Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle henkilöstösääntöjen liitteestä XI /* KOM/2008/0443 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 10.7.2008 KOM(2008) 443 lopullinen KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE henkilöstösääntöjen liitteestä XI KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE henkilöstösääntöjen liitteestä XI 1. JOHDANTO Henkilöstösääntöjen liitteessä XI olevan 15 artiklan 2 kohdassa säädetään, että liitteen säännöksiä tarkistetaan erityisesti budjettivaikutusten kannalta, kun 1 päivästä heinäkuuta 2004 on kulunut neljä vuotta. Tässä tarkoituksessa komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen ja tarvittaessa ehdotuksen liitteen muuttamiseksi EY:n perustamissopimuksen 283 artiklan nojalla. Tällä kertomuksella pannaan edellä mainittu säännös täytäntöön. Kertomuksessa keskitytään siihen, toimiiko liite XI tarkoituksenmukaisesti ja tarvitaanko mukautusmenettelyyn muutoksia. 1.1. Mukautusmenettelyn perustavoitteet ja -periaatteet Nykyistä menettelyä palkkojen ja eläkkeiden mukauttamiseen sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2004 31 päivään joulukuuta 2012, ja menettely kuvataan henkilöstösääntöjen 64, 65 ja 65 a artiklassa sekä liitteessä XI. Menettelyn päätavoitteet ovat: - automaattinen palkkojen mukautus[1], jolla vältetään kaikkien yhteisön toimielinten ja erillisvirastojen työn häiriintyminen vuotuisten neuvottelujen ja työehtoihin liittyvien jännitteiden vuoksi - kaikkien EU:n toimielinten virkamiesten ja muun henkilöstön palkkojen mukauttamista koskevien sääntöjen avoimuus, tehokkuus ja suhteellinen selkeys. Jotta menettely toimisi hyvin, on sovittu seuraavista periaatteista: - rinnastus kansallisten virkamiesten ostovoiman kehitykseen - virkamiesten yhdenmukainen ostovoima eri toimipaikoissa. Tässä kertomuksessa analysoidaan, onko henkilöstösääntöjen liitteessä XI määritelty menettely näiden periaatteiden mukainen ja saavutetaanko sillä edellä mainitut tavoitteet. 2. ERITYISINDIKAATTORI Erityisindikaattorilla mitataan jäsenvaltioiden valtionhallinnon virkamiesten ostovoiman muutoksia. 2.1. Erityisindikaattorin osoittamia kehityssuuntia eri maissa Kaikista 27 jäsenvaltiosta ei ole käytettävissä koko ajanjakson tietoja (Bulgaria ja Romania liittyivät vuonna 2007 ja Viro ei ole toimittanut tietoja). TAULUKOSSA 1 esitetään aikasarja käytettävissä olevista maakohtaisista tiedoista vuosilta 2004–2007 sekä aritmeettinen keskiarvo kyseiseltä ajanjaksolta. Sen jälkimmäisessä taulukossa esitetään samat tiedot muunnettuna kumulatiiviseksi indeksiksi (2003=100). 2.2. Nykyisen määritelmän mukaisen yhteisindikaattorin osoittama kehityssuunta Toukokuussa 2004 voimaan tulleiden henkilöstösääntöjen mukaisesti yhteisindikaattori lasketaan kahdeksan maan otoksen perusteella sen sijaan, että käytettäisiin kaikkia jäsenvaltioita koskevia tietoja. Nämä kahdeksan maata ovat Belgia, Saksa, Ranska, Espanja, Italia, Luxemburg, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta. Ne on valittu sillä perusteella, että otokseen kuuluvien maiden palkkakehityksen uskotaan edustavan EU15-maita. Ennen vuotta 2004 yhteisindikaattori laskettiin koko EU:sta (eli vuosina 1987–1994 EU12, vuosina 1995–2003 EU15). Vuoden 2007 laajentuminen ja viimeaikainen talouskehitys ovat pienentäneet tämän otoksen osuutta EU:n BKT:stä, ja tämä suuntaus todennäköisesti jatkuu tulevina vuosina. Liitteessä XI säädetään yksinkertaistetusta menettelystä, jolla neuvosto voi komission henkilöstösääntöjen 65 artiklan 3 kohdan mukaisesti tekemästä ehdotuksesta hyväksyä uuden otoksen. Otoksen olisi vastattava vähintään 75 prosenttia unionin BKT:stä. Vuotuiset ja kumulatiiviset maakohtaiset tiedot TAULUKOSSA 2 esitetään otosmaiden aikasarja vuodesta 2004 alkaen sekä ajanjakson yksinkertainen aritmeettinen keskiarvo. TAULUKOSSA 3 esitetään samat tiedot muunnettuna kumulatiiviseksi indeksiksi (2003=100). Niistä näkyy, että kansallisten virkamiesten reaalinettopalkat ovat laskeneet ajanjakson aikana kuusi prosenttia Saksassa, noin kolme prosenttia Luxemburgissa ja noin prosentin Espanjassa. Samaan aikaan ne ovat nousseet noin prosentin Italiassa ja noin kaksi prosenttia Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Kahdeksan maan yhteisindikaattori DIAGRAMMISSA 4 esitetään yhteisindikaattorin, Brysselin kansainvälisen indeksin ja näiden perusteella lasketun EU:n henkilöstön vuotuisen palkkojen mukautuksen aikasarja vuodesta 2004 alkaen. Yhteisindikaattori on laskettu kahdeksasta otosmaasta painotetun BKT:n perusteella. TAULUKOSSA 5 esitetään sama aikasarja muunnettuna kumulatiiviseksi indeksiksi. Yhteisindikaattorin aritmeettinen keskiarvo nelivuotiskauden aikana on -0,3 prosenttia ja sen kumulatiivinen vaikutus heinäkuuhun 2007 (2003=100) on -1,0 prosenttia. Brysselin vuosi-inflaatio oli samaan aikaan keskimäärin +1,9 prosenttia ja sen kumulatiivinen vaikutus +7,8 prosenttia. Palkkoja ja eläkkeitä mukautettiin vuosittain keskimäärin +1,7 prosentilla, jolloin kumulatiivinen vaikutus oli +6,8 prosenttia. Kumulatiivinen vaikutus esitetään DIAGRAMMISSA 6. Kumulatiivisen yhteisindikaattorin negatiivisuus (-1 %) johti EU:n virkamiesten ostovoiman heikkenemiseen. 2.3. Muita mahdollisuuksia yhteisindikaattorin laskemiseen Yhteisindikaattori olisi mahdollista laskea monin eri tavoin. Eurostatin kokeilemia laskutapoja ovat: - Brysselin ja Luxemburgin arvojen aritmeettinen keskiarvo (sillä perusteella, että näissä sijaitsevat EU:n toimielinten päätoimipaikat) - laskennan perusteena EU25 - laskennan perusteena EU15, euroalue ja muita maaryhmittymiä - BKT-painotusten eri vaihtoehdot - maakohtaisten lukujen painotus väestömäärällä - maakohtaisten lukujen painotus valtionhallinnon palveluksessa olevien virkamiesten määrällä - maakohtaisten lukujen painotus määräenemmistöäänten mukaan. Jos yhteisindikaattori laskettaisiin käyttäen kaikkien jäsenvaltioiden käytettävissä olevia tietoja (eli EU25 Bulgarian ja Romanian aikasarjojen puuttuessa ja poislukien Viro, jonka tiedot puuttuvat), tulos olisi hyvin toisenlainen kuin kahdeksan maan otokseen perustuva tulos. Nelivuotisjakson aritmeettinen keskiarvo olisi -0,3 prosentin sijaan +0,2 prosenttia. Kumulatiivinen vaikutus heinäkuuhun 2007 (2003=100) olisi -1,0 prosentin sijasta +0,8 prosenttia. 2.4. Poikkeaminen rinnastettavuuden yleisperiaatteesta 2.4.1. EU:n sosiaaliturvamaksujen vaikutus Nykyisellä laskentatavalla pyritään seuraamaan kansallisten virkamiesten nettopalkkojen kehitystä, jotta EU:n henkilöstön nettopalkkojen ostovoima voitaisiin pitää samalla tasolla. On tärkeää huomata, että kansallisten virkamiesten nettopalkoissa on jo otettu huomioon jäsenvaltioissa maksettavien eläkemaksujen, sairausvakuutusmaksujen jne. vaikutus. Jos näissä pakollisissa vähennyksissä tapahtuu muutos yhdessä tai useammassa maassa, tämä näkyy nettopalkkojen mitatussa kehityksessä, joka on keskeinen indikaattori EU:n virkamiesten vuotuisten peruspalkkojen mukautuksessa. Jos taas palkansaajien vakuutusturvan laajuudessa tapahtuu muutos, sitä ei oteta huomioon. a) EU:n virkamiesten sosiaaliturvamaksut EU:n virkamiehet maksavat pakollisia sosiaaliturvamaksuja, jotka vähennetään käteen jäävästä palkasta. Näitä ovat eläkemaksut ja sairaus- ja tapaturmavakuutusmaksut. Maksuja korotetaan säännöllisesti ja ne määräytyvät täysin erillään otosmaiden vastaavista maksuista. Tästä johtuen nykyisessä järjestelmässä on tiettyä kahdenkertaista huomioimista. TAULUKOSSA 7 pyritään esittämään määrällisesti, miten rinnastettavuudesta poikkeaminen sosiaaliturvamaksujen erillisen määräytymisen vuoksi vaikuttaa kumulatiivisesti (toukokuun 2004 tilanne = 100). Siinä on vähennetty henkilöstön maksamien eläkemaksujen muutosten vaikutus vuotuisesta mukautuksesta tosiasiallisen yhteisvaikutuksen havaitsemiseksi. Vuosina 2004–2007 tosiasiallinen kumulatiivinen palkkojen mukautus on noin 0,7 prosenttia pienempi kuin julkaistu vuotuinen mukautus johtuen eläkemaksujen muutosten lisävaikutuksesta. b) Vakuutusturvan kattavuus Kansalliset virkamiehet saattavat maksaa monenlaisia sosiaaliturvamaksuja, jotka suojaavat heitä tietyiltä riskeiltä. Vakuutusturvan kattavuus on kussakin jäsenvaltioissa omanlaisensa. Samoin myös EU:n sosiaaliturvajärjestelmä kattaa ainoastaan tietyt riskit. Nämä kattavuuserot ja kaikkien kattavuutta koskevien muutosten vaikutus vaikeuttavat vertailua eikä tätä ongelmaa ole yritetty ratkaista. Tämä tilanne heikentää rinnastettavuutta. Riskien kattamiseksi maksettavien sosiaaliturvamaksujen muutokset jäsenvaltioissa vaikuttavat EU:n henkilöstön palkkoihin. EU:n henkilöstöllä ei kuitenkaan välttämättä ole suojaa samoilta riskeiltä. Muutokset vaikuttavat EU:n palkkoihin alentavasti, jos kansallisten virkamiesten maksuja korotetaan, ja korottavasti, jos kansallisia maksuja alennetaan. 2.4.2. EU:n erityismaksun vaikutus Erityismaksu on ylimääräinen vähennys EU:n virkamiesten palkoista. Tämä on toinen asia, jossa tapahtuu kahdenkertaista huomioimista. TAULUKOSSA 8 pyritään esittämään määrällisesti, miten rinnastettavuudesta poikkeaminen erityismaksun vuoksi vaikuttaa kumulatiivisesti (toukokuun 2004 tilanne = 100). Siinä on vähennetty henkilöstön maksamien erityismaksujen muutosten vaikutus vuotuisesta mukautuksesta tosiasiallisen yhteisvaikutuksen havaitsemiseksi. Vuosina 2004–2007 tosiasiallinen kumulatiivinen palkkojen mukautus on 0,6 prosenttia pienempi kuin julkaistu vuotuinen mukautus johtuen henkilöstön maksaman erityismaksun käyttöönoton ja sen vuotuisten (ja edelleen jatkuvien) muutosten lisävaikutuksesta. 2.4.3. EU:n sosiaaliturvamaksujen ja erityismaksun yhteisvaikutus TAULUKOSSA 9 esitetään, miten eläkemaksujen ja erityismaksun kehitys vuodesta 2004 ovat yhdessä vaikuttaneet vuotuiseen palkkojen mukautukseen. Kumulatiivinen vaikutus esitetään DIAGRAMMISSA 10. Jos palkkojen +6,8 prosentin kumulatiivista muutosta heinäkuusta 2003 (eli vuotuisia mukautuksia aikavälillä 2004–2007) korjataan siten, että otetaan huomioon eläkemaksun ja erityismaksun muutosten kumulatiivinen vaikutus toukokuusta 2004, palkat ovat tosiasiassa nousseet kumulatiivisesti vain +5,4 prosenttia eli 1,3 prosenttia vähemmän kuin korjaamaton luku. Tämä on vähemmän kuin Brysselin kumulatiivinen inflaatio (+7,8 prosenttia) samalla aikavälillä. 2.5. Ongelmia ja niihin sovellettuja tai ehdotettuja ratkaisuja 2.5.1. Tiedon ja metatiedon saatavuus Jäsenvaltioilla saattaa olla joitakin käytännön vaikeuksia toimittaa Eurostatille tarvittavia tietoja. Mittausvaikeuksia voivat aiheuttaa bruttopalkan määrittely oikein, palkkatietojen yhdistäminen oikeaan viiteajanjaksoon, tietojen kerääminen oikeasta viiteryhmästä valtionhallinnossa sekä tietojen toimittaminen Eurostatille. Näitä asioita käsitellään tarkemmin jäljempänä. Tiettyjen bruttopalkan osien mittausvaikeudet ja bruttopalkan määrittely _ Nykyisissä menettelytapaohjeissa todetaan, että kaikki palkan osat, jotka vaikuttavat kansallisten virkamiesten ostovoimaan, on otettava huomioon laskettaessa Eurostatille ilmoitettavia bruttopalkkoja. Peruspalkkojen lisäksi on ilmoitettava kaikki yleiset bonukset ja palkkiot, mukaan luettuina eläkettä kerryttämättömät kertaluontoiset summat, sekä erilaiset lisät (esim. lapsilisä, perhelisät). Mittausteknisistä syistä luontoisetuja ei yleensä oteta huomioon palkan osina. Toisinaan esiintyneitä tulkintavaikeuksia on ratkottu tapaus kerrallaan kahdenvälisesti. Sittemmin on annettu standardoidut menettelytapaohjeet[2], joissa neuvotaan, miten bruttopalkan osia tulkitaan, miten käsitellään epäsäännöllisiä maksuja ja miten viiteryhmä rajataan. Näin tietojen toimittajat tietävät yksityiskohtaisemmin, mitä lähdetietoja niiden on laskettava ja toimitettava Eurostatille, ja loppukäyttäjillä on tarkempi käsitys Eurostatin tuottamista indikaattoreista. 2.5.2. Henkilöstösääntöjen tulkinta Sääntömääräisten maksujen muuttuminen vapaaehtoisiksi Kysymys siitä, miten käsitellään joidenkin maksujen muuttumista sääntömääräisestä vapaaehtoisiksi, nousi esiin vuonna 2006, kun yksi jäsenvaltio ilmoitti edellistä vuotta koskevat tiedot kahdella eri tavalla. Kyseisen jäsenvaltion mukaan molempia edellisen vuoden tietoja tarvittiin, koska sairausvakuutusjärjestelmä oli muuttunut: osa aiemmin pakollisista maksuista oli muuttunut vapaaehtoisiksi ja virkamiehet saivat valita kolmesta erilaisesta paketista. Jäsenvaltion mukaan keskihintainen paketti olisi pitänyt katsoa sääntömääräiseksi. Komissio kuitenkin katsoi, että sääntömääräisenä olisi pidettävä edullisinta pakettia, koska lakisääteiset vaatimukset täyttyivät sen avulla ja muiden pakettien valinta oli virkamiehille vapaaehtoista. Tämä tulkinta sai neuvoston oikeudellisen yksikön tuen, sillä se totesi komission ehdotuksen olevan henkilöstösääntöjen asianomaisten säännösten mukainen ja jäsenvaltion vaatimuksen johtavan useisiin erityisvaraumiin, jotka oikeudellinen yksikkö kirjasi lausuntoonsa. Koska asiasta oli eriäviä näkemyksiä neuvoston henkilöstösääntötyöryhmässä, työryhmä pyysi komissiota tutkimaan asiaa yhteisymmärryksen saavuttamiseksi henkilöstösääntöjen 65 artiklaa käsittelevässä työryhmässä. Komissio ehdotti 65 artiklaa käsittelevässä työryhmässä tekstiä, jolla enemmistö työryhmän jäsenistä vahvisti yhteisymmärryksensä. Teksti sisällytettiin työryhmän maaliskuussa 2008 hyväksymään menetelmäkäsikirjaan[3]: - Sosiaaliturvajärjestelmän tai verotusjärjestelmän muutosta ei katsota palkkataulukon muutokseksi. Muutokset vuoden t-1 ja vuoden t välillä otetaan huomioon laskettaessa meneillään olevan vuoden indikaattoria. - Jos sääntömääräiset vähennykset kasvavat tai aletaan soveltaa uusia vähennyksiä, tämä näkyy erityisindikaattorin laskennassa käytettyjen nettopalkkojen laskuna. Jos sääntömääräiset vähennykset pienenevät tai niitä lakataan soveltamasta, tämä näkyy nettopalkkojen kasvuna. - Jos vapaaehtoisesta sosiaaliturvamaksusta tulee sääntömääräinen vähennys, tämä otetaan huomioon laskemalla nettopalkkoja. Jos sääntömääräisestä vähennyksestä tulee vapaaehtoinen, sitä ei enää oteta huomioon. Jos virkamiehille tulee mahdollisuus valita erilaisista paketeista, sääntömääräiseksi katsotaan edullisin paketti, joka mahdollistaa voimassa olevan lainsäädännön edellyttämän vähimmäistason. 2.5.3. Palkkataulukon muutokset Palkkataulukon muutos ei sinänsä välttämättä vaikuta palveluksessa olevan henkilöstön palkkoihin. Jotkin palkkaluokat poistuvat käytöstä, uusia otetaan käyttöön ja palveluksessa oleva henkilöstö luokitellaan uudestaan. Sosiaaliturvajärjestelmän tai verotusjärjestelmän muutosta ei katsota palkkataulukon muutokseksi. Tällaiset mittavat muutokset ovat harvinaisia. Niistä seuraa kuitenkin käytännön ongelma: miten verrataan ajankohtana t käytettävissä olevia tietoja ajankohtaan t-1 ja osoitetaan aikavälillä tapahtunut kehitys? Tämän ongelman ratkaisemiseksi 65 artiklaa käsittelevälle työryhmälle ehdotettiin käytännön ratkaisua, joka otettiin mukaan menetelmäkäsikirjaan[4]. Muiden tekijöiden pysyessä muuttumattomina keskeinen periaate on se, että työntekijöiden määrä ja koko palkkasumma pysyvät samoina juuri ennen muutosta ja heti muutoksen jälkeen. 2.5.4. Otokset, joiden kattavuus alle 100 prosenttia Kustakin tehtäväryhmästä (hallintovirkamiehet, avustajat) valittujen palkkaluokkien on oltava edustavia (modaalinen arvo) ja katettava vähintään 75 prosenttia todellisista työntekijämääristä. Käytännössä useimmat maat toimittavat tiedot, jotka kattavat koko kyseisen henkilöstön. Ongelma saattaa syntyä, jos otoksen kokoonpanoa ehdotetaan muutettavan, koska tämä voi vaikuttaa ajankohdan t painotettuun keskipalkkaan ja sen vertaamiseen ajankohtaan t-1. Ongelman ratkaisemiseksi 65 artiklaa käsittelevälle työryhmälle ehdotettiin käytännön ratkaisua, joka otettiin mukaan menetelmäkäsikirjaan[5]. Tietyllä henkilöstömäärän ja palkkojen jakaumalla voitaisiin valita alun perin eri otoksia, jotka täyttäisivät sen vaatimuksen, että otoksen on katettava vähintään 75 prosenttia työntekijöistä. Jos palkkaluokkaotosta muutetaan 12 kuukautta myöhemmin (esimerkiksi merkittävien henkilöstönvaihdosten takia), tämä johtaa loogisesti siihen päätelmään, että jos on päätetty käyttää alle 100 prosenttia kattavaa otosta, joka on valittu edustavasti, otos olisi säilytettävä muuttumattomana myöhempiä vertailuja varten. Kaikista otoksen muuttamista koskevista aikeista olisi ilmoitettava ennakkoon ja niistä pitäisi päättää ainoastaan Eurostatin kuulemisen jälkeen. 2.5.5. Lukujen korjaaminen jälkikäteen Jäsenvaltio tai Eurostat saattaa joskus havaita virheen jossain vaiheessa prosessia. Virheistä on ilmoitettava virallisesti (Eurostatin jäsenvaltiolle tai päinvastoin). Tämä johtaa talousarviota koskeviin ja hallinnollisiin kysymyksiin siitä, miten tällaisiin korjauksiin suhtaudutaan takautuvasti. Henkilöstösäännöissä ei säädetä määräajasta, jonka jälkeen havaittuja virheitä ei otettaisi huomioon takautuvassa palkkojen mukautuksessa. Tammikuussa 2005 tehtiin kuitenkin herrasmiessopimus käytännön hallinnollisen ja taloudellisen taakan rajaamiseksi, ja tämä järjestely on nyt mukana menetelmäkäsikirjassa[6]. Tämän toimintatavan mukaan tarkistuksia tehdään seuraavasti: - Jos virhe havaitaan ennen kuin neuvosto on antanut asetuksen, Eurostatin kertomusta tarkistetaan ja neuvostolle toimitetaan uusi asetusluonnos. - Asetuksen antamisen jälkeen mukautuksen tarkistus (joka voi johtaa takautuvaan korjaukseen) on mahdollista käynnistää kuuden kuukauden ajan. - Tämän kuuden kuukauden ajanjakson jälkeen vuoden t tiedot katsotaan lopullisiksi. 2.5.6. Useita tietosarjoja samalle vuodelle Neuvostolle esitettiin marraskuussa 2006 kielteinen oikeudellinen lausunto useamman kuin yhden tietosarjan olemassaolosta tiettyä vuotta kohti. Jos jonkin vuoden tietosarja havaitaan virheelliseksi, sen korjaamiseksi pitäisi olla virallinen menettely. Neuvoston oikeudellinen yksikkö[7] esitti lausunnossaan useita tärkeitä selvennyksiä: - Kun Eurostat laskee mukauttamista varten eritysindikaattorit, ainoat huomioon otettavat edellisen vuoden tiedot ovat tiedot, joita käytettiin mukautuksen laskemiseen kyseisenä vuonna. - Tiettyä vuotta koskevia tilastotietoja on asianmukaisesti perustelluista syistä mahdollista muuttaa, mutta tämä edellyttää sovellettavan menettelyn mukaista korjausta niihin tuloksiin, joiden laskemiseen kyseisiä tietoja käytettiin, eli virkamiesten palkkojen edellisen vuoden mukautusta koskevan asetuksen muuttamista. - Jos sääntömääräisistä vähennyksistä tulee vapaaehtoisia, neuvosto ei voi ottaa näitä tietoja huomioon ikään kuin vähennykset olisivat pakollisia. 3. BRYSSELIN KANSAINVÄLINEN INDEKSI Brysselin kansainvälisellä indeksillä (BII) mitataan kuluttajahintojen inflaatiota Brysselissä. Se on Laspeyresin hintaindeksi, joka lasketaan osaindeksien painotettuna keskiarvona käyttäen Brysselin EU-virkamiesten perheiden taloustutkimuksen kulutusmalleja. DIAGRAMMISSA 11 esitetään BII:n aikasarja (vuotuinen kasvu kesäkuusta kesäkuuhun edelliseen vuoteen verrattuna) sekä vastaavat tiedot Belgian yhdenmukaistetusta kuluttajahintaindeksistä (YKHI). Erot niiden kehityksessä johtuvat erilaisten indeksilähteiden käytöstä tiettyjen perusnimikkeiden osalta ja eri painotusten käytöstä tietojen yhdistämisessä. BII oli vuosina 2004–2007 keskimäärin 101,9. Koko ajanjakson kumulatiivinen indeksi kesäkuuhun 2007 saakka (kesäkuu 2003 = 100) on 107,8. Sen sijaan keskimääräinen YKHI oli Belgiassa samalla ajanjaksolla 102,2 ja kumulatiivinen indeksi koko ajanjaksolla 109,1. 4. KORJAUSKERTOIMET Brysselin ja Luxemburgin ulkopuolella palvelevien virkamiesten palkat ilmoitetaan euroina ja niitä mukautetaan asemapaikan korjauskertoimella, joka voi olla suurempi, pienempi tai yhtä suuri kuin 100 prosenttia. Korjauskertoimet ovat matemaattisia muuttujia, joita sovelletaan euroina ilmaistuun rahamäärään (esim. palkka Brysselissä) yhdessä euron virallisen valuuttakurssin kanssa (esim. tietyn asemapaikan mukaan) ja jotka ilmaisevat hintapariteettia eli tilastollista arvoa, joka heijastaa elinkustannusten eroa (esim. asemapaikan ja Brysselin välillä). Hintapariteetti on keskimääräinen hintasuhde. Niinpä se kuvastaa sitä kansallisen valuutan määrää tietyssä paikassa, joka tarvitaan samanlaisen tavara- ja palvelukorin ostamiseen, jonka Brysselissä saa yhdellä eurolla. 4.1. Korjauskertoimien kehitys TAULUKOSSA 12 esitetään yksittäisten asemapaikkojen korjauskerroinluvut vuosilta 2003–2007. Taulukosta käy ilmi, että eri paikkojen korjauskertoimet ovat noudattaneet ajanjakson aikana eri kehityssuuntia. Kertoimet ovat laskeneet kymmenessä paikassa ja nousseet 20 paikassa. Näitä tietoja on tulkittava varovaisesti, koska lukujen taustalla olevat hintapariteetit on muotoiltu siten, että ne antavat luotettavan arvion spatiaalisista eroista kunakin ajankohtana sen sijaan että ne kuvaisivat aikasarjan kehitystä. Joitakin huomioita voidaan kuitenkin tehdä. Henkilöstömääriltään suurimmat toimipaikat ovat Bryssel ja Luxemburg. Henkilöstömäärän mukaan järjestettyinä seuraavaksi suurimpia toimipaikkoja, joihin korjauskertoimet vaikuttavat, ovat Varese (IT) (2,5 %), Alicante (ES) (1,6 %), Karlsruhe/Frankfurt (DE) (1,2 %), Dublin (IE) (0,7 %) ja Haag (NL) (0,6 %). 4.2. Ongelmia ja niihin sovellettuja tai ehdotettuja ratkaisuja 4.2.1. Vankkapohjaisten kuluttajamenopainotusten muodostaminen (pieni populaatio) Kulutusmenorakenteen vertailu kansallisen väestön ja EU:n virkamiesten välillä on toistuvasti osoittanut, että ulkomaisen henkilöstön kulutustottumukset ovat selvästi erilaiset. Tämän vuoksi ei ole asianmukaista käyttää kansallisia lukuja hintapariteettien aggregoinnissa yleisarvon laskemiseksi. Sen sijaan tiedot olisi kerättävä EU:n virkamiehiltä eri toimipaikoissa. Kuluttajamenopainotukset saadaan perheiden taloustutkimuksesta, joka suoritetaan säännöllisin väliajoin (5–7 vuoden välein). Vaikka kohdepopulaatiot ja otokset ovat selvästi pienemmät, vastausprosentti on verrattavissa kansallisella tasolla suoritettaviin perheiden taloustutkimuksiin. 4.2.2. Vankkapohjaisten tutkimuspariteettien muodostaminen Euroopan vertailuohjelman hintatietoja pidetään luotettavina. Tarkastelu, jossa määritellään monenvälisten ostovoimapariteettien laskemiseen soveltuvat tiedot, keskittyy kuitenkin vain tähän päämäärään eikä tietojen soveltuvuuteen kahdenvälisten ostovoimapariteettien määrittelyyn Brysselin kanssa. Perustana käytettäviä tietoja on tästä syystä aiheellista oikaista, jotta kahdenvälisten pariteettien laatua voitaisiin parantaa. 4.2.3. Laajentuminen (hintatason kehitys EU:n uusissa jäsenvaltioissa) TAULUKOSTA 12 käy selvästi ilmi, että tiettyjen, etenkin tietyissä uusissa jäsenvaltioissa sijaitsevien asemapaikkojen hintatason näkyvä kehitys suhteessa Brysseliin on ollut erityisen merkittävää. Yleisiä syitä tähän käsitellään Eurostatin vuosikertomuksessa. DIAGRAMMISSA 13 esitetään yleinen ostovoimapariteetin kehitys uusissa jäsenvaltioissa ajanjaksolla 2004–2007 (2003=100). Tästä diagrammista käy ilmi, että yleispariteetti on laskenut vuosina 2003–2007 15–25 prosenttia Tšekissä ja Slovakiassa ja 5–10 prosenttia Liettuassa ja Puolassa sekä kaikkiaan alle 5 prosenttia Maltassa. Pariteetin kehitys on sen sijaan ollut positiivista Virossa, Kyproksessa, Unkarissa ja ylittänyt 5 prosenttia Sloveniassa ja Latviassa. 4.2.4. Loppukäyttäjien väärinkäsitykset Korjauskertoimien julkistaminen heinäkuussa 2007 aiheutti poikkeuksellisen paljon tiedusteluja, jotka koskivat asemapaikkoja tietyissä uusissa jäsenvaltioissa, Varesessa (Italiassa) ja Espanjassa. Henkilöstön edustajat Luxemburgissa ovat myös esittäneet kysymyksiä elinkustannusten erosta Brysseliin. Menetelmää jouduttiin vuonna 2007 selventämään ja selittämään erityisen paljon sekä henkilöstön edustajille (työnantaja- ja työntekijäpuolen vuoropuhelussa) sekä runsaassa kirjeenvaihdossa lähetystöjen kanssa, joita varten oli kehitetty standardoitu esitystapa. 4.3. Tasoitustekniikat (esim. liukuva keskiarvo) Tietosarjojen kehityssuuntien tulkinnan helpottamiseksi analyytikot soveltavat usein erilaisia tasoitustekniikoita, joilla pyritään vähentämään tai poistamaan tietojen epävakautta. Liukuva keskiarvo on eräs yksinkertainen tasoitustekniikka, jolla säännöllisin väliajoin kerätyt tiedot vakiinnutetaan pitemmiksi aikayksiköiksi esimerkiksi useamman vuoden tietojen keskiarvona. Mitä useampi vuosi keskiarvoon sisällytetään, sitä tasaisempi sarja saadaan. Liukuvan keskiarvon käytössä tietosarjojen tasoittamiseen on kuitenkin haittansa: koska laskelmat perustuvat historialliseen tietoon, muuttujan ajankohtaisuutta menetetään. Lisäksi liukuvan keskiarvon soveltaminen voi aiheuttaa eroja ostovoiman tasapuolisuudessa eri asemapaikoissa. Muiden tekniikoiden käyttömahdollisuutta selvitetään 64 artiklaa käsittelevässä työryhmässä. 5. PALKKOJEN JA ELÄKKEIDEN MUKAUTTAMISMENETELMÄN TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Mukauttamismenetelmä on täyttänyt tehtävänsä, koska EU:n virkamiesten palkat ovat seuranneet kansallisten virkamiesten reaalipalkkojen nousua. Mukauttamismenetelmän tulokset | EU-virkamiesten peruspalkat (ja eläkkeet) | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | Korotus käypään hintaan | 0,7 % | 2,2 % | 2,3 % | 1,4 % | Brysselin kansainvälinen indeksi | 1,9 % | 2,2 % | 2,1 % | 1,4 % | Peruspalkan reaalikorotus | -1,2 % | 0,0 % | 0,2 % | 0,0 % | Kumulatiivinen reaalikasvu | -1,2 % | -1,2 % | -1,0 % | -1,0 % | EU-virkamiesten/EU8-maiden kansallisten virkamiesten ero | Reaalikasvu | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | EU-virkamiesten peruspalkat | -1,2 % | 0,0 % | 0,2 % | 0,0 % | Kansallisten virkamiesten nettopalkat (EU8 keskiarvo) | -1,2 % | 0,0 % | 0,2 % | 0,0 % | EU-virkamiesten/EU8-maiden kansallisten virkamiesten ero | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | EU-virkamiehet/EU8 kumulatiivinen ero | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | 0,0 % | Kun huomioon otetaan eläkemaksujen ja erityismaksun muutokset, EU-virkamiesten palkkojen reaalikasvu on ollut vähäisempää kuin kansallisten virkamiesten. Palkkojen nettokorotukset ottaen huomioon erityismaksun ja eläkemaksun | EU-virkamiesten nettopalkat | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | Peruspalkan reaalikorotus | -1,20 % | 0,00 % | 0,20 % | 0,00 % | Erityismaksun muutosten nettovaikutus | -0,2 % | -0,2 % | -0,2 % | Eläkemaksun muutosten nettovaikutus | -0,35 % | -0,35 % | Palkkojen reaalinettokasvu | -1,55 % | -0,55 % | 0,0 % | -0,2 % | Kumulatiivinen palkkojen reaalinettokasvu | -1,5 % | -2,1 % | -2,1 % | -2,3 % | EU-virkamiesten/EU8-maiden kansallisten virkamiesten nettopalkkaero | Palkkojen reaalinettokasvu | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | EU-virkamiesten nettopalkat | -1,55 % | -0,55 % | 0,0 % | -0,2 % | Kansallisten virkamiesten nettopalkat (EU8 keskiarvo) | -1,2 % | 0,0 % | 0,2 % | 0,0 % | EU-virkamiesten/EU8-maiden kansallisten virkamiesten ero | -0,35 % | -0,55 % | -0,2 % | -0,2 % | EU-virkamiehet/EU8 kumulatiivinen ero | -0,3 % | -0,9 % | -1,1 % | -1,3 % | Hallintomenojen odotettu kehitys, johon vaikuttavat voimakkaasti palkka- ja eläkemenot, on rahoituskehyksen mukainen. Otsakkeen 5 rahoitussuunnitelma taulukkona(vuoden 2009 alustavan talousarvioesityksen niteestä V) miljoonaa euroa, nykyhintoina | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Komissio ilman eläkkeitä | 3 441 | 3 553 | 3 709 | 3 822 | 3 934 | 4 045 | 4 164 | Eläkkeet | 960 | 1 055 | 1 135 | 1 220 | 1 312 | 1 410 | 1 516 | Muut toimielimet (ilman eläkkeitä) | 2 577 | 2 674 | 2 803 | 2 972 | 3 083 | 3 214 | 3 346 | Otsake 5 yhteensä* | 6 978 | 7 282 | 7 648 | 8 014 | 8 328 | 8 669 | 9 025 | Otsakkeen 5 yläraja alaviitteen kanssa** | 7 115 | 7 457 | 7 777 | 8 088 | 8 415 | 8 755 | 9 181 | Otsakkeen 5 odotettu marginaali | 137 | 175 | 129 | 74 | 87 | 86 | 156 | * Yhteismäärän ja summan ero johtuu pyöristämisestä. ** Otsakkeen 5 enimmäismäärään sisältyy henkilöstön osuus eläkejärjestelmästä. | 6. PÄÄTELMÄT Henkilöstösäännöissä vahvistettu palkkajärjestelmä takaa yhteisön virkamiehille tasapuolisen ostovoiman ottaen huomioon heidän perhetilanteensa ja elinkustannukset asemapaikassa. Vuoden 2004 mukautusmenetelmä on neuvoston, yhteisön toimielinten hallinnon ja toimielinten henkilöstön neuvottelujen tulosta. Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2004 31 päivään joulukuuta 2012 ja se on tuottanut seuraavia tuloksia: 1. Kahdeksan viitejäsenvaltion kansallisten virkamiesten palkkojen ostovoima on vähentynyt vuodesta 2004 (kumulatiivinen yhteisindikaattori ajanjaksolla 2004–2007 on -1,0 prosenttia). 2. Luvut olisivat vaihtoehtoisiin maaryhmittymiin, painotuksiin tai palkan määrittelyihin perustuvia tietoja käyttämällä toisenlaisia. Esimerkiksi vastaava EU25-maiden kumulatiivinen yhteisindikaattori olisi vuosilta 2004–2007 +0,8 prosenttia. 3. Menetelmään sisältyvä rinnastettavuuden periaate on automaattisesti siirtänyt tämän vähennyksen (-1,0 prosenttia) yhteisön virkamiesten nettopalkkoihin. 4. Lisäksi eläkemaksun kasvu ja muutokset erityismaksussa ovat vähentäneet ostovoimaa (-1,3 prosenttia). 5. Näiden yhteisvaikutuksena yhteisön virkamiesten ostovoima on laskenut (-2,3 prosenttia neljässä vuodessa). 6. Liitteen XI vaikutus talousarvioon ajanjaksolla 2004–2007 oli 1 prosentin reaalivähennys palkka- ja eläkemenoissa. 7. Ainoastaan mukautusmenetelmän automaattisuudella on vältetty vuotuisiin neuvotteluihin liittyvät konfliktit. 8. Yhteisön virkamiesten palkat ovat mukailleet taloudellisia ja sosiaalisia muutoksia, mutta niiden ostovoima on vähentynyt voimakkaammin kuin kansallisten virkamiesten palkkojen ostovoima. 9. Eurostat on havainnut menetelmässä useita ongelmia. Niitä on kuitenkin käsitelty tai niitä käsitellään 64 ja 65 artiklaa käsittelevissä työryhmissä eivätkä ne tämän vuoksi edellytä muutoksia henkilöstösääntöihin. 10. Erityisindikaattorin laskennassa tällä hetkellä käytetyn otoksen osuus koko EU:n BKT:stä on pienentynyt ajanjaksolla 2004–2007 ja lähestyy nyt 75:ttä prosenttia. Otoksen korjaamiseen ei ole välitöntä tarvetta. Komissio voi kuitenkin harkita otoksen korjaamista lähivuosina. Edellä esitetyistä syistä komissio katsoo, että mukautusmenetelmä on saavuttanut tavoitteensa ja se toimii liitteessä XI vahvistettujen periaatteiden mukaisesti, joskin menetelmää voidaan parantaa toimilla, jotka eivät edellytä liitteen XI välitöntä muuttamista. Näin ollen komissio katsoo, että henkilöstösääntöjen muuttaminen ei ole tarpeen. LIITE TAULUKKO 1 [pic] TAULUKKO 2 [pic] TAULUKKO 3 [pic] DIAGRAMMI 4 [pic] TAULUKKO 5 [pic] DIAGRAMMI 6 [pic] TAULUKKO 7 [pic] TAULUKKO 8 [pic] TAULUKKO 9 [pic] DIAGRAMMI 10 [pic] DIAGRAMMI 11 [pic] TAULUKKO 12 [pic] Yhdenmukaisesti tätä kertomusta varten lasketut EUR12-maiden luvut 1.7.2003. DIAGRAMMI 13 [pic] [1] Palkkojen automaattista mukautusta sovelletaan ainoastaan neuvoston, komission ja henkilöstön edustajien sopimana ajanjaksona (1 päivästä heinäkuuta 2004 31 päivään joulukuuta 2012). Samaan aikaan sovelletaan erityismaksua. [2] Ks. 65 artiklaa käsittelevän työryhmän maaliskuussa 2008 hyväksymän menetelmäkäsikirjan ( Calculation of specific indicators in accordance with Article 65 of the EU Staff Regulations ) lisäys 3. [3] Ibid. lisäys 4, osa 4. [4] Ibid. lisäys 4, osa 4. [5] Ibid. lisäys 4, osa 3. [6] Ibid. 9. jakson teksti. [7] Marraskuun 30 päivänä 2006 annettu neuvoston oikeudellisen yksikön lausunto N:o 15190/06 STAT 38 FIN 556, 10, 11 ja 12 kohta.