Järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskeva toimintasuunnitelma (neuvoston hyväksymä 28 päivänä huhtikuuta 1997)



Virallinen lehti nro C 251 , 15/08/1997 s. 0001 - 0016



JÄRJESTÄYTYNEEN RIKOLLISUUDEN TORJUNTAA KOSKEVA TOIMINTASUUNNITELMA (neuvoston hyväksymä 28 päivänä huhtikuuta 1997) (97/C 251/01) I OSA JOHDANTO I luku Tausta 1. Järjestäytyneestä rikollisuudesta on yhä suuremmassa määrin muodostumassa uhka yhteiskunnalle sellaisena kuin tunnemme ja haluamme säilyttää sen. Rikollisessa toiminnassa ei enää ole kyse ainoastaan alalla toimivista yksilöistä, vaan järjestöistä, jotka tunkeutuvat koko yhteiskunnan eri rakenteisiin. Rikollisuus järjestäytyy entistä enemmän yli kansallisten rajojen ja käyttää myös hyväkseen tavaroiden, pääomien, palvelujen ja ihmisten vapaata liikkuvuutta. Internetin ja elektronisen pankkitoiminnan kaltaiset teknologiset keksinnöt osoittautuvat erittäin sopiviksi välineiksi joko rikosten tekemiseen tai niistä saatavien voittojen siirtämiseen näennäisesti lailliseen toimintaan. Petokset ja lahjonta saavat valtavia mittasuhteita, ja niillä petetään sekä kansalaisia että yhteiskunnallisia elimiä. Sitä vastoin tehokkaat keinot tämän rikollisen toiminnan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi kehittyvät hyvin hitaasti, lähes aina askeleen jäljessä. Jos Euroopasta halutaan kehittää vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden alue, sen on järjestäydyttävä paremmin ja vastattava edessään olevaan haasteeseen sekä strategisin että taktisin keinoin. Tämä edellyttää korkeimman tason poliittista sitoutumista. 2. Dublinissa 13 ja 14 päivänä joulukuuta 1996 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti ehdotonta päättäväisyyttään torjua järjestäytynyttä rikollisuutta ja painotti sitä, että unionilla olisi oltava johdonmukainen ja koordinoitu lähestymistapa. Eurooppa-neuvosto päätti perustaa korkean tason työryhmän, jonka tehtävänä olisi laatia kattava toimintasuunnitelma yksityiskohtaisine suosituksineen ja toimien toteuttamista koskevine realistisine aikatauluineen. Työryhmää pyydettiin tarkastelemaan kaikkia järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan liittyviä seikkoja ja sovittiin, että se toimittaisi kaikki perussopimuksen muutosta edellyttävät asiat ratkaistavaksi hallitusten välisessä konferenssissa (HVK), joka käsittelee perussopimukseen tältä osin tehtäviä muutoksia ensisijaisina. Työryhmän olisi saatava työnsä päätökseen vuoden 1997 maalis- tai huhtikuuhun mennessä (1). Korkean tason työryhmän puheenjohtajan hallitusten välisen konferenssin puheenjohtajalle lähettämä kirje, joka sisältää tämän tarkastelun tulokset, on tämän selvityksen liitteenä. 3. Korkean tason työryhmä on pitänyt kuusi kokousta toimeksiantonsa mukaisesti. Sen aikaansaamien tulosten pohjalta on laadittu 15 poliittista suuntaviivaa ja 30 erityissuositusta sekä ehdotus aikatauluksi ja esitys siitä, kuka mahdollisesti vastaisi kunkin suosituksen täytäntöönpanosta. Nämä esitetään tämän selvityksen III osassa olevassa yksityiskohtaisessa toimintasuunnitelmassa. 4. Esittäessään tämän toimintasuunnitelman valtion- tai hallitusten päämiehille korkean tason työryhmä korostaa olevansa vakuuttunut siitä, että järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunta edellyttää jatkuvia ponnisteluja. Torjuntatoimien on oltava tiukkoja mutta niissä olisi aina käytettävä laillisia keinoja ja kunnioitettava täysin oikeusvaltion periaatteita, demokratiaa ja ihmisoikeuksia unohtamatta sitä tosiasiaa, että kyseisten arvojen suojelu on järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan perimmäinen tarkoitus. II luku Korkean tason työryhmän yleinen lähestymistapa 5. Valtion- tai hallitusten päämiehet pitävät järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa mitä kiireellisimpänä ja poliittisesti tärkeänä asiana, mikä käy ilmi Dublinin Eurooppa-neuvoston päätelmistä, ja tämän huomioon ottaen työryhmän lähestymistapa perustuu seuraaviin seikkoihin: a) Olisi otettava täysin huomioon jäsenvaltioissa, itse Euroopan unionissa ja lukuisilla kansainvälisillä foorumeilla tältä osin jo tehty työ. Tämä on erityisen tärkeää, koska monet Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat mukana eräillä tärkeimmillä näistä kansainvälisistä foorumeista, joista mainittakoon muun muassa P8-ryhmä ja Visbyn ryhmä. Tämä merkitsee myös toimimista läheisessä yhteistyössä unionin jäseniksi pyrkivien maiden ja unionin transatlanttisten yhteistyökumppaneiden kanssa, muiden maiden kuten Venäjän ja Ukrainan kanssa sekä tärkeimpien järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan aktiivisesti osallistuvien kansainvälisten toimijoiden kanssa (Interpol, Yhdistyneiden Kansakuntien elimistä esimerkiksi Yhdistyneiden Kansakuntien kansainvälinen huumevalvontaohjelma (UNDCP) sekä rikoksentorjunnan ja rikosoikeuden toimikunta, Euroopan neuvosto, rahoitusalan rahanpesutyöryhmä (FATF) jne.). b) Työryhmän suosituksissa olisi kuitenkin keskityttävä Euroopan unionin erityisiin vahvoihin puoliin ja tavoitteisiin sellaisinaan, siten kuin ne on esitetty sopimuksessa. Näin jäsenvaltioilla on käytettävissään joukko välineitä, voimavaroja (talousarvioon merkityt varat mukaan lukien), toimielimiä ja yhteisiä sitoumuksia, jollaisia ei ole millään muulla tämän suuruusluokan ongelmaan ratkaisua hakevalla valtioryhmittymällä. c) Olisi pyrittävä sopivaan tasapainoon toisaalta käytännön yhteistyön ja toisaalta lainsäädännön lähentämisen tai yhdenmukaistamisen kautta tapahtuvan toiminnan välillä. Tarkasteltavaksi jää edelleen, missä määrin unionin pitkän aikavälin tavoitteena olisi oltava lainsäädännön lähentäminen tai yhdenmukaistaminen. Työryhmän pyrkimyksenä on toistaiseksi ollut lainsäädännön lähentäminen tai yhdenmukaistaminen siinä määrin kuin käytännön yhteistyön mahdollisimman tehokas sujuminen sitä edellyttää. d) Oikeudellinen yhteistyö on saatava vastaavalle tasolle kuin poliisiyhteistyö. Muutoin poliisiyhteistyön edelleen tehostaminen ei pitkällä aikavälillä ole mahdollista ilman järjestelmän vääristymistä. Sen vuoksi on välttämätöntä pyrkiä siihen, että lain noudattamista valvovien viranomaisten (2) ja oikeusviranomaisten välinen yhteistyö muodostuisi yhteisvaikutuksiltaan mahdollisimman tehokkaaksi. e) Kerättäessä ja analysoitaessa järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevaa aineistoa asianmukaiset tietosuojaa koskevat säännöt on otettava huomioon. f) Ennalta ehkäiseminen on yhtä tärkeää kuin torjuminen pyrittäessä luomaan järjestäytynyttä rikollisuutta koskeva kokonaisvaltainen lähestymistapa, koska lähestymistavan tavoitteena on vähentää olosuhteita, joissa järjestäytynyt rikollisuus voi toimia. Euroopan unionilla olisi oltava välineet järjestäytyneen rikollisuuden vastustamiseksi kaikissa vaiheissa ehkäisystä vastatoimiin ja syytetoimiin saakka. On erityisen tärkeää, ettei lainsäädäntö houkuttele petoksiin ja muuhun asiattomaan hyväksikäyttöön. Jäsenvaltioiden ja tarvittaessa asiaa koskevia määräyksiä antavan elimen olisi varmistettava, että näin ei ole. g) Järjestäytyneen rikollisuuden tärkein taustavaikutin on taloudellisen hyödyn tavoittelu. Tämä toisaalta houkuttelee sitä yhä useammille toiminta-aloille, joissa se näkee mahdollisuuksia talousrikoksiin (lahjonta, väärennökset, ALV- ja muut veropetokset, laiton kopiointi, yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvat petokset), ja toisaalta synnyttää tarpeen siitä saadun hyödyn pesuun. h) Järjestäytynyt rikollisuus on osoittanut pystyvänsä hyvin kääntämään edukseen modernien viestintäkeinojen tarjoaman nopeuden ja anonymiteetin. Tämä on laaja ja nopeasti kehittyvä alue, johon sekä lainsäätäjien että lain noudattamista valvovien viranomaisten olisi kiinnitettävä jatkuvaa huomiota. III luku Järjestäytyneen rikollisuuden torjuntakeinot 6. Tämän yleisen lähestymistavan huomioon ottaen työryhmä on yksilöinyt seuraavat unionin käytettävissä olevat keinot, joiden avulla se voi varmistaa, että järjestäytynyttä rikollisuutta torjutaan tehokkaasti ja koordinoidusti ja että unionin kansalaisten suojelu tehostuu entisestään: a) Unionin ja sen jäsenvaltioiden käytettävissä olevia keinoja on hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti pyrkimällä mahdollisimman tehokkaaseen yhteistyöhön toiminnan perustana olevan, usein yhteisön tasolla laaditun lainsäädännön laatijoiden sekä sen noudattamisesta vastaavien poliisi-, tulli- ja oikeusviranomaisten välillä. Tämä edellyttää jäsenvaltioiden sekä Euroopan komission täyttä sitoutumista sekä unionin ensimmäisen ja kolmannen pilarin välisiä koordinoituja toimia, mukaan lukien oleellisten tietojen kattava keskinäinen vaihto. b) Torjuttaessa järjestäytynyttä rikollisuutta on tunnettava "kuka vihollinen on" ja selvitettävä, mikä tekee siitä vaarallisen ja toivottavasti myös haavoittuvan. Tämä puolestaan edellyttää jäsenvaltioilla ja tarvittaessa Euroopan unionin toimielimillä ja Europolilla olevan analyysiasiantuntemuksen kokoamista ja yhdistämistä, tiedeyhteisön tuki mukaan lukien. Tämä olisi mahdollisuuksien mukaan tehtävä käyttäen yhteisiä määritelmiä ja normeja sekä yhteistä metodologiaa, jotta olisi helpompi tarvittaessa tunnistaa ilmiö ja suunnitella tehokkaita vastatoimia sen varalta myös lain noudattamisen valvonnan ja syytetoimien tasolla. c) Järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan joko suoraan tai epäsuorasti liittyvien säädösten antaminen, ratifioiminen ja tehokas täytäntöönpano ovat edelleen tärkeä osa unionin arsenaalia. Eurooppa-neuvoston poliittista panosta tarvitaan sen varmistamiseksi, että - ratkaistaan nopeasti keskeneräisten säädösten loppuunsaattamisessa mahdollisesti vielä jäljellä olevat ongelmat (esimerkiksi ehdotukset yleissopimuksiksi keskinäisestä oikeusavusta ja lahjonnasta, ehdotus kolmanneksi pöytäkirjaksi Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaa koskevaan yleissopimukseen sekä tulliyhteistyötä koskeva Napoli II -yleissopimus), - mahdollisesti tarvittavat ratifiointimenettelyt otetaan viipymättä kansallisten parlamenttien asialistalle - säädösten täytäntöönpanon edellyttämiin toimenpiteisiin ryhdytään nopeasti ja ne toteutetaan tehokkaasti. d) On myös tarvetta ottaa käyttöön tehokas järjestelmä, jonka avulla voidaan valvoa sitä, miten jäsenvaltiot panevat täytäntöön kaikki unionin antamat säädökset järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi. Yhteisön lainsäädännön nojalla annettujen säädösten osalta tällainen järjestelmä on jo jossain määrin olemassa 169 artiklan mukaisen menettelyn muodossa, jossa komissio toimii aloitteentekijänä. Kolmannen pilarin voimassa oleviin määräyksiin ei sisälly vastaavaa järjestelmää. Tämä puute voitaisiin korjata käyttämällä hyväksi esimerkiksi FATF:n kokemuksia. e) Lakien noudattamisen valvonnasta ja syytetoimista vastaavien viranomaisten välisen puutteellisen yhteistyön aiheuttamaan ongelmaan on puututtava sekä jäsenvaltioissa että niiden välillä. Olemassa olevia verkostoja ei haluta korvata vaan niiden lisäksi ehdotetaan perustettavaksi keskitettyjä kansallisia yhteyspisteitä helpottamaan jäsenvaltioiden välistä tietojenvaihtoa. f) On tärkeää optimoida tavat, joilla Europol voisi osallistua järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan eri vaiheisiin. Europol-yleissopimus nykyisessä muodossaan antaa sille huomattavat toimintamahdollisuudet, ja kyseinen yleissopimus olisikin pyrittävä ratifioimaan ja panemaan täytäntöön mahdollisimman nopeasti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sitä, että Europolin huumeyksikön (EDU) on voitava täyttää toimeksiantonsa kokonaisuudessaan. Yksityiskohtaisissa suosituksissa työryhmä esittää kuitenkin Europol-yleissopimuksen ratifioimisen jälkeen Europolille entistä merkittävämpää asemaa, jonka voitaisiin ajatella olevan laajempi kuin sille kyseisessä yleissopimuksessa annettu tehtäväkenttä. g) Erityisesti juuri rahanpesun estämiseksi kansainvälinen yhteisö on laatinut joukon yleissopimuksia, sopimuksia ja suosituksia (Strasbourgin ja Wienin yleissopimukset, FATF), joiden soveltamisen tiukkuus vaihtelee. Unionin ja sen jäsenvaltioiden on tiukasti pantava täytäntöön rahanpesun torjumista koskevat kansainväliset säädökset sekä oma lainsäädäntönsä (vuoden 1991 direktiivi mukaan lukien) ja varmistettava mahdollisimman tehokas yhteistyö ja molemminpuolinen tietojenvaihto rahoituslaitostensa ja verottajan sekä lain noudattamista valvovien ja oikeusviranomaistensa välillä. Tämä saattaa puolestaan edellyttää kansallisten menettelyjen mukauttamista ja nykyistä korkeatasoisempaa erityiskoulutusta. II OSA POLIITTISET SUUNTAVIIVAT 7. Korkean tason työryhmä suosittelee Eurooppa-neuvostolle, että se hyväksyisi tämän toimintasuunnitelman ja sen toteuttamiseksi ehdotetun aikataulun. 8. Työryhmä katsoo, että valtion- tai hallitusten päämiesten olisi syytä kiinnittää erityistä huomiota eräisiin toimintasuunnitelmassa esitettyihin suosituksiin, koska ne edellyttävät korkeimman tason sitoumusta. Korkean tason työryhmä suosittelee, että Eurooppa-neuvosto ottaisi seuraavat suositukset omiksi poliittisiksi suuntaviivoikseen: 1) Neuvostoa pyydetään pikaisesti hyväksymään yhteinen toiminta, jolla pyritään tekemään jäsenvaltion alueella oleskelevan henkilön osallistumisesta rikollisjärjestön toimintaan rangaistava teko kunkin jäsenvaltion lainsäädännössä riippumatta siitä, missä päin unionia kyseinen järjestö pääasiassa sijaitsee tai missä se harjoittaa rikollista toimintaansa. Lisäksi Eurooppa-neuvosto pyytää neuvostoa tarkastelemaan, missä määrin ja millä ensisijaisilla aloilla jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentäminen tai yhdenmukaistaminen voisi myötävaikuttaa järjestyneen rikollisuuden torjuntaan. 2) Eurooppa-neuvosto kehottaa, että yleissopimukset, jotka on lueteltu III osassa olevissa 13. ja 14. suosituksessa ja joita pidetään olennaisen tärkeinä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisten yhteisten toimien kannalta, hyväksyttäisiin mahdollisimman pian ehdotetun aikataulun mukaisesti. Euroopan unionin jo tehtyjen luovuttamista koskevien yleissopimusten täytäntöönpanon tehostamiseksi Euroopan unioni pyytää jäsenvaltioita toteuttamaan kansallisella tasolla tarpeellisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että luovutuspyynnöt voidaan käsitellä mahdollisimman yksinkertaisesti ja nopeasti. Tässä yhteydessä neuvoston olisi myös tarkasteltava, ottaen huomioon jäsenvaltioiden kansainvälisten sopimusten mukaiset sitoumukset, keinoja varmistaa, että vakavissa rikoksissa osallisina olevat eivät käytä väärin turvapaikkaoikeutta oikeudenkäynnin välttämiseksi. 3) Neuvostoa pyydetään ottamaan käyttöön FATF:issa kehitetystä mallista saatuun kokemukseen perustuva mekanismi, jonka avulla voitaisiin yhteisesti arvioida sitä, millä tavoin kukin jäsenvaltio soveltaa ja panee täytäntöön kansainvälistä yhteistyötä rikosasioissa koskevia säädöksiä. 4) Eurooppa-neuvosto toistaa pitävänsä aivan erityisen tärkeänä sitä, että keskinäistä oikeusapua rikosasioissa Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä koskevasta yleissopimusehdotuksesta päästäisiin pikaisesti sopimukseen. Ehdotukseen olisi sisällyttävä muun muassa määräykset siitä, että keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevaan Euroopan neuvoston yleissopimukseen ja sen pöytäkirjaan tehdyt varaumat pyrittäisiin tekemään tarpeettomiksi jäsenvaltioiden välillä. Tässä yhteydessä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota kaksoisrangaistavuuden vaatimuksen uudelleenharkintaan. 5) Eurooppa-neuvosto rohkaisee neuvostoa ja komissiota yhdessä Keski- ja Itä-Euroopan hakijamaiden, mukaan lukien Baltian maat, kanssa laatimaan liittymistä edeltävän sopimuksen yhteistyöstä rikollisuuden torjumiseksi, jonka on perustuttava unionin säännöstöön ja johon voi sisältyä määräyksiä kyseisten maiden ja Europolin läheisestä yhteistyöstä ja jossa kyseiset maat voivat sitoutua pikaisesti ratifioimaan ja panemaan kokonaisuudessaan täytäntöön järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan kannalta merkittävät Euroopan neuvoston välineet. Eurooppa-neuvosto korostaa, että on tarpeen kehittää läheisempää yhteistyötä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa muiden maiden kuten Venäjän ja Ukrainan kanssa ja pyytää neuvostoa ja komissiota tekemään ehdotuksia tätä varten. 6) Eurooppa-neuvosto korostaa olevan tärkeää, että kunkin jäsenvaltion toimivaltaiset lain noudattamista valvovat viranomaiset koordinoivat järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan liittyvää toimintaansa kansallisella tasolla sekä vaihtavat keskenään tietoja ja sovittavat toimintansa yhteen. 7) Kukin jäsenvaltio varmistaa, että yhteyksien helpottamiseksi muiden jäsenvaltioiden, Europolin ja komission kanssa sillä on yksi yhteyspiste, jonka kautta tavoittaa kaikki järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaavat lain noudattamista valvovat viranomaiset. 8) Samoin olisi perustettava oikeudellisen yhteistyön Euroopan tason verkosto, tämän kuitenkaan rajoittamatta suorien yhteyksien luomista jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten välille. Tämän verkoston kehittämiseksi niiden jäsenvaltioiden, joissa tällaista ei vielä ole, on perustettava perustuslaillisen järjestyksensä mukaisesti keskitetty yhteyspiste, jonka kautta kansalliset oikeusviranomaiset voivat vaihtaa keskenään tietoja. 9) Neuvostoon on perustettava pysyvä järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevä, toimivaltaisista viranomaisista koostuva monialainen työryhmä kehittämään toimintaperiaatteita järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan koordinoimiseksi. Vastaavien monialaisten, samoja tehtäviä hoitavien ryhmien perustaminen jäsenvaltioihin ja niiden antama panos neuvoston työryhmässä helpottaisi koordinoidun lähestymistavan aikaan saamista Euroopan tasolla. 10) Eurooppa-neuvosto toistaa, että sen mielestä Europolille olisi annettava operatiivisia toimintavaltuuksia yhteistyössä kansallisten viranomaisten kanssa. Tätä varten ja riippumatta HVK:n tuloksesta Europolilla olisi mahdollisimman pian oltava oikeus: i) helpottaa ja tukea jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten valmistelemia, koordinoimia ja suorittamia erityisiä tutkintatoimia, toimintaa tukevien Europolin edustajia sisältävien yhteisten ryhmien operatiiviset toimet mukaan lukien, ii) pyytää jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia suorittamaan tutkimuksia tietyissä tapauksissa ja kehittää erityisasiantuntemusta, joka voitaisiin saattaa jäsenvaltioiden käytettäväksi niiden avustamiseksi järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvien tapausten tutkinnassa, iii) olla lain noudattamista valvovien viranomaisten käytettävissä näiden kootessa ja vaihtaessa tietoja epäilyttäviä liiketoimia koskevista ilmoituksista. Mikäli unionin oikeudellisiin välineisiin on tehtävä muutoksia, jotta Europol pystyisi täyttämään kyseisen tehtävän, Eurooppa-neuvosto pyytää neuvostoa ryhtymään nopeasti tarvittaviin toimiin. Sillä välin Eurooppa-neuvosto painottaa sitä, että EDU:n on pystyttävä täyttämään täysin tehtävänsä. Europolin toimivallan laajentamisen myötä olisi tehtävä perusteellinen tutkimus sen tarkastelemiseksi, mikä on oikeusviranomaisten asema ja tehtävä heidän ja Europolin välisissä suhteissa. 11) Eurooppa-neuvosto korostaa olevan tärkeää, että kullakin jäsenvaltiolla on pitkälle kehitettyä ja laaja-alaista lainsäädäntöä, joka koskee rikoksen tuottaman hyödyn menetetyksi tuomitsemista ja tämän hyödyn pesua. Neuvostoa ja komissiota pyydetään laatimaan ehdotuksia, joiden tarkoituksena on tehostaa edelleen tätä lainsäädäntöä pitäen samalla mielessä, että on tärkeää: - ottaa käyttöön erityisiä menettelyjä rikoksen tuottaman hyödyn jäljittämiseksi, takavarikoimiseksi ja menetetyksi tuomitsemiseksi, - estää se, että luonnollisten ja oikeushenkilöiden erittäin suuria käteismaksuja ja käteisen valuutan vaihtoja käytetään peittämään rikoksesta saadun hyödyn muuttamista muuksi omaisuudeksi, - laajentaa rahanpesua koskevien määräysten soveltamisalaa siten, että niitä voidaan soveltaa kaikista vakavista rikollisuuden muodoista saatuun hyötyyn ja että epäilyttäviä liiketoimia koskevan ilmoitusvelvollisuuden noudattamatta jättämisestä voidaan määrätä varoittava rangaistus, - tarkastella Internetin ja elektronisten rahatuotteiden kautta tapahtuvaa rahanpesua. 12) Eurooppa-neuvosto korostaa tarvetta tiivistää yhteistyötä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa kansallisella tasolla veroviranomaisten ja lain noudattamista valvovien viranomaisten välillä. Tätä varten olisi tutkittava sääntöjä, jotta: - jäsenvaltioiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla rahoitusalan keskuksilla ja edullisempaa kohtelua soveltavilla alueilla on asianmukaiset keinot puolustautua järjestäytyneen rikollisuuden hyväksikäyttöä vastaan, - järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvissä tapauksissa ei ole olemassa mitään lakisääteistä estettä, jonka perusteella veroviranomaisille ei voitaisi antaa lupaa tai jonka perusteella heitä ei voitaisi velvoittaa tiedonvaihtoon kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, erityisesti oikeusviranomaisten kanssa kunnioittaen täysin perusoikeuksia, - järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviä veropetoksia käsitellään kuten mitä tahansa muita järjestäytyneen rikollisuuden muotoja, vaikka verolainsäädäntöön sisältyisi veropetoksista saadun hyödyn takaisinperintää koskevia erityismääräyksiä, - rikollisiin tarkoituksiin kuten lahjontaan suunnatut maksut eivät ole verovähennyskelpoisia. Lisäksi järjestelmällisesti tehtyjen veropetosten kuten arvonlisä- ja valmisteveropetosten ehkäisyä ja estämistä olisi tehostettava huomattavasti sekä kansallisella että Euroopan tasolla, etenkin siltä osin kuin kyseessä on tämän petoslajin esiintyminen valtioiden rajojen yli. 13) Eurooppa-neuvosto korostaa olevan tärkeää lisätä julkisen hallinnon ja yritysten avoimuutta sekä estää järjestäytyneen rikollisuuden käyttämä lahjonta. Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden, neuvoston ja komission olisi - muilla kansainvälisillä foorumeilla tehty työ huomioon ottaen kehitettävä laaja-alainen politiikka lahjonnan tukahduttamiseksi, mukaan lukien asianmukaiset ja tehokkaat seuraamukset, sekä kaikkien sisämarkkinoiden ja muiden sisäisten politiikkojen asianmukaiseen toimintaan sekä ulkoiseen apuun ja yhteistyöhön liittyvien näkökohtien huomioon ottamiseksi, - kehitettävä sääntöjä, joiden avulla jäsenvaltioiden välillä voidaan vaihtaa tietoja jäsenvaltioissa rekisteröidyistä oikeushenkilöistä ja niistä luonnollisista henkilöistä, jotka osallistuvat näiden yritysten perustamiseen, johtamiseen ja rahoitukseen, tarkoituksena estää järjestäytyneen rikollisuuden soluttautuminen julkiselle ja lailliselle yksityiselle sektorille, - toteutettava tarvittavat toimenpiteet, joiden avulla rikollisjärjestöjä tai niiden jäseniä voidaan estää osallistumasta tarjouskilpailumenettelyihin ja saamasta tukia tai hallituksen myöntämiä lupia. Olisi erityisesti kiinnitettävä huomiota varojen laittomaan alkuperään mahdollisena syynä tarjouskilpailumenettelyihin osallistumisen kieltämiseen. Lisäksi - tarvittaessa olisi tutkittava ja kehitettävä unionin tason normeja, joilla estetään itsenäisten ammatinharjoittajien ja muiden järjestäytyneen rikollisuuden vaikutuksille erityisen alttiina olevien ammattikuntien osallistuminen järjestäytyneeseen rikollisuuteen tai näiden hyväksikäyttäminen rikollisiin tarkoituksiin. Ammattijärjestöt olisi pyrittävä saamaan aktiivisesti mukaan tähän työhön, - säädöksiä laatiessaan unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden olisi korostettava rikollisuuden ehkäisyyn liittyviä seikkoja sen varmistamiseksi, että määräykset eivät houkuttele petoksiin tai muuhun asiattomaan hyväksikäyttöön tai että niitä ei muulla tavoin käytetä rikosten tekemiseen tai salaamiseen. 14) Rakennerahastojen, kuten Euroopan sosiaalirahaston ja URBAN-ohjelman tarjoamat mahdollisuudet olisi saatava käyttöön sen estämiseksi, ettei unionin suurkaupungeista muodostu järjestäytyneen rikollisuuden kasvualustoja. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä olosuhteisiin, joissa sosiaalisesti heikossa asemassa olevat ryhmät ajautuvat mukaan rikolliseen toimintaan. Tietojen vaihtoa tällä alalla onnistuneiksi osoittautuneista hankkeista olisi lisättävä. 15) Olisi tehtävä pilarien välinen tutkimus huipputeknologiaa käyttävästä rikollisuudesta. Tämän tutkimuksen olisi osoitettava tietä toimille, joilla varmistetaan, että lain noudattamista valvovilla viranomaisilla ja oikeusviranomaisilla on mahdollisuus estää näiden uusien teknologioiden väärinkäyttö ja torjua sitä. Sekä laittomiin käytäntöihin että laittomaan sisältöön olisi kiinnitettävä erityistä huomiota. Lisäksi neuvoston ja komission olisi käsiteltävä kaikkiin maksuvälineisiin, myös elektronisiin maksuvälineisiin, liittyviä petoksia ja väärinkäytöksiä. Korkean tason työryhmä suosittelee Eurooppa-neuvostolle, että se pyytää neuvostoa tekemään sille selkoa kesäkuussa 1998 toimintasuunnitelmassa ehdotettujen toimenpiteiden toteuttamisessa tapahtuneesta edistymisestä. Korkean tason työryhmä suosittelee Eurooppa-neuvostolle, että se pyytäisi neuvostoa valvomaan säännöllisin väliajoin tämän toimintasuunnitelman toteuttamisessa tapahtunutta edistystä, esimerkiksi K.4-komitean kokousten avulla. III OSA YKSITYISKOHTAINEN TOIMINTASUUNNITELMA Tässä yksityiskohtaisessa toimintasuunnitelmassa esitetään II osan poliittiset suuntaviivat toiminnallisessa muodossa, ja se sisältää joitakin uusia teknisiä osatekijöitä, joilla varmistetaan yhtenäinen lähestymistapa järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. Yksityiskohtaisessa toimintasuunnitelmassa esitettyjä suosituksia olisi pidettävä työohjelmana, joka osoittaa unionin eri toimielinten ja elinten tulevan työskentelyn suunnan, ei niinkään oikeudellisena välineenä. I luku Järjestäytynyttä rikollisuutta koskeva lähestymistapa Tämä luku perustuu Eurooppa-neuvoston antamiin poliittisiin suuntaviivoihin n:o 5 7 ja 15. Suositukset: 1. Kukin jäsenvaltio päättää järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan liittyvien rakenteidensa organisoinnista. Korkean tason työryhmän mielestä olisi kuitenkin asianmukaista, että Eurooppa-neuvosto korostaisi tarvittavan koordinoinnin tärkeyttä kansallisen tason toimivaltaisten elinten välillä (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 6). Tällainen koordinointi saattaisi erityisesti antaa mahdollisuuden lain noudattamista valvovien elinten väliseen parempaan tietojenvaihtoon ja niiden toiminnan yhteensovittamiseen. Sen vuoksi kunkin jäsenvaltion olisi tutkittava, olisiko sen perustuslaillisen oikeuden tai käytännön mukaisesti asianmukaista nimetä kansallisen tason elin, jolla olisi kokonaisvastuu järjestäytyneen rikollisuuden vastaisten toimien koordinoinnista. Jäsenvaltion viranomaiset vastaavat itsenäisesti tämän tutkimuksen perusteella tehtävistä johtopäätöksistä. Määräpäivä: vuoden 1997 loppu. Vastaavat (3): jäsenvaltiot. 2. Niiden jäsenvaltioiden, joissa sellaista ei vielä ole, ja komission olisi otettava käyttöön tai määritettävä tietojen keruu- ja analysointijärjestelmä, joka on suunniteltu niin että sen avulla voidaan saada käsitys järjestäytyneen rikollisuuden tilanteesta kussakin jäsenvaltiossa ja jota voidaan käyttää lain noudattamista valvovien viranomaisten apuna järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Jäsenvaltiot soveltavat yhteisiä normeja tietojen keräämisessä ja analysoinnissa. Tällä tavoin kerätyt ja analysoidut tiedot on järjestettävä siten, että ne ovat helposti saatavissa tutkimuksia ja oikeudenkäyntejä varten kansallisella tasolla ja että niitä voidaan tehokkaasti käyttää ja vaihtaa muiden jäsenvaltioiden kanssa. Tätä varten jäsenvaltiot ja komissio perustavat sellaisen yhteys- ja tukiverkoston, joka toimii neuvoa-antavana järjestelmänä tietojen keruuta ja niiden analysointia varten Euroopan tasolla. Europol otetaan tähän työhön mukaan, ja se laatii vuosittaisia kertomuksia jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella. Yliopisto- ja tiedealaa olisi edelleen kannustettava edistämään tutkimuksillaan järjestäytyneen rikollisuuden ilmiön ymmärtämistä. Määräpäivä: vuoden 1998 puoliväli. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto/Europol/komissio. 3. Eurooppa-neuvosto rohkaisee neuvostoa ja komissiota yhdessä jäsenyyttä hakeneiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden, mukaan lukien Baltian maat, kanssa laatimaan liittymistä edeltävän sopimuksen yhteistyöstä rikollisuuden torjumiseksi, johon voi sisältyä määräyksiä läheisestä yhteistyöstä näiden maiden ja Europolin välillä ja jossa ne voivat sitoutua pikaisesti ratifioimaan ja panemaan täydellisesti täytäntöön järjestäytyneen rikollisuuden kannalta merkittävät Euroopan neuvoston asiakirjat (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 5). Sopimuksen olisi perustuttava unionin järjestäytynyttä rikollisuutta koskevaan, voimassa olevaan lainsäädäntöön ja sen olisi oltava osa liittymistä edeltävää strategiaa, jossa tutkitaan olemassa olevien välineiden, kuten PHARE-ohjelman tarjoamat mahdollisuudet. Jäsenyyttä hakeneiden maiden kanssa käytävissä neuvotteluissa olisi korostettava niiden tarvetta saavuttaa unionin jäsenvaltioiden tasoa vastaava taso etenkin esimerkiksi terrorismiin liittyviä kansainvälisiä asiakirjoja koskevissa sitoumuksissaan. Tässä yhteydessä olisi harkittava, voivatko nämä maat osallistua joihinkin järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevän monialaisen työryhmän toimiin. Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: neuvosto/komissio. 4. Liittymistä edeltäviä sopimuksia koskevien neuvottelujen ulkopuolella on tarpeen kehittää tiiviimpää yhteistyötä muiden maiden ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan osallistuvien kansainvälisten järjestöjen ja elinten kanssa. Etenkin suhteita unionin Atlantin toisella puolella oleviin kumppaneihin sekä Venäjään ja Ukrainaan on kehitettävä, viimeksi mainittuja esimerkiksi TACIS-ohjelman kautta. Neuvoston ja komission olisi laadittava käytännönläheisiä ehdotuksia yhteistyön tiivistämiseksi, esimerkiksi Europolin kautta (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 5). Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: neuvosto/komissio. 5. Unionissa olisi tehtävä pilarien välinen tutkimus huipputeknologiaa käyttävästä rikollisuudesta sekä sen käytöstä järjestäytyneessä rikollisuudessa ja yhteyksistä siihen (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 15). Tämän tutkimuksen olisi osoitettava tietä tehokkaan julkisen suojelun varmistaville toimille. Samalla kun halutaan välttää tarpeettomia rajoituksia, lain noudattamista valvovilla viranomaisilla ja oikeusviranomaisilla on oltava keinot, niiden erityisten vaatimusten lisäksi, jotka koskevat itse teknologiaa ja palvelujen tarjoajia, estää näiden uusien teknologioiden väärinkäyttö ja torjua sitä. Huomiota olisi kiinnitettävä niin laittomiin käytänteisiin (kuten rikollisjärjestöjen toimintansa helpottamiseksi käyttämät teknologiat) kuin laittomaan sisältöönkin (kuten lapsiporno tai synteettisten huumeiden valmistusohjeiden levittäminen). Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: komissio/Europol/neuvosto. II luku Järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisy Tämä luku perustuu Eurooppa-neuvoston antamiin poliittisiin suuntaviivoihin n:o 13 ja 14. Suositukset: 6. Olisi kehitettävä kokonaisvaltainen lahjonnan vastainen politiikka, ottaen huomioon myös muilla kansainvälisillä foorumeilla jo tehty työ, jotta tehostettaisiin julkisen hallinnon avoimuutta sekä jäsenvaltioiden että yhteisöjen tasolla (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 13). Tässä politiikassa olisi keskityttävä ensisijaisesti ehkäisyyn ja käsiteltävä muun muassa puutteellisen lainsäädännön vaikutusta, julkisen ja yksityisen sektorin välisiä suhteita, rahoitusasioiden hallinnoinnin avoimuutta, julkisiin hankintoihin osallistumista koskevia sääntöjä sekä vastuullisiin julkisiin tehtäviin nimittämistä koskevia perusteita jne. Siinä olisi käsiteltävä myös seuraamuksia, olivatpa ne luonteeltaan rikosoikeudellisia, hallinnollisia tai siviilioikeudellisia, sekä unionin politiikan vaikutusta suhteissa kolmansiin maihin. Määräpäivä: vuoden 1998 puoliväli. Vastaavat: komissio/neuvosto/jäsenvaltiot. 7. Jäsenvaltioiden ja Euroopan komission olisi varmistettava, että sovellettava lainsäädäntö tarjoaa mahdollisuuden sulkea sellaisen julkiseen tarjouskilpailumenettelyyn osallistujan, joka on tehnyt järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviä rikoksia, jäsenvaltioiden ja yhteisön järjestämien tarjouskilpailumenettelyjen ulkopuolelle. Tässä yhteydessä olisi myös tarkasteltava, olisiko mahdollista - ja missä olosuhteissa - sulkea ulkopuolelle myös henkilöitä, joita parhaillaan tutkitaan tai syytetään osallisuudesta järjestäytyneeseen rikollisuuteen. Erityistä huomioita olisi kiinnitettävä varojen laittomaan alkuperään poissulkemisen mahdollisena syynä. Päätös, joka koskee henkilön sulkemista tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolelle, olisi voitava saattaa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Samoin jäsenvaltioiden ja komission olisi varmistettava, että sovellettavassa lainsäädännössä säädetään mahdollisuudesta hylätä samoin perustein hakemukset tukien tai hallituksen myöntämien lupien saamiseksi (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 13). Sen varmistamiseksi, että näitä sitoumuksia voidaan noudattaa, olisi laadittava tarvittavat yhteisön säädökset ja Euroopan unionin säädökset, jotka mahdollistavat muun muassa jäsenvaltioiden keskinäisen sekä jäsenvaltioiden ja komission välisen tietojenvaihdon ja jotka sisältävät komission tehtävää koskevia erityismääräyksiä niin hallinnollisessa yhteistyössä kuin mustien listojen käyttöönotossakin, ja samalla olisi varmistettava yhteensopivuus asiaan liittyvien tietosuojaa koskevien sääntöjen kanssa. Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot/komissio. 8. Jäsenvaltiot pyrkivät keräämään tietosuojaa koskevien sääntöjen mukaisesti niiden alueella rekisteröityihin oikeushenkilöihin liittyvät tiedot, jotka koskevat yritysten perustamiseen, johtamiseen tai rahoittamiseen osallistuvia luonnollisia henkilöitä, ehkäistäkseen järjestäytyneen rikollisuuden pääsyn julkiselle ja lainmukaiselle yksityiselle sektorille. Olisi tutkittava, miten tällaisia tietoja voitaisiin koota ja analysoida järjestelmällisesti sekä vaihtaa muiden jäsenvaltioiden sekä tarvittaessa järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta unionin tasolla vastaavien elinten kanssa neuvoston kehittämien asianmukaisen sääntöjen pohjalta (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 13). Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto/komissio. 9. Rakennerahastojen, kuten Euroopan sosiaalirahaston työmarkkinoiden avustamiseksi suoritetun toiminnan yhteydessä ja URBAN-ohjelman tarjoamat mahdollisuudet olisi saatava käyttöön sen estämiseksi, ettei unionin suurkaupungeista muodostu järjestäytyneen rikollisuuden kasvualustoja. Näiden rahastojen avulla voidaan auttaa niitä, joita syrjäytyminen työmarkkinoilta uhkaa eniten, ja näin voidaan välttää sellaiset olosuhteet, jotka saattaisivat edistää järjestäytyneen rikollisuuden kehittymistä. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä ryhmiin, jotka eivät ole täysin integroituneet yhteiskuntaan, koska nämä saattavat olla haavoittuvia kohteita rikollisjärjestöille. Olisi edistettävä tietojen vaihtoa sellaisista hankkeista, jotka ovat osoittautuneet tuloksellisiksi tällä alalla. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden pääkaupunkien poliisipäälliköiden vuosittaisten tapaamisten tulokset (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 14). Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: komissio/jäsenvaltiot. 10. Jäsenvaltioiden olisi neuvoteltava säännöllisesti komission toimivaltaisten osastojen kanssa yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvien petostapausten analysoimiseksi ja kyseisten ilmiöiden monitahoisuutta koskevan tiedon ja ymmärtämyksen syventämiseksi olemassa olevien järjestelyjen ja puitteiden sisällä. Säännöllisiä neuvotteluja varten tarvittavat lisäjärjestelyt otetaan tarvittaessa käyttöön. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon Europolin ja komission petostentorjunnan yhteensovittamisyksikön (UCLAF) väliset tulevat suhteet. Määräpäivä: vuoden 1997 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot/komissio/Europol. 11. Neuvosto hyväksyy yhteisen toiminnan, jolla perustetaan järjestäytyneen rikollisuuden, mukaan lukien yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvat petokset, torjumista koskeva monivuotinen ohjelma, joka mahdollistaa erityistoimet sellaisten avainhenkilöiden koulutuksessa, jotka vastaavat ehkäisevistä toiminnoista, tietojenvaihdossa, tutkimuksessa ja muissa tavoissa parantaa taitoja ja toimintamenetelmiä. Määräpäivä: vuoden 1997 loppu. Vastaavat: neuvosto/komissio. 12. Olisi suunniteltava toimenpiteitä tiettyjen haavoittuvien ammattikuntien suojaamiseksi järjestäytyneen rikollisuuden vaikutukselta esimerkiksi ottamalla käyttöön käytännesäännöt. Tutkimuksessa olisi ehdotettava erityistoimenpiteitä, lainsäädäntötoimet mukaan lukien, jotta ehkäistäisiin notaarien, lakimiesten, kirjanpitäjien ja tilintarkastajien hyväksikäyttö tai osallisuus järjestäytyneessä rikollisuudessa ja jotta varmistettaisiin, että heidän ammattijärjestönsä osallistuvat tällaisten käytännesääntöjen laatimiseen ja täytäntöönpanoon Euroopan tasolla (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 13). Määräpäivä: vuoden 1998 puoliväli ja mahdollisesti yhteinen toiminta vuoden 1999 puolivälissä. Vastaavat: neuvosto/komissio/jäsenvaltiot (yhteistyössä asianomaisten ammattijärjestöjen kanssa, esim. CCBE:n kanssa (Council of the Bars and Law Societies of the European Community)). III luku Oikeudelliset välineet, soveltamisala, täytäntöönpano Tämä luku perustuu Eurooppa-neuvoston antamiin poliittisiin suuntaviivoihin n:o 1 5 ja 15. Suositukset: 13. Jäsenvaltiot katsovat, että jäljempänä ja suosituksessa n:o 14 mainitut yleissopimukset ovat järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan kannalta oleellisia (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 2). Niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät ole vielä ratifioineet näitä yleissopimuksia, olisi saatettava ehdotukset kansanedustuslaitostensa käsiteltäviksi, jotta ne saataisiin pikaisesti ratifioitua sovitun aikataulun mukaisesti. Jos jotakin yleissopimusta ei ole ratifioitu sovittuun määräpäivään mennessä, ne ilmoittavat neuvostolle kirjallisesti syyt tähän kuuden kuukauden välein, kunnes yleissopimus ratifioidaan. Jos jäsenvaltio ei jostain syystä ole ratifioinut yleissopimusta kohtuullisen ajan kuluessa, neuvosto arvioi tilanteen sen ratkaisemiseksi. Osana jäsenyyttä hakeneiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden, mukaan lukien Baltian maat, kanssa määriteltävää, liittymistä edeltävää sopimusta (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 5) näissä maissa olisi pyrittävä samankaltaisiin toimiin. 1. Rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskeva eurooppalainen yleissopimus, Pariisi 1957. 2. Rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen toinen pöytäkirja, Strasbourg 1978. 3. Keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen pöytäkirja, Strasbourg 1978. 4. Rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista koskeva yleissopimus, Strasbourg 1990. 5. Tullihallintojen keskinäistä avunantoa koskeva yleissopimus ja sen pöytäkirja, Napoli 1967. 6. Sopimus huumausaineiden salakuljetuksesta aavalla merellä, huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen 17 artiklan täytäntöönpano, Strasbourg 1995. 7. Yleissopimus huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan, Wien 1988. 8. Eurooppalainen yleissopimus terrorismin vastustamisesta, Strasbourg 1977. Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot. 14. Seuraavat Euroopan unionin yleissopimukset olisi ratifioitava ((ks. poliittinen suuntaviiva n:o 2) seuraaviin määräpäiviin mennessä, ottaen tarvittaessa huomioon selittävien muistioiden saatavuus. Laatiessaan uusia yleissopimuksia neuvoston olisi asetettava määräpäivä niiden hyväksymiselle ja täytäntöönpanolle jäsenvaltioiden valtiosäännön asettamien vaatimusten mukaisesti. 1. Yleissopimus yksinkertaistetusta menettelystä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvassa luovuttamisessa, vuoden 1998 loppuun mennessä 2. Europol-yleissopimus, ehdottomasti vuoden 1997 loppuun mennessä 3. Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehty yleissopimus, vuoden 1998 puoliväliin mennessä 4. Yleissopimus tietotekniikan käytöstä tullialalla, vuoden 1998 loppuun mennessä 5. Yleissopimus Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta, vuoden 1998 loppuun mennessä 6. Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen pöytäkirjat, vuoden 1998 puoliväliin mennessä Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto. Lisäksi olisi kaikin keinoin pyrittävä varmistamaan, että nykyiset neuvottelut asiakirjaehdotuksista saatetaan päätökseen vuoden 1997 loppuun mennessä, etenkin ne jotka käsittelevät yhteisön taloudellisten etujen suojelua koskevan yleissopimuksen kolmatta pöytäkirjaa, ehdotusta lahjonnan torjumista koskevaksi yleissopimukseksi ja Napoli II:ksi kutsuttua ehdotusta tulliyhteistyöyleissopimukseksi. Vastaavat: neuvosto. 15. Olisi otettava käyttöön FATF:ssa kehitetystä mallista saatuihin kokemuksiin perustuva järjestelmä, jonka avulla voitaisiin molemminpuolisesti arvioida sitä, miten jäsenvaltiot soveltavat ja panevat täytäntöön rikosasioita koskevat Euroopan unionin ja muut kansainväliset välineet ja sitoumukset sekä niihin perustuvan kansallisen lainsäädännön, menettelytavat ja käytännöt (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 3). Tällainen keskinäinen arviointijärjestely olisi toteutettava ensisijaisesti oikeudellisen yhteistyön osalta, ja sitä voitaisiin soveltaa laajemmin täytäntöönpanon arviointiin myös muilla aloilla, jos tästä saadut kokemukset ovat myönteisiä. Arvioinnin olisi perustuttava seuraaviin periaatteisiin: jäsenvaltioiden yhdenvertaisuus, keskinäinen luottamus, ennalta vahvistettu arvioinnin soveltamisala ja perusteet itsearvioinnin muodossa ja keskinäisen arvioinnin osalta tarkistuslistat ja vakuutus siitä, että kaikkien jäsenvaltioiden asiantuntijat osallistuvat jossakin vaiheessa arviointiin. Arviointitulokset ovat luottamuksellisia, jollei kyseinen jäsenvaltio halua julkistaa niitä. Määräpäivä: vuoden 1997 loppu / vuoden 1998 puoliväli. Vastaavat: neuvosto/jäsenvaltiot/komissio. 16. Oikeudellisen yhteistyön tehostamiseksi järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevan eurooppalaisen yleissopimusehdotuksen valmistelutyöt olisi saatettava päätökseen ennen vuoden 1997 loppua (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 4). Yleissopimuksen sisältöä olisi mahdollisimman nopeasti laajennettava ottaen samalla huomioon tarve nopeuttaa järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvissä asioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön menettelyjä ja vähentää huomattavasti viivästyksiä virka-apupyyntöjen toimittamisessa ja niihin vastaamisessa. Olisi tarkasteltava myös neuvoston antamia välineitä, jotka koskevat oikeudellisessa menettelyssä yhteistyötä tekeviä henkilöitä ja todistajien suojelua sekä oikeudenkäyntiä edeltäviin tutkimuksiin ja oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvän poliisiyhteistyön erityisiä tarpeita tietyissä maissa. Yleissopimusehdotuksen valmistelutyössä olisi kiinnitettävä erityistä huomiota järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan tarpeeseen. Tätä varten toimivaltaisen työryhmän olisi tarkasteltava, miten: a) keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa vuonna 1959 tehtyyn eurooppalaiseen yleissopimukseen ja sen pöytäkirjaan tehdyt varaumat voitaisiin tehdä tarpeettomiksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä, esimerkiksi sisällyttämällä ehdotukseen määräyksiä non bis in idem -periaatteiden suojelemisesta, tarkastelemalla uudelleen järjestäytyneen rikollisuuden kaksoisrangaistavuuden vaatimuksia tai käyttämällä yleissopimuksen mukaista kieltäytymisoikeutta hyväkseen ainoastaan siinä tapauksessa, että pyyntö todennäköisesti loukkaisi jäsenvaltion itsemääräämisoikeutta, turvallisuutta, yleistä järjestystä tai muita elintärkeitä etuja. b) Voitaisiin luoda oikeudellinen perusta tiettyjen nykyaikaisten tutkimusmenetelmien soveltamiselle toisessa maassa, kuten valvottu läpilasku, peitetoimia suorittavat valvontaviranomaiset ja erilaisten teleyhteyksien kuuntelu. Määräpäivä: vuoden 1997 loppu / vuoden 1998 puoliväli. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto. 17. Neuvostoa pyydetään pikaisesti hyväksymään yhteinen toiminta, jolla pyritään saattamaan kaikkien jäsenvaltioiden lainsäädännössä rikokseksi se, että jäsenvaltion alueella oleva henkilö osallistuu rikollisjärjestön toimintaan riippumatta siitä, mille unionin alueelle järjestö on keskittynyt ja missä se harjoittaa rikollista toimintaansa (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 1). Tällainen rikos voitaisiin määritellä rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta neuvoston 27 päivänä syyskuuta 1996 hyväksymän yleissopimuksen 3 artiklan 4 kohdassa kuvatuksi käyttäytymiseksi. Koska jäsenvaltioiden oikeudelliset perinteet ovat erilaisia, voitaisiin rajoitetuksi ajaksi harkita sen hyväksymistä, että kaikki jäsenvaltiot eivät välittömästi voi sitoutua sovittuun määritelmään. Määräpäivä: vuoden 1997 loppu. Vastaava: neuvosto. Lisäksi neuvoston olisi tutkittava, missä määrin ja millä ensisijaisilla alueilla jäsenvaltioiden lakien mahdollinen lähentäminen tai yhdenmukaistaminen voisi edistää järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa. Tutkimuksessa olisi erityisesti tehtävä käytännönläheisiä ehdotuksia siitä, mitä aloja voitaisiin pitää ensisijaisina aloina, ja arvioitava jäsenvaltioiden näiden alueiden lakien lähentämisen tai yhdenmukaistamisen käytännön vaikutuksia järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. Määräpäivä: vuoden 1999 puoliväli. Vastaava: neuvosto. 18. Lisäksi olisi vahvistettava seuraavat peruslähtökohdat järjestäytyneestä rikollisuudesta tulevaisuudessa käytäville neuvotteluille, jotka neuvosto suurimmaksi osaksi hyväksyi järjestäytynyttä rikollisuutta koskevassa vuoden 1993 raportissa, ottaen huomioon yksilöiden, erityisesti oletetun rikoksentekijän ja vilpittömässä tarkoituksessa toimivien kolmansien osapuolten oikeudet: a) Yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvien rikosten vastaiset toimet olisi toteutettava jäsenvaltioiden ja komission välisessä tiiviissä yhteistyössä. b) Olisi otettava käyttöön oikeushenkilöiden oikeudellinen vastuu, jos oikeushenkilö on ollut osallisena järjestäytyneessä rikollisuudessa. c) Olisi määrättävä melko pitkät syyttämismääräajat, jos törkeä rikos liittyy järjestäytyneeseen rikollisuuteen. d) On puututtava kaikkiin maksuvälineisiin, mukaan lukien elektroniset maksuvälineet, liittyviin petoksiin ja väärennöksiin (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 15). Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: neuvosto/jäsenvaltiot/komissio. IV luku Poliisin, oikeusviranomaisten ja tullin käytännön yhteistyö järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa Tämä luku perustuu Eurooppa-neuvoston antamiin poliittisiin suuntaviivoihin n:o 6-9. Suositukset: 19. Kunnioittaen täysin jokaisen jäsenvaltion perustuslaillista järjestystä olisi perustettava kansalliset keskusyhteyspisteet, ellei niitä vielä ole, jotta nopeutettaisiin tietojenvaihtoa ja lain noudattamista valvovien viranomaisten yhteistyön soveltamista koskevien menettelyjen loppuunsaattamista, jos jäsenvaltion kansallinen viranomainen katsoo, että olisi hyödyllisempää ottaa yhteyttä keskusyhteyspisteeseen sen sijaan, että toimittaisiin suoraan toisen jäsenvaltion viranomaisen kanssa (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 7). Europol-yleissopimuksessa tarkoitetun keskeisen kansallisen yksikön olisi oltava kaikkien lakien noudattamista valvovien viranomaisten yhteyspiste jäsenvaltioissa. On suositeltavaa, että yhteyspisteet kuten Interpolin NCB, "Sirene-toimipisteet" jne. voisivat olla toisiinsa yhteydessä keskusyhteyspisteen välityksellä, tai olisi ainakin luotava läheiset suhteet tällaisten yksiköiden välille. Näiden yhteyspisteiden tehtävänä olisi toimia jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja komission välisenä nopeana viestintäkanavana. Yhteyspisteiden tarkoituksena voisi olla toimia myös kansallisena keskuksena, josta lakien noudattamista valvovat viranomaiset saavat tietoa kansallisesta lainsäädännöstä, lainkäytöstä ja menettelytavoista. Neuvoston pääsihteeristö säilyttää keskusyhteyspisteitä koskevat tiedot, jotka saatetaan ajan tasalle säännöllisesti. Määräpäivä: vuoden 1997 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto/komissio. 20. Poliittisessa suuntaviivassa n:o 6 korostetaan toimivaltaisten lain noudattamista valvovien viranomaisten välisen yhteensovittamisen tärkeyttä kansallisella tasolla. Näin ollen ottaen huomioon perustuslailliset järjestykset ja kansalliset perinteet sekä se, että kukin jäsenvaltio päättää omista sisäisistä rakenteistaan, olisi perustetava erityisesti järjestäytynyttä rikollisuutta käsitteleviä monialaisia integroituja ryhmiä kansallisella tasolla, jos sellaisia ei vielä ole (ks. poliittiset suuntaviivat n:o 6 ja 9). Toisin kuin suosituksessa n:o 19 mainituilla yhteyspisteillä, joiden tärkein tehtävä on helpottaa yhteyksiä ja välittää tietoa muille jäsenvaltiolle, näiden koordinointiryhmien olisi oltava riittävän selvillä kansallisista rikostutkimuksista pystyäkseen osallistumaan kansallisten järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan liittyvien toimien kehittämiseen. Nämä ryhmät voisivat keskustella Europolin analyysien tuloksista, jotta voitaisiin aloittaa laajoja yhteisiä monialaisia tutkimuksia, joihin osallistuu kaksi tai useampia jäsenvaltioita. Tehtäväkentän laajuus huomioon ottaen on tarpeen varmistaa riittävä yhteensovittaminen tutkinta- ja oikeusviranomaisten välillä. Sujuvan yhteistyön varmistamiseksi on suositeltavaa, että kansalliset yhteyspisteet ja monialaiset integroidut ryhmät toimivat erittäin tiiviissä yhteistyössä. Määräpäivä: vuoden 1998 puoliväli. Vastaavat: jäsenvaltiot/Europol/komissio. 21. Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä yhdistämään voimavaransa Euroopan tasolla luomalla oikeudellisen yhteistyön verkosto ottaen samalla huomioon kansalliset oikeusjärjestelmät, turvaten oikeudellisen riippumattomuuden ja ottaen huomioon sen, että jokainen jäsenvaltio päättää omista sisäisistä rakenteistaan. Verkostolle olisi annettava erityistehtävä ja sen olisi koostuttava alan ammatinharjoittajista, joilla on huomattava käytännön kokemus järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Tässä yhteydessä voitaisiin tarkastella Belgian viranomaisten Grotius-ohjelman yhteydessä parhaillaan tekemää tutkimusta oikeudellisen yhteysverkoston perustamisesta (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 8). Jäsenvaltioiden olisi määrättävä kyseisen verkoston kehittämiseksi keskusyhteyspiste, joka mahdollistaa kansallisten oikeusviranomaisten välisen tiedonvaihdon noudattaen täysin kansallisessa lainsäädännössä määrättyjä suojatoimia. Verkostolle on annettava sopivaa logistiikkatukea kolmannen pilarin rakenteiden puitteissa, jotta voitaisiin keskustella käytännön oikeudellisen yhteistyöhön liittyvistä kysymyksistä, ja se toimii tiedottajana, ongelmien ratkaisijana ja kansallisten oikeusviranomaisten välisenä yhdyssiteenä (4). Europoolin toimivallan laajentumisen myötä olisi tehtävä perusteellinen tutkimus oikeusviranomaisten asemasta ja tehtävästä suhteissaan Europoliin (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 10). Tässä yhteydessä ja jos verkoston toiminnasta saadaan myönteisiä kokemuksia, tulevaisuudessa voitaisiin tarkastella mahdollisuutta muuttaa se pitkällä aikavälillä pysyvämmäksi elimeksi, josta voisi tulla Europolin tärkeä yhteistyökumppani. Määräpäivä: vuoden 1998 puoliväli. Vastaava: neuvosto. 22. Neuvostossa olisi kolmannen pilarin rakenteiden puitteissa perustettava järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevä monialainen korkean tason toimivaltaisista viranomaisista muodostuva työryhmä, jonka tarkoituksena on kehittää poliittisia suuntaviivoja järjestäytyneen rikollisuuden torjumisen koordinoimiseksi. Tällöin johtoryhmän III alainen kansainvälistä järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevä työryhmä olisi lakkautettava ja huumausaineita ja järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevän työryhmän olisi joko keskityttävä ainoastaan huumausaineasioihin, jotka liittyvät Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K artiklan mukaisesti suoritettaviin tehtäviin, tai se olisi lakkautettava. Coreperia pyydetään tutkimaan asia päätöksen tekemiseksi. Monialaisen työryhmän perustaminen ei saisi estää sitä, että esimerkiksi puhtaasti järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan liittyvään poliisiyhteistyöhön liittyviä asioita voidaan käsitellä myös muissa neuvoston työryhmissä. K.4-komitean on päätettävä sen alaisten työryhmien välisestä asianmukaisesta yhteensovittamisesta. Järjestäytynyttä rikollisuutta käsittelevälle uudelle työryhmälle, johon ottavat osaa toimivaltaiset viranomaiset, kuten verrattavissa olevien koordinointiryhmien edustajat, jos ne on perustettu - ainakin näiden ryhmien panosta tarvitaan työryhmän työskentelyyn - ja päätöksentekoon osallistuvat virkamiehet sekä Europolin edustajat, voitaisiin antaa tehtäväksi määrittää käytännön yhteistyön arvioinnin perusteella ne ongelmat, joiden ratkaisu edellyttää poliittista päätöksentekoa, ja suunnitella unionin strategia ja menettelytavat järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa sekä valmistella asiat, joiden käsittely edellyttää korkealla tasolla tehtyjä päätöksiä. Tällaisia voisivat olla päätökset uusista välineistä (jotka liittyvät esimerkiksi käytännön poliisiyhteistyöhön), järjestäytyneen rikollisuuden vastaisen toiminnan painopistealueet ja muut sopimukset, joita tarvitaan järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi tehokkaasti. Määräpäivä: vuoden 1997 loppu. Vastaava: neuvosto/Coreper. V luku Europolin kehittäminen toimintavalmiiksi ja sen toimivaltuuksien ja tehtävien laajentaminen Tämä luku perustuu Eurooppa-neuvoston antamiin poliittisiin suuntaviivoihin n:o 5 ja 10. Suositukset: 23. Jäsenvaltioiden ja neuvoston olisi toteutettava kaikki tarvittavat valmistelu- ja talousarviotoimenpiteet, jotta Europol voi aloittaa toimintansa viimeistään vuoden 1998 puolivälissä. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto. 24. Olisi kehitettävä Europolin mahdollisuuksia tehdä yhteistyötä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa sekä pitää niihin yhteyttä. Tätä varten neuvoston olisi laadittava yksi tai useampi sopiva oikeudellinen väline, jolla varmistetaan komission ja kolmansien maiden, jotka ovat jäsenvaltioiden tärkeimpiä kumppaneita järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa, sekä asianomaisten kansainvälisten järjestöjen kuten Interpolin ja Maailman tullijärjestön (WCO) välisten yhteyksien säilyminen. Määräpäivä: vuoden 1999 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto/Europol. 25. HVK:n tuloksesta riippumatta Europolin toimivaltuuksia ja tehtäviä kehitetään mahdollisimman nopeasti edelleen ottaen huomioon valtion- tai hallitusten päämiesten Dublinin huippukokouksessa tekemä päätös sisällyttää seuraavat seikat toimivaltuuksiin ja tehtäviin: a) Europolin olisi voitava helpottaa ja tukea jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tutkintatoimien valmistelua, yhteensovittamista ja toteuttamista, mukaan lukien yhteisten Europolin edustajia tukimielessä sisältävien ryhmien operatiiviset toimet. Jokaisen jäsenvaltion lainsäädäntö määrää, mikä viranomainen on toimivaltainen, oli se poliisi-, tulli- tai oikeusviranomainen. b) Europolin olisi voitava pyytää jäsenvaltioita tekemään tutkimuksia yksittäistapauksissa. Europol voisi tehdä aloitteen kiinnittääkseen yhden tai useamman jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten huomion siihen, kuinka tärkeää on tutkia tiettyjä seikkoja, mutta tällainen aloite ei velvoittaisi kyseistä (kyseisiä) jäsenvaltio(i)ta toteuttamaan pyydettyjä toimia. c) Europolin olisi kehitettävä erityistä asiantuntemusta, joka voidaan antaa jäsenvaltioiden käyttöön niiden avustamiseksi järjestäytyneeseen rajat ylittävään rikollisuuteen liittyvien tapausten tutkimuksissa (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 10). d) Europolin suomia mahdollisuuksia olisi hyödynnettävä täysimääräisesti käytännön toimintaa koskevien menettelytapojen ja sille annettavan tuen sekä analyysien ja analyysitietokantojen osalta (esimerkiksi rekisterit varastetuista autoista tai muusta omaisuudesta). Käytännön toimintaa koskevia menettelytapoja voitaisiin kehittää tutkimalla kansallisia ja unionin tason käytäntöjä ja niiden tehokkuutta sekä laatimalla yhteisiä strategioita, politiikkoja ja taktiikoita. Käytännön toiminnalle annettavaa tukea voitaisiin kehittää muun muassa järjestämällä kokouksia, laatimalla yhteisiä toimintasuunnitelmia ja toteuttamalla niitä, tekemällä strategisia analyysejä, helpottamalla tiedonvälitystä ja tietojenvaihtoa, tarjoamalla analyyttistä tukea monenkeskisille kansallisille tutkimuksille sekä teknistä, taktista ja oikeudellista tukea, tarjoamalla teknisiä laitteita, laatimalla yhteisiä käsikirjoja, edistämällä koulutusta, arvioimalla tuloksia ja antamalla neuvoja jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille. e) Europol voi pyrkiä käyttämään Schengenin tietojärjestelmää tai sen tilalle perustettavaa eurooppalaista tietojärjestelmää. Neuvoston on arvioitava, aiheutuuko Europolin tehtävän kehityksestä tarvetta tarkistaa Europol-yleissopimusta, ja jos niin on, sen on välittömästi ryhdyttävä toimenpiteisiin, sanotun kuitenkaan estämättä Europol-yleissopimuksen pikaista ratifiointia ja täytäntöönpanoa. Tällä välin EDU pystyy todennäköisesti täyttämään toimeksiantonsa kokonaisuudessaan. Olisi tehtävä perusteellinen tutkimus oikeusviranomaisten asemasta ja tehtävästä suhteissaan Europoliin Europolin toimivallan laajentumisen tahdissa. Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto/Europol. VI luku Järjestäytynyt rikollisuus ja raha Tämä luku perustuu Eurooppa-neuvoston antamiin poliittisiin suuntaviivoihin n:o 5 ja 10 12. Suositukset: 26. Rahanpesun ja rikoksen tuottaman hyödyn menetetyksi tuomitsemisen osalta olisi harkittava seuraavia toimenpiteitä: a) Kansainvälisen poliisitietojen vaihdon parantamiseksi on tarpeen perustaa järjestelmä sellaisten tietojen vaihtamiseksi, jotka koskevat epäiltyä rahanpesua Euroopan tasolla tietosuojaa koskevien sääntöjen mukaisesti. Tätä varten Europol-yleissopimukseen olisi lisättävä määräys, jonka mukaan Europol voi toimia tällä alalla (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 10). b) Olisi mahdollisuuksien mukaan yleistettävä rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesun kriminalisointi ja luotava mahdollisimman laaja oikeudellinen perusta sitä koskeville tutkintavaltuuksille. Olisi tarkasteltava mahdollisuutta laajentaa rahanpesu koskemaan tuottamuksellista käytöstä. Olisi tutkittava, kuinka voitaisiin tehostaa järjestäytyneen rikollisuuden tuottaman laittoman hyödyn jäljittämistä ja takavarikointia sekä varojen menetetyksi tuomitsemista koskevien tuomioistuinten päätösten täytäntöönpanoa (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 11). c) Olisi otettava käyttöön menetetyksi tuomitsemista koskevat säännöt, jotka mahdollistavat menetetyksi tuomitsemisen rikoksentekijän läsnäolosta riippumatta, kun rikoksentekijä on esimerkiksi kuollut tai karannut (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 11). d) Olisi tutkittava mahdollisuutta jakaa jäsenvaltioiden tasolla varat, jotka on tuomittu menetetyksi kansainvälisen yhteistyön avulla (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 11). e) Rahanpesua koskevan direktiivin 6 artiklassa mainittu tiedonantovelvoite olisi laajennettava koskemaan kaikkia vakavia rikoksia sekä direktiivissä mainittujen rahoituslaitosten lisäksi myös muita henkilöitä ja ammatteja. Jäsenvaltioiden olisi tutkittava mahdollisuutta määrätä varoittava rangaistus epäilyttäviä liiketoimia koskevan ilmoitusvelvollisuuden noudattamatta jättämisestä (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 11). Myös veroviranomaisilla olisi oltava kansallisen lainsäädännön mukaisesti samanlainen tiedonantovelvoite järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvistä liiketoimista ja ainakin arvonlisä- ja valmisteveroon liittyvien liiketoimien osalta. Direktiivin mukaisten yhteyspisteiden välistä yhteistyötä on parannettava. f) On puututtava Internetin ja elektronisen rahan välityksellä tapahtuvaan rahanpesuun ja vaadittava, että sähköisissä maksu- ja viestijärjestelmissä lähetetyt viestit sisältävät tiedot lähettäjästä ja vastaanottajasta (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 11). g) On estettävä se, että luonnollisten ja oikeushenkilöiden erittäin suuria käteismaksuja ja käteisen valuutan vaihtoja käytetään peittämään rikoksesta saadun hyödyn muuttamista muuksi omaisuudeksi (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 11). Lisäksi neuvoston ja komission olisi olemassa olevat kansalliset ja kansainväliset välineet huomioiden tarkasteltava tarvetta luoda yhteisiä määräyksiä taloudellisiin ja kaupallisiin väärennöksiin sekä seteleiden ja kolikoiden väärentämisen liittyvän järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi ottaen huomioon yhtenäisvaluutan käyttöönotto. Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: neuvosto/Europol/komissio. 27. Mahdolliset tulevat unionin jäsenet tarvitsevat etenkin rahoitusalalla asianmukaisen lainsäädännön ja yleistä tietoisuutta rahanpesun ja muiden talousrikosten torjumiseksi. Rakenteellisessa vuoropuhelussa ja PHARE-ohjelman kaltaisissa ohjelmissa olisi keskityttävä erityisesti tähän kysymykseen. Myös liittymistä edeltävässä sopimuksessa yhteistyöstä rikollisuuden torjumiseksi olisi käsiteltävä asianomaisten maiden tarvetta liittyä tämän alan kansainvälisiin sitoumuksiin ja etenkin Euroopan neuvoston yleissopimukseen, joka koskee rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 5). Määräpäivä: vuoden 1999 loppu. Vastaavat: neuvosto/komissio. 28. Olisi tutkittava käytännön kokemusten perusteella sitä, missä määrin jäsenvaltioiden rikosoikeudenkäyntejä ja rikoksesta saatujen varojen jäljittämistä, takavarikointia ja menetetyksi tuomitsemista koskevia kansainvälisiä yhteistyömenettelyjä koskevaa lainsäädäntöä ja tähän liittyvää taloudellista tutkintaa olisi kehitettävä. Määräpäivä: vuoden 1999 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot/komissio. 29. Olisi kehitettävä lainsäädäntöä sellaisen järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi, joka liittyy veropetoksiin, tietosuojaa koskevien sääntöjen mukaisesti (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 12). Tätä varten olisi tarkasteltava seuraavia seikkoja, jotta: - järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvissä tapauksissa ei pitäisi olla olemassa oikeudellista estettä, jonka perusteella veroviranomaisille ei voitaisi antaa lupaa tai jonka perusteella heitä ei voitaisi velvoittaa vaihtamaan tietoja kansallisella tasolla kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, erityisesti oikeusviranomaisten kanssa kunnioittaen täysin perusoikeuksia - järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviä veropetoksia olisi pidettävä yhtenä järjestäytyneen rikollisuuden muotona, riippumatta siitä, sisältyykö verolainsäädäntöön veropetoksista saadun hyödyn takaisinperintään liittyviä erityismääräyksiä - rikollisiin tarkoituksiin kuten lahjontaan suunnatut maksut eivät saisi olla verovähennyskelpoisia - veropetoksiin kuten arvonlisä- ja valmisteveroon, mukaan lukien kansainväliset näkökohdat, liittyvän järjestäytyneen petosrikollisuuden ehkäisemistä ja poistamista olisi tehostetava sekä kansallisella että Euroopan tasolla. Määräpäivä: vuoden 1998 loppu. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto/komissio. 30. Jäsenvaltioiden olisi tutkittava, miten ne voisivat toimia ja luoda tarvittavan suojan sen torjumiseksi, että järjestäytynyt rikollisuus käyttää hyväkseen rahoitusalan keskuksia ja edullisempaa kohtelua soveltavia alueita etenkin, jos nämä sijaitsevat jäsenvaltioiden lainkäyttöalueella. Neuvoston olisi kehitettävä jäsenvaltioiden sisäisen politiikan kanssa yhdenmukainen yhteinen politiikka muualla sijaitsevien rahoitusalan keskusten ja edullisempaa kohtelua soveltavien alueiden osalta, jotta unionissa toimivat rikollisjärjestöt eivät voisi käyttää niitä hyväkseen (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 12). Määräpäivä: 1998. Vastaavat: jäsenvaltiot/neuvosto/komissio. (1) Palautetaan mieliin, että Eurooppa-neuvosto pani tyytyväisenä merkille puheenjohtajavaltio Irlannin raportin järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan tehostamisesta (katso 11564/4/96 CK4 53, REV 4) ja pyysi neuvostoa vahvistamaan pääsihteeristöään, jotta kyseisessä raportissa esitetyt toimenpiteet voitaisiin panna nopeasti täytäntöön. (2) Käsillä olevassa toimintasuunnitelmassa lain noudattamista valvoviin viranomaisiin katsotaan kuuluviksi, silloin kuin se on tarkoituksenmukaista, sen rahoitusalaa säätelevät viranomaiset sekä tulliviranomaiset, vaikka yksittäisessä jäsenvaltiossa niitä ei pidettäisikään lain noudattamista valvovina viranomaisina. (3) Jokaisessa suosituksessa mainitaan elin tai elimet, joiden katsotaan olevan vastuussa täytäntöönpanosta. Jokaisessa tapauksessa pidetään itsestään selvänä sitä, että kyseinen elin tai kyseiset elimet vastaavat tästä tehtävästä toimivaltansa puitteissa sellaisena kuin se on määritelty Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa. (4) Katso Dublinin Eurooppa-neuvoston hyväksymä asiakirja CK4 53 REV 4. LIITE Korkean tason työryhmän kirje hallitusten väliselle konferenssille Dublinissa 13 ja 14 päivänä joulukuuta 1996 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston perustamaa korkean tason työryhmää, jonka tehtäväksi annettiin tarkastella kaikkia järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan liittyviä seikkoja, pyydettiin myös toimittamaan kaikki perustamissopimuksen muutosta edellyttävät asiat ratkaistavaksi hallitusten välisessä konferenssissa. Korkean tason työryhmä hyväksyi 9 päivänä huhtikuuta 1997 pidetyssä kokouksessaan toimintasuunnitelman poliittisine suuntaviivoineen, jotka Amsterdamissa 16 ja 17 päivänä kesäkuuta 1997 kokoontuvan Eurooppa-neuvoston on määrä vahvistaa, sekä yksityiskohtaisen toimintasuunnitelman, jolla tarvittaessa muutetaan poliittiset suuntaviivat työohjelmaksi, joka unionin ja sen jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön. Toimintasuunnitelma on tämän kirjeen liitteenä. Hyväksyessään selontekoa ja keskusteltuaan tietyistä kohdista joskus pitkiäkin aikoja korkean tason työryhmä sopi, että saavutettu yksimielisyys ei rajoita niitä kantoja, jotka valtuuskunnat voivat ottaa hallitusten välisessä konferenssissa. Tämä koskee erityisesti tiettyjä ehdotuksia, jotka on jo pantu pöydälle hallitusten välisessä konferenssissa. Ensiksikin katsottiin, että olisi tehtävä ero sellaisten työryhmän Eurooppa-neuvostolle tekemien suositusten, jotka voivat edellyttää perustamissopimuksen muuttamista, ja toisaalta sellaisten suositusten välillä, jotka voidaan panna täytäntöön nykyisen perustamissopimuksen pohjalta, mutta jotka voidaan siirtää uuden perustamissopimuksen määräyksiksi, jotta perustamissopimus heijastaisi paremmin sitä ensisijaista asemaa, joka unionin on määrä antaa järjestäytyneen rikollisuuden torjumiselle. Toiseksi, vaikka työryhmä useasti sivusi kysymystä oikeus- ja sisäasioiden alan yhteistyön tehostamisesta Euroopassa, se katsoi, että sen ei tulisi keskittyä sellaisiin luonteeltaan ensisijaisesti institutionaalisiin kysymyksiin kuten unionin päätöksenteko ja säädökset. Vaikka kyseiset kysymykset ovat huomattavan tärkeitä myös unionin kyvyn kannalta torjua järjestäytynyttä rikollisuutta, työryhmä pidättyi ottamasta kantaa, koska näitä kysymyksiä tarkastellaan HVK:ssa muutenkin. Työryhmän esittämissä poliittisissa suuntaviivoissa Europolille suositellaan annettavaksi poliittisessa suuntaviivassa n:o 10 määriteltyjä operatiivisia toimintavaltuuksia. Työryhmä kehottaa hallitusten välistä konferenssia harkitsemaan, tarvitaanko tähän perustamissopimuksen K.1 artiklan 9 kohdan muuttamista, ja toimimaan sen mukaisesti. Eräät muut suositukset, vaikka ne eivät välttämättä johdakaan perustamissopimuksen muuttamiseen, saatettaisiin panna jopa paremmin täytäntöön, jos tulevassa perustamissopimuksessa määrättäisiin oikeudellisesta ja institutionaalisesta perustasta. Näin on poliittisen suuntaviivan n:o 3 kohdalla, jossa kehotetaan ottamaan käyttöön mekanismi, jonka avulla voidaan keskinäisesti arvioida kansainvälistä yhteistyötä rikosasioissa koskevien välineiden soveltamista ja täytäntöönpanoa. Lisäksi poliittisessa suuntaviivassa n:o 5 korostetaan tarvetta tehdä läheisempää yhteistyötä asianosaisten kolmansien maiden kanssa järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Tällainen yhteistyö saattaisi myös ansaita maininnan perustamissopimuksessa. Luvuissa II ja III esitetyistä työryhmän keskusteluista saattaisi löytyä lisäaiheita HVK:n käsiteltäväksi. Näin on erityisesti sen osalta, onko tarpeellista saattaa käytännön yhteistyö oikeusasioissa poliisiyhteistyöhön verrattavalle tasolle. Työryhmässä keskusteltiin jonkin verran myös siitä, miten lainsäädännön lähentäminen tai yhdenmukaistaminen vaikuttaisi järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. Se rajoittui rikollisjärjestöjä koskevaan poliittiseen suuntaviivaan (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 1) varmistaakseen käytännön yhteistyön mahdollisimman tehokkaan sujumisen. Hallitusten välinen konferenssi panee merkille, että työryhmän mielestä olisi tarkasteltava kysymystä siitä, edistäisikö jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen lähentäminen tai yhdenmukaistaminen järjestäytyneen rikollisuuden torjumista (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 1). Työryhmä katsoo, että järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseen osallistuvien eri elinten (poliisi, oikeuslaitos, tulli) välinen sekä kansallisella että unionin tasolla tehtävä tiivis yhteistyö on ensiarvoisen tärkeää. Vaikka tällainen yhteistyö saavutetaan ensisijassa organisatorisin toimenpitein, periaatteellisista syistä se ansaitsisi tulla huomioiduksi perustamissopimuksessa. Sama koskee myös käsitystä siitä, että ennalta ehkäisy on yhtä tärkeää kuin torjunta. Kuten raportissa useissa kohdin mainitaan (ks. poliittinen suuntaviiva n:o 13), ennalta ehkäiseminen (erityisesti lahjonnan, petosten ja rahanpesun alalla) edellyttää jäsenvaltioiden lisääntyneiden ponnistelujen ja niiden tiiviimmän Euroopan unionin tasolla tapahtuvan yhteistyön lisäksi myös sitä, että ensimmäistä pilaria koskevia unionin mahdollisuuksia käytetään täysimääräisesti hyväksi. Lopuksi, ottaen huomioon unionin tarve organisoitua yleensä paremmin järjestäytyneen rikollisuuden kaikkien muotojen torjunnassa, kyseinen ilmiö olisi myös mainittava yhtenä unionin kolmannen pilarin yhteistyötä koskevana tavoitteena.