P7_TA(2013)0452

Ionisoivasta säteilystä aiheutuvat vaarat ***I

Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 24. lokakuuta 2013 ehdotuksesta neuvoston direktiiviksi turvallisuutta koskevien perusnormien vahvistamisesta ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta suojelemiseksi (COM(2012)0242 – C7-0151/2012 – 2011/0254(COD))

(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)

(2016/C 208/30)

Euroopan parlamentti, joka

(1) EUVL C 143, 22.5.2012, s. 113.

P7_TC1-COD(2011)0254

Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 24. lokakuuta 2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/…/EU antamiseksi turvallisuutta koskevien perusnormien vahvistamisesta ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta suojelemiseksi

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka jotka

ottaa ottavat huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 31 ja 32 192 artiklan 1 kohdan , [tark. 1]

ottaa ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka komissio on laatinut saatuaan lausunnon asiantuntijaryhmältä, jonka tieteellis-tekninen komitea on nimennyt jäsenvaltioiden tieteellisten asiantuntijoiden keskuudesta, ja kuultuaan Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottaa ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1)

sekä katsoo katsovat seuraavaa:

(1) Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 2 artiklan b kohdan mukaan yhteisö laatii yhtenäiset turvallisuusmääräykset väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi, ja sen 30 artiklassa määritellään ”perusnormit” väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 191 artikla muodostaa oikeusperustan ympäristön laadun ja ihmisten terveyden säilyttämiselle , suojelulle ja parantamiselle, ionisoivalle säteilylle altistumisen aiheuttamat vaarat mukaan luettuna . [tark. 2] (1 a) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 153 artikla mahdollistaa turvallisuusnormien laatimisen väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi. [tark. 3] (1 b) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 168 artikla mahdollistaa perusnormien vahvistamisen väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta. [tark. 4]

(2) Tehtävänsä mukaisesti yhteisö vahvisti perusnormit ensimmäisen kerran vuonna 1959 perustamissopimuksen 218 artiklan mukaisesti työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 2 päivänä helmikuuta 1959 annetuilla direktiiveillä (2). Näitä direktiivejä on tarkistettu useita kertoja, viimeksi vuonna 1996 neuvoston direktiivillä 96/29/Euratom (3), jolla kumottiin aiemmat direktiivit.

(3) Direktiivissä 96/29/Euratom vahvistetaan turvallisuutta koskevat perusnormit. Direktiiviä sovelletaan tavanomaisiin tilanteisiin ja säteilyvaaratilanteisiin, ja sitä on täydennetty erityislainsäädännöllä.

(4) Neuvoston direktiivi 97/43/Euratom (4), neuvoston direktiivi 89/618/Euratom (5), neuvoston direktiivi 90/641/Euratom (6) ja neuvoston direktiivi 2003/122/Euratom (7) kattavat erilaisia erityisiä direktiiviä 96/29/Euratom täydentäviä näkökohtia.

(5) Kyseisissä säädöksissä käytetyt määritelmät ovat ajan mittaan kehittyneet, ja niitä on mukautettu kuhunkin soveltamisalaan. Monet niissä säädetyt vaatimukset sopivat antamisajankohdan tilanteeseen, mutta niitä ei voida käyttää direktiivin 96/29/Euratom yhteydessä.

(6) Tieteellis-teknisen komitean nimeämä asiantuntijaryhmä totesi lausunnossaan, että Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 31 ja 32 artiklan mukaisesti vahvistetuissa perusnormeissa olisi otettava huomioon kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan (ICRP) antamat, erityisesti julkaisussa nro 103 vuonna 2007 julkaistut (8) uudet suositukset, ja että perusnormit olisi tarkistettava uuden tieteellisen näytön ja käytännöstä saadun kokemuksen perusteella.

(7) Tämän direktiivin olisi noudatettava ICRP:n julkaisussa 103 käyttöön otettua tilannepohjaista lähestymistapaa, ja siinä olisi tehtävä ero vallitsevien ja suunniteltujen säteilyaltistustilanteiden sekä säteilyvaaratilanteiden välillä. Normien ja vaatimusten soveltamisen osalta olisi kuitenkin tehtävä ero myös luonnon säteilylähteisiin liittyvien vallitsevien altistustilanteiden ja ihmisten toimintaan liittyvien vallitsevien altistustilanteiden välillä. Tämän uuden toimintakehyksen mukaisesti direktiivissä olisi käsiteltävä kaikenlaisia säteilyaltistustilanteita ja kaikentyyppisiä altistuksia eli työperäisiä ja lääketieteellisiä altistuksia sekä väestön altistusta. [tark. 5]

(8) Direktiivissä olisi myös otettava huomioon ICRP:ssä käyttöön otettu uusi, viimeisimpään säteilyriskejä koskevaan tietoon perustuva metodologia annosten laskemiseksi.

(9) Nykyiset työperäisen altistuksen ja väestön altistuksen vuosiannosrajat pysyvät ennallaan. Enää ei kuitenkaan pitäisi olla tarvetta viiden vuoden keskiarvon määrittämiseen paitsi kansallisessa lainsäädännössä yksilöidyissä erikoistilanteissa.

(10) Kudosvaikutuksista saadun uuden tieteellisen tiedon vuoksi olisi optimointiperiaatetta sovellettava tarvittaessa myös kudosannoksiin, jotta annokset voitaisiin pitää niin pieninä kuin on kohtuudella mahdollista. Direktiivissä olisi myös noudatettava uutta ICRP:n ohjeistusta silmän mykiön kudosannosrajasta työperäisessä altistuksessa.

(11) Teollisuuden aloilla, joilla prosessoidaan maankuoresta otettua luonnon radioaktiivista ainetta, työntekijät ja, mikäli ainetta pääsee ympäristöön, myös väestö altistuvat lisäsäteilylle.

(12) Suojelu luonnon säteilylähteiltä olisi otettava täysimääräisesti huomioon yleisissä vaatimuksissa sen sijaan, että sitä käsiteltäisiin erikseen erityisessä direktiivin osastossa. Erityisesti luonnossa esiintyviä radionuklideja sisältäviä aineita prosessoivia teollisuudenaloja olisi hallinnoitava samassa sääntelykehyksessä kuin muita toimintoja.

(13) Rakennusmateriaalien sisältämää luonnollista radioaktiivisuutta koskevien vaatimusten olisi oltava sellaisia, että rakennusmateriaalien vapaa liikkuvuus on mahdollista ja että parannetaan suojaa säteilyvaaraa vastaan . [tark. 6]

(14) Asuntoja koskevista selvityksistä saatujen epidemiologisten löydösten mukaan keuhkosyöpäriski on olemassa, jos radonin pitoisuus sisäilmassa on luokkaa 100 Bq m-3. Uusi säteilyaltistustilanteiden määrittely mahdollistaa sen, että väestön suojaamista altistuksesta sisäilman radonille koskevan komission suosituksen 90/143/Euratom (9) säännökset sisällytetään perusnormien sitoviin vaatimuksiin jättäen samalla tarpeeksi joustavuutta täytäntöönpanoon.

(15) Ilma-aluksen henkilökunnan altistusta avaruussäteilylle olisi käsiteltävä suunniteltuna altistustilanteena. Avaruusaluksen käyttö olisi saatettava tämän direktiivin soveltamisalaan, ja sitä olisi käsiteltävä erityisesti sallittuna altistuksena.

(16) Väestön terveyden suojelussa otetaan huomioon Radioaktiivisten aineiden esiintyminen ympäristössä vaikuttaa väestön terveyteen . Suorien ympäristöaltistusreittien lisäksi olisi tarkasteltava myösympäristön suojelua kokonaisuutena kattavassa ja johdonmukaisessa kehyksessä, johon sisältyy myös eliöiden altistus. Koska ihmiset ovat osa ympäristöä, tällainen toimintatapa on pitkällä aikavälillä hyväksi terveyden suojelulle. Koska niin sisäinen kuin ulkoinen säteily vaikuttaa organismeihin, olisi osoitettava lisäresursseja ionisoivan säteilyn ihmisiin ja ympäristöön kohdistuvien vaikutusten yksityiskohtaiseen tutkimukseen. [tark. 8]

(17) Lääketieteessä tärkeät teknologiset ja tieteelliset edistysaskeleet ovat johtaneet potilaiden säteilyaltistuksen merkittävään lisääntymiseen. Direktiivissä olisi korostettava, että lääketieteellisen säteilyaltistuksen, mukaan lukien oireettomien henkilöiden altistus, on oltava oikeutettua. Direktiivissä olisi vahvistettava vaatimuksia, jotka koskevat potilaille annettavia tietoja, lääketieteellisistä menettelyistä aiheutuvien annosten raportointia, diagnostisten vertailutasojen käyttöä ja annoksia osoittavien laitteiden saatavuutta.

(18) Onnettomuuksien vuoksi tapahtuvat ja tahattomat lääketieteelliset altistukset aiheuttavat jatkuvasti huolta. Niiden ehkäisyyn ja mahdollisten altistusten johdosta tarvittaviin jatkotoimiin on kiinnitettävä asianmukaista huomiota. Tällaisten tapausten ehkäisemiseksi olisi korostettava laadunvarmistusohjelmien merkitystä, mukaan lukien sädehoitoon sovellettava riskianalyysi, ja tällaisissa tapauksissa olisi vaadittava tietojen kirjaamista, raportointia, tapahtumien analysointia ja korjaavia toimia.

(19) Direktiivissä 97/43/Euratom käsitellyt niin sanotut oikeuslääketieteelliset altistukset on nyt määritelty selkeästi henkilöiden tarkoitukselliseksi altistamiseksi muussa kuin lääketieteellisessä tarkoituksessa, toisin sanoen kyseessä on ”muusta kuvantamisesta kuin lääketieteellisestä kuvantamisesta aiheutunut altistus”. Tällaiset toiminnot on saatettava asianmukaiseen viranomaisvalvontaan, ja ne on perusteltava samalla tavalla kuin lääketieteelliset altistukset. Lääkintähenkilökunnan lääkinnällisillä laitteilla suorittamiin menettelyihin on kuitenkin suhtauduttava eri tavalla kuin menettelyihin, joita muu kuin lääkintähenkilökunta suorittaa muilla kuin lääkinnällisillä laitteilla. Yleisesti ottaen olisi sovellettava väestön altistusta koskevia vuosiannosrajoja ja vastaavia rajoituksia.

(20) Olisi vaadittava, että jäsenvaltiot alistavat viranomaisvalvontaan tietyt toiminnot, joihin liittyy ionisoivasta säteilystä aiheutuva vaara, tai kieltävät tietyt toiminnot. Jäsenvaltioiden olisi voitava hyödyntää asteittaista lähestymistapaa viranomaisvalvontaan, jonka pitäisi olla tiukkuudeltaan suhteessa toiminnoista aiheutuvien altistusten suuruuteen ja todennäköisyyteen, ja myös suhteessa siihen vaikutukseen, joka viranomaisvalvonnalla voi olla tällaisten altistusten vähentämisessä tai laitosten turvallisuuden parantamisessa.

(21) On suotavaa asettaa samat aktiivisuuspitoisuuden arvot sekä toimintojen vapauttamiselle viranomaisvalvonnasta että säännellyistä toiminnoista peräisin olevien materiaalien vapauttamiselle vaatimuksista. Laajan tarkastelun jälkeen päätettiin, että IAEA:n asiakirjassa RS-G-1.7 (10) suositeltuja arvoja voidaan käyttää sekä viranomaisvalvonnasta vapauttamisen oletusarvoina, jolloin niillä korvataan direktiivin 96/29/Euratom liitteessä I säädetyt aktiivisuuspitoisuusarvot, että yleisinä vaatimuksista vapauttamiseen oikeuttavina tasoina, jolloin niillä korvataan arvot, joita komissio suosittaa säteilysuojelua koskevassa asiakirjassa nro 122 (11).

(22) Jäsenvaltiot voivat vapauttaa luvanvaraisuudesta tiettyjä toimintoja, joihin liittyy vapauttamiseen oikeuttavat arvot ylittäviä aktiivisuuksia.

(23) Erityiset vaatimuksista vapauttamiseen oikeuttavat tasot, jotka ovat korkeampia kuin valvonnasta ja vaatimuksista vapauttamiseen oikeuttavat oletusarvot, ja niitä koskevat yhteisön ohjeet (12) ovat edelleen tärkeitä välineitä toimiluvan saaneiden laitosten purkamisesta peräisin olevien suurten ainemäärien hallinnoinnissa.

(24) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että ulkopuolisia työntekijöitä suojataan samalla tavalla kuin säteilylähteitä käyttävien yritysten palkkaamia säteilylle altistuvia työntekijöitä. Direktiivissä 90/641/Euratom säädetyt ulkopuolisia työntekijöitä koskevat erityisjärjestelyt olisi laajennettava kattamaan myös tarkkailualueilla tehty työ.

(25) Säteilyvaaratilanteiden hallinnassa olisi nykyinen interventiotasoihin perustuva lähestymistapa korvattava laajemmalla järjestelmällä, johon kuuluu uhkien analysointi, yleinen valmiusjärjestelmä, valmiussuunnitelmat tunnistetuille uhille ja etukäteen laaditut toimintatavat kunkintyyppisen tapahtuman hallintaan.

(26) Kun säteilyvaaratilanteita ja vallitsevan altistuksen tilanteita varten otetaan käyttöön vertailutasot, voidaan sekä suojata yksittäisiä henkilöitä että ottaa huomioon muita yhteiskunnallisia arviointiperusteita samalla tavoin kuin annosrajojen ja annosten rajoitusten avulla suunnitellun altistuksen tilanteissa.

(27) Jotta maiden rajojen yli vaikuttavia säteilyvaaratilanteita voitaisiin hallita tehokkaasti, olisi jäsenvaltioiden parannettava yhteistyötään ja avoimuuttaan valmiussuunnitelmien laadinnassa ja pelastustoiminnassa. [tark. 9]

(28) Kansainvälinen atomienergiajärjestö tarkistaa paraikaa yhdessä Maailman terveysjärjestön, YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön, Kansainvälisen työjärjestön, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) ydinenergiajärjestön ja Yleisamerikkalaisen terveysjärjestön (PAHO) kanssa kansainvälisiä turvallisuutta koskevia perusnormeja ICRP:n uuden julkaisun nro 103 pohjalta.

(29) Kansallisten virastojen ja laitosten sekä asiantuntijoiden asema ja vastuut säteilysuojelun teknisten ja käytännön näkökohtien pätevässä hoitamisessa on selkeytettävä.

(30) Päästölupien myöntämiselle ja päästöjen seurannalle olisi asetettava tarkempia vaatimuksia ja asianmukaiset seuraamukset . Komission suosituksella 2004/2/Euratom (13) otettiin käyttöön vakiomuoto tietojen ilmoittamiseksi ydinvoimalaitosten ja jälleenkäsittelylaitosten päästöistä. [tark. 10]

(31) annettuun viimeisimpään direktiiviin Direktiiviä 2003/122/Euratom ei tarvitse tehdä suuria muutoksia; joitakin vaatimuksia on kuitenkin ulotettava koskemaan olisi laajennettava siten, että vaatimukset koskisivat mitä tahansa radioaktiivisia umpilähteitä. Isännättömiin lähteisiin , kuten räjähtämättömiin ammuksiin, liittyy kuitenkin vielä ratkaisemattomia ongelmia, ja on ollut merkittäviä tapauksia, joissa kolmansista maista on tuotu kontaminoitunutta metallia. Sen vuoksi olisi otettava käyttöön vaatimus, että tapahtumista, joihin liittyy isännättömiä lähteitä tai metallin kontaminaatiota, on ilmoitettava. Kansainvälisten turvatoimien kannalta on myös tärkeää yhdenmukaistaa IAEA:n vahvistamien tasojen kanssa tasot, joiden yläpuolella mitä tahansa lähdettä on pidettävä korkea-aktiivisena umpilähteenä. [tark. 11]

(32) Jäsenvaltiot ovat selittävistä asiakirjoista 28 päivänä syyskuuta 2011 annetun jäsenvaltioiden ja komission yhteisen poliittisen lausuman mukaisesti sitoutuneet perustelluissa tapauksissa liittämään ilmoitukseen toimenpiteistä, jotka koskevat direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä, yhden tai useamman asiakirjan, joista käy ilmi direktiivin osien ja kansallisen lainsäädännön osaksi saattamiseen tarkoitettujen välineiden vastaavien osien suhde. Tämän direktiivin osalta lainsäätäjä pitää tällaisten asiakirjojen toimittamista perusteltuna.

(33) Direktiivit 89/618/Euratom, 90/641/Euratom, 96/29/Euratom, 97/43/Euratom ja 2003/122/Euratom olisi näin ollen kumottava,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

I LUKU

SISÄLTÖ JA SOVELTAMISALA

1 artikla

Kohde

1. Tässä direktiivissä vahvistetaan perusnormit työntekijöiden, väestön, potilaiden ja muiden lääketieteellisissä tarkoituksissa säteilylle altistuvien henkilöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta, ja pyritään siihen, että jäsenvaltiot panevat perusnormit yhdenmukaisesti täytäntöön jotta jäsenvaltioissa varmistetaan yhdenmukainen suojan vähimmäistaso, tämän estämättä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai vahvistamasta turvallisuutta koskevia perusnormeja, jotka ovat tässä direktiivissä esitettyjä normeja tiukempia . [tark. 12 ja 133]

2. Tätä direktiiviä sovelletaan ympäristön suojelemiseen, kun ympäristöä pidetään reittinä radioaktiivisista lähteistä ihmisen altistumiseen, ja sitä täydennetään tapauksen mukaan ottamalla erityisesti huomioon eliöiden altistuminen ympäristössä kokonaisuutena katsottuna.

3. Tässä direktiivissä säädetään vaatimuksista, jotka koskevat radioaktiivisten lähteiden turvallisuuden ja niihin kohdistuvien turvajärjestelyjen valvontaa sekä asianmukaisten pakollisten tietojen toimittamista säteilyvaaratilanteessa. [tark. 13]

4. Tässä direktiivissä säädetään vaatimuksista, jotka koskevat työntekijöiden ja väestön altistumista isännättömistä lähteistä ja riittämättömästi valvotuista korkea-aktiivisista umpilähteistä tulevalle ionisoivalle säteilylle sekä jäsenvaltioiden valvontatoimien yhdenmukaistamista asettamalla erityisvaatimuksia, joilla varmistetaan, että kaikki tällaiset lähteet pysyvät valvonnan piirissä.

5. Tässä direktiivissä määritellään yhteisön tasolla väestölle kohdistetun tiedottamisen toimenpiteitä ja menettelytapoja koskevat yhteiset tavoitteet toimille väestön terveyden suojelun parantamiseksi säteilyvaaratilanteessa.

2 artikla

Soveltamisala

1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin suunniteltuihin, tai vallitseviin tai tahattomiin altistustilanteisiin tai säteilyvaaratilanteisiin, joihin liittyy ionisoivalle säteilylle altistumisesta aiheutuva riski, jota ei voida jättää säteilysuojelun kannalta huomiotta, kun on kyse työntekijöiden, väestön tai potilaiden ja muiden lääketieteellisissä tarkoituksissa altistuvien henkilöiden terveyden suojelemisesta tai ympäristönsuojelusta. [tark. 14]

2. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin säteilylähteitä käyttäviin toimintoihin eli

(a) radioaktiivisten aineiden tuotantoon, prosessointiin, käsittelyyn, käyttöön, varastointiin, hallussapitoon, kuljetukseen, siirtoon, yhteisöön tuontiin ja yhteisöstä vientiin, sekä loppusijoitukseen ja radioaktiivisen jätteen väliaikaiseen tai lopulliseen sijoittamiseen ; [tark. 15]

(b) ionisoivaa säteilyä lähettävien sähkölaitteiden käyttöön ja sellaisten sähkölaitteiden käyttöön, jotka toimivat yli 5 kV:n jännite-erolla;

(c) toimintoihin, joihin liittyy sellaisten luonnon radioaktiivisten lähteiden läsnäoloa, jotka johtavat työntekijöiden tai väestön altistuksen merkittävään lisääntymiseen, erityisesti i) toimintoihin, jotka altistavat työntekijät avaruussäteilylle, kuten ilma-alusten ja avaruusalusten käyttöön sekä toistuvaan lentokoneella matkustamiseen ; [tark. 16] ii) radonaltistukseen työpaikalla; iii) sellaisten teollisuudenalojen toimintoihin, joissa prosessoidaan aineita, joissa on luonnon radionuklideja, tai tällaiseen prosessointiin liittyviin toimintoihin.

(d) mihin tahansa muuhun jäsenvaltion nimeämään toimintaan.

3. Tätä direktiiviä sovelletaan vallitsevien altistustilanteiden hallintaan, erityisesti väestön altistumiseen sisäilman radonille, rakennusmateriaaleista aiheutuvaan ulkoiseen altistukseen sekä sellaiseen jatkuvaan altistukseen, joka johtuu säteilyvaaratilanteen jälkivaikutuksista tai aikaisemmin harjoitetusta toiminnasta.

4. Tätä direktiiviä sovelletaan säteilyvaaratilanteiden hallintaan sikäli kuin niiden katsotaan edellyttävän asiaan puuttumista väestön tai työntekijöiden terveyden taikka ympäristön suojelemiseksi; suunniteltuja altistustilanteita koskevissa vaatimuksissa käsitellään mahdollisia altistuksia samoin kuin valmiussuunnittelua.

3 artikla

Poikkeukset soveltamisalasta

Tätä direktiiviä ei sovelleta ihmisruumiissa tavanomaisesti esiintyviin radionuklideihin, maanpinnalla esiintyvään avaruussäteilyyn eikä altistumiseen luonnontilassa olevan maankuoren sisältämille radionuklideille maanpinnan yläpuolella.

II LUKU

MÄÄRITELMÄT

4 artikla

Tässä direktiivissä tarkoitetaan

(1) ”lääketieteellisellä altistuksella” potilaiden tai oireettomien henkilöiden altistumista osana heihin itseensä kohdistuvaa lääketieteellistä tai hammaslääketieteellistä diagnosointia tai hoitoa, jonka on tarkoitus edistää heidän terveyttään tai hyvinvointiaan, samoin kuin hoitajien ja tukijoiden tai biolääketieteen tutkimukseen osallistuvien vapaaehtoisten henkilöiden altistusta;

(2) ”ionisoivalla säteilyllä” energian siirtymistä hiukkasina tai sähkömagneettisina aaltoina, joiden aallonpituus on korkeintaan 100 nanometriä (taajuus vähintään 3 x 1015 hertsiä) ja jotka kykenevät tuottamaan ioneja suoraan tai välillisesti;

(3) ”säteilyvaaratilanteella” onnettomuudesta, toimintahäiriöstä, ilkivallasta, konfliktista tai muusta tavanomaisesta poikkeavaa poikkeavasta tapahtumasta aiheutuvaa tilannetta tai tapahtumaa, joka vaatii välitöntä toimintaa pääasiassa vaaran pienentämiseksi taikka ihmisten terveydelle ja turvallisuudelle, elämänlaadulle, omaisuudelle tai ympäristölle aiheutuvien haitallisten seurauksien lieventämiseksi. Säteilyvaaratilanne kattaa sekä ydin- että säteilyvaaran; [tark. 17]

(4) ”altistusvaaratilanteella” altistustilannetta, joka aiheutuu mistä tahansa äkillisestä tapahtumasta, joka edellyttää kiireellisiä päätöksiä tilanteen hallitsemiseksi; tapahtuma voi johtua onnettomuudesta (jota pidetään tai ei pidetä mahdollisena altistuksena) tai ilkivallasta;

(5) ”altistuksella” sitä, että henkilö on altistunut (tapahtuma tai tila) kehon ulkopuolella muodostuvalle ionisoivalle säteilylle (ulkoinen altistus) tai kehon sisällä muodostuvalle säteilylle (sisäinen altistus);

(6) ”altistustilanteella” tilannetta, joka aiheuttaa altistuksen, mukaan lukien säteilylähteet ja toimet tai toiminnot, jotka voivat vaikuttaa altistumiseen näille säteilylähteille;

(7) ”väestöllä” niin sanottuun suureen yleisöön kuuluvia altistuvia henkilöitä;

(8) ”säteilylähteellä” esinettä, joka voi aiheuttaa säteilylle altistumista siten, että se esimerkiksi lähettää ionisoivaa säteilyä tai vapauttaa radioaktiivista ainetta, ja jota voidaan suojelua ja turvallisuutta varten käsitellä yhtenä esineenä;

(9) ”radioaktiivisella lähteellä” säteilylähdettä, johon sisältyy radioaktiivista ainetta, jonka radioaktiivisuutta on tarkoitus käyttää;

(10) ”radioaktiivisella materiaalilla” nestemäistä, kaasumaista tai kiinteää materiaalia, johon sisältyy radioaktiivisia aineita; [tark. 18]

(11) ”isännättömällä lähteellä” umpilähdettä, joka ei ole viranomaisvalvonnassa ja jota ei ole siitä vapautettu, esimerkiksi koska se ei ole koskaan ollut viranomaisvalvonnassa tai koska se on hylätty, kadotettu, unohdettu johonkin, varastettu tai muuten siirretty ilman lupaa;

(12) ”rakennusmateriaalilla” rakennustuotetta, joka on valmistettu sitä varten, että se sisällytetään rakennukseen pysyvästi;

(13) ”loppusijoituksella” radioaktiivisen jätteen tai käytetyn polttoaineen sijoittamista luvan saaneeseen laitokseen aikomatta siirtää sitä laitoksesta pois myöhemmin;

(14) ”vallitsevalla altistuksella” altistustilannetta, joka on jo olemassa, kun päätös sen valvonnasta on tehtävä, ja joka ei edellytä tai ei enää edellytä kiireellisiä toimenpiteitä;

(15) ”luonnon säteilylähteellä” maaperästä tai avaruudesta peräisin olevan ionisoivan säteilyn lähdettä;

(16) ”suunnitellulla altistustilanteella” altistustilannetta, joka johtuu säteilylähteen suunnitellusta käytöstä tai käyttöön otosta tai altistusreittiä muuttavista toiminnoista, jolloin ihmiset tai ympäristö altistuvat tai voivat altistua. Suunniteltuihin altistustilanteisiin voivat kuulua sekä tavanomaiset altistukset että mahdolliset altistukset;

(17) ”mahdollisella altistuksella” altistusta, jota ei odoteta varmuudella, mutta joka voi aiheutua satunnaisesta tapahtumasta tai tapahtumasarjasta, mukaan lukien laitehäiriöt ja käyttövirheet;

(18) ”säteilysuojelulla” ihmisten suojaamista ionisoivan säteilyn haittavaikutuksilta sekä keinoja suojaamisen toteuttamiseksi;

(19) ”toiminnalla” mitä tahansa toimintaa, johon liittyy säteilylähteiden käyttöä tai käyttöön ottoa, tai joka muuttaa altistusreittejä ja jota hallinnoidaan suunniteltuna altistustilanteena;

(20) ”radonilla” Rn-222-isotooppia ja tapauksen mukaan sen hajoamistuotteita (altistus radonille merkitsee altistusta radonin hajoamistuotteille);

(21) ”varastoinnilla” radioaktiivisten lähteiden tai radioaktiivisen jätteen pitämistä laitoksessa, jossa huolehditaan sen asianmukaisesta eristämisestä ja josta se on tarkoitus siirtää myöhemmin pois;

(22) ”optimoinnilla” eteenpäin katsovaa iteroivaa prosessia, jonka tarkoituksena on ottaa käyttöön asianmukaisia suojatoimenpiteitä ottaen huomioon vallitsevat olosuhteet, käytettävissä olevat vaihtoehdot sekä altistustilanteen luonne; tarkoituksena on pitää altistuksen suuruus ja todennäköisyys sekä altistuneiden ihmisten määrä niin pienenä kuin on kohtuudella kohtuudella mahdollista; [tark. 19]

(23) ”väestön altistuksella” ihmisten altistusta, kun se ei tapahdu työssä tai lääketieteellisissä yhteyksissä;

(24) ”työperäisellä altistuksella” työntekijöiden kuten palkansaajien ja itsenäisten ammatinharjoittajien sekä harjoittelijoiden ja vapaaehtoistyöntekijöiden altistusta työssään; [tark. 20]

(25) ”terveyshaitalla” arviota riskistä, että altistus ionisoivalle säteilylle johtaa väestössä eliniän lyhenemiseen tai elämänlaadun heikkenemiseen. Mukaan luetaan ICPR:n julkaisun nro 103 määritelmässä haitta rajoitetaan kuolemaan johtavia tauteja vastaaviin kudosvaikutuksista, syövästä ja vakavista perinnöllisistä häiriöistä aiheutuvat menetykset aiheutuviin menetyksiin ; [tark. 21]

(26) ”efektiivisellä annoksella” (E) kaikkien kudosten ja elinten sisäisestä ja ulkoisesta säteilystä aiheutuvien painotettujen ekvivalenttiannosten summaa. Se määritellään seuraavalla kaavalla: jossa DT, R on säteilystä R aiheutunut kudoksen tai elimen T keskimääräinen absorboitunut annos, wR on säteilyn painotuskerroin ja wT on painotuskerroin kudokselle tai elimelle T. Asianmukaiset wT- ja wR-arvot annetaan Kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan julkaisussa 103. Efektiivisen annoksen yksikkö on sievert;

(27) ”annosrajalla” efektiivisen annoksen tai ekvivalenttiannoksen arvoa määriteltynä ajanjaksona; tämä arvo ei saa ylittyä yksittäiselle henkilölle. Annosrajaa sovelletaan kaikista luvallisista toiminnoista johtuvien altistusten yhteismäärään;

(28) ”annosrajoituksella” rajoitusta, joka asetetaan etukäteen henkilökohtaisen annoksen ylärajaksi, jota käytetään määriteltäessä vaihtoehtoja tiettyä säteilylähdettä koskevassa optimointiprosessissa suunnitellussa altistustilanteessa;

(29) ”ekvivalenttiannoksella” (HT) kudokseen tai elimeen T absorboitunutta annosta painotettuna säteilyn R lajin ja laadun mukaan. Se saadaan kaavasta jossa — DT, R on säteilystä R aiheutunut kudokseen tai elimeen T absorboitunut keskimääräinen annos, — wR on säteilyn painotuskerroin. Jos säteilykenttä koostuu WR-arvoiltaan erilaisista säteilylajeista ja -energioista, kokonaisekvivalenttiannos HT saadaan kaavasta Asianmukaiset wR-arvot annetaan Kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan julkaisussa 103. Ekvivalenttiannoksen yksikkö on sievert;

(30) ”ulkopuolisella työntekijällä” ketä tahansa säteilyluokkaan A kuuluvaa altistunutta työntekijää, joka ei ole tarkkailu- ja valvonta-alueista vastaavan yrityksen palveluksessa, vaan joka suorittaa toimintoja näillä alueilla, mukaan lukien harjoittelijat ja opiskelijat;

(31) ”yrityksellä” luonnollista tai oikeushenkilöä, joka on lain mukaan vastuussa toiminnosta tai joka on lain mukaan vastuussa säteilylähteestä (mukaan luettuna tapaukset, joissa säteilylähteen omistaja tai haltija ei harjoita siihen liittyvää toimintaa);

(32) ”riskirajoituksella” rajoitusta, joka asetetaan säteilylähteestä aiheutuvalle henkilökohtaiselle riskille (riski merkityksessä ”mahdollisesta altistuksesta aiheutuvan terveyshaitan todennäköisyys”, joka koostuu säteilyannoksen aiheuttavan tahattoman tapahtuman todennäköisyydestä ja kyseisestä annoksesta johtuvan haitan todennäköisyydestä);

(33) ”hoitajilla ja tukijoilla” henkilöitä, jotka tietoisesti ja vapaaehtoisesti altistuvat ionisoivalle säteilylle auttaessaan ja tukiessaan (silloin kun se ei kuulu heidän työhönsä) henkilöitä, jotka joutuvat tai ovat joutuneet lääketieteelliseen altistukseen;

(34) ”vertailutasolla” säteilyvaaratilanteessa tai vallitsevan altistuksen tilanteessa sitä annoksen tai riskin tasoa, jonka yläpuolella altistusta ei pitäisi sallia, ja jonka alapuolella suojaa olisi edelleen optimoitava;

(35) ”altistuneella työntekijällä” joko omaan lukuunsa työskentelevää tai toisen palveluksessa olevaa työntekijää, harjoittelijaa tai vapaaehtoistyöntekijää joka altistuu tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaan toimintaan liittyvässä työssä ja joka voi saada annoksia, jotka ylittävät jonkin väestön altistukselle asetetuista annosrajoista; [tark. 22]

(36) ”sievertillä” (Sv) ekvivalenttiannoksen tai efektiivisen annoksen yksikköä. Yksi sievert on yhtä kuin yksi joule kilogrammaa kohti: 1 Sv =1 J kg-1;

(37) ”saannolla” ympäristöstä kehoon joutuneiden radionuklidien aktiivisuuksia;

(38) ”harjoittelijalla” vähintään 16-vuotiasta henkilöä (oppisopimuskoulutettavat ja opiskelijat mukaan luettuina) , joka saa yrityksessä koulutusta tai opastusta tiettyyn taitoon , johon sisältyy toimintaa, jota työntekijän tapauksessa pidettäisiin työskentelynä ionisoivan säteilyn parissa ; [tark. 23]

(39) ”efektiivisellä annoskertymällä” (E(τ)) saannosta aiheutuvaa eri elinten ja kudosten ekvivalenttiannosten HT(τ) kertymien summaa, jossa kukin kertymä on kerrottu asianmukaisella kudoksen painotuskertoimella wT. Se määritellään seuraavalla kaavalla: E(τ):ta määriteltäessä τ ilmaistaan vuosina, joiden suhteen integrointi suoritetaan. Jotta noudatettaisiin tässä direktiivissä määriteltyjä annosrajoja, τ määritellään 50 vuodeksi saannon jälkeen (aikuisille) ja 70 vuodeksi lapsille. Efektiivisen annoskertymän yksikkö on sievert;

(40) ”lääketieteellisen fysiikan asiantuntijalla” henkilöä, jolla on tiedot, koulutus ja kokemus, joiden ansiosta hän voi toimia tai neuvoa lääketieteelliseen altistukseen sovellettavaan säteilyfysiikkaan liittyvissä asioissa, ja jonka pätevyyden toimivaltaiset viranomaiset ovat todenneet;

(41) ”työterveyselimellä” terveysalan ammattilaista tai laitosta, jolla on pätevyys altistuneiden työntekijöiden lääketieteelliseen tarkkailuun, ja jonka pätevyyden toimivaltaiset viranomaiset ovat todenneet;

(42) ”säteilysuojeluasiantuntijalla” henkilöä, jolla on tiedot, koulutus ja kokemus, joita tarvitaan neuvojen antamiseksi säteilysuojelussa ihmisten tehokkaan suojaamisen varmistamiseksi, ja jonka pätevyyden toimivaltaiset viranomaiset ovat todenneet;

(42 a) ”toimivaltaisella viranomaisella” jäsenvaltion nimeämää viranomaista; [tark. 24]

(43) ”korkea-aktiivisella umpilähteellä” umpilähdettä, jonka sisältämän radioaktiivisen materiaalin määrä ylittää liitteessä II määrätyt arvot;

(44) ”valmiussuunnitelmalla” järjestelyjä asianmukaisen toiminnan suunnittelemiseksi otaksuttujen tapahtumien ja niihin liittyvien skenaarioiden perusteella, jos tietyssä laitoksessa tai toiminnassa joudutaan säteilyvaaratilanteeseen;

(45) ”pelastustoimintaan osallistuvalla työntekijällä” henkilöä, jolla on tietyt tehtävät säteilyvaaratilanteessa ja joka saattaisi altistua työskennellessään säteilyvaaratilanteessa;

(46) ”annosmittauspalvelulla” laitosta tai henkilöä, jolla on pätevyys henkilökohtaisten säteilyseurantalaitteiden kalibrointiin, lukemiseen ja tulosten tulkintaan tai ihmiskehon tai biologisten näytteiden radioaktiivisuuden mittaamiseen tai säteilyannosten määrittämiseen , jonka asema takaa riippumattomuuden altistuvien työntekijöiden työnantajaan nähden ja jonka pätevyyden tähän toimintaan toimivaltaiset viranomaiset ovat todenneet; [tark. 25]

(47) ”valmiusjärjestelmällä” oikeudellista tai hallinnollista kehystä, jonka puitteissa vahvistetaan valmiussuunnitteluun ja vaaratilannetoimintaan liittyvät vastuut sekä järjestelyt päätöksentekoa varten säteilyvaaratilanteessa;

(48) ”lääketieteelliseen radiologiaan liittyvällä” röntgentutkimuksiin ja -hoitoihin, isotooppilääketieteeseen, sädehoitoon ja toimenpideradiologiaan sekä muuhun suunnitteluun tai ohjaukseen käytetyn ionisoivan säteilyn käyttöön liittyvää;

(49) ”lääketieteelliseen altistukseen liittyvien menettelyjen käytännön näkökohdilla” lääketieteellisen altistuksen fyysistä suoritusta ja kaikkia tukitoimintoja, mukaan lukien lääketieteellisen radiologian laitteiden käsittely ja käyttö, ja teknisten ja fysikaalisten muuttujien, mukaan lukien säteilyannokset, arviointi, laitteiden kalibrointi ja ylläpito, radioaktiivisten lääkkeiden valmistus ja anto sekä muun muassa isotooppilääketieteessä ja sädehoidossa suoritettu kuvantaminen;

(50) ”lääketieteellisen toiminnan harjoittajalla” lääkäriä, hammaslääkäriä tai muuta terveydenhuollon ammattilaista, jolla on kansallisten vaatimusten mukaisesti oikeus ottaa kliininen vastuu henkilön lääketieteellisestä säteilyaltistuksesta;

(51) ”diagnostisilla vertailuarvoilla” lääketieteellisissä radiodiagnostisissa käytännöissä tai interventioradiologiassa esiintyviä annostasoja sekä radioaktiivisten lääkevalmisteiden yhteydessä aktiivisuustasoja tyypillisissä tutkimuksissa, joita tehdään normaalikokoisista potilaista koostuvilla ryhmillä tai standardifantomeilla laajasti määriteltyjen laitetyyppien käyttöä varten;

(52) ”aktivoinnilla” prosessia, jolla stabiili nuklidi muutetaan radionuklidiksi säteilyttämällä sitä sisältävää ainetta hiukkasilla tai suurenergisillä fotoneilla;

(53) ”radioaktiivisella aineella” ainetta, joka sisältää yhtä tai useampaa radionuklidia, jonka aktiivisuuspitoisuutta ei voida säteilysuojelun kannalta jättää huomiotta;

(54) ”muuhun kuvantamiseen kuin lääketieteelliseen kuvantamiseen liittyvällä altistuksella” ihmisten tarkoituksellista altistusta kuvantamista varten, kun altistuksen pääasiallinen perustelu ei liity altistettavan henkilön terveyteen tai hyvinvointiin;

(55) ”ilmoittamisella” kirjallisen selvityksen antamista toimivaltaiselle viranomaiselle aikomuksesta harjoittaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia toimia;

(56) ”rekisteröinnillä” toimivaltaisen viranomaisen myöntämää kirjallista lupaa tai kansallisessa lainsäädännössä annettua lupaa harjoittaa kansallisen lainsäädännön määräysten mukaista toimintaa;

(57) ”kulutustuotteella” laitetta tai tehdasvalmisteista esinettä, johon on tarkoituksellisesti sisällytetty radionuklideja tai jossa niitä on muodostettu aktivaatiolla, tai joka muodostaa ionisoivaa säteilyä, ja jota voidaan myydä tai saattaa yleiseen kulutukseen ilman erityistä myynninjälkeistä tarkkailua tai viranomaisvalvontaa;

(58) ”kiihdyttimellä” laitetta tai laitteistoa, jossa hiukkasia kiihdytetään siten, että syntyy ionisoivaa säteilyä, jonka energia on suurempi kuin 1 megaelektronivoltti (MeV);

(59) ”käytöstä poistetulla umpilähteellä” umpilähdettä, jota ei enää käytetä eikä aiota käyttää sen toiminnon harjoittamiseen, johon lupa on myönnetty;

(60) ”tarkastuksella” minkä tahansa toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa tutkintaa, jolla todennetaan kansallisten säännösten noudattaminen;

(61) ”säteilyä tuottavalla laitteella” laitetta, jolla voidaan tuottaa ionisoivaa säteilyä, esimerkiksi röntgensäteitä, neutroneja, elektroneja tai muita sähköisesti varattuja hiukkasia ja jota voidaan käyttää luonnontieteen, teollisuuden tai lääketieteen tarkoituksiin;

(62) ”radioaktiivisella jätteellä” radioaktiivista materiaalia, jota ei enää aiota käyttää;

(63) ”laadunvarmistuksella” kaikkia suunniteltuja ja järjestelmällisiä toimia, jotka tarvitaan aikaansaamaan riittävä varmuus siitä, että rakenne, järjestelmä, sen osat tai menetelmä toimivat hyväksyttävällä tavalla sovittujen standardien mukaisesti. Laadunvalvonta on osa laadunvarmistusta;

(64) ”toimiluvalla” hakemuksesta myönnettyä toimivaltaisen viranomaisen antamaa lupaa harjoittaa tiettyä toimintaa erityisessä toimilupa-asiakirjassa määrätyin ehdoin;

(65) ”vaatimuksista vapauttamisen rajoilla” toimivaltaisen viranomaisen tai kansallisen lainsäädännön määräämiä aktiivisuuspitoisuuksina ilmaistuja aktiivisuuspitoisuutta ja kokonaisaktiivisuutta koskevia arvoja, joiden tasolla tai alapuolella mistä tahansa ilmoituksenalaisesta tai luvanvaraisesta toiminnasta syntyvät materiaalit voidaan vapauttaa tämän direktiivin vaatimuksista; [tark. 26]

(66) ”tarkkailualueella” aluetta, jota tarkkaillaan ionisoivalta säteilyltä suojaamista varten;

(67) ”valvonta-alueella” aluetta, jota varten on vahvistettu erityiset säännöt ionisoivalta säteilyltä suojaamiseksi tai radioaktiivisen kontaminaation leviämisen estämiseksi ja jonne pääsyä valvotaan;

(68) ”vahinkoaltistuksella” vahingosta aiheutuvaa muiden ihmisten kuin pelastustoimintaan osallistuvien työntekijöiden altistusta;

(69) ”työperäisellä vaaratilannealtistuksella” työperäistä altistusta, johon säteilyvaaratilanteen seurausten lievittämiseen osallistuvat henkilöt joutuvat säteilyvaaratilanteessa;

(70) ”terveysseulonnalla” menettelyä, jossa käytetään lääketieteellisiä radiologisia laitteistoja väestön riskiryhmien varhaisdiagnosointiin;

(71) ”erityisen radonalttiilla alueella” sellaista maantieteellistä tai hallinnollista aluetta, joita koskevat tutkimukset osoittavat, että kansallisen vertailutason todennäköisesti ylittävien asuntojen prosenttiosuus on merkittävästi suurempi kuin maan muissa osissa; [tark. 27]

(72) ”lääketieteellisellä radiologisella menettelyllä” menettelyä, josta aiheutuu lääketieteellistä altistusta;

(73) ”lähettävällä lääkärillä” lääkäriä, hammaslääkäriä tai muuta terveydenhuollon ammattilaista, jolla on kansallisten vaatimusten mukaisesti oikeus antaa lähete lääketieteellistä säteilyaltistusta aiheuttavaan menettelyyn;

(74) ”henkilökohtaisella haitalla” henkilöissä tai heidän jälkeläisissään kliinisesti havaittavia vahingollisia vaikutuksia, jotka ilmenevät joko välittömästi tai viivästyneinä, jolloin jälkimmäisessä tapauksessa ilmeneminen on pikemminkin todennäköistä kuin varmaa; [tark. 28]

(75) ”toimenpideradiologialla” röntgensäteilyyn perustuvien kuvantamistekniikoiden käyttöä ultraääneen tai magneettiseen resonanssiin tai muuhin ionisoimattomaan säteilyyn perustuvien kuvantamistekniikoiden lisäksi, jotta kehoon voidaan viedä ohjatusti diagnoosi- tai hoitolaitteita;

(76) ”radiodiagnostisella” diagnostiseen in vivo -isotooppilääketieteeseen, ionisoivaa säteilyä käyttävään diagnostiseen radiologiaan ja diagnostiseen hammaslääketieteelliseen radiologiaan liittyvää;

(77) ”sädehoitoon liittyvällä” sädehoitoon, mukaan lukien isotooppihoito, liittyvää;

(78) ”kliinisellä vastuulla” lääketieteellisen toiminnan harjoittajan vastuuta henkilökohtaisista lääketieteellisistä altistuksista, erityisesti oikeutusta, optimointia, tulosten kliinistä arviointia, tarvittaessa lääketieteelliseen altistukseen liittyvien menettelyjen käytännön näkökohtia koskevaa yhteistyötä muiden asiantuntijoiden ja henkilökunnan kanssa, aiempia tutkimuksia koskevan tiedon hankintaa tarvittaessa, aiemman radiologisen tiedon ja/tai asiakirjojen toimittamista tarvittaessa muille lääketieteellisen toiminnan harjoittajille ja/tai lähettäville lääkäreille, sekä tarvittaessa tiedon antamista potilaille ja muille asianomaisille henkilöille ionisoivan säteilyn vaarasta,

(79) ”kliinisellä auditoinnilla” potilaan hoidon laadun ja hoitotuloksen parantamiseen pyrkivää järjestelmällistä lääketieteellisten radiologisten menettelyjen tarkastelua, jossa lääketieteellisen radiologian toimintoja, menettelyjä ja tuloksia verrataan hyvän lääketieteellisen radiologisen käytännön hyväksyttyihin normeihin, muutetaan toimintoja tarpeen mukaan sekä otetaan tarvittaessa käyttöön uusia normeja;

(80) ”lääketieteellisellä radiologisella laitoksella” laitosta, jossa on lääketieteellisiä radiologisia laitteita;

(81) ”tahattomalla altistuksella” lääketieteellistä altistusta, joka eroaa merkittävästi tiettyyn tarkoitukseen tarkoitetusta lääketieteellisestä altistuksesta;

(82) ”edustavalla henkilöllä” henkilöä, joka saa tai todennäköisesti saa väestön enemmän altistuneiden henkilöiden saamaa annosta vastaavan annoksen . Arvioinneissa on otettava huomioon vallitsevia olosuhteita epäsuotuisemmat olosuhteet, paitsi kun osoitetaan, että tällaisten olosuhteiden syntyminen ei ole todennäköistä tai niiden esiintyminen tunnistettaisiin, ja siitä syystä annosmääriä koskevia vaikutuksia arvioitaisiin uudelleen ; [tark. 30]

(83) ”säteilysuojelupäälliköllä” henkilöä, jolla on tekninen pätevyys tietyntyyppiseen toimintaan liittyvissä säteilysuojelukysymyksissä, ja jonka yritys on määrännyt huolehtimaan yrityksen säteilysuojelujärjestelyjen toteutuksesta ja jonka toimintavalmiuden toimivaltaiset viranomaiset toteavat ; [tark. 31]

(84) ”lähteeseen kohdistuvilla korjaavilla toimenpiteillä” säteilylähteen poistamista tai sen aktiivisuuden tai määrän pienentämistä tarkoituksena välttää tai pienentää vallitsevassa säteilyaltistustilanteessa muuten mahdollisesti saatuja säteilyannoksia;

(85) ”suojatoimenpiteillä” muita toimenpiteitä kuin lähteeseen kohdistuvia korjaavia toimenpiteitä, tarkoituksena välttää tai pienentää säteilyvaaratilanteessa tai vallitsevassa säteilyaltistustilanteessa muuten mahdollisesti saatavia säteilyannoksia;

(86) ”viranomaisluvalla” kirjallista lupaa, jonka toimivaltainen viranomainen antaa yritykselle sellaisten toimintojen suorittamiseksi, joilta viranomaiset edellyttävät rekisteröintiä tai toimilupaa;

(87) ”umpilähteellä” radioaktiivista lähdettä, jossa radioaktiivinen materiaali on pysyvästi suljettu kapseliin tai on kiinteässä muodossa;

(88) ”tavarantoimittajalla” luonnollista tai oikeushenkilöä, joka toimittaa umpilähteen tai asettaa sen saataville;

(89) ”lähteen suojuksella” umpilähteen suojaa, joka ei ole lähteen erottamaton osa, vaan joka on tarkoitettu lähteen suojaamiseen esimerkiksi sen käytön, kuljetuksen tai käsittelyn aikana;

(90) ”toronilla” isotooppia Rn-220;

(91) ”jäännösannoksella” annosta, jonka henkilön odotetaan saavan kaikista altistusreiteistä, kun suojatoimenpiteet on toteutettu, tai kun on tehty päätös, ettei suojatoimenpiteitä toteuteta; [tark. 32]

(92) ”absorboituneella annoksella” (D) absorboitunutta energiaa massayksikköä kohti jossa — on ionisoivasta säteilystä tilavuuselementissä olevaan ainemäärään siirtyvä keskimääräinen energia, — dm on kyseisessä tilavuuselementissä olevan aineen massa. Tässä direktiivissä absorboituneella annoksella tarkoitetaan kudoksen tai elimen keskimääräistä annosta. Absorboituneen annoksen yksikkö on gray;

(93) ”grayllä” absorboituneen annoksen yksikköä. Yksi gray on yksi joule kilogrammaa kohti: 1Gy = 1 J kg-1;

(94) ”aktiivisuudella” (A) tietyssä energiatilassa tiettynä ajanhetkenä olevan radionuklidimäärän aktiivisuutta A. Se on dN jaettuna dt:llä, kun dN on kyseisestä energiatilasta itsestään tapahtuvien ydinmuutosten lukumäärän odotusarvo aikavälillä dt: Aktiivisuuden yksikkö on becquerel;

(95) ”becquerelillä” (Bq) aktiivisuuden yksikköä. Yksi becquerel on yksi ydinmuutos sekuntia kohti: 1 Bq = 1 s-1;

(96) ”ekvivalenttiannoskertymällä” (H(τ)) kudokseen tai elimeen T radioaktiivisen aineen saannosta kohdistuvaa ekvivalenttiannosnopeuden integraalia ajan (τ) yli. Se lasketaan kaavasta saannolle ajanhetkellä t0, jossa on ekvivalenttiannosnopeus elimessä tai kudoksessa T ajanhetkellä t, τ on aika, jonka suhteen integrointi suoritetaan. HT(τ):ta annettaessa τ ilmaistaan vuosina. Jos τ:ta ei ole annettu, käytetään oletusarvoina 50 vuotta aikuisille ja enintään 70 vuotta lapsille. Ekvivalenttiannoskertymän yksikkö on sievert;

(97) ”tavanomaisella altistuksella tavanomaisissa olosuhteissa ” altistusta, jonka odotetaan esiintyvän laitoksen tai toiminnan tavanomaisissa toimintaoloissa (mukaan lukien ylläpito, tarkastukset, käytöstäpoisto), myös mahdollisissa vähäpätöisissä vahingoissa, jotka ovat hallittavissa, eli tavanomaisen ja ennakoidun toiminnan yhteydessä; [tark. 33]

(98) ”odotettavissa olevalla annoksella” annosta, jonka voisi olettaa aiheutuvan, ellei mitään suojatoimenpiteitä toteutettaisi;

(99) ”laadunvalvonnalla” sellaisten toimenpiteiden (suunnittelu, koordinointi, täytäntöönpano) kokonaisuutta, joilla pyritään laadun ylläpitoon tai parantamiseen. Siihen sisältyvät kaikkien määriteltävissä, mitattavissa ja ohjattavissa olevien laitteiden suoritusominaisuuksien seuranta, arviointi ja vaaditulla tasolla pitäminen;

(100) ”toimintastrategialla” erilaisten suojatoimenpiteiden kokonaisuutta, jolla puututaan otaksuttuihin tai todellisiin tapahtumiin siten, että säteilyvaaratilanne hoidetaan ilmoitettujen tavoitteiden mukaisesti. Valmiussuunnitelmassa vahvistetaan toimintastrategiat kullekin otaksutulle tapahtumalle ja skenaariolle.

III LUKU

SÄTEILYSUOJELUJÄRJESTELMÄ

5 artikla

Yleiset periaatteet

Jäsenvaltioiden on perustettava asianmukainen viranomaisten valvoma säteilysuojelujärjestelmä, jossa noudatetaan kaikenlaisia säteilyaltistustilanteita varten seuraavia ajantasaisia ja vahvaan tieteelliseen näyttöön perustuvia oikeutusta, optimointia ja annosrajoituksia sekä vahinkojen korjaamista koskevia periaatteita, ja vahvistettava sitä koskevat oikeudelliset vaatimukset: [tark. 34]

a) oikeutus: päätökset, joilla otetaan käyttöön tai muutetaan säteilylähdettä, altistusreittiä tai varsinaisia altistuksia lisätään ihmisten altistusta ionisoivalle säteilylle , on perusteltava siinä mielessä, että päätöksillä on tarkoitus varmistaa, että niistä henkilöille tai yhteiskunnalle koituva hyöty on suurempi kuin niistä mahdollisesti aiheutuva haitta; [tark. 35]

b) optimointi: säteilysuojelu on kaikissa altistustilanteissa optimoitava, jotta altistuksen suuruus ja todennäköisyys sekä altistuvien henkilöiden lukumäärä pidetään niin mahdollisimman pienenä kuin on kohtuudella mahdollista ottaen huomioon taloudelliset ja yhteiskunnalliset tekijät; lääketieteellisissä toiminnoissa altistuvien henkilöiden suojaamisen optimoinnin on oltava suhteessa altistuksen lääketieteelliseen tarkoitukseen 55 artiklan mukaisesti. Optimointiperiaatetta on sovellettava sekä efektiiviseen annokseen että elinten saamiin annoksiin ennaltavarautumistoimena, jotta determinististen vaikutusten vuoksi voidaan ottaa huomioon annosrajan alapuolelle jäävistä altistuksista mahdollisesti aiheutuvat terveyshaitat; [tark. 36]

c) annosten rajoittaminen: kaikista säännellyistä säteilylähteistä ja ihmisten toimintaan liittyvistä vallitsevista altistustilanteista henkilölle aiheutuneiden annosten summa ei suunnitelluissa altistustilanteissa saa ylittää työperäiselle altistukselle tai väestön altistukselle asetettuja annosrajoja. Kaikista säännellyistä säteilylähteistä altistuneelle työntekijälle aiheutuneiden annosten summa ei saa ylittää työperäiselle altistukselle asetettuja annosrajoja. Annosrajoja ei sovelleta lääketieteelliseen altistukseen. [tark. 37]

c a) vahingonkorvaukset: ennen kuin ydinlaitoksen perustamiselle myönnetään lupa tai sen toimilupa uudistetaan, jäsenvaltioiden on otettava käyttöön järjestelmä, jolla taataan vahingonkorvaukset kaikista laitoksessa sattuvan säteilyvaaratilanteen vuoksi aiheutuvista aineellisista ja henkilövahingoista. [tark. 38] Oikeutusta ja annosrajoituksia koskevien tietojen on oltava väestön saatavilla. [tark. 39]

1 jakso

optimointikeinot

6 artikla

Työperäiselle ja väestön altistukselle asetettavat annosrajoitukset

1. Työperäiselle säteilyaltistukselle on asetettava työntekijöiden edustajia kuullen annosrajoitus, joka on toimivaltaisten viranomaisten yleisessä valvonnassa sovellettava yrityksen operatiivinen optimointikeino. Toimivaltaisten viranomaisten on valvottava päätöstä. Työnantajan ja yrityksen on yhteistyössä sekä työntekijöiden edustajia kuullen asetettava annosrajoitus ulkopuolisille työntekijöille. [tark. 40]

2. Väestön altistusta varten annosrajoitus on asetettava henkilökohtaiselle annokselle, jonka yksittäiset ihmiset saavat tietyn säteilylähteen suunnitellusta käytöstä tai ihmisten toimintaan liittyvän vallitsevan altistustilanteen vuoksi . Toimivaltaisten viranomaisten on asetettava rajoitus annosrajoitus siten, että varmistetaan väestön terveyden suojelu ja että annosraja vastaa kaikista luvallisista toiminnoista sekä luonnon säteilylähteistä ja pitkältä ajalta jääneestä kontaminaatiosta samalle henkilölle aiheutuvien annosten summaa. Annosrajoitusten arvot julkistetaan siten, että jokainen kansalainen voi tarkistaa, että hän ei saa kaikkien suunniteltujen altistustilanteiden ja ihmisten toimintaan liittyvien vallitsevien altistustilanteiden päällekkäisyyden vuoksi lainsäädännöllistä raja-arvoa suurempaa annosta. [tark. 41]

3. Mahdollisten altistusten varalta optimointiin kuuluu myös lähteiden ja laitosten turvallisuuden ja turvajärjestelyjen asianmukainen hoito. Tarvittaessa voidaan asettaa riskirajoituksia.

4. Annosrajoitukset on asetettava vuoden tai muun sopivan lyhyemmän ajanjakson aikana saatuina henkilökohtaisina efektiivisinä tai ekvivalenttiannoksina.

5. Jos annosrajoitusten tarkoituksena on rajoittaa pitkittynyttä kertyvää altistusta, ne on asetettava vuotuisina efektiivisinä annoksina tai elimeen kohdistuvina ekvivalenttiannoksina.

7 artikla

Annosrajoitukset lääketieteellisessä altistuksessa

Annosrajoituksia ei sovelleta potilaiden lääketieteelliseen altistukseen.

Hoitajille ja tukijoille sekä lääketieteelliseen ja biolääketieteelliseen tutkimukseen osallistuville vapaaehtoisille (joille altistuksesta ei odoteta olevan välitöntä lääketieteellistä hyötyä) annosrajoitukset on asetettava sellaisena henkilökohtaisena annoksena, joka ei todennäköisesti ylity kyseisen tutkimuksen, hoidon tai tutkimushankkeen aikana.

8 artikla

Vertailutasot

1. Säteilyvaaratilanteille ja vallitseville altistustilanteille on asetettava vertailuarvot sellaisen efektiivisen annoksen tai elimelle aiheutuvan annoksen tasona, jonka yläpuolella altistusta ei säteilyvaaratilanteissa eikä vallitsevissa altistustilanteissa pitäisi sallia.

2. Henkilökohtaisten annosten pienentämiseksi saattamiseksi vertailuarvojen alapuolelle alimmalle tasolle, joka on kohtuudella mahdollista saavuttaa, on suunniteltava ja toteutettava optimoituja suojaustoimia. Vertailuarvoiksi valittujen arvojen on oltava valitut arvot riippuvat altistustilanteen tyyppiin sopivia tyypistä, riskin luonteesta, käytettävissä olevista pelastustoimenpiteistä, korjaavista toimenpiteistä ja suojelutoimenpiteistä . [tark. 42]

3. Suojausta on optimoitava ensisijaisesti vertailutasot ylittävissä altistuksissa. Vertailuarvojen valinnassa on otettava huomioon sekä radiologiset suojausvaatimukset että yhteiskunnalliset arviointiperusteet.

3 a. Erilaisille toimenpiteille, joita sovelletaan säteilyvaaratilanteissa, määritellään interventiotasot. Ne vastaavat efektiivisen annoksen tai elimelle aiheutuvan annoksen tasoa, jonka yläpuolella on otettava käyttöön suojatoimenpiteitä, jotta altistuville henkilöille aiheutuvaa vaaraa rajoitetaan. [tark. 43]

4. Efektiivistä annosta koskevien vertailuarvojen valinnassa on otettava huomioon liitteessä I olevassa 1 kohdassa asetetut vertailuarvojen kolme aluetta Efektiivistä annoskertymää ja vastaavaa elimelle aiheutuvaa annosta vastaavat arvot, jotka jäsenvaltiot ovat valinneet vertailutasoksi ja interventiotasoksi, ilmoitetaan komissiolle ja ne julkistetaan . Jäsenvaltioiden on asetettava nämä arvot yhteistyössä sidosryhmien kanssa. . [tark. 44]

2 jakso

Annosten rajoittaminen

9 artikla

Altistuvien työntekijöiden ikäraja

Alle 18-vuotiaalle työntekijälle ei saa osoittaa työtä, jossa hänestä tulisi ns. säteilylle altistuva työntekijä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 12 artiklan 2 kohdan soveltamista.

10 artikla

Työperäisen altistuksen annosrajat

1. Työperäisen altistuksen efektiivinen annos ei saa ylittää 20 mSv:iä minkään yhden vuoden aikana. Erikoisolosuhteissa tai tietyissä, kansallisessa lainsäädännössä määritellyissä altistustilanteissa voidaan kuitenkin sallia yhtenä vuonna korkeampi efektiivinen vuosiannos, enintään 50 mSv, edellyttäen, ettei minkään peräkkäisten viiden vuoden keskimääräinen annos ylitä 20 mSv:iä vuodessa.

Pelastustoimintaan osallistuville työntekijöille voidaan sallia korkeampi efektiivinen annos 52 artiklan mukaisesti.

2. Edellä 1 kohdassa säädettyjen efektiivisen annoksen rajojen lisäksi sovelletaan seuraavia ekvivalenttiannoksen rajoja:

a) silmän mykiön ekvivalenttiannos ei saa ylittää 20 mSv vuodessa tai tapauksen mukaan samaa arvoa, joka on säädetty efektiivisen annoksen rajalle;

b) ihon ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 500 mSv vuodessa 1 cm2:n alueen keskimääräisenä annoksena altistuneesta alueesta riippumatta;

c) käsien, käsivarsien, jalkaterien ja nilkkojen ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 500 mSv vuodessa.

11 artikla

Raskaana olevien naisten suojaus

1. Siitä lähtien, kun raskaana oleva nainen on ilmoittanut raskaudesta yritykselle kansallisen lainsäädännön tai kansallisen käytännön mukaisesti, sikiötä on suojeltava samalla vastaavalla tavalla kuin väestöä. Raskaana olevalle naiselle on annettava sellaiset työehdot, että sikiölle aiheutuva ekvivalenttiannos on niin pieni kuin on kohtuudella mahdollista eikä todennäköisesti ylitä 1 mSv:iä ainakaan raskauden jäljellä olevana aikana. [tark. 45]

2. Siitä lähtien, kun imettävä nainen on ilmoittanut yritykselle tilastaan, hänelle ei saa osoittaa sellaista työtä, johon liittyy merkittävä radionuklidien saannon riski.

12 artikla

Harjoittelijoiden ja opiskelijoiden annosrajat

1. Annosrajat 18 vuotta täyttäneille harjoittelijoille ja opiskelijoille, joiden on opintojensa aikana käytettävä työssään säteilylähteitä, ovat samat kuin 10 artiklassa työperäiselle altistukselle vahvistetut annosrajat.

2. Efektiivinen annos 16 vuotta täyttäneille mutta alle 18-vuotiaille harjoittelijoille ja opiskelijoille, joiden on opintojensa aikana käytettävä työssään säteilylähteitä, ei saa ylittää arvoa 6 mSv vuodessa.

Edellä 1 alakohdassa säädettyjen efektiivisen annoksen rajojen lisäksi sovelletaan seuraavia ekvivalenttiannoksen rajoja:

a) silmän mykiön ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 20 15 mSv vuodessa; [tark. 46]

b) ihon ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 150 mSv vuodessa 1 cm2:n alueen keskimääräisenä annoksena altistuneesta alueesta riippumatta;

c) käsien, käsivarsien, jalkaterien ja nilkkojen ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 150 mSv vuodessa.

3. Annosrajat harjoittelijoille ja opiskelijoille, joita 1 ja 2 kohta eivät koske, ovat samat kuin 13 artiklassa väestölle vahvistetut annosrajat.

13 artikla

Annosrajat säteilylle altistuvalle väestölle

1. Säteilylle altistuvan väestön efektiivinen annos ei saa ylittää arvoa 1 mSv vuodessa. Tämä yläraja perustuu kaikista säännellyistä toiminnoista ja ihmisten toimintaan liittyvistä vallitsevista alistustilanteista johtuvasta sisäisestä ja ulkoisesta altistuksesta saatujen annosten summaan. [tark. 49]

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun efektiivisen annosrajan lisäksi sovelletaan seuraavia ekvivalenttiannoksen rajoja:

a) silmän mykiön ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 15 mSv vuodessa;

b) ihon ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 50 mSv vuodessa 1 cm2:n alueen keskimääräisenä annoksena altistuneesta alueesta riippumatta.

14 artikla

Efektiivisen ja ekvivalenttiannoksen arviointi

Efektiivisten annosten ja ekvivalenttiannosten arvioimiseksi on käytettävä seuraavia arvoja ja vastaavuuksia:

a) ulkoisen säteilyn osalta on käytettävä Kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan julkaisussa 103 annettuja arvoja ja vastaavuuksia efektiivisten annosten ja ekvivalenttiannosten arvioimiseksi;

b) radionuklidista tai radionuklidiseoksesta aiheutuvan sisäisen altistuksen osalta on käytettävä Kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan julkaisussa 103 annettuja arvoja ja vastaavuuksia, ja efektiivisten annoskertymien arvioimiseksi Kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan julkaisussa 72 annettuja annosmuuntokertoimia, kun saanto tapahtuu suun kautta tai hengitysteitse.

IV LUKU

SÄTEILYSUOJELUVALISTUSTA, -KOULUTUSTA JA -TIEDOTUSTA KOSKEVAT VAATIMUKSET

15 artikla

Yleinen vastuu valistuksesta, koulutuksesta ja tiedotuksesta

1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava asianmukainen oikeudellinen ja hallinnollinen kehys, jonka puitteissa kaikille henkilöille, joiden tehtävät edellyttävät erityispätevyyttä säteilysuojelussa, voidaan antaa tarkoituksenmukaista valistusta, koulutusta ja tietoa säteilysuojelusta Henkilöille on annettava asiaankuuluvaa koulutusta, jatkokoulutusta ja tietoa sopivin väliajoin. Koulutus on dokumentoitava.

2. Jäsenvaltioiden on järjestettävä sellaista jatkuvaa valistusta, koulutusta ja jatkokoulutusta, jonka perusteella säteilysuojeluasiantuntijoiden, lääketieteellisen fysiikan asiantuntijoiden, säteilysuojelupäälliköiden, työterveyspalvelujen ja annosmittauspalvelujen pätevyys voidaan tunnustaa ja tukea parhaiden käytäntöjen vaihtoa jäsenvaltioiden välillä . Kaikella koulutuksella sekä ajantasaisella tiedolla lisätään valmiutta ja mahdollistetaan alan entistä nopeammat ennaltaehkäisevät ja/tai hätätoimet. [tark. 51]

16 artikla

Altistuville työntekijöille, harjoittelijoille ja opiskelijoille annettava koulutus ja tiedot

1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yrittäjä tai työnantaja poikkeuksetta tiedottaa työssään altistuville työntekijöille sekä työtehtävissään altistuville harjoittelijoille ja opiskelijoille [tark. 52]

a) heidän työhönsä liittyvistä terveysriskeistä;

a a) turvallisista työskentelymenetelmistä, joilla minimoidaan riskit; [tark. 53]

b) yleisistä säteilysuojelumenettelyistä ja toteutettavista varotoimista, erityisesti kun ne yleisesti toimintaan liittyen ja kussakin heille osoitetussa työpisteessä tai työtehtävässä liittyvät käyttö- ja työolosuhteisiin;

c) valmiussuunnitelmista ja säteilyvaaratilanteissa noudatettavista menettelyistä;

d) teknisten, lääketieteellisten ja hallinnollisten vaatimusten noudattamisen tärkeydestä;

d a) ehdoista, joiden mukaisesti työntekijöillä on oikeus terveydentilan seurantaan. [tark. 54]

Tarvittaessa on annettava myös tiedot toistuvaan lentokoneella matkustamiseen liittyvistä riskeistä. [tark. 55]

2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yritykset tai työnantajat tiedottavat naisille, että heidän olisi ilmoitettava raskaudesta varhain ottaen huomioon sikiön altistumisriski ja riski imeväisen kontaminoitumisesta radionuklidien saannon jälkeen.

3. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yritykset tai työnantajat tarjoavat henkilökunnalleen asianmukaista säteilysuojelukoulutusta ja tiedotusohjelmia.

4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa säädetyn säteilysuojelutiedotuksen ja -koulutuksen lisäksi korkea-aktiivisista umpilähteistä vastaavan yrityksen on varmistettava, että koulutuksessa käsitellään korkea-aktiivisten umpilähteiden turvallisen hallinnoinnin ja niitä koskevien turvajärjestelyjen edellyttämiä erityisvaatimuksia, ja että asiaankuuluvilla työntekijöillä on asianmukaiset valmiudet mitä tahansa tapahtumia varten, jotka vaikuttavat heidän omaan turvallisuuteensa tai muiden henkilöiden säteilysuojeluun. Tiedotuksessa ja koulutuksessa on korostettava erityisesti turvallisuusvaatimuksia ja annettava tietoja erityisesti korkea-aktiivisten umpilähteiden riittävän valvonnan pettämisestä aiheutuvista seurauksista.

17 artikla

Isännättömille lähteille mahdollisesti altistuville työntekijöille annettavat tiedot ja koulutus

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sellaisten laitosten johdolle ja työntekijöille, joissa isännättömiä lähteitä todennäköisimmin esiintyy tai joissa niitä todennäköisimmin käsitellään, kuten suurten metalliromuttamojen ja suurten metalliromun kierrätyslaitosten, sekä merkittävien kauttakulkupisteiden johdolle ja työntekijöille

a) tiedotetaan siitä, että he voivat joutua tekemisiin säteilylähteen kanssa;

b) annetaan ohjeita ja koulutusta lähteiden ja niiden suojusten visuaalista tunnistamista sekä niistä ilmoittamista varten; [tark. 56]

c) annetaan perustietoja ionisoivasta säteilystä ja sen vaikutuksista;

d) annetaan tietoja detektiojärjestelmistä;

e) annetaan tietoja ja koulutusta siitä, miten laitoksen alueella on toimittava, jos on tehty havainto tai havaintoepäily säteilylähteestä.

18 artikla

Pelastustoimintaan osallistuville työntekijöille annettavat tiedot ja koulutus

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pelastustoimintaan osallistuville työntekijöille ja kaikille henkilöille, jotka saattaisivat joutua mukaan organisoimaan hätäapua säteilyvaaratilanteessa, annetaan riittävää nopeasti kattavaa ja ajantasaista tietoa interventioon mahdollisesti liittyvistä riskeistä ja tällaisessa tilanteessa toteutettavista varotoimista. Tätä tietoa annettaessa on otettava huomioon erilaiset mahdolliset säteilyvaaratilanteet. [tark. 57]

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja on säteilyvaaratilanteessa täydennettävä aiheellisilla tiedoilla erityisolosuhteet huomioon ottaen.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pelastustoimintaan osallistuville työntekijöille annetaan koulutusta säännöllisesti, kuten 97 artiklassa säädetyssä valmiusjärjestelmässä edellytetään. Koulutuksessa on tarvittaessa tehtävä käytännön harjoituksia.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 30 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu pelastustoimintaan osallistuvien työntekijöiden suojelusta vastaava organisaatio antaa kyseisille työntekijöille asianmukaista säteilysuojelukoulutusta ja tietoa sen lisäksi, että heille annetaan tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettua valmiustoimintakoulutusta.

19 artikla

Lääketieteellistä säteilyaltistusta koskeva koulutus ja tiedotus

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lääketieteellisen toiminnan harjoittajilla ja lääketieteelliseen altistukseen liittyviin käytännön toimiin osallistuvilla henkilöillä on riittävä, lääketieteellisiin radiologisiin toimintoihin soveltuva teoreettinen ja käytännön koulutus ja tiedot sekä soveltuva pätevyys säteilysuojelun alalla.

Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on varmistettava, että laaditaan asianmukaiset koulutusohjelmat, ja tunnustettava näihin liittyvät tutkinnot, todistukset tai muodollista pätevyyttä osoittavat asiakirjat.

2. Asianmukaisissa koulutusohjelmissa mukana olevat henkilöt voivat osallistua lääketieteelliseen altistukseen liittyviin käytännön menettelyihin 56 artiklan 4 kohdan mukaisesti.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tutkinnon suorittamisen jälkeen on saatavilla jatkokoulutusta, ja jos kliiniseen käyttöön otetaan uusia menetelmiä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että järjestetään näihin menetelmiin ja niihin liittyviin olennaisiin säteilysuojeluvaatimuksiin liittyvää koulutusta.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytössä on järjestelyt, joilla voidaan viipymättä levittää tietoa merkittävistä vaaratilanteista saaduista kokemuksista, joilla on merkitystä lääketieteellisessä altistuksessa tarvittavan säteilysuojelun kannalta.

5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lääketieteellisten ja hammaslääketieteellisten oppilaitosten perusopinto-ohjelmiin sisältyy säteilysuojelukurssi.

5 a. Kun kyse on unionin kansalaisista, tämän direktiivin mukaiset tiedottamisvaatimukset on täytettävä jollakin unionin virallisella kielellä, jotta jokainen unionin kansalainen ymmärtää esitetyt tiedot. [tark. 58]

V LUKU

TOIMINTOJEN OIKEUTUS JA VIRANOMAISVALVONTA

20 artikla

Toimintojen oikeutus

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että uuden tyyppiset toiminnot, joissa aiheutuu altistusta ionisoivalle säteilylle, perustellaan ja testataan etukäteen ennen kuin ne hyväksytään ja että niitä tarkistetaan säännöllisesti täytäntöönpanon aikana . [tark. 59]

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että päätöksentekoon osallistuvat kaikki osapuolet, erityisesti ne henkilöt, joille todennäköisesti aiheutuu toimintojen vuoksi terveysvaikutuksia tavallisissa toimintaolosuhteissa ja säteilyvaaratilanteessa. Osallistuminen on varmistettava riittävän ajoissa ennen päätöksen tekoa, jotta vaihtoehtoisia ratkaisuja voidaan tutkia kattavasti. [tark. 60]

2. Jäsenvaltioiden on julkaistava luettelo hyväksytyistä toiminnoista lainsäädännössä tai hallinnollisissa määräyksissä.

3. Jo käytössä olevien toimintojen oikeutusta on tarkasteltava uudelleen aina, kun niiden tehokkuudesta tai mahdollisista seurauksista saadaan uutta tärkeätä tietoa ja/tai kielteisiä tuloksia . Komission ja jäsenvaltioiden on säädettävä menettelyistä, joilla on mahdollista tarkistaa nykyisten toimintojen oikeutusta unionin ja kansallisella tasolla. Menettelyillä on erityisesti varmistettava näiden toimintojen vuoksi ionisoivan säteilyn aiheuttamille vaaroille altistuvien ryhmien tai henkilöiden, erityisesti väestön ja työntekijöiden, aloiteoikeus ja osallistuminen päätöksentekoon. [tark. 61]

21 artikla

Ionisoivaa säteilyä lähettäviä laitteita tai tuotteita käyttävien toimintojen oikeutus

1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yrittäjä, joka aikoo valmistaa tai tuoda maahan tai viedä maasta uuden tyyppistä ionisoivaa säteilyä lähettävää laitetta tai tuotetta, toimittaa sen maan toimivaltaisille viranomaisille liitteessä , jossa yrityksen kotipaikka sijaitsee, III olevassa A jaksossa mainitut asiaan liittyvät tiedot, jotta viranomaiset voivat liitteessä III olevassa B jaksossa säädetyn tietojen arvioinnin perusteella päättää, voidaanko laitteen tai tuotteen aiottu käyttö hyväksyä. [tark. 62]

2. Toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava 1 kohdan mukaisesti saamansa tiedot muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jotta ne voivat tehdä omat päätöksensä tiedottaakseen näille laitteen tai tuotteen aiotun käytön oikeutuksesta aiottua käyttöä koskevasta omasta päätöksestään . Toimivaltaiset viranomaiset asettavat nämä tiedot kaikkien muiden jäsenvaltioiden saataville. [tark. 63]

3. Yritykselle ilmoitetaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten päätöksistä kuuden neljän kuukauden sisällä. [tark. 64]

3 a. Nämä laitteet ja tuotteet on tarkoitettu 22 artiklan mukaisesti käyttöön valvotussa ympäristössä. [tark. 65]

22 artikla

Toimintojen kieltäminen

Jäsenvaltioiden on kiellettävä radioaktiivisten aineiden tarkoituksellinen lisääminen elintarvikkeisiin, leluihin, henkilökohtaisiin koristeisiin ja kosmetiikkatuotteisiin ja yleisemmin kulutustavaroihin tuotannon yhteydessä, ja määrättävä siitä seuraamuksia ja niiden on kiellettävä kyseisten tuotteiden tuonti tai vienti. Katsotaan, että sellaiset materiaalin aktivointia sisältävät toiminnot, jotka aiheuttavat materiaaleihin liittyvien tuotteiden aktiivisuuden lisääntymisen, eivät ole oikeutettuja, sanotun vaikuttamatta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/2/EY (14) soveltamiseen. [tark. 66]

23 artikla

Toiminnot, joihin liittyy ihmisten tarkoituksellista altistamista muita kuin lääketieteellisiä tarkoituksia varten

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä IV tarkoitetut muuhun kuvantamiseen kuin lääketieteelliseen kuvantamiseen liittyvät toiminnot identifioidaan asianmukaisin keinoin. Ne arvioivat vuosittain kuhunkin yksilöityyn toimintoon liittyviä henkilökohtaisia ja kollektiivisia annoksia sekä niiden kokonaisvaikutusta ja kehittymistä. [tark. 67]

2. Jäsenvaltioiden on valvottava ja varmistettava, että sellaisten toimintojen oikeutukseen, joihin liittyy altistusta muussa kuvantamisessa kuin lääketieteellisessä kuvantamisessa, kiinnitetään erityistä huomiota. Erityisesti [tark. 68]

a) kaikki liitteessä IV mainitut toimintatyypit, joihin liittyy muuta kuvantamista kuin lääketieteellistä kuvantamista, on perusteltava etukäteen ennen kuin ne hyväksytään yleisesti;

b) kukin yleisesti hyväksytyn toimintotyypin yksittäinen sovellus on perusteltava etukäteen;

c) kaikki liitteessä IV olevassa A jaksossa mainitut muussa kuvantamisessa kuin lääketieteellisessä kuvantamisessa toteutetut altistusmenettelyt, jotka lääketieteellinen henkilökunta suorittaa lääketieteellisillä radiologisilla laitteilla, on perusteltava etukäteen ottaen huomioon menettelyn erityistavoitteet ja kyseisen henkilön ominaispiirteet;

d) toimivaltaisen viranomaisen on säännöllisesti tarkistettava a ja b alakohdassa mainittujen muuhun kuvantamiseen kuin lääketieteellisen kuvantamiseen liittyvää altistusta koskevien toimintojen yleinen ja erityinen oikeutus.

3. Todettuaan tietyn muuhun kuvantamiseen kuin lääketieteellisen kuvantamiseen liittyvää altistusta koskevan toiminnon oikeutuksen jäsenvaltion on varmistettava, että

a) kukin toiminto on luvanvarainen;

b) toimivaltainen viranomainen on tarvittaessa yhdessä muiden asianomaisten viranomaisten ja ammatillisten elinten kanssa vahvistanut kyseiseen toimintoon, mukaan lukien yksittäiseen toteutukseen liittyvät vaatimukset;

c) kullekin toiminnolle vahvistetaan annosrajoitukset. Niiden on oltava selvästi pienemmät kuin väestölle määritellyt annosrajat, mukaan lukien aina kuin se on käytännössä mahdollista sellaisille liitteessä IV olevan A jakson mukaisille menettelyille, joita lääkintähenkilökunta suorittaa lääkinnällisillä laitteilla; liitteessä IV olevan B jakson mukaisille muille toiminnoille annosrajoituksen on täytettävä 6 artiklan 2 kohdan vaatimukset;

d) menettelyissä, joita lääketieteellinen henkilökunta suorittaa lääketieteellisillä radiologisilla laitteilla, noudatetaan VII luvussa säädettyjä asiaan liittyviä, mukaan lukien laitteita, optimointia, vastuita ja raskaudenaikaista erityissuojelua koskevia vaatimuksia;

e) altistettavalta henkilöltä pyydetään tietoista suostumusta, ottaen huomioon tapaukset, joissa lainvalvontaviranomaiset voivat kansallisen lainsäädännön mukaisesti toimia ilman suostumusta;

f) kun altistus tapahtuu tavanomaisessa turvatarkastuksessa, henkilöille tarjotaan vaihtoehtona tekniikkaa, johon ei liity altistusta ionisoivalle säteilylle.

3 a. Jäsenvaltioiden on varmistettava vaihtoehtoisten tekniikoiden tutkimus, kehittäminen ja toteutus. [tark. 69]

24 artikla

Luonnon radioaktiivista materiaalia sisältävien toimintojen yksilöinti

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että sellaiset toiminnot, joihin liittyy luonnon radioaktiivista ainetta, joka aiheuttaa työntekijöiden tai väestön altistumista, jota ei voida jättää huomiotta säteilysuojelun kannalta, yksilöidään ja julkistetaan . Yksilöinti on suoritettava selvityksin tai muulla tarkoituksenmukaisella tavalla ottaen huomioon erityisesti liitteessä V mainitut teollisuudenalat. [tark. 70]

25 artikla

Ilmoitusvelvollisuus

1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että kaikki toiminnot, mukaan lukien 24 artiklan mukaisesti yksilöidyt toiminnot, ilmoitetaan, lukuun ottamatta oikeutettuja toimintoja, joihin liittyy

a) radioaktiivisia aineita sisältäviä materiaaleja, kun aktiivisuusmäärät yhteensä eivät ylitä liitteessä VI asetettuja toimintojen valvonnasta vapauttamiseen oikeuttavia arvoja tai korkeampia, liitteessä VI säädettyjä yleisiä valvonnasta vapauttamiseen tai vaatimusten noudattamisesta vapauttamiseen oikeuttavia arvoja, jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat tietyissä sovelluksissa sallineet; tai

b) radioaktiivisia aineita sisältäviä materiaaleja, edellyttäen, että aktiivisuuspitoisuudet massayksikköä kohti eivät ylitä liitteessä VI olevassa taulukossa A annettuja valvonnasta vapauttamiseen oikeuttavia arvoja tai korkeampia, liitteessä VI säädettyjä yleisiä valvonnasta vapauttamiseen tai vaatimusten noudattamisesta vapauttamiseen oikeuttavia arvoja, jotka toimivaltaiset viranomaiset ovat tietyissä sovelluksissa sallineet; tai

c) kuvanäyttöihin tarkoitettuja katodisädeputkia tai muita enintään 30 kilovoltin jännite-erolla toimivia sähkölaitteita tai muita laite- tai tuotetyyppejä, jotka jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet, edellyttäen, että i) laite ei tavallisissa toimintaolosuhteissa aiheuta missään kohdassa, joka on 0,1 metrin etäisyydellä laitteen luoksepäästävistä pinnoista, suurempaa annosnopeutta kuin 1 μSv·h-1; ja ii) jos laite sisältää radioaktiivisia aineita, kyseiset aineet on suljettu kapseliin tai kiinnitetty kiinteään pitimeen; ja iii) toimivaltaiset viranomaiset ovat määränneet loppusijoitusta koskevat ehdot.

2. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa muun tyyppisiä toimintoja ilmoitusvelvollisuudesta, jos ne ovat liitteessä VI olevassa 3 kohdassa säädettyjen yleisten valvonnasta vapauttamista koskevien perusteiden mukaisia, tai jos suojelun optimointia arvioitaessa on todettu, että valvonnasta vapauttaminen on paras vaihtoehto.

2 a. Jäsenvaltioiden on määritettävä tiedot, jotka yrityksen on annettava, jotta toimivaltainen viranomainen voi arvioida väestön ja työntekijöiden altistumista sekä säteilyvaaraa tavanomaisissa olosuhteissa ja säteilyvaaratilanteessa. Toimivaltaisen viranomaisen on näiden tietojen ja tarvittaessa lisätutkimusten perusteella määriteltävä, mitä hallinnollisia järjestelyitä sovelletaan ja millaisia sääntömääräisen valvonnan resursseja tarvitaan. [tark. 71]

3. Edellä olevan 24 artiklan nojalla yksilöidyt luonnon radioaktiivista materiaalia käyttävät toiminnot, joissa muodostuu tai jotka prosessoivat jäämiä, joita tiedetään kierrätettävän rakennusmateriaaleihin, on ilmoitettava, jos rakennusmateriaalien liitteessä VII määritelty aktiivisuuspitoisuusindeksi on todennäköisesti suurempi kuin yksi. Yrityksen on tällöin myös ilmoitettava jäämän käyttäjälle sen aktiivisuuspitoisuudesta.

4. Sellaisissa jäsenvaltioiden määrittelemissä tilanteissa, joissa katsotaan, että luonnon radionuklideja voi 24 artiklan mukaisesti yksilöidyssä toiminnossa joutua veteen, mikä saattaa vaikuttaa juomaveden laatuun, tai johonkin muuhun altistusreittiin ja tämä aiheuttaa siten huolta säteilysuojelun kannalta, voi toimivaltainen viranomainen vaatia, että toiminto on ilmoitettava tämän artiklan 1 kohdan b alakohdasta huolimatta.

5. Jäsenvaltioiden on määrättävä, mitä tietoja yrityksen on ilmoituksenalaisista toiminnoista toimitettava, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä sopivasta viranomaisvalvonnan tavasta.

6. Edellä olevan 1 kohdan c alakohdan mukaista valvonnasta vapauttamista varten jäsenvaltioiden on vaihdettava keskenään tietoja myönnetyistä tyyppihyväksynnöistä ja niiden perustana olevasta asiakirja-aineistosta ja arvioinnista. Tehdessään päätöksiään toimintojen valvonnasta vapauttamisesta toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon nämä tiedot samoin kuin sovellettavat eurooppalaiset ja kansainväliset normit.

26 artikla

Viranomaisvalvonta

1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että toimivaltaiset viranomaiset valvovat kaikkia ilmoituksenalaisia toimintoja siten, että valvonta on tiukkuudeltaan suhteessa toiminnosta aiheutuvien altistusten suuruuteen ja todennäköisyyteen, ja myös suhteessa siihen vaikutukseen, joka viranomaisvalvonnalla voi olla tällaisten altistusten vähentämisessä tai laitosten turvallisuuden parantamisessa. [tark. 72]

2. Ilmoitetut toiminnot voidaan vapauttaa luvan hakemisesta. [tark. 73]

3. Kun on kyse vähäisistä materiaalimääristä, siten kuin jäsenvaltiot ovat sen määritelleet, voidaan valvonnasta vapauttamista varten käyttää liitteessä VI olevan B taulukon 2 sarakkeessa annettuja aktiivisuuspitoisuusarvoja.

4. Ilmoitetuille toiminnoille, joita ei ole vapautettu viranomaisvalvonnasta, on haettava joko rekisteröintiin perustuvaa lupaa tai toimilupaa.

27 artikla

Lupien myöntäminen

1. Tapauksissa, joissa toiminnolle voidaan vahvistaa mitattavissa oleva annosraja, vähäinen altistusriski ei edellytä yksittäisten tapausten tutkimista ja toiminto on kansallisen lainsäädännön säännösten mukainen, toimivaltaiset viranomaiset voivat rajoittaa valvontansa toiminnon rekisteröintiin ja sopivan taajaan tehtyihin tarkastuksiin. Toimilupamenettelyä olisi edellytettävä, jos lupaa sovelletaan yrityksen yleiseen toimintaan. [tark. 74]

2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että toimilupa vaaditaan seuraavia toimintoja harjoittavilta yrityksiltä tai että tarvittaessa vaaditaan 1 kohdan mukaisesti rekisteröinti seuraaville toiminnoille: [tark. 75]

a) ydinpolttoainekiertoon kuuluvien laitosten käyttö ja käytöstä poisto sekä uraanikaivostoiminnan harjoittaminen ja näiden kaivosten sulkeminen;

b) radioaktiivisten aineiden tarkoituksellinen lisääminen kulutustuotteisiin tai muihin tuotteisiin, lääkinnälliset tuotteet mukaan luettuina, sekä tällaisten tuotteiden tuonti ja vienti; [tark. 76]

c) korkea-aktiivisen umpilähteen valmistaminen, käyttö tai haltuunotto;

d) radioaktiivisen jätteen prosessointiin, varastointiin tai loppusijoitukseen käytettyjen laitosten käyttö, käytöstäpoisto tai sulkeminen;

e) toiminnot, joissa työntekijät voivat saada vuodessa yli 6 mSv:n efektiivisen annoksen normaalitoiminnassa ja tavanomaisissa työolosuhteissa;

f) toiminnot, joissa ympäristöön vapautuu merkittäviä määriä radioaktiivisia kaasuja tai nesteitä.

3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että joko rekisteröinti tai toimilupa vaaditaan seuraaville toiminnoille:

a) radioaktiivisten aineiden tarkoituksellinen antaminen ihmisille ja, mikäli on tarpeen ihmisten suojaamiseksi säteilyltä, eläimille taudinmääritys-, hoito- ja tutkimustarkoituksissa;

b) säteilyä tuottavien laitteiden tai radioaktiivisten lähteiden käyttö teollisuusradiografiassa, tuotteiden prosessoinnissa tai tutkimuksessa sekä kiihdyttimien käyttö, elektronimikroskooppeja lukuun ottamatta;

c) säteilyä tuottavien laitteiden tai radioaktiivisten lähteiden käyttö lääketieteellisessä altistuksessa;

d) ionisoivaa säteilyä lähettävien, yli 30 kV:n jännite-erolla toimivien sähkölaitteiden valmistus ja käyttö sekä tällaisten laitteiden tuonti ja vienti;

e) toiminnot, joissa työntekijät voivat saada vuodessa yli 1 mSv:n efektiivisen annoksen normaalitoiminnassa ja tavanomaisissa työolosuhteissa;

f) jäsenvaltioiden 24 artiklan mukaisesti yksilöimät teollisuudenalat, joissa esiintyy luonnon radioaktiivista materiaalia ja joissa väestölle voi aiheutua vähintään 0,3 mSv:n efektiivinen vuosiannos.

4. Jäsenvaltiot voivat edellyttää rekisteröintiä tai toimilupaa muille kuin 2 ja 3 kohdassa mainituille toiminnoille.

28 artikla

Lupamenettely

1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että luvan antamista varten toimitetaan tietoja, jotka ovat suhteessa toiminnan luonteeseen ja siihen liittyviin riskeihin.

2. Toimilupaa haettaessa on edellytettävä ainakin seuraavia asioita koskevat tiedot:

a) suojelu- ja turvallisuusjärjestelyjen vastuut ja organisaatio;

a a) tämän direktiivin mukaisesti toteutetut toimenpiteet; [tark. 78]

b) henkilöstön pätevyys, tiedotus ja koulutus mukaan luettuina;

c) laitoksen ja säteilylähteiden suunnitellut ominaisuudet;

d) työntekijöiden ja väestön odotettu altistus tavanomaisessa käytössä;

e) toimintojen ja laitoksen turvallisuusarviointi, jotta voidaan i) selvittää, miten mahdollinen altistus, myös lääketieteellinen vahingossa tapahtunut ja tahaton altistus voisi tapahtua; ii) arvioida käytännön mahdollisuuksien mukaan mahdollisten altistusten todennäköisyydet ja suuruus; iii) arvioida suojelu- ja turvallisuusmääräysten laatu ja kattavuus, mukaan luettuina niin tekniset ominaisuudet kuin hallintomenettelyt; iv) määritellä toiminnan operatiiviset rajat ja ehdot;

f) menettelyt säteilyvaaratilanteissa ja viestintäyhteydet;

g) ylläpito, testaus, tarkastus ja huolto, jotta voidaan varmistaa, että säteilylähde ja laitos edelleen täyttävät suunnitteluun, toimintarajoihin ja toimintaoloihin liittyvät vaatimukset koko käyttöiän ajan;

h) radioaktiivisen jätteen huolto ja järjestelyt tällaisen jätteen loppusijoitusta varten asiaa koskevien viranomaisvaatimusten mukaisesti;

i) käytöstä poistettujen umpilähteiden huolto;

j) laadunvarmistus.

3. Toimiluvassa on oltava erityisehdot sen varmistamiseksi, että toimilupaa koskevien vaatimusten noudattamista voidaan valvoa kaikilta osin tai voidaan määrätä sopivia rajoituksia operatiivisille rajoille tai käyttöolosuhteille. Ehdoissa on edellytettävä myös optimointiperiaatteen tarkkaa noudattamista ja sen dokumentointia.

4. Toimiluvassa on tapauksen mukaan mainittava päästölupa, joka myönnetään VIII luvussa (radioaktiivisten kaasujen tai nesteiden päästölupa) säädettyjen vaatimusten mukaisesti.

5. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että yritys ilmoittaa nopeasti kaikista sellaisista merkittävistä tapahtumista, joiden johdosta henkilö altistuu tai voi altistua tavalla, joka ylittää toimilupavaatimuksissa mainitut operatiiviset rajat tai käyttöehdot. Tämä koskee työntekijöiden tai väestön altistusta tai viranomaisten määrittelemää lääketieteellistä altistusta. On otettava käyttöön viranomaisten suorittamia satunnaistarkastuksia.

Ionisoivaa säteilyä käyttäviin lääkinnällisiin laitteisiin sovelletaan neuvoston direktiiviä 93/42/ETY (15) . Mainitussa direktiivissä tarkoitettu tietojenvaihto on hyödynnettävä täysimääräisesti, ja tiedot on ilmoitettava muille toimivaltaisille viranomaisille. [tark. 79]

29 artikla

Viranomaisvalvonnasta vapauttaminen

1. Luvanvaraisista toiminnoista syntyvien radioaktiivisten materiaalien loppusijoitukselle, kierrätykselle tai uudelleenkäytölle on haettava lupa.

2. Loppusijoitettavat, kierrätettävät tai uudelleenkäytettävät materiaalit voidaan vapauttaa tämän direktiivin vaatimuksista, mikäli aktiivisuuspitoisuudet massayksikköä kohti

a) eivät ylitä liitteessä VI olevan A taulukon 1 osassa säädettyjä arvoja; tai

b) noudattavat tietyille materiaaleille tai tietyntyyppisistä toiminnoista syntyville materiaaleille asetettuja erityisiä vapauttamistasoja koskevia ja niihin liittyviä vaatimuksia; kansallisen toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava nämä erityiset vaatimuksista vapauttamista koskevat tasot a alakohdassa tarkoitettujen yleisten vaatimuksista vapauttamista koskevien tasojen lisäksi ottaen huomioon liitteessä VI olevassa 3 kohdassa säädetyt yleiset valvonnasta vapauttamista koskevat perusteet ja yhteisön tarjoaman teknisen ohjeistuksen.

3. Luonnon radionuklideja sisältävien materiaalien vaatimuksista vapauttamista varten aktiivisuuspitoisuudet massayksikköä kohti annetaan liitteessä VI olevan A taulukon 2 osassa. Kuitenkin sovelletaan seuraavia vaatimuksia:

a) edellä 27 artiklan 3 kohdan f alakohdassa tarkoitetuissa toimilupaa edellyttävissä toiminnoissa on noudatettava luonnon radionuklidien vaatimuksista vapauttamista varten määrättyjä annoskriteerejä;

b) muissa toimilupaa edellyttävissä, erityisesti ydinpolttoainekiertoon kuuluvissa toiminnoissa vaatimuksista vapauttamista koskevien tasojen on noudatettava keinotekoisia radionuklideja sisältävien materiaalien vaatimuksista vapauttamista varten määrättyjä annoskriteerejä;

c) edellä 25 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa luvallisissa ilmoituksenalaisissa toiminnoissa on noudatettava rakennusmateriaalien markkinoille saattamista koskevia vastaavia vaatimuksia.

4. Radioaktiivisten jäämien tarkoituksellista laimentamista ei saa sallia, lukuun ottamatta osana normaalitoimintaa tapahtuvaa materiaalien sekoittamista, kun radioaktiivisuus ei ole ongelma. Toimivaltainen viranomainen voi erityistilanteissa sallia luonnon radioaktiivista materiaalia sisältävien radioaktiivisten jäämien sekoittamisen muiden materiaalien kanssa edistääkseen näiden materiaalien uudelleenkäyttöä ja kierrätystä ja vähentääkseen väestön altistumista.

VI LUKU

TYÖNTEKIJÖIDEN, HARJOITTELIJOIDEN JA OPISKELIJOIDEN SUOJAAMINEN

30 artikla

Vastuut

1. Tässä luvussa ja 9–12 artiklassa säädettyjä työperäistä altistusta koskevia vaatimuksia sovelletaan työntekijöiden suojeluun kaikissa altistustilanteissa, joissa heidän altistuksestaan työssä tai työn seurauksena on vastuussa yritys tai toinen oikeushenkilö, joihin kuuluvat muun muassa

a) ulkopuolisten työntekijöiden työnantaja;

b) pelastustyöhön osallistuvien työntekijöiden suojelusta vastaava organisaatio;

c) saastuneen maan tai saastuneiden rakennusten ja muiden rakennelmien ennallistamisesta vastaava organisaatio;

d) työnantaja, joka on oikeudellisesti vastuussa työntekijöiden altistuksesta radonille työssä 53 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa.

2. Yrityksen vastuu työperäisestä altistuksesta ulottuu harjoittelijoihin ja opiskelijoihin, jotka opinnoissaan joutuvat työskentelemään säteilylähteiden kanssa, ja itsenäisiin ammatinharjoittajiin tai hyväntekeväisyysjärjestöjen vapaaehtoistyöntekijöihin.

3. Yritys on vastuussa altistuviin työntekijöihin kohdistettavien säteilysuojelutoimenpiteiden arvioimisesta ja toteuttamisesta.

31 artikla

Työntekijöiden operatiivinen suojelu

Altistuvien työntekijöiden operatiivisen suojelun on perustuttava

a) etukäteisarviointiin, jossa selvitetään altistuviin työntekijöihin kohdistuvan radiologisen riskin luonne ja suuruus;

b) säteilysuojelun optimointiin kaikissa työoloissa;

c) työntekijöiden luokitteluun eri luokkiin;

d) eri alueita ja eri työolosuhteita koskeviin valvontatoimenpiteisiin ja seurantaan, tarvittaessa henkilökohtainen annostarkkailu mukaan lukien;

e) lääketieteelliseen tarkkailuun.

32 artikla

Säteilysuojeluasiantuntijan kuuleminen

Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että yritys kuulee säteilysuojeluasiantuntijaa suojalaitteiden ja mittalaitteiden tutkimisesta ja testaamisesta, erityisesti seuraavia asioita varten:

a) laitoksia koskevien suunnitelmien kriittinen ennakkotarkastelu säteilysuojelun kannalta;

b) uusien tai muutettujen säteilylähteiden hyväksyminen käyttöön säteilysuojelun kannalta;

c) suojalaitteiden ja -tekniikoiden toimivuuden säännöllinen tarkastaminen;

d) mittauslaitteiden säännöllinen kalibrointi sekä niiden toiminnan ja asianmukaisen käytön tarkistaminen.

33 artikla

Järjestelyt työpaikoilla

1. Säteilysuojelua varten on toteutettava järjestelyjä kaikilla työpaikoilla, joissa voi saada vuodessa yli 1 mSv:n efektiivisen annoksen altistumisesta ionisoivalle säteilylle tai vuodessa 15 mSv:n ekvivalenttiannoksen silmän mykiölle tai vuodessa 50 mSv:n ekvivalenttiannoksen iholle ja raajoille. Järjestelyissä on otettava huomioon laitoksen ja säteilylähteiden luonne sekä riskien suuruus ja luonne.

2. Käytännöissä, joihin liittyy luonnon radioaktiivista materiaalia ja joissa työntekijöille voi aiheutua yli 6 mSv:n efektiivinen vuosiannos, sovelletaan tässä luvussa säädettyjä vaatimuksia. Jos työntekijöiden efektiivinen annos on enintään 6 mSv vuodessa, on toimivaltaisten viranomaisten vaadittava yrityksiä ainakin seuraamaan altistuksia ja ottamaan huomioon mahdollisuudet suojelun parantamiseksi tai annosten mahdollinen suurentuminen ajan mittaan seurauksena prosessin tai työjärjestelyjen muutoksista.

3. Lentoyhtiöissä, jossa miehistön avaruussäteilystä saama efektiivinen annos saattaa ylittää 6 mSv vuodessa, sovelletaan tässä luvussa säädettyjä vaatimuksia. Jos miehistön efektiivinen annos on enintään 6 mSv vuodessa ja todennäköisesti yli 1 mSv vuodessa, on toimivaltaisten viranomaisten vaadittava yrityksiä ainakin seuraamaan altistuksia ja ottamaan huomioon annosten mahdollinen muuttuminen ajan mittaan tai seurauksena työjärjestelyjen muutoksista. Yritysten on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet, erityisesti

a) miehistön tai työntekijöiden säteilyaltistuksen arvioimiseksi; [tark. 80]

b) arvioidun altistuksen huomioon ottamiseksi työlistoja laadittaessa huomattavan altistuksen kohteeksi joutuvan henkilöstön annosten pienentämiseksi;

c) tiedottaakseen asianomaisille työntekijöille heidän työhönsä liittyvistä terveysvaaroista ja heidän henkilökohtaisesta annoksestaan.

34 artikla

Työpaikkojen luokittelu

1. Työpaikat on luokiteltava tarvittaessa eri alueisiin vuosiannosennusteiden sekä mahdollisen altistuksen todennäköisyyden ja suuruuden mukaan.

2. On tehtävä ero valvonta-alueiden ja tarkkailualueiden välillä. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava ohjeet valvonta- ja tarkkailualueiden luokittelemiseksi erityisolosuhteiden mukaan.

3. Yrityksen on seurattava työolosuhteita valvonta- ja tarkkailualueilla.

35 artikla

Valvonta-alueita koskevat vaatimukset

1. Valvonta-alueelle asetetaan seuraavat vähimmäisvaatimukset:

a) valvonta-alue on rajattava ja sinne pääsy on rajoitettava henkilöihin, jotka ovat saaneet asianmukaiset ohjeet, ja sitä on valvottava yrityksen antamien kirjallisten ohjeiden mukaisesti. Kaikissa paikoissa, joissa vallitsee merkittävä riski radioaktiivisen saasteen leviämisestä, on tehtävä erityisjärjestelyjä, mukaan lukien henkilöiden ja tavaroiden saapumista ja poistumista varten sekä saastumisen seuraamista varten valvonta-alueen sisällä ja sen viereisellä alueella;

b) työympäristön säteilytarkkailu on järjestettävä 37 artiklan säännösten mukaisesti valvonta-alueilla esiintyvien säteilyvaarojen luonne ja laajuus huomioon ottaen;

c) alueella on oltava esillä merkinnät, joista käy ilmi alueen tyyppi ja lähteiden luonne sekä niihin sisältyvät vaarat;

d) työskentelylle on vahvistettava säteilylähteisiin ja suoritettaviin toimiin liittyvän vaaran mukaiset ohjeet.

2. Yritys on vastuussa näiden vaatimusten täyttämisestä sen jälkeen, kun se on kuullut säteilysuojeluasiantuntijaa.

36 artikla

Tarkkailualueita koskevat vaatimukset

1. Tarkkailualueelle asetetaan seuraavat vaatimukset:

a) Työympäristön säteilytarkkailu on järjestettävä 37 artiklan mukaisesti tarkkailualueella esiintyvien säteilyvaarojen luonne ja laajuus huomioon ottaen;

b) alueella on oltava esillä merkinnät, joista käy ilmi alueen tyyppi ja lähteiden luonne sekä niihin sisältyvät vaarat;

c) työskentelylle on vahvistettava säteilylähteisiin ja suoritettaviin toimiin liittyvän vaaran mukaiset ohjeet.

2. Yritys on vastuussa näiden velvollisuuksien täyttämisestä sen jälkeen, kun se on kuullut säteilysuojeluasiantuntijaa.

37 artikla

Työympäristön säteilytarkkailu

1. Edellä 35 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 36 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa työpaikalla tehtävässä säteilytarkkailussa on tarvittaessa mitattava

a) ulkoiset annosnopeudet, jolloin myös ilmoitetaan säteilyn laji ja laatu;

b) kontaminoivien radionuklidien aktiivisuuspitoisuus ilmassa ja tiheys pinnoilla, jolloin myös ilmoitetaan kyseisten aineiden laatu sekä fysikaalinen ja kemiallinen olomuoto;

c) työpaikan radonpitoisuudet.

2. Näiden mittausten tulokset on kirjattava, ja niitä on tarvittaessa käytettävä henkilökohtaisen altistumisen arviointiin 39 artiklan mukaisesti.

38 artikla

Säteilylle altistuvien työntekijöiden luokittelu

1. Seurantaa ja tarkkailua varten on erotettava kaksi säteilylle altistuvien työntekijöiden luokkaa:

a) säteilyluokka A: säteilylle altistuvat työntekijät, joiden saama efektiivinen annos voi olla suurempi kuin 6 mSv vuodessa tai ekvivalenttiannos suurempi kuin 15 mSv vuodessa silmän mykiölle tai suurempi kuin 150 50 mSv iholle ja raajoille; [tark. 81]

b) säteilyluokka B: säteilylle altistuvat työntekijät, joita ei ole luokiteltu säteilyluokkaan A kuuluviksi työntekijöiksi.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu erottelu kahteen altistuvien työntekijöiden luokkaan on tehtävä ennen ottamista altistusta aiheuttavaan työhön, ja sitä on tarkistettava säännöllisesti työolojen ja lääketieteellisen tarkkailun perusteella.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua erottelua kahteen altistuvien työntekijöiden luokkaan ei sovelleta 37 sekä 39–43 artiklassa vahvistettuihin pelastustöihin osallistuvien työntekijöiden seurantavaatimuksiin, kun työntekijät eivät ole varsinaisessa säteilyvaaratilanteessa.

39 artikla

Henkilökohtainen annosseuranta

1. Säteilyluokkaan A kuuluvien työntekijöiden annoksia on seurattava järjestelmällisesti annosmittauspalvelun suorittamilla henkilökohtaisilla mittauksilla. Jos säteilyluokkaan A kuuluvat työntekijät voivat saada merkittävää sisäistä altistusta tai merkittävää silmän mykiön tai raajojen altistusta, on otettava käyttöön asianmukainen seurantajärjestelmä. Toimivaltaisen viranomaisen on kiinnitettävä erityishuomiota tällaisten työntekijöiden tunnistamiseen.

2. Säteilyluokkaan B kuuluvien työntekijöiden tarkkailun on ainakin oltava riittävää sen osoittamiseksi, että kyseiset työntekijät on luokiteltu oikein säteilyluokkaan B. Jäsenvaltiot voivat edellyttää Jäsenvaltioiden olisi edellytettävä säteilyluokkaan B kuuluville työntekijöille henkilökohtaista annostarkkailua ja tarvittaessa annosmittauspalvelun määrittämiä henkilökohtaisia mittauksia. [tark. 82]

3. Jos henkilökohtaisia mittauksia ei voida suorittaa tai ne ovat riittämättömiä, henkilökohtaisen annostarkkailun on perustuttava arvioon, johon on päädytty joko muiden säteilylle altistuvien työntekijöiden henkilökohtaisten mittausten tai 37 artiklassa säädetyn työpaikan säteilyaltistuksen tarkkailun tulosten perusteella.

40 artikla

Seuranta vahinkoaltistustapauksissa

Vahinkoaltistustapauksessa on yrityksen yhdessä annosmittauspalvelun kanssa arvioitava aiheutuneet annokset ja niiden jakautuminen elimistössä.

41 artikla

Tuloksien kirjaaminen ja niistä raportoiminen

1. Jokaisesta säteilylle altistuvasta työntekijästä, jonka annosta seurataan henkilökohtaisesti, on luotava tiedosto, joka sisältää henkilökohtaisen annostarkkailun tulokset.

2. Edellä olevan 1 kohdan tarkoituksia varten on altistuvista työntekijöistä säilytettävä seuraavat tiedot:

a) henkilökohtainen altistuksia koskeva tiedosto, joka sisältää, tapauksesta riippuen, mitatut tai arvioidut tiedot henkilökohtaisista annoksista 39, 40, 51 ja 52 artiklan mukaisesti;

b) edellä 40 ja jäljempänä 52 artiklassa tarkoitetuissa altistustapauksissa olosuhteita ja suoritettuja toimenpiteitä koskevat selvitykset;

c) henkilökohtaisten annosten määrittämiseksi käytetyt työpaikan säteilyaltistuksen seurannan tulokset tarvittaessa.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu tiedosto on toimitettava tietojärjestelmään, jonka jäsenvaltio on perustanut liitteen VIII mukaisesti henkilökohtaista säteilyseurantaa varten. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on säilytettävä niin kauan kuin altistuvat työntekijät ovat työssä, johon liittyy altistusta ionisoivalle säteilylle, ja sen jälkeen siihen asti, kunnes henkilö on tai olisi täyttänyt 75 vuotta, mutta joka tapauksessa vähintään 30 vuotta altistusta aiheuttavan työn päättymisestä. [tark. 83]

4. Edellä 40 ja jäljempänä 51 ja 52 artiklassa tarkoitettu altistus on kirjattava erikseen 1 kohdassa tarkoitettuun tiedostoon.

5. Kun seurantatuloksia käytetään suunniteltujen altistustilanteiden hallinnointiin, on tehtävä tarvittavat järjestelyt, jottei tiedostoihin sisällytetä vallitsevasta altistustilanteesta aiheutuneita altistuksia, joihin kuuluvat ulkoinen taustasäteily tai radonin erittyminen maaperästä teollisuudenaloilla, joissa käsitellään luonnon radioaktiivista materiaalia.

42 artikla

Tulosten saatavuus

1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että 39, 40 ja 52 artiklassa säädetyt henkilökohtaisen seurannan tulokset

a) annetaan toimivaltaisten viranomaisten ja yrityksen sekä ulkopuolisten työntekijöiden työnantajan käyttöön;

b) annetaan asianomaisen työntekijän käyttöön 43 artiklan 1 kohdan mukaisesti;

c) toimitetaan työterveyspalveluille, jotta ne voivat tulkita tulosten merkitystä ihmisten terveydelle, kuten 44 artiklassa säädetään;

d) toimitetaan tietojärjestelmään, jonka jäsenvaltio on perustanut 2 kohdan mukaisesti henkilökohtaista säteilyseurantaa varten.

2. Jäsenvaltioiden on määrättävä järjestelyistä, joita on noudatettava henkilökohtaisen annosseurannan tuloksia toimitettaessa.

3. Henkilökohtaisen säteilyseurannan tietojärjestelmässä on ilmoitettava ainakin liitteessä VIII olevassa A jaksossa mainitut tiedot.

4. Kun altistus on tapahtunut vahingossa tai hätätilanteessa, henkilökohtaisen seurannan tulokset on ilmoitettava välittömästi.

43 artikla

Työntekijöiden oikeus saada tietoa tuloksista

1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että työntekijät saavat pyynnöstä hyvissä ajoin käyttöönsä henkilökohtaisen annosseurantansa tulokset, myös mittaustulokset, joita on voitu käyttää tulosten laskemiseksi, tai työpaikalla suoritettuihin mittauksiin perustuvat annosmääritykset. [tark. 84]

2. Jäsenvaltioiden on edistettävä unionissa työntekijän aiempia annoksia koskevien tietojen vaihtoa toimivaltaisten viranomaisten, työterveyspalvelujen, säteilysuojeluasiantuntijoiden tai annosmittauspalvelujen välillä 44 artiklassa tarkoitettua, ennen työsuhteen alkua tai työntekijän luokittelemiseksi säteilyluokkaan A kuuluvaksi työntekijäksi tehtävää lääkärintarkastusta varten sekä työntekijöiden myöhemmän altistuksen valvontaa varten.

44 artikla

Säteilylle altistuvien työntekijöiden terveystarkkailu

1. Säteilylle altistuvien työntekijöiden terveystarkkailun on perustuttava työterveyslääketieteen yleisiin periaatteisiin.

2. Säteilyluokkaan A kuuluvien työntekijöiden terveystarkkailusta vastaa työterveyspalvelu.

Terveystarkkailun on mahdollistettava tarkkailtavien työntekijöiden terveydentilan määrittäminen sen arvioimiseksi, soveltuvatko he heille osoitettuihin tehtäviin. Työterveyspalvelujen on tämän vuoksi saatava kaikki tarvitsemansa asiaa koskevat tiedot, mukaan luettuna työtilojen ympäristöolosuhteita koskevat tiedot.

3. Terveystarkkailuun on sisällyttävä:

a) lääkärintarkastus ennen työsuhteen alkua tai työntekijän luokitusta säteilyluokkaan A kuuluvaksi työntekijäksi sen arvioimiseksi, soveltuuko työntekijä hänelle suunniteltuun työpaikkaan säteilyluokkaan A luokiteltuna työntekijänä;

b) säännöllinen terveyden seuranta. Jokaiselle säteilyluokkaan A kuuluvalle työntekijälle on tehtävä terveystarkastus vähintään kerran vuodessa sen arvioimiseksi, soveltuuko työntekijä edelleen työtehtäviinsä. Terveystarkastuksen luonne riippuu työn laadusta ja kunkin työntekijän terveydentilasta, ja se voidaan tehdä niin usein kuin työterveyspalvelu katsoo tarpeelliseksi.

3 a. Työntekijöiden tutkiminen suoritetaan työaikana ja aiheuttamatta heille kustannuksia. [tark. 85]

4. Työterveyspalvelu voi ilmoittaa terveystarkkailun jatkamisen tarpeesta vielä työn päätyttyä niin kauan kuin se katsotaan tarpeelliseksi asianomaisen henkilön terveyden suojelemiseksi.

45 artikla

Terveydentilaan perustuva työntekijän luokittelu

Seuraavaa terveydentilaan perustuvaa luokittelua käytetään säteilyluokkaan A kuuluvien työntekijöiden työhön soveltuvuuden määrittämiseksi:

a) soveltuu;

b) soveltuu tietyin edellytyksin;

c) ei sovellu.

46 artikla

Kielto ottaa työsuhteeseen tai luokitella työhön soveltumattomia työntekijöitä

Työntekijää ei saa ottaa työsuhteeseen eikä luokitella säteilyluokkaan A kuuluvaksi työntekijäksi tiettyä työtehtävää varten minkään pituiseksi ajanjaksoksi, jos hän ei terveydentilaa koskevan lausunnon perusteella sovellu kyseiseen tehtävään.

47 artikla

Terveystiedostot

1. Kullekin säteilyluokkaan A kuuluvalle työntekijälle on luotava terveystiedosto, joka on pidettävä ajan tasalla niin kauan kuin työntekijä kuuluu kyseiseen luokkaan. Tämän jälkeen tiedosto säilytetään siihen asti, kunnes henkilö täyttää tai olisi täyttänyt 75 vuotta, ja vähintään 30 vuoden ajan ionisoivalle säteilylle altistusta aiheuttavan työn päättymisestä.

2. Terveystiedostossa on oltava tiedot työn luonteesta, ennen työsuhteen alkua tai ennen luokitusta säteilyluokkaan A kuuluvaksi työntekijäksi suoritetun lääkärintarkastuksen ja säännöllisen terveystarkkailun tuloksista sekä 41 artiklassa vaaditusta annostiedostosta.

48 artikla

Erityinen terveystarkkailu

1. Edellä 44 artiklassa säädetyn säteilylle altistuvien työntekijöiden terveystarkkailun lisäksi on varauduttava toteuttamaan altistuneen henkilön terveyden suojeluun liittyviä työterveyslaitoksen tarpeellisiksi katsomia lisätoimia, kuten jatkotutkimuksia, dekontaminaatiotoimenpiteitä tai kiireellisiä hoitotoimenpiteitä.

2. Terveyttä on tarkkailtava erityisesti jokaisessa tapauksessa, jossa on ylittynyt efektiivinen vuosiannos 50 mSv tai mikä tahansa muu 10 artiklan 2 kohdassa säädetty annosraja.

3. Työterveyspalvelun on hyväksyttävä myöhemmät säteilyaltistukset.

49 artikla

Muutoksenhaku

1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava muutoksenhakumenettely 45, 46 ja 48 artiklan mukaisesti annettuja lausuntoja ja tehtyjä päätöksiä varten.

2. Työntekijöiden ja/tai heidän edustajiensa kuulemista ja osallistumista säännellään neuvoston direktiivin 89/391/ETY (16) 11 artiklan mukaisesti. [tark. 86]

50 artikla

Ulkopuolisten työntekijöiden suojaaminen

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että henkilökohtaisen säteilyseurannan järjestelmällä varmistetaan ulkopuolisille työntekijöille samantasoinen suoja ja sairaanhoito kuin yrityksen omille pysyville työntekijöille. [tark. 87]

2. Yritys vastaa joko välittömästi tai ulkopuolisten työntekijöiden työnantajan kanssa solmimansa sopimuksen perusteella ulkopuolisten työntekijöiden säteilysuojelun käytännön toimenpiteistä.

3. Yrityksen on erityisesti

a) tarkistettava, että ulkopuolisen työntekijän on osoitettu terveytensä puolesta soveltuvan hänelle osoitettuun työskentelyyn;

b) huolehdittava siitä, että ulkopuolinen työntekijä on saanut 16 artiklassa tarkoitetun säteilysuojelua koskevan peruskoulutuksen lisäksi sekä valvonta-alueen että toimintojen erityispiirteitä koskevaa erityiskoulutusta;

c) huolehdittava siitä, että ulkopuolisella työntekijällä on tarpeelliset h