SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 3 2. Julkisesta kuulemisesta tehdyt yleiset päätelmät 3 3. Tämän tiedonannon tarkoitus 4 4. EU:n uudelleen muotoillun alv-järjestelmän perusominaisuudet 5 4.1. Määräpaikkaperiaatteeseen perustuva EU:n alv-järjestelmä 5 4.2. Yksinkertaisempi, tehokkaampi ja vakaampi ALV-järjestelmä 6 5. Ensisijaiset alueet jatkotoimia varten 6 5.1. Kohti yksinkertaisempaa alv-järjestelmää 6 5.1.1. Keskitetyn asiointipisteen järjestelmä 7 5.1.2. Helpommin saatavissa olevan ja paremman tiedon tarjoaminen yrityksilleEU-tasolla 8 5.1.3. Alv-hallinnoinnin parantaminen EU-tasolla 8 5.1.4. Alv-velvoitteiden standardointi 9 5.2. Kohti tehokkaampaa alv-järjestelmää 9 5.2.1. Veropohjan laajentaminen 9 5.2.2. Verokantarakenteen tarkistaminen 11 5.3. Kohti vakaampaa ja paremmin petoksilta suojattua alv-järjestelmää 12 5.3.1. Nopea mekanismi äkillisiin petoksiin reagoimiseksi 12 5.3.2. Alv-petosten torjunta 13 5.3.3. Alv:n kantamis- ja valvontamenetelmien tarkastelu 15 5.4. Sisämarkkinoiden tarpeisiin suunniteltu alv-järjestelmä 15 6. Muita keskipitkällä aikavälillä käynnistettäviä toimia 16 7. Päätelmä 17 JOHDANTO Nopeutuva globalisaatio, maailman uusien tärkeiden talousalueiden koventama kilpailu sekä nopeasti muuttuvat liiketoimintamallit ja tekninen kehitys asettavat uusia haasteita Euroopan verojärjestelmän vaikuttavuudelle ja tehokkuudelle. Lisäksi talouskriisi on asettanut jäsenvaltioille kaksinkertaisen talouspoliittisen haasteen: miten edistää kestävää taloudellista kasvua ja samalla karsia julkisen sektorin menoja. Vuotta 2012 koskevan vuotuisen kasvuselvityksen[1] mukaan veropolitiikoilla on merkittävät asema tämän tavoitteen saavuttamisessa. Verojärjestelmien suunnitteluun ja rakenteeseen on kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota, jotta niistä saataisiin vaikuttavampia, tehokkaampia ja oikeudenmukaisempia. Tämä koskee erityisesti EU:n alv-järjestelmää. Juuri tähän liittyen komissio hyväksyi 1. joulukuuta 2010 alv:n tulevaisuutta koskevan vihreän kirjan[2], jossa pyydetään kaikkia sidosryhmiä tarkastelemaan kriittisesti nyt jo yli 40 vuotta käytössä olleen EU:n alv-järjestelmän kaikkia piirteitä Yritysten, tutkijoiden, kansalaisten ja veroviranomaisten vakuuttava reaktio (yli 1 700 kommenttia)[3] vahvisti, että tällaista keskustelua tarvitaan. Euroopan parlamentti[4], Euroopan talous- ja sosiaalikomitea[5] sekä valtiovarainministerien henkilökohtaisista edustajista koostuva veropoliittinen työryhmä pitivät vihreää kirjaa tervetulleena ja vahvistivat, että EU:n alv-järjestelmä kaipaa uudistamista. Samaan aikaan komissio teki alv-järjestelmän taloudellisen arvioinnin[6] ja ehdotti uusien arvonlisäveroon perustuvien omien varojen sisällyttämistä EU:n budjetin rahoitukseen[7]. JULKISESTA KUULEMISESTA TEHDYT YLEISET PÄÄTELMÄT Sidosryhmät ovat yleisesti sitä mieltä, että EU:n yhteisen alv-järjestelmän jakautuminen 27:ään kansalliseen alv-järjestelmään on tehokkaan EU:n sisäisen kaupan tärkein este, joka siis estää kansalaisia saamasta todellisten sisämarkkinoiden tuomia etuja. Kansainvälisesti toimivat yritykset katsovat maksavansa tästä yhdenmukaisuuden puutteesta hinnan monimutkaisuutena, monien säännösten noudattamisen aiheuttamina lisäkustannuksina ja oikeudellisena epävarmuutena. Pk-yrityksillä ei aina ole tarvittavia resursseja tähän, ja siksi ne välttävät rajojen yli tapahtuvaa toimintaa. Näillä puutteilla on vaikutusta kaupalliseen käyttäytymiseen, mikä saattaa estää tehokkaimpien liiketoiminnallisten päätösten syntymisen. Kun verotussäännöt vaikuttavat päätökseen siitä, mistä tavaroita ja palveluita ostetaan tai mihin ne myydään, arvonlisäveron taloudellista neutraliteettia ei enää voida taata ja sisämarkkinoiden toiminnalle aiheutuu merkittävää haittaa. Monet kuulemiseen osallistuneet jopa totesivat, että tämän tuloksena kauppa EU:n ulkopuolisten kumppanien kanssa on muodostumassa helpommaksi ja kannattavammaksi kuin EU-yritysten kanssa käytävä kauppa. Sidosryhmät, jotka nykyisin hyötyvät verovapaudesta, poikkeuksista ja alennetuista verokannoista yleensä kannattavat niiden säilyttämistä; jotkut muut jopa haluavat näiden etuuskohteluiden ulottamista omaan toimintaansa. Kaiken kaikkiaan vihreä kirja on synnyttänyt suuria muutokseen kohdistuvia odotuksia. Samaan aikaan tiedostetaan yleisesti, että alv-järjestelmän perusteellinen uudistaminen on väistämättä pitkä prosessi. Jäsenvaltiot ovat ymmärrettävästi haluttomia ottamaan mitään riskejä, joita uudistukset aiheuttaisivat ja jotka voisivat uhata alv-tuloja, jotka vuonna 2009 olivat noin 784 miljardia euroa eli 21 % kansallisista verotuloista[8]. Siksi ne ovat ilmeisesti valmiita harkitsemaan vain vähittäin tapahtuvia muutoksia, joiden riskit, hyödyt ja kustannukset tiedetään ja ymmärretään ja jotka on tarkkaan arvioitu. Nämä ovat selkeimmät yleiset johtopäätökset, jotka julkisesta kuulemisesta on tehtävissä; tarkemmat päätelmät esitetään jäljempänä niihin liittyvien otsikoiden alla. TÄMÄN TIEDONANNON TARKOITUS Tällaisten huolestuttavien seikkojen tuleminen esiin lähes 20 vuotta sisämarkkinoiden perustamisen jälkeen osoittaa selvästi, ettei mukavuusalueella pysyttäytyminen ja toiminnan jatkaminen entiseen tapaan tule riittämään. Näihin haasteisiin on vastattava uudistamalla alv-järjestelmää perusteellisemmin. Tällainen uudistus tulee olemaan tärkeässä osassa Eurooppa 2020 -strategian[9] tavoitteiden saavuttamisessa ja talouskasvun tielle palaamisessa, koska sen on mahdollista jälleen elvyttää sisämarkkinat ja vahvistaa jäsenvaltioiden meneillään olevia pyrkimyksiä julkisen talouden vakauttamiseksi. Tällä tiedonannolla – joka perustuu julkiseen kuulemiseen, mutta myös jäsenvaltioiden kanssa käytyihin keskusteluihin ja EU:n toimielinten lausuntoihin – on kahtalainen tarkoitus: - Siinä esitetään EU:n tulevan alv-järjestelmän perusominaisuudet. Uusi järjestelmä pystyy edelleen suorittamaan verotulojen keräämiseen liittyvän tehtävänsä samalla kun se parantaa EU:n kilpailukykyä. Näiden perusominaisuuksien tulisi olla pitkän tähtäyksen tavoitteita, jotka ohjaavat kaikkia arvonlisäverotukseen liittyviä toimia. - Tiedonannossa luetellaan ensisijaiset alat niitä tulevien vuosien jatkotoimia varten, joilla on tarkoitus kulkea näiden tavoitteiden suuntaan. EU:N UUDELLEEN MUOTOILLUN ALV-JÄRJESTELMÄN PERUSOMINAISUUDET Määräpaikkaperiaatteeseen perustuva EU:n alv-järjestelmä Sisämarkkinoiden toimenpidepaketissa [10] painotettiin sitä, kuinka tärkeää on luoda rajat ylittäviin liiketoimiin sovellettavissa oleva lopullinen alv-järjestelmä. Vihreä kirja antoi erinomaisen tilaisuuden tutkia, onko syytä edelleen noudattaa vuonna 1967 tehtyä sitoumusta[11] luoda EU:hun lopullinen alv-järjestelmä, joka toimii samalla tavoin kuin yksittäisessä maassa ja joka perustuu alkuperämaassa verottamiseen. Jäsenvaltioiden kanssa hiljattain käydyissä keskusteluissa vahvistui, että tätä tavoitetta on edelleen poliittisesti mahdotonta saavuttaa. Tämän umpikujan tunnustaa jopa Euroopan parlamentti, joka – oltuaan tähän saakka alkuperäperiaatteen kiivas puolustaja – on ehdottanut vähittäistä siirtymistä määräpaikkaeriaatteeseen. Sidosryhmät tunnustavat myös, että alkuperäjärjestelmää, joka teoriassa on heidän kannaltaan paras vaihtoehto, ei voida lähitulevaisuudessa saavuttaa. Sen vuoksi ne katsovat, että asianmukaisesti toimiva määräpaikassa tapahtuvaan verotukseen pohjautuvaa järjestelmä olisi käytännöllinen ja poliittisesti saavutettavissa oleva ratkaisu. Tämän vuoksi komissio on tullut siihen tulokseen, että tämän tavoitteen säilyttämiseen ei enää ole mitään asiallisia syitä, ja tulee ehdottamaan sen hylkäämistä. Itse asiassa tämän sitoumuksen säilyttäminen ilman etenemistä poliittisella rintamalla vaikuttaisi eurooppalaisen päätöksentekoprosessin uskottavuuteen. Alkuperäperiaatteesta luopumisen myötä voidaan käynnistää mittavat toimet, joiden tarkoituksena on löytää erilaisia vaihtoehtoisia malleja asianmukaisesti toimivalle määräpaikkaan perustuvalle EU:n alv-järjestelmälle. Tällä alalla ei ole tapahtunut mitään kehitystä vuoden 1993 jälkeen, koska tuosta vaihtoehdosta oli luovuttu alkuperäperiaatteessa pitäytymisen hyväksi. Tämän työn ohjaavina periaatteina tulee olemaan ensinnäkin se, että liiketoiminnan eri puolilla EU:ta on oltava yhtä yksinkertaista kuin puhtaasti kotimaassa tapahtuvan toiminnan, ja toiseksi se, että alv-säännösten noudattamisesta liiketoiminnalle aiheutuvia kustannuksia tulee vähentää. Missään tapauksessa rajat ylittävä kauppa ei saa aiheuttaa lisäkustannuksia. Yksinkertaisempi, tehokkaampi ja vakaampi ALV-järjestelmä Vihreän kirjan aloittamalla uudistusprosessilla on lopulta tarkoitus saada aikaan alv-järjestelmä, jolla on kaikki seuraavat ominaisuudet: - ” Yksinkertainen ”: Kaikkia EU:ssa olevia verovelvollisia tulisi koskea yksi selkeä ja yksinkertainen ALV-säännöstö: EU:n alv-säännöstö. Tässä säännöstössä olisi nykyaikaisia liitetoimintamalleja varten mukautetut säännöt sekä vakiovelvoitteet, joissa täysin otetaan huomioon uusien teknologioiden kehitys. Verovelvollinen joutuisi asioimaan vain yhden jäsenvaltion veroviranomaisten kanssa. - ” Tehokas ja neutraali ”: Laajemman veropohjan luominen sekä yleisen verokannan käytön periaatteen toteuttaminen lisäisi verotuloja ja pienentäisi kustannuksia tai vaihtoehtoisesti mahdollistaisi yleisen verokannan alentamisen verotuloja pienentämättä. Kaikki näistä periaatteista myönnettävät poikkeukset tulisi määritellä järkiperäisesti ja yhdenmukaisesti. Neutraalius edellyttää myös tasapuolisia säännöksiä vähennysoikeudesta sekä vain vähän rajoituksia tämän oikeuden käytölle. - ” Vakaa ja petoksilta suojattu ”: Arvonlisäveron kantamisessa ja valvonnassa käytettävillä nykyaikaisilla menetelmillä olisi tarkoitus maksimoida kannettujen verojen määrä ja rajoittaa petokset ja verojen kiertäminen mahdollisimman vähiin. Sen lisäksi, että yritysten olisi helpompi noudattaa sääntöjä, veroviranomaisten on keskityttävä riskialttiiseen toimintaan, puututtava tosiasiallisiin petoksiin ja lopulta toimittava yhdessä eurooppalaisena alv-viranomaisena. Tehostettu, automaattinen ja nopea tiedonvaihto kansallisten veroviranomaisten välillä on elintärkeää tämän tavoitteen saavuttamisessa. ENSISIJAISET ALUEET JATKOTOIMIA VARTEN Seuraavassa on koottu erilaisia ensisijaisia aiheita neljän otsikon alle. Ne liittyvät kuitenkin läheisesti toisiinsa: yksinkertaisempi alv-järjestelmä kotimaan toimintaa varten yhdistettynä EU:n sisäisiin liiketoimiin helpottaa säännösten noudattamista ja näin edistää järjestelmän vakautta. Osa tärkeistä toimista voidaan toteuttaa verrattain nopeasti, kun taas osa ilmeisestikin vaatii enemmän aikaa. Komissio tekee soveltuvin osin tavanomaisen vaikutusten arvioinnin. Kohti yksinkertaisempaa alv-järjestelmää Julkisessa kuulemisessa saaduissa kommenteissa vaadittiin voimakkaasti järjestelmän nopeaa yksinkertaistamista. Tämä vaatimus koskee EU:n alv-lainsäädäntöä, mutta myös verohallintoon liittyviä eri asioista. Eri maiden kansallisten käytäntöjen välisiä eroja tuodaan yhä useammin esiin turhauttavana taakkana. Vaikka verohallinto pääasiassa kuuluukin jäsenvaltioiden toimivallan piiriin, komission tarkoitus on huomattavasti tehostaa pyrkimyksiä koordinaatioon ja yhteistyöhön tällä alueella. Taloudellisen arvioinnin loppupäätelmä on, että säännösten noudattaminen aiheuttaa yrityksille suuria kustannuksia; arviot vaihtelevat kahdesta jopa kahdeksaan prosenttiin kannetun arvonlisäveron määrästä. Pienempiä yrityksiä tämä kuormittaa liikaa niiden resursseihin nähden, eivätkä nämä kustannukset alene ajan mittaan ilman oikein kohdistettuja veropoliittisia toimia Lisäksi yrityksille syntyy lisätaakkaa niiden ryhtyessä harjoittamaan EU-maiden välistä kauppaa. Taloudellisen arvioinnin mukaan EU:n vaatimukset ylittävien kansallisten velvoitteiden poistaminen voisi lisätä EU-maiden välistä kauppaa 2,6 prosenttia, ja 10 prosentin vähennys jäsenvaltioiden hallinnollisten menettelyjen välisissä eroissa voisi lisätä sitä 3,7 prosenttia. Vastaavat reaalisen bruttokansantuotteen lisäykset olisivat 0,2 % ja 0,4 %. Vaikka raportissa myönnetäänkin, että nämä luvut saattavat olla liian optimistisia, ne kuitenkin osoittavat, että alv-menettelyjen yhdenmukaistaminen voisi huomattavasti kasvattaa kauppaa ja bruttokansantuotetta. Jäljempänä esitetyt toimet todennäköisesti hyödyttävät erityisesti pk-yrityksiä. Niillä on käytettävissään vähemmän resursseja selvitäkseen sääntöjen ja velvoitteiden eroavaisuuksien aiheuttamista vaikeuksista. Taloudellinen arviointi osoittaa, että niille aiheutuu myös suhteellisesti korkeammat kustannukset. Yksinkertaistamisen asettaminen tulevina vuosina etusijalle noudattaa eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevan Small Business Act -aloitteeseen[12] sisältyvän ”pienet ensin” -periaatetta; siinä kannatetaan sähköisen hallinnon ja keskitetyn asiointipisteen ratkaisuja keinoina yksinkertaistaa sitä lainsäädännöllistä ja hallinnollista ympäristöä, jossa pk-yritykset toimivat. Keskitetyn asiointipisteen järjestelmä Kun otetaan huomioon yritysten mainitsemat vaikeudet käytäessä kauppaa useissa jäsenvaltioissa, keskitetty asiointipiste – keino, joka mainittiin komission suunnitelmassa hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi[13] ja jota hallinnolliseen rasitukseen liittyviä kysymyksiä käsittelevä riippumattomien sidosryhmien korkean tason ryhmä kannatti[14] – on luonnollisesti edelleen tärkeässä asemassa. Pienimuotoinen keskitetty asiointipiste otetaan käyttöön EU:n televiestintäpalvelujen, radio- ja TV-lähetyspalvelujen ja sähköisten palvelujen tarjoajille vuonna 2015. Eräät rajat ylittävää kauppa harjoittavat yritykset eivät ymmärrä, miksi heidän toimintansa on jätetty tämän järjestelmän ulkopuolelle huolimatta siitä, että samat vaikeudet koskevat heitäkin. Monet jäsenvaltiot ja yritykset pitävät pienimuotoista keskitettyä asiointipistettä tärkeänä virstanpylväänä. Sen ongelmattoman toiminnan pitäisi tasoittaa tietä tämän järjestelmän laajemmalle käytölle. Koska keskitetyn asiointipisteen käytöstä EU-maiden välisessä kaupassa ei ole kokemuksia, jäsenvaltiot vaikuttavat kuitenkin jossakin määrin haluttomilta laajentamaan sen soveltamisalaa näin aikaisessa vaiheessa. Komissio on edelleen vakuuttunut siitä, että määräpaikkaan perustuvassa alv-järjestelmässä keskitetty asiointipiste on erittäin tärkeä väline sisämarkkinoille pääsyn helpottamiseksi, erityisesti pk-yritysten kohdalla. 1. Komissio pitää pienimuotoisen keskitetyn asiointipisteen ongelmatonta käyttöönottoa vuonna 2015 erittäin tärkeänä, ja se toivoo jäsenmaiden antavan käyttöön tähän tarvittavat resurssit. 2. Vuodesta 2015 eteenpäin komissio uskoo järjestelmän käytön vähitellen laajenevan. Helpommin saatavissa olevan ja paremman tiedon tarjoaminen yrityksille EU-tasolla Sidosryhmät painottivat sitä, että jäsenvaltioissa nykyisin käytössä olevia alv-järjestelmiä koskevien tarkkojen, luotettavien ja ajantasaisten tietojen saatavuus on avainasemassa haluttaessa varmistaa, että yritykset noudattavat säännöksiä siihen saakka, kunnes koko EU:ssa on samanlaiset säännöt. Lisäksi kielivaikeudet koetaan edelleen EU-maiden välisen kaupan esteeksi. Komissio on sitä mieltä, että verkkoportaali, josta saadaan eri kielillä olevia tietoja kyseisistä asioista, kuten rekisteröitymisestä, laskutuksesta, alv-ilmoituksista, arvonlisäverokannoista, erityisistä velvoitteista ja vähennysoikeuden rajoituksista, on ilmeinen tapa edetä asiassa. Yritykset voisivat itse osallistua tarvittavien tietojen määrittelyyn. 3. Komissio perustaa jäsenvaltioiden avulla EU:n alv-verkkoportaalin. Komissio pyytää jäsenvaltioita vahvistamaan veropoliittisessa työryhmässä osoittamansa myötämielisyyden sitoutumalla toimittamaan tarvittavat tiedot ja pitämään ne jatkuvasti ajan tasalla. Alv-hallinnoinnin parantaminen EU-tasolla Sidosryhmät haluavat lisää osallisuutta ja parempaa läpinäkyvyyttä EU:n alv-lainsäädännön laatimiseen ja tulkintaan. Komissio tuntee vastuunsa ja vastaa myöntävästi tähän perusteltuun vaatimukseen. Mielipiteiden vaihtoa komission ja sidosryhmien välillä tullaan kehittämään järjestelmällisemmäksi. Komissio aikoo varmistaa, että yleisö saa enemmän tietoa EU:n alv-lainsäädännöstä. Vaatimus hallinnoinnin parantamisesta on myös osittain osoitettu neuvostolle, koska lainsäädäntöesitysten hyväksymistä koskevat oikeuspuitteet eivät kuulu komission toimivaltaan. Siksi komissio pyytää neuvostoa miettimään parhaan tavan ottaa sidosryhmät mukaan ehdotusten käsittelyyn. Sidosryhmät ovat ajaneet EU-tasoisen viestintäkanavan perustamista, jonka avulla veroviranomaiset, komissio ja yritysten edustajat voisivat vaihtaa ajatuksia alv-hallinnon käytännön näkökohdista. Nykyisin sidosryhmät voivat keskustella näistä asioista kansallisten veroviranomaisten kanssa, mutta käytettävissä ei ole laajempaa foorumia, missä mukana olisivat kaikki veroviranomaiset, erityisesti käsiteltäessä rajat ylittäviä asioita. Jäsenvaltiot ovat ilmaisseet halukkuutensa osallistua tällaisen foorumiin. Parhaiden käytänteiden löytäminen voisi edistää alv-järjestelmän virtaviivaistamista ja näin vähentää säännösten noudattamisen aiheuttamia kustannuksia samalla, kun alv-tulot turvataan. 4. Komissio julkaisee vuonna 2012 alv-komitean sopimat EU:n alv-lainsäädäntöä koskevat suuntaviivat sekä tarvittavat uutta lainsäädäntöä koskevat selitykset ennen sen voimaantuloa tiedottaakseen yrityksiä ja edistääkseen lainsäädännön yhdenmukaisempaa tulkintaa. 5. Komissio perustaa vuoden 2012 aikana EU:n kolmikantaisen alv-foorumin (johon osallistuvat komissio, jäsenvaltiot ja sidosryhmät). Alv-velvoitteiden standardointi Laskutussääntöjä on äskettäin edelleen yhdenmukaistettu, ja paperilaskujen ja sähköisten laskujen yhdenmukaisen käsittelyn periaate on sisällytetty alv-lainsäädäntöön. Muissa alv-velvoitteissa olevat erot kuitenkin edelleen merkitsevät, että yritykset joutuvat muokkaamaan IT-sovelluksiaan ja menettelyjään jokaisen sellaisen jäsenvaltion mukaiseksi, joissa ne toimivat. Tämä heikentää EU:n laajuisista kirjanpitoa ja verovelvoitteita käsittelevistä yhteisistä palvelupisteistä saatavia etuja. 6. Komissio aikoo ehdottaa vuonna 2013, että yritykset kaikkialla EU:ssa voisivat halutessaan käyttää standardoitua alv-ilmoitusta, joka on saatavana kaikilla kielillä. 7. Samaa standardointia voitaisiin sitten soveltaa muihinkin velvoitteisiin, kuten rekisteröitymiseen ja laskutukseen sekä verovapauden tai käännetyn verovelvollisuuden osoittamiseen. Kohti tehokkaampaa alv-järjestelmää Veropohjan laajentaminen ja alennettujen verokantojen käytön rajoittaminen loisi uusia tulonlähteitä pienemmillä kustannuksilla tai vaihtoehtoisesti mahdollistaisi nykyisen yleisen verokannan huomattavan alentamisen ilman, että sillä olisi vaikutusta verotulojen määrään. Alv-järjestelmän tehostaminen on siksi ennen kaikkea jäsenvaltioiden etujen mukaista, mutta se pienentäisi myös yritysten hallinnollisia rasituksia. Veropohjan laajentaminen Julkiset elimet Hiljattain tehdyssä tutkimuksessa julkisen sektorin alv:stä ja yleishyödyllisistä verovapauksista[15] korostettiin nykyisten sääntöjen puutteita taloudelliselta kannalta katsottuna – nimittäin niiden neutraalisuuden puutetta, niiden aiheuttamia kilpailun vääristymiä sekä niiden monimutkaisuutta. Lisäksi yksityistäminen ja säätelyn purkaminen ovat usein johtaneet tilanteisiin, joissa julkisen sektorin elimet kilpailevat yksityisten yritysten kanssa. Kun otetaan huomioon, kuinka huomattava vaikutus nykyisten verovapauksien laajamittaisella poistamisella esim. opetuksesta ja terveydenhuollosta olisi julkisten hyödykkeiden kustannuksiin tai sosiaaliturvaan, asteittaista lähestymistapaa verotusasioissa tarkastellaan huolellisesti. 8. Komissio tulee esittämään ehdotuksen, jossa keskitytään sellaisiin toimintoihin, joissa yksityinen sektori on enemmän mukana ja joissa vääristyneen kilpailun riski on suurempi. Joukkoliikenne Euroopan parlamentti uskoo ja julkisen kuulemisen tulos vahvistaa, että se, että eräissä jäsenvaltioissa joukkoliikenne on verovapaata, aiheuttaa joidenkin kuljetusvälineiden kohdalla kilpailun vääristymistä sisämarkkinoilla. Siellä, missä tätä verovapautta ei ole, nykyiset toimituspaikkaa koskevat säännöt lisäävät säännösten noudattamisen kustannuksia useissa jäsenvaltioissa toimivien yritysten kohdalla ja saattavat aiheuttaa virheitä ja jopa veronkiertoa. Julkisessa kuulemisessa esille tuli pääasiassa kaksi toisilleen vastakkaista lähestymistapaa: nykyisen tilanteen säilyttäminen tai verovapauden poistaminen, joista jälkimmäinen on sopusoinnussa veron neutraalisuuden ja tehokkuuden parantamisen tavoitteen kanssa. 9. Komissio tulee ehdottamaan neutraalimpaa ja yksinkertaisempaa alv-järjestelmää joukkoliikennettä varten. Muut verovapaudet Muita verovapauksia, jotka rajoittavat veropohjaa ja saattavat aiheuttaa vääristymiä, tullaan tutkimaan sen selvittämiseksi, ovatko niiden taustalla olevat taloudelliset, sosiaaliset tai tekniset syyt vielä olemassa ja voidaanko niiden soveltamistapaa parantaa. Mitään vaihtoehtoa ei pidä tässä vaiheessa hylätä pyrittäessä laajentamaan veropohjaa. Eräät sidosryhmät ovat kuitenkin esittäneet tiettyjen verovapauksien säilyttämistä tai jopa laajentamista. Voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen alv-kohtelu on synnyttänyt useita reaktioita. Nämä yhteisöt hyötyvät kuitenkin jo nykyisellään verovapaudesta, joka koskee niiden yleishyödyllistä toimintaa. Tämän verovapauden ulkopuolelle jäävä toiminta on ainoa huolenaihe. Tämä toiminta voisi kuitenkin kuulua sen yleisen verovapauden piiriin, joka koskee liikevaihdoltaan tietyn rajan alle jääviä pieniä yrityksiä. Asia voitaisiin järjestää jäsenvaltioiden uusien yksinkertaistamistoimien ja -menettelyjen kautta. Jäsenvaltiot voivat myös ottaa käyttöön kohdennettuja, alv-järjestelmän ulkopuolella olevia korvausmekanismeja vähentämään niiden hankintoihin kohdistuvia alv-kustannuksia. 10. Komissio kehottaa jäsenvaltioita käyttämään nykyisin käytettävissä olevia vaihtoehtoja voittoa tavoittelemattomien yhteisöjen alv-rasituksen keventämiseksi. Se voi tarvittaessa antaa niille ohjeistusta niitä koskevasta alv-järjestelmästä. Verokantarakenteen tarkistaminen Monet sidosryhmät huomauttivat, että alv-kantojen väliset erot lisäävät säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia. Taloudellisesta arvioinnista saadaan arvio tästä vaikutuksesta. Arvioinnissa todettiin, että jäsenvaltioiden verokantarakenteissa olevien erojen vähentäminen 50 %:lla lisäisi EU-maiden välistä kauppaa 9,8 % ja reaalista bruttokansantuotetta 1,1 %, mutta samalla siinä todettiin, että nämä luvut saattavat olla liian optimistisia. Taloudellinen arviointi myös vahvisti aiemmissa taloustutkimuksissa[16] esitetyt näkemykset, joiden mukaan alennettujen verokantojen käyttö ei aina ole sopivin keino veropoliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi, erityisesti haluttaessa tehdä tulonsiirtoja vähävaraisille talouksille tai pyrittäessä edistämään yhteiskunnallisesti otolliseksi nähdyn hyödykkeen kulutusta. Alennetuista verokannoista hyötyvät sidosryhmät vetoavat näihin tavoitteisiin perustellessaan nykyisten alennettujen verokantojen tarpeellisuutta tai jopa vaatiessaan niiden laajentamista koskemaan erityisesti ympäristöystävällisiä tuotteita. Myös kysymys sekä tavanomaisia kanavia myöten että verkosta saatavana olevien tuotteiden tasapuolisesta kohtelusta synnytti huomattavan voimakkaita reaktioita julkisessa kuulemisessa. Näihin seikkoihin on puututtava. On syytä huomata, että jo nykyisten alennettujen verokantojen soveltaminen merkitsee huomattavia tukia. Niiden suuruus vaihtelee suuresti jäsenvaltiosta toiseen sen mukaan, kuinka alennettuja verokantoja käytetään. Taloudellisessa arvioinnissa laskettiin, että yhdeksän jäsenvaltion muodostamassa otannassa[17] nämä tuet edustavat 8,2–53,3 prosenttia näiden jäsenvaltioiden alv-tuloista. Alennetuista verokannoista luopuminen mahdollistaisi yleisen verokannan alentamisen 1,9–7,5 prosenttiyksiköllä. Yleisen verokannan soveltaminen on edelleen perusperiaate, eikä alv-direktiivissä pakoteta jäsenvaltioita käyttämään alennettuja verokantoja. Jäsenvaltioiden tehtävä on siksi ennen kaikkea näiden verokantojen käytön rajoittaminen mahdollisuuksien mukaan silloin, kun ne aiheuttavat perusteettoman verohuojennuksen. Talouden ja rahoitusmarkkinoiden nykyinen tilanne, joka edellyttää julkista taloutta voimakkaasti vakauttavia kansallisia budjetteja, on lisäsyy niiden käytön rajoittamiseen vaihtoehtona yleisen verokannan kohottamiselle. Alennettujen verokantojen rajoitetun käytön mahdollisesti aiheuttamia hyötyä ei ole kuitenkaan syytä jättää huomioimatta, jos ne määritellään ja niitä sovelletaan järkevästi. Siksi on olemassa joukko tekijöitä, jotka puoltavat nykyisen arvonlisäverokantarakenteen tarkistamista. Komission mielestä tällaisen tarkistamisen olisi perustuttava kaikki osa-alueet sisältävään perinpohjaiseen vaikutustenarviointiin, ja siinä olisi noudatettava seuraavia periaatteita: - Sellaisista alennetuista verokannoista luopuminen, jotka estävät sisämarkkinoita toimimasta asianmukaisesti. Aiemmin perustelluilla alennetuilla verokannoilla saattaa olla vääristäviä vaikutuksia, koska taloudellinen, liiketoiminnallinen ja lainsäädännöllinen ympäristö on sen jälkeen muuttunut; - Alennetuista verokannoista luopuminen niiden tavaroiden ja palvelujen kohdalla, joiden kulutusta pyritään vähentämään EU:n muilla politiikoilla. Tämä voisi koskea erityisesti ympäristölle, terveydelle ja hyvinvoinnille haitallisia tavaroita ja palveluja; - Samanlaisiin tavaroihin ja palveluihin olisi sovellettava samaa alv-kantaa. Tässä yhteydessä olisi otettava huomioon teknologian kehitys, jotta verkkoympäristön ja fyysisen ympäristön väliseen konvergenssiongelmaan voitaisiin puuttua. - Alv-järjestelmän tehokkuuden parantamiseksi komissio pitää suositeltavana alennettujen verokantojen käytön rajoittamista. Se arvioi nykyistä arvonlisäverokantarakennetta vuonna 2012 edellä mainittujen periaatteiden valossa ja tekee niiden mukaisia ehdotuksia vuoden 2013 loppuun mennessä kuultuaan ensin asianmukaisesti sidosryhmiä ja jäsenvaltioita. - Komissio aikoo puuttua 27:stä erilaisesta verokantarakenteesta aiheutuvaan oikeudelliseen epävarmuuteen ja säännösten noudattamisesta aiheutuviin kustannuksiin ehdottamalla, että EU:n alv-portaaliin sisällytetään selkeät ja sitovat tiedot niistä tavaroista ja palveluista, joihin eri jäsenvaltiossa ei sovelleta yleistä verokantaa. Tähän tarkoitukseen voitaisiin käyttää yhdistettyä nimikkeistöä. Kohti vakaampaa ja paremmin petoksilta suojattua alv-järjestelmää Komission puolesta muutama vuosi sitten tehty tutkimus osoitti, että yleisesti ottaen 12 % teoreettisesta alv-kertymästä jää kantamatta. Petokset näyttelevät merkittävää osaa niin kutsutussa alv-vajeessa, mutta se koostuu myös muista tekijöistä, kuten erehdyksessä kantamatta jääneestä alv:stä, laiminlyönneistä tai konkursseista. Sen vuoksi komissio uskoo, että sen lisäksi että alv-petoksiin on jatkuvasti puututtava, on myös tarpeen katsoa kokonaiskuvaa ja hakea parempia tapoja arvonlisäveron kantamiseen ja valvontaan. Nopea mekanismi äkillisiin petoksiin reagoimiseksi Viimeaikaiset kokemukset järjestäytyneistä, mittavista ja äkillisistä alv-petosvyyhdeistä ovat osoittaneet, että menettely lainsäädännön muuttamiseksi tai poikkeuksien myöntämiseksi jäsenvaltioille ei aina ole riittävän joustava mahdollistaakseen nopean ja asianmukaisen reagoinnin. Monet jäsenvaltiot ovat toivottaneet tervetulleeksi mahdollisuuden ryhtyä kansallisella tasolla välittömiin toimiin, vaikkakin tilapäisiin, tiettyjen petollisten käytäntöjen lopettamiseksi. 11. Komissio tekee vuonna 2012 ehdotuksen nopean reagoinnin mekanismista. Alv-petosten torjunta Vuonna 2006 julkaistun petostentorjuntastrategian[18] tuloksena syntyi lyhyen aikavälin toimintasuunnitelma, jonka komissio esitteli joulukuussa 2008[19]. Sen jälkeen komissio on tehnyt kaikki tässä toimintasuunnitelmassa mainitut lainsäädäntöehdotukset, ja neuvosto on hyväksynyt lähes jokaisen niistä. Niiden tuloksena on löydetty joukko uusia toimenpiteitä, kuten Eurofisc-verkoston[20] ja aiempaa automaattisemman tiedonvaihdon aloittaminen, jotka tulevat voimaan piakkoin tai ovat jo käytössä. Niiden tehokkuus alv-petosten vähentämisessä arvioidaan tarkasti, mutta se voidaan tehdä vasta, kun kaikki toimenpiteet ovat kokonaan käytössä. Uudet aloitteet saattavat olla tarpeen, jos nämä toimenpiteet osoittautuvat riittämättömiksi. Eräitä ehdotettuja toimenpiteitä ei hyväksytty tai ne vesitettiin neuvostossa yksimielisyyden saavuttamiseksi esim. tietojen automaattisen saatavuuteen liittyen. Komissio tarkastelee näitä toimenpiteitä päästäkseen niistä yhteisymmärrykseen. Se erityisesti tutkii mahdollisuutta lisätä tietoja, jotka ovat automaattisesti saatavissa tähän hyväksynnän antaneiden jäsenvaltioiden välillä. Monenväliset tarkastukset ovat osoittautuneet arvokkaaksi välineeksi puututtaessa monimutkaisiin petostilanteisiin, joihin liittyy useita toimijoita eriä jäsenvaltioissa. Pitkällä aikavälillä voitaisiin ottaa käyttöön Eurofisciin liitettävä EU:n rajatylittävä tarkastusryhmä, johon kuuluisi jäsenvaltioiden veroviranomaisten edustajia. Se voisi johtaa järjestelmällisempiin rajatylittäviin tarkastuksiin ja se voisi hyötyä tarkastajien ja monenvälisten tarkastusten koordinoijien tällä alalla saamasta tietämyksestä ja kokemuksesta. 12. Komissio varmistaa ja seuraa, että petosten vastaiset toimenpiteet otetaan kokonaisuudessaan käyttöön, sekä raportoi niiden tehokkuudesta ja lisätoimien tarpeesta vuonna 2014. 13. Komissio kehottaa neuvostoa hyväksymään edelleen käsiteltävinä olevat ehdotukset. Se tutkii tapoja, joilla tietojen automaattista saatavuutta voitaisiin laajentaa. 14. Komissio tutkii mahdollisuutta perustaa EU:n rajatylittävä tarkastusryhmä, joka helpottaisi ja parantaisi monenvälisiä tarkastuksia. Kaikkien petoksentorjuntatoimenpiteiden onnistuminen riippuu suoraan kansallisten veroviranomaisten hallinnollisista valmiuksista. Tämä on käynyt entistä ilmeisemmäksi niiden monien budjettiongelmien yhteydessä, joita monilla jäsenvaltioilla tällä hetkellä on ja joiden kohdalla on peräänkuulutettu tehokasta ja tuloksia saavaa verohallintoa. Nykyisen arvonlisäveroista kertyviä omia varoja koskevan asetuksen[21] mukaan komission on säännöllisesti laadittava kertomus jäsenvaltioiden alv:n hallinnossa ja valvonnassa soveltamista menettelyistä ja tutkittava mahdollisia parannuksia (ns. 12 artikla -raportti). Seuraavassa tiedonannossa komissio asettaa eräitä mittareita, joilla voidaan mitata kunkin verohallinnon toimintaa. Niistä jäsenvaltiot voivat nähdä, mihin ne sijoittuvat EU:n keskiarvoon nähden. Eräiden jäsenvaltioiden petoksille alttiilla aloilla omaksumat onnistuneet lähestymistavat olisi jaettava nykyistä järjestelmällisemmin. Veroviranomaisten ongelmat ovat yhteiset. Ne voisivat saada resursseilleen suurta hyötyä siitä, että ne voivat toiminnassaan pohjautua muiden jäsenvaltioiden saamiin kokemuksiin. Tässä yhteydessä komissio seuraa tarkasti myös Eurofiscin toimintoja ja ennen kaikkea sitä, miten se puuttuu uusiin petosilmiöihin (arvonlisäveron seurantaryhmä). 15. Komissio lisään jäsenvaltioiden verohallintojen tehokkuuden ja vaikuttavuuden valvontaa seuraavassa artikla 12 -raportissa. 16. Komissio tiivistää jäsenvaltioiden avulla parhaiden käytänteiden vaihtoa petosten torjumiseksi suuririskisillä aloilla. 17. Komissio jatkaa Eurofiscin toiminnan seuraamista ja kannustaa jäsenvaltioita kehittämään tätä välinettä edelleen uusien petosilmiöiden havaitsemiseksi ja niiden kehittymisen estämiseksi. Komissio pitää myös ei-sitovien säädösten soveltamista (veron määräämistä) lupaavana edistysaskeleena alv-petosten torjunnassa. Sen vuoksi jäsenvaltioita kannustetaan keskittymään sääntöjen noudattamisen lisäämiseen lähentämällä suhteitaan yrityksiin ja niiden alv-menettelyihin. Tällaisen lähestymistavan tavoitteena on ennen kaikkea estää potentiaalisten petoksentekijöiden tulo alv-järjestelmään, ja se antaa veroviranomaisille mahdollisuuden tarkistaa henkilöstön vastuualueita sääntöjen noudattamatta jättämiseen puuttumiseksi. 18. Komissio tukee jäsenvaltioita niiden pyrkimyksissä parantaa sääntöjen noudattamista käyttämällä 5.1.3 kohdassa mainittua EU:n alv-foorumia. Koska alv-petoskuviot muuttuvat nopeasti ja niihin sisältyy kolmansia maita, näiden maiden kanssa tehtävän yhteistyön lisäämistä ja koordinointia olisi vahvistettava. Muuttuvat petoskuviot edellyttävät myös, että vero- ja tulliviranomaiset tekevät tiiviimpää yhteistyötä ja vaihtavat tietoja keskenään. 19. Komissio tutkii mahdollisuutta lujittaa yhteistyötä kolmansien maiden kanssa tietojen vaihtamiseksi välillisten verojen alalla pyytämällä EU:n valtuutusta tehdä sopimuksia kolmansien maiden kanssa. 20. Komissio käynnistää ja helpottaa aloitteita, joissa tähdätään vero- ja tulliviranomaisten välisen yhteistyön tiivistämiseen. Alv:n kantamis- ja valvontamenetelmien tarkastelu Vihreässä kirjassa mainitut uudet veronkantomenetelmät olivat aihe, joka kirvoitti todennäköisesti suorasukaisimmat kommentit. Erityisesti jaetun maksun malli[22], jota pidettiin kaikkein pisimmälle menevänä muutoksena, keräsi yleensä kielteisiä kommentteja liiketoimintaa harjoittavilta ja veroasioiden parissa toimivilta. Jälkimmäiset olivat huolissaan järjestelmän vaikutuksista kassavirtaan, sääntöjen noudattamisen aiheuttamiin kustannuksiin sekä kaupallisiin näkökohtiin. Lisäksi heillä oli epäilyksensä siitä, kykenisikö järjestelmä todella pienentämään alv-vajetta. Eräät jäsenvaltiot kuitenkin haluavat tutkia asiaa tarkemmin. Osittain tämän kritiikin taustalla lienee tarkkojen tietojen puuttuminen järjestelyn vaikutuksista ja epätarkat tiedot sen toiminnasta. Siksi komission mielestä on ennenaikaista hylätä kyseinen malli. Eräiden jäsenvaltioiden jo toteuttaman tietovarastomallin (SAFT)[23] kohdalla monet sidosryhmät toivoivat sen toteutuksen tekemistä helpommaksi ja yhdenmukaisemmaksi. 21. Komissio tutkii tarkemmin jaetun maksun toteuttamiskelpoisuutta ja järjestelmän rakennetta lievittääkseen siitä ilmaistua huolestuneisuutta tarkoituksenaan päättää asianmukaisista jatkotoimista myöhemmässä vaiheessa. 22. Komissio pyrkii luomaan yhteisen EU-tasoisen lähestymistavan SAFT-malliin virtaviivaistaakseen sen käyttöönottoa. Sisämarkkinoiden tarpeisiin suunniteltu alv-järjestelmä Vihreässä kirjassa kuvattiin useita tapoja siirtyä määräpaikkaan perustuvaan verotukseen. Tässä yhteydessä on mietittävä kahta perusasiaa: ensinnäkin määräpaikan määritelmää ja toiseksi sitä, veloittaako toimittaja alv:n EU:n sisäisistä liiketoimista vai tilittääkö hankkija alv:n (käännetty verovelvollisuus). Nykyiset EU:n sisäisiä yritysten välisiä liiketoimia koskevat siirtymäkauden alv-järjestelyt perustuvat jo nyt määräpaikan mukaan tapahtuvaan verotukseen. Kun otetaan huomioon kohdassa 2 mainitut puutteet, useimmat sidosryhmät kuitenkin vastustavat niiden muuttamista lopulliseksi järjestelyksi. Nykyisessä muodossaan ne eivät toteuta sitä perusperiaatetta, että rajat ylittäviä liiketapahtumia ei saisi kohdella eri tavalla kuin maan sisäisiä. Liike-elämän sidosryhmät ja Euroopan parlamentti ovat ehdottaneet tutkittavaksi tarkemmin järjestelmää, joka perustuu verottamiseen maassa, johon asiakas on sijoittautunut. Sillä varmistettaisiin tavaraluovutusten ja palvelusuoritusten samanlainen kohtelu. Verotussääntöjen irrottaminen fyysisestä tavaravirrasta ja niiden kytkeminen sopimusperusteiseen virtaan vaikuttaa lupaavalta lähestymistavalta, jota on aiheellista tarkastella tarkemmin. Toisen perusasian kohdalla voidaan todeta, että jos toimittaja kantaa alv:n rajat ylittävissä yritysten välisissä toimituksissa, se voisi johtaa maan sisäisten ja rajat ylittävien liiketoimien samanlaiseen kohteluun. Alv:n erinä maksamisen periaate otettaisiin uudelleen käyttöön, koska se koskisi sekä maan sisäisiä että rajat ylittäviä tapahtumia. Tämä järjestely korjaisi siten alv-järjestelmien nykyistä haavoittuvuutta petoksille. EU:n sisäisen kaupan arvo on kuitenkin noin 2 500 miljardia euroa, mikä tarkoittaa sitä, että jouduttaisiin kantamaan satoja miljardeja euroja arvonlisäveroa liiketapahtumista, joissa hankkija nykyisin vain tilittää alv:n. Sillä olisi huomattava vaikutus liiketoimintaan, erityisesti rajat ylittävään kassavirtaan. Veroviranomaisten kannalta katsoen verovelvollinen yritys ei enää olisi siihen jäsenvaltioon sijoittautunut yritys, jossa vero on maksettava. Sääntöjen noudattamisen aiheuttamien kustannusten kannalta alv:n veloittaminen tällaisista toimituksista edellyttäisi kattavan keskitetyn asiointipisteen käyttöönottoa. Verotulojen varmistaminen saattaisi edellyttää lisätoimia tai -vakuuksia. 23. Komissio jatkaa perusteellista teknistä selvitystyötä sekä laajapohjaista dialogia jäsenvaltioiden kanssa alv:n tulevaisuutta pohtivassa työryhmässä ja sidosryhmien kanssa alv-asiantuntijaryhmässä tutkien tarkasti erilaiset mahdolliset määräpaikkaan perustuvan periaatteen toteuttamistavat. 24. Komissio tekee vuoden 2014 ensimmäisen puoliskon aikana lainsäädäntöehdotuksen, jossa esitetään EU:n sisäistä kauppaa koskeva lopullinen verotusjärjestelmä. MUITA KESKIPITKÄLLÄ AIKAVÄLILLÄ KÄYNNISTETTÄVIÄ TOIMIA Tiedonannossa on nyt esitetty asioiden tärkeysjärjestys ja käytännön työohjelma tuleville vuosille sekä useita lainsäädännöllisiä ja muita ehdotuksia. Lisäksi ohjelma sisältää useita perusteellisia selvityksiä, jotka on tarkoitus käynnistää uusien ehdotusten tekemiseksi. Nämä ensisijaiset aloitteet ovat johdonmukaisia ja tukevat uuden alv:hen perustuvan omien varojen ehdotettua kehittämistä. Veropohjan laajentaminen, alennettujen verokantojen käytön rajoittaminen sekä petosmahdollisuuksien vähentäminen voisivat lisätä jäsenvaltioiden verotuloja. Osa näistä eduista voitaisiin lukea EU:n eduksi, ja niitä voitaisiin edelleen lisätä parantamalla alv-järjestelmän toimintaa. Muita vihreässä kirjassa jo esiin tuotuja EU:n alv-kysymyksiä tullaan käsittelemään keskipitkällä aikavälillä. Monet alv-direktiivin säännöksistä ovat aikansa eläneitä eikä niissä ota huomioon yhteismarkkinanäkökohtaa. Tämä koskee erityisesti pienten yritysten verotusta ja alv-ryhmittelyä koskevia säännöksiä. Jotta verotuksen neutraalisuus voidaan paremmin varmistaa, on myös välttämätöntä tarkastella uudelleen poisto-oikeutta koskevia monimutkaisia ja kirjavia sääntöjä sekä luoda mekanismi kaksinkertaiseen verotukseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Myös EU:n ja EU:n ulkopuolisten toimittajien tasavertainen asema on varmistettava. Tässä yhteydessä on otettava kantaa pieniin lähetyksiin ja muuhun internet-myyntiin. PÄÄTELMÄ Tiedonannossa on esitetty etenemistapa yksinkertaisemman, vakaamman ja tehokkaamman, sisämarkkinoiden tarpeisiin mukautetun alv-järjestelmän saavuttamiseksi. Komissio pyytää neuvostolta, Euroopan parlamentilta ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealta poliittista ohjausta, joka vahvistaa niiden halukkuuden tutkia tässä tiedonannossa esitettyjä suuntaviivoja. Varmistaakseen EU:n alv-järjestelmän uudistustyön jatkuvan ohjauksen komissio tulee säännöllisesti raportoimaan tämän katsauksen tilanteesta ja esittämään uusia toimia. [1] KOM(2011) 815, 23.11.2011. [2] KOM(2010) 695, komission yksiköiden valmisteluasiakirja, SEC(2010) 1455, 1.12.2010. [3] Kommentit sekä niiden pääasiallisesta sisällöstä tehty yhteenveto ovat luettavissa osoitteessa http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/consultations/tax/2010_11_future_vat_en.htm [4] Lokakuun 13. päivänä 2011 tehty päätöslauselma, P7_TA(2011)0436. [5] EUVL C 318, 29.10.2011, s. 87. [6] http://ec.europa.eu/taxation_customs/common/publications/studies/index_en.htm [7] KOM(2011) 510, 29.6.2011. [8] Työnantajien sosiaaliturvamaksut mukaan lukien, Taxation trends in the European Union , 2011, liite A, taulukko 8. [9] KOM(2010) 2020, 3.3.2010. [10] KOM(2011) 206, 13.4.2011. [11] Ensimmäinen neuvoston direktiivi 67/227/ETY ja toinen neuvoston direktiivi 67/228/ETY, annettu 11 päivänä huhtikuuta 1967. [12] KOM(2008) 394, 25.6.2008. [13] KOM(2009) 544, 22.10.2009, liite, s. 83. [14] http://ec.europa.eu/enterprise/policies/better-regulation/administrative-burdens/high-level-group/index_en.htm [15] http://ec.europa.eu/taxation_customs/resources/documents/common/publications/studies/ vat_public_sector.pdf. [16] Copenhagen Economics, Study on reduced VAT applied to goods and services in the Member States of the European Union, Final Report, 21.6.2007. [17] Belgia, Espanja, Italia, Kreikka, Puola, Ranska, Saksa, Unkari ja Yhdistynyt kuningaskunta. [18] KOM(2006) 254, 31.5.2006; KOM(2007) 758, 23.11.2007. [19] KOM(2008) 870, 1.12.2008. [20] Neuvoston asetus (EU) N:o 904/2010, annettu 7 päivänä lokakuuta 2010. [21] Neuvoston asetus (EU) N:o 1553/89, annettu 29 päivänä toukokuuta 1989. [22] Malli, jossa ostaja maksaa alv:n veroviranomaisen pankissa olevalle suljetulle alv-tilille, jota toimittaja voi käyttää pelkästään alv:n maksamiseen toimittajiensa suljetulle alv-tilille. [23] Malli, jossa verovelvollinen lataa ennalta määritellyn tietorakenteen sovitussa muodossa ylläpitämäänsä varmistettuun alv-tietovarastoon, johon veroviranomaisilla on pääsy.