/* COM/97/0001 lopull. - SYN 95/0164 */ Uudelleen käsitelty ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) HI-virusta/AIDSia koskevista toimista kehitysmaissa



Virallinen lehti nro C 095 , 24/03/1997 s. 0036



Uudelleen käsitelty ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) annettu HI-virusta/AIDSia koskevista toimista kehitysmaissa (1) (97/C 95/07) KOM(97) 1 lopull. - 95/0164(SYN) (Komission EY:n perustamissopimuksen 189 C (d) artiklan nojalla esittämä) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130 w artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä (2), sekä katsoo, että budjettivallan käyttäjä päätti vuoden 1988 talousarviossa perustaa budjettikohdan, jonka tarkoituksena on tukea HIV/AIDS-epidemian torjumista ja jonka avulla se pyrkii kehittämään innovatiivisia toimia, eikä ainoastaan muilla tasoilla jo toteutettavia toimia täydentäviä toimia, Euroopan parlamentille ja neuvostolle 7 päivänä tammikuuta 1994 antamassaan HI-virusta/AIDSia kehitysmaissa koskevassa tiedonannossaan komissio esitti yhteisössä ja jäsenvaltioissa toteutettavat toimintaperiaatteet ja ensisijaiset strategiat toimenpiteiden tehostamiseksi tällä alueella, HIV/AIDS ei ole enää uusi epidemia, vaan pikemminkin kaikkialle maailmaan levinnyt ja kehitysvaiheessa oleva pandemia, jolla on alueittain ja/tai maittain vaihtelevat yhteiskunnalliset ja poliittiset piirteensä ja joka edellyttää sellaista rakenteellista ja monialaista asianmukaista toimintaa, johon suurimmalla osalla kehitysmaita ei ole tarvittavia taloudellisia varoja tai henkilöstöä, neuvosto korosti 6 päivänä toukokuuta 1994 antamassaan päätöslauselmassa HIV/AIDS-epidemian vakavuutta ja tarvetta lisätä ponnisteluja sen varmistamiseksi, että kehitysmaiden kansallisia strategioita tuetaan entistä paremmin; se yksilöi tässä yhteydessä ensisijaiseksi sellaisten strategioiden tukemisen, joiden tavoitteena on tartuntojen tehokkaampi ehkäisy valistuksen, sukupuolikäyttäytymiseen ja suvunjatkamiseen liittyvän terveydenhuollon edistämisen sekä verensiirtojen turvallisuuden avulla, sekä niiden strategioiden tukemisen, joilla pyritään tukemaan tartunnan saaneita ja sairaita erityisesti vahvistamalla terveydenhuoltojärjestelmää ja torjumalla syrjintää ja yhteiskunnallista syrjäytymistä, Euroopan parlamentti sekä EY:n ja AKT:n yhteinen edustajakokous korostivat myös, edellinen 14 päivänä huhtikuuta 1986 ja jälkimmäinen 15 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa, tarvetta ottaa paremmin huomioon epidemian leviämistä edistävät syyt ja osatekijät, kuten köyhyys, ja HI-viruksesta/AIDSista aiheutuvat taloudelliset ja yhteiskunnalliset seuraukset erityisesti naisten aseman parantamista tukevien toimenpiteiden avulla sekä tukemalla perusyhteisöjä, joiden tehtävänä on osallistua pandemian koettelemista perheistä ja yksilöistä huolehtimiseen, Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat kehottaneet yhteisöä lisäämään osallistumistaan tällä alalla, komission tiedonantoa yhteisön ja jäsenvaltioiden AIDSia koskevasta politiikasta kehitysmaissa neuvostolle ja Euroopan parlamentille (3) koskevassa 15 päivänä marraskuuta 1995 annetussa päätöslauselmassa Euroopan parlamentti pyysi varojen merkittävää lisäämistä ja toimintaohjelman laatimista epidemian leviämisen rajoittamiseksi ja yhteiskunnallis-taloudellisten vaikutusten lievittämiseksi, kansallisiin HI-viruksen/AIDSin torjunnan strategioihin liittyvien tukiohjelmien tehokkuus edellyttää tukien parempaa yhteensovittamista niin Euroopan tasolla kuin muiden rahoittajien ja Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen kanssa, erityisesti UNAIDS:in kanssa, sekä joustavien ja toimenpiteiden ja osallistuvien kumppaneiden erityispiirteisiin mukautettujen menettelyjen käyttämistä; neuvoston ja parlamentin päätöslauselmissa kehotetaan tämän suuntaisiin ponnisteluihin, ja on tarpeen vahvistaa HI-virusta/AIDSia koskevaan yhteistyöhön sovellettavat hallinnolliset menettelytavat ja säännöt, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Yhteisö toteuttaa kehitysmaihin suunnatun avustusohjelman, jäljempänä `ohjelma`, HIV/AIDS-epidemian leviämisen rajoittamiseksi ja auttaakseen kehitysmaita hoitamaan tämän epidemian terveydelle sekä yhteiskunnalliselle ja taloudelliselle kehitykselle aiheuttamat seuraukset. Ohjelma suunnataan ensisijaisesti kaikkein köyhimpien ja vähiten kehittyneiden maiden sekä kehitysmaiden huono-osaisimpien väestönosien auttamiseen. Tässä yhteydessä yhteisön ensisijaisina tavoitteina on: a) vähentää HIV/AIDS-tartuntoja ja muiden sukupuoliteitse ja perinataalisesti tarttuvien tautien leviämistä; b) vahvistaa terveydenhuoltoalaa ja sosiaalialoja, jotta ne pystyisivät selviytymään epidemian leviämisen myötä kasvavista vaatimuksista; c) tukea hallituksia ja yhteisöjä arvioitaessa epidemian vaikutuksia talouden eri aloilla ja yhteiskuntaryhmissä sekä määritettäessä ja toteutettaessa epidemian hoitamista koskevia strategioita; d) kehittää tieteellistä tuntemusta sekä epidemiasta että toimenpiteiden vaikutuksista näiden toimenpiteiden laadun parantamiseksi, lukuun ottamatta perustutkimusta; e) torjua HIV-tartunnan saaneiden ja AIDSiin sairastuneiden henkilöiden syrjintää sekä yhteiskunnallista ja taloudellista syrjäytymistä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi yhteisö tukee tiettyjä toimia, joissa on otettava huomioon seuraavat perustoimintaperiaatteet: a) ne on mukautettava yhteiskunnallis-taloudellisesta ympäristöstä aiheutuviin riskitekijöihin sekä riskialttiiden ryhmien tarpeisiin, jotka määräytyvät yksilöiden mukaisesti; b) ne on mukautettava miehille ja naisille ominaisten erityispiirteiden mukaisesti; c) niiden on perustuttava yksilön oikeuksien kunnioittamiseen ja tehtävä asianomaisten henkilöiden yhteiskunnallinen harjaantuminen mahdolliseksi; d) niiden on vahvistettava yksilöiden ja yhteisöjen motivaatiota, vastuun ottamista ja kykyä huolehtia itsestään; e) niiden on sisällyttävä terveys- ja opetusalan sekä muiden asia koskevien alojen politiikkoihin; f) ne on mukautettava epidemian eri kehitysvaiheisiin; g) niiden on kannustettava hallituksia sitoutumaan sekä poliittisesti että taloudellisesti HIV:n/AIDSin torjuntaan. 2 artikla Toimet 1 artiklassa mainittujen ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi tukevat edunsaajamaiden kanssa kansainvälisesti, alueellisesti ja kansallisesti laadittuja strategioita, ja niihin kuuluu kunkin tavoitteen osalta erityisesti: 1. HIV/AIDS-tartuntojen sekä muiden sukupuoliteitse ja perinataalisesti tarttuvien tautien leviämisen vähentäminen seuraavin keinoin: a) tiedonvälitys ja valistus seksuaalisuuteen ja suvunjatkamiseen liittyvästä terveydenhuollosta sekä suvunjatkamiseen liittyvät oikeudet; erityistä huomiota kiinnitetään siihen, että toimet mukautetaan kohderyhmille ja erityisesti riskialttiissa ympäristössä eläville väestönosille sekä yhteiskunnallisesti tai taloudellisesti heikoimmassa asemassa oleville yksilöille ja yhteisöille, ja etenkin naisille ja nuorille, ja saatetaan näiden saataville. Näihin toimiin kuuluu myös vuoropuhelu niiden uskonnollisten yhteisöjen kanssa, jotka vastustavat HIV:tä/AIDSia koskevaa laajaa julkista kampanjointia; b) huolehditaan entistä paremmin HI-viruksen ja sukupuoliteitse leviävien tautien tarttumisen vähentämisestä myös edistämällä parempia menetelmiä sukupuoliteitse leviävien tautien joukkotutkimuksissa ja hoidossa; c) eri suojautumiskeinojen ja -menetelmien saatavuuden ja käytön parantaminen, erityisesti kondomit sekä verensiirroissa ja muissa injektiomuodoissa noudatettava turvallisuus; d) tuetaan HIV/AIDS-ongelman huomioon ottamista kehitysyhteistyöpolitiikassa ja -strategioissa; e) tuetaan toimenpiteitä, joiden tavoitteena on lisätä naisten päätösvaltaa kaikissa seksuaalisuuteen ja lisääntymisterveyteen liittyvissä kysymyksissä sekä antaa heille valtuudet ja mahdollisuus edistää eri suojautumiskeinojen ja -menetelmien laajamittaista käyttöä HI-viruksen ja sukupuoliteitse tarttuvien tautien tartuntoja ja niiden leviämistä vastaan, toimia sen mukaisesti sekä suojella syntymättömien lasten terveyttä sekä lisätä miesten tietoisuutta ja vastuuta näistä asioista. 2. Terveydenhuoltoalan ja sosiaalialojen lujittaminen, jotta ne pystyisivät selviytymään epidemian leviämisen myötä kasvavista velvoitteistaan, seuraavin keinoin: a) terveyspalvelujen tehostaminen erityisesti perusterveydenhuollon osalta sellaisten toimenpiteiden avulla, joilla pyritään lisäämään kansallisen, alueellisen ja paikallisen tason toimintakykyä kehittää ehkäisevää toimintaa ja hoitoa sekä helpottaa huonompiosaisten henkilöiden pääsyä terveyspalveluihin; b) tukimekanismin tutkiminen sellaisen aikaansaamiseksi unionin aloitteesta HIV-tartunnan saaneiden henkilöiden hoidon parantamiseksi köyhimmissä maissa; tätä varten olisi löydettävä Yhdistyneiden Kansakuntien järjestöjen, alalla toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen ja lääkealan tutkimuslaitosten kanssa sekä yhteistyössä teollisuusmaiden, erityisesti unionin, terveydenhuoltojärjestelmien kanssa paras lähestymistapa pohjoisen ja etelän hoidollisen tasa-arvon rahoittamiseksi; c) verensiirtojen ja sairaalahoidon turvallisuuteen liittyvien voimavarojen vahvistaminen; d) lääkäreiden ja hoitohenkilökunnan koulutuksen parantaminen; e) epidemiologiseen seurantaan kuuluvien ilmoittamis- ja tilastoimisjärjestelmien parantaminen. 3. Hallitusten ja yhteisöjen tukeminen arvioitaessa epidemian vaikutuksia talouden eri aloilla ja yhteiskuntaryhmissä sekä määritettäessä ja toteutettaessa epidemian hoitamista koskevia strategioita, a) teknisen tuen antaminen hallituksille epidemian yhteiskunnallis-taloudellisten vaikutusten analysoimiseksi ja eri aloille mukautettujen vastastrategioiden täytäntöönpanemiseksi; b) teknisen tuen ja rahoitustuen antaminen, jotta valtiosta riippumattomat järjestöt ja perusyhteisöt voisivat osallistua parhaalla mahdollisella tavalla ehkäisevään ja hoitotoimintaan, erityisesti avustamalla alan sellaisten verkkojen luomista, joiden tarkoituksena on parantaa toimien tehokkuutta ja edistää tiedonvälitystä, yhteensovittamista ja yhteistyötä kaikkien toimijoiden välillä; c) paikallisten yhteisöjen kannustaminen osallistumiseen, tiedottamiseen, sukupuolivalistusta koskeviin ohjelmiin ja hoitotoimintaan liittyvien paikallisten strategioiden suunnitteluun. 4. Tieteellisen tuntemuksen lisääminen sekä epidemiasta että toimenpiteiden vaikutuksista näiden toimenpiteiden laadun parantamiseksi, lukuun ottamatta perustutkimusta, seuraavin keinoin: a) tieteellisen osaamisen kehittäminen parantamalla ohjelmien seurantaa asianmukaisten muuttujien perusteella ja operatiivisen tutkimuksen kehittäminen lääketieteen, sosiologian ja antropologian eri aloilla; b) saatuja kokemuksia koskevan tiedonvaihdon tukeminen. 5. HIV-tartunnan saaneiden ja AIDSiin sairastuneiden henkilöiden syrjinnän sekä yhteiskunnallisen ja taloudellisen syrjäytymisen torjuminen: a) edistämällä yksilön oikeuksien kunnioittamista erityisesti suvunjatkamiseen liittyvien oikeuksien osalta; b) kannustamalla syrjimättömyyttä ja torjumalla virustartunnan saaneiden ja heidän kanssaan elävien ihmisten leimaantumista, erityisesti kampanjoimalla yleisen tietoisuuden lisäämiseksi ja luomalla asianmukainen lainsäädännöllinen rakenne. 3 artikla Yhteistyöosapuolia, jotka voivat saada tämän asetuksen mukaista rahoitustukea, ovat erityisesti: - kansalliset, alueelliset ja paikalliset julkishallinnon viranomaiset ja laitokset, - paikallisyhteisöt ja muut hajautetut yksiköt, mukaan lukien perinteiset sosiaaliset rakenteet, - alueelliset järjestöt ja kansainväliset järjestöt, - tutkimuslaitokset ja yliopistot, - perusyhteisöt ja yksityiset toimijat, mukaan lukien valtiosta riippumattomat järjestöt ja naisjärjestöt ja -yhdistykset, ja alan edustavat yhdistykset, jotka voivat osallistua asiantuntemuksellaan 2 artiklassa tarkoitettujen HI-virukseen/AIDSiin liittyvien ensisijaisten strategioiden suunnitteluun, toteutukseen ja seurantaan. 4 artikla 1. Edellä 2 artiklassa tarkoitettujen toimien toteuttamiskeinoja ovat erityisesti tutkimukset, tekninen apu, koulutus tai muut palvelut, hankinnat ja työsuoritukset sekä tilintarkastus ja arviointi- ja valvontakäynnit. Etusijalle asetetaan kansallisen osaamisen vahvistaminen kehittämällä inhimillisiä voimavaroja jatkuvuuden turvaamiseksi. 2. Yhteisön rahoitus voi kiinteän omaisuuden ostoa lukuun ottamatta kattaa sekä sijoituskustannuksia että toistuvia kuluja (joihin sisältyvät hallinto-, ylläpito- ja toimintakulut) ottaen huomioon, että hankkeen tavoitteena on mahdollisuuksien mukaan oltava keskipitkän ajan elinkelpoisuus. 3. Edellä 3 artiklassa määritellyiltä kumppaneilta pyritään saamaan tukea jokaiselle yhteistyötoimelle. Tätä tukea pyydetään kyseisten kumppanien mahdollisuuksien rajoissa ja kunkin toimen luonteen mukaisesti. 4. Yhteisrahoitusmahdollisuuksia voidaan tutkia muiden rahoittajien kanssa, erityisesti jäsenvaltioiden kanssa. 5. Toteutetaan tarvittavat toimenpiteet sen esille tuomiseksi, että tämän asetuksen mukaisesti annettu tuki on yhteisön tukea. 6. Perustamissopimuksessa tarkoitettujen yhtenäisyyden ja täydentävyyden tavoitteiden toteuttamiseksi ja toimien kokonaisuuden mahdollisimman suuren tehokkuuden takaamiseksi komissio voi toteuttaa kaikki tarpeelliset yhteensovittamistoimet, erityisesti: a) ottamalla käyttöön rajoitettuja toimia tai niitä toimia, jotka yhteisö ja jäsenvaltiot ovat aikeissa rahoittaa, koskeva järjestelmällinen tiedonvaihto- ja analysointijärjestelmä; b) sovittamalla toimet yhteen niiden toteuttamispaikalla edunsaajamaassa olevien komission ja jäsenvaltioiden edustajien välisten säännöllisten kokousten ja tietojen vaihdon avulla; 7. Komissio yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tekee kaikki tarpeelliset aloitteet asianmukaisen yhteensovittamisen ja tiiviin yhteistyön varmistamiseksi edunsaajamaiden kanssa sekä rahoittajien ja muiden asiaan liittyvien kansainvälisten elinten, erityisesti Yhdistyneiden Kansakuntien järjestelmään kuuluvien elinten ja varsinkin UNAIDS:in kanssa, mahdollisimman suuren vaikutuksen saavuttamiseksi maailmanlaajuisella ja kansallisella tasolla. 5 artikla Tämän asetuksen mukaista rahoitustukea annetaan avustuksina, joita ei peritä takaisin. 6 artikla 1. Komissio vastaa tässä asetuksessa tarkoitettuihin toimiin liittyvästä valmistelusta, päätöksenteosta ja hallinnoinnista voimassa olevia talousarviota koskevia ja muita menettelyjä noudattaen ja erityisesti Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavassa varainhoitoasetuksessa säädettyjä menettelyjä noudattaen. 2. Päätökset toimista, joiden rahoitus tämän asetuksen nojalla on enemmän kuin kaksi miljoonaa ecua yhtä toimintaa kohti, tehdään 8 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Komissio ilmoittaa lyhyesti 8 artiklassa tarkoitetulle komitealle rahoituspäätöksistä, joita se aikoo tehdä sellaisten hankkeiden ja ohjelmien osalta, joiden arvo on vähemmän kuin kaksi miljoona ecua. Tämä ilmoitus tehdään viimeistään viikko ennen päätöksen tekoa. 3. Komissiolla on oikeus hyväksyä 8 artiklassa tarkoitetun komitean lausuntoa pyytämättä sellaiset lisäsitoumukset, jotka tarvitaan näiden toimien yhteydessä tapahtuvien tai jo kirjattujen ylitysten kattamiseen, jos ylitys tai lisätarve on enintään 20 prosenttia alkuperäisestä, rahoituspäätöksellä määrätystä maksusitoumuksesta. 4. Kaikissa tämän asetuksen mukaisesti tehdyissä rahoitussopimuksissa määrätään erityisesti, että komissio ja tilintarkastustuomioistuin voivat suorittaa paikalla tarkastuksia noudattaen komission määrittelemiä yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka ovat voimassa olevien määräysten, erityisesti yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen säännösten mukaisia. 5. Jos toimiin liittyy yhteisön ja edunsaajamaan välisiä rahoitussopimuksia, niissä määrätään, että yhteisö ei rahoita veroja, tulleja eikä maksuja. 6. Osallistuminen tarjouskilpailuihin ja hankintasopimuksiin on avoin yhtäläisin edellytyksin kaikille jäsenvaltioiden ja edunsaajavaltion sekä muiden kehitysmaiden luonnollisille ja oikeushenkilöille. Osallistuminen voidaan laajentaa asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa koskemaan muita kolmansia maita. 7. Hankintojen on oltava peräisin jäsenvaltioista tai edunsaajavaltioista tai muista kehitysmaista. Asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa hankinnat voivat olla peräisin muista maista, erityisesti jos alkuperäsäännön soveltaminen aiheuttaa edunsaajavaltiolle liian suuria kustannuksia. 8. Erityistä huomiota kiinnitetään: - kannattavuuden ja pysyvien vaikutusten tavoitteluun hankkeiden suunnittelussa, - tavoitteiden ja tulosmittareiden selkeään määrittelyyn ja seurantaan kaikkien hankkeiden osalta. 9. Tämän asetuksen perusteella annettu tuki täydentää ja vahvistaa muiden kehitysyhteistyömuotojen perusteella annettua tukea. 7 artikla 1. Komissiota avustaa neuvoa-antava komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja, ja riippuen siitä, mikä maa tai alue on toimenpiteiden edunsaajana, komitea on: a) Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren maiden osalta yhteisön tuen rahoituksesta ja hallinnoinnista neljännen Lomén yleissopimuksen yhteydessä neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden edustajien 16 päivänä heinäkuuta 1990 hyväksymän sisäisen sopimuksen 91/401/ETY (4) 21 artiklassa perustettu EKR-komitea; b) Välimeren alueen maiden osalta yhteisön ja Välimeren kolmansien maiden rahoitusalan ja teknisen alan yhteistyötä koskevien pöytäkirjojen soveltamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1762/92 (5) 6 artiklassa perustettu MED-komitea; c) Latinalaisen Amerikan ja Aasian maiden osalta rahoitusavusta ja teknisestä avusta Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaille sekä taloudellisesta yhteistyöstä näiden maiden kanssa annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 443/92 (6) 15 artiklassa perustettu ALA-komitea. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta toimitettuaan tarvittaessa äänestyksen määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella valtiolla on oikeus pyytää, että sen kanta merkitään pöytäkirjaan. Komission on, niin suurelta osin kuin mahdollista, otettava huomioon komitean lausunto. Sen on ilmoitettava komitealle, millä tavoin lausunto on otettu huomioon. 8 artikla Kerran vuodessa vaihdetaan näkemyksiä komission edustajan esittämien, seuraavana vuonna toteutettavien toimien yleisten suuntaviivojen perusteella 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen komiteoiden yhteisessä kokouksessa. 9 artikla 1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle jokaisen varainhoitovuoden jälkeen vuosikertomuksen, joka sisältää yhteenvedon varainhoitovuoden aikana rahoitetuista toimista sekä arvioinnin tämän asetuksen täytäntöönpanosta varainhoitovuoden aikana. Yhteenveto sisältää erityisesti tiedot toimijoista, joiden kanssa on tehty hankintoja tai täytäntöönpanoa koskevia sopimuksia. 2. Komissio arvioi säännöllisesti yhteisön rahoittamia toimia vahvistaakseen, onko näiden toimien tavoitteet saavutettu ja voidakseen antaa suuntalinjat tulevien toimien tehokkuuden parantamiseksi. Komissio toimittaa 7 artiklassa tarkoitetulle komitealle yhteenvedon tehdyistä arvioinneista, joita komitea voi tarvittaessa tarkastella. Arviointikertomukset ovat jäsenvaltioiden pyynnöstä niiden käytettävissä. 3. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille hyväksytyistä toimista ja hankkeista sekä niiden määrät, luonteen, edunsaajamaat ja kumppanit yhden kuukauden kuluessa siitä, kun se on tehnyt päätöksensä. 10 artikla Komissio esittää kolmen vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle arvioinnin kaikista yhteisön tämän asetuksen nojalla rahoittamista toimista liittäen tähän arviointiin ehdotuksia tämän asetuksen tulevaisuudesta ja tarvittaessa ehdotuksia asetukseen tehtävistä muutoksista. 11 artikla Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. (1) EYVL N:o C 252, 28.9.1995, s. 4. (2) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 9 päivänä toukokuuta 1996 (EYVL C N:o 152, 27.5.1996, s. 36), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 27 päivänä kesäkuuta 1996 (EYVL N:o C 264, 11.9.1996, s. 21) ja Euroopan parlamentin päätös, tehty 12 päivänä marraskuuta 1996 (ei vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä). (3) EYVL N:o C 323, 4.12.1995, s. 45. (4) EYVL N:o L 229, 17.8.1991, s. 288. (5) EYVL N:o L 181, 1.7.1992, s. 1. (6) EYVL N:o L 52, 27.2.1992, s. 1.