KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun toteutuksesta vuonna 2002

Lyhenteet

ALV // arvonlisävero

BKT // bruttokansantuote

CBA // valuuttakatejärjestelmä

DEM // Saksan markka

EFF // laajennettu rahoitusjärjestely

EIP // Euroopan investointipankki

EJTM // Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia

ESAF // tehostettu rakennesopeutusohjelma

EU // Euroopan unioni

EUR // euroa

EY // Euroopan yhteisö

FDI // ulkomaiset suorat sijoitukset

FESAL // rahoitus- ja yritysalan sopeutuslaina

IMF // Kansainvälinen valuuttarahasto

JLT // Jugoslavian liittotasavalta

KHI // kuluttajahintaindeksi

KIE // Keski- ja Itä-Euroopan maat

KRL // kansainväliset rahoituslaitokset

PRGF // köyhyydenvähentämis- ja kasvujärjestely (aiemmin ESAF)

SAA // vakautus- ja assosiaatiosopimus

SAF // rakennesopeutusohjelma

SBA // valmiusluottojärjestely

UIV // uudet itsenäiset valtiot

USD // Yhdysvaltain dollari

WTO // Maailman kauppajärjestö

SISÄLLYSLUETTELO

Lyhenteet

I. JOHDANTO

II. YLEISKATSAUS

1. Taustaa

2. Makrotaloudellinen rahoitusapu vuonna 2002

A) Uudet päätökset

B) Maksut

C) Takaisinmaksut ja maksamatta olevat toimet

3. Makrotaloudellisen rahoitusavun suuntauksia ja maantieteellinen jakautuminen

4. Rahoitusvastuun jakautuminen

III. ARMENIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

IV. BOSNIA JA HERTSEGOVINA

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

V. ENTINEN JUGOSLAVIAN TASAVALTA MAKEDONIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

VI. GEORGIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

VII. MOLDOVA

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

VIII. ROMANIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

IX. SERBIA JA MONTENEGRO

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

X. SERBIA JA MONTENEGRO / KOSOVO

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

XI. TADIKISTAN

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

XII. UKRAINA

1. Tiivistelmä

2. Makrotalouden kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

LIITE

I. JOHDANTO

Tässä kertomuksessa arvioidaan makrotaloudellisen rahoitusavun ohjelmista vuonna 2002 rahoitusapua saaneiden maiden talouden tilaa, uudistusten etenemistä ja tulevaisuudennäkymiä kiinnittäen erityistä huomiota rahoitusapuun liittyvien talous- ja rakenneuudistusten ehtojen täyttymiseen.

Toisessa luvussa luodaan yleiskatsaus EY:n kolmansille maille myöntämään makrotaloudelliseen rahoitusapuun ja sen historialliseen taustaan, esitetään tiivistelmä vuonna 2002 toteutetuista toimenpiteistä ja analysoidaan rahoitusvastuun jakautumista kansainvälisen rahoittajayhteisön kesken.

Seuraavissa luvuissa käsitellään talouden tilaa niissä maissa, joille neuvosto on päättänyt myöntää uutta makrotaloudellista rahoitusapua tai joille on vuonna 2002 maksettu tai yhä maksamatta eriä aiemmin myönnetystä avusta.

Tilintarkastustuomioistuimen maaliskuussa 2002 julkaisemaan erityiskertomukseen sisältyvien suositusten mukaisesti tässä kertomuksessa on kiinnitetty erityistä huomiota rahoitusavun kannalta tärkeisiin siirtymävaiheen näkökohtiin ja rakenneuudistusten täytäntöönpanoon edunsaajamaissa. Näissä asioissa saavutettu edistys kertoo myös siitä, kuinka hyvin niitä vastaavat EY:n makrotaloudelliselle rahoitusavulle asetetut talouspoliittiset ehdot on täytetty.

Kertomus annetaan kolmansille maille myönnettävää yhteisön makrotaloudellista tai poikkeuksellista rahoitusapua koskevien neuvoston päätösten mukaisesti, ja se on jatkoa aiempina vuosina esitetyille kertomuksille [1].

[1] Katso seuraavat komission tiedonannot neuvostolle ja Euroopan parlamentille, joiden otsakkeena on "Kertomus kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun toteuttamisesta":

Liitteessä 1 esitetään täydellinen luettelo neuvoston päättämistä makrotaloudellisen rahoitusavun toimista sekä niihin liittyvistä maksuista vuoden 2002 loppuun. Liitteessä 2 tehdään yhteenveto kahdenvälisten ja monenvälisten lainanantajien antamasta makrotaloudellisesta rahoitusavusta EY:n makrotaloudellista rahoitusapua saaville maille. Liitteessä 3 esitellään tiivistetysti joitakin rahoitusapua saaneiden maiden makrotalouden indikaattoreita.

II. YLEISKATSAUS

1. Taustaa

Makrotaloudellisen rahoitusavun toimilla tuetaan edunsaajamaiden poliittisia ja taloudellisia uudistuksia, ja toimia toteutetaan yhdessä IMF:n ja Maailmanpankin tukiohjelmien kanssa. Rahoitusavussa noudatetaan edelleen neuvoston 8. lokakuuta 2002 tekemissään päätelmissä vahvistamia periaatteita, joissa korostetaan avun poikkeuksellisuutta, siihen liittyviä makrotaloudellisia ehtoja ja sitä, että se täydentää kansainvälisten rahoituslaitosten rahoitusta. Yhteisön makrotaloudellisella rahoitusavulla on tuettu erityisesti edunsaajamaiden toimia talousuudistusten ja rakennemuutosten toteuttamiseksi. Rahoitusapua on toteutettu tiiviissä yhteistyössä IMF:n ja Maailmanpankin kanssa, ja sillä on edistetty toimia, jotka on suunniteltu kunkin maan erityistarpeiden mukaisiksi ja joiden yleistavoitteena on vakauttaa rahoitustilannetta ja luoda markkinatalouteen suuntautuneita talousjärjestelmiä. Komissio kuulee avun toteuttamisessa talous- ja rahoituskomiteaa.

2. Makrotaloudellinen rahoitusapu vuonna 2002

A) Uudet päätökset

Neuvosto päätti vuonna 2002 myöntää makrotaloudellista rahoitusapua 315 miljoonaa euroa, jos ei oteta huomioon kahden maksamattoman lainatoimen uudistamista (ks. jäljempänä b alakohta). Kun uudistetut toimet otetaan huomioon, vuoden 2002 uusien nettositoumusten määrä laskee 208 miljoonaan euroon.

Balkanin maille myönnettiin vahvistettua makrotaloudellista rahoitusapua jo vuosina 2000 ja 2001, jolloin neuvosto päätti kuudesta, yhteensä enintään 448 miljoonan euron toimesta (kaksi aiempien päätösten tarkistusta mukaan luettuina), joilla tuettiin entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa, Kosovoa, Montenegroa ja Jugoslavian liittotasavaltaa. Balkanin maille myönnettyä korotettua apua vahvistettiin vuonna 2002 huomattavilla makrotaloudellisen rahoitusavun tukipaketeilla Serbia ja Montenegrolle sekä Bosnia ja Hertsegovinalle.

a. Neuvosto päätti 5. marraskuuta 2002 myöntää Serbia ja Montenegrolle toisen makrotaloudellisen rahoitusavun, jonka määrä on enintään 130 miljoonaa euroa ja johon sisältyy enintään 55 miljoonan euron laina ja enintään 75 miljoonan euron avustus. Neuvosto hyväksyi samana päivänä Bosnia ja Hertsegovinalle toisen tukipaketin, jonka määrä on enintään 60 miljoonaa euroa ja johon sisältyy enintään 20 miljoonan euron laina ja enintään 40 miljoonan euron avustus.

b. Uusien itsenäisten valtioiden osalta on keskitytty aiempien, vielä maksamattomien makrotaloudellisten rahoitusaputoimien uudistamiseen. Neuvoston vuonna 1998 tekemä päätös, jolla Ukrainalle myönnettiin enintään 150 miljoonan euron laina, josta kuitenkin maksettiin tosiasiallisesti vain 58 miljoonaa euroa, korvattiin uudella 110 miljoonan euron lainapaketilla, josta päätettiin heinäkuussa 2002, ja edellisestä lainasta maksamatta jäänyt 92 miljoonan euron osuus peruttiin. Uuden lainan ehdot ovat aiempaa suotuisammat niin laina-ajan (15 vuotta 10 vuoden sijasta) kuin vapaavuosienkin (10 vuotta 7 vuoden sijaan) osalta. Samalla tavoin peruttiin Moldovalle vuonna 2000 myönnetty 15 miljoonan euron maksutaselaina, ja se korvattiin samansuuruisella avustuksella, jonka neuvosto hyväksyi joulukuussa 2002.

B) Maksut

Makrotaloudellista rahoitusapua maksettiin yhteensä 141 miljoonaa euroa. Tähän lukuun eivät sisälly Tadzikistanille myönnetty 7 miljoonan euron avustus ja Bosnialle myönnetty 15 miljoonan euron avustus, jotka maksettiin vuonna 2002 aloitettujen mutta vuoden 2003 alussa päätettyjen menettelyjen perusteella. Maksut koostuivat 11 miljoonasta eurosta Armenialle, 15 miljoonasta eurosta Kosovolle ja 115 miljoonasta eurosta Serbia ja Montenegrolle (silloiselle Jugoslavian liittotasavallalle). Kaikki maksut olivat avustuksia.

C) Takaisinmaksut ja maksamatta olevat toimet

Joitakin 1990-luvun alkupuoliskolla päätettyjä makrotaloudellisia rahoitusaputoimia ei ole vielä maksettu täysimääräisinä alkuperäisen suunnitelman mukaisesti. Näin on tapahtunut, jos ulkoiset rahoitusolot ovat parantuneet (kuten Unkarissa, Baltian maissa, Slovakiassa ja Algeriassa) tai jos taloudellinen tai poliittinen ilmapiiri on ollut epäsuotuisa (kuten Albaniassa ja Valko-Venäjällä). Näiden toimenpiteiden jäljellä olevia eriä ei enää ole tarkoitus maksaa. Hiljattain päätettyjen toimien toteutus on joissakin tapauksissa viivästynyt uudistusten hidastumisen vuoksi (kuten Romaniassa ja Georgiassa). Moldovan ja Ukrainan tapauksessa komissio on olosuhteiden muuttumisen vuoksi harkinnut uudelleen nykyisten tukitoimien ehtoja ja uudistanut niitä vuonna 2002, kuten edellä mainittiin.

Määrät, joita ei ole maksettu tai joiden maksaminen on keskeytetty tai peruttu, on ilmoitettu liitteen 1 viimeisessä sarakkeessa.

3. Makrotaloudellisen rahoitusavun suuntauksia ja maantieteellinen jakautuminen

Yhteisön makrotaloudellisella rahoitusavulla on tarkoitus tukea edunsaajamaiden makrotaloudellista vakauttamista ja lievittää niiden maksutaseongelmia (ja budjettiongelmia). Se on myös suureksi hyödyksi rakenneuudistusten edistämisessä. Vuosien kuluessa niiden maiden määrä, joille yhteisön oli tarkoituksenmukaista myöntää kyseistä tukea, kasvoi, kun yhä useammassa unionin naapurimaassa oli maksutaseongelmia ja yhä useampi niistä sitoutui toteuttamaan tiukkoja talousuudistusohjelmia. Tämä johti avun maantieteellisen tasapainon muuttumiseen alkuvuosista, jolloin suurin osa edunsaajamaista oli Keski- ja Itä-Euroopan maita. Länsi-Balkanin selkkausten ja erityisesti Kosovon vuoden 1999 kriisin sekä Serbia ja Montenegron (entisen Jugoslavian liittotasavallan) poliittisten muutosten jälkeen voidaan havaita selvä suuntaus, jonka mukaan Balkanin maiden osuus myönnettävästä makrotaloudellisesta rahoitusavusta on kasvanut, mikä ilmenee neuvoston vuosina 1999-2002 tekemistä päätöksistä.

Vuoden 2002 neljä makrotaloudellista rahoitusapua koskevaa päätöstä olivat perinteisiä maksutaseen tasapainoa tukevia toimia, joista kolme oli muodoltaan avustuksia.

Vuosina 2000-2002 tehdyille päätöksille oli tunnusomaista avustusten merkittävä osuus rahoitusavun kokonaismäärästä: se oli 44,5 prosenttia, kun se oli vuosina 1990-1999 ollut ainoastaan 6 prosenttia. Avustusten ja lainojen uusi jakautuminen tukipaketeissa perustuu EU:n toimielinten tekemiin arvioihin edunsaajamaiden suhteellisesta köyhyydestä ja niiden heikosta velanhoitokyvystä. Kuten vuosina 2000 ja 2001 jo todettiin, makrotaloudellisen avun tarkoituksena on edistää makrotaloudellista vakauttamista, mutta sillä on lisäksi merkittävä tehtävä hallituksen rakenneuudistusohjelmien tukemisessa. Siten sitä on tehokkaasti yhdistetty Phare-/Ispa-, Tacis- ja Cards-ohjelmien apuun rakenneuudistusohjelman onnistumisen kannalta keskeisten hallintoelinten toimintavalmiuksien parantamiseksi.

Taulukot 1 ja 2 sekä niihin liittyvät kuviot 1a ja 2a korostavat EU:n myöntämän makrotaloudellisen rahoitusavun poikkeuksellisuutta. Päätettyjen ja maksettujen makrotaloudellisten tukitoimien määrät olivat suurimpia Keski- ja Itä-Euroopan poliittisten ja taloudellisten järjestelmien muutoksia seuranneina vuosina. Makrotaloudellisen rahoitusavun määrien myöhemmät vaihtelut ovat seurausta tapauskohtaisista päätöksistä, jotka perustuvat mahdollisten tuensaajamaiden makrotalouden kehityksestä ja niillä edelleen olevasta ulkoisesta rahoitustarpeesta tehtyihin arvioihin. Kuvio 1a, jossa on esitetty koko ajanjaksolla 1990-2002 päätettyjen tukitoimien nettomäärät (yhteensä noin 6 miljardia euroa), ja kuvio 2a, jossa on esitetty tosiasiassa maksetut määrät (yhteensä yli 4,8 miljardia euroa), osoittavat tuen huomattavan keskittymisen liittymiseen valmistautuviin KIE-maihin (joiden osuus 13:n viime vuoden makrotaloudellisesta rahoitusavusta on noin 55 prosenttia). Näille maille osoitettua makrotaloudellista rahoitusapua on kuitenkin vähennetty asteittain sitä mukaa kun ne ovat edistyneet makrotaloutensa sopeuttamisessa ja uudistamisessa. Uusissa päätöksissä makrotaloudellista rahoitusapua on myönnetty pääasiassa Länsi-Balkanin maille (63,5 prosenttia vuosina 1999-2002 ja 82 prosenttia vuosina 2000-2002 päätetyistä toimista) ja joillekin uusille itsenäisille valtioille, joiden tulot ovat pienet. Välimeren maiden suhteellisen alhaisia määriä (13 prosenttia myönnetyn avun kokonaismäärästä; uusia päätöksiä ei kuitenkaan ole tehty vuoden 1996 jälkeen) selittää se, että näille maille on myönnetty muunlaista makrotaloudellista tukea (ennen kaikkea MEDA-ohjelman rakennesopeutustukia).

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

4. Rahoitusvastuun jakautuminen

Euroopan komissio on tarvittaessa järjestänyt KIE-maille ja Länsi-Balkanin maille suunnatun avun koordinoinnin yhteydessä rahoittajien konferensseja yhteistyössä Maailmanpankin kanssa. Näissä konferensseissa arvioidaan edunsaajamaiden ulkopuolisen rahoituksen tarve ja sovitaan kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten lainanantajien (EY mukaan luettuna) mahdollisista osuuksista. Muihin mahdollisiin edunsaajamaihin on sovellettu Maailmanpankin aloitteesta koolle kutsuttavissa neuvoa-antavan ryhmän kokouksissa samanlaista lähestymistapaa.

Eri lainanantajilta saatavat varat EY:n makrotaloudellisen rahoitusavun saajamaiden muun ulkoisen rahoitustarpeen täyttämiseksi esitetään liitteessä 2. Liitteessä 2.1 käsitellään erikseen jokaista vuonna 2002 rahoitusapua saanutta maata.

Makrotaloudellisen rahoitusavun käynnistämisestä lähtien EY:n myöntämän rahoituksen kokonaismäärät ovat vaihdelleet merkittävästi samoin kuin kansainvälisen yhteisön tarjoama rahoitustuki (katso liite 2 ja edeltävien makrotaloudellista rahoitusapua koskevien kertomusten vastaavat taulukot).

Vuonna 1990 yhteisön apu oli tuntuva verrattuna kansainvälisten rahoituslaitosten antamaan rahoitukseen. Yhteisöllä oli keskeinen tehtävä sekä näiden varojen tärkeimpänä lähteenä että KIE-maille G-24-maiden kautta myönnettävän kahdenvälisen avun koordinoijana. Kansainväliset rahoituslaitokset pystyivät kuitenkin vähitellen myöntämään enemmän varoja uusien välineiden avulla, ja niiden osuus rahoituksesta on kasvanut merkittävästi vuosia 2000 ja 2001 lukuun ottamatta.

Samalla otettiin käyttöön muiden ulkoisten lainanantajien, niin julkisten kuin yksityistenkin, rahoitus velanhuojennusten ja velan vähentämistoimien muodossa. Nämä toimet käynnistettiin vuonna 1991, ja ne olivat erityisen merkittäviä vuosina 1994, 1995 ja 2001. EY:n makrotaloudellista rahoitusapua saavien maiden joukossa velanhuojennuksista ja muista vastaavista toimista pääsivät osallisiksi Algeria vuosina 1991 ja 1994, Bulgaria vuosina 1991, 1994 ja 1997, Moldova vuonna 1996, Ukraina vuosina 1994, 1995 ja 1999 sekä entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Bosnia ja Hertsegovina sekä Albania vuonna 1999. Vuonna 2000 velanhuojennuksia ei myönnetty yhdellekään makrotaloudellista rahoitusapua saavalle maalle. Vuonna 2001 Serbia ja Montenegrolle (silloiselle Jugoslavian liittotasavallalle) myönnettiin huomattava velanhuojennusjärjestely, josta oli sovittu Pariisin klubissa. Vuonna 2002 velanhuojennuksia myönnettiin aiempaa vähemmän, ja niistä pääsivät Pariisin klubin kautta osallisiksi Serbia ja Montenegro sekä Ukraina.

III. ARMENIA

1. Tiivistelmä

Armenian talous kasvoi ennätysvauhtia vuonna 2002. Alustavien BKT-tietojen mukaan reaalikasvu oli 12,9 prosenttia (9,6 prosenttia vuonna 2001). Viennin voimakas kasvu (+48,5 prosenttia) johtui pääasiallisesti timantinjalostuksen elpymisestä ja paransi vaihtotaseen alijäämää (arviolta 8,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002). Kuluttajahintainflaatio oli vuoden 2002 lopulla 2 prosenttia (3 prosenttia vuoden 2001 lopulla).

Neljä sähkönjakeluyhtiötä yhdistettiin ja yksityistettiin vuonna 2002, ja myös sähköntuotannon alaa ollaan siirtämässä yksityisen hallintoon. Armenia sopi marraskuussa 2002 Venäjän kanssa vaihtavansa noin 100 miljoonan dollarin velkansa osakkeisiin. Sopimukseen sisältyy lämpövoimalaitoksen omistajuuden siirtäminen.

WTO:n yleisneuvosto hyväksyi Armenian Maailman kauppajärjestön jäseneksi joulukuussa 2002. Avoimen kauppajärjestelmän kaikkia etuja ei voida kuitenkaan hyödyntää, ennen kuin alueelliset kauppasuhteet saadaan kuntoon, mikä puolestaan edellyttää Vuoristo-Karabahin kiistan ratkaisemista.

Armeniassa vieraillut komission ryhmä totesi heinäkuussa 2002, että Armenia oli edistynyt huomattavasti vuonna 2002 maksettavaksi suunniteltuun avustuserään liittyvien ehtojen täyttämisessä. Suuruudeltaan 5,5 miljoonan euron avustuserä maksettiin joulukuussa 2002 sen jälkeen, kun IMF oli hyväksynyt köyhyydenvähentämis- ja kasvujärjestelyyn (PRGF) kuuluvasta kolmivuotisesta järjestelystä laaditun ensimmäisen ja toisen tarkastuksen ja Armenia oli lyhentänyt nettovelkaansa yhteisölle. // Talousuudistusten tila

1. // 1. Hintojen vapauttaminen

Ainoastaan yleishyödyllisten palvelujen hintoja säännellään.

1. // 2. Kaupan vapauttaminen

Vapaa kauppapolitiikka. Yksinkertainen ja suhteellisen avoin tuontijärjestelmä, jossa alhaiset tariffit. Ei määrällisiä rajoituksia. Hyväksyttiin WTO:n jäseneksi joulukuussa 2002.

1. // 3. Valuuttajärjestelmä

Valuutta kelluu. Keskuspankin interventiot suppeita. Ulkomaisen valuutan saantia ei rajoiteta. Pankkien väliset markkinat hallitsevat ulkomaanvaluuttaa.

1. // 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Ulkomaisiin suoriin sijoituksiin suhtautuminen vapaata: voittojen ja pääoman kotiuttamista ei rajoiteta. Maahan suuntautuvien ulkomaisten suorien sijoitusten osuus oli 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2001.

1. // 5. Rahapolitiikka

Hidas inflaatio Armenian keskuspankin harjoittaman varovaisen rahapolitiikan vuoksi.

1. // 6. Julkinen talous

Valtion tulot, avustukset mukaan luettuina, olivat vuonna 2002 noin 19 prosenttia suhteessa BKT:hen, verotulot olivat noin 15 prosenttia suhteessa BKT:hen, kokonaismenot olivat noin 22 prosenttia suhteessa BKT:hen.

1. // 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Vuonna 2001 hyväksyttiin kolmivuotinen yksityistämisohjelma, johon osallistuu yli 900 yritystä. Yksityistämisohjelman viimeinen vaihe on edennyt odotettua hitaammin, koska ulkomaisilla sijoittajilla ei ole kiinnostusta toimia vaikeassa liiketoimintaympäristössä.

1. // 8. Rahoitusalan uudistus

Nykyisten pankkien vähimmäispääomavaatimuksia on tarkoitus korottaa vuoteen 2005 mennessä 5 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin. Vaatimusta sovelletaan jo uusiin pankkeihin.

2. Makrotalouden kehitys

Armenian talous kasvoi voimakkaasti vuoden 2002 jälkimmäisellä vuosipuoliskolla, ja BKT:n reaalikasvu nousi ennätystasolle: sen arvioidaan olevan 12,9 prosenttia koko vuodelta (9,6 prosenttia vuonna 2001). Talouskasvua edisti teollisuus (+14,2 prosenttia), etenkin timantinjalostus, mutta myös muilla teollisuudenaloilla, kuten metalli- ja elintarviketeollisuudessa, saavutettiin hyviä tuloksia vuonna 2002. Rakennusala on Armeniassa kasvanut voimakkaasti (sekä asuntorakentamisen että yleisten töiden alalla). Maatalous kasvoi huonojen sääolojen takia vain 4,4 prosenttia. Vähittäiskaupan liikevaihto kasvoi 15,6 prosenttia. Kuluttajahintainflaatio pysyi alhaisena, se oli vain 2 prosenttia vuoden 2002 lopulla (3 prosenttia vuoden 2001 lopulla). Ulkomailta saapuneiden rahalähetysten (arviolta noin 4 prosenttia suhteessa BKT:hen) ja alhaisen inflaation ansiosta Armenian dramin nimellisarvo pysyi melko vakaana vuonna 2002. Dramin reaaliarvo laski vuosina 2001-2002, mikä paransi huomattavasti talouden kilpailukykyä.

Hallitus onnistui viime vuonna supistamaan julkisen talouden alijäämää, jonka arvioitiin olevan vuonna 2002 noin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen (kun vuonna 2001 se oli 3,8 prosenttia). Julkista taloutta on parantanut ennen kaikkea arvonlisävero, mikä kertoo sekä kotimaisen kysynnän voimakkaasta kasvusta että verohallinnon kehittymisestä. Alv-tulot kasvoivat lähes 20 prosenttia, ja niiden osuus valtion tuloista oli 40 prosenttia.

Vaihtotaseen alijäämä supistui edelleen vuonna 2002 noin 8,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen (9,5 prosenttia vuonna 2001). Vienti kasvoi 48,5 prosenttia vuodesta 2001, ja tuonti kasvoi 12,9 prosenttia, mikä kavensi kauppavajeen 20,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen (25,2 prosenttia vuonna 2001). Jalometallien ja -kivien osuus kokonaisviennistä oli lähes puolet. Ulkomaiset suorat investoinnit vilkastuivat vuonna 2002, ja ne jakautuivat entistä useammalle alalle ja keskittyivät aiempaa voimakkaammin pk-yrityksiin.

Armenian valtionvelan ja valtion takaaman velan velkakanta oli joulukuun 2002 lopulla 1,02 miljardia dollaria (noin 42 prosenttia suhteessa BKT:hen). Lähes 80 prosentille velasta on sovittu edulliset ehdot. Ulkomaanvelan nykyisen nettoarvon arvioidaan laskeneen vuonna 2002 120 prosenttiin viennistä, kun vuonna 2001 se oli vielä 129 prosenttia viennistä. Armenia allekirjoitti marraskuussa 2002 Venäjän kanssa sopimuksen, jolla se vaihtaa noin 100 miljoonan dollarin velkansa osakkeisiin. Sopimukseen sisältyy viiden yrityksen (mm. yhden lämpövoimalaitoksen) siirtäminen Venäjälle velan hyvittämiseksi. Ulkomaanvelan nykyisen nettoarvon odotetaan laskevan vaihdon seurauksena 96 prosenttiin viennistä vuonna 2003, kun vaihto toteutetaan. Armenia neuvottelee myös Turkmenistanin kanssa tavaranvaihdosta velkojen hyvittämiseksi. Keskuspankin kansainvälinen bruttovaranto kasvoi vuoden jälkipuoliskolla, ja vuoden lopulla se oli hyvällä tasolla vastaten neljän kuukauden tuonnin arvoa.

IMF:n johtokunta hyväksyi toukokuussa 2001 Armeniaa koskevan kolmivuotisen järjestelyn osana köyhyydenvähentämis- ja kasvujärjestelyä (PRGF). Ohjelman kaksi ensimmäistä puolivuotistarkastusta saatiin viivästysten jälkeen valmiiksi syyskuussa 2002. PRGF:n yhteensä 69 miljoonan erityisnosto-oikeuden lainasta Armenia oli nostanut vuoden 2002 loppuun mennessä 30 miljoonaa erityisnosto-oikeutta (39 miljoonaa dollaria). Kolmas tarkastus on tarkoitus suorittaa maaliskuussa 2003.

3. Rakenneuudistukset

WTO:n yleisneuvosto hyväksyi Armenian WTO:n jäseneksi joulukuussa 2002. Avoimen kauppajärjestelmän edut eivät kuitenkaan toteudu täydellisesti, sillä alueellisten kauppasuhteiden palauttaminen Azerbaidzaniin ja Turkkiin edellyttää Vuoristo-Karabahin kiistan ratkaisemista.

Vuosien 2001-2003 yksityistämisohjelmaa pannaan vähitellen täytäntöön, ja ulkomaisten sijoittajien kanssa tehtiin vuonna 2002 joitakin merkittäviä sopimuksia muun muassa Nairitin kemiallisesta tehtaasta, Araratin sementtitehtaasta ja Zvartnotsin lentokentästä. Neljän sähkönjakeluyhtiön sulautuman jälkeen yhtiön osakkeista myytiin enemmistö ulkomaiselle sijoittajalle, joka palkkasi yksityisen hallintoyhtiön johtamaan Electricity Distribution Networks -yhtiötä. Hrazdanin sähköntuotantoyhtymä siirretään Venäjän hallitukselle osana velkojen kuittaamista osakkeilla. Venäjä ryhtyy myös vuonna 2003 hoitamaan Medzamorin ydinvoimalan taloushallintoa vastineeksi siitä, että se maksaa voimalan velat venäläisille ydinpolttoaineen toimittajille. Muitakin sähköntuotantoyhtiöitä ollaan yksityistämässä tai siirtämässä yksityiseen hallintoon.

Hallitus laati vuonna 2002 luonnoksen korruptionvastaisesta strategiasta, mutta sen täytäntöönpanoa ei vielä ole aloitettu. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki on arvioinut suhdannekatsauksen perusteella, että keskimääräinen "lahjontavero" laski vuonna 2002 Armeniassa 0,9 prosenttiin yritysten vuotuisesta kokonaismyynnistä, kun vuonna 1999 se oli vielä 4,2 prosenttia. Saman katsauksen mukaan lahjuksia säännöllisesti maksaneiden yritysten osuus laski 40,3 prosentista 14,3 prosenttiin.

Pankkialalla vähimmäispääomavaatimusta korotettiin 1,65 miljoonaan dollariin, ja sitä on tarkoitus korottaa vähitellen kaikkien pankkien osalta 5 miljoonaan dollariin vuoteen 2005 mennessä. Kaikista 28 pankista kahdeksan oli vuonna 2002 väliaikaisen hallinnon alaisia mahdollista sulautumaa tai selvitystilaan asettamista odotellessa.

Vuoden 2001 loppupuolella tehdyn väestönlaskennan mukaan Armenian väkiluku on laskenut 3 miljoonaan, kun vuonna 1991 se oli vielä 3,7 miljoonaa. Tämä johtuu siitä, että noin neljäsosa väestöstä (lähinnä nuoria ja koulutettuja) on muuttanut maasta.

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

Euroopan yhteisö on myöntänyt Armenialle tukipaketin, joka koostuu 28 miljoonan euron lainasta (joka maksettiin vuonna 1998) ja kaikkiaan 30 miljoonan euron avustuksesta. Vuoden 2001 yhteensä 5,5 miljoonan euron vuotuinen avustuserä maksettiin vuoden 2002 alussa pian sen jälkeen, kun Armenia oli lyhentänyt velkaansa aikaistetusti yhteisölle 7 miljoonaa euroa. Armeniassa vierailleet komission virkamiehet totesivat heinäkuussa 2002 maan edistyneen huomattavasti niiden makrotaloudellisten ja rakenteellisten ehtojen täyttämisessä, jotka oli asetettu vuodeksi 2002 tarkoitetun 5,5 miljoonan euron suuruisen avustuserän maksamiselle. Yhteisö ei kuitenkaan vaatinut muutaman sellaisen ehdon täyttämistä, jotka olivat jääneet täyttämättä pääasiassa siksi, että lukuisat yksityistämishankkeet olivat epäonnistuneet maan vaikeiden olojen vuoksi. Joulukuussa 2002 Armenia lyhensi aikaistetusti velkaansa yhteisölle 7 miljoonaa euroa, kuten oli sovittu. Komissio maksoi pian tämän jälkeen 5,5 miljoonan euron avustuserän. Armenialle on vuosina 1998-2002 maksettu poikkeuksellista rahoitusapua yhteensä 23 miljoonaa euroa avustuksina. Armenia on lyhentänyt aikaistetusti velkaansa kolmesti, ja vuoden 2002 lopulla se oli yhteisölle velkaa vielä 9 miljoonaa euroa.

Komission yksiköt ovat sopineet Armenian viranomaisten kanssa vuoden 2003 avustuserän (enintään 5,5 miljoonaa euroa) rakenteellisista ehdoista. Erityisiä ehtoja asetettiin samoilla aloilla kuin edellisenä vuonna (veronkanto, valtionyhtiöiden uudelleenjärjestely, energia-alan uudistaminen, valtionhallinnon uudistaminen), ja ne ovat yhdenmukaisia niiden politiikkojen kanssa, joita viranomaiset noudattavat parhaillaan valmisteltavan köyhyyden vähentämisstrategian puitteissa.

IV. BOSNIA JA HERTSEGOVINA

1. Tiivistelmä

Vuonna 2002 Bosnia ja Hertsegovina säilytti makrotalouden vakaana ja inflaation alhaisena sekä jatkoi julkisen talouden tilan parantamisesta. Kasvu oli vuonna 2002 arviolta 4 prosenttia, mikä on hieman vähemmän kuin vuonna 2001, jolloin se oli 4,5 prosenttia. Bosnia ja Hertsegovinan riippuvuus ulkoisesta avusta julkisen talouden alijäämänsä rahoittamisessa sekä erittäin suuri vaihtotaseen alijäämä ovat uhkana maan taloudelle etenkin, kun otetaan huomioon, että jälleenrakennusapua ollaan vähitellen lakkauttamassa.

Tässä yhteydessä sekä viranomaisten heinäkuussa 2002 hyväksymä uudistusohjelma että elokuussa 2002 hyväksytty IMF:n uusi valmiusluottojärjestely voivat tarjota hyvät puitteet kasvun saavuttamiselle uudistusten jatkamisen kautta. Uudistuksiin kuuluu julkisen talouden vakauttamisen jatkaminen, yksityistämisen loppuun saattaminen sekä täydellisesti toimivan yhtenäisen talousalueen luominen. Kaikki nämä uudistukset auttaisivat Bosnia ja Hertsegovinaa muuttamaan nykyisen avusta riippuvaisen taloutensa pk-yritysten kehittämisen, ulkomaisten suorien investointien ja viennin vauhdittamaksi taloudeksi. Tämä edellyttäisi kuitenkin institutionaalisten ja poliittisten erimielisyyksien hidastuttamien uudistusten elvyttämistä.

Näiden IMF:n kanssa sovittujen uusien puitteiden mukaisesti neuvosto päätti 5. marraskuuta 2002 myöntää Bosnia ja Hertsegovinalle ylimääräistä makrotaloudellista rahoitusapua enintään 60 miljoonaa euroa (enintään 20 miljoonan euron lainan ja 40 miljoonan euron avustuksen). IMF:n ensimmäisen tarkastuksen myönteisten tulosten jälkeen komissio käynnisti joulukuussa 2002 maksumenettelyn ensimmäisen, 15 miljoonan euron erän maksamiseksi vuoden 2003 ensimmäisen vuosineljänneksen aikana. // Talousuudistusten tila

1. // 1. Hintojen vapauttaminen

Useimmat hinnat on vapautettu joitakin julkisia palveluja lukuun ottamatta.

1. // 2. Kaupan vapauttaminen

Vapaakauppasopimus Kroatian kanssa tuli voimaan 1. tammikuuta 2001, ja vastaavia vapaakauppasopimuksia tehtiin vuonna 2002 EJTM:n sekä Serbia ja Montenegron kanssa. WTO:hon liittyminen edistyy, ja sen odotetaan toteutuvan vuonna 2003.

1. // 3. Valuuttajärjestelmä

Bosnia ja Hertsegovina otti kesäkuussa 1998 käyttöön valuuttakatejärjestelmän; yhteinen valuuttaa - KM - on sidottu euroon kiinteällä kurssilla 1,96 KM.

1. // 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Liiketoimintaympäristön parantamiseksi on toteutettu joitakin toimia: ulkomaisten investointien edistämisvirasto (FIPA) on perustettu ja ulkomaisia sijoituksia koskevaa lainsäädäntöä on yhdenmukaistettu. Ulkomaiset sijoittajat pitävät kuitenkin ympäristöä epävarmana, riskejä suurina ja politiikkaa vaikeaselkoisena.

1. // 5. Rahapolitiikka

Bosnia ja Hertsegovinan keskuspankki vastaa valuuttakatejärjestelmän toiminnasta. Keskuspankki ja muut pankit eivät saa lainata rahaa valtiolle.

1. // 6. Julkinen talous

Bosnia ja Hertsegovinassa hallinnon osuus on melko suuri ja julkiset menot ovat noin 56 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tämän lisäksi maa kärsii korruptio-ongelmista ja julkisten palvelujen huonosta laadusta. Julkista taloutta on kuitenkin saatu merkittävästi vakautettua ja yhteisöjen verotusta yhdenmukaistettua. Yhteisöissä on nykyään samansuuruiset tullit, ja alv:n käyttöönottoa harkitaan.

1. // 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Pienten ja keskisuurten yritysten yksityistäminen on saatettu lähes päätökseen molemmissa yhteisöissä, mutta ulkomaisia sijoittajia mahdollisesti houkuttelevien suurten, "strategisesti tärkeiden" yritysten myynnissä on jääty jälkeen tavoitteista.

1. // 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkien yksityistäminen on edennyt lupaavasti, ja pankkialalla on merkittävästi ulkomaista pääomaa. Pankkialalle on vahvistettu asianmukainen sääntelykehys, valvonta- ja vakavaraisuussäännöt mukaan luettuina: esim. vähimmäispääomavaatimuksia on korotettu. Vuoden 2002 alussa avattiin pörssit Banja Lukassa ja Sarajevossa, ja yhteisöjen virastot yhdistettiin elokuussa 2002 valtion talletusvakuutusvirastoksi.

2. Makrotalouden kehitys

Saatavilla olevat indikaattorit viittaavat siihen, että BKT:n vuotuinen kasvu on hidastunut viime vuosina. Avun tukema kasvu oli voimakasta 1990-luvun alkupuolella mutta hidastui vuonna 2000 5,6 prosenttiin, ja vuonna 2001 se oli enää 4,5 prosenttia. Vuonna 2002 sen arvioidaan olleen vain 4 prosenttia. Virallisten tietojen mukaan teollisuustuotanto kasvoi Bosnia ja Hertsegovinan liittotasavallassa vuoden 2002 tammikuun ja syyskuun välisenä aikana 7,5 prosenttia verrattuna edellisen vuoden samaan ajanjaksoon. Serbitasavallassa teollisuustuotanto väheni edelleen vuonna 2002, vaikkakin aiempaa hitaammin: kolmen ensimmäisen vuosineljänneksen tietojen mukaan lasku on ollut 7 prosenttia. Vuonna 2002 virallinen työttömyysaste oli Bosnia ja Hertsegovinassa noin 41 prosenttia ja Serbitasavallassa 40 prosenttia. On kuitenkin syytä tuoda esiin, että viralliset työttömyystilastot saattavat olla harhaanjohtavia, koska suuri joskin tarkentamaton määrä henkilöitä työskentelee harmaan talouden alalla, tavaroiden ja palvelujen epävirallisilla markkinoilla. Maailmanpankin epäviralliset arviot viittaavat siihen, että todellinen työttömyysaste on vain puolet virallisesta luvusta.

Valuuttakatejärjestelmän noudattamisen myötä inflaatio on pysynyt hitaana. Vuoden 2002 yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana inflaatio oli lähes nolla prosenttia Bosnia ja Hertsegovinassa ja 2 prosenttia Serbitasavallassa. Vaihdettavan markan (KM), joka on ollut sidottuna euroon kiinteällä kurssilla siitä lähtien, kun EU:n valuutta otettiin käyttöön tammikuussa 1999, valuuttakurssi on pysynyt vakaana. Bosnia ja Hertsegovinan keskuspankin kansainvälinen nettovaranto oli yhteensä 54 miljoonaa euroa vuoden 2002 lopulla, eli 40 prosenttia enemmän kuin vuoden 2001 lopulla, mikä heijastaa aiemmin kirjaamattomien Saksan markkojen muuntamista KM:iksi sen jälkeen, kun eurosetelit ja -kolikot otettiin käyttöön 12 EU-maassa.

Julkisen talouden tila on parantunut, vaikka hallinnon osuus on edelleen suuri: julkisten menojen osuus on noin 56 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuonna 2001 aloitettuja toimia julkisen talouden suuren alijäämän supistamiseksi jatkettiin vuonna 2002. Viranomaiset tähtäsivät 11,5 prosentin julkisen talouden sulautettuun alijäämään (5,5 prosenttia avustusten jälkeen). Budjettimenojen vähentämiseksi leikattiin eläkkeitä, mutta avustusten väheneminen pakotti leikkaamaan myös investointimenoja. Tulojen myönteisen kehityksen ansiosta julkisen talouden sulautettua alijäämää on kuitenkin tarkistettu alaspäin 9,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen (4 prosenttia avustusten jälkeen).

Ulkomaantaloudessa maksutase on yhä alijäämäinen sekä vaihtotaseen että kauppataseen osalta. Vaihtotaseen alijäämä on yhä suuri, ja (virallisia siirtoja lukuun ottamatta) se oli 21 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002, eli hieman vähemmän kuin vuonna 2001 kirjattu 23 prosenttia. Vuonna 2002 jatkettiin esteiden poistamista ulkomaisilta suorilta sijoituksilta, ja ulkomaisten suorien sijoitusten nettomäärän arvioidaan kasvaneen 260 miljoonaan euroon, kun vuonna 2001 niiden määrä oli 145 miljoonaa euroa. Ulkomaanvelka oli vuoden 2002 lopulla 52 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja sen odotetaan pysyvän tällä tasolla keskipitkällä aikavälillä. Velanhoitokulujen suhde vientituottoihin on alkanut parantua (8,3 prosenttia vuonna 2002).

3. Rakenneuudistukset

Veronkannon kehittyminen ja hiljattain perustetun valtionkassan toiminnan käynnistyminen ovat parantaneet Bosnia ja Hertsegovinan valtiontaloutta kummassakin yhteisössä. Yhteisöt ovat lisäksi toteuttaneet toimia julkisen sektorin supistamiseksi etenkin vähentämällä armeijan henkilöstömäärää.

Tulli- ja verouudistuksen alalla on jatkettu yhteisöjen välistä yhdenmukaistamista, ja yhteisöjen välisestä kaupasta poistui kaksinkertainen verotus heinäkuussa 2002.

Molemmissa yhteisöissä on kansainvälisen yhteisön painostuksesta käynnistetty myös vero- ja tullihallinnon rakenneuudistus. Viime aikoina on kiinnitetty huomiota valtiollisen arvonlisäveron käyttöönottoon ja yhteisöjen tullihallintojen yhdistämiseen. Molemmat uudistukset tukisivat valtiontaloutta, parantaisivat nykyisten ja tulevien valtion toimielinten rahoitusta ja edistäisivät nykyisen finanssipolitiikan virityksen kestävyyttä. Yhteisöjen tasolla on kuitenkin odotettavissa vastarintaa etenkin siksi, että jotkin muutokset saattavat johtaa työllisyyden tehostamiseen, veronkierron vaikeutumiseen ja valtion aseman korostumiseen veronkeruussa.

Yksityistämisen edistymistahti on tuottanut pettymyksen molemmissa yhteisöissä. Viiveet ovat johtuneet osittain siitä, että viranomaisilla on ollut liian optimistiset odotukset yritysten markkina-arvosta, mutta myös siitä, ettei yritysten veloista ole saatavilla tuoretta tietoa. Pienten ja keskisuurten yritysten yksityistäminen on loppusuoralla molemmissa yhteisöissä, mutta ulkomaisia sijoittajia mahdollisesti houkuttelevien "strategisesti tärkeiden" yritysten myynnissä on jääty jälkeen tavoitteista. Liittovaltion 56:sta "strategisesti tärkeästä yrityksestä", jotka on kansainvälisen yhteisön (esim. USAidin, Maailmanpankin, EY:n) avulla valmisteltu yksityistettäviksi, viisi yksityistettiin vuonna 2002 ja kuusi vuonna 2001. Tarjouskilpailut on käynnistetty 28:sta muusta yrityksestä. Serbitasavallassa myytiin 80 yrityksen luettelosta vain yksi yritys vuonna 2002 (kolme vuonna 2001), ja tarjouskilpailu on käynnistetty 23:sta muusta yrityksestä.

Yhteisöjen ja valtion hallitukset sopivat heinäkuussa 2002 kansainvälisen yhteisön kanssa talouden uudistusohjelmasta ("työpaikkoja ja oikeutta"). Uudistuksilla on tarkoitus tukea kilpailukykyisen markkinatalouden kehittymistä ja helpottaa yksityistä sijoittamista. Vuoden 2002 loppuun mennessä oli toteutettu joitakin toimia liiketoimintaympäristön parantamiseksi: tällöin perustettiin ulkomaisten investointien edistämisvirasto (FIPA), joka ei kuitenkaan vielä ole aloittanut toimintaansa, ja yhteisöt ovat yhdenmukaistaneet ulkomaisia sijoituksia koskevaa lainsäädäntöään; syyskuussa hyväksyttiin uusi konkurssilaki. Viranomaiset ovat myös pyrkineet parantamaan liiketoimintaympäristöä helpottamalla sekä yritysten markkinoille tuloa että niiden markkinoilta poistumista ja alentamalla hallinnollisia kustannuksia.

Tavoitteeksi asetettu kaikkien pankkien yksityistäminen vuoden 2002 loppuun mennessä toteutui Serbitasavallassa mutta ei vielä Bosnia ja Hertsegovinassa. Viimeaikainen edistyminen on ollut kannustavaa, ja pankkialalla on merkittävästi ulkomaista pääomaa. Yhteisöjen virastot yhdistettiin elokuussa 2002 valtion talletusvakuutusvirastoksi. Pankkialalle on vahvistettu asianmukainen sääntelykehys, valvonta- ja vakavaraisuussäännöt mukaan luettuina, mutta niiden valvonnasta vastaavat yhteisöt eikä keskuspankki. Myös pankkialan yhtenäisen sääntelyelimen perustamisessa ja pankkialan lainsäädännön yhdenmukaistamisessa on edistytty. Vuoden 2002 alussa avattiin pörssit Banja Lukassa ja Sarajevossa, mutta pörssissä noteerattujen yhtiöiden markkina-arvo on vielä vähäpätöinen.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Neuvosto päätti toukokuussa 1999 myöntää Bosnia ja Hertsegovinalle toukokuussa 1998 sovitun IMF:n ohjelman (kolmivuotinen valmiusluottojärjestely) yhteydessä yhteisön makrotaloudellista rahoitusapua enintään 20 miljoonaa euroa lainaa ja enintään 40 miljoonaa euroa avustusta (päätös 1999/325/EY). Tämän ensimmäisen makrotaloudellisen tukitoimen toteutus päättyi joulukuussa 2001, jolloin maksettiin 15 miljoonan euron suuruinen kolmas avustuserä.

Euroopan komission 31. heinäkuuta 2002 tekemän ehdotuksen perusteella neuvosto myönsi 5. marraskuuta 2002 (päätös 2002/883/EY) Bosnia ja Hertsegovinalle enintään 60 miljoonan euron makrotaloudellisen lisäapupaketin, joka koostuu enintään 20 miljoonan euron lainasta ja enintään 40 miljoonan euron avustuksesta. Apupaketilla tuetaan kattavaa talous- ja rakennesopeutusohjelmaa elokuussa 2002 hyväksytyn valmiusluottojärjestelyn yhteydessä. Ensimmäisen apupaketin tavoin tämän avun toteutus on kytketty erityisten talouspolitiikan edellytysten alalla saavutettuun edistykseen.

Komission ryhmä vieraili Bosnia ja Hertsegovinassa marraskuun puolivälissä, ja viranomaisten kanssa tehtiin yhteisymmärryspöytäkirja joulukuun alussa. Bosnia ja Hertsegovinan viranomaiset sitoutuvat yhteisymmärryspöytäkirjassa viemään eteenpäin uudistuksia valtiontalouden ja -hallinnon, rahoitusalan, yksityissektorin kehittämisen ja liiketoimintaympäristön alalla. IMF:n ensimmäisen tarkastuksen myönteisten tulosten jälkeen komissio käynnisti joulukuussa 2002 ensimmäisen 15 miljoonan euron avustuserän maksamisen. Summasta 25 prosenttia (3,75 miljoonaa euroa) annettiin suoraan valtion käyttöön ja loppusummasta osoitettiin yksi kolmasosa Serbitasavallalle ja kaksi kolmasosaa Bosnia ja Hertsegovinalle, kuten aiemmissa makrotaloudellisissa tukitoimissa.

V. ENTINEN JUGOSLAVIAN TASAVALTA MAKEDONIA

1. Tiivistelmä

Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian talouskehitys ei täyttänyt odotuksia vuonna 2002. Kasvun elpyminen on ollut hidasta (+0,3 prosenttia, kun alkuperäinen ennuste oli 3-4 prosenttia). Valtion talouden alijäämä (5,9 prosenttia suhteessa BKT:hen) oli huomattavasti alkuperäistä ennustetta suurempi (3 prosenttia) ja parani vain hyvin vähän vuodesta 2001. Kauppavaje kasvoi yli 40 prosenttia 23 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Myönteistä oli kuitenkin, että rahapolitiikka ja valuuttakurssit ovat pysyneet vakaina.

Syyskuussa järjestetyt parlamenttivaalit ja niitä seurannut hallituksen vaihtuminen hidastivat rakenneuudistusprosessia vuonna 2002. Rakenneuudistusten toteuttaminen edistyi hieman vuonna 2002 useilla aloilla, etenkin suuryritysten yksityistämisen, julkisen talouden valvonnan ja valtionhallinnon aloilla. Puolivuotinen IMF:n valvoma ohjelma, joka käynnistyi 1. tammikuuta 2002, joutui keväällä vaikeuksiin, kun viranomaiset ryhtyivät elvyttäviin finanssitoimenpiteisiin. Uusi hallitus jatkoi marraskuussa 2002 IMF:n kanssa keskusteluja uudesta valmiusluottojärjestelystä, jolla on tarkoitus vakauttaa maan makrotaloutta.

Neuvosto myönsi marraskuussa 1999 EJTM:lle 80 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusavun (lainaa enintään 50 miljoonaa euroa ja avustusta enintään 30 miljoonaa euroa), johon se lisäsi joulukuussa 2001 vielä 18 miljoonan euron avustuksen. Tammikuussa 2002 maksettiin toinen erä (10 miljoonaa euroa avustusta ja 12 miljoonaa euroa lainaa). Komissio ja EJTM:n viranomaiset allekirjoittivat syyskuussa täydentävän yhteisymmärryspöytäkirjan, jossa vahvistettiin ehdot jäljellä olevan avun (46 miljoonaa euroa) maksamiselle. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Hintojen vapauttaminen on saatu suurelta osin päätökseen lukuun ottamatta yleishyödyllisten palvelujen pääosaa ja erinäisiä tuotteita, kuten öljyä ja öljyn sivutuotteita.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskeva väliaikainen sopimus EY:n kanssa, joka tuli voimaan kesäkuussa 2001 vakautus- ja assosiaatiosopimuksen allekirjoittamisen jälkeen, tarjoaa EU:n tuotteille vapaamman pääsyn markkinoille ja laskee vaiheittain tärkeimpien tuotteiden tulleja. Neuvottelut WTO:hon liittymisestä saatiin päätökseen syyskuussa 2002, ja EJTM:stä odotetaan tulevan WTO:n täysivaltainen jäsen kevääseen 2003 mennessä. Maa teki vuonna 2002 vakaussopimuksen tuella vapaakauppasopimukset naapurimaidensa kanssa.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Dinaari on vuoden 1994 alkukuukausista ollut käytännössä kiinnitettynä Saksan markkaan ja 1. tammikuuta 2002 lähtien euroon. Heinäkuun 1997 devalvaation jälkeen yksi euro on noin 61 dinaaria.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Tietyille ulkomaisille suorille sijoituksille tarvitaan hallituksen hyväksyntä ja ulkomaisten suorien sijoitusten maahantuloa vaikeuttaa toimivien maamarkkinoiden puuttuminen. Maahan suuntautuva suorien ulkomaisten sijoitusten virta on viime vuosina ollut epäsäännöllinen ja perustunut muutamaan suureen sijoitukseen.

// 5. Rahapolitiikka

Keskuspankki on lain mukaan riippumaton hallituksesta. Keskuspankki ei saa myöntää hallitukselle muuta lainaa kuin uusiutumattomia yli yön -luottoja. Rahapolitiikan lakisääteisenä päätavoitteena on hintatason vakaus. Valuuttakurssiankkurina on keskuspankin asettama keskipitkän aikavälin tavoite.

// 6. Julkinen talous

Alv otettiin käyttöön huhtikuussa 2000, ja se on merkittävä tulonlähde. Vuonna 2001 käyttöön otettua väliaikaista liiketoimiveroa jatkettiin vuoden 2002 loppuun asti. Valtiovarainministeriöön on perustettu yhtenäinen valtionkassa, jossa on yksilöity kaikki talousarviovarojen käyttäjät, ja sisäistä auditointijärjestelmää ollaan luomassa, mutta kumpikaan ei ole vielä täydellisesti toiminnassa.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Yksityistämisohjelma käynnistyi vuonna 1993. Vuoden 2002 joulukuun loppuun mennessä noin 1 684 pk-yritystä oli yksityistetty, ja 84 valtionyhtiötä oli vielä myymättä. Maatalouden yksityistäminen on lähes saatu päätökseen. Yritykset ja organisaatiot, jotka hoitavat erityisten kansallisten etujen mukaisia toimintoja sekä julkisia ja yleishyödyllisiä palveluja, eivät kuulu ohjelmaan. Kansallinen teleoperaattori myytiin vuonna 2001 unkarilaiselle Matav-yhtiölle. Alkuperäisestä 40 yrityksen listasta jäljellä olevien 24 suuren tappiollisen yrityksen lopettaminen on viivästynyt.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Vuoden 2000 uudella pankkilailla luotiin oikeudellinen kehys nykyaikaiselle ja vahvistetulle pankkialalle. Pankkiala on jo pitkälti yksityistetty ja erittäin keskittynyt, kolmen suurimman pankin yhdistetty markkinaosuus on 65 prosenttia.

2. Makrotalouden kehitys

Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian talouskehitys ei täyttänyt odotuksia vuonna 2002. Useilla tekijöillä, kuten vuoden 2001 kriisin kielteisten vaikutusten jatkumisella, epävakaalla ulkoisella ympäristöllä, syyskuun parlamenttivaaleihin liittyneellä poliittisella epävarmuudella ja IMF:n sopimuksen puuttumisella, oli kielteisiä vaikutuksia talous- ja liiketoimintaympäristöön. BKT, jonka oli aiemmin odotettu kasvavan 3-4 prosenttia, kasvoikin vain 0,3 prosenttia. Teollisuustuotannon noin 5 prosentin supistumista tasoitti maatalouden (+2 prosenttia) ja palvelualan (+4 prosenttia) kasvu. Virallisesti rekisteröity työttömyys kasvoi noin 32 prosenttiin työvoimasta, kun se oli edellisenä vuonna 30,5 prosenttia. Jos epävirallinen sektori otetaan huomioon, todelliset työttömyysluvut ovat kuitenkin todennäköisesti paljon virallisia lukuja alhaisemmat.

Tiukka rahapolitiikka ja valuuttakurssin ulkoisen ankkurin säilyminen ennallaan auttoivat pitämään inflaation hallinnassa vuonna 2002, ja kuluttajahinnat kasvoivat keskimäärin alle 3 prosenttia. Vuonna 2002 keskuspankin huutokaupattujen vekseleiden (eri erääntymisajoilla) painotettu korko kasvoi tammikuun 13,6 prosentista joulukuun yli 15 prosenttiin, eli reaalikorko oli noin 12 prosenttia vuoden loppuun mennessä. Makedonian dinaari (MKD) on käytännössä kiinnitetty euroon kurssilla, joka on noin 61 MKD euroa kohti.

Julkisen talouden tila parani vuonna 2002, mutta vähemmän kuin vuoden alussa oli suunniteltu. Julkisen talouden alijäämä oli noin 5,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli se oli paljon suurempi kuin alun perin ennustettu 3 prosenttia ja vain vähän pienempi kuin vuonna 2001 kirjattu 6,2 prosenttia. Odotettua huonompi tulos johtui kielteisistä vaikutuksista, joita oli joillakin vaaleja edeltäneillä menopäätöksillä, kuten kesäkuussa tehdyllä julkisen sektorin palkkojen keskimääräisellä 10 prosentin korotuksella ja päätöksellä korvata tallettajille vuoden 1997 pyramidirahastoissa menetetyt säästöt.

Ulkomaantaloudessa viennin odottamaton väheneminen noin 4 prosentilla noin 1 100 miljoonaan dollariin ja tuonnin lisääntyminen 10 prosentilla 1 850 miljoonaan dollariin kasvatti kauppavajetta yli 40 prosenttia 750 miljoonaan dollariin, mikä vastaa 23:a prosenttia suhteessa BKT:hen. Suurten virallisten ja yksityisten siirtojen vuoksi vuoden 2002 vaihtotaseen alijäämä (yli 300 miljoonaa dollaria tai 8,7 prosenttia suhteessa BKT:hen) on huomattavasti kauppataseen alijäämää pienempi. Valuuttavarannot supistuivat hieman noin 700 miljoonaan dollariin vuoden lopulla, mikä vastaa 4-5 kuukauden tuonnin arvoa. Ulkomaanvelka pysyi kohtuullisena noin 42 prosentissa suhteessa BKT:hen. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia pystyi täyttämään velanhoitovelvoitteensa.

IMF:n valvoma puolivuotinen ohjelma, joka aloitettiin 1. tammikuuta 2002, joutui keväällä vaikeuksiin edellä mainittujen vaaleja edeltäneiden menopäätösten takia. Uusi hallitus jatkoi IMF:n kanssa keskusteluja marraskuussa 2002, ja sopi helmikuussa 2003 uudesta valmiusluottojärjestelystä, jonka odotetaan parantavan maan makrotalouden vakautta. Vuodeksi 2003 sovitussa makrotaloudellisessa kehyksessä ennakoidaan BKT:n reaalikasvuksi 3 prosenttia ja inflaatioksi 3 prosenttia. Julkisen talouden alijäämän tavoitteeksi on asetettu 2 prosenttia suhteessa BKT:hen (1,6 prosenttia keskushallinnon tasolla), mikä tarkoittaa - jos ohjelma etenee suunnitelmien mukaan - julkisen talouden merkittävää, BKT:hen suhteutettuna lähes 4 prosentin sopeuttamista edellisvuoteen verrattuna.

3. Rakenneuudistukset

Hintojen vapauttaminen on saatu suurelta osin päätökseen lukuun ottamatta pääosaa yleishyödyllisistä palveluista ja erinäisiä tuotteita, kuten öljyä ja öljyn sivutuotteita.

Pienten ja keskisuurten yritysten yksityistäminen on saatu lähes päätökseen. Joulukuun 2002 loppuun mennessä oli yksityistetty 1 688 yritystä, ja vain 84 sellaista valtionyhtiötä, jotka kuuluvat vuonna 1993 käynnistettyyn yksityistämisohjelmaan, oli enää myymättä. Vuonna 2002 yksityistettiin vain 10 yritystä, joista 5 oli alkuperäisessä luettelossa. Jäljellä olevien 84 yrityksen työntekijöiden osuus työvoimasta on alle 5 prosenttia ja niiden pääoman osuus yksityistämisluettelossa olevien valtionyhtiöiden pääomasta alle 2 prosenttia. Useiden hallituksen vuonna 2000 laatimassa toimintasuunnitelmassa yksilöityjen suurten, tappiollisten julkisten yritysten saneeraus, myynti tai lakkauttaminen keskeytettiin ennen prosessin päättymistä vuoden 2002 viimeisellä vuosineljänneksellä syyskuun parlamenttivaalien takia. Vuonna 2002 tapahtui kuitenkin myös myönteisiä asioita. Jugohrom - suuri metallialan yritys, joka työllisti lähes 2 000 henkilöä ja jolla oli suurimmat tappiot kaikista toimintasuunnitelmaan kuuluneista 40 yrityksestä - myytiin syyskuussa ranskalaiselle SCMM-yhtiölle.

EJTM oli ensimmäinen maa, joka allekirjoitti huhtikuussa 2001 EY:n kanssa vakautus- ja assosiaatiosopimuksen (SAA), jonka jälkeen kauppaa ja kaupan liitännäistoimenpiteitä koskeva väliaikainen sopimus tuli voimaan kesäkuussa 2001. EJTM teki vuonna 2002 vapaakauppasopimukset Albanian, Bosnia ja Hertsegovinan sekä Romanian kanssa, ja täytti siten täydellisesti sille vakaussopimuksessa asetetut alueellisen kaupan vapauttamista koskevat velvoitteet. EJTM:n WTO:hon liittymistä käsittelevä työryhmä sai syyskuussa päätökseen neuvottelut, joilla poistettiin viimeiset esteet maan liittymiselle WTO:hon keväällä 2003.

Julkisen hallinnon uudistamisessa ja julkisten menojen hallinnassa edettiin vain vähän vuonna 2002. Parlamenttivaalit ja hallituksen vaihtuminen hidastivat prosessia, jota on tarkoitus jatkaa vuonna 2003. Julkisen talouden uudistamisessa suurimpana haasteena on hajautetun hallinnon kehittäminen. Parlamentti hyväksyi tammikuussa 2002 paikallista itsehallintoa koskevan lain, jossa määritellään useita kunnallisia vastuualueita. Lain täytäntöönpano edellyttää kuitenkin, että hyväksytään paikallishallinnon rahoitusta koskeva laki, jossa vahvistetaan se osa valtion tuloista, jonka paikallishallinto saa käyttöönsä ja hallintaansa.

Pankkiala on pitkälti yksityistetty ja erittäin keskittynyt: kolmen suurimman pankin yhdistetty markkinaosuus on 65 prosenttia. Ala kärsii yhä rakenteellisista ongelmista, kuten lainatoiminnan vähäisyydestä, joka johtaa korkeaan likviditeettiin - vakavaraisuussuhde on viimeisimpien tietojen mukaan 26 prosenttia. Suuri ero lainojen ja talletusten korkojen välillä - noin 9 prosenttia vuonna 2002 - on selkeä osoitus siitä, ettei pankkijärjestelmä ole riittävän kilpailukykyinen, ja roskalainojen määrä - viimeisimmän menetelmän mukaan noin 20 prosenttia luottoriskistä - säilyy melko suurena. Luottamus pankkialaan on kuitenkin rahapoliittisen vakauden ansiosta kasvanut tasaisesti.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Neuvosto päätti 8. marraskuuta 1999 myöntää entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle täydentävää makrotaloudellista rahoitusapua enintään 80 miljoonaa euroa. Apu koostuu enintään 50 miljoonan euron lainasta ja enintään 30 miljoonan euron avustuksesta.

Alkuperäistä neuvoston päätöstä tarkistettiin 10. joulukuuta 2001 siten, että sen voimassaoloa jatkettiin vuoden 2003 loppuun ja avustusosuutta lisättiin 18 miljoonaa euroa (näin avustuksen osuus on yhteensä 48 miljoonaa euroa 98 miljoonan euron kokonaisavusta).

Ensimmäinen 30 miljoonan euron erä (20 miljoonaa euroa avustusta ja 10 miljoonaa euroa lainaa) oli jo maksettu joulukuussa 2000 / tammikuussa 2001. Tammikuussa 2002 maksettiin toinen 22 miljoonan euron erä (johon sisältyi 10 miljoonan euron avustus) poikkeuksellisesti IMF:n valvoman ohjelman pohjalta, koska maassa vallitsi vaikea poliittinen ja taloudellinen tilanne kevään 2001 etnisen konfliktin jäljiltä.

EY:n makrotaloudellinen rahoitusapu on osa EJTM:lle myönnettyä 309 miljoonan euron rahoitusapupakettia, johon sisältyy 172 miljoonaa euroa maksutasetukea ja jonka kansainvälinen yhteisö hyväksyi maaliskuussa 2002 pidetyssä rahoittajien konferenssissa.

Jäljellä olevan makrotaloudellisen rahoitusavun (46 miljoonaa euroa) maksamisen edellytykset on vahvistettu Euroopan yhteisön ja EJTM:n viranomaisten syyskuussa 2002 allekirjoittamassa täydentävässä yhteisymmärryspöytäkirjassa. Siinä tarkennetaan, että kolmas erä (10 miljoonaa euroa lainaa ja 10 miljoonaa euroa avustusta) maksetaan sen jälkeen, kun IMF:n johtokunta on hyväksynyt uuden järjestelyn EJTM:n viranomaisten kanssa. Siinä tarkennetaan myös neljännen ja viimeisen erän (enintään 18 miljoonaa euroa lainaa ja enintään 8 miljoonaa euroa avustusta) maksamiselle asetetut talouspoliittiset ehdot. Ehdoissa painotetaan edistystä julkisen hallinnon uudistamisessa, julkisten menojen hallinnassa ja verotuksen uudistamisessa, yritysten rakenneuudistuksissa ja yksityisen sektorin kehittämisessä sekä rahoitusalan uudistamisessa.

VI. GEORGIA

1. Tiivistelmä

Talouskasvu kiihtyi vuonna 2002 maatalouden, liikenteen ja rakennusalan vauhdittamana. Alustavien lukujen perusteella BKT:n reaalikasvu oli 5,4 prosenttia (4,5 prosenttia vuonna 2001). Kuluttajahintainflaatio oli 5,6 prosenttia (5 prosenttia vuoden 2001 lopulla). Vaihtotaseen alijäämän arvioidaan viennin vähäisen kasvun takia pysyneen vuoden 2001 tasolla 6,5 prosentissa suhteessa BKT:hen.

Kahdenvälisten lainanantajien kanssa vuonna 2001 tehdystä Pariisin klubin sopimuksesta huolimatta Georgian ulkomaanvelan velanmaksuvelvoitteet ovat suuret vuosina 2003 ja 2004, ja Georgian odotetaan pyytävän lisäaikaa nykyiseen aikatauluun.

Rakenneuudistusten alalla edistys oli vähäistä vuonna 2002. Maan vaikeaa sijoitusilmapiiriä haittasi lisäksi turvallisuustilanteen huononeminen.

Georgian IMF:n kanssa PRGF:n puitteissa tekemän kolmivuotisen järjestelyn toinen tarkastus saatiin valmiiksi heinäkuussa 2002 sen jälkeen, kun tarve toteuttaa lisätoimenpiteitä vuoden 2002 valtion tulojen kartuttamiseksi oli viivästyttänyt sitä.

Useiden rakenteellisten ehtojen täyttämisessä ei ole edistytty, minkä takia komission ryhmä ehdotti joulukuussa 2002, että Georgian poikkeuksellisen rahoitusavun erää pienennetään (6,5 miljoonaan euroon). Erää ei kuitenkaan makseta ennen kuin IMF:n kolmas tarkastus on toimitettu ja Georgia on lyhentänyt etuajassa 9 miljoonalla eurolla sille aiemmin yhteisöstä myönnetyn lainan pääomaa. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Suurin osa hinnoista on vapautettu.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Vapaa kansainvälinen kauppapolitiikka. Georgiasta tuli WTO:n jäsen kesäkuussa 2000. Useimmat tuonti- ja vientirajoitukset on poistettu, mutta viime aikoina on asetettu joitakin tilapäisiä vientikieltoja varkauksien estämiseksi.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Paikallista valuuttaa, laria, ei säännellä. Valuutta kelluu.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Riittävä yleislainsäädäntö. Pääoman ja voittojen kotiuttamista tai valuuttatilien pitämistä ei rajoiteta. Vuonna 2001 maahan suuntautuneiden ulkomaisten suorien sijoitusten määrä oli 3,2 prosenttia suhteessa BKT:hen.

// 5. Rahapolitiikka

Varovainen rahapolitiikka on auttanut pitämään inflaation hitaana. Dollaritalous on edelleen yleistä (noin 80 prosenttia talletuksista on ulkomaista valuuttaa).

// 6. Julkinen talous

Julkisen talouden kokonaistulot (avustukset mukaan luettuina) olivat vuonna 2002 arviolta 16 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja verotulot 14,5 prosenttia. Kokonaismenot ja nettoantolainaus olivat arviolta 18 prosenttia suhteessa BKT:hen. Uusi budjettijärjestelmälaki on esitetty parlamentille.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Pk-yritysten yksityistäminen on suurelta osin saatettu päätökseen. Tällä hetkellä keskitytään yleishyödyllisiin palveluihin (teleala ja energia-ala), joille hallitus pyrkii löytämään strategisia sijoittajia tai saamaan yrityksille yksityisen johdon. Ulkomaisten sijoittajien kiinnostus on vähentynyt huomattavasti heikon liiketoimintaympäristön takia.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Useita toimia on käynnistetty viime vuosina pankkien sääntelyn ja valvonnan vahvistamiseksi. Lainsäädäntöä on muutettu siten, että Georgian keskuspankki voi peruuttaa pankkien toimilupia. Vähimmäispääomavaatimusta on tiukennettu. Liikepankit noudattavat kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja (IAS), ja niitä varten on annettu uusia varojen luokittelua ja provisioita koskevia säädöksiä. Luottamus pankkialaan on kuitenkin edelleen heikko.

2. Makrotalouden kehitys

Vuoden 2002 alustavat tiedot viittaavat siihen, että BKT:n reaalikasvu nopeutui vuoden 2001 4,5 prosentista 5,4 prosenttiin. Talouskasvua edisti maatalous, liikenne ja rakennusala. Osaa maata vaivanneista huonoista sääoloista huolimatta maataloustuotanto kasvoi 7 prosenttia. Energiahuollon paraneminen ja siirtokatkosten väheneminen edistivät vuonna 2001 taantuneen teollisuustuotannon elpymistä (+4,9 prosenttia). Kuluttajahintainflaatio oli 5,6 prosenttia vuoden 2002 lopulla (5 prosenttia vuoden 2001 lopulla). Larin nimellisarvo pysyi ulkomailta tulleiden rahalähetysten tukemana melko vakaana vuonna 2002.

Hallitus on toteuttanut joitakin toimenpiteitä valtion tulojen keräämisen parantamiseksi, ja se on onnistunut vähentämään maksamattomien menojen määrää samalla, kun menoja on yleisesti supistettu. Vuoden 2002 valtion talousarvion tavoitteeksi on asetettu verojen ja BKT:n välisen suhteen kasvattaminen edellisen vuoden 14,25 prosentista 14,75 prosenttiin ja siten julkisen talouden alijäämän pienentäminen edellisen vuoden 2 prosentista suhteessa BKT:hen noin 1,5 prosenttiin.

Georgian kauppatase heikkeni vuonna 2002. Vienti kasvoi vain 1,5 prosenttia, kun taas tuonti kasvoi 6,1 prosenttia (tuonti koostui pääosin öljystä ja öljytuotteista sekä maakaasusta). Joulukuussa 2001 parlamentti asetti muuta kuin rautametallia olevan romun (Georgian merkittävimmän vientiartikkelin) vientikiellon varkauksien estämiseksi. Vientikielto poistettiin kansainvälisten rahoituslaitosten painostuksesta kesäkuussa 2002. Vientitulot eivät kuitenkaan kasvaneet riittävästi vuoden jälkipuoliskolla. Georgian vaihtotaseen alijäämän arvioidaan pysyneen vuonna 2001 kirjatun 6,5 prosentin tasolla (jos siirtoja ei oteta huomioon, alijäämä on 10,5 prosenttia). Joulukuussa tehtiin sopimus Baku-Tbilisi-Ceyhan-öljyputken ja rinnakkaisen kaasuputken rakentamisesta Adzerbaidzanista Georgian kautta Turkkiin. Ulkomaiset suorat sijoitukset tulevat sen ansiosta kasvamaan vuodesta 2003 lähtien noin 12 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun vuonna 2002 niiden arvioidaan säilyneen vuoden 2001 tasolla noin 3 prosentissa suhteessa BKT:hen.

Georgian valtionvelan ja valtion takaaman velan velkakanta on noin 1,7 miljardia dollaria (noin 51 prosenttia suhteessa BKT:hen), ja sen nykyinen nettoarvo on yli 300 prosenttia valtion tuloista. Ulkomaanvelan velanhoitokustannusten pitäisi kasvaa vuodesta 2003 lähtien, ja siksi Georgian odotetaan pyytävän uuden aikataulun laatimista kahdenvälisille veloille. Keskuspankin kansainväliset bruttovarannot ovat kasvaneet vuonna 2002, ja niiden määrä vastaa nykyään 1,7 kuukauden tuonnin arvoa.

IMF:n johtokunta hyväksyi Georgian kolmivuotisen PRGF-järjestelyn tammikuussa 2001. Järjestelyn toinen tarkastus saatiin valmiiksi heinäkuussa 2002 sen jälkeen, kun tarve toteuttaa lisätoimenpiteitä vuoden 2002 valtion tulojen kartuttamiseksi oli viivästyttänyt sitä. Vuoden 2002 loppuun mennessä Georgia oli saanut nostettua 49,5 miljoonaa erityisnosto-oikeutta (66 miljoonaa dollaria) Georgialle PRGF:n mukaisesti myönnetystä 108 miljoonan erityisnosto-oikeuden (144 miljoonan dollarin) kokonaismäärästä.

3. Rakenneuudistukset

Georgia harjoittaa vapaata kauppapolitiikkaa, mutta puutavaralle ja metalliromulle on asetettu viime vuosina vientikieltoja varkauksien estämiseksi. Metalliromun vientikielto poistettiin kesäkuussa 2002, puoli vuotta sen jälkeen, kun parlamentti oli asettanut sen. Vuonna 2002 edistyttiin Baku-Tbilisi-Ceyhen-öljyputken ja rinnakkaisen Baku-Tbilisi-Erzerum-kaasuputken rakentamisessa. Niiden on tarkoitus olla toiminnassa vuodesta 2004 tai 2005 lähtien.

Maan vaikean sijoitusilmapiirin takia suuryritysten yksityistäminen on edennyt hitaasti. Useat yksityistämishankkeet epäonnistuivat vuonna 2001, mutta tulokset olivat hieman parempia vuonna 2002. Muun muassa Azotin kemikaalitehdas ja yksi veturitehdas yksityistettiin. Sähköalalla yrityksiä siirrettiin vuonna 2002 yksityiseen hallintoon sekä tukkumarkkinoilla että sähkön siirron ja toimittamisen alalla. Jäljelle jääneet valtion omistuksessa olleet sähkönjakeluyritykset sulautettiin, ja sulautetun yrityksen (United Distribution Company) saattamista yksityiseen hallintoon ollaan valmistelemassa. Maksujen keruuasteet ovat kohentuneet, mutta alan vakautta ei ole vielä varmistettu. Myös Tbilisin vesiyhtiön saattamisessa yksityiseen hallintoon on edistytty. Sen sijaan tietoliikennealan ja Tbilisin kaasunjakelun tulevaisuus on vielä avoin.

Hallituksen korruptionvastaisen strategian mukaisesti valtionhallinnon uudelleenjärjestelyn ja valtion varainhoidon alalla valmistellaan lukuisia toimenpiteitä, mutta niiden täytäntöönpano on yhä heikkoa. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki on arvioinut suhdannekatsauksen perusteella, että keskimääräinen "lahjontavero" laski vuonna 2002 Georgiassa 2,7 prosenttiin yritysten vuotuisesta kokonaismyynnistä, kun vuonna 1999 se oli vielä 3,5 prosenttia. Saman katsauksen mukaan lahjuksia säännöllisesti maksaneiden yritysten osuus kuitenkin kasvoi 36,8 prosentista 37,8 prosenttiin.

Pankkien määrä on Georgiassa yhä suuri talouden kokoon nähden (26 pankkia vuoden 2002 lopulla). Keskuspankki hyväksyi vuonna 2002 analyyttisen kehyksen vaikeuksissa olevien pankkien pelastamiseksi. Parlamentille esitettiin vuoden lopulla rahanpesua koskeva lakiehdotus.

Talouskehitys- ja köyhyyden vähentämisohjelmaa (entinen köyhyyden vähentämisstrategia) valmisteltiin vuonna 2002, ja kansalaisyhteiskunta osallistui laajalti sen valmisteluun. Asiakirjassa tunnustetaan muun muassa maatalouspolitiikan ja maaseudun kehittämisen tärkeä asema köyhyyden vähentämisessä ja yksilöidään sosiaaliturvajärjestelmän haasteet. Hallinnon ja hallinnollisten valmiuksien vahvistaminen on olennainen osa ehdotetun strategian täytäntöönpanoa.

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

Useilla rakenneuudistusten aloilla edistyttiin merkittävästi vuonna 2002, mutta kehityksessä on silti jääty jälkeen monilla aloilla, etenkin finanssipolitiikassa, yksityistämisessä ja energia-alan uudistamisessa. Komission ryhmä ehdottikin joulukuussa 2002, että vuoden 2002 avustuserää pienennetään 6,5 miljoonaan euroon (vuosierän enimmäismäärä on 11,5 miljoonaa euroa). Erää ei kuitenkaan makseta ennen kuin IMF on suorittanut Georgian kolmivuotisen PRGF-järjestelyn kolmannen tarkastuksen ja Georgia on lyhentänyt etuajassa 9 miljoonalla eurolla sille aiemmin yhteisöstä myönnetyn lainan pääomaa. Georgialle on maksettu yhteensä avustuksina 25 miljoonaa euroa poikkeuksellista rahoitusapua vuosina 1998-2002. Vuonna 1998 maksetun 110 miljoonan euron lainan kahden etuajassa suoritetun lyhennyksen jälkeen Georgia oli vuoden 2002 lopulla yhteisölle velkaa 92 miljoonaa euroa. Komission yksiköt sopivat Georgian viranomaisten kanssa vuoden 2003 avustuserän (enintään 11,5 miljoonaa euroa) rakenteellisista ehdoista. Erityisiä ehtoja yksilöitiin samoilla aloilla kuin edellisenä vuonna (esim. veronkeruu, energia-alan uudistaminen ja rahoitusalan uudistaminen), ja ne ovat yhdenmukaisia niiden politiikkojen kanssa, joita viranomaiset toteuttavat parhaillaan valmisteltavan talouskehitys- ja köyhyyden vähentämisohjelman yhteydessä.

VII. MOLDOVA

1. Tiivistelmä

Talouden reaalikasvu kiihtyi vuonna 2002 7,2 prosenttiin edellisen vuoden 6,1 prosentista. Vahva teollisuustuotanto edistää yhä talouskasvua viennin asteittaisen kasvun ja kotimaisen kysynnän lisääntymisen vauhdittamana.

Kauppavaje supistui hieman edellisen vuoden 24 prosentista 19 prosenttiin suhteessa BKT:hen, samalla kun vaihtotaseen alijäämä pieneni noin 6 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Kuluttajahinnat nousivat vain 4,4 prosenttia vuoden aikana joulukuuhun 2002 mennessä, kun edellisenä vuonna ne olivat nousseet 8 prosenttia.

Vaikka rakenneuudistuksia on vauhditettu viime vuosina, siirtyminen markkinatalouteen on vielä pahasti kesken. Maareformi on saatu lähes valmiiksi, mutta hallitus on vasta hiljattain aloittanut talouden avainsektoreiden yksityistämisen, jota maan epäsuotuisa liiketoimintaympäristö haittaa vakavasti.

Finanssipoliittinen kuri on heikentynyt hallituksen pyrkiessä suoriutumaan raskaista velanhoitovelvoitteistaan. Velkaa on nykyään 110 prosenttia suhteessa BKT:hen. Maa onkin vielä hyvin riippuvainen monen- ja kahdenvälisiltä lainanantajilta saatavista pääomavirroista.

Rahoitus- ja maksutaseongelmat saivat hallituksen uudistamaan vuonna 2002 eurobond-lainansa, jonka se laski liikkeelle vuonna 1997 viiden vuoden erääntymisajalla ja 75 miljoonan dollarin nimellisarvolla. Lunastettuaan etuajassa yhteensä 35,6 miljoonaa dollaria hallitus siirsi 39,4 miljoonaa dollaria seitsemän vuoden kuoletuslainaan.

Moldova ei saanut EY:n makrotaloudellista rahoitusapua vuonna 2002. Heinäkuussa 2000 myönnetty 15 miljoonan euron laina korvattiin joulukuussa 2002 suoralla avustuksella (2002/14307/EY). Neuvoston päätöksessä jätetään avoimeksi mahdollisuus päättää uudesta tukitoimesta. // Talousuudistusten tila

1. // 1. Hintojen vapauttaminen

Suurin osa hinnoista on vapautettu.

1. // 2. Kaupan vapauttaminen

Vapaa kansainvälinen kauppapolitiikka. Moldovasta tuli WTO:n jäsen kesäkuussa 2001.

1. // 3. Valuuttajärjestelmä

Lei on täysin vaihdettava vaihtotaseen erien osalta. Valuutta kelluu.

1. // 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Pääoman ja voittojen kotiuttamista tai valuuttatilien pitämistä ei rajoiteta. Yleislainsäädäntö on riittävä mutta sen täytäntöönpano tuottaa ongelmia, mikä heikentää liiketoimintaympäristöä. Ulkomaisten suorien sijoitusten määrä on alhainen jopa alueellisen mittapuun mukaan.

1. // 5. Rahapolitiikka

Nopeasti kasvaneesta kotimaisesta kysynnästä huolimatta Moldovan valtionpankin varovainen rahapolitiikka on saanut inflaation laskemaan jyrkästi.

1. // 6. Julkinen talous

Hallitus on pyrkinyt kasvattamaan budjettituloja ja tiukentamaan julkisen talouden kurinalaisuutta. Veronkeruu on parantunut, mutta tulliala on uudistettava viipymättä. Vuonna 2002 kirjattiin alustavasti budjetin ylijäämäksi 2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Raskaiden velanmaksuvelvoitteiden takia budjetti on kuitenkin 1,3 prosenttia alijäämäinen suhteessa BKT:hen. Velkaa on vielä jäljellä noin 110 prosenttia suhteessa BKT:hen.

1. // 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Rakenneuudistuksia on vauhditettu, mutta siirtyminen markkinatalouteen on vielä pahasti kesken. Markkinoilla vallinnut huono tunnelma viivästytti talouden avainsektoreiden yksityistämistä.

1. // 8. Rahoitusalan uudistus

Rahoitusalan tilanne on melko hyvä, mutta sitä on vielä vahvistettava säästöjen kartuttamiseksi ja sijoitusten edistämiseksi.

2. Makrotalouden kehitys

Moldovan talous on jatkanut elpymistä, ja BKT:n reaalikasvu oli vuonna 2002 edelliseen vuoteen verrattuna 7,2 prosenttia. Teollisuuden vahva kasvu (yli 11 prosenttia edellisestä vuodesta) edistää yhä talouskasvua entisen Neuvostoliiton perinteisten markkinoiden tuontikysynnän ja kotimaisen kysynnän lisääntymisen vauhdittamana.

Vuoden 2002 puolivälissä vuosi-inflaatio putosi vuodessa alle 5 prosenttiin ensimmäisen kerran vuoden 1998 rahoituskriisin jälkeen. Velkojen uudelleenjärjestelyssä hiljattain saavutetun edistyksen sekä monenvälisen rahoituksen odotetun jatkumisen seurauksena keskuspankin odotetaan jatkavan yleisesti tiukkaa rahapolitiikkaa, eikä inflaation odoteta nousevan jyrkästi.

Hallituksen finanssipolitiikka on pysynyt yleisesti katsoen varovaisena. Tuloja kertyi kuitenkin heikosti vuonna 2002, mikä johtui pääosin tärkeimpien yksityistämishankkeiden epäonnistumisesta ja tuottoveron alenemisesta. Jatkuvat tulo-ongelmat ovat pakottaneet hallituksen turvautumaan takavarikkoihin ja menojen supistamiseen, jotta se voisi hillitä alijäämää, joka oli 1,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002.

Moldovan ulkomaanvelan kokonaismäärä on nykyään noin 110 prosenttia suhteessa BKT:hen. Viime vuosina noin 9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vakiintuneiden vaihtotaseen merkittävien rakenteellisten alijäämien takia maa on erittäin riippuvainen kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten rahoittajien lisätuesta, niin kauan kun ulkomaiset suorat sijoitukset pysyvät vähäisinä. Suuret viralliset siirrot (lähinnä teknistä tukea ja humanitaarista apua) ja suuret rahalähetykset ulkomailta voivat vain osittain lieventää pysyvästi korkeaa kauppataseen alijäämää, joka oli vuonna 2002 lähes 20 prosenttia suhteessa BKT:hen.

Hallituksen raskas velanhoitotaakka pakotti sen odotetusti pyytämään vuonna 2002 kahdenvälisen velan ja tavaravelan uudelleenjärjestelyä. Hallitus ilmoitti kesäkuun alussa, että se järjestelee uudelleen 13. kesäkuuta erääntyvän 75 miljoonan dollarin eurobond-lainan pääoman lyhennyksen. Hallitus oli jo tätä ennen ilmaissut halunsa Pariisin klubin puitteissa neuvoteltujen velkojensa uudelleen järjestelyyn. Valtiovarainministeriö teki sopimuksen, jolla eurobond-lainasta järjestellään uudelleen 39,4 miljoonaa dollaria seitsemän vuoden ajanjaksolla, lunastettuaan ensin jäljelle jääneet 40 prosenttia alennettuun hintaan jälkimarkkinoilla.

3. Rakenneuudistukset

Liiketoimintaympäristön parantaminen ja edelleen valtion omistuksessa olevien yhtiöiden määrän vähentäminen ovat ensisijaisen tärkeitä tavoitteita. Korruptio ja puutteellinen lainsäädäntö asettavat merkittäviä esteitä yksityisen sektorin vetämälle kasvulle. Vuonna 2002 hallituksen yksityistämissuunnitelma kattoi 450 yritystä, joista 22 suurinta yritystä yksityistetään yksittäin (kaksi sähköverkkoa, Moldtelecom, tupakkamonopoli, kahdeksan viinitarhaa, lukuisia teollisuuslaitoksia). Yksityistämisestä saadut tulot ovat tuottaneet pettymyksen, eivätkä ne ole yltäneet tavoitteisiin vuonna 2002. Yksi suurimmista kaupoista oli Topazin elektroniikkatehtaan myynti kesäkuussa 2002 venäläiselle Salyutille miljoonalla dollarilla.

Deloitte & Touche, joka toimii hallituksen neuvonantajana sähköverkkojen yksityistämisessä, suositteli yksityistämisen lykkäämistä epäsuotuisien markkinaolojen takia. Tupakkamonopolin yksityistämistä taas on lykätty toimialan vapauttamiseen asti. Tähän mennessä suurin yksityistämishanke on ollut se, kun puolet maan sähkönjakeluverkosta myytiin vuonna 1998 espanjalaiselle Union Fenosalle Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) tuella.

Espanjalainen sijoittaja on kuitenkin ajautunut Moldovan hallituksen kanssa kiistaan sähkön hinnoittelusta ja väittää, että hallitus ja liikemaailma yrittävät haitata sen toimintaa. Moldova ei ole juurikaan onnistunut houkuttelemaan ulkomaisia sijoituksia: sen suurimpia sijoittajia ovat EBRD ja Yhdysvaltojen tukema Western Newly Independent States Enterprise Fund (WNISEF), jotka joutuvat usein paikkaamaan markkinoilta poistuvia yksityisiä länsimaisia sijoittajia.

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

Euroopan yhteisö myönsi Moldovalle kaksi makrotaloudellista rahoitusapupakettia, joista toinen oli 45 miljoonaa euroa ja toinen 15 miljoonaa euroa (neuvoston päätökset EY/94/346 ja EY/96/242). Kummassakin tapauksessa yhteisön laina kuului kokonaispakettiin, jonka kansainvälinen yhteisö oli tarjonnut täydentämään kansainvälisten rahoituslaitosten resursseja. Moldova on tähän asti hoitanut tunnollisesti ulkoiset rahoitusvelvoitteensa yhteisölle.

Neuvosto myönsi heinäkuussa 2000 Moldovalle uuden makrotaloudellisen rahoitusavun 15 miljoonan euron lainana (EY/452/2000). Ennen kuin neuvoston päätös tehtiin, Moldovan ja IMF:n välisen toukokuussa 1996 hyväksytyn laajennetun rahoitusjärjestelyn (Extended Fund Facility, EFF) voimassaolo päättyi (toukokuussa 2000). Se korvattiin joulukuussa 2000 IMF:n PRGF:ään kuuluvalla kolmivuotisella järjestelyllä. Tässä yhteydessä ehdotettiin, että yhteisön makrotaloudellinen rahoitusapulaina Moldovalle peruttaisiin ja korvattaisiin samansuuruisella suoralla avustuksella. Euroopan parlamentin suostumuksen jälkeen neuvosto hyväksyi komission ehdotuksen 19. joulukuuta 2002 (2002/14307/EY). Uusi makrotaloudellinen rahoitusapu maksetaan vähintään kahdessa erässä lainaan sovellettavaksi suunniteltujen ehtojen mukaisesti. Rahoitusapu täydentää kansainvälisten rahoituslaitosten myöntämää rahoitusta.

VIII. ROMANIA

1. Tiivistelmä

Makrotaloudelliset kehityssuuntaukset olivat vuonna 2002 erityisen suotuisia, sillä kasvu jatkui, inflaation torjunta tehostui ja ulkoisia menoja alettiin supistaa uudelleen.

Laaja-alaiset makrotalouspoliittiset tukitoimenpiteet edistivät näitä myönteisiä kehityssuuntauksia, mutta rakenneuudistusten toteuttamisessa esiintyneet viivästykset varjostivat edelleen keskipitkän aikavälin tulevaisuudennäkymiä.

Vaikka valtion talouden rajoitusten tiukentamisessa edistyttiinkin, erityistä huolta aiheuttivat liialliset palkkojen korotukset monissa julkisissa yrityksissä ja jatkuvat budjettia ja yleishyödyllisiä palveluja koskevat maksurästit sekä suunniteltua hitaampi yksityistäminen ja nopeutuva luoton kasvu.

EU:n neuvosto teki tammikuussa 2002 periaatepäätöksen 100 miljoonan euron myöntämisestä Romanialle neuvoston päätöksen 99/732/EY mukaisesti kahdessa erässä. Maksaminen oli sidottu silloisen valmiusluottojärjestelyn tyydyttävään toteutukseen sekä maan rakenneuudistuksen asianmukaiseen edistymiseen. Ensimmäisen erän maksamiselle asetettuja ehtoja ei ollut vuoden 2002 loppuun mennessä täytetty. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Vuonna 2002 hintasääntely koski 18:aa tuotetta. Niistä 10 sisältyi kuluttajahintaindeksin kulutuskoriin, josta ne muodostivat 20,4 prosenttia. Energia-alan säänneltyjä hintoja sopeutettiin inflaatiotarkistusten lisäksi säännöllisesti.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Romanian osalta sovelletut suosituimmuusasemaan perustuvat tariffit olivat vuonna 2002 keskimäärin 19,1 prosenttia kaikista tuotteista, kun ne EY:ssä olivat 6,3 prosenttia. Tammikuusta 2002 alkaen Romania poisti kaikki EU:sta peräisin olevien teollisuustuotteiden jäljellä olleet tuontitullit, ja vapaakauppa-alue toteutui täydellisesti näiden tuotteiden osalta. Vuonna 2002 Romania myös ratifioi vapaakauppasopimuksen Liettuan kanssa, samalla kun se kävi virallisia neuvotteluja vapaakauppa-alueiden perustamiseksi Jugoslavian liittotasavallan ja EJTM:n kanssa ja tunnustelevia neuvotteluja Albanian tasavallan sekä Bosnia ja Hertsegovinan kanssa. Keski-Euroopan vapaakauppa-alueen Ceftan osalta Romania allekirjoitti maatalous- ja elintarvikekaupan vapauttamiseen ja tavaroiden alkuperään liittyviä lisäpöytäkirjoja.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Leu kelluu hallitusti, ja valuuttakurssia käytetään inflaationtorjunnassa tärkeimpänä välineenä siinä määrin, kuin tämä ei vaaranna ulkomaankaupan tasapainoa. Näissä puitteissa keskuspankki siirtyi harvempien mutta tuntuvien interventioiden politiikkaan, joka sallii suuremmat valuuttakurssin vaihtelut.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Ulkomaisten suorien sijoitusten järjestelmä on avoin ja syrjimätön, ja voitot ovat vapaasti kotiutettavissa. Vuoden 1997 alusta ulkomaiset sijoittajat ovat saaneet omistaa maata toimintansa harjoittamiseksi. Ulkomaisia suoria sijoituksia ja portfoliosijoituksia säänteleviä ja edistäviä lakeja on muutettu toistuvasti, mikä on synnyttänyt oikeudellista epävarmuutta.

// 5. Rahapolitiikka

Romanian keskuspankki on hyvin riippumaton. Keskuspankkilaissa sen päätehtäväksi säädetään kansallisen valuutan vakaudesta huolehtiminen hintavakauden takaamiseksi. Vaikka laki sallii edelleen valtiolle myönnettävän suoran rahoituksen jossakin määrin, tätä järjestelyä ei käytetty vuonna 2002.

// 6. Julkinen talous

Verotuksen perusuudistus on saatu päätökseen, mutta merkittäviä toimia julkisen talouden vakauttamiseksi on vielä toteutettava. Näitä ovat muiden muassa eläkeuudistus ja terveydenhuollon uudistus. Uusien alv:tä ja voitoista maksettavaa veroa koskevien lakien hyväksyminen, budjettipolitiikan ja verohallinnon institutionaalisen kehyksen parantamiseksi toteutetut toimet ja budjetin ulkopuolisten varojen vähentäminen saivat vuonna 2002 kuitenkin aikaan kaivattua edistystä kohti laajojen verovapautusten poistamista, veronkannon parantamista ja parempien budjetointiin ja menojen valvontaan liittyvien menettelyjen kehittämistä.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Suurin osa pk-yrityksistä on yksityistetty, mutta monet suuryritykset ovat edelleen valtion omistuksessa. Niiden hallinto ja rahoituskuri on edelleen heikko. IMF:n valmiusluottojärjestelyn yhteydessä sovitut yksityistämistavoitteet jäivät vuonna 2002 toistuvasti saavuttamatta.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkialan uudistus eteni hitaasti alkuvuosina ja johti suuriin vaikeuksiin vuosina 1997 ja 1999. Sittemmin viranomaiset ryhtyivät kuitenkin merkittäviin toimiin sääntelyn vahvistamiseksi, ja ongelmallisimmat pankit suljettiin tai yksityistettiin ja niissä toteutettiin rakenneuudistus. Vuoden 2002 lopussa ulkomaalaisomistuksessa olevat instituutiot omistivat lähes puolet pankkialan nettovarallisuudesta. Edistyksestä huolimatta pääomamarkkinat olivat pienet ja kehittymättömät.

2. Makrotalouden kehitys

Vaikka terveelle pohjalle rakentuva kasvu oli edellisellä vuosikymmenellä osoittautunut vaikeasti saavutettavaksi, Romanian talouden kolme vuotta kestänyttä elpymistä ei haitannut EU:n talouskasvun hidastuminen, sillä Romanian talouskasvu pysyi vahvana ja talouden rakenne parani. Reaalinen BKT kasvoi alustavien lukujen perusteella 4,9 prosenttia vuonna 2002, kun kotitalouksien kulutuksen kasvu hidastui vuoden 2001 buumin jälkeen ja investoinnit jatkuivat tasaisina. Kahden edellisen vuoden kehityssuuntaukset kääntyivät vuonna 2002 myönteisellä tavalla, kun kasvua tuki varastojen lisäyksen sijasta nettovienti. EU:n markkinoiden, joiden osuus Romanian koko tavaraviennistä on noin 67 prosenttia, kasvun hidastumisesta huolimatta viennin kasvu kiihtyi kulutustavarateollisuuteen aiemmin tehtyihin yksityisiin investointeihin liittyvien kumulatiivisten hyötyjen ansiosta. Tuonti sen sijaan kasvoi tasaisesti mutta suhteellisesti hitaammin, koska kotimainen kysyntä väheni eivätkä tuonnin kasvua enää vauhdittaneet vuoden 2001 kertaluontoiset tekijät, esimerkiksi pääomahyödykkeiden tuontiin liittyvät verokannustimet. Työllisyyden ja työttömyyden määritelmien muutokset vaikuttivat huomattavasti vuotta 2002 koskeviin (ILO:n) työmarkkinatietoihin, joten niitä ei voi verrata aiempien vuosien lukuihin.

Toisin kuin aiemmin talouden positiivinen kasvu on lisännyt sekä sisäistä että ulkoista vakautta. Vuonna 2002 inflaationtorjunta eteni odotettua paremmin, sillä keskimääräinen inflaatio laski 12 prosenttiyksikköä 22,5 prosenttiin ja vuoden lopun inflaatio laski 17,8 prosenttiin, kun virallinen tavoite oli 22 prosenttia. Inflaationtorjuntaa helpottivat maataloushintojen suotuisa kehitys, hitaampi nimellispalkkojen kasvu ja inflaationtorjuntaa tukevat politiikat. Julkisen talouden vuoden 2002 alijäämää koskeva tavoite itse asiassa alitettiin, ja rahapolitiikasta vastaavat viranomaiset vähensivät valuutan arvon alenemisnopeutta hyödyntäen maksutaseen myönteistä kehitystä.

Vaihtotaseen alijäämä kasvoi nopeasti vuonna 2001, mutta tämän aiheuttamat huolet hälvenivät vuonna 2002, jolloin vaihtotaseen alijäämä väheni odotettua enemmän 3,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Maksutase, joka oli heikentynyt nopeasti lähes koko vuoden 2001, alkoi tiukennetun politiikan ansiosta vakautua. Tämän kehityssuuntauksen pohjalta ja Romanian tärkeimpien vientimarkkinoiden kasvun hidastumisesta huolimatta maksutasetilanne alkoi kehittyä suotuisasti vuonna 2002, koska Romanian vienti kehittyi huomattavasti ja ulkomailta tulevat yksityiset siirrot lisääntyivät.

Tätä makrotalouden myönteistä kehitystä heijastaa se, että ulkoiset rahoitusedellytykset ovat parantuneet. Kasvun lisääntymisen, uudistusnäkymien paranemisen, IMF:n kanssa tehtävän jatkuvan yhteistyön, kauppataseen haavoittuvuutta kuvaavien tunnuslukujen paranemisen ja suotuisan kansainvälisen markkinaympäristön ansiosta Romanian oli helppo tyydyttää ulkopuolisen rahoituksen tarpeensa muun muassa laskemalla liikkeeseen ensimmäinen kymmenvuotinen euro-obligaationsa huhtikuussa 2002. Vaikka velan ja BKT:n suhde olikin kasvusuunnassa, se oli vuoden 2002 lopussa suhteellisen alhainen, 34 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoden kuluessa velkojen keskimääräiset erääntymisajat pitenivät, valtion riskiluokitusta päivitettiin toistuvasti, valtion joukkovelkakirjalainojen korkoero pieneni ja ulkomaanvelan velanhoitokustannukset suhteessa tavaroiden ja palvelujen vientiin laskivat 22,4 prosentista 21,6 prosenttiin. Viralliset varannot, jotka olivat joulukuun lopulla 7,3 miljardia dollaria, vastasivat 3,9 kuukauden tuonnin arvoa, kun ne vuoden 2001 lopulla vastasivat 3,2 kuukauden tuonnin arvoa.

Kuten aiemminkin, viranomaiset saavuttivat IMF:n järjestelyn yhteydessä sovitut rahapolitiikkaan ja valtiontalouteen liittyvät tavoitteet. Vuoden 2002 valtiontalouden alijäämä oli 2,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun tavoitteena oli 2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, koska suunniteltua alhaisemmat korkomaksut ja tuet riittivät hyvin tasapainottamaan verotulojen vajauksen. Rahapolitiikassa osoittautui, että keskuspankin onnistui yhä paremmin saavuttaa sisäiset ja ulkoiset tavoitteensa nykyisessä hallittuun kelluttamiseen perustuvassa järjestelmässä. Vaikka vahvistuvien pääoman sisäänvirtauksien varalta ryhdyttiinkin kalliisiin suojatoimiin, lavea raha lisääntyi vuonna 2002 edelleen nopeasti, lähes 14 prosenttia (keskimääräinen reaalikasvu). Korkeista joskin laskusuuntaisista antolainauskoroista huolimatta yksityiselle sektorille myönnettyjen luottojen reaalinen määrä kasvoi lähes 30 prosenttia; lähtötilanne oli tosin alhainen. Vuoden loppua kohti ryhdyttiin erilaisiin toimiin tämän nopean kasvun hidastamiseksi erityisesti ulkomaanvaluutan määräisten lainojen osalta, jotka muodostivat yli 60 prosenttia kaikista yksityiselle sektorille myönnetyistä luotoista.

3. Rakenneuudistukset

Jatkuvasta edistyksestä huolimatta yrityssektorin uudistaminen eteni epätasaisesti viranomaisten pyrkiessä muuttamaan aiempia käytäntöjä. Vaikka terästuottaja SIDEXin myynti vuonna 2001 olikin merkittävä saavutus, vuonna 2002 yksityistämisprosessi ontui edelleen toistuvista tarjouksista ja yksityistämisen nopeuttamiseen tähdänneen uuden lain hyväksymisestä huolimatta. Yritysmyyntien hitaus heijasti eri yritysten vähäistä kiinnostavuutta mutta myös vaikeaselkoisia menettelyjä, poliittisia tekijöitä ja jatkuvasti esitettyjä vaatimuksia mahdollisten ostajien työllistämis- ja investointisitoumuksista.

Merkittävää mutta vain osittaista edistymistä saavutettiin energia-alalla, jolla yleishyödylliset laitokset tarjosivat lähes rahoitusapuun verrattavaa tukea muutamille tappiollisille yrityksille ja näin estivät niiden budjettirajoitusten tiukentumisen. Vaikka ratkaisu olikin poliittisesti vaikea, viranomaiset jatkoivat energian hintojen nostamista ja tiukensivat jossakin määrin suhtautumistaan maksujaan jatkuvasti rästiin jättäneisiin yrityksiin. Energia-alan yleishyödyllisten laitosten rahoituspohjan kestäväksi tervehdyttämiseksi tarvitaan kuitenkin lisää (kaasun) hintojen sopeutuksia ja tehokkaampaa maksujen keruuta. Vaikka viranomaiset pitävät energia-alan laajaa yksityistämistä keinona poistaa sen lähes finanssipoliittinen rooli, suunniteltujen keskipitkän aikavälin toimien toteuttaminen on edistynyt odotettua hitaammin.

Monien viivästysten jälkeen Romania on ottanut tärkeitä edistysaskelia pankkijärjestelmän tervehdyttämiseksi. BCR-pankin suunniteltu yksityistäminen joutui kuitenkin vaikeuksiin vuonna 2002. Vuoden 1999 kriisin jälkeen useita pankkeja saneerattiin ja tiukempia valvontavaatimuksia otettiin käyttöön. Näiden tekijöiden seurauksena vakavaraisuusaste ja varojen laatu ovat parantuneet huomattavasti kolmen viime vuoden aikana. Järjestelmä on tästä huolimatta edelleen haavoittuvainen. Kun antolainaus yksityiselle sektorille lisääntyy nopeasti, pankkialan tervehdyttäminen ja valvojien tehostettu toimivalta joutuvat todennäköisesti koetukselle. Kolmesta jäljellä olevasta valtion omistamasta pankista viranomaiset aikoivat järjestellä kaksi pienintä uudelleen ja yksityistää suurimman eli BCR:n. BCR:stä vuoden 2002 toisella puoliskolla tehdyt kaksi yksityistämistarjouspyyntöä eivät kuitenkaan johtaneet laillisesti riittävänä pidettyyn kiinnostuksen ilmaisuun. Vuoden 2002 lopulla ilmoitettiin uudesta yksityistämisaikataulusta, johon sisältyi Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin EBRD:n ja Kansainvälisen rahoitusyhtiön IFC:n varhaisessa vaiheessa hankkima, yritysvaltaukset estävä vähemmistöosuus.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

EU on tukenut Romanian siirtymistä markkinatalouteen vuodesta 1991 alkaen neljän makrotaloudellisen rahoitustoimen avulla. Niistä viimeisin hyväksyttiin marraskuussa 1999, kun EU:n neuvosto myönsi Romanialle maksutaselainaa yhteensä enintään 200 miljoonaa euroa 400 miljoonan erityisnosto-oikeuden valmiusluottojärjestelyn yhteydessä (neuvoston päätös 99/732/EY). Sen jälkeen, kun ensimmäinen 100 miljoonan euron erä oli maksettu kesäkuussa 2000, IMF:n ohjelma jäi kuitenkin jälkeen aikataulusta ja lopulta raukesi. EU:n makrotaloudellista rahoitustukea ei siis voitu maksaa enempää.

Lokakuussa 2001 IMF:n johtokunta kuitenkin hyväksyi uuden 18 kuukauden valmiusluottojärjestelyn 300 miljoonan erityisnosto-oikeudelle (noin 383 miljoonaa dollaria). Neuvottelut Maailmanpankin kanssa toisesta, yksityisen sektorin sopeuttamiseen tähtäävästä 300 miljoonan dollarin PSAL-lainasta saatiin myös päätökseen vuonna 2002. IMF:n ohjelmaa on noudatettu vaihtelevasti, ja vuoden 2002 loppuun mennessä kolmannen tarkastuksen toteuttaminen oli viivästynyt valtion omistamissa yrityksissä tapahtuneiden toistuvien palkkapoliittisten myönnytysten takia.

Nykyisen valmiusluottojärjestelyn yhteydessä ja Romanian viranomaisilta tulleen pyynnön seurauksena EU:n neuvosto teki tammikuussa 2002 periaatepäätöksen 100 miljoonan euron myöntämisestä Romanialle neuvoston päätöksen 99/732/EY mukaisesti kahdessa erässä. Maksaminen oli sidottu valmiusluottojärjestelyn tyydyttävään toteutukseen sekä maan rakenneuudistuksen asianmukaiseen edistymiseen etenkin sähkönjakelun ja BCR-pankin yksityistämisen sekä sosiaaliturvamaksujen keruun ja alv-palautusrästien vähentämisen osalta. Pitkällisten neuvottelujen jälkeen marraskuussa 2002 allekirjoitettiin täydentävä lainasopimus ja täydentävä yhteisymmärryspöytäkirja. Merkittävästä edistyksestä huolimatta EU:n makrotaloudellisen avustuksen ensimmäisen erän maksamiselle asetettuja ehtoja ei ollut täytetty vuoden 2002 lopulla.

IX. SERBIA JA MONTENEGRO

1. Tiivistelmä

Serbia ja Montenegron talouspolitiikassa tavoitteena oli vuonna 2002 edelleen makrotalouden vakauden ylläpito, jatkuvan inflaationtorjunnan tukeminen ja kohtuullinen elintason nousu. Reaalituotanto kasvoi 4 prosenttia, inflaatio laski 40 prosentista 15 prosenttiin, ja nimellisvaihtokurssi pysyi vakaana, samalla kun valuuttavaranto lähes kaksinkertaistui 2,3 miljardiin euroon vuoden 2002 loppuun mennessä. Julkisen talouden alijäämä (5 prosenttia suhteessa BKT:hen) oli edelleen suhteellisen suuri, mikä viittaa siihen, että julkisen talouden tehostamista on jatkettava.

Rakenneuudistukset jatkuivat koko vuoden 2002 varsinkin pankkialalla ja yrityksissä sekä menojen valvonnassa ja veropolitiikassa. Yksityistämistahti on kiihtynyt vuoden 2002 alkupuolelta varsinkin Serbiassa. Laajan yrityssektorin rakennemuutosta ja rahoitusalan uudistusta on kuitenkin jatkettava aktiivisesti, ja yleistä liiketoimintaympäristöä on parannettava edelleen investointien ja kasvun tukemiseksi.

Vuonna 2001 myönnetystä ensimmäisestä, 345 miljoonan euron makrotaloudellisesta rahoituspaketista maksettiin toinen (avustus-)erä (40 miljoonaa euroa) tammikuussa 2002 ja kolmas eli viimeinen (avustus-)erä (45 miljoonaa euroa) elokuussa 2002 sen jälkeen, kun viranomaiset olivat täyttäneet tyydyttävästi avustuksen maksamiselle asetetut talouspoliittiset ehdot.

Neuvosto päätti marraskuussa 2002 jatkaa Serbia ja Montenegron tukemista ja myöntää sille yhteisön makrotaloudellisena rahoitusapuna enintään 130 miljoonaa euroa, josta 75 miljoonaa euroa avustuksina. Yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoittamisen jälkeen tämän uuden avustuspaketin ensimmäisen erän avustusosuus, 30 miljoonaa euroa, vapautettiin joulukuussa 2002, ja 10 miljoonan euron laina maksettiin helmikuussa 2003. Tämä apu liittyy toukokuussa 2002 hyväksyttyyn IMF:n laajennettuun rahoitusjärjestelyyn. // Talousuudistusten tila

1. // 1. Hintojen vapauttaminen

Vaikka useimmat hinnat on vapautettu Serbia ja Montenegrossa, julkisissa palveluissa (esimerkiksi liikenteessä ja yleishyödyllisissä palveluissa) on vielä joitakin poikkeuksia. Sähkön hintoja tarkistetaan Serbiassa vähitellen kustannuksia vastaaviksi.

1. // 2. Kaupan vapauttaminen

Serbiassa on enää vain kohtuullisia kaupan rajoituksia. Useimmat tuonti- ja vientilisenssit ja -kiintiöt on poistettu. Serbian keskimääräinen tullitariffitaso, 9,5 prosenttia, on matala verrattuna muihin Länsi-Balkanin alueen maihin. Montenegrolla on matalammat tariffit mutta enemmän muita kuin tariffeihin perustuvia esteitä. Serbiassa ja Montenegrossa on erilaiset kauppa- ja tullijärjestelmät, joskin tariffien yhdenmukaistamista koskevaa toimintasuunnitelmaa ollaan laatimassa. Naapurimaiden kanssa tehtäviä vapaakauppasopimuksia on pantu alulle.

1. // 3. Valuuttajärjestelmä

Vakaa valuuttakurssi Serbiassa vuoden 2001 alkupuolelta lähtien. Juoksevat ja jotkin pääomamaksut ovat vaihdettavia (IMF:n 8 artikla). Hallinnoitu kelluva järjestelmä, jossa dinaarin kurssi on pidetty vakaana. Euro toimii ankkurina Serbiassa, ja se on ainoa laillinen maksuväline Montenegrossa.

1. // 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Vuoden 2002 alussa hyväksytty ulkomaisia sijoituksia koskeva liittovaltion laki paransi ulkomaisten sijoittajien mahdollisuuksia merkittävästi, mutta rakennuslupien myöntämiseen ja yritysten rekisteröintiin liittyy edelleen raskaita menettelyjä. Ulkomaisia suoria sijoituksia edistämään on äskettäin perustettu erityinen virasto.

1. // 5. Rahapolitiikka

Serbian keskuspankki (entinen Jugoslavian liittotasavallan keskuspankki) noudattaa tiukkaa rahapolitiikkaa; rahakanta luodaan miltei yksinomaan kansainvälisen varannon kasvun perusteella, ja keskushallinnolle annetaan vain rajoitetusti luottoa; euroon siirtyneellä Montenegrolla ei ole itsenäistä rahapolitiikkaa.

1. // 6. Julkinen talous

Serbiassa toteutetut verouudistukset edistivät investointeja ja työllisyyttä. Verojärjestelmää on yksinkertaistettu, ja yritysverokanta (14 prosenttia) ja yksityishenkilöiden tuloverokanta (10 prosenttia) ovat matalia. Serbiassa ja Montenegrossa on käytössä modernit (väliaikaiset) valtionkassajärjestelmät ja verohallinnot. Alv:n käyttöönottoa valmistellaan molemmissa tasavalloissa.

1. // 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Serbiassa yksityistämistahti on kiihtynyt. Vuonna 2002 myytiin tarjouskilpailujen kautta 12 yritystä (kaikkiaan 150:stä tarjouskilpailujen kautta myytävästä yrityksestä), ja 221 yritystä myytiin huutokaupalla (yhteensä 3 000 yrityksestä). 32 suuren monialayhtymän rakennetta ollaan uudistamassa. Montenegrossa myytiin suuri öljy-yhtiö Yugopetrol.

1. // 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkien valvontaa on tehostettu Serbiassa. Vähimmäispääomavaatimus on 10 miljoonaa euroa. Kotimaisten pankkien saneeraus jatkui: Serbiassa lakkautettiin neljä suurta pankkia vuoden 2002 alussa, ja suuri määrä pankkeja on parhaillaan tervehdyttämistoimien kohteena. Montenegrossa pankkisektorin oikeudellinen ja sääntelykehys on parantunut edelleen, vaikka rahoituksen välitys onkin vähäistä.

2. Makrotalouden kehitys

Kasvu jatkui Serbia ja Montenegrossa vuonna 2002, ja BKT:n reaalikasvu oli noin 4 prosenttia. Reaalikasvua vauhditti pääasiassa vahva palvelusektori (10-20 prosenttia), erityisesti liikenne; teollisuustuotanto lisääntyi 1,8 prosenttia, kun taas maataloustuotanto väheni 5 prosenttia vuoteen 2001 verrattuna. Montenegrossa talouskasvu (2 prosenttia) ja teollisuustuotannon lisäys (0,5 prosenttia) olivat pienempiä kuin Serbiassa. Virallinen työttömyysaste oli korkea, 30 prosenttia, mutta epävirallisen sektorin työllisyys voisi viitata siihen, että todellinen työttömyysaste on huomattavasti matalampi.

Serbiassa vähittäismyyntihintojen inflaatio väheni edelleen vuoden 2001 lopun 40 prosentista alle 15 prosenttiin vuoden 2002 lopussa, mikä oli huomattavasti alle vuodeksi 2002 asetetun 20 prosentin tavoitteen, vaikka sähkön hintoja tarkistettiinkin vuoden aikana 50 prosenttia ylöspäin. Montenegrossa inflaatio aleni hallituksen tavoitteen mukaisesti noin 24 prosentista 10 prosenttiin vuonna 2002.

Viimeaikaiset arviot osoittavat, että Serbia ja Montenegron (Kosovoa lukuun ottamatta) vuoden 2002 julkisen talouden sulautettu alijäämä olisi ollut noin 5,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on ulkomaisen projektirahoituksen viivästyksen takia hiukan vähemmän kuin tavoitteeksi asetettu 5,7 prosenttia. Alijäämä rahoitettiin ulkomaisilla avustuksilla ja lainoilla (2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen) sekä yksityistämisestä saaduilla tuloilla (noin 2,6 prosenttia).

Tulojen kehittyminen on Serbiassa ollut vaihtelevaa. Vaikka verotulot olivat hiukan suunniteltua vähäisemmät (ennakoitua matalamman inflaation takia), yksityistämisestä saadut budjettitulot, noin 400 miljoonaa euroa vuonna 2002, ylittivät tavoitteen huomattavasti. Menopuolella jotkin menot pidettiin budjetoitujen tasojen alapuolella. Montenegrossa finanssipoliittiset paineet tuntuivat vaikuttavan edelleen. Odotettua pienemmät tulot, erityisesti vuoden 2002 ensimmäisellä puoliskolla, vaativat harkinnanvaraisten menojen leikkaamista jossakin määrin (mukaan luettuina pääomamenot, tuet ja siirrot eläkerahastoon). Tasavallan vuoden 2002 julkisen talouden alijäämä oli 2,5 prosenttia suhteessa Montenegron BKT:hen (vuonna 2000 se oli 5,3 prosenttia ja vuonna 2001 se oli 8,1 prosenttia); vuoden 2003 budjetissa varaudutaan kuitenkin huomattavasti suurempaan, 6,1 prosentin alijäämään.

Jugoslavian liittotasavallan keskuspankki on jatkanut vakaussuuntautunutta rahapolitiikkaansa Serbiassa. Rahan tarjonta (M1) lisääntyi 80 prosenttia vuoden 2002 aikana; tämä johtui kuitenkin pääasiassa keskuspankin tekemistä valuutan ostoista, jotka johtuivat ulkomailta saapuneiden rahalähetysten ja ulkomaisen rahoituksen suurista nettomääristä. Vuonna 2002 Jugoslavian liittotasavallan keskuspankin bruttovarannot kaksinkertaistuivat 2,3 miljardiin euroon vuoden lopussa, mikä vastasi noin 3,5 kuukauden tuonnin arvoa.

Vaikka kauppataseen alijäämä olikin odotettua suurempi, noin 25 prosenttia suhteessa BKT:hen, vaihtotaseen alijäämä ilman avustuksia saatiin pidettyä IMF:n ohjelman mukaisesti 12,8 prosentissa suhteessa BKT:hen. Rahalähetysten odotettua suurempi, jatkuva nettovirta ulkomailta sekä pääoman nettosisäänvirtaus, mukaan luettuina odotettua suuremmat ulkomaiset suorat sijoitukset (joiden määräksi on arvioitu 570 miljoonaa euroa) ja virallisilta luotonantajilta saadut lainat, ovat riittäneet hyvin kompensoimaan vaihtotaseen alijäämän, mikä on johtanut yllä mainittuun valuuttavarantojen huomattavaan lisäykseen. Dinaarin vaihtokurssi on vuoden 2000 lopusta lähtien pysynyt enimmäkseen vakaana tasolla, jolla 59 dinaaria vastaa yhtä euroa, mikä heijastaa sekä lisääntynyttä luottamusta kotimaiseen valuuttaan että valuuttamarkkinoiden suotuisaa kehitystä.

Ulkomaanvelkaa oli 11,5 miljardia dollaria eli 74 prosenttia suhteessa BKT:hen. Serbia ja Montenegron talouden ulkoinen kestävyys on edelleen haaste, vaikka Pariisin klubissa marraskuussa 2001 tehdyn sopimuksen mukaan velan nettomääräistä nykyarvoa lasketaan asteittain 66 prosenttia. Viranomaiset eivät ole vielä päässeet sopimukseen velan uudelleenjärjestelystä luotonantajien Lontoon klubin kanssa, joka on toistaiseksi ollut haluton myöntämään maalle samanlaisia avokätisiä ehtoja.

Lähinnä vaihtotaseen alijäämän, velanhoitovelvoitteiden ja valuuttavarantojen lisävahvistustarpeen aiheuttamat huomattavat rahoitustarpeet kohdistavat kuitenkin myös jatkossa maksutaseeseen suurta painetta. IMF:n tutkimuksen skenaarion mukaan jaksolla 2002-2009 velanhoitokustannukset nousevat 1,3 prosentista 6 prosenttiin suhteessa BKT:hen tai 3 prosentista 15 prosenttiin julkisista tuloista.

3. Rakenneuudistukset

Serbiassa julkisen talouden uudistuksia jatkettiin hyväksymällä uusi budjettilaki helmikuussa 2002. Menojen valvonta on parantunut huomattavasti valtionkassajärjestelmän perustamiseen liittyvien toimien myötä; tämän järjestelmän odotetaan aloittavan täyden toiminnan keväällä 2003. Myös verouudistus jatkui, ja sen tavoitteena oli alentaa veroja, tehostaa veronkantoa sekä torjua korruptiota ja harmaiden markkinoiden toimintaa. Syyskuun 2002 loppupuolella Serbian hallitus hyväksyi uusia veropoliittisia toimia, joilla tähdätään investointien ja työllisyyden edistämiseen. Näitä toimia ovat yritysverokannan alentaminen 20 prosentista 14 prosenttiin, uusien investointien ja tietyt kynnykset ylittävien työllistämistoimien määräaikaiset vapautukset verosta, useiden tuotteiden liikevaihtoverovapaus sekä myyntivoittoveron poistaminen. Serbian parlamentti hyväksyi useimmat uusista verolaeista marraskuussa 2002.

Montenegrossa väliaikainen valtionkassa aloitti toimintansa vuoden 2002 alussa. Uusi hankintalaki annettiin vuoden 2002 puolivälissä. Montenegro on jatkanut verouudistuksia ulkomaisten neuvonantajien tuella. Vuoden 2001 lopussa Montenegron parlamentti hyväksyi kuuden verolain paketin. Neljä näistä laeista, nimittäin tuloverotusta ja voitoista maksettavaa veroa koskevat lait sekä valmisteveroa ja verohallintoa koskevat lait, on jo pantu täytäntöön vuonna 2002. Viranomaiset odottivat näiden lakien vaikuttavan myönteisesti veronkantoon vuoden 2002 toisella puoliskolla ja vuonna 2003, koska tulojen kehityksessä ei ollut vuoden 2002 alkupuoliskolla saavutettu tavoitteita. Vuoden 2001 pakettiin sisältyvien kahden muun lain, kiinteistövero- ja arvonlisäverolakien, odotettiin tulevan voimaan vuoden 2003 alussa (kiinteistöverolaki) ja puolivälissä (arvonlisäverolaki). Podgoricaan perustettiin vuoden 2002 puolivälissä merkittäviä veronmaksajia varten oma toimisto.

Serbiassa yksityistäminen tarjouskilpailuin ja huutokaupalla kiihtyi vuonna 2002. Ensimmäiset huutokauppakierrokset pidettiin Belgradin pörssissä keväällä ja kesällä 2002, mutta menestystä oli vain vähän. Elokuussa 2002 viranomaiset päättivät tehostaa huutokauppamenettelyjä, mikä kiihdytti yksityistämistä huomattavasti. Yritysten rakenneuudistukset ovat edistyneet edelleenkin vain vähän. Montenegrossa suurin menestys oli Yugopetrolin myynti kreikkalaiselle yritykselle lokakuussa; kauppahinta oli noin 65 miljoonaa euroa käteisellä ja noin 35 miljoonan euron arvoiset investointisitoumukset.

Liittovaltion viranomaiset edistyivät edelleen keskuspankin suorittaman pankkivalvonnan lujittamisessa. Pankkilain muutos tuli voimaan huhtikuussa 2002; se velvoittaa pankit noudattamaan tiukempia vakavaraisuussääntöjä, yhdenmukaistamaan vähimmäispääomavaatimuksia Baselin ja EU:n standardien mukaisesti, määrittelemään luotonantopolitiikat ja järjestämään sisäiset tarkastukset. Pankkeja koskeva konkurssilaki oli annettu jo lokakuussa 2001.

Serbian pankkialan rakenneuudistuksessa ja saneerauksessa on edistytty. Vuoden 2002 lopulla pankkiensaneerausvirasto (Bank Rehabilitation Agency, BRA) oli asettanut kahdeksan pankkia selvitystilaan; näistä neljä suurta maksukyvytöntä valtion omistamaa pankkia lakkautettiin tammikuussa 2002. Noin viittätoista pankkia, j