Tausta

Hallitukset ympäri maailman ohjasivat planeettamme ja taloutemme kestävämmän kehityksen tielle hyväksymällä Pariisin ilmastosopimuksen ja YK:n kestävän kehityksen toimintaohjelman (Agenda 2030) vuonna 2015. Agenda 2030 ‑toimintaohjelmaan sisältyy 17 kestävän kehityksen tavoitetta. Nämä tavoitteet ohjaavat meitä seuraavien 15 vuoden aikana, jotta tulevaisuutemme olisi vakaa, maapallomme hyvinvoiva, yhteiskuntamme oikeudenmukaiset, osallistavat ja selviytymiskykyiset ja taloutemme vauraat. Yhteensä 195 maata hyväksyi joulukuussa 2015 Pariisin sopimuksen, joka on kaikkien aikojen ensimmäinen universaali, maailmanlaajuinen ilmastosopimus, jolla edistetään sopeutumista ilmastonmuutokseen, parannetaan kykyä sietää ilmastonmuutosta sekä rajoitetaan ilmaston lämpenemistä selvästi alle kahteen asteeseen.

Kestävyyden edistäminen ja siirtyminen vähähiiliseen, resurssitehokkaampaan ja kiertotalouden tunnusmerkit täyttävään talouteen ovat keskeisiä tekijöitä EU:n talouden pitkän aikavälin kilpailukyvyn varmistamisessa. Kestävyys on jo pitkään ollut Eurooppa-hankkeen ytimessä, ja sen sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät ulottuvuudet tunnustetaan EU:n perussopimuksissa. EU on sitoutunut edistämään nykypäivän ja tulevaisuuden tarpeet täyttävää kehitystä ja luomaan samalla uusia työllistämis- ja investointimahdollisuuksia sekä huolehtimaan talouskasvusta. Monet komission painopisteistä vuosille 2014–2020 otetaan huomioon unionin energia- ja ilmastotavoitteiden saavuttamisessa ja pyrittäessä kohti YK:n kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelmaa. Komissio valmistelee myös keskusteluasiakirjan ”Kohti kestävää Eurooppaa vuoteen 2030 mennessä” ja on käynnistänyt sidosryhmäfoorumin, jolla voidaan vaihtaa kestävän kehityksen tavoitteiden toteuttamiseen liittyviä parhaita käytäntöjä.

Kun joudumme yhä selvemmin kohtaaman ilmastonmuutoksen ja ehtyvien luonnonvarojen tuhoisat ja odottamattomat seuraukset, tarvitaan kiireellisiä toimia toimintapolitiikkojen mukauttamiseksi uuteen todellisuuteen. Rahoitusjärjestelmä on tässä keskeisessä asemassa. Rahoitusjärjestelmää uudistetaan parhaillaan rahoituskriisistä saatujen opetusten perusteella. Rahoitusjärjestelmä voikin olla osa ratkaisua edetessämme kohti vihreämpää ja kestävämpää taloutta. Yksityisen pääoman suuntaaminen kestävämpiin investointeihin edellyttää kokonaisvaltaista muutosta rahoitusjärjestelmän toimintaan. Tämä on välttämätöntä, jos EU haluaa luoda kestävämpää talouskasvua, varmistaa rahoitusjärjestelmän vakauden ja lisätä talouden läpinäkyvyyttä ja pitkäjänteisyyttä. Tämä ajattelutapa on myös EU:n pääomamarkkinaunionihankkeen ytimessä.

Vuoden 2016 lopussa komissio perusti korkean tason asiantuntijaryhmän tarkastelemaan kestävää rahoitusta. Asiantuntijaryhmä julkisti 31. tammikuuta 2018 loppuraporttinsa, jossa se esitti kattavan näkemyksensä siitä, miten EU:n kestävän rahoituksen strategia tulisi laatia. Raportissa esitetään kaksi kestävän rahoituksen kiireellistä ja välttämätöntä periaatetta: 1) vahvistetaan rahoituksen osuutta kestävän ja osallistavan kasvun edistämisessä rahoittamalla yhteiskunnan pitkän aikavälin tarpeita; 2) lujitetaan rahoitusvakautta sisällyttämällä ympäristöön, yhteiskuntaan ja hyvään hallintotapaan liittyvät tekijät (ESG-kriteerit) investointipäätösten tekoon. Raportissa esitetään kahdeksan keskeistä suositusta, useita monialaisia suosituksia ja rahoitusjärjestelmän tietyille aloille kohdennettuja toimia. Tämän raportin lähtökohtana ovat asiantuntijaryhmän EU:n kestävän rahoituksen strategiaa koskevat suositukset.

1Kestävän rahoituksen avulla kohti kestävämpää maailmaa

Rahoitusala tukee taloutta rahoittamalla taloudellista toimintaa ja luo sitä kautta työpaikkoja ja kasvua.Investointipäätösten taustalla on yleensä useita tekijöitä, mutta yhteiskuntaan ja ympäristöön liittyviä näkökohtia ei usein oteta riittävästi huomioon, sillä niihin liittyvät riskit toteutuvat pidemmällä aikavälillä. On tärkeää tunnustaa, että pitkän aikavälin kestävyyden huomioiminen on taloudellisesti järkevää eikä välttämättä pienennä sijoittajien saamia tuottoja.

”Kestävällä rahoituksella” tarkoitetaan yleisesti yhteiskuntaan ja ympäristöön liittyvien näkökohtien huomioon ottamista investointeja koskevassa päätöksenteossa, mikä toisi lisää investointeja pitkäjänteiseen ja kestävään toimintaan. Ympäristönäkökohdilla viitataan etenkin ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen sekä yleisesti ympäristöseikkoihin ja niihin liittyviin riskeihin (esim. luonnonkatastrofit). Sosiaalisilla näkökohdilla voidaan viitata eriarvoisuuteen, osallisuuteen, työsuhteisiin tai inhimilliseen pääomaan ja yhteisöihin tehtäviin investointeihin. Ympäristöön ja yhteiskuntaan liittyvät näkökohdat ovat usein sidoksissa toisiinsa, sillä etenkin ilmastomuutos voi pahentaa eriarvoisuutta entisestään. Julkisen ja yksityisen sektorin hallinnoinnin (ja siihen sisältyvien johdon rakenteen, työntekijäsuhteiden ja johtajien palkkojen) merkitys on ratkaiseva sen varmistamisessa, että ympäristöön ja yhteiskuntaan liittyvät näkökohdat otetaan huomioon päätöksenteossa.

Tämä kestävän rahoituksen toimintasuunnitelma on osa laajempaa toimintakokonaisuutta, jolla pyritään luomaan yhteys rahoituksen sekä Euroopan ja maailmantalouden tarpeiden välille planeettamme ja yhteiskuntamme hyväksi. Toimintasuunnitelmalla pyritään erityisesti

1.ohjaamaan pääomavirrat kestäviin investointeihin kestävän ja osallistavan kasvun saavuttamiseksi;

2.hallitsemaan rahoitusriskejä, jotka aiheutuvat ilmastonmuutoksesta, luonnonvarojen ehtymisestä, ympäristön pilaantumisesta ja yhteiskunnallisista ongelmista; ja

3.suosimaan taloudellisessa ja rahoitustoiminnassa läpinäkyvyyttä ja pitkäjänteisyyttä.

1.1 Edistetään kestävämpää taloutta ohjaamalla pääomavirrat kestäviin investointeihin

Investointien tämänhetkinen määrä ei riitä tukemaan kestävää talousjärjestelmää, jossa huomioidaan ympäristöön ja yhteiskuntaan liittyvät näkökohdat. Euroopassa on kurottava umpeen vuotuinen lähes 180 miljardin euron investointivaje, jotta EU:n ilmasto- ja energiatavoitteet saavutetaan vuoteen 2030 mennessä. Euroopan investointipankin arvioiden mukaan investointien vuotuinen kokonaisvaje liikenteen, energian ja resurssienhallinnan infrastruktuurin alalla on kasvanut vuotuiseen tyrmistyttävään 270 miljardiin euroon. Yksi investointivajeen taustatekijöistä on sijoittajien epätietoisuus siitä, mikä on kestävä investointi. Selkeyden puute estää myös investointeja sosiaaliseen infrastruktuuriin, jota tarvitaan eriarvoisuuteen ja osallisuuteen liittyviin haasteisiin puuttumiseksi.

Siirtymällä Euroopassa vihreämpään ja sopeutumiskykyisempään kiertotalouteen pienennetään ympäristöjalanjälkeämme maapallolla ja vähennetään olemassa olevaa eriarvoisuutta. Samalla parannetaan kilpailukykyä, kun tuotantoprosessit tehostuvat ja resurssien käytöstä ja hallinnasta aiheutuvat kustannukset vähenevät.

EU on sitoutunut tähän siirtymään ja luvannut käyttää ilmastonmuutokseen välittömästi liittyviin toimiin vähintään 20 prosenttia talousarviostaan. Esimerkiksi jo vuonna 2017 lähes kolmannes Euroopan strategisten investointien rahaston (ESIR) liikkeelle saamista investoinneista ohjattiin energiaan, ympäristöön ja resurssitehokkuuteen liittyviin hankkeisiin sekä yhteiskunnalliseen infrastruktuuriin. ESIR 2.0:n myötä rahaston toimintakautta jatketaan vuoden 2020 loppuun ja investointitavoite nostetaan 500 miljardiin euroon. Vähintään 40 prosenttia ESIR-rahoituksesta ohjataan ilmastotoimia tukeviin infrastruktuuri- ja innovointihankkeisiin. On selvää, että tarvitaan lisätoimia, jotta investointeja voidaan ohjata vieläkin enemmän kestäville aloille.

1.2Sisällytetään kestävyys riskinhallintaan

Sisällyttämällä ympäristöön ja yhteiskuntaan liittyvät tavoitteet rahoituspäätösten tekoon pyritään hillitsemään ympäristöriskien ja sosiaalisten riskien taloudellisia vaikutuksia. Esimerkiksi maapallon lämpötilan nousu kahdella asteella voisi horjuttaa Euroopan talous- ja rahoitusjärjestelmää.

Ympäristö- ja ilmastoriskejä ei tällä hetkellä aina oteta riittävästi huomioon rahoitusalalla. Säätilaan liittyvien luonnonkatastrofien yleistyessä vakuutusyhtiöiden on varauduttava aiempaa suurempiin kustannuksiin. Pankkeja uhkaavat suuret taloudelliset tappiot, kun kannattavuus heikkenee niissä yrityksissä, joihin ilmastonmuutos vaikuttaa eniten tai jotka ovat voimakkaasti riippuvaisia ehtyvistä luonnonvaroista. Säätilaan liittyvien luonnonkatastrofien määrä kasvoi 46 prosenttia vuosina 2000–2016. Äärimmäisten sääilmiöiden aiheuttamat taloudelliset tappiot puolestaan olivat vuonna 2016 maailmanlaajuisesti 117 miljardia euroa ja kasvoivat 86 prosenttia vuodesta 2007. Suuntaus on huolestuttava, sillä lähes 50 prosenttia euroalueen pankkien riskialttiudesta liittyy suoraan tai epäsuorasti ilmastonmuutokseen. Muiden ympäristökysymysten tunnustetaan yhä useammin olevan uhka nykyisille liiketoimintamalleille.