1. JOHDANTO

Uusiutuvien energialähteiden käytön edistämisestä annettu direktiivi (EU) 2018/2001 (RED II direktiivi) tuli voimaan 24. joulukuuta 2018. Sen myötä otettiin käyttöön uusi tulevaisuuden vaatimukset täyttävä kehys, jolla pyritään saavuttamaan unionin sitova tavoite eli uusiutuvan energian osuuden nostaminen vähintään 32 prosenttiin energian kokonaisloppukulutuksesta vuoteen 2030 mennessä. Tämä kehys rakentuu nykyisen direktiivin puitteissa saavutetulle edistykselle, josta esimerkkinä on jäsenvaltioiden velvoite säilyttää vuoden 2020 tavoitteet perustasona jäsenvaltioiden kehityspoluille tulevana vuosikymmenenä. Kehystä täydentävät ”Puhdasta energiaa kaikille eurooppalaisille” säädöspaketin muut osat.

Uusiutuva energia on energiaunionin painopisteiden ytimessä. Uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annettu direktiivi 2009/28/EY (RED I direktiivi) on keskeinen osa energiaunionia koskevassa politiikassa sekä merkittävä tekijä vuodelle 2020 asetettujen uusiutuvaa energiaa koskevien tavoitteiden saavuttamisessa.

Euroopan unionin poliittisena painopisteenä on maailmanlaajuisen johtoaseman saavuttaminen uusiutuvien energialähteiden alalla. Tämän tueksi uusiutuvat energialähteet ovat mukana energiaunionin kaikissa viidessä ulottuvuudessa. Energiavarmuuden osalta uusiutuvat energialähteet vähentävät riippuvuutta fossiilisten polttoaineiden tuonnista. On arvioitu, että uusiutuvan energian käytön kasvu verrattuna vuoden 2005 kulutukseen sai aikaan sen, että EU pystyi leikkaamaan fossiilisten polttoaineiden kysyntää 143 miljoonalla öljyekvivalenttitonnilla (Mtoe) vuonna 2016 (mikä vastaa noin 12:ta prosenttia fossiilisten polttoaineiden yhteenlasketusta primäärikulutuksesta). Vastaavasti Euroopan riippuvuus tuontienergiasta ja etenkin tuontiöljystä ja kaasusta laskee nykyisestä 55 prosentista 20 prosenttiin vuonna 2050, koska primäärienergia tulee suurelta osin olemaan peräisin uusiutuvista energialähteistä. Energian sisämarkkinoiden osalta uusiutuvilla energialähteillä on kasvava merkitys etenkin sähkömarkkinoilla: lähes kolmannes (30,8 prosenttia) sähkön bruttotuotannosta EU-28:ssa vuonna 2017 oli peräisin uusiutuvista energialähteistä.

Myös uusiutuvien kaasujen merkitys on kasvanut. Esimerkiksi Tanskassa biokaasun osuus kaasun kokonaiskulutuksesta heinäkuussa 2018 oli 18,6 prosenttia, mikä tarkoittaa 50 prosentin kasvua vuoden takaiseen tilanteeseen verrattuna. Energiatehokkuuden osalta energiankulutuksen väheneminen, uusiutuvien energialähteiden osuuden kasvu sekä pienimuotoisen uusiutuvan energian lisääntynyt käyttö rakennuksissa liittyvät läheisesti toisiinsa. Ne ovat yhdessä kustannustehokas tapa parantaa energiatehokkuutta. Uusiutuvalla energialla on merkittävä asema myös hiilidioksidipäästöjen vähentämisessä. Uusiutuvien energialähteiden ansiosta hiilidioksidipäästöjä jäi syntymättä 460 miljoonaa tonnia vuonna 2016 (luku on suurempi kuin Italian kasvihuonekaasupäästöt yhteensä vuonna 2016), ja vuonna 2017 tämän lukeman arvioidaan nousevan jo 499 miljoonaan tonniin. Uusiutuvien energialähteiden vaikutus innovaatioihin on myös keskeinen. EU:hun sijoittautuneiden yritysten uusiutuviin energialähteisiin liittyvistä keksinnöistä 53 prosenttia suojataan patentilla Euroopan ulkopuolella. Tämä on osoitus innovoinnin tuomasta korkeasta lisäarvosta, sillä patenttisuojan hakemisessa ajatuksena on, että keksinnöllä on mahdollisuus päästä kansainvälisille markkinoille ja menestyä niillä. Osuus on suurempi kuin millään muulla merkittävällä kansantaloudella, mikä tekee EU:sta maailmanlaajuisen edelläkävijän uusiutuviin energialähteisiin liittyvissä innovaatioissa. Eurooppa onkin saanut kansainväliseltä uusiutuvan energian virastolta IRENAlta tunnustusta siitä, että se on energiainnovaatioiden eturintamassa ja näyttää menestyksekkäästi suuntaa siirtymiselle uusiutuviin energialähteisiin perustuvaan tulevaisuuteen.

Eurooppa on edelläkävijä myös uusiutuviin energialähteisiin perustuvissa teknologioissa niiden toimitusketjujen kaikissa vaiheissa. Tuuliturbiinit ovat esimerkki teknologiasta, jossa EU:ssa toimivien valmistajien osuus uudesta asennetusta kapasiteetista koko maailmassa vuonna 2016 oli ainakin 41 prosenttia. Aurinkosähköteollisuudessa EU:ssa toimivat laitevalmistajat hallitsevat 50 prosentin osuutta maailmanmarkkinoista, ja taajuusmuuntajien osalta EU:ssa toimivien valmistajien markkinaosuus on yli 18 prosenttia. EU:n tavoitteena on vahvistaa asemaansa esimerkiksi kasvussa olevan uusiutuvaan valtamerienergiaan perustuvan teknologian edelläkävijänä, minkä vuoksi komissio on sitoutunut yhdessä jäsenvaltioiden kanssa kyseisen teknologian hyödyntämisen lisäämiseen sekä Euroopan strategisessa energiateknologiasuunnitelmassa (SET-suunnitelma) asetettuihin kustannusten alentamistavoitteisiin. Komissio on perustanut uusiutuvia energialähteitä käsittelevän puhtaan energian teollisuusfoorumin, jolla pyritään vahvistamaan uusiutuvien energianlähteiden teollista pohjaa Euroopassa. Foorumi tekee tiivistä yhteistyötä toimialan keskeisten toimijoiden kanssa ja esittää toimenpiteitä, joilla parannetaan uusiutuvien energialähteiden eurooppalaisen toimitusketjun kilpailukykyä.

Uusiutuvien energialähteiden hyödyt ovat kuitenkin selvästi suuremmat kuin niiden vaikutukset viiteen edellä esitettyyn poliittiseen ulottuvuuteen. Uusiutuvat energialähteet tuovat eurooppalaisille talouskasvua ja työtä, etenkin paikallisia työpaikkoja. Toimialalla työskentelee tällä hetkellä yli 1,4 miljoonaa henkilöä, ja sen liikevaihdoksi arvioidaan 154,7 miljardia euroa. Energian hintaa ja kustannuksia Euroopassa selvittävässä uudessa raportissa mainitaan muitakin myönteisiä vaikutuksia teollisuuden kilpailukykyyn, sillä uusiutuvan energian saatavuuden paraneminen on osaltaan laskenut energian tukkuhintoja viime vuosina. IRENA on todennut, että uusiutuvien energialähteiden lisääntyvä käyttöönotto on käynnistänyt geopoliittisilta vaikutuksiltaan merkittävän, globaalin energiakäänteen, jossa EU on selkeä edelläkävijä.

Uusiutuvilla energialähteillä vähennetään myös ilmansaasteita ja parannetaan kehittyvien maiden mahdollisuuksia hyödyntää kohtuuhintaista, puhdasta energiaa. Vuosina 2011–2016 uusiutuvan sähköenergian tuotantokapasiteetti kasvoi lähes 10 GW ja kantaverkon ulkopuolisten uusiutuvien energiaratkaisujen piirissä olevien henkilöiden määrä kasvoi kuusinkertaiseksi yli 133 miljoonaan. On arvioitu, että vuoteen 2030 mennessä uusista sähköliittymistä yli 60 prosentissa voimanlähteenä ovat uusiutuvat energialähteet, ja lähes puolet uusista sähköliittymistä on kytketty itsenäisesti toimiviin järjestelmiin tai minisähköverkkoihin. Lisäksi on syytä mainita, että tekniikan halpeneminen ja digitalisaatio tekevät yhdessä uusiutuvista energialähteistä todellisen muutosvoiman, jonka ansiosta kuluttajat voivat ottaa ohjat omiin käsiinsä ja ryhtyä energiakäänteen keskeisiksi toimijoiksi.

Tässä kertomuksessa esitetään uusinta tietoa siitä, miten tavoitteessa nostaa uusiutuvan energian osuus 20 prosenttiin vuonna 2020 oli edistytty vuoteen 2017 mennessä. Se vastaa myös RED I direktiivistä sekä epäsuorasta maankäytön muutoksesta annetusta direktiivistä (ILUC) johtuvia muita Euroopan komission raportointivelvollisuuksia. Vuoden 2020 tavoitteen saavuttamisen arvioinnissa ensisijaisena tietolähteenä ovat olleet jäsenvaltioiden Eurostatille tammikuuhun 2019 mennessä toimittamat energiatilastot. Tämän kertomuksen lähtökohtana on jäsenvaltioiden joka toinen vuosi laatiman uusiutuvan energian tilannekatsauksen neljäs kertomus, joka kattaa vuodet 2015–2016, sekä vuoden 2018 aikana tehty täydentävä tekninen analyysi. Käsillä olevassa kertomuksessa tarkastellaan yleisellä tasolla myös yhteistyömekanismien mahdollisuuksia sekä hallinnollisten puitteiden arviointia ja biopolttoaineiden kestävyyttä.

2. EU28-MAIDEN EDISTYMINEN UUSIUTUVAN ENERGIAN KÄYTTÖÖNOTOSSA

Uusiutuvan energian osuus oli 17,52 prosenttia energian kokonaisloppukulutuksesta vuonna 2017. Lukemaa voidaan verrata vuodelle 2020 asetettuun tavoitteeseen (20 prosenttia) sekä kaudelle 2017–2018 määriteltyyn ohjeelliseen kehityspolkuun (16 prosenttia). EU on kokonaisuutena katsoen edellä myös niitä jonkin verran kunnianhimoisempia kehityspolkuja, joita jäsenvaltiot ovat asettaneet itselleen omissa uusiutuvaa energiaa käsittelevissä toimintasuunnitelmissaan. EU on siis pääsemässä vuoden 2020 tavoitteeseensa. Viime vuosina EU:n tasolla on jatkuvasti nostettu sekä uusiutuvien energialähteiden (RES) kokonaisosuutta että alakohtaisia osuuksia uusiutuvilla energialähteillä tuotetun sähkön (RES-E), lämmityksen ja jäähdytyksen (RES-H&C) sekä vähäisemmässä määrin liikenteen (RES-T) alalla.

Uusiutuvien energialähteiden osuuden kasvuvauhti on kuitenkin hidastunut vuodesta 2014. Jos vertailukohdaksi otetaan vuonna 2014 saavutettu 16,19 prosentin osuus, kaudella 2014–2017 kasvua tuli keskimäärin vain 0,44 prosenttiyksikköä vuodessa. Tämä jää alle sen 0,83 prosenttiyksikön keskimääräisen vuotuisen kasvun, jota 20 prosentin osuuden saavuttaminen vuonna 2020 edellyttää. RED I direktiivin perusteella laaditun ohjeellisen kehityspolun nousukulma jyrkkenee jakson loppua kohti, minkä vuoksi tavoitteiden saavuttaminen edellyttää jatkuvaa ponnistelua.

Yksittäisiä aloja tarkasteltaessa uusiutuvan energian osuus sähköntuotannossa sekä lämmityksessä ja jäähdytyksessä on ollut EU:n tasolla järjestelmällisesti suurempi kuin jäsenvaltioiden kansallisissa uusiutuvaa energiaa käsittelevissä toimintasuunnitelmissa määritetty taso, kun taas liikenteessä uusiutuvien energialähteiden osuus seuraa enimmäkseen suunniteltua kehityspolkua.

Kuvio 1: Uusiutuvien energialähteiden toteutunut ja suunniteltu osuus, EU28-maat (2005–2020, prosenttia). Lähde: Eurostat ja kansalliset uusiutuvaa energiaa käsittelevät toimintasuunnitelmat (National Renewable Energy Action Plans, NREAP).

Uusiutuvan energian absoluuttisesta kulutuksesta lämmityksen ja jäähdytyksen osuus oli vuonna 2017 suurin, 102 Mtoe. Seuraavina tulivat uusiutuvista energialähteistä tuotettu sähkö (86,7 Mtoe) sekä liikenne (23,65 Mtoe) .

Energian kulutuksessa merkittävimmät uusiutuvan energian lähteet olivat biomassa lämmityksessä ja jäähdytyksessä, vesi- ja tuulivoima sähköntuotannossa sekä biopolttoaineet liikenteessä. Sähköntuotannossa on tapahtumassa selkeä siirtyminen kohti uusiutuvia energialähteitä. Eräs keskeisistä tekijöistä on ollut aurinkoenergialla ja tuulivoimalla tuotetun sähkön kustannusten lasku. Vuosina 2009–2018 kustannukset putosivat aurinkoenergialla tuotetun sähkön osalta lähes 75 prosenttia ja tuulivoimalla tuotetun sähkön osalta noin 50 prosenttia (markkinasta riippuen). Syynä olivat pääomakustannusten aleneminen, tehokkuuden parantuminen, tuotantoketjujen kehittyminen ja tukijärjestelmien kilpailuttaminen. Portugalissa vuonna 2018 käyttöön otettu Ourika oli Euroopan ensimmäinen kokonaan ilman julkista tukea toteutettu aurinkoenergiahanke. Saksassa eräälle 1,4 MW:n aurinkosähköhankkeelle maksetut markkinapreemiot olivat pienemmät kuin aurinkosähkön markkinahinta kesällä 2018, ja Tanskassa on käynnistetty uusia tuulivoimahankkeita kiinteällä 2,5 EUR/MWh:n syöttötariffilla. Kun Saksassa ja Alankomaissa kilpailutettiin 1 610 ja 700 MW:n merituulivoimapuistohankkeet, molempiin saatiin tarjouksia, joissa tuen osuus oli nolla.