Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2014 /* COM/2013/0598 final - 2013/0286 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA · Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 mukaisesti olisi toteutettava toimenpiteitä, jotta varmistettaisiin elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntäminen talouden, ympäristön ja sosiaalisten tekijöiden kannalta kestävin edellytyksin. Tärkeä väline näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on kalastusmahdollisuuksien vuosittainen vahvistaminen suurimpien sallittujen saaliiden (TACit), kiintiöiden ja pyyntiponnistusrajoitusten muodossa. Tämän ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa Itämeren kaupallisesti tärkeimpien kalakantojen kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille vuodeksi 2014. Vuosittain tehtävien TACeja ja kiintiöitä koskevien päätösten yksinkertaistamiseksi ja selventämiseksi on Itämeren kalastusmahdollisuudet vahvistettu vuodesta 2006 alkaen erillisellä asetuksella. · Yleinen tausta Komission tiedonannossa vuoden 2014 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta (COM(2013) 319 final) esitetään ehdotuksen taustat. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) antoi vuoden 2014 kalakantoja Itämerellä koskevan tieteellisen lausuntonsa toukokuussa 2013 ja tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF) kesäkuussa 2013. Ehdotuksessa on kaksi osaa, jotka ovat tärkeitä Itämeren kalastuksenhoidossa vuonna 2014 kalastusmahdollisuuksien kautta: TACien ja kiintiöiden vahvistamista koskeva osa sekä pyyntiponnistusrajoituksia koskeva osa, jossa rajoitetaan kalastusalusten toimintaa (merelläolopäiviä). · Voimassa olevat aiemmat säännökset Kalastusmahdollisuuksista ja niiden jakamisesta jäsenvaltioille annetaan vuosittain asetus. Uusin väline on eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2013 20 päivänä marraskuuta 2012 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 1088/2012. Kalavarojen säilyttämisestä teknisten toimenpiteiden avulla Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla, asetuksen (EY) N:o 1434/98 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 88/98 kumoamisesta 21 päivänä joulukuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2187/2005 on niin ikään merkityksellinen Itämeren kalastuksenhoidon kannalta. Itämeren turskakantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta, asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta ja asetuksen (EY) N:o 779/97 kumoamisesta 18 päivänä syyskuuta 2007 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1098/2007 esitetään kyseisten turskakantojen elvyttämiseksi tarvittavia valvonta- ja seurantatoimenpiteitä. Lisäksi siinä vahvistetaan säännöt läntistä ja itäistä turskakantaa koskevien TACien ja pyyntiponnistusrajoitusten vahvistamiseksi. · Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotetut toimenpiteet ovat yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisia ja yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTIEN TULOKSET · Asiantuntijatiedon käyttö Tärkeimmät organisaatiot ja asiantuntijat, joita on kuultu Tieteellisistä järjestöistä on kuultu kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES) ja tieteellis-teknis-taloudellista kalatalouskomiteaa (STECF). Unioni pyytää vuosittain ICES:ltä ja STECF:ltä tieteelliset lausunnot tärkeiden kalakantojen tilasta. Saadut lausunnot kattavat kaikki Itämeren kannat, joille TACia ehdotetaan. · Intressitahojen kuuleminen Itämeren alueellista neuvoa-antavaa toimikuntaa (BSRAC) kuultiin kesäkuussa 2013 pohjakaloja ja pelagisia kaloja käsittelevän yhteisen työryhmän kokouksessa kalastusmahdollisuuksia koskevan komission tiedonannon pohjalta. ICES ja STECF esittelivät ehdotuksen tieteellisen perustan. Kyseisessä kokouksessa esitettiin tiedonantoon perustuen vuoden 2014 TACien ja kiintiöiden vahvistamista koskevat säännöt. Esitetyt alustavat näkökannat otettiin tarpeen mukaan huomioon ehdotuksessa vaikuttamatta kuitenkaan voimassa oleviin politiikkoihin tai heikentämättä herkän luonnonvaran tilaa. Tietyissä tapauksissa BSRAC tukee komission pyrkimystä vahvistaa TACit, jotka vastaavat paremmin tieteellistä lausuntoa, sekä turskaa koskevan monivuotisen suunnitelman soveltamista TACien vahvistamisen osalta. Se vastustaa kuitenkin turskan kalastamiseen käytettävien merelläolopäivien määrän vähentämistä. · Vaikutusten arviointi Läntisen turskakannan TACia on vähennetty 15 prosenttia ja itäisen turskakannan TACia lisätty seitsemän prosenttia. Ehdotuksen mukaan pelagisia lajeja koskevasta viidestä TACista kolme kasvaisi ja loput kaksi pienenisivät. Yleisesti ottaen ehdotetut toimenpiteet johtaisivat siihen, että unionin alusten kalastusmahdollisuuksien kokonaiskasvu Itämerellä olisi kaikkien lajien osalta 10 prosenttia eli enintään 644 000 tonnia lukuun ottamatta lohikantoja. Lohikantojen kalastusmahdollisuudet pienenevät noin seitsemän prosenttia ja ovat 116 000 kalaa. Kahdeksassa Itämeren maassa vuonna 2011 todettujen purettujen kalansaaliiden keskimääräisten hintojen perusteella vuotta 2014 koskevien kalastusmahdollisuuksien arvo kasvaa 12 miljoonalla eurolla, jolloin kokonaisarvo kasvaa 412 miljoonaan euroon. Ehdotus ei perustu ainoastaan lyhyen aikavälin tavoitteisiin vaan on myös osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka avulla kalastus saadaan asteittain vähennettyä pitkällä aikavälillä kestävälle tasolle. Ehdotuksessa omaksutun lähestymistavan tuloksena on sen vuoksi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä vakaa pyyntiponnistus ja suuremmat kiintiöt. Lähestymistavan pitkän aikavälin seurauksina ennakoidaan olevan kestävämpi kalastustoiminta ja purettujen saaliiden kasvaminen. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ · Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksessa vahvistetaan saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset, joita sovelletaan EU:n kalastuksiin. Rajoitusten avulla pyritään saavuttamaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoite, jonka mukaan olisi varmistettava, että kalastus on biologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. · Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 43 artiklan 3 kohta. · Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu SEUT-sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. · Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko unionille. SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet. Kyseisellä neuvoston asetuksella jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet parhaaksi katsomallaan tavalla eri alueiden tai toimijoiden kesken. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päättää, millaisen sosiaalisen/taloudellisen mallin ne valitsevat niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. · Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: Asetus Kyseessä on SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohtaan perustuva ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukainen kalastuksenhoitoa koskeva ehdotus. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. 5. LISÄTIEDOT · Yksinkertaistaminen Ehdotuksella jatketaan viranomaisten (EU:n tai kansallisten) hallinnollisten menettelyiden yksinkertaistamista, koska siihen sisältyy vastaavanlaisia säännöksiä kuin Itämeren kalastusmahdollisuuksista vuonna 2013 annettuun asetukseen. · Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ehdotus koskee vuodeksi 2014 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. · Yksityiskohtainen selvitys Ehdotuksessa vahvistetaan eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet Itämerellä kalastaville jäsenvaltioille vuodeksi 2014. Ehdotetut luvut kuvastavat ajantasaisia tieteellisiä lausuntoja, BSRAC:n kuulemista sekä sitä kehystä, jossa vahvistetaan TACit ja kiintiöt ja jota kuvaillaan kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta annetussa komission tiedonannossa. Venäjän federaation kanssa jaettavien kantojen EU-kiintiöiden vahvistamiseksi ICESin lausunnon mukaisista määristä vähennettiin tarvittaessa kyseisten kantojen määrät. Koska komissio aikoo varmistaa kalavarojen kestävän käytön unionin politiikan ja kansainvälisten sitoumusten mukaisesti ja säilyttää kalastusmahdollisuudet vakaina, TACien vuotuisia vaihteluita rajoitetaan siinä määrin kuin se on käytännöllistä, kun otetaan huomioon jonkin tietyn kannan tila. Jäsenvaltioille myönnetyt TACit ja kiintiöt ilmoitetaan liitteessä I, ja pyyntiponnistusrajoitukset vahvistetaan asetuksen liitteessä II. Turskakannoille ehdotetut TACit ja pyyntiponnistusrajoitukset ovat Itämeren turskakantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevan monivuotisen suunnitelman vaatimusten mukaisia. Suunnitelman keskeisenä osana on kalastuskuolevuuden asteittainen vähentäminen kestävälle tasolle pitkällä aikavälillä, jotta varmistetaan kantojen elpyminen ja saadaan korkea ja vakaa tuotto. Kun turskakantojen arvioimiseksi käytettäviä tietoja ja menetelmiä on tarkasteltu uudelleen, nykyistä ja kestävää enimmäistuottoa vastaavaa kalastuskuolevuutta on tarkistettu ja muutettu sen mukaisesti. Näiden uusien tietojen vuoksi on tarpeen vähentää kummankin turskakannan pyyntiponnistusta: 10 prosenttia läntisen kannan ja 8,5 prosenttia itäisen kannan osalta. Kaikkia Itämeren pelagisia kantoja lukuun ottamatta läntisiä silakkakantoja voidaan kalastaa vuonna 2014 kestävän enimmäistuoton tasolla, joten ehdotettu TAC vastaa kestävää enimmäistuottoa vastaavaa kalastuskuolevuutta. 2013/0286 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2014 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002[1] edellytetään ottamaan käyttöön toimenpiteitä, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot ja erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatima kertomus sekä alueellisilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot. (2) Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevien kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä sekä tarvittaessa tiettyjä niihin toiminnallisesti liittyviä edellytyksiä. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. (3) Suurimmat sallitut saaliit, jäljempänä ’TAC’, olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu, ja ottaen huomioon myös ne kannanotot, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti asianomaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa. (4) Erityisten monivuotisten suunnitelmien kattamien kantojen kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava mainituissa suunnitelmissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Sen vuoksi Itämeren turskakantojen saaliita ja pyyntiponnistuksia koskevat rajoitukset olisi vahvistettava Itämeren turskakantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevassa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1098/2007[2] vahvistettujen sääntöjen mukaisesti, jäljempänä ’Itämeren turskan hoitosuunnitelma’. (5) Tieteellisten lausuntojen perusteella voidaan noudattaa joustavuutta Itämeren turskakantojen pyyntiponnistuksen hallinnoinnissa vaarantamatta Itämeren turskan hoitosuunnitelman tavoitteita ja aiheuttamatta kalastuskuolevuuden kasvua. Tämä joustavuus mahdollistaisi pyyntiponnistuksen tehokkaamman hallinnoinnin silloin, kun kiintiöitä ei ole jaettu tasaisesti jäsenvaltion laivastolle, ja auttaisi reagoimaan nopeasti kiintiöiden vaihtoihin. Sen vuoksi jäsenvaltiolla olisi oltava mahdollisuus myöntää sen lipun alla purjehtivalle alukselle lisää satamastapoissaolopäiviä, jos vastaava määrä satamastapoissaolopäiviä vähennetään muilta sen lipun alla purjehtivilta aluksilta. (6) Tässä asetuksessa vahvistettujen kalastusmahdollisuuksien käyttöön olisi sovellettava neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009[3] ja erityisesti kyseisen asetuksen 33 artiklaa, joka koskee saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, ja 34 artiklaa, joka koskee tietojen ilmoittamista kalastusmahdollisuuksien käyttämisestä loppuun. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä niiden lähettäessä komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista. (7) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96[4] 2 artiklan mukaisesti on määriteltävä kannat, joihin sovelletaan siinä tarkoitettuja eri toimenpiteitä. (8) Jotta kalastustoiminta ei keskeytyisi ja turvattaisiin unionin kalastajien toimeentulo, on tärkeää avata kyseiset tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat kalastukset 1 päivästä tammikuuta 2014. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: I luku Yleiset säännökset 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet Itämerellä vuodeksi 2014. 2 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan Itämerellä toimiviin unionin aluksiin. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) vyöhykkeet ovat neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005[5] liitteessä I määriteltyjä maantieteellisiä alueita; b) ’Itämerellä’ ICES-osa-alueita 22–32; c) ’unionin aluksella’ jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta; d) ’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) määrää, joka voidaan pyytää kustakin kannasta kunakin vuonna; e) ’kiintiöllä’ unionille, jäsenvaltiolle tai kolmannelle maalle TACista myönnettyä osuutta; f) ’satamastapoissaolopäivällä’ mitä tahansa yhtäjaksoista 24 tunnin jaksoa, jonka aikana alus on poissa satamasta, tai tällaisen ajanjakson osaa. II luku Kalastusmahdollisuudet 4 artikla TACit ja niiden jakaminen TACit, kiintiöt sekä tarvittaessa niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä I. 5 artikla Jakamista koskevat erityiset säännökset 1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan mukaisesti tehtävät uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät; e) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37, 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACia, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä I toisin säädetä. 6 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajat, paitsi jos saaliit ja sivusaaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt. 7 artikla Pyyntiponnistusrajoitukset 1. Pyyntiponnistusrajoitukset vahvistetaan liitteessä II. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja rajoituksia on sovellettava myös ICES-osa-alueisiin 27 ja 28.2, jollei komissio ole tehnyt asetuksen (EY) N:o 1098/2007 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti päätöstä kyseisten osa-alueiden jättämisestä mainitun asetuksen 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa, 3, 4 ja 5 kohdassa ja 13 artiklassa säädettyjen rajoitusten ulkopuolelle. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja rajoituksia ei sovelleta ICES-osa-alueeseen 28.1, jollei komissio ole tehnyt asetuksen (EY) N:o 1098/2007 29 artiklan 4 kohdan mukaisesti päätöstä siitä, että asetuksen (EY) N:o 1098/2007 8 artiklan 1 kohdan b alakohdassa ja 3, 4 ja 5 kohdassa säädettyjä rajoituksia on sovellettava kyseiseen osa-alueeseen. III luku Loppusäännökset 8 artikla Tietojen toimittaminen Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle pyydettyjen kantojen purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o No 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I esitettyjä kantojen koodeja. 9 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2014. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I UNIONIN ALUKSIIN SOVELLETTAVAT TACIT ALUEILLA, JOILLA ON LAJI- JA ALUEKOHTAISIA TACEJA Seuraavissa taulukoissa vahvistetaan TACit ja kiintiöt (tonneina elopainoa, jollei toisin mainita) kalakannoittain ja tarvittaessa niiden käyttöön toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Viittaukset kalastusalueisiin ovat viittauksia ICES-alueisiin, jollei toisin mainita. Kalakannat mainitaan lajin latinankielisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Seuraavassa esitetään tämän asetuksen soveltamiseksi tieteellisten nimien ja yleiskielisten nimien vastaavuustaulukko: Tieteellinen nimi || Kolmikirjaiminen koodi || Yleisnimi Clupea harengus || HER || Silakka Gadus morhua || COD || Turska Pleuronectes platessa || PLE || Punakampela Salmo salar || SAL || Lohi Sprattus sprattus || SPR || Kilohaili Laji: || Silakka || || Alue: || Osa-alueet 30–31 || || || Clupea harengus || || HER/3D30.; HER/3D31. Suomi || 116 963 || || Ruotsi || 25 699 || || || || || Unioni || 142 662 || || || || || TAC || 142 662 || || Analyyttinen TAC Laji: || Silakka || || Alue: || Osa-alueet 22–24 || Clupea harengus || || HER/3B23.; HER/3C22.; HER/3D24. || Tanska || 2 769 || || Saksa || 10 900 || Suomi || 1 || || Puola || 2 570 || Ruotsi || 3 514 || || || || Unioni || 19 754 || || || || TAC || 19 754 || || Analyyttinen TAC Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa ei sovelleta. Asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklaa ei sovelleta. || || || || || Laji: || Silakka || || Alue: || Unionin vedet osa-alueilla 25–27, 28.2, 29 ja 32 || Clupea harengus || || HER/3D25.; HER/3D26.; HER/3D27.; HER/3D28.2; HER/3D29.; HER/3D32. Tanska || 3 157 || || Saksa || 837 || || Viro || 16 122 || || Suomi || 31 469 || || Latvia || 3 979 || || Liettua || 4 189 || || Puola || 35 752 || || Ruotsi || 47 995 || || || || || Unioni || 143 500 || || || || || TAC || Ei sovelleta || Analyyttinen TAC Laji: || Silakka || || Alue: || Osa-alue 28.1 || Clupea harengus || || HER/03D.RG || || || Viro || 14 186 || || Latvia || 16 534 || || || || || Unioni || 30 720 || || || || || TAC || 30 720 || || Analyyttinen TAC || || || Laji: || Turska || Alue: || Unionin vedet osa-alueilla 25–32 || Gadus morhua || || COD/3D25.; COD/3D26.; COD/3D27.; COD/3D28.; COD/3D29.; COD/3D30.; COD/3D31.; COD/3D32. Tanska || 15 147 || || Saksa || 6 025 || || Viro || 1 476 || || Suomi || 1 159 || || Latvia || 5 632 || || Liettua || 3 710 || || Puola || 17 440 || || Ruotsi || 15 345 || || || || || Unioni || 65 934 || || || || || TAC || Ei sovelleta || Analyyttinen TAC || || || Laji: || Turska || || Alue: || Osa-alueet 22–24 || || Gadus morhua || || COD/3B23.; COD/3C22.; COD/3D24. Tanska || 7 436 || || Saksa || 3 636 || || Viro || 165 || || Suomi || 146 || || Latvia || 615 || || Liettua || 399 || || Puola || 1 990 || || Ruotsi || 2 650 || || || || || Unioni || 17 037 || || || || || TAC || 17 037 || || Analyyttinen TAC Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa ei sovelleta. Asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklaa ei sovelleta. || || || Laji: || Punakampela || || Alue: || Unionin vedet osa-alueilla 22–32 || || Pleuronectes platessa || || PLE/3B23.; PLE/3C22.; PLE/3D24.; PLE/3D25.; PLE/3D26.; PLE/3D27.; PLE/3D28.; PLE/3D29.; PLE/3D30.; PLE/3D31.; PLE/3D32. Tanska || 2 151 || || Saksa || 239 || || Puola || 450 || || Ruotsi || 162 || || || || || Unioni || 3 002 || || || || || TAC || 3 002 || || Varo-TAC Laji: || Lohi || Alue: || Unionin vedet osa-alueilla 22–31 || Salmo salar || || SAL/3B23.; SAL/3C22.; SAL/3D24.; SAL/3D25.; SAL/3D26.; SAL/3D27.; SAL/3D28.; SAL/3D29.; SAL/3D30.; SAL/3D31. Tanska || 22 467 || (1) || Saksa || 2 500 || (1) || Viro || 2 283 || (1) || Suomi || 28 015 || (1) || Latvia || 14 290 || (1) || Liettua || 1 680 || (1) || Puola || 6 816 || (1) || Ruotsi || 30 370 || (1) || || || || Unioni || 108 421 || (1) || || || || TAC || Ei sovelleta || Analyyttinen TAC Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa ei sovelleta. Asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklaa ei sovelleta. __________ || || || (1) Yksittäisinä kaloina ilmaistuna. Laji: || Lohi || Alue: || Unionin vedet osa-alueella 32 || Salmo salar || || SAL/3D32. || || || Viro || 744 || (1) || Suomi || 6 512 || (1) || || || || Unioni || 7 256 || (1) || || || || TAC || Ei sovelleta || Varo-TAC __________ || || || (1) Yksittäisinä kaloina ilmaistuna. Laji: || Kilohaili || || Alue: || Unionin vedet osa-alueilla 22–32 || || Sprattus sprattus || || SPR/3B23.; SPR/3C22.; SPR/3D24.; SPR/3D25.; SPR/3D26.; SPR/3D27.; SPR/3D28.; SPR/3D29.; SPR/3D30.; SPR/3D31.; SPR/3D32. Tanska || 21 909 || (1) || Saksa || 13 880 || (1) || Viro || 25 441 || (1) || Suomi || 11 469 || (1) || Latvia || 30 727 || (1) || Liettua || 11 115 || (1) || Puola || 65 207 || (1) || Ruotsi || 42 354 || (1) || || || || Unioni || 222 102 || || || || || TAC || Ei sovelleta || || Analyyttinen TAC __________ (1) Vähintään 92 prosenttia kiintiöön luetusta puretusta saaliista on oltava kilohailia. Sivusaaliina saatu silakka luetaan kiintiön (HER/*3BCDC) jäljelle jäävään 8 prosenttiin. LIITE II PYYNTIPONNISTUSRAJOITUKSET 1. Jäsenvaltiot jakavat lippunsa alla purjehtiville aluksille, jotka kalastavat trooleilla, ankkuroiduilla kierrenuotilla tai muilla vastaavilla pyydyksillä, joiden silmäkoko on vähintään 90 millimetriä, tai tavallisilla verkoilla, pussiverkoilla taikka riimuverkoilla, joiden silmäkoko on vähintään 90 millimetriä, tai pohjasiimoilla, pitkäsiimoilla ajosiimoja lukuun ottamatta, käsisiimoilla ja pilkkisiimoilla, oikeuden, joka voi olla enintään: a) 147 satamastapoissaolopäivää ICES-osa-alueilla 22–24, lukuun ottamatta 1 päivän ja 30 päivän huhtikuuta välistä ajanjaksoa, jolloin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1098/2007 8 artiklan 1 kohdan a alakohtaa; sekä b) 146 satamastapoissaolopäivää ICES-osa-alueilla 25–28, lukuun ottamatta 1 päivän heinäkuuta ja 31 päivän elokuuta välistä ajanjaksoa, jolloin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1098/2007 8 artiklan 1 kohdan b alakohtaa. 2. Sellaisten satamastapoissaolopäivien enimmäismäärä vuotta kohti, joina alus voi olla 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuilla kahdella alueella kalastaen 1 kohdan mukaisella pyydyksellä, ei saa olla suurempi kuin jommallekummalle näistä alueista myönnettyjen satamastapoissaolopäivien enimmäismäärä. 3. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa määrätään, ja kalastusmahdollisuuksien tehokkaan hallinnoinnin sitä vaatiessa jäsenvaltio voi myöntää sen lipun alla purjehtiville aluksille oikeuden useampiin satamastapoissaolopäiviin, jos vastaava määrä satamastapoissaolopäiviä vähennetään muilta sen lipun alla purjehtivilta aluksilta, jotka kuuluvat pyyntiponnistusrajoituksen piiriin samalla alueella, ja jos kunkin luovuttavan aluksen kapasiteetti kilowatteina on yhtä suuri tai suurempi kuin vastaanottavien alusten kapasiteetti. Vastaanottavien alusten määrä voi olla enintään 10 prosenttia kyseisen jäsenvaltion kaikkien 1 kohdassa tarkoitettujen alusten määrästä. [1] Neuvoston asetus (EY) N:o 2371/2002, annettu 20 päivänä joulukuuta 2002, elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa (EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59). [2] Neuvoston asetus (EY) N:o 1098/2007, annettu 18 päivänä syyskuuta 2007, monivuotisesta suunnitelmasta (EUVL L 248, 22.9.2007, s. 1). [3] Neuvoston asetus (EY) N:o 1224/2009, annettu 20 päivänä marraskuuta 2009, yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen (EUVL L 343, 22.12.2009, s. 1). [4] Neuvoston asetus (EY) N:o 847/96, annettu 6 päivänä toukokuuta 1996, TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta (EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3). [5] Neuvoston asetus (EY) N:o 2187/2005, annettu 21 päivänä joulukuuta 2005, kalavarojen säilyttämisestä teknisten toimenpiteiden avulla Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla (EUVL L 349, 31.12.2005, s. 1).