Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös energia-alan toimien monivuotisesta ohjelmasta 'Euroopan älykäs energiahuolto' (2003-2006)"

(KOM(2002) 162 lopullinen/2 - 2002/0082 COD)

(2003/C 61/07)

Neuvosto päätti 6. toukokuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta" -jaosto antoi lausuntonsa 2. syyskuuta 2002. Esittelijä oli Peter Morgan.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18. ja 19. syyskuuta 2002 pitämässään 393. täysistunnossa (syyskuun 18. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 127 ääntä puolesta ja 3 vastaan 1:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Komissio on tehnyt ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi energia-alan toimien monivuotisesta ohjelmasta "Euroopan älykäs energiahuolto" kaudeksi 2003-2006. Ohjelmaa varten on varattu 215 miljoonaa euroa, ja sen avulla pannaan täytäntöön energiahuollon varmuutta käsittelevässä vihreässä kirjassa hahmoteltu strategia, joka perustuu uusiutuvien energialähteiden käyttöön ja energiansäästöön.

1.2. Ehdotuksessa ei käsitellä unionin energiapolitiikkaa kokonaisuutena, vaan keskitytään energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin. Se ei myöskään nojaudu Euratom-sopimukseen, vaan ainoastaan EY:n perustamissopimukseen. Lisäksi tutkimukseen ja kehitykseen liittyvät näkökohdat, jotka kuuluvat kuudennen puiteohjelman alaan, on rajattu ehdotuksen ulkopuolelle. Älykkäässä energiahuollossa on kyse energian käytön tehostamisesta (energiatehokkuudesta) sekä uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisestä.

1.3. Ohjelmalla on tarkoitus täydentää yhteisön hyväksymiä energiatehokkuutta, uusiutuvia energialähteitä ja liikennettä koskevia lainsäädäntötoimia ja helpottaa niiden täytäntöönpanoa. Näihin kuuluvat mm. direktiivi sähköntuotannon edistämisestä uusiutuvista energialähteistä tuotetun sähkön sisämarkkinoilla (2001/77/EY), ehdotus direktiiviksi liikenteen biopolttoaineiden käytön edistämisestä(1), ehdotus direktiiviksi rakennusten energiatehokkuudesta(2) ja ehdotus direktiiviksi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla(3).

1.4. Ohjelma on tarkoitettu yhteisön keskeiseksi energia-alan tukivälineeksi, josta annetaan muuta kuin teknistä tukea. Kyseessä on uusi ohjelma, mutta siinä myös jatketaan Altener-, Save- ja Synergy-ohjelmien toimia ja pyritään lujittamaan näiden ohjelmien toiminta-aloja, jotka liittyvät uusiutuviin energialähteisiin ja energiatehokkuuteen. Lisäksi ohjelmaan on liitetty kolmas toiminta-ala, joka koskee energiankäyttöä liikenteessä, ja neljäs toiminta-ala, joka koskee kansainvälistä ja kehitysmaiden kanssa tehtävää yhteistyötä uusiutuvien energialähteiden käytön ja energiatehokkuuden edistämiseksi. Ohjelman avulla pyritään myös tehostamaan parhaiden toimintatapojen levittämistä ja edistämistä järjestämällä tiedotuskampanjoita ja koulutusta sekä lisäämällä uuteen teknologiaan suuntautuvia investointeja.

1.5. Ohjelma jäsentyy neljään erityisalaan: energian järkevä käyttö ja kysynnän hallinta (SAVE), uudet ja uusiutuvat energialähteet (Altener), liikenteen energianäkökohdat (Steer) ja uusiutuvien energialähteiden käytön ja energiatehokkuuden edistäminen kansainvälisesti (Coopener). Ohjelmasta rahoitetaan seuraavanlaisia toimia: strategioiden täytäntöönpano, standardien laatiminen, rakenteiden sekä rahoitus- ja markkinainstrumenttien luominen, järjestelmien ja laitteiden edistäminen tarkoituksena helpottaa siirtymistä demonstraatiosta kaupallistamiseen, tiedotus- ja koulutusjärjestelmien kehittäminen ja tulosten hyödyntäminen sekä toimien seuranta ja arviointi.

1.6. Komissio harkitsee mahdollisuutta antaa ohjelman tietyt hallinnointitehtävät toimeenpanoviraston hoidettaviksi. Asiakirjassa esitetään tehtävät, joita tällainen virasto voisi hoitaa, mutta asiasta ei vielä tässä yhteydessä ole tehty virallista ehdotusta. Viraston perustamisesta tehdään erillinen päätösehdotus heti kun neuvoston asetus tiettyjä yhteisön ohjelmien hallinnointitehtäviä hoitavien toimeenpanovirastojen asemasta on annettu.

2. Yleistä

2.1. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen Euroopan älykäs energiahuolto -ohjelmaa koskevaan ehdotukseen, koska se vastaa komitean aiemmin esittämiä suosituksia, joiden mukaan energiatehokkuutta, uusiutuvien energialähteiden käyttöä ja energiaa säästävän teknologian ja taitotiedon siirtoa kehitysmaihin on edistettävä (ks. ETSK:n lausunto aiheesta "Vihreä kirja - Energiahuoltostrategia Euroopalle(4)". Ehdotetussa energiahuolto-ohjelmassa yhdistetään neljä energiapolitiikan kannalta keskeistä näkökohtaa, joihin on puututtava tehokkaasti, jotta voidaan taata energiahuollon varmuus nykyisessä poliittisessa tilanteessa ja jotta yhteisö kykenee saavuttamaan kestävän kehityksen tavoitteensa ja täyttämään ilmastonmuutokseen liittyvät kansainväliset velvoitteensa.

2.2. Rakennusten ja teollisuuden energiatehokkuutta voidaan vielä parantaa huomattavasti - komission arvion mukaan hyödyntämätön säästöpotentiaali vastaa 18:aa prosenttia nykyisestä kokonaiskulutuksesta(5). Energiatehokkuuden parantamista koskevan komission toimintasuunnitelman (joka kattaa energiahuolto-ohjelmassa ehdotetut toimet) tarkoituksena on saada kaksi kolmasosaa näistä mahdollisuuksista hyödynnettyä vuoteen 2010 mennessä. Tavoitteen saavuttaminen edellyttää, että energiatehokkuutta parannetaan vuosittain yhdellä prosenttiyksiköllä kymmenen viime vuoden aikaiseen 0,6 prosentin keskiarvoon verrattuna. Tällä tavoin saataisiin täytettyä noin 40 prosenttia EU:n Kiotossa tekemistä sitoumuksista vähentää hiilidioksidipäästöjään.

2.3. Uusiutuvien energialähteiden osuus EU:n energiantuotannosta on tällä hetkellä 6 prosenttia ja sähköntuotannosta 14 prosenttia. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea on jo aiemmin todennut, että uusiutuvilla energialähteillä on merkittävä rooli ilmastonmuutoksen torjunnassa ja että ne helpottavat energialähteiden monipuolistamista ja energiahuollon varmistamista erityisesti vähentämällä yhteisön riippuvuutta tuontienergiasta (vuonna 2000 annettu lausunto uusiutuvista energialähteistä). Komitea on korostanut tehokkaiden toimien olevan tarpeen uusiutuvien energialähteiden käytön optimoimiseksi ja pitää selvänä, että käytön lisääminen edellyttää kannustimia (vuonna 2000 annettu lausunto uusiutuvista energialähteistä). Komission tiedonannossa "Tulevaisuuden energia: uusiutuvat energialähteet - Yhteisön strategiaa ja toimintasuunnitelmaa koskeva valkoinen kirja(6)" asetetaan ohjeelliseksi tavoitteeksi nostaa uusiutuvista energialähteistä tuotettavan energian osuus 12 prosenttiin (ja sähkön osuus 22 prosenttiin) vuoteen 2010 mennessä.

2.4. Liikennepolitiikan on kuuluttava ensisijaisiin toiminnan aloihin, sillä liikenteen osuus energian loppukulutuksesta on 30 prosenttia (ks. Toimintasuunnitelma energiatehokkuuden parantamiseksi Euroopan yhteisössä). EU:n pitkän aikavälin tavoitteena on vähentää hiilidioksidipäästöjä 50 prosenttia henkilökilometriä ja hyötykuormakilometriä kohden. Lyhyellä aikavälillä pyritään 5-10 prosentin energiansäästöihin hiilidioksidipäästöjen kokonaisvähennyksen saavuttamiseksi. EU on tehnyt autonvalmistajien kanssa vapaaehtoisen sopimuksen, jonka mukaan uusien autojen keskimääräisiä hiilidioksidipäästöjä pyritään vuoteen 2005/2010 mennessä vähentämään kolmanneksella vuoden 1995 määriin verrattuna.

2.5. Euroopan energiahuoltostrategiaa koskevasta vihreästä kirjasta antamassaan lausunnossa komitea korostaa, että EU:n tulee ryhtyä asianmukaisiin toimiin tukeakseen kehitysmaiden pyrkimyksiä kestävään kehitykseen. Pääasiassa kehitysmaiden selvästi kehittyneitä maita alemman elintason vuoksi niissä kulutetaan asukasta kohti nykyään huomattavasti vähemmän energiaa kuin kehittyneissä maissa. Kehitysmaiden elintason parantaminen ja siihen liittyvä energiankulutuksen kasvu on täysin asianmukaista. Haasteeksi muodostuukin, miten nousu mahdollistetaan ilman merkittävää päästöjen lisääntymistä. Kehitysmaille voi olla houkuttelevaa turvautua lyhyellä aikavälillä halpoihin energialähteisiin sen sijaan, että ne kehittäisivät pitkällä aikavälillä kestäviä, tehokkaita ja uusiutuvia energiaratkaisuja. Tällaiset toimet voidaan kuitenkin kehitysvaiheessa toteuttaa kustannustehokkaammin kuin myöhemmin. Uusiutuvia energialähteitä ja energiatehokkuutta koskevien parhaiden toimintatapojen edistäminen ja siirtäminen erityisesti kehitysmaihin kuuluu näin ollen oikeutetusti yhteisön kansainvälisten sitoumusten painopistealoihin samoin kuin yhteistyön tehostaminen Kioton pöytäkirjan joustomekanismien käytössä.

2.6. Aiempia ohjelmia (Altener- ja SAVE-ohjelmat 1991-1997 ja ensimmäisen energia-alan puiteohjelman 1998-2002 kaksi ensimmäistä vuotta) koskeva arviointi osoitti ohjelmien suuren merkityksen ja niiden vaikutuksen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseen mutta toi myös esiin seikkoja, joissa on parantamisen varaa. Näitä ovat mm. eri ohjelmien välisen koordinoinnin kehittäminen ja yhdenmukaisuuden lisääminen, ohjelmien valinta-, arviointi- ja hallinnointimenetelmien parantaminen ja tulosten levityksen tehostaminen. Lisäksi arvioinnissa suositettiin, että tulevaisuudessa olisi vain yksi ohjelma erillisten energiatehokkuutta, uusiutuvia energialähteitä tms. koskevien ohjelmien sijaan.

3. Tärkeimmät kysymykset

3.1. Komission ehdotuksen arvioimiseksi komitean tulee määritellä, vastaako komission ehdotus ilmastonmuutoksen mukanaan tuomiin haasteisiin sekä kestävän kehityksen, talouden kilpailukyvyn ja varman energiahuollon tarpeeseen ja voidaanko sen avulla hyödyntää energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin liittyvät mahdollisuudet ja siten selviytyä näistä haasteista teollisuus-, rakennus- ja liikennealalla sekä EU:ssa että sen ulkopuolella.

3.2. Komission energiatehokkuustavoitteeksi asettama yhden prosenttiyksikön vuosittainen vähennys vuoteen 2010 asti on haastava. Kymmenen viime vuoden aikaista 0,6 prosentin vuosittaista parannusvauhtia ei välttämättä ole helppo pitää yllä (saati parantaa), sillä sen saavuttamiseen on suurelta osin vaikuttanut siirtyminen energiaintensiivisestä teollisuudesta palveluelinkeinoihin. Teollisuuden osuus energian kokonaiskulutuksesta liikennettä lukuun ottamatta on tällä hetkellä alle kolmannes, ja se pienenee edelleen, kun painopiste talousrakenteiden muuttuessa siirtyy yhä voimakkaammin palveluihin ja jäljelle jäävän teollisuuden energiatehokkuus paranee. Vaikka teollisuuden energiankulutus vähenee, kahden nykyisin suurimman alan (kotitaloudet ja palveluala tai julkinen sektori) kulutus on kasvussa. Erityisesti laitteistoihin ja laitteisiin käytettävän sähkön ja ilmastointiin tarvittavan energian kulutus lisääntyy jatkuvasti.

3.3. Uusiutuvista energialähteistä tuotettua energiaa koskeva komission tavoite on kunnianhimoinen, koska uusiutuvien energialähteiden osuuden odotetaan nykyisen käytännön jatkuessa nousevan ainoastaan 8 prosenttiin energiatuotannosta vuoteen 2030 mennessä(7). Monet uusiutuvista energialähteistä eivät ole läheskään kilpailukykyisiä perinteisten energiamuotojen rinnalla, kun ulkoiset tekijät jätetään huomioimatta. Niiden osuutta onkin pelkästään markkinatekijöiden vaikutuksen perusteella vaikea lisätä tasolle, jota komission asettaman tavoitteen saavuttaminen edellyttää.

3.4. Liikenteen hiilidioksidipäästöjen odotetaan kasvavan noin 40 prosenttia vuosien 1990 ja 2010 välisenä aikana. Kehityssuunnan täydellinen muuttaminen ilman uusia erityistoimia liikenteen käyttötapojen muuttamiseksi on erittäin haastava tehtävä, erityisesti jos ulkoiset tekijät jätetään edelleen huomioimatta.

3.5. Kuten edellä todettiin, kehitysmaiden energiankysyntä kasvaa tulevaisuudessa. On olemassa vaara, että mahdollisuudet ottaa energiatehokkuus ja uusiutuvien energialähteiden käyttö huomioon järjestelmiä luotaessa menetetään, mikäli toimiin ei ryhdytä riittävän nopeasti.

3.6. Näihin haasteisiin liittyy myös kysymys siitä, onko yhteisön lainsäädäntöpaketti täydellinen. Sääntelyn ja markkinavoimien tasapainottamisen lisäksi tarvitaan monilla aloilla myös tehokasta lainsäädäntöä. Vaikka useita erilaisia toimia on jo toteutettu tai niistä on tehty direktiivisehdotuksia, kaikki toimet eivät ole oikeudellisesti sitovia (esim. kodinkoneiden ja toimistolaitteiden merkinnät ja standardointi). Lisäksi on asetettu ohjeellisia tavoitteita (esim. uusiutuvien energialähteiden osalta), mutta niiden tehokas saavuttaminen on kyseenalaista ainakin eräissä jäsenvaltioissa.

3.7. Jäsenvaltioiden on myös sitouduttava älykkään energiahuollon toteuttamiseen aiempaa voimakkaammin. Kuten komissio asiakirjassaan toteaa (s. 22), useimmat energiatehokkuutta koskevat yhteisön toimet eivät ole jäsenvaltioita sitovia. Näin ollen käsiteltävänä oleva tukiohjelma on käyttökelpoinen väline jäsenvaltioiden sitoutumisen varmistamisessa, mutta se on vain pieni askel. Tämän vuoksi jäsenvaltioita on asianmukaisten lainsäädäntötoimien ja tukijärjestelmien avulla kannustettava sitoutumaan entistä voimakkaammin energiatehokkuuden parantamiseen ja uusiutuvien energialähteiden käytön lisäämiseen. Jäsenvaltiokohtaisten erityispiirteiden huomioon ottamiseksi tiettyjen tarvittavien lainsäädäntötoimien hahmottelu voi olla asianmukaisempaa jäsenvaltiotasolla kuin EU-tasolla. Tässä käsiteltävä ohjelman tärkeimmäksi koetinkiveksi muodostuukin, miten laajasti sen avulla pystytään hyödyntämään ja jakamaan jäsenvaltioissa kertynyttä tietoa ja valmiuksia.

3.8. Jäsenvaltioilla on myös taloudellisia mahdollisuuksia parantaa energiatehokkuutta ja vähentää hiilidioksidipäästöjä. Kyseiset tavoitteet voidaan saavuttaa sekä tavoitteita suosivien veropolitiikkojen että uusiutuvien energialähteiden tukitoimien avulla.

3.9. Komitea katsoo Euroopan älykäs energiahuolto -ohjelman olevan hyödyllinen ja voivan edistää energiahuollon varmuuteen ja kestävään kehitykseen liittyvien tavoitteiden saavuttamista sekä ilmastonmuutoksen torjuntaa. Jotta se kuitenkin todella muuttaisi kehitystahtia tarvittavalla tavalla, on tiettyjen ennakkoehtojen täytyttävä. Ensinnäkin joissain tilanteissa voi olla tarpeen hyödyntää muutosvoimana lainsäädäntöä ja taloudellisia välineitä jäsenvaltiokohtaisten olojen mukaisesti valikoiden. Toiseksi edistyminen niin liikenteen, energiatehokkuuden kuin uusiutuvien energialähteidenkin aloilla riippuu onnistuneesta tutkimus- ja kehitystoiminnasta sekä kuudennen puiteohjelman tehokkaasta täytäntöönpanosta. Tässä yhteydessä komitea haluaa kiinnittää erityistä huomiota energiahuollon turvallisuuden ja kestävyyden tutkimustarpeista antamaansa lausuntoon (CES 578/2002). Lisäksi perustettavaksi ehdotetulla toimeenpanovirastolla on ratkaiseva asema: sen tehtävänä ja toimintakenttänä on saada aikaan ennennäkemätön muutos.

4. Ohjelmat ja niitä varten varatut määrärahat

4.1. Komitea tukee ehdotusta yhdistää älykkään energiahuollon eri näkökohdat - energiatehokkuus, uusiutuvien energialähteiden käyttö, liikenne ja kansainvälinen toiminta - yhdeksi ainoaksi ohjelmaksi. Kuten tähänastisten ohjelmien arviointi osoitti, tämä parantaisi toimien tehokkuutta ja yhtenäisyyttä ja auttaisi välttämään ristiriitoja ja päällekkäisyyksiä. Yhden ainoan ohjelman etuna ei olisi ainoastaan hallinnoinnin tehostuminen vaan myös ohjelmien välisten mahdollisuuksien, esimerkiksi energiatehokkuutta ja uusiutuvia energialähteitä tai rakennuksia ja liikennettä koskevien ohjelmien ja hankkeiden helpottuminen.

4.2. SAVE- ja Altener-ohjelmat ovat olleet toiminnassa jo jonkin aikaa. Sen sijaan Steer ja Coopener ovat pohjimmiltaan uusia ohjelmia, joten olisi ollut hyödyllistä, jos komissio olisi antanut lisätietoja siitä, mitkä ovat kyseisten ohjelmien tavoitteet. Tämä varsinkin siksi, että ohjelmien käyttöön osoitetut määrärahat ovat varsin rajalliset, joten ohjelmat on kohdistettava tarkoin, jos niillä halutaan olevan vaikutuksia.

4.3. Komitea suhtautuu myönteisesti ehdotukseen avaintoimintojen määrittelemisestä. Avaintoimintojen on tarkoitus helpottaa ohjelman kohdentamista ja tehostaa sen vaikutusta. Ilman tätä on olemassa vaara, että resurssit jakautuvat liian hajanaisesti ja tulosten tunnetuksi tekeminen käy liian vaivalloiseksi. Aiemmista ohjelmista tehdyn arvioinnin mukaan käytössä oli ollut liian paljon pienimuotoisia ohjelmia, joiden vaikutus oli vähäinen.

4.4. Komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio "peräänkuuluttaa todellista muutosta kuluttajien käyttäytymisessä". Kaikkien jäsenvaltioiden keskeisissä toimintaohjelmissa tulee keskittyä tähän asiaan. Komitea tukee samoin myös sitä, että komissio tunnustaa yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen merkityksen. Lisäksi komitea painottaa tarvetta vaikuttaa nuoriin sisällyttämällä energiakysymykset koulujen opetussuunnitelmiin sekä kilpailu- ja palkintojärjestelmiin.

4.5. Asiakirjassa (taulukko, s. 19) mainitaan mahdollisuus käynnistää yhdistettyjä avaintoimintoja, jotka koskevat useita erityisaloja. Komitean mielestä kannattaisi varmistaa, että voidaan kehittää avaintoimintoja ja hankkeita, jotka koskevat vähintään kahta neljästä toiminta-alasta. Esimerkiksi uusiutuvien energialähteiden hyödyntämiseen ja rakennusten energiatehokkuuden parantamiseen tähtäävien toimien välisiä yhteyksiä on mahdollista tiivistää, jotta voidaan kehittää vähäpäästöisiä ja päästöttömiä rakennuksia koskeva koordinoitu lähestymistapa.

4.6. Lisäksi komitea toivoo, että avaintoimintoihin sisällytettäisiin seuraavat kolme energiantoimittajien rooliin liittyvää toimea. Energiantoimittajia tulee ensinnäkin erityisesti kannustaa tarjoamaan asiakkaille kattavia energiapalveluita, joissa on otettu huomioon sekä uusiutuvat energialähteet että energiatehokkuus. Toiseksi on varmistettava, että arkkitehdit ja rakentajat hyödyntävät kokonaisuudessaan uusien rakennusten energiatehokkuuden parantamiseen tarjoutuvat mahdollisuudet. Kolmanneksi on kehitettävä energiatehokkaan tuotannon ja uusiutuvien energialähteiden roolia hiilidioksidipäästöjen arviointia ja niillä käytävää kauppaa koskevien järjestelmien puitteissa silloin, kun se on tarkoituksenmukaista.

4.7. Komitea on tyytyväinen siihen, että Euroopan älykäs energiahuolto -ohjelman määrärahoja on lisätty aiempien ohjelmien budjetteihin verrattuna. On tietysti kyseenalaista, onko tämäkään lisäys vielä riittävä, kun otetaan huomioon tehtäväkentän laajuus. Koska ohjelman hallinnointia on aiempien ohjelmien arvioinnin perusteella syytä parantaa, määrärahojen liian suuri ja liian nopea lisäys ei kuitenkaan olisi viisasta, sillä paineet varojen käyttämiseen saattaisivat johtaa tehottomaan toimintaan. Komitea edellyttää, että ohjelman taloudellinen valvonta toteutetaan asianmukaisesti. Komitea pitää komission ehdottamaa budjettia järkevänä kompromissina. Tässä yhteydessä se ottaa huomioon laajentumiseen liittyvän lisärahoitussitoumuksen ja olettaa, että toimeenpanovirasto pystyy hyödyntämään tehokkaasti jäsenvaltioissa tarjolla olevaa osaamista ja voimavaroja.

4.8. Komission mukaan ohjelman tavoitteena on yhdistää tukitoimet (Save jne.) lainsäädäntötoimiin. Tavoite on tervetullut, mutta sen toteuttamistapa jää epäselväksi. Yksi mahdollinen vaihtoehto olisi avaintoimintoja määriteltäessä pohtia, miten ne kenties liittyvät tiettyihin säädöksiin, esimerkiksi ehdotettuun direktiiviin rakennusten energiatehokkuudesta.

5. Toimeenpanoviranomainen

5.1. Komitean on vaikea esittää toimeenpanovirastosta tarkkaan tietoon perustuvia huomioita näkemättä viraston perustamista koskevaa päätösehdotusta käsiteltävänä olevan ehdotuksen yhteydessä.

5.2. Komitean käsityksen mukaan ehdotuksessa esitetyn toimeenpanoviranomaisen työstä ja erityisesti toimintaohjelmien valinnasta päättäisi komission johdolla toimiva jäsenvaltioiden komitea. Toiseksi komissiosta on tarkoitus siirtää virastoon joitakin henkilöitä vastaamaan toimintaohjelmien hallinnosta. Kolmanneksi itse toimintaohjelmiin palkataan henkilökuntaa sopimussuhteeseen. Nämä suunnitelmat nostavat kuitenkin esiin huolen siitä, että kertyvää osaamista menetetään, jos henkilökunta on väliaikaista ja että viraston toiminta on kapea-alaista eikä siinä oteta kattavasti ja koko laajuudessaan huomioon jäsenvaltioiden toimintaa.

5.3. Tällä hetkellä unionin tasolla ei ole organisaatiota, joka hoitaisi edistämiseen ja tiedottamiseen liittyvää erittäin tärkeää tehtävää riittävän hyvin. Kuten aikaisempien ohjelmien arvioinnit osoittavat, komission tulee tehostaa toimintaansa tässä asiassa. Kyseinen toiminta ei myöskään ole luonteeltaan helposti yksittäisten jäsenvaltioiden hoidettavaksi soveltuva, sillä se edellyttää kaikki jäsenvaltiot kattavia toimivia verkkoja. Tästä tehtävästä vastaaminen unionin tasolla tarjoaisi huomattavaa lisäarvoa jäsenvaltioiden omille toimille. Erityisen tärkeäksi kyseinen tehtävä muodostuu laajentumisen jälkeen, kun uudet jäsenvaltiot tarvitsevat saatavilla olevaa tietoa.

5.4. Euroopan älykäs energiahuolto -ohjelman tavoitteena tulee olla muutakin kuin pelkkien esittelyhankkeiden toteuttaminen. Jos hankkeiden tai ohjelmien tulokset ovat myönteisiä, ne tulee ottaa laajasti käyttöön. Kyseisen ohjelman tulee erityisesti olla keskeisessä asemassa saatettaessa kuudennen puiteohjelman tuloksia markkinoille.

Lisäksi jäsenvaltioiden asianomaiset valtakunnalliset ja alueelliset energiatoimistot ja -keskukset ovat keskeisessä asemassa, kun Euroopan älykäs energiahuolto -ohjelman tuloksia jaetaan ja levitetään ja niiden hyödyntämistä edistetään. Kyseisten toimistojen avulla voidaan erityisesti luoda yhteys komission, toimeenpanoviraston ja paikallisten organisaatioiden välille, jolloin pieniä hankkeita voidaan tukea entistä kustannustehokkaammin ja tarkoituksenmukaisemmin. Komission voi olla hankalaa tukea niitä suoraan.

5.5. Komitean mielestä toimeenpanoviraston perustamisesta on kolmenlaista hyötyä: se toimii "budjetin ulkopuolella", helpottaa ohjelman nopeaa käynnistämistä ja edistää ohjelman edellyttämän pätevän henkilökunnan rekrytointia. Nämä ovat kuitenkin lyhytvaikutteisia lääkkeitä, jotka eivät tehoa pitkän aikavälin kysymyksiin. Komitea katsoo, että komission on edettävä esittämäänsä ehdotusta pidemmälle ja valittava toinen seuraavista vaihtoehdoista: joko luotava täysivaltainen perinteinen virasto, joka pystyy laajasti hyödyntämään jäsenvaltioiden osaamista, kykyjä ja voimavaroja, tai perustettava komissioon sen omasta henkilökunnasta koostuva vastaava yksikkö, jolla on tarvittavat resurssit ja asianmukaiset tavoitteet. Näin on siksi, että kyseessä on ala, jolla on huomattava strateginen merkitys ja jota komission tulee täysin tukea.

6. Päätelmät

Viraston osalta ehdotukseen liittyy avoimia kysymyksiä. Komitea pitää tarpeellisena muustakin kuin muutamien toimintaohjelmien toimeenpanosta vastaavaa elintä, mikäli älykkään energiahuollon tarjoamat mahdollisuudet on tarkoitus hyödyntää kokonaisuudessaan. Lisäksi älykästä energiahuoltoa koskeva ehdotus ei yksin saa aikaan riittävää muutosta, jota EU:n strategiset ja energiahuollon kestävyyteen liittyvät tavoitteet edellyttävät. Muita ennakkoedellytyksiä ovat jäsenvaltioiden sitoutuminen, valikoiva lainsäädäntötuki, taloudelliset välineet sekä menestyksekäs tutkimus- ja kehitystoiminta. On kuitenkin edelleen syytä laatia kattava, EU:n energiastrategiaa koskeva aloite. Komitea kuitenkin pitää komission ehdottamaa ohjelmaa arvokkaana. Ohjelman on oltava valmis vuoden 2002 loppuun mennessä, joten sitä koskeva päätös on tehtävä mahdollisimman pian.

Bryssel, 18. syyskuuta 2002.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) KOM(2001) 547 lopullinen.

(2) KOM(2001) 226 lopullinen.

(3) KOM(2002) 415 lopullinen.

(4) KOM(2002) 769 lopullinen.

(5) KOM(2002) 162 lopullinen.

(6) KOM(97) 599 lopullinen.

(7) KOM(2001) 769 lopullinen.