Euroopan parlamentin päätöslauselma velkahuojennuksesta kehitysmaille



Virallinen lehti nro 247 E , 06/10/2005 s. 0153 - 0155



P6_TA(2005)0008 Kehitysmaiden velka Euroopan parlamentin päätöslauselma velkahuojennuksesta kehitysmaille Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Pariisin klubin eli 19 luotonantajavaltion ryhmän, johon kuuluu 12 EU:n jäsenvaltiota, kokouksen 17. — 21. marraskuuta 2004, - ottaa huomioon 25. huhtikuuta 2002 antamansa päätöslauselman HIPC-velkahuojennusjärjestelyistä [1] ja 18. toukokuuta 2000 antamansa päätöslauselman köyhien maiden ulkomaisesta velasta [2], - ottaa huomioon kaikkien YK:n jäsenten vuonna 2000 allekirjoittamat vuosituhannen kehitystavoitteet, - ottaa huomioon aloitteen uudesta kumppanuudesta Afrikan kehittämiseksi (NEPAD), joka hyväksyttiin Abujassa Nigeriassa lokakuussa 2001 ja jonka Afrikan unioni myöhemmin tunnusti osaksi sosiaalistaloudellista kehitysohjelmaansa, - ottaa huomioon teollistuneiden maiden G8-ryhmän Kananaskisissa 27. kesäkuuta 2002 hyväksymän toimintasuunnitelman ja G8-puheenjohtajiston Evianissa 3. kesäkuuta 2003 hyväksymät päätelmät, - ottaa huomioon YK:n ihmisoikeuskomission päätöslauselman 2001/27 rakennemukautusstrategioiden ja ulkoisen velan vaikutuksesta ihmisoikeuksien, etenkin taloudellisten, sosiaalisten ja kulttuurillisten oikeuksien täysimääräiseen toteutumiseen, - ottaa huomioon 24 miljoonan ihmisen allekirjoittaman Jubilee 2000 -vetoomuksen, jossa kehotetaan kehitysmaiden velan peruuttamiseen, - ottaa huomioon työjärjestyksen 103 artiklan 4 kohdan; A. ottaa huomioon, että useimmat erittäin velkaantuneet köyhät maat (HIPC) sijaitsevat Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, B. ottaa huomioon Afrikan velkataakan, joka arvioidaan 230 miljardiksi Yhdysvaltain dollariksi, ja että arvioiden mukaan Afrikan alhaisen tulotason maat käyttävät vuosittain noin 39 miljardia dollaria velanhoitoon, C. katsoo, että tämän velan peruuttaminen vapauttaisi varoja muihin tarkoituksiin ja että vapautuneet varat olisivat osa hallituksen budjettia, jota näin ollen voitaisiin käyttää suoraan köyhyyden lievittämiseen, D. ottaa huomioon, että velkahuojennus sisältyy osatavoitteena vuosituhannen kehitystavoitteeseen nro 8, jolla pyritään erityisesti hoitamaan kokonaisvaltaisesti kehitysmaiden velkaongelmia käyttäen kansallisia ja kansainvälisiä toimenpiteitä velan muuttamiseksi pitkällä aikavälillä siedettäväksi, E. ottaa huomioon, että velkahuojennus ei yksinään ole mikään yleislääke eikä itsessään luo resursseja, vähennä köyhyyttä tai edistä kehitystä; ottaa huomioon, että kehitysmaiden tulevaisuus on pääasiassa riippuvainen hyvästä hallintotavasta ja investoinneista maiden omaan väestöön, F. ottaa huomioon, että Maailmanpankki, Kansainvälinen valuuttarahasto, G7-ryhmä ja Pariisin klubi käynnistivät vuonna 1996 aloitteen erittäin velkaantuneiden köyhien maiden velan huojentamiseksi, G. ottaa huomioon, että vuonna 2002 tehdyn UNCTADin raportin mukaan ja kaksi vuosikymmentä rakennemukautusohjelmien jälkeen köyhyys jatkaa kasvuaan, H. ottaa huomioon, että Pariisin klubi sopi 21. marraskuuta 2004 Irakin julkisten velkojen leikkaamisesta 80 prosentilla maan jälleenrakentamisen auttamiseksi siten, että velkaa vähennetään kolmessa vaiheessa — välittömästi 30 prosenttia, vuonna 2005 jälleen 30 prosenttia ja vuonna 2008 puolestaan 20 prosenttia, I. katsoo, että Aasian traaginen tsunami on antanut aihetta moniin vaatimuksiin, joiden mukaan siitä kärsineiden maiden olisi saatava velkojaan lykättyä, jotta niiden jälleenrakennus- ja kunnostusprosessia helpotettaisiin; 1. panee merkille Irakin velkojen leikkaamisen 80 prosentilla; painottaa kuitenkin, että kaikkien luotonantajien ja etenkin kansainvälisten toimielinten ja kansallisten hallitusten on sovittava kaikkien kehitysmaiden velan vaiheittaisesta poistamisesta ja asetettava vähiten kehittyneet maat etusijalle; 2. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ottamaan johtoaseman monenvälisillä ja kahdenvälisillä foorumeilla ulkoisen velan vaiheittaisessa poistamisessa kehitysmailta; pyytää niitä pyrkimään myös aktiivisesti tavoitteeseen antaa 0,7 prosenttia bruttokansantulostaan julkiseen kehitysapuun vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi; 3. panee tyytyväisenä merkille kehotukset lykätä tsunamin uhreiksi joutuneiden maiden velkoja; kehottaa kuitenkin velkahuojennukseen muiden köyhien maiden kohdalla, koska kansainvälisen solidaarisuuden ei pitäisi olla riippuvainen traagisista tapahtumista; 4. korostaa, että vähiten kehittyneet maat olisi asetettava velkojen huojentamisessa etusijalle ja että huojentaminen voidaan toteuttaa ainoastaan sillä ehdolla, että hallitusten siitä saamat varat on kanavoitava niiden yhteisöjen köyhimpien auttamiseen; 5. katsoo, että julkisen velan huojentamisprosessia olisi nopeutettava ja laajennettava maissa, joiden hallitukset kunnioittavat ihmisoikeuksia, noudattavat hyvän hallintotavan periaatteita ja asettavat painopisteeksi köyhyyden hävittämisen; 6. korostaa, että aikaisemmat aloitteet, mukaan lukien tehostettu HIPC-aloite, ovat yhä riittämättömiä taloudellisen globalisaation nykytilanteessa, ja korostaa, että kaikki HIPC:n kaltaiset aloitteet on nähtävä askeleena kohti kaikkien velkojen vaiheittaista poistamista; 7. painottaa, että tässä yhteydessä olisi mukautettava nykyinen HIPC-aloite niin, että se täyttää ehdot niiden maiden kelpoisuudesta, jotka eivät äärimmäisen poliittisen epävakauden johdosta ole vielä edenneet ratkaisevaan vaiheeseen, ja että se tarjoaa lisäjoustoa myös muilla tasoilla, kuten edistymisen osoittamiseen annettavan ajan pituuden ja edistymisnäytön sisällön sekä köyhyyden vähentämistä koskevien väliaikaisten strategia-asiakirjojen sisällön osalta, ja velkahuojennuksen myöntämisen siirtymävaiheessa; 8. tervehtii tässä yhteydessä tyydytyksellä sitä, että HIPC-aloitteeseen sisältyvä määräaika sopimusten tekemiselle (sunset clause) on siirretty vuoden 2006 loppuun, mikä antaa eräille konflikteista eroon päässeille kelpoisille maille mahdollisuuden ryhtyä edistymisensä osoittamiseen ja päästä siten osallisiksi aloitteesta; pyytää antamaan näille maille ylimääräistä sovinnontekoon ja infrastruktuurien korjaamiseen kohdennettua velkahuojennusta, jotta voitaisiin vähentää konfliktien todennäköisyyttä jatkossa; 9. katsoo, että ylimääräiset varat, joita hallitukset saavat velkahuojennuksen kautta, pitäisi käyttää sosiaalisiin hankkeisiin käyttäen apuna avunantajien ja kansalaisyhteiskunnan kanssa sovittuja suunnitelmia, jotta voidaan lisätä sosiaalista varainkäyttöä sellaisilla aloilla kuten peruskoulutus ja perusterveydenhuolto ja HIvirus/aids; 10. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan — käyttäen apuna tehokasta koordinointia G8- ryhmässä, Maailmanpankissa ja IMF:ssä — ettei yhdeltäkään köyhyyden vähentämiseen, hyvään hallintotapaan ja talousuudistukseen aidosti sitoutuneelta maalta rahoituksen puutteen vuoksi kielletä mahdollisuutta saavuttaa vuosituhannen kehitystavoitteita; 11. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, AKT-EU-neuvostolle, Afrikan unionille, Yhdistyneille Kansakunnille, Kansainväliselle valuuttarahastolle, Maailmanpankille sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille. [1] EUVL C 131 E, 5.6.2003, s. 167. [2] EYVL C 59, 23.2.2001, s. 239. --------------------------------------------------