[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 3.6.2009

KOM(2009) 257 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Yhteinen sitoutuminen työllisyyteen

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Yhteinen sitoutuminen työllisyyteen

1. JOHDANTO

Laman suurin vaikutus kohdistuu ihmisiin: EU:n tärkeimpänä haasteena on nyt torjua kasvavaa työttömyyttä, edistää työpaikkojen syntymistä ja valmistella talouden uudistumista sekä kestävää elpymistä ja kasvua. Tähän päästään ainoastaan vahvistamalla kaikkien sidosryhmien yhteistyötä, parantamalla politiikan koordinointia ja tehostamalla molemminpuolista oppimista eli yhteisellä sitoutumisella soveltuvien toimintalinjojen ja toimien kehittämiseen ja toteuttamiseen, mikä tarkoittaa kestävien työpaikkojen säilyttämistä terveillä talouden toimialoilla ja ihmisten auttamista tuottavaan työllisyyteen, kaikkein heikoimmassa asemassa olevien tukemista ja tulevaisuuden työpaikkojen ja taitojen valmistelua. Nykyisen kriisin sosiaalisten ja työllisyysvaikutusten torjuntaan tarvittavien toimenpiteiden on kuljettava käsi kädessä niiden rakenteellisten uudistusten kanssa, joilla vastataan globalisaation sekä väestön ja ilmaston muutosten asettamiin pitkän aikavälin haasteisiin.

EU:n Lissabonin strategiassa korostui, että työpaikkojen syntyminen riippuu aktiivisesta työllisyyspolitiikasta, terveistä makrotalouden puitteista, osaamiseen tehtävistä investoinneista, tutkimuksesta ja infrastruktuurista, laadukkaasta sääntelystä sekä yrittäjyyden ja innovoinnin edistämisestä. EU reagoi kriisiin nopeasti Euroopan talouden elvytyssuunnitelmalla, jossa nousi etusijalle työpaikkoihin kohdistuvien kriisivaikutusten torjuminen. Suunnitelmasta on jo saatu lupaavia ensimmäisiä vaikutuksia, ja yhteiskunnan sosiaaliset turvaverkot täyttävät vakauttavan tehtävänsä. Jäsenvaltioiden toteuttamat elvytystoimenpiteet vastaavat yleisesti unionin pitkän aikavälin tavoitteita (ks. liite 1).

Työmarkkinatilanne heikentyy kuitenkin edelleen talouden taantuman seurauksena, ja lisätoimet ovatkin tarpeen. Kevään Eurooppa-neuvoston jälkeen komissio, jäsenvaltiot, Euroopan parlamentti, työmarkkinaosapuolet ja kansalaisyhteiskunnan edustajat ovat työstäneet parhaita keinoja kriisin työllisyysvaikutusten lievittämiseksi.

2. YHTEINEN SITOUTUMINEN TYÖLLISYYTEEN: KESKEISET PAINOPISTEET JA TOIMET

Euroopan on torjuttava lamaa ja lisäksi käytettävä tilaisuus hyväkseen entistä tuottavamman, innovatiivisemman ja osaavamman ja samalla vähähiilisen talouden luomiseksi. Tällaiseen talouteen kuuluvat avoimet ja osallisuutta edistävät työmarkkinat, joilta avautuu nykyistä eheämpi ja tasa-arvoisempi yhteiskunta sekä työpaikkoja, jotka vastaavat eri ikäryhmien, tasa-arvon sekä työ- ja muun elämän tasapainon asettamia vaatimuksia. Kyseessä ei ole kertaponnistus vaan jatkuva kollektiivinen prosessi.

Kriisi mullistaa Euroopan työmarkkinoita syvällisesti. Työntekijöille ja yrityksille on tarjottava tarvittavat välineet muuttuvaan todellisuuteen sopeutumiseksi: terveiden työpaikkojen suojaamiseksi, taitojen kehittämiseksi kaikilla tasoilla, ihmisten palauttamiseksi työelämään ja edellytysten luomiseksi uusien työpaikkojen syntymistä varten. ”Vihreillä työpaikoilla” voi olla tulevaisuudessa merkitystä EU:n työmarkkinoiden kasvualana. Jo nyt yli 20 miljoonaa EU:n työpaikkaa voidaan katsoa ”vihreiksi” (10 % kokonaistyöllisyydestä), ja tuoreet tiedot osoittavat, että pelkästään uusiutuvaan energiaan liittyvien työpaikkojen määrä voi vuoteen 2020 mennessä kaksinkertaistua 2,8 miljoonaan.[1]

Joustoturva on edelleen oikea toimintatapa, kun työmarkkinoita nykyaikaistetaan ja joustavoitetaan, kilpailukykyä lisätään ja kun pohjustetaan elpymistä. Komissio pitää tervetulleena EU:n työmarkkinaosapuolten niiden yhteisen työohjelman puitteessa tekemää sopimusta joustoturvaa koskevien EU:n yhteisten periaatteiden täytäntöönpanon valvonnasta ja yhteisten päätelmien tekemisestä.

Komission tiedonannossa ”Elvytys Euroopassa”[2] kuvattiin tekijöitä, joiden avulla jäsenvaltiot voivat suunnitella ja toteuttaa soveltuvaa ja toimivaa työllisyyspolitiikkaa. Kevään Eurooppa-neuvosto sekä Madridissa, Tukholmassa ja Prahassa huhtikuussa 2009 järjestetyt kolme työllisyysseminaaria antoivat tältä pohjalta apua kolmen keskeisen painopisteen määrittelyyn: työllisyyden säilyttäminen, työpaikkojen luominen ja liikkuvuuden edistäminen; osaamisen kehittäminen ja työmarkkinoiden tarpeisiin vastaaminen sekä työmarkkinoille pääsyn parantaminen. Työllisyyshuippukokouksessa, joka järjestettiin 7. toukokuuta, voitiin myös vaihtaa näkemyksiä näistä painopisteistä, ja siinä saavutettiinkin yhteisymmärrys kymmenestä toimesta.[3]

Tämän yhteisen toiminnan pohjalta tässä tiedonannossa ehdotetaan EU:n yhteistä sitoutumista työllisyyteen. Tavoitteena on vahvistaa unionin ja sen jäsenvaltioiden sekä EU:n työmarkkinaosapuolten yhteistyötä kolmen painopisteen alalla. Keskeisiä ovat konkreettiset toimet, joita tuetaan kaikilla käytettävissä olevilla yhteisön välineillä, erityisesti Euroopan sosiaalirahaston (ESR) ja Euroopan globalisaatiorahaston avulla. Painopisteet ja toimet olisi räätälöitävä kunkin jäsenvaltion muuttuvien työmarkkinoiden ja budjettitilanteen mukaisiksi. EU:n toimien antama lisäarvo olisi maksimoitava jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten tueksi. Yhteisellä sitoutumisella olisi tuettava Euroopan roolia, kun muotoillaan kansainvälisen yhteisön maailmanlaajuista toimintaa elvytyksen ja kestävän kasvun saavuttamiseksi. Komission, jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten olisi käsiteltävä täytäntöönpanon edistymistä sosiaalialan kolmikantaisissa huippukokouksissa.

2.1. TYÖLLISYYDEN SÄILYTTÄMINEN, TYÖPAIKKOJEN LUOMINEN JA LIIKKUVUUDEN EDISTÄMINEN

Tilapäistä lyhytkestoista työtä koskevat järjestelyt ovat monissa jäsenvaltioissa tehokkaasti auttaneet työllisyyden säilymistä, erityisesti jos niihin on liitetty rahoitustuki tulonmenetyksen ja koulutuksen varalle. Ne ovat merkittävä osa EU:n joustoturvaperiaatteita ja joustoturvan kansallisia väyliä. Tällaisilla järjestelyillä yritykset voivat saavuttaa irtisanomis- ja (uudelleen)värväyskustannusten merkittäviä säästöjä, niillä voidaan estää yrityssidonnaisen inhimillisen pääoman menetys ja samalla parantaa työntekijöiden työllistettävyyttä. Niiden pitäisi olla tilapäisiä ja hyvin kohdennettuja, niillä ei pitäisi vaarantaa työhön osallistumista ja kilpailukykyä ja niistä pitäisi olla hyötyä myös pk-yrityksille ja muissa kuin pysyvissä työsuhteissa oleville työntekijöille.

Työpaikkojen luominen edellyttää yrittäjyydelle, innovoinnille ja itsenäiselle ammatinharjoittamiselle sopivaa ympäristöä sekä voimakkaampaa keskittymistä kysyntäpuolen toimintalinjoihin. Kilpailu- ja sopeutumiskykyä voi vastaavasti käytännössä parantaa yrityskulttuuri, johon kuuluu rakennemuutoksen ennakointi ja hallinta ja jota ovat mukana toteuttamassa yritykset, työntekijät, työmarkkinaosapuolet ja viranomaiset. Näin voidaan myös turvata työtekijöiden urakehitys ja suojella alueiden ja yhteisöjen talousrakenteita. Komissio pitää tervetulleena rakennemuutosta käsittelevää EU:n työmarkkinaosapuolten yhteistä työtä, joka voi toimia paremmin pohjustettujen toimintatapojen perustana. Julkisten työvoimapalveluiden ja työmarkkinaosapuolten välisillä sopimuksilla voitaisiin varmistaa, että irtisanotut työntekijät saavat tarvitsemansa avun uuden työpaikan tai myös koulutuksen löytämiseksi. Jäsenvaltiot voivat myöntää valtiontukea uusille pienyrityksille, jotka toimivat tukea saavilla alueilla tai jotka ovat naisyrittäjien perustamia. Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö Eurofound ja Euroopan ammatillisen koulutuksen kehittämiskeskus Cedefop paneutuvat muutoksen hallintaa ja osaamistarpeiden ennakointia koskevan tiedon ja asiantuntemuksen tarjoamiseen.

Myös nykyisen kriisin aikana kaikkialla Euroopassa on avoimia työpaikkoja, joita ei voida täyttää, koska tarjolla oleva osaaminen ja työmarkkinoiden tarpeet eivät vastaa toisiaan. Työttömäksi jääville työntekijöille olisi tarjottava paremmat mahdollisuudet työnhakuun ulkomailta siten, että he eivät menetä työttömyysetuuksia asuinmaassaan. Tämä mahdollisuus on jo olemassa, mutta se on yleensä rajattu lyhyeksi kolmen kuukauden jaksoksi. Liikkuvuus on nykytilanteessa erittäin vähäistä myös oppisopimusten ja harjoittelun yhteydessä, sillä jäsenvaltioiden tilanteet eroavat toisistaan suuresti eikä kansalaisilla ole tietoa liikkuvuusmahdollisuuksista. Julkisten työvoimapalveluiden rooli on tässä kysymyksessä keskeinen. Lähetettyjä työntekijöitä koskevan direktiivin tehokas täytäntöönpano edellyttää tehostettua hallinnollista yhteistyötä ja hyvien toimintatapojen vaihtoa.

Ehdotetut ensisijaiset toimet

Lyhytaikaisten työjärjestelyjen parempi käyttö

- Jäsenvaltiot laativat Euroopan sosiaalirahaston (ESR) tuella tehokkaasti toimivia ohjelmia kestävän työllisyyden ylläpitämiseksi ja tilapäisten lyhytaikaisten työjärjestelyiden ja koulutuksen vaikutuksen optimoimiseksi siten, että kielteisiltä sivuvaikutuksilta vältytään (ks. liite 2).

Rakennemuutoksen parempi ennakoiminen ja hallinta

- Komissio on laatinut käytännönläheisen ”rakennemuutoksen työkalupakin”.[4] Sen pohjalta voidaan kaikkien sidosryhmien välisellä kokemustenvaihdolla pystyä laatimaan parhaita toimintatapoja, joilla helpotetaan yritysten rakennemuutoksen ennakointia ja hallintaa ESR:n tuella.

- Rakennemuutosprosessien helpottamiseksi työmarkkinaosapuolet voisivat solmia alakohtaisia kumppanuussuhteita taikka erityisiä toimintasuunnitelmia ja rasituksen jakamista koskevia sopimuksia alueellisten ja paikallisviranomaisten kanssa ESR:n tuella. Tällaiset kumppanuussuhteet voisivat komission tukemina soveltua toimialoille, joiden haasteet ovat EU:n laajuisia, ja niissä voitaisiin hyödyntää autoteollisuuden esimerkkiä. Työmarkkinaosapuolten ja paikallisviranomaisten pitäisi vastaavasti mahdollisuuksien mukaan neuvotella sopimuksia, joilla autetaan irtisanomisuhan alaisia työntekijöitä löytämään uusi työpaikka koulutuksen, työvalmennuksen ja työpaikkahaun avulla. Työttömyyden pitäisi olla viimeinen vaihtoehto.

Työpaikkojen luomisen tehostaminen

- Jäsenvaltioiden olisi tehostettava työtään yrittäjämyönteisen ympäristön luomiseksi. Tätä varten olisi pysyvästi pienennettävä muita työvoimakustannuksia kuin palkkaa. Tähän sisältyvät verotus, tutkimukseen ja infrastruktuuriin tehtävät investoinnit, hallinnollisen rasituksen keventäminen, paremman sääntelyn edistäminen ja pk-yritysten kehittymisen tukeminen.

- Jäsenvaltioiden olisi yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa ja ESR:n tuella avustettava työttömiä ja nuoria oman yrityksen perustamisessa kestävältä pohjalta, esimerkiksi tarjoamalla yrityskoulutusta ja alkupääomaa.

Liikkuvuuden helpottaminen

- Komissio käynnistää laajan tiedotuskampanjan EU:n sisäisistä liikkuvuusmahdollisuuksista EURES-työpaikkaportaalin pohjalta.[5] Komissio aikoo myös perustaa uuden haku- ja kartoituspalvelun (”map and match”) verkossa. Pilottitoimen on määrä olla valmis vuoden 2009 loppuun mennessä, ja palvelu tarjoaa tietoa ammateista, oppimisesta ja koulutusmahdollisuuksista sekä auttaa löytämään hakijan pätevyyttä vastaavia avoimia työpaikkoja kaikkialta Euroopasta.

- Jäsenvaltioita rohkaistaan pidentämään kuuteen kuukauteen sitä aikaa, jona työttömillä kansalaisilla on oikeus työttömyysetuuksiin, kun he etsivät työtä toisesta jäsenvaltiosta.

2.2. OSAAMISEN KEHITTÄMINEN JA TYÖMARKKINOIDEN TARPEISIIN VASTAAMINEN

Euroopan vauraus perustuu sen kykyyn luoda kilpailukykyisiä ja kestäviä työpaikkoja, joihin tarvitaan koulutettua työvoimaa. Yhteinen sitoutuminen taitojen kehittämiseen kaikilla tasoilla onkin ehdottoman tärkeää. Sillä sekä reagoidaan kriisin lyhyen aikavälin työllisyysvaikutukseen että pohjustetaan vähähiilistä, kilpailukyistä osaamistaloutta.

Koulutuksen on oltava paremmin työmarkkinoiden tarpeisiin sopivaa, myös talouden perinteisillä toimialoilla. Nuorilla on oltava nykyisten työllistymismahdollisuuksien käyttämiseen vaadittavat taidot sekä laaja-alaiset taidot, jotta he voivat sopeutua nopeasti muuttuviin työmarkkinoihin. Epävirallisen oppimisen kautta saatuja taitoja ja pätevyyksiä ei riittävästi tunnusteta, mikä heikentää työllistymismahdollisuuksia. Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on erityisesti talouden uusilla toimialoilla merkittävällä sijalla, kun osaamista määritellään, hankitaan ja tunnustetaan.

Jotta elpymismahdollisuuksiin voidaan tarttua ja edistää sosiaalisia innovaatioita, on olennaisen tärkeää tunnistaa nykyiset ja tulevat osaamistarpeet, kuten ”uudet taidot uusia työpaikkoja varten” –aloitteessa täsmennetään. Joissakin jäsenvaltioissa on toimialakohtaisia työllisyyttä ja osaamista käsitteleviä neuvostoja, jotka jo kokoavat yhteen yrityksiä, työmarkkinaosapuolia ja viranomaisia, jotka pyrkivät tunnistamaan tulevia tarpeita. Korkeakoulujen ja yritysten välillä on lukuisia kumppanuussuhteita, joilla pyritään kehittämään opinto-ohjelmia, yrittäjyyttä ja osaamisen siirtoa. Tällaisten aloitteiden olisi muodostuttava yleiseksi toimintatavaksi ja niiden pitäisi tarjota koulutussuunnitelmien ja –ohjelmien perusta.

Koulutuksen nykyaikaistamistarve ei koske pelkästään pohjakoulutusta. On näyttöä siitä, että yritykset, jotka eivät kouluta työntekijöitään, ajautuvat jopa kaksi kertaa todennäköisemmin konkurssiin kuin sellaiset yritykset, jotka kouluttavat työntekijöitään. Pk-yritykset ja innovatiiviset yritykset ovat erityisen usein kohdennetun tuen tarpeessa, sillä niihin kohdistuu erityisiä osaamishaasteita ja tiukempia rahoitusvaatimuksia kuin suuryrityksiin. Viranomaisten, yritysten ja työmarkkinaosapuolten yhteisrahoitusjärjestelyillä voitaisiin tukea ja lisätä koulutukseen osallistumista.

Koska taantuman aikana avoimia työpaikkoja on vähemmän, nyt koulutuksensa päättävät ovat vaarassa kokea työttömyysjaksoja ja joutua työvoiman ulkopuolelle, mikä voi olla heidän työllistettävyydelleen haitaksi myös talouden elvyttyä. Ilman perustaitoja, jotka myös puuttuvat aivan liian usein, on vieläkin vaikeampaa löytää työtä. Nuoret, jotka nyt pyrkivät työmarkkinoille, tarvitsevat parhaan mahdollisen tuen työnvälityksen, käytännöllisen työhön liittyvän koulutuksen tai jatko-opintojen muodossa, jotta he voivat hankkia tulevaisuuden työmarkkinoilla menestymiseen tarvittavat avaintaidot. Tätä voidaan tukea seuraavasti: pidetään yllä ja kehitetään kriisistä huolimatta oppisopimusjärjestelyjä yrityksissä ja julkisella sektorilla hyvin suunniteltujen kansallisten tavoitteiden avulla; lisätään mahdollisuuksia oppimisliikkuvuuteen, myös oppisopimusten, ammatillisen koulutuksen ja jatkokoulutuksen osalta ja toteutetaan jämäkät toimet, joilla pienennetään koulunsa keskeyttäneiden ja avaintaidoiltaan riittämättömälle tasolle jääneiden nuorten määrää. EU:n elinikäisen oppimisen ohjelma olisi valjastettava tukemaan innovatiivisia toimia, joissa tutkitaan erilaisia keinoja työn kannalta merkityksellisten taitojen oppimisen sekä yritysten ja koulutuslaitosten välisten kumppanuussuhteiden parantamiseksi .

Ehdotetut ensisijaiset toimet

Taitojen kehittäminen, elinikäisen oppimisen vahvistaminen

- Komissio tehostaa ”uudet taidot uusia työpaikkoja varten” -aloitteen toimintaa. Se esittää toimialakohtaisen analyysin uusista osaamistarpeista, myös vähähiilisen talouden taidoista. Komissio levittää pk-yritysten koulutusopasta ja tarkastelee mahdollisuuksia perustaa EU:n tasoisia osaamisneuvostoja, joissa kokoontuvat yritykset, työmarkkinaosapuolet ja viranomaiset.

- Jäsenvaltioiden olisi käytettävä saatavilla olevaa ESR:n tukea, jotta ne voivat kiireesti vahvistaa valmiuksiaan ennakoida ja ennustaa tulevia taitotarpeita ja paremmin vastata taitojen kysyntään ja tarjontaan niillä toimialoilla, joita kriisi eniten koettelee. Jäsenvaltioiden olisi jatkettava koulutuksen laadun ja saatavuuden parantamista.

- Jäsenvaltioiden olisi tehtävä työtä työmarkkinaosapuolten kanssa, jotta kansallisia tutkintojen viitekehyksiä voidaan edelleen kehittää ja panna täytäntöön oppimistulosten pohjalta ja liitettynä eurooppalaiseen tutkintojen viitekehykseen. Tähän pitäisi sisällyttää tehostettuja järjestelyjä taitojen validointia varten, myös epävirallisen oppimisen kautta saatujen taitojen osalta, erityisesti toimialoilla, joilla työllisyyden kasvumahdollisuudet ovat suuret, kuten terveydenhuollossa tai pitkäaikaishoitopalveluissa.

- Komission olisi yhdessä jäsenvaltioiden kanssa uusien strategisten koulutuspuitteiden mukaisesti vahvistettava elinikäisen oppimisen vaikutusta edistämällä joustavaa oppimista ja koulutusväyliä. Unioni on äskettäin sopinut, että elinikäiseen oppimiseen olisi saatava mukaan 15 prosenttia työntekijöistä ja vuoteen 2020 mennessä 40 prosentilla 30–34-vuotiaista pitäisi olla korkeakoulututkinto. Jotta voitaisiin nopeasti kohentaa työvoiman taitoja kohti näitä vertailuarvoja, jäsenvaltioita kehotetaan asettamaan näiden Euroopan tasoisten vertailuarvojen alaan kuuluvia kansallisia tavoitteita siten, että maakohtaiset tarpeet otetaan huomioon.

Nuorten tukeminen nyt

Jäsenvaltioiden olisi komission, ESR:n ja tarvittaessa työmarkkinaosapuolten tuella

- varmistettava, että vähintään 5 miljoonaa Euroopan nuorta pääsee korkealaatuiseen oppisopimuskoulutukseen vuoden 2010 loppuun mennessä. Yritysten olisi myös edelleen tarjottava harjoittelupaikkoja, joiden avulla opiskelijoiden työllistettävyys kehittyy.

- kiireellisesti laadittava strategioita koulun keskeyttämisen vähentämiseksi ja varmistettava, että nuoret nykyistä useammin suorittavat ylemmän keskiasteen tutkinnon, sillä monissa maissa ollaan yhä kaukana EU:n vertailuarvosta, jonka mukaan koulunsa keskeyttäneitä olisi enintään 10 %. Tähän voi sisältyä toimenpiteitä, joilla koulunkäyntiä pyritään jatkamaan pidempään, tai oppivelvollisuuden päättymisikää nostetaan, sekä koulunkäyntiavustuksia ja joustavia ja vaihtoehtoisia koulutusväyliä kouluissa ja ammatillisissa oppilaitoksissa.

- vahvistettava nuorisotyöttömyyttä koskevan EU:n ”uuden alun” tavoitetta: kaikille olisi tarjottava jo varhaisvaiheessa koulutus- tai työmahdollisuus: 15–19-vuotiaille viimeistään kuukausi työttömyyden alkamisen jälkeen ja 20–24-vuotiaille viimeistään kahden kuukauden kuluttua; tuettava nuorisojärjestöjä koulutuksen tarjonnassa ja pelkän oppivelvollisuuskoulun suorittaneiden ja koulunsa keskeyttäneiden auttamisessa.

2.3. TYÖMARKKINOILLE PÄÄSYN PARANTAMINEN

Kriisin sosiaalisten vaikutusten lievittämiseksi on olennaisen tärkeää pitää ihmiset työmarkkinoilla ja myös tuoda uusia työntekijöitä työmarkkinoille. Tämä koskee erityisesti naisia, ikääntyneitä työntekijöitä ja muita syrjinnän kohteeksi joutuvia ryhmiä. Näin torjutaan pitkäaikaistyöttömyyttä ja työvoiman ulkopuolelle joutumista. Paras tapa torjua syrjäytymistä on työllisyys: sosiaalinen Eurooppa perustuu työpaikkaan – kuitenkin jo ennen kriisiä aivan liian monet EU-kansalaiset, jotka olisivat voineet tulla työmarkkinoille, eivät saaneet työpaikkaa.

Aktiivista osallisuutta koskevissa EU:n yhteisissä periaatteissa tarjotaan yhdennetyt puitteet työllisyyden lisäämiseksi, sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi ja sosiaalisen koheesion tukemiseksi sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistamisen avulla: nyt on vahvemmat perusteet kuin koskaan ennen panna täytäntöön aktiivista osallisuutta koskevat neuvoston hyväksymät komission tuoreet suositukset ja toteuttaa niiden seurantaa. Kriisin myötä tarvitaan uudenlaista solidaarisuutta. Useimmissa jäsenvaltioissa on jo vähimmäistoimeentulojärjestelyitä, jotka voivat toimia merkittävinä ja automaattisina tilanteen vakauttajina ja joita voidaan tarvittaessa vahvistaa. Näin voidaan auttaa ylläpitämään työttömien ostovoimaa erityisesti maissa, joissa työttömyysetuuksien kattavuus tai kesto on pienin.

Kiireellisiä toimia tarvitaan, jotta siirtyminen olisi kannattavaa ja työllistymistä voitaisiin parantaa: työnantajien palkkauskustannusten alentaminen ja uusien työpaikkojen luomismahdollisuuksien hyödyntäminen erityisesti matalan taitotason osalta; työn esteiden vähentäminen; vero- ja etuusrakenteen parantaminen, jotta työnteko olisi kannattavaa, myös keventämällä talouden toisen tulonsaajan verotusta; kannustimien tarjoaminen työttömille oman yrityksen perustamista varten, esimerkiksi yrittäjyyskoulutuksen ja mikroluottojen muodossa. Maiden, joihin nyt kriisin vuoksi palaa siirtotyöläisiä, olisi myös tuettava heidän nopeaa sopeutumistaan työmarkkinoille. Koska naiset ovat miehiä useammin epävarmoissa työsuhteissa tai työmarkkinoiden ulkopuolella, olisi vahvistettava toimenpiteitä, joilla varmistetaan tasa-arvo.

Jotta voitaisiin parantaa epäsuotuisassa asemassa olevien (myös EU:n ulkopuolisista maista laillisesti tulevien siirtotyöläisten) mahdollisuuksia onnistua työmarkkinoilla ja tukea lomautettuja ja työttömiä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa, viranomaisten, julkisten ja yksityisten työvoimapalveluiden, sosiaalipalveluiden, aikuiskasvatuspalveluiden, työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan yhteistyön parantaminen on erittäin suositeltavaa. Jäsenvaltioiden ja erityisesti julkisten työvoimapalveluiden on myös tehostettava molemminpuolista oppimista, jotta aktiivisen työmarkkinapolitiikan eri toimintalinjojen tehoa ja vaikutusta voidaan lisätä.

Ehdotetut ensisijaiset toimet

Aktivoinnin vahvistaminen ja työllistymisen helpottaminen

Jäsenvaltioiden olisi osoitettava merkittävä osa ESR-varoistaan kansallisten työvoimajärjestelmien tehokkuuden parantamiseen ja aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan ja tarjottava kannustimia yrityksen perustamiseen tai itsenäiseen ammatinharjoittamiseen. Jäsenvaltioiden olisi tehostettava pyrkimyksiään panna aktiivisesti täytäntöön aktiivista osallisuutta koskevat EU:n yhteiset periaatteet ja toteuttaa niiden seurantaa. Koska nykyisten valtiontukisääntöjen puitteissa tarjoutuu laajamittaisia mahdollisuuksia, jäsenvaltioita rohkaistaan näiden periaatteiden mukaisesti

- vahvistamaan työttömiä aikuisia koskevaa EU:n ”uuden alun” tavoitetta, jotta varmistetaan, että työttömät saavat uuden työpaikan, lisäkoulutusta, oppisopimuspaikan tai kuuluvat muun työllistettävyyttä koskevan toimenpiteen piiriin viimeistään kolmen kuukauden kuluessa työttömäksi ilmoittautumisesta;

- auttamaan pitkäaikaistyöttömien paluuta työhön madaltamalla muita työvoimakustannuksia kuin palkkaa, esimerkiksi poistamalla sosiaaliturvamaksut kuuden kuukauden ajaksi, kun pitkäaikaistyötön otetaan työhön, ja alentamalla tämän jälkeen maksuja lisäkaudeksi;

- edistämään muita heikommassa asemassa olevien ryhmien ja ikääntyneiden työntekijöiden työllisyyttä kohdennettujen työssäoloaikaisten etuuksien ja työhönottokannustimien avulla, myös sosiaalitalouden alalla, ja samalla hilliten varhaiseläkejärjestelyjen käyttöä;

- piristämään matalan taitotason työn kysyntää ja tukemaan tällaisia työpaikkoja esimerkiksi tarjoamalla verohelpotuksia ja muita kannustimia, kuten kotitalouksien ja hoitopalveluiden palveluseteleitä;

- vahvistamaan komission tuella yhteistyötä ja kokemustenvaihtoa julkisten ja yksityisten työvoimapalveluiden välillä, jotta voidaan lisätä niiden valmiuksia käsitellä uusien työnhakijoiden suurta joukkoa.

3. YHTEISÖN VAROJEN PAREMPI KÄYTTÖ

Yhteinen sitoutuminen työllisyyteen tarvitsee tuekseen kaikki käytettävissä olevat yhteisön välineet. Euroopan sosiaalirahaston kautta jäsenvaltiot tukevat jo nyt monia elvytystoimenpiteitä, jotka ovat tässä tiedonannossa nimettyjen keskeisten painopisteiden ja toimien mukaisia (ks. liite 3). Lisäksi EU:n toimielimet ovat Euroopan talouden elvytyssuunnitelman hyväksymisen jälkeen tehneet lukuisia lainsäädäntömuutoksia, joilla vahvistetaan ESR:n roolia kriisin vaikutusten lievittäjänä. Myös Euroopan aluekehitysrahastoa olisi hyödynnettävä täysimittaisesti kriisinvastaisten toimien tukijana.

ESR:n hyödyntämistä ja käyttämistä on yksinkertaistettu. ESR:n ennakkomaksuja jäsenvaltioille on nopeutettu ja lisätty: noin 1,8 miljardia euroa on jo maksettu. Euroopan globalisaatiorahaston alaa on samaten laajennettu ja sitä voidaan nyt hyödyntää täysimittaisesti: kaikki tapaukset, joissa yrityksen sulkeminen kriisin vuoksi vaikuttaa vähintään 500 työntekijään, kuuluvat nyt sen piiriin. Myös kelpoisuusperusteita on yksinkertaistettu.

3.1. KAIKKIEN SAATAVILLA OLEVIEN VAROJEN KÄYTTÄMINEN KRIISIN TORJUNTAAN

Euroopan sosiaalirahasto (ESR) on erinomainen väline ihmisiin tehtäviä investointeja varten: noin 9 miljoonaa kansalaista hyötyy suoraan ESR:n tuesta joka vuosi. Sen tarjoamien mahdollisuuksien täysimääräiseksi hyödyntämiseksi voidaan tehdä enemmänkin. Kriisin äkillinen vaikutus edellyttää sellaisten ESR:n varojen nopeaa käyttöönottoa, jotka yleensä käytetään vaiheittain 9–10 vuoden aikana. Kun EU:n rahoitusnäkymien mukainen koko budjetti käytetään, komissio voi taata, että pelkästään vuosina 2009–2010 ESR:llä on käytössään noin 19 miljardia euroa.

Komissio tukee aktiivisesti jäsenvaltioita, kun ne toimittavat nämä varat ripeästi käyttöön yhteisön valtiontukisääntöjä noudattaen.[6] Komissio ottaa käyttöön nopeutetun menettelyn aina, kun edellytetään jonkin ESR:n ohjelman sopeuttamista, jolloin prosessi nopeutuu enintään yhden kuukauden mittaiseksi. Komissio myös antaa toiminnallista ohjausta kansallisille viranomaisille. Lisäksi komissio pyytää jäsenvaltioita nopeuttamaan varojen käyttöä ja vähentämään kansallisen rahoitusjärjestelmien hidasteita, jotta valtionkassan tileille tehdyt ESR:n maksut toimitetaan nopeasti ESR:n ohjelmien edunsaajille. Jäsenvaltioita rohkaistaan myös hyödyntämään täysimittaisesti Euroopan investointipankin lainoja, jotta ESR:n varojen käyttöä voidaan tehostaa kansallisissa nopean elvytyksen paketeissa.

Työmarkkinaosapuolten osallistuminen on avainasemassa, jotta työllisyystoimenpiteet onnistuisivat, mistä on osoituksena niiden laatimat arvokkaat suositukset, jotka koskevat ESR:n talouselvytyksen tukemista. ESR voi todella auttaa: kehityksestä jälkeen jääneillä alueilla on ESR:n sisällä osoitettu 1,2 miljardia euroa työmarkkinaosapuolten käyttöön yksinomaan valmiuksien rakentamista ja yhteistoimia varten. Työmarkkinaosapuolten olisi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hyödynnettävä tämä mahdollisuus täysimittaisesti.

Jotta EU:n ja kansallisen rahoitustuen vaikutus voidaan maksimoida tässä tiedonannossa kuvattujen keskeisten painopisteiden ja toimien osalta, jäsenvaltioita ja toimintaan osallistuvia työmarkkinaosapuolia tuetaan, kun ne toteuttavat nopean reagoinnin toimintapaketteja, joissa ESR:n rahoitustuki keskitetään seuraaviin:

- autetaan rakennemuutosta läpikäyviä työntekijöitä ja yrityksiä, myös yrityksen sisäisten koulutusohjelmien puitteissa, ja tarvittaessa yhdistettynä kannustimiin pitkäaikaistyöttömien palkkaamiseksi; liikkuvuuden kannustimet / liikkuvuuden kustannusten alentaminen, kun liikkuvuus suuntautuu alueille, joilla on työmahdollisuuksia (esim. liikennekustannusten tukeminen);

- edistetään yrittäjyyttä ja itsenäistä ammatinharjoittamista, myös uusien yritysten perustamista tai lainakustannusten pienentämistä; laaditaan kestäviä liiketoimintasuunnitelmia ja mentoroidaan uusia yrityksiä; vähennetään byrokratiaa ja yksinkertaistetaan yrityksen perustamismenettelyitä;

- autetaan löytämään vastaavuudet taitojen ja työmarkkinoiden tarpeiden välillä, myös laadukkaiden koulutusohjelmien avulla; uudet yrittäjyyttä ja vähähiilistä taloutta koskevat koulutussuunnitelmat tai opinto-ohjelmat; tutkijoiden panos innovoinnille; välineet (myös tieto- ja viestintätekniikka), joilla voidaan paremmin seurata ja ennakoida työmarkkinoiden tarpeita;

- nuoret, myös uusien koulutuspaikkojen tai -tukien ja -lainojen tarjoaminen; yrityksille suunnatut kannustimet harjoittelu- ja oppisopimuspaikkojen tarjoamiseksi tai nuorten työllistämiseksi; vaihtoehtoiset koulutusväylät pelkän oppivelvollisuuskoulun suorittaneille;

- kaikkein heikoimmassa asemassa olevat ryhmät, myös aktivointitoimet ja yrityksille suunnatut kannustimet epäedullisessa asemassa olevien työntekijöiden palkkaamiseksi tai työolojen sopeuttamiseksi työn ja muun elämän tasapainoa ja erityistarpeita silmällä pitäen (esim. ikääntyvät työntekijät, vammaiset);

- julkiset työvoimapalvelut, myös palveluiden tarjonta yhä kasvavalle asiakasmäärälle, työvoimapalveluiden henkilöstön taitojen päivittäminen ja yhteistyön edistäminen muiden sidosryhmien kanssa.

3.2. RAHOITUKSEN NOPEUTTAMINEN KRIISIN TORJUMISEKSI

Kahdella nopeutetulla rahoitusmahdollisuudella tuetaan merkittävästi jäsenvaltioiden elvytystoimenpiteitä:

- Jotta nopeiden elvytyspakettien täytäntöönpanoa ja koheesiopolitiikan investointeja yleisemminkin voitaisiin tukea, komissio ehdottaa piakkoin rakennerahastoasetukseen muutosta, jonka mukaan jäsenvaltioilla on mahdollisuus olla tarjoamatta kansallista yhteisrahoitusta vuosina 2009–2010. Varojen jakautumista jäsenvaltioiden välillä tai maksumäärärahoja koskevia EU:n rahoituskehyksen vuotuisia kattoja ei muuteta, mutta tällä vaihtoehdolla, jossa maksuja aikaistetaan tarjoamalla EU:n 100-prosenttinen rahoitustaso pahimmaksi arvioidun kriisin aikana, voitaisiin nopeuttaa projektien toteuttamista ja samalla keventää rahoituspaineita, erityisesti jäsenvaltioissa, joissa ESR:n yhteisrahoitus vastaa merkittävää osuutta työllisyyteen osoitetuista kokonaismenoista. Komissio aikoo kumppanuussuhteessa jäsenvaltioiden kanssa seurata tarkoin nopean reagoinnin pakettien vaikutusta ESR:n nykyisten vuotuisten ja strategisten raportointijärjestelmien avulla.

- Jotta työttömille voitaisiin tarjota uusi mahdollisuus ja osalle Euroopan heikoimmassa asemassa olevista ryhmistä, joihin myös nuoret lukeutuvat, voitaisiin avata tie yrittäjyyteen, komissio aikoo lähiaikoina ehdottaa työllisyyttä tukevaa uutta EU:n mikrorahoitusjärjestelyä , jolla kehitetään mikroyrityksiä ja sosiaalitaloutta. Nykyisestä talousarviosta osoitetaan uudelleen 100 miljoonaa euroa, millä voitaisiin saada aikaan yli 500 miljoonan euron yhteisvaikutus kansainvälisten rahoituslaitosten, kuten Euroopan investointipankkiryhmän, kanssa toteutettavassa yhteisaloitteessa. Tämä uusi järjestely laajentaa kohdennetun rahoitustuen alaa uusiin yrittäjiin, joiden luotonsaanti on nykytilanteessa niukkaa. ESR:n myöntämän korkotuen lisäksi mikroyritysten perustajia tuetaan myös mentoroinnilla, koulutuksella, valmennuksella ja valmiuksien rakentamisella.

4. VALMISTAUTUMINEN TULEVAAN

Jotta EU selviäisi kriisistä entistä vahvempana, sen on hyödynnettävä Euroopan sosiaalisen markkinatalouden tarjoamat mahdollisuudet. Tähän päästään jatkamalla pitkän aikavälin uudistusstrategiaa, muuntamalla unioni vähähiiliseksi, yhä kilpailukykyisemmäksi ja innovatiiviseksi taloudeksi, jonka työmarkkinat ovat avoimet ja tarjoavat yhä osallistavamman yhteiskunnan laadukkaampine työpaikkoineen. Tätä varten Euroopan on investoitava ihmisten taitoihin ja työllistettävyyteen ja varmistettava, että sen työmarkkinat ovat osallistavat ja tehokkaat ja että ne nojautuvat joustoturvan periaatteisiin.

Vaikka nykykriisin vaikutukset ovatkin ennennäkemättömiä ja lukuisia työpaikkoja on viime kuukausina menetetty, paljon useampia luotiin kriisiä edeltäneinä kasvun vuosina. Viimeksi kuluneiden kahdentoista vuoden aikana EU on ollut keskeinen edistystä tukeva tekijä työmarkkinapolitiikan toimintalinjojen ja toimivuuden osalta, ensin Euroopan työllisyysstrategian ja sittemmin Lissabonin strategian puitteissa. EU on nimennyt yhteisiä haasteita, painopisteitä ja parhaita toimintatapoja, se on asettanut kunnianhimoisia yhteisiä tavoitteita ja hyötynyt molemminpuolisesta oppimisesta.

Päävastuu työmarkkinoiden ja sosiaalipolitiikan toimintalinjojen kehittämisestä on jatkossakin jäsenvaltioilla, ja niiden väliset sekä jäsenvaltioiden sisäisetkin erot voivat edellyttää eriytyneempää toimintatapaa. Avoimuuden, solidaarisuuden ja kaikille tarjottavan mahdollisuuden yhteiset arvot, joita jäsenvaltioiden ja EU:n erilaiset toimintalinjat ja elimet ja yhteisön kattava säännöstö tukevat, tarjoavat kuitenkin todellisia etuja ja EU:n tasoista lisäarvoa Euroopan kansalaisille.

Unionin reaktion tässä kriisitilanteessa pitäisi edelleenkin tukeutua näihin arvoihin. Itse asiassa unionin tehtävä on tärkeämpi kuin koskaan aiemmin. EU:n työllisyysstrategia vuoden 2010 jälkeiselle ajalle edellyttää kehittyneempiä välineitä, voimavaroja ja menetelmiä sekä selkeää näkemystä yhteiskuntiemme avainhaasteista, jotta Eurooppa ja sen kansalaiset voivat selvitä lamasta entistä voimakkaampina.

Euroopan työllisyysstrategian puitteissa tapahtunut politiikan koordinointi, myös työllisyyssuuntaviivojen ja maakohtaisten suositusten muodossa, on ollut keskeinen väline, jolla on edistetty talouskasvua ja työpaikkojen luomista tukevia uudistuksia. Saatujen kokemusten ja globaalien, strategisten, teknologia-, väestö- ja ympäristöhaasteiden pohjalta on kuitenkin vahvistettava tulevia toimintalinjoja ja tavoitteita, jotta tuottavuutta, kilpailukykyä ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta voidaan paremmin edistää.

Komissio aikoo vuoden 2009 loppuun mennessä esittää ehdotuksia vuoden 2010 jälkeisen kauden kasvu- ja työllisyysstrategiaksi, työllisyysstrategia mukaan luettuna. Tässä yhteydessä komissio ottaa huomioon parhaillaan EU:n toimielinten ja kaikkien sidosryhmien keskuudessa käytävän keskustelun, joka koskee erityisesti tiettyjä jo nyt esiin nousseita suuntauksia:

- Tässä tiedonannossa kuvatut politiikan kolme keskeistä painopistettä ovat yhtälailla merkittäviä tulevalle Euroopan työllisyysstrategialle, kun Euroopan unioni pyrkii kuromaan umpeen kriisin lievittämisen ja elpymisen valmistelun välille aukenevaa kuilua. Euroopan työllisyysstrategian pitäisi tukea työmarkkinapolitiikan toimintalinjoja, joilla viedään eteenpäin kasvua ja työllisyyttä, nostetaan huimasti taitotasoa ja hyödynnetään osallistavien toimintalinjojen myönteistä taloudellista roolia työllisyyden kehityksessä ja rahoituksen kestävyydessä.

- Osana EU:n uudistettua kasvu- ja työllisyysstrategiaa Euroopan työllisyysstrategian pitäisi olla entistä yksinkertaisempi, selvemmin tavoitteisiin kohdennettu ja johdonmukaisempi.

- Jäsenvaltioiden vastuuta olisi vahvistettava ja kansallisten parlamenttien, työmarkkinaosapuolten ja muiden sidosryhmien osallistumista lujitettava jäsenvaltioiden uudistusohjelmia suunniteltaessa ja hyväksyttäessä. Rakennerahastojen, erityisesti Euroopan sosiaalirahaston, entistä paremmin kohdennetulla käytöllä olisi tuettava työllisyyspoliittisten toimintalinjojen täytäntöönpanoa.

- Komission ja jäsenvaltioiden koordinoiva tehtävä yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa on olennaisen tärkeä eri maiden välisen vertailun ja esikuva-analyysin tukena.

5. PÄÄTELMÄ

EU:n yhteinen sitoutuminen tässä tiedonannossa hahmoteltuihin keskeisiin painopisteisiin voi auttaa vastaamaan unionin keskipitkän ja pitkän aikavälin haasteisiin ja varmistamaan, että nämä toimet ja lyhyen aikavälin elvytystoimenpiteet ovat keskenään yhteensopivia.

Komissio pyytää Eurooppa-neuvostoa:

- hyväksymään kolme painopistettä EU:n yhteisessä sitoutumisessa työllisyyteen

- antamaan tukensa sille, että jäsenvaltiot, komissio ja työmarkkinaosapuolet toteuttavat eri painopistealoilla ehdotetut toimet siten, että jäsenvaltioiden erityistilanteet otetaan huomioon

- antamaan tukensa komission ehdotuksille, jotka koskevat yhteisön varojen parempaa käyttöä kriisiin reagointia varten

- kehottamaan, että ennen jokaista kevään Eurooppa-neuvostoa pidettävässä sosiaalialan kolmikantahuippukokouksessa käsiteltäisiin ja seurattaisiin yhteisen sitoumuksen mukaisten painopisteiden ja toimien laatimisen ja täytäntöönpanon edistymistä

- panemaan merkille komission ehdotuksen, joka koskee EU:n yhteisen sitoutumisen täytäntöönpanon seurantaa yhteistyössä jäsenvaltioiden ja EU:n työmarkkinaosapuolten kanssa ja raportointia kevään 2010 Eurooppa-neuvostolle saavutetusta edistymisestä sekä sen merkityksestä unionin asialistan kannalta vuoden 2010 jälkeisellä kaudella.

Liitteet

1. Jäsenvaltioiden hiljattain toteuttamat työllisyystoimenpiteet

2. Tilapäisen lyhytaikaisen työn edistäminen

3. Euroopan sosiaalirahaston parempi käyttö

[1] Ks. http://ec.europa.eu/energy/renewables/studies/doc/renewables/2009_employ_res_report.pdf

[2] KOM(2009) 114, 4.3.2009.

[3] Ks. http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=103&langId=en&eventsId=173&furtherEvents=yes

[4] Ks. http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=103&langId=en

[5] Ks. http://ec.europa.eu/eures/home.jsp?lang=en

[6] Komissio on tänään hyväksynyt ohjeet koulutukseen myönnettävän valtiontuen sopivuudesta ja epäedullisessa asemassa oleville ja alentuneesti työkykyisille työntekijöille myönnettävän valtiontuen sopivuudesta - SEK(2009) 719.