1.ONGELMAN MÄÄRITTELY

Erityisravinnoksi tarkoitetut elintarvikkeet eli erityisruokavaliovalmisteet poikkeavat tavanomaiseen kulutukseen tarkoitetuista elintarvikkeista. Ne ovat erityisesti valmistettuja tuotteita, joiden on tarkoitus täyttää väestön erityisryhmien erityiset ravitsemukselliset vaatimukset, esimerkkeinä imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetut elintarvikkeet, lääkinnällisiin tarkoituksiin tarkoitetut elintarvikkeet, painonpudotukseen tarkoitetut elintarvikkeet ja gluteiinittomat elintarvikkeet. Erityisruokavaliovalmisteista annettua lainsäädäntöä on pantu täytäntöön vuodesta 1977 lähtien tavaroiden vapaan liikkuvuuden varmistamiseksi ja epätasa-arvoisten kilpailuolosuhteiden ehkäisemiseksi.

Tämä lainsäädäntö koostuu puitedirektiivistä ja tiettyjä elintarvikeryhmiä varten hyväksytyistä erityistoimenpiteistä:

- äidinmaidonkorvikkeet ja vieroitusvalmisteet

- imeväisille ja pikkulapsille tarkoitetut viljapohjaiset valmisruoat ja muut lastenruoat

- laihdutukseen tarkoitetut vähäenergiaiset elintarvikkeet

- ruokavaliovalmisteet erityisiin lääkinnällisiin tarkoituksiin

- gluteenille intoleranteille henkilöille tarkoitetut elintarvikkeet (gluteenittomat elintarvikkeet).

Koska elintarvikkeiden alalla on viime vuosikymmeninä tapahtunut monipuolistumista ja erikoistumista, alalla on annettu uutta lainsäädäntöä. Tässä yhteydessä erityistä merkitystä on ravintolisiä, vitamiineilla ja kivennäisaineilla täydennettyjä elintarvikkeita sekä ravitsemus- ja terveysväitteitä koskevalla lainsäädännöllä.

Jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa käydyissä keskusteluissa on noussut esiin vaikeuksia, jotka liittyvät erityisruokavaliovalmisteita koskevan lainsäädännön täytäntöönpanoon ja sen ja tuoreemman lainsäädännön väliseen suhteeseen. Näistä ongelmista tärkeimmät liittyvät seuraaviin näkökohtiin.

Erityisruokavaliovalmiste vai tavanomainen elintarvike

Elintarvikkeiden kehittyessä ja niiden markkinoinnin kohdistuessa yhä enemmän tiettyihin kuluttajaryhmiin (esimerkkeinä lapsille tarkoitetut täydennetyt elintarvikkeet, raskaana oleville naisille tarkoitetut ravintolisät sekä immuunijärjestelmän kohentamiseen tarkoitetut täydennetyt elintarvikkeet) voidaan väittää, että monet markkinoilla nykyään olevista tuotteista on kehitetty tai tarkoitettu tietylle väestöryhmälle, jolla on erityisiä ravitsemuksellisia tarpeita. Toisinaan on yhä vaikeampaa erottaa toisistaan yleisesti koko väestölle tarkoitetut tavanomaiset elintarvikkeet ja väestön erityisryhmälle tarkoitetut erityisruokavaliovalmisteet.

Erityisruokavaliovalmisteeksi soveltuvuutta koskeva maininta vai väite – näiden kahden vuorovaikutuksen ymmärtäminen

Kun puitelainsäädäntö hyväksyttiin joulukuussa 1976, erityisruokavaliovalmisteiden merkintöihin pakollisesti kuuluvan erityisruokavaliovalmisteeksi soveltuvuutta koskevan maininnan oli tarkoitus olla soveltamisalaltaan laaja, eikä sitä ollut rajattu määrättyyn tietoon. Ravitsemus- ja terveysväitteistä vuonna 2006 annettu asetus kattaa kaikki elintarvikkeista esitetyt maininnat tai toteamukset, joilla viitataan elintarvikkeen ravitsemukselliseen ja/tai terveyshyötyyn. Näiden kahden säädöksen rajat eivät enää ole selkeät. Nykyään niissä tapauksissa, joissa sääntöjä ei ole erikseen annettu jossakin säädöksessä, erityisruokavaliovalmisteeksi soveltuvuutta koskeva toteamus – jota väitteistä annettu asetus on rapauttanut – rajoittuu sen väestöryhmän mainitsemiseen, jolle kyseinen elintarvike on tarkoitettu.

Lainsäädännön katvealueiden hyväksikäyttö

Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet , että jotkin toimijat käyttävät erityisruokavaliovalmisteita koskevaa lainsäädäntöä kiertääkseen sitä myöhemmässä lainsäädännössä annettuja sääntöjä. Tämä vääristää erityisravinnoksi tarkoitettujen elintarvikkeiden käsitteen ja johtaa joissakin tapauksissa sekaannukseen siitä, miten sitä olisi sovellettava.

Jotkin toimijat näyttävät ilmoittavan erityisruokavaliovalmisteita koskevan lainsäädännön nojalla ”tavanomaisia” elintarvikkeita voidakseen hyödyntää mainintaa, jonka mukaan kyseinen elintarvike soveltuu erityisruokavaliovalmisteeksi (pakollista erityisruokavaliovalmisteita koskevan lainsäädännön mukaisesti), sen sijaan, että käyttäisivät vastaavaa väitettä, ja välttävät näin väitteistä annetussa lainsäädännössä asetetut vaatimukset (EU:n ennakkohyväksyntä ja tieteellinen arviointi). Tämä mahdollisuus vääristää markkinoita ja johtaa elintarvikealan toimijoiden epätasapuolisiin toimintaedellytyksiin ja vilpilliseen kilpailuun, koska jotkin yritykset voivat saada kilpailijaansa nähden kohtuutonta etua käyttämällä erityisruokavaliovalmisteeksi soveltuvuutta koskevaa mainintaa sen sijaan, että hankkisivat samalle väitteelle hyväksynnän. Tämä pätee erityisesti sellaisiin mahdollisiin erityisruokavaliovalmisteisiin, joihin sovelletaan ilmoitusmenettelyä tai joista ei ole vahvistettu mitään erityisiä sääntöjä.

Konkreettisia esimerkkejä vääristymistä

jäsenvaltioiden ja yritysten välillä