Ehdotus: neuvoston asetus kuivatun rehun yhteisestä markkinajärjestelystä markkinointivuosiksi 2004/05-2007/08 /* KOM/2003/0023 lopull. - CNS 2003/0010 */





Ehdotus: Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS kuivatun rehun yhteisestä markkinajärjestelystä markkinointivuosiksi 2004/05-2007/08 (komission esittämä) PERUSTELUT kestävää maataloutta koskevat pitkän aikavälin näkymät 1. KOHTI KESTÄVÄÄ MAATALOUTTA Berliinissä vuonna 1999 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa sovittiin yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) Agenda 2000 -uudistuksesta, joka oli uusi ja merkittävä vaihe maatalouden uudistusprosessissa. Agenda 2000:ssa annetaan konkreettinen muoto maatalouden eurooppalaiselle mallille, jonka tavoitteena on säilyttää tulevina vuosina maatalousjärjestelmien moninaisuus kaikkialla Euroopassa, myös alueilla, joilla on erityisiä ongelmia. Tämä merkitsee lisääntynyttä markkinasuuntautuneisuutta ja kilpailukykyä, parempaa elintarvikkeiden turvallisuutta ja laatua, maataloustulojen vakauttamista, ympäristönäkökohtien sisällyttämistä maatalouspolitiikkaan, maaseutualueiden elinvoimaisuuden kehittämistä sekä toimintojen yksinkertaistamista ja entistä suurempaa hajauttamista. Nämä tavoitteet noudattavat Göteborgissa vuonna 2001 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa hyväksyttyä kestävän kehityksen strategiaa. Sen mukaan kaikkien politiikkojen taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristöllisiä vaikutuksia on tarkasteltava koordinoidusti, ja ne on otettava huomioon päätöksenteossa. Komissio laati heinäkuussa 2002 tiedonannon [1] yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevasta väliarvioinnista. Tiedonannossa arvioitiin YMP:n uudistusprosessissa vuodesta 1992 alkaen saavutettua kehitystä. Arvioinnissa päädyttiin siihen, että paljon on saatu aikaan. Markkinoiden tasapaino on parantunut ja maataloustulot ovat kehittyneet myönteiseen suuntaan. Laajentumiselle ja käynnissä oleville WTO-neuvotteluille on luotu vakaa perusta. YMP:tä koskevat tavoitteet eivät kuitenkaan monilla aloilla ole vielä johtaneet kansalaisten odottamiin tuloksiin. Sen vuoksi komissio on ehdottanut eräitä YMP:hen tehtäviä mukautuksia. [1] KOM(2002) 394 lopullinen. Lainsäädäntöehdotuksia esittäessään komissio on ottanut huomioon Brysselissä lokakuussa 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät sekä sen laajan keskustelun, jota käytiin heinäkuussa 2002 annetun tiedonannon julkaisemisen jälkeen neuvostossa, Euroopan parlamentissa, Euroopan talous- ja sosiaalikomiteassa, alueiden komiteassa ja muissa neuvoa-antavissa komiteoissa sekä kansalaisten parissa. Keskustelua on täydennetty jäsenvaltioissa tehdyillä yhteydenotoilla maanviljelijöiden ja teollisuuden edustajiin, kuluttajiin sekä ympäristö- ja kansalaisjärjestöihin. Niiden perusteella YMP:n lisäuudistuksen linjasta vallitsee laaja yhteisymmärrys. Keskusteluissa on kuitenkin tuotu esille myös erilaisia huolenaiheita ja epävarmuustekijöitä. Komissio on ehdotuksissaan pyrkinyt ottamaan huomioon nämä huolenaiheet ja epävarmuustekijät samoin kuin vaikutusanalyysit ja Brysselin sopimuksesta johtuvat uudet budjettirajoitukset. Valtioiden ja hallitusten päämiesten Brysselissä tekemä sopimus, jossa vahvistetaan suorien tukien käyttöönottoa uusissa jäsenvaltioissa koskevat komission ehdotukset, oli merkittävä edistysaskel laajentumisprosessissa. Se tasoitti tietä myönteisiin neuvottelutuloksiin, jotka saavutettiin kymmenen ehdokasmaan kanssa Kööpenhaminassa joulukuussa 2002. Kyseisessä sopimuksessa vahvistetaan yläraja laajentuneen EU:n markkinatukia ja suoria tukia koskeville menoille. Ylärajaa nostetaan siten, että se säilyy alempana kuin inflaatioaste. Siinä muistutetaan myös epäsuotuisten alueiden ja monimuotoisen maatalouden tärkeydestä, ja vahvistetaan näin toisen pilarin merkitys. Berliinissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esittämään YMP:n väliarvioinnin laatimista koskevaan pyyntöön vastaamisen lisäksi on tarpeen toteuttaa lisätoimia Göteborgissa ja Brysselissä vahvistettuihin uusiin tehtäviin ja haasteisiin vastaamiseksi. Maatalousmenoja, joiden enimmäismäärä on määritelty, koskeva uusi pitkän aikavälin kehys edellyttää selkeää näkemystä yhteisen maatalouspolitiikan tulevaisuuden kehityksestä. Ilman tällaista varmuutta alalla ei voida tehdä tulevaisuuden suunnitelmia. Kuten väliarvioinnista annetussa tiedonannossa todetaan, lisäuudistus on näin ollen tarpeen: - EU:n maatalouden kilpailukyvyn lisäämiseksi rajoittamalla interventio todelliseksi turvaverkkotoimenpiteeksi, jonka avulla EU:n tuottajat pystyvät reagoimaan markkinasignaaleihin ja välttämään äärimmäiset hintavaihtelut; - markkinasuuntautuneemman, kestävän maatalouden edistämiseksi saattamalla päätökseen siirtyminen tuotekeskeisestä tukijärjestelmästä tuottajakeskeiseen tukijärjestelmään, johon liittyy tuotantomääristä riippumattoman maatilan tulotuen käyttöönotto. Tämän järjestelmän mukainen tuki perustuu aiempiin viitetietoihin ja edellyttää ympäristöön, elintarvikkeiden turvallisuuteen ja eläinten hyvinvointiin liittyvien vaatimusten noudattamista. Tämä lisää viljelijöille maksettavien tulotukien tehokkuutta; - tukien välisen tasapainon parantamiseksi ja maaseudun kehittämisen vahvistamiseksi siirtämällä varoja YMP:n ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin. Tämä tapahtuu ottamalla käyttöön EU:n laajuinen tukien mukauttaminen ja laajentamalla maaseudun kehittämistä varten nykyisin käytössä olevien välineiden soveltamisalaa elintarvikkeiden laadun edistämiseksi, korkeampien vaatimusten täyttämiseksi ja eläinten hyvinvoinnin lisäämiseksi. Selkeiden toimintaperiaatteiden määrittely YMP:tä varten On hyvin todennäköistä, että tarvittavat lisäuudistukset aiheuttavat ylimääräisiä menoja, sillä maanviljelijöiden tulot on tarpeen vakauttaa asianmukaisella tavalla. Brysselin huippukokouksessa tehtyjen budjettipäätösten mukaisesti tämä voidaan saavuttaa ainoastaan lisäämällä varoja, joita voidaan saada muualla ensimmäisessä pilarissa tehtävien säästöjen avulla. Lisäuudistusta koskevat toimet edellyttävät näin ollen nykyisistä suorista tuista ja markkinamenoista saatavia säästöjä. On olemassa todellinen vaara, että jos budjettisäästöjä ei saavuteta oikeudenmukaisilla, avoimilla ja ennustettavissa olevilla menettelyillä, EU voi ajautua umpikujaan myöhempien maataloutta koskevien päätösten suhteen. Tällöin olisi tarpeellista neuvotella tapauskohtaisesti samaan aikaan menojen alennuksista ja uudelleenjaoista. Olisi lähes mahdotonta taata yksittäisille viljelijöille maksettujen rahoitusosuuksien tasapainoisuutta ja oikeudenmukaisuutta. Näin ollen viljelijöiden olisi hyvin vaikeaa tehdä minkäänlaisia suunnitelmia, sillä vaadittujen lisäuudistusta koskevien toimien lisäksi he eivät pystyisi ennakoimaan, miten tällaiset toimet saadaan rahoitettua. Epävarmuus ei kuitenkaan vahingoittaisi ainoastaan viljelijöiden etuja vaan voisi myös estää päätökset, joilla YMP:tä voitaisiin muuttaa vastaamaan paremmin yhteiskunnan odotuksia. YMP:n uudistusprosessissa noudatettava hajanainen lähestymistapa voisi itse asiassa pahentaa monia tämänhetkisiä ongelmia ja vaarantaa tosiasiallisesti kestävää maataloutta. Tästä syystä komissio on tehnyt ehdotuksen säästöohjelmaksi, jolla varmistetaan, että uudet rahoitustarpeet voidaan täyttää tasapainoisella tavalla koko maatalousalalla. EU:n maatalousalan kilpailukyvyn parantaminen Laaditussa vaikutusanalyysissä vahvistetaan tarve tehdä komission heinäkuussa 2002 ehdottamat mukautukset. Maitokiintiöjärjestelmän vaihtoehdoista käydyn laajan keskustelun perusteella komissio katsoo, että Agenda 2000 -uudistusta olisi laajennettava siten, että se vastaisi paremmin hintoja koskevia realiteetteja ja tarvetta eriyttää edelleen voin ja rasvattoman maitojauheen tukitasoja. Komissio ehdotti niin ikään durumvehnästä maksettavan laatupalkkion muuttamista tavoitteenaan laatutuotannon kannustaminen yksinkertaisemmalla tavalla. Markkinasuuntautuneemman kestävän maatalouden edistäminen Tuotantomääristä riippumattoman maatilan tulotuen käyttöönotosta käydyssä keskustelussa on tuotu esiin eräitä huolenaiheita, joita komissio on käsitellyt ehdotuksissaan. - Jotta maata ei poistettaisi viljelykäytöstä tuotantomääristä riippumattoman tuen käyttöönoton seurauksena, komissio on selventänyt, että viljelijöiden on uusien täydentävien ehtojen mukaisesti noudatettava tiukkoja maan hoitovelvoitteita. Tuotantomääristä riippumaton tuki tarjoaa mahdollisuuden joustavampaan maatalouden harjoittamiseen ja parantaa täten monien syrjäisten alueiden viljelijöiden taloudellista tilannetta. - Vuokraviljelijöiden ja maanomistajien etujen tasapainoisuuden varmistamiseksi ehdotuksissa esitetään tukioikeuksien siirtoa koskevaa järjestelmää. Maksut suoritetaan ainoastaan viljelijöille, jotka harjoittavat aktiivista tuotantoa tai ylläpitävät maan hyvää viljelykuntoa ja ovat säilyttäneet yhteyden maahan. Sellaisen kotieläintuotannon osalta, jota harjoitetaan ilman vastaavaa maa-alaa, vahvistetaan erityisjärjestelyjä. Uusi maatilan tulotuki on yhdenmukainen WTO:n vihreän laatikon kanssa. Tuotantomääristä riippumaton tuki tarjoaa EU:lle mahdollisuuden hyödyntää täysimääräisesti neuvottelumarginaaliaan sen pyrkiessä saavuttamaan esimerkiksi muita kuin kauppaan liittyviä näkökohtia koskevat tavoitteensa WTO:ssa. Tästä syystä tuotantomääristä riippumattoman tuen käyttöönottoa koskevat ehdotukset saattavat olla ratkaisevan tärkeitä maatalouden eurooppalaisen mallin etujen suojelemisessa. Jotta edut saadaan maksimoitua erityisesti hallinnon tasolla, maatilan tulotuki kattaa mahdollisimman suuren joukon aloja: kaikki vilja-, öljy- ja valkuaiskasvien järjestelmään kuuluvat tuotteet sekä palkokasvit, siemenet, tärkkelysperunat sekä naudan- ja lampaanliha; riisin, durumvehnän ja kuivarehun tarkistetut tuet; maitoala maidontuotantotukien täytäntöönpanon yhteydessä. Muita uudistettavia aloja (sokeri, oliiviöljy, tupakka, puuvilla ja mahdollisesti hedelmät ja vihannekset sekä viini) koskevat ehdotukset tehdään vuoden 2003 aikana. Maaseudun kehittämisen vahvistaminen Ehdotukset, joiden mukaan maaseudun kehittämistä varten nykyisin käytettävissä olevien välineiden soveltamisalaa olisi laajennettava elintarvikkeiden laadun edistämiseksi, korkeampien vaatimusten täyttämiseksi ja eläinten hyvinvoinnin lisäämiseksi, on hyväksytty yksimielisesti. Komissio on ottanut tarkoin huomioon jäsenvaltioiden toistuvat pyynnöt yhteisön maaseudun kehittämispolitiikan yksinkertaistamiseksi toisen pilarin yhteydessä. Komissio on jäsenvaltioiden kanssa samaa mieltä toisen pilarin tehokkaan hallinnoinnin merkityksestä. Se on jo osoittanut halunsa toimia jäsenvaltioiden kanssa aktiivisesti ja rakentavasti tällaisen yksinkertaistamisen saavuttamiseksi ja on täysin sitoutunut saamaan aikaan konkreettisia tuloksia. Komissio esitti vuoden 2002 joulukuun lopussa merkittäviä ehdotuksia, joiden tavoitteena on helpottaa maaseudun kehittämisohjelmien hallinnointia komission täytäntöönpanosääntöjen tasolla. Yksinkertaistamista korostetaan entistäkin enemmän nykyisissä ehdotuksissa, joilla pyritään laajentamaan maaseudun kehittämisen soveltamisalaa ja kattavuutta. Tukien välisen tasapainon parantaminen Koska maatalousmarkkinoita koskeville menoille vahvistettiin Brysselissä yläraja, budjettikohtien välisiä siirtoja koskevaa mekanismia ei voida ottaa käyttöön ennen seuraavien rahoitusnäkymien alkamisajankohtaa. Tämän vuoksi komissio ehdottaa, että tuolloin otettaisiin käyttöön mukauttamismenetelmä, jonka avulla voidaan parantaa markkinamenoja ja maatalouden kehittämistä koskevien tukien välistä tasapainoa. Komissio painottaa erityisesti Brysselin Eurooppa-neuvoston tekemien päätelmien perusteella tarvetta lujittaa toista pilaria entisestään. Tältä osin varojen siirtoa ensimmäisestä pilarista toiseen pilariin voidaan pitää ensimmäisenä vaiheena maaseudun kehittämisen lujittamisessa, rajoittamatta asiasta tulevaisuudessa käytäviä keskusteluja. Toiseen pilariin voidaan siirtää varoja ja uusista markkinauudistuksista aiheutuviin uusiin rahoitustarpeisiin voidaan vastata uuden degressiojärjestelmän avulla. Kyseisessä järjestelmässä sovelletaan maatilan saamien suorien tukien kokonaismäärään perustuvien asteittaisten osuuksien periaatetta, jolla voidaan taata, että suorien tukien vähennykset ovat tasapainoisia ja yksinkertaisia soveltaa. 2. EHDOTETTUJEN UUDISTUSTEN VAIKUTUS YMP:n toimenpiteisiin ehdotettujen mukautusten avulla tuotantopäätökset saadaan mahdollisimman joustaviksi ja tuottajille myönnettävän tuen maksaminen yksinkertaistuu merkittävästi samalla kun voidaan taata tuottajien tulojen vakaus. Mukautusten täytäntöönpano poistaisi suuren osan nykyisen tukijärjestelmän negatiivisista ympäristökannustimista, parantaisi lainsäädännön täytäntöönpanoa ja edistäisi kestävämpiä maatalouskäytänteitä. Tämän lisäksi ne edistävät YMP:n merkittävää yksinkertaistamista, helpottavat laajentumisprosessia ja auttavat puolustamaan YMP:tä WTO:ssa. Ehdotetut mukautukset täydentävät EU:n kansainvälistä tavoitetta varmistaa, että kehitysmaat saavat täyden hyödyn maailmanmarkkinoiden laajentumisesta siten, että samalla niiden elintarvikevarmuus säilyy. Kuten vaikutusanalyysi osoittaa, ehdotusten odotetaan vähentävän vientimahdollisuuksia, koska tukea suunnataan laajaperäisempiin maatalouskäytänteisiin ja vähemmän kauppaa vääristäviin kotimaisiin tukiin. Näin ollen ehdotukset edistävät maailmanmarkkinahintojen vahvistumista, mistä on etua kehitysmaiden maatalousalalle. Mukautukset ovat tarpeen, jotta voidaan varmistaa, että EU pystyy luomaan kestävän ja ennustettavissa olevan toimintakehyksen maatalouden eurooppalaiselle mallille tulevina vuosina. Muutokset ovat entistäkin kiireellisempiä uuden budjettikehyksen vuoksi. Niiden avulla EU pystyy säilyttämään tulevaisuuden maatalouspolitiikkansa vakaana, varmistamaan viljelijöiden tulotuen avoimen ja oikeudenmukaisemman jakamisen sekä vastaamaan paremmin kuluttajien ja veronmaksajien odotuksiin. 2.1. Taloudellinen vaikutus Komissio on julkaissut perusteellisen vaikutusanalyysin väliarvioinnissa ehdotetuista mukautuksista [2]. Analyysissä päädytään yleisesti siihen, että huolimatta vähäisistä muutoksista tuen kokonaistasoon välitarkastuksessa tehdyt ehdotukset johtaisivat varojen parempaan jakautumiseen tuotteiden kesken sekä tehokkaampaan tulonsiirtoon. [2] Lisätietoja Internet-osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/agriculture/ publi/reports/mtrimpact/index_en.htm EU:n viljantuotannon ennustetaan kaikissa analyyseissä laskevan hieman. Tämä johtuu pääasiassa tuotantomääristä riippumattomien suorien tukien täytäntöönpanosta, päästövähennyshyvitystä koskevasta ehdotuksesta ja tukihintatason alentamisesta. Tämä kehitys olisi seurausta lähinnä viljan viljelyalojen vähentymisestä, sillä useimmissa analyyseissä keskisatojen odotetaan kasvavan. Tuotannon lasku ei koskisi niinkään vehnää kuin rehuviljoja, sillä vehnän maailmanmarkkinoiden hintanäkymät ovat paremmat kuin useimpien rehuviljojen. Väliarvioinnissa tehtyjen ehdotusten vaikutukset öljykasvien tuotantoon ovat vaihtelevampia, vaikka useimpien analyysien mukaan elintarvikkeeksi tarkoitettujen öljykasvien tuotanto näyttäisikin hieman alenevan. Komission analyysin mukaan päästövähennyshyvityksiin liittyvät maksut johtaisivat energiakasvien, erityisesti öljykasvien, tuotannon lisääntymiseen pääasiassa viljantuotannon kustannuksella. Tuotantomääristä riippumattomien suorien tukien täytäntöönpano kotieläintuotannon alalla johtaisi naudan- ja lampaanlihan tuotannon jonkinasteiseen alenemiseen, sillä se suosisi tuotantojärjestelmien laajaperäistämistä ja nostaisi markkinahintoja, millä olisi myönteinen vaikutus asiaan kuuluvien karjatilojen tuloihin. Yleisesti ollaan sitä mieltä, että väliarvioinnissa esitettyjen ehdotusten vaikutukset maataloustuloihin ovat melko rajalliset koko EU:n maatalousalan osalta, vaikka vaikutukset saattavatkin vaihdella eri tuotealojen ja alueiden välillä. Vaikka tuotantomääristä riippumattomien suorien tukien täytäntöönpano aiheuttaisi tulojen nousua kotieläintuotannon alalla (korkeampien markkinahintojen vuoksi), tämä tasoittuisi alakohtaisella negatiivisella tulovaikutuksella, joka liittyy rehuviljojen markkinahintojen alenemiseen rukiin intervention poistumisen vuoksi. 2.2. Budjettivaikutus Ehdotetut toimenpiteet johtavat nykyisten jäsenvaltioiden osalta säästöihin, joiden arvioidaan olevan 337 miljoonaa euroa varainhoitovuonna 2006 ja noin 186 miljoonaa euroa varainhoitovuodesta 2010 alkaen. Tämä vaikutus johtuu siitä, että markkinatoimenpiteitä koskevien ehdotusten mukaiset säästöt ovat suurempia kuin suoria tukia koskevien ehdotusten vaikutukset, joiden määräksi on arvioitu +729 miljoonaa euroa vuonna 2006 ja noin +1 610 miljoonaa euroa vuodesta 2010 alkaen. Uudet EU:hun liittyvät jäsenvaltiot aiheuttavat kuitenkin vuonna 2010 noin 88 miljoonan euron lisämenot, jotka kasvavat vuosittain siten, että ne ovat 241 miljoonaa euroa vuonna 2013 suorien tukien osuuden kasvettua niiden kokonaismenoista. Jotta kokonaismenot pysyisivät sen uuden ylärajan alapuolella, joka vahvistettiin Brysselissä 25:een jäsenvaltioon laajentuneessa EU:ssa käyttöön otettavien markkinatoimenpiteiden ja suorien tukien rahoittamiseksi, ehdotetaan, että nykyisille jäsenvaltioille myönnettäviä suoria tukia alennetaan varainhoitovuodesta 2007 alkaen. Tämä esitetään seuraavassa taulukossa: EU-25: Menoennusteet rahoitusnäkymien otsakkeen 1a osalta - uudistusehdotukset >TAULUKON PAIKKA> 3. VÄLIARVIOINTI JA UUDET JÄSENVALTIOT Noudattaen sisäisiä järjestelyjä, jotka koskevat tiedottamis- ja kuulemismenettelyn täytäntöönpanoa eräiden liittymistä edeltävällä kaudella tehtävien päätösten ja muiden toimenpiteiden osalta, komissio toimittaa liitteenä olevat väliarviointia koskevat ehdotukset EU:hun liittyville valtioille sen jälkeen, kun ne on toimitettu neuvostolle. Kukin unioniin liittyvä valtio voi pyytää näistä ehdotuksista käytävää keskustelua edellä esitettyjä järjestelyjä koskevia edellytyksiä noudattaen [3]. [3] KOMISSIO EI OLE VIELÄ VAHVISTANUT SISÄISIÄ JÄRJESTELYJÄ, JOTKA KOSKEVAT TIEDOTTAMIS- JA KUULEMISMENETTELYN TÄYTÄNTÖÖNPANOA ERÄIDEN LIITTYMISTÄ EDELTÄVÄLLÄ KAUDELLA TEHTÄVIEN PÄÄTÖSTEN JA MUIDEN TOIMENPITEIDEN OSALTA. 4. EHDOTUSTEN KUVAUS 4.1. Markkinoiden vakauttaminen ja yhteisten markkinajärjestelyjen parantaminen Peltokasviala Vilja Ehdotetaan interventiohinnan lopullista viiden prosentin alennusta (Agenda 2000:ssa ehdotetusta 20 prosentista) 95,35 euroon/tonni markkinointivuodesta 2004/05 alkaen, jotta voidaan varmistaa, että interventio toimii todellisena turvaverkkona. Interventiovarastojen kasvamisen välttämiseksi ruis suljetaan interventiojärjestelmän ulkopuolelle. Intervention merkityksen vähentyessä interventiohintojen kausikorjausta ei enää tarvita. Sen vuoksi ehdotetaan kuukausikorotusten järjestelmän kumoamista. Tuotantotukia ei enää sovelleta tärkkelykseen ja eräisiin siitä johdettuihin tuotteisiin. Viljan interventiohinnan alennuksen seurauksena viljan ja muiden asiaankuuluvien peltokasvien pinta-alatuet nostetaan 63 eurosta 66 euroon tonnilta. Ne sisältyvät maatilan tulotukeen. Valkuaiskasvit Nykyinen valkuaiskasveista maksettava lisätuki (9,5 euroa/tonni) säilytetään ja muunnetaan lajikohtaiseksi pinta-alatueksi, jonka suuruus on 55,57 euroa/ha. Se maksetaan 1,4 miljoonaksi hehtaariksi vahvistetun uuden taatun enimmäispinta-alan rajoissa. Durumvehnä Perinteisillä tuotantoalueilla viljeltävän durumvehnän lisätuki alennetaan 344,5:stä eurosta/ha 250:een euroon/ha ja sisällytetään maatilan tulotukeen. Muilla alueilla, joilla durumvehnän tuotantoa tuetaan, maksettava erityistuki, joka on tällä hetkellä 139,5 euroa/ha, lakkautetaan asteittain. Tämän tuen alennukset toteutetaan kolmen vuoden aikana vuodesta 2004 alkaen. Otetaan käyttöön uusi palkkio suurimoiden ja pastavalmisteiden tuotannossa käytettävän durumvehnän laadun parantamiseksi. Palkkio maksetaan perinteisillä tuotantoalueilla viljelijöille, jotka käyttävät tietyn määrän valittuihin lajikkeisiin kuuluvia varmennettuja siemeniä. Valituiksi tulevat lajikkeet, jotka täyttävät suurimoiden ja pastan tuotantoa koskevat laatuvaatimukset. Palkkion suuruus on 40 euroa/ha, ja se maksetaan perinteisillä tuotantoalueilla tällä hetkellä sovellettavien taattujen enimmäispinta-alojen rajoissa. Tärkkelysperunat Asetuksessa (ETY) N:o 1766/92 säädetään tärkkelysperunoiden tuottajille maksettavasta suorasta tuesta. Tuen määräksi vahvistettiin Agenda 2000:n yhteydessä 110,54 euroa tärkkelystonnia kohden. Puolet tästä tuesta sisällytetään maatilan tulotukeen teollisuudelle aiemmin toimitettujen määrien perusteella. Tuen loppuosa säilyy tärkkelysperunoiden osalta maksettavana lajikohtaisena tukena. Vähimmäishinta poistetaan. Kuivarehu Kuivarehualalla maksettava tuki jaetaan uudelleen viljelijöiden ja jalostusteollisuuden kesken. Viljelijöille maksettava suora tuki sisällytetään maatilan tulotukeen teollisuudelle aiemmin toimitettujen määrien perusteella. Kansallisia enimmäismääriä sovelletaan nykyisten taattujen kansallisten määrien huomioon ottamiseksi. Neljän vuoden siirtymäkauden ajan noudatetaan dehydratoituja ja aurinkokuivattuja rehuja koskevaa yksinkertaistettua yhtenäistä tukijärjestelmää, josta myönnetään alenevaa tukea, joka on aluksi eli markkinointivuonna 2004/05 33 euroa/tonni. Vastaavat taatut kansalliset määrät yhdistetään. Siemenet Asetuksessa (EY) N:o 2358/71 vahvistetaan tuki valittujen siemenlajien tuotantoon. Tuki, jota maksetaan tällä hetkellä tonnilta tuotettuja siemeniä, sisällytetään maatilan tulotukeen. Se lasketaan kertomalla tuettujen siementonnien lukumäärä edellä mainitun asetuksen 3 artiklan mukaisesti vahvistetulla määrällä. Riisi Jotta riisimarkkinat saataisiin vakautettua ottaen huomioon erityisesti Kaikki paitsi aseet -aloitteen vaikutukset, komissio ehdottaa, että interventiohintaa alennetaan kerralla 50 prosenttia. Tällöin tosiasiallinen tukihinta, joka on 150 euroa/tonni, vastaisi maailmanmarkkinahintoja. Tuottajien tulojen vakauttamiseksi tällä hetkellä sovellettava suora tuki nostetaan 52 eurosta/tonni 177 euroon/tonni, joka vastaa vuoden 1992 uudistuksessa ja Agenda 2000:ssa vahvistettua viljojen kokonaiskorvausta. Tästä määrästä osuus, jonka suuruus on 102 euroa/tonni, sisältyy maatilan tulotukeen ja maksetaan aiempien tukioikeuksien perusteella nykyisten taattujen enimmäispinta-alojen rajoissa. Loppuosuus, joka on 75 euroa/tonni kerrottuna vuoden 1995 uudistuksesta seuranneella tuotolla, maksetaan lajikohtaisena tukena. Taattu enimmäispinta-ala vahvistetaan vuosien 1999-2001 keskimääräiselle tasolle tai nykyisen taatun enimmäispinta-alan tasolle riippuen siitä, kumpi on alhaisempi. Otetaan käyttöön yksityisen varastoinnin järjestelmä, johon turvaudutaan silloin, kun markkinahinta laskee alle tosiasiallisen tukihinnan. Lisäksi otetaan käyttöön erityistoimenpiteitä, kun markkinahinta laskee tonnilta alle 120 euron. Pähkinät Nykyinen järjestelmä korvataan vuotuisella kiinteämääräiselle tuella, jonka suuruus on 100 euroa/ha ja joka myönnetään taattuihin kansallisiin aloihin jaetulle 800 000 hehtaarin taatulle enimmäispinta-alalle. Jäsenvaltiot voivat täydentää tätä tukea vuotuisella 109 euron hehtaarikohtaisella enimmäismaksulla. Maitotuotteet Vakaiden tulevaisuudennäkymien takaamiseksi maidontuottajille komissio ehdottaa uudistetun maitokiintiöjärjestelmän soveltamisen jatkamista markkinointivuoteen 2014/15 asti. Berliinissä maaliskuussa 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti lykätä maitoalan uudistuksen voimaantuloa budjettinäkökohtien vuoksi. Koska nykyisten rahoitusnäkymien mukaan käytettävissä on ennakoimattomia budjettivaroja, komissio on vakaasti sitä mieltä, että Berliinissä sovittua maitoalan uudistusta olisi aikaistettava yhdellä vuodella, jotta uudistuksen tavoitteet ja edut voidaan saavuttaa mahdollisimman aikaisessa vaiheessa. Tämän lisäksi on tarpeen alentaa maidon tukihintaa nostamalla kiintiötä yhdellä prosentilla vuosina 2007 ja 2008 viitemäärien perusteella Agenda 2000:n täysimääräisen täytäntöönpanon jälkeen. Suunniteltu viiden prosentin vuotuinen yhtenäinen alennus korvataan epäsymmetrisillä interventiohinnan alennuksilla, joiden suuruus on rasvattoman maitojauheen osalta -3,5 prosenttia vuodessa ja voin osalta -7 prosenttia vuodessa viiden vuoden ajan. Kaiken kaikkiaan tämä 35 prosentin alennus voin hinnoissa ja 17,5 prosentin alennus rasvattoman maitojauheen hinnoissa merkitsee 28 prosentin kokonaisalennusta EU:n maidon tavoitehintojen osalta viiden vuoden aikana. Voin interventio-ostot keskeytetään vuotuisen 30 000 tonnin rajan ylityttyä. Ehdotetaan, että kyseisen rajan ylityttyä ostot voidaan toteuttaa tarjouskilpailumenettelyllä. Vuosina 2007 ja 2008 maksetaan lisäkorvausta suorien tukien avulla käyttäen samaa laskutapaa kuin Agenda 2000:ssa. Kaikki maidontuotantotuet sisällytetään maatilan tulotukeen. 4.2. Tuotantomääristä riippumattomat suorat tuet - maatilan tulotuen käyttöönotto Maatilan tulotuella korvataan yhteisissä markkinajärjestelyissä maksettavat useimmat palkkiot. Viljelijöille maksetaan viitemäärään perustuvaa maatilan tulotukea, ja viitemäärään sisällytetään seuraavien alojen tuet: peltokasvit, naudanliha (myös Posei ja Egeanmeren saaret), maito ja maitotuotteet, lampaat ja vuohet, tärkkelysperunat, palkoviljat, riisi, siemenet ja kuivarehu. Viitekautena ovat vuodet 2000-2002. Tämä maatilan tulotuki jaetaan tukioikeuksiin, jolloin oikeuksien siirto helpottuu. Kukin oikeus lasketaan jakamalla viitemäärä tähän määrään viitekaudella johtaneella hehtaarimäärällä (myös rehuala). Tukioikeuden perusteella tehtävään maksupyyntöön on liityttävä tukikelpoinen hehtaari, joka määritellään tilan maatalousalaksi. Tukikelpoisiin hehtaareihin eivät sisälly monivuotisessa viljelyssä, metsätaloudessa ja muussa kuin maatalouskäytössä 31. joulukuuta 2002 olleet alat. Kotieläintuotantoon ilman vastaavaa maa-alaa tai tukioikeuden ollessa yli 10 000 euroa sovelletaan vastaavin edellytyksin erityistä tukioikeutta. Maatilan tulotukea ja erityistukea koskevat kansalliset enimmäismäärät vahvistetaan. Tästä määrästä varataan jäsenvaltion tasolla yhden prosentin osuus viljelijän kohtaamiin vaikeuksiin. Oikeudet voidaan siirtää maan kanssa tai ilman maata saman jäsenvaltion viljelijöiden kesken. Jäsenvaltio voi määritellä alueita, joiden sisälle siirrot on rajattava. Lisäksi jäsenvaltioilla on mahdollisuus mukauttaa oikeuksia alueellisten keskimäärien kannalta. Viljelijät voivat käyttää tätä maata kaikkeen maataloustoimintaan paitsi monivuotisten viljelykasvien viljelyyn. Tukioikeudet, joita ei ole käytetty enintään viiteen vuoteen, luovutetaan kansalliseen varantoon, paitsi jos kyseessä on ylivoimainen este tai poikkeukselliset olosuhteet. Ympäristöä, elintarvikkeiden turvallisuutta, eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä työturvallisuutta koskevien vaatimusten lujittaminen EU:n lakisääteisiin vaatimuksiin ympäristön, elintarvikkeiden turvallisuuden, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin sekä työturvallisuuden alalla tilatasolla sovelletaan pakollisia täydentäviä ehtoja. Tuen irrottamista tuotantomääristä on välttämätöntä täydentää, jottei maata poistettaisi viljelykäytöstä, mikä aiheuttaisi ympäristöongelmia. Näin ollen suoria tukia saavien viljelijöiden velvollisuus on säilyttää kaikki maatalousmaa hyvässä viljelykunnossa. Täydentävä ehto velvoittaa koko maatilaa, ja seuraamuksia sovelletaan aina, kun edunsaajan maatila ei täytä vaatimuksia. Täydentävää ehtoa sovelletaan kaikkiin aloihin ja niin käytössä olevaan kuin käyttämättömäänkin maatalousmaahan. Maatilan tulotuen tai muiden YMP:n mukaisten suorien tukien piiriin kuuluviin viljelijöihin, jotka eivät noudata näitä lakisääteisiä vaatimuksia, sovelletaan seuraamusjärjestelmää. Seuraamus on tuen alentaminen tai peruuttaminen kokonaan (tapauksen vakavuudesta riippuen). Maatilojen neuvontajärjestelmä Maatilojen neuvontajärjestelmä tulee pakolliseksi osana täydentäviä ehtoja. Se otetaan käyttöön ensi vaiheessa sellaisten tuottajien osalta, jotka saavat suoria tukia yli 15 000 euroa vuodessa tai joiden liikevaihto on yli 100 000 euroa vuodessa. Muut viljelijät voivat liittyä järjestelmään vapaaehtoisesti. Tällä neuvontapalvelulla viljelijöitä ohjeistetaan siitä, kuinka vaatimuksia ja hyviä käytänteitä sovelletaan tuotantoprosessissa. Tilatarkastuksiin kuuluvat tiettyjen tavoitteena olevien seikkojen (ympäristö, elintarvikkeiden turvallisuus ja eläinten hyvinvointi) kannalta merkittäviksi määriteltyjen materiaalikiertojen ja tilan toimintojen jäsentyneet ja säännölliset tilannekatsaukset ja selvitykset. Tilatarkastuksia tuetaan osana maaseudun kehittämistä. Pitkän aikavälin kesannointi ympäristösyistä Voidakseen saada maatilan tulotuen tuottajien, joilla nykyään on kesannointivelvoite, on jatkossakin kesannoitava ala, joka vastaa 10:tä prosenttia heidän nykyisestä vilja-, öljykasvi- ja valkuaiskasvialastaan. Tämän alan kesannointivelvoitetta ei sovelleta luonnonmukaiseen viljelyyn. Kesannointiin ei sovelleta vuoroviljelyä, eikä kesannoitua alaa saa käyttää maataloustarkoituksiin eikä viljelykasvien kaupalliseen viljelyyn. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sallia vuoroviljelyyn perustuvan kesannoinnin, jos tämä on tarpeen ympäristösyistä. Jos maata siirretään, sen on edelleen kesannoitava. Energiakasvien tuki - päästövähennyshyvitys Komissio ehdottaa energiakasveille tukea, jonka suuruus on 45 euroa/ha. Tukea myönnetään 1 500 000 hehtaarin suuruiselle EU:n taatulle enimmäispinta-alalle. Sitä myönnetään ainoastaan aloille, joiden tuotannosta on tehty viljelijän ja jalostusteollisuuden välinen sopimus, paitsi jos viljelijä jalostaa tuotteet itse tilallaan. Komissio antaa viiden vuoden kuluessa energiakasvijärjestelmän täytäntöönpanosta neuvostolle kertomuksen järjestelmän soveltamisesta sekä esittää aiheelliset ehdotukset. Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä Yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää on mukautettava suoria tukia koskevien uusien säännösten mukaisesti. Erityisesti maatilan tulotukijärjestelmän käyttöönotto tarkoittaa nykyisen yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän yhden osan yksinkertaistumista, koska uudessa tilatukijärjestelmässä ei enää edellytetä vilja-, öljy- ja valkuaiskasvien sekä kotieläintuotannon tunnistamista, lukuun ottamatta riisin ja durumvehnän kaltaisia tuotteita, joille edelleen myönnetään lajikohtaista tukea. Nykyistä maksujen seuranta- ja valvontajärjestelmää käytetään vastaisuudessa helpottamaan tukioikeuksien ja niiden edellytyksenä olevien viljelylohkojen ristiintarkastuksia. Viljelylohkojen tunnistusjärjestelmä säilyy näin ollen uuden yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän olennaisena osana. Tukihakemuksille on tehtävä hallinnollisia tarkastuksia viljelyalojen tukikelpoisuuden ja vastaavien tukioikeuksien varmistamiseksi. Hallinnollisten tarkastusten lisäksi on tehtävä paikalla otoksiin perustuvia tarkastuksia, joiden yhteydessä viljelyalat voidaan tarkastaa kaukokartoitusmenetelmiä käyttäen. Näiden tarkastusten on oltava jäsenvaltioiden nimeämien toimivaltaisten viranomaisten yhteensovittamia, ja niiden perusteella tukia alennetaan tai evätään jos todetaan, että tukikelpoisuutta koskevat edellytykset eivät täyty. Myös täydentäviin ehtoihin liittyvien tarkastusten on sisällyttävä uuteen yhdennettyyn hallinto- ja valvontajärjestelmään eli kyseisellä järjestelmällä ei siis valvota pelkästään tukikelpoisuusedellytysten täyttymistä. Näin ehdotus sisältää täysin yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän. Jäsenvaltioissa jo käytettäviä, lakisääteisten hoitovaatimusten ja maan hyvään viljelykuntoon liittyvien edellytysten noudattamista valvovia järjestelmiä voidaan käyttää yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän osana. Niiden on tietenkin oltava yhteensopivia jälkimmäisen järjestelmän kanssa. Tämä koskee muun muassa direktiivin 92/102/ETY ja asetuksen (EY) N:o 1760/2000 mukaista eläinten tunnistus- ja rekisteröintijärjestelmää. Myös horisontaaliasetuksesta tehdyn ehdotuksen liitteessä IV vahvistettujen tukijärjestelmien hallinnoimiseksi ja valvomiseksi käytettävän järjestelmän on oltava yhteensopiva yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän kanssa. 4.3. Tuen vähentäminen Jotta tuleviin rahoitustarpeisiin voidaan vastata, ajanjaksolle 2006-2012 ehdotetaan tuen vähentämisjärjestelmää tukien välisen tasapainon sekä ennustettavissa olevan, avoimen sääntelyn varmistamiseksi. Viljelijälle tiettynä vuonna myönnettäviä tukia vähennetään seuraavasti: >TAULUKON PAIKKA> Tuen vähentämisestä edellä kuvatussa järjestelmässä johtuva mukauttamisosuus tulee jäsenvaltioiden käyttöön yhteisön lisätukena käytettäväksi jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisohjelmiin liittyviin toimenpiteisiin. Tämä osuus on yksi prosentti vuonna 2006 ja nousee 6 prosenttiin vuonna 2011. Nämä määrät myönnetään jäsenvaltioille seuraavien kriteerien perusteella: maatalousala, maataloustyöllisyys ja bruttokansantuote (BKT) asukasta kohti ostovoimana mitattuna. Jäljelle jäävät määrät käytetään uusista markkinauudistuksista syntyviin lisärahoitustarpeisiin. Tuen vähentämistä ja mukauttamista sovelletaan uusiin jäsenvaltioihin vasta kun asteittain käyttöönotettavat suorat tuet ovat tavanomaisella EU-tasolla. 4.4. Maaseudun kehittämisen vakauttaminen ja vahvistaminen Komissio ehdottaa yhteisön maaseudun kehittämiseen tarkoitetun tuen soveltamisalan laajentamista sisällyttämällä siihen uusia toimenpiteitä riippumatta siitä, millaiseksi maaseudun kehittämispolitiikan uudistamista koskeva keskustelu muodostuu. Uudet toimenpiteet lisätään toisessa pilarissa käytettävissä olevien toimenpiteiden valikoimaan muuttamatta peruskehystä, jonka nojalla maaseudun kehittämistukea myönnetään. Komissio katsoo, että tällaisilla muutoksilla olisi kielteisiä vaikutuksia nykyisen ohjelmakauden 2000-2006 puolivälissä. Uudet ehdotetut toimenpiteet ovat kaikki liitännäistoimenpiteitä, ja ne rahoitetaan koko EU:ssa EMOTR:n tukiosastosta. Toimenpiteet on pääasiassa kohdennettu viljelijöihin. Jäsenvaltioiden ja alueiden tehtävänä on päättää, haluavatko ne sisällyttää nämä toimenpiteet maaseudun kehittämisohjelmiinsa. Uusiin toimenpiteisiin sisältyvät seuraavat: Asetukseen (EY) N:o 1257/1999 lisätään uusi luku "Elintarvikkeiden laatu", joka sisältää seuraavat kaksi toimenpidettä: - Viljelijöille maksetaan kannustinmaksu silloin kun he osallistuvat vapaaehtoisesti yhteisön ohjelmiin tai hyväksyttyihin kansallisiin ohjelmiin, joiden tarkoituksena on parantaa maataloustuotteiden ja tuotantoprosessien laatua sekä antaa kuluttajille tästä takeet. Tällaista tukea voidaan maksaa vuosittain enintään viiden vuoden ajan, ja kukin tila voi saada enintään 1 500 euroa vuodessa. - Tuottajaryhmille myönnetään tukea edellisen toimenpiteen mukaisissa laatuohjelmissa tuotettuja tuotteita koskeviin tiedotus- ja menekinedistämistoimiin. Julkista tukea voidaan myöntää enintään 70 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Lisätään uusi luku "Vaatimusten noudattaminen", joka sisältää seuraavat kaksi toimenpidettä: - Jäsenvaltioilla on mahdollisuus myöntää viljelijöille väliaikaista ja alenevaa tukea, jonka tarkoituksena on auttaa heitä mukautumaan tiukkoihin vaatimuksiin, jotka perustuvat ympäristöä, kansanterveyttä, eläinten ja kasvien terveyttä sekä viljelijöiden työturvallisuutta koskevaan yhteisön lainsäädäntöön. Tukitasot on mukautettava viljelijöille tietyn vaatimuksen noudattamisesta aiheutuvien lisävelvoitteiden ja toimintakustannusten huomioon ottamiseksi. Alenevaa kiinteää tukea myönnetään enintään viiden vuoden ajan. Tukea voidaan myöntää tilalle enintään 10 000 euroa vuodessa. Tukea ei missään tapauksessa makseta silloin, kun yksittäinen viljelijä jättää noudattamatta kansalliseen lainsäädäntöön jo sisällytettyjä vaatimuksia. - Viljelijöitä tuetaan maatilojen neuvontapalvelujen käyttämisestä aiheutuvien kustannusten kattamiseksi. Viljelijät voivat saada julkista tukea enintään 80 prosenttia tällaisista palveluista aiheutuvista kustannuksista heidän käyttäessään näitä palveluita ensimmäisen kerran. Tuen enimmäismäärä on 1 500 euroa. Asetuksen (EY) N:o 1257/1999 nykyiseen maatalousympäristöä koskevaan lukuun sisällytetään mahdollisuus maksaa tukea viljelijöille, jotka sitoutuvat vähintään viiden vuoden ajaksi parantamaan kotieläintensä hyvinvointia tavalla, joka ylittää hyvän kotieläintuotannon käytänteet. Tukea maksetaan vuosittain, ja se perustuu tällaisista sitoumuksista aiheutuviin lisäkustannuksiin ja sitoumusten takia menetettyihin tuloihin. Vuosittainen maksukatto on 500 euroa kotieläinyksikköä kohden. Lisäksi komissio ehdottaa eräiden uusien toimenpiteiden käyttöönotosta johtuvien teknisten mukautusten lisäksi mahdollisuutta mukauttaa asetusta (EY) N:o 1257/1999 nykyisten ehdotusten yhteydessä. Näin eräitä säännöksiä yksinkertaistettaisiin ja selkeytettäisiin neuvoston asetuksessa. Nämä mukautukset koskevat metsitys- ja koulutuslukujen soveltamisalan selkeyttämistä ja uuden luetelmakohdan lisäämistä maaseutualueiden sopeuttamista ja kehittämistä (ns. 33 artiklan mukaiset toimenpiteet) koskevaan lukuun paikallisiin kumppanuusryhmiin liittyvien hallintomenojen kattamiseksi. Vuonna 2004 komissio tarkastelee maatalouden kehittämisen vaikutusta näiden kestävään kehitykseen liittyvien tavoitteiden saavuttamiseen erityisesti biologisen monimuotoisuuden ja direktiivin 92/43/EY (ns. elinympäristödirektiivi) täytäntöönpanon osalta. Samalla pohditaan mahdollisuutta laajentaa hiljattain hyväksyttyjen, elintarvikkeiden laatua koskevien uusien vaatimusten täyttämiseksi viljelijöille myönnettävien tukien soveltamisala koskemaan myös perinteisiä pientuottajia. Komissio tekee tarvittaessa ehdotuksia siitä, miten yhteistä maatalouspolitiikkaa voidaan hyödyntää näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. 2003/0010 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS kuivatun rehun yhteisestä markkinajärjestelystä markkinointivuosiksi 2004/05-2007/08 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 artiklan ja 37 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [4], [4] EYVL C ..., ..., s. ... ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [5], [5] EYVL C ..., ..., s. ... ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [6], [6] EYVL C ..., ..., s. ... ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon [7], [7] EYVL C ..., ..., s. ... sekä katsoo seuraavaa: (1) Kuivarehualan yhteisestä markkinajärjestelystä 21 päivänä helmikuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 603/95 [8] vahvistetaan alan yhteinen markkinajärjestely, jossa myönnetään kahdenlaista kiinteämääräistä tukea: toista dehydratoidulle rehulle ja toista aurinkokuivatulle rehulle. [8] EYVL L 63, 21.3.1995, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1347/95 (EYVL L 131, 15.6.1995, s. 1). (2) Suurimmassa osassa asetuksella (EY) N:o 603/95 luodun järjestelmän alaisesta rehuntuotannosta käytetään fossiilista polttoainetta kuivatukseen ja joissakin jäsenvaltioissa keinokastelua. Koska järjestelmän ympäristövaikutukset ovat herättäneet huolta, sitä ei ole syytä jatkaa. Jotta ala saisi riittävästi siirtymäaikaa, järjestelmä olisi syytä pitää voimassa markkinointivuoteen 2007/08 asti. (3) Asetukseen (EY) N:o 603/95 on tehty merkittäviä muutoksia useaan otteeseen. Koska on tarpeen tehdä uusia muutoksia, kyseinen asetus olisi selkeyden vuoksi korvattava. Asetus (EY) N:o 603/95 olisi näin ollen kumottava. (4) ...sta .. päivänä ...kuuta 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o .../2003 [9] säädetään yhtenäisestä tukijärjestelmästä. Asetuksessa (EY) N:o 603/95 säädetyt kaksi tukitasoa tulisi sen mukaisesti yhdistää yhdeksi tukitasoksi, jota sovelletaan sekä dehydratoituun että aurinkokuivattuun rehuun ja jota alennetaan asteittain kolmena jäljellä olevana markkinointivuonna. [9] Katso tämän Euroopan yhteisöjen virallisen lehden sivu ..... (5) Koska Etelä-Euroopan maissa tuotanto käynnistyy huhtikuussa, tuen piiriin kuuluvan kuivatun rehun markkinointivuoden tulisi ulottua 1 päivästä huhtikuuta 31 päivään maaliskuuta. (6) Talousarviovaikutusten välttämiseksi kuivarehualalla yhteisön tuotannolle olisi asetettava yläraja. Tätä tarkoitusta varten olisi vahvistettava taattu enimmäismäärä, joka käsittää sekä dehydratoidun että aurinkokuivatun rehun. (7) Tämä enimmäismäärä olisi jaettava jäsenvaltioittain asetusta (EY) N:o 603/95 varten hyväksyttyjen aiempaan tuotantoon perustuvien määrien perusteella. (8) Jotta kaikkialla yhteisössä pysyteltäisiin taattujen enimmäismäärien rajoissa ja jotta ylituotantoa ei syntyisi, tukea olisi alennettava, jos kyseinen enimmäismäärä ylittyy. Tukea olisi alennettava kaikissa niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat ylittäneet taatun kansallisen määrän, suhteessa ylityksen suuruuteen. (9) Lopullista tukisummaa ei voida maksaa, ennen kuin tiedetään, onko taattu enimmäismäärä ylittynyt. Tästä syystä tuesta olisi maksettava ennakkoa kuivatun rehun lähdettyä jalostusyrityksestä. (10) Olisi määriteltävä vähimmäislaatuvaatimukset tuotteille, joille tukea voidaan myöntää. (11) Jalostajien tuoreen rehun saannin varmistamiseksi tukikelpoisuuden edellytyksenä olisi tietyissä tapauksissa oltava tuottajien ja jalostusyritysten välinen sopimus. (12) Tuotantoketjun läpinäkyvyyden parantamiseksi ja valvonnan helpottamiseksi tietyt sopimuskohdat olisi säädettävä pakollisiksi. (13) Tukea saadakseen rehunvalmistajan olisikin edellytettävä pitävän varastokirjanpitoa, joka sisältää tukioikeuden varmistamiseen tarvittavat tiedot, ja toimittavan kaikki muut tarvittavat lisäasiakirjat. (14) Tuottajien ja jalostusyritysten välisten sopimusten puuttuessa jalostusyritysten olisi toimitettava muita tietoja tukioikeuden tarkastamista varten. (15) Olisi varmistettava, että jos sopimus on tuottajan toimittaman rehun jalostusta koskeva tuotantosopimus, rehulle maksettava tuki ohjautuu tuottajalle. (16) Kuivatun rehun yhtenäismarkkinoiden asianmukainen toiminta vaarantuisi, jos alalle myönnettäisiin kansallista tukea. Valtiontukea koskevia perustamissopimuksen määräyksiä olisi siis sovellettava tähän yhteiseen markkinajärjestelyyn kuuluviin tuotteisiin. (17) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [10] mukaisesti. [10] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (18) Sisämarkkinat ja tullit voivat poikkeuksellisissa olosuhteissa kuitenkin osoittautua riittämättömäksi. Tällaisissa tapauksissa yhteisön olisi voitava viipymättä toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet, jotta yhteisön markkinat eivät jäisi ilman suojaa mahdollisesti aiheutuvilta häiriöiltä. Tällaiset toimenpiteet olisi aina mukautettava yhteisön kansainvälisiin velvollisuuksiin, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I luku Johdantosäännökset 1 artikla Kuivatun rehun yhteinen markkinajärjestely vahvistetaan markkinointivuosiksi 2004/05-2007/08, ja se kattaa seuraavat tuotteet: CN-koodi // Kuvaus a) ex 1214 10 00 // - Keinotekoisesti lämpökuivatusta sini- eli rehumailasesta (alfalfa) valmistetut jauhot ja pelletit // - Muulla tavoin kuivatusta ja jauhetusta sini- eli rehumailasesta (alfalfa) valmistetut jauhot ja pelletit ex 1214 90 91 ja ex 1214 90 99 // - Keinotekoisesti lämpökuivatut sini- eli rehumailanen (alfalfa), esparsetti, apila, lupiini, virna ja niiden kaltaiset rehuaineet, lukuun ottamatta heinää ja rehukaalia sekä heinää sisältäviä tuotteita // - Muulla tavoin kuivatut ja jauhetut sini- eli rehumailanen (alfalfa), esparsetti, apila, lupiini, virna, hunajalootus, kahviherne ja linnunjalka b) ex 2309 90 98 // - Sini eli rehumailasmehusta (alfalfamehusta) ja vihermehusta saatavat valkuaisainetiivisteet // - Yksinomaan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen tiivisteiden valmistuksessa saadusta kiinteästä puristejäännöksestä ja mehusta saadut dehydratoidut tuotteet 2 artikla Edellä 1 artiklassa tarkoitettujen tuotteiden markkinointivuosi alkaa 1 päivänä huhtikuuta ja päättyy seuraavan vuoden 31 päivänä maaliskuuta. 3 artikla Tätä asetusta sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan yhteisen maatalouspolitiikan suoria tukijärjestelmiä koskevista yhteisistä säännöistä ja tiettyjen viljelykasvien tuottajien tukijärjestelmistä ... päivänä ...kuuta 2003 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o .../2003 säädettyjen toimenpiteiden soveltamista (horisontaalinen asetus). II luku Tuki 4 artikla 1. Tukea myönnetään 1 artiklassa luetelluille tuotteille. 2. Rajoittamatta 5 artiklan soveltamista tuen määrä on: a) 33 euroa tonnilta markkinointivuonna 2004/05, b) 24,75 euroa tonnilta markkinointivuonna 2005/06, c) 16,50 euroa tonnilta markkinointivuonna 2006/07, d) 8,25 euroa tonnilta markkinointivuonna 2007/08. 5 artikla 1. Markkinointivuosikohtaiseksi taatuksi enimmäismääräksi, jolle 4 artiklan 2 kohdassa säädettyä tukea voidaan myöntää, vahvistetaan 4 855 900 tonnia dehydratoitua ja/tai aurinkokuivattua rehua. 2. Edellä 1 kohdassa vahvistettu taattu enimmäismäärä jakautuu jäsenvaltioittain seuraavasti: Taatut kansalliset määrät (tonnia) Belgian ja Luxemburgin talousliitto // 8 000 Tanska // 334 000 Saksa // 421 000 Kreikka // 37 500 Espanja // 1 325 000 Ranska // 1 605 000 Irlanti // 5 000 Italia // 685 000 Alankomaat // 285 000 Itävalta // 4 400 Portugali // 30 000 Suomi // 3 000 Ruotsi // 11 000 Yhdistynyt kuningaskunta // 102 000 6 artikla Jos jonakin markkinointivuonna kuivatun rehun määrä, jolle 4 artiklan 2 kohdassa säädettyä tukea haetaan, ylittää 5 artiklan 1 kohdassa vahvistetun taatun enimmäismäärän, alennetaan niissä jäsenvaltioissa, jossa tuotanto ylittää taatun kansallisen määrän, kyseisenä markkinointivuonna myönnettävää tukea prosenttimäärällä, joka on suhteessa ylityksen suuruuteen. Alennusprosentti määritellään 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti suuruudeltaan sellaiseksi, että euromääräiset talousarviomenot eivät ylitä määrää, joka olisi toteutunut, jos taattua enimmäismäärää ei olisi ylitetty. 7 artikla 1. Kuivattuja rehuja jalostavat yritykset, jotka hakevat tukea tämän asetuksen mukaisesti, ovat oikeutettuja seuraavansuuruiseen tuen ennakkomaksuun: a) markkinointivuonna 2004/05: 19,80 euroa tonnilta tai 26,40 euroa tonnilta, jos jalostaja on antanut 6,60 euron vakuuden tonnilta, b) markkinointivuonna 2005/06: 14,85 euroa tonnilta tai 19,80 euroa tonnilta, jos jalostaja on antanut 4,95 euron vakuuden tonnilta, c) markkinointivuonna 2006/07: 9,90 euroa tonnilta tai 13,20 euroa tonnilta, jos jalostaja on antanut 3,30 euron vakuuden tonnilta, d) markkinointivuonna 2007/08: 4,95 euroa tonnilta tai 6,60 euroa tonnilta, jos jalostaja on antanut 1,65 euron vakuuden tonnilta. Jäsenvaltioiden on tarvittavin tarkastuksin varmistettava hakijan tukioikeus. Ennakko maksetaan, kun tukioikeus on todettu. Ennakko voidaan kuitenkin maksaa ennen tukioikeuden toteamista, jos jalostaja antaa vakuuden, jonka arvo on ennakkomaksun määrä 10 prosentilla korotettuna. Tämä vakuus toimii myös ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuna vakuutena. Tukioikeuden toteamisen jälkeen vakuudeksi riittää ensimmäisessä alakohdassa vahvistettu määrä. Vakuus vapautuu kokonaisuudessaan, kun tuen loppuosa maksetaan. 2. Ennakko voidaan maksaa vasta, kun kuivattu rehu on lähtenyt jalostusyrityksestä. 3. Jos kuivattua rehua jalostavalle yritykselle on maksettu ennakkoa, yritykselle myönnettävän tuen kokonaismäärän ja ennakon välinen erotus maksetaan ottaen huomioon 6 artiklan säännökset. 4. Jos ennakko ylittää kokonaismäärän, johon jalostusyritys on oikeutettu 6 artiklan soveltamisen jälkeen, jalostajan on pyynnöstä korvattava ylittävä määrä jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 8 artikla Kunkin vuoden toukokuun 31 päivään mennessä jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kuivatun rehun määrä, jolle edellisenä markkinointivuonna myönnettiin 4 artiklan 2 kohdan mukaista tukea. 9 artikla Edellä 4 artiklan 2 kohdassa vahvistettu tuki maksetaan kyseisen osapuolen pyynnöstä jalostusyrityksestä lähteneelle kuivatulle rehulle, joka täyttää seuraavat vaatimukset: a) kosteuspitoisuus on enintään 11-14 prosenttia sen mukaan, missä muodossa tuote on; b) raakavalkuaisen vähimmäispitoisuus kuiva-aineessa on: i) 15 prosenttia niiden tuotteiden osalta, jotka mainitaan 1 artiklan a alakohdassa ja b alakohdan toisessa luetelmakohdassa; ii) 45 prosenttia niiden tuotteiden osalta, jotka mainitaan 1 artiklan b alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa; c) tuote on laadultaan virheetöntä ja myyntikelpoista. Lisävaatimuksista esimerkiksi karoteeni- ja kuitupitoisuuden osalta voidaan säätää 18 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 10 artikla Edellä 4 artiklan 2 kohdassa vahvistettua tukea myönnetään vain sellaisille yrityksille, jotka jalostavat 1 artiklassa mainittuja tuotteita ja täyttävät seuraavat ehdot: a) yritys pitää varastokirjanpitoa, joka käsittää ainakin seuraavat tiedot: i) jalostetun tuoreen rehun ja mahdollisesti aurinkokuivatun rehun määrät; kuitenkin jos yrityksen erityisolosuhteet niin vaativat, määrät voidaan arvioida viljelyalojen perusteella; ii) tuotetun kuivatun rehun määrä ja jalostusyrityksestä lähteneen kuivatun rehun määrä ja laatu; b) yritys toimittaa muut tukioikeuden varmistamiseen tarvittavat todisteet; c) yritys kuuluu ainakin yhteen seuraavista luokista: i) jalostusyritys, joka on tehnyt sopimuksia kuivattavan rehun tuottajien kanssa; ii) yritys, joka jalostaa itse tuottamaansa satoa tai, jos kyseessä on yritysryhmä, sen jäsenten tuottamaa satoa; iii) yritys, joka on hankkinut raaka-aineensa sellaisilta luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä, jotka voivat antaa tietyt erikseen määriteltävät takeet ja jotka ovat tehneet sopimuksia kuivattavan rehun tuottajien kanssa; tällaisten henkilöiden on oltava jäsenvaltion, jossa rehusato on korjattu, toimivaltaisen viranomaisen hyväksymiä sellaisin perustein, jotka on määritelty 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 11 artikla Omaa satoaan tai jäsenyritysten satoa jalostavien yritysten on vuosittain toimitettava jäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle määräpäivään mennessä ilmoitus viljelyaloista, joiden sato jalostetaan rehuksi. 12 artikla 1. Edellä 10 artiklan c alakohdassa tarkoitetussa sopimuksessa on täsmennettävä tuoreen rehun ja mahdollisesti aurinkokuivatun rehun tuottajille maksettavan hinnan lisäksi ainakin: a) pinta-ala, jolla tuotettu sato toimitetaan jalostajalle, b) toimitus- ja maksuehdot. 2. Jos 10 artiklan c alakohdan i alakohdassa tarkoitettu sopimus on tuottajan toimittaman rehun jalostusta koskeva tuotantosopimus, siinä on eriteltävä ainakin pinta-ala, jonka rehusato on määrä toimittaa jalostajalle, ja siinä on oltava lauseke, jossa jalostusyritys velvoitetaan maksamaan tuottajalle 4 artiklassa tarkoitettu tuki, jonka se saa sopimuksen mukaisesti jalostettavalle määrälle. 13 artikla 1. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tarkastusjärjestelmät, joilla valvotaan, että kukin jalostusyritys täyttää seuraavat edellytykset: a) edellä 1-12 artiklassa säädetyt edellytykset; b) tukihakemuksessa mainittu määrä vastaa vähimmäislaatuvaatimukset täyttävän jalostusyrityksestä lähteneen kuivatun rehun määrää. 2. Jalostusyrityksestä lähtevä kuivattu rehu punnitaan, ja siitä otetaan näytteet. 3. Ennen 1 kohdan mukaisten soveltamissäännösten antamista jäsenvaltioiden on annettava ne tiedoksi komissiolle. III LUKU Kolmansien maiden kanssa käytävä kauppa 14 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, 1 artiklassa tarkoitettuihin tuotteisiin sovelletaan yhteisen tullitariffin mukaisia tulleja. 15 artikla 1. Yhdistetyn nimikkeistön yleisiä tulkintasääntöjä ja nimikkeistön soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä sovelletaan 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden tariffiluokitteluun. Tämän asetuksen soveltamiseen perustuva tariffinimikkeistö sisällytetään yhteiseen tullitariffiin. 2. Jollei tässä asetuksessa tai jonkin sen säännöksen mukaisesti annetuissa säännöksissä toisin säädetä, kolmansista maista tulevassa tuonnissa kielletään: a) vaikutukseltaan tulleja vastaavien maksujen kantaminen; b) kaikkien määrällisten rajoitusten tai vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden soveltaminen. 16 artikla 1. Jos tuonnin tai viennin seurauksena yhden tai useamman 1 artiklassa tarkoitetun tuotteen markkinat yhteisössä häiriintyvät tai uhkaavat häiriintyä siten, että perustamissopimuksen 33 artiklan tavoitteiden saavuttaminen vaarantuu, muiden kuin WTO:n jäsenten kanssa käytävässä kaupassa on mahdollista soveltaa asianmukaisia toimenpiteitä siihen asti, kunnes tällainen häiriö tai häiriön uhka on poistunut. 2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu tilanne syntyy, komissio päättää tarvittavista toimenpiteistä jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan. Jäsenvaltiolle annetaan tiedoksi kyseiset toimenpiteet, ja niitä sovelletaan viipymättä. Jos komissio saa jäsenvaltiolta tällaisen pyynnön, se tekee asiasta päätöksen kolmen työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. 3. Kukin jäsenvaltio voi saattaa toimenpiteen, josta komissio on päättänyt, neuvoston käsiteltäväksi sen tiedoksi antamista seuraavien kolmen päivän kuluessa. Neuvosto kokoontuu viipymättä. Se voi määräenemmistöllä muuttaa tai kumota kyseisen toimenpiteen kuukauden kuluessa päivästä, jona se saatettiin neuvoston käsiteltäväksi. 4. Tämän artiklan mukaisesti vahvistettuja säännöksiä sovelletaan ottaen huomioon perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyistä kansainvälisistä sopimuksista aiheutuvat velvoitteet. IV luku Yleiset säännökset 17 artikla Jollei tässä asetuksessa toisin säädetä, perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa sovelletaan 1 artiklassa lueteltujen tuotteiden tuotantoon ja kauppaan. 18 artikla 1. Komissiota avustaa kuivarehujen hallintokomitea (jäljempänä 'komitea'). 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa. Päätöksen 1999/468/EY 4 artiklan 3 kohdassa säädetyksi määräajaksi vahvistetaan yksi kuukausi. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. 19 artikla Komitea voi käsitellä myös muita kysymyksiä, jotka puheenjohtaja saattaa sen käsiteltäviksi omasta aloitteestaan tai jonkin jäsenvaltion edustajan pyynnöstä. 20 artikla Tämän asetuksen soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen siltä osin kuin ne koskevat: a) 4 artiklassa säädetyn tuen ja 7 artiklassa säädetyn ennakon myöntämistä; b) tukioikeuden varmistamista ja toteamista tarvittavine tarkastuksineen, missä yhteyksissä voidaan hyödyntää yhdennetyn järjestelmän osia; c) 7 artiklan 1 kohdassa mainittujen vakuuksien vapauttamista; d) 9 artiklassa tarkoitettujen laatuvaatimusten määrittelyperusteita; e) 10 artiklan c alakohdan ii alakohdassa ja 11 artiklassa säädettyjä ehtoja, jotka yritysten on täytettävä; f) 13 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvontatoimenpidettä; g) 10 artiklassa tarkoitettujen sopimusten tekemistä koskevista perusteita ja tietoja, joiden 12 artiklassa säädettyjen tietojen lisäksi tulee sisältyä sopimuksiin; h) 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun taatun enimmäismäärän soveltamista. 21 artikla Siirtymäkauden toimenpiteistä voidaan päättää 18 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 22 artikla Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan soveltamiseksi toteutetuista toimenpiteistä. 23 artikla Kumotaan asetus (EY) N:o 603/95. Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen, ja viittaukset luetaan liitteessä esitetyn vastaavuustaulukon mukaisesti. 24 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä huhtikuuta 2004. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE VASTAAVUUSTAULUKKO Asetus (EY) N:o 603/95 // Tämä asetus 1 artikla // 1 artikla 2 artikla // 2 artikla - // 3 artikla 3 artikla // 4 artikla 4 artikla // 5 artikla 5 artikla // 6 artikla 6 artikla // 7 artikla 7 artikla // 8 artikla 8 artikla // 9 artikla 9 artikla // 10 artikla 10 artikla // 11 artikla 11 artikla // 12 artikla 12 artikla // 13 artikla 13 artikla // 14 artikla 14 artikla // 15 artikla 15 artikla // 16 artikla 16 artikla // 17 artikla 17 artiklan 1-4 kohta // 18 artikla 17 artiklan 5 kohta // 19 artikla 18 artiklan a alakohta // 20 artikla 18 artiklan b alakohta // 21 artikla 19 artikla // 22 artikla 20 artikla // 23 artikla 21 artikla // 24 artikla