[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 15.6.2006

SEC(2006)761 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS

Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus 2005

SISÄLLYSLUETTELO

Johdanto 7

I – Kilpailuoikeus – perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artikla 12

A – Lainsäädäntö sekä tulkinta- ja menettelysäännöt 12

1. Määräävän aseman väärinkäyttö 12

2. Sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat 13

2.1. Liikenteen ryhmäpoikkeusasetukset 13

2.1.1. Meriliikenne 13

2.1.2. Lentoliikenne 14

2.2. Moottoriajoneuvojen jakelua koskeva ryhmäpoikkeusasetus 15

3. Menettelysäännöt 16

3.1. Asiakirjojen saatavuus 16

3.2. Markkinatietojen ja kantelujen käsittely 17

Tietolehti 1: EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artikla: yhteisön etu tutkittaessa rikkomista koskevia väitteitä ja painopisteiden asettaminen 18

4. EU:n lainsäädännön tarkasteleminen kilpailun kannalta 20

5. Vihreä kirja yhteisön kilpailuoikeuden rikkomisesta johtuvista vahingonkorvauskanteista 21

B – EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan soveltaminen 23

1. Energia, perusteollisuuden alat, kemikaalit ja farmaseuttiset valmisteet 23

1.1. Energia 23

1.2. Perusteollisuus 29

1.3. Kemikaalit 30

1.4. Farmaseuttiset tuotteet 30

Tietolehti 2: AstraZeneca: hallintomenettelyiden väärinkäyttö farmaseuttisten tuotteiden alalla 31

2. Tiedotus-, viestintä- ja media-ala 32

2.1. Sähköinen viestintä ja postipalvelut 32

2.2. Tiedotusvälineet 38

2.3. Tietoteollisuus, Internet ja viihde-elektroniikka 41

3. Palvelut 42

3.1. Rahoituspalvelut 42

3.2. Liikenne 45

3.2.1. Lentoliikenne 45

3.2.2. Sisämaan liikenne 47

3.3. Kauppa, jakelu ja muut palvelut 47

3.3.1. Ammatilliset palvelut 47

3.3.2. Jätehuolto 49

4. Teollisuus, kulutushyödykkeet ja tehdasteollisuus 50

4.1. Kulutushyödykkeet ja elintarvikkeet 50

4.2. Mekaaninen ja muu tehdasteollisuus liikennevälineet mukaan luettuina 52

5. Kartellit 56

5.1. Yleiskatsaus kartellipolitiikan kehitysnäkymiin 56

5.1.1. Uusi linja 56

5.1.2. Sakoista vapauttamista ja sakkojen lieventämistä koskeva komission ohjelma 57

5.2. Tapaukset 59

C – Euroopan kilpailuviranomaisten verkosto: katsaus yhteistyöhön 63

1. Yleiskatsaus 63

1.1. Yhteistyö poliittisten kysymysten alalla 63

1.2. Kansallisen lainsäädännön mukauttaminen pyrittäessä varmistamaan kansallisten kilpailuviranomaisten toteuttaman täytäntöönpanon tehokkuus 64

1.3. Yhteistyö yksittäistapauksissa 64

2. EU:n kilpailusääntöjen soveltaminen kansallisissa tuomioistuimissa EU:n alueella: kertomus asetuksen (EY) N:o 1/2003 15 artiklan soveltamisesta 67

2.1. Avunanto tiedotuksen tai lausunnon muodossa 67

2.2. Kansallisten tuomioistuinten tuomiot 68

2.3. Amicus curiae -menettelyt 68

2.4. Kansallisille tuomareille EU:n kilpailuoikeuteen tutustumiseksi järjestetyn koulutuksen rahoitus 68

2.5. Tiivistelmät lausunnoista, jotka komissio on antanut asetuksen (EY) N:o 1/2003 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti 69

3. Kilpailuviranomaisten verkoston yhteistyö eri aloilla 71

D – Tuomioistuimissa käsiteltyjä asioita 74

E – Tilastot 81

II – Yrityskeskittymien valvonta 84

A – Lainsäädäntö ja tulkintasäännöt 85

1. Korjaustoimenpiteitä koskeva tutkimus 85

2. Yrityskeskittymistä luopumista koskevat uudet ohjeet 87

3. Yksinkertaistettu yrityskeskittymien käsittelypaikan siirtämisjärjestelmä – kokemukset vuodelta 2005 88

3.1. Tilastokatsaus 88

3.2. Käytännön seikkoja ennen ilmoituksen tekemistä tapahtuvasta käsittelypaikan siirtämisestä 89

B – Komission päätökset 90

1. Sulautuma-asetuksen 8 artiklan nojalla tehdyt päätökset 90

2. Sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 6 artiklan 2 kohdan nojalla tehdyt päätökset 95

3. Siirrot 99

4. Peruutetut ilmoitukset / keskeytetyt toimenpiteet 104

C – Tuomioistuimissa käsiteltyjä asioita 107

D – Tilastot 113

III – Valtiontukien valvonta 115

A – Lainsäädäntö ja tulkintasäännöt 115

1. Asetukset, suuntaviivat ja tiedonannot 115

1.1. Valtiontuen toimintasuunnitelma 115

Tietolehti 3: Valtiontuen toimintasuunnitelma 115

1.2. Kansallisia alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat vuosille 2007–2013 116

1.3. T&K-työn ja innovaatiotoiminnan tulevat puitteet 118

1.4. Tiedonanto vientiluottovakuutuksiin myönnettävästä valtiontuesta 119

1.5. Ympäristönsuojelutukea koskevien suuntaviivojen tarkistaminen 120

1.6. Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut 120

Tietolehti 4: Yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvät palvelut 120

2. Maatalous 122

2.1. Uudet valtiontukea koskevat vuosikertomukset 122

2.2. Avoimuus 122

3. Kivihiiliteollisuus 123

4. Liikenne 123

5. Avoimuus 124

6. Laajentuminen 125

6.1. Voimassa olevat tuet uusissa jäsenvaltioissa 125

6.2. Bulgarian ja Romanian liittyminen 126

B – Tapaukset 127

1. Pelastamis- ja rakenneuudistustuki 127

1.1. Pelastamistuki 127

1.2. Rakenneuudistustuki 128

2. Laivanrakennus 133

3. Teräs 136

4. Yleisradiotoiminta, laajakaista ja elokuvateollisuus 138

5. Pankkitoiminta 142

6. Aluetuki 143

7. Tutkimus- ja kehittämistuki sekä innovaatiotuki 146

8. Ympäristöön ja energiansäästöön liittyvät tuet 150

9. Koulutus- ja työllisyystuki sekä tuki pienille ja keskisuurille yrityksille 153

10. Verotuet 155

11. Luonnonmullistusten aiheuttamien vahinkojen korjaamiseen tarkoitettu tuki 160

12. Muut: terveys, postipalvelut, puolustus 161

13. Maatalous 162

14. Kalastusala 166

15. Kivihiiliteollisuus 167

16. Liikenne 168

16.1. Rautatieliikenne 168

16.2. Yhdistetyt kuljetukset 168

16.3. Maantieliikenne 169

16.4. Lentoliikenne 169

C – Valtiontukipäätösten täytäntöönpano 172

1. Johdanto 172

2. Yksittäiset asiat 173

D – Tuomioistuimissa käsiteltyjä asioita 175

E – Tilastot 181

IV – Kansainvälinen toiminta 183

A – Laajentuminen ja Länsi-Balkanin maat 183

B – Kahdenvälinen yhteistyö 184

1. Johdanto 184

2. Yhdysvaltojen, Kanadan ja Japanin kanssa tehdyt sopimukset 184

3. Yhteistyö muiden maiden ja alueiden kanssa 188

C – Monenvälinen yhteistyö 190

1. Kansainvälinen kilpailuviranomaisverkko 190

2. Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (OECD) 192

V – Vuoden 2006 näkymät 196

1. Kilpailunrajoitukset 196

2. Yrityskeskittymät 197

3. Valtiontuet 197

4. Kansainvälinen toiminta 198

Liite – Kertomuksessa käsitellyt asiat 199

1. EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artikla 199

2. Yrityskeskittymien valvonta 201

3. Valtiontuki 202

Johdanto

KILPAILUN PÄÄOSASTON PÄÄJOHTAJAN JOHDANTO

Kilpailun pääosasto edistyi vuonna 2005 huomattavasti kilpailusääntöjen tehokkaammassa ja kohdennetummassa soveltamisessa kaikilla toiminta-aloillaan.

Tähän sisältyi valtiontuen toimintasuunnitelma, joka on kauaskantoinen uudistuskokonaisuus. Sen tarkoituksena on saada aikaan keskitetymmät valtiontukisäännöt ja edistää paremmin kohdennettua tukea, jota voidaan myöntää esimerkiksi innovointiin, riskipääomaan sekä tutkimus- ja kehitystyöhön. Valtiontuen toimintasuunnitelman perimmäisenä tavoitteena on parantaa valtiontukien valvonnan ennustettavuutta, taloudellisia tuloksia ja hallinnointia. Valtiontukien valvonnan osana käsiteltyjen asioiden määrä kasvoi huomattavasti. Vuonna 2005 kirjattiin 676 uutta asiaa (8 prosentin lisäys edelliseen vuoteen verrattuna).

Kilpailusääntöjen täytäntöönpanossa kilpailun pääosasto asetti etusijalle kartellien paljastamisen ja hajottamisen sekä sanktioiden määräämisen niistä, sillä kartellit ovat kilpailunvastaisen käyttäytymisen haitallisin muoto. Kartellit nostavat keinotekoisesti tavaroiden ja palvelujen hintoja, vähentävät tarjontaa ja haittaavat innovointia (sen vuoksi kuluttajat joutuvat maksamaan heikommasta laadusta enemmän). Lisäksi ne voivat nostaa merkittävästi eurooppalaisten yritysten tuotantopanoskustannuksia. Komission sakkojen määräämättä jättämistä tai lieventämistä koskevan ohjelman menestys on rohkaiseva merkki toimintapolitiikkamme tehokkuudesta, sillä ohjelman johdosta kartellitutkimusten lukumäärä on kasvanut. Komissio teki vuonna 2005 viisi kartelleja koskevaa kielteistä päätöstä, joissa määrättyjen sakkojen yhteismäärä oli 683,029 miljoonaa euroa. Kartellien torjumisen vahvistamiseksi kilpailun pääosastoon perustettiin vuonna 2005 erityinen kartelleja käsittelevä linja.

Muulle kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa koskevalle toiminnalle on ominaista keskittyminen entistä enemmän asioihin, joihin liittyy kuluttajien kannalta haitallisimpia menettelytapoja. Esimerkkinä voidaan mainita komission AstraZenecalle määräämät sanktiot tämän käytettyä väärin sääntelyjärjestelmää voidakseen viivyttää erittäin suositun Losec-tuotteensa kanssa kilpailevien geneeristen lääkkeiden tuloa markkinoille. Rikkomisesta johtuvan muodollisen menettelyn lisäksi komissio käytti hyväkseen myös asetuksen (EY) N:o 1/2003 tarjoamaa uutta mahdollisuutta hankkia yrityksiltä sitoumuksia kilpailuongelmien ratkaisemiseksi. Näin tapahtui esimerkiksi Coca-Colan kaupallista politiikkaa koskevassa asiassa.

Asetuksen (EY) N:o 1/2003 täytäntöönpanon merkkipaalu oli kahden alakohtaisen tutkinnan aloittaminen 17 artiklan nojalla. Näistä toinen koski rahoituspalveluja ja toinen energia-alaa (kaasu ja sähkö). Molemmat asiat ovat avainasemassa komission kasvua ja työllisyyttä koskevan laajemman poliittisen tavoitteen saavuttamisessa. Kyseisillä alakohtaisilla tutkinnoilla komissio täytti sitoumuksensa harjoittaa asetuksen täytäntöönpanossa ennakoivampaa ja taloudellisiin näkökohtiin perustuvaa lähestymistapaa. Komissio käyttää tutkintojen tuloksia määrittäessään, ovatko täytäntöönpano- ja sääntelytoimet tarpeen näillä aloilla, ja jos ovat, minkälaisia toimia tarvitaan varmistamaan sisämarkkinoiden sujuva toiminta. Alakohtaisten tutkintojen tulosten analysointi ja asianmukaiset jatkotoimet ovat kilpailun pääosaston tärkeimmät tehtävät vuonna 2006 ja sen jälkeen.

Yrityskeskittymiin liittyvät täytäntöönpanotoimet lisääntyivät vuonna 2005 yrityskeskittymien ja yrityskauppojen tämänhetkisen yleisen kasvusuuntauksen johdosta. Yrityskeskittymiä ilmoitettiin 313 eli 25 prosenttia enemmän kuin vuonna 2004. Kilpailun pääosaston tutkimukset pohjautuvat entistä tarkempaan asiaseikkojen selvittämiseen. Toiminnassa keskitytään havaitsemaan kilpailuongelmat, jotka perustuvat ensiluokkaiseen taloudelliseen analyysiin ja tosiseikkoihin. Huomiota kiinnitettiin erityisesti yrityskeskittymiin, jotka saattavat estää EU:n markkinoiden vapauttamista koskevien tavoitteiden saavuttamisen.

EU:n kilpailusääntöjen vaikuttavuuden parantaminen oli yksi uudistamisen keskeisistä tavoitteista. Se voidaan saavuttaa vain varmistamalla Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston (ECN) moitteeton toiminta. Tämän verkoston toimintaan osallistuvat sekä komissio että jäsenvaltioiden kansalliset kilpailuviranomaiset. Sen päätavoitteena on varmistaa EU:n kilpailusääntöjen johdonmukainen ja yhtenäinen soveltaminen laajentuneessa EU:ssa. Tässä yhteydessä komissiolle ilmoitettiin asetuksen (EY) N:o 1/2003 11 artiklan 4 kohdan perusteella lähes 80 asiasta, joissa kansallinen kilpailuviranomainen aikoi tehdä perustamissopimuksen 81 ja/tai 82 artiklan mukaisen päätöksen.

Kilpailun pääosastolla on tietoyhteiskunnan pääosaston kanssa keskeinen rooli komission vuonna 2002 antaman uuden sähköisen viestinnän sääntelykehyksen täytäntöönpanossa. Sääntelykehys perustuu EU:n kilpailuoikeuden periaatteisiin. Sääntelykehyksen mukaan kilpailun pääosasto vastaa yhdessä tietoyhteiskunnan pääosaston kanssa kansallisten sääntelyviranomaisten tekemien ilmoitusten tarkastelusta silloin, kun ilmoitukset koskevat sähköisen viestinnän markkinoiden sääntelytoimenpiteitä. Vuonna 2005 käsiteltiin 201 tällaista ilmoitusta (yli kaksi kertaa niin paljon kuin vuonna 2004: 89). Tällaisia ilmoituksia koskevien komission päätösten määrä (117) oli vuonna 2005 lähes kaksinkertainen verrattuna vuoteen 2004 (64).

Komissio otti vuonna 2005 tärkeän askeleen varmistaakseen kilpailun alalla tekemiensä päätösten tehokkaan täytäntöönpanon aloittamalla joulukuussa muodollisen menettelyn Microsoftia vastaan, koska Microsoft ei ollut noudattanut komission päätöstä. Valtiontukien alalla vuoden 2000 ja vuoden 2005 puolivälin välisenä aikana tehtyjen päätösten nojalla takaisinperittävän sääntöjenvastaisen ja yhteismarkkinoille soveltumattoman tuen määrä on alentunut: yhteensä 9,4 miljardista eurosta 7,9 miljardia euroa oli peritty takaisin kesäkuun 2005 loppuun mennessä.

Valtiontuen toimintasuunnitelman lisäksi kilpailun pääosasto edistyi merkittävästi kunnianhimoisessa kilpailupolitiikan tarkistusprosessissaan, jonka tavoitteena on laajentaa kilpailua koskevaa täytäntöönpanoa EU:n kilpailusääntöjen vaikuttavuuden parantamiseksi ja kilpailukyvyn edistämiseksi. Kilpailun pääosaston neuvotteluasiakirja perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamisesta asioihin, jotka koskevat kilpailijoiden markkinoilta sulkemiseen perustuvaa markkina-aseman väärinkäyttöä, ja vahingonkorvausvaatimuksia koskevan vihreän kirjan antaminen vahvistavat EU:n kilpailukulttuuria. Komissio ehdotti myös, että EU:n kilpailusääntöihin sisältyvästä rajoittavia liiketoimintakäytäntöjä koskevasta kiellosta linjakonferensseille myönnetty ryhmäpoikkeus kumottaisiin. Poikkeuksen kumoaminen hyödyttää vientitoiminnan harjoittajia EU:ssa alentamalla kuljetushintoja samalla kun luotettavat palvelut säilytetään. Tämä parantaa EU:n teollisuuden kilpailukykyä.

Kilpailun pääosasto sijoitti vuonna 2005 myös huomattavasti voimavaroja parempien sääntelyaloitteiden tukemiseen. Tähän sisältyi erityisesti uusien aloitteiden tarkastelu niiden myönteisten kilpailuvaikutusten arvioimiseksi jäsenvaltioissa. Yhdessä kilpailun pääosaston oman toimintapoliittisen kehitystyön kanssa näillä toimilla parannettiin kilpailusääntöjen vaikuttavuutta sekä avoimuutta ja ennustettavuutta liike-elämän ja kuluttajien kannalta.

Vuonna 2005 edistyttiin kaiken kaikkiaan merkittävästi kilpailuoikeutta ja yrityskeskittymiä koskevan uudistetun järjestelmän vahvistamisessa sekä valtiontukien kauaskantoisessa uudistamisessa. Vuosi merkitsi myös huomattavaa edistymistä enemmän vaikutuksiin keskittyvän ja taloudellisiin näkökohtiin perustuvan kilpailuongelmia koskevan lähestymistavan täytäntöönpanossa monien nykyisin käytössä olevien välineiden osalta. Kilpailun pääosasto käynnisti vuonna 2005 uusia tärkeitä hankkeita (erityisesti alakohtaisia tutkintoja), joiden tulokset johtavat uusiin aloitteisiin ja/tai täytäntöönpanotoimiin tulevina vuosina. Nämä hankkeet hyödyttävät EU:n kuluttajia – sekä yksilöitä että yrityksiä – ja edistävät EU:n kilpailukykyä.

KUULEMISMENETTELYSTÄ VASTAAVAN NEUVONANTAJAN TOIMINTA

Komissio perusti kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan viran, jotta kilpailunrajoituksia ja yrityskeskittymiä koskevia hallinnollisia menettelyjä hoitaisi riippumaton, kilpailuasioissa kokenut henkilö. Kyseisen henkilön on oltava moraaliltaan moitteeton, jotta hän voi omalta osaltaan vaikuttaa menettelyjen objektiivisuuteen, avoimuuteen ja tehokkuuteen. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja suorittaa tämän tehtävän toimivaltuuksiensa mukaisesti.

Luottamuksellisuus vastaan oikeus tutustua asiakirja-aineistoon sovellettaessa tiedonantoa menettelysäännöistä käsiteltäessä pyyntöjä saada tutustua asiakirjoihin

Asiakirja-aineistoon tutustumiseen liittyi vaikeita kysymyksiä useissa vuonna 2005 käsitellyissä asioissa. Eräissä asioissa, joissa asiakirja-aineisto sisälsi tuhansia asiakirjoja, joiden luottamuksellisuus oli kohtuullisesti perusteltu, aineistoon tutustumista koskevat pyynnöt johtivat menettelyn viivästymiseen. Koska jokaisen asiakirjan kohdalla on harkittava, onko puolustautumisoikeuden vuoksi tarvittava mahdollisuus tutustua asiakirja-aineistoon luottamuksellisuutta tärkeämpi, asiakirja-aineistoon tutustumisen perusteellinen valmistelu on olennaista oikea-aikaisen menettelyn kannalta.

Kaikkien menettelyyn osallistuvien edun mukaista on se, että menettely etenee nopeasti ja viivytyksettä. Näin ollen tietoja antavien tahojen ja niiden, jotka pyytävät saada tutustua luottamuksellisiin tietoihin, olisi noudatettava luottamuksellisuutta koskevia perusperiaatteita. Erityisesti on todettava seuraavaa:

- Tietoja antavien olisi toimitettava luottamuksellisuutta koskevat pyynnöt, jotka on perusteltu riittävästi ja jotka rajoittuvat tiettyihin kappaleisiin, joihin voidaan kohtuudella todeta liittyvän riski vakavasta haitasta. Tietoja antavan olisi toimitettava julkinen versio tiedoista ja sisällytettävä siihen lyhyt kuvaus poistetuista tiedoista. On tärkeää, että julkiset toisinnot ja poistettujen tietojen kuvaukset laaditaan niin, että kaikki osapuolet, joilla on oikeus tutustua asiakirja-aineistoon, voivat päätellä, onko poistettu tieto todennäköisesti olennainen niiden puolustuksen kannalta ja onko niillä sen vuoksi riittävät perusteet pyytää komissiota myöntämään oikeus tutustua kyseisiin tietoihin.

- Osapuolten, jotka pyytävät lupaa saada tutustua luottamuksellisiin tietoihin, olisi toimitettava yksityiskohtaiset perustellut pyynnöt, jotka selvästi osoittavat, että tietyt asiakirjat ovat olennaisia puolustautumisoikeuden kannalta.

Kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien päätökset

Asiakirja-aineistoon tutustumista koskevia pyyntöjä käsitellessään kuulemismenettelystä vastaavat neuvonantajat tekivät toimivaltuuksistaan tehdyn komission päätöksen 8 artiklan nojalla 13 päätöstä seitsemässä vuonna 2005 käsitellyssä asiassa. Kyseisen 8 artiklan mukaan osapuolet voivat pyytää oikeutta tutustua asiakirjoihin, jos ne katsovat tarvitsevansa niitä voidakseen tehokkaasti käyttää oikeuttaan tulla kuulluiksi ja jos asiakirjoja ei ole annettu niiden käyttöön luottamuksellisuuden vuoksi. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja voi evätä oikeuden tutustua asiakirjoihin tai myöntää oikeuden tutustua niihin kokonaan tai osittain.

Kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien ei tarvinnut tehdä vuonna 2005 yhtään 9 artiklan mukaista päätöstä. Tämän 9 artiklan mukaan kuulemismenettelystä vastaavat neuvonantajat voivat päättää, että komissio voi paljastaa tiedot, vaikka yritys vastustaisi tietojen antamista, jos he katsovat, että tiedot eivät ole suojattuja, tai jos tietojen paljastamisesta aiheutuva hyöty on paljastamisesta aiheutuvaa haittaa suurempi. Tällaisesta päätöksestä voidaan valittaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimiin. Prosessia kutsutaan yleisesti Akzo-menettelyksi.

Monimutkaisen menettelyn välttämiseksi kuulemismenettelystä vastaavat neuvonantajat ovat ottaneet käyttöön tavan lähettää ns. 9 artiklaa edeltäviä kirjeitä. Näissä kirjeissä yrityksille ilmoitetaan kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien alustavasta kannasta ennen 9 artiklan mukaisen lopullisen ja oikeudellisesti sitovan päätöksen tekemistä. Vuonna 2005 lähetettiin useita tällaisia kirjeitä.

Asiakirja-aineiston laajuus

Vuoden 2005 aikana kuulemismenettelystä vastaavat neuvonantajat katsoivat, että osapuolilla pitäisi olla oikeuskäytännön mukaisesti oikeus tutustua pyynnöstä kaikkiin asiakirjoihin, jotka objektiivisesti liittyvät väitettyyn rikkomiseen, ottaen huomioon tavanomaiset luottamuksellisuuteen perustuvat poikkeukset tai asiakirjojen sisäinen luonne. Komission yksiköillä on kuitenkin jonkin verran harkintavaltaa yhdistää tutkimukset, joiden ne katsovat liittyvän riittävässä määrin yhteen. Komission yksiköt voivat päättää objektiivisista syistä, että tutkittavan kilpailunvastaisen käyttäytymisen kattava ja perusteellinen analyysi edellyttää toisten tuote- tai maantieteellisten markkinoiden selvittämistä samaan aikaan.

Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan kertomukset ja suulliset kuulemiset

Kuulemismenettelystä vastaavat neuvonantajat laativat väli- ja/tai loppukertomukset kolmessa yrityskeskittymäasiassa ja kahdessatoista kilpailunrajoituksia koskevassa asiassa vuonna 2005. Eräissä asioissa kuuleminen oli järjestetty vuonna 2004. Suullista kuulemista pyydettiin kahdeksassa kilpailunrajoituksia koskevassa asiassa vuonna 2005. Yrityskeskittymäasioissa ei järjestetty suullisia kuulemisia. Suullisen kuulemisen suosion väheneminen yrityskeskittymäasioissa saattaa johtua osapuolten halusta käyttää rajallinen aika korjaustoimenpiteistä käytäviin neuvotteluihin sen sijaan, että ne kyseenalaistaisivat komission arvion suuremman yleisön edessä. Tähän yleisöönhän saattaa kuulua yrityskeskittymään vihamielisesti suhtautuvien yritysten edustajia.

Suullisia lausuntoja koskeva menettely

Vuonna 2005 otettiin käyttöön uusi menettely, jonka tarkoituksena on varmistaa, että yritykset, jotka haluavat tehdä komission kanssa yhteistyötä sakoista vapauttamisesta tai sakkojen lieventämisestä annetun tiedonannon mukaisesti, eivät luovu yhteistyöstä sen vuoksi, että ne joutuvat yksityisoikeudelliseen vahingonkorvausmenettelyyn EU:n ulkopuolisilla lainkäyttöalueilla. Tämä merkitsee sitä, että epäillyn kartellin muilla jäsenillä ei ole oikeutta tutustua yrityslausuntoihin tavalliseen tapaan (ts. CD-ROMilla tai DVD:llä tai paperiversiona). Osapuolet voivat kuitenkin tehdä muistiinpanoja sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä hakevan yrityksen lausunnoista tehdyistä tallenteista.

I – Kilpailuoikeus – perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artikla

A – Lainsäädäntö sekä tulkinta- ja menettelysäännöt

1. MÄÄRÄÄVÄN ASEMAN VÄÄRINKÄYTTÖ

1. Kilpailun pääosasto julkaisi 19. joulukuuta keskusteluasiakirjan EU:n kilpailusääntöjen soveltamisesta määräävän aseman väärinkäyttöön (perustamissopimuksen 82 artikla)[1]. Keskusteluasiakirjan tarkoituksena on edistää keskustelua siitä, kuinka EU:n markkinoita voidaan parhaiten suojella määräävässä asemassa olevien yritysten käytännöltä sulkea kilpailijat markkinoilta. Tällainen käytäntö todennäköisesti rajoittaa markkinoilla jäljellä olevaa kilpailupainetta. Asiakirjassa ehdotetaan puitteita perustamissopimuksen 82 artiklan jatkuvalle, tiukalle täytäntöönpanolle. Se perustuu viime aikoina käsiteltyjen asioiden taloudelliseen analyysiin ja siinä esitellään menetelmiä, joiden avulla voidaan mahdollisesti arvioida eräitä kaikkein yleisimpiä kilpailusääntöjen rikkomistapoja, kuten saalistushinnoittelua, yhden tuotemerkin määräämistä, tuotteiden sidontaa ja toimitusten epäämistä. Komissio tarkastelee vuonna 2006 muita kilpailusääntöjen vastaisia käytäntöjä, kuten syrjintää ja markkinavoiman hyväksikäyttöä. Kilpailun pääosasto on pyytänyt kommentteja mainitusta keskusteluasiakirjasta 31. maaliskuuta 2006 mennessä.

2. Perustamissopimuksen 82 artiklassa kielletään määräävän markkina-aseman väärinkäyttö. Määräävän markkina-aseman väärinkäyttö jaetaan tavallisesti sellaiseen, jossa kilpailijat suljetaan markkinoilta, ja sellaiseen, jossa määräävässä asemassa oleva yritys käyttää markkinavoimaansa esimerkiksi veloittamalla kohtuuttomia hintoja. Keskusteluasiakirjassa käsitellään ainoastaan kilpailijoiden sulkemista markkinoilta.

3. Asiakirjassa kuvaillaan yleisiä puitteita määräävässä asemassa olevan yrityksen markkinoilta sulkevan käytännön analysointia varten. Kun markkinoilla on määräävässä asemassa oleva yritys, kilpailu markkinoilla on heikkoa. Kilpailusääntöjen tavoitteena on tämän vuoksi estää määräävässä asemassa olevaa yritystä toimimasta tavalla, joka saattaa heikentää kilpailua entisestään ja aiheuttaa haittaa kuluttajille joko lyhyellä, keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Hinnoittelua, kuten alennuksia, koskevien käytäntöjen osalta asiakirjassa tarkastellaan, olisiko kilpailusääntöjen vastaiseksi katsottava ainoastaan sellainen käytäntö, joka saattaa johtaa yhtä tehokkaasti toimivien kilpailijoiden sulkemiseen markkinoilta. Lisäksi asiakirjassa pohditaan, olisiko tehokkuusedut otettava huomioon perustamissopimuksen 82 artiklan perusteella ja jos olisi, niin miten. Jos ne otetaan huomioon, väitettyjen tehokkuusetujen olisi oltava suuremmat kuin kyseisen käytännön rajoittava vaikutus.

4. Kilpailun pääosasto kuulee parhaillaan laajasti eri osapuolia keskusteluasiakirjan tiimoilta. Se on jo keskustellut asiakirjasta Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa ja on nyt aloittanut yleisön kuulemisen. Kuulemisprosessin osana komissio järjestää keväällä 2006 julkisen kuulemisen määräävän markkina-aseman väärinkäytöstä ja erityisesti keskusteluasiakirjassa ehdotetuista puitteista.

2. Sopimukset ja yhdenmukaistetut menettelytavat

2.1. Liikenteen ryhmäpoikkeusasetukset

2.1.1. Meriliikenne

Neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4056/86 kumoaminen – linjakonferenssien ryhmäpoikkeus

5. Komissio teki 14. joulukuuta ehdotuksen[2] perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan yksityiskohtaisesta soveltamisesta meriliikenteeseen annetun asetuksen (ETY) N:o 4056/86[3] kumoamista koskevaksi neuvoston asetukseksi. Neuvosto tekee ehdotuksesta päätöksen määräenemmistöllä kuultuaan ensin Euroopan parlamenttia.

6. Tavoitteena on lopettaa linjakonferenssien ryhmäpoikkeus, jonka johdosta konferenssiin osallistuvat varustamot voivat sopia rahtihinnoista ja säännellä kapasiteettia. Kolme vuotta kestäneen tarkistusprosessin jälkeen tehdystä asetuksen vaikutuksia koskevasta arvioinnista ilmenee, että linjakonferenssit eivät täytä perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa määrättyä neljää kumulatiivista edellytystä ja että ryhmäpoikkeuksen kumoaminen alentaa todennäköisesti kuljetushintoja samalla kun säilytetään luotettavat palvelut. Lisäksi parannetaan Euroopan teollisuuden ja varsinkin vientitoimintaa harjoittavien yritysten kilpailukykyä. Ehdotuksen mukaan linjakonferenssien ryhmäpoikkeusta koskeviin määräyksiin sovellettaisiin kahden vuoden siirtymäaikaa sen jälkeen kun neuvosto on antanut asetuksen.

7. Ehdotuksen tarkoituksena on myös muuttaa neuvoston asetusta (EY) N:o 1/2003[4] lisäämällä kabotaasi- ja hakurahtipalvelut sen soveltamisalaan. Näin kaikkeen taloudelliseen toimintaan sovellettaisiin samoja yleisiä kilpailualan täytäntöönpanosääntöjä.

8. Vapaaseen kilpailuun siirtymisen helpottamiseksi komissio aikoo antaa meriliikenteen kilpailua koskevat suuntaviivat vuonna 2007.

Komission asetuksen (EY) N:o 823/2000 muuttaminen ja voimassaoloajan pidentäminen – konsortioiden ryhmäpoikkeusasetus

9. Komissio antoi 20. huhtikuuta asetuksen (EY) N:o 611/2005[5] linjaliikennettä harjoittavista konsortioista annetun ryhmäpoikkeusasetuksen muuttamisesta. Sillä jatketaan komission asetuksen (EY) N:o 823/2000 voimassaoloa 25. huhtikuuta 2010 saakka ja tehdään kaksi pientä muutosta. Muutosten johdosta konsortion jäsen voi vetäytyä konsortiosopimuksesta ilman taloudellista seuraamusta sopimuksen voimaantulopäivästä alkavan korkeintaan 24 kuukauden ajanjakson jälkeen eli kuusi kuukautta myöhemmin edelliseen järjestelmään verrattuna. Tätä aikaa sovelletaan vastedes myös silloin, kun voimassa olevan sopimuksen osapuolet ovat sopineet tekevänsä merkittävän uuden investoinnin konsortion tarjoamiin merikuljetuspalveluihin. Investoinnin on muodostettava vähintään puolet konsortion jäsenten kokonaisinvestoinnista. Lisäksi asetuksella on muutettu yhtä poikkeuksen perusedellytyksistä eli konsortiossa käytävän todellisen hintakilpailun olemassaoloa: yksittäiset luottamukselliset sopimukset voidaan nyt ottaa huomioon tällaisen kilpailun olemassaolon osoittamiseksi.

10. Konsortioiden ryhmäpoikkeus liittyy läheisesti linjakonferenssien ryhmäpoikkeukseen (neuvoston asetus (ETY) N:o 4056/86). Näiden kahden ryhmäpoikkeuksen läheisen yhteyden vuoksi komissio katsoi, että konsortioita koskevaan ryhmäpoikkeukseen ei tarvitse eikä ole aiheellista tehdä merkittäviä muutoksia ennen kuin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4056/86 tarkistus on saatettu loppuun.

2.1.2. Lentoliikenne

Komission ryhmäpoikkeusasetuksen (ETY) N:o 1617/93 korvaaminen

11. Komissio jatkoi vuonna 2004 aloitettua komission asetuksen (ETY) N:o 1617/93[6] tarkistusta koskevaa kuulemismenettelyä julkaisemalla 2. maaliskuuta asiakirjan, jossa tarkastellaan kuulemismenettelyn aikana saatuja lausuntoja.

12. Komissio antoi 15. marraskuuta alustavan luonnoksen ryhmäpoikkeusasetukseksi, jonka tarkoituksena on korvata komission asetus (ETY) N:o 1617/93. Luonnoksesta on tarkoitus keskustella kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevässä neuvoa-antavassa komiteassa. Ryhmäpoikkeusasetuksen alustavassa luonnoksessa säädetään, että:

13. yhteisön sisäisen lentoliikenteen matkustajakuljetusten maksuista käytäviin neuvotteluihin sovellettaisiin ryhmäpoikkeusta 31. joulukuuta 2006 saakka; poikkeusta ei jatkettaisi kyseisen päivämäärän jälkeen;

14. lähtö- ja saapumisaikojen jakamista ja lentokenttien aikataulujen laatimista koskeviin neuvotteluihin sovellettaisiin ryhmäpoikkeusta 31. joulukuuta 2006 saakka; poikkeusta ei jatkettaisi kyseisen päivämäärän jälkeen;

15. yhteisön ja kolmansien maiden välisten matkustajalentopalveluiden maksuja koskeviin neuvotteluihin sovellettaisiin ryhmäpoikkeusta 31. joulukuuta 2008 saakka; edellytyksenä olisi kuitenkin tietojen raportoiminen.

16. Uuden ryhmäpoikkeusasetuksen valmistelun rinnalla komission yksiköt ovat neuvotelleet IATA:n ja useiden lentoyhtiöiden kanssa interline-sopimusten tulevaisuudesta.

2.2. Moottoriajoneuvojen jakelua koskeva ryhmäpoikkeusasetus

Moottoriajoneuvojen jakelusopimuksiin sisältyvät sijaintipaikkaa koskevat lausekkeet eivät enää kuulu ryhmäpoikkeuksen piiriin

17. Moottoriajoneuvojen jakeluun sovellettavien kilpailusääntöjen uudistuksen viimeinen osa tuli voimaan 1. lokakuuta: autonvalmistajien ja jälleenmyyjien välisiin jakelusopimuksiin sisältyvät sijaintipaikkaa koskevat lausekkeet eivät enää kuulu komission moottoriajoneuvojen jakelua koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen (EY) N:o 1400/2002 piiriin. Sijaintipaikkaa koskevat lausekkeet ovat autojen jakelusopimuksiin sisältyviä määräyksiä, joissa määrätään jälleenmyyjälle tietty pääsijaintipaikka ja kielletään tätä perustamasta lisämyymälöitä tai jakelupisteitä muille sijaintipaikoille.

18. Uusi sääntö koskee sekä henkilöautoja että pakettiautoja. Sitä ei sovelleta yksinoikeudellisiin jakelujärjestelmiin eikä sopimuksiin, joilla on ainoastaan vähäinen vaikutus markkinoihin.[7] Valikoivien jakelusopimusten osalta uusi sääntö tarkoittaa sitä, että sijaintipaikkaa koskevat lausekkeet, jotka kieltävät jälleenmyyjiä avaamasta lisämyymälöitä tai lisäjakelupisteitä, eivät enää kuulu ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisalaan.

19. Uuden säännön perustana on kaksitahoinen tavoite[8]:

20. alueellisten rajoitusten vähentäminen niin, että kuluttajat voivat hyötyä erityisesti jälleenmyyjien välisestä tehokkaasta hintakilpailusta alueilla, joilla heillä ei ole todellista mahdollisuutta valita samaa merkkiä myyvien jälleenmyyjien välillä; ja

21. innovatiivisten jakelumuotojen, kuten useampia automerkkejä myyvien jakelupisteiden kehittämisen edistäminen.

22. Tarkastelemalla asetuksen 5 artiklan mukaisia sijaintipaikkaa koskevia lausekkeita komissio myönsi, että yksittäisen tapauskohtaisen arvioinnin soveltamisalaa olisi laajennettava arvioitaessa, täyttääkö lauseke kaikki vaaditut edellytykset, jotta sille voidaan myöntää perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukainen poikkeus. Valikoivissa jakelujärjestelmissä käytettyjen sijaintipaikkaa koskevien lausekkeiden todennäköisin myönteinen vaikutus on se, että ne saattavat estää käyttämästä hyväksi jo vakiintuneiden jälleenmyyjien tekemiä investointeja ja myynninedistämistoimia (ns. vapaamatkustajuutta).

23. Asetuksessa mainitun ensimmäisen sijaintipaikkaa koskevan lauseketyypin (lausekkeet, jotka kieltävät lisämyymälät) osalta on vaikea ymmärtää, kuinka autonvalmistajat voisivat vaatia lisämyymälöitä koskevia rajoituksia vapaamatkustajuuden estämiseksi. Asetuksen mukaan autonvalmistajat voivat vaatia, että toissijaiset myyntipisteet täyttävät ne laatustandardit, joita sovelletaan jälleenmyyjiin alueella, jolla myyntipiste aiotaan avata, ja tarkistaa etukäteen, että näitä standardeja noudatetaan. Näin vältetään yleensä vaara siitä, että jo toimivien jälleenmyyjien tekemiä investointeja ja myynninedistämistoimia käytettäisiin epäreilusti hyväksi. Toissijaiset myyntipisteet eivät todennäköisesti myöskään lisää autonvalmistajien toimenpide- ja logistiikkakustannuksia, sillä jälleenmyyjän voimassa oleva sopimus määrittää edelleen, minne autonvalmistajan on toimitettava jälleenmyyjän tilaamat ajoneuvot. Tämä merkitsee sitä, että jos jälleenmyyjä avaa toissijaisen myyntipisteen toisessa jäsenvaltiossa, paikallisen maahantuojan kanssa ei tarvitse tehdä lisäsopimusta, vaikka autonvalmistaja voi tietenkin osoittaa paikalliselle maahantuojalle sellaisia tehtäviä kuin laatuvaatimusten noudattamisen tarkistaminen. Ostoehdot ja myyntitavoitteet ovat edelleen voimassa olevan jälleenmyyntisopimuksen mukaiset.

24. Asetuksessa mainitun toisen sijaintipaikkaa koskevan lauseketyypin (lausekkeet, jotka kieltävät jälleenmyyjiä perustamasta lisäjakelupisteitä) osalta perustamissopimuksen 81 artiklan mukainen analyysi johtaisi todennäköisesti erilaiseen tulokseen. Suurempi riski saattaisi olla se, että näitä jakelupisteitä käytettäisiin (väärin) hyödyntämällä maksutta alueella jo toimivan jälleenmyyjän investointeja, markkinointitoimia ja hyvää mainetta. Jos jakelupisteitä käytetään tosiasiallisesti nimenomaan myyntiin (ei pelkästään luovuttamispalveluihin), autonvalmistaja voisi hyvinkin vedota perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan poikkeukseen sillä edellytyksellä, että myyntipisteiden avaamisen rajoittaminen on ainoa tapa estää riski vapaamatkustajuudesta, joka saattaisi johtaa valmistajan jakeluverkoston epävakauteen.

3. Menettelysäännöt

3.1 . Asiakirjojen saatavuus

25. Komissio antoi 13. joulukuuta tiedonannon oikeudesta tutustua komission asiakirja-aineistoon kilpailunrajoituksia ja yrityskeskittymiä koskevissa asioissa.[9] Tiedonanto muodostaa puitteet asiakirja-aineistoon tutustumista koskevan oikeuden käytölle tiedonannossa mainittujen määräysten mukaisesti. Siinä ei käsitellä mahdollisuutta toimittaa asiakirjoja muiden menettelyjen yhteydessä. Tiedonannon mukainen oikeus tutustua asiakirja-aineistoon – joka eroaa asetuksen (EY) N:o 1049/2001[10] mukaisesta yleisestä oikeudesta tutustua asiakirjoihin – antaa komission väitetiedoksiannon saaneille henkilöille mahdollisuuden käyttää tehokkaasti puolustautumisoikeuksiaan.

26. Tiedonannon (joka korvaa vuonna 1997 annetun tiedonannon oikeudesta tutustua asiakirjoihin) tarkoituksena on parantaa menettelyn avoimuutta ja selkeyttä komission käsitellessä asiakirjoihin tutustumista koskevia pyyntöjä kilpailunrajoituksia ja yrityskeskittymiä koskevissa asioissa. Tämän vuoksi tiedonannossa todetaan, että komission väitetiedoksiannon saaneilla on oikeus tutustua asiakirja-aineistoon joko sähköisessä muodossa tai paperilla. Tiedonannosta ilmenee, milloin osapuolille myönnetään oikeus tutustua asiakirja-aineistoon. Sen mukaan komission asiakirja-aineistoon kuuluvat kaikki tiettyyn menettelyyn liittyvät asiakirjat, jotka ovat johtaneet komission väitetiedoksiantoon. Osapuolet eivät kuitenkaan voi tutustua komission sisäisiin asiakirjoihin (joihin kuuluvat jäsenvaltioiden kanssa vaihdetut asiakirjat), liikesalaisuuksiin ja muihin luottamuksellisiin tietoihin. Komissio tulkitsee sisäisten asiakirjojen käsitteen niin, että siihen sisältyy periaatteessa komission ja ulkopuolisten asiantuntijoiden kaikki kirjeenvaihto. Käytettävissä ovat kuitenkin menettelyn yhteydessä teetetyn tutkimuksen tulokset sekä asiakirjat, jotka ovat tarpeen tutkimuksessa käytettyjen menetelmien ymmärtämiseksi tai tutkimuksen teknisen virheettömyyden tarkistamiseksi.

27. Tiedonantoon sisältyy perusteellinen kuvaus menettelyistä, joita noudatetaan käsiteltäessä luottamuksellisia tietoja ja myönnettäessä oikeus tutustua asiakirja-aineistoon. Lisäksi siinä määritetään menettely, jota noudatetaan ratkaistaessa tietojen luottamuksellisuutta koskevia erimielisyyksiä, mukaan luettuna kuulemismenettelystä vastaavien neuvonantajien asema.

28. Tiedonannossa käsitellään myös kysymystä oikeudesta tutustua tiettyihin asiakirjoihin kantelijoiden osalta kilpailunrajoituksia koskevissa menettelyissä ja muiden osapuolten osalta sulautumamenettelyissä. Tällainen oikeus on kuitenkin soveltamisalaltaan rajoitetumpi kuin oikeus tutustua asiakirja-aineistoon.

3.2. Markkinatietojen ja kantelujen käsittely

29. Komissio arvostaa yritysten ja kuluttajien toimittamia tietoja, sillä ne auttavat varmistamaan kilpailusääntöjen tehokkaan täytäntöönpanon. Komissio ottaa mielellään vastaan tietoja aloista, joilla markkinat eivät toimi hyvin, ja epäillyistä kilpailusääntöjen rikkomisista.

30. Tällaiset tiedot voidaan toimittaa komissiolle eri tavoin:

31. Ilmiannot ja sakoista vapauttamista tai niiden lieventämistä koskevat hakemukset[11] ovat etusijalla. Kartellit ovat kilpailunvastaisen toiminnan pahin muoto, ja komissio osoittaa merkittävästi voimavaroja niiden torjuntaan.

32. Markkinatiedot[12] ovat aina tervetulleita riippumatta siitä, johtavatko ne tutkimukseen yksittäisessä tapauksessa. Vain keräämällä erilaisia tietoja eri lähteistä komissio voi saada johdonmukaisen kuvan markkinoista.

33. Tervetulleita ovat myös muodolliset kantelut[13], jotka koskevat selvästi yhteisön etua koskevia asioita ja joihin sisältyvät tarpeelliset taustatiedot. Monet tärkeät komission päätökset eivät olisi olleet mahdollisia ilman kantelijan toimittamia tietoja ja tämän aktiivista tukea. Kilpailun pääosastoon kannattaa ottaa yhteyttä ennen muodollisen kantelun tekemistä. Kantelua edeltävä epävirallinen yhteydenpito mahdollistaa aikaisessa vaiheessa käytävät keskustelut mahdollisen kantelijan käytettävissä olevista tiedoista ja voi auttaa selventämään sitä, onko asia mahdollisesti komission kannalta ensisijainen.

34. Kaikki nämä tietojen toimittamistavat ovat tärkeitä ja voivat johtaa täytäntöönpanotoimiin. Komissio tarkastelee huolellisesti jokaista saamaansa huomautusta ja vastaa niihin.

TIETOLEHTI 1: EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 81 JA 82 ARTIKLA: YHTEISÖN ETU TUTKITTAESSA RIKKOMISTA KOSKEVIA VÄITTEITÄ JA PAINOPISTEIDEN ASETTAMINEN MAHDOLLISIA KANTELIJOITA PYYDETÄÄN OTTAMAAN HUOMIOON SEURAAVAT SEIKAT ENNEN MUODOLLISEN KANTELUN TEKEMISTÄ KOMISSIOLLE. Jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset ja tuomioistuimet Harkitessaan muodollisen kantelun lähettämistä komissiolle kuluttajien ja yritysten olisi muistettava, että myös jäsenvaltioiden kilpailuviranomaiset soveltavat EU:n kilpailuoikeutta ja tekevät yhteistyötä komission kanssa Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa. Mahdollisten kantelijoiden olisi tämän vuoksi mietittävä, olisiko jäsenvaltion kilpailuviranomainen todennäköisesti paras taho toimimaan asiassa. Esimerkiksi silloin, kun epäilty rikkominen vaikuttaa kilpailuun ensi sijassa yhden jäsenvaltion alueella, saattaa olla, että kyseisen maan kansallinen kilpailuviranomainen haluaa käsitellä asian. Myös silloin, kun asia vaikuttaa kilpailuun useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa, kansalliset kilpailuviranomaiset voivat tehdä yhteistyötä todisteiden keräämisessä ja kahden tai kolmen jäsenvaltion kilpailuviranomaiset voivat yhdessä viedä asiaa eteenpäin. Komission verkkosivuilla on tarkempia tietoja Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston työnjaosta[14]. Mahdollisten kantelijoiden olisi myös harkittava kanteen nostamista kansallisessa tuomioistuimessa. Kansalliset tuomioistuimet voivat käsitellä monia asioita, kuten sopimusvelvoitteiden täyttämistä koskevia vaateita, perustamissopimuksen 81 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua siviilioikeudellisen mitätöintiseuraamuksen soveltamista tai välitoimihakemuksia[15]. Komissio tukee myös niiden oikeutta vaatia korvauksia kansallisissa tuomioistuimissa, joille kilpailunvastaisesta toiminnasta on aiheutunut vahinkoa[16], ja on julkaissut vihreän kirjan[17], jossa pohditaan mahdollisuuksia helpottaa vahingonkorvauskanteiden tekemistä. Painopistealueet Harkittaessa muodollisen kantelun tekemistä komissiolle olisi pidettävä mielessä myös se, että vaikka komissio suhtautuu vakavasti kaikkiin sille toimitettuihin tietoihin, sillä ei ole resursseja tutkia jokaista sen tietoon saatettua ongelmaa. Komission on asetettava painopisteitä ja keskitettävä rajalliset voimavaransa vakavimpien rikkomisten tutkimiseen ja syytteiden nostamiseen niistä sekä sellaisten asioiden käsittelyyn, jotka ovat olennaisia EU:n kilpailupolitiikan kehittämiseksi ja EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.[18] Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio käyttää tapauksen mukaan yhtä tai useampaa seuraavista perusteista päättääkseen, onko asia riittävästi yhteisön edun mukainen kantelun tutkimiseksi perusteellisesti[19]: vaikutus kilpailun toimintaan sisämarkkinoilla on merkittävä, mikä ilmenee erityisesti seuraavista: kantelun kohteena olevan menettelytavan maantieteellinen laajuus tai taloudellinen merkitys taikka markkinoiden koko tai kyseessä olevien tuotteiden tai kantelun kohteena olevan menettelytavan merkitys loppukuluttajille; tai kantelun kohteena olevien yritysten markkina-asema tai kyseisten markkinoiden yleinen toiminta; vaadittavan tutkinnan laajuus tai monimutkaisuus, rikkomisen toteennäyttämisen todennäköisyys ja se, onko perusteellisen tutkinnan suorittaminen oikeassa suhteessa näihin tekijöihin; kantelijan mahdollisuus saattaa asia vireille jäsenvaltion kansallisessa tuomioistuimessa, ottaen erityisesti huomioon sen, onko asia parhaillaan tai onko se jo ollut yksityisen toimeenpanon kohteena tai onko asia sellainen, että on asiamukaista käsitellä se tällä tavalla; yksittäisen kantelun perusteella toimimisen asianmukaisuus silloin, kun kantelu koskee a) tiettyä oikeudellista kysymystä, jota komissio jo tutkii yhden tai useamman asian kohdalla tai jota se on jo tutkinut ja/tai joka on menettelyn kohteena yhteisöjen tuomioistuimissa; kantelun kohteena olevan menettelytavan lopettaminen tai muuttaminen erityisesti silloin, kun annetuista sitoumuksista on tullut sitovia asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan mukaisen komission päätöksen perusteella tai kun kantelun kohteena oleva yritys on muuttanut menettelytapaansa muista syistä sillä edellytyksellä, että menettelytavan lopettamisesta tai muuttamisesta huolimatta kanteluun ei liity yhteisön etua merkittävien kilpailunvastaisten vaikutusten tai väitetyn rikkomisen vakavuuden takia; niiden yhteisön tai kansallisen lainsäädännön muiden alojen merkitys, joihin kantelun kohteena oleva menettelytapa vaikuttaa, verrattuna kantelussa esitettyjen kilpailuongelmien merkitykseen. Näitä perusteita sovelletaan kuitenkin joustavasti. On mahdotonta määritellä abstrakteja sääntöjä siitä, milloin komission pitäisi toimia. On aina sellaisia edellä mainitsemattomia tekijöitä, jotka voivat lisätä tai vähentää tietyn asian ensisijaisuutta. Komissiolla ei myöskään ole velvollisuutta jättää asia käsittelemättä yhteisön edun puuttumisen vuoksi. Mutta jos komissio katsoo, että asian perusteelliseen tutkintaan ei liity riittävää yhteisön etua, se yleensä hylkää kantelun jonkin edellä mainitun perusteen nojalla. Komissio pyrkii ilmoittamaan kantelijoille neljän kuukauden kuluessa kantelun vastaanottamisesta, aikooko se tutkia asian. |

- 4. EU:n lainsäädännön tarkasteleminen kilpailun kannalta

35. Lissabonin strategian toteutus aloitettiin uudelleen 22.–23. maaliskuuta. Erään strategiassa esitetyn keskeisen toimen tarkoituksena on parantaa sääntely-ympäristöä sekä EU:n että kansallisella tasolla kilpailukyvyn parantamiseksi. Parempaan sääntelyyn tähtäävä työ alkoi vuonna 2002 komission toimintasuunnitelman perusteella. Kyseistä suunnitelmaa tarkistettiin 16. maaliskuuta. Toimintasuunnitelma kattaa kaikki vireillä olevat EU:n lainsäädäntöehdotukset, voimassa olevat säännöt (yksinkertaistaminen) ja uudet lainsäädännölliset ja toimintapoliittiset ehdotukset. Suunnitelman mukaisesti komissio antoi kesäkuussa tarkistetut vaikutusten arviointia koskevat suuntaviivat[20], jotka kattavat kaikki komission vuotuiseen työohjelmaan kuuluvat lainsäädännölliset ja poliittiset aloitteet. Arvioinnissa tarkastellaan vaihtoehtoja määritetyn ongelman ratkaisemiseksi ja arvioidaan niiden vaikutuksia talouteen, ympäristöön ja yhteiskuntaan.

36. Vaikutusten arviointia koskevissa suuntaviivoissa todetaan, että aktiivinen kilpailu kannustavassa liiketoimintaympäristössä on tuotannon kasvun ja kilpailukyvyn kannalta keskeinen tekijä.[21] Kilpailua koskevien vaikutusten arviointi on näin ollen olennainen osa tällaista arviointia. Suuntaviivoissa luetellaan (ei tyhjentävästi) ehdotuslajeja, joita on tarkasteltava siltä varalta, että niillä on kielteinen vaikutus kilpailuun (esimerkiksi vapautettuja verkkotoimialoja koskevat säännöt, toimenpiteet, jotka vaikuttavat markkinoille tulon esteisiin ja markkinoilta poistumiseen, kilpailusäännöistä tehtävät poikkeukset jne.).[22]

37. Kilpailupolitiikkaa koskevien vaikutusten arvioinnin yhteydessä käytettävässä kilpailun perustestissä kysytään aluksi kaksi olennaista kysymystä. Ensiksikin: mitä kilpailunrajoituksia voi suoraan tai välillisesti aiheutua ehdotuksesta (asetetaanko sillä rajoituksia markkinoille tulolle, vaikuttaako se liiketoimintatapaan jne.). Toiseksi: onko olemassa vähemmän rajoittavia keinoja kyseisen poliittisen tavoitteen saavuttamiseksi? Kilpailua koskevien vaikutusten arviointi voi johtaa vähemmän rajoittavamman sääntelyn tai markkinapohjaisten menetelmien valintaan tiettyjen poliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Näin vältetään tarpeettomat tai suhteettomat kilpailunrajoitukset. Tämä on sekä kuluttajien että kyseisen toimialan edun mukaista.

5. Vihreä kirja yhteisön kilpailuoikeuden rikkomisesta johtuvista vahingonkorvauskanteista

38. EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa määrättyjen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta voivat huolehtia sekä kilpailuviranomaiset (julkinen täytäntöönpano) että yksityiset osapuolet, jotka nostavat kanteen kansallisessa tuomioistuimessa (yksityinen täytäntöönpano). Yksi EY:n kilpailuoikeuden uudistamisen tavoitteita oli kansallisten tuomioistuinten ja kilpailuviranomaisten roolin vahvistaminen kilpailusääntöjen täytäntöönpanossa. Asetuksessa (EY) N:o 1/2003 korostetaan komission, kansallisten tuomioistuinten ja kansallisten kilpailuviranomaisten yhteisvastuuta täytäntöönpanossa ja annetaan tarvittavat välineet EY:n kilpailuoikeuden johdonmukaisen täytäntöönpanon lisäämiseksi. Julkisen täytäntöönpanon osalta komissio ja kansalliset kilpailuviranomaiset tekevät tiiviisti yhteistyötä Euroopan kilpailuviranomaisten verkostossa EY:n kilpailuoikeuden soveltamiseksi. Yksityisen täytäntöönpanon osalta asetuksella (EY) N:o 1/2003 kumottiin komission yksinoikeus soveltaa perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohtaa. Näin ollen kansallisilla tuomioistuimilla on valtuudet soveltaa 81 ja 82 artiklaa kokonaisuudessaan. Kansallisilla tuomioistuimilla on yksinomainen toimivalta myöntää vahingonkorvauksia niille, joille on aiheutunut vahinkoa kilpailulainsäädännön rikkomisesta.

39. Kilpailuoikeuden rikkomisesta johtuvat vahingonkorvauskanteet ovat aiheena 19. joulukuuta annetussa komission vihreässä kirjassa[23]. Komissio haluaa rohkaista tällaisia toimia, joita on tähän mennessä ollut erittäin vähän[24], koska niiden tarkoitus on kahtalainen. Vahingonkorvauskanteen johdosta EY:n kilpailuoikeuden rikkomisesta vahinkoa kärsineet voivat saada korvauksen ja yrityksillä puolestaan on lisäkannustin noudattaa EY:n kilpailusääntöjä. Vahingonkorvauskanteet eivät pelkästään lisää kilpailuviranomaisten rikkomisen vuoksi tekemän päätöksen vaikutuksia, vaan niiden pitäisi olla myös riippumaton täytäntöönpanokeino. EY:n kilpailusääntöjen yksityinen täytäntöönpano muodostaa keinon laajentaa perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan täytäntöönpanon ulottuvuutta. Koska yksittäiset eurooppalaiset yritykset tai kuluttajat voivat nostaa vahingonkorvauskanteen, ne osallistuvat suoraan kilpailusääntöjen täytäntöönpanoon. Tällainen omakohtainen kokemus lisää kilpailusääntöjen merkittävyyttä suoraan yritysten ja kuluttajien kannalta. Lisäämällä EY:n kilpailusääntöjen täytäntöönpanoa vahingonkorvauskanteet parantavat kyseisten sääntöjen noudattamista ja edistävät tehokasta kilpailua Euroopassa. Ne ovat sen vuoksi tärkeitä välineitä kilpailukykyisen talouden luomiseksi ja säilyttämiseksi. Kilpailukykyinen talous on olennainen osa Lissabonin strategiaa, jonka tavoitteena on vauhdittaa Euroopan unionin talouskasvua ja luoda työpaikkoja Euroopan kansalaisille.

40. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin vahvisti vuonna 2001 asiassa Courage vastaan Crehan antamassaan tuomiossa, että EY:n kilpailusääntöjen rikkomisesta vahinkoa kärsineillä on oikeus vaatia vahingonkorvauksia ja että jäsenvaltioiden on luotava menettelykehys, joka tekee mahdolliseksi tehokkaan oikeussuojakeinojen järjestelmän[25]. Vihreän kirjan päätavoitteena on osoittaa, mitkä ovat tehokkaamman vahingonkorvausjärjestelmän tiellä olevat esteet, sekä esitellä erilaisia vaihtoehtoja lisäpohdintaa varten ja mahdollisia toimia EY:n kilpailuoikeuden rikkomista koskevien vahingonkorvauskanteiden nostamisen helpottamiseksi.

41. Vihreässä kirjassa käsitellään eräitä pääkysymyksiä, kuten mahdollisuutta saada tutustua todisteisiin, edellytystä, joka koskee tuottamuksellisuuden todistamista, vahingonkorvausten laskemista, vaikutusten siirtoa, epäsuoran ostajan asemaa, ryhmäkanteen nostamista, toimista aiheutuvia kustannuksia, julkisen ja yksityisen täytäntöönpanon yhteensovittamista sekä toimivaltakysymyksiä ja sovellettavaa lakia.

42. Vihreän kirjan tarkoituksena on herättää keskustelua siitä, kuinka EY:n kilpailusääntöjen rikkomiseen liittyvien onnistuneiden vahingonkorvauskanteiden määrää voidaan lisätä. Vihreästä kirjasta saatujen kommenttien perusteella komissio arvioi, minkälaisia toimia mahdollisesti tarvitaan näiden kanteiden kehittämiseksi.

B – EY:n perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan soveltaminen

1. ENERGIA, PERUSTEOLLISUUDEN ALAT, KEMIKAALIT JA FARMASEUTTISET VALMISTEET

1.1. Energia

Kaasu- ja sähköalaa koskevat alakohtaiset tutkinnat

43. Tärkein yksittäinen vuonna 2005 toteutettu toimi, joka liittyi EU:n kilpailusääntöjen soveltamiseen energia-alalla, oli kaasu- ja sähköalaa koskevien alakohtaisten tutkintojen käynnistäminen. Komissio teki 13. kesäkuuta päätöksen[26] alakohtaisten tutkintojen aloittamisesta kaasu- ja sähköaloilla neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 17 artiklan nojalla käyttämiensä toimivaltuuksien mukaisesti. Alakohtaisten tutkintojen perustelut esitetään kilpailusta vastaavan komissaarin yhdessä energiasta vastaavan komissaarin kanssa antamassa tiedonannossa[27].

44. Alakohtaiset tutkinnat ovat osa komission toimintaa, jonka tarkoituksena on uudistaa Lissabonin strategia ja sen tavoitteet eli talouskasvun vauhdittaminen, työllisyyden parantaminen ja Euroopan unionin kehittäminen ”maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tietoon perustuvaksi taloudeksi”. Saadakseen Lissabonin strategian jälleen vauhtiin komissio on päättänyt soveltaa kilpailusääntöjä ennakoivammin toteuttamalla erityisesti alakohtaisia seulontoja Euroopan markkinoiden ja erityisesti Euroopan energiamarkkinoiden avoimuuden ja kilpailukyvyn turvaamiseksi.[28]

45. Tutkintojen painopistealue on äskettäin kilpailulle vapautettu sähkö- ja kaasuala. Markkinoiden yhdentyminen on ollut tuskastuttavan hidasta. Sillä ei myöskään ole toistaiseksi kyetty saamaan aikaan merkittävää muutosta kyseisille aloille ominaisessa korkeassa keskittymisasteessa. Hintoja nostettiin huomattavasti vuosina 2004 ja 2005, ja asiakkaat ovat tehneet yhä useammin valituksia kilpailukykyisten tarjousten puuttumisesta sähkö- ja kaasumarkkinoilla. Näiden seikkojen perusteella voidaan päätellä, että markkinoiden toiminta ei ole optimaalista. Sen vuoksi oli perusteltua aloittaa asetuksen (EY) N:o 1/2003 17 artiklan mukainen tutkinta ja ottaa käyttöön komission saatavilla olevat tutkintavälineet.

46. Sähköalaa koskevassa tutkinnassa keskitytään hinnanmuodostusmekanismeihin sähkön tukkumarkkinoilla, sähköntuotantoon ja -toimituksiin sekä sähköntoimittajien toimitus- ja tarjouksentekostrategioiden kannalta määrääviin seikkoihin. Erityishuomiota kiinnitetään sen selvittämiseen, onko sähköntuottajilla huomattavaa markkinavoimaa ja voivatko ne vaikuttaa sähkön tukkuhintoihin. Arviointiin sisällytetään todennäköisesti ekonometrisia analyyseja. Lisäksi luodaan perusteellinen katsaus markkinoilletulon ja rajatylittävien energiavirtojen esteisiin, jotka voivat aiheutua esimerkiksi joissakin jäsenvaltioissa käytössä olevista pitkäaikaisista toimitussopimuksista sekä kansalliset sähköverkot toisiinsa yhdistäviin rajayhdysjohtoihin liittyvistä oikeudellisista ja toiminnallisista järjestelyistä.

47. Kaasualaa koskevien tutkintojen aiheita ovat pitkäaikaiset tuontisopimukset, swap-sopimukset ja rajatylittävien kaasuvirtojen esteet. Myös kaasuverkon käyttäjille ja kaasun varastoijille asetetut tasapainottamisvaatimukset, tuotantoketjun loppupään pitkäaikaiset sopimukset ja niiden mahdolliset vaikutukset vaihtokustannuksiin ja markkinoilletuloon tutkitaan huolellisesti

48. Kaasu- ja sähköaloja koskevien tutkintojen aiheet eroavat toisistaan, koska kyseisillä aloilla käytävä kilpailu on eri kehitysvaiheissa ja niiden tuotantorakenteiden välillä on melko suuria eroja. Näiden kahden alan väliset kytkennät otetaan kuitenkin huomioon tutkimuksissa. Kaasu on yhä tärkeämpi primaarinen energialähde sähköntuotannossa, ja kilpailukykyisemmillä kaasumarkkinoilla voisikin olla välitön myönteinen vaikutus sähkömarkkinoihin.

49. Kilpailun pääosasto pyrkii selvittämään, ovatko perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan rikkomiset syynä sähkö- ja kaasumarkkinoiden ilmeisiin toimintaongelmiin, ja jos näin on, komissio voi aloittaa ennakoivat korjaustoimet. Kilpailun pääosasto aloittaa perustamissopimuksen 81, 82 ja 86 artiklan rikkomiseen liittyvien asioiden tutkinnan välittömästi niiden havaitsemisen jälkeen tutkinnassa kerättyjen tosiseikkojen ja kyseisten määräysten soveltamisen valvonnalle näiden pohjalta määritettävien painopistealueiden perusteella. Tutkimustuloksia on tarkoitus hyödyntää myös arvioitaessa nykyisen lainsäädäntökehyksen tehokkuutta kaasu- ja sähkömarkkinoiden vapauttamiseen nähden.

50. Valmistellessaan tutkintoja kilpailun pääosasto on kuullut toimialajärjestöjä, kuluttajaryhmiä, komission muita yksiköitä (kuten liikenne- ja energiapääosastoa), kansallisia kilpailu- ja sääntelyviranomaisia sekä näiden edustajia eurooppalaisissa organisaatioissa kartoittaakseen tutkintojen painopistealueet ja varmistaakseen niiden tehokkuuden. Kilpailun pääosaston tavoitteena on varmistaa, että koko prosessissa noudatetaan avoimuusperiaatetta. Komissio on esitellyt tutkintojen aihealueita eri foorumeilla ja erityisesti 1. joulukuuta pidetyssä energia-asioiden neuvoston kokouksessa saamiensa vastausten alustavan analysoinnin perusteella. Komissio raportoi energia-asioiden neuvoston kokouksessa myös energiamarkkinoiden vapauttamista koskevan lainsäädäntöpaketin täytäntöönpanon edistymisestä. Kilpailun pääosaston valmisteluasiakirjassaan[29] yksilöimiä suurimpia ongelmia ovat nykyiset keskittymisasteet, markkinoiden vertikaalinen sulkeminen, puutteet markkinoiden yhdentymisessä, avoimuuden puuttuminen ja hinnanmuodostusmekanismit. Vuoden 2006 alkupuolella on tarkoitus antaa alustava kertomus, josta järjestetään intensiivinen julkinen kuulemiskierros. Energia-alaa koskevien tutkintojen loppukertomus annettaneen vuoden 2006 loppupuolella.

51. Alakohtaiset tutkinnat parantavat merkittävästi komission valmiutta lisätä ennakoivasti kilpailua äskettäin vapautetuilla kaasu- ja sähköaloilla. Komissio jatkoi kuitenkin vuonna 2005 edelleen määrätietoisesti kilpailusääntöjen soveltamisen valvontaa yksittäistapauksissa tukeakseen vapauttamisprosessia.

Tuotantoketjun loppupään markkinoiden pitkäaikaiset kaasuntoimitussopimukset

52. Kaasualan avaaminen kilpailulle vuonna 2005 toi tullessaan erityisongelman, joka liittyy mahdollisuuteen, että pitkäaikaiset kaasuntoimitussopimukset yhtäältä vakiintuneiden toimittajien ja toisaalta jakeluyhtiöiden sekä teollisten ja kaupallisten käyttäjien välillä sulkevat tuotantoketjun loppupään markkinat kilpailulta.

53. Pitkäaikaiset sopimukset estävät asiakkaita vaihtamasta paremmat toimitusehdot tarjoavaan vaihtoehtoiseen toimittajaan. Tällä hetkellä voimassa olevien sopimusten voimassaolo päättyy joissakin tapauksessa vasta vuosien kuluttua, mikä aiheuttaa sen, että kyseiset asiakkaat eivät kykene hyödyntämään kaasu-alan lisääntyvää kilpailua. Kaasuntoimitusmarkkinoilla on myös tuntuvia mittakaavasäästöjä, jotka johtuvat esimerkiksi tasapainottamiseen ja joustavuuteen liittyvistä korkeista kustannuksista, jotka alenevat samassa suhteessa kuin toimitetut kaasumäärät kasvavat. Tuotantoketjun loppupään markkinoilla tehtävät pitkäaikaiset sopimukset voivat myös heikentää vaihtoehtoisten toimittajien valmiuksia hankkia niin suuri markkinaosuus, että ne kykenevät käymään tehokasta kilpailua. Pitkäaikaiset sopimukset voivat sen vuoksi sulkea markkinat kilpailulta ja aiheuttaa kilpailuongelmia silloin, kun ne eivät ole välttämätön edellytys sille, että kuluttajat saavat tasoittavia etuja.

54. Kilpailun pääosasto sekä kansalliset kilpailu- ja sääntelyviranomaiset ovat käsitelleet tuotantoketjun loppupään markkinoilla tehtäviä pitkäaikaisia sopimuksia kahteen otteeseen Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston energia-asioita käsittelevässä alaryhmässä. Saksan Bundeskartellamt julkaisi selvityksen Saksan paikallisten sähkölaitosten (”Stadtwerke”) kanssa tehtävistä pitkäaikaisista kaasuntoimitussopimuksista. Bundeskartellamt aloitti sen jälkeen neuvottelut kyseisten markkinoiden 15 suurimman kaasuntoimittajan kanssa selkeiden rajojen asettamisesta toimitussopimusten kestolle. Neuvotteluiden keskeydyttyä syyskuussa Bundeskartellamt ilmoitti aloittavansa muodollisen kieltomenettelyn.[30] Kilpailun pääosasto tutkii parhaillaan myös Belgian markkinoilla tehtyjä pitkäaikaisia kaasuntoimitussopimuksia.

Alueelliset rajoitukset

55. Kilpailun pääosasto pyrki vuonna 2005 edelleen varmistamaan, että energiamarkkinoiden vapauttamista edeltävät kaupalliset käytännöt eivät haittaa vapauttamisprosessia. Kyseinen toiminta tuotti tuloksia, sillä Gazprom suostui poistamaan alueelliset rajoitukset EU:n monien tärkeiden vakiintuneiden tukkukauppiaiden kanssa tekemistään kaasuntoimitussopimuksista. Alueelliset rajoitukset estävät kaasun maahantuojia viemästä kaasua muihin jäsenvaltioihin ja/tai vähentävät niiden halukkuutta viedä kaasua muihin jäsenvaltioihin, mikä haittaa markkinoiden yhdentymistä ja vakiintuneiden toimittajien välistä kilpailua.

56. Kilpailun pääosasto oli varmistanut vuonna 2003, että Gazprom ja italialainen öljy- ja kaasuyhtiö Eni Spa [31] luopuisivat kyseisenkaltaisista käytännöistä. Helmikuussa[32] kilpailun pääosasto sai aikaan parannuksia itävaltalaisen vakiintuneen kaasun tukkumyyjän OMV :n ja venäläisen kaasuntuottajan Gazpromin välisissä kaasuntoimitussopimuksissa. Gazprom ei enää estä OMV:tä jälleenmyymästä Gazpromilta ostamaansa kaasua Itävallan ulkopuolella ja Gazprom voi vapaasti myydä kaasua muille itävaltalaisille asiakkaille joutumatta ensin tarjoamaan kaasua OMV:lle (nk. etuosto-oikeus). OMV suostui myös osallistumaan kapasiteetin lisäykseen TAG-putkistossa, jota pitkin kuljetetaan kaasua Venäjältä Itävallan kautta Italiaan. Neuvotteluiden lopputulos vastasi asiassa Eni vuonna 2003 saavutettuja tuloksia. Komissiolle annetut sitoumukset vastaavat sisällöltään sitoumuksia, jotka TAG-putkiston toinen osakas Eni antoi komissiolle lokakuussa 2003. Tilanteen muututtua asian tutkinta päätettiin lopettaa.

57. Kesäkuussa[33] kilpailun pääosasto lopetti tutkimukset, jotka koskivat Gazpromin ja Saksan suurimman tukkukauppiaan E.on Ruhrgas AG :n välisiä kaasuntoimitussopimuksia sopimuspuolten poistettua sopimuksista alueelliset rajoitukset. E.on Ruhrgas AG kuuluu E.ON-konserniin. Gazprom ei lisäksi ole enää sidoksissa sopimuksiin aiemmin sisältyneisiin suosituimmuuslausekkeisiin. Kyseiset lausekkeet velvoittivat Gazpromin tarjoamaan Ruhrgasille kaasua samoin ehdoin kuin tämän kilpailijoille Saksan tukkumarkkinoilla.

58. Näiden kahden asian tutkinnan päätyttyä kaikkien komission vuonna 2001 tutkittavaksi ottamien asioiden, jotka koskevat Venäjän kaasulle asetettuja vientirajoituksia (Itävalta, Ranska, Saksa, Italia ja Alankomaat), tutkinta on nyt saatettu päätökseen. Tutkimukset, jotka aloitettiin myös vuonna 2001 ja jotka koskevat italialaisten ja espanjalaisten operaattoreiden harjoittamaa kaasuntuontia Algeriasta, sen sijaan jatkuvat edelleen.

Sääntelykehys

59. Sähkön ja kaasun sisämarkkinoita koskevan sääntelykehyksen kehittäminen jatkui vuonna 2005. Neuvosto ja parlamentti antoivat 28. syyskuuta asetuksen[34] maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä parantaakseen uusien tulokkaiden mahdollisuuksia käydä kauppaa rajojen yli. Vuoden 2006 alkupuolella on tarkoitus antaa direktiivi[35] sähkön toimitusvarmuuden ja infrastruktuuri-investointien turvaamisesta. Direktiivin odotetaan tarjoavan luotettavan sääntelykehyksen ja houkuttelevan uusia investointeja sähköntuotantoon ja infrastruktuuriin.

60. Komissio pyrki vuoden 2005 aikana edelleen varmistamaan toisen maakaasudirektiivin[36] ja toisen sähködirektiivin[37] täytäntöönpanon jäsenvaltioissa, sillä kyseiset direktiivit muodostavat sääntelyperustan energiamarkkinoiden vapauttamisprosessille. Täytäntöönpanossa on tapahtunut merkittävää edistymistä. Maakaasu- ja sähködirektiiveissä komissio velvoitetaan myös laatimaan vuoden 2005 loppuun mennessä kertomus maakaasun ja sähkön sisämarkkinoiden toteuttamisen edistymisestä. Komissio antoi kertomuksensa 1. joulukuuta energiaministerien neuvostolle. Komission kertomus on yhteneväinen kilpailun pääosaston alakohtaisissa tutkinnoissa esittämän analyysin kanssa. Kertomuksessa ehdotetaan maakohtaisten katsausten laatimista ennen vuoden 2006 loppua, jolloin on määrä tehdä päätös kolmannen vapauttamispaketin tarpeellisuudesta.

61. Myös yhteisöjen tuomioistuin täsmensi joitakin sääntelykehyksen tärkeitä osa-alueita antaessaan 7. kesäkuuta tuomion asiassa VEMW [38]. Vaikka asiassa on tarkemmin sanottuna kyse Alankomaiden rajayhdysjohtokapasiteetin pitkäaikaisista varauksista, sillä on merkittävä vaikutus moniin vakiintunutta rajayhdysjohtokapasiteettia koskeviin pitkäaikaisiin varauksiin, jotka pysyivät voimassa ensimmäisen sähködirektiivin[39] voimaantulon jälkeen.

62. Yhteisöjen tuomioistuin katsoi, että etuoikeutetussa pääsyssä verkkoon, joka annetaan Alankomaiden lainsäädännössä ja sääntelyssä vakiintuneille toimitussopimuksille (joiden osuus koko rajayhdysjohtokapasiteetista oli tässä tapauksessa 23 prosenttia), oli kyse vuonna 1996 annetulla sähködirektiivillä kielletystä syrjivästä käytännöstä, sillä direktiivin 7 ja 16 artiklassa säädetään kaikkien vanhojen ja uusien käyttäjien tasapuolisesta kohtelusta. Tuomioistuin päätyi tähän lähestymistapaan sillä perusteella, että muunlaiset tulkinnat voivat vaarantaa siirtymisen monopolistisista ja lokeroituneista markkinoista avoimiin markkinoihin, joilla on kilpailua. Tuomioistuin totesi myös, että Alankomaat olisi voinut pyytää direktiivin nojalla poikkeusta voimassa oleville sopimuksille, muttei tehnyt niin määräaikaan mennessä.

63. Tämän tuomion jälkeen on odotettavissa lisää vastaavia tuomioistuinkäsittelyitä kansallisissa tuomioistuimissa ja vastaavia kansallisten sääntelyviranomaisten toimia. Kilpailuoikeuden soveltamisen osalta tuomio tarjoaa kilpailun pääosastolle mahdollisuuden saattaa joitakin asioita yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi, vaikka kyseisessä tuomiossa ei varsinaisesti otettu esille kilpailuun liittyviä kysymyksiä.

64. Alakohtainen tutkinta tarjonnee kilpailun pääosastolle hyvän käsityksen pitkäaikaisiin varauksiin liittyvistä kysymyksistä ja mahdollisten jatkotutkimusten tarpeesta.

65. Vuonna 2005 aloitettiin myös kaupankäynti hiilidioksidipäästöoikeuksilla.[40] Vaikka kyseisen kaupankäynnin vaikutukset ulottuvat energia-alaa laajemmalle, sen seuraukset tulevat mahdollisesti selvimmin näkyviin sähkömarkkinoilla. Päästökauppajärjestelmä näyttää vaikuttaneen sähkön hintoihin, sillä sähköntuottajat siirtävät osan päästöoikeuksien hinnasta loppukäyttäjiltä veloittamiinsa hintoihin. Osa sähkönkuluttajista on valittanut, että hinnankorotuksia ei olisi pitänyt tapahtua, sillä suurin osa päästöoikeuksista jaettiin maksutta.

REPSOL

66. Vaikka komission toiminta vuonna 2005 painottui äskettäin vapautettuihin kaasu- ja sähkömarkkinoihin, se jatkoi kilpailusääntöjen rikkomisen tutkimista muilla energia-aloilla, kuten moottoripolttoaineiden jakelun alalla.

67. Komissio julkaisi 20. lokakuuta 2004 asetuksen (EY) N:o 1/2003 27 artiklan 4 kohdan mukaisesti tiedonannon[41] toteuttaakseen markkinatestin sitoumuksista, jotka REPSOL C.P.P. (jäljempänä ’REPSOL’) oli antanut asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Perustamissopimuksen 81 artiklan nojalla aloitettujen komission tutkimusten kohteena oli moottoripolttoainetoimituksia koskevien yksinoikeuslausekkeiden käyttö REPSOLin allekirjoittamissa jakelusopimuksissa, mikä aiheutti Espanjan moottoripolttoaineiden tukku- ja vähittäismyyntimarkkinoiden sulkemisen kilpailulta. Sopimuksista oli annettu alun perin ilmoitus komissiolle, mutta ilmoitus oli rauennut 1. toukokuuta 2004.

68. REPSOLille lähetettiin 17. kesäkuuta 2004 asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu alustava arviointi.

69. Alustavan arvioinnin perusteella voidaan todeta, että markkinoillepääsy on vaikeaa ja REPSOLin sopimukset edistävät tuntuvasti mahdollista markkinoiden sulkemista, sillä ne sitovat suuren osan markkinoista REPSOLiin ja ovat lisäksi pitkäkestoisia (erityisesti nk. vuokraus- ja käyttöoikeussopimukset, joissa REPSOLilla oli ajallisesti rajatut omistusoikeudet, ovat voimassa 25–40 vuotta).

70. REPSOL tarjoaa sitoumuksissaan joillekin jälleenmyyjille vuokraus- tai käyttöoikeussopimusta ja oikeutta sopimusten irtisanomiseen ennen niiden voimassaolon päättymistä. Tämä edellyttää korvauksen maksamista REPSOLille. REPSOL ei myöskään tee yli viisi vuotta voimassaolevia uusia sopimuksia DODO-huoltoasemien[42] kanssa. REPSOL sitoutuu myös vuoden 2006 loppuun olemaan ostamatta DODO-tyyppisiä huoltoasemia. Ehdotettujen sitoumusten noudattamista seuraa REPSOLin nimittämä uskottu mies.

71. Ehdotetut sitoumukset arvioitiin markkinatestissä, jonka tulosten perusteella REPSOL antoi tarkistetut sitoumukset. Komissio aikoo tehdä asiasta asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan 1 kohdan nojalla päätöksen, jolla tarkistetut sitoumukset muutetaan sitoviksi.

1.2. Perusteollisuus

ALROSAn ja De Beersin kauppasopimus

72. Komissio julkaisi 3. kesäkuuta asetuksen (EY) N:o 1/2003 27 artiklan 4 kohdan nojalla tiedonannon[43] toteuttaakseen markkinatestin sitoumuksista, jotka ALROSA ja De Beers olivat antaneet asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti[44]. Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan sekä ETA-sopimuksen 53 ja 54 artiklan nojalla aloitetut komission tutkimukset koskivat kauppasopimusta, jonka nämä raakatimantteja louhivat ja toimittavat yritykset olivat tehneet keskenään. Sopimuksesta oli annettu alun perin ilmoitus komissiolle, mutta ilmoitus oli rauennut 1. toukokuuta 2004.

73. Yrityksille annettiin tammi- ja heinäkuussa 2003 väitetiedoksiannot, jotka vastaavat asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua komission alustavaa arviointia.

74. Alustavan arvioinnin mukaan De Beers on määräävässä asemassa raakatimanttien maailmanmarkkinoilla. Tekemällä kauppasopimuksen tärkeimmän kilpailijansa ALROSAn kanssa De Beers hankkisi määräysvaltaansa tärkeän toimituslähteen raakatimanttien markkinoilla ja saisi käyttöönsä laajennetun timanttivalikoiman, johon sillä ei muutoin olisi pääsyä. ALROSA ei tämän seurauksena enää toimisi toimituslähteenä Venäjän ulkopuolisilla markkinoilla, ja De Beersin markkinavoima vahvistuisi entisestään. Tämä puolestaan olisi esteenä kilpailun lisäämiselle tai säilyttämiselle raakatimanttimarkkinoilla.

75. Ennakkoarvioinnissa huomautettiin lisäksi, että ilmoitetun kauppasopimuksen mukaan De Beers, joka on maailman suurin timanttien tuottaja, jakelisi noin puolet suurimman kilpailijansa tuotannosta. Kun otetaan huomioon, että kaupattavat määrät olisivat huomattavia ja että sopimuksen tekijät olivat raakatimanttimarkkinoiden kaksi suurinta yritystä, kauppasopimus heikentäisi merkittävästi näillä markkinoilla käytävää kilpailua.

76. De Beersin ja ALROSAn tarjoamien sitoumusten mukaan ne alentaisivat vähitellen keskinäisen raakatimanttimyyntinsä arvoa 700 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin vuonna 2005, 625 miljoonaan dollariin vuonna 2006, 550 miljoonaan dollariin vuonna 2007, 475 miljoonaan dollariin vuonna 2008, 400 miljoonaan dollariin vuonna 2009 ja 275 miljoonaan dollariin vuodesta 2010 eteenpäin. Hinnoittelun, lajittelun ja arvon määrityksen osalta ALROSA ja De Beers tekisivät kauppasopimusta vastaavan sopimuksen. Ehdotettujen sitoumusten noudattamista seuraavat De Beersin ja ALROSAn nimittämät uskotut miehet.

77. Ehdotetut sitoumukset arvioitiin markkinatestissä, jonka tulosten perusteella komissio harkitsee tehdä asiasta asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan 1 kohdan nojalla päätöksen, jolla tarkistetut sitoumukset muutettaisiin sitoviksi.

1.3. Kemikaalit

78. Kilpailun pääosasto analysoi vuonna 2005 kilpailusääntöjen kannalta joitakin kemikaalialaa koskevia säädösluonnoksia, esimerkiksi kasvinsuojeluaineiden markkinoillesaattamista sääntelevän kasvinsuojeludirektiivin 91/414/ETY[45] tarkistussuunnitelmaa ja komission ehdotusta asetukseksi kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoittamisesta (REACH)[46], jossa säädetään noin 30 000:n jo käytössä olevan ja mahdollisesti tulevaisuudessa käyttöön otettavan kemikaalin rekisteröinnistä.

79. Kilpailuanalyysissa, jonka tarkoituksena on kartoittaa ehdotuksiin lainsäädäntöprosessin aikana mahdollisesti tehtäviä muutoksia, keskitytään varmistamaan, että kyseiset säädökset ja erityisesti kustannukset, joita ne aiheuttavat kemikaalialalle, eivät vääristä kilpailua.

1.4. Farmaseuttiset tuotteet

Geneerisillä tuotteilla käytävä kilpailu

80. Euroopan lääketeollisuuden kilpailukyky on yksi komission toiminnalleen erityisesti Lissabonin strategiassa vahvistamista painopistealueista. On varmistettava, että innovatiivisilla tuotteilla on vahva teollis- ja tekijänoikeuksien suoja, jotta yritykset saavat katetta T&K-menoilleen ja innovatiiviselle toiminnalleen. Jos yritykset kuitenkin yrittävät pitkittää teollis- ja tekijänoikeuksien suojaa sääntöjenvastaisesti, ne jarruttavat innovaatiotoimintaa ja voivat rikkoa vakavalla tavalla EU:n kilpailusääntöjä. Geneeriset tuotteet, joita kolmannet valmistavat patenttien voimassaolon päätyttyä, toimivat yleensä lisäkannustimina innovatiivisten farmaseuttisten tuotteiden kehittämiselle.

81. Asian AstraZeneca (ks. lisälehti 2) tutkinnan yhteydessä kilpailun pääosasto on havainnut geneeristen tuotteiden taholta tulevan kilpailun poistamiseen tai jarruttamiseen tähtääviä toimintatapoja, jotka saattavat vääristää kilpailua. Näiden havaintojen vuoksi geneeristen lääkkeiden markkinoilla käytävä kilpailu on päätetty ottaa erityisseurannan kohteeksi.

Farmaseuttisilla tuotteilla käytävä rinnakkaiskauppa

82. Komissio katsoo, että farmaseuttisilla tuotteilla käytävä rinnakkaiskauppa toimii välityskeinona korkean ja matalan hintatason jäsenvaltioiden välillä ja edistää farmaseuttisten tuotteiden yhteismarkkinoiden luomista. Yhteisöjen tuomioistuimet soveltavat perustamissopimuksen 81 artiklaa tiukasti toimituskiintiöjärjestelmiin, jotka rajoittavat jäsenvaltioiden välistä kauppaa tai estävät sen kokonaan. Ne perustelevat tulkintatapaansa sillä, että kyseisissä järjestelmissä on kyse yritysten noudattamasta yksipuolisesta menettelytavasta.

83. Yksipuoliset toimituskiintiöjärjestelmät voivat kuitenkin kuulua perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamisalaan. Tällöin on kuitenkin otettava huomioon mahdolliset objektiiviset perustelut kyseisenkaltaisten järjestelmien käytölle.

Tietolehti 2: AstraZeneca: hallintomenettelyiden VÄÄRINKÄYTTÖ FARMASEUTTISTEN TUOTTEIDEN ALALLA Komissio teki 15. kesäkuuta päätöksen, jolla se määräsi 60 miljoonan euron sakon AstraZeneca AB:lle ja AstraZeneca Plc:lle (jäljempänä ’AZ’) perustamissopimuksen 82 artiklan ja ETA-sopimuksen 54 artiklan rikkomisesta. Kyseiset yritykset olivat käyttäneet väärin julkisia menettelyitä ja säädöksiä eräissä ETA-maissa sulkeakseen markkinoiden ulkopuolelle geneerisiä tuotteita valmistavat yritykset ja rinnakkaiskaupan harjoittajat, joiden tuotteet kilpailevat AZ:n mahahaavalääkkeen Losecin kanssa.[47] Sakon määrässä otettiin huomioon se, että hallintomenettelyiden väärinkäyttöön liittyi joitakin uusia näkökohtia. 1. Merkitykselliset markkinat Merkitykselliset markkinat koostuvat reseptilääkkeinä myytävistä PPI-lääkkeistä (protonipumppuinhibiittorilääkkeet), joita käytetään ruoansulatuskanavan happoperäisten sairauksien (kuten mahahaavan) hoidossa. AZ:n Losec oli markkinoiden ensimmäinen PPI-lääke. 2. AZ:n määräävä asema kyseisillä kansallisilla PPI-lääkkeiden markkinoilla Komission havainnot määräävästä asemasta kyseisissä maissa tarkastelujaksolla perustuvat muun muassa AZ:n suuriin markkinaosuuksiin ja johtavaan asemaan PPI-markkinoilla. Farmaseuttisten tuotteiden markkinoiden edelläkävijäyritys kykenee yleensä saamaan tuotteistaan korkeamman hinnan ja pitämään hintatasonsa korkeampana kuin markkinoille myöhemmin tulevat uudet yritykset. Komission päätöksessä otetaan esille myös monopsoniostajat (ts. kansalliset terveydenhoitojärjestelmät) ja hintasääntely. Päätöksessä todetaan, että monopsoniostajien neuvotteluasema on huomattavasti heikompi kuin yritysten, jotka tarjoavat aidosti innovatiivisia uusia tuotteita (kuten Losec). Monopsoniostajat eivät myöskään kykene vaikuttamaan markkinoilletuloon. 3. Sääntelyjärjestelmän väärinkäyttö AZ:n ensimmäinen väärinkäyttö koski lisäsuojatodistuksen käyttöönotosta vuonna 1992 annettua neuvoston asetusta[48]. Lisäsuojatodistus mahdollistaa farmaseuttisten tuotteiden peruspatenttisuojan voimassaolon jatkamisen. Väärinkäytössä oli ensisijaisesti kyse AZ:n joidenkin ETA-maiden patenttitoimistoissa vuoden 1993 puolivälistä alkaen omeprazolia (AZ:n Losec-tuotteen vaikuttava aine) koskevissa SPC-hakemuksissa (Summary of Product Characteristics, SPC) antamista harhaanjohtavista tiedoista. AZ sai harhaanjohtavien tietojen ansiosta monissa maissa tuotteelleen lisäsuojan. Tämä viivästytti Losecia edullisempien geneeristen tuotteiden markkinoilletuloa ja aiheutti sitä kautta lisäkustannuksia terveydenhoitojärjestelmille ja kuluttajille. Komissio katsoi, että tällaisten menettelyiden ja säädösten käyttö voi johtaa väärinkäytöksiin erityisolosuhteissa ja erityisesti sellaisissa tilanteissa, joissa menettelyitä soveltavilla viranomaisilla tai laitoksilla on vain vähän tai ei lainkaan harkintavaltaa. Muihin säännöksiin perustuvat korjaustoimenpiteet eivät sinänsä voi estää perustamissopimuksen 82 artiklan soveltamista, vaikka ne kattaisivatkin kilpailijoiden markkinoilta sulkemiseen tähtäävän toiminnan osa-alueita. Komissio toteaa päätöksessään, ettei ole mitään syytä rajoittaa kilpailuoikeuden soveltamista tilanteisiin, joissa kyseinen toiminta ei riko muita säädöksiä ja joissa ei ole saatavilla muita korjaustoimenpiteitä. 4. Lääkelupamenettelyiden väärinkäyttö Toisessa, 1990-luvun loppupuolella tapahtuneessa väärinkäytössä oli kyse pyynnöistä, jotka AZ esitti Losec-kapseleiden markkinoille saattamista koskevan luvan poistamiseksi luparekisteristä Tanskassa, Norjassa ja Ruotsissa. Näissä maissa Losec-kapselit vedettiin pois markkinoilta Losec MUPS -tablettien markkinoilletuonnin jälkeen. Valikoivan rekisteristäpoiston seurauksena viitteenä käytetty lupa tuotteen markkinoilletuontiin poistettiin, vaikka kyseinen lupa oli tuolloin edellytyksenä geneerisiä tuotteita valmistavien yritysten tai rinnakkaiskaupan harjoittajien markkinoillepääsylle ja/tai markkinoilla pysymiselle. Komissio totesi, että AZ pyrki ja osittain onnistuikin käytöksellään jatkamaan tuotteelleen myönnettyä patenttisuojaa huomattavasti sovellettavien sääntöjen mukaista määräaikaa pidemmäksi. Tälle toiselle väärinkäytölle oli ominaista myös kilpailijoiden markkinoilta sulkemiseen tähtäävä toiminta sääntelytilanteessa, jossa toimivaltaisilla viranomaisilla on tyypillisesti vain vähän tai ei lainkaan harkintavaltaa. Määräävässä asemassa olevat yritykset ovat erityisen vastuullisessa asemassa käyttäessään yksityisiä tai julkisia erityisoikeuksiaan siten, että ne eivät estä kohtuuttomasti muiden osapuolten markkinoillepääsyä. Komissio huomautti päätöksessään, että luvan saamista, peruuttamista tai rekisteristäpoistopyyntöä koskevia yksittäisiä toimia ei yleensä sinänsä katsota määräävän aseman väärinkäytöksi. |

2. TIEDOTUS-, VIESTINTÄ- JA MEDIA-ALA

2.1. Sähköinen viestintä ja postipalvelut

Matkapuhelinten verkkovierailumaksut

84. Verkkovierailumaksuista (ts. maksuista, joita veloitetaan matkapuhelinten käytöstä ulkomailla matkustuksen yhteydessä) voidaan todeta, että komissio lähetti 10. helmikuuta väitetiedoksiannot saksalaisille matkaviestinoperaattoreille T-Mobile International AG & Co. KG :lle (T-Mobile) ja Vodafone D2 GmbH :lle (Vodafone) . Väitetiedoksiannon aiheena olivat hinnat, joita T-Mobile ja Vodafone veloittivat ulkomaisilta matkaviestinoperaattoreilta kansainvälisistä verkkovierailupalveluista tukkumarkkinoilla (nk. inter operator tariffs – IOT). T-Mobilen tapauksessa komission tutkinnan alustavat päätelmät olivat, että T-Mobile käytti väärin määräävää asemaansa tarjotessaan omassa verkossaan kansainvälisiä verkkovierailupalveluita tukkumarkkinoilla Saksassa vuodesta 1997 ainakin vuoden 2003 loppuun veloittamalla epätasapuolisia ja kohtuuttomia hintoja. Komissio teki samat alustavat päätelmät tariffeista, joita Vodafone veloitti vuodesta 2000 ainakin vuoden 2003 loppuun.

Laajakaistapalvelut

85. Laajakaistapalveluiden alalla komissio hyväksyi vuonna 2004 Deutsche Telekom AG :n (DT) sitoumukset, jotka koskivat tilaajayhteyden rinnakkaiskäyttöä ( line sharing ) koskevan hintapainostuksen lopettamista Saksassa. Kyseinen toiminta oli alustavasti katsottu määräävän aseman väärinkäytöksi.[49] Asiassa saavutettu sovitteluratkaisu perustui Deutsche Telekom -päätöksellä[50] vahvistettuun hintapainostusmenetelmään. Kuultuaan Saksan kansallista sääntelyviranomaista Bundesnetzagentur ia (BNetzA) komissio hyväksyi sovitteluratkaisun, jonka seurauksena rinnakkaiskäyttömaksuja alennettiin huomattavasti. Tästä seurasi, että useat yritykset alkoivat rakentaa verkkoja tarjotakseen laajakaistapalveluita rinnakkaiskäytön perusteella. BNetzA:lle 24. toukokuuta jättämässään hakemuksessa DT ilmoitti kuitenkin aikovansa jälleen korottaa rinnakkaiskäyttömaksuja. Vahvistettuaan, että tämä olisi johtanut jälleen sovitteluratkaisua edeltäneeseen hintapainostukseen, komission yksiköt puuttuivat asiaan ja vaativat DT:tä noudattamaan sitoumuksiaan. Estääkseen komissiota aloittamasta muodollista menettelyä DT jätti BNetzA:lle uuden hakemuksen, jossa se sovelsi samoja tariffeja kuin vuonna 2004. BNetzA, jonka kanssa komission yksiköt tekivät tiivistä yhteistyötä tässä asiassa, hyväksyi lopulta tukkukaupan tariffit, jotka olivat DT:n soveltamia alhaisemmat ja alittivat myös DT:n sitoumusten noudattamisen edellyttämät tariffit.[51] Komissio odottaa, että paremmat edellytykset rinnakkaiskäyttöön perustuvien laajakaistapalveluiden tarjoamiselle edistävät kilpailua ja kasvattavat laajakaistan levinneisyyttä Saksassa, mikä lisää viime kädessä kuluttajien valinnanvaraa ja alentaa kuluttajahintoja.

3G-alaa koskeva tutkimus

86. Komissio lopetti syyskuussa alakohtaisen tutkinnan, jonka aiheena oli kilpailutilanne audiovisuaalisen sisällön välittämiseen soveltuvien uusien matkaviestintäjärjestelmien markkinoilla (3G). Alakohtaisen tutkinnan tuloksia oli esitelty yleisölle 27. toukokuuta. Markkinaosapuolet olivat saaneet tilaisuuden esittää huomautuksia tutkimustuloksista.

87. Komission ja EFTAn valvontaviranomaisen yhteiseen aloitteeseen perustuva alakohtainen tutkinta toteutettiin vuonna 2004 ja vuoden 2005 alkupuoliskolla. Tutkinta aloitettiin, koska komissio halusi varmistaa, että kilpailunvastaiset toimintatavat eivät vaikuta uusien matkaviestinpalveluiden käyttöönoton kannalta tärkeään urheilusisällön välitykseen. Tutkintaan sisältyi kattava katsaus urheilutapahtumien mobiilioikeuksien hankintaan, jälleenmyyntiin ja käyttöön osallistuvien toimijoiden käyttäytymiseen.

88. Vuonna 2004 lähetettyyn kyselylomakkeeseen saatiin vastaus noin 230 organisaatiolta. Tarkastellessaan kyseisiä tietoja kilpailun pääosasto analysoi 50 tapausta, joissa oli ilmennyt kilpailuongelmia 3G-oikeuksien myynnin aikaan.

89. Alakohtaisen tutkinnan tulokset antoivat komissiolle selkeän käsityksen markkinakehityksen nykytilanteesta ja matkaviestinjärjestelmissä välitettävän urheilusisällön koko arvoketjussa käytettävistä markkinointi- ja hyödyntämismalleista. Alakohtaisen tutkinnan ja sen jatkotoimien tuloksia kuvaillaan alakohtaisen tutkinnan päätelmistä laaditussa yhteenvetokertomuksessa[52].

90. Kertomuksessa kiinnitetään erityishuomiota eräisiin alakohtaisessa tutkinnassa havaittuihin mahdollisesti kilpailunvastaisiin liiketoimintatapoihin, jotka voivat rajoittaa urheilusisältöä välittävien innovatiivisten matkaviestinpalveluiden asettamista kuluttajien saataville. Kertomuksessa keskitytään tarkastelemaan neljää keskeistä tutkinnassa havaittua kilpailuongelmaa:

91. Niputtaminen: tilanteet, joissa vaikutusvaltaiset mediaoperaattorit ovat ostaneet kaikki audiovisuaaliset oikeudet suosituimpiin urheilutapahtumiin yhtenä kokonaisuutena turvatakseen itselleen yksinoikeudet suhteessa muihin järjestelmiin aikomatta käyttää tai myöntää alilisenssejä 3G-oikeuksiin.

92. Myyntikiellot: tilanteet, joissa matkaviestinoikeuksiin liitetään kohtuuttoman rajoittavia ehtoja (vakavat ajalliset myyntikiellot tai tarpeettomat nauhoitusten pituutta koskevat rajoitukset), jotka rajoittavat käytännössä 3G-sisällön saatavuutta.

93. Yhteismyynti: tilanteet, joissa 3G-oikeudet jäävät käyttämättä, koska yhteismyyntiorganisaatiot eivät onnistu myymään yksittäisten urheiluseurojen 3G-oikeuksia.

94. Yksinoikeudet: 3G-oikeuksien jakaminen yksinoikeudella, mikä johtaa siihen, että voimakkaat operaattorit saavat monopoliaseman suhteessa keskeiseen ohjelmasisältöön.

95. Kertomuksen mukaan markkinatoimijoiden olisi tarkistettava liiketoimintatapojaan ja puututtava ajoissa niistä mahdollisesti aiheutuviin kilpailunvastaisiin vaikutuksiin. Kertomuksessa ilmoitetaan myös, että kilpailun pääosasto ja kansalliset kilpailuviranomaiset tutkivat yhteistyössä alakohtaisen tutkinnan aikana havaitut kansalliset tapaukset, joilla on mahdollisesti haitallinen vaikutus kilpailuun.

Puitedirektiivin (2002/12/EY) 7 artiklan mukainen kuulemismenettely

96. Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevan EU:n sääntelyjärjestelmän[53] mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten velvollisuutena on määritellä kansallisia olosuhteita vastaavat merkitykselliset markkinat kilpailulainsäädännön periaatteiden mukaisesti.

97. Markkina-analyysin jälkeen kansallisten sääntelyviranomaisten on ilmoitettava komissiolle suunnittelemansa merkityksellisten markkinoiden määrittelyä koskevat sääntelytoimenpiteet, mahdollisesti havaitsemansa huomattavan markkinavoiman sekä mahdolliset sääntelyyn perustuvat ratkaisuehdotukset. Komissio voi joko antaa huomautuksia, jotka kansallisten sääntelyviranomaisten on otettava kattavasti huomioon, tai pyytää kansallisia sääntelyviranomaisia perumaan ehdotetun toimenpiteen, jos markkinamääritelmä ja/tai huomattavan markkinavoiman määritys on ristiriidassa yhteisön oikeuden kanssa. Vuonna 2005 komissio vastaanotti 201 ilmoitusta kansallisilta sääntelyviranomaisilta (ilmoitusten määrä kasvoi selvästi verrattuna vuoteen 2004, jolloin ilmoituksia annettiin 89).

98. Komissio teki vuonna 2005 yhden päätöksen, jossa pyydettiin ilmoitettujen toimenpiteiden peruuttamista.[54] Kyseisessä asiassa oli kyse kiinteään verkkoon laskevasta puhelinliikenteestä Saksan tukkumarkkinoilla. Kansallinen sääntelyviranomainen oli ehdottanut Deutsche Telekomin nimittämistä operaattoriksi, jolla on huomattava markkinavoima omassa verkossaan tarjottavien puhelupalveluiden tukkumarkkinoilla. Kansallinen sääntelyviranomainen päätteli, että Saksan vaihtoehtoisen kiinteän verkon 53 operaattorilla ei Deutsche Telekomin tasapainottavan ostovoiman vuoksi ollut huomattavaa markkinavoimaa, vaikka niillä oli monopoliasema omaan verkkoonsa laskevan puhelinliikenteen tukkumarkkinoilla. Komissio katsoi kuitenkin, että kansallinen sääntelyviranomainen ei ollut toimittanut riittäviä todisteita tasapainottavaa ostovoimaa koskevan väitteensä tueksi.

99. Komissio arvioi lisäksi kolme ilmoitusta, joissa kansallinen sääntelyviranomainen oli katsonut kahden tai useamman operaattorin olevan yhteisessä määräävässä asemassa merkityksellisillä markkinoilla. Näistä asioista kahdessa kansallinen kilpailuviranomainen peruutti ilmoituksen ennen kuin komissio teki asiasta päätöksen komission yksiköiden alustavasti esille ottamien kilpailuongelmien perusteella.[55] Kolmannessa asiassa, joka koski matkaviestintäverkkoon pääsyn tukkumarkkinoita ja puheluiden välittämistä lähdeverkossa Irlannissa, komissio ei vastustanut kansallisen sääntelyviranomaisen päätelmää yhteisen määräävän aseman käytöstä.

100. Komissio hyväksyi myös Ranskan kansallisen sääntelyviranomaisen ehdotuksen Internet-yhteyskäytännön avulla tapahtuvan puheensiirron ( voice over the internet protocol, VoIP ) sisällyttämisestä kiinteän verkon puheluiden merkityksellisille markkinoille. Kyseisiä puheensiirtopalveluita käyttävät asiakkaat voivat soittaa ja vastaanottaa puheluita perinteisten puhelinpalveluiden tavoin.[56] Ranskan kansallinen sääntelyviranomainen erotti toisistaan varsinaiset Internet-pohjaiset puheensiirtopalvelut, jotka muistuttavat pikaviestipalveluita ( Instant Messaging ) ja muita Internet-pohjaisia vertaisviestintäpalveluita kuten Skypea, ja vaihtoehtoisten laajakaistaoperaattoreiden tarjoamat puheensiirtopalvelut. Vaihtoehtoiset laajakaistaoperaattorit ovat investoineet tilaajayhteyksien eriyttämiseen ja muihin laajakaistayhteystuotteisiin ja kykenevät sen vuoksi tarjoamaan asiakkailleen puheensiirtopalveluita, jotka ovat laadukkaampia kuin perinteiset puhelinpalvelut ja tarjoavat silti samat toiminnot.

Perustamissopimuksen 226 artiklan mukaiset rikkomisesta johtuvat menettelyt, jotka koskevat kilpailudirektiiviä (2002/77/EY)

101. Komissio käyttää EU:n kilpailusääntöjen ja puitedirektiivin 7 artiklassa säädetyn kuulemismenettelyn lisäksi sekä yhdessä näiden kanssa perustamissopimuksen 226 artiklan mukaisia rikkomisesta johtuvia menettelyitä varmistaakseen, että jäsenvaltiot i) saattavat EY:n direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöään ja ii) saattavat ne asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään. Kilpailun pääosaston tehtävänä on seurata, kuinka jäsenvaltiot noudattavat nk. kilpailudirektiiviä[57], joka on yksi sähköistä viestintää koskevaan EU:n sääntelykehykseen sisältyvistä direktiiveistä. Kilpailudirektiivin päätarkoituksena on varmistaa, että jäsenvaltiot eivät myönnä eivätkä pidä voimassa perustamissopimuksen 86 artiklan vastaisia yksin- tai erityisoikeuksia sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen markkinoilla, sekä varmistaa samalla, että kaikkialla EU:ssa toimitaan kilpailuun perustuvissa markkinaolosuhteissa.

102. Komissio jatkoi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevaa menettelyä niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät olleet toteuttaneet määräaikaan mennessä kilpailudirektiivin vaatimusten noudattamiseksi tarvittavia toimenpiteitä kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Komissio lopetti vuoden 2005 aikana Belgiaa, Viroa ja Tšekkiä koskevat menettelyt niiden ilmoitettua komissiolle kansallisten toimenpiteiden toteuttamisesta. Toisaalta yhteisöjen tuomioistuin totesi 14. huhtikuuta antamassaan tuomiossa, että Kreikka ei ollut vielä toteuttanut kilpailudirektiivin noudattamisen edellyttämiä toimenpiteitä.[58] Vastaavasti yhteisöjen tuomioistuin totesi 16. kesäkuuta antamassaan tuomiossa, että Luxemburg oli jättänyt toteuttamatta kilpailudirektiivin noudattamisen edellyttämät toimenpiteet.[59] Luxemburg ilmoitti kuitenkin 23. kesäkuuta komissiolle toimenpiteet, joilla maan kansallinen lainsäädäntö saatettiin kilpailudirektiivin mukaiseksi.

103. Komission tietoon tuli vuonna 2004, että Ruotsissa oli edelleen voimassa asetuksia, joilla tv-lähetystoiminnan harjoittajat velvoitettiin hankkimaan maanpäälliset lähetys- ja siirtopalvelut yksinomaan valtion omistamalta Teracom AB -yhtiöltä. Komissio aloitti sen vuoksi jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn Ruotsia vastaan.[60] Ruotsin hallituksen vastauksessa komission viralliseen ilmoitukseen, joka koski analogisia lähetyspalveluita, ei annettu selkeää sitoumusta rikkomisen saattamisesta päätökseen kohtuullisen ajan kuluessa. Komissio antoi sen vuoksi 16. maaliskuuta Ruotsia koskevan perustellun lausunnon perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla. Komissio päätteli, että vaatimus, jonka mukaan lähetystoiminnan harjoittajien on hankittava analogiset lähetyspalvelut yksinomaan Teracomilta, rikkoo kilpailudirektiiviä. Vuonna 2005 tehdyissä lisätutkimuksissa havaittiin, että Ruotsissa voimassa olevalla digitaalilähetyspalveluita koskevalla asetuksella oli samankaltaisia vaikutuksia. Lähetystoiminnan harjoittajat, jotka haluavat välittää ohjelmiaan Ruotsissa maanpäällisessä digitaaliverkossa, joutuvat tekemään yhteistyötä Teracomin kanssa eräillä digitaalilähetysketjun keskeisillä osa-alueilla (kuten kanavointi). Komissio totesi, että Teracomille oli todellakin myönnetty erityis- tai yksinoikeus myös digitaalilähetyspalveluiden tarjoamiseen, mikä rikkoo kilpailudirektiiviä. Komissio lähetti sen vuoksi Ruotsin hallitukselle 12. lokakuuta täydentävän virallisen ilmoituksen.

104. Komissio lähetti samana päivänä Unkarille virallisen ilmoituksen, jossa Unkarin viestintälain todettiin olevan ristiriidassa kilpailudirektiivin kanssa. Unkarin viestintälakiin sisältyy rajoitus, jonka mukaan kaapelitelevisio-operaattorit voivat tarjota lähetyspalveluita vain alueella, jolla asuu enintään kolmannes maan väestöstä. Lisäksi viestintälaissa rajoitetaan oikeutta perustaa tai tarjota sähköisiä viestintäverkkoja tai -palveluita sekä estetään kaapelitelevisiomarkkinoiden vakiinnuttamista. Rajoituksen kumoaminen lisäisi kilpailua yhtäältä kaapelioperaattoreiden ja toisaalta kaapelioperaattoreiden ja muita infrastruktuurimuotoja käyttävien operaattoreiden välillä.

Postipalvelut

105. EU:n kilpailupolitiikkaa sovelletaan postialalla vielä kesken olevan postimarkkinoiden vapauttamisen tarjoamista lähtökohdista. Postidirektiivin[61] säännösten mukaisesti jäsenvaltiot voivat varata joitakin postipalveluita yleispalvelun tarjoajille, joiden markkinaosuus on edelleen erittäin suuri, kunhan samalla varmistetaan tasapainoisin rahoitusedellytyksin tapahtuva yleispalvelun tarjonta. Postidirektiivissä säädetään, että komission on esitettävä vuoden 2006 loppuun mennessä ehdotuksia EU:n postimarkkinoiden vapauttamisesta, jos mahdollista, kokonaisuudessaan vuoteen 2009 mennessä. Jotkin jäsenvaltiot ovat lakkauttaneet postimonopolinsa tai ilmoittaneet suunnittelevansa monopolien lakkauttamista ennen kyseistä määräaikaa.

106. Komissio tutki tämän vuoksi vuonna 2005 useiden jäsenvaltioiden postipalveluja koskevat lakiluonnokset. Komissio katsoi, että Tšekin postilakiluonnos sisälsi säännöksiä, joilla vakiintuneen operaattorin monopolia olisi laajennettu postidirektiivin vastaisesti ja jotka olisivat sen vuoksi palauttaneet monopolitilanteen Tšekin äskettäin kilpailulle avatuille postimarkkinoille. Komission näkemyksen mukaan yksinoikeudet, jotka eivät ylitä postidirektiivissä määriteltyä varattua palvelua, voivat ensi näkemältä olla perusteltuja 86 artiklan 2 kohdan mukaan.[62] Komission ja Tšekin hallituksen epävirallisen yhteydenpidon jälkeen kyseistä lakia muutettiin siten, että monopolia ei laajennettu ja kilpailun kehittämistä kyseisillä markkinoilla voitiin jatkaa.

107. Kilpailun pääosasto tutkii lisäksi tällä hetkellä tiettyjä käytäntöjä, jotka voivat haitata kilpailua yhteisön ulkomaanpostin markkinoilla, jotka on periaatteessa vapautettu kilpailulle EU:n kilpailusääntöjen nojalla. Sääntöjenvastaisiksi väitetyt käytännöt liittyvät useimmissa tapauksissa toimenpiteisiin, joilla määräävä asema siirretään monopolipalveluiden markkinoilta lähimarkkinoille, jotka on jo avattu kilpailulle. Kyseisenkaltaiset käytännöt yleistyvät todennäköisesti entisestään sitä mukaa, kun vapauttamisprosessi etenee. Komission ja kansallisten kilpailuviranomaisten on sen vuoksi pysyttävä valppaina varmistaakseen, että kilpailunvastainen käyttäytyminen ei mitätöi neuvoston ja parlamentin päätöksen mukaisesta asteittaisesta vapauttamisprosessista saatavaa hyötyä.

2.2. Tiedotusvälineet

Saksan Bundesliiga

108. Komissio teki 19. tammikuuta Saksan Bundesliigaa [63] koskevan päätöksen, joka oli ensimmäinen asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan nojalla tehty sitoumuksia koskeva päätös. Päätöksen myötäSaksan jalkapalloliigan antamat sitoumukset, jotka koskivat jalkapallo-otteluiden lähetysoikeuksien yhteistä ja yksinoikeudellista myyntiä, tulivat oikeudellisesti sitoviksi ja menettely voitiin sen vuoksi lopettaa.

109. Komissio vahvisti Bundesliigaa koskevalla päätöksellään politiikan, jota se soveltaa viestintäalalla urheilutapahtumien arvokkaiden audiovisuaalisten lähetysoikeuksien myyntiä ja hankintaa koskeviin kilpailunrajoituksiin. Koska viestintäalalle on tyypillistä rakenne, jossa vähäinen määrä operaattoreita käy kauppaa pienellä määrällä urheilutapahtumien arvokkaita yksinoikeudellisia audiovisuaalisia lähetysoikeuksia, alalla syntyy helposti kilpailuongelmia. Tarjontapuolella toimii usein vain muutamia keskeisten urheilutapahtumien lähetysoikeuksien tarjoajia. Yhteismyynti eli järjestely, jossa seurojen oikeudet yhdistetään ja yksi osapuoli huolehtii niiden myynnistä, lisää entisestään tarjontapuolen keskittyneisyyttä.[64] Myös ostajapuolen keskittymisaste on korkea, mikä voi aiheuttaa ongelmia, koska se voi vaikuttaa markkinoiden muiden operaattoreiden oikeuksiin saada käyttöönsä ohjelmasisältöä[65].

110. Komissio laati 18. kesäkuuta 2004 asiasta asetuksen (EY) N:o 1/2003 9 artiklan 1 kohdan mukaisen alustavan arvioinnin, joka toimitettiin liigayhdistykselle ja Saksan jalkapalloliitolle. Alustavan arvioinnin mukaan Liga-Fußballverband in harjoittamaan lähetysoikeuksien yhteismyyntiin ja yksinoikeudelliseen myyntiin liittyi monia kilpailuongelmia. Bundesliigan seuroja estettiin mahdollisesti käymästä itsenäisesti kauppaa lähetystoiminnan harjoittajien ja/tai urheilutapahtumien lähetysoikeuksien välittäjien kanssa ja erityisesti tekemästä itsenäisiä kaupallisia päätöksiä lähetysoikeuspakettien hinnoista ja sisällöstä. Tämä esti seurojen välisen kilpailun lähetysoikeuksien myynnin osalta. Koska jalkapallo-otteluihin liittyvällä ohjelmasisällöllä on lisäksi tärkeä merkitys lähetystoiminnan harjoittajille ja uusmediaoperaattoreille, jotka kilpailevat mainostuloista ja tilauksista, Liga-Fußballverband in harjoittama yhteismyynti olisi voinut vaikuttaa haitallisesti tuotantoketjun loppupään televisio- ja uusmediamarkkinoihin rajoittamalla tuotosta ja estämällä pääsyn markkinoille.

111. Poistaakseen kilpailuongelmat Liga-Fußballverband tarjosi sitoumuksia, jotka muuttivat merkittävästi sen yhteismyyntijärjestelyä.[66] Ehdotettuja sitoumuksia koskeva markkinatesti esiteltiin neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 27 artiklan 4 kohdan mukaisessa tiedonannossa.[67] Tuotantoketjun loppupään markkinoiden sulkemisen estämiseksi lähetysoikeudet annettaisiin vastedes syrjimättömästi ja avoimesti tarjouskilpailumenettelyssä. Vaikka urheilulähetysoikeuksien arvon suojaaminen edellyttää tietynasteista yksinoikeudellisuutta, markkinoiden pitkäaikaisen sulkemisen riskiin on puututtu sitoumuksella, jonka mukaan yksinoikeudellisten vertikaalisten lisenssisopimusten kesto rajataan enintään kolmeen kauteen. Komission alustavan arvioinnin mukaan sopimusten pitempi kesto voisi luoda tilanteen, jossa menestyksekäs ostaja kykenisi hankkimaan määräävän aseman markkinoilla ja rajoittaisi siten tehokasta ennakkokilpailua tulevilla tarjouskilpailukierroksilla.

112. Jotta mahdollisesti kiinnostuneet ostajat voisivat tehdä tarjouksia audiovisuaalisista oikeuksista, Liga-Fußballverband sitoutui lisäksi rajoittamaan yksinoikeudellisuuden soveltamisalaa eriyttämällä audiovisuaaliset oikeudet erillisiksi paketeiksi, jotka suunniteltaisiin siten, että operaattorit voivat käyttää kutakin pakettia erikseen. Useamman mielekkään paketin myynti tarjoaisi heikommille operaattoreille, joilla on käytettävissään vähemmän varoja, tilaisuuden tehdä tarjouksia tarpeitaan vastaavista oikeuksista. Jotkin paketit varattaisiin erityismarkkinoille/-järjestelmille: koska siinä, minkä arvoisina eri jakelujärjestelmät pitävät lähetysoikeuksia, on erittäin suuria eroja, tietyissä kehittymässä olevissa markkinajärjestelmissä toimivilla markkinatoimijoilla ei välttämättä ole mahdollisuutta hankkia urheilulähetysoikeuksia; kun paketit varataan tietyille jakelujärjestelmille, myös maksuttomien ja maksutelevisiolähetysten operaattorit, matkapuhelinoperaattorit ja Internet-palveluiden tarjoajat kykenisivät hankkimaan lähetysoikeuksia.

113. Yksinoikeuksien yhteismyynnistä aiheutuvien tuotantorajoitusten minimoimiseksi seuroilla olisi oikeus myydä tietyt oikeudet erikseen. Tämän palautuslausekkeen tarkoituksena on turvata oikeuksien maksimaalinen käyttö ja välttää joidenkin oikeuksien jääminen käyttämättä. Kyse on oikeuksista, joita Liga-Fußballverband ei saa myydyiksi tai joita ostajat eivät käytä kokonaan. Käyttämättömät oikeudet palautettaisiin seuroille käytettäviksi erikseen ilman yksinoikeutta.

114. Komissio hyväksyi siirtymäkauden[68] soveltamisen sitoumusten voimaantuloon sen varmistamiseksi, että Saksan jalkapalloliigan käyttämät järjestelyt yhdenmukaistetaan kilpailusääntöjen kanssa vaarantamatta liigan toimintaa.

115. Päätöksessä todetaan, että se koskee ainoastaan yksinoikeudellista yhteismyyntikäytäntöä, jota Liga-Fußballverband soveltaa Saksan miesten ammattilaisjalkapalloliigan ensimmäiseen ja toiseen divisioonaan eikä kata kilpailukysymyksiä, jotka liittyvät yksittäisiin lisenssisopimuksiin. Tämän vuoksi päätöksessä korostetaan, että komission jatkotutkimukset ovat mahdollisia erityisesti siinä tapauksessa, että yksi ostaja hankkii useampia lähetysoikeuspaketteja.

116. Liga-Fußballverband in tarjoamat sitoumukset parantavat huomattavasti televisio- ja radio-ohjelmasisällön saatavuutta erityisesti kehittymässä olevilla uusmediamarkkinoilla toimivien operaattoreiden osalta. Sitoumukset noudattavat sen vuoksi komission politiikkaa, jonka tarkoituksena on varmistaa ohjelmasisällön maksimaalinen saatavuus innovaatioiden lisäämiseksi ja viestintämarkkinoiden keskittymispyrkimysten tukahduttamiseksi katsojien etujen mukaisesti.

Football Association Premier League[69]

117. Komissio ilmoitti marraskuussa saaneensa Football Association Premier League lta (FAPL) sitoumuksia, jotka koskevat Yhdistyneen kuningaskunnan valioliigan jalkapallo-otteluiden lähetysoikeuksien yhteismarkkinointia. Sitoumukset ovat jatkoa vuonna 2002 annetulle väitetiedoksiannolle ja huhtikuussa 2004 annettuja ensimmäisiä sitoumuksia koskeneelle julkiselle kuulemiskierrokselle. Nyt annettuja sitoumuksia on tarkoitus soveltaa lähetysoikeuksien myyntiin ottelukaudesta 2007 lähtien. Sitoumusten pääkohdat ovat pienempien ja tasapainoisemmin koottujen tv-lähetysoikeuspakettien luominen sekä varmuus siitä, että yksi ostaja ei voi ostaa kaikkia paketteja, sekä siitä että oikeuksien myynti toteutetaan tasapuolisesti. FAPL on tämän vuoksi sitoutunut myöntämään paketit kustakin paketista korkeimman yksittäistarjouksen tehneelle tarjoajalle ja varmistamaan, että valvonnasta vastaava toimitsijamies tarkkailee myyntiprosessia. Sitoumuksiin sisältyy monia muita osioita, joilla poistetaan eri lähetysoikeuksiin liittyvät tuotantorajoitukset. Nyt annettujen sitoumusten perusteella näyttää silt