KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Komission seitsemäs kertomus perinteisten omien varojen tarkastusjärjestelmän toiminnasta (2010–2012) (neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000, annettu 22 päivänä toukokuuta 2000, 18 artiklan 5 kohta) /* COM/2013/0829 final */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Komission seitsemäs kertomus perinteisten omien varojen tarkastusjärjestelmän toiminnasta (2010–2012) (neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000, annettu 22 päivänä toukokuuta 2000, 18 artiklan 5 kohta) 1. Johdanto Komissio laatii Euroopan parlamentille ja neuvostolle säännöllisin väliajoin kertomuksen perinteisten omien varojen tarkastusjärjestelmän toiminnasta[1]. Perinteisten omien varojen tarkastus perustuu 7 päivänä kesäkuuta 2007 tehtyyn neuvoston päätökseen 2007/436/EY, Euratom[2], 22 päivänä toukokuuta 2000 annettuun neuvoston asetukseen (EY, Euratom) N:o 1150/2000[3] ja 10 päivänä toukokuuta 1999 annettuun neuvoston asetukseen N:o 1026/1999[4]. || Perinteiset omat varat: Tullimaksut ja maatalousmaksut, jotka kannetaan EU:n ulkopuolelta EU:hun tuotavista tavaroista, sekä sokerimaksut. Ajanjaksolla 2010–2012 näitä maksuja asetettiin komission käyttöön yli 48,8 miljardia euroa (netto). || Tässä seitsemännessä kertomuksessa kuvataan ja analysoidaan perinteisten omien varojen tarkastusjärjestelmän toimintaa ajanjaksolla 2010–2012. Kertomuksessa käsitellään komission tällä ajanjaksolla toimittamia tarkastuksia, arvioidaan toteutettuja toimenpiteitä ja esitetään päätelmiä[5]. Lisäksi tarkastellaan niitä taloudellisia, oikeudellisia ja sääntelyyn liittyviä jatkotoimia, joita tarkastusten perusteella on toteutettu. Kertomuksen liitteessä 1 kuvataan tarkastusten tavoitteita sekä tarkastusjärjestelmän toimintaa EU:n tasolla. 2. Komission vuosina 2010–2012 toimittamat tarkastukset Komission paikan päällä tekemät tarkastukset perustuvat tarkkoihin menetelmiin. Niiden tarkoituksena on selvittää, ovatko tarkastuskohteena olevat menettelyt EU:n säännösten mukaisia. Tällaiset tarkastukset ovat osa vuotuista tarkastussuunnitelmaa, jossa nimetään riskianalyysin perusteella useita, yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tarkastettavia osa-alueita. Ne toteutetaan käyttämällä kaikissa tarkastuksissa vakiomenettelyjä, ja niihin liittyy räätälöityjen tarkastusvälineiden käyttö, toisin sanoen jäsenvaltioille etukäteen lähetettävät kyselylomakkeet ja paikan päällä käytettävät tarkistuslistat. Tällä varmistetaan, että tarkastukset tehdään ja raportit laaditaan johdonmukaisella tavalla. 2.1. Tarkastustoiminnan tärkeimmät tulokset Vuosina 2010–2012 komissio teki asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 18 artiklan nojalla 94 tarkastusta[6]. Kuusi näistä tarkastuksista tehtiin yhteisen tarkastusjärjestelyn mukaisesti[7]. Tehdyistä 372:sta havainnosta 120:llä (32,2 %) oli taloudellisia ja 110:llä (33,6 %) lainsäädännöllisiä vaikutuksia. Komissio on toteuttanut tehtyjen havaintojen taloudellisten vaikutusten edellyttämät toimenpiteet. || Yhteensä 94 tarkastuksessa tehtiin 372 havaintoa. Yhteinen tarkastusjärjestely: Tarkastusjärjestely, jossa jäsenvaltioiden omat sisäisen tarkastuksen yksiköt toimittavat tarkastuksen noudattaen komission hyväksymää menetelmää. 2.1.1. Tullimenettelyjen tarkastukset Kansallisiin tullitarkastusstrategioihin liittyviä tarkastuksia jatkettiin vuonna 2010 niissä jäsenvaltioissa, joissa niitä ei ollut tehty ennen vuotta 2010. Tarkastuksilla pyrittiin varmistamaan, että jäsenvaltiot olivat ottaneet käyttöön perinteisten omien varojen kantamista varten kattavan, tehokkaan ja tuloksekkaan tullitarkastusstrategian sekä sellaiset asianmukaiset rakenteet ja menettelyt, joilla EU:n taloudellisia etuja voidaan suojata riskianalyysiin perustuvin tehokkain tullitarkastuksin. Tulliselvityksen yhteydessä sekä jälkitarkastuksen aikana havaitut puutteet oli korjattava, ja tullitarkastusten tehostamiseksi tarvittavia toimenpiteitä oli toteutettava. Budjettipääosasto laati aihekohtaisen kertomuksen tullivalvontastrategiasta jäsenvaltioissa ja se esiteltiin jäsenvaltioille omia varoja käsittelevässä neuvoa-antavassa komiteassa (ACOR) 7. heinäkuuta 2011 ja tullipoliittiselle ryhmälle[8] 30. kesäkuuta 2011. Vuosina 2009 ja 2010 suoritettujen tarkastusten tuloksista kävi ilmi, että jäsenvaltiot olivat yleensä pyrkineet kehittämään tullivalvontastrategioita siten, että ne täyttävät lakisääteiset vaatimukset ja suojaavat EU:n taloudellisia etuja. Jäsenvaltioille toimitettiin kuitenkin 163 havaintoa, joihin kuului vaatimusten täyttämistä koskevia kysymyksiä ja pyyntöjä jäsenvaltioiden valvontamenettelyiden parantamiseksi. Suurimpaan osaan havainnoista on jo puututtu tai niihin ollaan parhaillaan puuttumassa. Tämä osoittaa, että jäsenvaltiot ovat sitoutuneet parantamaan tullivalvontajärjestelmiään. Vuosina 2010, 2011 ja 2012 polkumyynti- ja tasoitustullien kantamista koskevat tarkastukset osoittivat, että useimmissa jäsenvaltioissa näiden tullien kantaminen sekä niihin liittyvä valvontastrategia olivat EU:n lainsäädännön vaatimusten mukaisia ja niissä otettiin huomioon tarve taata EU:n taloudellisten etujen riittävä suoja. Joissakin jäsenvaltioissa havaittiin kuitenkin puutteita lopullisiksi muuttuvien väliaikaisten tullien tilinpidon ja riskianalyysin osalta. Komissio on kehottanut niitä jäsenvaltioita, joissa puutteita havaittiin, korjaamaan ne nopeasti. Kotitullausmenettelyyn kohdistuvissa tarkastuksissa vuonna 2011 kyseisen menettelyn hallinnassa ja valvonnassa paljastui suuria puutteita. Nämä tarkastukset tehtiin komission ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen aiempina vuosina tekemien havaintojen perusteella, ja niillä pyrittiin arvioimaan EU:n lainsäädännön noudattamista ja sitä, suojeltiinko EU:n taloudellisia etuja riittävästi. Budjettipääosasto on laatinut tätä aihetta koskevan kertomuksen, joka esiteltiin omia varoja käsittelevässä neuvoa-antavassa komiteassa 6. joulukuuta 2012 ja tullipoliittisessa ryhmässä 12. joulukuuta 2012. Kertomuksen mukaan jäsenvaltiot olivat pyrkineet ottamaan käyttöön sähköisiä ilmoituksia ja tulli-ilmoituksia sekä arvioimaan uudelleen ja mukauttamaan vanhoja lupia uusiin lakisääteisiin vaatimuksiin. Tämä prosessi oli ollut toimiva monien aiemmin tehtyjen havaintojen osalta. Eräät kysymykset vaativat kuitenkin erityistä huomiota. Neljässä jäsenvaltiossa vuonna 2011 suoritetuissa sitovia tariffitietoja koskevissa tarkastuksissa ilmeni, että EU:n lainsäädäntöä noudatettiin yleisesti ottaen erittäin hyvin. Tarkastuksissa havaittiin suuria puutteita, kun kyse oli perinteisten omien varojen kantamisesta jälkitullauksin kun sitova tariffitieto on mitätöity, tai lisäajan käyttöä koskevien valvontastrategioiden puuttumisesta. Vuonna 2012 21:ssä EU:n jäsenvaltiossa suoritettuja EU:n passitusmenettelyyn kohdistuvia tarkastuksia perusteltiin sillä, että vuonna 2006 samaa aihetta koskevissa tarkastuksissa havaittiin suuri määrä puutteita ja petoksia kyseisellä alalla. Komissio totesi, että tilanne oli parantunut useimmissa jäsenvaltioissa erityisesti sellaisten passitusmenettelyjen valvonnan (mukaan lukien varainhoidon valvonta) osalta, joita ei ollut päätetty asetetussa määräajassa. Puutteita havaittiin passitustapahtuman kattavan vakuuden laskennassa, passitusilmoituksen sisällössä sekä passitustapahtumiin, valtuutettuihin lähettäjiin ja vastaanottajiin kohdistuneiden tarkastusten määrässä. Tätä aihetta koskeva kertomus on budjettipääosaston laadittavana ja se esitellään omia varoja käsittelevässä neuvoa-antavassa komiteassa 5. joulukuuta 2013. || Kotitullausmenettely: Tavarat voidaan tullata esittämättä kaikkia tavanomaisessa menettelyssä tarvittavia tietoja ja asiakirjoja ja/tai esittämättä tavaroita tullille. Tarvittavat täydentävät tiedot toimitetaan tullauksen jälkeen. Sitova tariffitieto: Kirjallinen tieto, jonka tulliviranomaiset ovat antaneet tavaroiden luokittelusta yhdistetyn nimikkeistön tai siitä johdetun nimikkeistön kuten Taric-tullitariffin mukaan. Lisäaika: Tulliviranomaisten tietyin edellytyksin myöntämä mitätöityjen sitovien tariffitietojen jatkettu käyttöaika. EU:n passitusmenettely: Menettelyssä kolmannen maan tavarat voivat liikkua tullittomasti ja ilman maksuja kahden EU:n alueella sijaitsevan paikan välillä. Päättämätön passitus: Passitustapahtuma, jonka osalta ei ole voitu osoittaa, että tavarat ovat saapuneet määräpaikkaansa. Tullit ja verot on sen jälkeen perittävä takaisin. 2.1.2. Kirjanpidon tarkastukset Komissio toimittaa säännöllisesti erilliskirjanpidon tarkastuksia kaikissa jäsenvaltioissa[9]. Tästä kirjanpidosta saadaan arvokasta tietoa siitä, miten jäsenvaltiot hoitavat perinteisten omien varojen hallinnointiin liittyvät tehtävänsä (ts. omien varojen toteamisen, vakuuksien hallinnoinnin, perinnän seurannan, peruutukset sekä sellaisten saamisten tileistä poistamisen, joita ei saada perittyä). Vuosina 2010–2012 tehdyt erilliskirjanpidon tarkastukset vahvistivat sen, että virheet olivat lähinnä kertaluonteisia ja järjestelmälliset virheet olivat poikkeuksellisia. Jäsenvaltiot ovat ottaneet vastatakseen todettujen havaintojen taloudellisista seurauksista. Komission tarkastukset vahvistivat, että kokonaistilanne oli paranemassa komission tarkastusten aiheuttaman paineen ansiosta ja myös sen seurauksena, että useimmissa jäsenvaltioissa on tullissa ja kirjanpidossa otettu käyttöön tietoteknisiä välineitä, joilla kertaluonteisten virheiden riskiä voidaan pienentää. Kattavampia tarkastuksia tehtiin seitsemässä jäsenvaltiossa niiden perinteisten omien varojen keruujärjestelmien arvioimiseksi. Tarkastusten perusteella voitiin todeta, että vaikka tarkastuksissa havaittiin joitakin rakenteellisia ja kertaluonteisia virheitä, tarkastetut jäsenvaltiot olivat ottaneet käyttöön asianmukaiset keruujärjestelmät. Erityistä huomiota kiinnitettiin Belgian perinteisten omien varojen järjestelmään, sillä Belgian automatisoitujen tulliselvitys- ja kirjanpitomenettelyjen luotettavuudesta ja siten Belgian EU:n talousarvioon siirtämien perinteisten omien varojen määrien oikeellisuudesta oli epäilyksiä. Ottaen huomioon nämä epäilyt budjettipääosaston pääjohtaja esitti varauman vuosien 2011 ja 2012 toimintakertomusten vahvistuslausumissaan. Komissio päätti useista paikan päällä suoritettavista tarkastuksista ja pyysi muun muassa sisäisen valvonnan tehostamista ja kirjanpitojärjestelmän täysimittaisia ulkoisia tarkastuksia. Belgian viranomaiset hyväksyivät komission kannan, ja tilatun laajan ulkoisen tarkastuksen täytäntöönpano aloitettiin 17. tammikuuta 2013. Tämä tarkastus on määrä saattaa päätökseen vuonna 2013, ja sen tuloksia tarkastellaan ennen mahdollista pääjohtajan varauman poistamista. Lisäksi tehtiin useita erityistarkastuksia sen selvittämiseksi, miten jäsenvaltiot käsittelevät sellaisia perinteisiin omiin varoihin liittyviä saamisia, joita ei saada perittyä. Näissä tarkastuksissa havaittiin merkittäviä puutteita (mm. määriä, joiden käyttöön asettamisesta luopuminen ei ollut perusteltua, sekä määriä, joita ei ollut ilmoitettu komissiolle). Osalla havaituista puutteista oli myös taloudellisia seurauksia. || Jäsenvaltiot merkitsevät perinteiset omat varat yhteen seuraavista kirjanpidoista: - tavanomainen kirjanpito perityille määrille tai vakuuksilla katetuille määrille (kyseiset määrät maksetaan EU:n talousarvioon) - erilliskirjanpito perimättä oleville määrille tai sellaisille vakuuksilla katetuille määrille, jotka on riitautettu. Perinteisten omien varojen keruujärjestelmä: Kattaa kaikki jäsenvaltion käyttöön ottamat järjestelmät ja menettelyt, joilla varmistetaan, että perinteiset omat varat todetaan, kirjataan, peritään ja asetetaan komission käyttöön. Saamiset, joita ei voida periä, poistetaan erilliskirjanpidosta. Saamiset on asetettava komission käyttöön (maksettava komissiolle) lukuun ottamatta tapauksia, joissa saamista ei ole voitu periä ylivoimaisen esteen vuoksi tai jäsenvaltiosta riippumattomista syistä (vapautus). 2.2. Komission toimittamien tarkastusten perusteella toteutetut jatkotoimet 2.2.1. Lainsäädännölliset toimenpiteet Silloin kun tarkastuksissa havaitaan, että kansallisiin lakeihin tai hallinnollisiin määräyksiin ei ole tehty tarvittavia muutoksia tai että niissä on puutteita, jäsenvaltioita kehotetaan toteuttamaan toimenpiteet, joilla kyseiset lait ja määräykset voidaan saattaa EU:n vaatimusten mukaisiksi. Tällaiset korjaavat toimenpiteet ovat tärkeä saavutus, joka on suoraan seurausta komission tarkastustoiminnasta. Havainnot muodostavat lisäksi tärkeän tietolähteen. Niiden avulla saadaan käsitys ongelmista, joita jäsenvaltioilla on tullisäädösten soveltamisessa, ja näiden ongelmien vaikutuksesta perinteisiin omiin varoihin. 2.2.2. Riita-asiat Jäsenvaltiot ja komissio eivät aina ole yhtä mieltä kaikista säännöksistä. Tällöin komission ainoana vaihtoehtona on aloittaa rikkomusmenettely (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 258 artikla). Rikkomusmenettelyä sovellettiin 31. joulukuuta 2012 kahteen kyseisen menettelyn eri vaiheessa olevaan asiaan. Euroopan unionin tuomioistuin antoi vuosina 2010–2012 useita tärkeitä tuomioita komission käynnistämissä rikkomusmenettelyissä. Jäsenvaltiot joutuivat tarvittaessa ottamaan vastuulleen taloudelliset seuraukset. Näissä tuomioissa määrättyjä taloudellisia seuraamuksia ei joissakin tapauksissa ole vielä pystytty määrittämään tai maksettavaksi määrättyjä summia on edelleen suorittamatta. Tuomioistuin vahvisti 17. kesäkuuta 2010[10], 1. heinäkuuta 2010[11] ja 7. huhtikuuta 2011[12] antamissaan tuomioissa komission kannan jäljellä olevien tullien kirjaamisen viivästymisen seurauksista tapauksissa, jotka liittyvät tullien kantamiseen jälkitullauksin, tai joissa viejänä toimivan kolmannen maan viranomaiset antavat tiedoksi, että vientitavaraan ei voida soveltaa erityiskohtelua ja että tavaratodistukset on myönnetty virheellisesti. Tuomioistuin vahvisti 17. maaliskuuta 2011[13] antamassaan tuomiossa komission kannan siitä, että asianomaiset tulliviranomaiset eivät noudattaneet EU:n tullilainsäädäntöä hyväksyessään järjestelmällisesti tuoreiden banaanien vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevat tulli-ilmoitukset, vaikka tulliviranomaiset tiesivät tai heidän olisi kohtuudella pitänyt tietää, että banaanien ilmoitettu paino ei vastannut niiden todellista painoa. Jäsenvaltion on tällaisessa tilanteessa hyvitettävä perinteisten omien varojen menetys. Tuomioistuin vahvisti myös 8. heinäkuuta 2010[14] antamassaan tuomiossa komission kannan ja totesi, että jos perinteisten omien varojen vahvistamatta tai keräämättä jättäminen (ajoissa) johtuu tulliviranomaisten laittomasta toiminnasta, varojen vahvistamatta tai keräämättä jättäminen on luettava sen jäsenvaltion vastuulle, jonka tulliviranomaiset ovat kyseessä. Tällaisessa tilanteessa jäsenvaltion on hyvitettävä tämä perinteisten omien varojen menetys. Viivästyskorot olisi laskettava siitä päivästä, jona perinteiset omat varat olisi pitänyt asettaa komission käyttöön, jos ne olisi asianmukaisesti vahvistettu suhteessa tullivelan syntymiseen. || Tileihin kirjaaminen: Tullin määrän kirjaaminen tullin kirjanpitojärjestelmään. Etuuskohtelu: EU:n tekemiin tai sen yksipuolisesti hyväksymiin sopimuksiin sisältyvät tullietuudet sellaisten tuotteiden osalta, jotka ovat peräisin edunsaajamaasta. Tavaratodistus: Alkuperäselvitys. Asettaa komission käyttöön: suorittaa maksu komissiolle. 2.2.3. Maksut Viiteajanjakson (2010–2012) aikana komissiolle maksettiin yhteensä yli 249 miljoonan euron[15] lisäsaamiset, jotka perustuivat komission tarkastuskertomuksissa esitettyihin ja muissa tarkastuksissa tehtyihin huomioihin. Saamiset perustuivat lisäksi tilintarkastustuomioistuimen havaintojen ja perinteisiin omiin varoihin liittyvää rikkomusmenettelyä koskevien unionin tuomioistuimen päätösten pohjalta toteutettujen jatkotoimien tuloksiin[16]. Jäsenvaltioilta vaadittiin lisäksi viivästyskorkoja silloin kun perinteisten omien varojen asettaminen käyttöön oli viivästynyt. Jäsenvaltioiden maksamien viivästyskorkojen kokonaismäärä oli yli 484,5 miljoonaa euroa[17]. 2.3. Komission toimet perinteisten omien varojen perinnän tehostamiseksi Komissiolla on jäsenvaltioissa toimittamiensa tarkastusten lisäksi käytössään myös muita keinoja, joilla se voi valvoa perinteisten omien varojen perintää. Käyttämällä näitä keinoja tarkoituksenmukaisella tavalla komissio voi tehostaa varojen perintää. 2.3.1. Tileistä poistetut saamiset, joita ei ole saatu perittyä Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet asettaakseen perinteiset omat varat komission käyttöön. Poikkeuksena tästä ovat tapaukset, joissa perintä osoittautuu ylivoimaisen esteen tai jäsenvaltiosta riippumattoman muun syyn vuoksi mahdottomaksi (asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 17 artiklan 2 kohta). EU:n säännösten mukaan vain komissio voi vapauttaa jäsenvaltion velvollisuudesta asettaa komission käyttöön sellaiset yli 50 000 euron suuruiset summat, joita ei saada perittyä. Jos summa on tätä pienempi, jäsenvaltiot päättävät itse, täyttyvätkö kyseisestä velvollisuudesta vapauttamiselle asetetut edellytykset (tämä ei kuitenkaan rajoita komission paikalla toimittamia tarkastuksia). Jotta jäsenvaltioita voidaan auttaa päätöksen tekemisessä, neuvoa-antavan komitean jäsenille on toimitettu asiakirja, jossa esitetään yleiskatsaus siitä, miten komissio arvioi vuosien 1992–2012 välisenä aikana vapauttamisen edellytysten täyttymistä. Kaikki pyynnöt saada vapautus velvollisuudesta antaa komission käyttöön saaminen, jota ei ole saatu perittyä, on toimitettava komissiolle käyttäen monikielistä WOMIS-tietokantaa (Write-Off Management and Information System). Tietokanta otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2010 jäsenvaltioiden pyyntöjen tehokkaan ja turvallisen hallinnoinnin mahdollistamiseksi. || Pyyntö, joka koskee vapautusta velvollisuudesta asettaa komission käyttöön sellaiset tileistä poistetut saamiset, joita ei ole saatu perittyä: Komission käyttämä menettely, jolla se selvittää, onko saaminen jäänyt perimättä jäsenvaltioista johtuvista syistä. Jos pyyntöä ei hyväksytä, jäsenvaltion on maksettava perimättä jäänyt summa komissiolle. Komissio tutkii jäsenvaltioiden ilmoittamat tapaukset selvittääkseen, miten huolellisesti nämä ovat hoitaneet omien varojen perinnän. Vuosina 2010–2012 lähetettiin 424 vapautusta koskevaa pyyntöä, joiden bruttoarvo oli yli 114 miljoonaa euroa. Komissio myönsi edellä mainitulla jaksolla käsittelemiensä pyyntöjen (aiemmin esitetyt vielä käsittelemättä olleet sekä uudet pyynnöt) perusteella vapautuksen 395 tapauksessa, joiden yhteenlaskettu arvo oli lähes 153 miljoonaa euroa. Toisaalta vapautusta ei myönnetty 268 pyynnön osalta. Kyseisten pyyntöjen mukaiset määrät, jotka jäsenvaltioiden oli annettava komission käyttöön, olivat bruttoarvoltaan yli 90 miljoonaa euroa. Komissio joutui pyytämään lisätietoja lähes kolmanneksessa käsitellyistä pyynnöistä. 2.3.2. Perinteisten omien varojen toteamiseen liittyvät virheet, jotka johtavat kyseisten varojen menettämiseen Tuomioistuin vahvisti 15. marraskuuta 2005[18] antamassaan tuomiossa komission kannan toteamalla, että jäsenvaltioiden velvollisuus todeta EU:n oikeus perinteisiin omiin varoihin (ja asettaa kyseiset varat käyttöön) syntyy silloin, kun tullilainsäädännössä säädetyt edellytykset täyttyvät. Näin ollen ei ole välttämätöntä, että varat on tosiasiassa todettu. Koska jäsenvaltiot voidaan vapauttaa velvollisuudesta asettaa omat varat komission käyttöön ainoastaan silloin, kun määrää ei voida periä ylivoimaisen esteen tai jäsenvaltiosta riippumattoman syyn vuoksi, jäsenvaltioiden on sen vuoksi kannettava tekemiensä virheiden taloudelliset seuraukset. Ajanjaksolla 2010–2012 komissio toteutti tähän oikeuskäytäntöön perustuvia jatkotoimia, jotka liittyivät jäsenvaltioiden tekemiin, EU:n taloudellisia etuja vahingoittaviin hallinnollisiin virheisiin (mm. paikalla toimitetut tarkastukset sekä ilmoitukset hallinnolliseen virheeseen perustuvista tullien palautusta tai peruutusta koskevista kansallisista päätöksistä). Näiden toimien seurauksena komissio vaati jaksolla 2010–2012 jäsenvaltioilta melkein 88 miljoonan euron (bruttomäärä) käyttöön asettamista. Edellä 2.2.2 kohdassa mainitun 8. heinäkuuta 2010 annetun tuomion seurauksena viivästyskorko on nyt laskettava siitä päivästä, jona määrä olisi pitänyt asettaa komission käyttöön, ellei hallinnollista virhettä olisi tehty. 2.3.3. OWNRES-tietokanta Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedot kaikista sellaisista petoksista ja sääntöjenvastaisuuksista, joihin liittyvät määrät ylittävät 10 000 euroa. Nämä tiedot toimitetaan OWNRES-tietokannan kautta. Komissio saa tietokannasta käyttöönsä aineistoa, jota se tarvitsee seuratakseen perintää ja valmistellakseen paikalla toimitettavia tarkastuksia. Myös petostentorjuntavirasto (OLAF) käyttää tietokantaan tallennettuja tietoja erilaisissa analyyseissä. 2.4. EU:hun liittyviin maihin kohdistuva seuranta Valmistellessaan Kroatian liittymistä komissio teki vuosina 2010, 2011 ja 2012 seurantakäyntejä, jotka koskivat perinteisiä omia varoja. Komissio sai näiden käyntien sekä tehtyjen kirjanpitosimulaatioiden perusteella riittävän varmuuden siitä, että Kroatialla oli perinteisiä omia varoja koskevan EU:n säännöstön soveltamiseksi tarvittavat hallinnolliset valmiudet. 3. Tarkastusjärjestelmän arviointi Edeltävien vuosien tapaan vuosina 2010–2012 tehdyt havainnot vahvistavat, että komissio voi saada etua perinteisten omien varojen tarkastusjärjestelmästä. Euroopan tilintarkastustuomioistuin totesi vuosikertomuksissaan, että kyseinen järjestelmä on tehokas. Tarkastusten taloudelliset vaikutukset näkyvät selvästi, mutta tämä ei ole kuitenkaan ainoa syy tarkastuksiin. Tarkastuksilla pyritään etenkin varmistamaan, että perinteiset omat varat tuloutetaan EU:n talousarvioon asianmukaisesti. Tarkastuksilla voidaan kaiken jäsenvaltioista kerätyn tiedon ansiosta myös varmistaa, että jäsenvaltiot noudattavat EU:n sääntöjä entistä paremmin, ja jopa vaikuttaa sääntöjen parantamiseen. Näin edistetään samalla unionin taloudellisten etujen suojaa. Perinteisten omien varojen tarkastuksia koskeva seminaari järjestettiin Berliinissä 27. ja 28. lokakuuta 2011. Seminaarissa keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa siitä, miten perinteisiin omiin varoihin kohdistuvat tarkastukset toimivat ja miten niitä voidaan kehittää tulevaisuudessa. Laadittujen päätelmien perusteella toteutettiin toimenpiteitä tarkastusten valmistelun tehostamiseksi (asialista, tarkastusta edeltävän kyselylomakkeen täyttäminen, tarkastuksessa käytetyn tarkistuslistan tiedoksi antaminen, jne.). Lisäksi jäsenvaltioita kehotetaan vuotuisten tarkastusohjelmien laatimisen yhteydessä ehdottamaan tarkastusten aiheita. Lisäksi päätettiin ryhtyä toimiin, joilla tehostetaan jäsenvaltioiden tekemiä perinteisiä omia varoja koskevia tarkastuksia/tilintarkastuksia, joihin komissio voi osallistua asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Sen vuoksi vuonna 2012 perustettiin Tulli 2013 -toimintaohjelman periaatteen mukaisesti hankeryhmä, jossa on edustettuina kolmetoista jäsenvaltiota. Ryhmän on tarkoitus laatia suosituksia yhteisiksi tavoitteiksi ja tarkastusvälineitä tullihallintojen sisäisen tarkastuksen yksiköille (tai perinteisten omien varojen tarkastusyksiköille), jotta voidaan vahvistaa jäsenvaltioiden vastuuta suorittaa itse perinteisiin omiin varoihin kohdistuvia tarkastuksia. Ryhmän päätelmät ja suositukset on esitettävä kaikille omia varoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean jäsenille vuoden 2013 loppuun mennessä. 4. Päätelmä Vuosina 2010–2012 saadut tulokset osoittavat, että perinteisiä omia varoja koskevat komission tarkastukset ja todettujen puutteiden järjestelmällinen seuranta ovat tarpeen. Tämän osoittivat EU:n säännösten noudattamisen parantuminen sekä taloudelliset vaikutukset (EU:n talousarvion käyttöön annetun lisämäärän nettoarvo oli noin 733,5 miljoonaa euroa). Tarkastustoiminnan ansiosta voidaan lisäksi varmistua siitä, että jäsenvaltioita kohdellaan tasavertaisesti sekä tulli- ja kirjanpitolainsäädännön soveltamiseen että EU:n taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvissä kysymyksissä. Komissio aikoo sen vuoksi · jatkaa paikan päällä suorittamiaan tarkastuksia; · jatkaa jäsenvaltioissa toteutettavien perintätoimien valvonnan parantamista; · jatkaa liittyvien maiden valvontaa; · vahvistaa jäsenvaltioiden valmiuksia ja halukkuutta suorittaa perinteisiin omiin varoihin kohdistuvat tarkastukset itse. [1] Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 18 artiklan 5 kohta. [2] EUVL L 163, 23.6.2007, s. 17. [3] EYVL L 130, 31.5.2000, s. 1–9, asetus sellaisena kuin se on muutettuna 26 päivänä tammikuuta 2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 105/2009 (EUVL L 36, 5.2.2009, s. 1). [4] EYVL L 126, 20.5.1999, s. 1. [5] Kertomuksessa käsitellään EU:n toimielinten (komission ja tilintarkastustuomioistuimen) tarkastustoimintaa. Siinä ei tarkastella jäsenvaltioiden tekemiä tarkastuksia, joiden tulokset esitellään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 325 artiklan mukaisesti laaditussa vuosikertomuksessa. [6] Ks. liitteessä 2 oleva erittely toimitettujen tarkastusten tarkastuskohteista jäsenvaltioittain. [7] Tanskassa, Alankomaissa ja Itävallassa toimitetut tarkastukset. Alankomaat lopetti osallistumisensa vuodesta 2012 alkaen. [8] Tullipoliittisen ryhmän jäseniä ovat kansallisten tullihallintojen pääjohtajat. [9] Kaikkien tarkastuskäyntien yhteydessä tarkastetaan varsinaisen tarkastuskohteen lisäksi aina myös erilliskirjanpito. [10] Asia C-423/08. [11] Asia C-442/08. [12] Asia C-405/09. [13] Asia C-23/10. [14] Asia C-334/08. [15] Määrästä yli 103 miljoonaa euroa liittyi tuomioistuimen puolustustarvikkeiden tuonnista 15. joulukuuta 2009 antaman päätöksen perusteella toteutettuihin jatkotoimiin. Päätös mainittiin perinteisten omien varojen tarkastusjärjestelmästä annetussa kuudennessa kertomuksessa (KOM(2010) 291). [16] Summa ei sisällä määriä, joiden maksamista jäsenvaltioilta on vaadittu mutta joita jäsenvaltiot eivät ole vielä asettaneet komission käyttöön. [17] Määrästä yli 302 miljoonaa euroa liittyi tuomioistuimen puolustustarvikkeiden tuonnista 15. joulukuuta 2009 antaman päätöksen perusteella toteutettuihin jatkotoimiin. [18] Asia C-392/02. LIITTEET asiakirjaan KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Komission seitsemäs kertomus perinteisten omien varojen tarkastusjärjestelmän toiminnasta (2010–2012) (neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000, annettu 22 päivänä toukokuuta 2000, 18 artiklan 5 kohta) LIITE 1 1. Tarkastusten tavoitteet Perinteisten omien varojen keräämistä koskevilla tarkastuksilla on kolme erityistavoitetta: · Yhtäläisten kilpailuolosuhteiden säilyttäminen yritysten välillä siitä riippumatta, missä EU:n jäsenvaltiossa tavarat tulliselvitetään. Komissio huolehtii siitä, että EU:n säännöksiä sovelletaan yhdenmukaisella tavalla, varmistaakseen, ettei kilpailun vääristymiseen johtavia häiriöitä esiinny. · Keruun parantaminen. Komission tehtävänä on valvoa, että jäsenvaltiot täyttävät perinteisten omien varojen keruuta koskevat velvollisuutensa. Tavoitteena on varmistaa, että jäsenvaltiot täyttävät EU:n talousarvioon liittyvät velvoitteensa, ja että rahoitusvastuu jakautuu asianmukaisesti jäsenvaltioiden välillä. · Tiedottaminen budjettivallan käyttäjälle. Tarkastustulosten perusteella komissio pystyy arvioimaan, kuinka tehokkaasti ja moitteettomasti jäsenvaltiot hoitavat omien varojen keruun, ja se voi tarvittaessa toteuttaa toimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi sekä antaa tietoja budjettivallan käyttäjälle. 2. Tarkastusjärjestelmän toiminta EU:n tasolla Vastuu perinteisten omien varojen keräämisestä on siirretty jäsenvaltioille. Ne ovat vastuussa järjestelmän täytäntöönpanosta ja voivat pidättää kantokuluina 25 prosenttia kaikista komission käyttöön asetettujen perinteisten omien varojen määrästä[1]. Jäsenvaltioiden on myös itse tehtävä tarkastuksia ja annettava niistä selvityksiä komissiolle. Jäsenvaltioiden toimittamat tarkastukset eivät kuitenkaan merkitse sitä, ettei komission ole tarpeen käyttää tarkastuksiin liittyvää toimivaltaansa. Komissiolla on käytössään perinteisten omien varojen keruujärjestelmän valvomiseksi useita erityyppisiä tarkastuksia: lainsäädännön tarkastukset, asiakirjatarkastukset ja paikan päällä tehtävät tarkastukset. Komissio toteuttaa lisäksi tarvittavat toimet niiden huomautusten perusteella, jotka tilintarkastustuomioistuin esittää vuosikertomuksessaan, erityiskertomuksissaan tai alustavissa huomautuksissaan, sekä niiden vaatimusten perusteella, jotka Euroopan parlamentti esittää talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapausmenettelyn yhteydessä. Komissio varmistaa, että jäsenvaltiot soveltavat EU:n sääntöjä moitteettomasti, ja antaa tästä selvityksiä budjettivallan käyttäjälle. || Tarkastusmuodot: Lainsäädännön tarkastaminen: tarkastukset, jotka koskevat jäsenvaltioissa annettuja perinteisten omien varojen keruuta koskevia säännöksiä. Asiakirjojen tarkastaminen: jäsenvaltioiden toimittamien kirjanpidon otteiden ja erityyppisten kirjanpitoasiakirjojen ja -tiedostojen analysointi; kattaa myös hakemukset, joissa pyydetään vapautusta velvollisuudesta asettaa käyttöön saamisia, joita ei saada perittyä. Paikan päällä tehtävät tarkastukset: kansallisten järjestelmien ja niiden perustana olevien asiakirjojen tarkastaminen EU:n lainsäädännön noudattamisen osalta sekä kirjanpidon että tullimenettelyjen näkökulmasta. Komissio tekee nämä tarkastukset joko yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tai itsenäisesti. LIITE 2 Tarkastuksen kohde || Jäsenvaltiot, joihin on tehty tarkastuskäynti (vuosina 2010–2012) Tullitarkastuksia koskeva strategia || BE, BG, DK, AT ja RO Palautusten ja erilliskirjanpitoon kirjattujen yksittäistapausten tarkastelu || 1 tarkastus: DK, CY, LU, MT ja AT 2 tarkastusta: EE ja NL 3 tarkastusta: BG, CZ, IE, LV, LT, HU, PL, PT, RO, SI, SK, FI ja SE 4 tarkastusta: EL ja ES 5 tarkastusta: BE, DE ja IT 6 tarkastusta: FR ja UK Saamiset, joita ei saada perittyä || BE, DE, IE, EL, ES, FR, IT, PT, FI, SE ja UK Tavanomainen kirjapito ja erilliskirjanpito || BE, DE (2 tarkastusta), IE, FR, IT, NL ja UK Polkumyynti- ja tasoitustullien alaisten tavaroiden tarkastus ja näiden tullien kantaminen || Kaikki jäsenvaltiot paitsi LU, NL ja RO Sisäinen jalostus || NL Kotitullausmenettely || Kaikki jäsenvaltiot paitsi BG, EE, EL, CY, MT ja PT Sitova tariffitieto || BE, DE, FR ja UK Sisäinen tarkastus || EL Palautukset/peruuttaminen ja tullien kantamatta jättäminen || DK, NL ja AT EU:n passitus || Kaikki jäsenvaltiot paitsi DK, IE, CY, LU, MT ja AT [1] Eurooppa-neuvoston kokouksessa 8. helmikuuta 2013 sovittiin, että jäsenvaltiot pidättävät itselleen 1. tammikuuta 2014 alkaen kantokuluina 20 prosenttia kerätyistä määristä.