FI Euroopan unionin virallinen lehti C 181/14

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”BKT ja muut indikaattorit – kansalaisyhteiskunnan osallistuminen täydentävien indikaattorien valintaan” (oma-aloitteinen lausunto)

2012/C 181/04

Esittelijä:Stefano PALMIERI

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 20. tammikuuta 2011 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

BKT ja muut indikaattorit – kansalaisyhteiskunnan osallistuminen täydentävien indikaattorien valintaan.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 7. maaliskuuta 2012.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28.–29. maaliskuuta 2012 pitämässään 479. täysistunnossa (maaliskuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 172 ääntä puolesta ja 5 vastaan 12:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) toteaa 7.–8. helmikuuta 2012 järjestetyn ETSK:n konferenssin Go sustainable, be responsible! – European civil society on the road to Rio+20 päätteeksi annetun viestin 8 kohdassa arvostavansa, että alustavassa luonnoksessa tunnustetaan bkt:n rajoitukset hyvinvoinnin mittarina, ja kehottaa kansalaisyhteiskuntaa osallistumaan täydentävien indikaattorien pikaiseen kehittämiseen.

1.2 ETSK tunnustaa viime vuosina saavutetut edistysaskeleet laadittaessa bruttokansantuotetta (bkt) täydentäviä indikaattoreita globaalilla ja Euroopan tasolla ja etenkin kehiteltäessä osoittimia, joilla kuvataan ihmisten elämänlaatua ja sosiaalisia olosuhteita suhteessa taloudellisten järjestelmien kestäväpohjaisuuteen.

1.2.1 ETSK on edelleen sitä mieltä, että tällaisen työn kehittäminen on hyvin tärkeää ja että tässä yhteydessä on hyödynnettävä etenkin globaalia lähestymistapaa, jossa Euroopan unioni (EU) asetetaan eturintamaan, kun ajatellaan tulevia kansainvälisiä kokouksia (Rio+20) ja erityisesti vakauden ja talouskasvun, kehityksen ja sosiaalisen koheesion sekä ympäristön kestävyyden edistämiseen tähtäävien uusien unionin strategioiden mahdollista etenemistä. Ensimmäinen strategia, jota vasten bkt:tä täydentävien indikaattorien laatimista olisi arvioitava, on Eurooppa 2020 -strategia.

1.3 ETSK katsoo, että monitahoista polkua, joka on johtamassa hyvinvoinnin ja yhteiskunnan edistyksen uudelleenmäärittelyyn pelkkää talouskasvua laajemmin, ei voida erottaa tilanteenmukaisista unionin politiikoista, joilla pyritään vastaamaan talous- ja rahoituskriisin toistuviin vaikutuksiin.

1.3.1 Talouden elpyminen ja kriisin voittaminen edellyttää viitekehyksen muuttamista siten, että kehitys perustuu hyvinvointiin ja yhteiskunnan edistykseen. Vain tällä tavoin voidaan kiinnittää entistä suurempaa huomiota kriisin syihin ja kriisin aiheuttamaan taantumaan Euroopassa, jotta voidaan kartoittaa syitä ja laatia entistä asianmukaisempia politiikkoja sekä lyhyellä että keskipitkällä aikavälillä. Tässä mielessä EU:n politiikat ovat erityisen mielenkiintoinen haaste.

1.4 ETSK vahvistaa näin ollen, että on päästävä eroon vastustuksesta ottaa käyttöön ja seurata institutionaalisesti – perinteisten puhtaasti taloudellisten ja rahoituksellisten indikaattorien ohella – taloudellisen, sosiaalisen ja ekologisen kestävyyden indikaattoreita sekä pyrkimyksistä vesittää ne, jotta nykyistä kriisiä voidaan hillitä ja jotta sitä voidaan hallita entistä paremmin.

1.5 Talouspolitiikkojen sekä hyvinvointiin ja sosiaaliseen edistykseen tähtäävien politiikkojen välinen kuilu on sekä kansallisella että unionin tasolla muodostunut huomattavaksi. Koska jäsenvaltioiden tilastokeskukset ovat kuitenkin nykyisin ottaneet laajalti käyttöön bkt:tä täydentäviä indikaattoreita, mahdollisuus kyseisen kuilun kaventamiseen nivoutuu kykyyn muuntaa käytettävissä oleva moninainen informaatio Euroopan kansalaisten tiedoiksi ja tietoisuudeksi.

1.5.1 Tässä yhteydessä on edistettävä keskustelua edistyksen merkityksestä. Keskustelussa on kehityksen käsitteen uudelleenmäärittelyn lisäksi tarkasteltava poliittisen vastuun osatekijöitä. Tällainen uusi lähestymistapa edellyttää, että määritellään eri ulottuvuuksia, joihin edistys sisältyy,

i) laajentamalla kansantalouden tilinpito sosiaalisiin ja ekologisiin ilmiöihin

ii) käyttämällä yhdistelmäindikaattoreita

iii) luomalla avainindikaattoreita.

1.6 ETSK onkin sitä mieltä, että tilastot ovat saaneet merkittävän roolin täytettäessä tietokuilua, joka on olemassa

— poliittisiin päätöksiin perustuvien taloudellisten ja sosiaalisten prosessien sekä hyvinvoinnin ja sosiaalisen edistyksen kehittymisen välillä

— poliittisten instituutioiden ja kansalaisfoorumien välillä, etenkin kun ajatellaan nykyistä tieto- ja viestintäteknologian kehitystä.

1.7 ETSK on vakuuttunut siitä, että demokraattisten päätöksentekoprosessien avoimuus edellyttää riippumatonta tilastojen hallintaa, jossa palataan perusluonteiseen tehtävään ja suunnataan mittauksia ja niihin liittyviä menetelmiä kohti ilmiöitä, jotka perustuvat uusiin taloudellisiin, sosiaalisiin ja ekologisiin tarpeisiin. Eurostatilla on tässä yhteydessä keskeinen rooli integroitaessa ja yhdenmukaistettaessa kansallisia ja alueellisia tilastoja.

1.8 ETSK katsoo myös, että kansalaisyhteiskunnan on yhdessä muiden sosiaalisten ja institutionaalisten toimijoiden kanssa kartoitettava toiminta-alat, joilla yhteiskunnan edistystä mitataan, sekä määriteltävä erityisalat ja merkittävät (taloudelliset, sosiaaliset ja ekologiset) ilmiöt. Tämä voidaan toteuttaa tiedotuksen, konsultaation ja osallistumisen erityisvälinein.

1.8.1 ETSK on sitä mieltä, että julkisten päätösten oikeutusta ei voida tuottaa ja varmistaa vain valtion muodollisin – institutionaalisin, oikeudellisin ja perustuslaillisin – vakuuksin ja järjestelmin, vaan sen on välttämättä perustuttava kansalaisyhteiskunnan panokseen.

1.8.2 Kansalaisyhteiskunnan erityinen osuus kehityksen ja hyvinvoinnin näkymien kartoitukseen on välttämätön poliittinen panos, jotta voidaan paitsi yhdistää osallistuva ja tiedollinen ulottuvuus myös noudattaa asetettuja tavoitteita.

1.9 Toimeenpanon ja vastuun välineet on kuitenkin vielä kehitettävä, sillä ne ovat välttämättömiä, jotta etenkin talous- ja budjettipoliittiset päätökset voidaan nivoa indikaattorien suorituskykyyn.

1.10 ETSK katsoo konsultaatioista ja eri maiden osallistumisesta saatujen kokemusten valossa, että hyvinvoinnin ja edistyksen indikaattorien laatimisen olisi pohjauduttava ”päätöksentekoparadigmaan” (tiedon ja mielipiteiden vaihtoprosessi, joka johtaa yhteiseen päätökseen keskustelussa, jonka kautta muodostetaan ja tuodaan esiin yhteiset mieltymykset). Sen on perustuttava

— institutionaalisten toimijoiden ja kansalaisyhteiskunnan edustajien pariteettiseen neuvotteluun

— kaikkien niiden asianomaisten intressien huomioon ottamiseen päätöksentekoprosessissa, jotka on otettava lukuun mitattaessa hyvinvointia ja sosiaalista edistystä ja pyrittäessä niihin

— pyrkimykseen kohti yhteistä hyvää etenkin keskustelujen yhteenvedoissa.

1.11 ETSK sitoutuu seuraamaan edelleen toimintaa, jonka avulla kansallisella ja unionin tasolla edistetään kansalaisyhteiskunnan osallistumista bkt:tä täydentävien indikaattorien laatimiseen.

1.12 ETSK vahvistaa halukkuutensa toimia järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan ja institutionaalisten elinten kohtaamispaikkana osallistavassa päätöksentekoprosessissa, jossa määritellään ja laaditaan edistystä kuvaavat indikaattorit Euroopan unionille.

2. Johdanto

2.1 ETSK antaa käsillä olevalla lausunnolla panoksensa keskusteluun, jossa tarkastellaan sitä, miten kansalaisyhteiskunta voi osallistua hyvinvointia tai yhteiskunnan edistystä kuvaavien indikaattorien laadintaprosessiin, kun ajatellaan sekä Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen kokousta Earth Summit 2012 – Rio+20, joka järjestetään 20.–22. kesäkuuta 2012 Rio de Janeirossa (1), että OECD:n (Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö) neljättä maailmanfoorumia, joka järjestetään 16.–19. lokakuuta 2012 New Delhissä Intiassa aiheesta Statistics, Knowledge and Policies Measuring Well-Being and Fostering the Progress of Societies.

2.2 ETSK:n tarkoituksena on jatkaa kahdessa aiemmassa lausunnossa viitoitetulla tiellä ja seurata edelleen unionitasolla saavutettua edistystä laadittaessa bkt:tä täydentäviä indikaattoreita. Tavoitteena on laatia indikaattoreita, joiden avulla voidaan mitata taloudellista ja sosiaalista edistystä kestävän kehityksen mukaisesti (2).

2.3 ETSK esitti jo lausunnossaan aiheesta ”BKT:tä enemmän – kestävän kehityksen mittaaminen” (3) ajatuksia bkt:n rajoista, mahdollisista korjauksista ja lisäyksistä ja näin ollen tarpeesta laatia uusia kriteereitä hyvinvointia ja (taloudellista, sosiaalista ja ekologista) kestävyyttä mittaavien täydentävien indikaattorien määrittelemiseksi, jotta edetään ”kohti tasapainoisempaa politiikkaa”.

2.4 Reagoidakseen keskusteluun ja unionitasolla tehtyihin valmisteluihin ETSK kannatti kaksi vuotta myöhemmin antamassaan lausunnossa ”BKT ja muut indikaattorit: edistyksen mittaaminen muuttuvassa maailmassa” (4) asianomaista Euroopan komission tiedonantoa (5) ja korosti, että on tärkeää omaksua pitkäjänteinen lähestymistapa valittaessa soveltuvimpia viiteparametreja ja tilastollisia välineitä, kun kansantalouden tilinpitoa laajennetaan nimenomaan sosiaalisiin ja ympäristöä koskeviin ilmiöihin – tässäkin yhteydessä institutionaalisten poliittisten toimijoiden strategisten valintojen mukaisesti.

2.4.1 ETSK korosti edellä mainitussa lausunnossaan tarvetta tutkia lähemmin ihmisten elämänlaatua ja sosiaalisia olosuhteita kuvaavia osoittimia sekä omaksua kokonaisvaltainen lähestymistapa, jonka myötä Euroopan unioni olisi tämän aloitteen eturintamassa.

3. Talouskasvusta yhteiskunnan edistykseen: monitahoinen polku

3.1 Yli 50 vuoden ajan on laadittu uusia kokoavia, vaihtoehtoisia tai tarkemmin sanottuna täydentäviä osoittimia talouskasvun perinteisen osoittimen, bkt:n, rinnalle. Kyseinen mittausväline on laadittu yhteiskunnan tiettyä – etenkin markkinoihin pohjautuvaa – toiminta-alaa varten. Tämä indikaattori on voitu vain ”laiskasti” tulkiten nähdä ”tuotantoindikaattorin” sijasta ”yhteiskunnan hyvinvoinnin indikaattorina” (6).

3.1.1 1960- ja 1990-lukujen välillä on laadittu bkt:tä täydentäviä tai sille vaihtoehtoisia sosiaalisluonteisia indikaattoreita, joiden avulla on voitu perinteisen talousalan ohella tutkia muitakin aloja. Tämä vaihe voidaan määritellä yhteiskunnan edistystä mittaavien indikaattorien ”sosiaaliseksi vaiheeksi”.

3.1.2 1980-luvun lopulla Brundtlandin raportissa (1987) (7) tuotiin kestävän kehityksen kysymys maailmanlaajuiseen tietoisuuteen. Tämän jälkeen YK:n ympäristö- ja kehityskonferenssissa vuonna 1992 (Rio Earth Summit) ympäristöasiat otettiin mukaan kansainvälisen politiikan asialistalle, mikä merkitsi siirtymistä ”globaaliin vaiheeseen” tutkittaessa ja laadittaessa indikaattoreita, joilla voidaan mitata yhteiskunnan edistystä (8).

3.2 Viime vuosikymmenen aikana on kuitenkin ilmennyt yhä selvemmin, että yhteiskunnan saavuttaman hyvinvoinnin tasoa on mitattava siten, että varmistetaan samalla sen taloudellinen, sosiaalinen ja ekologinen kestävyys.

3.3 OECD:llä on viime vuosina ollut avainrooli vuonna 2003 käynnistetyn hankkeen Global Project on Measuring the Progress of Societies (9) myötä. Kyseinen hanke on edustanut ja edustaa edelleen todellista maailmanlaajuista osallistavaa keskustelua, jonka ansiosta on parannettu tietoisuutta tarpeesta muuttaa yhteiskunnan edistyksen paradigmaa ja siihen liittyvää globaalin kehityksen mallia.

3.3.1 Global Projectin kautta on perustettu niiden yksityisten ja julkisten toimijoiden verkko, jotka ovat kiinnostuneita käymään tiivistä keskustelua i) yhteiskunnan hyvinvointia, ympäristön kestävyyttä ja talouskasvua käsitteleviä tilastoja koskevista tutkimuksista ja analyyseista sekä ii) tieto- ja viestintätekniikan välineistä, joilla voidaan muuntaa tilastoja informaatiosta tiedoksi (10).

3.4 Euroopan komissio julkaisi 20. elokuuta 2009 merkittävän tiedonannon ”BKT ja muut indikaattorit: edistyksen mittaaminen muuttuvassa maailmassa” (11), jossa tunnustettiin tarve täydentää bkt:tä ekologisilla ja sosiaalisilla indikaattoreilla sekä laatia vuoteen 2012 ulottuva työohjelma.

3.5 Alle kuukautta myöhemmin (12) julkaistiin talouden suorituskyvyn ja sosiaalisen edistyksen mittaamista käsittelevän komitean raportti (joka tunnetaan yleisesti nimellä Stiglitz–Sen–Fitoussi-komitean raportti) (13), jonka nimenomaisina tavoitteina oli

a) määritellä bkt:n käytön rajat taloudellisen suorituskyvyn ja sosiaalisen edistyksen indikaattorina

b) arvioida mahdollisuutta käyttää sosiaalisen edistyksen vaihtoehtoisia mittausvälineitä

c) edistää keskustelua tilastotietojen asianmukaisesta esitystavasta.

3.5.1 Tätä tarkoitusta varten raportissa esitettiin 12 suositusta, joiden avulla voidaan laatia mittausvälineet sosiaalisen sekä aineellisen ja aineettoman hyvinvoinnin kuvaamiseksi sen moninaisissa ulottuvuuksissa (14).

3.6 Bkt:stä sekä sosiaalisen ja ekologisen hyvinvoinnin täydentävien indikaattorien tarpeesta käytävä keskustelu sai 25. syyskuuta 2009 lisää arvovaltaa Pittsburghissa järjestetyssä G20-kokouksessa. Kokouksen päätösjulkilausumassa vahvistettiin seuraava sitoumus: ”Koska sitoudumme ottamaan käyttöön uuden kestävän kasvun mallin, meidän on kannustettava laatimaan uusia mittausmenetelmiä, joiden avulla voidaan entistä paremmin ottaa huomioon talouskehityksen sosiaaliset ja ekologiset ulottuvuudet.”

3.7 Euroopan komissio esitti joulukuussa 2010 viidennen kertomuksen taloudellisesta, sosiaalisesta ja alueellisesta yhteenkuuluvuudesta (15), jonka lukuun I ”Taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen tilanne ja suuntaukset” sisältyy osio ”Enemmän hyvinvointia ja vähemmän syrjäytymistä” (s. 73–117). Siinä esitetään joukko hyvinvoinnin indikaattoreita.

3.8 Huolimatta yhteiskunnan edistykseen jälleen kohdennetusta huomiosta esiintyy – unionin institutionaalisella tasolla – edelleen melko voimakasta vastustusta, kun on kyse sosiaalisten ja ekologisten indikaattorien soveltamisesta.

3.8.1 Euroopan komissio esitti vuoden 2010 kevään ja syksyn välisenä aikana suunnitelman Euroopan talouden ohjausjärjestelmän vahvistamisesta tavoitteena tasapainottaa verotukseen ja makrotalouteen liittyvää epätasapainoa EU:n jäsenvaltioissa (16). Kyseisen järjestelmän on määrä perustua indikaattorijärjestelmään (scoreboard), jonka avulla saadaan hälytyssignaaleja epätasapainosta ja voidaan toteuttaa asianmukaisia korjaustoimia kyseisissä jäsenvaltioissa (17). Valitettavasti keskustelu hyväksyttävästä indikaattorijärjestelmästä on kaikkea muuta kuin avoin. Komission valintaan ei sisälly lainkaan sellaisia merkittäviä taloudellisia indikaattoreita, joiden avulla voitaisiin ymmärtää taloudellista, sosiaalista ja ekologista epätasapainoa.

3.8.2 Sama valinta näytetään tehneen Euro Plus -sopimuksen tai äskettäisen finanssipoliittisen sopimuksen yhteydessä tarkoituksena vastata finanssikeinotteluun ja pelastaa euroalueen kilpailukyky.

3.8.3 Kuten aiemmissa sekä talouspolitiikan koordinoinnin tehostamisesta (18) että makrotalouden epätasapainosta (19) antamissaan lausunnoissa ETSK katsoo, että jos makrotalouden epätasapainolla tarkoitetaan kokonaiskysynnän ja -tarjonnan jatkuvaa eroa (joka johtaa yli- tai alijäämän muodostumiseen kansantalouden kokonaiskulutuksessa ja -säästöissä), olisi otettava käyttöön sosiaalisia indikaattoreita, kuten: tulojen ja varakkuuden erojen indikaattori; alhaisempien tulojen vaikutus; ns. working poor -tekijä; palkkojen ja voittojen osuus bkt:stä jne (20). Kyseiset indikaattorit korostavat sellaisen makrotaloudellisen epätasapainon olemassaoloa, joka perustuu korkeammista tuloista johtuviin huomattaviin säästöihin sekä keskimääräisistä ja alhaisista tuloista johtuvaan huomattavaan velkaantumiseen. Nämä ovat epäilemättä vuonna 2008 alkaneen globaalin talous- ja rahoituskriisin syitä (21).

3.8.4 Toisin sanoen vähän alle kaksi vuotta edellä mainitun Euroopan komission tiedonannon (22) jälkeen komissio – pyrkiessään etsimään uusia keinoja kehitykseen ja sosiaaliseen edistykseen ja hallinnoidessaan, koordinoidessaan ja ennen kaikkea valvoessaan jäsenvaltioita – käyttää edelleen perinteisiä välineitä ja lähestymistapoja, joissa asetetaan etusijalla vain tiettyjä taloudellisen näkökohdan ulottuvuuksia ja jätetään suuri osa sosiaalisista tai ekologisista näkökohdista huomiotta.

3.8.5 Tässä tilanteessa ETSK yhdessä Euroopan parlamentin ja alueiden komitean kanssa katsoo, ettei keskustelua sosiaalisen edistyksen ajatuksesta voida käydä rajoitetuissa piireissä vaan että se on välttämättä ulotettava koko yhteiskuntaan.

3.9 Kaikessa bkt:tä täydentäviä indikaattoreita koskevassa kansallisessa ja kansainvälisessä työssä nousee esiin ajatus, että jos myös taloudellisen, sosiaalisen, ekologisen, sukupolvien välisen sekä julkisen ja yksityisen rahoituksen kestävyyden indikaattoreihin olisi kiinnitetty suurempaa huomiota, nykyinen kriisi olisi voitu havaita ajoissa ja sitä olisi varmasti voitu hallita paremmin.

3.9.1 Hyvinvoinnin ja edistyksen mittaaminen ei ole vain tekninen kysymys. Hyvinvoinnin käsitteeseen liittyy sinällään sen laatimiseen vaikuttavia yhteiskunnallisia ja yksilöllisiä mieltymyksiä ja perusarvoja.

3.9.2 Yksi merkittävimmistä näkökohdista, joka on ilmennyt tutkimuksista ja keskusteluista, joissa on tarkasteltu kriisin syitä ja mahdollisuutta ”mitata” sitä entistä tarkemmilla indikaattoreilla, on aiempaa suuremman huomion kiinnittäminen kokonaiskysyntään (eikä vain tarjontaan). Materiaalista hyvinvointia käsittelevässä kansainvälisessä keskustelussa on korostettu, että on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota tuloihin ja kulutukseen eikä niinkään tuotantoon ja että on myös otettava huomioon vaurauden keskittymisen indikaattorit. Lisäksi keskustelussa on muistutettu hyödykkeiden laadun vaikutuksesta hyvinvointiin ja korostettu etenkin eriarvoisuutta, sen mittaamista sekä sitä, ettei pidä rajoittua vain ”keskimääräisten” arvojen huomioon ottamiseen.

3.9.3 Ei ole epäilystäkään siitä, että koska vuosien 2008–2009 talous- ja rahoituskriisi on pitkittynyt nykyiseen W-taantumaan (double-dip), kyseinen keskustelu on entistäkin tärkeämpää etenkin kun ajatellaan kriisin syitä ja sitä, miten määritellään uudelleen kasvu, kehitys ja edistys, jotka erilaisissa maajärjestelmissä ja yleisemmin yhteiskunnassa halutaan luoda tai palauttaa.

4. Uusi viitekehys: yhteiskunnan edistys

4.1 Keskustelu tarpeesta käyttää uusia indikaattoreita, jotka laajentavat talouden piiriä ja jotka ottavat huomioon sosiaaliset ja ekologiset kysymykset, on nyt voimistumassa, sillä yhteiskunnan viitekehys on muuttunut. Talouskasvu – vaikkakin erittäin tärkeä tekijä valtion kannalta – ei enää riitä varmistamaan yhteiskunnan todellista edistystä, jos se ei ole osallistavaa eikä kestäväpohjaista.

4.1.1 Talouskasvun käsitettä täydentää edistyksen käsite. Kyseessä on paljon laaja-alaisempi ja mutkikkaampi käsite, jonka monitahoisuus sisältää i) asetetut tavoitteet, ii) suunniteltavat politiikat ja toimenpiteet sekä iii) indikaattorit, joilla seurataan etenemistä kohti kyseisiä tavoitteita. Edistyksen käsitteeseen saattaa sinällään liittyä erilaisia tulkintoja ja merkityksiä eri puolilla eri väestöryhmissä, eri kulttuureissa ja eri uskonnoissa.

4.2 Viitekehyksen muuttuminen talouskasvusta edistykseen ei suinkaan yksinkertaista asioita vaan pikemminkin tekee niistä entistä monimutkaisempia. Tästä syystä on entistäkin tarpeellisempaa edistää keskustelua edistyksen merkityksestä. Keskustelussa on kehityksen käsitteen uudelleenmäärittelyn lisäksi eriteltävä tavoitteet ja välineet tavoitteiden saavuttamiseksi sekä tarkasteltava myös poliittisen vastuun osatekijöitä. Toisin sanoen keskustelun on mahdollistettava yhteiskunnan – ja kaikkien sen osien – keskittyminen siihen, mitä se pitää merkittävänä olemassaolonsa kannalta.

4.3 Tällainen täysin uusi lähestymistapa edellyttää, että määritellään eri ulottuvuuksia, joihin edistys sisältyy, jotta voidaan laatia asianomaisia indikaattoreita. Kolme keskeistä lähestymistapaa edistyksen mittaamiseksi ovat seuraavat:

1) kansantalouden tilinpidon laajentaminen sosiaalisiin ja ympäristöä koskeviin ilmiöihin

2) yhdistelmäindikaattorien käyttö

3) avainindikaattorien luominen.

4.4 Yhteiskunnan edistystä käsittelevässä äskettäisessä ja kattavassa työssä esitetään, että tähän pyritään pääasiassa kahdella järjestelmällä: inhimillisellä järjestelmällä ja ekosysteemillä (23). Nämä kaksi järjestelmää liittyvät tiiviisti toisiinsa kahden eri väylän kautta, jotka ovat ”luonnonvarojen hallinta” ja ”ekosysteemipalvelut” (24).

4.4.1 Tässä yhteydessä ”inhimillisellä hyvinvoinnilla” (henkilökohtaisessa ja sosiaalisessa mielessä) on keskeinen tehtävä, ja se on yhteiskunnan edistyksen perusluonteinen tavoite. Inhimillistä hyvinvointia tukee kolme toimintaympäristöä: talous, kulttuuri ja hallinto (joita voidaan puolestaan pitää ”välitavoitteina”). Myös ekosysteemi koostuu toimintaympäristöstä, jota edustaa ”ekosysteemin tila” (ks. kaavio 1).

4.4.2 Tässä yhteydessä ”yhteiskunnan hyvinvointi” voidaan määritellä inhimillisen hyvinvoinnin ja ekosysteemin tilan summaksi ja siihen liittyvä ”yhteiskunnan edistys” inhimillisen hyvinvoinnin ja ekosysteemin tilan parantumiseksi. Tällaisen arvioinnin on kuitenkin oltava tarkka, ja se on yhdistettävä rooliin, jota edustavat eriarvoisuudet inhimillisessä hyvinvoinnissa ja ekosysteemin tilassa. Huomioon otettavat eriarvoisuudet vallitsevat yhteiskuntien ja maantieteellisten alueiden välillä ja sisällä ja eri sukupolvien välillä. Tällä tavoin voidaan määritellä yhteiskunnan oikeudenmukainen ja kestäväpohjainen edistys.

4.5 Bkt:tä täydentävistä indikaattoreista käytävä keskustelu sisältyy tähän pohdintaan. Keskustelun uusi esiintulo sekä tarve mitata muita ilmiöitä (talouskasvun ohella) johtuvat siitä, että uudelleen herännyt tietoisuus kyseisten ilmiöiden merkityksestä on lopulta vienyt ne poliittiselle asialistalle. Niiden mittaaminen tarkoittaa, että ne tunnetaan ja että niitä näin ollen voidaan hallita.

4.5.1 Kyseiset ilmiöt edustavat poliittisia valintoja, ja tämän vuoksi niitä tulisi seurata, jotta kansalaisille voidaan antaa asianmukaisesti tietoa. Tästä syystä riippumattomat ja laadukkaat viralliset tilastot ovat perusluonteisen tärkeitä.

5. Tiedotus, konsultaatio ja osallistuminen edistystä kuvaavien indikaattorien laatimisprosesseihin

5.1 Bkt:tä täydentävien indikaattorien laatimista käsittelevän keskustelun uusi esiintulo johtuu pääasiassa siitä, että viime vuosikymmenellä avautui todellinen kuilu

— virallisten tilastokeskusten (kansallisten ja ylikansallisten tilastokeskusten) tiettyjen ilmiöiden määrittelyyn tähtäävien toimien

— ja sellaisten taloudellisten, sosiaalisten ja ekologisten suuntausten välille, jotka vaikuttavat yhteisöihin ja joiden kanssa Euroopan kansalaisten on kamppailtava päivittäin.

Globaalin kriisin räjähdysmäiset taloudelliset ja sosiaaliset vaikutukset ovat myös osaltaan laajentaneet tätä kuilua.

5.1.1 Toisin sanoen virallisten tilastojen (joissa esitetään perinteiset indikaattorit, ja bkt on näistä indikaattoreista edustavin) kartoittaman ja esittämän todellisuuden ja kansalaisten kokeman todellisuuden välisen kuilun olemassaolo johtaa väistämättä joukkoon kysymyksiä siitä, minkälainen rooli virallisilla tilastoilla tulisi olla 21. vuosisadalla.

5.2 Kaikki tämä tapahtuu aikana, jolloin tieto- ja viestintätekniikan kehityksen johdosta on käynnissä todellinen viestinnän vallankumous, joka mahdollistaa tietovirtojen entistä paremman saatavuuden. Keskeisenä kysymyksenä on, missä määrin tällainen kehitys heijastuu yhteisön todelliseen tietoisuuteen, ja tässä yhteydessä viralliset tilastot ovat avainroolissa. Tavoitteena on oltava tien tasoittaminen siirtymiselle informaatiosta tietoon.

5.2.1 Tiedon entistä parempi saatavuus edistää demokraattisten päätöksentekoprosessien avoimuutta (esimerkiksi tilastolliset indikaattorit edistävät tiettyjen ilmiöiden, kuten työllisyyden, työttömyyden, inflaation jne. dynamiikan ymmärtämistä). Valtava tietovirta saattaa kuitenkin haitata tiedon käyttäjien keskittymistä, olipa kyse sitten kansalaisista tai poliittista päätöksentekijöistä (sillä tietovirran lisääntyminen ei välttämättä paranna ymmärtämystä).

5.3 Tämän dilemman johdosta on tullut selväksi, että tarvitaan riippumatonta ja laadukasta tilastojen hallintaa. Tilastojen on palattava perusluonteiseen tehtäväänsä ja suunnattava mittauksia ja niihin liittyviä menetelmiä kohti ilmiöitä, jotka perustuvat uusiin taloudellisiin, sosiaalisiin ja ympäristöä koskeviin tarpeisiin (25).

5.3.1 ETSK katsoo, että komission tiedonanto ”Eurooppalaisten tilastojen laadunhallinnan tehostaminen” (26) on tässä yhteydessä erittäin merkittävä, sillä siinä korostetaan, että nykyisten tilastojen on paitsi tarjottava tietoa ilmiöistä myös mahdollistettava niiden hallinnointi nyt ja tulevaisuudessa. Kansalaisten on voitava tehdä päätöksensä tietoisesti, järkiperäisesti ja demokraattisesti.

5.3.2 Eurostatin tehtävänä on näin ollen ottaa keskeinen rooli 27 EU:n jäsenvaltion kansallisten ja alueellisten tilastojen integroinnissa ja yhdenmukaistamisessa etenkin aloilla, jotka liittyvät elämänlaatuun, kestävyyteen sekä tulojen ja pääoman jakautumiseen, jotta voidaan mitata julkisista toimista aiheutuvia muutoksia hyvinvoinnissa.

5.3.3 Eurostatin olisi varmistettava menetelmällinen tuki, jotta institutionaalisille ja yhteiskunnallisille toimijoille sekä EU:n kansalaisille annettaisiin käyttöön välineet siten, että niille voidaan antaa asianmukaisesti tietoa, niitä voidaan konsultoida ja että ne voivat näin ollen osallistua tehokkaasti julkiseen keskusteluun (27).

5.4 Tässä uudessa toimintaympäristössä kansalaisyhteiskunnan olisi yhdessä muiden yhteiskunnallisten ja institutionaalisten toimijoiden kanssa kartoitettava – asianomaisissa pyöreän pöydän keskusteluissa ja foorumeissa – toiminta-alat, joilla yhteiskunnan edistystä mitataan, sekä määriteltävä erityisalat ja merkittävät (taloudelliset, sosiaaliset ja ekologiset) ilmiöt. Tilastoilla on ”tekninen” tukirooli, sillä ne tarjoavat soveltuvia menetelmiä ja tuovat esiin tehokkaita indikaattoreita kyseisten ilmiöiden seuraamiseksi.

5.5 Kansalaisten osallistuminen mahdollistaa ”kollektiivisen ajattelun muotojen” syntymisen, ja sallimalla aktiivisen kansalaisuuden käytännöt ne edistävät demokratian uudelleenmäärittelyä:

— ensin ”osallistava demokratia” ja aiempaa laajempi vuorovaikutus ja foorumit painopisteiden muotoilemiseksi asteittaisen ymmärryksen ja erilaisten yleistä etua koskevien näkökohtien punnitsemisen kautta (28)

— sen jälkeen ”valmisteleva demokratia”, jotta tarkennetaan kriteerit hyvinvoinnin käsitteen määrittelemiseksi yhteiskunnan edistyksen yhteisenä tavoitteena, asianmukaisten muuttujien määrittely niiden indikaattorien laatimiseksi, joiden avulla voidaan mitata hyvinvointia ja kartoittaa yhteiskunnan edistyksen kulkua sidosryhmille ymmärrettävällä tavalla ja näin helpottaa niiden osallistumista hyvinvoinnin levittämispyrkimyksiin (29).

5.5.1 Tällaisten käytänteiden avulla kehitetään käsitettä ”sosiaalinen pääoma” (30), johon pohjautuvat osaamiseen perustuvaan talouteen ja sosiaaliseen koheesioon liittyvät unionin tavoitteet: kyky hioa kaikkia koskevan hyvinvoinnin käsitettä lisäämällä kansalaisyhteiskunnan ja viranomaisten välistä luottamusta, ymmärtämystä ja yhteistyötä. Tähän voidaan päästä vain vahvalla yhteiskunnallisella, poliittisella ja sosiaalisella osallistumisella, jota viranomaisten olisi edistettävä julkisilla kuulemisilla (31).

5.5.2 Huomattava joukko maita on äskettäin käynnistänyt päätöksentekoprosesseja, joihin kansalaisyhteiskunta osallistuu (Alankomaat, Australia, Irlanti, Italia, Kanada, Luxemburg, Meksiko, Ranska, Saksa, Sveitsi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Yhdysvallat).

5.5.3 Kaikista saaduista kokemuksista ilmenee merkittäviä eroja kansalaisyhteiskunnan toimijoiden osallistumisen rakenteessa ja osallistumisprosessien laajuudessa. Erot ovat selvempiä vuorovaikutteisessa keskustelussa (julkinen keskustelu sekä arvojen ja painopisteiden asettaminen) kuin ensimmäisessä konsultaatiovaiheessa.

5.5.4 Konsultaatiovaihe puolestaan toteutetaan usein hyödyntämällä suuressa määrin erillisiä internetsivustoja, perustamalla työryhmiä, joiden tehtävänä on tarkastella erityisiä temaattisia aiheita, sekä laatimalla konsultaatio-ohjelmia, joissa käytetään laajalti sosiaalista verkkoa, blogeja ja (etenkin sähköisiä) kyselyjä. Yksikään maa ei kuitenkaan ole tähän mennessä luonut muodollista ja merkittävää yhteyttä indikaattorien laatimisen ja taloudellis-rahoituksellisen ohjelmasuunnittelun välille.

5.5.5 ETSK katsoo, että kansalaisyhteiskunta voi osallistua hyvinvointia tai edistystä mittaavien indikaattorien määrittelyyn osallistumalla aktiivisesti sekä poliittisten painopisteiden että seurattavan tiedon valintaan.

Bryssel 29. maaliskuuta 2012 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) http://www.earthsummit2012.org/.

(2) Ks. ETSK:n oma-aloitteinen lausunto aiheesta ”BKT:tä enemmän – kestävän kehityksen mittaaminen”, EUVL C 100, 30.4.2009, s. 53, ja lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – BKT ja muut indikaattorit: edistyksen mittaaminen muuttuvassa maailmassa”, EUVL C 18, 19.1.2011, s. 64.

(3) EUVL C 100, 30.4.2009, s. 53.

(4) EUVL C 18, 19.1.2011, s. 64.

(5) COM(2009) 433 final.

(6) Jopa Simon Kuznets, joka ansiosta bkt:n käyttö on yleistynyt Yhdysvalloissa, on varoittanut mahdollisista väärinkäytöksistä tai väärinymmärryksistä, joihin kyseisen välineen epäasiallinen käyttö saattaa johtaa, ja katsonut aiheelliseksi asettaa rajat sen soveltamisalalle. Costanza, R., Hart, M., Posner, S., Talberth, J., 2009, Beyond GDP: The Need for New Measures of Progress. Boston University.

(7) Yhdistyneet kansakunnat, 1987, Report of the World Commission on Environment and Development.

(8) Tutkimus keskittyy pääasiassa neljään erilaiseen metodologiseen lähestymistapaan: i) bkt:tä korjaavat indikaattorit, ii) vaihtoehtoiset indikaattorit, iii) synteettiset (tai kokoavat) indikaattorit ja iv) indikaattorijärjestelmät.

(9) Hanke käynnistettiin Palermossa vuonna 2004 OECD:n ensimmäisessä maailmanfoorumissa aiheesta Statistics, knowledge and policy. Kolme vuotta myöhemmin Istanbulissa aiheesta Measuring and fostering the progress of society järjestetyssä toisessa foorumissa (2007) Euroopan komission, OECD:n, YK:n, UNDP:n, Maailmanpankin ja Islamilaisten maiden yhteistyöjärjestön edustajat allekirjoittivat Istanbulin julkilausuman. Vuonna 2009 järjestettiin Busanissa Etelä-Koreassa OECD:n kolmas foorumi aiheesta Charting progress, building vision, improving life.

(10) OECD esitteli 24.–25. toukokuuta 2011 järjestetyssä vuosittaisessa foorumissa elämänlaadun parantamisen osoittimen (better life index). Osoittimella mitataan vaurautta, hyvinvointia ja elämänlaatua 11 parametrin avulla (asuminen, tulot, työ, yhteisöelämä, koulutus, ympäristö, hallintotavat, terveys, henkilökohtainen tyytyväisyys, turvallisuus, yksityis- ja työelämän tasapaino). OECD, 2011, How's Life? Measuring Well-Being, OECD Better Life Initiative. http://www.oecdbetterlifeindex.org/.

(11) COM(2009) 433 final.

(12) 14. syyskuuta 2009.

(13) http://www.stiglitz-sen-fitoussi.fr/en/index.htm.

(14) Pariisissa pidettiin 12. lokakuuta 2011 OECD:n, Ranskan tilasto- ja taloustutkimuskeskuksen (Institute Nationale de la Statistique et des Etudes Economiques, Insee) ja Ranskan talous-, valtiovarain- ja teollisuusministeriön järjestämä konferenssi aiheesta Two Years after the Release of the Stiglitz-Sen-Fitoussi Report.

Insee, 2011, Two years after the Stiglitz-Sen-Fitoussi report: What well-being and sustainability measures? INSEE's contributions. Pariisi.

(15) http://ec.europa.eu/regional_policy/sources/docoffic/official/reports/cohesion5/index_fi.cfm.

(16) Talouspolitiikan koordinoinnin tehostaminen vakautta, kasvua ja työpaikkoja varten – välineet vahvempaan EU:n talouden ohjausjärjestelmään, COM(2010) 367 final.

Talouspolitiikan koordinoinnin tehostaminen, COM(2010) 250 final.

(17) Ehdotus – Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus täytäntöönpanotoimista liiallisen makrotalouden epätasapainon korjaamiseksi euroalueella, COM(2010) 525 final – 2010/0279 COD.

Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta, COM(2010) 527 final – 2010/0281 COD.

(18) Lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan keskuspankille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Talouspolitiikan koordinoinnin tehostaminen vakautta, kasvua ja työpaikkoja varten – välineet vahvempaan EU:n talouden ohjausjärjestelmään”, EUVL C 107, 6.4.2011, s. 7.

(19) Lausunto aiheista ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi täytäntöönpanotoimista liiallisen makrotalouden epätasapainon korjaamiseksi euroalueella” COM(2010) 525 final – 2010/0279 COD ja ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta” COM(2010) 527 final – 2010/0281 COD, EUVL C 218, 23.7.2011, s. 53.

(20) Kuten on ehdotettu muun muassa Euroopan parlamentin mietinnössä aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta”, esittelijä Elisa Ferreira (2010/0281(COD)), 16. joulukuuta 2010.

(21) ILO ja IMF, The Challenges of Growth, Employment and Social Cohesion (Kasvun, työllisyyden ja sosiaalisen koheesion haasteet), keskusteluasiakirja ILO:n ja IMF:n yhteiseen konferenssiin, joka järjestettiin Oslossa 13. syyskuuta 2010 (s. 67–73).

(22) Komission tiedonanto Euroopan parlamentille ja neuvostolle: BKT ja muut indikaattorit – Edistyksen mittaaminen muuttuvassa maailmassa, COM(2009) 433 final.

(23) Hall J., Giovannini E., Morrone A., Ranuzzi G., 2010, A Framework to Measure the Progress of Societies. Tilasto-osasto. Työasiakirja N:o 34. OECD, STD/DOC (2010)5, Pariisi.

(24) Resurssihallinta heijastaa inhimillisen järjestelmän vaikutuksia ekosysteemiin (luonnonvarojen käyttö, saastuminen), kun taas ekosysteemipalvelut yhdistävät molemmat järjestelmät (inhimillisen järjestelmän ja ekosysteemin) kumpaankin suuntaan (ravinto, vesi, ilma, luonnonkatastrofien vaikutukset jne.), Hall J., Giovannini E., Morrone A., Ranuzzi G., 2010.

(25) Giovannini, E., 2007, Statistics and Politics in a Knowledge Society, OECD, STD/DOC(2007)2, 29. toukokuuta 2007, otettu 28. tammikuuta 2010 sivustolta http://www.oecd.org/dataoecd/39/53/41330877.pdf.

Giovannini, E. 2009, Measuring Society's Progress: A Key Issue for Policy Making and Democratic Governance, otettu 28. tammikuuta 2010 sivustolta http://www.oecd.org/dataoecd/6/34/41684236.pdf.

(26) COM(2011) 211 final.

(27) Tätä silmällä pitäen Euroopan tilastojärjestelmään on perustettu sponsoriryhmä ”Edistyksen, hyvinvoinnin ja kestävän kehityksen mittaaminen”, jonka tehtävänä on koordinoida aihetta koskevaa toimintaa ja panna täytäntöön Stiglitz–Sen–Fitoussi-komitean suositukset ottaen asianmukaisesti huomioon Eurooppa 2020 -strategian tavoitteet.

(28) Lisätietoa asiasta ks. ETSK:n konferenssi osallistavasta demokratiasta ”Osallistava demokratia keinona torjua Euroopan luottamuskriisi”. Ks. myös The Citizen's Handbook (http://www.vcn.bc.ca/citizens-handbook) ja European Citizens' Initiative (http://www.citizens-initiative.eu/) – valistuskampanja Euroopan kansalaisten osallistumisoikeuksista.

(29) Osallistavan demokratian dynamiikan analysoinnissa erotetaan yleisesti ylhäältä alaspäin ja alhaalta ylöspäin suuntautuvat prosessit. Molemmissa tapauksissa viitataan kahden eri organisaatio- ja päätöksentekotason vuorovaikutukseen (joka sen sijaan puuttuu suorasta demokratiasta). Näin osallistava demokratia esitetään vuoropuheluun ja prosessiin perustuvana toimintana, jota sovelletaan tehokkaimmin konfliktien ratkaisuun. Tarkoituksena on tuoda kyseiset prosessit yhteen.

(30) OECD, 2001, The Well-being of Nations: the Role of Human and Social Capital, OECD, Pariisi.

(31) OECD, 2001, Citizens as Partners, Information, Consultation and Public Participation in Policy-making, PUMA (Public Management Service), OECD, Pariisi.