FI Euroopan unionin virallinen lehti C 377/1

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE JA TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMELLE

Euroopan unionin konsolidoitu tilinpäätös 2014

(2015/C 377/01)

SISÄLLYSLUETTELO

TILINPÄÄTÖKSEN SISÄLTÖ JA ANALYYSI 2

KONSOLIDOITUUN TILINPÄÄTÖKSEEN LIITETTY ILMOITUS 22

KONSOLIDOIDUT TILINPÄÄTÖSLASKELMAT JA LIITETIEDOT 23

TASE 24

TUOTTO- JA KULULASKELMA 25

RAHAVIRTALASKELMA 26

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA 27

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT 28

YHTEENVETO TALOUSARVION TOTEUTTAMISESTA JA LIITETIEDOT 99

TILINPÄÄTÖKSEN SISÄLTÖ JA ANALYYSI

1. EU: INSTITUTIONAALINEN HALLINTO JA TOIMINNOT

Euroopan unioni (EU) on 28 Euroopan maan taloudellinen ja poliittinen yhteistyökumppanuus. Se perustettiin vuonna 1993 Maastrichtin sopimuksella Euroopan yhteisön, Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) ja Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) seuraajaksi. EU:n perustuslaillisen pohjan viimeisin suuri muutos, Lissabonin sopimus, tuli voimaan 1. joulukuuta 2009.

EU:n toiminta perustuu oikeusvaltioperiaatteeseen. Tämä tarkoittaa sitä, että kaikki EU:n toiminta perustuu perussopimuksiin, jotka on hyväksytty vapaaehtoisesti ja demokraattisesti kaikissa EU:n jäsenvaltioissa. EU:n toimielinjärjestelmä on ainutlaatuinen:

— Euroopan kansalaiset valitsevat suoraan Euroopan parlamentin jäsenet.

— EU:n yleiset painopisteet vahvistetaan Eurooppa-neuvostossa, jossa kokoontuvat jäsenvaltioiden ja EU:n johtajat.

— Kunkin EU-maan hallitus ajaa oman maansa etuja Euroopan unionin neuvostossa, jäljempänä ”neuvosto”.

— EU:n etuja kokonaisuutena edistää Euroopan komissio, jäljempänä ”komissio”, jonka puheenjohtajan valitsee Euroopan parlamentti. Kansalliset hallitukset tekevät valitun komission puheenjohtajan kanssa yhteisymmärryksessä ehdotuksia komission jäsenten nimittämisestä Euroopan parlamentille, joka äänestää heidän hyväksymisestään yhtenä kokoonpanona.

Euroopan unionin oikeus muodostaa oman, kansainvälisestä oikeudesta erillisen oikeusjärjestyksensä, joka on integroitu jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmään. EU:n oikeusjärjestys perustuu itsenäisiin oikeuslähteisiin. Koska nämä oikeuslähteet ovat hyvin erityyppisiä, niille on vahvistettu arvojärjestys. Normihierarkian huipulla on primaarioikeus, jonka muodostavat perussopimukset. Niiden jälkeen tulevat unionin tekemät kansainväliset sopimukset, yleiset oikeusperiaatteet sekä perussopimuksista johdettu oikeus eli sekundaarilainsäädäntö.

Euroopan unionin oikeuden lähteet ja niiden hierarkia:

— sopimus Euroopan unionista (SEU); sopimus Euroopan unionin toiminnasta (SEUT); Euroopan unionin perusoikeuskirja; muut perussopimukset ja pöytäkirjat

— kansainväliset sopimukset

— unionin oikeuden yleiset periaatteet

— sekundaarilainsäädäntö.

EU:n institutionaalinen hallinto koostuu toimielimistä, virastoista ja muista elimistä, jotka luetellaan tilinpäätöksen liitetiedossa 10. Politiikan valmistelun ja päätöksenteon näkökulmasta EU:n keskeiset toimielimet ovat Euroopan parlamentti, Eurooppa-neuvosto, Euroopan unionin neuvosto ja Euroopan komissio.

Euroopan parlamentti

Euroopan parlamentti on merkittävä poliittisten keskustelujen ja päätöksenteon foorumi EU:n tasolla. Euroopan parlamentin jäsenet valitaan suoraan kansanäänestyksessä kaikissa jäsenvaltioissa edustamaan kansalaisten etuja EU:n lainsäädäntötyössä ja varmistamaan, että muut EU:n toimielimet toimivat demokraattisesti.

Vuosien mittaan ja perussopimuksiin tehdyillä muutoksilla Euroopan parlamentti on saanut merkittävästi lainsäädäntö- ja budjettivaltaa, jonka perusteella se yhdessä neuvostossa kokoontuvien jäsenvaltioiden hallitusten edustajien kanssa määrittää, mihin suuntaan Euroopan yhdentyminen etenee. Näin tehdessään parlamentti on pyrkinyt edistämään demokratiaa ja ihmisoikeuksia paitsi Euroopassa myös kaikkialla maailmassa.

Euroopan parlamentti on yhdenvertaisessa asemassa neuvoston kanssa vuotuisessa budjettimenettelyssä. Se osallistuu budjettimenettelyyn valmisteluvaiheesta alkaen aina talousarvion hyväksymiseen saakka, ja etenkin kun laaditaan yleisiä suuntaviivoja ja tehdään menojen tyyppiä koskevia päätöksiä. Parlamentti hyväksyy talousarvion neuvoston kanssa ja valvoo sen täytäntöönpanoa. Se myöntää neuvoston suosituksesta vastuuvapauden EU:n talousarvion toteuttamisesta. Lisäksi Euroopan parlamentin on annettava hyväksyntänsä monivuotiselle rahoituskehykselle (MRK), jonka avulla varmistetaan, että EU:n menot kehittyvät hallitusti ja sen omien varojen rajoissa. Euroopan parlamentin nykyinen puhemies on Martin Schulz.

Eurooppa-neuvosto ja Euroopan unionin neuvosto

Eurooppa-neuvosto, joka muodostuu jäsenvaltioiden valtion- tai hallitusten päämiehistä sekä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajasta ja komission puheenjohtajasta, antaa unionille sen kehittämiseksi tarvittavat virikkeet ja määrittelee sen yleiset poliittiset suuntaviivat ja painopisteet. Eurooppa-neuvoston nykyinen puheenjohtaja on Donald Tusk.

Neuvosto hyväksyy yhdessä Euroopan parlamentin kanssa EU:n lainsäädäntöä asetusten ja direktiivien muodossa ja antaa lisäksi päätöksiä ja ei-sitovia suosituksia. Neuvosto muodostuu jäsenvaltioiden ministeritason edustajista, joita on yksi kustakin jäsenvaltiosta ja joilla on äänestyksissä jäsenvaltionsa hallitusta sitovat valtuudet. Ulkoasiainneuvostoa lukuun ottamatta neuvoston puheenjohtajana toimii sen jäsenvaltion edustaja, joka kulloinkin hoitaa unionin puheenjohtajuutta tasapuolisen vuorottelun järjestelmän mukaisesti kuuden kuukauden välein. Neuvoston työtä valmistelee komitea (Coreper), joka muodostuu jäsenvaltioiden hallitusten pysyvistä edustajista.

Neuvosto tekee toimivaltaansa kuuluvissa asioissa päätöksensä määräenemmistöllä, jollei perussopimuksissa toisin määrätä (esim. yksimielisyyttä tai yksinkertaista enemmistöä). Neuvosto käyttää – yhdessä Euroopan parlamentin kanssa – budjettivaltaa hyväksyessään unionin talousarvion. Neuvosto myös tekee erityistä lainsäätämisjärjestystä noudattaen yksimielisesti päätökset, joilla vahvistetaan unionin omien varojen järjestelmää koskevat säännökset ja monivuotinen rahoituskehys. Jälkimmäisessä tapauksessa Euroopan parlamentin on annettava hyväksyntänsä jäsentensä enemmistöllä. Viimeisin monivuotinen rahoituskehys (vuosille 2014–2020) hyväksyttiin neuvostossa marraskuussa 2013.

Euroopan komissio

Euroopan komissio on EU:n toimeenpaneva elin. Se ei valvo yksittäisten jäsenvaltioiden vaan koko EU:n etuja.

Komission päätehtävänä on

— ehdottaa uutta lainsäädäntöä lainsäädäntövallan käyttäjien eli Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyttäväksi

— valvoa EU:n lainsäädännön noudattamista (tarvittaessa yhdessä unionin tuomioistuimen kanssa)

— asettaa toiminnan painopisteet ja tavoitteet ja pyrkiä toteuttamaan ne komission vuotuisen työohjelman mukaisesti

— hallinnoida ja toteuttaa EU:n toimintapolitiikkoja ja talousarviota

— edustaa EU:ta kansainvälisissä yhteyksissä (komissio esimerkiksi neuvottelee kauppasopimukset EU:n ulkopuolisten maiden kanssa).

Uusi 28-jäseninen komissio (yksi komissaari kustakin EU:n jäsenvaltiosta) nimitetään joka viides vuosi. Eurooppa-neuvosto tekee määräenemmistöllä ja ottaen huomioon Euroopan parlamentin vaalituloksen parlamentille ehdotuksen komission puheenjohtajaehdokasta. Tämän jälkeen parlamentti valitsee jäsentensä äänten enemmistöllä komission puheenjohtajan (vähintään 376 ääntä 751:stä). Tämän jälkeen valittu komission puheenjohtaja valitsee komission muut 27 jäsentä jäsenvaltioiden tekemien ehdotusten perusteella. Valitun puheenjohtajan ja neuvoston on sovittava komissaariehdokkaiden lopullisesta luettelosta. Komission on saatava kokonaisuutena parlamentin hyväksyntä. Tätä ennen komissaariehdokkaita arvioidaan parlamentin valiokunnissa. Nykyisen komission toimikausi päättyy 31. lokakuuta 2019. Sen puheenjohtaja on Jean-Claude Juncker.

Nykyisen komission toiminnan painopisteet ovat 1) työllisyys, kasvu ja investoinnit, 2) digitaaliset sisämarkkinat, 3) energiaunioni ja ilmastopoliittiset näkökohdat, 4) sisämarkkinat, 5) talous- ja rahaliitto, 6) EU:n ja Yhdysvaltojen vapaakauppasopimus, 7) oikeusasiat ja perusoikeudet, 8) muuttoliike, 9) EU maailmanlaajuisena toimijana ja 10) demokraattinen muutos.

Komission henkilöstö työskentelee osastoissa, jotka voivat olla pääosastoja tai yksiköitä. Kukin pääosasto vastaa tietystä politiikan alasta, ja sitä johtaa pääjohtaja. Pääosastot laativat lainsäädäntöluonnoksia, joista tulee virallisia ehdotuksia vasta sen jälkeen, kun komission kollegio (28 komission jäsenen kokous) on ne hyväksynyt. Pääosastot myös hallinnoivat rahoitusaloitteita EU:n tasolla, järjestävät julkisia kuulemisia ja huolehtivat tiedottamisesta.

Komissio hallinnoi myös useita toimeenpanovirastoja, jotka avustavat unionin ohjelmien hallinnoinnissa.

2. KOMISSION ALOITTEET JA STRATEGIAT

Uusi komissio, joka astui virkaansa marraskuussa 2014, on määritellyt vuoden 2015 työohjelmansa ja komission uudet aloitteet vuoteen 2019 saakka. Työohjelmassa esitetään komission suunnitelmat ja määritetään toimia, joilla edistetään työllisyyttä, kasvua ja investointeja vuonna 2015. Ohjelmassa keskitytään rajoitettuun määrään konkreettisia uusia aloitteita, kuten:

Uutta pontta työllisyyteen, kasvuun ja investointeihin

— toteutetaan yhteensä 315 miljardin euron investointialoite: vuoden 2014 lopussa ilmoitetun investointiohjelman lainsäädännölliset jatkotoimet, joilla reaalitalouteen saadaan julkisia ja yksityisiä investointeja seuraavien kolmen vuoden aikana

— edistetään työmarkkinoille integroitumista ja työllistyvyyttä ja

— tarkistetaan Eurooppa 2020 -strategiaa.

Digitaalisia sisämarkkinoita koskeva paketti:

— luodaan edellytykset vireälle digitaalitaloudelle ja -yhteiskunnalle täydentämällä televiestintäalan sääntelykehystä

— uudistetaan tekijänoikeussääntöjä

— yksinkertaistetaan verkko-ostoksia ja digitaalista kaupankäyntiä koskevia kuluttajasääntöjä;

— parannetaan tietoverkkoturvallisuutta ja

— otetaan digitalisaatio huomioon monilla muilla politiikanaloilla.

Joustava energiaunioni ja tulevaisuuteen suuntautuva ilmastonmuutospolitiikka

— perustetaan Euroopan energiaunioni; energian toimitusvarmuuden turvaamiseksi jatketaan kansallisten energiamarkkinoiden yhdentämistä, vähennetään energian kysyntää Euroopassa ja pyritään energiapaletin vähähiilisyyteen ja

— toteutetaan monenvälisiä toimia ilmastonmuutokseen vastaamiseksi.

Syvemmät ja oikeudenmukaisemmat sisämarkkinat

— sisämarkkinoita koskeva strategia

— työvoiman liikkuvuuspaketti

— pääomamarkkinaunionia koskeva toimintasuunnitelma

— puitteet rahoituslaitosten kriisinratkaisulle ja

— ilmailupaketti.

Kauppa- ja investointistrategia työllisyyden ja kasvun edistämiseksi

Perusoikeuksien kunnioittamiseen perustuva oikeusalue

— EU:n liittyminen Euroopan ihmisoikeussopimukseen ja

— Euroopan turvallisuusagenda.

Uudenlainen maahanmuuttopolitiikka:

— luodaan uusi lähestymistapa lailliseen muuttoliikkeeseen, jotta EU houkuttelisi lahjakkaita ja ammattitaitoisia muuttajia ja

— parannetaan EU:hun suuntautuvan muuttoliikkeen hallintaa tehostamalla yhteistyötä kolmansien maiden kanssa, edistämällä solidaarisuutta jäsenvaltioiden kesken ja torjumalla ihmiskauppaa.

Vahvempi maailmanlaajuinen toimija

— Euroopan naapuruuspolitiikka ja

— vuoden 2015 jälkeiset kestävän kehityksen tavoitteet.

Tasapuolinen verotusympäristö

— toimintasuunnitelma veronkierron ja veropetosten torjumiseksi mm. EU:n tasolla toteutettavien toimien avulla, jotta voidaan ottaa käyttöön järjestelmä, jonka mukaan verotus tapahtuu siinä maassa, jossa voitotkin ovat syntyneet; tähän sisältyvät automaattinen tietojenvaihto veropäätöksistä ja yhtiöveropohjan yhtenäistäminen ja

— veropäätöksiä koskeva automaattinen tiedonvaihto.

Demokraattisen muutoksen unioni

— EU:n sopimus paremmasta lainsäädännöstä

— pakollinen avoimuusrekisteri ja

— muuntogeenistä organismia koskevan päätöksentekoprosessin uudelleentarkastelu.

Talous- ja rahaliiton syventäminen: jatketaan toimia talouden vakauttamiseksi ja investointien houkuttelemiseksi Eurooppaan.

Työohjelman laatimisen yhteydessä komissio tutki noin 450 ehdotusta, jotka on esitetty Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Komissio aikoo peruuttaa tai muuttaa 80 ehdotusta. Osa ehdotuksista halutaan peruuttaa, koska ne eivät vastaa uuden komission painopisteitä. Monissa tapauksissa komissio on toki edelleen vahvasti asetettujen tavoitteiden takana. Ehdotuksista ei kuitenkaan ole hyötyä, jos ne lojuvat neuvottelupöydällä tyhjän panttina tai jos ne vesitetään neuvotteluissa niin pahasti, että alkuperäiseen tavoitteeseen ei voida enää päästä. Tällaisissa tapauksissa komissio ehdottaa uusia keinoja, joiden avulla tavoitteet voidaan saavuttaa paremmin.

3. EU:N TALOUSARVIO: TILINPÄÄTÖKSEN LAATIMISESTA VASTUUVAPAUDEN MYÖNTÄMISEEN

3.1 Talousarvio ja rahoitus

Monivuotinen rahoituskehys koostuu otsakkeista, joista kullekin on määritetty maksusitoumusmäärärahojen vuotuiset enimmäismäärät. Otsakkeiden enimmäismäärien summa muodostaa maksusitoumusmäärärahojen enimmäismäärän. EU:n talousarviosta myönnetään rahoitusta hyvin monenlaisille toimille ja ohjelmille, joita toteutetaan eri puolilla EU:ta. Komissio toteuttaa Euroopan parlamentin ja neuvoston monivuotisessa rahoituskehyksessä asettamien painopisteiden mukaisesti erilaisia ohjelmia, toimia ja hankkeita. Suora yhteys vuotuisen talousarvion ja EU:n toimintapolitiikan välillä varmistetaan käyttämällä toimintoperusteista budjetointia. Toimintoperusteisen budjettinimikkeistön avulla saadaan selkeä kuva EU:n toimintapolitiikan eri osa-alueista ja kutakin osa-aluetta varten myönnetyistä kokonaisresursseista. Talousarvion laatii komissio, ja Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät sen yleensä joulukuun puolivälissä SEUT-sopimuksen 314 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti. Talousarvion tasapainoperiaatteen mukaisesti kokonaistulojen ja kokonaismenojen on oltava tasapainossa tiettynä varainhoitovuonna.

EU:lla on kaksi pääasiallista rahoituslähdettä: omat varat ja sekalaiset tulot. Omat varat muodostavat valtaosan EU:n rahoituksesta. Ne ovat EU:lle ilman eri toimenpiteitä kertyviä tuloja, jotka se voi käyttää talousarvionsa rahoittamiseen ilman, että kansallisten viranomaisten tarvitsee tehdä asiasta erillistä päätöstä. Talousarvion rahoittamiseksi tarvittava omien varojen kokonaismäärä riippuu siitä, kuinka suurta osaa kokonaismenoista ei saada katettua sekalaisilla tuloilla. Omien varojen kokonaismäärä saa olla enintään 1,23 prosenttia EU:n yhteenlasketusta bruttokansantulosta (BKTL). Omat varat jaetaan perinteisiin omiin varoihin (esimerkiksi tullimaksut), arvonlisäveroon (alv) perustuviin omiin varoihin ja bruttokansantuloon (BKTL) perustuviin omiin varoihin. EU:n toiminnasta kertyvien sekalaisten tulojen (esimerkiksi kilpailun alalla määrätyt sakot) osuus on yleensä alle 10 prosenttia kaikista tuloista.

Yleisenä periaatteena on, että EU ei saa ottaa lainaa pääomamarkkinoilta tai rahoituslaitoksilta talousarvionsa rahoittamiseen.

3.2 EU:n talousarvion hallinnointi ja talousarviovarojen käyttäminen

Ensisijaiset toimintamenot

EU:n toimintamenot sisältävät rahoituskehyksen eri otsakkeisiin liittyvät menot, joita hallinnoidaan eri tavoin. Hallinnointitapa määrää sen, miten maksut suoritetaan ja miten varoja hoidetaan. Vuoden 2014 tilinpäätöksestä alkaen komissio luokittelee menonsa seuraavasti:

Suora hallinnointi: komission yksiköt vastaavat suoraan talousarvion toteuttamisesta.

Välillinen hallinnointi: komissio siirtää tietyt talousarvion toteuttamiseen liittyvät tehtävät unionin tai kansallisen lainsäädännön mukaisille elimille, kuten EU:n virastoille.

Hallinnointi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa: talousarvion toteuttamiseen liittyvät tehtävät siirretään jäsenvaltioille. Noin 80:tä prosenttia menoista hallinnoidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa muun muassa maatalousmenojen ja rakennetoimien aloilla.

Taloushallinnon toimijat komissiossa

Komission kollegio kantaa poliittisen vastuun talousarviosta, mutta ei käytännössä käytä sille annettua toimivaltaa talousarvion toteuttamisessa. Se siirtää talousarvion toteuttamiseen liittyvät tehtävät joka vuosi yksittäisille henkilöstösääntöjen ja varainhoitoasetuksen alaisille virkamiehille, jotka vastaavat toiminnastaan kollegiolle. Näitä virkamiehiä, jotka ovat yleensä pääjohtajia tai toimialajohtajia, kutsutaan ”valtuutetuiksi tulojen ja menojen hyväksyjiksi”. Kyseiset virkamiehet voivat siirtää talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä edelleen virkamiehille, joita kutsutaan ”edelleenvaltuutetuiksi tulojen ja menojen hyväksyjiksi”.

Tulojen ja menojen hyväksyjät ovat vastuussa hallinnointiprosessin kaikista osista. He mm. päättävät, mitä toimia toimielimen asettamien poliittisten tavoitteiden saavuttaminen edellyttää, ja vastaavat sekä varsinaisten toimien että niihin osoitettujen määrärahojen hallinnoinnista. Kunkin tulojen ja menojen hyväksyjän on laadittava vastuullaan olevista toiminnoista vuotuinen toimintakertomus. Toimintakertomuksessa tulojen ja menojen hyväksyjä raportoi toiminnan tuloksista ja arvioi sitä, onko olemassa riittävä varmuus siitä, että kertomuksessa kuvattujen toimintojen toteuttamiseen myönnetyt resurssit on käytetty tarkoitukseensa moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti ja että käytössä olevin valvontamenettelyin voidaan varmistaa, että tilien perustana olevat toimet ovat laillisia ja asianmukaisia. Komissio antaa varainhoitoasetuksen 66 artiklan mukaisesti vuotuisista toimintakertomuksista Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhteenvetokertomuksen, jolla se ottaa yleisen poliittisen vastuun EU:n talousarvion hallinnoinnista SEUT-sopimuksen 317 artiklan mukaisesti. Tämä kertomus ja vuotuiset toimintakertomukset ovat saatavilla verkkosivuilla osoitteessa http://ec.europa.eu/atwork/planning-and-preparing/synthesis-report/index_fi.htm.

Tilinpitäjä toteuttaa tulojen ja menojen hyväksyjien laatimat maksu- ja perintämääräykset ja vastaa kassanhallinnasta, kirjanpito- ja tilinpäätössääntöjen ja -menetelmien laatimisesta, kirjanpito- ja tilinpäätösjärjestelmien hyväksymisestä, kirjanpidosta ja toimielimen tilinpäätöksen laatimisesta. Lisäksi tilinpitäjän on varmennettava tilinpäätös allekirjoituksellaan ja vakuutettava olevansa riittävän varma siitä, että tilinpäätös antaa kaikilta olennaisilta osiltaan oikean kuvan taloudellisesta asemasta, toimien tuloksista ja rahavirroista.

Sitoutuminen EU:n talousarvion toteuttamiseen

Kolmannen kanssa voidaan tehdä oikeudellinen sitoumus (esimerkiksi hankinta- tai avustussopimus) vain silloin, kun vuotuisessa talousarviossa on kyseistä toimintoa vastaava budjettikohta. Budjettikohdassa on myös oltava riittävästi varoja menojen kattamiseen. Jos nämä edellytykset täyttyvät, talousarviosta varataan tarvittavat määrärahat kirjanpitojärjestelmään tehtävällä talousarviositoumuksella. Vasta sitten voidaan tehdä oikeudellinen sitoumus. EU:n talousarviossa olevia varoja ei voida käyttää ennen kuin tulojen ja menojen hyväksyjä on tehnyt talousarviositoumuksen.

Kun talousarviositoumus on hyväksytty, se kirjataan talousarviokirjanpitoon ja määrärahoista otetaan käyttöön sitoumusta vastaava määrä. Tällä toimenpiteellä ei kuitenkaan ole vaikutusta tilinpäätöslaskelmiin (ts. pääkirjaan), koska kulua ei vielä ole syntynyt.

Maksun suorittaminen

Komissio on SWIFTin (Society for Worldwide Interbank Financial Telecommunication) jäsen ja suorittaa yli 2 miljoonaa maksua vuodessa. Maksua ei voida suorittaa ennen kuin toimesta vastuussa oleva tulojen ja menojen hyväksyjä on hyväksynyt vastaavan talousarviositoumuksen.

Ennakkomaksun tarkoituksena on tarjota tuensaajalle käteisvaroja. Ennakkomaksu voidaan suorittaa useammassa erässä asianomaisessa oikeudellisessa sitoumuksessa kulloinkin määrätyllä ajanjaksolla. Jos tuensaajalle ei aiheudu tukikelpoisia menoja, ennakkomaksu on palautettava EU:lle. Maksettu ennakkomaksu on näin lopullinen meno vasta kun siihen liittyvät ehdot on täytetty. Ennakkomaksu kirjataan tämän vuoksi EU:n taseen vastaaviin alkuperäisen maksun suoritusajankohtana.

Ennakkomaksun saaja toimittaa asianomaiseen EU:n elimeen maksupyynnön osoittaakseen, että ennakkomaksu on käytetty oikeudellisen sitoumuksen mukaisesti. Maksupyyntöjä saadaan tuensaajilta sen mukaan, minkä tyyppisestä hankkeesta on kysymys ja millaisia ehtoja kulloinkin sovelletaan.

Tukikelpoisuusehdot määritetään perussäädöksessä, ehdotuspyynnössä, muussa avustusten saajille tarkoitetussa asiakirjoissa ja/tai avustussopimukseen sisältyvissä sopimusmääräyksissä. Kun avustuksen saajan ilmoittamat kustannukset on tutkittu, tukikelpoiset menot kirjataan kuluksi ja saajalle ilmoitetaan, jos kustannukset sisältävät eriä, jotka eivät ole tukikelpoisia.

Varainhoitoasetus ja muu sovellettava lainsäädäntö, erityisesti maataloutta ja koheesiopolitiikkaa koskeva lainsäädäntö, antavat oikeuden tarkastaa menoja monien vuosien ajan niiden toteutumisen jälkeen. Jos virheitä, petoksia tai muita sääntöjenvastaisuuksia havaitaan, varoja peritään takaisin tai tehdään rahoitusoikaisuja (ks. tilinpäätöksen liitetieto 6).

3.3 Tilinpäätösraportointi ja vastuuvelvollisuus

EU:n konsolidoidussa tilinpäätöksessä annetaan tiedot toimielinten, virastojen ja muiden elinten toiminnasta talousarvion ja suoriteperusteisen kirjanpidon näkökulmasta. Jäsenvaltioiden tilinpäätökset eivät sisälly tähän tilinpäätökseen.

EU:n tilinpäätökseen kuuluu kaksi erillistä, mutta toisiinsa yhteydessä olevaa osaa:

a) tilinpäätös ja

b) talousarvion toteuttamisesta laadittu selvitys, jossa annetaan yksityiskohtaiset tiedot talousarvion toteuttamisesta.

Komission tilinpitäjä vastaa EU:n tilinpäätöksen laatimisesta ja varmistaa, että se antaa kaikilta olennaisilta osiltaan oikean kuvan EU:n taloudellisesta asemasta, toimien tuloksista ja rahavirroista.

Edellä mainitun tilinpäätöksen lisäksi laaditaan tapauskohtaisia selvityksiä yksittäisistä osa-alueista, kuten selvityksiä talousarvio- ja varainhallinnosta, rahoitusvälineistä, annetuista takauksista ja rahoitusoikaisuista.

Raportointi ja vastuuvelvollisuus komissiossa:

3.4 Tilintarkastus ja vastuuvapaus

Tilintarkastus

EU:n tilinpäätöksen ja varainhoidon tarkastuksesta vastaa ulkopuolisena tarkastajana toimiva tilintarkastustuomioistuin, jonka tehtäviin kuuluu mm. seuraavien asiakirjojen laatiminen Euroopan parlamentille ja neuvostolle:

1) yleisestä talousarviosta rahoitettavia toimintoja koskeva vuosikertomus;

2) tarkastusten perusteella laadittu lausunto, joka sisältyy vuosikertomukseen tarkastuslausuman muodossa ja joka koskee i) tilien luotettavuutta ja ii) tilien perustana olevien toimien (joihin kuuluvat sekä verovelvollisilta kerätyt tulot että lopullisille tuensaajille suoritetut maksut) laillisuutta ja asianmukaisuutta, ja

3) erityiskertomukset, joissa esitetään tiettyjä osa-alueita koskevia tarkastushavaintoja.

Vastuuvapaus

Talousarvioprosessin viimeinen vaihe on talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntäminen asianomaiselta varainhoitovuodelta. EU:ssa vastuuvapauden myöntämisestä vastaavana viranomaisena on Euroopan parlamentti. Tämä tarkoittaa, että sen jälkeen kun tilinpäätös on tarkastettu ja lopullinen tilinpäätös on vahvistettu, neuvosto antaa suosituksen, jonka perusteella parlamentti päättää, myöntääkö se komissiolle ja muille EU:n elimille vastuuvapauden unionin asianomaisen varainhoitovuoden talousarvion toteuttamisesta. Parlamentin päätös perustuu tilinpäätöksen tutkimiseen, komission vuotuiseen yhteenvetokertomukseen ja vuotuiseen arviointikertomukseen, tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen, tarkastuslausumaan ja erityiskertomuksiin ja komission antamiin vastauksiin sekä komissiolle esitettyihin lisäkysymyksiin ja lisätietopyyntöihin.

Vastuuvapauden myöntämistä voidaan pitää talousarvion toteuttamiseen kohdistuvan ulkoisen valvonnan poliittisena ulottuvuutena. Neuvoston suosituksen perusteella tekemällään päätöksellä Euroopan parlamentti vapauttaa komission (ja EU:n muut elimet) tietyn vuoden talousarvion toteuttamiseen liittyvästä vastuusta toteamalla, että kyseinen talousarvio on loppuun käsitelty. Vastuuvapauden myöntämismenettely johtaa johonkin seuraavista kolmesta tuloksesta: vastuuvapaus myönnetään, vastuuvapauden myöntämistä lykätään tai vastuuvapautta ei myönnetä. Talousarvion vuotuiseen vastuuvapausmenettelyyn kuuluvat Euroopan parlamentissa keskeisenä osana komission jäsenten kuulemiset. Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunnan jäsenet esittävät komission jäsenille kysymyksiä heidän vastuulleen kuuluvista toimintalohkoista. Lopullinen vastuuvapauden myöntämistä koskeva mietintö, joka sisältää komissiolta toivottavia toimia koskevan suosituksen, hyväksytään parlamentin täysistunnossa. Neuvoston suositukset vastuuvapauden myöntämisestä hyväksyy Ecofin-neuvosto. Komissio laatii vuosittain Euroopan parlamentin hyväksymän vastuuvapauden myöntämistä koskevan mietinnön ja neuvoston vastuuvapaussuositusten perusteella seurantakertomuksen, jossa esitetään konkreettiset toimet, jotka on toteutettu annettujen suositusten perusteella.

4. EUROOPAN UNIONIN KONSOLIDOITU TILINPÄÄTÖS: TALOUDELLINEN TILANNE VUONNA 2014

4.1 Yleiset trendit

Tulot

Tulojen viiden vuoden trendi (milj. euroa):

Vuonna 2014 tuotot BKTL-varoista vähenivät, kun taas tulot muista omista varoista pysyivät ennallaan. Varojen takaisinperintä (rahoitusoikaisut ja takaisinperinnät) lähes kaksinkertaistui 1,8 miljardista eurosta 3,4 miljardiin euroon (ks. tilinpäätöksen liitetieto 3.5). Tämä johtui siitä, että koheesiopolitiikan ohjelmakauden 2000–2006 päättäminen on pitkällä ja tukikelvottomia menoja on peruutettu. Lisäksi komissio on määrännyt huomattavia rahoitusoikaisuja maatalouspolitiikan alalla.

Menot

Suurimmat menoerät ovat varojen siirtoja, jotka liittyvät Euroopan maatalouden tukirahastoon (maataloustukirahasto), Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoon (maaseuturahasto) ja muihin maaseudun kehittämisvälineisiin, Euroopan aluekehitysrahastoon (EAKR), koheesiorahastoon ja Euroopan sosiaalirahastoon (ESR). Varainhoitovuonna 2014 kyseiset erät muodostivat lähes 70 prosenttia kokonaismenoista.

Menot olivat yleisesti ottaen samalla tasolla kuin edellisenä vuonna. EAKR:n ja koheesiorahaston menot kuitenkin vähenivät, koska vuonna 2014 kirjatut menot koskevat vain ohjelmakautta 2007–2013, kun taas nykyiselle ohjelmakaudelle 2014–2020 ei ole vielä kirjattu menoja. Tämä johtuu siitä, että ohjelmat ovat käynnistyneet hitaasti (täytäntöönpano jäsenvaltioissa on alkanut vasta vuonna 2015).

EU myös kirjaa tulevat maksuvelvoitteet menoiksi, mutta ne eivät vielä näy maksuperusteisessa talousarviokirjanpidossa. Kasvaneet tulevat maksuvelvoitteet, jotka merkitään muihin lyhytaikaisiin velkoihin maatalouden ja maaseudun kehittämisen sekä komissaarien, parlamentin jäsenten ja henkilöstön eläkeoikeuksien osalta, yleensä aiheuttavat suuremmat kulut ja negatiivisen taloudellisen tuloksen (nämä maksut rahoitetaan tulevista talousarvioista, eikä niiden rahoitus sisälly vielä tuloihin).

Taloudellinen tulos

Varainhoitovuoden taloudellinen tulos (alijäämä) kasvoi vuosien 2013 ja 2014 välisenä aikana 4 365 miljoonasta eurosta 11 280 miljoonaan euroon. Alijäämän kasvu johtui pääasiassa suuresta vakuutusmatemaattisesta tappiosta (nettomäärä 9,2 miljardia euroa), joka liittyy eläkkeisiin ja muihin työsuhde-etuuksiin liittyvään velkaan ja johtuu korkojen laskusta. Tällaisia vaihteluja on odotettavissa käytössä olevien kansainvälisten tilinpäätössääntöjen ja nykyisen talousympäristön vuoksi. Jos korot nousevat, odotettu vaikutus on päinvastainen.

Kyseessä on vakuutusmatemaattinen arvio velan kokonaismäärästä tiettynä päivänä (31. joulukuuta 2014), ja se perustuu useisiin tuolloin tehtyihin oletuksiin. Siksi tämä tappio ei suoraan merkitse EU:n talousarviosta suoritettavia maksuja, eikä se vaikuta eläkeläisille talousarviosta maksettaviin määriin lähivuosina. Nämä maksut on jo arvioitu vuosien 2014–2020 monivuotisessa rahoituskehyksessä, ja ne toteutetaan vuotuisen talousarviomenettelyn kautta.

Varat

Merkittävimmät erät taseen vastaavaa-puolella ovat rahoitusvarat (sijoitukset, lainat ja käteisvarat) ja ennakkomaksut, jotka muodostavat lähes 85 prosenttia EU:n varoista. Lainojen määrä on pysynyt vakaana noin 60 miljardissa eurossa (ks. jäljempänä liitetieto 4.3.2). EU:n talousarviosta rahoitettaviin rahoitusvälineisiin liittyvät varat sen sijaan kasvoivat lähes 2 miljardia euroa (ks. jäljempänä liitetieto 4.3.1). Taseen vastaavaa-puolelle kohtaan aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet on kirjattu varoja, jotka koskevat Copernicus-ohjelmaa (1,5 miljardia euroa) ja Galileo-hankkeen keskeneräisiä hankintoja (1,5 miljardia euroa).

Viime vuosina EU:n toimielimet ovat onnistuneet pitämään käteisvarojen ja muiden rahavarojen määrän alhaisena varainhoitovuoden lopussa. Käteisvarojen suuri saldo 31. joulukuuta 2014 (17,5 miljardia euroa) liittyy talousarviomenettelyyn ja johtuu alv- ja BKTL-saldoja koskevista omien varojen rahoitusosuuksista, jotka saatiin jäsenvaltioilta joulukuussa 2014 (ks. liitetieto 2.8.1).

Käteisvarat ja muut rahavarat varainhoitovuoden lopussa

EU:n vuoden 2014 taseessa on 163 miljardin euron varat ja 221 miljardin euron velat

Varat Velat

Velat

Taseen vastattavaa-puoli koostuu pääasiassa neljästä keskeisestä erästä: eläkkeisiin ja muihin työsuhde-etuuksiin liittyvät velat, rahoitusvelat, muut lyhytaikaiset velat ja menojäämät. Suurin muutos verrattuna vuoteen 2013 on eläkkeisiin ja muihin työsuhde-etuuksiin liittyvän velan kasvu 46,8 miljardista eurosta 58,6 miljardiin euroon vuonna 2014, mikä johtui pääasiassa korkojen huomattavasta laskusta (ks. edellä).

Vaikka velkoja on enemmän kuin varoja, EU:n toimielimet eivät ole taloudellisissa vaikeuksissa, vaan tietyt velat maksetaan tulevista vuotuisista talousarvioista. Monet menot kirjataan suoriteperusteen mukaisesti vuonna 2014, vaikka niitä vastaavat maksut suoritetaan vasta vuonna 2015 tai sen jälkeisten vuosien talousarvioista. Suurimmat tällaiset määrät liittyvät Euroopan maatalouden tukirahaston (maataloustukirahasto) toimintaan (maksetaan vuonna 2015) ja työsuhde-etuuksiin (maksetaan seuraavien yli 30 vuoden aikana).

4.2 Ennakkomaksut

Komissio pyrkii kaikin tavoin varmistamaan, että ennakkomaksut pysyvät sopivalla tasolla. Riittävän valvonnan ja menojen oikea-aikaisen kirjaamisen välille on löydettävä oikea tasapaino. On huomattava, että ennakkomaksujen määrään vaikuttaa merkittävästi monivuotisen rahoituskehyksen sykli. Esimerkiksi rahoituskehyksen soveltamiskauden alussa voidaan olettaa, että jäsenvaltioille maksetaan koheesiopolitiikan mukaisesti suuria ennakkomaksuja.

Ennakkomaksujen (pl. muut ennakot jäsenvaltioille) kokonaismäärä on EU:n taseessa 45,2 miljardia euroa, josta 99,8 prosenttia liittyy komission toimintaan. Noin 76:tta prosenttia komission ennakkomaksuista hallinnoidaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että talousarvion toteuttaminen on siirretty jäsenvaltioille (komissiolla on valvontatehtävä).

Komission ennakkomaksut hallinnointitavan mukaan jaoteltuna

Pääosa jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä hallinnoitavista varoista liittyy maatalousmenoihin ja rakennetoimiin. Suurimmat ennakkomaksut liittyvät Euroopan aluekehitysrahastoon ja koheesiorahastoon, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoon (maaseuturahasto) ja Euroopan sosiaalirahastoon (ESR).

Yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitavat varat rahastoittain

4.3 Rahoitusvälineet

4.3.1 Suoran ja välillisen hallinnoinnin piiriin kuuluvat EU:n talousarviosta rahoitettavat rahoitusvälineet

Rahoitusvälineiden merkitys ja lukumäärä ovat kasvaneet vuosien aikana talousarviota toteutettaessa. Tämä lähestymistapa poikkeaa avustusten ja tukien myöntämiseen perustuvasta perinteisestä tavasta toteuttaa talousarvio. Sitä sovellettaessa jokaisesta eurosta, joka maksetaan talousarviosta rahoitusvälineiden kautta, lopullinen tuensaaja saa yli euron rahoitustukea vipuvaikutuksen ansiosta. Tällä EU:n budjettivarojen järkevällä käytöllä pyritään maksimoimaan käytettävissä olevien varojen vaikutus.

EU:n talousarviosta rahoitettaviin rahoitusvälineisiin kuuluvat myytävissä olevat rahoitusvarat

Käytössä on kolme rahoitusvälineiden päätyyppiä:

— oman pääoman ehtoiset rahoitusvälineet

— lainavälineet ja

— takausvälineet.

Jäljempänä esitetään tiedot keskeisistä rahoitusvälineistä:

Ulkosuhteisiin liittyvien hankkeiden takuurahasto (varoja 1 996 miljoonaa euroa)

Ulkosuhteisiin liittyviä hankkeita varten perustetusta takuurahastosta katetaan lainat, joille EU on myöntänyt takauksen neuvoston päätöksellä. Tällaisiin kuuluvat etenkin EU:n ulkopuolelle myönnetyt Euroopan investointipankin (EIP) lainat, makrotaloudellisena rahoitusapuna myönnetyt lainat ja EU:n ulkopuolisille maille myönnetyt Euratom-lainat. Takuurahasto on EIP:n hallinnoima pitkäaikainen väline (pitkäaikaiset varat: 1 489 miljoonaa euroa), jolla katetaan EU:n takaamiin lainoihin liittyvät maksujen laiminlyönnit. Takuurahastoa rahoitetaan EU:n yleisestä talousarviosta maksettavilla varoilla, joiden määrä on 9 prosenttia toimenpiteiden pääoma-arvosta, rahaston sijoitusten korkotuotoilla ja maksuvelvoitteensa laiminlyöneiltä velallisilta perityillä varoilla, jos rahastosta on suoritettu maksuja takauksen perusteella. Mahdollinen vuotuinen ylijäämä palautetaan tulona EU:n talousarvioon.

EU:n on tehtävä takuuvaraus unionin ulkopuolisille maille myönnettyjä lainoja varten. Varauksen tarkoituksena on kattaa takuurahaston rahoitustarpeet ja tarvittaessa sellaiset takauksiin perustuvat vaatimukset, joiden määrä ylittää rahastossa käytettävissä olevat varat. Käytännössä varauksella varmistetaan, että nämä määrät voidaan kattaa talousarviosta. Tämä varaus vastaa takuurahaston tavoitemäärää, joka on 9 prosenttia lainakannasta vuoden lopussa.

Riskinjakorahoitusväline (varoja 961 miljoonaa euroa)

Riskinjakorahoitusvälinettä (Risk Sharing Finance Facility, RSFF) hallinnoi EIP. Komission sijoitussalkkua käytetään kattamaan taloudellista riskiä, joka liittyy tukikelpoisille tutkimushankkeille myönnettyihin EIP:n lainoihin ja takauksiin. Komissio on budjetoinut riskinjakorahoitusvälinettä varten varoja yhteensä enintään 1 miljardi euroa. Tästä summasta enintään 800 miljoonaa liittyy ”Yhteistyö”-erityisohjelmaan ja enintään 200 miljoonaa euroa ”Valmiudet”-erityisohjelmaan. EIP on sitoutunut tarjoamaan yhtä paljon varoja. Riskinjakorahoitusvälineelle ei osoiteta lisää budjettivaroja vuosien 2014–2020 monivuotisen rahoituskehyksen aikana. Joulukuun 31. päivään 2014 mennessä komissio oli osoittanut riskinjakorahoitusvälineelle 856 miljoonaa euroa, mukaan lukien EFTAn ja kolmansien maiden rahoitusosuudet. Vuonna 2014 EU:n riskinjakorahoitusvälineeseen osoittamasta rahoitusosuudesta siirrettiin 375 miljoonaa euroa sitä seuranneeseen velkainstrumenttiin Horisontti 2020 -ohjelman puitteissa. Ehdollisena velkana (ks. liitetieto 5.2.1) esitetty määrä on arvioitu enimmäistappio 31. joulukuuta 2014, joka komissiolle voi aiheutua niihin lainoihin ja vakuuksiin liittyvistä maksulaiminlyönneistä, jotka EIP on myöntänyt riskinjakorahoitusvälineen puitteissa. On huomattava, että komission kokonaisriski on rajoitettu määrään, jonka se on sijoittanut riskinjakorahoitusvälineeseen.

Horisontti 2020 -puiteohjelma (varoja 643 miljoonaa euroa)

Horisontti 2020 on uusi oman pääoman ehtoinen instrumentti, joka kuuluu vuosien 2014–2020 monivuotiseen rahoituskehykseen. Ohjelmalla pyritään edistämään talouskasvua ja työpaikkojen luomista ja sillä on eurooppalaisten johtajien ja Euroopan parlamentin jäsenten poliittinen tuki. Ne ovat yhtä mieltä siitä, että tutkimus on investointi tulevaisuuteen, minkä vuoksi ohjelmasta tehtiin keskeinen osa EU:n suunnitelmaa älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun ja työllisyyden edistämiseksi. Horisontti 2020 yhdistää tutkimuksen ja innovoinnin ja auttaa tavoitteen saavuttamisessa painottamalla huipputason tiedettä ja toimialakohtaista johtoasemaa sekä vastaamalla yhteiskunnallisiin haasteisiin. Tavoitteena on varmistaa, että Eurooppa tuottaa maailmanluokan tutkimusta, poistaa innovoinnin esteitä ja helpottaa julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä innovaatioita tuotettaessa. Horisontti 2020 -ohjelmaa hallinnoi Euroopan investointirahasto.

ETF-käynnistysjärjestelmä (varoja 524 miljoonaa euroa)

Euroopan teknologiaohjelman (ETF) käynnistysjärjestelmä kattaa EIR:n hallinnoimat kasvu- ja työllisyysohjelman, monivuotisen ohjelman yritysten ja yrittäjyyden hyväksi (MAP) ja kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman (CIP). Näillä ohjelmilla tuetaan pk-yritysten perustamista ja käynnistysvaiheessa olevien pk-yritysten rahoittamista investoimalla sopiviin erikoistuneisiin pääomasijoitusrahastoihin.

TEN-T-hankkeiden lainavakuusjärjestelmä (varoja 235 miljoonaa euroa)

TEN-T-hankkeiden lainavakuusjärjestelmästä (LGTT) tarjotaan takauksia, joilla pyritään vähentämään tulojen määrään liittyvää riskiä TEN-T-hankkeiden alkuvuosina. Vakuus kattaa kokonaan valmiusluotot, joita voidaan käyttää vain silloin, kun hankkeen kassavirta ei riitä etuoikeutettujen lainojen takaisinmaksuun. Lainavakuusjärjestelmä on komission ja EIP:n yhteinen rahoitusjärjestely. Lainavakuusjärjestelmälle osoitettiin kaudella 2007–2013 pääomaa alun perin 1 miljardi euroa, joka jaettiin tasan Euroopan komission ja EIP:n välillä. Muutosasetuksella (EU) N:o 670/2012 kohdennettiin uudelleen 200 miljoonaa euroa hankejoukkolainoja koskevalle aloitteelle ja 50 miljoonaa euroa avustusten rahoittamiseen. Välineen käytettävissä oleva EU:n rahoitusosuus on siis 250 miljoonaa euroa.

Joulukuun 31. päivään 2014 mennessä komissio oli osoittanut lainavakuusjärjestelmälle 212 miljoonaa euroa. Ehdollisena velkana kirjattu määrä (ks. liitetieto 5.2.1) on arvioitu enimmäistappio 31. joulukuuta 2014, joka komissiolle voi aiheutua niihin lainoihin liittyvistä maksulaiminlyönneistä, jotka EIP on myöntänyt TEN-T-hankkeiden lainavakuusjärjestelmän toimien yhteydessä. On huomattava, että komission kokonaisriski on rajoitettu määrään, jonka se on sijoittanut lainavakuusjärjestelmään.

Rahoitusvälineet tyypeittäin jaoteltuina

(milj. euroa) VARAT YHTEENSÄ VELAT YHTEENSÄ Annetut takaukset Lainavälineet/oman pääoman ehtoiset välineet ja teknisen avun välineet: MEDA-ohjelma (Euro–Välimeri-kumppanuuteen kuuluva taloudellisen ja teknisen yhteistyön väline) 290 (3) Eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline (ENPI) 167 (7) 457 (9) Lainavälineet: Pk-yrityksiä tukevat lainat: 19 — Oman pääoman ehtoiset rahoitusvälineet: Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaan sisältyvä kasvavien ja innovatiivisten pk-yritysten rahoitustuki 323 (0) COSME (yritysten kilpailukykyä sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva ohjelma) 31 — Euroopan Kaakkois-Eurooppa-rahasto (EFSE) 118 — Länsi-Balkanin yrityskehitys- ja innovointivälineeseen sisältyvä yritysten laajentumisrahasto (ENEF) 10 0 Länsi-Balkanin yrityskehitys- ja innovointivälineeseen sisältyvä yritysten innovointirahasto (ENIF) 21 0 Euroopan teknologian käynnistysjärjestelmä (ETF) 1998 19 (0) Energiatehokkuutta ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistävä maailmanlaajuinen rahasto (GEEREF) 72 — Monivuotisen puiteohjelman pääomajärjestely 183 (0) Marguerite-rahasto 37 — Eurooppalainen työllisyyttä ja sosiaalista osallisuutta koskeva Progress-mikrorahoitusjärjestely 60 — Vihreän kasvun rahasto (itäiset lähialueet) 52 — Euroopan energiatehokkuusrahasto 89 — Teknologian siirron pilottihankkeet 2 (0) Aasian velkarahastoon liittyvä mikrotaloushanke 10 — Sanad – MENA -rahasto mikro- ja pk-yrityksille 9 — 1 035 (1) Takausvälineet: Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaan sisältyvä pk-yritysten takausjärjestelmä (CIP SMEG07) 151 (259) — COSME lainatakausjärjestely (yritysten kilpailukykyä sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskeva ohjelma) 39 (1) (42) Horisontti 2020 – EU:n rahoitusta innovoijille 478 (11) (98) Horisontti 2020 – Pk-yritysten takausjärjestelmä 165 (1) (267) TEN-T-hankkeiden lainavakuusjärjestelmä (LGTT) 235 (3) (209) Länsi-Balkanin yrityskehitys- ja innovointivälineeseen sisältyvä takausväline 21 (2) (10) Yritysten monivuotinen ohjelma (MAP) 26 (41) — Luonnonpääoman rahoitusväline (NCFF) 3 — — Hankejoukkolainoja koskeva väline 149 (2) (138) Energiatehokkuuden yksityinen rahoitus -väline (PF4EE) 6 (0) — Eurooppalainen Progress-mikrorahoitusjärjestely (PMF TA) 13 (9) — Riskinjakorahoitusväline (RSFF) 961 (32) (883) Pk-yritysten takausjärjestelmä 60 (15) — 2 309 (376) (1 647) Yhteensä 3 820 (386) (1 647) Ulkosuhteisiin liittyviä hankkeita varten perustettu takuurahasto 1 996 (25) (19 198)

4.3.2 Komission hallinnoima otto- ja antolainaustoiminta

EU valtuutetaan EU:n perussopimuksessa hyväksymään ottolainaustoimia, jotta se voisi hankkia erityistehtävien hoitamiseksi tarvittavat rahoitusvarat. Komissio, joka toimii EU:n puolesta, vastaa tällä hetkellä kolmesta pääasiallisesta lainaohjelmasta (makrotaloudellinen rahoitusapu, maksutaselainat ja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi (ERVM)), joista se voi myöntää lainoja. Se rahoittaa antolainauksen laskemalla liikkeeseen velkainstrumentteja pääomamarkkinoilla tai käyttämällä välittäjinä rahoituslaitoksia.

EU:n otto- ja antolainaus toteutetaan talousarvion ulkopuolella. Edellä mainittuihin ohjelmiin sisältyvän EU:n antolainauksen rahoittamiseen tarvittavat varat hankitaan pääomamarkkinoilta tai käyttämällä välittäjinä rahoituslaitoksia. EU ei saa ottaa lainaa tavanomaisten talousarviomenojen tai talousarvion alijäämän kattamiseksi. Otettavien lainojen koko vaihtelee enintään 500 miljoonan euron erillislainoista viiteluokkaa vastaaviin joukkolainojen liikkeeseenlaskuihin (vähintään miljardi euroa). Hankitut varat lainataan edelleen lainansaajavaltiolle samoin ehdoin kuin ne on hankittu, ts. otetun ja myönnetyn lainan kuponkikorko, erääntymisaika ja määrä ovat samat. Edellä mainitusta järjestelystä huolimatta rahoitusvälineiden velanhoidosta vastaa kuitenkin EU, millä varmistetaan, että kaikki maksut suoritetaan täysimääräisesti ja ajoissa. Komissio on ottanut käyttöön menettelyt sen varmistamiseksi, että otetut lainat maksetaan takaisin myös lainansaajan ollessa maksukyvytön. Lainapaketin kokonaismäärä, nostoerien (enimmäis)määrä ja (keskimääräinen) enimmäismaturiteetti määritetään kunkin maaohjelman osalta Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission päätöksissä. Komissio ja lainansaajavaltio sopivat tämän jälkeen laina- ja rahoitusjärjestelyistä, joihin kuuluvat muun muassa maksuerät ja lainaerien maksut. Lisäksi kaikkien muiden paitsi ensimmäisen lainaerän maksaminen riippuu Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) soveltamia ehtoja vastaavien yhdessä sovittujen tiukkojen edellytysten ja ehtojen täyttämisestä samaan tapaan kuin IMF:n ja EU:n yhteisen rahoitusavun tapauksessa. Tämä vaikuttaa osaltaan rahoituksen aikatauluun. Tämä merkitsee sitä, että liikkeeseenlaskun aikataulu ja instrumenttien erääntymisajat riippuvat vastaavasta EU:n lainanannosta. Rahoitus on aina euromääräistä, ja erääntymisajat ovat 3–30 vuotta.

Otetut lainat ovat EU:n suoria ja ehdottomia velvoitteita, joiden takaajina ovat EU:n 28 jäsenvaltiota. EU:n ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen rahoittamiseksi otetut lainat katetaan ulkosuhteisiin liittyviä hankkeita varten tarkoitetusta takuurahastosta. Jos lainan saanut jäsenvaltio laiminlyö takaisinmaksun, velanmaksua varten tarvittavat varat otetaan mahdollisuuksien mukaan komission kassavaroista. Jos tämä ei ole mahdollista, komissio hankkii tarvittavat varat jäsenvaltioilta. EU:n jäsenvaltioilla on EU:n omia varoja koskevan lainsäädännön mukaan (asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 12 artikla) velvollisuus asettaa EU:n käyttöön riittävästi varoja sen velvoitteiden kattamiseksi. Tämän vuoksi sijoittajiin ei kohdistu rahoitettujen lainojen saajavaltioon liittyvää luottoriskiä vaan ainoastaan EU:hun liittyvä luottoriski. Samoin ehdoin toteutettavalla lainanannolla varmistetaan, ettei EU:n talousarvioon kohdistu korko- eikä valuuttariskiä.

Maksutaselainat

Maksutaselaina on politiikkalähtöinen rahoitusväline, jolla tarjotaan EU:n jäsenvaltioille keskipitkän aikavälin rahoitustukea. Välineestä voidaan myöntää lainoja jäsenvaltioille, joilla on maksutasetta tai pääomatasetta koskevia vaikeuksia tai joita tällaiset vaikeudet vakavasti uhkaavat. Tästä järjestelystä voivat saada tukea vain ne jäsenvaltiot, jotka eivät ole ottaneet euroa käyttöön. Latvialle myönnettiin maksutasetukea ennen kuin maa otti euron käyttöön 1. tammikuuta 2014. Välineestä myönnettävien maksamatta olevien lainojen enimmäismäärä on rajoitettu 50 miljardiin euroon. Näiden lainojen rahoittamiseksi otetuille lainoille annetaan takaus EU:n talousarviosta. EU:n talousarvioon kohdistui tämän vuoksi 31. joulukuuta 2014 näistä lainoista yhteensä 8,6 miljardin euron enimmäisriski (seuraavassa taulukossa ilmoitettu 8,4 miljardia euroa on tämän riskin nimellisarvo).

(milj. euroa) Unkari Latvia Romania Yhteensä Myönnetyt lainat yhteensä 6 500 3 100 8 400 18 000 Nostetut lainat 31.12.2013 5 500 2 900 5 000 13 400 Nostettu vuonna 2014 — — — — Nostetut lainat 31.12.2014 5 500 2 900 5 000 13 400 Takaisin maksetut lainat 31.12.2014 (4 000) (1 000) — (5 000) Takaisin maksamatta oleva määrä 31.12.2014 1 500 1 900 5 000 8 400

Näiden lainojen takaisinmaksuaikataulu esitetään jäljempänä olevassa taulukossa.

Vuoden 2008 marraskuun ja vuoden 2009 toukokuun välisenä aikana rahoitusapua myönnettiin Unkarille, Latvialle ja Romanialle yhteensä 14,6 miljardia euroa. Tästä määrästä 13,4 miljardia euroa nostettiin vuoden 2011 puoliväliin mennessä. On huomattava, että Unkarin maksutaselainaohjelma päättyi marraskuussa 2010 (jolloin lainoja oli nostamatta 1 miljardi euroa), ja ensimmäiset kaksi takaisinmaksuerää saatiin aikataulun mukaisesti joulukuussa 2011 (2 miljardia euroa) ja marraskuussa 2014 (2 miljardia euroa). Latvian maksutaselainaohjelma päättyi tammikuussa 2012 (jolloin lainoja oli nostamatta 200 miljoonaa euroa), ja ensimmäiset kaksi takaisinmaksuerää maksettiin myös ajoissa huhtikuussa 2014 (1 miljardi euroa) ja tammikuussa 2015 (1,2 miljardia euroa). Romanian ensimmäinen maksutaselainaohjelma päättyi toukokuussa 2012, jolloin myönnetty 5 miljardin euron laina oli nostettu kokonaisuudessaan. Ensimmäinen takaisinmaksuerä (1,5 miljardia euroa) suoritettiin aikataulun mukaisesti tammikuussa 2015.

Romania pyysi helmikuussa 2011 maksutaselainajärjestelmän puitteissa ennalta varautuvaa jatkorahoitustukea talouskasvun uudelleen käynnistämiseksi. Neuvosto päätti 12. toukokuuta 2011 myöntää Romanialle EU:n ennalta varautuvaa maksutasetukea enintään 1,4 miljardia euroa (neuvoston päätös 2011/288/EU). Ennalta varautuvan maksutasetuen voimassaoloaika päättyi maaliskuun lopussa 2013, mihin mennessä lainaa ei ollut nostettu. Romanian pyydettyä toisen kerran ennalta varautuvaa tukea neuvosto päätti 22. lokakuuta 2013 myöntää uutta EU:n ennalta varautuvaa maksutasetukea enintään 2 miljardia euroa (neuvoston päätös 2013/531/EU). Tuki on otettava käyttöön viimeistään 30. syyskuuta 2015. Jos tuen käyttöönottamista pyydetään, rahoitusapu myönnetään lainana, jonka keskimääräinen erääntymisaika on enintään 8 vuotta. Koska tämä 2 miljardin ennalta varautuva rahoitustuki on tällä hetkellä ainoa voimassa oleva ohjelma maksutasejärjestelyn puitteissa, se on ainoa vielä käytettävissä oleva tukierä.

Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi (ERVM)

(milj. euroa) Irlanti Portugali Yhteensä Myönnetyt lainat yhteensä 22 500 26 000 48 500 Nostetut lainat 31.12.2013 21 700 22 100 43 800 Nostettu vuonna 2014 800 2 200 3 000 Nostetut lainat 31.12.2014 22 500 24 300 46 800 Takaisin maksetut lainat 31.12.2014 — — — Takaisin maksamatta olevat lainat 31.12.2014 22 500 24 300 46 800

Näiden lainojen takaisinmaksuaikataulu esitetään jäljempänä olevassa taulukossa.

Neuvosto perusti 11. toukokuuta 2010 Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin (ERVM), jonka tarkoituksena on rahoitusvakauden säilyttäminen Euroopassa (neuvoston asetus (EU) N:o 407/2010). Mekanismi perustuu SEUT-sopimuksen 122 artiklan 2 kohtaan, ja siitä voidaan myöntää jäsenvaltiolle unionin taloudellista apua, jos poikkeukselliset tapahtumat, joihin jäsenvaltio ei voi vaikuttaa, ovat aiheuttaneet kyseiselle jäsenvaltiolle vaikeuksia tai vakavasti uhkaavat aiheuttaa sille suuria vaikeuksia. Taloudellinen apu myönnetään lainan tai luottojärjestelyn muodossa. Komissio lainaa EU:n puolesta varat pääomamarkkinoilta tai käyttämällä välittäjinä rahoituslaitoksia ja lainaa hankkimansa varat edelleen tukea tarvitsevalle jäsenvaltiolle. Kunkin ERVM:n puitteissa lainan saaneen valtion osalta tehdään ennen seuraavan lainaerän maksua neljännesvuosittain arviointi, jossa tarkastellaan lainaan liittyvien poliittisten edellytysten täyttymistä.

Toukokuun 9. päivänä 2010 kokoontuneen Ecofin-neuvoston päätelmissä järjestelyn enimmäismäärä rajoitetaan 60 miljardiin euroon, mutta lakisääteinen enimmäismäärä asetetaan asetuksen (EU) N:o 407/2010 2 artiklan 2 kohdassa, jossa avoinna olevien lainojen ja luottojärjestelyjen määrä rajoitetaan omien varojen enimmäismäärään nähden käytettävissä olevaan liikkumavaraan. ERVM:n puitteissa myönnettyjen lainojen rahoittamiseksi otetuille lainoille annetaan takaus EU:n talousarviosta – EU:n talousarvioon kohdistui tämän vuoksi 31. joulukuuta 2014 näistä lainoista yhteensä 47,5 miljardin euron enimmäisriski (edellä olevassa taulukossa ilmoitettu 46,8 miljardia euroa on tämän riskin nimellisarvo). Koska ERVM:n puitteissa otetuille lainoille annetaan takaus EU:n talousarviosta, Euroopan parlamentti tarkastelee ja valvoo komission kyseisen mekanismin puitteissa toteuttamia toimia budjettimenettelyn ja vastuuvapauden myöntämismenettelyn yhteydessä. Koska kumpikin ERVM-ohjelma on päättynyt, edellä esitetyssä taulukossa ei ole käytettävissä olevia määriä.

Neuvosto antoi joulukuussa 2010 täytäntöönpanopäätöksen, joka koski enintään 22,5 miljardin euron lainan myöntämistä Irlannille, ja toukokuussa 2011 täytäntöönpanopäätöksen, joka koski enintään 26 miljardin euron lainan myöntämistä Portugalille. Alkuperäisissä täytäntöönpanopäätöksissä korko ja korkomarginaali määritettiin siten, että lainaehdot vastasivat Kansainvälisen valuuttarahaston tuen ehtoja. Neuvosto antoi kuitenkin 11. lokakuuta 2011 täytäntöönpanopäätökset 2011/682/EU ja 2011683/EU, joissa se pienensi korkomarginaaleja takautuvasti ja pidensi lainojen keskimääräistä erääntymisaikaa 7,5 vuodesta enintään 12,5 vuoteen ja yksittäisten osaerien erääntymisaikaa enintään 30 vuoteen. Neuvosto antoi 21. kesäkuuta 2013 täytäntöönpanopäätökset 2013/313/EU ja 2013/323/EU, joissa se pidensi edelleen ERVM-lainojen keskimääräistä erääntymisaikaa Irlannin ja Portugalin osalta 7 vuodella enintään 19,5 vuoteen. Laina-ajan pidennyksellä helpotetaan kyseisten maiden takaisinmaksujärjestelyjä ja vähennetään niiden jälleenrahoitustarpeita ohjelman jälkeisinä vuosina.

Kolme viimeistä tukierää maksettiin vuonna 2014: 0,8 miljardia euroa Irlannille ja 1,8 miljardia euroa Portugalille maaliskuussa 2014 ja 0,4 miljardia euroa Portugalille marraskuussa 2014. Portugalille myönnetystä rahoitusavusta 1,7 miljardia euroa jäi nostamatta, koska ohjelman voimassaoloaika päättyi eikä maksupyyntöä esitetty. Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin puitteissa ei ole tällä hetkellä varoja käytettävissä.

Seuraavassa taulukossa esitetään suunniteltu nimellismääräinen takaisinmaksuaikataulu maksamatta oleville ERVM- ja maksutaselainoille lainasopimusten allekirjoituspäivänä (miljardin euroa):

Vuosi Maksutaselainat Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi (ERVM) Yhteensä Unkari Latvia Romania Yhteensä Irlanti Portugali Yhteensä 2015 0 5,0 5,0 5,0 2016 1,5 1,5 4,75 4,75 6,25 2017 1,15 1,15 0 1,15 2018 1,35 1,35 3,9 0,6 4,5 5,85 2019 0,5 1,0 1,5 0 1,5 2021 0 3,0 6,75 9,75 9,75 2022 0 2,7 2,7 2,7 2024 0 0,8 1,8 2,6 2,6 2025 0,2 0,2 0 0,2 2026 0 2,0 2,0 4,0 4,0 2027 0 1,0 2,0 3,0 3,0 2028 0 2,3 2,3 2,3 2029 0 0,4 0,4 0,4 2032 0 3,0 3,0 3,0 2038 0 1,8 1,8 1,8 2042 0 1,5 1,5 3,0 3,0 Yhteensä 1,5 0,7 3,5 5,7 22,5 24,3 46,8 52,5

Makrotaloudellinen rahoitusapu

Makrotaloudellinen rahoitusapu on politiikkalähtöinen rahoitusväline, josta myönnetään sitomatonta ja kohdentamatonta maksutasetukea ja/tai talousarviotukea EU:n aluetta maantieteellisesti lähellä oleville kumppanimaille. Makrotaloudellinen rahoitusapu muodostuu keskipitkän ja/tai pitkän aikavälin lainoista tai avustuksista tai tällaisten lainojen ja avustusten tarkoituksenmukaisesta yhdistelmästä. Yleensä sillä täydennetään Kansainvälisen valuuttarahaston tukemille rakennemuutos- ja uudistusohjelmille myönnettyä rahoitusta. Näille lainoille on myönnetty takaus ulkosuhteisiin liittyviä hankkeita varten perustetusta takuurahastosta (ks. liitetieto 2.4).

4.3.3 EU:n perussopimuksen ulkopuoliset valtioiden väliset rahoituksenvakautusmekanismit: Euroopan rahoitusvakausväline ja Euroopan vakausmekanismi

Euroalueen jäsenvaltiot perustivat Euroopan rahoitusvakausvälineen (ERVV) tarkoituksenaan turvata rahoitusvakaus Euroopassa tarjoamalla rahoitustukea euroalueen jäsenvaltioille. ERVV ei ole EU:n elin vaan täysin erillinen yhteisö, jota ei konsolidoida EU:n tilinpäätökseen. Sille ei ole myönnetty takausta EU:n talousarviosta. Tämän vuoksi sillä ei ole vaikutusta EU:n tilinpäätökseen lukuun ottamatta jäljempänä kuvattuja seuraamuksiin perustuvia tuloja. Euroopan vakausmekanismin (EVM) tultua voimaan (ks. jäljempänä) Euroopan rahoitusvakausvälineestä ei ole myönnetty uutta rahoitustukea heinäkuun 1. päivän 2013 jälkeen.

Komissio vastaa rahoitusapuun liitettyjen poliittisten ehtojen neuvottelemisesta ja niiden täyttämisen seurannasta. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1173/2011 mukaan jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro, voidaan määrätä seuraamuksena sakkoja silloin, kun jäsenvaltio ei ole toteuttanut asianmukaisia toimia liiallisen alijäämänsä korjaamiseksi tai kun se on vääristänyt tilastoja. Tällaisen sakon määrä on 0,2 prosenttia suhteessa jäsenvaltion edellisvuoden BKT:hen. Makrotalouden epätasapainon korjaamisesta annetussa asetuksessa (EU) N:o 1174/2011 säädetään vastaavasti euroalueen jäsenvaltiolle määrättävästä vuotuisesta sakosta, joka määrätään, jos jäsenvaltio ei ole toteuttanut vaadittuja korjaavia toimia tai jos se on esittänyt riittämättömän korjaussuunnitelman. Tällaisen sakon määrä on 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen. Neuvoston asetuksella (EU) N:o 1177/2011 tarkistettiin liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1467/97. Myös tässä tarkistetussa asetuksessa säädetään mahdollisuudesta määrätä sakkoja euroalueen jäsenvaltioille (sakon määrä on 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen lisättynä muuttuvalla osalla). Sakot siirretään Euroopan rahoitusvakausvälineelle EU:n talousarvion kautta. Tämä tarkoittaa, että tällaiset määrät otetaan talousarvioon sekä tuloina että menoina, jolloin niillä ei ole vaikutusta talousarvion kokonaistoteutumaan. Näin ollen niillä ei myöskään ole vaikutusta varainhoitovuoden taloudelliseen tulokseen sellaisena kuin se esitetään EU:n tilinpäätöslaskelmissa.

Euroopan vakausmekanismi (EVM) on hallitustenvälinen elin, johon sovelletaan kansainvälistä julkisoikeutta ja joka ei kuulu EU:n perussopimuksen soveltamisalaan. Euroalueen seitsemäntoista jäsenvaltiota ovat allekirjoittaneet sopimuksen Euroopan vakausmekanismin perustamisesta. Sen soveltaminen aloitettiin lokakuussa 2012. Euroopan vakausmekanismi on ottanut hoitaakseen Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin ja Euroopan rahoitusvakausvälineen tehtävät. Siitä on tullut ainoa pysyvä mekanismi, joka vastaa euroalueen jäsenvaltioiden uusiin rahoitustukipyyntöihin. Euroopan rahoitusvakausväline ja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi eivät enää osallistu uusiin rahoitusohjelmiin eivätkä tee uusia sopimuksia lainajärjestelyistä. On myös huomattava, että EVM:n puitteissa otetuille lainoille ei myönnetä takausta EU:n talousarviosta. Koska uusi vakausmekanismi on erillinen oikeushenkilö ja euroalueen jäsenvaltiot rahoittavat suoraan sen toiminnan, se ei ole EU:n elin eikä se näin vaikuta EU:n talousarvioon eikä tilinpäätökseen lukuun ottamatta jäljempänä kuvattuja tuloja, jotka mahdollisesti saadaan seuraamuksista.

Kannetut sakot siirretään EU:n talousarvion kautta EVM:lle sen jälkeen, kun Euroopan rahoitusvakausväline on lopettanut toimintansa. Lisäksi sopimuksessa talous- ja rahaliiton vakaudesta, yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta määrätään seuraamusmaksuista, jotka peritään sopimuspuolina olevilta jäsenvaltioilta, jos nämä eivät ole toteuttaneet tarvittavia toimenpiteitä puuttuakseen alijäämää koskevan perusteen rikkomiseen. Seuraamusmaksut (jotka voivat olla enintään 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen) maksetaan EVM:lle, jos ne peritään euroalueen jäsenvaltioilta (jolloin niillä ei ole vaikutusta EU:n talousarvion toteutumaan ja niitä käsitellään siis samaan tapaan kuin Euroopan rahoitusvakausvälineen seuraamusmaksuja), tai ne tuloutetaan EU:n talousarvioon, jos ne peritään euroalueen ulkopuolisilta jäsenvaltioilta. Jälkimmäisessä tapauksessa seuraamusmaksun määrä on EU:n talousarvioon otettavaa tuloa, ja se esitetään tällaisena tulona tilinpäätöksessä.

5. EU:N TALOUSARVION TOTEUTTAMISEN TALOUDELLINEN JA RAHOITUKSELLINEN ASIAYHTEYS

Makrotaloudellinen ympäristö

Euroopan valtionvelkakriisiin yhteydessä EU:n jäsenvaltioiden talouskasvu hidastui vuosina 2012–2013 ja kiihtyi vuosina 2013–2014. Tämä jäsenvaltioiden yleinen taloudellinen tilanne on heijastunut EU:n omista varoista saataviin tuloihin, minkä vuoksi perinteiset omat varat ja alv-tulot ovat kasvaneet hieman. Koska BKTL-varoista saatavat tulot ovat jäännöserä, joka liittyy suoraan maksumäärärahojen kokonaismäärään, jonka budjettivallan käyttäjä hyväksyy (ja jäsenvaltiot ovat vähentäneet näitä määrärahoja vuosien 2014–2020 monivuotisessa rahoituskehyksessä), BKTL-varojen määrä väheni vuonna 2014.

EU:n vakaus- ja kasvusopimuksen vahvistaminen tasoittaa tietä asianomaisten jäsenvaltioiden kestävään julkiseen talouteen. Finanssipoliittisen sopimuksen tavoitteena on jäsenvaltioiden julkisen talouden vakauttaminen, jotta jäsenvaltiot voisivat kasvattaa bruttokansantuotettaan tulevina vuosina.

Euroopan keskuspankin (EKP) alhaisten korkojen politiikka tukee euroalueen talouden vakauttamista. EKP osallistuu toimivaltansa puitteissa kasvun nopeuttamiseen euroalueella.

EU:n 28 jäsenvaltion markkinahintainen bruttokansantuote

BKTL-varoista saatavat tulot

Maksamattomat maksupyynnöt

EU:ssa vallitsevan makrotaloudellisen ympäristön vuoksi jäsenvaltioiden kansallisiin talousarvioihin kohdistuvat paineet aiheuttavat paineita EU:n talousarvion maksumäärärahoihin. Tällä kehityksellä on välitön vaikutus jäsenvaltioiden ja muiden tuensaajien toimittamiin maksupyyntöihin. Vuoden lopussa maksamatta olevien maksupyyntöjen kokonaismäärä kasvoi 24,3 miljardista eurosta vuonna 2013 25,8 miljardiin euroon vuonna 2014. Maksamatta olevilta pyynnöiltä ei voida välttyä, koska pyyntöjä toimitetaan lähellä vuoden loppua. Tästä huolimatta suurin syy viime vuosien poikkeuksellisen suuriin määriin on maksumäärärahojen puute.

Maksamattomat maksupyynnöt on rahoitettava tulevista talousarvioista. Tämän vuoksi Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio sopivat toukokuussa 2015 maksusuunnitelmasta EU:n talousarvion saattamiseksi takaisin kestävälle uralle. EU:n kannalta on tärkeää ottaa huomioon talousarvion pitkän aikavälin maksumäärärahatarpeet, koska budjettivallan käyttäjä päättää maksumäärärahoista, ja ilman niitä maksuja ei voida suorittaa eikä varoja siirtää. Kun määrärahat on hyväksytty, ne muunnetaan käytettävissä oleviksi EU:n käteisvaroiksi automaattisesti kuukausittaisen omien varojen kantoprosessin kautta.

Komissiossa lyhyen aikavälin rahavirroista tehdään ennusteita viikoittain, joskus jopa päivittäin. Näin varmistetaan, että EU:n välittömät maksuvelvoitteet voidaan täyttää noudattaen talousarviossa käytettävissä olevien maksumäärärahojen enimmäismääriä. Tätä lyhyen aikavälin ennustetta käytetään perustana arvioitaessa omien varojen määrää, jota pyydetään jäsenvaltioilta kuukausittain. Jäsenvaltioiden on kunkin kuukauden ensimmäisenä työpäivänä tilitettävä komission omien varojen tileille yksi kahdestoistaosa unionin talousarvioon otettujen alv- ja BKTL-varojen kokonaismäärästä. Komission kassatilanteesta riippuen jäsenvaltioita voidaan pyytää vuoden ensimmäisellä neljänneksellä maksamaan alv- ja BKTL -varat yhtä tai kahta kuukautta etukäteen. Nämä ennakot on vähennettävä myöhempien kuukausien rahoituspyynnöistä ottaen huomioon ennustettu käteisvarojen tarve.

Keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä komissio seuraa tarkasti EU:n maksutarpeita osana tavanomaista toimintaansa. Tätä edellytetään muun muassa komission laatiessa ehdotuksia monivuotiseksi rahoituskehykseksi, vuotuisen talousarvion valmistelussa ja laadittaessa lisätalousarvioita. Monivuotisen rahoituskehyksen neuvotteluvaiheen aikana käytettyjä malleja ja taustaoletuksia seurataan säännöllisesti ja tarkistetaan tarvittaessa. Simulointimallien tulokset kanavoidaan budjettineuvotteluihin, joissa vahvistetaan monivuotisen rahoituskehyksen maksumäärärahojen enimmäismäärä.

KONSOLIDOITUUN TILINPÄÄTÖKSEEN LIITETTY ILMOITUS

Euroopan unionin vuoden 2014 konsolidoitu tilinpäätös on laadittu käyttäen tietoja, jotka toimielimet ja elimet ovat toimittaneet Euroopan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavan varainhoitoasetuksen 148 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Vakuutan, että tilinpäätös on laadittu kyseisen varainhoitoasetuksen IX osaston säännösten sekä tilinpäätöksen liitetiedoissa esitettyjen tilinpäätöksen laadintaperiaatteiden, -sääntöjen ja -menetelmien mukaisesti.

Olen saanut kyseisten toimielinten ja elinten tilinpitäjiltä kaikki heidän oikeiksi vakuuttamansa tiedot, jotka tarvitaan laadittaessa tilinpäätöstä, josta käyvät ilmi Euroopan unionin varat ja velat sekä talousarvion toteuttaminen.

Edellä mainittujen tietojen perusteella ja tehtyäni tarpeellisiksi katsomani tarkistukset ennen kuin varmensin Euroopan komission tilinpäätöksen allekirjoituksellani vakuutan olevani riittävän varma siitä, että tilinpäätös antaa kaikilta olennaisilta osiltaan oikean kuvan Euroopan unionin taloudellisesta asemasta, toimien tuloksista ja rahavirroista.

[allekirjoitettu] Manfred KRAFF Euroopan komission tilinpitäjä 17. heinäkuuta 2015

KONSOLIDOIDUT TILINPÄÄTÖSLASKELMAT JA LIITETIEDOT (1)

SISÄLLYSLUETTELO

TASE 24

TUOTTO- JA KULULASKELMA 25

RAHAVIRTALASKELMA 26

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA 27

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT 28

1. TILINPÄÄTÖKSEN KESKEISET LAATIMISPERIAATTEET 28

2. TASEEN LIITETIEDOT 39

3. TUOTTO- JA KULULASKELMAN LIITETIEDOT 61

4. RAHAVIRTALASKELMAN LIITETIEDOT 73

5. EHDOLLISET VARAT JA VELAT JA MUUT TILINPÄÄTÖKSESSÄ ESITETTÄVÄT TIEDOT 73

6. EU:N TALOUSARVION SUOJAAMINEN 77

7. RAHOITUSRISKIEN HALLINTA 83

8. LÄHIPIIRIÄ KOSKEVAT TIEDOT 94

9. TILINPÄÄTÖSPÄIVÄN JÄLKEISET TAPAHTUMAT 96

10. KONSOLIDOINNIN LAAJUUS 96

TASE

(milj. euroa) Liitetieto 31.12.2014 31.12.2013 PITKÄAIKAISET VARAT Aineettomat hyödykkeet 2.1 282 237 Aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet 2.2 7 937 6 104 Pääomaosuusmenetelmällä arvostetut sijoitukset 2.3 409 349 Rahoitusvarat 2.4 56 438 59 844 Ennakkomaksut 2.5 18 358 38 072 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista 2.6 1 198 498 84 623 1 05 104 LYHYTAIKAISET VARAT Rahoitusvarat 2.4 11 811 5 571 Ennakkomaksut 2.5 34 237 21 367 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista 2.6 14 380 13 182 Vaihto-omaisuus 2.7 128 128 Käteisvarat ja muut rahavarat 2.8 17 545 9 510 78 101 49 758 VASTAAVAA YHTEENSÄ 1 62 724 1 54 862 PITKÄAIKAISET VELAT Eläkkeet ja muut työsuhde-etuudet 2.9 (58 616) (46 818) Varaukset 2.10 (1 537) (1 323) Rahoitusvelat 2.11 (51 851) (56 369) (1 12 005) (1 04 510) LYHYTAIKAISET VELAT Varaukset 2.10 (745) (545) Rahoitusvelat 2.11 (8 828) (3 163) Muut lyhytaikaiset velat 2.12 (43 180) (36 213) Menojäämät ja tuloennakot 2.13 (55 973) (56 282) (1 08 726) (96 204) VASTATTAVAA YHTEENSÄ (2 20 730) (2 00 714) NETTOVARAT (58 006) (45 852) Rahastot 2.14 4 435 4 073 Jäsenvaltioiden rahoitusosuudet (2) 2.15 (62 441) (49 925) NETTOVARAT (58 006) (45 852)

TUOTTO- JA KULULASKELMA

(milj. euroa) Liitetieto 2014 2013 (uusi esitystapa) (20) TUOTOT Tuotot muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista BKTL-varat 3.1 1 04 688 1 10 194 Perinteiset omat varat 3.2 17 137 15 467 Alv-varat 3.3 17 462 14 019 Sakot 3.4 2 297 2 757 Varojen takaisinperintä 3.5 3 418 1 777 Muut 3.6 5 623 4 045 Yhteensä 1 50 625 1 48 259 Tuotot vaihtoon perustuvista transaktioista Tuotot rahoitustoiminnasta 3.7 2 298 1 991 Muut 3.8 1 066 1 443 Yhteensä 3 364 3 434 1 53 989 1 51 693 KULUT (22) Jäsenvaltioiden toteuttamat 3.9 Maataloustukirahasto (44 465) (45 067) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto ja muut maaseudun kehittämistä koskevat välineet (14 046) (13 585) Euroopan aluekehitysrahasto ja koheesiorahasto (43 345) (47 767) Euroopan sosiaalirahasto (12 651) (12 126) Muut (2 307) (1 525) Komission ja toimeenpanovirastojen toteuttamat 3.10 (15 311) (12 519) EU:n muiden virastojen ja elinten toteuttamat 3.11 (1 025) (656) Kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen toteuttamat 3.11 (2 770) (2 465) Muiden yhteisöjen toteuttamat 3.11 (1 799) (1 694) Henkilöstö- ja eläkekulut 3.12 (9 662) (9 058) Työsuhde-etuuksiin liittyvien vakuutusmatemaattisten oletusten muutokset 3.13 (9 170) (2 033) Kulut rahoitustoiminnasta 3.14 (2 926) (2 383) Osuus yhteisyritysten ja osakkuusyritysten nettotappioista 3.15 (640) (608) Muut kulut 3.16 (5 152) (4 572) (1 65 269) (1 56 058) VARAINHOITOVUODEN TALOUDELLINEN TULOS (11 280) (4 365)

RAHAVIRTALASKELMA

(milj. euroa) Liitetieto 2014 2013 Varainhoitovuoden taloudellinen tulos (11 280) (4 365) Toiminnan rahavirta 4.2 Hankintamenon jaksottaminen 61 48 Poistot 408 401 Lainojen (lisäys)/väheneminen (1 298) 20 Ennakkomaksujen (lisäys)/väheneminen 6 844 (1 695) Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista; (lisäys)/väheneminen (1 898) 923 Vaihto-omaisuuden (lisäys)/väheneminen — 10 Eläkkeisiin ja muihin työsuhde-etuuksiin liittyvän velan lisäys/(väheneminen) 11 798 4 315 Varausten lisäys/(väheneminen) 414 (196) Rahoitusvelkojen lisäys/(väheneminen) 1 146 (330) Muiden lyhytaikaisten velkojen lisäys/(väheneminen) 6 967 14 655 Menojäämien ja tuloennakkojen lisäys/(väheneminen) (309) (12 154) Edellisen varainhoitovuoden ylijäämä, joka kirjataan tuottona, johon ei liity maksutapahtumaa (1 005) (1 023) Muut transaktiot, joihin ei liity maksutapahtumaa 130 (50) Investointien rahavirta 4.3 Aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden (lisäys)/väheneminen (2 347) (624) Pääomaosuusmenetelmällä arvostettujen sijoitusten (lisäys)/väheneminen (60) 43 Myytävissä olevien rahoitusvarojen (lisäys)/väheneminen (1 536) (1 142) NETTORAHAVIRTA 8 035 (1 164) Käteisvarojen ja muiden rahavarojen nettomääräinen lisäys/(väheneminen) 8 035 (1 164) Käteisvarat ja muut rahavarat varainhoitovuoden alussa 2.8 9 510 10 674 Käteisvarat ja muut rahavarat varainhoitovuoden lopussa 2.8 17 545 9 510

LASKELMA NETTOVAROJEN MUUTOKSISTA

(milj. euroa) Rahastot (A) Jäsenvaltioiden rahoitusosuudet (B) Nettovarat =(A)+(B) Käyvän arvon rahasto Muut varat Kertynyt ylijäämä/(alijäämä) Varainhoitovuoden taloudellinen tulos SALDO 31.12.2012 150 3 911 (39 148) (5 329) (40 416) Takuurahaston varojen muutos — 46 (46) — — Käypään arvoon perustuvat muutokset (51) — — — (51) Muut — 12 (9) — 3 Varainhoitovuoden 2012 taloudellisen tuloksen kohdentaminen — 5 (5 334) 5 329 — Jäsenvaltioille siirretty osa talousarvion toteutuksen 2012 tuloksesta — — (1 023) — (1 023) Varainhoitovuoden taloudellinen tulos — — — (4 365) (4 365) SALDO 31.12.2013 99 3 974 (45 560) (4 365) (45 852) Takuurahaston varojen muutos — 247 (247) — — Käypään arvoon perustuvat muutokset 139 — — — 139 Muut — (24) 16 — (8) Varainhoitovuoden 2013 taloudellisen tuloksen kohdentaminen — (0) (4 365) 4 365 — Jäsenvaltioille siirretty osa talousarvion toteutuksen 2013 tuloksesta — — (1 005) — (1 005) Varainhoitovuoden taloudellinen tulos — — — (11 280) (11 280) SALDO 31.12.2014 238 4 197 (51 161) (11 280) (58 006)

TILINPÄÄTÖKSEN LIITETIEDOT

1. TILINPÄÄTÖKSEN KESKEISET LAATIMISPERIAATTEET

1.1 OIKEUSPERUSTA JA TILINPÄÄTÖSSÄÄNNÖT

EU:n kirjanpidossa ja tilinpäätöksen laadinnassa noudatetaan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) N:o 966/2012 (EUVL L 298, 26.10.2012, s. 1), jäljempänä ”varainhoitoasetus”), ja kyseisen asetuksen soveltamissäännöistä annettua komission delegoitua asetusta (EU) No 1268/2012 (OJ EUVL L 362, 31.12.2012, s. 1).

Varainhoitoasetuksen 143 artiklan mukaisesti EU laatii tilinpäätöksensä suoriteperusteisena. Kyseiset säännöt perustuvat julkisen sektorin kansainvälisiin tilinpäätösstandardeihin (International Public Sector Accounting Standards, IPSAS). Näitä komission tilinpitäjän vahvistamia kirjanpito- ja tilinpäätössääntöjä on noudatettava kaikissa konsolidoinnin piiriin kuuluvissa EU:n toimielimissä ja elimissä. Tavoitteena on luoda kirjanpitoa, arvostamista sekä tilinpäätöksen laadintaa ja esittämistä koskevat yhdenmukaiset säännöt, jotta voitaisiin varmistaa, että tilinpäätökset laaditaan ja konsolidoidaan yhdenmukaisella tavalla. Tilinpäätökset laaditaan kalenterivuosittain euromääräisinä.

1.2 TILINPÄÄTÖKSEN LAATIMISPERIAATTEET

Tilinpäätöksen tarkoituksena on antaa tietoa organisaation taloudellisesta asemasta, sen toiminnan tuloksesta ja sen rahavirroista. Tavoitteena on, että näistä tiedoista on hyötyä laajalle käyttäjäkunnalle. Koska EU on julkisoikeudellinen yhteisö, tilinpäätöksellä on lisäksi tarkoitus antaa tietoja, joista on hyötyä päätöksenteossa, ja osoittaa, että unioni on hoitanut sille uskottuja varoja vastuullisesti. Tämä asiakirja on laadittu näiden periaatteiden mukaisesti.

Yleiset periaatteet (laskentaperiaatteet), joita noudatetaan tilinpäätöstä laadittaessa, määritetään EU:n kirjanpitosäännössä nro 2, ja ne ovat samat kuin IPSAS 1 -standardissa eli oikean kuvan antaminen, suoriteperuste, toiminnan jatkuvuus, esittämistavan johdonmukaisuus, erien yhdistäminen, bruttoperiaate ja tietojen vertailtavuus. Varainhoitoasetuksen 144 artiklan mukaan tilinpäätösraportoinnin laadulliset ominaisuudet ovat merkityksellisyys, luotettavuus, ymmärrettävyys ja vertailukelpoisuus.

Tilinpäätöksen laatiminen edellä mainittujen sääntöjen ja periaatteiden mukaisesti edellyttää, että johto tekee arvioita, jotka vaikuttavat tiettyjen erien esitettyihin määriin taseessa ja tuotto- ja kululaskelmassa sekä rahoitusvälineitä ja ehdollisia varoja ja velkoja koskeviin tietoihin.

1.3 KONSOLIDOINTI

Konsolidoinnin laajuus

EU:n konsolidoituun tilinpäätökseen kuuluvat kaikki merkittävät määräysvallassa olevat yhteisöt (eli EU:n toimielimet, mukaan lukien komissio, ja EU:n virastot), osakkuusyritykset ja yhteisyritykset. Määräysvallassa olevia yhteisöjä on 52, yhteisyrityksiä seitsemän ja osakkuusyrityksiä yksi. Konsolidoitujen yhteisöjen täydellinen luettelo on EU:n tilinpäätöksen liitetiedossa 10. Vuoteen 2013 verrattuna konsolidoinnin piiriin ei ole lisätty yhteisöjä. Yksi 1 osakkuusyritys on luokiteltu uudelleen yhteisyritykseksi. Kaksi yhdistynyttä osakkuusyritystä on luokiteltu yhteisyritykseksi.

Määräysvallassa olevat yhteisöt

Päätös yhteisön sisällyttämisestä konsolidointiin perustuu määräysvallan käsitteeseen. Määräysvallassa olevat yhteisöt ovat yhteisöjä, joissa EU voi suoraan tai välillisesti määrätä taloudellisista ja operatiivisista toimintaperiaatteista hyötyäkseen kyseisten yhteisöjen toiminnasta. Määräysvallan on oltava käytettävissä kaiken aikaa. Määräysvallassa olevat yhteisöt konsolidoidaan kokonaisuudessaan. Konsolidointi alkaa siitä päivästä, jona määräysvalta saadaan, ja loppuu kun määräysvaltaa ei enää ole.

Määräysvallan tavallisimmat osoittajat ovat EU:ssa yhteisön perustaminen perussopimusten tai johdetun oikeuden mukaisesti, yhteisön toiminnan rahoittaminen yleisestä talousarviosta saatavalla rahoituksella, äänioikeudet hallintoelimissä, Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tekemät tarkastukset ja Euroopan parlamentin myöntämä vastuuvapaus. On selvää, että kunkin yhteisön osalta on arvioitava erikseen, syntyykö määräysvalta yhden vai kaikkien edellä mainittujen perusteiden seurauksena.

Tämän lähestymistavan mukaisesti EU:n toimielinten (Euroopan keskuspankkia (EKP) lukuun ottamatta) ja virastojen (entiseen toiseen pilariin kuuluneet virastot pois luettuina) katsotaan olevan EU:n yksinomaisessa määräysvallassa, ja ne on tämän vuoksi otettu konsolidoinnin piiriin. Myös selvitystilassa olevaa Euroopan hiili- ja teräsyhteisöä (EHTY) pidetään määräysvallassa olevana yhteisönä.

Kaikki EU:n määräysvallassa olevien yhteisöjen väliset olennaiset transaktiot ja rahamäärät eliminoidaan. Sen sijaan näihin transaktioihin liittyvät realisoitumattomat voitot ja tappiot ovat vähäisiä, minkä vuoksi niitä ei ole eliminoitu.

Yhteisyritykset

Yhteisyritys on sopimukseen perustuva järjestely, jonka mukaisesti EU ja yksi tai useampi osapuoli harjoittavat yhteisessä määräysvallassa olevaa taloudellista toimintaa. Yhteinen määräysvalta on suorituspotentiaalia sisältävää toimintaa koskevan suoran tai välillisen määräysvallan pitämistä yhteisenä sopimukseen perustuen. Osuuksia yhteisyrityksissä käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen (ks. jäljempänä liitetieto 1.5.4).

Osakkuusyritykset

Osakkuusyritykset ovat yhteisöjä, joissa EU:lla on suoraan tai välillisesti huomattava vaikutusvalta, mutta ei määräysvaltaa. Vaikutusvalta katsotaan huomattavaksi, jos EU:lla on suoraan tai välillisesti vähintään 20 prosenttia äänioikeuksista. Osuuksia osakkuusyrityksissä käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen (ks. jäljempänä liitetieto 1.5.4).

Konsolidoinnin ulkopuoliset yhteisöt, joiden varoja komissio hallinnoi

Euroopan komissio hallinnoi EU:n henkilöstön sairausvakuutusjärjestelmän, Euroopan kehitysrahaston ja osallistujien takuurahaston varoja niiden puolesta. Näitä yhteisöjä ei kuitenkaan ole konsolidoitu EU:n tilinpäätökseen, koska ne eivät ole EU:n määräysvallassa.

1.4 LAATIMISPERUSTA

1.4.1 Valuuttojen muuntaminen euroiksi

Toiminta- ja raportointivaluutta

Tilinpäätös laaditaan miljoonina euroina, koska euro on EU:n toiminta- ja raportointivaluutta.

Transaktiot ja saldot

Ulkomaan rahan määräiset transaktiot muunnetaan euroiksi transaktiopäivän valuuttakurssiin. Tuotto- ja kululaskelmaan on kirjattu kurssivoitot ja -tappiot, jotka syntyvät ulkomaan rahan määräisten transaktioiden suorittamisesta sekä ulkomaan rahan määräisten monetaaristen varojen ja velkojen muuntamisesta euromääräisiksi vuoden lopun valuuttakursseihin.

Poikkeavia muuntomenetelmiä sovelletaan aineellisiin käyttöomaisuushyödykkeisiin ja aineettomiin hyödykkeisiin, jotka arvostetaan euroina niiden hankintapäivänä voimassa olleiden euron kurssien mukaan.

Ulkomaan rahan määräisten monetaaristen varojen ja velkojen saldot vuoden lopussa muunnetaan euroiksi käyttäen seuraavia 31. joulukuuta voimassa olleita valuuttakursseja:

Euron vaihtokurssit

Valuutta 31.12.2014 31.12.2013 BGN 1,9558 1,9558 CZK 27,7350 27,4270 DKK 7,4453 7,4593 GBP 0,7789 0,8337 HRK 7,6580 7,6265 HUF 315,5400 297,0400 LVL — 0,7028 LTL 3,4528 3,4528 PLN 4,2732 4,1543 RON 4,4828 4,4710 SEK 9,3930 8,8591 CHF 1,2024 1,2276 JPY 145,2300 144,7200 USD 1,2141 1,3791

Ulkomaan rahan määräisten, myytävissä oleviksi luokiteltujen monetaaristen rahoitusvälineiden käyvän arvon muutokset, jotka liittyvät muuntoeroihin, kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Myös sellaiset muuntoerot, jotka liittyvät tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattaviin ei-monetaarisiin rahoitusvaroihin ja -velkoihin, kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Myytävissä oleviin ei-monetaarisiin rahoitusvälineisiin liittyvät muuntoerot kirjataan käyvän arvon rahastoon.

1.4.2 Arvioiden käyttäminen

IPSAS-standardien ja yleisesti hyväksyttyjen tilinpäätösperiaatteiden mukaisesti tilinpäätökseen sisältyy väistämättä määriä, jotka perustuvat johdon tekemiin arvioihin ja oletuksiin, jotka puolestaan perustuvat luotettavimpiin käytettävissä oleviin tietoihin. Merkittäviin arvioihin kuuluvat muun muassa työsuhde-etuuksiin liittyvät velat, varaukset, vaihto-omaisuuteen ja muihin lyhytaikaisiin saamisiin liittyvä taloudellinen riski, tulo- ja menojäämät, ehdolliset varat ja velat, aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden arvon alentuminen sekä rahoitusvälineitä koskevissa liitetiedoissa esitetyt määrät. Kyseisten erien todellinen arvo voi poiketa arvioista. Arvioihin tehtävät muutokset kirjataan kaudella, jonka aikana ne tulevat tietoon.

1.5 TASE

1.5.1 Aineettomat hyödykkeet

Hankitut tietokoneohjelmistojen lisenssit kirjataan alkuperäiseen hankintamenoon, josta on vähennetty kertyneet poistot ja arvonalentumistappiot. Kyseisistä omaisuuseristä tehdään poistot tasapoistomenetelmällä omaisuuserien arvioituna taloudellisena vaikutusaikana. Aineettomien hyödykkeiden arvioitu taloudellinen vaikutusaika riippuu niiden sopimuksessa määritellystä taloudellisesta tai oikeudellisesta käyttöajasta. Sisäisesti tuotetut aineettomat hyödykkeet aktivoidaan, kun EU:n kirjanpito- ja tilinpäätössääntöjen mukaiset kriteerit täyttyvät. Ne liittyvät pelkästään omaisuuserän kehitysvaiheeseen. Aktivoitaviin menoihin kuuluvat kaikki välittömät menot, jotka ovat välttämättömiä hyödykkeen luomiseksi, tuottamiseksi ja saattamiseksi valmiiksi toimimaan johdon tarkoittamalla tavalla. Tutkimustoimintaan liittyvät menot, aktivointikelvottomat kehitysmenot ja ylläpitomenot kirjataan kuluiksi, kun ne syntyvät.

1.5.2 Aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet

Kaikki aineelliset käyttöomaisuushyödykkeet kirjataan alkuperäiseen hankintamenoon, josta on vähennetty kertyneet poistot ja arvonalentumistappiot. Alkuperäiseen hankintamenoon sisältyvät kustannukset, jotka voidaan suoraan kohdistaa omaisuuserän hankintaan, rakentamiseen tai siirtämiseen.

Myöhemmin syntyvät menot sisällytetään omaisuuserän kirjanpitoarvoon tai kirjataan erillisenä omaisuuseränä ainoastaan silloin, kun on todennäköistä, että EU saa omaisuuserästä tulevaisuudessa taloudellista hyötyä tai suorituspotentiaalia, ja kun omaisuuserään liittyvät menot voidaan määrittää luotettavasti. Korjaus- ja ylläpitomenot kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan sinä varainhoitovuotena, jonka aikana ne syntyvät.

Maa-alueista ja taideteoksista ei tehdä poistoja, koska niiden taloudellisen vaikutusajan katsotaan olevan rajoittamaton. Myöskään keskeneräisistä hankinnoista ei tehdä poistoja, koska tällaiset omaisuuserät eivät ole vielä käytettävissä. Muista omaisuuseristä tehdään tasapoistot, jotta niiden hankintameno, jäännösarvo poisluettuna, voidaan kohdentaa arvioituna taloudellisena vaikutusaikana seuraavasti:

Omaisuuserän laji Tasapoisto prosentteina Rakennukset 4–10 % Laitteistot ja kalusto 10–25 % Kalusteet ja ajoneuvot 10–25 % Kiinteät kalusteet 10–33 % Tietokonelaitteet 25–33 % Muut 10–33 %

Omaisuuserien luovutuksesta saatavat voitot ja tappiot määritetään vertaamalla luovutustuloa, josta on vähennetty myyntikustannukset, luovutetun omaisuuserän kirjanpitoarvoon. Kyseiset voitot ja tappiot kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan.

Vuokraus

Aineellisten hyödykkeiden vuokraus luokitellaan rahoitusleasingtoiminnaksi silloin, kun omistamiseen liittyvät riskit ja edut kuuluvat olennaisilta osin EU:lle. Rahoitusleasingilla hankitut omaisuuserät aktivoidaan leasingsopimuksen syntymisajankohtana joko omaisuuserän käypään arvoon tai leasingmaksujen vähimmäismäärän nykyarvoon sen mukaan, kumpi näistä on pienempi. Kukin leasingmaksu jaetaan velan lyhennykseen ja rahoitusmenoihin, jotta jäljellä olevalle velalle tulee kullakin kaudella samansuuruinen korkoprosentti. Vuokravelvoitteet, joista on vähennetty rahoitusmenot, sisällytetään (lyhyt- ja pitkäaikaisiin) rahoitusvelkoihin. Koron osuus rahoituskustannuksista kirjataan kuluksi tuotto- ja kululaskelmaan vuokra-aikana, jotta jäljellä olevalle velalle tulee kullakin kaudella samansuuruinen korkoprosentti. Rahoitusleasingilla hallussa pidettävistä omaisuuseristä tehdään poistot joko omaisuuserien taloudellisena vaikutusaikana tai leasingsopimuksen voimassaoloaikana sen mukaan kumpi näistä on lyhyempi.

Leasingsopimukset, joissa omistajuuteen liittyvät riskit ja edut säilyvät olennaisilta osin vuokralleantajalla, luokitellaan muiksi leasingsopimuksiksi. Muihin leasingsopimuksiin liittyvät maksut kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan tasaerinä leasingsopimuksen voimassaoloaikana.

1.5.3 Muiden kuin rahoitusvarojen arvon alentuminen

Omaisuuseristä, joiden taloudellista vaikutusaikaa ei ole rajoitettu, ei tehdä poistoja / hankintamenon jaksotuksia vaan niiden arvon alentumista testataan vuosittain. Kyseisten omaisuuserien arvon mahdollinen alentuminen selvitetään aina, kun on viitteitä siitä, että kirjanpitoarvoa vastaava rahamäärä ei ole enää kerrytettävissä tapahtumien tai olosuhteiden muuttumisen vuoksi. Arvonalentumistappioksi kirjataan määrä, jolla omaisuuserän kirjanpitoarvo ylittää siitä kerrytettävissä olevan rahamäärän. Kerrytettävissä oleva rahamäärä on omaisuuserän käypä arvo, josta on vähennetty luovutuksesta aiheutuvat menot, tai omaisuuserän käyttöarvo, sen mukaan kumpi näistä on suurempi.

Aineettomien hyödykkeiden ja aineellisten käyttöomaisuushyödykkeiden jäännösarvoa ja taloudellista vaikutusaikaa tarkistetaan vähintään kerran vuodessa ja muutetaan tarvittaessa. Omaisuuserän kirjanpitoarvoa alennetaan välittömästi vastaamaan siihen liittyvää kerrytettävissä olevaa rahamäärää, jos kirjanpitoarvon havaitaan olevan kerrytettävissä olevaa rahamäärää suurempi. Jos aiempina vuosina kirjattujen arvonalennusten perusteet eivät enää päde, arvonalentumistappiot peruutetaan.

1.5.4 Pääomaosuusmenetelmällä arvostetut sijoitukset

Osuudet osakkuusyrityksissä ja yhteisyrityksissä

Osuuksia osakkuusyrityksissä ja yhteisyrityksissä käsitellään kirjanpidossa pääomaosuusmenetelmää soveltaen, ja ne kirjataan alun perin hankintamenoon. EU:n osuus osakkuusyritysten ja yhteisyritysten voitoista tai tappioista kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan ja osuus rahastojen muutoksista EU:n rahastoihin. Alkuperäinen hankintameno ja kaikki muutokset (myöhemmät rahoitusosuudet, osuus taloudellisista voitoista, tappioista, rahastojen muutoksista, arvon alentumisesta ja osingoista) muodostavat osakkuus- tai yhteisyrityksen kirjanpitoarvon EU:n tilinpäätöslaskelmissa tilinpäätöspäivänä. Osakkuus- tai yhteisyrityksestä saatu voitonjako vähentää omaisuuserän kirjanpitoarvoa.

Jos EU:n osuus yhteisyrityksen tappioista on yhtä suuri kuin sen omistusosuus yhteisyrityksessä tai ylittää tämän, EU ei merkitse lisätappioita taseeseensa (”taseeseen merkitsemättömät tappiot”). Taseeseen merkitsemätön osuus tappioista johtuu teknisistä kirjanpitovienneistä, joita käytetään pääomaosuusmenetelmää sovellettaessa. Nämä taseeseen merkitsemättömät tappiot eivät ole EU:lle aiheutuneita tappiota. Ne johtuvat siitä, että kulukirjaus tehdään yleensä aiemmin kuin yhteisyrityksen muiden osapuolten luontoissuoritukseen perustuva pääomankorotus.

EU:n ja sen osakkuus- tai yhteisyritysten välisiin transaktioihin liittyvät realisoitumattomat voitot ja tappiot ovat vähäisiä, minkä vuoksi niitä ei ole eliminoitu. Osakkuus- tai yhteisyritysten noudattamat tilinpäätöksen laatimisperiaatteet voivat poiketa EU:n noudattamista periaatteista, vaikka kyseessä ovat samankaltaiset transaktiot ja tapahtumat samankaltaisissa olosuhteissa.

Jos arvon alentuminen voidaan osoittaa, omaisuuserät kirjataan alempaan kerrytettävissä olevaan rahamäärään. Kerrytettävissä oleva rahamäärä määritetään edellä liitetiedossa 1.5.3 kuvatulla tavalla. Jos arvon alentumiselle ei myöhempänä ajankohtana ole enää perustetta, arvonalentumistappio peruutetaan kirjaamalla omaisuuserä arvonalentumistappiosta puhdistettuun kirjanpitoarvoon.

EU ei pyri käyttämään huomattavaa vaikutusvaltaa sellaisissa pääomasijoitusrahastoissa, joissa sillä on vähintään 20 prosentin omistusosuus. Näitä rahastoja pidetään tämän vuoksi myytävissä olevina rahoitusvaroina.

1.5.5 Rahoitusvarat

Luokittelu

EU luokittelee rahoitusvaransa seuraavasti: käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavat rahoitusvarat; lainat ja muut saamiset; eräpäivään asti pidettävät sijoitukset; ja myytävissä olevat rahoitusvarat. Rahoitusvälineiden luokka määritellään alkuperäisen kirjaamisen ajankohtana, ja sitä tarkastellaan vuosittain tilinpäätöspäivänä.

i) Käypään arvoon tulosvaikutteisesti kirjattavat rahoitusvarat

Rahoitusvaroihin kuuluva erä sijoitetaan tähän luokkaan, jos se on ensisijaisesti hankittu myytäväksi lyhyellä aikavälillä tai jos EU on nimennyt sen myytäväksi lyhyellä aikavälillä. Myös johdannaiset sijoitetaan tähän luokkaan. Tähän luokkaan kuuluvat omaisuuserät sisällytetään lyhytaikaisiin varoihin, jos ne todennäköisesti realisoidaan kahdentoista kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä. EU:lla ei ollut tähän luokkaan kuuluvia rahoitusvaroja varainhoitovuonna 2014.

ii) Lainat ja muut saamiset

Lainat ja muut saamiset ovat muita kuin johdannaisiin kuuluvia rahoitusvaroja, joihin liittyvät maksusuoritukset ovat kiinteitä tai muuten määritettävissä ja joita ei noteerata toimivilla markkinoilla. Nämä saamiset syntyvät silloin, kun EU antaa velalliselle suoraan rahaa, tavaroita tai palveluita ilman aikomusta käydä saamisella kauppaa. Ne luokitellaan pitkäaikaisiin varoihin lukuun ottamatta niitä omaisuuseriä, joiden eräpäivä on 12 kuukauden kuluessa tilinpäätöspäivästä, vaikka koko lainan eräpäivä on yli 12 kuukauden kuluttua tilinpäätöspäivästä.

iii) Eräpäivään asti pidettävät sijoitukset

Eräpäivään asti pidettävät sijoitukset ovat muita kuin johdannaisiin kuuluvia rahoitusvaroja, joihin liittyvät maksusuoritukset ovat kiinteitä tai muuten määritettävissä, jotka erääntyvät tiettyyn aikaan ja jotka EU aikoo pitää ja pystyy pitämään eräpäivään asti. EU:lla ei ollut tähän luokkaan kuuluvia sijoituksia varainhoitovuonna 2014.

iv) Myytävissä olevat rahoitusvarat

Myytävissä olevat rahoitusvarat ovat muita kuin johdannaisia, ja ne on joko nimetty tähän luokkaan kuuluviksi tai niitä ei ole sijoitettu mihinkään muuhun luokkaan. Ne luokitellaan joko lyhyt- tai pitkäaikaisiin varoihin sen mukaan, milloin EU aikoo luovuttaa ne. Kyseinen ajanjakso on tavallisesti tilinpäätöspäivänä jäljellä oleva maturiteetti. Myös sijoitukset konsolidoinnin ulkopuolisiin yhteisöihin ja muut oman pääoman ehtoiset sijoitukset, joita ei arvosteta pääomaosuusmenetelmällä (esimerkiksi riskipääomatoimet), luokitellaan myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi.

Alkuperäinen kirjaaminen ja arvostaminen

Sellaiset rahoitusvarat, jotka kirjataan tulosvaikutteisesti käypään arvoon, pidetään eräpäivään saakka tai jotka ovat myytävissä, kirjataan kaupankäyntipäivänä eli päivänä, jona Euroopan unioni sitoutuu ostamaan tai myymään omaisuuserän. Lainat kirjataan, kun rahavarat siirretään lainanottajille. Rahoitusvälineet kirjataan alun perin käypään arvoon. Alkuperäisen kirjaamisen yhteydessä käypään arvoon lisätään transaktiomenot kaikille rahoitusvaroille, joita ei kirjata tulosvaikutteisesti käypään arvoon. Rahoitusvarat, jotka kirjataan tulosvaikutteisesti käypään arvoon, kirjataan alun perin käypään arvoon, ja transaktiomenot kirjataan kuluiksi tuotto- ja kululaskelmaan.

Rahoitusvaroihin kuuluvan erän käypä arvo on alkuperäisen kirjaamisen yhteydessä yleensä kauppahinta, eli saadun vastikkeen käypä arvo. Kun myönnetään pitkäaikainen laina, josta ei peritä korkoa tai perittävä korko on markkinakorkoa alhaisempi, lainan käypänä arvona voidaan pitää kaikkien vastaisten rahavirtojen nykyarvoa, joka saadaan diskonttaamalla tulevat rahavirrat vastaavaan luottoluokkaan kuuluvan vastaavan instrumentin vallitsevalla markkinakorolla.

Myönnetyt lainat arvostetaan nimellisarvoon, jota pidetään lainan käypänä arvona. Tämä johtuu seuraavista syistä:

— EU:n lainanannon ”markkinaympäristö” poikkeaa selvästi tavanomaisista pääomamarkkinoista, joilla kaupallisia ja valtioiden joukkovelkakirjoja lasketaan liikkeeseen. Koska lainanantajilla on näillä markkinoilla myös vaihtoehtoisia sijoituskohteita, ne otetaan huomioon markkinahinnoissa. Tätä vaihtoehtoisten sijoitusten mahdollisuutta ei kuitenkaan sovelleta EU:hun, koska se ei saa sijoittaa rahaa pääomamarkkinoille. Se voi ainoastaan ottaa lainaa markkinoilta lainatakseen sen edelleen samoilla ehdoilla. Tämä tarkoittaa sitä, että EU:lla ei ole ottamilleen lainoille vaihtoehtoista lainaus- tai sijoituskohdetta. Tällöin ei ole myöskään vaihtoehtoiskustannusta eikä vertailuperustaa markkinakorkojen kanssa. EU:n lainaustoiminta muodostaa itse asiassa omat markkinat. Koska vaihtoehtoisia sijoituskohteita ei oteta huomioon, markkinahinta ei vastaa asianmukaisesti EU:n lainatransaktioiden sisältöä. Näin ollen EU:n lainanannon käypää arvoa ei voida määrittää suhteessa kaupallisiin tai valtioiden joukkovelkakirjoihin.

— Koska vertailukelpoisia toimivia markkinoita tai vastaavia transaktioita ei ole, EU:n olisi käytettävä perittyä korkoa määrittäessään käypiä arvoja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismiin (ERVM), maksutaselainoihin ja muihin vastaaviin välineisiin liittyvässä lainanannossa.

— Koska näissä lainoissa lainanotto ja lainananto toteutetaan yleensä samoin ehdoin (back-to-back), ne kompensoivat toistensa vaikutuksia. Myönnettyjen lainojen efektiivinen korko on tämän vuoksi sama kuin niiden rahoittamiseksi otettujen lainojen korko. EU:lle koituneet transaktiomenot, jotka peritään lainansaajalta, kirjataan suoraan tuotto- ja kululaskelmaan.

Rahoitusvälineet poistetaan taseesta, kun Euroopan unionilla ei enää ole oikeutta saada rahavirtaa sijoituksista tai kun kyseinen oikeus on siirretty ja Euroopan unioni on luopunut kaikista olennaisista omistajuuteen liittyvistä riskeistä ja eduista.

Myöhempi arvostaminen

i) Tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavat rahoitusvarat kirjataan myöhempänä ajankohtana käypään arvoon. Luokkaan ”tulosvaikutteisesti käypään arvoon kirjattavat rahoitusvälineet” kuuluvien erien käyvän arvon muutoksista aiheutuvat voitot ja tappiot kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan kaudella, jolla ne syntyvät.

ii) Lainat ja muut saamiset sekä eräpäivään saakka pidettävät sijoitukset kirjataan jaksotettuun hankintamenoon efektiivisen koron menetelmää soveltaen. Lainatuista varoista myönnetyissä luotoissa samaa efektiivistä korkoa sovelletaan sekä otto- että antolainaukseen, koska kyseiset lainat ovat luonteeltaan ns. back-to-back-operaatioita, eivätkä otto- ja antolainauksen ehdot ja määrät eroa merkittävästi toisistaan. EU:lle koituneet transaktiomenot, jotka peritään lainansaajalta, kirjataan suoraan tuotto- ja kululaskelmaan.

iii) Eräpäivään asti pidettävät sijoitukset: EU:lla ei tällä hetkellä ole tällaisia sijoituksia.

iv) Myytävissä olevat rahoitusvarat kirjataan myöhempänä ajankohtana käypään arvoon. Myytävissä olevien rahoitusvarojen käyvän arvon muutoksista syntyvät voitot ja tappiot kirjataan käyvän arvon rahastoon. Kun kyseiset omaisuuserät poistetaan taseesta tai niiden arvo alenee, käyvän arvon rahastoon aiemmin merkityt kumulatiiviset käyvän arvon oikaisut kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Efektiivisen koron menetelmällä laskettu myytävissä olevien rahoitusvarojen tuottama korko kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Myytävissä olevista oman pääoman ehtoisista instrumenteista saatavat osingot kirjataan silloin, kun EU:n oikeus saada maksuja syntyy.

Toimivilla markkinoilla noteerattavien sijoitusten käyvät arvot perustuvat voimassa oleviin ostokursseihin. Jos rahoitusvaroihin kuuluvalla erällä ei ole toimivia markkinoita tai arvopaperi on noteeraamaton, EU määrittää käyvän arvon arvostusmenetelmien avulla. Näihin menetelmiin kuuluvat muun muassa vertailu toisistaan riippumattomien osapuolten välisiin viimeaikaisiin liiketoimiin ja muihin keskeisiltä osiltaan vastaaviin instrumentteihin, diskontattujen rahavirtojen analysointi, optionhinnoittelumallit sekä muut markkinatoimijoiden yleisesti käyttämät arvostusmenetelmät.

Jos sellaisiin oman pääoman ehtoisiin instrumentteihin, joita ei noteerata toimivilla markkinoilla, tehtyjen sijoitusten käypää arvoa ei voida luotettavasti määrittää, nämä sijoitukset arvostetaan hankintamenoon, josta on vähennetty arvonalentumistappiot.

Rahoitusvarojen arvon alentuminen

EU arvioi jokaisena tilinpäätöspäivänä, onko objektiivista näyttöä siitä, että rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvo on alentunut. Rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvo on alentunut ja arvonalentumistappiota on syntynyt ainoastaan siinä tapauksessa, että arvonalentumisesta on objektiivista näyttöä yhden tai useamman, omaisuuserän alkuperäisen kirjaamisen jälkeen toteutuneen tapahtuman seurauksena ja että tappion synnyttävällä tapahtumalla (tai tapahtumilla) on luotettavasti arvioitavissa oleva vaikutus rahoitusvaroihin kuuluvan erän arvioituihin vastaisiin rahavirtoihin.

a) Jaksotettuun hankintamenoon taseeseen merkittävät omaisuuserät

Jos on objektiivista näyttöä siitä, että jaksotettuun hankintamenoon taseeseen merkityistä lainoista ja muista saamisista tai eräpäivään asti pidettävistä sijoituksista on syntynyt arvonalentumistappiota, tappion suuruus määritetään kyseisen rahoitusvaroihin kuuluvan erän kirjanpitoarvon ja sen alkuperäisellä efektiivisellä korolla diskontattujen arvioitujen vastaisten rahavirtojen nykyarvon erotuksena (ottamatta huomioon vastaisia, vielä toteutumattomia luottotappioita). Omaisuuserän kirjanpitoarvoa alennetaan ja tappion määrä kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Jos lainan tai eräpäivään asti pidettävän sijoituksen korko on vaihtuva, arvonalentumistappiota määritettäessä diskonttauskorkona käytetään sopimuksen perusteella määräytyvää tarkasteluhetken efektiivistä korkoa. Rahoitusvaroihin kuuluvan vakuudellisen erän arvioitujen vastaisten rahavirtojen nykyarvon laskennassa otetaan huomioon rahavirrat, jotka mahdollisesti saadaan vakuuden realisoinnin seurauksena, vähennettyinä vakuuden haltuunotosta ja myynnistä aiheutuvilla menoilla riippumatta siitä, onko vakuuden realisointi todennäköistä vai ei. Jos arvonalentumistappion määrä pienenee jollakin myöhemmällä kaudella ja vähennyksen voidaan objektiivisesti katsoa liittyvän arvonalentumisen kirjaamisen jälkeiseen tapahtumaan, aikaisemmin kirjattu arvonalentumistappio peruutetaan tulosvaikutteisesti.

b) Käypään arvoon taseeseen merkittävät omaisuuserät

Kun on kyse myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi luokitelluista oman pääoman ehtoisista sijoituksista, arvopaperin käyvän arvon huomattava tai pysyvä (pitkittynyt) alentuminen alle hankintamenon otetaan huomioon määritettäessä sitä, onko arvopaperien arvo alentunut. Jos tällaista näyttöä on myytävissä olevien rahoitusvarojen osalta, kumulatiivinen tappio poistetaan rahastoista ja kirjataan tuotto- ja kululaskelmaan. Kumulatiivinen tappio lasketaan seuraavien erien erotuksena: hankintameno ja tarkasteluhetken käypä arvo, vähennettynä kyseisestä rahoitusvaroihin kuuluvasta erästä aikaisemmin tuotto- ja kululaskelmaan kirjatuilla arvonalentumistappioilla. Oman pääoman ehtoisten instrumenttien tulosvaikutteisesti kirjattuja arvonalentumistappioita ei peruuteta tulosvaikutteisesti. Jos myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi luokitellun vieraan pääoman ehtoisen instrumentin käypä arvo nousee myöhemmällä kaudella ja jos nousun voidaan objektiivisesti katsoa liittyvän arvonalentumistappion kirjaamisen jälkeiseen tapahtumaan, arvonalentumistappio peruutetaan tulosvaikutteisesti.

Sijoitukset riskipääomarahastoissa

Riskipääomarahastoissa olevat sijoitukset luokitellaan myytävissä oleviksi rahoitusvaroiksi. Tämän vuoksi ne arvostetaan käypään arvoon, ja käyvän arvon muutoksista syntyvät voitot ja tappiot, muuntoerot mukaan luettuina, kirjataan käyvän arvon rahastoon. Koska riskipääomarahastoihin tehdyillä sijoituksilla ei ole noteerattua markkinahintaa toimivilla markkinoilla, ne arvostetaan omaisuuserittäin joko hankintamenoon tai osuudenomistajille kuuluvien varojen tilinpäätöspäivän nettoarvoon (Net Asset Value) sen mukaan, kumpi näistä arvoista on pienempi. Käyvän arvon määrittämisestä seurauksena olevat realisoitumattomat voitot kirjataan rahastoihin. Realisoitumattomien tappioiden osalta on selvitettävä mahdollinen arvon alentuminen, jotta voidaan määrittää, kirjataanko ne arvonalentumistappioina tuotto- ja kululaskelmaan vai käyvän arvon rahaston muutoksina taseeseen.

1.5.6 Vaihto-omaisuus

Vaihto-omaisuus arvostetaan hankintamenoon tai nettorealisointiarvoon sen mukaan, kumpi näistä arvoista on pienempi. Hankintamenoa määritettäessä käytetään FIFO-menetelmää. Valmiiden tuotteiden ja keskeneräisen tuotannon hankintameno muodostuu raaka-aineista, välittömistä työsuorituksista johtuvista menoista, muista suoraan kohdistettavissa olevista menoista sekä valmistuksen yleismenoista, jotka perustuvat normaaliin toiminta-asteeseen. Nettorealisointiarvo on tavanomaisessa liiketoiminnassa saatava arvioitu myyntihinta, josta on vähennetty valmiiksi saattamisesta ja myynnistä johtuvat menot. Jos vaihto-omaisuutta säilytetään luovutettavaksi veloituksetta tai nimellistä veloitusta vastaan, se arvostetaan hankintamenoon tai jälleenhankintahintaan, sen mukaan kumpi näistä arvoista on pienempi. Jälleenhankintahinta on hinta, jonka EU maksaisi hankkiessaan omaisuuserän tilinpäätöspäivänä.

1.5.7 Ennakkomaksut

Ennakkomaksun tarkoituksena on tarjota tuensaajalle käteisvaroja. Ennakkomaksu voidaan suorittaa useammassa erässä ennakkomaksusopimuksessa kulloinkin määrätyllä ajanjaksolla. Ennakkomaksu joko maksetaan takaisin tai käytetään tiettyyn tarkoitukseen sopimuksessa määrättynä ajanjaksona. Jos tuensaajalle ei aiheudu tukikelpoisia menoja, ennakkomaksu on palautettava EU:lle. Tukikelpoisten kustannusten hyväksyminen (jolloin ne kirjataan kuluksi) ja rahamäärien palauttaminen voi johtaa ennakkomaksun määrän vähentämiseen tai poistamiseen kokonaan.

Vuoden lopussa avoinna olevat ennakkomaksut arvostetaan alkuperäisiin maksettuihin määriin, joista on vähennetty seuraavat erät: palautetut määrät, ennakkomaksuja vastaan kuitatut tukikelpoiset menot sekä arvioidut vuoden lopussa ennakkomaksuista vielä kuittaamatta olevat tukikelpoiset menot ja arvonalennukset.

Varainhoitoasetuksessa ”yhteistyössä hallinnoitaviksi rahoitusvälineiksi” määritellyt määrät luokitellaan kirjanpidon näkökulmasta ennakkomaksuiksi. Nämä ennakkomaksut arvostetaan jäsenvaltioille maksettuihin alkuperäisiin määriin, joista vähennetään käytettyjen varojen arvioitu määrä.

Ennakkomaksujen tuottamat korot kirjataan sitä mukaa kuin ne kertyvät ja asianomaisen sopimuksen määräysten mukaisesti. Kertynyt korkotuotto arvioidaan mahdollisimman luotettavien tietojen perusteella vuoden lopussa ja merkitään taseeseen.

1.5.8 Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevat rahamäärät muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista

EU:n kirjanpitosäännöissä edellytetään, että tilinpäätöstä laadittaessa vaihtoon perustuvat ja muut kuin vaihtoon perustuvat transaktiot esitetään erikseen. Tämän vuoksi saamisten määritellään syntyvän vaihtoon perustuvista transaktioista ja kerrytettävissä olevien rahamäärien muista kuin vaihtoon perustuvista transaktioista, jotka eivät johdu sopimuksesta (itsenäiset kerrytettävissä olevat rahamäärät).

Saamiset vaihtoon perustuvista transaktioista ovat rahoitusvälineiden määritelmän mukaisia. Näin ollen ne luokitellaan lainoiksi ja muiksi saamisiksi, ja niiden määrä lasketaan vastaavasti (ks. edellä liitetieto 1.5.5). Rahoitusvälineitä koskeviin liitetietoihin, jotka liittyvät saamisiin vaihtoon perustuvista transaktioista, sis