[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 30.7.2009 KOM(2009) 410 lopullinen Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI BusinessEuropen, UEAPMEn, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta ja direktiivin 96/34/EY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA 1.1. Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Ehdotuksen tarkoituksena on panna täytäntöön vanhempainvapaata koskeva tarkistettu puitesopimus, jonka alojenväliset Euroopan tason työmarkkinaosapuolet (BusinessEurope, UEAPME, CEEP ja EAY) tekivät 18. kesäkuuta 2009. Sillä korvataan aiempi, 14. joulukuuta 1995 tehty sopimus. Sen vuoksi kumotaan direktiivi 96/34/EY, jolla ensimmäinen sopimus pantiin täytäntöön. Tarkistetulla sopimuksella laajennetaan mies- ja naispuolisten työntekijöiden yksilöllinen oikeus vanhempainvapaaseen kolmesta kuukaudesta neljään kuukauteen ja otetaan käyttöön useita kyseisen oikeuden käyttöön liittyviä parannuksia ja selvennyksiä. Työntekijöitä suojellaan syrjinnältä, joka perustuu siihen, että he ovat hakeneet tai pitäneet vanhempainvapaata. Vanhempainvapaakauden jälkeen tapahtuvaa työhönpaluuta helpotetaan erityisesti antamalla työntekijöille oikeus pyytää joustavia työjärjestelyitä. Sopimuksella ja tällä ehdotuksella pyritään parantamaan työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamista ja edistämään sukupuolten tasa-arvoa työmarkkinoilla. 1.2. Yleinen tausta Maaliskuussa 2006 hyväksymässään naisten ja miesten tasa-arvon etenemissuunnitelmassa 2006–2010[1] komissio ilmoitti aikovansa tarkastella Euroopan nykyistä tasa-arvolainsäädäntöä, joka ei sisälly vuoden 2005 uudelleenlaadintaan, säädösten päivittämiseksi, nykyaikaistamiseksi ja uudelleenlaatimiseksi tarpeen mukaan. Direktiivi 96/34/EY ei kuulunut uudelleenlaadinnan piiriin. Joulukuussa 2007[2] neuvosto kehotti komissiota arvioimaan työ-, perhe- ja yksityiselämän yhteensovittamiseen liittyvää lainsäädäntöä ja tarvetta parantaa sitä. Euroopan parlamentti on toistuvasti kehottanut toteuttamaan toimia työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamisen parantamiseksi ja etenkin parantamaan vanhempainvapaata koskevaa nykyistä lainsäädäntöä. Päätöslauselmassaan 3. syyskuuta 2008[3] parlamentti katsoi, että vanhempainvapaata koskevaa puitesopimusta voitaisiin parantaa tarjoamalla isille kannustimia vanhempainvapaan pitämiseksi, lujittamalla vanhempainvapaata ottavien työntekijöiden oikeuksia, parantamalla vanhempainvapaajärjestelmän joustavuutta sekä lisäämällä vanhempainvapaan pituutta ja sen aikana maksettavia korvauksia. Komissio esitti 3. lokakuuta 2008 kaksi lainsäädäntöehdotusta työ-, perhe- ja yksityiselämän parantamiseksi: toinen koski äitiysvapaata[4] ja toinen itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien naisten ja avustavien puolisoiden tilannetta[5]. ”Yhteensovittamispaketin” liitteenä oli tilanneselvitys lastenhoitopalvelujen tarjonnasta EU:ssa[6] ja tiedonanto[7], jossa komissio ilmoitti toteuttavansa tarvittavat toimet – työmarkkinaosapuolten niin pyytäessä – pannakseen direktiiviehdotuksen muodossa täytäntöön uuden sopimuksen perhevapaasta. 1.3. Voimassa olevat säännökset ehdotukseen liittyvien aiheiden alalla Direktiivissä 96/34/EY, jolla pantiin täytäntöön työmarkkinaosapuolten 14. joulukuuta 1995 tekemä sopimus, säädetään yksilöllisestä oikeudesta vähintään kolmen kuukauden pituiseen vanhempainvapaaseen mies- ja naispuolisille työntekijöille lapsen syntymän tai adoption yhteydessä. Oikeus olisi periaatteessa myönnettävä siten, että se ei ole siirrettävissä, mutta monet jäsenvaltiot ovat kuitenkin sallineet vanhempainvapaaoikeuksien siirtämisen yhdeltä vanhemmalta toiselle, mikä käytännössä on tarkoittanut sitä, että äidit ovat pitäneet pidemmän vanhempainvapaan kuin isät. Direktiivissä säädetään myös vanhempainvapaata pitävien työntekijöiden irtisanomissuojasta, oikeudesta palata samaan tai vastaavaan työhön sekä työntekijän oikeuksien säilyttämisestä vanhempainvapaan aikana. Siinä vahvistetaan vanhempainvapaaseen sovellettavat ehdot ja sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet voivat määrittää kansallisella tasolla. Lisäksi direktiivissä säädetään työntekijöiden oikeudesta ottaa työstä vapaata kiireellisistä perhesyistä sellaisen sairauden tai onnettomuuden sattuessa, jonka vuoksi työntekijän välitön läsnäolo on välttämätöntä. 1.4. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Tämän ehdotuksen tavoite on johdonmukainen suhteessa EU:n politiikkaan ja etenkin Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategiaan. Pyrittäessä edistämään perhevelvoitteiden tasapuolisempaa jakautumista äitien ja isien kesken parantamalla edellytyksiä vanhempainvapaan ottamiseen autetaan kaventamaan sukupuolten välistä eroa työllisyysasteessa, mikä on yksi Lissabonin strategian tavoitteista. Sillä myös edistetään politiikkaa, jolla pyritään vastaamaan Euroopan väestörakenteen muutoksiin liittyviin haasteisiin. 2. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI 2.1. Kuuleminen Komissio kuuli EY:n perustamissopimuksen 138 artiklan mukaisesti Euroopan tason työmarkkinaosapuolia tavoista, joilla voitaisiin parhaiten sovittaa yhteen työ-, yksityis- ja perhe-elämä. Kuulemisprosessin ensimmäinen vaihe[8] käynnistettiin 12. lokakuuta 2006, ja siinä käsiteltiin tarvetta lisätoimiin EU:n tasolla. Kaikki työmarkkinaosapuolet, jotka vastasivat, tunnustivat yhteensovittamisen merkityksen, ja suurin osa organisaatioista katsoi, että lisätoimia tarvitaan. Näkemykset erosivat siltä osin, mitä on tehtävä ja millä tasolla. Kuulemisprosessin toisessa vaiheessa[9], joka käynnistettiin 30. toukokuuta 2007, komissio tarkasteli eri tapoja, joilla voitaisiin parantaa voimassa olevaa äitiyssuojaa ja vanhempainvapaata koskevaa lainsäädäntöä, ja toi esiin uudenlaisia perhevapaita (isyysvapaa, adoptiovapaa ja perheenjäsenten hoitamiseen tarkoitettu vapaa). Vanhempainvapaan osalta komission asiakirjassa tuotiin esiin voimassa olevan direktiivin parantamiseksi useita tapoja, jotka liittyivät isille tarjottaviin kannustimiin vanhempainvapaan pitämiseksi, työntekijöiden oikeuksiin ja syrjinnän kieltämiseen, vanhempainvapaan kestoon, vanhempainvapaajärjestelmän joustavuuteen, lapsen ikään sekä vapaan aikana maksettaviin korvauksiin. Kuulemisasiakirjassa pyydettiin työmarkkinaosapuolia 1) esittämään kantansa ehdotuksen tavoitteista ja sisällöstä, 2) ilmoittamaan komissiolle, jos ne aikovat käynnistää neuvottelut EY:n perustamissopimuksen 138 artiklan 4 kohdan ja 139 artiklan mukaisesti, ja 3) arvioimaan vanhempainvapaata koskevan puitesopimuksen määräyksiä niiden tarkistamiseksi ja tekemään tilanneselvitys maaliskuuhun 2008 mennessä. EAY, BusinessEurope, CEEP ja UEAPME ilmoittivat 11. heinäkuuta 2007 päivätyllä yhteisellä kirjeellä, että ne aikoivat arvioida vanhempainvapaata koskevia järjestelyitä muiden sellaisten järjestelyiden yhteydessä, jotka tukevat vanhempia ja työ- ja perhe-elämän tasapainoa, kuten joustavat työaikajärjestelyt ja lastenhoito sekä muuntyyppiset vapaat; tarkoituksena on arvioida, tarvitaanko yhteisiä toimia. Tilanneselvitys esitettiin 13. maaliskuuta 2008 pidetyssä sosiaalialan kolmikantahuippukokouksessa, jossa alojenväliset Euroopan tason työmarkkinaosapuolet sopivat toteuttavansa yhteisiä toimia, jotta saavutettaisiin paremmin vanhempainvapaata koskevan direktiivin tavoitteet osana laajempia työ- ja perhe-elämän yhteensovittamistoimia. Työmarkkinaosapuolet ilmoittivat 11. syyskuuta 2008 komissiolle, että ne käynnistävät viralliset neuvottelut tarkistaakseen UNICEn, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta 3. kesäkuuta 1996 annettua neuvoston direktiiviä 96/34/EY. Viralliset neuvottelut käynnistyivät 17. syyskuuta 2008 ja päättyivät 23. maaliskuuta 2009 kuuden kuukauden ja seitsemän neuvottelukierroksen jälkeen. BusinessEuropen, UEAPMEn, CEEP:n ja EAY:n pääsihteerit allekirjoittivat 18. kesäkuuta 2009 vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen organisaatioidensa puolesta ja pyysivät komissiota toimittamaan sopimuksen neuvostolle, jotta se tekisi päätöksen, jolla sopimuksesta tulee sitova kaikissa jäsenvaltioissa. Yhteensovittamispakettia valmistellessaan komissio kuuli myös jäsenvaltioita ja alalla toimivia Euroopan tason kansalaisjärjestöjä samoista vaihtoehdoista, joista työmarkkinaosapuolia oli kuultu. 2.2. Asiantuntijatiedon käyttö Arvioidakseen, miten jäsenvaltioissa on edistytty vanhempainvapaata koskevan direktiivin täytäntöönpanossa yli 10 vuotta sen antamisesta ja muiden työ-, perhe- ja yksityiselämän yhteensovittamiseen liittyvien välineiden täytäntöönpanossa, Euroopan tason työmarkkinaosapuolet kuulivat kansallisen tason jäseniään marraskuussa 2007 lähetetyllä kyselylomakkeella. Yhteensovittamista käsittelevä tilapäinen työryhmä, joka perustettiin analysoimaan saatuja tietoja, kokoontui kahdesti, tammikuussa ja helmikuussa 2008. Maaliskuussa 2008 sosiaalialan kolmikantahuippukokoukselle esitetyssä tilanneselvityksessä esitetään työmarkkinaosapuolten analyysi ja tarkastellaan vapaajärjestelyitä, työjärjestelyitä ja hoitoinfrastruktuureja. Yhteensovittamispaketin valmistelun yhteydessä komissio tilasi yhteensovittamistoimien kustannuksista ja hyödyistä tutkimuksen (valmistui kesäkuussa 2008), johon sisältyi useita vaihtoehtoja voimassaolevan vanhempainvapaalainsäädännön muuttamiseksi. Komission riippumattomien oikeudellisten tasa-arvoasiantuntijoiden verkosto laati vuonna 2007 raportin[10] raskauteen, äitiyteen, vanhemmuuteen ja isyyteen liittyvistä oikeuksista jäsenvaltioissa. 2.3. Vaikutusten arviointi Komissio käytti vaikutusten arvioinnin[11] perustana niitä lainsäädännöllisiä vaihtoehtoja, jotka esiteltiin työmarkkinaosapuolille vuonna 2007 lähetetyssä toisen vaiheen kuulemisasiakirjassa. Äitiysvapaata koskevan ehdotuksen liitteenä olevassa vaikutustenarvioinnissa tarkasteltiin myös vanhempainvapaata koskevien säännösten muuttamiseen liittyvää vaihtoehtoa. Siinä arvioitiin positiivisesti vaihtoehto, jossa vanhempainvapaata myönnettiin lisäkuukausi olettaen, että vapaan aikana korvaus olisi 66 prosenttia viimeisestä palkasta ja että lisäkuukausi myönnettäisiin ainoastaan, jos molemmat vanhemmat ovat pitäneet vapaata vähintään yhden kuukauden aikaisemmin. Koska työmarkkinaosapuolet eivät säilyttäneet tätä olettamusta, loppupäätelmä on erilainen. Toisaalta suorat kustannukset saattavat olla alemmat, koska maksusta ei tehdä pakollista. Toisaalta taas hyödyt työssä käyville vanhemmille eivät ole niin ilmeiset, koska korvauksettoman vanhempainvapaan pitämisen ei voida odottaa olevan niin yleistä, etenkään isien keskuudessa. Komissio ei ole tehnyt tästä ehdotuksesta vaikutustenarviointia, koska sitä ei vaadita silloin, kun se ehdottaa työmarkkinaosapuolten sopimuksen täytäntöönpanoa EY:n perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT 3.1. Oikeusperusta Ehdotus perustuu EY:n perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohtaan. EY:n perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdan mukaan yhteisön tasolla tehdyt työmarkkinaosapuolten sopimukset pannaan täytäntöön 137 artiklassa tarkoitettujen kysymysten osalta allekirjoittajaosapuolten yhteisestä pyynnöstä, neuvoston komission ehdotuksesta tekemällä päätöksellä. Lisäksi siinä määrätään, että ”neuvosto tekee ratkaisunsa määräenemmistöllä, paitsi silloin kun kyseisessä sopimuksessa on yksi tai useampi sellaista alaa koskeva määräys, jolla 137 artiklan 2 kohdan mukaan edellytetään yksimielisyyttä. Tällöin neuvosto tekee ratkaisunsa yksimielisesti”. BusinessEuropen, UEAPMEn, CEEP:n ja EAY:n tekemällä sopimuksella pyritään parantamaan työ-, perhe- ja yksityiselämän yhteensovittamista; näin voidaan saavuttaa miesten ja naisten välinen tasa-arvo asioissa, jotka koskevat heidän mahdollisuuksiaan työmarkkinoilla sekä heidän kohteluaan työssä, ja tämä kuuluu EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan soveltamisalaan. Kyseessä on asia, josta neuvosto voi päättää määräenemmistöllä. Sen vuoksi perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohta on asianmukainen oikeusperusta komission ehdotukselle. EY:n perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdassa ei määrätä parlamentin osallistumisesta lainsäädäntöprosessiin. Aiempien sitoumusten mukaisesti komissio kuitenkin ilmoittaa parlamentille ehdotuksestaan, jotta se voi halutessaan toimittaa lausuntonsa komissiolle ja neuvostolle. Sama pätee Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon. 3.2. Sopimuksen tarkastelu EY:n perustamissopimuksen 139 artiklan täytäntöönpanosta annetun komission tiedonannon[12] mukaan komissio laatii ehdotuksia neuvoston päätöksiksi ottaen huomioon sopimuspuolten edustavuuden, niiden valtuudet, työehtosopimuksen lausekkeiden laillisuuden yhteisön lainsäädäntöön nähden sekä [EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan 2 kohdan b alakohdassa] tarkoitettujen pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevien määräysten noudattamisen. Tällainen ennakkoarviointi esitetään jäljempänä. 3.2.1. Allekirjoittajaosapuolten edustavuus ja valtuudet Työmarkkinaosapuolten oikeus tulla kuulluiksi ja neuvotella sopimuksia, jotka pannaan täytäntöön neuvoston päätöksellä, perustuu niiden edustavuuteen. Vuoden 1995 puitesopimuksen vanhempainvapaasta allekirjoittivat Euroopan tason työmarkkinaosapuolet EAY, CEEP ja UNICE (nykyään ’BusinessEurope’). Komission vuosina 1999[13] ja 2004[14] teettämät tutkimukset osoittivat, että näiden osapuolten edustavuus ei ollut merkittävästi muuttunut ja että niiden jäseniä ovat nyttemmin myös uusien jäsenvaltioiden tärkeimmät alojenväliset työmarkkinaosapuolet. Euroopan työnantajajärjestö BusinessEurope (Confederation of European Business) on edelleen Euroopan unionissa edustavin työnantajien organisaatio, jolla on jäseniä kaikissa jäsenvaltioissa kaikilta teollisuuden aloilta ja kaikista yritystyypeistä. Enemmistössä jäsenvaltioita suurimmat kansalliset työnantajien ja teollisuuden järjestöt kuuluvat BusinessEuropeen. Sen jäsenillä on suora tai välillinen asema työehtosopimusneuvotteluissa. Julkisten työnantajien ja julkisten yritysten eurooppalainen keskus CEEP (European Centre of Employers and Enterprises providing Public Services) edustaa julkisen sektorin yrityksiä ja yleishyödyllisiä yrityksiä suurimmassa osassa jäsenvaltioita, mikä lisää työnantajien edustavuutta etenkin julkisella sektorilla paikallistasolla ja yleishyödyllisten taloudellisten palvelujen alalla. Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö EAY (European Trade Union Confederation) kattaa edustavimmat ammatilliset yhteisjärjestöt kaikissa jäsenvaltioissa ja on edelleen ehdottomasti suurin Euroopan tason alojenvälinen ammattijärjestö. Sen jäsenillä on keskeinen asema työehtosopimusneuvotteluissa jäsenvaltioissa, ja ne edustavat kaikkia sektoreita. Myös yhdyskomitea Eurocadres/CEC oli edustettuna neuvotteluissa osana EAY:n valtuuskuntaa. Euroopan ammatti- ja johtavien työntekijöiden neuvosto Eurocadres (Council of European professional and managerial staff) sekä Euroopan ylempien toimihenkilöiden liitto CEC ovat kaksi EU:n tason alojenvälistä organisaatiota, jotka edustavat ammatti- ja johtohenkilöitä, ja ne ovat vakituisia jäseniä EAY:n valtuuskunnassa Euroopan tason vuoropuhelussa ja näin ollen lisäävät sen edustavuutta. Uuden sopimuksen ovat neuvotelleet ja allekirjoittaneet samat osapuolet kuin vuonna 1995 eli kolme tunnustettua yleistä alojenvälistä organisaatiota. Lisäksi myös käsiteollisuuden ja pienten ja keskisuurten yritysten eurooppalainen liitto UEAPME (European Association of Craft, Small and Medium-sized Enterprises) osallistui neuvotteluihin ja allekirjoitti sopimuksen. UEAPME on tunnustettu Euroopan tason alojenväliseksi työmarkkinajärjestöksi, joka edustaa tietyn tyyppisiä yrityksiä. Se on pk-yritysten etuja edustava tärkein eurooppalainen organisaatio, ja sillä on suurimmassa osassa jäsenvaltioita jäseniä, joista jotkin toimivat aktiivisesti kansallisen tason työehtosopimusneuvotteluissa. Näin ollen organisaatio lisää työnantajien edustavuutta. Komissio katsoo, että kaikilla neljällä organisaatiolla on erityinen valtuutus kansallisilta jäseniltään käydä neuvotteluja vanhempainvapaasta ja tehdä sopimus jäsentensä puolesta. Kaikki neljä hyväksyivät neuvotteluiden tulokset sisäisen päätöksentekomenettelynsä mukaisesti. Näin ollen edustavuutta koskevat ehdot täyttyvät. 3.2.2. Sopimuksen lausekkeiden laillisuus Komissio on tutkinut kaikki puitesopimuksen lausekkeet eikä ole havainnut yhdenkään olevan yhteisön lainsäädännön vastainen. Jäsenvaltioiden velvoitteet perustuvat järjestelyihin, joilla sopimus pannaan täytäntöön direktiivin mukaisesti, eivätkä niinkään suoraan itse sopimukseen. Sopimuksen sisältö kuuluu EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan soveltamisalaan sekä komission toisen vaiheen kuulemisasiakirjassa esitettyyn soveltamisalaan. Sopimuksella otetaan käyttöön useita mukautuksia mutta säilytetään nykyisen sopimuksen pääperiaatteet. Siinä säädetään vähimmäisvaatimuksista ja annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ottaa käyttöön tai pitää voimassa suotuisampia säännöksiä EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan mukaisesti. Sen vuoksi komissio katsoo, että sopimus täyttää laillisuutta koskevat ehdot. 3.2.3. Pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevat määräykset EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan 2 kohdan mukaan sosiaalialaa koskevassa lainsäädännössä on vältettävä säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia ja oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehitystä. Edeltäjänsä tavoin tässäkin sopimuksessa kiinnitetään erityishuomiota pk-yritysten tilanteeseen. Sopimuksen 3 lausekkeen 1 kohdan d alakohdassa erityisesti sallitaan erityisjärjestelyt pienten yritysten toiminnallisten ja rakenteellisten tarpeiden huomioon ottamiseksi. Muissa lausekkeissa määrätään vanhempainvapaan joustavasta toiminnasta ja mahdollistetaan työnantajien erityistarpeiden huomioon ottaminen pienyrityksissä (ks. 3 lausekkeen 1 kohdan a ja c alakohta sekä 3 lausekkeen 2 kohta ja 6 lausekkeen 1 kohta). Mikään lauseke ei vaikuta asettavan kohtuutonta rasitetta pk-yrityksille. Lisäksi UEAPME, joka edustaa pk-yritysten etuja EU:n tasolla, osallistui neuvotteluihin ja hyväksyi sopimuksen. 3.3. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Ehdotuksen tavoitteena on saattaa ajan tasalle nykyiset eurooppalaiset vähimmäisstandardit, jotka koskevat vanhempainvapaan myöntämistä työntekijöille, joilla on pieniä lapsia, ja työntekijöiden suojaa työsuhteessa, ja näin tavoitteena on luoda tasavertaiset toimintaedellytykset tällä työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen liittyvällä keskeisellä alalla. Tähän voidaan päästä ainoastaan yhteisön laajuisin eikä yksittäisten jäsenvaltioiden toteuttamin toimenpitein. Sekä Euroopan tason työmarkkinaosapuolet että komissio ovat vakuuttuneita siitä, että alalla tarvitaan yhteisön toimia. Sopimuksessa kuitenkin vahvistetaan vain yleiset periaatteet vanhempainvapaasta ja jätetään jäsenvaltioille päätäntävalta säännöistä, joilla periaatteet pannaan täytäntöön. Sopimuksessa ja ehdotuksessa viitataan useassa kohdassa jäsenvaltioiden ja kansallisten työmarkkinaosapuolten harkintavaltaan ja vältetään näin liian tiukka sääntely ja annetaan merkittävästi mahdollisuuksia mukauttaa säännöksiä kunkin jäsenvaltion työmarkkinoiden mukaan. Ehdotuksen aineellisten säännösten (eli niiden, jotka eniten liittyvät käytännössä toteutettaviin toimenpiteisiin) laatimisesta vastasivat työntekijöiden ja työnantajien legitiimit edustajat eikä komissio, mikä on toinen osoitus toissijaisuusperiaatteen noudattamisesta. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi. Siinä asetetaan vähimmäistason perusvaatimukset mutta annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus asettaa tiukempia vaatimuksia, jos ne niin haluavat. Ehdotus on tehty oikealla tasolla eikä siinä ylitetä sitä, mikä on ehdottomasti tarpeen EU:n tasolla tavoitteiden saavuttamiseksi, minkä vuoksi siinä noudatetaan toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita. 3.4. Sääntelytavan valinta Ehdotuksella on tarkoitus korvata voimassa oleva direktiivi. EY:n perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdassa oleva termi ’neuvoston päätös’ on ymmärrettävä yleisessä merkityksessään niin, että se viittaa EY:n perustamissopimuksen 249 artiklassa määrättyihin oikeudellisesti velvoittaviin säädöksiin. On komission tehtävänä päättää ja ehdottaa, mikä kolmesta sitovasta säädöksestä (direktiivi, asetus vai päätös) on asianmukaisin. Sopimuksen tavoitteena on vahvistaa vähimmäisvaatimukset, joiden soveltaminen – sopimuksen luonne ja sisältö huomioon ottaen – onnistuu parhaiten välillisesti säännöksillä, jotka jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet saattavat osaksi kansallista lainsäädäntöä. Näin ollen asianmukaisin säädös on neuvoston direktiivi, jossa sopimus on liitteenä. 3.5. Vastaavuustaulukko Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina kansalliset säännökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä kyseisten säännösten ja direktiivin välinen vastaavuustaulukko. 3.6. Euroopan talousalue Koska sopimus on merkityksellinen Euroopan talousalueen kannalta, direktiiviä sovelletaan Euroopan talousalueen jäsenvaltioissa sekakomitean päätöksen mukaisesti. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. 5. YKSITTÄISTEN SÄÄNNÖSTEN YKSITYISKOHTAISET PERUSTELUT 5.1. Direktiivin teksti 1 artikla Artiklalla tehdään työmarkkinaosapuolten tekemästä sopimuksesta, joka on direktiivin liitteenä, oikeudellisesti sitova koko Euroopan unionissa, mikä on perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdan mukaan tehdyn neuvoston päätöksen tarkoitus. 2 artikla Ehdotettu artikla on vakiomuotoinen artikla, jossa säädetään seuraamuksista. Sen odotetaan edistävän merkittävästi puitesopimuksen tehokasta täytäntöönpanoa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön[15] mukaisesti tässä seuraamuksia koskevassa artiklassa säädetään, ettei yhdenvertaisen kohtelun rikkomusten yhteydessä maksettavalle korvaukselle saa määrätä ylärajaa. Tämä säännös ei velvoita säätämään rikosoikeudellisista seuraamuksista. Sillä kodifioidaan voimassa oleva oikeuskäytäntö ja saatetaan direktiivi vastaamaan muita yhdenvertaista kohtelua koskevia direktiivejä. 3, 5 ja 6 artikla Artikloissa on vakiosäännökset saattamisesta osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja erityissäännöksiä mahdollisuudesta panna direktiivi täytäntöön työehtosopimusneuvotteluin. Työmarkkinaosapuolet vahvistivat erityissäännökset sopimuksessa, ja ne vastaavat nykyisen direktiivin säännöksiä. 4 artikla Artiklassa selvennetään, että direktiivillä kumotaan ja korvataan nykyinen vanhempainvapaata koskeva direktiivi. 5.2. Sopimuksen teksti direktiivin liitteessä Seuraavissa selityksissä viitataan vain sopimuksen niihin lausekkeisiin, jotka muuttavat nykyisen direktiivin säännöksiä. 1 lauseke: Tarkoitus ja soveltamisala Lausekkeen 1 kohdassa todetaan, että sopimuksen määräysten tarkoituksena on ottaa huomioon perherakenteiden yleistyvä monimuotoisuus (mm. yksinhuoltajat, naimattomat pariskunnat ja samaa sukupuolta olevat pariskunnat) kyseenalaistamatta jäsenvaltioiden toimivaltaa perheoikeudellisissa asioissa. Sen 3 kohdassa selvennetään, että sopimusta sovelletaan kaikkiin työsopimus- ja työsuhdemuotoihin, myös osa-aikaiseen, määräaikaiseen ja vuokratyöhön. 2 lauseke: Vanhempainvapaa Työssäkäyvien vanhempien oikeus vanhempainvapaaseen pidennetään kolmesta neljään kuukauteen lasta kohti. Siinä pidetään voimassa yleinen periaate, jonka mukaan vanhempainvapaa on yksilöllinen oikeus eikä sitä voida siirtää vanhemmalta toiselle. Lisäksi sopimuksessa kannustetaan tasapuolisempaa vanhempainvapaan pitämistä äitien ja isien kesken ja määrätään, että vähintään yhtä neljästä kuukaudesta ei voida siirtää vanhemmalta toiselle missään olosuhteissa (joten se siis menetetään, jos vain toinen vanhemmista pitää vanhempainvapaata). 3 lauseke: Soveltamissäännöt Lausekkeen 1 kohdan a alakohdassa selvennetään, että joustavasta vanhempainvapaan pitämisestä on päätettävä sekä työntekijöiden että työnantajien etujen mukaisesti. 1 kohdan b alakohdassa pidetään voimassa vanhempainvapaaoikeuden edellytyksenä enintään yhden vuoden jakso mutta selvennetään, että jos kyseessä on peräkkäisiä määräaikaisia työsopimuksia samalla työnantajalla, oikeuden edellytyksenä olevaa jaksoa laskettaessa on otettava huomioon sopimusten kesto yhteensä. Viitteellinen luettelo olosuhteista, joissa vanhempainvapaan myöntämistä voidaan lykätä, on poistettu 1 kohdan c alakohdasta muuttamatta määräyksen asiasisältöä. 2 kohdassa tehdään kansallisella tasolla pakolliseksi vanhempainvapaaoikeuttaan käyttävän työntekijän työnantajalle antamaa ilmoitusta koskevien määräaikojen vahvistaminen. Määräaikojen pituudesta päätettäessä on otettava huomioon sekä työntekijöiden että työnantajien edut. 3 kohdassa kannustetaan jäsenvaltioita ja kansallisia työmarkkinaosapuolia arvioimaan tarvetta mukauttaa vanhempainvapaata koskevia edellytyksiä niiden vanhempien tarpeiden mukaan, joiden lapsella on jokin vamma tai pitkäaikainen sairaus. 4 lauseke: Adoptio Lausekkeen mukaan olisi tarkasteltava, onko tarpeen toteuttaa kansallisella tasolla lisätoimenpiteitä, joissa otetaan huomioon adoptiovanhempien tarpeet. Adoptiovanhempien yleinen oikeus vanhempainvapaaseen säilytetään 2 lausekkeen 1 kohdassa. 5 lauseke: Työntekijän oikeudet ja syrjimättömyys Lausekkeen 4 kohdassa kielletään irtisanomisen lisäksi kaikenlainen epäsuotuisampi kohtelu sillä perusteella, että työntekijä on hakenut tai pitänyt vanhempainvapaata. Tämän vuoksi vanhempainvapaata pitävillä työntekijöillä on parempi suoja tällä perusteella tapahtuvalta syrjinnältä. 5 kohdan toisessa virkkeessä selvennetään, että päätökset palkasta tai tuloista vanhempainvapaan aikana tekevät jäsenvaltiot ja/tai kansallisen tason työmarkkinaosapuolet, ja siinä korostetaan tulojen suurta merkitystä päätettäessä vanhempainvapaan pitämisestä. 6 lauseke: Työhönpaluu 1 kohdassa vahvistetaan vanhempainvapaalta palaavan työntekijän oikeus pyytää muutoksia työaikaan ja/tai työmuotoon tietyn kauden ajan. Työnantajan on harkittava näitä joustavaa työskentelyä koskevia pyyntöjä ja vastattava niihin sekä omat että työntekijän tarpeet huomioon ottaen. Toimenpiteen tarkoituksena on edistää työssäkäyvien vanhempien työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista senkin jälkeen, kun vanhempainvapaa päättyy. 2 kohdassa kannustetaan työntekijöitä ja työnantajia pitämään yllä yhteyttä vapaan aikana ja sopimaan järjestelyistä, jotka koskevat asianmukaisia työhönpaluutoimia vapaan päättyessä. Suosituksen tavoitteena on helpottaa työhönpaluuta vanhempainvapaan jälkeen. 7 lauseke: Työstä poissaolo pakottavan syyn vuoksi Lausekkeella ei oteta käyttöön uusia kohtia. 8 lauseke: Loppumääräykset Lausekkeessa säilytetään nykyisen sopimuksen yleiset loppumääräykset, myös vähimmäisvaatimuksia koskeva lauseke, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai ottaa käyttöön sopimuksen määräyksiä suotuisampia määräyksiä, sekä suojelun tason säilyttämistä koskeva lauseke. Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI BusinessEuropen, UEAPMEn, CEEP:n ja EAY:n tekemän vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen täytäntöönpanosta ja direktiivin 96/34/EY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 139 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[16] sekä katsoo seuraavaa: (1) EY:n perustamissopimuksen 137 artiklassa annetaan yhteisölle mahdollisuus tukea ja täydentää jäsenvaltioiden toimintaa mm. miesten ja naisten tasa-arvon alalla asioissa, jotka koskevat heidän mahdollisuuksiaan työmarkkinoilla sekä heidän kohteluaan työssä. (2) Yhteisön tasolla käytävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu voi perustamissopimuksen 139 artiklan 1 kohdan mukaan johtaa työnantajien ja työntekijöiden, jäljempänä ’työmarkkinaosapuolet’, niin halutessa sopimussuhteisiin, mukaan lukien sopimusten tekeminen. Työmarkkinaosapuolet voivat perustamissopimuksen 139 artiklan 2 kohdan mukaan pyytää yhteisesti, että niiden yhteisön tasolla perustamissopimuksen 137 artiklassa tarkoitettujen kysymysten osalta tekemät sopimukset pannaan täytäntöön neuvoston – komission ehdotuksesta – tekemällä päätöksellä. (3) Alojenväliset Euroopan tason työmarkkinaosapuolet (EAY, UNICE ja CEEP) tekivät 14 päivänä joulukuuta 1995 vanhempainlomaa koskevan puitesopimuksen, joka pantiin täytäntöön UNICEn, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta 3 päivänä kesäkuuta 1996 annetulla neuvoston direktiivillä 96/34/EY[17]. Direktiivillä edistettiin suuresti työssäkäyvien vanhempien mahdollisuuksia jäsenvaltioissa sovittaa paremmin yhteen työ- ja perhevelvoitteita vapaajärjestelyin. (4) Komissio kuuli EY:n perustamissopimuksen 138 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti Euroopan tason työmarkkinaosapuolia vuosina 2006 ja 2007 tavoista, joilla voitaisiin edelleen parantaa työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamista ja erityisesti yhteisön voimassa olevaa äitiyssuojaa ja vanhempainvapaata koskevaa lainsäädäntöä, sekä mahdollisuudesta ottaa käyttöön uudenlaisia perhevapaita, kuten isyysvapaa, adoptiovapaa ja perheenjäsenten hoitamiseen tarkoitettu vapaa. (5) Kolme eurooppalaista alojenvälistä yleistä työmarkkinajärjestöä (EAY, CEEP ja BusinessEurope, aiemmin UNICE) sekä tietyn tyyppisiä yrityksiä edustava eurooppalainen alojenvälinen työmarkkinajärjestö (UEAPME) ilmoittivat 11 päivänä syyskuuta 2008 komissiolle, että ne haluavat käynnistää perustamissopimuksen 138 artiklan 4 kohdan ja 139 artiklan mukaisesti neuvottelut tarkistaakseen vuonna 1995 vanhempainvapaasta tehtyä puitesopimusta. (6) Järjestöt allekirjoittivat 18 päivänä kesäkuuta 2009 vanhempainvapaata koskevan tarkistetun puitesopimuksen ja esittivät komissiolle yhteisen pyynnön, jotta se esittäisi ehdotuksen neuvoston päätökseksi puitesopimuksen täytäntöönpanosta. (7) Neuvottelujen aikana Euroopan tason työmarkkinaosapuolet tarkistivat perusteellisesti vuoden 1995 puitesopimuksen vanhempainvapaasta. Sen vuoksi direktiivi 96/34/EY olisi kumottava ja korvattava uudella direktiivillä sen sijaan, että sitä vain muutettaisiin. (8) Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa toteutettavien toimien tavoitetta eli työssäkäyvien vanhempien työ- ja perhe-elämän yhteensovittamisen parantamista sekä naisten ja miesten tasa-arvoa asioissa, jotka koskevat heidän mahdollisuuksiaan työmarkkinoilla sekä heidän kohteluaan työssä koko yhteisössä, vaan ne voidaan paremmin saavuttaa yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. (9) Laatiessaan tätä ehdotusta direktiiviksi komissio on ottanut huomioon allekirjoittajapuolten edustavuuden, niiden valtuudet, puitesopimuksen lausekkeiden lainmukaisuuden sekä pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevien aiheellisten määräysten noudattamisen. (10) Komissio on ilmoittanut Euroopan parlamentille sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ehdotuksestaan. (11) Puitesopimuksen 1 lausekkeen 1 kohdassa todetaan sosiaalipolitiikan alalla annetun yhteisön lainsäädännön yleisten periaatteiden mukaisesti, että sopimuksessa määrätään vähimmäisvaatimuksista. (12) Sopimuksen 8 lausekkeen 1 kohdassa todetaan, että jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tai pitää voimassa suotuisampia määräyksiä kuin sopimuksen määräykset. (13) 8 lausekkeen 2 kohdan mukaan sopimuksen määräysten täytäntöönpano ei ole pätevä peruste heikentää työntekijöiden suojan yleistä tasoa sopimuksen piiriin kuuluvalla alalla. (14) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä tehokkaista, oikeasuhteisista ja varoittavista seuraamuksista, joita sovelletaan, jos tämän direktiivin mukaisia velvoitteita ei noudateta. (15) Jäsenvaltiot voivat antaa tämän direktiivin täytäntöönpanon työmarkkinaosapuolten tehtäväksi niiden yhteisestä pyynnöstä edellyttäen, että jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarvittavat toimenpiteet voidakseen jatkuvasti taata tässä direktiivissä säädettyjen tulosten saavuttamisen, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tällä direktiivillä pannaan täytäntöön Euroopan tason alojenvälisten työmarkkinajärjestöjen (BusinessEurope, UEAPME, CEEP ja EAY) 18 päivänä kesäkuuta 2009 tekemä tarkistettu puitesopimus vanhempainvapaasta, sellaisena kuin se esitetään liitteessä. 2 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi kaikki tarvittavat toimenpiteet. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Niihin voi kuulua korvausten maksaminen, eikä korvauksia saa rajoittaa asettamalla niille ennalta yläraja. Jäsenvaltioiden on annettava kyseiset säännökset komissiolle tiedoksi viimeistään 3 artiklassa tarkoitettuna päivänä ja ilmoitettava niihin vaikuttavista mahdollisista myöhemmistä muutoksista viipymättä. 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään [kaksi vuotta direktiivin antamisen jälkeen] tai varmistettava, että työmarkkinaosapuolet toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sopimusteitse viimeistään kyseisenä päivänä. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioille sallitaan enintään vuoden lisäaika direktiivin noudattamiseksi, jos se on tarpeen erityisten vaikeuksien tai työehtosopimuksella tapahtuvan täytäntöönpanon huomioon ottamiseksi. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viimeistään [täytäntöönpanon määräaikaan mennessä] ja esitettävä syyt lisäajan tarpeeseen. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 4 artikla Kumotaan direktiivi 96/34/EY [täytäntöönpanon määräajasta] alkaen. 5 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 6 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä […]. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja […] LIITE PUITESOPIMUS VANHEMPAINVAPAASTA (TARKISTETTU) 18. kesäkuuTA 2009 JOHDANTO-OSA Tällä Euroopan tason työmarkkinaosapuolten BusinessEuropen, UEAPMEn, CEEP:n ja EAY:n (sekä Eurocadres/CEC-yhdyskomitean) tekemällä puitesopimuksella tarkistetaan 14. joulukuuta 1995 tehtyä vanhempainlomaa koskevaa puitesopimusta, jossa asetetaan vanhempainvapaata koskevat vähimmäisvaatimukset ja joka toimii tärkeänä keinona sovittaa yhteen työ- ja perhe-elämän velvoitteet ja edistää naisten ja miesten tasa-arvoa ja yhdenvertaista kohtelua. Euroopan tason työmarkkinaosapuolet pyytävät komissiota toimittamaan tämän puitesopimuksen neuvoston käsiteltäväksi, jotta se vahvistaisi päätöksellä näiden vähimmäisvaatimusten sitovuuden kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa. I – Yleishuomiot 1. ottaen huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja etenkin sen 138 ja 139 artiklan, 2. ottaen huomioon EY:n perustamissopimuksen 137 artiklan 1 kohdan c alakohdan ja 141 artiklan ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen (perustamissopimuksen 2, 3 ja 13 artikla) sekä tähän perustuvan johdetun oikeuden, erityisesti miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 75/117/ETY[18], toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä annetun neuvoston direktiivin 92/85/ETY[19], miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä annetun direktiivin 86/378/ETY muuttamisesta annetun neuvoston direktiivin 96/977EY[20] sekä miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpanosta työhön ja ammattiin liittyvissä asioissa annetun direktiivin 2006/54/EY[21], 3. ottaen huomioon 18. joulukuuta 2000 annetun Euroopan unionin perusoikeuskirjan ja sen naisten ja miesten tasa-arvoon sekä työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen liittyvän 23 ja 33 artiklan, 4. ottaen huomioon vuonna 2003 annetun komission kertomuksen UNICEn, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta 3. kesäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/34/EY täytäntöönpanosta, 5. ottaen huomioon kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin strategian tavoitteen kokonaistyöllisyysasteen nostamisesta 70 prosenttiin, naisten työllisyysasteen nostamisesta 60 prosenttiin ja ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysasteen nostamisesta 50 prosenttiin, Barcelonan tavoitteet lastenhoitopalvelujen tarjonnasta sekä työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen tähtäävän politiikan edistämisen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, 6. ottaen huomioon Euroopan tason työmarkkinaosapuolten 22. maaliskuuta 2005 laatimat sukupuolten tasa-arvoa koskevat toimintapuitteet, joissa työ- ja yksityiselämän tasapainon tukemista käsitellään ensisijaisena toiminta-alana tunnustaen kuitenkin, että jotta yhteensovittamisen alalla edistyttäisiin jatkossakin, on otettava käyttöön tasapuolinen, yhtenäinen ja johdonmukainen toimintalinjojen yhdistelmä, johon sisältyvät vapaajärjestelyt, työjärjestelyt ja hoitoinfrastruktuurit, sekä katsoen, että 7. yhteensovittamisen parantamiseksi tarkoitetut toimenpiteet ovat osa laajempaa poliittista ohjelmaa työnantajien ja työntekijöiden tarpeiden käsittelemiseksi sekä sopeutumiskyvyn ja työllistettävyyden parantamiseksi osana joustoturvamallia, 8. perhepolitiikalla olisi edistettävä sukupuolten tasa-arvon saavuttamista, ja sitä olisi tarkasteltava ottaen huomioon väestörakenteen muutokset, ikääntyvän väestön vaikutukset, sukupolvien välisen kuilun kaventaminen, naisten työvoimaosuuden lisääminen sekä hoitovelvollisuuksien jakaminen naisten ja miesten kesken, 9. komissio on kuullut Euroopan tason työmarkkinaosapuolia vuosina 2006 ja 2007 ensimmäisen ja toisen vaiheen kuulemisessa työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamisesta ja on muun muassa käsitellyt sääntelypuitteiden päivittämistä yhteisön tasolla sekä on kannustanut Euroopan tason työmarkkinaosapuolia tarkastelemaan vanhempainvapaata koskevan puitesopimuksen määräyksiä niiden tarkistamiseksi, 10. Euroopan tason työmarkkinaosapuolten vuonna 1995 tekemä puitesopimus vanhempainvapaasta on antanut pontta myönteisille muutoksille, taannut yhteisen perustan työ- ja yksityiselämän tasapainoa koskeville toimille jäsenvaltioissa sekä auttanut merkittävällä tavalla parantamaan eurooppalaisten työssäkäyvien vanhempien työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista; yhteisen arvioinnin perusteella Euroopan tason työmarkkinaosapuolet kuitenkin katsovat, että sopimuksen tiettyjä tekijöitä on mukautettava tai tarkistettava, jotta sen tavoitteet voidaan saavuttaa paremmin, 11. tiettyjä näkökohtia on mukautettava ottaen huomioon työvoiman kasvava monimuotoisuus ja yhteiskunnallinen kehitys, mukaan luettuna perherakenteiden kasvava monimuotoisuus; samalla on kuitenkin noudatettava kansallisia lakeja, työehtosopimuksia ja/tai käytäntöjä, 12. monissa jäsenvaltioissa kannustetaan miehiä hoitamaan yhtäläinen osuus perhevelvollisuuksista, mutta tämä ei ole johtanut riittäviin tuloksiin; sen vuoksi olisi toteutettava tehokkaampia toimenpiteitä, jotta perhevelvollisuudet jakautuisivat tasaisemmin naisten ja miesten kesken, 13. monissa jäsenvaltioissa on jo monenlaisia poliittisia toimenpiteitä ja käytäntöjä, jotka liittyvät vapaata, lastenhoitoa ja joustavaa työskentelyä koskeviin työntekijöiden ja työnantajien tarpeiden mukaan räätälöityihin järjestelyihin ja joilla pyritään tukemaan vanhempia työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamisessa; nämä olisi otettava huomioon tämän sopimuksen täytäntöönpanossa, 14. tämä sopimus on yksi osa Euroopan tason työmarkkinaosapuolten toimia yhteensovittamisen alalla, 15. tämä sopimus on puitesopimus, jossa esitetään äitiysvapaasta erillistä vanhempainvapaata ja pakottavista syistä töistä poissaoloa koskevat vähimmäisvaatimukset ja jolla siirretään vapaan myöntämisperusteiden ja soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistaminen jäsenvaltioiden ja työmarkkinaosapuolten tehtäväksi, jotta kunkin jäsenvaltion tilanne voidaan ottaa huomioon, 16. oikeus tämän sopimuksen mukaiseen vanhempainvapaaseen on yksilöllinen oikeus eikä periaatteessa ole siirrettävissä, mutta jäsenvaltiot voivat tehdä siitä siirrettävän oikeuden; kokemusten mukaan se, että vapaa ei ole siirrettävissä, voi kannustaa isiä pitämään vapaata, minkä vuoksi Euroopan tason työmarkkinaosapuolet sopivat, että osa vapaasta ei ole siirrettävissä, 17. on tärkeää ottaa huomioon sellaisten vanhempien erityistarpeet, joiden lapsilla on jokin vamma tai pitkäaikaissairaus, 18. jäsenvaltioiden olisi säädettävä tai määrättävä sairausvakuutuksen nojalla maksettavien luontoisetujen säilyttämisestä vanhempainvapaan vähimmäiskeston ajan, 19. pannessaan tätä sopimusta täytäntöön jäsenvaltioiden olisi myös harkittava sosiaaliturvaetuuksia koskevien oikeuksien säilyttämistä muuttumattomina vanhempainvapaan vähimmäiskeston ajan, jos se kansalliset olosuhteet ja valtiontalouden tila huomioon ottaen on asianmukaista, sekä tulojen asemaa niiden tekijöiden joukossa, jotka vaikuttavat vanhempainvapaan pitämiseen, 20. jäsenvaltioista saadut kokemukset osoittavat, että tulotaso vanhempainvapaan aikana on yksi tekijä, joka vaikuttaa siihen, pitävätkö vanhemmat, erityisesti isät, vapaata, 21. joustavien työjärjestelyiden ansiosta vanhempien on helpompi yhdistää työhön ja vanhemmuuteen liittyvät velvollisuudet ja ne helpottavat työhönpaluuta, etenkin vanhempainvapaan jälkeen, 22. vanhempainvapaajärjestelyjen tarkoituksena on tukea työssäkäyviä vanhempia tiettynä ajanjaksona ja pitää yllä ja edistää heidän jatkuvaa osallistumistaan työmarkkinoille; sen vuoksi olisi kiinnitettävä enemmän huomiota siiten, että työnantajaan pidetään yhteyttä vapaan aikana ja sovitaan työhönpaluujärjestelyistä, 23. tässä sopimuksessa otetaan huomioon tarve parantaa sosiaalipolitiikalle asetettavia vaatimuksia, edistää Euroopan unionin talouden kilpailukykyä ja välttää asettamasta sellaisia hallinnollisia, taloudellisia ja oikeudellisia rasitteita, jotka vaikeuttaisivat pienten ja keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä, 24. työmarkkinaosapuolilla on parhaat edellytykset löytää työnantajien ja työntekijöiden tarpeita vastaavia ratkaisuja, minkä vuoksi niille on annettava erityinen asema tämän sopimuksen täytäntöönpanossa, soveltamisessa, seurannassa ja arvioinnissa niiden muiden toimenpiteiden yhteydessä, joilla pyritään parantamaan työ- ja perhevelvollisuuksien yhteensovittamista ja edistämään naisten ja miesten yhdenvertaisia mahdollisuuksia ja yhdenvertaista kohtelua. II – SISÄLTÖ 1 lauseke: Tarkoitus ja soveltamisala 1. Tässä sopimuksessa määrätään vähimmäisvaatimuksista, joilla on tarkoitus helpottaa työssäkäyvien vanhempien vanhemmuuteen ja työhön liittyvien velvollisuuksien yhteensovittamista ottaen huomioon perherakenteiden kasvava monimuotoisuus ja noudattaen samalla kansallisia säädöksiä, työehtosopimuksia ja/tai käytäntöjä. 2. Tätä sopimusta sovelletaan kaikkiin työntekijöihin, sekä naisiin että miehiin, joilla on kussakin jäsenvaltiossa voimassa olevissa säädöksissä, työehtosopimuksissa ja/tai käytännöissä määritelty työsopimus tai työsuhde. 3. Jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet eivät kuitenkaan saa jättää tämän sopimuksen soveltamisalan ja soveltamisen ulkopuolelle työntekijöitä, työsopimuksia tai työsuhteita vain sillä perusteella, että kyseessä ovat osa-aikaiset tai määräaikaiset työntekijät taikka henkilöt, joilla on työsopimus tai työsuhde työvoiman vuokrausyrityksen kanssa. 2 lauseke: Vanhempainvapaa 1. Sekä nais- että miespuolisilla työntekijöillä on tämän sopimuksen nojalla yksilöllinen oikeus vanhempainvapaaseen lapsen syntymän tai adoptoinnin vuoksi, jotta he voisivat huolehtia lapsesta tiettyyn ikään asti, joka voi ulottua kahdeksaan vuoteen ja jonka jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet määrittelevät. 2. Vapaa myönnetään ainakin neljän kuukauden ajaksi, ja naisten ja miesten yhdenvertaisten mahdollisuuksien ja yhdenvertaisen kohtelun edistämiseksi vapaa olisi periaatteessa myönnettävä siten, että se ei ole siirrettävissä. Jotta molemmat vanhemmat pitäisivät tasapuolisemmin vanhempainvapaata, ainakin yksi neljästä vapaakuukaudesta on myönnettävä siten, että se ei ole siirrettävissä. Kauden, joka ei ole siirrettävissä, soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt olisi annettava kansallisen tason lainsäädännössä ja/tai työehtosopimuksissa ottaen huomioon jäsenvaltioissa voimassa olevat vapaajärjestelyt. 3 lauseke: Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt 1. Vanhempainvapaan myöntämisperusteet ja sen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritellään jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja/tai työehtosopimuksissa tämän sopimuksen vähimmäisvaatimuksia noudattaen. Jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet voivat erityisesti a) päättää, myönnetäänkö vanhempainvapaa kokoaikaisena, osa-aikaisena, jaksottaisena vai aikahyvityksenä, ottaen huomioon sekä työnantajien että työntekijöiden tarpeet, b) pitää vanhempainvapaaoikeuden vähimmäisedellytyksenä enintään vuoden työssäoloa ja/tai palvelusaikaa; käyttäessään tätä määräystä jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten on varmistettava, että jos kyseessä ovat peräkkäiset määräaikaiset työsopimukset, sellaisena kuin ne on määritelty määräaikaista työtä koskevassa neuvoston direktiivissä 1999/70/EY, saman työnantajan palveluksessa, oikeuden edellytyksenä olevaa jaksoa laskettaessa on otettava huomioon sopimusten kesto yhteensä, c) määritellä ne tilanteet, joissa työnantaja kansallisen lainsäädännön sekä kansallisten työehtosopimusten ja käytäntöjen mukaisen kuulemisen jälkeen saa lykätä vanhempainvapaan myöntämistä organisaation toiminnan kannalta perusteltujen syiden vuoksi; kaikki tämän lausekkeen soveltamisesta johtuvat ongelmat on ratkaistava kansallisen lainsäädännön sekä kansallisten työehtosopimusten ja käytäntöjen mukaisesti, d) sallia c alakohdan lisäksi erityisjärjestelyjä pienten yritysten toiminnallisten ja rakenteellisten tarpeiden huomioon ottamiseksi. 2. Jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet vahvistavat määräajat vanhempainvapaaoikeuttaan käyttävän työntekijän työnantajalle antamalle ilmoitukselle, jonka yhteydessä on ilmoitettava vapaan alkamis- ja päättymisajankohta. Jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten on otettava huomioon työntekijöiden ja työnantajien edut määrittäessään ilmoittamisen määräajat. 3. Jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten on arvioitava, onko tarpeen mukauttaa vanhempainvapaan myöntämisperusteita ja soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä niiden vanhempien tarpeisiin, joiden lapsella on jokin vamma tai pitkäaikaissairaus. 4 lauseke: Adoptio 1. Jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten on arvioitava, onko tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä adoptiovanhempien erityistarpeiden huomioon ottamiseksi. 5 lauseke: Työntekijän oikeudet ja syrjimättömyys 1. Vanhempainvapaan päättyessä työntekijällä on oikeus palata samaan työhön tai, jos se ei ole mahdollista, vastaavaan tai samankaltaiseen työhön, joka on hänen työsopimuksensa tai työsuhteensa mukainen. 2. Työntekijälle vanhempainvapaan alkuun mennessä kertyneet tai kertymässä olevat edut on säilytettävä sellaisinaan vanhempainvapaan loppuun asti. Vanhempainvapaan päättyessä sovelletaan näitä oikeuksia kansallisesta lainsäädännöstä sekä kansallisista työehtosopimuksista ja/tai käytännöistä aiheutuvat muutokset mukaan lukien. 3. Jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet määrittelevät työsopimusta tai työsuhdetta koskevat järjestelyt vanhempainvapaan ajaksi. 4. Sen varmistamiseksi, että työntekijät voivat käyttää oikeuttaan vanhempainvapaaseen, jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet kansallisen lainsäädännön sekä kansallisten työehtosopimusten ja käytäntöjen mukaisesti työntekijöiden suojelemiseksi epäedullisemmalta kohtelulta tai irtisanomiselta vanhempainvapaan hakemisen tai pitämisen vuoksi. 5. Kaikki tähän sopimukseen liittyvät sosiaaliturvaa koskevat kysymykset kuuluvat jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten tarkasteltaviksi ja ratkaistaviksi kansallisen lainsäädännön ja/tai kansallisten työehtosopimusten mukaisesti ottaen huomioon, mikä merkitys sosiaaliturvaoikeuksien jatkuvuudella eri järjestelmissä on, erityisesti terveydenhuollon osalta. Kaikki tähän sopimukseen liittyvät tuloja koskevat kysymykset kuuluvat jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten tarkasteltaviksi ja ratkaistaviksi kansallisen lainsäädännön ja kansallisten työehtosopimusten ja/tai käytäntöjen mukaisesti ottaen huomioon, mikä merkitys tuloilla – muiden tekijöiden joukossa – on päätettäessä vanhempainvapaan pitämisestä. 6 lauseke: Työhönpaluu 1. Parantaakseen työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta palatessaan vanhempainvapaalta työntekijät voivat pyytää muutoksia työaikaansa ja/tai työmuotoonsa tietyksi ajaksi. Työnantajien on harkittava näitä pyyntöjä ja vastattava niihin sekä työnantajan että työntekijän tarpeet huomioon ottaen. Tätä kohtaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritetään kansallisen lainsäädännön sekä kansallisten työehtosopimusten ja/tai käytäntöjen mukaisesti. 2. Vanhempainvapaan jälkeisen työhönpaluun helpottamiseksi työntekijöitä ja työnantajia kannustetaan pitämään yllä yhteyttä vapaan aikana ja sopimaan järjestelyistä, jotka koskevat asianmukaisia työhönpaluutoimia, joista päätetään asianomaisten osapuolten kesken ottaen huomioon kansallinen lainsäädäntö ja kansalliset työehtosopimukset ja/tai käytännöt. 7 lauseke: Poissaolo työstä pakottavan syyn vuoksi 1. Jäsenvaltioiden ja/tai työmarkkinaosapuolten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet salliakseen työntekijöiden poissaolot työstä kansallisen lainsäädännön sekä kansallisten työehtosopimusten ja käytäntöjen mukaisesti kiireellisten perhesyihin liittyvien pakottavien syiden vuoksi sellaisen sairauden tai onnettomuuden sattuessa, jonka vuoksi työntekijän välitön läsnäolo on välttämätöntä. 2. Jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet voivat täsmentää 7 lausekkeen 1 kohdassa tarkoitettuja myöntämisperusteita ja soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sekä rajoittaa tämän oikeuden tietyksi ajaksi vuosittain ja/tai tapauksittain. 8 lauseke: Loppumääräykset 1. Jäsenvaltiot voivat soveltaa tai ottaa käyttöön tässä sopimuksessa määrättyjä suotuisampia määräyksiä. 2. Tämän sopimuksen määräysten täytäntöönpano ei ole pätevä peruste heikentää työntekijöiden suojan yleistä tasoa sopimuksen piiriin kuuluvalla alalla, eikä se estä jäsenvaltioita ja/tai työmarkkinaosapuolia kehittämästä tilanteen muuttumisen mukaan (mukaan lukien siirrettävyyskiellon käyttöönotto) lakeihin, asetuksiin tai sopimuksiin perustuvia erilaisia säännöksiä edellyttäen, että tässä sopimuksessa määrättyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan. 3. Tällä sopimuksella ei rajoiteta työmarkkinaosapuolten oikeutta tehdä asianmukaisella tasolla, myös Euroopan tasolla, sopimuksia, joilla mukautetaan ja/tai täydennetään tämän sopimuksen määräyksiä erityisolosuhteiden ottamiseksi huomioon. 4. Jäsenvaltioiden on saatettava neuvoston päätöksen noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kahden vuoden kuluessa päätöksen hyväksymisestä tai varmistettava, että työmarkkinaosapuolet toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sopimusteitse tämän määräajan kuluessa. Jäsenvaltioille sallitaan enintään vuoden lisäaika päätöksen noudattamista varten, jos se on tarpeen erityisvaikeuksien tai työehtosopimuksin tapahtuvan täytäntöönpanon huomioon ottamiseksi. 5. Sopimuksen soveltamisesta johtuvien riitojen ja valitusten ehkäisy ja käsittely tapahtuu kansallisen lainsäädännön sekä kansallisten työehtosopimusten ja/tai käytäntöjen mukaisesti. 6. Komission olisi osoitettava kaikki tämän sopimuksen tulkintaa Euroopan tasolla koskevat kysymykset ensi sijassa allekirjoittajaosapuolille lausunnon antamista varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta komission, kansallisten tuomioistuinten ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tehtäviä. 7. Allekirjoittajaosapuolet tarkastelevat uudelleen tämän sopimuksen soveltamista viiden vuoden kuluttua neuvoston päätöksestä, jos joku tämän sopimuksen osapuolista sitä pyytää. Tehty Brysselissä 18 päivänä kesäkuuta 2009. EAY:n puolesta John Monks Pääsihteeri Ammattijärjestövaltuuskunnan puolesta BusinessEuropen puolesta Philippe de Buck Pääjohtaja UEAPMEn puolesta Andrea Benassi Pääsihteeri CEEP:n puolesta Ralf Resch Pääsihteeri [1] KOM(2006) 92. [2] Neuvoston päätelmät: Naisten ja miesten tasapainoiset roolit työpaikkojen, kasvun ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta (SOC 385). [3] Euroopan parlamentin päätöslauselma 3. syyskuuta 2008 naisten ja miesten tasa-arvosta – 2008 (2008/2047(INI)), kohta 28. [4] Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä annetun direktiivin 92/85/ETY muuttamisesta (KOM(2008) 637 lopullinen). [5] Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja direktiivin 86/613/ETY kumoamisesta (KOM(2008) 636 lopullinen). [6] Komission kertomus esikouluikäisten lasten hoitojärjestelyjä koskevien Barcelonan tavoitteiden täytäntöönpanosta (KOM(2008) 638 lopullinen; tekninen liite, SEC(2008) 2597). [7] Komission tiedonanto – Työ- ja yksityiselämän tasapainon parantaminen: enemmän tukea työ-, yksityis- ja perhe-elämän yhteensovittamiseen, KOM(2008) 635 lopullinen. [8] SEC(2006) 1245. [9] SEC(2007) 571. [10] http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=641&langId=en&moreDocuments=yes. [11] SEC(2008) 2526/2. [12] Komission tiedonanto sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen täytäntöönpanosta (KOM(93) 600 lopullinen, annettu 14.12.1993). [13] Report on the representativeness of European social partner organisations, Part 1, Institut des Sciences du Travail – Université Catholique de Louvain, syyskuu 1999. [14] Monographs of the situation of social partners in the acceding and candidate countries, intersectoral level, Institut des Sciences du Travail – Université Catholique de Louvain, maaliskuu 2004. [15] Asiat C-180/95, Draehmpaehl , Kok. 1997, s. I-2195, ja C-271/91, Marshall , Kok. 1993, s. I-4367. [16] EUVL C , , s. . [17] EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4. [18] EYVL L 45, 19.2.1975, s. 19–20. [19] EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1–8. [20] EYVL L 46, 17.2.1997, s. 20–24. [21] EUVL L 204, 26.7.2006, s. 23–36.