Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten lentoliikennesopimusten neuvottelemisesta ja täytäntöönpanosta /* KOM/2004/0008 lopull. - COD 2003/0044 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten lentoliikennesopimusten neuvottelemisesta ja täytäntöönpanosta 2003/0044 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välisten lentoliikennesopimusten neuvottelemisesta ja täytäntöönpanosta 1. TAUSTA Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (KOM(2003) 94 lopullinen - C5-2003/65 - 2003/0044(COD)): // 26. helmikuuta 2003 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: // 16. heinäkuuta 2003 Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: // 2. syyskuuta 2003 Yhteinen kanta vahvistettiin: // 5. joulukuuta 2003 2. KOMISSION EHDOTUKSEN TARKOITUS Yhteisöjen tuomioistuin antoi marraskuussa 2002 tuomiot, joiden mukaan kahdeksan jäsenvaltion ja Yhdysvaltojen välillä tehdyt kahdenväliset lentoliikennesopimukset rikkovat yhteisön oikeutta. Ne rikkovat erityisesti sijoittautumisoikeutta, koska niissä kansainväliset liikenneoikeudet varataan ainoastaan sopimuspuolten kansallisessa omistuksessa oleville lentoyhtiöille. Lisäksi sopimukset kattavat joitain yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia aloja. Oikeuden tuomioilla on vaikutuksia kaikkiin lentoliikennesopimuksiin ja niistä käytäviin neuvotteluihin. Kaikkia voimassa olevia sopimuksia on muutettava siten, että varmistetaan yhteisön lentoyhtiöiden syrjimätön kohtelu. Lisäksi yhteisön toimivaltaan kuuluvista asioista käytäville neuvotteluille on luotava asianmukainen oikeudellinen kehys. Jäsenvaltiot eivät voi enää toimia yksipuolisesti. Koska kahdenvälisiä lentoliikennesopimuksia on tehty runsaasti ja ne on neuvoteltava säännöllisesti uudelleen markkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi, ei ole käytännöllistä käydä kaikkia tarvittavia neuvotteluja yhteisön tason vakiomenettelyjä noudattaen. Yhteisön on keskityttävä ainoastaan merkittävimpiin neuvotteluihin. Tästä syystä tässä ehdotuksessa luodaan jäsenvaltioiden kahdenvälisten neuvottelujen ilmoitus- ja hyväksymisjärjestelmä. Lisäksi siinä velvoitetaan jäsenvaltiot varmistamaan, että niillä on käytössä syrjimättömät järjestelmät toimialan kuulemista ja neuvotteluissa saatujen liikenneoikeuksien jakamista varten. 3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET Neuvosto säilyttää yhteisessä kannassaan komission ehdotuksen perusrakenteen. Tämä koskee erityisesti neuvotteluaikeista ilmoittamista (1 artikla) sekä neuvottelujen lopputuloksen hyväksymisessä sovellettavaa järjestelmää (4 artikla), joskin näihinkin kohtiin on tehty merkittäviä muutoksia oikeudellisen kehyksen tarkentamiseksi ja lujittamiseksi. Muutoksilla pyritään parantamaan komission ehdotuksen toimivuutta tarkentamalla edellytyksiä, joiden mukaisesti jäsenvaltioilla on oikeus neuvotella ja tehdä sopimuksia yhteisön toimivaltaan kuuluvista asioista. Asetuksen 1 artiklassa esitetään edellytykset, joiden mukaisesti jäsenvaltiot voivat aloittaa neuvottelut kolmansien maiden kanssa. Jäsenvaltio voi aloittaa neuvottelut kolmannen maan kanssa sillä edellytyksellä, että a) kahdenvälisissä sopimuksissa käytetään yhteisesti sovittuja vakiolausekkeita yhteisön oikeudelliseen toimivaltaan kuuluvissa kysymyksissä; b) neuvottelujen aloittamisesta ilmoitetaan etukäteen komissiolle. Ilmoituksen pohjalta jäsenvaltio ja komissio voivat määritellä ne kysymykset, joiden osalta on olemassa yhteisiä etuja tai ongelmia suhteessa kyseiseen kolmanteen maahan. Tämä oli myös komission ehdotuksen tarkoitus. Asetuksen 4 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on saatava yhteisön oikeuden nojalla lupa sopimuksen tekemiseen. Tätä varten luotava järjestelmä on kuitenkin yksinkertainen. Samaan tapaan kuin neuvotteluja aloitettaessa, myös neuvottelujen tuloksista on ilmoitettava komissiolle. Seuraavasta vaiheesta on olemassa kolme vaihtoehtoa: a) Jos jäsenvaltio on neuvottelut sopimuksen, jossa noudatetaan yhteisesti sovittuja vakiolausekkeita yhteisön toimivaltaan kuuluvissa kysymyksissä, sillä on lupa tehdä lopullinen sopimus. Sen on ainoastaan ilmoitettava tuloksesta komissiolle avoimuuden vuoksi. b) Jos jäsenvaltio ei ole onnistunut neuvottelemaan sopimusta, jossa noudatettaisiin yhteisesti sovittuja vakiolausekkeita yhteisön toimivaltaan kuuluvissa kysymyksissä, se voi soveltaa sopimusta tilapäisesti, mutta sen on annettava sopimus yhteisön hyväksyttäväksi neuvoa-antavassa komiteamenettelyssä. Jos sopimus ei haittaa yhteisön yhteistä liikennepolitiikkaa, jäsenvaltio voi tehdä sopimuksen. c) Jos komissio neuvottelee samanaikaisesti saman kolmannen maan kanssa, jäsenvaltio voi saada luvan soveltaa sopimusta tilapäisesti tai tehdä sopimuksen edellä b kohdassa mainittua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. Tällä järjestelmällä varmistetaan, että yhteisön oikeutta noudatetaan ja yhteisön eduista huolehditaan samalla kun jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus jatkaa kahdenvälisiä neuvotteluja oikeusvarmuuden takaavissa puitteissa. Euroopan parlamentin ehdottamista 17 tarkistuksesta neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaansa kolme tarkistusta kokonaan ja neljä tarkistusta osittain tai periaatteessa. Nämä tarkistukset vastaavat pääosin komission hyväksymiä tarkistuksia. 4. KOMISSION YKSITYISKOHTAISET HUOMAUTUKSET Jäljempänä viitataan yhteisen kannan johdanto-osan kappaleisiin ja artikloihin. 4.1 Komission kokonaan hyväksymät tarkistukset, jotka on sisällytetty kokonaan yhteiseen kantaan Tarkistukset 1, 2 ja 3: Nämä kolme tarkistusta on otettu sellaisinaan huomioon yhteisen kannan johdanto-osan kappaleissa: johdanto-osan 5 kappaletta on muutettu parlamentin tarkistuksen mukaisesti, 6 kappale on poistettu kokonaan ja 8 kappaleen viimeinen virke on poistettu. 4.2 Komission osittain tai periaatteessa hyväksymät tarkistukset, jotka on sisällytetty osittain tai periaatteessa yhteiseen kantaan Tarkistus 11: Tämä tarkistus on sisällytetty yhteiseen kantaan osittain tai periaatteessa tekemällä 1 ja 4 artiklaan merkittäviä muutoksia, joilla pyritään lujittamaan asetusluonnoksella luotavaa oikeudellista kehystä. Yhteisessä kannassa tarkennetaan, minkä tyyppiset sopimukset tai niihin liittyvät asiakirjat kuuluvat asetusluonnoksen soveltamisalaan (1 artiklan 1 kohta), sekä määritellään jäsenvaltioiden velvoitteet tapauksissa, joissa käydään yhteisön tason neuvotteluja (4 artiklan 4 kohta). Tarkistus 12: Yhteisen kannan 1 artiklan 2 kohdassa selvennetään jäsenvaltioiden velvollisuutta ilmoittaa komissiolle neuvotteluaikeistaan, joten tämä tarkistus otetaan siinä huomioon periaatteessa. Neuvotteluja suunnittelevan jäsenvaltion on ilmoitettava aikeistaan ainoastaan komissiolle, ja muut jäsenvaltiot voivat pyytää komissiolta jäljennöksen tästä ilmoituksesta. Poikkeuksellisia tilanteita varten luodaan erityismenettely. Tarkistus 15: Yhteisessä kannassa pyritään selventämään 3 artiklan sanamuotoa parlamentin tarkistusta vastaavasti. Yhteisessä kannassa kielletään selkeästi sopimukset, jotka vähentäisivät sellaisten yhteisön lentoliikenteen harjoittajien lukumäärää, jotka voidaan voimassa olevien järjestelyjen mukaisesti nimetä palvelujen tarjoajiksi jäsenvaltion alueen ja kolmannen maan välillä. 4.3 Komission hylkäämät tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistus 14: Yhteiseen kantaan on sisällytetty tarkistuksen ensimmäinen osa, eli 2 artiklassa viitataan lentoliikenteen harjoittajien lisäksi myös muihin osapuoliin. Komissio hylkäsi tämän tarkistuksen, koska se ei voi hyväksyä parlamentin ajamia merkittäviä muutoksia, joilla pyritään rajoittamaan lentoliikenteen harjoittajien ja sijoittautumisoikeuden määritelmää (tarkistuksen 14 toinen osa). Komissio ei kuitenkaan vastusta sitä, että tähän artiklaan lisätään viittaus muihin osapuoliin. 4.4 Komission hylkäämät tarkistukset, joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Tarkistukset 4 ja 14 (lukuun ottamatta tarkistuksen 14 ensimmäistä osaa, joka on sisällytetty yhteisen kantaan): Näissä tarkistuksissa rajoitettaisiin jäsenvaltioiden velvollisuutta tiedottaa lentoliikenteen harjoittajille ja kuulla niitä kahdenvälisistä neuvotteluistaan. Tarkistuksen 4 mukaan jäsenvaltiolla olisi tällainen velvollisuus ainoastaan niiden lentoyhtiöiden osalta, joilla jo on tai saattaa tulevaisuudessa olla asiaan liittyvä reittiverkko. Lisäksi tarkistus 14 rajoittaisi lentoyhtiöiden sijoittautumisoikeutta, sillä tarkistuksen mukaan lentoyhtiöillä olisi oltava liikennelupa jokaisessa jäsenvaltiossa, josta kansainvälisiä reittejä liikennöidään. Tarkistus 5: Tämän tarkistuksen mukaan kahdenväliset sopimukset tulisi hyväksyä sääntelymenettelyä noudattaen. Tarkistukset 6 ja 7: Tarkistuksissa 6 ja 7 asetetaan kyseenalaiseksi se, että asetusluonnos on suhteellisuusperiaatteen mukainen. Tarkistus 8: Tällä tarkistuksella luotaisiin kolmevaiheinen suunnitelma, joka koskee yhteisön toimia kansainvälisen lentoliikenteen alalla. Tarkistukset 9 ja 10: Tarkistuksissa 9 ja 10 asetukseen lisätään uudet johdanto-osan kappaleet, joissa asetetaan erityisiä tavoitteita yhteisön ja Yhdysvaltojen välisille neuvotteluille. Tarkistus 13: Tämän tarkistuksen mukaan muut jäsenvaltiot eivät voisi osallistua 1 artiklan 3 kohdassa säädettyyn kuulemisprosessiin, kun jokin jäsenvaltio aikoo aloittaa neuvottelut. Tarkistus 18: Tämä tarkistus tekisi kaikista tiedoista, joita jäsenvaltiot antavat neuvotelluistaan tekemissään ilmoituksissa, tosiasiallisesti luottamuksellisia. Tarkistus 19: Tässä tarkistuksessa toistetaan jo 4 artiklassa säädetty velvollisuus, jonka mukaan jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle sopimusluonnoksesta neuvottelujen päätyttyä. 5. PÄÄTELMÄ Komissio katsoo, että 5. joulukuuta 2003 yksimielisesti vahvistetussa yhteisessä kannassa ei muuteta komission ehdotuksen tavoitteita eikä lähestymistapaa. Näin ollen se voi tukea yhteistä kantaa.