Ehdotus Neuvoston asetus (EY) naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä /* KOM/98/0158 lopull. - CNS 98/0109 */



Virallinen lehti nro C 170 , 04/06/1998 s. 0013



98/0109 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) N:o . . . ./. . annettu . . . naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä (98/C 170/03) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, sekä katsoo, että 1) maataloustuotteiden yhteismarkkinoiden toimintaan ja kehitykseen olisi liityttävä yhteisen maatalouspolitiikan toteuttaminen, ja siihen olisi erityisesti sisällyttävä maatalouden yhteinen markkinajärjestely, jonka muoto voi vaihdella tuotteiden mukaan, 2) yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on toteuttaa perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteet; erityisesti naudanliha-alalla on tarpeen markkinoiden vakauttamiseksi ja alan maatalousväestön kohtuullisen elintason turvaamiseksi säätää sisämarkkinoita koskevista toimenpiteistä, joihin sisältyy erityisesti suoria tukia naudanlihantuottajille sekä yksityisen varastoinnin tukijärjestelmä, 3) markkinoiden tukemista olisi vähennettävä asteittain, jotta saataisiin palautetuksi yhteisön lihankulutuksen tasapaino, mikä hyödyttäisi naudanliha-alaa, ja jotta näiden tuotteiden kilpailukyky kansainvälisillä markkinoilla paranisi; tuottajille aiheutuvat vaikutukset huomioon ottaen olisi muutettava ja mukautettava yhteisen markkinajärjestelyn mukaisesti säädetyn tulotuen tasoa; tässä tarkoituksessa on aiheellista vahvistaa kattava järjestelmä tuottajille maksettavia suoria tukia varten; näiden tukien määrän kehityksen olisi seurattava markkinatuen asteittaista vähenemistä, 4) karjatalouden monimuotoisuus huomioon ottaen suoriin tukiin olisi sisällyttävä erityispalkkio sonnien ja härkien kasvattajille, emolehmäkarjojen pitämisestä maksettava palkkio ja lypsylehmäpalkkio; palkkioiden myöntäminen ei saisi aiheuttaa kokonaistuotannon kasvua; tätä varten olisi rajoitettava palkkiokelpoisten emolehmien ja urospuolisten nautaeläinten lukumäärää soveltamalla edellisiin alueellisia ja jälkimmäisiin tuottajakohtaisia enimmäismääriä sekä erityispalkkion osalta tilakohtaista pääluvun rajoitusta; lypsylehmäpalkkion osalta vastaava rajoitus on seurausta asianomaisten tuottajien tuottajakohtaisesta viitemäärästä, jota käytetään perustana tuen määrän laskemisessa; erityispalkkion alueellisen enimmäismäärän nykyinen taso olisi säilytettävä, 5) härkien kasvatuksen edellytykset poikkeavat tavallisesti sonnien kasvatuksen edellytyksistä; sen vuoksi on perusteltua asettaa härkiä koskevan erityispalkkion määrä eri tasolle kuin sonneista myönnettävä palkkio; tiettyjen ikäryhmien osalta härkien erityispalkkio olisi kuitenkin maksettava kahdessa erässä, 6) jos liian suuri määrä härkiä teurastetaan niiden jäsenvaltioiden teurastuskaudella, joissa tällä tuotantosuunnalla on erityistä merkitystä, seurauksena voi olla markkinoiden häiriintyminen ja erityisesti markkinahintojen lasku; teurastuskauden ulkopuolella vuoden 23 ensimmäisen viikon aikana teurastettavista eläimistä olisi myönnettävä tietyin edellytyksin erityispalkkion lisäpalkkiota, jolla kannustetaan härkien teurastukseen vuotuisen laidunkauden päättymiseen ajoittuvan jakson ulkopuolella, 7) tuottajien käytettävissä olevan jouston lisäämiseksi kelpoisuus emolehmäpalkkioon olisi ulotettava koskemaan emolehmien kanssa samat jalostusvaatimukset täyttäviin hiehoihin; emolehmäkarjojen palkkiokelpoisten hiehojen lukumäärä olisi rajoitettava korvautumisen tavanomaiseen määrään, 8) emolehmäpalkkio olisi rajoitettava ensi sijassa tuottajiin, jotka eivät toimita maitoa meijereihin maito- ja maitotuotealan lisämaksuista 28 päivänä joulukuuta 1992 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3950/92 (1) säädetyn lisämaksujärjestelmän mukaisesti; tulotukea tarvitaan kuitenkin myös pienille ja keskisuurille tiloille, joilla on lypsylehmä- tai emolehmäkarjaa; sen vuoksi emolehmäpalkkiota olisi myönnettävä myös niille sekatuotantotiloille, joiden tuottajakohtainen maidon viitemäärä on yhteensä enintään 120 000 kilogrammaa, 9) emolehmäpalkkion osalta on aiheellista säilyttää tuottajakohtaiset enimmäismäärät; joitakin tuottajakohtaisten enimmäismäärien mukaisista palkkio-oikeuksista ei ole käytetty; nämä käyttämättömät palkkio-oikeudet ovat omiaan lisäämään tuotantoja ja kasvattamaan menoja erityisesti seurauksena siitä, kun hiehot saavuttavat täyden kelpoisuuden emolehmäpalkkioon; tällaisen vaikutuksen välttämiseksi kunkin jäsenvaltion emolehmäpalkkio-oikeuksien kokonaismäärä olisi vahvistettava viitevuosina tosiasiallisesti maksettujen palkkioiden perusteella, joihin lisätään tietty liikkumavara kansallisen varannon säilyttämiseksi; jäsenvaltioiden olisi toteutettava kansallisten enimmäismäärien noudattamisen turvaamiseksi tarvittavat toimenpiteet; niiden olisi tarvittaessa mukautettava tuottajakohtaisia enimmäismääriään puolueettomin perustein ja ilman korvausta; näillä perusteilla olisi varmistettava erityisesti asianomaisten tuottajien tasapuolinen kohtelu ja heidän oikeutettujen odotustensa suojelu, 10) tuotannon taso voi vaihdella tuottajakohtaisesti karjan tai tuotantokyvyn muutosten takia; sen vuoksi on aiheellista säätää, että tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa saadut emolehmäpalkkio-oikeudet voi tietyin edellytyksin siirtää toiselle tuottajalle joko tilan siirron yhteydessä tai ilman palkkio-oikeuksien yhteyttä viljelyaloihin, 11) uusia tuottajia ja vanhoja tuottajia, joiden tuottajakohtainen enimmäismäärä syystä tai toisesta ei ole emolehmäkarjan muuttuneen tilanteen mukainen, ei saisi jättää palkkio-oikeuden ulkopuolelle; sen vuoksi olisi säädettävä kansallisten varantojen hoidosta siten, että niitä täydennetään ja hallinnoidaan yhteisön perusteiden mukaisesti; samasta syystä on aiheellista edellyttää, että ilman tilan siirtoa tehtävään palkkio-oikeuksien siirtoon sovelletaan sääntöjä, joiden mukaan osa siirretyistä oikeuksista pidätetään ilman korvausta ja siirretään kansalliseen varantoon, 12) jäsenvaltioiden olisi saatava luoda yhteys herkkien vyöhykkeiden tai paikallisalueiden ja emolehmätuotannon välille tämän tuotannon säilyttämiseksi erityisesti alueilla, joilla ei ole muita vaihtoehtoja, 13) naudanlihatuotannon voimaperäistämissuuntaus huomioon ottaen karjatalouden palkkioita olisi rajoitettava ottaen huomioon kunkin maatilan rehuntuotantomahdollisuudet suhteessa tilalla pidettyjen eläinten lukumääriin ja lajeihin; liian voimaperäisen tuotannon välttämiseksi näiden palkkioiden myöntämisen edellytyksenä olisi oltava tilalla pidettävien eläinten enimmäistiheyden noudattaminen; pientuottajien tilanne olisi kuitenkin otettava huomioon, 14) tuotannon laajaperäistämiseen tähtääviä aloitteita olisi tuettava ja niiden tehokkuutta olisi parannettava ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi myöntämällä lisätukea tuottajille, jotka noudattavat tiukkoja ja todellisia eläintiheyden vaatimuksia; tuen yleisen tason suurten muutosten välttämiseksi ja menojen järkevän valvonnan turvaamiseksi olisi säädettävä lisätuen tarkistamisesta tarvittaessa, 15) naudanliha-alan markkinatuen vähenemisen vuoksi myös maidontuottajien olisi saatava tulotukea lypsylehmäpalkkion muodossa; tätä tukea olisi myönnettävä kyseisten tuottajien tuottajakohtaisen viitemäärän sekä sen jäsenvaltion, jossa kyseiset tilat sijaitsevat, maidon kansallisen keskituotoksen perusteella; yksinkertaisuuden vuoksi lypsylehmäpalkkioita olisi hallinnoitava ja myönnettävä yhdessä maidon ja maitotuotteiden markkinajärjestelyn mukaisesti lypsylehmistä maksettavan vastaavan tulotuen kanssa; tämän tuen osalta otetaan huomioon maidon keskimääräinen tuotos yhteisössä; tätä varten olisi lypsylehmäpalkkion jäsenvaltiokohtaisia määriä laskettaessa otettava huomioon yhteisön ja kyseisen jäsenvaltion keskimääräisen maitotuotoksen ero, 16) naudanlihantuotannon edellytykset ja tuottajien tulotaso vaihtelevat huomattavasti yhteisön eri tuotantoalueilla; kaikkien tuottajien samanlaiseen tukeen perustuva yhteisön laajuinen järjestelmä olisi liian jäykkä, jotta sillä pystyttäisiin vastaamaan riittävällä tavalla rakenteellisiin ja luonnonolosuhteista johtuviin eroihin sekä näistä aiheutuviin erilaisiin tarpeisiin; sen vuoksi on aiheellista säätää joustavasta kehyksestä yhteisön lisätuelle, jonka jäsenvaltiot määrittelevät ja myöntävät vahvistettujen yleisten määrien rajoissa ja tiettyjen yhteisten perusteiden mukaisesti; jäsenvaltioiden yleiset määrät olisi jaettava sen mukaan, mikä on niiden osuus yhteisön naudanlihantuotannosta; yhteisten perusteiden tarkoituksena on muun muassa estää lisätukia aiheuttamasta syrjiviä vaikutuksia ja mahdollistaa yhteisön asiaa koskevien monenvälisten sitoumusten täydellinen huomioonottaminen; on erityisen tärkeää varmistaa, että jäsenvaltiot käyttävät harkintavaltaansa yksinomaan puolueettomin perustein, ottavat täysin huomioon yhdenvertaisen kohtelun periaatteen sekä välttävät markkinoiden ja kilpailun vääristymiä; on aiheellista säätää muodoista, joissa lisätukea voi myöntää; näiden tukimuotojen olisi oltava tiettyjä nautaeläinten luokkia koskevia eläinkohtaisia tukia sekä pinta-alatukia, 17) eläinkohtaisten lisätukien osalta tarvitaan tiettyjä määrällisiä rajoituksia, joilla varmistetaan tarpeellinen tuotannon valvonta; on myös tarpeen rajoittaa yhdestä eläimestä ja tarvittaessa yhden vuoden osalta myönnettävän tuen kokonaismäärää; lisäksi jäsenvaltioiden olisi valvottava eläintiheyden vaatimuksen noudattamista, 18) pinta-alaperusteista tukea olisi myönnettävä ainoastaan monivuotisista laitumista, joihin ei sovelleta muita yhteisön markkinatukitoimenpiteitä; pinta-alatukia olisi sovellettava monivuotisten laitumien alueellisten perusalojen rajoissa, jotka jäsenvaltioiden olisi vahvistettava pitkän aikavälin viitetietojen perusteella; hehtaaria kohti myönnettävän pinta-alatuen enimmäismäärän, mukaan lukien maidon ja maitotuotteiden yhteisen markkinajärjestelyn mukaiset pinta-alaperusteiset lisätuet, olisi oltava verrattavissa tiettyjen peltokasvien viljelijöitä koskevan tukijärjestelmän mukaiseen keskimääräiseen hehtaaritukeen, 19) suorien tukien edellytyksenä olisi oltava, että kyseisten eläinten pitäjät noudattavat nautaeläinten tunnistamista ja rekisteröintiä koskevia yhteisön sääntöjä; toivotun taloudellisen vaikutuksen saavuttamiseksi suorat tuet olisi myönnettävä tiettyjen määräaikojen kuluessa, 20) yhteisön lainsäädännössä kielletään tiettyjen aineiden käyttö naudanlihantuotannossa; olisi sovellettava asianmukaisia seuraamuksia, jos näitä säännöksiä ei noudateta, 21) tässä asetuksessa säädettyjen hinta- ja tulotukijärjestelyjen mukaan interventioelinten tekemien ostojen muodossa toteutuva julkinen interventio ei ole enää välttämätöntä markkinoiden tasapainottamiseksi; sen sijaan siitä aiheutuisi huomattavia menoja; tämän vuoksi interventiosta olisi luovuttava asteittain; olisi kuitenkin säädettävä yksityisen varastoinnin tuesta, jolla edistetään markkinahintojen asettumista lähelle perushintaa, mikä edustaa markkinatuen toivottua tasoa; tässä tarkoituksessa komission olisi voitava päättää yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä, jos markkinahinta putoaa alle 103 prosenttiin perushinnasta; olisi säädettävä yksityisen varastoinnin tukijärjestelmän täytäntöönpanemisesta yhteisön täysikasvuisten nautaeläinten ruhojen luokitteluasteikosta 28 päivänä huhtikuuta 1981 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 (2) vahvistetun luokitteluasteikon perusteella, 22) naudanliha-alan yhtenäismarkkinoiden toteuttaminen yhteisössä edellyttää yhtenäisen kauppajärjestelmän toteuttamista yhteisön ulkorajoilla; kauppajärjestelmän, johon kuuluu sisämarkkinatoimenpiteiden lisäksi tuontitulleja ja vientitukia, pitäisi periaatteessa tasapainottaa yhteisön markkinat; kauppajärjestelmän olisi perustuttava Uruguayn kierroksen monenvälisissä kauppaneuvotteluissa tehtyihin sitoumuksiin, 23) kolmansien maiden kanssa käytävän naudanlihan kaupan määrien seuraamiseksi olisi säädettävä tiettyjä tuotteita koskevien tuonti- ja vientitodistusten järjestelmästä; järjestelmään olisi sisällyttävä vakuus, jolla taataan sellaisten toimien toteutuminen, joille kyseisiä todistuksia on myönnetty, 24) tiettyjen maataloustuotteiden tuonnista yhteisön markkinoille aiheutuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhden tai useamman tällaisen tuotteen tuonnilta olisi edellytettävä lisätuontitullia, jos tietyt edellytykset täyttyvät, 25) on aiheellista antaa tietyin edellytyksin komissiolle valta avata ja hallinnoida perustamissopimuksen tai muiden neuvoston antamien säädösten mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista johtuvia tariffikiintiöitä, 26) yhteisön osallistuminen naudanlihan kansainväliseen kauppaan voidaan varmistaa mahdollisuudella myöntää yhteisön hintojen ja maailmanmarkkinahintojen väliseen erotukseen perustuvaa ja Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksen (3) mukaista tukea viennille kolmansiin maihin; näihin tukiin olisi sovellettava määrällisiä ja arvoon perustuvia rajoituksia, 27) vientitukia vahvistettaessa olisi varmistettava arvoon perustuvien rajoitusten noudattaminen seuraamalla Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastoon liittyvien sääntöjen mukaisten tukien maksamista; seurantaa voi helpottaa tukien pakollisella ennakkovahvistuksella; eriytetyn tuen osalta olisi kuitenkin sallittava vahvistetun määräpaikan muuttaminen maantieteellisellä alueella, jolla sovelletaan yhtenäistä tuen määrää; jos määräpaikkaa muutetaan, olisi maksettava todelliseen määräpaikkaan sovellettavaa tukea siten, että enimmäismäärä on ennalta vahvistettuun määräpaikkaan sovellettavan tuen määrä, 28) määrällisten rajoitusten noudattamisen varmistaminen edellyttää luotettavan ja tehokkaan seurantajärjestelmän käyttöön ottoa; tätä varten vientitukien myöntämisen edellytyksenä olisi oltava vientitodistus; tukia olisi myönnettävä käytettävissä olevien rajoitusten mukaisesti kunkin kyseisen tuotteen erityistilanteen mukaan; tästä säännöstä ei saisi poiketa muutoin kuin elintarvikeaputoimien yhteydessä, jotka vapautetaan rajoituksista; Maailman kauppajärjestön maataloussopimuksessa tarkoitettuina markkinointivuosina vientituen turvin vietyjen määrien seurannan olisi perustuttava kunakin markkinointivuonna annettuihin vientitodistuksiin, 29) edellä esitetyn järjestelmän täydentämiseksi siinä määrin kuin on tarpeen sen moitteettoman toiminnan kannalta olisi säädettävä mahdollisuudesta säädellä sisäistä jalostusmenettelyä tai markkinatilanteen vaatiessa kieltää sen käyttö, 30) tullijärjestelmä mahdollistaa luopumisen kaikista muista suojatoimenpiteistä yhteisön ulkorajoilla; sisämarkkinoiden ja tullien muodostama mekanismi voi poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi; tällaisissa tapauksissa yhteisön olisi voitava toteuttaa viipymättä kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvia häiriöitä vastaan; näiden toimenpiteiden olisi oltava asiaa koskevista WTO-sopimuksista johtuvien sitoumusten mukaisia, 31) tässä asetuksessa säädettyjen välineiden asianmukaisen soveltamisen turvaamiseksi komission olisi saatava kaikki tiedot hintojen kehityksestä naudanlihan yhteismarkkinoilla; sen vuoksi olisi säädettävä täysikasvuisten nautaeläinten ja niiden lihan hintojen toteamista koskevasta järjestelmästä, 32) on aiheellista säätää toteutettavista toimenpiteistä, jos hintojen huomattava nousu tai lasku häiritsee tai uhkaa häiritä yhteisön markkinoita, 33) eläintautien leviämistä ehkäisevien toimenpiteiden soveltamisesta aiheutuvat vapaan liikkuvuuden rajoitukset voivat aiheuttaa hankaluuksia yhden tai useamman jäsenvaltion markkinoille; olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa poikkeuksellisia markkinoiden tukitoimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi, 34) tiettyjen tukien myöntäminen voisi vaarantaa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen; tämän vuoksi naudanliha-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi voitava soveltaa niitä perustamissopimuksen määräyksiä, jotka mahdollistavat jäsenvaltioiden myöntämien tukien arvioimisen ja yhteismarkkinoiden kanssa ristiriidassa olevien tukien kieltämisen, 35) naudanliha-alan yhteismarkkinoiden kehittyessä jäsenvaltioiden ja komission on tarpeen toimittaa toisilleen tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavat tiedot, 36) ehdotettujen toimenpiteiden täytäntöönpanon helpottamiseksi olisi säädettävä menettelystä, jolla toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission tiivis yhteistyö hallintokomiteassa; 37) yhteisön olisi rahoitettava jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta seuraavista velvoitteista aiheutuvia menoja yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta . . . päivänä . . .kuuta . . . annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o . . . ./. . mukaisesti, 38) naudanliha-alan yhteisessä markkinajärjestelyssä olisi otettava huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet, 39) neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 805/68 (4) säädettyä yhteistä markkinajärjestelyä on muutettu monta kertaa; näitä tekstejä on hankala käyttää niiden monilukuisuuden ja vaikeaselkoisuuden sekä sen takia, että ne ovat Euroopan yhteisöjen virallisen lehden eri numeroina; sen vuoksi ne eivät täytä lainsäädännöltä edellytettävää selkeysvaatimusta; tämän vuoksi nämä tekstit olisi kodifioitava uuteen asetukseen ja kumottava edellä mainittu asetus (ETY) N:o 805/68; naudanliha-alan markkinahintojen toteamisesta 2 päivänä heinäkuuta 1987 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1892/87 (5), jonka oikeusperusta asetus (ETY) N:o 805/68 oli, korvataan tässä asetuksessa annettavalla uudella säännöksellä, ja se olisi sen vuoksi kumottava, ja 40) siirryttäessä asetuksen (ETY) N:o 805/68 järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin voi ilmetä vaikeuksia, joita ei käsitellä tässä asetuksessa; tällaisen mahdollisuuden vuoksi olisi säädettävä, että komissio hyväksyy tarvittavat siirtymätoimenpiteet; komissiolla olisi myös oltava valtuudet ratkaista erityisiä käytännön ongelmia, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Naudanlihan yhteinen markkinajärjestely kattaa sisämarkkinat ja kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan, ja se koskee seuraavia tuotteita: >TAULUKON PAIKKA> 2. Tässä asetuksessa tarkoitetaan: a) "nautaeläimillä" yhdistetyn nimikkeistön alanimikkeisiin 0102 90 05-0102 90 79 kuuluvia kotieläiminä pidettäviä nautoja, muita kuin puhdasrotuisia siitoseläimiä; b) "täysikasvuisilla nautaeläimillä" nautaeläimiä, joiden elopaino on yli 300 kilogrammaa. I LUKU Sisämarkkinat 2 artikla Ammatillisten järjestöjen ja ammattialojen yhteisten järjestöjen tekemien tarjonnan mukauttamista markkinoiden vaatimuksiin helpottavien aloitteiden rohkaisemiseksi voidaan toteuttaa seuraavat 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita koskevat yhteisön toimenpiteet: a) toimenpiteet, joilla pyritään karjanjalostuksen kehittämiseen; b) toimenpiteet, joilla pyritään edistämään tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen järjestäytymistä; c) toimenpiteet, joilla pyritään parantamaan laatua; d) toimenpiteet, joilla pyritään käytettävien tuotantokeinojen tuntemuksen perusteella mahdollistamaan lyhyen ja pitkän aikavälin ennusteiden laatiminen, e) toimenpiteet, joilla pyritään helpottamaan markkinahintojen kehityksen seurantaa. Neuvosto antaa näitä toimenpiteitä koskevat yleiset säännöt perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen. 1 OSASTO SUORAT TUET 3 artikla Tässä osastossa tarkoitetaan: a) "tuottajalla" yksittäistä maatalousyrittäjää, luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä tai luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden ryhmittymää, jonka yritys sijaitsee yhteisön alueella ja joka kasvattaa nautaeläimiä, riippumatta siitä, mikä on ryhmittymän tai sen jäsenten oikeudellinen asema kansallisessa lainsäädännössä; b) "tilalla" kaikkia tuottajan johtamia tuotantoyksiköitä, jotka sijaitsevat yhden jäsenvaltion alueella; c) "alueella" asianomaisen jäsenvaltion valinnan mukaan joko jäsenvaltiota tai sen osaa; d) "sonnilla" kuohitsematonta urospuolista nautaeläintä; e) "härällä" kuohittua urospuolista nautaeläintä; f) "emolehmällä" lihakarjarotuun kuuluvaa lehmää tai tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytyksestä saatua lehmää, joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa, g) "hieholla" yli kahdeksan kuukauden ikäistä poikimatonta naaraspuolista nautaeläintä, joka kuuluu lihakarjarotuun tai on syntynyt tällaisen rodun kanssa tehdystä risteytyksestä ja joka kuuluu samaan karjaan lihantuotantotarkoituksessa pidettävien vasikoiden kanssa; h) "monivuotisella laitumella" viljelykiertoon kuulumatonta maata, jota käytetään monivuotiseen (vähintään viisi vuotta) nurmituotantoon (viljelty tai luontainen). 1 jakso Palkkiot 1 alajakso Erityispalkkio 4 artikla 1. Tuottaja, joka pitää tilallaan urospuolisia nautaeläimiä, voi hakemuksesta saada erityispalkkiota. Tätä palkkiota myönnetään alueellisten enimmäismäärien rajoissa enintään 90:stä kuhunkin 2 artiklassa tarkoitettuun ikäryhmään kuuluvasta eläimestä kalenterivuotta ja tilaa kohden. 2. Erityispalkkio voidaan myöntää enintään: a) yhden kerran kunkin yli 10 kuukauden ikäisen sonnin elinaikana; tai b) kaksi kertaa kunkin härän elinaikana: - ensimmäisen kerran, kun eläin on 10 kuukauden ikäinen, - toisen kerran sen jälkeen, kun eläin on tullut 22 kuukauden ikään. 3. Erityispalkkion saamiseksi: a) tuottajan on erikseen määriteltävän ajan täytynyt pitää lihotuksessa kutakin hakemuksen kohteena olevaa eläintä; b) jokaisella eläimellä on oltava teurastukseen asti neuvoston asetuksen (EY) N:o 820/97 (6) 6 artiklassa tarkoitettu passi, joka sisältää kaikki asianomaiset tiedot eläimen palkkiotilanteesta, tai jos passia ei ole, vastaava hallinnollinen asiakirja. 4. Jos hakemuksen kohteena olevien, erityispalkkion myöntämisen edellytykset täyttävien, yli 10 kuukauden ikäisten sonnien ja 10-22 kuukauden ikäisten härkien kokonaismäärä jollakin alueella ylittää liitteessä I tarkoitetun alueellisen enimmäismäärän, kaikkien 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti palkkiokelpoisten eläinten määrää tuottajaa kohden vähennetään kyseisenä kalenterivuonna suhteessa ylityksen määrään. Tässä artiklassa "alueellisella enimmäismäärällä" tarkoitetaan erityispalkkioon oikeutettujen eläinten lukumäärää yhdellä alueella yhden kalenterivuoden aikana. 5. Jäsenvaltiot voivat päättää erityispalkkion myöntämisestä teurastuksen yhteydessä. Tässä tapauksessa 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu ikävaatimus korvataan kuohitsemattomien urospuolisten nautaeläinten osalta 200 kilogramman vähimmäispainolla. Palkkio on maksettava tai siirrettävä tuottajille. Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus soveltaa erityispalkkion myöntämiseen Pohjois-Irlannissa erilaista järjestelmää kuin muilla alueillaan. 6. Palkkion määrä on: a) palkkiokelpoista sonnia kohti: - 165 ecua kalenterivuonna 2000, - 195 ecua kalenterivuonna 2001, - 220 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina; b) palkkiokelpoista härkää ja ikäryhmää kohti: - 130 ecua kalenterivuonna 2000, - 150 ecua kalenterivuonna 2001, - 170 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 7. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 2 alajakso Kausiporrastuspalkkio 5 artikla 1. Jos jossakin jäsenvaltiossa härkiä: a) teurastetaan tiettynä vuonna yli 60 prosenttia urospuolisten nautaeläinten vuotuisista teurastuksista, ja b) teurastetaan 1 päivästä syyskuuta 30 päivään marraskuuta yli 35 prosenttia vuosittain teurastettujen kuohittujen urospuolisten nautaeläinten kokonaismäärästä, tuottajat voivat hakemuksesta saada erityispalkkion lisäpalkkiota (kausiporrastuspalkkiota). Jos molemmat edellä mainitut kynnykset kuitenkin saavutetaan joko Irlannissa tai Pohjois-Irlannissa, palkkiota sovelletaan sekä Irlantiin että Pohjois-Irlantiin. Tätä artiklaa sovellettaessa Yhdistyneen kuningaskunnan Pohjois-Irlantia pidetään erillisenä kokonaisuutena. 2. Palkkion määräksi vahvistetaan: - 72,45 ecua vuoden 15 ensimmäisen viikon aikana teurastettua eläintä kohden, - 54,34 ecua vuoden 16 ja 17 viikolla teurastettua eläintä kohden, - 36,23 ecua vuoden 18-21 viikolla teurastettua eläintä kohden, ja - 18,11 ecua vuoden 22 ja 23 viikolla teurastettua eläintä kohden. 3. Jos 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää ei saavuteta, jäsenvaltiot, joiden tuottajat ovat aiemmin saaneet kausiporrastuspalkkiota, voivat päättää myöntää tämän palkkion 60 prosentin suuruisena 2 kohdassa vahvistetuista määristä. Tässä tapauksessa asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpide ei aiheuta taloudellisia muutoksia kyseisen varainhoitovuoden osalta vähentämällä vastaavasti: - kyseisessä jäsenvaltiossa härkiä koskevaa erityispalkkiota toisen ikäryhmän osalta, tai - 2 jakson mukaisesti maksettua lisätukea, ja ilmoitettava komissiolle vähennyksestä. Tämän toimenpiteen soveltamiseksi Irlantia ja Pohjois-Irlantia pidetään 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua määrää laskettaessa ja siitä seuraavaa palkkio-oikeutta määritettäessä yhtenä alueena. 4. Sen määrittelemiseksi, onko tässä artiklassa tarkoitetut prosenttimäärät ylitetty, otetaan huomioon teurastukset, jotka on tehty kaksi vuotta ennen palkkiokelpoisen eläimen teurastusvuotta. 5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 3 alajakso Emolehmäpalkkio 6 artikla 1. Tuottaja, joka pitää tilallaan emolehmiä, voi hakemuksesta saada palkkiota emolehmäkarjan pitämisestä (emolehmäpalkkiota). Palkkio myönnetään tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa kalenterivuotta ja tilaa kohden. 2. Emolehmäpalkkio myönnetään tuottajalle, joka: a) ei toimita tilaltaan maitoa tai maitotuotteita hakemuksen jättöpäivää seuraavien kahdentoista kuukauden aikana. Maidon tai maitotuotteiden luovuttaminen tilalta suoraan kuluttajalle ei kuitenkaan estä palkkion myöntämistä, b) joka toimittaa maitoa tai maitotuotteita, ja jonka asetuksen (ETY) N:o 3950/92 4 artiklassa tarkoitettu tuottajakohtainen viitemäärä on enintään 120 000 kilogrammaa, jos tämä pitää emolehmiä vähintään 80 prosenttia ja hiehoja enintään 20 prosenttia palkkiohakemuksessa olevasta määrästä yhtäjaksoisesti vähintään hakemuksen jättöpäivää seuraavien kuuden kuukauden ajan. Se, ovatko lehmät emolehmäkarjaa vai lypsykarjaa, todetaan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan mukaisten palkkiokelpoisten eläinten määrän laskemiseksi erityisesti edunsaajan tuottajakohtaisesta viitemäärästä, joka määritellään neuvoston asetuksen (EY) N:o . . . (maito) 15 artiklan 3 kohdassa, sekä jäsenvaltion, jossa tila sijaitsee, keskimääräisestä maitotuotoksesta. 3. Tuottajakohtaista palkkio-oikeutta rajoitetaan 7 artiklassa määritellyillä tuottajakohtaisilla enimmäismäärillä. 4. Palkkion määrä palkkiokelpoista eläintä kohden on: - 155 ecua kalenterivuonna 2000, - 170 ecua kalenterivuonna 2001, - 180 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. 5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta ja erityisesti 3 artiklassa tarkoitetusta emolehmän määrittelystä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 7 artikla 1. Tammikuun 1 päivänä 2000 tuottajakohtaisten enimmäismäärien on oltava samansuuruiset kuin tuottajalla yhteisön sääntöjen mukaisesti 31 päivänä joulukuuta 1999 olevien emolehmäpalkkio-oikeuksien (palkkio-oikeudet) lukumäärä; enimmäismääriä tarkistetaan tarvittaessa 3 kohdan mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että palkkio-oikeuksien määrä ei niiden alueella ylitä 1 päivästä tammikuuta 2000 alkaen liitteessä II vahvistettuja kansallisia enimmäismääriä, ja että 9 artiklassa tarkoitetut kansalliset varannot perustetaan. 3. Jos tämä tarkistus edellyttää tuottajakohtaisten kiintiöiden alennusta, se on tehtävä ilman korvauksia ja tarkistuksesta on päätettävä puolueettomin perustein, joissa otetaan huomioon erityisesti: - missä määrin tuottajat ovat käyttäneet tuottajakohtaisia enimmäismääriään jäsenvaltioiden valinnan mukaan vuotta 2000 edeltävien kolmen viitevuoden aikana, - investointi- tai laajaperäistämisohjelman täytäntöönpano naudanliha-alalla, - erityiset luonnonolot tai seuraamukset, joiden vuoksi palkkiota ei ole maksettu tai sitä on alennettu vähintään yhden viitevuoden aikana, - muut poikkeukselliset olosuhteet, joiden vuoksi vähintään yhden viitevuoden aikana maksetut tuet eivät vastaa edellisten vuosien todellista tilannetta. 4. Edellä olevan 2 kohdan mukaisesti toteutetun toimenpiteen perusteella pidätetyt palkkio-oikeudet on peruutettava. 5. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 8 artikla 1. Jos tuottaja myy tilansa tai siirtää sen toisen haltuun muulla tavoin, hän voi siirtää kaikki oikeutensa emolehmäpalkkioon henkilölle, joka ottaa haltuunsa hänen tilansa. Hän voi myös siirtää oikeutensa kokonaan tai osittain toiselle tuottajalle siirtämättä tilaansa. Jos palkkio-oikeuksia siirretään ilman tilan siirtoa, osa siirretyistä oikeuksista, enintään 15 prosenttia, palautetaan ilman korvausta sen jäsenvaltion kansalliseen varantoon, jonka alueella tila sijaitsee, jaettavaksi ilmaiseksi. 2. Jäsenvaltioiden: a) on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen ehkäisemiseksi, että palkkio-oikeuksia siirrettäisiin pois herkiltä vyöhykkeiltä tai alueilta, joilla naudanlihantuotannon merkitys paikalliselle talouselämälle on erityisen suuri; b) on mahdollista säätää, että oikeudet voi siirtää ilman tilan siirtoa suoraan tuottajalta toiselle tai kansallisen varannon kautta. 3. Jäsenvaltiot voivat sallia ennen erikseen vahvistettavaa päivämäärää sellaisen palkkio-oikeuksien osan väliaikaisen siirtämisen, jota oikeuksia hallussaan pitävä tuottaja ei aio käyttää. 4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä yksityiskohtaiset säännöt voivat koskea erityisesti: - säännöksiä, joiden mukaan jäsenvaltiot voivat ratkaista niiden tuottajien oikeuksien siirtoon liittyvät ongelmat, jotka eivät omista tilaansa kuuluvia maita, ja - erityisiä sääntöjä, jotka liittyvät osittaisen siirron kohteena olevien oikeuksien vähimmäismäärään. 9 artikla 1. Jokaisen jäsenvaltion on ylläpidettävä kansallista varantoa emolehmäoikeuksia varten. 2. Kansalliseen varantoon liitetään 8 artiklan 1 kohdan tai muiden yhteisön säännösten mukaisesti palautetut oikeudet, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 7 artiklan 4 kohdan säännösten soveltamista. 3. Jäsenvaltioiden on käytettävä kansallisia varantojaan niiden rajoissa palkkio-oikeuksien myöntämiseen erityisesti uusille tai nuorille viljelijöille tai muille ensisijaisessa asemassa oleville tuottajille. 4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ja erityisesti seuraavilta osin: - toimenpiteet, joita sovelletaan, jos jossakin jäsenvaltiossa ei käytetä kansallista varantoa, - käyttämättömiä, kansalliseen varantoon palautettuja palkkio-oikeuksia koskevat toimenpiteet. 4 alajakso Eläintiheys 10 artikla 1. Niiden eläinten kokonaismäärä, joista erityispalkkio ja emolehmäpalkkio myönnetään, rajoitetaan soveltamalla kullakin tilalla eläintiheyttä, joka on 2 nautayksikköä hehtaaria ja kalenterivuotta kohden. Eläintiheys ilmaistaan nautayksikköinä (NY) suhteessa kyseisellä tilalla pidettävien eläinten ruokintaan käytettävään rehualaan. Eläintiheyden vaatimusta ei kuitenkaan sovelleta tuottajaan, jonka tilalla pidettävien ja eläintiheyden määrittämisessä huomioon otettavien eläinten määrä on enintään 15 NY. 2. Tilan eläintiheyden määrittämisessä on otettava huomioon: a) urospuoliset nautaeläimet, emolehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai vuohet, joiden osalta palkkiohakemukset on jätetty, sekä lypsylehmät, jotka ovat tarpeen tuottajalle määrättyä viitemäärää vastaavan maitotuotoksen tuottamiseksi. Näin saatu eläinmäärä muunnetaan nautayksiköiksi käyttäen liitteessä III olevaa muuntotaulukkoa; b) rehuala, jolla tarkoitetaan alaa, joka on koko kalenterivuoden nautakarjan-, lampaiden- ja/tai vuohienkasvatuksen käytössä. Rehualaan ei saa kuulua: - rakennuksia, metsiä, lammikoita, teitä, - yhteisön tukijärjestelmään kuuluvaan muuhun tuotantoon tai monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien tuotantoon käytettäviä viljelyaloja, lukuun ottamatta monivuotisia laitumia, joille tukea myönnetään tämän asetuksen 15 artiklan ja asetuksen (EY) N:o . . . (maito) 18 artiklan mukaisesti, - aloja, jotka täyttävät tiettyjen peltokasvien viljelijöille säädetyn tukijärjestelmän edellytykset ja joita käytetään kuivattujen rehujen tukijärjestelmän mukaisesti tai joihin sovelletaan viljelykäytöstä poistamista koskevaa kansallista tai yhteisön järjestelmää. Rehualaan kuuluvat yhteisesti viljellyt alat ja sekaviljelyalat. 3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä säännöt koskevat erityisesti: - yhteisesti viljeltyjä aloja ja sekaviljelyaloja, - eläintiheyden väärän soveltamisen ehkäisemistä. 5 alajakso Laajaperäistämispalkkio 11 artikla 1. Tuottajat, jotka saavat erityispalkkiota ja/tai emolehmäpalkkiota, voivat saada palkkiolisän, jonka suuruus on 100 ecua myönnettyä palkkiota kohden, jos kyseisenä kalenterivuonna: - tilan eläintiheys on pienempi kuin 1,4 NY hehtaaria kohden, - eläimet laiduntavat kasvukaudella ulkona. 2. Tässä artiklassa: - otetaan 10 artiklan 2 kohdan a alakohdasta poiketen tilan eläintiheyden määrittelyssä huomioon tilalla kyseisenä kalenterivuonna olevat urospuoliset nautaeläimet, emolehmät, lypsylehmät ja hiehot sekä lampaat ja/tai vuohet, joista palkkiohakemuksia on jätetty. Eläinten lukumäärä muutetaan nautayksiköiksi liitteessä II olevan muuntotaulukon avulla, - pidetään 10 artiklan 2 kohdan b alakohdasta poiketen "rehualana" ainoastaan koko kalenterivuoden aikana tilalla nautaeläinten ja lampaiden ja/tai vuohien kasvatukseen käytössä olevia lyhytaikaisia ja monivuotisia laitumia. 3. Asetuksen 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio: - antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, - tarkistaa tarvittaessa 1 kohdassa vahvistetun määrän ottaen erityisesti huomioon lisäpalkkiokelpoisten eläinten määrän edellisenä kalenterivuonna. 6 alajakso Lypsylehmäpalkkio 12 artikla 1. Asetuksen (maito) 15 artiklan 2 kohdassa vahvistettuun lypsylehmäpalkkioyksikköön lisätään liitteessä IV vahvistetut palkkioyksikkökohtaiset lisämäärät. 2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 2 jakso Lisätuet 13 artikla 1. Jäsenvaltioiden on maksettava alueensa tuottajille lisätukea liitteessä V vahvistettujen yleisten määrien rajoissa vuosittain. Tämä tuki on myönnettävä puolueettomin perustein, joihin on sisällyttävä erityisesti asian kannalta merkitykselliset tuotantorakenteet ja -edellytykset, sekä siten, että varmistetaan tuottajien tasapuolinen kohtelu ja vältetään markkinoiden ja kilpailun vääristymät. Lisätukea ei saa liittää markkinahintojen vaihteluun. 2. Lisätuki voi olla eläinkohtaista (14 artikla) tai pinta-alaperusteista tukea (15 artikla). 14 artikla 1. Eläinkohtaista tukea voidaan myöntää: a) urospuolisista nautaeläimistä, b) emolehmistä, c) lypsylehmistä, d) hiehoista. 2. Eläinkohtaisen tuen myöntämisessä on noudatettava: a) liitteessä VI vahvistettuja erityisedellytyksiä, b) jäsenvaltioiden vahvistamia erityisiä eläintiheyteen liittyviä vaatimuksia. 3. Erityiset eläintiheyteen liittyvät vaatimukset vahvistetaan: - 10 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetun rehualan perusteella, - ottaen huomioon erityisesti kyseisen tuotantotyypin ympäristövaikutukset, kotieläintuotantoon käytetyn maan herkkyys ympäristön kannalta ja toimenpiteet, jotka on toteutettu tarkoituksena vakauttaa tai parantaa maan ympäristöllistä tilannetta. 15 artikla 1. Pinta-alatukea myönnetään hehtaaria kohti sellaisesta monivuotisesta laitumesta: a) joka on tuottajan käytössä kyseisenä kalenterivuonna, b) jota ei käytetä 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen erityisten eläintiheyteen liittyvien vaatimusten noudattamiseksi, ja c) jonka osalta samana vuonna ei haeta tukea tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmän, kuivattujen rehujen tukijärjestelmän tai muiden monivuotisten pelto- tai puutarhakasvien yhteisön tukijärjestelmän perusteella. 2. Monivuotinen laidunala ei saa ylittää asianomaista alueellista perusviljelyalaa alueella, jolla pinta-alatukea voidaan myöntää. Jäsenvaltioiden on määriteltävä alueelliset perusviljelyalat keskimääräisenä hehtaarimääränä monivuotista laidunta, jota käytettiin nautaeläinten kasvatukseen vuosina 1995, 1996 ja 1997. 3. Asetuksen (maito) 18 artiklan mukaiset pinta-alatuet mukaan lukien tukea saa yhtä hehtaaria kohden myöntää enintään: - 210 ecua kalenterivuonna 2000, - 280 ecua kalenterivuonna 2001, - 350 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina vuosina. 16 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää tammikuuta 2000 yksityiskohtaiset tiedot lisätukien myöntämistä koskevista kansallisista järjestelyistään. Kaikista näiden järjestelyjen muutoksista on ilmoitettava komissiolle viimeistään kuukauden kuluttua niiden hyväksymisestä. 17 artikla Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää huhtikuuta 2004 yksityiskohtaiset kertomukset tämän jakson täytäntöönpanosta. Komissio arvioi ennen 1 päivää tammikuuta 2005 tämän jakson täytäntöönpanon ja tutkii yhteisön varojen jakamisen jäsenvaltioiden kesken liitteen V mukaisesti, ottaen erityisesti huomioon jäsenvaltioiden osuuden yhteisön naudanlihan tuotannosta. Komissio tekee tarvittaessa aiheellisia ehdotuksia neuvostolle. 18 artikla Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 3 jakso Yhteiset säännökset 19 artikla Oikeus tämän osaston mukaisiin suoriin tukiin 15 artiklassa tarkoitettuja pinta-alatukia lukuun ottamatta edellyttää, että eläin tunnistetaan ja rekisteröidään asetuksen (EY) N:o 820/97 mukaisesti. 20 artikla 1. Kausiporrastuspalkkiota lukuun ottamatta tämän osaston mukaiset suorat tuet on maksettava, kun tarkastukset on tehty, mutta aikaisintaan sen kalenterivuoden 16 päivänä lokakuuta, jonka osalta niitä on haettu. 2. Asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta tämän osaston mukaiset suorat tuet on maksettava viimeistään sitä kalenterivuotta seuraavan vuoden 30 päivänä kesäkuuta, jonka osalta tukea on haettu. Kausiporrastuspalkkio on kuitenkin maksettava, kun tarkastukset on tehty, ja viimeistään sen kalenterivuoden 15 päivänä lokakuuta, jonka osalta sitä on haettu. 21 artikla 1. Jos neuvoston direktiivin 96/22/EY (7) perusteella kiellettyjen aineiden jäämiä tai edellä mainitun säädöksen perusteella sallittujen, mutta laittomasti käytettyjen aineiden jäämiä havaitaan neuvoston direktiivin 96/23/EY (8) asiaa koskevien säännösten mukaisesti jonkun tuottajan nautakarjaan kuuluvassa eläimessä tai jos kiellettyä ainetta tai tuotetta tai direktiivin 96/22/EY perusteella sallittua, mutta laittomasti hallussa pidettyä ainetta tai tuotetta löydetään kyseisen tuottajan tilalta missä muodossa tahansa, kyseinen tuottaja ei sinä kalenterivuonna, jona havainto tehtiin, voi saada tämän jakson säännöksissä tarkoitettuja maksuja. Rikkomuksen toistuessa ajanjakso, jona tuottaja ei voi saada näitä maksuja, voidaan rikkomuksen törkeysasteen mukaan pidentää viiteen vuoteen laskettuna siitä vuodesta, jonka kuluessa uusintarikkomus todetaan. 2. Jos eläinten omistaja tai haltija yrittää estää tarkastusten toteuttamisen ja jäämien seuraamista varten perustettujen kansallisten ohjelmien soveltamiseksi suoritettavien tutkimusten ja näytteiden ottamisen tai direktiivin 96/23/EY mukaisten tutkimusten ja tarkastusten toteuttamisen, sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettuja seuraamuksia. 3. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 22 artikla Edellä 1 ja 2 jaksossa vahvistettuja suorien tukien määriä voidaan perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa määrättyä menettelyä noudattaen muuttaa tuotannon, tuottavuuden ja markkinoiden kehityksen perusteella. 23 artikla Tässä osastossa säädettyjen suorien tukien myöntämisestä aiheutuvia menoja pidetään asetuksen (ETY) N:o . . . ./. . (YMP rahoitus) 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuina interventiotoimenpiteinä. 2 OSASTO YKSITYINEN VARASTOINTI 24 artikla 1. Heinäkuun 1 päivästä 2002 alkaen on mahdollista päättää tuen myöntämisestä yksityiselle varastoinnille, kun asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 säädetyn yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle 103 prosenttia perushinnasta ja tulee todennäköisesti pysymään tällä tasolla. 2. Perushinnaksi vahvistetaan 1 950 ecua tonnilta. 3. Yksityisen varastoinnin tukea voidaan myöntää asetuksessa (ETY) N:o 1208/81 säädetyn yhteisön nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaisesti luokiteltujen täysikasvuisten urospuolisten nautaeläinten tuoreesta tai jäähdytetystä lihasta, joka varastoidaan ruhoina, puoliruhoina, saman ruhon neljänneksinä, etuneljänneksinä tai takaneljänneksinä. 4. Neuvosto voi perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen: - muuttaa perushintaa ottaen huomioon erityisesti tarpeen vahvistaa tämä hinta tasolle, joka edistää markkinahintojen vakauttamista johtamatta kuitenkaan rakenteelliseen ylijäämään yhteisössä, - muuttaa 3 kohdassa olevaa luetteloa tuotteista, joita yksityisen varastoinnin tuki voi koskea. 5. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta annetaan ja yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä päätetään 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. II LUKU Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa 25 artikla 1. Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa on esitettävä tuontitodistus. Kaikkia 1 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöön tuotaessa voidaan vaatia esitettäväksi tuontitodistus, ja 1 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja tuotteita yhteisöstä vietäessä voidaan vaatia esitettäväksi vientitodistus. Jäsenvaltioiden on annettava todistus kaikille hakijoille riippumatta näiden sijoittautumispaikasta yhteisössä ja tämän vaikuttamatta 28 ja 29 artiklan soveltamiseksi toteutettuihin toimenpiteisiin. Tuonti- ja vientitodistukset ovat voimassa kaikkialla yhteisössä. Todistusten antamisen edellytyksenä on vakuus, jolla taataan, että tuotteet tuodaan tai viedään todistuksen voimassaoloaikana; pakottavia syitä lukuun ottamatta vakuus tai osa siitä pidätetään, jos tuonti tai vienti ei toteudu tässä määräajassa tai se toteutuu vain osittain. 2. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta vahvistetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näihin sääntöihin voi sisältyä erityisesti: - todistusten voimassaoloaika, - luettelo tuotteista, joille tuonti- tai vientitodistuksia haetaan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. 26 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin tulleja. 27 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tiettyjen tuotteiden tuonnista johtuvien epäsuotuisten vaikutusten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi yhteisön markkinoilla yhden tai useamman vastaavan 26 artiklassa säädetyn tullimaksun alaisen tuotteen tuonnille määrätään lisätuontitulli, jos Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen yhteydessä perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyn maataloussopimuksen 5 artiklassa asetetut ehdot on täytetty, paitsi jos tuonti ei todennäköisesti häiritse yhteisön markkinoita tai jos vaikutukset ovat epäsuhteessa asetettuihin tavoitteisiin. 2. Yhteisö antaa Maailman kauppajärjestölle tiedoksi kynnyshinnat, joita alhaisemmista hinnoista voidaan määrätä lisätuontitulli. Kynnysmäärät, joita suuremmista määristä peritään lisätuontitulli, määritetään niiden kolmen vuoden yhteisöön tapahtuneen tuonnin perusteella, jotka edelsivät vuotta, jolloin 1 kohdassa tarkoitettuja haitallisia vaikutuksia on ilmennyt tai todennäköisesti ilmenee. 3. Lisätuontitullia asetettaessa huomioon otettavat tuontihinnat määritetään kyseisen lähetyksen cif-tuontihintojen perusteella. Tätä varten cif-tuontihinnat tarkistetaan kyseisen tuotteen edustavan maailmanmarkkinahinnan tai yhteisön tuontimarkkinoilla vallitsevan edustavan hinnan perusteella. 4. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näissä yksityiskohtaisissa säännöissä täsmennetään erityisesti: a) tuotteet, joihin lisätuontitulleja sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti; b) muut tarvittavat edellytykset sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelletaan maataloussopimuksen 5 artiklan mukaisesti. 28 artikla 1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetuille tuotteille perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista tai mistä tahansa muusta neuvoston säädöksestä johtuvat tariffikiintiöt otetaan käyttöön ja niitä hallinnoidaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen annettujen yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti. CN-koodeihin 0202 20 30, 0202 30 ja 0206 29 91 kuuluvan jalostettavaksi tarkoitetun jäädytetyn lihan 50 000 tonnin suuruisen tuontikiintiön osalta neuvosto voi komission ehdotuksesta määräenemmistöllä määrätä, että koko kiintiö tai osa siitä kattaa vastaavan määrän laatulihaa muuntokurssilla 4,375. 2. Kiintiöitä hallinnoidaan soveltamalla yhtä seuraavista menetelmistä tai niiden yhdistelmää: - hakemusten saapumisjärjestykseen perustuva menetelmä (periaate "ensin tullutta palvellaan ensin") - jätetyissä hakemuksissa haettujen määrien mukaiseen jakoon perustuva menetelmä ("samanaikaisen tarkastelun" menetelmä) - perinteisiin kaupan järjestelyihin perustuva menetelmä (menetelmä "perinteiset tuojat/uudet toimijat"). Myös muita sopivia menetelmiä voidaan käyttää. Niissä on vältettävä kaikenlainen toimijoiden välinen syrjintä. 3. Käytettävässä hallinnointimenetelmässä on tarvittaessa otettava huomioon yhteisön markkinoiden hankintatarpeet ja tarve turvata näiden markkinoiden tasapaino tukeutuen samalla menetelmiin, joita aiemmin käytettiin 1 kohdassa tarkoitettuja kiintiöitä vastaaviin kiintiöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Uruguayn kierroksen neuvotteluissa tehdyistä sopimuksista johtuvia oikeuksia. 4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa yksityiskohtaisissa säännöissä on säädettävä vuoden ajalle tarvittaessa sopivasti jaettavista vuosittaisista kiintiöistä ja määriteltävä sovellettava valvontamenetelmä; sääntöihin on myös tarvittaessa sisällyttävä: a) takuut tuotteen luonteesta, lähtöpaikasta ja alkuperästä, b) edellä a alakohdassa mainitut takuut todistavan asiakirjan hyväksymisestä ja c) tuontitodistusten antamisedellytykset ja niiden voimassaoloaika. 29 artikla 1. Jotta 1 artiklassa tarkoitettuja tuotteita voisi viedä niiden maailmanmarkkinoilla noteerattujen hintojen perusteella ja perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvin rajoituksin, näiden hintanoteerausten ja yhteisössä käytettävien hintojen välinen erotus voidaan kattaa vientituella. 2. Vientitukeen oikeuttavien määrien jakamiseen on käytettävä menetelmää, joka a) sopii parhaiten tuotteen luonteeseen ja kyseiseen markkinatilanteeseen ja jolla hyödynnetään käytettävissä olevia voimavaroja mahdollisimman tehokkaasti ottaen huomioon yhteisön viennin tehokkuus ja rakenne aiheuttamatta kuitenkaan syrjintää suurten ja pienten toimijoiden välillä; b) tuottaa toimijoille vähiten hallinnollisia rasitteita, kun hallinnosta aiheutuvat vaatimukset otetaan huomioon; c) estää kaikenlaisen toimijoiden välisen syrjinnän. 3. Vientituki on samansuuruinen kaikkialla yhteisössä. Tuki voi vaihdella määräpaikan mukaan, jos tilanne maailmanmarkkinoilla tai tiettyjen markkinoiden erityisvaatimukset niin edellyttävät. Komissio vahvistaa vientituet 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Tuet voidaan vahvistaa: a) säännöllisin väliajoin; b) tämän lisäksi ja rajoitettujen määrien osalta pyytämällä tarjouksia tuotteista, joihin tällainen menettely sopii. Tarjouksin vahvistettua tukea lukuun ottamatta luettelo tuotteista, joille myönnetään vientitukea, sekä tuen määrä on vahvistettava vähintään kerran kolmessa kuukaudessa. Tuen määrä voi kuitenkin pysyä samana pidempään kuin kolme kuukautta ja tarvittaessa komissio voi tarkistaa sen jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. 4. Tukia vahvistettaessa on otettava huomioon: a) tilanne ja kehitysnäkymät: - naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta yhteisön markkinoilla; - naudanliha-alan tuotteiden hintojen ja saatavuuden osalta maailmanmarkkinoilla; b) naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteet, jotka ovat hintojen ja kaupan tasapaino ja luonnollinen kehitys kyseisillä markkinoilla; c) perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvat rajoitukset; d) tarve välttää häiriöitä yhteisön markkinoilla; e) ehdotetun viennin taloudelliset näkökohdat. On myös otettava huomioon erityisesti tarve saada aikaan tasapaino kolmansiin maihin vietävien tuotteiden valmistuksessa käytettävien yhteisön maatalouden perustuotteiden käytön ja näistä maista tulevien, sisäiseen jalostusmenettelyyn hyväksyttyjen tuotteiden käytön välillä. 5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen yhteisön hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon: - hinnat edustavilla yhteisön markkinoilla, - vientihinnat. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen kansainvälisen kaupan hintojen vahvistamisessa on otettava huomioon: - hinnat kolmansien maiden markkinoilla, - kolmansissa määrämaissa todetut, kolmansista maista tulevan tuonnin edullisimmat tuontihinnat, - kolmansissa viejämaissa todetut tuottajahinnat ottaen huomioon tarvittaessa kyseisten maiden myöntämät tuet, - tarjoushinnat vapaasti yhteisön rajalla. 6. Tukea voi saada ainoastaan hakemuksesta ja esittämällä asianmukaisen vientitodistuksen. 7. Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden vientiin sovelletaan vientitodistuksen hakemispäivänä sovellettavaa tukea ja eriytetyn tuen osalta tukea, jota kyseisenä päivänä sovelletaan: a) todistuksessa mainittuun määräpaikkaan tai b) tosiasialliseen määräpaikkaan, jos se on eri kuin todistuksessa mainittu määräpaikka. Tässä tapauksessa sovellettava määrä ei saa olla suurempi kuin vientitodistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan sovellettava määrä. Tähän kohtaan perustuvan jouston väärinkäytön estämiseksi voidaan toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä. 8. Edellä olevasta 6 ja 7 kohdasta voidaan poiketa elintarvikeaputoimien yhteydessä vientitukea saavien 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 9. Vientituki maksetaan, kun esitetään todistus siitä, että - tuotteet ovat peräisin yhteisöstä, - tuotteet on viety yhteisöstä ja - eriytetyn tuen osalta, että tuotteet ovat saapuneet todistuksessa ilmoitettuun määräpaikkaan tai muuhun määräpaikkaan, jolle on vahvistettu vientituki, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan b alakohdan soveltamista. Tästä säännöstä on mahdollista poiketa 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, jos säädetään edellytyksistä, jotka tarjoavat vastaavat takuut. Elävien eläinten vientiä koskevien tukien maksaminen edellyttää eläinten hyvinvointia ja erityisesti eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevassa yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen säännösten noudattamista. 10. Jäljempänä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen myönnetyn poikkeuksen puuttuessa vientitukea ei myönnetä tuotteille, jotka tuodaan yhteisöön kolmansista maista ja viedään edelleen kolmansiin maihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 9 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamista. 11. Perustamissopimuksen 228 artiklan mukaisesti tehdyistä sopimuksista johtuvien määrällisten rajoitusten noudattaminen on taattava kyseisiin tuotteisiin sovellettavilla, näissä sopimuksissa määrättyjen viiteajanjaksojen mukaisesti myönnettävillä vientitodistuksilla. Uruguayn kierroksen monenvälisten kauppaneuvottelujen osana tehdyistä sopimuksista johtuvien velvoitteiden noudattamisen osalta viiteajanjakson päättyminen ei saa vaikuttaa vientitodistusten voimassaoloon. 12. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, mukaan lukien myöntämättömien tai käyttämättömien, vientiin tarkoitettujen määrien uudelleenjakamista koskevat säännökset, annetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Edellä olevan 9 kohdan viimeisen alakohdan osalta soveltamista koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin voi sisältyä myös kolmansiin maihin tapahtuvaa tuontia koskevia edellytyksiä. 30 artikla 1. Siinä määrin kuin se on tarpeen naudanliha-alan yhteisen markkinajärjestelyn moitteettoman toiminnan kannalta, neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta kieltää sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn käytön osittain tai kokonaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden osalta. 2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen ja jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne on poikkeuksellisen kiireellinen ja yhteisön markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä sisäisen tai ulkoisen jalostusmenettelyn vuoksi, komissio päättää tarvittavista toimenpiteistä joko jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan; nämä toimenpiteet annetaan tiedoksi neuvostolle ja jäsenvaltioille, niiden voimassaoloaika on enintään kuusi kuukautta ja niitä sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen viikon kuluessa tämän pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä vahvistaa, muuttaa tai kumota komission päätöksen. Jos neuvosto ei ole toiminut kolmen kuukauden kuluessa, komission päätös katsotaan kumotuksi. 31 artikla 1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja sen soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tariffiluokitteluun; tämän asetuksen soveltamisesta tuloksena oleva tariffinimikkeistö sisällytetään yhteiseen tullitariffiin. 2. Jollei tässä asetuksessa tai sen nojalla annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa kielletään: - tullien tai vaikutukseltaan vastaavien maksujen kantaminen, - määrällisten rajoitusten tai vaikutuksiltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 32 artikla 1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 39 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, kolmansien maiden kanssa käytävässä kaupassa on mahdollista soveltaa aiheellisia toimenpiteitä siihen asti, kunnes tällainen häiriö tai häiriön uhka on poistunut. Neuvosto antaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta yleiset säännöt tämän kohdan soveltamisesta ja määrittelee tapaukset ja rajat, joissa jäsenvaltiot voivat toteuttaa suojatoimenpiteitä. 2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne ilmenee, komissio päättää jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan tarvittavista toimenpiteistä, jotka annetaan tiedoksi jäsenvaltioille ja joita sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa komission toteuttaman toimenpiteen neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavan viikon kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen kuukauden kuluessa päivästä, jona se saatettiin neuvoston käsiteltäväksi. 4. Tämän artiklan säännöksiä sovelletaan perustamissopimuksen 228 artiklan 2 kohdan mukaisista kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvia velvoitteita noudattaen. III LUKU Yleiset säännökset 33 artikla Jäsenvaltioiden on todettava täysikasvuisten nautaeläinten hinnat ja täysikasvuisten nautaeläinten lihan hinnat 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen vahvistettavien sääntöjen mukaisesti. 34 artikla 1. Jos yhteisön markkinoilla todetaan huomattavaa hintojen nousua tai laskua, ja tällainen tilanne näyttää jatkuvan, ja jos tämän vuoksi markkinat häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä, voidaan toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä. 2. Komissio antaa yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 35 artikla Eläintautien leviämisen estämiseksi tarkoitettujen toimenpiteiden soveltamisesta mahdollisesti aiheutuvien vapaan liikkuvuuden rajoitusten huomioonottamiseksi voidaan kyseisten rajoitusten kohteena olevien markkinoiden tukemiseksi toteuttaa poikkeustoimenpiteitä 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Nämä toimenpiteet voidaan toteuttaa ainoastaan niin laajoina ja niin pitkäksi aikaa kuin on ehdottomasti tarpeen kyseisten markkinoiden tukemiseksi. 36 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 92, 93 ja 94 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan. 37 artikla Jäsenvaltiot ja komissio toimittavat toisilleen tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat tiedot. Toimitettavat tiedot vahvistetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Näiden tietojen toimittamista ja jakamista koskevat säännöt annetaan samaa menettelyä noudattaen. 38 artikla Perustetaan naudanlihan hallintokomitea (jäljempänä "komitea"), joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 39 artikla 1. Jos tässä artiklassa säädettyä menettelyä on noudatettava, asian saattaa komitean käsiteltäväksi sen puheenjohtaja joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 148 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 3. Komissio päättää toimenpiteistä, joita sovelletaan viipymättä. Jos toimenpiteet eivät kuitenkaan ole komitean lausunnon mukaisia, komissio ilmoittaa niistä viipymättä neuvostolle. Tässä tapauksessa komissio voi lykätä päättämiensä toimenpiteiden soveltamista enintään yhdellä kuukaudella ilmoituksen tekopäivästä. Neuvosto voi määräenemmistöllä päättää asiasta toisin yhden kuukauden kuluessa. 40 artikla Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi joko omasta aloitteestaan tai jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 41 artikla Asetusta (EY) N:o . . . ./. . (YMP:n rahoitus) ja sen täytäntöönpanemiseksi annettuja säännöksiä sovelletaan 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin. 42 artikla Tätä asetusta sovelletaan siten, että perustamissopimuksen 39 ja 110 artiklassa määrätyt tavoitteet otetaan huomioon samanaikaisesti ja asianmukaisella tavalla. IV LUKU Siirtymä- ja loppusäännökset 43 artikla 1. Interventioelimet saavat huomattavan hinnanalenemisen estämiseksi tai lieventämiseksi ostaa 30 päivään kesäkuuta 2002 asti 2 kohdassa 24 artiklan 1 kohtaan liittyen tarkoitettuja tuotteita tässä artiklassa annettujen säännösten mukaisesti. 2. Jos 3 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, voidaan päättää, että interventioelimet ostavat yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion osassa yhteisöstä peräisin olevaa CN-koodeihin 0201 10 00 ja 0201 20 20-0201 20 50 kuuluvaa vähintään yhteen erikseen määritettävään laatuluokkaan, laatuun tai laaturyhmään kuuluvaa tuoretta tai jäähdytettyä lihaa tarjouskilpailuilla, jotka on avattu markkinoiden kohtuullisen tuen varmistamiseksi ottaen huomioon teurastuksen kausivaihtelut. Näiden ostojen määrä koko yhteisössä saa olla enintään 350 000 tonnia vuodessa. Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta päättää näiden määrien tarkistamisesta. 3. Kutakin interventiokelpoista laatua tai laaturyhmää koskevat tarjouskilpailut voidaan avata 8 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen, kun seuraavat kaksi edellytystä täyttyvät samanaikaisesti kahden peräkkäisen viikon ajan yhdessä jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietyllä alueella: - yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu yhteisön markkinoiden keskihinta on alle 84 prosenttia interventiohinnasta, - kyseisen asteikon mukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jäsenvaltiossa, jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion tietyillä alueilla on alle 80 prosenttia interventiohinnasta. Interventiohinnaksi vahvistetaan: - 3 475 ecua tonnilta 1 päivästä tammikuuta 30 päivään kesäkuuta 2000, - 3 127,5 ecua tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2000 30 päivään kesäkuuta 2001, - 2 780 ecua tonnilta 1 päivästä heinäkuuta 2001 30 päivään kesäkuuta 2002. 4. Tarjouskilpailujen keskeyttämisestä yhden tai useamman laadun tai laaturyhmän osalta päätetään, jos jompikumpi seuraavista tilanteista syntyy: - edellä 3 kohdassa tarkoitetut kaksi edellytystä eivät enää toteudu samanaikaisesti kahden peräkkäisen viikon ajan - interventio-ostot eivät enää osoittaudu tarkoituksenmukaisiksi ottaen huomioon 2 kohdassa tarkoitetut perusteet. 5. Interventiotoimenpiteitä voidaan myös toteuttaa, jos kahden peräkkäisen viikon ajan nuorten alle kaksivuotiaiden kuohitsemattomien sonnien tai kuohittujen sonnien yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu keskihinta yhteisön markkinoilla on alle 78 prosenttia interventiohinnasta, ja jos nuorten alle kaksivuotiaiden kuohitsemattomien sonnien tai kuohittujen sonnien yhteisön täysikasvuisten nautojen ruhojen luokitteluasteikon mukaan noteerattu markkinoiden keskihinta jossakin jäsenvaltiossa tai jäsenvaltion tietyillä alueilla on alle 60 prosenttia interventiohinnasta; tässä tapauksessa kyseisiä laatuluokkia koskevat ostot suoritetaan jäsenvaltioissa tai jäsenvaltion alueilla, joiden hintataso on tämän rajan alapuolella. Näiden ostojen osalta hyväksytään kaikki tarjoukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 kohdan soveltamista. Tämän kohdan mukaisesti ostettuja määriä ei oteta huomioon sovellettaessa 2 kohdassa tarkoitettuja ostojen enimmäismääriä. 6. Edellä 2 ja 5 kohdassa tarkoitetuissa ostojärjestelmissä voidaan hyväksyä ainoastaan sellaiset tarjoukset, jotka on tehty enintään jäsenvaltion tai sen alueen markkinoilla noteeratulla keskihinnalla korotettuna puolueettomilla perusteilla määritettävällä lisällä. 7. Jokaisen interventiokelpoisen laadun tai laaturyhmän ostohinta ja interventioon hyväksytty määrä määritetään tarjouskilpailuilla, ja erityisissä olosuhteissa hinnat ja määrät voidaan vahvistaa jäsenvaltiota tai sen aluetta kohden suhteessa markkinoilla noteerattuihin keskihintoihin. Tarjouskilpailun on taattava kaikille asianosaisille yhtäläinen mahdollisuus saada tuotteita. Sopimusehdot, joiden perusteella tarjouskilpailu avataan, määritetään ottaen tarpeellisessa määrin huomioon kaupan rakenteet. 8. Edellä 39 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti: - määritetään interventiokelpoisten tuotteiden laatuluokat, laadut ja laaturyhmät - päätetään tarjouskilpailujen avaamisesta ja avaamisesta uudelleen sekä niiden keskeyttämisestä 4 kohdan viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitetussa tapauksessa - vahvistetaan ostohinnat sekä interventioon hyväksytyt määrät - määritetään 6 kohdassa tarkoitetun lisän suuruus - vahvistetaan menettelyt tämän artiklan täytäntöönpanemiseksi ja erityisesti säännöt markkinahintojen laskukierteen ehkäisemiseksi - annetaan näiden järjestelyjen soveltamiseksi tarvittavat siirtymäsäännökset. Komissio päättää: - edellä 5 kohdassa tarkoitetun intervention aloittamisesta ja sen keskeyttämisestä, kun yksi tai useampi mainitussa kohdassa säädetty edellytys ei enää täyty - ostojen keskeyttämisestä 4 kohdan ensimmäisen luetelmakohdan perusteella. 44 artikla 1. Interventioelinten tämän asetuksen 43 artiklan ja asetuksen (ETY) N:o 805/68 5 ja 6 artiklan säännösten mukaisesti ostamat tuotteet on myytävä siten, että markkinoille ei aiheudu häiriöitä ja että kaikille ostajille taataan yhdenvertainen kohtelu ja yhtäläinen mahdollisuus saada tuotteita. 2. Neuvosto antaa komission ehdotuksesta määräenemmistöllä yleiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta. 3. Yksityiskohtaiset säännöt tämän artiklan soveltamisesta, erityisesti myyntihinnasta, tuotteiden varastosta ottamisen edellytyksistä ja interventioelinten ostamien tuotteiden mahdollisesta jalostamisesta, annetaan 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 45 artikla 1. Tuen myöntämisestä 24 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden yksityiselle varastoinnille voidaan päättää 30 päivään kesäkuuta 2002 asti. 2. Yksityiskohtaiset säännöt yksityisen varastoinnin tuen soveltamisesta annetaan ja yksityisen varastoinnin tuen myöntämisestä päätetään 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 46 artikla 1. Kumotaan asetukset (ETY) N:o 805/68 ja N:o 1892/87. 2. Viittauksia asetukseen (ETY) N:o 805/68 on pidettävä viittauksina tähän asetukseen, ja ne luetaan liitteessä VII olevan vastaavuustaulukon mukaisesti. 47 artikla Komissio vahvistaa 39 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen: - toimenpiteet, joilla helpotetaan siirtymistä asetuksessa (ETY) N:o 805/68 säädetyistä järjestelyistä tässä asetuksessa vahvistettuihin järjestelyihin; - erityisten käytännön ongelmien ratkaisemiseksi tarvittavat toimenpiteet. Tällaiset toimenpiteet voivat asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa poiketa tietyistä tämän asetuksen osista. 48 artikla Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2000, lukuun ottamatta 16 artiklaa, jota sovelletaan tämän asetuksen voimaantulosta. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta . . . (1) EYVL L 405, 31.12.1992, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 614/97, 8.4.1997, EYVL L 94, 9.4.1997, s. 4. (2) EYVL L 123, 7.5.1981, s. 3. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (ETY) N:o 1026/91 (EYVL L 106, 26.4.1991, s. 2). (3) EYVL L 336, 23.12.1994, s. 22. (4) EYVL L 148, 28.6.1968, s. 24. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2634/97 (EYVL L 356, 31.12.1997, s. 13). (5) EYVL L 182, 3.7.1987, s. 29. (6) EYVL L 117, 7.5.1997, s. 1. (7) Neuvoston direktiivi 96/22/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, tiettyjen hormonaalista tai tyrostaattista vaikutusta omaavien aineiden ja beta-agonistien käytön kieltämisestä kotieläintuotannossa ja direktiivien 81/602/ETY, 88/146/ETY, ja 88/299/ETY kumoamisesta, EYVL L 125, 23.5.1996, s. 3. (8) Neuvoston direktiivi 96/23/EY, annettu 29 päivänä huhtikuuta 1996, elävissä eläimissä ja niistä saatavissa tuotteissa olevien tiettyjen aineiden ja niiden jäämien osalta suoritettavista tarkastustoimenpiteistä ja direktiivien 85/358/ETY ja 86/469/ETY sekä päätösten 89/187/ETY ja 91/664/ETY kumoamisesta, EYVL L 125, 23.5.1996, s. 10. LIITE I ERITYISPALKKIO >TAULUKON PAIKKA> LIITE II EMOLEHMÄPALKKIO >TAULUKON PAIKKA> LIITE III >TAULUKON PAIKKA> LIITE IV LYPSYLEHMÄPALKKIO >TAULUKON PAIKKA> LIITE V LISÄTUET >TAULUKON PAIKKA> LIITE VI ASETUKSEN 14 ARTIKLASSA TARKOITETTUJEN ELÄINKOHTAISTEN TUKIEN MYÖNTÄMISTÄ KOSKEVAT ERITYISET EDELLYTYKSET I. Urospuoliset nautaeläimet 1. Eläinkohtaisia tukia saa yhden kalenterivuoden aikana myöntää enintään: a) tilakohtaisesta lukumäärästä, jonka jäsenvaltio määrittelee erikseen kansallisesti tai alueellisesti pitkän aikavälin viitetietojen perusteella, ja b) jäsenvaltion eläinten lukumäärästä, joka on: - samansuuruinen kuin kyseiselle jäsenvaltiolle liitteessä I vahvistettu alueellinen enimmäismäärä tai - urospuolisten nautaeläinten teurastusten keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä vuosia koskevien Eurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosien osalta julkaistujen komission hyväksymien virallisten tilastotietojen mukaan. Tukikelpoisia ovat ainoastaan yli 8 kuukauden ikäiset urospuoliset nautaeläimet. 2. Eläinkohtaisen tuen ja erityispalkkion määrä yhteensä saa yhden eläimen elinaikana olla enintään: a) palkkiokelpoista sonnia kohti: - 210 ecua kalenterivuonna 2000 - 280 ecua kalenterivuonna 2001 - 355 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina; b) palkkiokelpoista härkää kohti: - 320 ecua kalenterivuonna 2000 - 420 ecua kalenterivuonna 2001 - 530 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. II. Emolehmät 1. Eläinkohtaisia tukia saa myöntää ainoastaan lisämääränä 6 artiklan 4 kohdassa vahvistetulle emolehmäpalkkioyksikölle. 2. Eläinkohtaisen tuen ja emolehmäpalkkion määrä yhteensä saa yhden tukikelpoisen eläimen osalta olla yhden kalenterivuoden aikana enintään: - 175 ecua kalenterivuonna 2000 - 205 ecua kalenterivuonna 2001 - 235 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. III. Lypsylehmät 1. Eläinkohtaisia tukia saa myöntää ainoastaan lisämääränä liitteessä IV vahvistetulle lypsylehmäpalkkioyksikölle. 2. Lypsylehmäpalkkion ja eläinkohtaisen tuen määrä yhteensä, mukaan lukien asetuksen (EY) N:o . . . ./. . (maito) mukaiset muut lypsylehmistä maksettavat tuet, saa palkkioyksikköä ja kalenterivuotta kohden olla enintään mainitun asetuksen 17 artiklan 2 kohdassa säädettyjen määrien suuruinen. 3. Asetuksen 14 artiklan 2 kohdan b alakohtaa ei sovelleta. IV. Hiehot 1. Yhdessä jäsenvaltiossa yhtenä kalenterivuonna myönnettävien eläinkohtaisten tukien määrä saa olla enintään yhtä suuri kuin hiehojen teurastusten keskimääräinen lukumäärä vuosina 1997, 1998 ja 1999 kyseisiä vuosia koskevien Eurostatin tilastojen tai muiden näiden vuosien osalta julkaistujen komission hyväksymien virallisten tilastotietojen mukaan. 2. Yhden eläimen elinaikana myönnettävän tuen yhteismäärä saa olla enintään: - 100 ecua kalenterivuonna 2000 - 150 ecua kalenterivuonna 2001 - 225 ecua kalenterivuonna 2002 ja sitä seuraavina kalenterivuosina. LIITE VII >TAULUKON PAIKKA>