Bryssel 20.4.2005

KOM(2005) 153 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Yhteisön ulkopuolisissa maissa tapahtuneiden katastrofien ja kriisien edellyttämien EU:n valmiuksien vahvistaminen

1. JOHDANTO

Tämä tiedonanto on komission vastaus EU:n toimintasuunnitelmaan, jonka puheenjohtajavaltiona toiminut Luxemburg esitteli yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostossa 31. tammikuuta 2005 Aasiassa 26. joulukuuta 2004 tapahtuneen tsunamikatastrofin johdosta.

Euroopan reaktio tsunamikatastrofiin oli välitön ja aulis. Euroopan yhteisöllä oli keskeinen asema avustustoimissa. Tässä yhteydessä paljastuivat jälleen unionin moninaiset ja laajat kollektiiviset voimavarat, jotka voidaan valjastaa yhteisön ja kansainvälisten ohjelmien sekä unionin uusien sotilaallisten valmiuksien kautta. Myös katastrofi- ja kriisivalmiuden ja -toimien operationaalinen ja poliittinen monimutkaisuus tuli jälleen kerran esiin.

Puheenjohtajavaltion toimintasuunnitelmassa on seuraavat kolme painopistettä:

- toimenpiteet tsunamista kärsineiden alueiden tarpeisiin vastaamiseksi

- toimenpiteet, joilla parannetaan EU:n toimintavalmiuksia sekä niiden johdonmukaisuutta ja tehokkuutta

- toimenpiteet, joilla parannetaan ehkäisytoimia, varhaisvaroitusjärjestelmiä ja toimintavalmiuksia tulevien katastrofien varalta.

Komission puheenjohtaja vastasi yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostossa esitetyn toimintasuunnitelman kehotuksiin esittämällä kertomuksen tsunamista kärsineille maille annettavasta taloudellisesta avusta sekä suunnitelman unionin ennakointi- ja toimintavalmiuksien pidemmän aikavälin kehittämisestä tulevien katastrofien ja kriisien varalta. Tämä tiedonanto on jatkoa kyseiselle suunnitelmalle.

Tässä tiedonannossa on kaksi liitettä. Ensimmäinen liite on ajan tasalle saatettu kertomus komission toteuttamista toimista, joilla vastataan Intian valtameren tsunamikatastrofista kärsineiden alueiden tarpeisiin. Kertomuksessa selostetaan komission 103 miljoonan euron humanitaarista apuohjelmaa, 350 miljoonan euron pidemmän aikavälin jälleenrakennusohjelmaa sekä rinnakkaistoimenpiteitä, joihin kuuluvat muiden muassa kauppapoliittiset myönnytykset ja Euroopan investointipankin toimet.

Toisessa liitteessä selostetaan yhteisön välineitä ja ohjelmia, joilla edistetään varhaisvaroitus- ja katastrofivalmiuksia eri puolilla maailmaa.

2. Toimien johdonmukaisuuden ja tehokkuuden varmistaminen

EU on kehittänyt useita eri välineitä käytettäviksi ulkoisissa toimissaan. Kullakin välineistä vastataan omaan, erityiseen toimintapoliittiseen tavoitteeseen tai toimeksiantoon, jotka juontavat juurensa humanitaarisiin periaatteisiin, vakauttamis- ja jälleenrakennuspyrkimyksiin, kestävän kehityksen tavoitteisiin, taloudelliseen yhteistyöhön ja perusoikeuksien puolustamiseen. Yhteisön reaktio tsunamiin toi jälleen kerran esiin sen käytettävissä olevat monipuoliset katastrofien ja kriisien hoitoon tarkoitetut välineet. Se osoitti, että ulkopolitiikan välineiden lisäksi myös monia sisäisten politiikkojen välineitä voidaan ottaa koordinoidulla tavalla käyttöön toimintakokonaisuuden vahvistamiseksi. Tällaisiin välineisiin kuuluu yhteisön pelastuspalvelumekanismin lisäksi tutkimuksen, tietoyhteiskunnan, oikeuden, vapauden ja turvallisuuden alan sekä kalatalousalan ohjelmia. Yhteisön reaktioiden vahvuus juontuu sen kyvystä yhdentää sisäisten politiikkojen valmiudet ulkoisten toimien erityisvälineiden mukaisiin toimenpiteisiin.

Lisäulottuvuuden tarjoavat yhteisessä ulko- ja turvallisuuspolitiikassa (YUTP) kehitetyt sotilas- ja siviilivoimavarat.

Nämä moninaiset valmiudet ovat unionin vahvuus. Haasteena on paitsi varmistaa tehokas, nopea ja joustava reagointi hätätapauksiin myös ottaa käyttöön ja kehittää näitä valmiuksia johdonmukaisella tavalla korostaen niille kullekin ominaisia vahvuuksia.

Tässä tiedonannossa esitettyjen toimenpiteiden yhteisenä tavoitteena on tehokkuuden, johdonmukaisuuden ja koordinaation edistäminen Euroopan unionin katastrofi- ja kriisitilanteissa sovellettavien ulkopolitiikan eri välineiden välillä siten, että niiden toimeksiannot säilyvät kuitenkin erillisinä, ja erityisesti nk. humanitaarisen toimintatilan[1] turvaaminen. Toimenpiteillä halutaan varmistaa, että komissio voi

- tehokkaasti edistää katastrofi- ja kriisitoimiin liittyvien politiikkojen ja käytäntöjen kehittämistä EU:n tasolla,

- tukea komission, jäsenvaltioiden ja neuvoston pääsihteeristön toimien koordinoinnin parantamista,

- täyttää hallinnollisissa valmiuksissa olevat suurimmat puutteet, ja

- vahvistaa omalta osaltaa laajempaa kansainvälistä katastrofi- ja kriisivalmiutta.

EU:lla on käytettävissään useita merkittäviä foorumeita, joilla voidaan keskustella katastrofi- ja kriisitoimia koskevasta politiikasta ja toimien johdonmukaisuudesta tai joiden esittämien mallien mukaisesti näitä toimia voidaan toteuttaa. Näihin foorumeihin kuuluvat yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston vuotuinen keskustelu EU:n ulkoisten toimien tehokkuudesta, Barcelonan sitoumusten[2] täytäntöönpano-ohjelma ulkoisen avun toimintapolitiikkojen ja menettelyjen yhdenmukaistamiseksi, komission ja jäsenvaltioiden parhaillaan käymä keskustelu EU:n humanitaarisen avun laadusta sekä siviili-sotilasyksikön kehittämät strategisen suunnittelun skenaariot. Komissio toimii täysipainoisesti näillä foorumeilla sanoin kuin asiaan liittyvissä kansainvälisissä yhteyksissä kuten Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön OECD:n kehitysapukomiteassa ja humanitaarista apua koskevista hyvistä käytännöistä ( Good Humanitarian Donorship ) pidettävissä kansainvälisissä kokouksissa.

3. UNIONIN TOIMINTAVALMIUKSIEN VAHVISTAMINEN – OLEMASSA OLEVIEN VÄLINEIDEN SEKÄ NIIDEN TEHOKKUUDEN JA YLEISEN JOHDONMUKAISUUDEN PARANTAMINEN

EU:n välittömissä katastrofitoimissa käytettävät tärkeimmät välineet ovat edelleen neuvoston asetuksen (EY) 1257/96 mukaisesti annettava humanitaarinen apu ja EY:n pelastuspalvelumekanismissa käyttöön saatavat jäsenvaltioiden resurssit. EU:n sotilasvoimavaroilla voidaan täydentää ja tukea avun toimittamista molemmissa mekanismeissa. Lisäksi parhaillaan kehitetään strategisen suunnittelun skenaarioita nk. Petersbergin humanitaarisille tehtäville, joissa käytetään sekä siviili- että sotilasvoimavaroja.

Lähes yhtä tärkeitä välineitä ovat EY:n nopean toiminnan järjestelmään[3] kuuluva lyhyen ja keskipitkän aikavälin katastrofi- ja kriisiapu sekä keskeiset ulkoisen avun ohjelmat. Eri välineiden käyttöjärjestys riippuu kriisin luonteesta, ja tehtävissä voi samanaikaisesti toimia useita eri alojen toimijoita, niin siviili- kuin sotilashenkilöstöäkin.

Tässä jaksossa yksilöidään toimenpiteitä, joilla vahvistetaan olemassa olevia yhteisön välineitä ja niiden yhteyksiä laajempaan EU:n toimintaan ja kansainvälisiin toimiin sekä yhdenmukaisuutta näiden kanssa.

3.1. Humanitaarinen apu

Yhteisön humanitaarisen avun ainoa tavoite on ehkäistä ja lievittää inhimillistä kärsimystä. Yhteisön humanitaariset toimet määräytyvät yksinomaan uhrien tarpeiden mukaan eivätkä ne saa perustua poliittisiin näkökohtiin tai poliittiseen ohjaukseen. Avun toimittamisessa noudatetaan kansainvälistä humanitaarista oikeutta ja tasapuolisuuden, puolueettomuuden ja syrjimättömyyden humanitaarisia periaatteita. Nämä periaatteet on nyt sisällytetty EU:n perustuslakiin. Ne ovat toiminnan keskeisiä näkökohtia avun tuloksellisuuden ja sekä avustustyöntekijöiden että uhrien turvallisuuden ja suojelun kannalta.

Tsunamin jälkeisissä toimissa on voitu todeta sotilasvoimien logististen resurssien arvo humanitaaristen organisaatioiden työn täydentäjänä ja tukena, kun niiden omat pelastustyöhön ja avun toimittamiseen liittyvät resurssit ovat ylikuormitetut tai riittämättömät. On kuitenkin varmistettava, että jos humanitaarisissa toimissa käytetään sotilasvoimavaroja, niiden siviililuonne ja puolueettomuus säilyy. Tämä on erityisen tärkeää monitahoisissa hätätilanteissa[4], joissa on ehdottomasti pystyttävä välttämään sotilashenkilöstön ja humanitaaristen avustustahojen tehtävien sekoittuminen. Tästä syystä ja humanitaarisen toimintatilan säilyttämiseksi komissio pitää erittäin tärkeänä sitä, että sekä konfliktitilanteissa että muissa tilanteissa noudatetaan YK:n suuntaviivoja[5] sotilas- ja siviilipuolustusvoimavarojen käytöstä humanitaarisissa toimissa. Näiden kansainvälisesti hyväksyttyjen suuntaviivojen mukaan sotilasvoimavaroja voidaan ottaa käyttöön humanitaarisissa toimissa ja hätäaputoimissa humanitaarista apua antavien siviilitahojen pyynnöstä ja läheisessä yhteistyössä näiden kanssa. Nämä suuntaviivat ovat toiminnan keskeisiä näkökohtia myös avustustyöntekijöiden ja uhrien turvallisuuden ja suojelun kannalta.

Komissio tunnustaa YK:n ensisijaisuuden kansainvälisten humanitaaristen avustustoimien koordinoijana ja tukee sitä.

Komissio työskentelee yhdessä neuvoston siviili-sotilasyksikön kanssa varmistaakseen, että nämä periaatteet ja suuntaviivat otetaan asianmukaisesti huomioon yksikön mahdollisesti tekemissä, asiaa koskevissa strategisen suunnittelun skenaarioissa.

3.1.1. Valmiuksien parantaminen

Yhteisön humanitaarinen apu kanavoidaan pääasiallisesti YK:n erikoisjärjestöjen, Punaisen Ristin järjestelmien ja eurooppalaisten kansalaisjärjestöjen kautta. Monet kyseisistä järjestöistä toimivat kansainvälisellä mandaatilla, ja niiden asema oman alansa johtavana organisaationa on yleisesti tunnustettu[6].

Euroopan komission humanitaarisen avun toimisto ECHO on solminut kumppanuudet kyseisten organisaatioiden kanssa, joten komissiolla on erinomaiset valmiudet reagoida nopeasti äkillisiin katasrtrofeihin. Komissiolla on edustus noin 70 maassa eri puolilla maailmaa ja se on kiinnittänyt huomiota etenkin erityisen haavoittuvassa tilanteessa oleviin maihin ja nopeutettuihin rahoitusmenettelyihinsä, joiden ansiosta rahoituspäätöksiä voidaan tehdä kriisin ensi tunteina, joten yhteisö on ensimmäisten avunantajien joukossa äkillisissä katastrofitilanteissa.

Komissio pyrkii edistämään keskeisten yhteistyökumppanien avun toimitusvalmiuksia rahoittamalla valmiutta parantavia toimenpiteitä, erityisesti tärkeimpien hätäaputarvikkeiden ennakoivaa sijoittamista. Komissio rahoittaa jo UNICEFin toimia, joiden yhteydessä alueellisiin keskuksiin sijoitetaan ennakoivasti perushätäaputarvikkeita ja laaditaan toimintasuunnitelmia 16 erityisen haavoittuvassa tilanteessa olevan maan kriisien varalta. Myös WHO:n kanssa toteutetaan vastaavaa ohjelmaa. Komissio neuvottelee parhaillaan tällaisten ohjelmien laajentamisesta koskemaan Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainvälistä liittoa (IFRC) sekä eräitä muita kansainvälisiä valtiosta riippumattomia järjestöjä. Lisäksi se arvioi parhaillaan täytäntöönpanokumppaneidensa logistiikkavoimavarojen parantamismahdollisuuksia erityisesti lentoliikenteen osalta tehostaakseen avustustyöntekijöiden ja avun pikaista perille saamista.

3.1.2. Nopeiden analyysi- ja arviointivalmiuksien parantaminen

Suurkatastrofeissa humanitaaristen toimien tehokkuuden ratkaisee pitkälti toimien onnistunut koordinaatio ja tarpeiden luotettava ja nopea tilannearviointi. Komissio lisää tämän vuoksi arviointivalmiuksiaan ja täydentää olemassa olevaa verkostoaan, johon kuuluu 69 humanitaarisen avun alan asiantuntijaa ja 250 paikalliseen henkilöstöön kuuluvaa työntekijää aluetoimistoissa eri puolilla maailmaa. He ovat hätäavun ja humanitaarisen avun tärkeimpien alojen (terveys, vesi ja sanitaatio, elintarvikkeiden toimittaminen, hätämajoitus ja asunnot) asiantuntijoita, jotka voivat 24 tunnissa siirtyä mille tahansa katastrofialueelle. Komissio pyrkii parantamaan EU:n arviointivalmiuksien ja YK:n ja Punaisen Ristin järjestelmien yhteentoimivuutta. Se tukee katastrofitoimia johtavan YK:n työtä toimien koordinoinnissa.

Tässä yhteydessä toteutetaan seuraavat konkreettiset toimenpiteet:

- Kentällä toimivien asiantuntijoiden määrää lisätään asteittain 69:stä 150:een.

- Asiantuntijoille annetaan koulutusta YK:n humanitaarisen avun koordinaatioyksikön OCHA:n, UNDACin[7] ja Punaisen Ristin FACT-joukkojen[8] arviointi- ja koordinointimenetelmistä synergioiden ja vuorovaikutuksen lisäämiseksi tarpeita arvioitaessa.

- ECHOn alueellisten paikallistoimistojen käytettävissä olevia voimavaroja äkillisten suurten tarpeiden varalta lisätään, jolloin useiden eri alojen asiantuntijoiden hätäapuryhmät saadaan toimintaan 24 tunnissa.

Rahoitus on jo järjestetty ja parhaillaan on käynnisssä rekrytointi, jonka tavoitteena on nostaa henkilöstön määrä aluksi 100 henkilöön. Kun kaikki kyseiset työntekijät ovat aloittaneet työnsä, ECHO arvioi verkoston toimintavalmiuksia uudelleen ennen uutta rekrytointikierrosta.

3.1.3. YK:n nopeiden arviointivalmiuksien lujittaminen ja asiantuntijaryhmien yhteentoimivuus

EU on tunnustanut OCHA:n aseman katastrofitilanteiden koordinoinnin johtavana organisaationa. EU:n tsunamin jälkeisessä toimintasuunnitelmassa korostetaankin EU:n ja YK:n työn yhteentoimivuuden merkitystä. Edellä esitettyjen toimenpiteiden lisäksi komissio tukee suoraan OCHA:n koordinointivalmiuksia sekä antamalla rahoitusta että tekemällä teknistä yhteistyötä EY:n Yhteisen tutkimuskeskuksen kautta. Se rahoittaa myös sotilasvoimavarojen käyttöä humanitaarisissa toimissa koskevien OCHA:n suuntaviivojen laadintatyötä.

3.1.4. Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukot

EU:n toimintasuunnitelmassa kehotettiin tarkastelemaan vapaaehtoisjoukkojen perustamista humanitaarisen avun toimittamisen tueksi. Pyrkimykset perustuvat perustuslakisopimuksen määräyksiin Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukoista[9].

Komissio on pannut vireille tutkimuksen olemassa olevista humanitaarisen vapaaehtoistyön mahdollisuuksista (esim. YK:n ja Punaisen Ristin vapaaehtoistyö). Tutkimuksen pohjalta voidaan paremmin yksilöidä yhteisiä piirteitä ja parhaita käytäntöjä. Komissio tekee suosituksia mahdollisesta EY:n tuesta vapaaehtoisten kouluttamiselle sekä humanitaaristen järjestöjen käytettävissä olevien koulutettujen vapaaehtoisten EU-rekisterin perustamiselle.

3.1.5 EU:n humanitaaristen toimien kokonaisuuden johdonmukaisuuden parantaminen

Katastrofi- ja kriisitilanteissa annettavan yhteisön humanitaarisen avun ja EU:n jäsenvaltioiden kahdenvälisen avun koordinoinnin parantaminen hyödyttäisi kaikkia osapuolia. Nopeasti muuttuvissa tilanteissa on päätöksenteon kannalta olennaisen tärkeää, että tieto kulkee ennalta sovituissa muodoissa ja reaaliajassa. Komissio ehdottaa tämän vuoksi seuraavia konkreettisia toimenpiteitä, jotka voidaan panna pikaisesti täytäntöön:

- kehitetään jäsenvaltioiden humanitaarisen hätäavun koordinaatiokeskusten verkostoa,

- parannetaan humanitaarista apua koskevaa EU:n olemassa olevaa raportointijärjestelmää (nk. 14 pisteen järjestelmää) sekä saatetaan se täysin yhdenmukaiseksi OCHA:n rahoituksen seurantajärjestelmän kanssa ja kehitetään sen käyttöä jäsenvaltioissa,

- jäsenvaltioille tarjotaan yhteisön kentällä toimivien humanitaarisen avun asiantuntijoiden asiantuntemusta, jotta jäsenvaltiot voivat saada neuvoja ja apua kahdenvälisen humanitaarisen avun toimittamisessa ja jotta yhteisön ja jäsenvaltioiden avun koordinointi helpottuisi.

3.2. Yhteisön pelastuspalvelumekanismi

Yhteisön pelastuspalvelumekanismi edistää jäsenvaltioiden erikoistuneiden voimavarojen mobilisointia katastrofiapuun niin EU:ssa kuin sen ulkopuolellakin. EU:n ulkopuolella toteutettavat pelastuspalvelutoimet voidaan suorittaa joko itsenäisinä avustustoimina tai osallistumalla kansainvälisen järjestön johtamaan pelastuspalveluoperaatioon[10]. EU:n ulkopuolella toteutettavien avustustoimien koordinoinnista vastaavat komissio ja puheenjohtajana toimiva jäsenvaltio läheisessä yhteistyössä.

Mekanismin toimintavalmiuksien vahvistamistoimenpiteissä on otettava huomioon tämä tehtävien kaksitahoisuus. Toimenpiteitä selostetaan tarkemmin komission tiedonannossa ”Yhteisön pelastuspalvelumekanismin kehittäminen”[11]. Kun kehitetään mekanismin soveltamista unionin ulkopuolisissa maissa, on lisäksi otettava asianmukaisesti huomioon muiden kansainvälisten järjestöjen valtuudet ja olemassa olevat kansainväliset koordinointimekanismit.

Välittömät toimet kohdistuvat mekanismin kehittämiseen ja sen tarjoaman avun vaikutusten maksimoimiseen nykyisen oikeudellisen kehyksen puitteissa. Komissio ehdottaa seuraavia toimia:

- Komissio varmistaa, että YK:n humanitaarisen avun koordinaatioyksikön OCHA:n kanssa tehtyä sopimusta noudatetaan täysimääräisesti, jotta voidaan varmistaa käytettävissä olevien resurssien maksimaalinen käyttö ja toimien koordinointi EU:n ulkopuolisissa maissa tapahtuvissa katastrofeissa.

- Valmiuksia parannetaan lisäkoulutuksella ja toimintaharjoituksilla. Skenaarioihin perustuvaa EU:n pelastuspalvelun valmiuksien arviointia on kehitettävä pikaisesti yhdessä kaikkien jäsenvaltioiden kanssa.

- Olisi kehitettävä yksiköihin perustuva toimintamalli, jonka perustana ovat kansalliset, nopeasti mobilisoitavissa olevat pelastuspalvelun valmiusyksiköt. Jos tällaisia yksiköitä aiotaan käyttää EU:n ulkopuolisissa toimissa, olisi kiinnitettävä huomiota niiden täydentävyyteen suhteessa OCHA:n yhteydessä kehitettäviin yksiköihin.

- Pelastuspalvelumekanismin ja varhaisvaroitusjärjestelmien yhteyksiä olisi vahvistettava samoin kuin komission seuranta- ja tiedotuskeskuksen (MIC) arviointi- ja suunnitteluvoimavaroja. Tässä yhteydessä olisi parannettava yhteyksiä myös YK:n luonnontuhojen arviointiryhmän (UNDAC) varoitus- ja päivystysjärjestelmään ja sen virtuaaliseen operaatioiden koordinointikeskukseen (OSSOC).

- Erityisten pelastuspalvelutarpeiden paikalla tehtävää arviointia on kehitettävä ja EU:n pelastuspalveluvoimavarojen mobilisoinnin koordinaatiovoimavaroja on parannettava läheisessä yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa.

- EU:n sotilasvoimavaroja on pyrittävä saamaan paremmin katastrofitoimien tueksi kehittämällä EU:n sotilasvoimavaroja koskevan tietokannan käyttöä, kehittämällä strategisen suunnittelun skenaarioita yhdessä siviili-sotilasyksikön kanssa ja laatimalla toimintaohjeita EU:n sotilasesikunnan kanssa.

- Yhteisön olisi annettava rahoitusta kuljetuskustannuksiin.

Pidemmällä aikavälillä voidaan suunnitella mekanismin kunnianhimoisempia rakenteellisiakin uudistuksia komission uusissa rahoitusnäkymissä esitettyjen parempien taloudellisten voimavarojen tuella[12]. Näin saatavat entistä vankemmat pelastuspalveluvalmiudet edellyttävät seuraavia toimia:

- EU:n tasoisiin avustustoimiin käytettävissä olevien pelastuspalveluvoimavarojen kehittäminen,

- komission valtuuttaminen ilmoittamaan unionin ulkopuolisille maille mahdollisuudesta pyytää apua pelastuspalvelutarpeisiin,

- jäsenvaltioissa toimivien valmiusyksikköjen kehittäminen, jotta ne voidaan apua pyydettäessä mobilisoida välittömästi,

- rahoituksen antaminen seuranta- ja tiedotuskeskukselle sellaisten tarvikkeiden vuokraukseen, jotka ovat välttämättömiä EU:n nopeiden avustustoimien toteuttamiseksi ja joita ei ole saatavilla jäsenvaltioissa tai muista lähteistä, vahvistaen samalla yhteyksiä YK:n yhteiseen logistiikkakeskukseen,

- katastrofiavun kansainvälisen koordinaation edistäminen.

3.3. Kunnostus- ja jälleenrakennustoimet ja kehitysapu

Kuten humanitaarisessa avussa ja pelastuspalvelutoimissa myös EU:n keskipitkän aikavälin katastrofi-, kriisi- ja jälleenrakennusavun tehokkuus riippuu mahdollisuuksista tehdä varhaisessa vaiheessa laadukkaita tarpeiden arviointeja sekä täytäntöönpanovoimavarojen riittävästä joustavuudesta avun antamisen oikea-aikaisuuden takaamiseksi.

Komissio aikookin perustaa alan arviointi- ja suunnitteluryhmiä. Ryhmiin kuuluu komissiossa ja sen 130 edustustossa toimivia maantieteellisten alueiden ja eri alojen asiantuntijoita. He ovat hyvin nopeasti käytettävissä korkeintaan kuukauden pituisiin matkoihin katastrofialueille ja he voivat kääntyä myös komission ulkopuolisten tilannetta päivystävien asiantuntijoiden puoleen. Jäsenvaltioiden osallistuminen on tervetullutta.

Arviointiryhmillä olisi kriisin luonteesta ja yhteisön suunnittelemien toimien laajuudesta riippuen useita erillisiä tehtäviä, esimerkiksi:

- osallistuminen Maailmanpankin tai YK:n tekemään monenväliseen tarpeiden arviointiin,

- ohjelmasuunnittelu ja yksityiskohtainen hankkeiden yksilöinti EY:n hätäavun, kriisiavun ja jälleenrakennusavun rahoitusta varten,

- kestävän kehityksen tavoitteiden ja strategioiden sisällyttäminen hätäavun suunnitteluun sen varmistamiseksi, että siirtyminen hätäapuvaiheen kunnostus- ja jälleenrakennustoimista pidemmän aikavälin kehitysyhteistyöhön on mahdollisimman sujuva,

- osallistuminen neuvoston pääsihteeristön järjestämiin YUTP-selvitysmatkoihin.

Ryhmien perustamiseen liittyy tiettyjä käytännön toimia, kuten

- rekisterin laatiminen omista asiantuntijoista,

- yhteisen koulutuksen kehittäminen,

- toimenpiteiden toteuttaminen sen varmistamiseksi, että henkilöstö voi nopeasti irrottautua varsinaisista tehtävistään ryhmien toimintaan.

Komission näkemyksen mukaan katastrofi- ja kriisitoimien suunnittelussa olisi suurta hyötyä siitä, että yhdessä jäsenvaltioiden ja neuvoston pääsihteeristön kanssa voitaisiin kehittää paikalla tehtäviä yhteisiä ja luotettavia tilanneanalyyseja. Niitä voitaisiin tämän jälkeen käyttää apuna päätettäessä yhteisön, YUTP:n ja kahdenvälisten avustusohjelmien ensisijaisista tehtävistä. Ensi alkuun komissio pyrkii tarkastelemaan näitä järjestelyjä yhdessä neuvoston pääsihteeristön virkamiesten kanssa.

Lisäksi toteutetaan toimenpiteitä, joilla vahvistetaan lähetystöjen täytäntöönpanovalmiutta kiireellisissä tilanteissa.

3.4. Yhteisön ohjelmien ja EU:n siviili- ja sotilasvoimavarojen yhteyksien vahvistaminen

Siviili-sotilasyksikön työllä on merkittävä osuus EU:n kriisitoimien suunnittelussa. Koska komissiolla on laaja kokemus hätäaputoimien ja konfliktien jälkeisten vakautustoimien hallinnoinnista ja koska yhteisöllä on runsaat ja laaja-alaiset kriisitilanteiden hoitoon liittyvät voimavarat, komission täysipainoinen osallistuminen yksikön toimintaan on tärkeää.

Tämän vuoksi komissio nimeää yhteysvirkamiehet, jotka vastaavat yhteyksistä siviili-sotilasyksikköön. Heidän ensisijaisia tehtäviään on edistää EY:n ja EHTY:n suunnitteluolettamusten johdonmukaisuutta, suunnitella yhteisön siviilialan ohjelmia tukevan sotilasvoimavarojen käytön käytännön järjestelyjä sekä varmistaa, että edellä esitetyt humanitaarisiin toimiin ja humanitaarisen toimintatilan säilyttämiseen liittyvät näkökohdat voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon. Yhteysvirkamiehet toisivat yhteistyöhön humanitaariseen apuun ja katastrofitoimiin sekä jälleenrakennusavun hallinnointiin liittyvän asiantuntemuksensa. He osallistuisivat täysipainoisesti yksikön päivittäiseen työhön, mutta raportoisivat samalla tehtävistään komission yksiköille.

3.5. Moitteeton varainhoito

Varainhoitoasetusten tulevissa uudelleentarkasteluissa aiotaan ehdottaa keinoja joustavan ja nopean kriisi- ja katastrofiavun tarpeiden sekä moitteettoman varainhoidon ja julkisten hankintojen periaatteiden vaatimusten yhdistämiseksi. Lisäksi komissio jatkaa omien valvonta- ja seurantajärjestelyjensä kehittämistä varmistaakseen yhteisön kriisi- ja katastrofiavun moitteettoman ja tehokkaan varainhoidon. Tässä yhteydessä pyritään parantamaan yhteistyötä ja tietojenvaihtoa muiden avunantajien kanssa.

4. TAVOITTEITA VASTAAVAT KEINOT – TARVITTAVAT RAKENTEELLISET TOIMENPITEET

4.1. Parannetun suunnittelun, koordinoinnin ja johdonmukaisuuden rakenteet

Komission puheenjohtaja ilmoitti 31. tammikuuta 2005 yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostossa, että komissio ottaa käyttöön kevyet mutta tehokkaat rakenteet yksiköidensä reaaliaikaisen toiminnan koordinoinnin parantamiseksi Euroopan unionin alueen ulkopuolella tapahtuvissa kriisitilanteissa. Näin vahvistetaan ja yhdennetään myös tiedonvirtaa päätöksentekijöille, pyritään maksimoimaan kriisi- ja katastrofitilanteissa käyttöön otettavien yhteisön eri välineiden yhteisvaikutukset ja täydentävyys ja tuetaan maantieteellisten yksiköiden työtä. Tämä parantaisi myös tiedonvälitystä jäsenvaltioiden ja neuvoston sihteeristön välillä. Rakenteiden avulla yhdennetään ja vahvistetaan myös komission valmiutta tehdä alakohtaisia toimintapäätöksiä katastrofi- ja kriisitilanteissa kolmansissa maissa[13].

Lisäksi komissio pyrkii lisäämään koordinointia neuvoston pääsihteeristön kanssa seuraavin keinoin:

- Komissio esittää ehdotuksia, joilla parannetaan poliittisten ja turvallisuusasioiden komitean helmikuussa 2003 hyväksymiin EU:n kriisinhallintamenettelyihin sisältyneiden kriisiavun koordinointiryhmien toimintaa.

- Komissio parantaa tiedonvaihtoa neuvoston yhteisen tilannekeskuksen kanssa ja jakaa komission asiaan liittyvää kapasiteettia.

Jotta tieto yhteisöstä ja kahdenvälisestä hätäavusta saadaan paremmin levitettyä, komissio aikoo:

- laatia ehdotukset, joilla otetaan käyttöön koordinaatiokeskusten pysyvä järjestelmä jäsenvaltioiden jälleenrakennusavun virastoissa sen valtuutuksen perusteella, jonka komissio sai jo selvityskeskusten perustamiseksi Irakiin ja tsunamin jälkeisen avun hoitamiseksi.

4.2. Logistiikka ja hankinnat

EU:n valmius käynnistää monimutkaisia toimikokonaisuuksia katastrofi- tai kriisitilanteissa edellyttää, että logistiikka ja televiestintä, turvallisuus, hankinnat sekä hallinnollinen ja taloudellinen tuki ovat vahvalla pohjalla.

Tätä valmiutta ei kuitenkaan tarvita ainoastaan kriisitilanteissa. Merkittävillä yhteisön rahoittamilla ohjelmilla kuten vaalitarkkailulla (8–10 laajamittaista tehtävää vuosittain) on samanlaisia tarpeita ja samanlaisia haasteita niiden täyttämisessä.

Yhteisön ohjelmissa on löydetty monenlaisia, joustomahdollisuuksiltaan ja tuloksellisuudeltaan erilaisia ratkaisuja näiden tarpeiden tyydyttämiseen. EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikan (YUTP) alaan kuuluvissa toimissa kaikki tehtävät delegoidaan edustuston päällikölle tai EU:n erityisedustajalle, joka toimii yksityishenkilönä. Edustuston päällikön on poliittisten päätehtäviensä lisäksi siis vastattava toimien logistiikasta, varainhoidosta ja hankinnoista. Päällikön toimintaa ohjaa ja valvoo komissio, jolla on yleinen rahoitusvastuu.

Komissio uskoo, että nykyiset järjestelyt eivät ole kestäviä pitkällä aikavälillä eivätkä riittäviä ajatellen EU:n monimutkaisten tehtävien merkittävyyden suunniteltua lisäämistä. Tästä syystä komission puheenjohtaja ilmoitti, että ulkoisten toimien yhteisten logististen ja hallinnollisten rakenteiden kehittämistyötä jatketaan.

Näiden rakenteiden avulla varmistetaan, että tehtävien hallinto, logistiikka ja hankinnat tapahtuvat ajallaan edellä kohdassa 4.1 mainittujen toimenpiteiden pohjalta. Koska tällaiset rakenteet vaativat huomattavasti henkilöstöä, komissio tarkastelee kaikkia uuden varainhoitoasetuksen sille tarjoamia mahdollisuuksia, joihin kuuluvat myös komission viraston ja komission toimeenpanoviraston perustaminen[14]. Komissio tekee kustannus-hyötyanalyysin, jossa verrataan näitä vaihtoehtoja siihen, että tehtävät hoidettaisiin komission olemassa olevissa yksiköissä. Komissio aikoo tehdä budjettivallan käyttäjälle asiaa koskevan ehdotuksen vuoden loppuun mennessä.

Tämän työn osana komissio jatkaa keskusteluja neuvoston pääsihteeristön kanssa ja ottaa käyttöön joukon sovittuja väliaikaistoimenpiteitä, joilla nopeutetaan YUTP-tehtävien hankintoja.

4.3. Täytäntöönpanovalmiuden nostaminen ja valmistautuminen vakautusvälineeseen

Vakautusvälinettä koskevalla komission ehdotuksella[15] pyritään virtaviivaistamaan yhteisön toimet katastrofi- ja kriisitilanteissa. Se perustuu ajatukseen rahoituslähteiden keskittämisestä yhteen yhdennettyyn välineeseen. Saman ajattelutavan mukaan komissio kokoaa asteittain välineen tavoitteisiin liittyvien asioiden oman asiantuntijuutensa ja varmistaa tarvittavan täytäntöönpanovalmiuden. Samaan aikaan komissio lisää asteittain nopean toiminnan järjestelmän henkilöstöä kehittääkseen ja testatakseen tulevan välineen tarpeiden mukaista hankevalintaa ja täytäntöönpanomenettelyjä.

5. EHKÄISTYTOIMIEN, VARHAISVAROITUSJÄRJESTELMIEN JA KATASTROFIVALMIUDEN VAHVISTAMINEN

5.1. Taustaa

Nopean toiminnan valmiuksien tueksi tarvitaan strategia katastrofien ehkäisyä, niihin varautumista ja niistä varoittamista varten. Samalla kun Intian valtameren tsunamikatastrofi toi dramaattisesti esille tehokkaiden varhaisvaroitusjärjestelmien tarpeen, se osoitti myös asian poliittisen ja teknisen monimutkaisuuden.

Yhteisöllä on käytössään monia erilaisia politiikkoja ja rahoitusvälineitä, joilla voidaan tukea varhaisvaroitus- ja hälytysjärjestelmien kehittämistä. Yhteisö osallistuu tällä hetkellä Intian valtameren, Atlantin ja Välimeren alueiden hälytysjärjestelmien kehittämiseen humanitaarisen avun, kehitysavun ja aluetuen ohjelmiensa sekä tutkimusohjelmiensa kautta. Lisäksi suunnitteilla on luonnononnettomuuksiin keskittyvän AKT–EY-välineen perustaminen (katsaus näihin aloitteisiin esitetään liitteessä II). Ongelmana on määritellä sellainen sopiva toimintakehys, joka mahdollistaa näiden erilaisten aloitteiden yhteensovittamisen. Tätä varten komissio on perustanut pysyvän työryhmän, joka koostuu alan toimintapolitiikan vaikuttajista. Tarvittavan strategian pääpiirteet esitetään jäljempänä.

Näistä kysymyksistä keskustellaan myös neuvostossa erilaisissa kokoonpanoissa, eikä ole olemassa mitään yhtä tiettyä työryhmää, jossa käsiteltäisiin kaikkia varhaisvaroitusjärjestelmien ja katastrofivalmiuden poliittisia ja teknisiä sekä kehitykseen liittyviä näkökohtia.

Neuvosto voisi pohtia, miten strategista keskustelua näistä kysymyksistä voitaisiin parhaiten edistää ja millä tavoin jäsenvaltioiden alaa koskevat politiikat voitaisiin yhteensovittaa aiempaa paremmin.

5.2. Kansainvälinen toimintakehys

Komissiolla oli tärkeä rooli Kobessa vuonna 2005 järjestetyn suuronnettomuuksien vähentämistä käsitelleen kansainvälisen konferenssin valmisteluissa ja kyseisessä konferenssissa hyväksytty Hyogon julistus ja toimintakehys vuosiksi 2005–2015 on sen oman strategian lähtökohta. Tämän perusteella komissio aikoo painottaa erityisesti seuraavia tekijöitä:

- katastrofiriskien vähentämisen sisällyttäminen kestävän kehityksen politiikkaan ja katastrofeista kärsineissä maissa toteutettaviin ohjelmiin,

- sellaisten kaikentasoisten instituutioiden, järjestelmien ja valmiuksien vahvistaminen, joiden avulla voidaan parantaa riskien sietokykyä ja katastrofivalmiutta sekä EU:ssa että sen ulkopuolella,

- ihmiskeskeisten varhaisvaroitusjärjestelmien kehittäminen, riskejä ja suojelutoimia koskevien tietojen käsittelyn ja vaihdon parantaminen, koulutus ja toimintaharjoitukset,

- katastrofiriskien yksilöiminen, arviointi ja seuranta, varhaisvaroitusjärjestelmien tehostaminen,

- taustalla olevien riskitekijöiden vähentäminen.

Komissio tehostaa lisäksi ympäristöön liittyvää ennalta ehkäisevää työtä ympäristökatastrofien ja luonnononnettomuuksien torjumiseksi.

5.3. EY:n tuki katastrofivalmiuden ja varhaisvaroitusjärjestelmien kehittämiselle

Asiasta kansainvälisellä tasolla saavutetun yhteisymmärryksen mukaisesti yhteisö pyrkii edistämään varhaisvaroitus- ja hälytysjärjestelmien kehittämistä siten, että niissä otetaan huomioon erilaiset riskitekijät, ja osallistuu prosessin kaikkiin vaiheisiin aina riskin toteamisesta vastatoimiin saakka. Yleensä ottaen komission tarkoituksena on rohkaista alueellisia ja sitä alemman tason organisaatioita osallistumaan varhaisvaroitus- ja hälytysjärjestelmien toteuttamiseen. Se arvioi kansallisten järjestelmien tukemista koskevia pyyntöjä muiden kansallisten kehitystavoitteiden arvioinnin yhteydessä.

Tässä yhteydessä se hyödyntää seuraavia resursseja:

- humanitaarinen apu ja kehitysapu, jossa keskitytään paikallisiin valmiuksiin ja kansallisiin toimiin, hätäviestintään ja avustussuunnitelmiin, mukaan luettuna katastrofien vähentämiseen liittyvien valmiuksien kehittäminen kansallisella ja alueellisella tasolla,

- tutkimus- ja kehitystyön rahoitus yhteisön ohjelmista ”Globaalimuutos ja ekosysteemit”, ”Avaruus” ja ”Tietoyhteiskunnan teknologiat”. Näillä ohjelmilla tuetaan erilaisten menetelmien ja mallien kehittämistä, riskien arviointia ja ennustamista, terveyteen, ympäristöön, talouteen ja yhteiskuntaan kohdistuvien vaikutusten arviointia, satelliittien avulla ja itse kohteessa tapahtuvaa maapallon tilan seurantaa riskianalyysin ja vahinkoarviointien tueksi sekä riskienhallintatekniikoiden kehittämistä,

- tieteellisen taitotiedon siirto Yhteisestä tutkimuskeskuksesta ja operationaalisten palvelujen tarjoaminen EY:n ja Euroopan avaruusjärjestön GMES-aloitteen (ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuista seurantaa koskevan aloitteen) yhteydessä tekemän yhteistyön puitteissa,

- komission alaisen Yhteisen tutkimuskeskuksen ECHO-rahoituksen turvin ja yhteistyössä YK:n humanitaarisen avun koordinaatioyksikön (OCHA:n) kanssa kehittämien erityisvälineiden edistäminen; näihin kuuluu muun muassa maailmanlaajuinen katastrofivaroitusjärjestelmä (GDAS eli Global Disaster Alert System ), jonka tarkoituksena on välittää päätöksentekijöille ja hätäavusta vastaaville järjestöille reaaliaikaista tietoa yksittäisistä riskeistä ja katastrofeista,

- Euroopan standardointijärjestöjen työ ja niiden kyky kehittää yhdenmukaistettuja teknisiä standardeja, esimerkiksi sellaisia, jotka liittyvät ”solulähetyksen” käyttöön ja antavat viranomaisille mahdollisuuden lähettää varoituksia matkapuhelinverkon kautta.

Varhaisvaroitusjärjestelmien tehokkuus riippuu siitä, miten hyvin riskien havaitsemiseen liittyvät tieteelliset ja tekniset ratkaisut saadaan yhdistettyä hälytys- ja päätöksentekojärjestelmiin sekä eri maiden hallinnon että kansainvälisen yhteisön piirissä. Yksi tsunamikatastrofin opetuksista on se, että tietojärjestelmiä, tietokantoja ja satelliittipohjaisia ja maanpäällisiä mittausverkkoja on parannettava tuntuvasti. Komission tarkoituksena on kehittää ohjelmiensa tieteellisiä ja teknologisia näkökohtia tiiviissä yhteistyössä kansainvälisen yhteisön kanssa seuraavilla foorumeilla:

- YK:n kansainvälinen strategia katastrofien vähentämiseksi , jolla on keskeinen asema kansainvälisen teknologisen yhteistyön ja Hyogon suuronnettomuuksien vähentämisstrategiaan sisältyvien laaja-alaisempien periaatteiden välisen koordinoinnin varmistamisessa,

- maapallon tilan seurantaa käsittelevä ryhmä ( Group on Earth Observations eli GEO), jossa kokoontuvat maanhavainnointijärjestelmistä vastaavat kansalliset ja hallitustenväliset toimijat, mukaan luettuina Euroopan komissio, asianomaiset YK:n erityisjärjestöt ja hallitusten välinen meritieteellinen komissio. GEO on hiljattain hyväksynyt kymmenvuotisen suunnitelman maailmanlaajuisen maanhavainnointijärjestelmän ( Global Earth Observation System of Systems eli GEOSS) toteuttamisesta. Tämän järjestelmän yhteyteen koordinoidaan eri puolilla maailmaa käytössä olevat maastohavainnoinnin ja kaukokartoituksen järjestelmät. GMES-aloitteen havainnointikomponentti on EU:n merkittävä panos GEOSS-järjestelmän kehittämiseen.

6. EU:N KANSALAISTEN SUOJELU JA TUKEMINEN

Tsunamikatastrofi on korostanut, että jäsenvaltioiden yhteistyötä on kehitettävä Euroopan kansalaisten avustamiseksi suurissa kriiseissä. Komissio tukee konsuliasiain ryhmän työtä konsuliyhteistyön parantamiseksi sekä poliisiyhteistyöryhmän työtä katastrofiuhrien tunnistamista koskevan EU:n koordinoidun järjestelyn luomiseksi. Komissio tukee näitä toimia taloudellisesti turvallisuutta ja vapauksien suojelua koskevan yleisen ohjelmansa kautta. Samoin voitaneen hyödyntää yhteisön pelastuspalvelumekanismia.

Perustuslaissa tarkoitetun Euroopan ulkosuhdehallinnon perustamisen valmistelutyössä voidaan myös tarkastella mahdollisuuksia saattaa konsuliyhteistyön rakenteet muodollisemmalle tasolle.

7. PÄÄTELMÄT

Neuvostoa, Euroopan parlamenttia, Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa ja alueiden komiteaa pyydetään tutustumaan tarkkaan katastrofi- ja kriisivalmiuksiin ja -toimiin liittyvien yhteisön voimavarojen vahvuuteen ja monipuolisuuteen. Niitä pyydetään hyväksymään tässä tiedonannossa kuvatut toimenpiteet, jotta kyseisiä voimavaroja voidaan vahvistaa, ja työskentelemään yhdessä komission kanssa alaan liittyvien EU:n ulkoisten toimien toimintapoliittisen ja operationaalisen johdonmukaisuuden varmistamiseksi.

LIITE I Kertomus komission edistymisestä toimissa, jotka se on toteuttanut 26. joulukuuta 2004 tapahtuneen Aasian tsunamikatastrofin vuoksi

1. JOHDANTO

1.1. Neuvoston 31. tammikuuta 2005 pidetyssä kokouksessa hyväksyttiin Euroopan unionin toimintasuunnitelma 26. joulukuuta 2004 tapahtuneen tsunamikatastrofin johdosta. Neuvosto kehotti yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostoa tarkastelemaan suunnitelman edistymistä sen 25.–26. huhtikuuta 2005 pidettävässä kokouksessa. Tässä tiedonannossa komissio selostaa neuvostolle edistymistään EU:n toimintaohjelman suhteen niin humanitaarisen avun ja jälleenrakennusavun kuin rinnakkaisten tukitoimenpiteidenkin osalta.

1.2. Tsunami oli yksi historiamme pahimmista luonnononnettomuuksista. Laajoja osia Sri Lankan ja Malediivien saarista sekä Indonesian, Intian ja Thaimaan rannikkoalueista tuhoutui täysin. Nyt kun katastrofista on kulunut yli kolme kuukautta, sen koko laajuus on käynyt ilmeisen selväksi. Noin 300 000 ihmistä on kuollut ja miljoona on joutunut siirtymään asuinsijoiltaan.

1.3. Reaktiot tsunamiin ovat olleet poikkeuksellisen voimakkaat ja osoittaneet inhimillistä myötätuntoa parhaimmillaan. Paikalliset asukkaat toimivat rohkeasti yhdessä pelastaakseen niin naapureitaan kuin turistejakin. Kansainvälinen yhteisö, EU mukaan luettuna, riensi nopeasti asianomaisten maiden avuksi tarjoten logistista, humanitaarista ja pidempiaikaista jälleenrakennusapua. Avunantajilta on saatu apua noin 5,4 miljardin euron arvosta. EU oli suurin avunantaja noin 1,5 miljardin euron avustuksellaan. Myös suoraan kansalaisjärjestöille on annettu valtavasti lahjoituksia; niiden arvo on noin 1,9 miljardia euroa. Kun tieto tsunamista saatiin 26. joulukuuta 2004, komissio ryhtyi ensimmäisten organisaatioiden joukossa toimiin käynnistämällä välittömästi yhteisön pelastuspalvelumekanismin ja hyväksymällä samalla humanitaarisen avun rahoituspäätöksen. Yhteisön pelastuspalvelumekanismin toimintaa ohjaava seuranta- ja tiedotuskeskus lähetti kaikille osanottajamaille välittömän avustuspyynnön. Jäsenvaltiot ovat vastanneet pyyntöihin anteliaasti. Kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat osallistuneet välittömiin hätäaputoimiin jollakin tavalla, mutta 16 jäsenvaltiota sekä Bulgaria ja Romania kanavoivat apunsa yhteisön mekanismin kautta.

1.4. Komission humanitaarisen avun toimisto ECHO ja sen kumppanit Punainen Risti, Yhdistyneet Kansakunnat (YK) ja kansalaisjärjestöt ovat auttaneet estämään tragedian laajentumisen entisestään nopeilla humanitaarisen avun toimillaan. EY:n toimia katastrofivaiheessa on kuitenkin vielä liian aikaista arvioida kattavasti. Laajan jälleenrakennuspaketin suunnittelu on nyt saatu valmiiksi, ja jos jäsenvaltiot hyväksyvät sen, sitä aletaan toteuttaa kuluvan vuoden puolessavälissä.

1.5. Haasteet ovat kuitenkin vasta alussa, ja tiettyjä ongelmia onkin jo ilmennyt. Satojen paikalla toimivien organisaatioiden keskinäinen koordinointi ontuu, tuhoalueiden kyky vastaanottaa tukea on rajallinen tukihankkeiden laajuuden vuoksi ja tuen toimittamisessa on vaikeuksia erityisesti Acehin maakunnan sekä Sri Lankan pohjois- ja itäosien konflikteista kärsineillä alueilla. Komissio toteuttaa toimenpiteitä varmistaakseen, että se pystyy toteuttamaan pitkän aikavälin jälleenrakennustoimia tehokkaasti ja tuloksellisesti tässä haasteellisessa tilanteessa, mutta urakka on vaativa, ja pitkän aikavälin työ vaatii komissiolta sitkeyttä.

2. Humanitaarinen apu

2.1. Komissio reagoi katastrofiin jo sen tapahtumispäivänä hyväksymällä 3 miljoonan euron humanitaarisen avustuksen menettelyssä, joka koskee hätäaputoimia kiireellisimmän avun antamiseksi. Se oli ensimmäinen toimiin ryhtynyt avunantaja. Helmikuun puolessavälissä maksuja oli sidottu jo 103 miljoonan euron arvosta Indonesialle, Sri Lankalle, Malediiveille, Intialle ja Thaimaalle annettavaan tukeen, niin lyhytaikaiseen hätäapuun kuin pienimuotoisiin peruselannonhankinnan uudelleen aloittamiseen tähtääviin kunnostustoimiinkin.

2.2. Punaisen Ristin ja Punaisen Puolikuun yhdistysten kansainväliselle liitolle (IFRC) osoitetun ECHOn hätäavustuksen ansiosta voitiin käynnistää välittömät hätätoimet ja vastata 500 000:n maanjäristyksestä ja tsunamista kärsineen, kotinsa menettäneen avun tarvitsijan kiireellisimpiin tarpeisiin toimittamalla esimerkiksi hätäasumuksia ja muuta tavara-apua (muuta kuin elintarvikkeita) kuten perhepaketteja ja hätälääkintäpakkauksia. ECHOn tuen avulla Maailman terveysjärjestö WHO lähetti paikalle kriisiapuosastonsa ( Health Action in Crises ) joukkoja ja Maailman elintarvikeohjelma (WFP) pystyi parantamaan elintarvikkeiden ja muiden tarvikkeiden jakelukapasiteettiaan lisäämällä varastotilojaan, maa- ja ilmakuljetuksiaan ja henkilöstöään. Alueellisiin hankkeisiin on myönnetty yhteensä 20,6 miljoonaa euroa.

Indonesialle on myönnetty yhteensä 36 miljoonaa euroa. Maassa on tuettu muun muassa WHO:n perustamaa tauteja koskevaa varoitusjärjestelmää; 90 000 ihmiselle on järjestetty mahdollisuus perusterveyspalveluihin ja psykososiaaliseen tukeen; huoltajistaan eroon joutuneiden tai muuten yksinäisten lasten rekisteröintiä, jäljittämistä ja huoltajilleen palauttamista varten on perustettu 20 lapsikeskusta; noin 150 000 ihmiselle on järjestetty vesi- ja sanitaatiopalveluja ja elintarvikejakelua; leireillä asuvien ihmisten elinolosuhteita on parannettu ja samalla on autettu kotiseuduilleen palaamaan haluavia ihmisiä rakentamaan kotinsa uudelleen ja aloittamaan uudelleen maanviljely- tai kalastustoimintaansa.

Sri Lankalle on myönnetty yhteensä 28,27 miljoonaa euroa. ECHO on tukenut muun muassa WPF:n ruokatoimituksia 748 000 ihmiselle sekä erityishoitoa raskaana oleville naisille ja lapsille samoin kuin perusrakenteiden kunnostamiseen tähtääviä ” food and cash for work ” -työllistämisohjelmia; kansalaisjärjestöjen kautta on tarjottu tilapäisasutusta, elintarvikkeita, puhdasta vettä, taloustarvikkeita ja perussanitaatiopalveluita yli 150 000:lle leireillä asuvalle ihmiselle; 150 000 perhettä on autettu aloittamaan uudelleen työnsä kalastuksen tai maanviljelyn parissa; alueelle on toimitettu siirrettäviä terveysasemia, uhreille on annettu psykologista apua ja vammautuneille on tarjottu erityishoitoa.

Malediiveille on myönnetty yhteensä 2,73 miljoonaa euroa. ECHO tukee YK:n lastenavun rahastoa UNICEFiä ja YK:n kehitysohjelmaa UNDP:tä toimittamaan vahingoittuneisiin kouluihin vesisäiliöitä, korjaamaan saostuskaivojärjestelmiä, korjaamaan vahingoittuneiden sairaaloiden kylmiöitä ja pakastimia ja auttamaan kotinsa menettäneitä perheitä korjaamaan talojaan ja aloittamaan uudelleen työnsä kalastuksen tai maanviljelyn parissa. Intialle on myönnetty 10 miljoonaa euroa. ECHOn Intiassa toimivat kumppanit ovat tukeneet noin 8 700 hädänalaista kalastajaperhettä auttamalla kalastajia pienveneiden jälleenrakennuksessa ja kalastustarvikkeiden hankinnassa sekä antamalla psykologista apua, puhdasta vettä, työkaluja, rakennustarvikkeita ja tukea kalastusalaan liittyvillä aloilla työskenteleville naisille ja yhteisöille. Thaimaalle on myönnetty 0,5 miljoonaa euroa. Apua on saanut noin 2 000 haavoittuvimpiin ryhmiin kuuluvaa kalastajaa ja naista.

2.3. Komissio tietää, että toimien koordinoinnissa voi syntyä ongelmia: hätä- ja kunnostusapua tarjoavien humanitaaristen järjestöjen runsaslukuisuus voi haitata avun toimittamisen tehokkuutta, joten komissio on toteuttanut useita toimenpiteitä vahvistaakseen YK:n asemaa kansainvälisten humanitaaristen avustustoimien koordinointielimenä. Komissio on ensinnäkin osoittanut yli puolet humanitaarisesta avustaan hätäavun ohjelmasuunnittelua koskevaan YK:n vetoomusprosessiin ( Consolidated Appeal Process , CAP); toiseksi se on osoittanut yli 6 miljoonaa euroa suoraan humanitaarisen avun koordinoinnista vastaaville YK:n elimille; kolmanneksi ECHO on rahoittanut Yhdistyneiden Kansakuntien humanitaarisen avun koordinaatioyksikön (OCHA) humanitaarisen avun tiedotuskeskusten perustamista ja osallistunut aktiivisesti (sekä pyytänyt kumppaneitaan osallistumaan) yleisiin ja alakohtaisiin koordinointikokouksiin.

2.4. ECHO ohjasi Bangkokissa ja Intiassa toimivat asiantuntijansa kyseisiin avustustehtäviin välittömästi tsunamin jälkeen. Se on myöhemmin vahvistanut paikalla tapahtuvan arvioinnin ja seurannan valmiuksiaan Etelä-Aasiassa. Tammikuussa avattiin kaksi kahden asiantuntijan paikallistoimistoa Banda Acehissa ja Colombossa. Lisäksi Jakartassa, Bangkokissa ja New Delhissä sijaitsevia toimistoja vahvistetiin neljällä asiantuntijalla. Afrikan ja Latinalaisen Amerikan aluetoimistoista osoitettiin kriisitoimiin kriisin alkuvaiheessa lisäksi kaksi muuta asiantuntijaa. Yhteensä noin 20 asiantuntijaa on osoitettu hoitamaan tsunamiin liittyviä tehtäviä.

3. Hätäavun, kunnostamisen ja kehityksen niveltäminen

3.1. On tärkeää, että ensimmäiset humanitaariset toimet sekä kunnostus- ja jälleenrakennustoimet nivelletään toisiinsa mahdollisimman saumattomasti. Tämä hätäavun, kunnostustoimien ja kehityksen niveltämisen lähestymistapa kuuluu EU:n kriisitoimien perusperiaatteisiin.

3.2. Niveltämisperiaate oli keskeisessä asemassa edellä kuvatuissa ECHOn rahoittamissa toimissa. Lyhyen aikavälin kunnostustoimia jatketaan vuoden 2006 loppuun; Euroopan komission kehitysapua voidaan näin antaa humanitaarisen avun saavutusten pohjalta.

3.3. ECHOn hätäapu- ja kunnostusvaiheen toimien luomalla perustalla voidaan osoittaa huomattavia komission jälleenrakennusvaroja pidemmän aikavälin toimiin paikallisyhteisöjen elvyttämiseksi ja väestön elannonhankinnan tukemiseksi. Sri Lankassa ja Malediiveillä rahoitetaan erityishankkeita, jotka suoraan edistävät niveltämisperiaatetta. Niveltämisperiaate otetaan huomioon myös Trust Fund -rahastoista tuettavien paikallisyhteisötason hankkeissa, joihin komissio osallistuu. Tsunamin pitkän aikavälin vaikutuksia tarkastellaan myös parhaillaan laadittavissa uudentyyppisissä maakohtaisissa strategia-asiakirjoissa.

3.4. Komission paikalla toimivat edustajat käynnistävät lisäksi vuoropuhelua kansalaisjärjestökumppanien kanssa varmistaakseen, että niveltämisperiaate sisällytetään niiden omista varoista rahoitettuihin pidempikestoisiin hankkeisiin.

4. Tuki kunnostus- ja jälleenrakennustoimille

4.1. Hätäapuvaiheen toimet ovat olleet onnistuneita: tsunamin uhreille on tarjottu suojaa ja tukea, ja tautiepidemioilta on vältytty. Nyt haasteena on tuhoutuneiden alueiden jälleenrakennus ja paikallisyhteisöjen elämän jatkumisen tukeminen. Tässä yhteydessä olisi edistettävä kyseisten alueiden kestävää kehitystä.

4.2. Aiempien katastrofien, esimerkiksi Gujaratin ja Hanshin-Awajin maanjäristysten, yhteydessä toteutetuista toimista saatua kokemusta on hyödynnetty nytkin. Erityistä huomiota on kiinnitetty huolelliseen suunnitteluun ja kehittyvien tilanteiden (luonnonolosuhteisiin, ilmastoon, politiikkaan ym. tekijöihin liittyvien seikkojen) ajantasaiseen seurantaan, viranomaisten johto- ja koordinointitoimien painottamiseen, paikallisyhteisöjen osallistamiseen sekä täytäntöönpanomenettelyjen joustavuuteen.

4.3. Jakartassa tammikuussa 2005 pidetyssä avunantajien konferenssissa Euroopan komission puheenjohtaja ilmoitti 350 miljoonan euron avusta pidempiaikaisiin jälleenrakennustoimiin. Apu on nyt ohjelmoitu ja tsunamialueohjelmaa koskeva ehdotus on jäsenvaltioiden hyväksyttävänä. Samalla tehdään tarvittavat muutokset vuoden 2005 talousarvioon. Hankkeita on yksilöity ja niiden täytäntöönpano alkaa asteittain nopean toiminnan järjestelmässä.

4.4. Komission tuki jälleenrakennustoimille keskittyy kaikkein pahiten kärsineisiin ja hädänalaisimpiin maihin eli Indonesiaan, Sri Lankaan ja Malediiveihin, ja lisävaroja suunnataan alueellisiin toimiin, kuten ympäristötoimiin (rannikkoalueilla) ja varoitusjärjestelmien käyttöönottoon. Muut maat, mukaan luettuina Intia, Thaimaa ja Malesia, aikovat selviytyä jälleenrakennuksesta itse. Intialle ja Thaimaalle on kuitenkin annettu jonkin verran humanitaarista apua, ja kaikki maat voivat saada aluetukea esimerkiksi 15 miljoonan euron Pro Eco -tsunamiohjelmasta ja erilaisista rinnakkaistoimenpiteistä.

4.5. Avun jakaminen eri maiden kesken ja kyseisten maiden sisällä perustuu yhdessä Maailmanpankin ja muiden tahojen kanssa tehtyyn tarpeiden arviointiin; näin varmistetaan avun oikeudenmukainen ja tasapuolinen jakautuminen selvien tarpeiden ja vastaanottokyvyn perusteella. Yhteisön talousarviosta on alustavasti osoitettu tukea Indonesialle (200 miljoonaa euroa), Sri Lankalle (95 miljoonaa euroa) ja Malediiveille (16 miljoonaa euroa). Loput 350 miljoonan euron määrärahasta on alustavasti jaettu Pro Eco -tsunamiohjelman (15 miljoonaa euroa), nopean toiminnan järjestelmän hankkeiden (12 miljoonaa euroa) ja 12 miljoonan euron varauksen kesken.

4.6. Komission tukea saavat ohjelmat ja hankkeet perustuvat kyseisten maiden kansallisiin jälleenrakennussuunnitelmiin. Niiden suunnittelussa on kuitenkin pyritty varmistamaan myös avun jakautuminen tasaisesti katastrofista kärsineiden väestöjen keskuuteen. Tsunamivahinkojen laatu huomioon ottaen ohjelmissa keskitytään kolmeen osa-alueseen: i) vahingoittuneiden alueiden jälleenrakennus, mukaan luettuna asuntojen ja paikallisyhteisöjen perusrakenteiden kuten koulujen ja sairaaloiden korjaaminen, jotta paikallisyhteisöjen elämä sekä terveys- ja koulutusjärjestelmät saadaan taas raiteilleen, ii) ihmisten elannonhankinnan tukeminen, jotta yksilöt ja perheet pääsevät taas kiinni ansiotyöhönsä ja voivat jatkaa elämäänsä, ja iii) tärkeimpien perusrakenteiden kuten teiden korjaaminen rannikkoalueiden talouden toiminnan normalisoimiseksi. Ympäristönäkökohdat otetaan asianmukaisesti huomioon.

4.7. Kohderyhmiä ovat kalastajat, paikalliset yritykset ja väestö yleensä niin, että painopiste on kaikkein heikoimmassa asemassa tai aiemman tuen ulkopuolelle jääneessä väestössä ja erityisesti naisissa ja lapsissa. Myös matkailuelinkeinoa voidaan tukea, sillä ala kärsi katastrofista erityisen paljon, ja sillä on suuri osuus rannikkoalueiden elvyttämisessä. Matkailun uudelleenkäynnistämistä edistäviä laajempia hankkeita (esimerkiksi mainonta- ja myynninedistämiskampanjoita) rahoitetaan kansallisista talousarvioista; rahoitukseen osallistuvat myös muut avunantajat kuten Yhdysvallat ja Maailmanpankki.

4.8. Vastaavaa koordinointihaastetta ei aiemmin ole jouduttu ratkaisemaan. Avunantajien ja kansalaisjärjestöjen määrä on poikkeuksellisen valtava (noin 70 avunantajaa ja yli 300 järjestöä) ja rahasummat suuria (noin 5,4 miljardin dollarin arvosta julkisia ja 1,9 miljardin arvosta yksityisiä lahjoituksia). Koko jälleenrakennustyön onnistuminen riippuu olennaisesti kyseisten maiden viranomaisten, avunantajien ja kansalaisjärjestöjen toimien koordinoinnin onnistumisesta.

4.9. Komissio osallistuu koordinoinnin parantamispyrkimyksiin monin eri tavoin. Se on ensinnäkin valinnut toimet kiinnittäen aina huomiota koordinoinnin helpottamiseen; kaikki ohjelmat perustuvat kyseisten maiden omiin toimintasuunnitelmiin, ja komissio ohjaa suurimman osan varoistaan Trust Fund -rahastojen kautta, joissa avunantajien tuen yhteen kokoaminen edistää suuresti koordinointipyrkimyksiä. Toiseksi komissio osallistuu aktiivisesti kansallisiin koordinointijärjestelyihin ja eräissä tapauksissa, esimerkiksi Acehissa, auttaa edistämään paikallisyhteisöjen kuulemista jälleenrakennussuunnitelmista. Kolmanneksi komission edustajat asianomaisissa maissa käyvät keskusteluja huomattavia omia varoja hallinnoivien suurien kansainvälisten kansalaisjärjestöjen kanssa, jotta nekin osallistuisivat koordinointi- ja rahastojärjestelyihin.

4.10. Neljänneksi ja ottaen huomioon erityisesti neuvoston pyynnön koordinoida toimia alusta alkaen komissio korostaa EU:n tason toimia; pyrkimyksenä on tuoda esiin nimenomaan EU:n tason koordinointi ja unionin toimien näkyvyys. Komissio on perustanut virtuaaliverkoston, jonka kautta suuri yleisö voi seurata tsunamista kärsineiden maiden kunnostus- ja jälleenrakennusapuun liittyviä komission ja jäsenvaltioiden sitoumuksia ja rahoituspäätöksiä. Acehiin perustetaan Eurooppa-keskus, joka koordinoi ja edistää EU:n jäsenvaltioiden ja komission yhteisiä toimia. Koska EU:n rahoitus painottuu rahastoihin sekä Indonesiassa että Sri Lankassa, niiden hallinnoinnissa olisi oltava asianmukainen Euroopan komission / EU:n edustus.

4.11. Komissio ei pyri rahastojen käytöllä pelkästään koordinoinnin helpottamiseen, vaan pyrkimyksenä on myös maksimoida komission toimien teho (kun menettelytavat ovat samat kaikille avunantajille) ja kokoamalla yhteen muut EU:n avunantajat lisätä EU:n strategista vaikutusvaltaa jälleenrakennusprosessiin liittyvien viranomaisten päätösten suhteen. Luomalla yhteydenpitoväyliä konfliktiherkkien alueiden keskushallinnon ja viranomaisten välille voidaan rahastojen avulla huomattavasti parantaa vakautta ja auttaa ratkaisemaan kyseisten alueiden pitkään jatkuneita konflikteja.

4.12. Rahastoille ominaisen tehokkuuden ja koordinoinnin ansiosta voidaan osittain myös ratkaista vastaanottokyvyn rajallisuuden ongelmia, joita aiheutuu heikosti kehittyneiden paikallishallinnon rakenteiden kyvyttömyydestä hallinnoida avustustulvaa. Komissio pyrkii lieventämään vastaanottokyvyn ongelmia myös painottamalla pitkän aikavälin toimia (maksusitoumukset jaetaan kahdelle vuodelle ja maksuaika on pidempi), vahvistamalla hallintorakenteita (ja näin edistämällä valmiuksien kehitystä) sekä suuntaamalla toimet muualle kuin muiden avunantajien painopistealueisiin.

4.13. Tsunamista kärsineet Indonesian ja Sri Lankan alueet ovat kärsineet ja kärsivät edelleenkin myös erilaisista konflikteista. Levottomuus saattaa lisääntyä, jos konfliktien jälkeisiä tarpeita ei huomioida. Vaikka konfliktien ratkaisupyrkimykset kuuluvatkin asianomaisten maiden yksinomaiseen toimivaltaan, EU pyrkii auttamaan molempia maita poliittisella tasolla, esimerkiksi Sri Lankassa toteutettavassa prosessissa, jossa EU toimii yhtenä puheenjohtajista. Komissio tarjoaa lisäapua konfliktien ratkaisemiseen myös nopean toiminnan järjestelmästä (josta rahoitetaan Acehin välitystoimia) ja muista kansallisista ohjelmistaan kuin tsunamiohjelmista, esimerkiksi koillisen Sri Lankan sodasta kärsineiden alueiden jälleenrakennusta tukevasta ohjelmasta. Komissio pyrkii varmistamaan, että sen antamassa avussa otetaan huomioon konfliktit: tsunamista kärsineiden alueiden käsite tulkitaan mahdollisimman laajasti, ja ottamalla paikallisyhteisöt ja aluehallinto mukaan rahastojen hallinnointiin pyritään avaamaan yhteydenpitoväyliä ja edistämään osapuolten keskinäistä luottamusta.

4.14. Avustusvarojen käytön vastuun selkeys varmistetaan kaikilla tasoilla. ECHO edellyttää tilivelvollisuutta kansalaisjärjestöjen kanssa tekemissään kumppanuussopimuksissa. Humanitaarisen avun hankkeiden seuranta on säännöllistä, ja ECHOn vuoden 2005 tarkastussuunnitelma sisältää kaikki tsunamihankkeet. Jälleenrakennukseen suunnattavien varojen hallinnoinnin moitteettomuus ja tehokkuus varmistetaan rahastojen ja suorien hankkeiden asianmukaisella hallinnoinnilla, seurannalla ja tarkastuksilla (jotka rahastojen osalta yleensä tekee Maailmanpankki).

5. Kumppanuudet

5.1. Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston 31. tammikuuta 2005 hyväksymässä EU:n toimintasuunnitelmassa korostettiin erityisesti jäsenvaltioiden aloitteellisuutta alueiden, kaupunkien ja julkisten tai yksityisten yritysten kumppanuuksien edistämisessä. Komissio tukee mahdollisuuksien mukaan tällaisia aloitteita, erityisesti sairaaloiden kummitoimintaa, jonka avulla kyseisten maiden viranomaiset voivat jälleen käynnistää terveyskeskusten, sairaaloiden, laboratorioiden ja pienten lääkäriasemien toiminnan. Tällaisilla EU:n puheenjohtajavaltion kanssa koordinoiden toteutetuilla toimilla helpotettaisiin avun hyödyntämistä WHO:n tekemien arvioiden jälkeen. Myös komission 17. maaliskuuta 2005 hyväksymästä Asia Pro Eco -tsunamiohjelmasta tuetaan hankkeita, jotka on perustettu yhteistyössä valtiosta riippumattomien toimijoiden sekä jäsenvaltioiden ja katastrofista kärsineiden maiden kansallisten, alue- ja paikallisviranomaisten kanssa esimerkiksi rannikkoalueiden hallinnon, ympäristöpainotteisen yhdyskuntasuunnittelun, liikenteen, vesihuollon ja sanitaatiopalveluiden aloilla.

5.2. ECHO oli 18. maaliskuuta 2005 mennessä allekirjoittanut avustussopimuksen yli 30 kansalaisjärjestön ja kansainvälisen organisaation kanssa humanitaarisen avun toimittamisesta tsunamista kärsineille väestöille. ECHO on hyödyntänyt täysipainoisesti pitkäaikaisia suhteitaan kansalaisjärjestökumppaneihinsa ja valinnut kokeneimmat ja tehokkaimmat toimijat auttaaan komission hätätoimien välittömässä täytäntöönpanossa.

6. Rinnakkaistoimenpiteet

6.1. Komissio ja Euroopan investointipankki (EIP) alkoivat pikaisesti tsunamin jälkeen tarkastella, voisiko EIP perustaa pitkäaikaisen lainanantojärjestelyn, jolla autettaisiin rahoittamaan jälleenrakennustoimia, ja tekivät tuhoalueelle yhteisiä tutustumismatkoja. Kun otetaan huomioon julkisten ja yksityisten kansainvälisten avunantajien avustusten odottamattoman suuret määrät, asianomaisten maiden perusrakenteiden jälleenrakennukseen tarvittavat varat saadaan käytettävissä olevista avustuksista ja erittäin edullisista lainoista. Tutustumismatkat vahvistivat nämä arviot. Komissio katsoo näin ollen, että EIP:tä olisi kannustettava antamaan lainoja tsunamista kärsineissä maissa toteutettaviin hankkeisiin sen olemassa olevan Aasian ja Latinalaisen Amerikan (ALA) valtuutuksen jäljellä olevista varoista. ALA-valtuutuksen piiriin kuuluvat Malediivejä lukuun ottamatta kaikki asianomaiset maat. Tässä yhteyessä komissio aikoo ehdottaa voimassa olevan neuvoston asetuksen muuttamista niin, että Malediivit lisätään niiden maiden luetteloon, joille voidaan myöntää lainoja. Komissio antaisi yhteisesti määriteltyihin hankkeisiin tarvittaessa avustuksia EIP:n lainojen lisäksi.

6.2. Komissio on alkanut toteuttaa eräitä kauppaan liittyviä toimenpiteitä, joiden tavoitteena on parantaa asianomaisten maiden pääsyä EU:n markkinoille. Ne voisivat tällaisten toimien ansiosta lisätä vientiään syrjimättömillä, WTO:n velvoitteiden mukaisilla tavoilla. Komissio on erityisesti työskennellyt yhdessä jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa nopeuttaakseen EU:n uuden yleisen tullietuusjärjestelmän (GSP) voimaantuloa, jotta siitä voidaan saada etua aiemmin. Tariffimyönnytysten myötä uudessa järjestelmässä tsunamista kärsineissä maissa syntyy noin 3 miljardin euron arvosta uusia kauppavirtoja. Komissio on myös ilmaissut valmiutensa tarkastella uudestaan sellaisten tsunamista suoraan kärsineiden yritysten tapauksia, joihin sovelletaan kaupan suojatoimenpiteitä EU:ssa.

6.3. Kuten toimintaohjelmassa ennakoitiin, komissio antoi 16. maaliskuuta 2005 tiedonannon, jossa ehdotettiin etuuskohtelualkuperäsääntöjen yksinkertaistamista ja mukauttamista kehityksen kannalta suotuisimmiksi. Kehitysmaat, mukaan luettuina tsunamista kärsineet maat, voisivat uusien sääntöjen mukaisesti käyttää paremmin hyväkseen EU:n tarjoamia tariffietuuksia. Komissio valmistelee myös toimenpiteitä, joiden ansiosta tsunamista kärsineet maat voisivat lyhyellä aikavälillä parantaa tuotteidensa pääsyä EU:n markkinoille.

6.4. Komissio on ehdottanut kahta aloitetta asianomaisten maiden kalastusalojen tueksi. Ensimmäisessä aloitteessa on avustusvaroin saatu asiantuntijaryhmä asianomaisen maan kalastusalan viranomaisten tueksi. Toinen aloite-ehdotus, jonka neuvosto hyväksyi 16. maaliskuuta 2005, koskee mahdollisuutta siirtää käytöstä poistettuja EU:n kalastusaluksia asianomaisiin maihin lievennetyin ehdoin. Komissio arvioi parhaillaan yhdessä YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö FAO:n ja asianomaisten maiden kanssa, soveltuvatko mahdollisesti siirrettävät alukset paikallisiin tarpeisiin ja olosuhteisiin. Tavoitteena on kohentaa paikallisen kalatalouden tilaa kestävälle tasolle vastuullisella tavalla.

6.5. Oikeuteen, vapauteen ja turvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä on aloitettu toimet, joilla pyritään vahvistamaan koordinointia katastrofiuhrien tunnistustyössä sekä EU:n jäsenvaltioiden konsuli- ja diplomaatiyhteistyössä. AENEAS-ohjelman (taloudellisen ja teknisen tuen antamista kolmansille maille siirtolaisuuden ja turvapaikan aloilla koskeva ohjelma) yhteydessä esitettyjä ehdotuksia arvioidaan parhaillaan, ja ihmiskaupan vastaisiin kokeiluhankkeisiin voidaan antaa tukea.

6.6. Komissio on toiminut läheisessä yhteistyössä WHO:n kanssa ja tarjonnut sen käyttöön EU:n laajan terveysalan asiantuntemuksen. Tsunamista kärsineille alueille on lähetetty kentällä toimivia epidemiologian asiantuntijoita, ja komissio on aktiivisesti osallistunut tartuntatautipandemioita käsittelevän WHO:n verkoston ( Global Outbreak and Response Network ) kriiisinhallintasuunnitelmien täytäntöönpanoon. Euroopassa komissio käynnisti tsunamin jälkeen nopeasti tartuntatautien epidemiologisen seurannan ja valvonnan yhteisönlaajuisen verkoston varhaisvaroitus- ja reagointijärjestelmän toiminnan. Järjestelmässä jaetaan tietoa jäsenvaltioiden viranomaisten ja lääketieteen asiantuntijoiden kesken tartuntatautien Eurooppaan kulkeutumisen riskien varalta.

7. Katastrofivalmius Aasiassa

7.1. Euroopan komissio tukee ECHOn kautta tsunamista kärsineiden maiden varhaisvaroitusjärjestelmien ja katastrofivalmiuden arviointi- ja vahvistamistoimia. Kobessa pidetyssä suuronnettomuuksien vähentämistä käsittelevässä konferenssissa antamansa sitoumuksen mukaisesti komissio antaa 2 miljoonan euron avustuksen OCHA/UNISDR:lle (YK:n humanitaarisen avun koordinaatioyksikön kansainvälinen strategia katastrofien vähentämiseksi) edistääkseen YK:n tämän alan toimien koordinoinnin selkeyttämistä. Komissio toimi välittömästi tsunamin jälkeisinä päivinä läheisessä yhteistyössä OCHA:n ja muiden kumppanien (kuten Euroopan avaruusjärjestö ESAn) kanssa tsunamin vaikutuksia koskevan tietojärjestelmän perustamisen yhteydessä. Komission Yhteinen tutkimuskeskus koordinoi kyseisen järjestelmän perustamista. Siinä toimitettiin satelliittitietoja, karttoja ja arviointeja koko tuhoalueesta keskeisille hätäavun toimittajille.

7.2. ECHO jatkaa katastrofivalmiusohjelmansa kautta tukeaan paikallisyhteisöjen omille katastrofivalmiusohjelmille, mukaan luettuina kahdelle paikallisyhteisöjen ihmiskeskeiselle varhaisvaroitusjärjestelmälle, tiedotuskampanjoille, koulutukselle ja pienimuotoisille helpotustoimille Aasiassa. Näihin toimiin kuuluvaa maailmanlaajuista katastrofivaroitusjärjestelmää kehitetään edelleen tsunamien varalta.

7.3. Katastrofivalmiuden kehittämiseen kiinnitetään erityistä huomiota EU:n ja Aasian katastrofialttiiden maiden toimintapoliittisessa vuoropuhelussa. Intian valtamerelle perustettavalle varhaisvaroitusjärjestelmälle voidaan antaa tukea paitsi ECHOlta myös vuosien 2005–2006 tsunamialueohjelman varauksesta YK:n yhteydessä toteutettavien alueellisten toimien tukemiseksi. Olisi myös pyrittävä kehittämään paikallisyhteisöjen valmiuksia viestintäperusrakenteen ja hätäviestinnän suunnittelun suhteen. Jälleenrakennusohjelmien suunnittelussa ja täytäntöönpanossa olisi järjestelmällisesti huomioitava riskien vähentämistoimet.

7.4 Alueella toteutettavissa katastrofivalmiusaloitteissa on otettava huomioon myös ennennäkemättömän lintuinfluenssaepidemian riskit. Tsunamin jälkeisten jälleenrakennustoimien lisäksi olisi kiinnitettävä asianmukaista huomiota lintuinfluenssan valvontaan. Komissio on toteuttanut eräitä toimia Kaakkois-Aasiassa riehuvan laajan epidemian suhteen, joka on jo aiheuttanut arviolta 8–12 miljardin euron suuruiset taloudelliset tappiot ja noin 50 ihmisen kuoleman. Lintuinfluenssa näyttää tällä hetkellä olevan laajalle levinnyt epidemia eräissä Kaakkois-Aasian maissa (mukaan luettuina Thaimaa ja Indonesia). Komissio on jo antanut kiireellistä teknistä ja taloudellista tukea asianomaisille maille. Vietnamissa pidettiin helmikuussa 2005 asiaa koskeva kansainvälinen konferenssi, jossa FAO ja WHO pyysivät avunantajien tukea. Tämän johdosta tarkastellaan parhaillaan lisätuen myöntämismahdollisuuksia.

8. Avoimuus ja moitteeton varainhoito

8.1. Komissio aikoo määrätietoisesti noudattaa sitoumuksiaan mahdollisimman tehokkaasti ja avoimesti.

8.2. EU-tahot ovat tsunamin jälleenrakennustoimien suurin avunantajaryhmä. Sen olisi varmistettava, että annettu apu käytetään täysimääräisesti aiottuun tarkoitukseensa. Komissio on ensinnäkin perustanut virtuaaliverkoston, jonka kautta suuri yleisö voi seurata tsunamiin liittyviä komission ja jäsenvaltioiden sitoumuksia ja rahoituspäätöksiä. Sitä voi seurata komission WWW-sivustolla http://europa.eu.int/comm/world/tsunami/index.htm (ks. myös edellä oleva kohta 4). Vaikka painopistealueet oli yksilöity maaliskuun alkuun mennessä, jäsenvaltioiden tiedonvälitystä sitoumuksista ja rahoituspäätöksistä on nopeutettava. Humanitaarisen avun tapauksessa käytetään olemassa olevaa nk. 14 pisteen järjestelmän virtuaaliverkostoa.

8.3. Toiseksi Acehiin perustetaan Eurooppa-keskus, joka koordinoi ja edistää EU:n jäsenvaltioiden ja komission yhteisiä toimia; komissio luottaa jäsenvaltioiden yhteistyövalmiuteen, jonka ansiosta keskus voi onnistuneesti toimia paikallisen väestön tukena.

8.4. Kolmanneksi Indonesiaan ja Sri Lankaan perustettavien rahastojen hallinnoinnissa pyritään asianmukaisella Euroopan komission / EU:n edustuksella varmistamaan varojen käytön asianmukainen valvonta. Komission ja Maailmanpankin tekemässä rahastoja ja yhteisrahoitusta koskevaan puitesopimukseen perustuvat valvonta- ja tarkastusmekanismit ovat vahva tae yhteisön varojen moitteettomasta, tehokkaasta ja avoimesta hallinnosta.

8.5. Komissio soveltaa tiukkoja järjestelyjä varmistakseen yhteisön avun moitteettoman varainhoidon. Toimien täytäntöönpanokumppanit valitaan erittäin tarkasti, paikalla toimivat asiantuntijat valvovat käynnissä olevia hankkeita järjestelmällisesti, ja tilintarkastuksia ja ulkoisia jälkitarkastuksia tehdään asianmukaisesti. Kaikkia varotoimia sovelletaan täysipainoisesti myös tsunamiapuun.

8.6. Ehdotetun ohjelman hallinnointi vaatii huomattavaa työtä Euroopan komission Sri Lankassa ja Indonesialta toimivilta paikallisilta lähetystöiltä. Tämän vuoksi Sri Lankan lähetystöstä tehdään täysikokoinen lähetystö. Indonesian lähetystö perustaa Acehiin aluetoimiston ehdotetun Eurooppa-keskuksen yhteyteen.

LIITE IIYHTEISÖN VARHAISVAROITUS- JA KATASTROFIVALMIUSOHJELMAT

1. INTIAN VALTAMERI

ECHO on antanut 2 miljoonaa euroa katastrofien vähentämiseen tähtäävän kansainvälisen strategian sihteeristölle Intian valtameren alueen varhaisvaroitusjärjestelmien arvioimiseksi ja lujittamiseksi. Komissio seuraa hallitustenvälisen meritieteellisen toimiston (IOC) työtä Intian valtameren tsunameita koskevan varhaisvaroitusjärjestelmän perustamiseksi Koben konferenssin antaman valtuutuksen mukaisesti. Komissio voi harkita osallistumista tällaisen järjestelmän rahoitukseen, mikäli toteuttamiskelpoisia ja alueella yksimielisesti kannatettuja ehdotuksia tehdään.

ECHO antaa seuraavien kahden vuoden aikana noin 9,7 miljoonaa euroa Etelä-Aasiassa toteutettaville paikallisyhteisötason valmiushankkeille.

2. Afrikka, Karibia, Tyynimeri

Karibian alueen valtiot ovat erityisen alttiina trooppisille myrskyille ja tsunamit ovat koetelleet myös niitä. Euroopan yhteisö antaa kehitysyhteistyövaroistaan 13,2 miljoonaa euroa alueelliselle, tutkaan perustuvalle varhaisvaroitusjärjestelmälle ja sillä on käynnissä 3 miljoonan euron arvoinen hanke alueellisen katastrofihallinnan valmiuksien lujittamiseksi. Komissiolla on myös 39 miljoonan euron ohjelma, jolla tuetaan aallonmurtajien rakentamista Guyanassa. ECHO jatkaa ja kehittää pitkäaikaista työtään alueen kriisivalmiuksien tukemiseksi paikallisyhteisöjen tasolla.

Tyynenmeren alueella komissio on sitonut kaiken käytettävissä olevan vararahoituksen (B-määrärahat) kriisien torjuntaan ja kriisivalmiuteen. Se tarkastelee etenkin yhteistyömahdollisuuksia alueellisten järjestöjen ja muiden avunantajien kanssa hirmumyrskyihin liittyvissä kysymyksissä.

Laajemmassa mielessä komissio tarkastelee tällä hetkellä AKT-sihteeristön aloitetta sellaisen luonnonkatastrofivälineen perustamisesta, joka liittyisi Cotonoun sopimukseen. Siinä keskityttäisiin varhaisvaroitusjärjestelmiin liittyvien kansallisten hallinnollisten valmiuksien lujittamiseen ja sen takaamiseen, että hälytyksistä tiedotetaan asianmukaisesti väestölle.

3. Välimeri ja Atlantti

Tulvista ja maanjäristyksistä varoittavat järjestelmät ovat sangen vakiintuneita, mutta tsunamien suhteen Välimeren rannikkomaissa on niukasti varhaisvaroitusjärjestelmiä, katastrofivalmiuksia ja hätäsuunnitelmia. Komissio laajentaa pelastuspalvelun alan koulutusohjelmansa sisältämään myös tsuntamiriskit.

Med Bridge -hankkeen (2 miljoonaa euroa) tavoitteena on luoda Välimeren molemmilla rannoilla toimiva järjestelmä, jolla lievennetään ja ehkäistään luonnononnettomuuksia ja ihmisen aiheuttamia onnettomuuksia sekä vastataan niiden asettamiin hallinnollisiin haasteisiin.

4. Tutkimus ja kehitys sekä tieteellinen yhteistyö

Asiantuntijakokouksia rahoitetaan edelleen kuudennesta ja seitsemännestä tutkimuksen puiteohjelmasta (maailmanlaajuisen muutoksen ja ekosysteemin ensisijainen tutkimusalue). Viimeaikaisissa toimissa on keskitytty varhaisvaroitusjärjestelmien nykytilan, puutteiden ja tutkimustarpeiden yksilöintiin. Yhteisön rahoittama tutkimus edistää myös tsunamien tieteellistä tuntemusta mukaan luettuina valtamerten valvonta, tsunamien vaikutukset yhteiskuntaan ja talouselämään sekä terveyteen ja maankäyttöön.

Tietoyhteiskunnan teknologiaa käsittelevissä yhteisön ohjelmissa on osoitettu 40 miljoonaa euroa hankkeisiin, jotka liittyvät riskienvalvonnan paikan päällä olevien sensorien järjestelmä yhdentämiseen ja turvallisuudesta tiedottamiseen (mukaan luettuina mekanismit, joilla hälytys tulee viranomaisten ja uhattuina olevien kansalaisten tietoon) käyttäen kaikkia soveltuvia tiedotusvälineitä. Erityisessä ehdotuspyynnössä pyritään kehittämään ja demonstroimaan Euroopan ja Intian valtameren alueen kannalta merkityksellisiä tsunameita koskevia varhaisvaroitus- ja hälytysvalmiuksia. Tämä tutkimustoiminta tukee edellä mainittua infrastruktuurin kehitystä.

Yhteisön tutkimusohjelmassa on perustettu nopean maailmanlaajuisen televiestinnän verkko yhdistämään kansainvälisiä tutkimusjärjestöjä ja muita julkisia elimiä. Euroopan avaruusjärjestö (ESA) ja YK:n satelliittikuvatoimisto (UNOSAT) käyttävät jo täysimääräisesti tätä verkkoa ja sitä käytettiin myös Intian valtameren tsunamiin reagoitaessa (vuosiarvona ilmaistuna noin 60 miljoonaa euroa). Komissio on valmis laajentamaan tämän verkon myös muiden organisaatioiden käyttöön tukeakseen esimerkiksi Intian valtameren varhaisvaroituskeskusta.

Ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuinen seuranta (GMES) on EY:n ja Euroopan avaruusjärjestön aloite, jolla tarjotaan satelliittien ja maan päällä toimivien laitteiden kautta järjestettyjä tietopalveluja. Se on edelleen huomattavan merkittävä tuki humanitaarisen avun ja katastrofiavun ohjelmille.

On odotettavissa, että lisätukitoimenpiteillä ja tutkimus- ja kehitystoimilla tarjotaan tieto- ja viestintätekniikan tukea katastrofien vähentämiseen ja tutkimukseen liittyviin toimiin Euroopassa. Näitä ovat muun muassa seuraavat:

- teknologian siirto EU:n ja tsunameille alttiiden, Intian valtamereen rajoittuvien maiden ja alueiden varhaisvaroitus- ja hälytysjärjestelmien kehittyneiden informaatio- ja tiedotusteknologian käytön parhaiden käytänteiden keskinäiseksi vaihtamiseksi, standardisoinnin edistämiseksi ja näiden mukauttamiseksi paikallisiin tarpeisiin ja olosuhteisiin;

- yhteistyö Välimereen rajoittuvien maiden erikoislaitosten kanssa, jotta edistetään yhtenäistettyä lähestymistapaa tsunameja koskevien varhaisvaroitus- ja hälytystoimien kohdalla,

- muut aiheeseen liittyvät seminaaritapaamiset ja alan foorumit, joissa käsitellään nykyisten varhaisvaroitus- ja hälytysteknologioiden puutteita ja edistetään niiden keskinäistä yhteentoimivuutta.

[1] Tällä tarkoitetaan sellaisia toimintaedellytyksiä, jotka tarvitaan humanitaarisen avun tasapuoliseen, puolueettomaan ja syrjimättömään antamiseen ja joilla voidaan varmistaa vapaa ja suora pääsy katastrofiuhrien avuksi.

[2] Neuvosto hyväksi Barcelonan sitoumukset 14. maaliskuuta 2002. Ne perustuvat kansainvälisesti hyväksyttyihin parhaisiin toimintatapoihin, joita ovat kehittäneet muun muassa OECD:n kehitysapukomitean avunantajien toimintatapoja käsittelevä erityisryhmä, ja ne ovat osa yhteisön ja sen jäsenvaltioiden hyväksymää ulkoisen avun toimintapolitiikkojen ja menettelyjen yhdenmukaistamisprosessia.

[3] Neuvoston asetus (EY) N:o 381/2001, annettu 26 päivänä helmikuuta 2001, nopean toiminnan järjestelmän perustamisesta.

[4] Tällä käsitteellä viitataan konfliktialueilla syntyneisiin humanitaarisiin kriiseihin.

[5] Vuoden 1994 nk. Oslon suuntaviivoissa käsitellään luonnonkatastrofeja ja vuoden 2003 sotilas- ja siviilipuolustusvoimavaroja (MCDA) koskevissa suuntaviivoissa ihmisten aiheuttamia katastrofeja.

[6] Esim. YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu UNHCR, YK:n lastenavun rahasto UNICEF, siviilien ja vankien suojelua ja kansainvälisen humanitaarisen oikeuden soveltamista ajava Punaisen Ristin kansainvälinen komitea ICRC, YK:n humanitaarisen avun koordinaatioyksikkö OCHA jne.

[7] YK:n luonnontuhojen arviointi- ja koordinoitiryhmä, Disaster Assessment and Coordination teams.

[8] Katastrofien arviointi- ja johtamistehtävät, Field Assessment and Co-ordination Team .

[9] Perustuslain III-321 artiklan 5 kohta.

[10] Neuvoston päätös, tehty 23 päivänä lokakuuta 2001, yhteisön mekanismin perustamisesta tiiviimmän yhteistyön edistämiseksi pelastuspalvelualan avustustoimissa (2001/792/EY, Euratom).

[11] KOM(2005) 137, 20.4.2005.

[12] Katso komission ehdotus valmiustoimien ja nopeiden avustustoimien rahoitusvälineen perustamisesta vakavia hätätilanteita varten, KOM(2005) 113 lopullinen, 6.4.2005, sekä komission ehdotus vakausvälineestä, KOM(2004), 630 lopullinen, 29.9.2004.

[13] Katso myös 20. huhtikuuta 2005 annetun komission tiedonannon ”Yhteisön pelastuspalvelumekanismin kehittäminen” 3.3 kohta, COM(2005) 137 lopullinen, 20.4.2005. Tämä on täysin yhdenmukaista komission suunnitteleman ARGUS-järjestelmän kanssa, joka verkottaa kaikki erikoistuneet nopeat hälytysjärjestelmät komissiossa.

[14] Varainhoitoasetuksen 54 artikla.

[15] KOM (2004) 630 lopullinen, 29.9.2004.