Sopimuksen IV artiklassa määrätään, että liitteessä II on lueteltava ne muuttavat lajit, joiden suojelutilanne on epäsuotuisa ja joiden suojelu ja joista huolehtiminen edellyttävät kansainvälisiä sopimuksia, sekä ne lajit, joiden suojelutilannetta kansainvälisellä sopimuksella aikaansaatava kansainvälinen yhteistyö edistäisi merkittävästi. Jos tilanne vaatii, muuttava laji voidaan mainita sekä liitteessä I että liitteessä II.

Suunnitellusta säädöksestä tulee sopimuspuolia sitova sopimuksen III artiklan mukaisesti; siinä määrätään, että liitteessä I on oltava luettelo uhanalaisista muuttavista lajeista ja että sopimuspuolten, jotka ovat kyseisen lajin levinneisyysalueella olevia valtioita, on pyrittävä toteuttamaan erilaisia suojelutoimenpiteitä ja kiellettävä tällaisiin lajeihin kuuluvien eläinten pyynti.

Muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemisesta tehdyn yleissopimuksen, jäljempänä ’sopimus’, tavoitteena on maalla tai meressä elävien muuttavien luonnonvaraisten lajien sekä muuttavien luonnonvaraisten lintujen suojelu. Kyseessä on hallitustenvälinen yleissopimus, joka on tehty YK:n ympäristöohjelman puitteissa. Se koskee luonnonvaraisten eläinten, kasvien ja elinympäristöjen maailmanlaajuista suojelua. Sopimus tuli voimaan 1. marraskuuta 1983. Sopimuksen sopimuspuolia on tällä hetkellä 124. Euroopan unioni on ollut sopimuksen sopimuspuoli 1. marraskuuta 1983 alkaen. Kaikki jäsenvaltiot ovat sopimuksen sopimuspuolia.

Unionin olisi tuettava kaikkia ehdotuksia, koska ne ovat tieteellisesti perusteltuja ja vastaavat unionin sitoumusta tehdä kansainvälistä yhteistyötä luonnon monimuotoisuuden suojelemiseksi. Tähän tulisi sisältyä sen tarkasteleminen, miten voidaan parhaiten hyödyntää käytettävissä olevaa tieteellistä tietoa siten, että sekä biologiset ominaisuudet että kalakantojen biologiset viitearvot voidaan ottaa huomioon.

Tämän vuoksi on tarpeen, että neuvosto tekee päätöksen unionin puolesta omaksuttavasta kannasta muutoksia koskeviin ehdotuksiin sopimuspuolten kokouksen kahdettatoista istuntoa varten.

Muutoksia koskevat ehdotukset eivät edellytä unionin voimassa olevan lainsäädännön muuttamista.

4. Oikeusperusta

4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

4.1.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan mukaan ”neuvosto tekee komission (...) ehdotuksesta päätöksen (...) sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

Ilmaisu ”säädös, jolla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti unionin lainsäätäjän antaman säännöstön sisältöön”.

4.1.2.Soveltaminen kyseessä olevaan tapaukseen

Sopimuspuolten kokous on elin, joka on perustettu sopimuksella, joka on muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskeva yleissopimus. Yleissopimuksen sopimuspuolten kokouksen kahdestoista istunto järjestetään Manilassa, Filippiineillä 23.–28. lokakuuta 2017. Unioni on ehdottanut tätä istuntoa varten, että yleissopimuksen liitettä II muutetaan lisäämällä siihen lintulajit Lanius excubitor excubitor ja Lanius minor.

Säädös, joka sopimuspuolten kokouksen olisi annettava, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunnitellusta säädöksestä tulee sitova kansainvälisen oikeuden nojalla muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen III artiklan mukaisesti. Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä tai muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

Ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on näin ollen SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

4.2.Aineellinen oikeusperusta

4.2.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla päätöksen aineellinen oikeusperusta riippuu lähinnä sen suunnitellun säädöksen tarkoituksesta ja sisällöstä, jota koskeva kanta esitetään unionin puolesta. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi eri tarkoitusta tai siinä on kahdenlaisia tekijöitä, ja jos toinen näistä tarkoituksista tai näistä tekijöistä on määriteltävissä toimen pääasialliseksi tarkoitukseksi tai tekijäksi, kun taas toinen on ainoastaan liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla tehtävässä päätöksessä on käytettävä yhtä aineellista oikeusperustaa, eli sitä, jota toimen pääasiallinen tai määräävä tarkoitus tai tekijä edellyttää.

4.2.2.Soveltaminen kyseessä olevaan tapaukseen

Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tarkoitus ja sisältö liittyvät ympäristöön.

Ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on näin ollen 192 artiklan 1 kohta.

4.3.Päätelmät