B4-0757, 0772, 0781 ja 0799/97

Päätöslauselma Itämeren ekologisista ongelmista

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tiedonannon Itämeren aluetta koskevasta aloitteesta (SEK(96)0608-C4-0362/96), joka esitettiin Itämeren alueen valtioiden neuvostossa (CBSS) kokoontuneiden valtion- tai hallitusten päämiesten konferenssille Visbyn huippukokouksessa 3. - 4. toukokuuta 1996, ja siitä 12. kesäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman ((Kyseisen istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 11)),

- ottaa huomioon komission kertomuksen Itämeren alueen yhteistyön nykytilasta ja tulevaisuuden näkymistä ja siitä 20. syyskuuta 1996 antamansa päätöslauselman ((EYVL C 320, 28.10.1996, s. 248)),

- ottaa huomioon UNCEDin tavoitteet erityisesti meriä koskevien kysymysten osalta ja erityisesti Agenda 21:n luvun 17,

- ottaa huomioon YK:n merioikeusyleissopimuksen osat IX ja XII,

A. ottaa huomioon, että Itämeri on erityisen rehevöitynyt meri, johon vaikuttavalla hyvin suurella alueella asuu noin 80 miljoonaa ihmistä, vaikka myös muut kaukaisemmat alueet vaikuttavat Itämeren tilaan; katsoo, että lämpiminä kesinä myrkyllisten sinilevien kasvualue on jopa 60 000 km2 eli lähes kuudesosa Itämeren alueesta,

B. katsoo, että levien tuottamat myrkyt voidaan todeta mm. siitä, että koiria on kuollut niiden juotua kyseistä vettä, ja tämä koskee myös eläimiä, jotka ovat laiduntaneet vesirajassa; ottaa huomioon, että tänä kesänä Itämeri saavutti ympäristöllisen sietorajansa,

C. ottaa huomioon, että Itämeren vesi vaihtuu hyvin hitaasti ja että se siksi on erittäin saastumisaltista,

D. ottaa huomioon, että typpi- ja fosforipäästöt ovat nostaneet meriveden ravinteiden määrää ja moninkertaistaneet Itämeren planktontuotannon 1950- luvun tasoon verrattuna; katsoo, että tämä kehitys on ylittänyt ekosysteemin sietokyvyn monilla rannikkoalueilla; katsoo, että suuresta ravinnepitoisuudesta kärsivät erityisesti rannikkojen läheiset matalan veden alueet, kuten etelärannikon lahdet, Suomenlahti ja Riianlahti,

E. katsoo, että Itämeren ravinteikkain alue on Suomenlahti ja erityisesti sen itäosa, johon vaikuttavat Pietarin alue (5 miljoonaa asukasta) ja Neva-joki, ja että Suomenlahdella kasviplanktonin keskimääräinen biomassa oli tänä kesänä 50 - 100 % korkeampi kuin Itämeren pääaltaassa,

F. katsoo, että Itämeren suurin ekologinen ongelma on sekä avomerialueiden että rannikkovesien korkea ravinnepitoisuus, joka aiheutuu ihmisten aikaansaamista typpi- ja fosforipäästöistä, jotka ovat peräisin kaupungeista, liikenteestä, teollisuudesta ja maataloudesta,

G. katsoo, että Itämerellä esiintyy säännöllisesti öljypäästöjä, joista ei raportoida mutta jotka kuitenkin muodostavat merkittävän ympäristövaaran,

H. katsoo, että ympäristönsuojelutoimenpiteiden ja investointiohjelmien olisi perustuttava siihen, että koko Itämeren valuma-aluetta kohdellaan ekologiselta kannalta yhtenä yksikkönä; korostaa, että miltei kaikkia vesiensuojelutoimenpiteitä ja ainakin joitakin ilmansuojelutoimenpiteitä voidaan pitää myös merien suojeluna;

1. Katsoo siksi, että rehevöitymisen pysäyttämiseksi koko Itämeren alue tarvitsee pitkän aikavälin toimenpiteitä, joita ovat seuraavat:

- komissio ja Helsingin komissioon (HELCOM) kuuluvat jäsenvaltiot antavat sitovat ympäristöä koskevat vähimmäisstandardit Itämeren osalta,

- kaikkien eri lähteistä (mukaan luettuna liikenne) peräisin olevien ravinnepäästöjen vähentäminen,

- maatalouden päästöjen vähentäminen sekä kansallisella tasolla että kansainvälisesti Helsingin komissiossa vahvistettujen tavoitteiden ja suositusten mukaisesti,

- kaupunkien jätevesien tehokkaampi puhdistaminen alueen typpipäästöjen vähentämiseksi;

2. Kehottaa käyttämään komission Visbyn huippukokouksessa toukokuussa 1996 esittämää Itämeri-aloitetta ohjausinstrumenttina kaikkien Itämeren alueella toteuttavien toimien osalta erityisesti Euroopan unionin tällä alueella tapahtuvan tulevan laajenemisen valossa;

3. Pitää tervetulleena sitä, että Keski- ja Itä-Euroopan maat pyrkivät yhdenmukaistamaan ympäristöpolitiikkansa ja -lainsäädäntönsä EU:n kanssa, ja korostaa, että ympäristönsuojelu ja kestävän kehityksen periaatteet on taattava tässä prosessissa; vaatii, että jäsenyyttä hakevien maiden kanssa tulevaisuudessa käytävissä neuvotteluissa ja niiden kansallisissa valmistelustrategioissa asetetaan etusijalle Itämeren alueet ympäristöongelmat;

4. Kehottaa käyttämään EU:n yhteistyön perustana suuremmassa määrin Helsingin komission yhteisen ympäristötoimintaohjelman keskeisiä kohtia kunnallisten ja teollisten jätevesien, paperi- ja selluteollisuuden ja energiantuotannosta aiheutuvan pilaantumisen osalta;

5. Katsoo, että EU:n Phare-ohjelma liittyy ympäristöhankkeisiin, jotka ovat jo käynnissä tai käynnistetään useissa Itämeren valtioissa; katsoo kuitenkin, että Tacis-ohjelma ei ole täysin pystynyt täyttämään tavoitteitaan, ja kehottaa siksi lisäämään Tacis-ohjelmasta annettavaa taloudellista apua ja kohdentamaan sen konkreettisiin hankkeisiin, kun otetaan huomioon, että Venäjän ympäristöongelmilla on merkittävä vaikutus Itämereen;

6. Kehottaa kaikkia satamaviranomaisia sisällyttämään jätteiden keruu- ja säiliöiden puhdistuspalvelut normaaliin satamamaksuun sen sijasta, että niistä veloitettaisiin erikseen, jotta minimoitaisiin laittoman mereen heittämisen aiheuttama rehevöityminen;

7. Kehottaa Itämereen rajoittuvia valtioita tekemään listat kaikista niistä tahoista, jotka viimeisen 50 vuoden aikana ovat tyhjentäneet mereen vaarallisia jätteitä, ja julkistamaan nämä listat;

8. Vaatii koordinoimaan paremmin komission pääosastojen toiminnan siltä osin kuin se liittyy Itämeren suojelua sivuaviin aiheisiin;

9. Katsoo, että EU:n maatalouspolitiikka on kohdennettava tehokkaammin toimenpiteisiin, jotka ovat tärkeimpiä vesien suojelun kannalta, esimerkiksi rehevöitymisen estämiseen;

10. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle sekä Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Venäjän hallituksille.