A4-0197/97

Päätöslauselma Euroopan unionin asemasta urheilun alalla

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon De Coenen ja Willockxin tekemän päätöslauselmaesityksen eurooppalaisen rahaston perustamisesta nuorten urheilua varten (B4-0467/96),

- ottaa huomioon aiemmat päätöslauselmansa Euroopan yhteisön ja urheilun välisistä suhteista ja erityisesti 6. toukokuuta 1994 antamansa päätöslauselman Euroopan yhteisöstä ja urheilusta ((EYVL C 205, 25.7.1994, s. 486)),

- ottaa huomioon 13. maaliskuuta 1996 antamansa päätöslauselman hallitusten välisen konferenssin koollekutsumisesta, mietintäryhmän työn arvioinnista ja Euroopan parlamentin poliittisten tavoitteiden täsmentämisestä hallitusten välistä konferenssia silmällä pitäen ja erityisesti sen 4.18 kohdan ((EYVL C 96, 1.4.1996, s. 77)),

- ottaa huomioon 19. syyskuuta 1996 antamansa päätöslauselman julkisen televisiolähetystoiminnan tehtävästä multimediayhteiskunnassa ((EYVL C 320, 28.10.1996, s. 180)),

- ottaa huomioon 10. kesäkuuta 1997 tekemänsä päätöksen sovittelukomitean hyväksymästä yhteisestä ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 89/552/ETY muuttamisesta ((Kyseisen päivän istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 1)),

- ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 15 päivänä joulukuuta 1995 antaman tuomion asiassa C-415/93 («asia Bosman») ja erityisesti sen perusteet 105 - 110 ((Kok. 1995/I-4921)),

- ottaa huomioon komission Brysselissä 16. ja 17. joulukuuta 1996 järjestämän kuudennen eurooppalaisen urheilufoorumin keskustelut,

- ottaa huomioon 17. joulukuuta 1996 eurooppalaisesta urheiluliikkeestä annetun päätöslauselman urheilun sisällyttämisestä Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja sen liitteenä olevan artiklaluonnoksen,

- ottaa huomioon kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokuntansa järjestämät julkiset kuulemiset 20. maaliskuuta 1996 Bosmanin tuomion seurauksista ja 19. maaliskuuta 1997 aiheesta «Urheilu, nuoriso, tiedotusvälineet: mikä on Euroopan unionin asema?",

- ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan,

- ottaa huomioon kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan mietinnön ja budjettivaliokunnan lausunnon (A4- 0197/97),

A. katsoo, että yli 100 miljoonaa Euroopan kansalaista harrastaa urheilua; urheiluharrastusta organisoivat kymmenet tuhannet urheilupiirit, jotka ovat ryhmittyneet useiksi yhdistyksiksi ja liitoiksi; urheiluliike on yksi tärkeimmistä Euroopan unionin kansalaisten liikkeistä; sen lisäksi, että urheilu on taloudellinen ilmiö, se on myös olennaisen tärkeä sosiaalinen ja kulttuuri-ilmiö,

B. katsoo, että niin urheilun kuin kulttuurinkin tarjoamat mahdollisuudet ja niiden harrastaminen suosivat yksilön henkistä kasvua ja tasapainoa,

C. ottaa huomioon, että amatööriurheilijoita on enemmän kuin alan aktiiviharrastajia ja että kaikilla kansalaisilla on oikeus saada tietoja urheilun suurtapahtumista, kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä «televisio ilman rajoja» vahvistetaan,

D. ottaa huomioon, että urheilu on myös taloudellinen tekijä, jonka osuuden on arvioitu olevan 1,5 % Euroopan unionin BKT:sta ja joka näin ollen on myös merkittävä työllistäjä palvelusektorilla,

E. katsoo, että erityisesti nuorten liikuntakasvatus ja urheiluvalmennus ovat erittäin tärkeitä sekä terveydelle - varsinkin tupakoinnin, alkoholin ja huumeiden väärinkäytön, syövän sekä sydän- ja verisuonitautien ennaltaehkäisyn kannalta - että fyysiselle ja psyykkiselle tasapainolle ja yhteiskuntaan sopeutumiselle; tämä sopeutuminen on ratkaisevan tärkeä kaikkein haavoittuvimmille sosiaaliryhmille,

F. katsoo, että urheilun ja liikuntakasvatuksen osuus kouluissa on vähenemässä minimaalisen pieneksi ja että tämä suuntaus on saatava käännytetyksi päinvastaiseksi; urheiluseurat toimivat koulutoiminnan täydentäjinä, vaihtoehtona ja usein sen korvikkeina, ja on välttämätöntä luoda entistä paremmin suunnitellut suhteet urheiluseurojen ja koulun välille,

G. katsoo, että yleisesti ottaen naisilla on eräiden sosiokulttuuristen tietojen mukaan liian vähäiset urheilun harrastusmahdollisuudet ja että varsinkin nuorten naisten urheilua edistävät erityistoimet ovat tarpeen,

H. korostaa, että vaikka urheiluun liittyy sellaisia myönteisiä arvoja kuin tahto, rohkeus, suvaitsevuus, lojaalisuus, ystävyys ja yhteisvastuullisuus, se saattaa myös joissakin tapauksissa tuoda esiin sellaisia kielteisiä arvoja kuten suvaitsemattomuus, kansalliskiihkoilu, rotusyrjintä ja väkivalta, itsensä ja vastustajan pettäminen dopingia käyttämällä; näin ollen olisi kannustettava edellä mainittuja tunteita ja torjuttava voimallisesti jälkimmäisiä,

I. katsoo, että koska Euroopan unioni on kiinnostunut ammattilaisurheilusta taloudellisena toimintana, se on tähän asti ottanut huomioon ainoastaan hyvin vähäisessä määrin urheilun kulttuurisen, kasvatuksellisen ja sosiaalisen merkityksen, ja että tämä laiminlyönti johtuu pääasiassa siitä, ettei perustamissopimuksessa ole minkäänlaista selvää viittausta urheiluun,

J. katsoo, että on tunnustettava urheilun erityisluonne sekä urheiluliikkeen ja sille rakenteen antavien järjestöjen autonomia, siinä määrin kuin kyseinen urheilutoiminta ei ole ensisijaisesti taloudellista toimintaa; yhteisön oikeuden sääntöjä on sovellettava kuitenkin ammattiurheilun synnyttämään taloudelliseen toimintaan,

K. katsoo, että on välttämätöntä, että nykyinen hallitusten välinen konferenssi sisällyttää perustamissopimuksen 128 artiklaan viittauksen urheiluun, sanotun kuitenkaan rajoittamatta pelkästään urheilua koskevan artiklan sisällyttämistä perustamissopimukseen tai urheiluun liittyvän pöytäkirjan liittämistä siihen,

L. katsoo, että perustamissopimuksen opetukseen, ammatilliseen koulutukseen ja nuorisoon liittyvien 126 ja 127 artiklan on jo nykyisessä sanamuodossaan katsottava koskevan urheilua, vaikka niitä pitääkin asianmukaisella tavalla tarkentaa tähän suuntaan,

M. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on kieltänyt asiassa C-415/93 («asia Bosman») antamassaan tuomiossa siirtomaksukäytännön ammattiurheilijan sopimusta tehtäessä; tuomioistuin on perusteluissaan myöntänyt, että «mahdollisuus periä siirtokorvaus tai korvaus pelaajan kehittymisestä tai harjoittelusta todellakin kannustaa jalkapalloseuroja etsimään uusia kykyjä ja varmistaa sen, että ne pystyvät kouluttamaan nuoria pelaajia» (kohta 108), mutta arvioi, että samat tavoitteet voidaan «saavuttaa vähintäänkin yhtä tehokkaasti muilla keinoilla, joilla ei rajoiteta työntekijöiden vapaata liikkuvuutta» (kohta 110),

N. katsoo sen vuoksi, että kuten tuomioistuin on itse ehdottanut, yhteisvastuullisuus ja varojen tehokas uudelleenjakaminen on taattava ja niitä on kehitettävä amatööriurheiluseurojen olemassaoloa vaarantamatta nuorten valmennuksen varmistamiseksi edellytyksin, jotka eivät käytännössä sulje pois epäsuotuisissa oloissa kasvaneita nuoria,

O. katsoo, että sellaisten urheilulajien osalta, joihin liittyy maksuja, televisiointioikeuksien uudelleenjakamisella voidaan rahoittaa tällaisia käytäntöjä; kaikissa näitä oikeuksia koskevissa neuvottelujärjestelmissä on sallittava niiden täytäntöönpano,

P. katsoo lisäksi, että yhteisön oikeutta noudatettaessa on välttämätöntä löytää ratkaisuja, jotka eivät todellisuudessa saa pieniä, keskisuuria ja suuria ammattilais- ja amatööriseuroja olemaan edistämättä merkittävästi nuorten valmennusta, jotta ne voisivat täyttää niille kuuluvan opetuksellisen ja sosiaalisen tehtävän,

Q. katsoo, että olisi keskusteltava ammattilais- ja amatööriurheilun välisestä rajasta, joka käytännössä usein vaihtelee valtioittain ja urheilulajeittain; kaiken järjen mukaan urheilijaa, jonka suorituksista maksetaan yksinkertaisia siirtomaksuja suurempia summia, jotka kuitenkin ovat pienempiä kuin työelämässä maksetut alhaisimmat korvaukset, ei pitäisi pitää ammattilaisurheilijana,

R. katsoo, että urheiluseurojen välisen tasapainon säilyttäminen, eli tuomioistuimen käsityksen mukaan mahdollisuuksien ja tulosten epävarmuuden tietyn tasapainon säilyttäminen on välttämätöntä oikeudenmukaisten ja houkuttelevien kilpailujen järjestämiseksi; tähän tasapainoon ja eurooppalaisten kilpailujen luonteeseen voivat vaikuttaa kilpailun vääristymät, jotka liittyvät tukien ja niiden velvollisuuksien välisiin eroihin, joihin urheiluseurat ovat sitoutuneet erityisesti mitä tulee niiden talouden tasapainoon sekä niiden maksamiin sosiaaliturvamaksuihin ja veroihin,

S. katsoo, että mainittua tasapainoa voi myös muuttaa urheiluseurojen siirtyminen sellaisten yritysten valvonnan alaisiksi, joilla on urheiluun ainoastaan kaupallinen suhde ja jotka luonnollisesti asettavat kaupalliset näkökohdat urheilun tavoitteiden edelle,

T. muistuttaa, että parlamentti perusti budjettikohdan B3-305 tukeakseen tiettyjä erityisaloitteita, etenkin Eurathlon-ohjelmaa ja vammaisurheilua,

U. katsoo, että vuoden 1997 yhteisön talousarviosta rahoitetaan kolmen miljoonan ecun suuruisella osuudella maksusitoumusmäärärahoin pilottihanketta nimeltä «Urheilu Euroopassa» (B3-305) ((EYVL L 44, 14.2.1997)); tämä budjettikohta kuuluu lukuun «Tiedotus ja viestintä», mikä on osoituksena siitä, että tähän mennessä yhteisö ei ole arvostanut urheilua sen omista ansioista käsin vaan pitänyt sitä keinona korostaa muita politiikkoja; yhteisö on tärkeimpänä rahoittajana «Eurathlon»- ohjelmassa, ja se rahoittaa miljoonalla eculla vammaisurheilun kehittämistä; ansioistaan huolimatta tämä epävakaa budjettikohta, jonka komissio perinteisesti ainoastaan varustaa p.m.-merkinnällä alustavassa talousarvioesityksessään, ei ole rakenteeltaan eikä määrärahojensa puolesta sillä tasolla, jota tällä alalla odotetaan Euroopan unionilta, joka väittää olevansa kiinnostunut «ensin kansalaisista»,

V. korostaa, että tätä budjettikohtaa koskevissa huomautuksissa budjettivallan käyttäjä on pyytänyt komissiota antamaan sille kertomuksen tämän toiminnan vaikutuksista ja liittämään siihen «tutkimuksen sellaisesta todellisesta yhteisön toimintaohjelmasta urheilun alalla, jossa keskityttäisiin urheilun sosiaaliseen ja opetukselliseen ulottuvuuteen ja sen yhteiskuntaan sopeuttamistehtävään»,

W. muistuttaa, että osa yllä mainitusta budjettikohdasta B3-305 maksetuista määrärahoista on käytettävä nuorten harjoittelun tukemiseen kaikenlaisessa urheilussa,

X. arvioi edellä esitettyjen näkökohtien perusteella, että Euroopan komission on kiireellisesti perustettava erityisryhmä tarkastelemaan kaikkia Euroopan unionia ja sen toimintaohjelmia koskevia urheiluun liittyviä näkökohtia, olivatpa ne kulttuurisia, sosiaalisia tai opetuksellisia tai liittyivätpä ne terveyteen tai talouteen, ja laatimaan urheiluliikkeen eri osatekijöitä kuullen vihreä kirja todellisen kokonaisvaltaisen urheilua koskevan toimintasuunnitelman valmistelua varten,

Y. katsoo, että toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa odoteltaessa urheilu olisi jo nyt otettava huomioon yhteisön eri ohjelmissa, joissa sille on tuskin tähän mennessä ollut sijaa; tällaisia ohjelmia ovat olleet varsinkin alue- ja sosiaalipolitiikkaan liittyvät ohjelmat sekä opetusta, koulutusta ja nuorisovaihtoa - SOKRATES, LEONARDO, Nuorten Eurooppa - koskevat ohjelmat, naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskeva toimintaohjelma ja toiminta, joka liittyy terveyteen, rasismin vastaisiin toimiin ja tutkimuspolitiikkaan (urheilun ja terveyden väliset yhteydet, dopingin torjunta jne.);

1. On sitä mieltä, että Euroopan unionin olisi sekä sen perustamisesta tehdyssä sopimuksessa että omassa toiminnassaan tunnustettava urheiluun liittyvä olennainen kulttuurinen, taloudellinen ja sosiaalinen merkitys;

2. Pyytää sen vuoksi, että nykyinen hallitusten välinen konferenssi sisällyttäisi joka tapauksessa perustamissopimuksen 128 artiklaan selvän viittauksen urheiluun;

3. Korostaa, että Euroopan unionin olisi tunnustettava urheilun erityisluonne ja urheiluliikkeen autonomia sillä ehdolla, että ammattiurheilun synnyttämää taloudellista toimintaa koskevat myös yhteisön oikeuden säännöt;

4. Vaatii ehdottomasti, että kunkin jäsenvaltion on käytettävä hyväkseen Televisio ilman rajoja -direktiivin uuden 3 a artiklan tarjoamaa mahdollisuutta ryhtyä toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että sen lainkäyttövaltaan kuuluvat televisiolähetystoiminnan harjoittajat eivät lähetä yksinoikeudella tapahtumia, tässä tapauksessa urheilutapahtumia, joilla kyseinen jäsenvaltio katsoo olevan erityistä yhteiskunnallista merkitystä siten, että estetään merkittävää osaa jäsenvaltion yleisöstä seuraamasta näitä tapahtumia maksuttoman television kautta, ja että sen vuoksi on laadittava luettelo sellaisista kansallisista tai muista kuin kansallisista tapahtumista selkeästi ja avoimesti sekä hyvissä ajoin ja erityisesti asianomaisten urheiluseurojen on osallistuttava luettelon laatimiseen;

5. Kehottaa komissiota välittömästi luomaan erityisryhmän «urheilu» ja laatimaan urheiluliikettä kuullen vihreän kirjan Euroopan unionin kokonaisvaltaisen toimintasuunnitelman valmistelemiseksi urheilun alalla;

6. Pyytää erityisesti komissiota erityisryhmän työskentelyn yhteydessä

a) ottamaan urheilun huomioon sen kaikissa toimissa, erityisesti alue- ja sosiaalipolitiikassa sekä opetukseen, koulutukseen, nuorisoon ja terveyteen liittyvillä aloilla sekä vastaavasti uudistamaan rakenteellisesti urheiluun liittyvää pilottitoimintaansa;

b) komission kieltäydyttyä viittaamasta urheiluun opetusta ja koulutusta koskevassa valkoisessa kirjassaan, korjaamaan tämän puutteen perustamissopimuksen 126 artiklan perusteella toimissa, joihin valkoinen kirja antaa aihetta, ja kannustamaan jäsenvaltioita päinvastoin lisäämään urheilun osuutta kouluissa ja luomaan entistä tiiviimmät yhteydet koulujen ja urheiluseurojen välille;

c) edistämään urheilutoiminnan avulla yhteiskuntaan sopeutumista sekä rotusyrjinnän vastaisia toimia;

d) panemaan toimeen sekä ammattilais- että amatöörinaisurheilua koskevan tiedostamis- ja edistämiskampanjan sekä kampanjan sen arvostuksen lisäämiseksi;

e) edistämään aktiivisesti kyseisten urheiluliittojen kanssa tehokasta varojen uudelleenjakomenetelmien toteuttamista ja yhteisvastuullisuutta, jotta nuorten urheilijoiden koulutusta ja amatööriurheiluseurojen toiminnan jatkumista voitaisiin rahoittaa yhteisön oikeuden kanssa yhdenmukaisin keinoin;

f) tutkimaan, vaikuttavatko eri jäsenvaltioiden erilaiset ammattilaisseuroille valtion varoista maksettavia avustuksia koskevat säännöt eurooppalaisten kilpailujen tasapuolisuuteen ja pitäisikö yhteisössä varmistaa ammattilaisseurojen taloudellista tilaa koskevien tietojen julkisuus;

g) tekemään tarvittavat ehdotukset sen sääntelemiseksi, miten kilpailijat voivat siirtyä luvallisesti yhdestä urheiluseurasta toiseen saman liigan sisällä, rajoittamatta kilpailijoiden vapautta vaihtaa seuraa, jotta voitaisiin torjua kilpailun vääristymät;

h) tekemään kansallisten ja kansainvälisten urheilujärjestöjen kanssa sopimuksen asianmukaisen yhteisön säännöstön noudattamisesta ja erityisesti, suurten urheilutapahtumien (mestaruuskilpailut, olympialaiset jne.) yhteydessä, ympäristövaikutusten arvioinnista annetun direktiivin 337/85/ETY ((EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40)) ja siihen tehtyjen muutosten noudattamisesta,

7. Toivoo urheiluasioita käsittelevän neuvoston koollekutsumista;

8. Kehottaa asiasta vastaavaa valiokuntaansa luomaan hyvin suunnitellut ja hoidetut suhteet eurooppalaisen urheiluliikkeeseen;

9. Kehottaa lisäksi järjestämään «Eurooppalaisen urheilun vuoden»;

10. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, alueiden komitealle, Euroopan olympiakomitealle ja ENGSOon (European Non-Governmental Sports Organization) kuuluville valtiosta riippumattomille eurooppalaisille urheilujärjestöille.