EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 29.01.1996 
KOM(96) 20 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
Hallintojen välinen yhteistyö 
sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön 
täytäntöön panemiseksi 
- seurantakertomus -

Sisältö 
I. Johdanto 1 c\_ 
II. Yhteyspaikoista ilmoittaminen 2 
Taulukko 1: Ilmoitukset kunkin alueen yhteyspaikoista jäsenvaltioittain 3 
III. Keskusteluohjelma 4 
IV. Nykyisten järjestelyjen parannukset 7 
Liite Täytäntöönpanoyhteistyö sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön eri alueilla 8 
Taulukko 2: Karolus-ohjelman vaihdot prioriteettialueittain 55 

-1 -ÛL.~ 
I - Johdanto 
1. Tämä kertomus sisältää katsauksen sisämarkkinoita koskevan yhteisön oikeuden 
täytäntöönpanon edistymisestä kehittämällä eri jäsenvaltioiden hallintojen välistä yhteistyötä ja 
keskinäistä avunantoa sen varmistamiseksi, että täytäntöönpano on johdonmukaisempaa. Tämä 
on tavoite, joka vastaa liike-elämän, kuluttajien, jäsenvaltioiden hallitusten ja Euroopan yhteisöjen 
elinten ilmaisemia tarpeita. Tavoite julkistettiin komission sisämarkkinoita koskevassa strategia­
ohjelmassa1. 
Komissio jatkoi laatimalla puitteet täytäntöönpanoyhteistyötä varten 16 päivänä helmikuuta 1994 
päivätyssä hallinnollisen yhteistyön kehittämistä yhteisön lain soveltamisessa ja täytäntöön­
panossa yhteismarkkinoilla koskevassa tiedonannossaan2. Tämän jälkeen 16 päivänä kesäkuuta 
1994 neuvosto teki samaa asiaa koskevan päätöksen3. Myös talous- ja sosiaalikomitea on 
korostanut samaa seikkaa4 ja viimeksi ranskalainen neuvoston puheenjohtajisto nosti sen pää­
tavoitteeksi ja yhdisti täytäntöönpanokysymyksen erityisesti yhteisön sääntöjen noudatta-
mattomuudesta aiheutuvien seuraamusten tasoihin. Komission yhteisön sisämarkkinoita koskevan 
lainsäädännön soveltamisessa noudatettavien seuraamusten asemaa koskevan tiedonannon5 
jälkeen neuvosto hyväksyi 29 päivänä kesäkuuta 1995 päätöslauselman, jossa määritellään tätä 
asiaa koskeva yhteinen lähestymistapa6. Päätöslauselmassa korostettiin, että "...hallinnollista 
yhteistyötä on vahvistettava tarpeen mukaan alueilla, joilla se ei ole tarpeeksi kehittynyttä, ja sen 
on aina vastattava yhteisön sääntöjen tehokkaan ja yhtenäisen soveltamisen vaatimuksia". 
2. Neuvoston 16 päivänä kesäkuuta 1994 päivätyssä päätöslauselmassa vaaditaan muun 
muassa kolmea erityistä tämänsuuntaista toimenpidettä: 
i) jäsenvaltioita kehotettiin antamaan komissiolle 31 päivään joulukuuta 1994 mennessä 
luettelo täytäntöönpanoasioita hoitavista yhteyspaikoista kullakin kahdeksastatoista sisä­
markkinoita koskevan lainsäädännön prioriteettialueesta ja ilmoittamaan samalla keskei­
set tiedot näillä alueilla noudattamistaan täytäntöönpanojärjestelmistä; 
ii) komissiota kehotettiin jatkamaan keskusteluohjelmaa jäsenvaltioiden kanssa, jota se jo 
toteutti hallintojen komiteoissa ja työryhmissä saadakseen selville, millaista yhteistyötä 
kullakin lainsäädännön alueella pidettiin ensisijaisen tärkeänä; 
iii) komissiota kehotettiin näiden keskustelujen pohjalta ehdottamaan nykyisiin järjestelyihin 
parannuksia, mukaan lukien lisätoimet hallinnollisen yhteistyön tukemiseksi kuten semi­
naarit, täytäntöönpanoviranomaisten koulutus- ja vaihto-ohjelmat sekä tulkintaoppaiden 
julkaiseminen. Tähän sisältyisi tarvittaessa myös lainsäädännön muuttamisia. 
Seuraavissa kappaleissa kerrotaan edistyksestä näiden otsikkoaiheiden alalla. 
' Komission tiedonanto neuvostolle 22 päivänä joulukuuta 1993, "Sisämarkkinoiden hyödyntäminen parhaalla mahdollisella 
tavalla": Strategiaohjelma (KOM)(93) 632 lopull.) 
2 KOM(94) 29 lopull., 16.2.1994 
3 Neuvoston päätöslauselma, annettu 16 päivänä kesäkuuta 1994, hallinnollisen yhteistyön kehittämisestä yhteisön lainsäädännön 
soveltamisessa ja täytäntöönpanossa sisämarkkinoilla, EYVL N:o C 179, 1.7.1994, s. 1 
4 Talous- ja sosiaalikomitean lausunto sisämarkkinoiden toimivuutta koskevasta vuosikertomuksesta, EYVL N:o C 393, 
31.12.1994, s. 14, suosituksessa 2: Soveltamista ja valvontaa.... on valvottava tarkoin. 
5 Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille seuraamusten merkityksestä yhteisön lainsäädännön 
täytäntöönpanossa sisämarkkinoiden alalla, KOM(95) 162 lopull., 3.5.1995 
6 Neuvoston päätöslauselma, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1995, yhteisön oikeuden yhdenmukaisesta ja tehokkaasta 
soveltamisesta ja tämän oikeuden rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista sisämarkkinoiden alalla, EYVL C 188, 22.7.1995, 
s. 1 
-2 
II -Yhteyspaikoista ilmoittaminen 
3. Kaikki jäsenvaltiot ovat nyt ilmoittaneet useimpien kesäkuun 1994 päätöslauselmassa 
mainittujen prioriteettialueiden yhteyspaikat. Osassa lainsäädäntöä on jo vaatimuksia täytäntöön­
panon yhteyspaikkojen ilmoittamisesta komissiolle, esimerkiksi elintarvikkeiden valvontaa 
koskevassa direktiivissä 93/99 ja tutkintotodistusten tunnustamista koskevassa direktiivissä 89/48. 
Komission tarkoitus ei ollut korvata tai toistaa olemassa olevia järjestelmiä, vaan varmistaa niiden 
asianmukainen toiminta. Tällaisten yhteyspaikkojen tarkoitus on luoda yhteys 
sisämarkkinalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten välille. Missä seuranta 
tai valvonta on hajautettua, yhteydenottojen on ehkä tapahduttava kansallisen tason keskitetyn 
yhdyshenkilön kautta. On kuitenkin huomionarvoista, että ilmoituksia on tehty joistakin alueellisista 
viranomaisista, kuten yksittäisten Saksan osavaltioiden osalta. 
4. Yhteyspaikkoja koskevat tiedot sisältävät yleensä maininnan hallintoyksiköstä, joka on 
suoraan tekemisissä jäsenvaltion hallinnon (tai komission) kanssa ja suoran telekopionumeron. 
Useimmiten on nimetty henkilö ja annettu hänen suora puhelinnumeronsa. Jotkin ilmoitukset 
sisältävät myös kielet, joita yhteyspaikoissa puhutaan tai kirjoitetaan, ja yhteyspaikkojen 
sähköpostiosoitteet. Joissakin tapauksissa jäsenvaltion Brysselissä olevan pysyvän edustuston 
virkamies on ilmoitettu yhteyspaikaksi. Kaikki yhteyspaikat on syötetty tiedostoon, josta jaetaan 
tulosteita tai tietolevykkeitä asiasta kiinnostuneille. 
Taulukossa 1 on kunkin lainsäädännön alueen osalta nähtävissä, mitkä jäsenvaltiot olivat 
ilmoittaneet yhteyspaikkansa tämän tiedonannon valmistumiseen mennessä (27.11.1995). Jos 
lainsäädännön alue on jakautunut alalohkoihin, taulukosta näkyy, onko kaikkien alalohkojen 
yhteyspaikkoja koskevat tiedot saatu täydellisinä vai osittaisina. Jälkimmäisessä tapauksessa 
merkkinä on P-kirjain varjostetussa kentässä. Musta kenttä osoittaa, että mitään tietoja ei ole 
saatu. Tiedostossa on myös tietoja kolmen alueen yhteyspaikoista, jotka on ilmoitettu komissiolle 
erillään tästä hankkeesta, nimittäin kahteen tarkoitukseen sopivat hyödykkeet, huumausaineiden 
lähtöaineet ja tutkintotodistusten tunnustaminen (kuuluu sijoittautumisvapauden piiriin); ilmoitukset 
kaikilta kolmelta alueelta ovat täydellisiä kaikkien jäsenvaltioiden osalta. 
Taulukko osoittaa, että tässä hankkeessa vain yksi jäsenvaltio on jättänyt ilmoittamatta yhteys­
paikkansa useammalta kuin yhdeltä tai kahdelta alueelta. Kreikka ei ole vielä ilmoittanut yh-
teyspaikkojaan neljältä neuvoston päätöslauselmassa luetelluista kahdeksastatoista alueesta ja on 
tehnyt vain osittaisia ilmoituksia muilta alueilta. 
Yleisradiotoiminnan kansalliset yhteyspaikat ovat vielä ilmoittamatta kahden maan osalta. 
Komissio pyysi yksityiskohtaista yhteyspaikkojen erittelyä erityisesti liikenteen alueelta, ja vain 
seitsemän jäsenvaltiota on antanut tämän täydellisen ilmoituksen (Espanja ilmoitti yhden 
yhteyspaikan koko liikenteen alueelta). Tässä taulukossa vain kaksi 16 päivänä kesäkuuta 1994 
annetun neuvoston päätöslauselman liitteessä olleista alueista näkyy jaoteltuna alalohkoihin, 
nimittäin elintarvikkeiden, eläinten ja kasvien terveyden ja eläinlääkkeiden sekä verotuksen alueet. 
Vähiten ilmoituksia on saatu välittömän verotuksen alalohkolta. 
5. Monet ilmoitetuista yhteyspaikoista näyttävät olevan etupäässä lainsäädännön tai politiikan 
kanssa tekemisissä olevia pikemmin kuin jonkin tuotteen tai palvelun markkinointia sääteleviä tai 
käytännössä lain täytäntöönpanosta vastaavia virkamiehiä. Komissio katsoo, että yhteydet 
politiikkaa ohjaavien tahojen ja näiden tahojen markkinoita säätelevien virkaveljien välillä on var­
mennettava, jotta täytäntöönpanoa koskeva tieto välittyisi nopeasti jäsenvaltiosta toiseen. Samalla 
tavoin jotkut 16 päivänä kesäkuuta 1994 tehdyssä neuvoston päätöslauselmassa mainitut alueet 
ovat varsin laajoja. Esimerkiksi yhden ainoan teknistä yhdenmukaistamista koskevista 
direktiiveistä vastaavan yhteyspaikan olisi katettava useita lainsäädännön eri alueita lääkkeistä 
leluihin. Missä määrin ilmoitettuja yhteyspaikkoja todella käytetään on merkkinä siitä, kuinka 
asianmukaisia ne ovat. 
Taulukko 1 - Ilmoitukset kunkin alueen yhteyspaikoista jäsenvaltioittain 27.11 1995 
JÄSENVALTIO 
1. Tekninen yhdenmukaistaminen: 
direktiivit kaupan esteiden 
poistamiseksi 
2. Julkiset hankinnat 
3. Tuliaseet 
4. Kahden käyttötarkoituksen tavarat 
5. Yleinen tuoteturvallisuusdirektiivi 
6. Televiestintä 
7. Elintarvikkeet, eläinten ja kasvien 
terveys, eläinlääkkeet 
a) elintarvikkeet 
b) eläintarkastus 
c) kasvintarkastus 
d) eläinlääkkeet 
8. Teknisistä määräyksistä 
ilmoittaminen - direktiivi 83/189 
9. Tulli ja valmisteverotus 
10. Verotus 
a) välitön verotus 
b) välillinen verotus 
11. Huumausaineiden lähtöaineet 
12. Kulttuuriesineet 
13. Sijoittautumisoikeus 
14. Yhtiöoikeus 
15. Vakuutus-ja pankkiala, arvopaperit 
16. Henkinen omaisuus 
17. Yleisradiointi 
18. Liikenne B DK 
IIII D EL 
iii 
• 
• 
H lii E F 
IIII IR 
L 1 
li! 
mm 
1 L 
P m NL A P 
mm m 
iiii Fl 
N 
III 3 
"" 
IPIf UK 
! 
1 
! 
! 
.... 
il Hi» 
•mm 
P = osittainen ilmoitus alueelta; musta kenttä = ei vielä ilmoitettu; kaikki muut ilmoitettu) 
On tärkeää mainita, että komissio on ottanut tehtäväkseen noudattaa, direktiivillä 95/46/EY7 
säädettyä tietosuojaa koskevia periaatteita. Näin ollen ilmoitettujen henkilötietojen haltuun saanti 
on rajattu tarkasti niihin komission yksiköihin ja niihin jäsenvaltioiden viranomaiselimiin, jotka ovat 
suoraan tekemisissä kyseessä olevan erityisen täytäntöönpanoyhteistyötä koskevan hankkeen 
kanssa. Yhteyshenkilöille annetaan tästä täydelliset tiedot samoin kuin niistä tarkoituksista, joihin 
heitä koskevia tietoja käytetään. Heille ilmoitetaan ja heidän suostumuksensa hankitaan ennen 
kuin heitä koskevia tietoja luovutetaan mahdollisille muille erityisille elimille. 
7 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/46/EY, annettu 24 päivänä lokakuuta 1995, yksilöiden suojelusta henkilötietojen 
käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta, EYVL N:o L 281, 23.11.1995, s. 31 
-4-
Täytäntööpanorakenteesta tai -menetelmistä on saatu vain vähän tietoa, vaikka neuvoston päätös­
lauselmassa kehotettiin jäsenvaltiota antamaan tällaiset tiedot. 
6. Tulevaisuutta ajatellen jäsenvaltiot voisivat ryhtyä myös muihin toimenpiteisiin varmistaak­
seen nykyisen yhteyspaikkajärjestelmän tehokkaamman hyödyntämisen, esimerkiksi perustamalla 
yhteyspaikkoja antamaan yksityisille henkilöille ja yrityksille (erityisesti pienille ja keskisuurille 
yrityksille eli PK-yrityksille) kosketuspinnan kunkin jäsenvaltion viranomaisten kanssa, jotta niillä 
olisi mahdollisuus kiinnittää huomiota vapaan liikkuvuuden tai kaupan esteisiin. Esimerkkejä ovat 
Britannian yhtenäismarkkinoiden noudattamisesta vastaava yksikkö ja Tanskan kaupan esteitä 
käsittelevä komitea. Jokin aika sitten tehdyssä neuvoston päätöslauselmassa8 kehotettiin perus­
tamaan kyseisiä yhteyspaikkoja yrityksiä, erityisesti PK-yrityksiä varten, ja toisessa9 pyydettiin 
komissiota lähettämään neuvostolle kertomus niiden kokemuksista. Tähän mennessä hyvin harvat 
jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tämän poliittisen sitoumuksensa. 
Jäsenvaltioiden ei katsota tekevän parastaan kaupan ja henkilöiden vapaan liikkuvuuden esteiden 
poistamiseksi niin kauan kuin tarjolla ei ole tällaisia yhteyspaikkoja sisämarkkinoiden ongelmien 
käsittelemiseksi mahdollisimman vähällä byrokratialla. 
III - Keskusteluohjelma 
7. Täytäntöönpanoyhteistyötä koskevat keskustelut käytiin vuoden 1994 aikana ja vuoden 1995 
alkupuolella kaikilla kahdeksallatoista lainsäädännön alueella, jotka on lueteltu 16 päivänä kesä­
kuuta 1994 annetun neuvoston päätöslauselman liitteessä (katso tämän tiedonannon liite), 
yleisradiotoimintaa lukuunottamatta. 
Keskusteluilla on ollut neljä tavoitetta 
• todeta keskinäisen avunannon tarve kullakin toimintalohkolla tai -alueella (tiedon tarpeet 
ja keinot niiden tyydyttämiseksi); 
• määritellä, kuinka pitkälle nämä tarpeet on jo tyydytetty; 
• rohkaista tarpeen mukaan keskustelujen osanottajia aloittamaan täytäntöönpanoyh­
teistyö tai laajentamaan sitä; 
• laatia jäsenvaltioiden vielä tekemättä olevat yhteyspaikkaluettelot. 
Näiden alueiden täytäntöönpanoyhteistyön yksityiskohtainen tarkastelu on liitteessä. 
Neuvoston päätöslauselma, tehty 10 päivänä lokakuuta 1994, täyden toimintavapauden antamisesta kilpailutaloudessa pienten ja 
keskisuurten yritysten toiminnallisuudelle ja luoville voimavaroille, mukaan lukien käsityöammatit ja mikroyritykset, EYVL N:o C 
294, 22.10.1994, III jakson viimeinen luetelmakohta, s. 7 
Neuvoston päätöslauselma, annettu 21 päivänä marraskuuta 1994, yhteisön teollisuuden kilpailukyvyn vahvistamisesta, EYVL 
N:o C 343, 6.12.1994 - III jakson 4 kohta, s. 4 
8. Nämä asiat on otettu esille komission järjestämissä komiteoiden ja työryhmien 
kokouksissa, joihin jäsenvaltioiden kyseisen alueen parissa työskentelevät hallintojen edustajat 
ovat osallistuneet. Samanaikaisesti sisämarkkinoiden alan yhteensovittamista käsittelevälle neu­
voa-antavalle komitealle (IMAC)10 on tiedotettu asian edistymisestä, erityisesti yhteyspaikkojen 
osalta. 
Asiantuntijakomiteat tai muut elimet, joihin on oltu yhteydessä, ovat kolmenlaisia: 
• sellaisia, joiden ainoa tarkoitus on varmistaa täytäntöönpanoyhteistyötä, (esimerkiksi 
hallinnollisen yhteistyön pysyvä komitea välillisen verotuksen alalla SCAC) 
• sellaisia, joilla on sääntelevä tai neuvoa-antava tehtävä, mutta jotka käyttävät osan 
ajastaan täytäntöönpanoyhteistyöhön (esimerkiksi pysyvä eläinlääkintäkomitea) ja 
• sellaisia, jotka ovat tekemisissä enemmän politiikkakysymysten kuin täytäntöön-
panoasioiden kanssa, mutta jotka voivat väliaikaisesti toimia tietokanavana kansallisten 
täytäntöönpanoviranomaisten välillä sekä niiden ja komission välillä (esimerkiksi julkisia 
hankintoja käsittelevä neuvoa-antava komitea). 
Komissio pyrkii siihen, että liitteessä kuvatusta yhteistyöstä, joka joillain alueilla on ainoastaan 
epäsuorasti yhteydessä sääntöjen täytäntöönpanoon alalla, tulee keskeisempi osa täytäntöön­
panoa. 
Yhteen jo useilla aloilla käytössä olevaan tiedonvälitystapaan kiinnitettiin keskusteluissa erityistä 
huomiota, nimittäin sähköisiin tietoverkkoihin, ja jo olemassa olevista saatuja kokemuksia olisi 
käytettävä hyväksi tulevissa hankkeissa. 
Sisämarkkinoiden alan yhteensovittamista käsittelevälle neuvoa-antavalle komitealle (IMAC:lle) on 
tiedotettu tästä seurantakertomuksesta ja siihen on oltu yhteydessä kertomusta valmisteltaessa. 
9. Useita alueita, joita ei ole mainittu 16 päivänä kesäkuuta 1994 annetussa neuvoston 
päätöslauselmassa, sisältyy tämän kertomuksen liitteeseen, nimittäin sosiaalipolitiikka, julkis­
hallinto ja kilpailupolitiikka, sikäli kun ne tukevat yhteismarkkinoiden toimintaa. Sen viimeiset jaksot 
käsittelevät myös hallintojen välisiä telematiikkaverkkoja ja Karolus-vaihto-ohjelmaa11. 
10. Vaikka tarpeet vaihtelevat kysymyksessä olevan yhteisön toiminnon mukaan, tähänastisista 
keskusteluista voidaan tehdä joitakin yleisiä huomioita. 
Ensiksi, nykyisen täytäntöönpanoyhteistyön laajuus vaihtelee huomattavasti yhteisön lainsäädän­
nön tärkeimpien alueiden välillä. Ne voidaan jakaa laajasti neljään luokkaan: 
1. sellaisiin, joilla yhteistyö hallintojen välillä on jo tiivistä: 
näitä ovat tulli,alv, eläin- ja kasvintarkastus, pankkiala, vakuutustoiminta ja arvopaperit 
(ja, prioriteettialojen lisäksi, siirtotyöläisten sosiaaliturva); 
2. sellaisiin, joilla täytäntöönpanoyhteistyön uudet järjestelyt on toteutettu vähän aikaa sit­
ten ja joilla näiden järjestelmien seuraaminen on tarpeen; 
näitä ovat lääkevalmisteet, elintarvikkeet ja kahden käyttötarkoituksen tavarat; 
10 Komission päätös 93/72/ETY, tehty 23 päivänä joulukuuta 1992, sisämarkkinoiden alan yhteensovittamista käsittelevän neuvoa-
antavan komitean perustamisesta, EYVL N:o L 26, 3.2.1993, s. 18 
11 Neuvoston päätös 92/481/ETY, tehty 22 päivänä syyskuuta 1992, sisämarkkinoiden toteuttamiseksi tarvittavan yhteisön 
lainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten virkamiesten vaihtoa jäsenvaltioiden hallintojen välillä koskevasta 
toimintasuunnitelmasta, EYVL N:o L 286, 1.10.1992, s. 65 
6-
3. sellaisiin, joilla yhteistyötä on, mutta sen laajuus vaihtelee: 
näitä ovat tuliaseet, kulttuuriesineet, tuoteturvallisuus, viralliset mittauslaitteet, liikenne ja 
televiestintä; 
4. sellaisiin, joilla komissio katsoo hallintojen välisen yhteisön lainsäädännön täytäntöön­
panoyhteistyön olevan vielä vakiintumatonta: 
näitä ovat jotkut "uuteen lähestymistapaan" liittyvät direktiivit (erityisesti ne, jotka 
ovat tulleet voimaan vasta hyvin vähän aikaa sitten), julkiset hankinnat, direktiivi rajat­
tomasta televisiosta ja direktiivi tietojen suojelusta. 
11. Myös tarpeet yhteistyön lisäämiseen ovat hyvin erilaisia eri alueilla. Ne vaihtelevat tiettyjen 
numerotietojen vaihtamisesta (kuten esimerkiksi verotus-, tulli- ja tilastoyhteistyön alueella) tarpee­
seen saada tietoja menettelyistä tuotteiden tai palvelujen saattamiseksi toisten jäsenvaltioiden 
markkinoille. 
Teknisillä aloilla, kuten lääkinnälliset laitteet tai päätelaitteet, on tarpeellista vaihtaa tietoja kokei-
lumenetelmistä ja kysymyksessä olevien tuotteiden tai palvelujen ominaisuuksista. 
Muita usein mainittuja tarpeita ovat tietojen kääntäminen, lainsäädännön tulkintaohjeet, 
menettelysääntöjen laatiminen tietojen vaihtamista varten ja ennen kaikkea täytäntöön­
panoviranomaisten yhteensovitettu koulutus. 
Joillakin alueilla, kuten tulli, huumausaineiden lähtöaineet ja aseet.on ilmennyt tarvetta selventää 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen nojalla toteutettujen toimenpiteiden ja niiden toi­
menpiteiden, joihin sovelletaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston mukaista 
hallitustenvälistä yhteistyötä, välistä suhdetta. 
12. Jäsenvaltioiden ja komission virkamiehet olivat innokkaita saamaan käyttöönsä toimialojensa 
yhteyspaikat. Yritysten kyselyjä käsittelevät virkamiehet tarvitsivat toisinaan yhteyksiä toisille 
alueille ongelmien ratkaisuajan lyhentämiseksi. Jonkin jäsenvaltion kauppaministeriön oli otettava 
yhteyttä toisen maan viranomaisiin suurlähetystönsä kautta, jos se halusi esimerkiksi markkinoida 
olutta tässä jäsenvaltiossa ilman uusia kokeita; suora yhteys elintarvikkeita koskevan lain­
säädännön täytäntöönpanosta vastaavien viranomaisten kanssa olisi ratkaissut tämän ongelman 
nopeammin. 
13. Komiteoiden ja ryhmien jäsenet, joihin oltiin yhteydessä, odottivat yleensä komissiolta 
yhteistyön järjestämistä ja monissa tapauksissa rahoitusta, kuten perustettaessa sähköisiä 
tietoverkkoja. Poikkeuksia olivat pankkitarkastuksesta vastaavat viranomaiset, jotka ovat yhteis­
työssä kahdenvälisten yhteisymmärrysmuistioiden perusteella, välittömästä verotuksesta vas­
taavat viranomaiset, jotka ovat yhteistyössä direktiivin 77/799/ETY ja kahdenvälisten veroja 
koskevien yleissopimusten perusteella sekä jossain määrin televiestintää valvovat viranomaiset. 
14. Alueet, joilla yhteistyö oli joko kehittymässä tai jo hyvin kehittynyttä, olivat yleensä hyvin 
tietoisia täytäntöönpanoviranomaisten yhteisen koulutuksen tarpeesta. Ne, joilla oli kokemusta 
Karolus-vaihto-ohjelmasta, olivat pitäneet sitä yleensä hyvin hyödyllisenä, mutta sen hyödyt eivät 
olleet levinneet tarpeeksi laajalle. Usein oltiin sitä mieltä, että niillä, jotka olisivat hyötyneet eniten 
kokemusten vaihdosta, ei ollut aikaa osallistua pitkäaikaisiin vaihto-ohjelmiin. Hallinnoilla oli myös 
rajalliset mahdollisuudet toimia isäntinä. Nämä tekijät saattoivat johtaa siihen, että vaihto-
ohjelmalle asetettuja tavoitelukuja ei saavutettu. Muista ohjelmista kuten tulliviranomaisten 
Matthaeus-ohjelmasta saadun kokemuksen perusteella useilla alueilla toivottiin kestoltaan lyhem-
piä vaihtoja tai vierailuja ja yhteisiä tapaamisia sekä samankaltaisia koulutustapahtumia tavan­
omaisten vaihto-ohjelmien lisäksi. 
-7 
IV - Nykyisten järjestelyjen parannukset 
15. Näin alkuvaiheessa tehdyt päätelmät ovat pakostakin alustavia. Tarvitaan kuitenkin 
jatkotoimenpiteitä sen varmistamiseksi, että yhteisön lain täytäntöönpanon yhdenmukaisuus saa­
vutetaan koko unionin alueella. Komissio suosittelee siksi erityisesti seuraavia toimia: 
Yhteyspaikat 
• Jäsenvaltioiden on saatettava valmiiksi ilmoitukset 16 päivänä kesäkuuta 1994 tehdyn 
päätöslauselman liitteessä lueteltujen kahdeksantoista alueen yhteyspaikoista niin pian kuin 
mahdollista. 
• Niiden olisi myös annettava riittävästi tietoja täytäntöönpanorakenteistaan ja -menetel­
mistään. 
• Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhteyspaikkojen luettelot pidetään ajan tasalla ja 
ilmoitettava komissiolle mahdollisista muutoksista. 
• Komissio tutkii mahdollisuutta käyttää näiden luetteloiden linjasiirtoversioita. 
• Vuoden 1996 aikana komissio laajentaa tässä hankkeessa ilmoitettujen yhteyspaikkojen työn 
seurantaa niiden yhteydenottokertojen määrän, tämän yhteistyön tulosten hyödyllisyyden ja 
yhteistyön parantamismahdollisuuksien selville saamiseksi ja antaa siitä kertomuksen sisä­
markkinoiden alan yhteensovittamista käsittelevälle neuvoa-antavalle komitealle IMAC.IIe. 
• Jäsenvaltioiden on mahdollisimman pian alettava soveltaa 10 päivänä lokakuuta 1994 tehtyä 
neuvoston päätöstä yhteyspaikkojen perustamisesta julkisia, erityisesti pieniä ja keskisuuria 
yrityksiä varten, jotta nykyisestä hallintojen välisten yhteyspaikkojen järjestelmästä voi saada 
täyden hyödyn. 
Lisää yhteisiä koulutusmahdollisuuksia 
• Komissio tutkii mahdollisuutta muuttaa Karolus-vaihto-ohjelmaa, erityisesti sisällyttämällä 
siihen erityisiä koulutustilaisuuksia samalla tavalla kuin nykyisissä Matthaeus ja Matthaeus-
Tax-seminaareissa on. Paino olisi yhteisessä koulutuksessa eri valtioiden virkamiesten välillä 
ja joustavammassa vaihtojen toteuttamisessa. 
• Komission ja jäsenvaltioiden olisi myös rohkaistava keskinäisten lyhytaikaisten yhteis-
vierailujen tai yhteistarkastusten lisäämistä vaihtojen ja koulutustilaisuuksien ohella, kuten 
ollaan tekemässä hyvän laboratoriokäytännön ja elintarvikkeiden aloilla, koska niistä saatu 
yhteisöllinen näkökulma auttaa virkamiehiä panemaan säännöt täytäntöön yhdenmukaisella 
tavalla. 
Yhteistyön perusta 
• Lopuksi komissio pyrkii laatimaan vuoden 1996 loppuun mennessä soveltuvilta osin ja 
neuvotellen jäsenvaltioiden kanssa perussäännöt täytäntöönpanoyhteistyötä varten kullakin 
lainsäädännön alueella, esimerkiksi vaihdettavan tiedon tarkasta lajista ja siitä, missä täytän­
töönpanon vaiheessa vaihto tapahtuu. Vain tällaiset "räätälöidyt ratkaisut", joissa otetaan 
huomioon kunkin alueen erityispiirteet, voivat edistää tarpeellista luottamusta eri hallintojen 
välillä. Pelisäännöt, joita kaikkien osapuolten on noudatettava, ovat osoittautuneet erityisen 
tarpeelliseksi "uuden lähestymistavan" direktiivien osalta. Jos tietyillä alueilla osoittautuu 
mahdottomaksi toteuttaa sääntöjä tyydyttävästi muilla keinoin, esimerkiksi perusta­
missopimuksen 5 artiklan nojalla, komissio tulee harkitsemaan tällaiset yhteistyösäännöt 
määräävän lainsäädännön esittämistä. 
Komissio kehottaa neuvostoa ja parlamenttia ottamaan huomioon edellä esitetyt suositukset. 

-8-
Liite 
Täytäntöönpanoyhteistyö sisämarkkinoita 
koskevan lainsäädännön eri alueilla 
Sisältö 
Osa I Neuvoston päätöslauselmassa 16 päivänä kesäkuuta 1994 mainitut prioriteet-
tialueet 
1. Tekninen yhdenmukaistaminen: direktiivit kaupan esteiden poistamiseksi 9 
2. Julkiset hankinnat 16 
3. Tuliaseet 18 
4. Kahden käyttötarkoituksen tavarat 19 
5. Yleinen tuoteturvallisuusdirektiivi .20 
6. Televiestintä 21 
7. Elintarvikkeet, eläinten ja kasvien terveys, eläinlääkkeet 22 
8. Teknisistä määräyksistä ilmoittaminen 27 
9. Tulli 28 
10. Verotus 30 
11. Huumausaineiden lähtöaineet 32 
12. Kulttuuriesineet 34 
13. Sijoittautumisoikeus 36 
14. Yhtiöoikeus 37 
15. Vakuutus-ja pankkiala, arvopaperit 39 
16. Henkinen omaisuus 43 
17. Yleisradiointi 44 
18. Liikenne 45 
Osa II Muut alueet 
19. Sosiaalipolitiikka 46 
20. Julkishallinto 49 
21. Kilpailu 50 
22. Hallintojen väliset telematiikkaverkot (HVT / IDA) .....52 
23. Karolus-vaihto-ohjelma 54 
Täytäntöönpanoyhteistyön kuvaus kullakin kyseessä olevalla lainsäädännön alueella jakautuu 
korkeintaan viiteen osaan: 
I - Johdanto; 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät; 
III - Yhteistyön tarpeet; 
IV - Yhteistyön esteet; 
V - Seuraavat toimenpiteet. 

I osa 
Neuvoston päätöslauselmassa 16 päivänä kesäkuuta 1994 mainitut 
prioriteettialueet 
1. Tekninen yhdenmukaistaminen: direktiivit kaupan esteiden poistamiseksi 
Tämä alue on jaoteltu seuraaviin alalohkoihin: 
A - uusi lähestymistapa: lelut, koneet, henkilönsuojaimet, sähkömagneettinen yhteensopivuus, 
pienjännitelaitteet, kaasulaitteet, paineastiat, lääkinnälliset laitteet, metrologia ja räjähdystar­
vikkeet 
B - lääkevalmisteet 
C - hyvä laboratoriokäytäntö (GLP) 
Näihin direktiiveihin liittyvä yhdenmukaisuuden kokeileminen ja markkinavalvonta on yksi niistä 
alueista, joilla Karolus-vaihto-ohjelma täytäntöönpanoviranomaisten välillä on käytettävissä. Lisä­
tietoja Karolus-ohjelmaa käsittelevässä 23 jaksossa. 
1 A — Uusi lähestymistapa: Lelut, koneet, henkilönsuojaimet, sähkömagneettinen 
yhteensopivuus, pienjännitelaitteet, kaasulaitteet, paineastiat, lääkinnälliset 
laitteet, metrologia ja räjähdystarvikkeet 
I - Johdanto 
Näiden direktiivien soveltaminen on vasta tulossa pakolliseksi. Niitä on myös muutettu direktiivillä 
93/68/ETY12, jossa säädetään CE-merkinnästä direktiivin soveltamisalaan kuuluville eri hyö­
dykkeille ja joka astui voimaan 1 päivänä tammikuuta 1995. Ylimenokausi kestää 1 päivään tam­
mikuuta 1997, minkä jälkeen kyseinen merkintä on pakollinen kullakin alueella (kuten se nyt on le­
lujen kohdalla). Näin ollen täytäntöönpanoyhteistyö on vasta alkamassa kehittyä. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
• Leludirektiivi13: voimassa 1.1.1990 alkaen 
Komissio ja jäsenvaltiot ovat yhteydessä toisiinsa pääasiassa kansallisten valvon­
taviranomaisten ilmoittaessa turvatoimenpiteistä ennen ilmoitusten jakamista muille 
jäsenvaltioille. Nämä neuvonpidot ovat tapauskohtaisia ja yleensä kahdenvälisiä. Saadak­
seen lisätietoja direktiivin 88/378/ETY täytäntöönpanosta jokaisessa maassa ja mahdol­
listaakseen mielipiteiden vaihdot sen tulkintaan ja täytäntöönpanoon liittyvistä ongelmista 
komissio järjesti vuonna 1995 joukon kahdenvälisiä kokouksia kansallisten valvonta­
viranomaisten kanssa ja kokouksen jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten välillä. 
12 EYVL N:oL 220, 31.8.1993, s. 1 
13 Neuvoston direktiivi 88/378/ETY, annettu 3 päivänä toukokuuta 1988, lelujen turvallisuutta koskevan jäsenvaltioiden 
lainsäädännön lähentämisestä, EYVL N:o L 187, 16.7.1988, s. 1 
10 
Keskusteluissa kävi ilmi, että nämä tietojen vaihdot olivat äärimmäisen tarpeellisia sekä 
valvontaviranomaisten että ilmoituksen saaneiden elinten kannalta. 
Konedirektiivi14: voimassa 1.1.1993 alkaen, pakollinen 1.1.1995 alkaen (turvalaitteet ja 
henkilöiden nostamiseen tai siirtämiseen tarkoitetut koneet15: 1.1.1997). 
Keskusteluja käydään vaihdettavan tiedon laadusta ja sen vaihtamistavasta (direktiivin 
olennaisia vaatimuksia vastaavien tapojen kehittämistyö on käynnissä); 
Direktiivin mukaisesti perustettu komitea valmistelee yhteisiä tulkintoja ja on saavuttanut 
yksimielisyyden tietyistä asioista kuten siitä, mitä teknisten tiedostojen osia on annettava ja 
milloin, sekä minkä tyyppiset tekniset laitteet jäävät direktiivin ulkopuolelle. 
Henkilönsuojaimia koskeva direktiivi16 (voimassa 1.7.1992, pakollinen 1.7.1995 alkaen) 
Työ on tähän mennessä keskittynyt pääasiassa tulkintaongelmiin ja sertifiointiasioihin. 
Sähkömagneettista yhteensopivuutta (EMC) koskeva direktiivi17(voimassa 1.1.1992, 
pakollinen 1.1.1996) ja pienjännitedirektiivi18 (voimassa 21.8.1974, pakollinen 21.2.1979). 
Pienjännite on täysin "uuden lähestymistavan" direktiivi johtuen neuvoston päätöksistä 
vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen eri vaiheissa käytettäviksi tarkoitetuista 
moduuleista19 ja CE-merkintää koskevasta direktiivistä 93/68/ETY (ks. alaviite 12). 
Sähkömagneettista yhteensopivuutta koskeva direktiivi on ainoa tapaus, jossa jäsen­
valtioiden edellytetään tekevän ilmoituksen komissiolle uuden lähestymistavan direktiivin täy­
täntöönpanemiseksi. 
Keskusteluja on järjestetty kahdesti pienjännitedirektiivistä ja kolmesti sähkömagneettista 
yhteensopivuutta koskevasta direktiivistä niihin liittyviä tarpeita ja vaihdettavia tietoja 
koskien. Kansallisten täytäntöönpanoviranomaisten kokouksissa on tutkittu eri jäsenval­
tioiden täytäntöönpanojärjestelmiä ja aloitettu tulevan yhteistyön muodon määritteleminen. 
Tarkoituksena on määritellä seuraavat seikat: 
(a) luettelo yhteyspaikoista, sekä direktiivin soveltamisesta vastaavista että markkina­
valvonnasta vastaavista: 
(b) näiden viranomaisten välillä vaihdettavan tiedon sisältö ja tyyppi; 
(c) näiden yhteyksien parantamiseen käytetyt välineet: telekopio, HVT-verkostot eli hal­
lintoelinten välinen tiedonvaihtojärjestelmä ja niin edelleen. 
Kaasulaitteet20 ja paineastiat21, vastaavasti voimassa 1.1.1992 ja 1.1.1990, pakollisia 
1.1.1996 ja 1.7.1992 alkaen. Tulkintakysymyksiä koskeva työ on käynnissä. Teollisuuden ja 
14 Neuvoston direktiivi 89/392/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1989 koneita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön 
lähentämisestä, EYVL N:o L 183, 29.5.1989, s. 9 
15 Neuvoston direktiivit 91/368/ETY, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1991 ja 93/44/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, joilla 
muutetaan koneita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettua direktiiviä 89/392/ETY, EYVL N:o L 198, 
22.7.199, s. 16 ja EYVL N:o L 175, 19.7.1993, s. 12 
16 Neuvoston direktiivi 89/686/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1989, henkilönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön 
lähentämisestä, EYVL N:o L 399, 30.12.1989, s. 18 
17 Neuvoston direktiivi 89/336/ETY, annettu 3 päivänä toukokuuta 1989, sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan 
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL N:o L 139, 23.5,1989, s. 19 
18 Neuvoston direktiivi, annettu 19 päivänä helmikuuta 1973, tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden 
lainsäädännön lähentämisestä, EYVL N:0 L 77, 26.3.1973, s.29, 
19 Neuvoston päätös.tehty 13 päivänä joulukuuta 1990, teknistä yhdenmukaistamista koskevien direktiivien vaatimustenmukaisuu­
den arviointimenettelyjen eri vaiheissa käytettäviksi tarkoitetuista moduuleista, EYVL N:o L 380, 31.112.1990, s. 13, sellaisena 
kuin se on muutettuna päätöksellä 93/465/ETY, tehty 22 päivänä heinäkuuta 1993, EYVL N:o L 220, 30 8.1993, s. 23 
20 Neuvoston direktiivi 90/396/ETY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1990, kaasumaisia polttoaineita käyttäviä laitteita koskevan 
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL N:o L 196, 26.7.1990, s. 15 
:1 Neuvoston direktiivi 87/404/ETY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1987, yksinkertaisia paineastioita koskevan jäsenvaltioiden 
lainsäädännön yhdenmukaistamisesta, EYVL N:o L 220, 8.8.1987, sellaisena kun se on muutettuna direktiivillä 90/488/ETY, 
EYVL N:o L 270, 2.10.1990, s. 48 
-11 -
valvonnan ohjeet ovat valmisteilla, kaasualaa varten on julkaistu ohjeet, jotka sisältävät eri­
tyisesti markkinoita edeltävät yhteyspaikat. 
• Lääkinnälliset laitteet: aktiiviset implantoitavat22 1.1.1993; lääkinnälliset laitteet23 1.1.1995; 
pakollisia vastaavasti 1.1.1995 ja 14.6.1998 alkaen (joissakin tapauksissa 1.7.2004). Toimi­
valtaisten viranomaisten/jäsenvaltioiden asiantuntijoiden kokouksen kuluessa 28 päivänä 
maaliskuuta 1995 komissio esitti jäsenvaltioille kannanottoja varten luonnoksen pika-
hälytysjärjestelmään kuuluvaksi asiakirjaksi ja tietojenvaihtolomakkeeksi. 
Viralliset mittauslaitteet: Direktiivi 90/384/ETY24 on voimassa 1.1.1993 alkaen ja pakollinen 
1.1.1995 alkaen. Toteutettavuustutkimus on meneillään koskien tietokantaa, joka mahdol­
listaisi tietojen vaihdon ilmoitettujen elinten välillä ja markkinavalvonnasta vastaavien viran­
omaisten kanssa. 
• Räjähdystarvikkeet25 (voimassa 1.1.1995 alkaen, pakollinen 1.1.2003 alkaen): yhteistyötä 
edellytetään räjähdystarvikkeiden siirtoa koskevan direktiivin osan täytäntöönpanossa. Täs­
sä tapauksessa tarvitaan erilaisten toimivaltaisten viranomaisten suostumus. Yhteistyö ta­
pahtuu komitean kautta sekä myös tapauskohtaisin perustein. 
Näiltä "uuteen lähestymistapaan" kuuluvilta alueilta on saatu vasta rajoitetusti kokemuksia. Joukko 
virkamiesten vaihtoja on kuitenkin toteutettu näillä alueilla Karolus-ohjelman puitteissa ja uusia on 
suunniteltu vuodelle 1996. 
Lukuun ottamatta yhtä unionin tasolla järjestettyä henkilönsuojaimia koskevaa seminaaria ja yhtä 
koneita koskevaa seminaaria, tiedot perustuvat pääasiassa yhteyksiin, joita on luotu yksittäisten 
jäsenvaltioiden järjestämissä seminaareissa, komiteoiden kokouksissa ja kahdenvälisissä vaih­
doissa vierailujen ja/tai valtuuskuntien yhteydessä. 
III - Tarpeet 
Näissä direktiiveissä käytettyjenkäsitteiden yhteisten tulkintojen tarvetta varten on laadittu oppaita. 
Laitteita ja sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevien direktiivien oppaat julkaistiin vuonna 
1993 ja kaasulaitteita koskevan direktiivin opas helmikuussa 1995. Painoastioita ja lääketieteellisiä 
laitteita koskevia ohjeita sisältäviä tietopaketteja on myös pyynnöstä saatavissa. 
Komissio laatii "Leludirektiivin" täytäntöönpanoa koskevan oppaan yhteistyössä kansallisten 
viranomaisten kanssa. Tässä ohjeessa valaistaan lelun määritelmän rajoja sellaisina kuin ne on 
määritelty direktiivissä, tietyille leluille suoritettavia vaatimustenmukaisuustestejä ja vaatimusten-
mukaisuustestien tulkintaa. 
Näissä toimenpiteissä otetaan myös huomioon kunkin alueen ilmoitettujen elinten kanssa ja niiden 
välillä meneillään olevassa yhteistyössä saavutetut tulokset. On kuitenkin muistettava, että 
lainsäädännön tulkinta on tiukasti ottaen yhteisön tuomioistuimen asia. 
Parannustarpeet eivät ole merkittävältä osin uusia - tässä yhteydessä viitataan hallinnollista 
yhteistyötä koskeviin johtopäätöksiin julkaisussa Yhteismarkkinat vuonna 199426. 
22 Neuvoston direktiivi 90/385/ETY, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1990, aktiivisia implantoitavia lääkinnällisiä laitteita koskevan 
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL N:o L 189, 20.7.1990, s. 17 
23 Neuvoston direktiivi 93/42/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993 lääkinnällisistä laitteista, EYVL N:o L 169, 12.7.1993, s. 1 
24 Neuvoston direktiivi 90/384/ETY, annettu 20 päivänä kesäkuuta 1990, muita kuin itsetoimivia vaakoja koskevan jäsenvaltioiden 
lainsäädännön yhdenmukaistamisesta, EYVL N:o L 189, 20.7.1990, s. 1 
25 Neuvoston direktiivi 93/15/ETY, annettu 5 päivänä huhtikuuta 1993, siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille 
saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta, EYVL N:o L 121, 15.5.1993, s. 20 
26 KOM (95)238 lopull., 15.6.1995, 123 kohta 
- 12 
IV- Esteet 
Aineellisista vaikeuksista, voimavarojen tai tietoyhteyksien puutteesta ei ole tehty järjestelmällistä 
yhteenvetoa. Komission työryhmien asiantuntijat eivät välttämättä ole yhteyspaikkoja eivätkä edes 
työskentele asianomaisissa kansallisen tason täytäntöönpanosta vastaavissa ministeriöissä. 
Tähänastiset ponnistelut ovat keskittyneet kahdenvälisten ja monenkeskisten yhteyksien edistä­
miseen henkilötasolla, mikä mahdollistaa myöhemmässä vaiheessa sen, että kyseiset hallinnot 
voivat arvioida oikeiden teknisten välineiden ottamista käyttöön. 
Se seikka, että joissakin piireissä epäillään yhteisön sääntöjen tehokasta soveltamista kaikissa 
jäsenvaltioissa sekä yhteistä tahtoa yhteistyön parantamiseen, osoittaa, että "pelisäännöt" on vielä 
määriteltävä ja kaikkienjäsenvaltioiden on niitä noudatettava. 
1 B— Lääkevalmisteet 
I - Johdanto 
Viimeisen 30 vuoden aikana EY:n lääkkeitä koskevan lainsäädäntö on asteittain laajentunut 
käsittämään kaikki teollisesti valmistetut ihmisille ja eläimille tarkoitetut lääkkeet. Erityisiä sääntöjä 
sovelletaan tietynlaisiin lääkkeisiin kuten rokotuksiin, verituotteisiin ja sädehoidossa käytettäviin 
valmisteisiin mukaan lukien yhdenmukaiset laatua, turvallisuutta ja vaikutusta koskevat vaati­
mukset. 
Kesäkuussa 1993 neuvosto hyväksyi kolme direktiiviä27ja asetuksen28 , jotka yhdessä muo­
dostavat lääkevalmisteiden lupia koskevan uuden eurooppalaisen järjestelmän oikeusperusteen. 
Tämä järjestelmä otettiin käyttöön vuonna 1995 Euroopan lääkearviointiviraston aloittaessa toimin­
tansa Lontoossa. 
Tällä hetkellä on tarjolla kaksi markkinoille saattamista koskevaa lupamenettelyä: 
• keskitetty menettely, joka johtaa yhteen koko Euroopan unionin alueella voimassa olevaan 
markkinointilupaan. Tämä menettely on pakollinen bioteknologiaan perustuville lääkinnäl­
lisille tuotteille ja sitä voidaan käyttää myös muille innovatiivisille uusille tuotteille yhtiöiden 
niin halutessa; 
• hajautettu menettely, joka perustuu kansallisten viranomaisten vastavuoroisen tunnus­
tamisen periaatteeseen. Hajautetun menettelyn tarkoitus on sallia yhden jäsenvaltion myön­
tämän markkinointiluvan laajentaminen koskemaan toista tai useampaa jäsenvaltiota tun­
nustamalla alkuperäinen lupa. Jos muut jäsenvaltiot eivät tunnusta kansallista lupaa ja jos 
asian kannalta merkitykselliset jäsenvaltiot eivät saa aikaan ratkaisua neuvottelemalla suo­
raan keskenään, riita alistetaan komission sitovaan välimiesmenettelyyn. 
27 Neuvoston direktiivi 93/39/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, lääkkeitä koskevien direktiivien 65/65/ETY, 75/318/ETY ja 
75/319/ETY muuttamisesta; neuvoston direktiivi 93/40/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, eläinlääkkeitä koskevan 
jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettujen direktiivien 81/851/ETY ja 81/852/ETY muuttamisesta ja neuvoston 
direktiivi 93/41/ETY, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1993, korkean teknologian, erityisesti bioteknologisesti tuotettujen, 
lääkkeiden markkinoille saattamista koskevien kansallisten toimenpiteiden lähentämisestä annetun direktiivin 87/22/ETY 
kumoamisesta, EYVL N:o L 214 24.8.1993, s. 22, 31 ja 40 
28 Neuvoston asetus (ETY) N:o 2309/93, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1993, ihmisille ja eläimille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista 
yhteisön luvananto- ja valvontamenettelyistä sekä Euroopan lääkeviraston perustamisesta, EYVL N:o L 214, 24.8.1993, s. 1 
- 13-
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Vuodesta 1975 alkaen on perustettu useita komiteoita ja työryhmiä käsittelemään lääke­
valmisteisiin liittyvää yhdenmukaistamista, hallinnollista yhteistyötä, varoitusärjestelmiä ja anta­
maan neuvoja komissiolle. 
• Farmasian komitea perustettiin neuvoston päätöksellä 75/320/ETY tutkimaan kaikkia 
lääkevalmisteita koskevan lainsäädännön valmisteluun ja soveltamiseen liittyviä kysymyksiä. 
Se muodostuu jäsenvaltioiden hallintojen kansanterveysasioiden johtavista asiantuntijoista. 
EY.n lääkevalmisteita koskevan lainsäädännön tulkintaa ja täytäntöönpanoa koskevia 
kysymyksiä selvitetään yhdessä tässä komiteassa. 
• Neuvoton direktiiveillä 75/319/ETY ja 81/851/ETY perustettiin kaksi tieteellistä komiteaa, 
lääkevalmistekomitea ja eläinlääkevalmistekomitea helpottamaan yhteisten kantojen 
saavuttamista lääkevalmisteiden markkinoille saattamista koskevan lupajärjestelmän osalta. 
Näitä kahta komiteaa ja niiden lukuisia työryhmiä on käytetty perustana luotaessa Euroopan 
lääkearviointivirastoa (EMEA). Kummassakin komiteassa on kaksi edustajaa kustakin 
jäsenvaltiosta, ja niiden apuna on euroopanlaajuinen luettelo 1600 asiantuntijasta. 
Euroopan lääkearviointivirasto on tarkoitettu kansallisten tieteellisten voimavarojen, sekä 
inhimillisten, henkisten että aineellisten yhteensovittamis- ja yhteistyöfoorumiksi. Sen tehtävä on 
panna alulle voimavarojen kehittämistä erityisesti luomalla kansallista alkuperää olevien euroop­
palaisten voimavarojen verkostoja. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat edelleen uuden 
eurooppalaisen rekisteröintijärjestelmän perusta. Ne jatkavat tehtäviensä suorittamista tutkimalla 
esimerkiksi lääkevalmisteiden valmistusta ja suorittamalla lääkevalvontaa Euroopan unionin puo­
lesta. 
Parhaillaan luodaan telemaattista verkkoa Euroopan komission, lääkearviointiviraston ja 
kansallisten viranomaisten välille. Sen tarkoitus on varmistaa esimerkiksi arviointikertomusten ja 
lääkevalvontaan liittyviä varoituksia koskevien tietojen nopea ja luotettava siirto. 
Lääkevalmisteiden teollista valmistusta varten on ollut olemassa vuodesta 1975 alkaen 
kansallisten lupien ja valvonnan järjestelmä, joka perustuu aidon vastavuoroisen tunnustamisen 
periaatteeseen sisältäen tarvittavat menettelyt tarkastuksiin liittyvää hallinnollista yhteisyötä varten, 
mukaan lukien laatuvikoja koskeva varoitusjärjestelmä. 
Lääketarkastusten osalta hyvän valmistuskäytännön yhdenmukaistaminen jatkuu komission 
asettamassa lääkevalmisteiden tarkastusten ja valvonnan työryhmässä. 
Lääkevalvonnasta vastaavat virkamiehet ovat osallistuneet kansallisten hallintojen väliseen 
Karolus- virkamiesvaihto-ohjelmaan (katso jakso 23). 
III - Tarpeet 
Uuden eurooppalaisen lääkkeitä koskevan järjestelmän menestyminen on haaste, jossa 
onnistutaan ainoastaan, jos jäsenvaltiot sitoutuvat siihen kokonaan ja asettavat sen käyttöön 
korkeimman tieteellisen pätevyyden omaavat asiantuntijansa. 
Muita kansallisia järjestelmiä koskevan tiedon on myös ulotuttava komiteoihin ja työryhmiin 
osallistuvien virkamiesten tasoa syvemmälle. Karolusta lukuun ottamatta mikään yhteisön ohjelma 
ei sisällä suorittavaa tasoa lähimpänä olevien virkamiesten koulutusta, ja kansalliset voimavarat 
ovat niukat. 
Hyväksynnästä vastaavat virkamiehet (jotka ovat myös yleisesti ottaen vastuussa markkina­
valvonnasta) tarvitsevat teknisiä arviointiperusteita ja kansallisen hyväksynnän hallintomenettelyjä 
- 14-
koskevia yksityiskohtaisia tietoja. Näiden menettelyjen käytäntöön soveltamisen tehokkuuteen 
kohdistuvan luottamuksen on oltava molemminpuolista. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Lääkevalmisteiden tarkastusten ja valvonnan työryhmä on esittänyt, että Karolus-ohjelman kahden 
kuukauden vaihtoja olisi täydennettävä ryhmätyötapaamisilla, seminaareilla ja muilla sellaisilla 
keinoilla hakemusten käsittelymenettelyä ja markkinavalvontaa koskevan keskinäisen tietämyksen 
lisäämiseksi, mihin Matthaeus-ohjelma antaa mahdollisuuden. Tämä työryhmä on ehdottanut tois­
tuvasti, että Karolus-ohjelmaa voitaisiin käyttää luottamusta lisäävänä tekijänä yhteisten 
tarkastusten ja koulutustapahtumien avulla, ja että "vaihtojen kesto" tulisi sopeuttaa vastaamaan 
sen mielestä tämän alueen todellisia tarpeita vastaavaksi (toisin sanoen 1-2 viikoksi kahden 
kuukauden sijaan). 
1 C — Hyvä laboratoriokäytäntö 
I - Johdanto 
Laboratoriokokeet ovat tarpeen ennen teollisuuskemikaalien, tuholaisentorjunta-aineiden, elin­
tarvikkeiden, eläinten rehujen, kauneudenhoitotuotteiden ja lääkevalmisteiden päästämistä markki­
noille, ja EY:n lainsäädäntö kattaa näiden alueiden hyvän laboratoriokäytännön29. 
Tavoitteena on koetulosten keskinäinen tunnustaminen, toistuvien kokeiden välttäminen ja siten 
näiden valmisteiden vapaan levittämisen mahdollistaminen alemmin markkinointikustannuksin. 
Kansainvälisesti sovitun hyvän laboratoriokäytännön standardin mukaisuuden pitäisi olla takeena 
siitä, että kaikkien jäsenvaltioiden viranomaiset hyväksyvät koetulokset. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Kansallisten valvontaviranomaisten kanssa järjestetään vapaamuotoisia tapaamisia, 
ryhmätyötapaamisia on järjestetty osallistujien tutustuttamiseksi toisten jäsenvaltioiden järjes­
telmiin, komissio päivittää vuosittain tietoja tarkastuksista, hallinnollisista rakennelmista ja kansal­
lisesta lainsäädännöstä sisältäviä tiedostoja ja levittää tulosteita niistä. Tiedon vaihtoa tapahtuu 
myös OECD:n puitteissa. 
Viimeisin kehitysvaihe on keskinäisten yhteisvierailujen järjestelmä. Tämä ohjelma perustuu 
vapaaehtoisuuteen ja koostuu sarjasta yhden viikon vierailuja, joihin osallistuu enintään kolmen 
tarkkailijan ryhmä. He ovat jäsenvaltioiden kansallisten hyvää laboratoriokäytäntöä valvovien 
viranomaisten tarkastajia. Komissio järjestää vierailuja mutta ei osallistu niihin käytännössä. 
Tavoitteena ei ole arvostella jäsenvaltioita silloin, jos hyvän laboratoriokäytännön standardien 
mukaisuudessa havaitaan puutteita, vaan auttaa niitä omaksumaan muiden jäsenvaltioiden 
kanssa samanlainen lähestymistapa. Tuloksena on avoimuus ja läpinäkyvyys, joka johtaa 
keskinäiseen yhteisymmärrykseen ja lisää luottamusta. 
29 esimerkiksi neuvoston direktiivi 87/18/ETY, annettu 22 päivänä joulukuuta 1986, hyvänlaboratoriokäytännön periaatteiden 
noudattamista kemiallisten aineiden kokeissa ja periaatteiden noudattamisen todentamista koskevien lakien, asetusten ja 
hallinnollisten määräysten lähentämisestä, EYVL N:o L 15, 17.1.1987, s. 29; neuvoston direktiivi 88/320/ETY, annettu 9 päivänä 
kesäkuuta 1988, hyvän laboratoriokäytännön tarkastamisesta ja todentamisesta, EYVL N:o L 145, 11.6.1988, s. 35; neuvoston 
päätös 89/569/ETY hyvän laboratoriokäytännön periaatteiden noudattamista koskevan OECD:n päätöksen/suosituksen 
hyväksymisestä Euroopan talousyhteisössä, EYVL N:o L 315, 28.10.1989, s. 1 
15 
III - Tarpeet 
On voitava poistaa jossain määrin esiintyvä keskinäisen luottamuksen puute toisten osapuolten 
valvontajärjestelmien noudattamista kohtaan. Jäsenvaltioiden hyvää laboratoriokäytäntöä valvovat 
viranomaiset ovat hyvin tietoisia siitä, että tietojen vaihto on keskinäisen luottamuksen kulmakivi. 
Tietojen vaihdossa voidaan havaita kaksi pääaluetta: 
(a) tekstien soveltamista ja tulkintaa koskeva alue, jota toteutetaan kokouksissa, 
ryhmätyötapaamisissa, tietokannoissa ja OECD:n piirissä ja joka tähtää pääasiassa todelli­
sista tai oletetuista säädöstekstien soveltamis- tai tulkintaeroista johtuvien ongelmien rat­
kaisemiseen ja 
(b) säädösten mukaisuuden valvontaa koskeva alue. Keskinäisten yhteisvierailujen ohjelma 
antaa valtuuskunnille mahdollisuuden verrata kansallisten järjestelmien todellista toimivuutta. 
Tämä on pitkälle ulottuva tietojen vaihdon muoto ja samalla toimintamalli, jota käyttäen 
voidaan välttää kaavamainen lähestymistapa. 
IV- Esteet 
Suurempia esteitä ei odoteta, niin kauan kun järjestelmän toiminta perustuu vapaaehtoisuuteen ja 
on melko epämuodollista. 
16 
2. Julkiset hankinnat 
I - Täytäntöönpanoyhteistyön nykyiset järjestelmät 
Jäsenvaltioiden välinen hallinnollinen yhteistyö sisältää tällä hetkellä kaksi keskeistä tekijää: 
• järjestetään neuvoa-antavan komitean kokouksia, joihin kuuluu julkisista hankinnoista 
vastaavien hallintojen edustajia ja joissa tutkitaan voimassaolevien direktiivien parannus­
ehdotuksia, näiden direktiivien tulkintaa koskevia kysymyksiä samoin kuin näiden tekstien 
soveltamiseen liittyviä vaikeuksia tai kaikkia muita julkisia hankintoja koskevan yhteisön 
oikeuden täytäntöönpanoon liittyviä kysymyksiä. Lisäksi on olemassa julkisten hankintojen 
avaamista käsittelevä neuvoa-antava komitea, johon kuuluu riippumattomia asiantuntijoita, 
joiden ammatillinen kokemus ja pätevyys julkisissa hankinnoissa yhteisön tasolla on laajalti 
tunnustettua, ja jolla on pätevyyttä avustaa julkisiin hankintoihin liittyvien erilaisten 
kiinnostavien ongelmien pohtimisessa. 
• järjestetään kaikkien jäsenvaltioiden kanssa ryhmäkokouksia, joissa selvitetään yhdessä eri 
hallintojen tai toimivaltaisten kansallisten viranomaisten kanssa komission tietoon tulleita, 
joko valituksiin perustuvia tai viran puolesta ilmoitettuja kiistoja. 
Huomattava määrä jäsenvaltioiden virkamiesten keskinäisistä vierailuista, joiden yhteydessä 
pohditaan julkista hankintapolitiikkaa ja -käytäntöä, järjestetään Karolus-ohjelman puitteissa. 
Tällaisia vierailuja oli hyväksytty vuoden 1995 marraskuun puoleenväliin mennessä 66, ja niistä 42 
oli saatettu päätökseen. 
II - Tarpeet 
Direktiivit30 edellyttävät tarjouspyyntöilmoituksiin, sopimuksen tekemistä koskeviin ilmoituksiin, 
kausittaisiin tietojen ilmoituksiin ja kelpuuttamisjärjestelmän soveltamista koskeviin ilmoituksiin 
sisältyvien määrättyjen tietojen painamista ja julkaisemista Euroopan yhteisöjen virallisessa leh­
dessä. Mahdollisuus tutkia julkisten hankintojen tarjoamia mahdollisuuksia suorassa linja­
yhteydessä TED-tietopankin (tenders electronic daily) välityksellä on ollut olemassa vuodesta 
1986. Nykyään julkaistaan päivittäin yli 500 ilmoitusta. 
Direktiivit edellyttävät, että jäsenvaltiot antavat säännölliset tilastotiedot hankintayksiköiden te­
kemistä sopimuksista. Komissio rohkaisee tiedonhallinnan ja sähköisen tarjoustoiminnan edellyt­
tämien tekniikoiden ja palvelujen kehittämistä. 
Muutoksenhakudirektiiyeissä31 edellytetään komission tietävän, kuinka monta valitusta kansal­
lisella tasolla käsitellään, ja muut jäsenvaltiot tarvitsevat samat tiedot voidakseen luottaa yritys­
tensä tasapuoliseen kohteluun, mutta tällä hetkellä kaikki jäsenvaltiot vastustavat tällaisten tietojen 
antamista. 
Molemmat julkisia hankintoja käsittelevät neuvoa-antavat komiteat käsittelevät tulkintakysymyksiä. 
Näiden komiteoiden hyväksymien tulkintatekstien käyttöön ottaminen voisi auttaa yhteiseen 
tekstien tulkintaan pääsemistä. 
30 kuten direktiivit 93/36/ETY, 93/37 ja 92/50, julkisia tavaranhankintoja ja julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten 
tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, EYVL N:o L 199, 9.8.1993, s. 1 ja 54; EYVL N:o L 209, 24.7.1992, s. 1 
31 Direktiivi 89/665/ETY julkisia tavaranhankintoja ja rakennusurakoita koskeviin sopimuksiin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen 
soveltamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, EYVL N:o L 395, 30.12.1989, s. 33 
17 
III - Seuraavat toimenpiteet 
Komissio harkitsee mahdollisuutta kehittää esityksiä yhteistä koulutusohjelmaa varten (komission, 
jäsenvaltioiden ja liike-elämän toteutettavaksi) julkisten hankintojen järjestelmää koskevan tiedon 
levittämiseksi kaikille, jotka ovat tekemisissä julkisen hankintatoimen kanssa. Se toivoisi neuvoston 
ryhtyvän tällaisten ehdotusten johdosta pikaisiin toimiin. 
Tietotekniikan kehittyminen voi tarjota tärkeitä etuja julkisten hankintojen kannalta katsottuna. 
Julkisiin hankintoihin liittyvällä avoimuudella on keskeinen merkitys sen varmistamissa, että jul­
kisissa hankinnoissa saavutetaan paras mahdollinen kustannus/hyöty -suhde. Komissio on käyn­
nistänyt SIMAP-hankkeen pilottivaiheen (Système d'Information sur les Marchés Publics). Tämän 
hankkeen tarkoituksena on mahdollistaa yhteisössä tilauksia tehneiden hankintayksiköiden te­
kemiä hankintoja koskevien tietojen kerääminen sähköisesti ja niiden jakamien kaikille mahdollisille 
toimittajille samalla tavalla. Tällaisen hankkeen tehokas kehittäminen edellyttää kaikkien osapuol­
ten välistä yhteistyötä, mukaan lukien tietenkin jäsenvaltiot. 
Lisäksi, jotta varmistettaisiin julkisia hankintoja koskevien sääntöjen noudattaminen yhteisön 
varoin toteutetuissa hankkeissa, yhteisön ja jäsenvaltioiden välillä on ollut voimassa läheisyys­
periaatteeseen perustuva tehtävienjako jo vuodesta 1988. Sen mukaisesti jäsenvaltioiden on 
tarkistettava, toteutetaanko hankkeet julkisia hankintoja koskevien sääntöjen mukaisesti. Vali­
tettavasti suurin osa jäsenvaltioita ei ole myöntänyt tällaisen valvonnan toteuttamisen edellyttämiä 
varoja. Täydentääkseen tätä lähestymistapaa, komissio voisi ehdottaa jäsenvaltioille riippu­
mattomien kansallisten viranomaisten nimittämistä, joiden tehtävä olisi varmistaa julkisia hankin­
toja koskevien sääntöjen noudattaminen yhteisön varoista rahoitettavissa hankkeissa. Näiden vi­
ranomaisten toimintaa koskevien yksityiskohtaiset säännöt jätettäisiin jäsenvaltioiden omaan 
harkintaan, edellyttäen, että niiden riippumattomuus hankintayksiköistä taattaisiin ja että tarvittavat 
varat löytyvät. Jos tällainen viranomainen perustetaan, on tietenkin tarpeen järjestää yhteistyö sen 
ja komission välillä. 
Toinen mahdollinen toimenpide voisi koskea jäsenvaltioiden hallituksia ja (suureksi osaksi 
paikallisia tai alueellisia) hankintayksiköltä, jotka voisivat käyttää tällaisia itsenäisiä rakenteita 
kaikkia sellaisia julkisia hankintoja koskevien sääntöjen täytäntöönpanon yhteensovittamiseksi, 
joita yhteisön oikeus koskee. 
18-
Tullaseet 
I - Johdanto 
Neuvoston direktiivi 91/477/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1991, aseiden hankinnan ja 
hallussapidon valvonnasta32, muodostaa tuliaseiden osalta olennaisen liitännäistoimenpiteen ta­
varoita koskevien tarkastusten poistamiselle yhteisön sisäisillä rajoilla. Tämä direktiivi sovittaa 
yhteen tietyn määrän tuliaseisiin liittyviä lainsäädännöllisiä näkökohtia ja vahvistaa tuliaseiden 
liikkuvuudelta yhteisössä vaadittavat muodollisuudet. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Direktiivissä säädetään tietojen välittämisestä jäsenvaltioiden välillä koskien tuliasekuljetuksia ja 
muiden kuin maassa asuvien henkilöiden tuliaseiden hankintaa ja hallussapitoa 
Siinä säädetään, että jäsenvaltioiden on viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1993 laadittava 
tiedonvaihtoverkostoja näitä tietojen välitykseen liittyvien velvoitteiden soveltamiseksi. Ne ilmoit­
tavat muille jäsenvaltioille ja komissiolle muun muassa tässä tarkoitettujen tietojen välittämisestä 
ja vastaanottamisesta vastaavat kansalliset viranomaiset. 
Nämä tiedonvaihtoverkostot on muodostettu ja ne toimivat hyvin. 
III - Tarpeet 
Eräät jäsenvaltiot pahoittelevat sellaisen elimen (esimerkiksi komitean) puuttumista, joka mahdol­
listaisi kansallisten viranomaisten edustajille järjestää kahdenvälisiä tapaamisia aika ajoin ja kes­
kustella direktiivin täytäntöönpanon aiheuttamista käytännön ongelmista. 
IV- Esteet 
Marraskuussa 1995 Itävalta, Suomi ja Ruotsi eivät vielä olleet muuttaneet direktiiviä osaksi kan­
sallista lainsäädäntöään. 
32 EYVL N:oL 256, 13.9.1991, F. 51 
19 
4. Kahden käyttötarkoituksen tuotteet 
I - Johdanto 
Kahden käyttötarkoituksen tuotteiden vientiä koskeva valvontajärjestelmä koostuu kahdesta 
pylväästä: neuvoston päätös N:o 94/942/YUTP neuvoston hyväksymistä yhteisistä toimista Euroo­
pan unionin perustamissopimuksen J.3 artiklan perusteella ja neuvoston päätös (EY) N:o 3381/94, 
tehty 19 päivänä joulukuuta 1994, yhteisön hallinnon perustamisesta kahden käyttötarkoituksen 
tuotteiden vientivalvontaa varten33. Järjestelmä on voimassa 1 päivästä kesäkuuta 1995 alkaen. 
Asetuksessa on säännös hallinnollisen yhteistyön tarpeesta. Yhteyspaikkojen luettelo on tehty ja 
kansallisten lupalomakkeiden luonnokset on laadittu mallilomakkeen perusteella. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Kahden käyttötarkoituksen tuotteiden vientivalvonnan järjestämisryhmä kokoontuu säännöllisesti 
keskustelemaan tämän alueen hallinnollisesta yhteistyöstä. Tämä ryhmä on avustanut komissiota 
laatimaan yksityiskohtaisia menettelyjä jäsenvaltioiden välistä hallinnollista yhteistyötä varten. 
Viisi vientivalvonnan täytäntöönpanoviranomaisten välillä tapahtunutta vaihtoa on hyväksytty 
Karolus-ohjelmassa. Vuonna 1994 järjestettiin osana Matthaeus-ohjelmaa seminaari tulliyhteis­
työstä kahden käyttötarkoituksen tuotteiden alalla. 
III - Tarpeet 
Asetuksen eri säännökset edellyttävät läheistä yhteistyötä jäsenvaltioiden sekä lupa- että 
tulliasioista (joihin yhteisön sanastossa kuuluu takautuva vientivalvonta) vastaavien virkamiesten 
välillä, erityisesti: 
a) Yhden jäsenvaltion viranomaisen myöntämien lupien on oltava toisen jäsenvaltion 
viranomaisten hyväksyttävissä, ja niitä on noudatettava siellä. 
b) Viejän sijoittautumisvaltion lupaviranomaisten on kuultava sen maan lupaviranomaisia, jossa 
tuote on tai jossa se tulee olemaan. Kuulemisen mallista ei ole säädetty. 
c) Takautuvien vientivalvontatoimien tehokkuutta voidaan lisätä hallintojen välisellä yhteistyöllä. 
d) Jäsenvaltiot voivat pyytää vientilupaa alueeltaan kahden käyttötarkoituksen tuotteille, joita ei 
ole mainittu neuvoston yhteisistä toimista tekemän päätöksen liitteessä 1. Näiden toimen­
piteiden avoimuus on kaikkien jäsenvaltioiden edun mukaista, ja asetuksessa edellytettyjä 
valtuutuksia koskeva tietojen vaihto voisi osoittautua hyödylliseksi. 
Komission osastot antavat selittäviä huomautuksia asetuksen säännöksistä, jotka voisivat johtaa 
eriäviin tulkintoihin. 
Kaikilla jäsenvaltioilla oli jo hyvin toimiva vientiä koskeva valvontajärjestelmä ennen kuin yhteisön 
järjestelmä astui voimaan. Eri hallintojen erilaiset kokemukset tiettyjen tavaroiden osalta on kuiten­
kin oikaistava jakamalla tietoja. 
Sähköisen tiedonvaihdon mahdollistava rakenne voisi helpottaa yhteisön vientivalvonnan 
tehokasta ja todellista soveltamista, mutta jäsenvaltiot haluavat arvioida sellaisen rakenteen 
tarvetta myöhemmässä vaiheessa. 
33 EYVL N:o L 367, 31.12.1994, s. 1 
20-
5. Yleinen tuoteturvallisuus 
I - Johdanto 
Sääntöjen täytäntööpanoyhteistyö yleisen tuoteturvallisuuden alalla perustuu yleisestä tuote­
turvallisuudesta annetussa direktiivissä 92/59/ETY säädettyihin erilaisiin järjestelmiin. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Direktiivillä 92/59/ETY perustettiin komissiota avustava "kiireellisiä tuoteturvallisuusasioita 
käsittelevä komitea" johon kuuluvat jäsenvaltioiden ja komission osastojen edustajat. Tässä 
komiteassa keskustellaan täytäntöönpanoyhteistyöhön liittyvistä asioista. 
Komissio toimittaa säännöllisesti työasiakirjoja komitean jäsenille yhtenevän käytännön saavut­
tamiseksi direktiivissä säädettyjen erilaisten järjestelmien soveltamisessa. 
III - Tarpeet 
Heinäkuussa 1994 toimitettiin kysely yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin nojalla perustetun vaara-
tilannekomitean jäsenille tämän alan täytäntöönpanoyhteistyöhön liittyvien tarpeiden 
toteamiseksi. Vasta alle puolet jäsenvaltioista on toimittanut komissiolle yksilöidyt vastauksensa. 
IV- Esteet 
Muutamat jäsenvaltiot ovat ilmaisseet huolensa vähäisistä voimavaroistaan ja puutteellisesta 
tiedonvälitysinfrastruktuuristaan. Tarkastajien koulutuksen puute mainittiin erityisesti liittyen mah­
dollisimman yhtenäisen lähestymistavan saavuttamiseen sisämarkkinoiden puitteissa. 
V - Seuraavat toimenpiteet 
Yleisessä tuoteturvallisuusdirektiivissä säädetyn nopean tiedonvaihtojärjestelmän tietokoneis­
tamista koskeva toteutettavuustutkimus saatiin päätökseen jokin aika sitten hallintoelinten välistä 
tietojen vaihtoa koskevan HVT-ohjelman puitteissa. Riippuen luottojen saatavuudesta pilottihanke 
voitaisiin aloittaa joidenkin jäsenvaltioiden kanssa vuoden 1996 toisella neljännekselläja jos 
tulokset ovat myönteisiä, hanketta voitaisiin laajentaa kaikkiin jäsenvaltioihin. 
Yhteisön tuki maakohtaisille tuoteturvallisuuden täytäntöönpanovirkamiesten koulutusohjelmille 
olisi otettava harkittavaksi. 
21 
6. Televiestintä 
I - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Komission direktiivissä 90/388/ETY säädetään, että kaikilla jäsenvaltioilla on oltava kansallinen, 
televiestinnän harjoittajista erillinen televiestintää säätelevä viranomainen. Euroopan unionin lain­
säädännön täytäntöönpanoyhteistyön kannalta on olemassa kaksi komiteaa, jotka ovat kaikkein 
tärkeimpiä tietojen vaihdon foorumeita, päätelaitteiden hyväksymistä käsittelevä komitea (ACTE)34 
ja avoimen verkon tarjoamista verkkojen ja palvelujen alueella käsittelevä komitea35. (Näissä 
jäsenvaltioiden komiteoissa puheenjohtajuus on komissiolla, ja ne voivat toimia sekä neuvoa-
antavina että sääntelevinä eliminä.) 
Televiestintäsioissa yhteistyötä on myös YK:n alaisen kansainvälisen teleliiton ja Euroopan tasolla 
Euroopan posti-ja telehallintojen konferenssin (CEPT) puitteissa. 
Päätelaitteiden hyväksymistä käsittelevä komitea on jäsenvaltioiden välisen päätelaitteita kos­
kevan täytäntöönpanoyhteistyön pääfoorumi. 
Sekä komission että kaupallisten yhtiöiden johdolla tapahtuva toiminta on vilkasta niin 
eurooppalaisella kuin myös kansallisella tasolla sisältäen seminaareja, kokouksia ja neuvoa-
antavia tutkimuksia, joihin virkamiehet ottavat osaa.Yhteistyötä on myös ilmoitettujen elinten ni­
mettyjen laboratorioiden yhdistyksen välityksellä käytännön kysymyksissä, jotka koskevat pääte­
laitteiden vastaavuuden sertifiointimenettelyjä. 
II - Tarpeet 
Televiestinnän vapautuminen merkitsee sitä, että monia aikaisemmin hallintojen hoitamia tehtäviä 
hoitavat nyt telepalvelujen tarjoajat kaupalliselta pohjalta. 
Jäsenvaltioiden hallintojen välistä yhteistoimintaa tarvitaan vielä televiestintäpalvelujen lupien 
myöntämisessä, taajuuksien jakamisessa ja numeroinnissa. 
Jäsenvaltioiden edustajien välinen sekä niiden ja komission välinen sähköpostijärjestelmä on 
saatettava valmiiksi. Se olisi hyödyksi tavanomaisten komitea-asiakirjojen vaihdossa ja lainsää­
dännön täytäntöönpanon seuraamisessa. 
Avoimen verkon tarjoamisperiaatteiden soveltamista varten tarvitaan kipeästi ohjeita. Tämä on 
tärkeää avoimen verkon tarjoamisen tulevaisuutta koskevien keskustelujen edistymisen kannalta, 
ja erityisesti ajatellen tämän alueen tulevia direktiivejä (esimerkiksi puhelinliikenteestä ja yhteen­
liittäminen). 
III - Esteet 
Jotkut kansalliset televiestintää sääntelevät viranomaiset, erityisesti pienissä jäsenvaltioissa, 
kärsivät voimavarojen puutteesta. Televiestinnän erityisluonteesta johtuen niiden on joskus vaikea 
löytää henkilökuntaa, jolla on tarpeelliset tiedot ja kokemus. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Päivittäisessä tietojen vaihdossa olisi avuksi, jos hallinnoilla olisi vaivattomasti käytössään 
sähköpostijärjestelmät asiakirjojen jakamista varten. 
34 Neuvoston direktiivi 91/263/ETY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1991, telepäätelaitteita ja niiden vaatimustenmukaisuuden 
vastavuoroista tunnustamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä, EYVL N:o L 128, 23.5.1991, s. 1 
35 Neuvoston direktiivi 90/387/ETY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1990, telepalvelujen sisämarkkinoiden toteuttamisesta saamalla 
aikaan avoimen verkon tarjoaminen, EYVL N:o L 192, 24.7.1990, s. 1 
-22 
7. Elintarvikkeet, eläinten ja kasvien terveystarkastukset ja eläinlääkeval-
misteet 
7 A — Elintarvikkeet 
I - Johdanto 
Vuonna 1984 elintarvikealalla pantiin alulle eräänlainen hallinnollinen yhteistyö perustamalla 
yhteistyöpaikkojen verkosto, joka mahdollistaa elintarvikkeiden aiheuttamien vakavien vaarojen 
ilmoittamisen ja välttämättömiä tietojen vaihdon verkoston avulla tunnistettujen vakavien terveys­
riskien välttämiseksi. Näistä määräyksistä on tehty pysyviä yleisen tuoteturvallisuusdirektiivin 
puitteissa.36 
II - Nykyisten sääntöjen täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Samanaikaisesti direktiivin 89/397/ETY elintarvikkeiden virallisesta tarkastuksesta käyttöönoton 
kanssa laadittiin muita hallinnollisen yhteistyön työkaluja: 
• vuodesta 1993 lähtien elintarvikkeiden virallisiin tarkastuksiin liittyvien kansallisten ohjelmien 
tilastolliset tulokset luovutetaan komissiolle. 
• komissio antaa vuosittain suosituksen, joka määrittelee yhteisölle yhteensovitetun 
elintarvikkeiden julkisen tarkastusohjelman. 
Direktiivin 93/99/ETY soveltamisen lisäksi on luotu muodollinen hallinnollisen yhteistyön jär­
jestelmä, joka astui voimaan 1 päivänä toukokuuta 1995. Valvontapalveluja tarjoavat kansalliset 
viranomaiset ovat omiaan antamaan toisilleen hallinnollista apua elintarvikkeiden sääntöjen 
mukaisen vaatimustenmukaisuuden valvontaan liittyvässä tehtävässään. Kukin jäsenvaltio nimeää 
yhden yhteydenpitopaikan, joka välittää avunpyyntöjä muille yhteydenpitopaikoille ja valvoo, että 
muista jäsenvaltioista saatuihin avunpyyntöihin vastataan. 
Erityiset komission nimittämät ja valtuuttamat asiamiehet arvioivat myös kansallisten 
valvontajärjestelmien tehokkuutta ja keskinäistä vastaavuutta. 
Lopuksi direktiivissä 93/5/ETY on määrätty kesäkuusta 1993 alkaen noudatettavasta tieteellistä 
yhteistyötä koskevista menettelyistä komission ja jäsenvaltioiden välillä. 
Näiden erilaisten yhteistyöelinten avulla on toteutettu muun muassa seuraavia erityistoimia: 
• Komission/jäsenvaltioiden elintarvikkeiden virallista valvontaa käsittelevän työryhmä on 
työskennellyt avoimuuden lisäämiseksi tekemällä yhteenvedon jäsenvaltioiden vuotuisten 
tarkastusohjelmien tuloksista; 
• yhteisön ensimmäisen yhteensovitetun tarkastusohjelman toteutuminen vuonna 1995, jonka 
ansiosta voitiin tarkistaa, että sisämarkkinoiden tasolla toteutetuista tarkastustoimista on 
hyötyä; 
• jäsenvaltioiden kansallisten valvontajärjestelmien arviointia ja niiden tehokkuuden ja 
keskinäisen vastaavuuden tarkastusta koskevien vierailujen aloittaminen yhteistyössä 
jäsenvaltioiden ja komission välillä. Kaksi ensimmäistä vierailua (Yhdistyneessä kuningas­
kunnassa ja Italiassa) toteutettiin vuonna 1995. On selvää, että nämä arviointihankkeet saa­
vuttavat täyden mittansa pitkän aikavälin kuluessa ja erityisesti sen jälkeen, kun kaikissa 
jäsenvaltioissa on vierailtu. Jo nyt näyttää kuitenkin siltä, että näillä vierailuilla, joilla on 
36 Neuvoston direktiivi 92/59/ETY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1992, yleisestä tuoteturvallisuudesta, EYVL N:o L 226, 11.8.1992, 
s. 24 
. - 23 -
tarkoitus luoda yhteyksiä valvonnan käytännön puoleen, on ollut erittäin myönteisiä vai­
kutuksia; 
• komission ja jäsenvaltioiden sekä jäsenvaltioiden tutkimuslaitosten välisen tieteellisen 
yhteistyönohjelman toteuttaminen, joka vuonna 1995 käsitti sellaisia aiheita kuin aromit, 
mikrobiologiset perusteet, ruuan kulutuksen arviointi ja erilaiset saastuttavat aineet. 
Lopuksi, pysyvällä elintarvikekomitealla on tärkeä osa lainsäädännön toteuttamistapaa koskevan 
yhteisymmärryksen saavuttamisessa samoin kuin KAROLUS-ohjelman puitteissa tapahtuvilla 
virkamiesvaihdoilla. 
III - Tarpeet 
Jäsenvaltioiden ja komission väliseen tietojen vaihtoon ja tieteelliseen yhteistyöhön liittyvät tarpeet 
on laajalti katettu elintarvikkeita koskevalla lainsäädännöllä. 
Virallisen tarkastuksen alueella komission/jäsenvaltioiden työryhmän työn ansiosta on voitu 
tunnistaa, kuinka välttämätöntä olisi, että käytettävissä olisi käsikirja tai suuntaviivat menet­
telytavoista, joiden mukaan virallisten tarkastusten kansalliset tulokset välitetään komissiolle. 
Tämän käsikirjan aiotun käyttöönoton ansiosta vuoden 1995 loppupuolella elintarvikkeiden virallis­
ta tarkastusta koskevien kansallisten tilastojen vertailukelpoisuutta ja avoimuutta pitäisi voida 
parantaa. 
IV - Yhteistyön esteet 
Ongelmia on kaksi: 
• miten varmistaa, että vuosittaisten kansallisten ja yhteisön tarkastusohjelmien ilmoitettavat 
tulokset ovat keskenään mahdollisimman vertailukelpoisia 
• miten varmistaa saatujen yhdistettyjen tilasto tulosten nopea tilastollinen käsittely yhteisön 
tasolla. 
Kokemus on osoittanut, että sellaisessa yhteistyöjärjestelmässä kuin tieteelliseen yhteistyöhön 
liittyvässä yhteistyössä, jossa tieteelliset ja tekniset voimavarat keskittyvät jäsenvaltioihin, yhteis­
työjärjestelmällä on luotava jäsenvaltioihin hajautettavien velvoitteiden ja yhteisön yhteensovit­
tamisen välille yhteistyötehtävien täsmälliseen määrittelyyn perustuva tasapaino. 
V - Seuraavat toimenpiteet 
Olisi luotava tehokkaita keinoja tietojen vaihtoa varten mukaan lukien tärkeiden ilmoitettujen 
tilastotietojen välittäminen ja käsittely. Sopivimman järjestelmän määrittämiseksi vuoden 1996 
aikana on suunniteltu ohjelma. 
Muuten nykyisestä hallinnollisesta yhteistyöstä saadut käytännön kokemukset osoittavat, että 
tietyissä tapauksissa olisi hyödyksi, jos käytettävissä olisi yhteisön tasolla työkaluja tarkas-
tusasiamiesten koulutusta varten. Tässä viitekehyksessä Karolus-ohjelmaa olisi jatkettava, mutta 
tietyissä tapauksissa suunnattava uudelleen, jotta se mahdollistaisi virkamiesvaihdon lisäksi 
koulutusseminaarien järjestämisen tai kokemusten vaihdon. 
Tieteellisen yhteistyön osalta on tärkeä säilyttää yhteisön kannustimia muun muassa niin, että 
yhteisö korvaa yhteistyötehtävistä aiheutuvat hallinnolliset kulut siinä määrin, kuin toteutuneet tie­
teelliset hankkeet ovat jäsenvaltioiden rahoittamia. 
24-
7 B — Eläinlääkinnälliset tarkastukset 
I - Johdanto 
Eläinlääketieteen alalla täytäntöönpanoyhteistyön järjestelyt ovat hyvin kehittyneitä, ja ne 
kuvastavat yhteisön lainsäädännön pitkää kokemusta. Vuonna 1989 neuvosto hyväksyi direktiivin 
89/608/ETY37, jossa säädetään viranomaisten välisestä avunannosta ja kyseisten tietojen 
antamisesta. Tässä direktiivissä painotetaan erityisesti pysyvien komiteoiden osuutta (katso II 
kappale). 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Täytäntöönpanoyhteistyötä tehdään pääasiassa eläinlääketieteen pysyvän komitean (perustettu 
1968) ja eläinten hoidon pysyvän komitean (säänteleviä komiteoita) säännöllisissä kokouksissa. 
Vuonna 1994 järjestettiin 31 eläinlääketieteen pysyvän komitean kokousta, joiden kesto oli 
yhteensä 69 päivää, ja yksi eläinten hoidon pysyvän komitean kokous. Lisäksi jäsenvaltioiden ja 
komission edustajat tapaavat myös säännöllisesti komission järjestämissä asiantuntija-, tiedemies-
, tekniikka-ja työryhmissä pohtimassa erityiskysymyksiä. 
Eläintautien ilmoittamisjärjestelmä komissiolle ja muille jäsenvaltioille perustettiin neuvoston 
direktiivillä 82/894/ETY38, jonka mukaan tiedot välitetään sähköisesti 24 tunnin kuluessa. Eläinten 
kuljetuksista ilmoittamista varten on myös perustettu tietokoneverkko (ANIMO)39, jossa lähtö-
jäsenvaltio antaa määräjäsenvaltiolle ennakkoon tiedon saapuvista eläimistä. Järjestelmä yhdistää 
nyt 12 jäsenvaltion yli 2000 paikallista yksikköä toisiinsa, ja vuoden 1994 toisella puoliskolla siinä 
välitettiin noin 125 000 sanomaa. ANIMO-järjestelmä otetaan käyttöön Itävallassa, Suomessa ja 
Ruotsissa vuoden 1995 aikana. 
Työ kaikki yhteisön raja-asemat yhdistävän sähköisen tietojärjestelmän, SHIFT-järjestelmän40 ke­
hittämiseksi on meneillään läheisen ja tehokkaan yhteistyön takaamiseksi yhteisön ulkorajan 
valvontapaikkojen välillä ja tehokkaan yhteisön tuontimääräysten täytäntöönpanon varmista­
miseksi. 
Komission eläinlääkintää ja kasvinsuojelua koskevaa valvontaa harjoittavan viraston (OICVP) 
virkamiehet tekevät säännöllisiä vierailuja jäsenvaltioihin varmistaakseen yhteisön lain yhden­
mukaisen noudattamisen. Nämä vierailut, jotka suoritetaan yhteistyössä toimivaltaisten kansal­
listen viranomaisten kanssa, tarjoavat hyödyllisen tilaisuuden tietojen vaihtoon ja keskusteluun 
käytännön ongelmista. Vuonna 1994 tehtiin 142 vierailua, joiden aiheina olivat eläinten terveys, 
petokset, siipikarja, jäämät ja raja-asemat. 
37 Neuvoston direktiivi 89/608/ETY, annettu 21 päivänä marraskuuta 1989, jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä 
avunannosta sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyöstä eläinlääkintää ja kotieläinjalostusta koskevan lainsäädännön oikean 
soveltamisen varmistamiseksi, EYVL N:o L 351, 2.12.1969, s. 34. Muutettu viimeksi Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisehtoja 
ja Euroopan unionin perustana olevien sopimusten muuttamista koskevalla asiakirjalla, EYVL N:o C 241, 29.8.1994, s. 21. 
38 Neuvoston direktiivi 82/894/ETY, annettu 21 päivänä joulukuuta 1982 eläintaudeista ilmoittamisesta yhteisössä, EYVL N.o L 378, 
31.12.1982, s. 58. Muutettu viimeksi Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisehtoja ja Euroopan unionin perustana olevien 
sopimusten muuttamista koskevalla asiakirjalla, EYVL No C 241, 29.8.1994, s. 21. 
39 Perustettu neuvoston direktiivin 90/425/ETY, annettu 26 päivänä kesäkuuta 1990, 20 artiklan mukaisesti, eläinlääkärin- ja 
kotieläinjalostustarkastuksista yhteisön sisäisessä tiettyjen elävien eläinten ja tuotteiden kaupassa, päämääränä 
sisämarkkinoiden toteuttaminen, EYVL N:o L 224, 18.8.1990, s. 29. Muutettu viimeksi Itävallan, Suomen ja Ruotsin 
liittymisehtoja ja Euroopan unionin perustana olevien sopimusten muuttamista koskevalla asiakirjalla, EYVL N:o C 241, 
29.8.1994, s. 21. 
40 Neuvoston päätös 92/438/ETY, tehty 13 päivänä heinäkuuta 1992 eläinlääkinnällisten tuontimenettelyjen tietokoneistamisesta 
(Shitt-hanke), direktiivien 90/675/ETY, 91/496/ETY ja päätöksen 90/424/ETY muuttamisesta sekä päätöksen 88/192/ETY 
kumoamisesta, EYVL N:o L 243, 25.8.1992, s. 27. Muutettu viimeksi Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisehtoja ja Euroopan 
unionin perustamissopimusten muuttamista koskevalla asiakirjalla, EYVL N:o C 241, 29.8.1994, s. 21. 
-25-
Jäsenvaltioiden eläinlääkinnästä vastaavien viranomaisten välinen neuvoston päätöksen 
90/424/ETY41 34 artiklaan perustuva vaihto-ohjelma on jo ollut käynnissä jonkin aikaa. Vuonna 
1994 nämä vaihdot keskittyivät eläinlääkinnästä vastaaviin virkamiehiin, jotka vastaavat työstä 
raja-asemilla, ja kaikkien 12 jäsenvaltion kesken suoritettiin 31 vaihtoa. 
Sekä jäsenvaltiot että komissio järjestävät kokouksia ja seminaareja. 
7C — Kasvinsuojelu ja muu kasvituotteisiin ja rehuihin liittyvä lainsäädäntö 
I - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Hyvin kehittynyt täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmä on ollut olemassa kasvien terveyden, 
siementen, jalosteoikeuden, rehun, torjunta-ainejäämien, kasvinsuojelutuotteiden ja luonnonmu­
kaisen viljelyn alueilla jo jonkin aikaa nämä toiminta-alueet kattavien sääntelykomiteoiden muo­
dossa42. Jotkut näistä komiteoista ovat olleet olemassa jo 1960-luvun puolivälistä asti ja toiset, ku­
ten kasvien terveyden ja kasvinjalostajien oikeuksien komiteat, vastaavasti vuosista 1977 ja 1994. 
Lainsäädännöllisten tehtäviensä lisäksi nämä komiteat huolehtivat lukuisien asiantuntijoista 
koostuvien alakomiteoidensa ja työryhmiensä välityksellä säännöllisestä ja voimakkaasta tietojen 
vaihdosta. Nopea tietojen vaihto on tärkeää monissa tapauksessa, esimerkiksi milloin jäsenvaltio 
on kieltänyt kolmannesta maasta tai Euroopan unionista peräisin olevan kasvin tai kasvituotteen, 
joka ei täytä unionin lainsäädännön vaatimuksia. Tämä hoidetaan tavallisesti jäsenvaltioiden ja 
komission välisillä suorilla yhteyksillä. Järjestelyjä tukee EUROPHYT-järjestelmä, jäsenvaltioiden 
välinen tietojen vaihdon sähköpostijärjestelmä. 
Erityiseen yhteistyöhön kuuluvat teknisten tyhmätyötapaamisten järjestäminen ja jäsenvaltioiden 
väliset virkamiesten vaihdot Karolus-ohjelman puitteissa (kaksitoista vaihtoa oli hyväksytty marras­
kuun 1995 puoleen väliin mennessä). Kasvinterveyden tarkastuskunta järjestää jäsenvaltioille 
kasvien terveystarkastusta käsitteleviä seminaareja ja kursseja ja osallistuu myös itse kansallisille 
kursseille. Lisäksi yhteisö on järjestänyt jäsenvaltioille mahdollisuuden osallistua saatavissa olevan 
tieteellisen tiedon vaihtoon ja mahdollistanut kasvien terveyden alan tutkimushankkeita. Tuholais-
tentorjunnan alueella järjestettiin kaikki jäsenvaltiot käsittävä seminaari vuonna 1994 ja uuden ko­
keiluhankkeen puitteissa pidetään kuukausittain jäsenvaltioiden kokouksia, joissa keskustellaan 
erityisistä soveltamisnäkökohdista. 
Komiteat varmistavat myös keskustelujen ja käytännön kokemusten vaihdon avulla, että yhteisön 
lainsäädännön tulkinta ja soveltaminen on yhtenäistä näillä korkean teknologian aloilla. Joillakin 
alueilla yhdenmukaisen lähestymistavan varmistamista edellytetään erityisellä lainsäädäntöön kuu­
luvalla vaatimuksella. Esimerkiksi siementen osalta yhteisön vertailukokeiden suorittaminen on 
suunniteltu teknisten menetelmien yhdenmukaisuuden takaamiseksi myönnettäessä siementar-
kastustodistuksia. Komissio avustaa myös tarpeen mukaan vaikeiden lainsäädännön osien tul-
. kinnassa esimerkiksi julkaisemalla tulkintatekstejä. 
41 Neuvoston päätös 90/424/ETY, tehty 26 päivänä kesäkuuta 1990, tietyistä eläinlääkintäalan kustannuksista, EYVL N:o L 224, 
18.8.1990, s. 19. Muutettu viimeksi päätöksellä 93/70/ETY, tehty 21 päivänä joulukuuta 1993, EYVL N:o L 25, 2.2.1993, s. 34. 
42 Kysymyksessä ovat maataloudessa, puutarhaviljelyssä ja metsätaloudessa käytettäviä siemeniä ja lisäysaineistoa käsittelevä 
pysyvä komitea; kasvien terveyden pysyvä komitea; pysyvä rehukomitea; lisäysaineistoa käsittelevä sekä hedelmien luokkaan ja 
lajeihin kuuluvien kasvien pysyvä komitea; lisäysaineiston ja koristekasvien pysyvä komitea; kasvimuunnelmaoikeuksien pysyvä 
komitea sekä luonnonmukaisen viljelyn pysyvä komitea. 
-26-
II - Seuraavat toimenpiteet 
Mahdollisesti kehitettävissä olevat yhteistyön alueet liittyvät Karolus-ohjelman puitteissa tapah­
tuvaan virkamiesten vaihtoon (kokemus on osoittanut, että jotkut jäsenvaltiot ovat ajan puutteen 
vuoksi haluttomia ottamaan vastaan virkamiehiä) ja jäsenvaltioiden välisen sähköpostin käytön 
kehittämiseen. 
7 D — Eläinlääkevalmisteet 
Katso edellä oleva 1 b) jakso otsikolla lääkevalmisteet. 
-27-
8. Teknisistä määräyksistä ilmoittaminen - Direktiivi 83/189 
I - Johdanto 
Tässä direktiivissä43 säädetään sellaisten kansallisten standardiluonnosten ja teknisten mää­
räysten ilmoittamisesta komissiolle, jotka voivat aiheuttaa teknisiä esteitä sisämarkkinoilla. Tämä 
antaa muille jäsenvaltioille ja komissiolle mahdollisuuden ryhtyä toimiin kyseisten määräys-
luonnosten suhteen, joita ei saa saattaa voimaan ennen kuin odotusajan jälkeen. Se on esimerkki 
muodollistetusta tietojen vaihdon järjestelmästä, jossa kaikki viestit kulkevat komission kautta. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Direktiivin soveltamista valvova standardien ja teknisten määräysten komitea kokoaa yhteen myös 
ilmoittavat viranomaiset, jotka nimeävät uuden lähestymistavan piiriin kuuluvien direktiivien mukai­
set ilmoitetut elimet. Heinäkuussa 1995 pidettyyn kokoukseen asti (katso 1 jakson a kohdan i 
alakohta) se oli ainoa elin, jossa leludirektiivin soveltamiseen liittyvistä kysymyksistä keskusteltiin. 
Sähköpostia käytetään yhteenvetoilmoituksiin ja yhteissanomiin. Sähköpostin käytön lisäämis- ja 
soveltuvien tietokantojen perustamishanke on soveltuvuustutkimusvaiheessa hallintoelinten välistä 
tietojenvaihtoa koskevan HVT-ohjelman puitteissa (katso 22 jakso). 
III - Tarpeet 
Määritellään tutkimuksen yhteydessä. 
43 Neuvoston direktiivi 83/189/ETY, annettu 28 päivänä maaliskuuta 1983, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen 
toimittamisessa noudatettavasta menettelystä, EYVL N:o L 109, 26.4.1983, s. 8 , sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 
88/182/ETY, EYVL N:o L 81, 26.3.1988 ja 94/1 O/EY, EYVL N:o L 100, 4.4.1994 
28 
9. Tulli 
I - Johdanto 
Tulli on alue, jolla hallinnollinen yhteistyö käynnistettiin hyvin varhaisessa vaiheessa. Itse asiassa 
komission yksiköt pyrkivät jo vuonna 1968 sovittamaan yhteen lainsäädännön ennen muuta 
direktiivien avulla. Nämä direktiivit on vähitellen korvattu alakohtaisilla pakottavammilla ja 
lainsäädännön yhteensovittamisen kannalta tehokkaammilla säännöillä. Kävi kuitenkin ilmi, ettei 
tämä asiakirjojen hajanaisuus helpottanut niiden soveltamista. Siksi komissio ryhtyi yhdistämään 
kaikki olemassaolevat asiakirjat yhdeksi tullikoodeksiksi, jota alettiin soveltaa heti sisämark­
kinoiden toteutumisen jälkeen. Vastedes tulliviranomaisilla ja talouselämän toimijoilla on käytet­
tävissään helppopääsyinen, täsmällinen ja yhtenäinen lainsäädäntö, joka on samalla sisämark­
kinoiden välttämätön edellytys. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät: Tulli 2000 -ohjelma eli uusi haaste 
Euroopan unionin tullilaitoksille 
Ilman sisärajoja olevan yhtenäismarkkina-alueen tehokkaan toiminnan kannalta on olennaista, että 
toteutettu valvonta on luonteeltaan yhtenäistä jäsenvaltiosta riippumatta. 
Tämän vuoksi komissio on esittänyt tiettyjen vuoden 2000 tullilaitosta ennakoivien toimien toteut­
tamista yhdessä jäsenvaltioiden kanssa. Kaikkien näiden toimien tarkoituksena on antaa tullille 
mahdollisuus suorittaa valvontaa ja tarkastuksia unionin ulkorajoilla vahvistamalla olemassaolevaa 
lainsäädäntöä yhtenäisillä käytännöillä. Kaikki nämä toimet perustuvat kuitenkin hyvin tehokkaa­
seen yhteistyöhön. 
Toteutusvaiheessa olevista toimista muutamat ansaitsevat erityismaininnan: 
(a) uusien työmenetelmien käyttöönotto 
Komission yksiköt ovat ryhtyneet yleistämään riskien analyysimenetelmiä, joiden ansiosta tava­
roiden fyysiset tai asiakirjoihin liittyvät tarkastukset voidaan kohdentaa, kehittämällä jäsenval­
tioiden avustuksella suuntaviivoja, joiden ansiosta voidaan perehtyä kaikkiin unionissa oleviin me­
netelmiin. 
Sama työ kohdistetaan tilintarkastusmenettelyihin, jolloin tarkoituksena on mahdollistaa yritysten 
(mukaan lukien useammassa maassa sijaitsevien yritysten) kirjanpitoon ja johtamiseen kohdis­
tuvat perusteellisemmat tarkastukset. 
(b) tullipakotteet 
Komissio jatkaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa työskentelyään tällä alueella; pyrkimyksenä on 
välttää kilpailun vääristymiä, joista talouselämän toimijat voisivat joutua kärsimään. 
(c) tulosten arviointi 
Yhteisesti muodostetut ryhmät, jotka koostuvat muiden jäsenvaltioiden nimittämistä kansallista ja 
komission virkamiehistä, tekevät" seurantatoimiksi" nimettyjä vierailuja jäsenvaltioihin. Näiden an­
siosta kansalliset virkamiehet saavat suoraa tietoa muiden tullihallintojen käyttämistä työmenetel­
mistä. Tavoitteena on itse asiassa vaihtaa kokemuksia tehokkaimmiksi todetuista käytännöistä. 
29-
(d) koulutus 
Erityinen jäsenvaltioiden virkamiehille tarkoitettu koulutusohjelma (Matthaeus-ohjelma) laadittiin 
unionin neuvoston päätöksestä jo vuonna 199144. Tämä ohjelma perustuu jäsenvaltioiden tulli-
virkamiesvaihtoon ja seminaarien järjestämiseen erityisistä tullilainsäädäntöön liittyvistä aiheista. 
Pyrkimyksenä on samalla yhteisen koulutusaineiston laatiminen. 
(e) tietojenkäsittely 
Komissio ja jäsenvaltiot tukevat ajatusta maailmanlaajuisesta strategiasta, jonka tarkoituksena on 
ohjata tullimenettelyjen tietokoneistamisen kehitystä tulevaisuudessa. Tämä strategia perustuu 
olemassaolevien järjestelmien hyödyntämiseen ja näiden järjestelmien välisten yhteyksien kehittä­
miseen. Siinä on myös tarkoitus käyttää yritysten tietojenkäsittelyjärjestelmiä. 
III - Yhteistyön esteet 
Näiden yhdenmukaisen lainsäädännön yhtenäiseen soveltamiseen tähtäävien toimien tiellä on nyt 
institutionaalinen este. On ilmoitettu, että tulliyhteistyö kuuluu pääosin yhteisön toimivaltaan, mutta 
kun kyse on muista kuin yhdenmukaistetuista alueista (aseet, huumausaineet, ydinaseet ja niin 
edelleen), siitä säädetään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K1 artiklan 8 kohdassa (katso 
K1 artiklan 8 kohta). Tämä tilanne aiheuttaa vaikeuksia näiden määräysten ja yhteisön oikeuden 
keskinäisen niveltämisen suhteen. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Komissio jatkaa vuonna 1994 jo käynnistettyä ohjelmaa luodakseen sille konkreettisemman pohjan 
ja rakenteen. Erityisesti aiemmin kuvailtuja toimia voitaisiin vahvistaa ja kehittää edelleen. Tärkein 
tavoite on, että tullihallinnon viranomaiset oppivat tuntemaan toisensa sekä työskentelemään 
yhdessä pakottomasti ja luontevasti, jotta toimijoita kohdeltaisiin yhdenvertaisina yhtenäisellä 
tavalla toteutettujen tarkastusten kautta. 
44 Neuvoston päätös 91/341/ETY, tehty 20 päivänä kesäkuuta, EYVL N.o L 187, 13.7.199, s. 411 
30 
10. Verotus 
10 A — Välitön verotus 
I - Johdanto 
Direktiivi 77/799/ETY keskinäisestä avusta välittömän ja välillisen verotuksen alueella sisältää 
jäsenvaltioiden välisen yhteistyön puitteet kansainvälistä veronkiertoa ja verojen välttämistä vas­
taan käytävää taistelua varten. Suureksi osaksi se koskee tietojen vaihtoa. 
11 - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Jatkuva jäsenvaltioiden verovirkamiesten välisten kokousten ohjelma tietojen vaihdon määrän ja 
laadun lisäämiseksi aloitettiin direktiivin puitteissa vuonna 1993. Kyseinen työryhmä saavutti 
ensimmäiset tuloksensa vuonna 1994, jolloin sovittiin yhteisistä ohjeista erityispyyntöihin liittyvää 
tietojenvaihtomenettelyä varten. Ryhmä vahvisti myös käytäntömallin kiertoajoista, joihin jäsen­
valtioiden tulee pyrkiä vastatessaan saamiinsa pyyntöihin. Keräämällä yksinkertaisia tilastoja siitä, 
kuinka hyvin sovitut tavoitteet on saavutettu, ryhmä seuraa kehitystä ja arvioi niitä sitten tarpeen 
mukaan uudelleen. 
III - Tarpeet 
Nykyisten järjestelmien käytön lisääminen ja parantaminen. 
IV - Esteet 
Eriasteinen vero- ja pankkisalaisuus eri jäsenvaltioissa. 
V - Seuraavat toimenpiteet 
Työryhmä alkaa tutkia, kuinka vastaavia parannuksia voitaisiin saada aikaan "automaattiseen" tai 
"oma-aloitteiseen" toimintaan perustuvan tietojen vaihdon alueella. 
10 B — Välillinen verotus 
I - Johdanto 
Rajamuodollisuuksien poistaminen 1 päivänä tammikuuta 1993 asetti kansallisten taviranomaisten 
täytäntöönpanoyhteistyön tärkeysjärjestyksessä etusijalle. Viranomaisten välille perustettiinkin 
arvonlisäveroa koskeva tietojenvaihtojärjestelmä (VIES) asetuksella 218/92. Samalla tavoin 
perustettiin valmisteverokomitea ja valmisteveroja koskeva tietojenvaihtojärjestelmä (SEED) 
direktiivillä 92/12. Nyt tiettyjä arvonlisäverotietoja tallennetaan ja siirretään sähköisesti 
jäsenvaltioiden välillä ja valmisteverotietoja välitetään levykkeillä. 
Asetuksella määrättiin myös keskeisten yhteystoimistojen verkoston ja hallinnollisen yhteistyön 
pysyvän komitean (SCAC) muodostamisesta, jota ennakoidaan myös keskinäisestä yhteistyöstä 
välillisen ja välittömän verotuksen alalla annetussa direktiivissä 77/799. Komissio hoitaa sähköistä 
tietoverkkoa, pitää yllä ja levittää toimistojen luetteloa ja johtaa SCAC:tä ja valmisteverokomiteaa. 
-31 -
Se tarjoaa puitteet yhteistyön kehittämistä varten ja toimii yhdessä jäsenvaltioiden kanssa 
yhteisten kokemusten ja keskinäisten tarpeiden ymmärtämisen pohjalta. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Neuvoston päätöksellä 93/588 perustettiin Matthaeus-Tax -ohjelma, joka mahdollistaa välillisestä 
verotuksesta vastaavien virkamiesten vaihdon hallintojen välillä ja koulutustapahtumien järjestämi­
sen täytäntöönpanosta ja koulutuksesta vastaaville virkamiehille. Vuosittain suoritetaan jopa 100 
virkamiesvaihtoa ja koulutustapahtumia toteutetaan vähintään kymmenen. Päätöksessä määrä­
tään myös yhteisten koulutusohjelmien toteuttamisesta jokaisessa jäsenvaltiossa. 
Arvonlisäverovalvontaa varten hallintojen on pystyttävä tunnistamaan kauppayritykset, jotka 
tekevät yhteisön sisäisiä hankintoja, voidakseen varmistua niiden verokirjanpidon oikeellisuudesta. 
Kauppayritysten neljännesvuosittain tekemien ilmoitusten tiedot vaihdetaan tämän vuoksi VIES-
järjestelmässä. VIES mahdollistaa myös arvonlisäveronumeron tarkistamisen sisärajojen yli, kun 
taas SEED täyttää saman tehtävän valmisteverojen osalta. Lisätietoja voi pyytää sekä asetuksen 
218/92 että direktiivin 77/799 nojalla. Yli 1400 sellaista lisätietopyyntöä käsiteltiin vuoden 1994 
aikana. Valmisteveron osalta samanlaisia tietoja vaihdetaan liikkumisen todentamisjärjestelmän 
puitteissa, joka on luotu direktiivin 92/12/ETY 19 artiklan 6 kohdan mukaisesti. 
Arvonlisäverokomitea, josta on määrätty kuudennen arvonlisäverodirektiivin 29 artiklassa, ja yllä 
mainittu valmisteveroihin kuuluvien maksujen komitea vahvistavat, että yhteisön välillistä verotusta 
koskevaa lainsäädäntöä tulkitaan yhtenäisesti. Arvokasta apua antavat tulliasioita ja välillistä 
verotusta käsittelevä neuvoa-antava komitea sekä joukko tilapäiselimiä. 
Komissio jakaa kunkin jäsenvaltion arvonlisäverojärjestelmiä koskevaa opasta, joka on hiljattain 
päivitetty sisältämään uudet jäsenvaltiot. Komissio on myös aloittanut ja rahoittanut useiden jäsen­
valtioiden monikansallisten yritysten ja muiden yhteisössä toimivien yritysten yhteensovitettua 
valvontaa koskevia kokeiluja. 
III - Esteet 
Esteitä on vähän, osittain keskeisten yhteystoimistojen ansioista. Komissio, hallinnollisen yhteis­
työn pysyvä komitea (SCAC) ja valmisteverokomitea valvovat esteitä, joita vielä esiintyy 
lainsäädännön ja menetelmien erojen vuoksi. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Komissio ehdottaa tämän alueen jo nyt korkeatasoisen täytäntöönpanoyhteistyön kehittämistä 
edelleen ja tietojenvaihtoon liittyvän työn lisäksi pyrkii parantamaan keskinäistä avunantoa 
erityisesti verovelkojen perimisen alueella tutkimalla yhteisön nykyisten järjestelmien käyttöä ja 
arvioimalla uudelleen lainsäädännön riittävyyttä. 
Olemassa olevien viestijärjestelmien toimivuus arvioidaan myös uudelleen, esimerkiksi nykyinen 
valmisteverotietojen vaihto levykkeillä kansallisista tietokannoista korvataan linjajärjestelmällä. Ko­
missio puolustaa riittävien määrärahojen myöntämistä tämän hankkeen, VIES-järjestelmän ja 
Matthaeus-Tax -ohjelman rahoittamiseksi. 
-32 
11. Huumausaineiden lähtöaineet 
I - Johdanto 
Asetus N:o 3677/90, sellaisena kuin se on muutettuna, säädettiin vuonna 1988 tehdyn 
Yhdistyneiden kansakuntien laittoman huumekaupan vastaisen sopimuksen 12 artiklan toteut­
tamiseksi, jossa yhteisöstä on tullut sopimuspuoli. Asetuksella 900/92 tehdyt muutokset heijas­
tavat vuonna 1990 Houstonin taloudellisessa huippukokouksessa perustetun G7-maiden kemikaa-
lityöryhmän (GATF) tuloksia, jonka toimintaan komissio ja seitsemän jäsenvaltiota ovat osal­
listuneet. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Tietojen vaihtoa tapahtuu SCENT-sähköpostiverkon välityksellä, joka yhdistää noin 300 pää­
telaitetta kaikissa jäsenvaltioissa. Verkko on avoin kaikille edellä mainitun asetuksen mukaisesti 
toimivaltaisille viranomaisille. Hallinnot, jotka eivät vielä ole verkkoon yhteydessä, saavat tietoja 
telekopion tai teleksin välityksellä. 
(a) Vaihdot jäsenvaltioiden virkamiesten välillä: 
Täytäntöönpanovirkamiesten välisiä vaihtoja on suunniteltu vuodelle 1995 Matthaeus (tulli) ja 
Karolus (muut alueet) -ohjelmien puitteissa. Lisäksi kuukauden pituisia harjoittelujaksoja komis­
siossa on pian tarjolla jäsenvaltioiden virkamiehille (melkoinen määrä hakemuksia on jo saatu). 
(b) Koulutusohjelmat: 
Vuotuisia, osittain Matthaeus-ohjelman puitteissa rahoitettuja seminaareja on pidetty vuodesta 
1994 alkaen; järjestettäväksi ehdotetaan uusia erityisiä tapahtumia, jotka olisi suunnattu kukin tie­
tylle virkamiesryhmälle (tutkinnasta, lupien myöntämisestä ja muusta sellaisesta vastaavat virka­
miehet). 
(c) Muut: 
Yhdenmukaista sääntöjen soveltamista tarkastellaan huumausaineiden lähtöaineita käsittelevän 
komitean säännöllisissä kokouksissa. Havaituista tai epäillyistä poikkeamatapauksista on annet­
tava kertomus komissiolle, samoin kuin muista tekijöistä, joihin liittyy määräyksissä olevia aukkoja 
tai puutteita. Komitea tutkii poikkeavaa soveltamista sisältävät tapaukset kaikkien jäsenten hyväk­
syttävissä olevan ratkaisun löytämiseksi. Komitean päätökset tehdään ja4 jaetaan hallinnoille yh­
teisesti hyväksyttyinä kannanottoina. 
Komitean piirissä toteutuvien yhteyksien lisäksi jäsenvaltioiden virkamiehet osallistuvat 
säännöllisesti kouluttajina kolmansien maiden hyväksi järjestettyihin ulkopuolisiin ohjelmiin 
(esimerkiksi lähtöaineita koskevaan koulutusohjelmaan PHARE:n puitteissa; IVY-maille, Lähi-ldän 
maille, Kaakkois-Aasian valtioiden liiton maille eli ASEAN-maille ja muille järjestettyihin seminaa­
reihin), mikä tarjoaa jatkuvasti tilaisuuksia solmia yhteyksiä ja saada palautetta. 
III - Tarpeet 
Toimivaltaisten viranomaisten on kuultava toisiaan kaikista asiaan kuuluvista näkökohdista (lupien 
myöntämisistä, vientiluvista ja erityisesti petosten vastaisesta yhteistyöstä). Asetuksessa 3677/90 
viitataan tarpeellisin muutoksin asetuksen 1468/81 soveltamiseen vakiintuneena hallinnollisen yh­
teistyön välineenä tullitoiminnan ja maatalouden alueella. Komissio on riippuvainen jatkuvasta 
tietovirrasta pystyäkseen täyttämään tehtävänsä petosten vastaisen toiminnan järjestäjänä, ja se 
antaa toimistaan kertomuksia kansainvälisille järjestöille kuten Yhdistyneille kansakunnille. 
33 
IV- Esteet 
Tiettyjä vaikeuksia voi aiheuttaa yhteistyön puute muiden samankaltaisia vientivalvonnan muotoja 
harjoittavien alueiden kanssa (kemialliset aseet ja niin edelleen) ja jyrkkä ero yhteisön menettely­
jen piiriin kuuluvan huumausaineiden esiasteiden ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI 
osaston perusteella yhteistyötä edellyttävien muun huumausaineisiin liittyvän yhteistyökentän 
välillä. 
V - Seuraavat toimenpiteet 
Nykyisen voimavarojen ja toiminnan tason ylläpitäminen auttaisi varmasti takaamaan tämän alan 
yhteistyön jatkuvan tehostumisen. Olisi toivottavaa, että komissio ja jäsenvaltiot pääsisivät käytän­
nön toiminnassa eroon tehottomuutta aiheuttavasta Euroopan yhteisön perustamissopimukseen 
perustuvien toimien ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osastoon perustuvien toimien 
välisestä kuilusta. 
34-
12. Kulttuuriesineet 
I - Johdanto 
Tavaroihin kohdistuvien tarkastusten poistamista sisäisillä rajoilla silmälläpitäen yhteisö on kulttuu­
riesineiden osalta varustautunut kahdella olennaisella liitännäistoimenpiteellä kulttuuriesineiden 
viennistä annetulla asetuksella45 ja niin kutsutulla palauttamisdirektiivillä46. 
II - Nykyiset sääntöjen täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Palauttamisjärjestelmää ei voida ajatella, elleivät jäsenvaltiot ole yhteistyössä (esimerkiksi 
jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden etsimistä, paikallistamista ja niiden halti­
jan henkilöllisyyttä koskien). Siksi direktiivissä asetetaan yhteistyölle palauttamiskoneiston kannal­
ta välttämätön järjestys. 
Ottaen huomioon kulttuuriesineiden suojeluun liittyvän toimivallan jakaantumisen useiden 
viranomaisten välille jokaisessa jäsenvaltiossa direktiivissä säädetään, että jokaisen jäsenvaltion 
on nimettävä yksi tai useampi (jotta voidaan ottaa huomioon tiettyjen jäsenvaltioiden esimerkiksi 
liittovaltiomuodosta johtuvat erityisrakenteet) keskusviranomainen, joka vastaa direktiivissä 
tarkoitettujen toimintojen toteuttamisesta. 
Nämä keskusviranomaiset toimivat ennen kaikkea yhteyspaikkoina. Ne ovat yhteistyössä 
keskenään ja helpottavat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välisiä keskusteluja. 
Direktiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki nimeämänsä kes­
kusviranomaiset, ja että komissio julkaisee virallisessa lehdessä luettelon näistä keskusviran­
omaisista. 
Tässä yhteydessä on tarkoituksenmukaista mainita, että asetuksessa säädetään myös yhteis­
työstä kulttuuriesineiden vientitarkastuksista vastaavien viranomaisten ja tässä tarkoitettujen kes­
kusviranomaisten välillä. 
III - Tarpeet 
Niin kutsuttu yleinen kansallisaarteiden suojelua koskevaa komission suunnittelemaa ja jäsen­
valtioiden toimivaltaan kuuluvaa yhteistyötä ei ole vielä käynnistetty. Voidaan mainita, että huu­
mausaineita ja järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevä työryhmä on alkanut tutkia aloitteita, jotka 
koskevat poliisin yhteistyötä taide-esineiden laittomien kuljetusten estämiseksi. 
IV - Rajoittavat tekijät 
Yhdeksän jäsenvaltion oli tarkoitus saattaa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään 15 päivänä 
joulukuuta 1993, Belgian, Saksan ja Alankomaiden 15 maaliskuuta 1994 ja Itävallan, Suomen ja 
Ruotsin 1 päivänä tammikuuta 1995. 
Tähän mennessä ainoastaan Tanska, Espanja, Ranska, Irlanti, Alankomaat, Suomi, Ruotsi ja 
Yhdistynyt kuningaskunta ovat saattaneet direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään. Lisäksi 
näistä kahdeksasta jäsenvaltiosta ainoastaan Suomi, Irlanti, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta 
ovat ilmoittaneet komissiolle nimeämänsä keskusviranomaiset. 
45 Neuvoston asetus (ETY) 3911/92, annettu 9 päivänä joulukuuta 1992, kulttuuriesineiden viennistä, EYVL N:o L 395, 31.12.1992, 
s. 1 
46 Neuvoston direktiivi 93/7/ETY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 1993, jäsenvaltion alueelta laittomasti vietyjen kulttuuriesineiden 
palauttamisesta, EYVL No 74, 27.3.1993, s. 29 
-35 
V - Seuraavat toimenpiteet 
Niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät vielä ole siirtäneet direktiiviä kansalliseen lainsäädäntöönsä, 
tulisi tehdä se ja ilmoittaa komissiolle omat keskusviranomaisensa mahdollisimman nopeasti sekä 
ilmoitettava, jos kyse on mahdollisesti samoista yhteyspaikoista kuin ne, jotka on ilmoitettu joko 16 
päivänä kesäkuuta 1994 annetun hallinnollista yhteistyötä koskevan neuvoston asetuksen tai 
neuvoston päätöksen yhteydessä. 
36 
13. Sijoittautumisvapaus 
Tutkintotodistusten tunnustaminen 
I - Johdanto 
Tutkintotodistusten tunnustamisen alueella on jo useita hallinnollisen yhteistyön päättäviä elimiä, 
joilla on tärkeä tehtävä direktiivien oikeassa soveltamisessa. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Vuonna 1975 perustettu terveydenhuollon johtavien virkamiesten komitea koostuu jäsenvaltioiden 
johtavista virkamiehistä, joilla on välittömiä vastuualueita terveydenhuollon alueella. Sen tehtävänä 
on lääkäreitä, hammaslääkäreitä, sairaanhoitajia ja kätilöitä koskevien direktiivien soveltamiseen 
liittyvistä ongelmista keskusteleminen ja, jos mahdollista, niiden ratkaiseminen. 
Arkkitehtejä ja eläinlääkäreitä koskevia direktiivejä varten komissio on perustanut tilapäisiä ryhmiä. 
Kuten farmasiakomitea, jonka toimivaltaa on direktiiveillä 85/432 ja 433/ETY laajennettu katta­
maan apteekkarit, niiden toiminnot omilla erityisalueillaan ovat samat kuin terveydenhuol-
tokomitean omallaan. 
Yleisestä tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmästä annetuilla direktiiveillä 89/48/ETY ja 
92/51/ETY on luotu jäsenvaltioiden ja komitean välisen hallinnollisen yhteistyön järjestelmä. 
Näiden direktiivien mukaisesti kunkin jäsenvaltion on nimettävä yhteensovittaja tutkintotodistusten 
tunnustamista varten. Yhteensovittajat kokoontuvat viisi kertaa vuodessa komission kanssa kes­
kustellakseen kyseessä olevien direktiivien soveltamisen aiheuttamista ongelmista. Yhteen-
sovittajien ydinryhmässä käytyjen keskustelujen ansiosta jäsenvaltioita voidaan ohjata tiettyjä 
arkaluontoisia aiheita koskevien direktiivien yhdenmukaiseen tulkintaan. Lisäksi yhteensovittajien 
ja komission virkamiesten välisten yhteyksien ansiosta on pystytty ratkaisemaan useita käytännön 
tapauksia. Lopuksi ryhmä on myötävaikuttanut yleistä järjestelmää koskevan käsikirjan sekä 
käyttäjäoppaan kehittämiseen; viimeksimainittu on erityisemmin tarkoitettu kansalaisille. 
III - Seuraavat toimenpiteet 
Mainitun yhteistyön parantaminen edellyttää jatkuvasti molemminpuolisen luottamuksen raken­
tamista päivittäisessä toiminnassa. Tätä tapahtuu edellä mainituissa komiteoissa ja ryhmissä (ja 
seitsemässä muussa, johon kuuluu lisäksi yliopistojen ja ammattien asiantuntijoita). 
Lisäksi sähköpostin kehittäminen jatkuu niillä aloilla, joilla se on perusteltua. Samoin aloitetaan ti­
lastojen parantaminen. 
37 
14. Yhtiöoikeus 
Yleisissä yhtiöoikeuden alueen ongelmissa komission yhteistyökumppaneita ovat oikeus­
ministeriöiden edustajat. Kun kysymyksessä on tilinpäätösalue, kumppanit ovat oikeusminis­
teriöistä tai talous- tai valtiovarainministeriöistä. 
14 A— Tilinpäätös 
I - Johdanto 
Vuonna 1978 annetulla neuvoston neljännellä direktiivillä perustettiin "tilinpäätösdirektiivin yhteys­
komitea". Tämä komitea koostuu jäsenvaltioiden ja komission edustajista. Puheenjohtajana toimii 
komission edustaja. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Komitean tehtävät ovat: 
• helpottaa tilinpäätösdirektiivien yhdenmukaista soveltamista säännöllisin, erityisesti niiden 
soveltamiseen liittyviä käytännön asioita käsittelevin kokouksin; 
• antaa komissiolle tarvittaessa näiden direktiivien lisäyksiin tai muutoksiin liittyviä neuvoja. 
Komitean kutsuu koolle (tavallisesti kaksi kertaa vuodessa) puheenjohtaja joko omasta aloit­
teestaan tai jonkun jäsenen pyynnöstä. Jäsenvaltioiden edustajilla on huomattava vaikutus työ­
järjestyksen kohtiin. 
Tilinpäätöksen ongelmiin liittyvien keskustelujen tulokset kirjataan kokouskertomukseen. Vuonna 
1990 komissio julkaisi lehtisen, johon oli koottu joitakin näistä päätöksistä. 
On olemassa yhteisymmärrys siitä, että yhteyskomitea on oikea elin "toimimaan johtavassa 
tehtävässä järjestettäessä käytännön yhteistyötä jäsenvaltioiden asianomaisten hallintojen ja 
komission pääosastojen välillä, erityisesti olemassa olevien elinten ja komiteoiden puitteissa", 
kuten päätöslauselmassa todetaan. 
Koska kansalliset standardisoimiselimet vaikuttavat hyvin pitkälle tilinpäätöksen sääntöihin, 
perustettiin tilinpäätösten neuvoa-antava työryhmä, jossa ovat edustettuina tilinpäätösten kanssa 
tekemisissä olevat tärkeimmät osapuolet Euroopan unionissa. Tämä elin neuvoo komissiota tilin­
päätöksiin liittyvissä teknisissä kysymyksissä ja antaa yhdenmukaistamisen jatkotoimia mah­
dollisesti helpottavia neuvoja. 
14 B — Eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (ETEY) 
I - Johdanto 
Eurooppalaisesta taloudellisesta etuyhtymästä47 25 päivänä heinäkuuta 1995 annetulla ase­
tuksella perustettiin yhteyskomitea. Se käsittelee asetuksen soveltamisessa esille tulevia 
47 Neuvoston asetus (ETY) 2137/85, annettu 25 päivänä heinäkuuta 1985, eurooppalaisesta taloudellisesta etuyhtymästä, EYVL 
N:oL 199, 31.7.1985, s.1 
-38-
käytännön kysymyksiä ja kokoaa tietoja kussakin jäsenvaltiossa rekisteröidyistä eurooppalaisista 
taloudellisista etuyhtymistä. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Komitean tehtävänä on helpottaa asetuksen soveltamista säännöllisin neuvotteluin, jotka koskevat 
erityisesti sen soveltamiseen liittyviä käytännön ongelmia ja neuvoa tarvittaessa komissiota tähän 
asetukseen tehtävistä lisäyksistä tai muutoksista. 
III - Seuraavat toimenpiteet 
On toivottavaa, että yhteyskomitea kerää tietoja eri jäsenvaltioissa rekisteröidyistä ETEY:stä, mistä 
olisi apua komissiolle sen ylläpitäesssä nykyisiä ETEY.iä koskevaa tietokantaa. 
39 
15. Vakuutus, ja pankkiala, arvopaperit 
I - Johdanto 
Vakuutusalalla hallinnollista yhteistyötä on aina pidetty tarpeellisena Euroopan talousyhteisön 
lainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi koko yhteisön alueella. Euroopan 
talousyhteisön vakuutusdirektiiveissä säädetään jo läheisestä yhteistyöstä asianomaisten vakuu­
tusvalvonnasta vastaavien viranomaisten kesken. Koko eurooppalaisen passin järjestelmä raken­
tuu kyseisen yhteistyön varaan. Yhteistyötä tarvitaan myös jäsenvaltioiden ja komission välillä näi­
den direktiivien asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Vakuutusalan täytäntöönpanoyhteistyötä toteuttaa kaksi tahoa: (Euroopan unionin) jäsenvaltioiden 
valvontaelinten kokous ja vakuutuskomitea. 
Jäsenvaltiot perustivat kokouksen vuonna 1957. Komissio on tarkkailijan asemassa. Kokous käsit­
telee ongelmia, jotka liittyvät vakuutusvalvontaan (esimerkiksi vakuutusyhtiöiden maksukyky). 
Kokous on myös laatinut muistioita toimivaltaisten viranomaisten yhteistyöstä vakuutusdirektiivien 
soveltamisen helpottamiseksi käytännössä. 
Vakuutuskomitea perustamisesta määrättiin direktiivillä 91/675/ETY. Komissiota sen täytäntöön­
panovallan käytössä avustavan tehtävänsä lisäksi vakuutuskomitea voi tutkia kaikki kysymykset, 
jotka liittyvät vakuutusalaan ja vakuutusdirektiivien soveltamiseen. 
Komissio voi myös kuulla komiteaa uusista esityksistä, joita se aikoo antaa neuvostolle henki­
vakuutuksen ensivakuutuksen ja muun ensivakuutuksen kuin henkivakuutuksen alalla tapahtuvaa 
myöhempää yhteensovittamista varten. Vakuutuskomitea on jo käsitellyt useita vakuutusalan 
ongelmiin liittyviä kysymyksiä (vakuutusyhtiöiden ryhmittymät, sosiaaliturvan ja vakuutustoimen 
väliset rajat, vakuutusdirektiivien tulkinta ja niin edelleen). 
Tilapäinen tulkintaryhmä luotiin vuonna 1994 Euroopan unionin vakuutuslainsäädäntöön liittyvien 
tulkintakysymysten tutkimista varten. Ryhmä koostuu jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten edus­
tajista, ja sen puheenjohtajana on komission edustaja. Tulkintaryhmä on toiminnassaan vakuutus­
komitean alainen, joka voi kutsua sen koolle keskustelemaan erityistä Euroopan talousyhteisön 
lainsäädäntöön kuuluvaa säädöstä varten sovittavasta tulkinnasta. Vuonna 1995 on pidetty kaksi 
kokousta. 
Vakuutuskomitea voi tehdä "komitologiavaltansa" puitteissa myös päätöksiä vakuutusdirektiivien 
sanamuodon selventämiseksi. 
Karolus-ohjelma tarjoaa mahdollisuuden asianomaisten kansallisten viranomaisten edustajien 
vaihtoon. Näiden vaihtojen ensimmäiset tulokset näyttävät olevan myönteisiä. 
III - Tarpeet 
Jäsenvaltioiden välinen ja jäsenvaltioiden ja komission välinen yhteistyö on oleellista yhden toimi­
luvan järjestelmän ja kotimaan valvontavallan yhtenäisen soveltamisen varmistamiseksi yhteisön 
alueella. 
Kolmansissa vakuutusdirektiiveissä säädetään myös kotijäsenvaltion välittömästi suorittamasta 
vakuutusyrityksen toimialan varmentamisesta. Sijoittautumisjäsenvaltion toimivaltaisten viran-
40 
omaisten on oltava yhteistyössä kotijäsenvaltion kanssa tämän toimialan varmentamisen 
helpottamiseksi. Ne voivat myös osallistua tähän varmentamistapahtumaan. 
Tulkintaa koskevia tiedonantoja voitaisiin myös käyttää komission näkökannan selventämiseksi 
erityisissä ja arkaluontoisissa asioissa. Tällaisia ovat eläkerahastojen omaisuudenhoito- ja 
omaisuudenhallintatoiminta. Komissio julkisti eläkerahastojen omaisuudenhoitoa ja tämän omai­
suuden sijoittamista koskevan tiedonannon joulukuussa 1994. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Kansallisten virkamiesten Karolus-ohjelmaan osallistumisen lisäksi olisi hyödyksi, jos komission 
virkamiehet osallistuisivat erityisiin vakuutusalan ja rahoituspalvelujen näkökohtia käsitteleviin kou­
lutusohjelmiin. Yhdessä valvontavirkamiesten kanssa ja vakuutusyhtiöissä toteutetut koulutus­
jaksot nähdään myös tarpeellisiksi, jotta komission olisi mahdollista suorittaa tehtävänsä. 
Komissio on aloittanut keskustelut jäsenvaltioiden kanssa sähköisen tiedonsiirtoverkon 
perustamista jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välille käynnistettävästä kokeilu­
ohjelmasta (sähköinen tiedonsiirtoverkko vakuutusalalla, EDENIS) sanomien ja vakuutusyritysten 
valvontaa koskevien tietojen vaihdon mahdollistamiseksi. Tämä verkko voisi helpottaa 
toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä. Tavoitteena oli saada järjestelmä toimintaan 
vuoden 1995 toisella puoliskolla. Valitettavasti sitä on jouduttu määräraharajoitusten vuoksi siirtä­
mään toistaiseksi. 
Vallitseva mielipide on kuitenkin se, että jonkinlainen sähköinen verkko on tarpeen täytän­
töönpanoyhteistyön parantamiseksi, hallintojen välisen tietojen vaihdon helpottamiseksi ja nopeut­
tamiseksi sekä vakuutusalan valvonnan tehostamiseksi sisämarkkinoilla. 
15.B — Pankkiala 
I - Johdanto 
Toinen pankkidirektiivi 89/646/ETY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1989, on ollut voimassa 1 
päivästä tammikuuta 1993 alkaen. Yhdellä sen määräyksistä luotiin luottolaitoksille yksi "passi" tai 
toimilupa, joka on pätevä koko unionin alueella ja jota tukee rekisteröintimaan viranomaisten 
yleiseen maksukykyisyysvalvontaan ja isäntämaan alueellaan olevien konttorien maksuvalmius-
valvontaan perustuva kehittynyt tiedottamis- ja yhteistyökoneisto. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Jäsenvaltioiden välistä pankkialan yhteistyötä on tehty yhteisöjen tasolla vuodesta 1979, jolloin 
perustettiin ensimmäisellä järjestelydirektiivillä (77/780/ETY) pankkialan neuvoa-antava komitea. 
Toisenmuotoista yhteistyötä tehdään jäsenvaltioiden pankkivalvonnasta vastaavien viranomaisten 
yhteysryhmässä, jota ei perustettu yhteisön direktiivillä, vaan jonka olemassaolo tunnustetaan 
yhteisön asiakirjoissa ja jonka toimintaan komissio osallistuu. Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden 
keskuspankkien pääjohtajat järjestävät yhteistyökokouksia ilman komissiota Euroopan valuut-
tainstituutin pankkitarkastuksesta vastaavan alakomitean puitteissa. 
Nämä eri elimet tutkivat pankkialan yhteismarkkinoilla esiintyviä ongelmia löytääkseen ratkaisuja, 
joita voidaan toteuttaa kansallisin toimin, tai suositellakseen komissiolle ratkaisuja, jotka edellyt­
tävät uusia esityksiä neuvoston tai komission direktiiveiksi uusien komitean menettelyjen mukai­
sesti. 
-41 -
Komissio on myös vastaanottanut useita kahdenvälisiä yhteisymmärrysmuistioita, joita suurin osa 
jäsenvaltioista on tehnyt toisessa direktiivissä luotujen uusien menettelyjen toteuttamiseksi. 
Komissio on perustanut työryhmän pankkitoimintaa koskevien direktiivien toteuttamista varten 
(WPIBD), jonka tarkoituksena on tutkia ja tarvittaessa ratkaista kaikki jäsenvaltioiden direktiivejä 
soveltaessaan kohtaamat tulkintaongelmat. Jos työryhmä sopii yhteisestä tulkinnasta, komissio ot­
taa tehtäväkseen sen julkaisemisen. Jos sopimukseen ei päästä, ongelma siirretään pankkitoi­
minnan neuvoa-antavalle komitealle, joka ilmoittaa kantansa. Jos komitea pääsee sopimukseen, 
komissio julkaisee tulkinnan; jos näin ei tapahdu, komissiolla on oikeus tehdä tarpeelliset päätel­
mät. Komissio on julkaissut luonnoksen tiedonannoksi palveluiden tarjoamisen vapaudesta ja ylei­
sestä edusta, jonka tulkinnasta on keskusteltu pankkitoimintaa koskevien direktiivien toteuttamista 
varten perustetussa työryhmässä (WPIBD) ja pankkialan neuvoa-antavassa komiteassa (BAC)48. 
III - Tarpeet 
Kotivaltion ja isäntävaltion on vaihdettava ennakoivaa ja muunlaista tietoa, erityisesti jos on 
epäilyksiä siitä, täyttääkö yhteisö vielä toimintavaltuutusperusteet. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Jokin aika sitten hyväksytty neuvoston direktiivi49 ulottaa tietojen vaihtoon liittyvät järjestelyt eri 
ryhmiin kuuluvien valvonnasta vastaavien viranomaisten välille ja velvoittaa ulkopuoliset tilin­
tarkastajat ilmoittamaan valvonnasta vastaaville viranomaisille kaikista tarkastamiensa yhteisöjen 
toiminnan vakautta todennäköisesti horjuttavista olosuhteista. 
Edellä mainittuun tiedonantoluonnokseen saatujen vastausten perusteella komissio harkitsee 
tulkitsevan tiedonannon julkaisemista, joka auttaisi taloudellisia toimijoita ja jäsenvaltioita määrit­
tämään asenteen, jonka komissio todennäköisesti omaksuisi näiden kysymysten suhteen, jos eri­
tyinen ongelma saatettaisiin sen tietoon. 
15 C — Arvopaperit 
I - Johdanto 
Monissa arvopaperimarkkinoiden alaa varten jo hyväksytyissä direktiiveissä, esimerkiksi 
arvopaperipörssiin listaamisen ehdoista vuonna 1979 annetussa direktiivissä, säädetään yhteis­
työstä eri jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä erityisesti tietojen vaihtoa koskevissa 
asioissa. Kyseinen tietojen vaihto kuuluu ammattisalaisuusvelvoitteen piiriin. 
Lisäksi jäsenvaltioiden valvontaviranomaiset tapaavat toisensa komission kahdesti vuodessa 
järjestämissä kokouksissa (korkean tason arvopaperien valvonnasta vastaavien viranomaisten 
komitea) ja vapaamuotoisissa tilapäistapaamisissa ilman komission osallistumista. Lisäksi ko­
missio on hyväksynyt ehdotuksen direktiiviksi arvopapereita koskevia asioita käsittelevän komitean 
perustamisesta50, joka korvaisi korkean tason arvopaperien valvonnasta vastaavien viranomaisten 
komitean. 
48 EYVL N:oC 291, 4.11.1995, s. 7 
49 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/26/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 1995, luottolaitosalan direktiivien 
77/780/ETY ja 89/646/ETY, vahinkovakuutusalan direktiivien 73/239/ETY ja 92/49/ETY, henkivakuutusalan direktiivien 
79/267/ETY ja 92/96/ETY, sijoituspalveluyritysten alan direktiivin 93/22/ETY sekä arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä 
sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyritysten) alan direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta toiminnan vakauden 
valvonnan tehostamiseksi, EYVL N:o L 168, 18.7.1995, s. 7 
50 KOM (95) 360 lopull., 17.7.1995 
42 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Arvopaperimarkkinoilla kenttätason yhteistyötä toteutetaan käytännössä laatimalla keskinäisiä 
sopimuksia yhteistyöstä (yhteisymmärrysmuistioita) valvontaa hoitavien viranomaisten välillä, 
joiden asemavaltioiden välisen kaupankäynnin määrä on huomattava. Näitä sopimuksia laadittiin 
aluksi joidenkin eurooppalaisten valvontaviranomaisten ja yhdysvaltalaisten sekä japanilaisten 
valvojien välillä, mutta nyt niistä on tulossa yleisempiä Euroopan sisäisissä yhteyksissä. 
III - Tarpeet 
Koska arvopaperikauppa on suuressa määrin kansainvälistä toimintaa ja sellaista yhä enemmän 
tietotekniikan helpottaessa tiedonvälitystä, tehokas markkinaosapuolten sääntely riippuu ratkai­
sevalla tavalla valvontaviranomaisten kansallisten sääntöjensä täytäntöönpanossa tekemästä yh­
teistyöstä. Erityisen selvästi tämä käy ilmi sisäpiirikauppojen yhteydessä, jolloin sisäpiiriin kuuluva 
voi käyttää toisen maan arvopaperimarkkinoita laittomaan kaupankäyntiin siinä toivossa, että 
kotimaan valvontaviranomaiset eivät saa asiaa selville. Komissiolla ei ole aktiivista osaa tässä 
valvontaviranomaisten välisessä tietojen vaihdossa, koska komissiolla ei ole välitöntä valvonta­
tehtävää. 
Sijoituspalveluja ja pääoman vastaavuutta koskevien direktiivien säätämisen jälkeen vuonna 1993 
komissio on kutsunut koolle tietyn määrän vapaamuotoisia molempien direktiivien tulkinta-asioita 
käsitteleviä kokouksia jäsenvaltioiden niiden täytäntöönpanotyössä kohtaamista erityisongelmista 
käytävää keskustelua varten. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Komission tulisi seurata, kuinka tehokkaasti arvopaperimarkkinoita koskevien direktiivien 
yhteistyömääräykset toimivat käytännössä, erityisesti milloin valvontavelvollisuus on jakautunut 
kotijäsenvaltion ja isäntäjäsenvaltion valvontaviranomaisten välille, ja direktiivi arvopapereita kos­
kevia asioita käsittelevän komitean perustamisesta tulisi säätää niin pian kuin mahdollista. 
43 
16. Henkinen omaisuus 
I - Johdanto 
Yhteisön oikeuden käytännön täytäntöönpano teollisen omaisuuden alueella kuuluu 
jäsenvaltioiden patenttivirastoille, jotka ovat tavallisesti kansallisista viranomaisista riippumattomia 
elimiä. Jäsenvaltioiden patenttivirastoilla on yleensä toimivalta käsitellä patentteja, tavaramerkkejä, 
piirustuksia ja malleja sekä tarvittaessa hyödyllisyysmalleja. Jäsenvaltioiden politiikkoja on voitu 
sovittaa pitkälti yhteen Munchenissä sijaitsevan Euroopan patenttiviraston ja Alicantessa sijait­
sevan sisämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston ansiosta. 
II - Nykyiset sääntöjen täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Patenttien alalla hallintoneuvoston ja valtuuston johtajien väliset kokoukset Euroopan patentti­
virastossa (Munchenissä) mahdollistavat komission ja jäsenvaltioiden edustajien säännöllisen 
näkemysten vaihdon muun muassa kansallisten lainsäädäntöjen kehityksestä. Kokousten ansiosta 
voidaan myös arvioida yhteisöpatentista tehdyn Luxemburgin yleissopimuksen ratifiointitilannetta. 
Lisäksi on huomattava, että Euroopan patenttivirasto on vastuussa erityisen yhteisöpatentista 
vastaavan elimen sihteeristölle, joka on nimetty yhteisöpatenttia käsitteleväksi väliaikaiseksi 
komiteaksi. 
Komission tammikuussa 1995 järjestämä kansallisten asiantuntijoiden kokous palautti mieleen 
tiettyjä lääkkeiden lisäsuojatodistusten aikaansaamisesta annetun asetuksen 1768/92 tulkintaan 
liittyviä ongelmia ja auttoi löytämään tätä ehdotusta koskevat yhteiset suuntaviivat. 
Tavaramerkkien osalta yhteisön tavaramerkistä annetun asetuksen 40/94 käyttöönoton jälkeen si­
sämarkkinoilla toimivan yhdenmukaistamisviraston (tavaramerkit, piirustukset ja mallit) hallintoneu­
voston kokoukset mahdollistavat tapaamiset jäsenvaltioiden edustajien välillä. Nämä kokoukset 
ovat tilaisuuksia käsitellä yhdessä ei vain Alicanten toimiston perustamiseen liittyviä kysymyksiä, 
vaan niiden ansiosta voidaan myös arvioida tiettyjä kansallisista tavaramerkeistä johtuvia seikkoja. 
Lopuksi, asianmukaista yhteensovittamista tehdään maailman henkisen omaisuuden järjestön 
(OMPI) johtavien toimielimien vuosittain syyskuussa järjestämiä kokouksia varten samoin kuin 
henkiseen omaisuuteen liittyviä erityispiirteitä tutkimaan perustettuja asiantuntijakomiteoita varten. 
Tämän yhteensovittamisen ansiosta puheenjohtaja voi monissa asioissa puhua kaikkien 15 
jäsenvaltioiden nimissä. 
Tekijänoikeuksien ja niihin liittyvien oikeuksien alueella yhteyksiä solmitaan neuvoston 
perustamassa avustajien "henkisen omaisuuden" -ryhmässä. Tässä työryhmässä yhteen­
sovitetaan kantoja erityisesti henkisen omaisuuden järjestön kokouksissa käytäviin keskusteluihin 
osallistumista varten. Euroopan neuvoston ja Unescon tekijänoikeuksia koskevat kokoukset tar­
joavat myös monia mahdollisuuksia komission ja jäsenvaltioiden edustajien välisiin tapaamisiin. 
III - Seuraavat toimenpiteet 
Komission on tarkoitus jatkaa ja mahdollisesti vahvistaa yhteydenpitoa jäsenvaltioiden asian­
tuntijoiden kanssa. 
-44 
17. Yleisradiointi 
I - Johdanto 
Kaikki jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet toimenpiteistä saattaa direktiivi 89/552 osaksi kansallista lain­
säädäntöään. Komissio on päättänyt käynnistää rikkomismenettelyt useimpia jäsenvaltioita koh­
taan (uusien jäsenvaltioiden kansallisten lainsäädäntöjen tutkiminen on meneillään). Näyttää 
kuitenkin siltä, että suurin osa esiin tulleista ongelmista (virheellinen tulkinta, epäselvät ilmaisut 
kansallisessa lainsäädännössä) on selviämässä.Näissä menettelyissä esiin nostettuja ongelmia, 
joiden luonne vaihtelee paljon eri jäsenvaltioiden välillä, ei kuitenkaan voitane ratkaista vahvistetun 
yhteensovittamismenettelyn avulla. 
II - Nykyinen yhteistyö 
Tämän direktiivin soveltamisalalla komissio on perustanut tilapäisen jäsenvaltioiden edustajien 
ryhmän. Sen tehtävänä on keskustella jäsenvaltioiden direktiivin täytäntöönpanon yhteydessä 
kohdatuista ongelmista, jotka liittyvät direktiivin tulkintaan tai soveltamiseen. Ryhmä on täyttänyt 
tehtävänsä helpottamalla direktiivin täytäntöönpanoa ja jatkaa työtään sekä nykyisen direktiivin so­
veltamisen tasolla että uuden direktiivin täytäntöönpanon osalta, kun se kerran annetaan. 
III - Tarpeet 
Tietyt jäsenvaltiot ovat esittäneet ajatuksen, että olisi hyödyllistä vakinaistaa (sääntelyviran­
omaisista koostuvasta) työryhmä, jonka tehtävänä olisi yhtäältä määrittää yhteinen lähestymistapa 
yleiseen moraaliin liittyviin ongelmiin (pornografia, väkivalta, yhteistyö elokuvatarkastuksen alueel­
la ja niin edelleen) ja toisaalta sallia säännöllinen radiolähetyselimiä koskevien tietojen vaihto, jotta 
vältyttäisiin yksittäisen jäsenvaltion toimivaltaan liittyviltä myönteisiltä ja kielteisiltä ristiriidoilta. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Neuvosto saavutti 20 päivänä marraskuuta 1995 tämän direktiivin tarkistamista varten pidetyssä 
kokouksessa poliitisen yksimielisyyden, johon osana kuului yhteyskomitean perustaminen. 
45 
18. Liikenne 
I - Nykyinen yhteistyö 
Liikenteen ja erityisesti tie- ja lentoliikenteen alueella suunnitellaan nimenomaisesti tiettyjä ase­
tuksia ja direktiivejä koskevaa yhteistyötä (selvästi määriteltyjen artiklojen perusteella) joko 
jäsenvaltioiden välille tai jäsenvaltioiden ja komission välille. 
Näin luodut yhteistyöverkostot eivät kaikilla alueilla ole läheskään tehokkaita, mutta voidaan 
sanoa, että osa toimii suhteellisen hyvin, esimerkiksi kansainvälinen matkustajaliikenne linja-
autojen osalta, rannikoiden maantieliikenne matkustajien ja tavaroiden osalta, hätätoimenpiteet ta­
varoiden maantiekuljetukset, tieliikenteen verotus, veneiden ja laivojen osalta niiden kuljettamiseen 
liittyvien tutkintojen keskinäinen tunnustaminen (purjehduskelpoiset väylät), Euroopan unionin 
lentoyhtiöiden pääsy yhteisön sisäisiin yhteyslentoihin; verkostojen toimivuutta on edistetty muun 
muassa tilapäisluonteisilla kokouksilla. 
On muita lainsäädännön puitteissa suunniteltuja verkostoja, jotka toimivat huonosti, ja tietyille 
alueille ei edes ole suunniteltu verkostoja. 
Karolus-ohjelman puitteissa maantieliikenteen ja meriliikenteen osalta on toteutettu useita lain­
säädännön soveltamisen tarkastamisesta vastaavien kansallisten virkamiesten vaihtoja. 
46 
Il osa 
Muut alueet 
19. Sosiaalipolitiikka 
19 A — Siirtotyöläisten sosiaaliturva 
I - Johdanto 
Perustamissopimuksen 48 - 51 artiklassa olevien työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien 
määräysten mukaisesti neuvoston asetuksessa 1408/7151 säädetään kansallisten sosiaali-
turvamallien yhteensovittamisesta. Yksityiskohtaiset määräykset asetuksen (ETY) 1408/71 täytän­
töönpanosta, soveltamisesta, mukaan lukien vastuussa olevat laitokset, ovat asetuksessa 574/72, 
annettu 21 päivänä maaliskuuta 1972. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
"Siirtotyöläisten sosiaaliturvan hallintotoimikunta" on perustettu asetuksen 1408/71 määräysten 
perusteella. Tällä hallintotoimikunnalla, joko muodostuu jäsenvaltioiden edustajista, on joukko 
tehtäviä, joihin kuuluu käsitellä "kaikkia hallinnollisia kysymyksiä ja tulkintakysymyksiä, jotka 
johtuvat tämän asetuksen säännöksistä". Milloin hallinnollisten ongelmien esille tulo johtuu siitä, 
että asetuksen määräyksiä ei ole pantu täytäntöön, niistä keskustellaan hallintovaliokunnassa ja 
niihin etsitään ratkaisut. Yksityiset henkilöt ottavat usein yhteyttä hallintovaliokunnan sihteeristöön 
ja valittavat, että sosiaaliturvasta huolehtivat laitokset eivät ole tunnustaneet heidän asetuksen 
1408/71 määräysten mukaista edunsaantioikeuttaan. Ratkaisut etsitään yhteistyössä jäsenvaltioi­
den edustajien kanssa hallintotoimikunnassa. 
Yhteisössä on tuhansia sosiaaliturvasta vastaavia laitoksia, jotka toteuttavat asetusta N:o 1408/71. 
Hallintovaliokunta on laatinut joukon mallilomakkeita ohjaamaan rakenteellisesti jäsenvaltioiden lai­
tosten välisiä tietovirtoja. 
Vuonna 1991 hallintotoimikunta perusti TESS- työryhmän (sosiaaliturvan telematiikka), joka 
toteuttaa TESS-ohjelmaa: telemaattisten palvelujen kehittäminen eurooppalaisten sosiaali-
turvamallien yhteensovittamiseksi. TESS-työryhmä erittelee sosiaaliturvasta vastuussa olevien lai­
tosten tiedonvaihtoon liittyvät tarpeet ja määrittelee parannusten ja uudenaikaistamisen aikaan­
saamiseen soveltuvat ratkaisut. 
Käsiteltyään asetuksen (ETY) 1408/71 tai 574/72 tulkintaan liittyvää kysymystä hallintotoimikunta 
muotoilee työnsä tulokset päätöksiksi tai suosituksiksi, jotka julkaistaan Euroopan yhteisöjen 
virallisessa lehdessä. 
TESS-ohjelman puitteissa laaditaan sanastoa "sosiaaliturvan käsitteet" tukemaan tulevaa tele­
maattista tietojen vaihtoa. 
Hallintotoimikunnan sihteeristö järjestää toimikunnan puitteissa säännöllisesti asetuksen 1408/71 
soveltamiseen liittyviä erilaisia kysymyksiä käsitteleviä koulutustilaisuuksia. Vuonna 1994 julkaistiin 
opas, jossa selitetään asetuksentoiminta helppotajuisesi ja esitellään jäsenvaltioiden sosiaalitur-
vamallit. 
51 Asetus (ETY) No 1408/71, annettu 14 päivänä kesäkuuta 1971, sosiaaliturvajärjestelmien soveltamisesta yhteisön alueella 
liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheisiinsä, EYVL N:o L 149, 5.7.1971, s. 2 
-47-
19 B— Työsuojelu 
I - Johdanto 
Vuodesta 1982 vanhempien työsuojelutarkastajien komitea (SLIC) on kokoontunut komission 
aloitteesta säännöllisesti jäsenvaltioiden ja komission yhteistyön parantamiseksi ja eurooppalaisen 
lainsäädännön tehokkaan ja johdonmukaisen täytäntöönpanon edistämiseksi jäsenvaltioissa. Ko­
miteassa on kaksi korkea-arvoista työsuojeluhallinnon edustajaa jokaisesta jäsenvaltiosta. 
SLIC on alusta alkaen sekä tarjonnut jäsenvaltioiden kansallisille asiantuntijoille ja komissiolle 
tilaisuuden läheiseen yhteistyöhön tietojen vaihtamiseksi että toiminut asianomaisten virkamiesten 
verkostona, joka auttaa yhteisön sosiaalilainsäädännön tehokasta täytäntöönpanoa. 
Vanhempien työsuojelutarkastajien komiteasta tehtiin virallinen komitea komission päätöksellä 12 
päivänä heinäkuuta 1995. 
II - Nykyiset täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
SLIC on perustanut kansallisten kirjeenvaihtajien verkoston työsuojelun alueelle nopean tietojen 
vaihdon mahdollistamiseksi. Tätä verkostoa käytetään yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa 
sisämarkkinoilla ja, muun muassa, konedirektiivin täytäntöönpanoa koskevien tietojen vaihta­
misessa. 
SLIC on määritellyt työsuojelutarkastusten yleiset periaatteet työterveyden ja -turvallisuuden 
alueella ja edistää kansallisten tarkastusjärjestelmien arviointimenetelmien kehittämistä suhteessa 
näihin periaatteisiin (ensimmäistä kokeellista arviointia suoritetaan parhaillaan Alankomaissa). 
Yksi SLIC:n päätehtävistä on tarkastuksesta vastaavien virkamiesten vaihto jäsenvaltioiden välillä. 
Vuosien kuluessa lähes sata tarkastuksesta vastaavaa virkamiestä on vieraillut toisessa Euroopan 
maassa tutustumassa omaa maataan erityisesti kiinnostavaan aiheeseen. Tällä toiminnalla edis­
tetään keskinäistä tietämystä täytäntöönpanotyössä saaduista kokemuksista. 
Tietyillä alueilla noudatettaviin tarkastusmenetelmiin liittyvien tietojen vaihtamiseksi on järjestetty 
1990-luvun alun jälkeen kaksi "eurooppalaista kokousta", joihin on osallistunut tarkastuksesta 
vastaavia virkamiehiä neljästä eri jäsenmaasta ja joista toisessa käsiteltiin rakentamisen ja toises­
sa maatalouden alueeseen kuuluvia kysymyksiä. Kolmannesta kokouksesta päätetään seuraavan 
SLIC:n täysistunnon yhteydessä. Alueena tulee olemaan autoteollisuus ja sen alihankkijat. 
Yksi SLIC:n toiminnan tuloksena syntyneistä asiakirjoista on Euroopan unionia ja työterveyttä ja -
turvallisuutta koskeva työsuojelutarkastajien koulutusmalli. Tätä koulutusmallia on käytetty perus­
aineistona kaikkien jäsenvaltioiden työsuojelutarkastajien koulutusohjelmissa. 
III - Tarpeet 
Tarvittavat inhimilliset ja budjettivarat olisi myönnettävä komitean tulevan työn tukemiseksi, kuten 
komitean kolmivuotisohjelmassa ilmaistaan. 
IV- Esteet 
On hyvin tärkeää, että tarvittavat viestinnän edellytykset, kuten tulkkaus ja kääntäminen, olisivat 
saatavissa SLIC:n työn tukemiseksi sen täyttäessä tehtäväänsä yhteisön työterveyteen ja -
-48-
turvallisuuteen liittyvän lainsäädännön tehokkaan ja johdonmukaisen täytäntöönpanon edistä­
miseksi. 
49 
20. Julkishallinto 
I - Johdanto 
Vaikka julkishallinto ei perustamissopimusten sanamuodossa aina sisällykään Euroopan unionin 
toimivaltaan, Euroopan rakentamisen eteneminen edellyttää etenkin sisämarkkinoiden osalta yhä 
enemmän läheistä yhteistyötä hallintojen välillä. Pääjohtajien - joita on nyt kaksikymmentäneljä -
välisistä kokouksista on muodostunut se näyttämö, jolla keskustellaan ja vaihdetaan tietoja yh­
teisistä, etenkin Euroopan rakentamisen seurauksiin liittyvistä ongelmista. 
II - Nykyinen yhteistyö 
Julkishallinnon pääjohtajat velvoitettiin Nancyssä helmikuussa 1995 pidetyn ministerikokouksen 
yhteydessä hakemaan tasapainoisia kokonaisratkaisuja niihin esteisiin, jotka vaikeuttavat julkis­
hallinnon avaamista yhteisön kansalaisille, sekä parantamaan kansallisten virkamiesten Euroopan 
asioita koskevan koulutuksen yhteensovittamista. Tässä tarkoituksessa pääjohtajat päättivät Parii­
sissa toukokuun alussa 1995 pidetyn viime kokouksensa yhteydessä: 
• asettaa kaksi työryhmää, joista ensimmäisen tehtävänä on tutkia julkisiin toimintoihin pää­
syn ongelmia ja toinen käsittelee virkamiesten eläkejärjestelmiä; työryhmien on määrä esit­
tää johtopäätöksensä vuoden 1996 ensimmäisen puoliskon aikana; 
• järjestää kaksi kokousta kansallisten hallinnollisten koulujen ja tutkimuslaitosten välillä, vuo­
den 1995 kesäkuussa ja lokakuussa. 
Muutoin julkisista toiminnoista vastaavat pääjohtajat puuttuvat toimivaltansa rajoissa - jotka 
vaihtelevat suuresti maasta toiseen - kansallisille virkamiehille tarkoitettuihin vaihto-ohjelmiin, eten­
kin KAROLUS-ohjelmaan, kohdistettuun tukeen. 
III - Tarpeet 
Hallinnollisessa yhteistyössä toistuvat ongelmat koskevat tyypillisesti tietoja - reaaliaikaista 
tietovirtaa yhtäältä yhteisön, kansallisten, alueellisten ja/tai paikallisten ja toisaalta eri maiden 
hallintojen välillä - ja kansallisten ja alueellisten virkamiesten kouluttamista Euroopan asioihin. 
Nämä näkökohdat koskevat erityisesti alueellisia hallintoja, varsinkin kun Maastrichtin sopimus 
antaa uuden sysäyksen Euroopan rakentamisen alueelliselle ulottuvuudelle. Alueellisen tason 
johtavien henkilöiden yhteenliittymät ovat tietoisia asian tärkeydestä ja ovat omasta aloitteestaan 
kutsuneet kokoon Unionin eri maiden maaherrat virkaveljineen ongelman määrittelemiseksi ja sen 
käsittelyn aloittamiseksi. 
50 
21. Kilpailu 
I - Johdanto 
Kansalliset kilpailuviranomaiset ovat tehneet yhteistyötä alusta lähtien kartellien (katso asetus 
17/62, ensimmäinen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 ja 86 artiklan täytäntöönpano­
asetus) ja yrityskeskittymien osalta (katso asetus 4064/89). Näillä alueilla menettelyt on 
toteutettava "läheisessä ja jatkuvassa" yhteistyössä näiden viranomaisten kanssa. 
Kilpailun pääosasto pyrkii tehostamaan kansallisten viranomaisten suorittamaa 85 ja 86 artiklan 
soveltamista. Tapoja ja keinoja, joiden kautta tämä tavoite saavutetaan, käsiteltiin kertomuksessa 
ja päätelmissä, jotka yhteistyöosastojen johtajat hyväksyivät syyskuussa 1994. Niiden pohjalta on 
aikomus pyytää komissiota vielä tänä vuonna antamaan tiedonanto, jossa käsitellään yhteistyötä 
näiden viranomaisten kanssa. 
Tämä tiedonanto muodostaa vastineen jo voimassa olevalle, helmikuussa 1993 annetulle 
tiedonannolle, joka koskee yhteistyötä kansallisten tuomiovaltojen kanssa näiden samojen artik­
lojen soveltamiseksi52. 
II - Nykyiset sääntöjä koskevan täytäntöönpanoyhteistyön järjestelmät 
Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten (Bundeskartellamt, Office of Fair Trading ja niin edelleen) 
välillä tehdään virkamiesvaihtoja. Lisäksi komissiossa toimii näiden viranomaisten edustajia kan­
sallisten asiantuntijoiden ominaisuudessa. 
Komission ja jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset suorittavat yhdessä niihin yrityksiin kohdistuvat 
tarkastukset, joiden epäillään rikkoneen kilpailusääntöjä52. 
Sen lisäksi, että PO IV ottaa vastaan kansallisia asiantuntijoita, jotka siten oppivat paremmin 
tuntemaan pääosaston tavoitteita ja toimintatapoja, PO IV myös ottaa kansallisia virkamiehiä 
lyhyille koulutusjaksoille. 
Seminaareja ja työryhmiä järjestetään usein, ja jäsenvaltioiden kilpailusta vastaavat pääjohtajat 
kokoontuvat säännöllisesti. Kaikista sisämarkkinoihin vaikuttavista lainsäädäntöluonnoksista ja 
lainsäädäntöön liittyvistä hankkeista (tiedonvälitys) järjestetään kansallisten asiantuntijoiden ko­
kouksia. 
Töitä, jotka liittyvät 85 ja 86 artiklan hajautettuun soveltamiseen, toteutetaan yhdessä. Hiljattain 
pidetty konferenssi, Euroopan kilpailufoorumi, oli ensimmäistä kertaa avoin kansallisten viran­
omaisten edustajille ja kilpailuasioihin erikoistuneille hallintovirkamiehille. 
III - Tarpeet 
Edellä 85 ja 86 artiklan hajaannutetun soveltamisen kehittäminen edellyttää uusien 
yksityiskohtaisten sääntöjen asettamista; soveltamista on jo pohdittu. Näiden yksityiskohtaisten 
sääntöjen ei pitäisi edellyttää asiakirjojen käyttöönottoa. Vastavuoroisesti se, että kansalliset viran­
omaiset yhä enemmän soveltavat yhteisöoikeutta - mihin niitä kannustetaan -, edellyttää, että ko­
missio antaa niille nopeasti täydelliset tiedot. Tätä ei nykyisin edellytä lainsäädännössä. 
Tietojenkäsittelyjärjestelmien välityksellä tapahtuva tietojen vaihto voisi nopeuttaa tietojen On ole­
massa HVT-ohjelmalla rahoitettava Fourcom-hanke (PO IV viestintä), jonka koesovellutuksen 
pitäisi käynnistyä kuluvan vuoden aikana. 
-51 -
Yhteisön kilpailuoikeuden, erityisesti sen 85 ja 86 artiklojen, tulkinta edellyttää, että vain selvät 
rikkomistapaukset, joiden vaikutukset ulottuvat pääasiassa vain yhteen jäsenvaltioon, käsitellään 
kansallisten viranomaisten toimesta. Tämä sulkee pois sopimukset, jotka rikkovat 85 artiklan 1 
kohtaa vastaan, mutta joille voitaisiin myöntää poikkeus 85 artiklan 3 kohdan perusteella52. 
52 Yrityskeskittymien alueella ongelmaa ei ole. Asetuksessa 4064/89 asetettujen kynnysten yli menevältä osilta yhteisöllä on 
pääasiassa yksin toimivalta. Kynnyksiin saakka jäsenvaltioilla on yksin toimivalta. Samaten komissiolla on yksin toimivalta 
EHTY:n perustamissopimuksen määräysten (65 ja 66 artikla) soveltamisen suhteen. 
52 
22. Hallintojen väliset telematiikkaverkot (HVT / IDA) 
I - Johdanto 
Vuoteen 1982 mennessä, hyvissä ajoin ennen sisämarkkinoita koskevan ohjelman aloittamista, 
neuvosto oli jo tehnyt päätökset tietokoneyhteyksien luomisesta yhteisön laitosten ja jäsenmaiden 
vastaavien laitosten välille. Alkuperäisenä tavoitteena oli tullia ja maataloutta koskeva yhteistyö ja 
tutkimus53, jonka tuloksena oli CADDIA-ohjelma (yhteistyö tietojen ja asiakirjojen tietokoneis­
tamiseksi tuonnin/viennin ja maatalouden alalla)54. Neuvosto päätti myös perustaa yhteisön lai­
tosten välisen yhteisen tietojärjestelmän (INSIS), joka mahdollistaisi uusien sähköisten teknii­
koiden käytön tietojen vaihtamisessa yhteisön laitosten ja jäsenvaltioiden hallintojen välillä55 ja 
joka muodosti muun muassa komission oman sähköpostijärjestelmän perusrungon. 
Vuoden 1982 ohjelman yhteydessä tuli selvästi ilmi, että nämä yhteydet olisi kehitettävä täyteen 
mittaansa sisämarkkinoiden toiminnan tehokkaan hallitsemisen mahdollistamiseksi. Sekä kolman­
teen että neljänteen tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmaan sisältyi hallintojen välisiin 
telematiikkaverkkoihin liittyviä tutkimuksia. Eurooppalainen hermojärjestelmä (ENS) -ohjelma on 
osa erityistä tutkimus-ja kehitysohjelmaa, jossa näitä sovelletaan56. Tavoitteena hankkeiden kehit­
täminen kilpailukykyisyyttä edeltävästä tilasta täysin toimiviksi järjestelmiksi ja erityisenä 
tavoitteena sisämarkkinoiden hallittavuuden edistäminen komissio ehdotti vuonna 1993 sekä 
suuntaviivoja että monivuotista yhteisön ohjelmaa (HVT)57 hallintojen välisen tietojenvaihdon Eu­
roopan laajuisten toteuttamisen edistämiseksi. Neuvosto teki päätöksen ainoastaan monivuo­
tisesta ohjelmasta 6 päivänä marraskuuta 199558. Tämä mahdollistaa rahoituksen hankkeille, jois­
ta jotkut ovat jo käynnissä. 
II - Nykyinen yhteistyö telematiikkaverkkojen käytössä 
CADDIA-ohjelma on auttanut tullitietojärjestelmän (CIS) ja SHIFT-järjestelmän kehittämisessä 
(katso edellä eläinten terveystarkastuksia ja tullia koskevat 7 a) ja 9 jaksot). HVT:oon kuuluvan 
S[MAP-projektin tuloksena sähköisen tarjousmenettelyn tulisi mahdollistua euroopanlaajuisissa 
julkisissa hankinnoissa (edellä oleva 2 jakso). Sosiaaliturvan alan verkko (SOSENET) on siirretty 
ENS-ohjelmasta HVT:oon, koska se aloittaa toimintansa. Useiden komiteoiden, muun muassa 
sisämarkkina-asioiden ohjauksen neuvoa-antavan komitean jäsenet, ovat jo saaneet HVT:stä 
53 Neuvoston päätös 77/619/ETY, tehty 27 päivänä syyskuuta 1977, tutkimuksen perustamisesta tuontia tai vientiä ja maatalouden 
alan markkinajärjestöjen johtamista ja rahoituksellista valvontaa koskevan tiedon käsittelemiseksi tarpeellisista tietojärjestelmistä, 
EYVL N:o L 255, 6.10.1977, s. 32 
54 Neuvoston päätös 82/607/ETY, tehty 28 päivänä heinäkuuta 1982, jäsenvaltioiden ja komission toimenpiteiden 
yhteensovittamisesta valmisteltaessa pitkän ajan ohjelmaa sähköisen tiedonsiirron käyttöön ottamiseksi yhteisön tuontia tai 
vientiä ja maatalouden alan markkinajärjestöjen johtamista ja rahoituksellista valvontaa koskevissa tietojärjestelmissä, EYVL N:o 
L 247, 23.8.1982, s. 25; neuvoston päätös 85/214/ETY, tehty 26 päivänä maaliskuuta 1985, jäsenvaltioiden ja komission 
toimenpiteiden yhteensovittamisesta koskien pitkän ajan ohjelmaa sähköisen tiedonsiirron käyttöön ottamiseksi yhteisön tuontia 
tai vientiä ja maatalouden alan markkinajärjestöjen johtamista ja rahoituksellista valvontaa koskevissa tietojärjestelmissä, EYVL 
N:oL 96, 3.4.1985, s. 35 
55 Neuvoston päätös 82/869/ETY, tehty 13 päivänä joulukuuta 1982, jäsenvaltioiden ja yhteisön toimielinten toiminnan 
yhteensovittamisesta yhteisön toimielinten välisen tietojärjestelmän tarpeen arvioimiseksi sekä sellaisen järjestelmän 
toteuttamista koskevien ehdotusten valmistelemiseksi, EYVL N:o L 368, 28.12.1982, s. 40 
56 Neuvoston päätös 91/353/ETY, tehty 7 päivänä kesäkuuta 1991, erityisen ohjelman hyväksymisestä yleishyödyllisten alueiden 
sähköisen tiedonsiirron tutkimiseksi ja kehittämiseksi teknisesti (1990 - 1994), EYVL N:o L 192, 16.7.1991, s. 18; neuvoston 
päätös 94/801/EY, tehty 23 päivänä marraskuuta 1994, erityisen ohjelman hyväksymisestä yhteiseksi hyödyksi käytettävien 
sähköisen tiedonsiirron sovellusten tutkimiseksi ja kehittämiseksi teknisesti, kokeilu mukaan luettuna, EYVL N:o L 334, 
22.12.1994, s. 1 
57 KOM (93) 69 lopull., 12.3.1993, EYVL N:oC 105, 15.4.1993, s. 10 ja 12 
58 Neuvoston päätös 95/468/ETY, tehty 6 päivänä marraskuuta, yhteisön panoksesta hallintojen välisessä telemaattisessa 
tietojenvaihdossa (HVT) yhteisössä, EYVL N:o L 269, 11.11.1995, s. 23 
53-
rahoitusta itsensä ja komission (ja toistensa) välillä olemassa olevien sähköpostiyhteyksien 
parantamista varten sähköposti komiteoille -hankkeen kautta. Nämä ovat muutamia esimerkkejä 
toimenpiteistä, jotka on rahoitettu eri ohjelmien puitteissa. 
III, IV, V - Tarpeet, esteet, seuraavat toimenpiteet 
Käyttäjien tarpeiden, joita kumpuaa kansallisten hallintojen ja niiden ja komission välisestä 
yhteistyöstä, tulisi olla käyttövoimana ja vaikuttimena yhteisön (komission ja jäsenvaltioiden) 
hallintojen välisiin telematiikkaverkkoihin liittyvissä toimenpiteissä. Näiden toimenpiteiden tulisi olla 
erottamaton osa hallintojen politiikkaa ja yhteisön kyseisten alojen lainsäädäntöä. Käyttäjien 
tarpeiden tulisi määrätä, missä toiminnallisia verkkoja tarvitaan, mihin käyttöön ne soveltuvat ja 
minkä tasoista palvelua niiltä vaaditaan. 
Jäsenvaltioiden kanssa on käyty monia keskusteluja siitä, kuinka yhteisön hallintojen välisiin 
telematiikkaverkkoihin (HVT) liittyvät palvelut rakennetaan laajuutensa, rahoituksensa ja hal­
lintonsa puolesta. HVT-päätös olisi toteutettava ja kaikki siihen osoitetut varat vapautettava 
viipymättä nykyisten hankkeiden tukemiseksi niiden vaatimalla tavalla. Uusia hankkeita olisi aloitet­
tava hallintojen tarpeiden mukaisesti, kuten edellä on mainittu. 
Tämä ohjelma tarjoaa keskeistä tukea monille tässä kertomuksessa mainituille aloille, ja sitä on 
laajennettava, jotta muut alat voisivat hyötyä hallintojen välisestä nykyaikaisesta tietojenvaihdosta. 
Jollei rahoitusta ole tarpeeksi, jopa joitakin jo käynnistettyjä hankkeita uhkaa keskeyttäminen. 
54-
23. KAROLUS-Vaihto-ohjelma 
I - Johdanto 
Vuonna 1993 viideksi vuodeksi käynnistetyssä59 KAROLUS-ohjelmassa määrätään jäsenval­
tioiden hallintojen välisestä virkamiesvaihdosta sisämarkkinoiden alueella; sen ansiosta osallistujat 
voivat työskennellä toisessa jäsenvaltiossa toimivien virkaveljiensä kanssa noin kahden kuukau­
den ajan. Tämän ohjelman avulla pyritään sovittamaan yhteen yhteisön oikeuden tulkintaa sekä 
edistämään lainsäädännön yhtenäistä soveltamista. 
II - Toteutuksen eteneminen 
Hakemuksia oli 14 päivänä marraskuuta 1995 mennessä hyväksytty 280, ja mainittuna ajan­
kohtana oli suoritettu 193 vaihtoa, joita täydennettiin johdanto- ja arviointiseminaareilla. Osallis­
tujien mukaan vaihdot ovat johtaneet parempaan yhteisymmärrykseen eri jäsenvaltioiden samalla 
alalla toimivien virkamiesten välillä, hedelmälliseen kokemusten vaihtoon ja yhteysverkostojen 
luomiseen, jonka ansiosta yhteistyö on ollut käytännönläheistä ja tehokasta. 
Tärkeimpinä pidetyistä alueista julkiset hankinnat, elintarvikkeet, markkinoidenvaatimustenmukai-
suus ja valvonta sekä lääkevalmisteet ovat olleet alueita, joilla vaihtoja on ollut eniten. Kaikki kaksi­
toista jäsenvaltiota (1993-1994) osallistuivat KAROLUS-ohjelmaan joko osallistujien alkuperä-
ja/tai vastaanottajamaana. Osallistujat ovat usein peräisin kansallisista hallinnoista; paikallis­
hallinnot ovat kuitenkin hyvin edustettuja, erityisesti Espanjan (autonomiset yhteisöt) ja Saksan 
(osavaltiot) osalta. Tärkeimmät virkamiehiä vastaanottavat maat ovat Ranska ja Yhdistynyt kunin­
gaskunta, Saksa ja Kreikka. Uusien jäsenmaiden on tarkoitus osallistua ohjelmaan aktiivisesti. 
III - Tilanne nyt 
Vaihtoihin osallistuneiden määrä on selvästi alle sen, mitä on määrätty, nimittäin vain kolmannek­
sen ohjelman sallimasta määrästä. Heikon osallistumisen taustalla on erilaisia syitä: kielivaikeudet, 
osallistujan jäsenvaltion velvollisuus vastata noin 50 prosentista ylläpitokustannuksista, hallintojen 
taholta tulevan kannustuksen puute, vaikeus saada suunnilleen kaksi kuukautta vapaata. 
Komissio laatii parhaillaan KAROLUS-ohjelmasta arviota, joka kattaa ohjelman maaliskuun 1996 
loppuun asti. Arviossa tutkitaan ohjelman toimintaa ja myötävaikutusta jäsenvaltioiden hallintojen 
väliseen hallinnolliseen yhteistyöhön sekä ohjelman tuloksia. Sen perusteella pohditaan ohjelman 
tulevaa kehitystä. 
IV - Seuraavat toimenpiteet 
Tämän arvion suositusten mukaisesti neuvoston päätökseen voitaisiin ehdottaa muutoksia, 
esimerkiksi seminaarien ja lyhyiden vierailujen sisällyttämistä ohjelmaan. Kahden kuukauden 
vaihdot ovat kuitenkin osoittautuneet arvokkaiksi ja mahdollisiin hakijoihin olisi kohdistettava 
läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteutettava tiedotuskampanja. 
59 Neuvoston päätös 92/481/ETY, tehty 22 päivänä syyskuuta 1992, EYVL N:o L 286,1.10.1992, s. 65 
55-
Taulukko 2: Karolus-ohjelman vaihdot prioriteettialueittain 
(ajalla 1.1.1993 -14.11.1995, yhteensä 280 hyväksyttyä, 193 suoritettua vaihtoa) 
• hyväksytty 
• suoritettu 
FIN CON CPR CPT EXC EXP FOO FRM PHA PLA PPR RTR STR STA TRW INF 
Lyhenne 
Pankkiala, vakuutustoiminta, arvopaperipörssit FIN 
Vaatimustenmukaisuustestaus ja markkinoiden valvonta CON 
Kuluttajansuoja CPR 
Kilpailu CPT 
Kulttuuriesineiden vientivalvonta EXC 
Kahden käyttötarkoituksen tavaroiden vientivalvonta EXP 
Elintarvikkeet FOO 
Henkilöiden vapaa liikkuvuus FRM 
Lääkevalmisteet PHA 
Kasvien terveys PLA 
Julkiset hankinnat PPR 
Tieliikenne RTR 
Meriliikenne STR 
Tilastolliset ohjelmat STA 
Jätteidenkuljetus TRW 
Direktiivi 83/189/ETY - tietojen vaihto INF 


ISSN 1024-4492 
KOM(96) 20 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
n 10 
Luettelonumero : CB-CO-96-021-FI-C 
ISBN 92-77-99662-5 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg