimusalueella, on rajoitettava lippunsa alla purjehtivien ja pelagisia kantoja vuonna 2014 pyytävien alusten bruttotonneina ilmaistu kokonaisvetoisuus kyseisellä alueella yhteensä 78 600 bruttotonniin.” 30 artikla Pelaginen kalastus – TACit 1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat aktiivisesti harjoittaneet 29 artiklassa tarkoitettua pelagista kalastusta SPRFMO-yleissopimusalueella vuosina 2007, 2008 tai 2009, voivat pyytää pelagisia kantoja tällä alueella liitteessä I J vahvistettujen TACien mukaisesti. 2. Liitteessä I J vahvistettuja kalastusmahdollisuuksia saa käyttää vain, jos jäsenvaltiot lähettävät luettelon aluksista, jotka harjoittavat aktiivisesti kalastusta tai saaliiden jälleenlaivausta SPRFMO-yleissopimusalueella, sekä alusten satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) tietueet, kuukausittaiset saalisraportit ja, jos ne ovat käytettävissä, satamakäyntejä koskevat tiedot viimeistään seuraavan kuukauden viidentenä päivänä komissiolle, joka toimittaa tiedot SPRFMO:n sihteeristölle. 31 artikla Pohjakalastus Jäsenvaltioiden, joilla on pohjakalastusta koskevaa kirjattua pyyntiponnistusta tai saalista SPRFMO-yleissopimusalueella 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2006 väliseltä ajalta, on rajoitettava pyyntiponnistuksensa tai saaliinsa a) saalistasoa tai pyyntiponnistusta kuvastavien muuttujien keskitasolle kyseisellä ajanjaksolla; sekä b) ainoastaan niihin SPRFMO-yleissopimusalueen osiin, joilla on harjoitettu pohjakalastusta jollakin aikaisemmalla kalastuskaudella. 5 JAKSO IATTC-YLEISSOPIMUSALUE 32 artikla Kurenuottakalastus 1. Kielletään kurenuotta-aluksilta keltaevätonnikalan (Thunnus albacares), isosilmätonnikalan (Thunnus obesus) ja boniitin (Katsuwonus pelamis) kalastus a) 29 päivästä heinäkuuta 28 päivään syyskuuta 2014 tai 18 päivästä marraskuuta 2014 18 päivään tammikuuta 2015 alueella, jota rajaavat – Amerikan Tyynenmerenpuoliset rannikot, – pituuspiiri 150° W – leveyspiiri 40° N, – leveyspiiri 40° S; b) 29 päivästä syyskuuta 29 päivään lokakuuta 2014 alueella, jota rajaavat – pituuspiiri 96° W – pituuspiiri 110° W – leveyspiiri 4° N, – leveyspiiri 3° S. 2. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava valitsemansa 1 kohdassa tarkoitettu kalastuskieltokausi komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2014. Asianomaisten jäsenvaltioiden kaikkien kurenuotta-alusten on valittuna kautena lopetettava kurenuotalla kalastaminen 1 kohdassa määritetyillä alueilla. 3. IATTC-yleissopimusalueella tonnikalaa pyytävien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja sen jälkeen purettava aluksesta tai jälleenlaivattava kaikki keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin saaliit. 4. Edellä olevaa 3 kohtaa ei sovelleta a) kun kala katsotaan ihmisravinnoksi soveltumattomaksi muun syyn kuin koon takia; tai b) kalastusmatkan viimeisellä osuudella, kun aluksella voi olla riittämättömästi tilaa kaikkien kyseisellä kalastusmatkalla saaliiksi saatujen tonnikalojen sijoittamiseksi. 5. On kiellettyä pyytää valkopilkkahaita (Carcharhinus longimanus) IATTC-yleissopimusalueella ja pitää aluksella, jälleenlaivata, varastoida, saattaa myyntiin, myydä tai purkaa aluksesta valkopilkkahain osaa tai kokonaista ruhoa tuolla alueella. 6. Edellä 5 kohdassa tarkoitettua lajia ei saa vahingoittaa, jos se saadaan sattumalta saaliiksi. Aluksen käyttäjien on päästettävä kyseisen lajin yksilöt heti takaisin mereen sekä a) kirjattava takaisin päästettyjen yksilöiden lukumäärä ja tila (kuollut vai elävä); b) ilmoitettava a alakohdassa tarkoitetut tiedot sille jäsenvaltiolle, jonka kansalaisia he ovat. Jäsenvaltioiden on välitettävä nämä tiedot komissiolle viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2014. 6 JAKSO SEAFO-YLEISSOPIMUSALUE 33 artikla Syvänmerenhaiden kalastuksen kieltäminen Seuraavien syvänmerenhaiden kohdennettu kalastus kielletään SEAFO-yleissopimusalueella: – rauskut (Rajidae), – piikkihai (Squalus acanthias), – pikkuhai (Etmopterus bigelowi), – pikkuhai (Etmopterus brachyurus), – isovalohai (Etmopterus princeps), – pehmovalohai (Etmopterus pusillus), – kissahai (Apristurus manis), – samettipiikkihai (Scymnodon squamulosus), – Selachimorpha-ylälahkon syvänmerenhait. 7 JAKSO WCPFC-YLEISSOPIMUSALUE 34 artikla Isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan, boniitin ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan kalastukselle asetetut edellytykset 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kurenuotta-aluksille, jotka pyytävät isosilmätonnikalaa (Thunnus obesus), keltaevätonnikalaa (Thunnus albacares) ja boniittia (Katsuwonus pelamis) WCPFC-yleissopimuksen alueella, joka sijaitsee leveyspiirien 20º N and 20º S välillä aavalla merellä, myönnettyjen kalastuspäivien lukumäärä ei lisäänny. 2. EU:n alukset eivät saa pyytää eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalaa (Thunnus alalunga) WCPFC-yleissopimusalueella leveyspiirin 20º S eteläpuolella. 35 artikla Kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä harjoitettavassa kalastuksessa noudatettava kalastuskieltoalue 1. WCPFC-yleissopimusalueen osassa, joka sijaitsee leveyspiirien 20º N ja 20º S välisellä alueella, kielletään 1 päivän heinäkuuta 2014 kello 00.00 ja 31 päivän lokakuuta 2014 kello 24.00 välisenä aikana kurenuotta-aluksilta kalastustoiminta kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä. Kyseisenä aikana kurenuotta-alus saa harjoittaa kalastustoimintaa mainitussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa vain, jos aluksella on tarkkailija, joka valvoo, ettei alus millään hetkellä a) käytä tai huolla kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitettua välinettä tai siihen liittyvää elektronista laitetta; b) pyydä parvia kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa kalastavien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja purettava tai jälleenlaivattava kaikki isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan ja boniitin saaliit. 3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta a) kalastusmatkan viimeisellä osuudella, jos aluksella ei ole riittävästi tilaa kaikkien kalojen sijoittamiseksi; b) kun kala on ihmisravinnoksi soveltumatonta muun syyn kuin koon takia; tai c) pakastuslaitteistossa olevan vakavan toimintahäiriön sattuessa. 36 artikla IATTC:n ja WCPFC:n päällekkäisalue 1. Alusten, jotka on merkitty ainoastaan WCPFC:n rekisteriin, on noudatettava 34–37 artiklassa säädettyjä toimenpiteitä kalastaessaan 4 artiklan p alakohdassa määritellyllä IATTC:n ja WCPFC:n päällekkäisalueella. 2. Alusten, jotka on merkitty sekä WCPFC:n että IATTC:n rekisteriin, ja alusten, jotka on merkitty ainoastaan IATTC:n rekisteriin, on noudatettava 32 artiklan 1 kohdan a alakohdassa ja 2–6 kohdassa säädettyjä toimenpiteitä kalastaessaan 4 artiklan n alakohdassa määritellyllä IATTC:n ja WCPFC:n päällekkäisalueella. 37 artikla Miekkakalan kalastukseen luvan saaneiden EU:n alusten lukumäärän rajoittaminen WCPFC-yleissopimusalueella linjan 20° S eteläpuolella sijaitsevilla alueilla miekkakalan (Xiphias gladius) kalastukseen luvan saaneiden EU:n alusten enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä VII. 8 JAKSO BERINGINMERI 38 artikla Kalastuskielto Beringinmeren aavalla merellä Alaskanseidin (Theragra chalcogramma) kalastus Beringinmeren aavalla merellä on kiellettyä. III OSASTO KOLMANSIEN MAIDEN ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET EU:N VESILLÄ 39 artikla TACit Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää EU:n vesillä saaliita tämän asetuksen liitteessä I vahvistettujen TACien rajoissa sekä tässä asetuksessa ja asetuksen (EY) N:o 1006/2008 III luvussa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 40 artikla Kalastusluvat 1. EU:n vesillä kalastavien kolmansien maiden alusten kalastuslupien enimmäismäärä vahvistetaan liitteessä VIII. 2. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu TACit, paitsi jos saaliit on pyydetty kolmannen maan aluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt. 41 artikla Kiellot 1. Kolmansien maiden kalastusaluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja: a) jättiläishai (Cetorhinus maximus) ja valkohai (Carcharodon carcharias) EU:n vesillä; b) merienkeli (Squatina squatina) EU:n vesillä; c) silorausku (Dipturus batis) ICES-alueella IIa sekä ICES-suuralueilla III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä; d) aaltorausku (Raja undulata) ja pullonokkarausku (Raja alba) ICES-suuralueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä; e) sillihai (Lamna nasus) EU:n vesillä; f) kitararauskut (Rhinobatidae) ICES-suuralueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä; g) paholaisrausku (Manta birostris) EU:n vesillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja lajeja ei saa vahingoittaa, jos ne saadaan sattumalta saaliiksi. Yksilöt on päästettävä heti takaisin mereen. 42 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014. Sen 8 artiklaa sovelletaan kuitenkin 1 päivästä helmikuuta 2014. Asetuksen 24, 25 ja 26 artiklassa vahvistettuja kalastusmahdollisuuksia koskevia säännöksiä ja CCAMLR-yleissopimusaluetta koskevia liitteitä I E ja V sovelletaan niissä mainituista päivistä alkaen. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITELUETTELO LIITE I: EU:n aluksiin sovellettavat TACit alueilla, joilla on TACeja, lajeittain ja alueittain LIITE I A: Skagerrak, Kattegat, ICES-suuralueet I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII ja XIV, EU:n vedet CECAF:n alueella, Ranskan Guyanan vedet LIITE I B: Koillis-Atlantti ja Grönlanti, ICES-suuralueet I, II, V, XII ja XIV sekä Grönlannin vedet NAFO-alueella 1 LIITE I C: Luoteis-Atlantti – NAFO-yleissopimusalue LIITE I D: Laajasti vaeltavat kalakannat – Kaikki alueet LIITE I E: Antarktis – CCAMLR-yleissopimusalue LIITE I F: Kaakkois-Atlantti – SEAFO-yleissopimusalue LIITE I G: Sinievätonnikala – Kaikki alueet LIITE I H: WCPFC-yleissopimusalue LIITE I J: SPRFMO-yleissopimusalue LIITE II A: Alusten pyyntiponnistukset ICES-alueiden IIIa, VIa, VIIa ja VIId, ICES-suuralueen IV sekä ICES-alueilla IIa ja Vb sijaitsevien EU:n vesien tiettyjen turska-, punakampela- ja merianturakantojen hoidon yhteydessä LIITE II B: Alusten pyyntiponnistukset tiettyjen etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvyttämisen yhteydessä ICES-alueilla VIIIc ja IXa Cádizinlahtea lukuun ottamatta LIITE II C: Alusten pyyntiponnistukset Englannin kanaalin länsiosan merianturakantojen hoidon yhteydessä ICES-alueella VIIe LIITE II D: Tuulenkalan kalastuksenhoitoalueet ICES-alueilla IIa ja IIIa sekä ICES-suuralueella IV LIITE III: Kolmansien maiden vesillä kalastavien EU:n alusten kalastuslupien enimmäismäärät LIITE IV: ICCAT-yleissopimusalue LIITE V: CCAMLR-yleissopimusalue LIITE VI: IOTC-yleissopimusalue LIITE VII: WCPFC-yleissopimusalue LIITE VIII: EU:n vesillä kalastavien kolmansien maiden alusten kalastuslupia koskevat määrälliset rajoitukset [1] Ks. erityisesti asiakirja ”General Context of ICES Advice” seuraavassa osoitteessa: http://www.ices.dk/sites/pub/Publication%20Reports/Advice/2013/2013/1.2_General_context_of_ICES_advice_2013_June.pdf [2] Ehdotus – Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus yhteisestä kalastuspolitiikasta, KOM(2011) 425 lopullinen. [3] Neuvoston asetus (EY) N:o 1342/2008, annettu 18 päivänä joulukuuta 2008, turskakantoja ja turskakantoja hyödyntävää kalastustoimintaa koskevan pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta (’turskasuunnitelma’). [4] Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, annettu 20 päivänä joulukuuta 2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa (EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59). [5] Etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella sekä kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla annetun asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta 20 päivänä joulukuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2166/2005 (EUVL L 345, 28.12.2005, s. 5). [6] Monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta merianturakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Englannin kanaalin länsiosassa 7 päivänä toukokuuta 2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 509/2007 (EUVL L 122, 11.5.2007, s. 7). [7] Punakampela- ja merianturakantoja hyödyntävää kalastusta koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta Pohjanmerellä 11 päivänä kesäkuuta 2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 676/2007 (EUVL L 157, 19.6.2007, s. 1). [8] Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan ja mainittua kalakantaa hyödyntävien kalastusten monivuotisesta suunnitelmasta 18 päivänä joulukuuta 2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1300/2008 (EUVL L 344, 20.12.2008, s. 6). [9] Turskakantoja ja turskakantoja hyödyntävää kalastustoimintaa koskevan pitkän aikavälin suunnitelman vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 423/2004 kumoamisesta 18 päivänä joulukuuta 2008 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1342/2008 (EUVL L 348, 24.12.2008, s. 20). [10] Tonnikalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta Itä-Atlantilla ja Välimerellä, asetuksen (EY) N:o 43/2009 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 1559/2007 kumoamisesta 6 päivänä huhtikuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 302/2009 (EUVL L 96, 15.4.2009, s. 1). [11] Pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 811/2004 (EUVL L 150, 30.4.2004, s. 1). [12] Monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta merianturakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Biskajanlahdella 23 päivänä helmikuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 388/2006 (EUVL L 65, 7.3.2006, s. 1). [13] TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 847/96 (EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3). [14] Tiettyjen alusryhmien sulkemisesta asetuksen (EY) N:o 1342/2008 III luvussa säädetyn pyyntiponnistusjärjestelmän ulkopuolelle 27 päivänä heinäkuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 754/2009 (EUVL L 214, 19.8.2009, s. 16). [15] Neuvoston asetus (EY) N:o 1224/2009, annettu 20 päivänä marraskuuta 2009, yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta (EUVL L 343, 22.12.2009, s. 1). [16] Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY (EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31). [17] EUVL L 6, 10.1.2012, s. 9. [18] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13). [19] Komission asetus (EY) N:o 517/2008, annettu 10 päivänä kesäkuuta 2008, neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kalaverkkojen silmäkoon ja langan paksuuden määrittämisen osalta (EUVL L 151, 11.6.2008, s. 5). [20] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 218/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 70). [21] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 216/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 1). [22] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 217/2009, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2009, Luoteis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä ja kalastustoimintaa koskevien tilastojen toimittamisesta (EUVL L 87, 31.3.2009, s. 42). [23] Tehty neuvoston päätöksellä 2002/738/EY (EYVL L 234, 31.8.2002, s. 39). [24] Unioni on liittynyt yleissopimukseen neuvoston päätöksellä 86/238/ETY (EYVL L 162, 18.6.1986, s. 33). [25] Neuvoston asetus (EY) N:o 601/2004, annettu 22 päivänä maaliskuuta 2004, kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella (EUVL L 97, 1.4.2004, s. 16). [26] Tehty neuvoston päätöksellä 2006/539/EY (EYVL L 224, 16.8.2006, s. 22). [27] Unioni on liittynyt yleissopimukseen neuvoston päätöksellä 95/399/EY (EYVL L 236, 5.10.1995, s. 24). [28] Tehty neuvoston päätöksellä 2008/780/EY (EYVL L 268, 9.10.2008, s. 27). [29] Unioni on liittynyt yleissopimukseen neuvoston päätöksellä 2005/75/EY (EUVL L 32, 4.2.2005, s. 1). [30] Neuvoston asetus (EY) N:o 1006/2008, annettu 29 päivänä syyskuuta 2009, yhteisön kalastusaluksille myönnettävistä luvista kalastustoiminnan harjoittamiseksi yhteisön vesien ulkopuolella ja kolmansien maiden alusten pääsystä yhteisön vesille (EUVL L 286, 29.10.2008, s. 33). [31] Neuvoston asetus (EY) N:o 2347/2002, annettu 16 päivänä joulukuuta 2002, syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä (EYVL L 351, 28.12.2002, s. 6). [32] Neuvoston asetus (EY) N:o 850/98, annettu 30 päivänä maaliskuuta 1998, kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla (EYVL L 125, 27.4.1998, s. 1). LIITE I EU:N ALUKSIIN SOVELLETTAVAT TACIT ALUEILLA, JOILLA ON TACEJA, LAJEITTAIN JA ALUEITTAIN Liitteissä I A, I B, I C, I D, I E, I F, I G, ja I J olevissa taulukoissa vahvistetaan TACit ja kiintiöt (tonneina elopainoa, jollei toisin mainita) kannoittain ja tarvittaessa niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kaikkiin tässä liitteessä vahvistettuihin kalastusmahdollisuuksiin sovelletaan asetuksessa (EY) N:o 1224/2009 vahvistettuja sääntöjä, ja erityisesti kyseisen asetuksen 33 ja 34 artiklassa vahvistettuja sääntöjä. Viittaukset kalastusalueisiin ovat viittauksia ICES-alueisiin, jollei toisin mainita. Kunkin alueen kalakannat mainitaan lajin tieteellisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Ainoastaan latinankielisiä nimiä käytetään lajien yksilöimiseen sääntelytarkoituksissa; yleiskieliset nimet esitetään vain viitteeksi. Seuraavassa esitetään tämän asetuksen soveltamiseksi tieteellisten nimien ja yleiskielisten nimien vertaileva taulukko: Tieteellinen nimi || Kolmikirjaiminen koodi || Yleisnimi Amblyraja radiata || RJR || Kynsirausku Ammodytidae spp. || SAN || Tuulenkalat Argentina silus || ARU || Kultakuore Beryx spp. || ALF || Limapäät Brosme brosme || USK || Keila Caproidae || BOR || Karjukalat Centrophorus squamosus || GUQ || Suomupistinhai Centroscymnus coelolepis || CYO || Ruskosusihai Chaceon spp. || GER || Syvänmerenpunataskuravut Chaenocephalus aceratus || SSI || Jääkala Champsocephalus gunnari || ANI || Makrillijääkala Channichthys rhinoceratus || LIC || Sarvijääkala Chionoecetes spp. || PCR || Lumitaskuravut Clupea harengus || HER || Silli Coryphaenoides rupestris || RNG || Lestikala Dalatias licha || SCK || Leijahai Deania calcea || DCA || Lattahai Dipturus batis || RJB || Silorausku Dissostichus eleginoides || TOP || Hammaskala Dissostichus mawsoni || TOA || Tummahammaskala Dissostichus spp. || TOP || Hammaskalat Engraulis encrasicolus || ANE || Sardelli Etmopterus princeps || ETR || Isovalohai Etmopterus pusillus || ETP || Pehmovalohai Euphausia superba || KRI || Etelänkrilli Gadus morhua || COD || Turska Galeorhinus galeus || GAG || Harmaakoirahai Glyptocephalus cynoglossus || WIT || Mustaeväkampela Gobionotothen gibberifrons || NOG || Kyhmyjääahven Hippoglossoides platessoides || PLA || Liejukampela Hippoglossus hippoglossus || HAL || Ruijanpallas Hoplostethus atlanticus || ORY || Keltaroussi Illex illecebrosus || SQI || Kalmari Lamna nasus || POR || Sillihai Lepidonotothen squamifrons || NOS || Harmaajääahven Lepidorhombus spp. || LEZ || Lasikampelat Leucoraja naevus || RJN || Marmorirausku Limanda ferruginea || YEL || Ruostekampela Limanda limanda || DAB || Hietakampela Lophiidae || ANF || Merikrotit Macrourus spp. || GRV || Lestikalat Makaira nigricans || BUM || Sinimarliini Mallotus villosus || CAP || Villakuore Manta birostris || RMB || Paholaisrausku Martialia hyadesi || SQS || Kalmari Melanogrammus aeglefinus || HAD || Kolja Merlangius merlangus || WHG || Valkoturska Merluccius merluccius || HKE || Kummeliturska Micromesistius poutassou || WHB || Mustakitaturska Microstomus kitt || LEM || Pikkupääkampela Molva dypterygia || BLI || Tylppäpyrstömolva Molva molva || LIN || Molva Nephrops norvegicus || NEP || Keisarihummeri Notothenia rossii || NOR || Marmorijääahven Pandalus borealis || PRA || Pohjankatkarapu Paralomis spp. || PAI || Kiviravut Penaeus spp. || PEN || Penaeus-suvun katkaravut Platichthys flesus || FLE || Kampela Pleuronectes platessa || PLE || Punakampela Pleuronectiformes || FLX || Kampelakalat Pollachius pollachius || POL || Lyyraturska Pollachius virens || POK || Seiti Psetta maxima || TUR || Piikkikampela Pseudochaenichthys georgianus || SIG || Tummajääkala Raja alba || RJA || Pullonokkarausku Raja brachyura || RJH || Pilkkurausku Raja circularis || RJI || Hietarausku Raja clavata || RJC || Okarausku Raja fullonica || RJF || Käkirausku Raja (Dipturus) nidarosiensis || JAD || Mustavatsarausku Raja microocellata || RJE || Palettirausku Raja montagui || RJM || Pisterausku Raja undulata || RJU || Aaltorausku Rajiformes || SRX || Rauskukalat Reinhardtius hippoglossoides || GHL || Grönlanninpallas Scomber scombrus || MAC || Makrilli Scophthalmus rhombus || BLL || Silokampela Sebastes spp. || RED || Punasimput Solea solea || SOL || Meriantura Solea spp. || SOO || Merianturat Sprattus sprattus || SPR || Kilohaili Squalus acanthias || DGS || Piikkihai Tetrapturus albidus || WHM || Valkomarliini Thunnus maccoyii || SBF || Sinievätonnikala Thunnus obesus || BET || Isosilmätonnikala Thunnus thynnus || BFT || Tonnikala Trachurus murphyi || CJM || Perunpiikkimakrilli Trachurus spp. || JAX || Piikkimakrilli Trisopterus esmarkii || NOP || Harmaaturska Urophycis tenuis || HKW || Oliiviturska Xiphias gladius || SWO || Miekkakala Seuraavassa esitetään yksinomaan selvennykseksi yleiskielisten nimien ja tieteellisten nimien vastaavuustaulukko: Limapäät || ALF || Beryx spp. Liejukampela || PLA || Hippoglossoides platessoides Sardelli || ANE || Engraulis encrasicolus Merikrotit || ANF || Lophiidae Tummahammaskala || TOA || Dissostichus mawsoni Ruijanpallas || HAL || Hippoglossus hippoglossus Isosilmätonnikala || BET || Thunnus obesus Lattahai || DCA || Deania calcea Jääkala || SSI || Chaenocephalus aceratus Pilkkurausku || RJH || Raja brachyura Tylppäpyrstömolva || BLI || Molva dypterygia Sinimarliini || BUM || Makaira nigricans Mustakitaturska || WHB || Micromesistius poutassou Tonnikala || BFT || Thunnus thynnus Karjukala || BOR || Caproidae Silokampela || BLL || Scophthalmus rhombus Villakuore || CAP || Mallotus villosus Turska || COD || Gadus morhua Hietakampela || DAB || Limanda limanda Silorausku || RJB || Dipturus batis Meriantura || SOL || Solea solea Kiviravut || PAI || Paralomis spp. Marmorirausku || RJN || Leucoraja naevus Syvänmerenpunataskuravut || GER || Chaceon spp. Kampela || FLE || Platichthys flesus Kampelakalat || FLX || Pleuronectiformes Paholaisrausku || RMB || Manta birostris Isovalohai || ETR || Etmopterus princeps Kultakuore || ARU || Argentina silus Grönlanninpallas || GHL || Reinhardtius hippoglossoides Lestikalat || GRV || Macrourus spp. Harmaajääahven || NOS || Lepidonotothen squamifrons Kolja || HAD || Melanogrammus aeglefinus Kummeliturska || HKE || Merluccius merluccius Silli || HER || Clupea harengus Piikkimakrilli || JAX || Trachurus spp. Kyhmyjääahven || NOG || Gobionotothen gibberifrons Perunpiikkimakrilli || CJM || Trachurus murphyi Leijahai || SCK || Dalatias licha Etelänkrilli || KRI || Euphausia superba Suomupistinhai || GUQ || Centrophorus squamosus Pikkupääkampela || LEM || Microstomus kitt Molva || LIN || Molva molva Makrilli || MAC || Scomber scombrus Makrillijääkala || ANI || Champsocephalus gunnari Marmorijääahven || NOR || Notothenia rossii Lasikampelat || LEZ || Lepidorhombus spp. Pohjankatkarapu || PRA || Pandalus borealis Keisarihummeri || NEP || Nephrops norvegicus Harmaaturska || NOP || Trisopterus esmarkii Mustavatsarausku || JAD || Raja (Dipturus) nidarosiensis Keltaroussi || ORY || Hoplostethus atlanticus Hammaskala || TOP || Dissostichus eleginoides Penaeus-suvun katkaravut || PEN || Penaeus spp. Punakampela || PLE || Pleuronectes platessa Lyyraturska || POL || Pollachius pollachius Sillihai || POR || Lamna nasus Ruskosusihai || CYO || Centroscymnus coelolepis Punasimput || RED || Sebastes spp. Lestikala || RNG || Coryphaenoides rupestris Seiti || POK || Pollachius virens Tuulenkalat || SAN || Ammodytes spp. Hietarausku || RJI || Raja circularis Käkirausku || RJF || Raja fullonica Kalmari || SQI || Illex illecebrosus Rauskukalat || SRX || Rajiformes Palettirausku || RJE || Raja microocellata Pehmovalohai || ETP || Etmopterus pusillus Lumitaskuravut || PCR || Chionoecetes spp. Merianturat || SOO || Solea spp. Tummajääkala || SIG || Pseudochaenichthys georgianus Sinievätonnikala || SBF || Thunnus maccoyii Pisterausku || RJM || Raja montagui Kilohaili || SPR || Sprattus sprattus Piikkihai || DGS || Squalus acanthias Kalmari || SQS || Martialia hyadesi Kynsirausku || RJR || Amblyraja radiata Miekkakala || SWO || Xiphias gladius Okarausku || RJC || Raja clavata Hammaskalat || TOP || Dissostichus spp. Harmaakoirahai || GAG || Galeorhinus galeus Piikkikampela || TUR || Psetta maxima Keila || USK || Brosme brosme Aaltorausku || RJU || Raja undulata Sarvijääkala || LIC || Channichthys rhinoceratus Oliiviturska || HKW || Urophycis tenuis Valkomarliini || WHM || Tetrapturus albidus Pullonokkarausku || RJA || Raja alba Valkoturska || WHG || Merlangius merlangus Mustaeväkampela || WIT || Glyptocephalus cynoglossus Ruostekampela || YEL || Limanda ferruginea LIITE I A SKAGERRAK, KATTEGAT, ICE