Tanskan kuningaskunnan aloite neuvoston päätöksen tekemiseksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteistyön tehostamisesta oikeudenmenetyksiä koskevien päätösten osalta



Virallinen lehti nro C 223 , 19/09/2002 s. 0017 - 0018



Tanskan kuningaskunnan aloite neuvoston päätöksen tekemiseksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden yhteistyön tehostamisesta oikeudenmenetyksiä koskevien päätösten osalta (2002/C 223/08) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 31 artiklan a alakohdan ja 34 artiklan 2 kohdan c alakohdan, ottaa huomioon Tanskan kuningaskunnan aloitteen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, sekä katsoo seuraavaa: (1) Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaan Eurooppa-neuvosto kannattaa vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta ja katsoo, että sen olisi oltava oikeudellisen yhteistyön peruskivi sekä siviili- että rikosoikeudellisissa asioissa Euroopan unionissa. Periaatteen olisi Eurooppa-neuvoston mukaan koskettava sekä tuomioita että muita oikeusviranomaisten päätöksiä. Lisäksi päätelmien 33 kohdassa todetaan, että tehostettu oikeudellisten päätösten ja tuomioiden vastavuoroinen tunnustaminen ja vaadittava lainsäädännön lähentäminen parantaisivat viranomaisten välistä yhteistyötä ja yksilön oikeuksien oikeudellista suojaa. (2) Neuvosto hyväksyi 29 päivänä maaliskuuta 2000 järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisemistä ja valvontaa koskevan toimintasuunnitelman: Euroopan unionin strategia uuden vuosituhannen alkaessa(1). Toimintasuunnitelman suosituksen 2 mukaan jäsenvaltioiden ja Euroopan komission olisi varmistettava, että sovellettava lainsäädäntö tarjoaa mahdollisuuden sulkea sellainen julkiseen tarjouskilpailumenettelyyn osallistuja, joka on tehnyt järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviä rikoksia, jäsenvaltioiden ja yhteisön järjestämien tarjouskilpailumenettelyjen ulkopuolelle. (3) Neuvosto hyväksyi 29 päivänä marraskuuta 2000 toimenpideohjelman rikosoikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanemiseksi(2). Tämän ohjelman oikeuksien menettämistä ja muita seuraamuksia koskevan 3.4 kohdan mukaan tiettyjen seuraamusten Euroopan laajuinen tehokkuus edellyttää niiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koko unionin alueella. (4) Tuomioiden vastavuoroisesta tunnustamisesta on olemassa joukko yleissopimuksia, kuten 28 päivänä toukokuuta 1970 tehty eurooppalainen yleissopimus rikosoikeudellisten tuomioiden kansainvälisestä pätevyydestä, 13 päivänä marraskuuta 1991 Euroopan poliittisen yhteistyön puitteissa hyväksytty Euroopan yhteisöjen jäsenvaltioiden välinen yleissopimus ulkomaisten rikosoikeudellisten tuomioiden täytäntöönpanosta sekä 17 päivänä kesäkuuta 1998 tehty Euroopan unionin yleissopimus ajokielloista(3). (5) Keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevan 20 päivänä huhtikuuta 1959 tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen mukaisesti kunkin sopimuspuolen on ilmoitettava jokaiselle muulle sopimuspuolelle sellaisista viimeksi mainitun osapuolen kansalaisia koskevista rikosasiassa annetuista päätöksistä ja niistä johtuvista toimenpiteistä, jotka merkitään sen rikosrekisteriin. (6) Jäsenvaltioiden on muun muassa henkilöiden vapaata liikkuvuutta Euroopan unionissa koskevan periaatteen täytäntöönpanon pohjalta tehostettava tietojen vaihtoa jäsenvaltioissa annetuista tuomioista, mukaan lukien oikeudenmenetykset, joista määrätään rikoksesta määrätyn tuomion yhteydessä tai sen osana. (7) On lisäksi tarpeen säätää mahdollisuudesta soveltaa pidemmällä aikavälillä vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta oikeudenmenetyksiin, joista määrätään rikoksesta määrätyn tuomion yhteydessä tai sen osana. (8) Kuten rikosoikeudellisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanemiseksi laaditun toimenpideohjelman 3.4 kohdassa todetaan, vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltaminen oikeudenmenetyksiä koskeviin päätöksiin edellyttää kuitenkin, että laaditaan luettelo sellaisista tuomion yhteydessä tai sen johdosta luonnollisille tai oikeushenkilöille määrätyistä oikeudenmenetyksistä, jotka ovat kaikille jäsenvaltioille yhteisiä. (9) On kuitenkin huomattavan tärkeää, että jäsenvaltiot voisivat jo tällä hetkellä toimittaa tietoja, jotka koskevat rikoksen johdosta annetun tuomion yhteydessä tai sen osana luonnolliselle henkilölle määrättyjä sellaisia oikeudenmenetyksiä, jotka rajoittavat tuomitun mahdollisuutta harjoittaa ammattia tai elinkeinoa, jotta jäsenvaltiot voivat ulottaa tällaisten päätösten soveltamisen omalle alueelleen kansallisen lainsäädäntönsä mukaisesti, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla Päätöksen soveltamisala Tätä päätöstä sovelletaan ajokieltoja lukuunottamatta oikeudenmenetyksiin, joita määrätään rikostuomion yhteydessä tai sen osana luonnollisille henkilöille ja jotka rajoittavat tuomitun mahdollisuutta harjoittaa ammattia tai elinkeinoa. 2 artikla Kansallisen yhteyspisteen perustaminen oikeudenmenetyksiä koskevia tietoja varten 1. Kukin jäsenvaltio perustaa tai nimeää keskeisen kansallisen yhteyspisteen oikeudenmenetyksiä koskevia tietoja varten. 2. Kansallisen yhteyspisteen tehtävänä on hankkia ja toimittaa tietoja oikeudenmenetyksistä asiaan kuuluvia kansainvälisiä sopimuksia ja kansallista lainsäädäntöä noudattaen. 3. Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava neuvoston pääsihteeristöön tiedot oikeudenmenetyksiä koskevia tietoja käsittelevästä kansallisesta yhteyspisteestään sekä niihin tästä päätöksestä myöhemmin aiheutuvat muutokset. Neuvoston pääsihteeristö varmistaa, että jäsenvaltioiden ilmoitukset kansallisista yhteyspisteistä toimitetaan jäsenvaltioille ja komissiolle. 4. Kunkin jäsenvaltion on huolehdittava, että kansallinen yhteyspiste kykenee suoriutumaan tehtävistään tehokkaasti ja ripeästi. 3 artikla Oikeudenmenetystä koskevia päätöksiä koskevien tietojen hankkiminen 1. Kansallisilla yhteyspisteillä on asiaan kuuluvien kansallisten ja kansainvälisten sääntöjen mukaisesti oltava pääsy kansallisiin rikosrekistereihin, oikeudenmenetyksiä koskevat tiedot mukaan lukien. 2. Kansallisten yhteyspisteiden on toisessa jäsenvaltiossa olevan yhteyspisteen pyynnöstä ilmoitettava, onko henkilö tuomittu oikeudenmenetykseen. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava asiaan kuuluvien kansainvälisten sopimusten ja kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja koskevaa pyyntöä ei tehdä osana rikosoikeudellista syytteeseenpanoa, jäsenvaltiot voivat asettaa kyseisten tietojen toimittamisen ehdoksi, että henkilö, jota tiedot koskevat, on antanut siihen suostumuksensa. 4. Jos tietoja pyytävä jäsenvaltio haluaa lisätietoja oikeudenmenetyksen luonteesta ja kestosta, sen on toimitettava niitä koskeva pyyntö asiaan kuuluvien kansainvälisten sopimusten mukaisesti. 4 artikla Oikeudenmenetyksistä ilmoittaminen 1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava muille jäsenvaltioille näiden kansalaisia koskevista oikeudenmenetyksistä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava myös toiselle jäsenvaltiolle, jos se jäsenvaltio, jossa oikeudenmenetystä koskeva päätös on tehty, on tietoinen siitä, että päätös koskee henkilöä, a) jolla on vakinainen asuinpaikka tässä toisessa jäsenvaltiossa; tai b) joka harjoittaa liiketoimintaa tässä toisessa jäsenvaltiossa. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava kansallisen lainsäädännön ja kansainvälisten sopimusten mukaisesti. 5 artikla Oikeudenmenetyksistä ilmoittaminen toimivaltaisille kansallisille viranomaisille Kansallisen yhteyspisteen on ilmoitettava toimivaltaisille kansallisille viranomaisille oikeudenmenetystä koskevista päätöksistä, joista se on saanut tiedot 3 tai 4 artiklan mukaisesti, jotta päätökset voidaan panna täytäntöön kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 6 artikla Kieli Kansallisten yhteyspisteiden yhteydenpito tapahtuu niiden omalla kielellä niin, että samalla toimitetaan jäljennös kyseisten jäsenvaltioiden yhteisellä työskentelykielellä, jolleivät nämä jäsenvaltiot ole keskenään toisin sopineet. 7 artikla Arviointi Neuvosto arvioi tämän päätöksen täytäntöönpanoa viimeistään kahden vuoden kuluttua sen tekemisestä. 8 artikla Voimaantulo Tämä päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä ... Neuvoston puolesta Puheenjohtaja ... (1) EYVL C 124, 3.5.2000, s. 1. (2) EYVL C 12, 15.1.2001, s. 10. (3) EYVL C 211, 23.7.1999, s. 1.