PERUSTELUT

Digitaalisten sisämarkkinoiden strategiassa, jonka komissio hyväksyi 6. toukokuuta 2015, mainitaan lainsäädäntöaloite, jolla yhdenmukaistetaan digitaalisen sisällön toimittamista ja tavaroiden verkkokauppaa koskevat säännöt. Tämä aloite sisältää 1) ehdotuksen tietyistä digitaalisen sisällön toimittamista koskeviin sopimuksiin liittyvistä seikoista ja ii) ehdotuksen tietyistä tavaroiden verkkokauppaa ja muuta etämyyntiä koskeviin sopimuksiin liittyvistä seikoista.

Kuten vuotta 2015 koskevassa komission työohjelmassa todetaan, ehdotukset perustuvat yhteistä eurooppalaista kauppalakia koskevasta asetusehdotuksesta käydyissä neuvotteluissa saatuihin kokemuksiin. Nyt on esimerkiksi luovuttu tavoitteesta saada aikaan kattavat säännöt sisältävä valinnainen järjestelmä. Sen sijaan ehdotuksilla luodaan kohdennettu, täysin yhdenmukaistettu sääntökokonaisuus. Ehdotuksissa on myös otettu huomioon useita tarkistuksia, jotka Euroopan parlamentti teki ensimmäisessä käsittelyssään yhteistä eurooppalaista kauppalakia koskevaan asetusehdotukseen. Näitä ovat muun muassa soveltamisalan rajoittaminen tavaroiden verkkokauppaan ja muuhun etämyyntiin ja toisaalta soveltamisalan laajentaminen niin, että se kattaa tietyn digitaalisen sisällön, joka toimitetaan muuta vastiketta kuin rahaa vastaan.

Nämä perustelut koskevat pääasiassa ehdotusta tietyistä digitaalisen sisällön toimittamista koskeviin sopimuksiin liittyvistä seikoista. Ehdotuksen taustaa, asiantuntijatiedon keräämistä ja vaikutusten arviointia käsittelevä perustelujen osa liittyy kuitenkin molempiin uusiin ehdotuksiin, koska ne muodostavat yhdessä paketin, jolla on yhteiset tavoitteet.

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

•Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Ehdotusten yleistavoitteena on edistää digitaalisten sisämarkkinoiden nopeampaa kasvua, mistä hyötyvät sekä kuluttajat että yritykset. Ehdotetuilla säännöillä poistetaan keskeiset sopimusoikeuteen liittyvät esteet, jotka vaikeuttavat rajat ylittävää kauppaa. Näin voidaan vähentää monimutkaisesta oikeudellisesta kehyksestä yrityksille ja kuluttajille aiheutuvaa epävarmuutta ja yrityksille sopimusoikeuden eroavuuksista eri jäsenvaltioissa aiheutuvia kustannuksia. Aloite lisää kuluttajien luottamusta, sillä yhdenmukaiset säännöt takaavat kuluttajille selkeät oikeudet.

Niistä yrityksistä, jotka toimivat verkossa mutta eivät yli rajojen, 39 prosenttia mainitsee sopimusoikeuden kansalliset eroavuudet yhdeksi suurimmista rajat ylittävän kaupankäynnin esteeksi. Tämä koskee erityisesti oikeussuojakeinoja siinä tapauksessa, että tuote on virheellinen. Tätä mieltä on 49 prosenttia verkossa toimivista EU:n vähittäiskauppiaista ja 67 prosenttia niistä kauppiaista, jotka jo tarjoavat tuotteitaan verkossa yli rajojen tai harkitsevat sitä. Sopimusoikeuden kansallisista eroavuuksista on aiheutunut vähittäiskauppiaille noin 4 miljardin euron kertaluonteiset kustannukset. Ne rasittavat erityisesti mikroyrityksiä sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yritykset). Ehdotusten tavoitteena on luoda yritysystävällinen toimintaympäristö, jossa yritysten, etenkin pk-yritysten, on helpompi käydä kauppaa yli rajojen. Yrityksille olisi taattava oikeusvarmuus ja niitä olisi autettava välttymään tarpeettomilta kustannuksilta, jotka johtuvat kansallisten lainsäädäntöjen eroavuuksista silloin kun yritykset myyvät tavaroita ja digitaalista sisältöä kotimarkkinoidensa ulkopuolelle.

Internetiä yksityistarkoituksiin käyttäneistä kuluttajista vain 18 prosenttia teki verkko-ostoksia toisesta EU-maasta vuonna 2014. Sen sijaan kotimaassaan verkko-ostoksia teki 55 prosenttia tähän ryhmään kuuluvista kuluttajista. Kuluttajille aiheutuu haittaa siitä, ettei virheellisen digitaalisen sisällön osalta ole määritelty selkeitä sopimukseen perustuvia oikeuksia. Digitaalinen sisältö käsittää monenlaisia tuotteita ja palveluja, kuten musiikkia, elokuvia, sovelluksia, pelejä, elokuvia, pilvipalveluita ja urheilulähetyksiä. Viimeisimmästä digitaalisen sisällön virheellisyyteen liittyvästä ongelmasta ja ongelmien ratkaisemisyrityksiin 12 viime kuukauden aikana kuluneesta ajasta aiheutuneen taloudellisen vahingon kokonaisarvo on 9–11 miljardia euroa. Kuluttajat ovat epävarmoja tehdessään verkko-ostoksia toisesta maasta. Yksi suurimmista epävarmuustekijöistä koskee kuluttajien keskeisiä sopimusoikeuksia. Tämän seurauksena kuluttajat menettävät ostosmahdollisuuksia ja joutuvat tekemään hankintansa suppeammasta valikoimasta kalliimmalla hinnalla.

•Johdonmukaisuus suhteessa tällä politiikan alalla voimassa oleviin politiikkaa koskeviin säännöksiin

Tämän ehdotuksen tarkoituksena on täyttää EU:n kuluttajalainsäädännössä oleva aukko, joka liittyy tiettyihin sopimusoikeudellisiin näkökohtiin, joita varten ei nykyään ole olemassa sääntöjä.

Ehdotus täydentää kuluttajan oikeuksista, neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/44/EY muuttamisesta sekä neuvoston direktiivin 85/577/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/7/EY kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2011 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2011/83/EU, jolla on jo täysin yhdenmukaistettu tietyt digitaalisen sisällön toimittamista koskevat säännöt (lähinnä ennen sopimuksentekoa sovellettava tiedonantovelvollisuus ja peruuttamisoikeus). Eräät jäsenvaltiot, mm. Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat, ovat jo antaneet digitaalista sisältöä koskevaa erityislainsäädäntöä, mutta EU:n tasolla ei vielä ole olemassa sääntöjä, jotka suojaisivat kuluttajia siinä tapauksessa, että digitaalinen sisältö ei ole sopimuksen mukaista. Sen vuoksi on toimittava nopeasti, jotta voidaan välttää oikeudellisen tilanteen hajanaisuuden lisääntyminen sitä mukaa kun eri jäsenvaltioissa otetaan käyttöön erilaisia kansallisia sääntöjä.

Lisäksi ehdotuksessa käsitellään kahta sopimusoikeuteen liittyvää ongelmalliseksi todettua aihetta eli pitkäaikaisten sopimusten muuttamista ja purkamista. Tähän mennessä näitä kysymyksiä on käsitelty ainoastaan kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5 päivänä huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY yleisessä säännöksessä, joka koskee kohtuuttomuuden valvontaa.

Lisäksi ehdotuksella täydennetään tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista 8 päivänä kesäkuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/31/EY, jolla muun muassa otetaan käyttöön sähköisesti tehtyjä sopimuksia koskevat yhdenmukaistetut säännöt.

Ehdotus on yhdenmukainen digitaalisilla sisämarkkinoilla sovellettavaa lakia ja tuomioistuinten toimivaltaa koskevien voimassa olevien EU:n sääntöjen kanssa. Tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 12 päivänä joulukuuta 2012 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1215/2012 ja sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 593/2008 vahvistetaan tuomioistuinten toimivaltaa ja sovellettavaa lakia koskevat säännöt, joita sovelletaan myös digitaaliseen ympäristöön. Nämä säädökset on hyväksytty varsin hiljattain, ja internetin vaikutukset on otettu niihin liittyvässä lainsäädäntöprosessissa tarkoin huomioon. Tietyissä, erityisesti kuluttajasopimuksia koskevissa säännöissä otetaan huomioon myös internetissä tehdyt liiketoimet. Näiden sääntöjen tarkoituksena on suojata kuluttajia muun muassa digitaalisilla sisämarkkinoilla takaamalla kuluttajille suoja, joka perustuu sellaisiin heidän kotimaansa säännöksiin, joista ei voida poiketa. Sen lisäksi, että tässä ehdotuksessa esitetään uudet sopimussäännöt digitaalisen sisällön hankintaa varten, voimassa olevat kansainvälistä yksityisoikeutta koskevat säännöt muodostavat Euroopan digitaalisilla markkinoilla käytävää kauppaa varten selkeän oikeudellisen kehyksen, jossa otetaan huomioon sekä kuluttajien että yritysten edut. Siksi tämä lainsäädäntöehdotus ei edellytä muutosten tekemistä voimassa olevaan kansainvälistä yksityisoikeutta koskevaan EU:n kehykseen, johon mm. asetus (EY) N:o 593/2008 (Rooma I) kuuluu.

•Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan

Digitaalisten sisämarkkinoiden strategian tavoitteena on poistaa kokonaisvaltaisesti kaikki suurimmat esteet, jotka haittaavat rajat ylittävän verkkokaupan kehitystä digitaalisilla sisämarkkinoilla. Ehdotusta olisi tarkasteltava osana tällaista kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Strategiaan liittyvät aloitteet koskevat muun muassa sisällön rajatylittävää siirrettävyyttä, verkkoalustojen asemaa, datan vapaata liikkuvuutta, eurooppalaista pilvipalvelua, arvonlisäveron aiheuttamia rasitteita ja pakettipalveluja. Strategiassa esitetään erityisesti sisällön rajatylittävän siirrettävyyden ja eurooppalaisen pilvipalvelun osalta määrätietoisia toimenpiteitä, joilla varmistetaan sisällön siirrettävyys ja yhteentoimivuus, mikä on olennaista digitaalisen sisällön toimittamiseksi EU:n alueella. Lisäksi strategiaan kuuluu aloitteita, jotka koskevat täytäntöönpanon valvontaa / oikeussuojakeinoja eli verkkovälitteisen riidanratkaisufoorumin käyttöönottoa ja kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä 27 päivänä lokakuuta 2004 annetun asetuksen (EY) N:o 2006/2004 (asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä) tarkistamista. Täysin yhdenmukaistetut sopimusoikeuden säännöt helpottavat myös kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä vastaavien viranomaisten vastuulla olevien koordinoitujen täytäntöönpanotoimien toteuttamista Euroopan unionissa. Ehdotus on myös tekijänoikeussääntöjä koskevan EU:n yleisen kehyksen mukainen, eikä se vaikuta tekijänoikeuslainsäädännön mukaisiin oikeuksiin ja velvollisuuksiin.

Lisäksi yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä säännellään yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1995/46/EY ja henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta televiestinnän alalla 15 päivänä joulukuuta 1997 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/58/EY, joita sovelletaan täysimääräisesti digitaalisen sisällön toimittamiseen. Mainituilla direktiiveillä on jo luotu henkilötietoja koskeva oikeudellinen kehys Euroopan unionissa. Tämän ehdotuksen soveltamisessa ja täytäntöönpanossa olisi noudatettava täysimääräisesti tätä oikeudellista kehystä.