Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Lissabonin strategian sosiaalisen ulottuvuuden vahvistaminen: avoimen koordinoinnin selkeyttäminen sosiaalisen suojelun alalla"

(2004/C 73/03)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle aiheesta "Lissabonin strategian sosiaalisen ulottuvuuden vahvistaminen: avoimen koordinoinnin selkeyttäminen sosiaalisen suojelun alalla" (KOM(2003) 261 lopullinen),

ottaa huomioon Euroopan komission 22. toukokuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon puheenjohtajansa 19. kesäkuuta 2003 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu "talous- ja sosiaalipolitiikka" -valiokunnan tehtäväksi,

ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle aiheesta "Sosiaalipoliittisen ohjelman väliarviointi" (KOM(2003) 312 lopullinen),

ottaa huomioon Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät,

ottaa huomioon "talous- ja sosiaalipolitiikka" -valiokunnan 22. syyskuuta 2003 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 224/2003 rev.), jonka esittelijä oli Lena Celion, kunnanneuvos, Gotlannin kunta (SE/EPP),

hyväksyi 19. ja 20. marraskuuta 2003 pitämässään 52. täysistunnossa (marraskuun 19. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

1. Alueiden komitean näkemykset

1.1. Alueiden komitea yhtyy komission yleisiin näkemyksiin tarpeesta tehostaa jäsenvaltioiden toimintalinjojen koordinointia sosiaalisen suojelun alalla. Koska huomattavaan osaan alasta sisältyy myös alue- ja paikallistason toimia, komitea on erityisen tyytyväinen siihen, että komission mukaan koordinoinnin voidaan odottaa keventävän prosessia alue- ja paikallistoimijoiden kannalta. Komitean mielestä toiminnan yksinkertaistamisen tulee myös pienentää alan toimijoiden kustannuksia.

1.2. Alueiden komitea on myös samaa mieltä siitä, että avoin koordinointimenetelmä voi olla toimiva väline toivottavan koordinoinnin toteuttamisessa. Komitea katsoo, että menetelmää tulee kehittää edelleen ja - ennen kaikkea - yksinkertaistaa. Kokemuksia vaihtamalla voidaan löytää uusia ideoita etenkin jäsenvaltioiden valtakunnallisen tason ja alue- ja paikallistason välisen yhteistyön kehittämiseksi osana avointa koordinointimenetelmää. Kyseiseen yhteistyöhön liittyy aina vaara siitä, että alue- tai paikallistason merkitystä ei tunnusteta riittävästi, mikä voi vaikuttaa kielteisesti lopputulokseen ja lisäksi vähentää mielenkiintoa käsiteltäviä kysymyksiä kohtaan. Sen vuoksi esimerkiksi jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmista tulee aina käydä ilmi, miten alue- ja paikallistaso osallistuu kulloiseenkin suunnitelmaan. Alue- ja paikallistasojen erilaiset poliittiset strategiat ja toimet on tuotava esiin sosiaalista suojelua koskevaa kertomusta varten toimitettavissa raporteissa. Komission olisi taattava, että eläkestrategioista laadittavaa yksittäisraporttia tai "yhteisraportteja" levitetään laajalti ja että niistä keskustellaan.

1.3. Komitea yhtyy jo aiemmin esimerkiksi sosiaalipoliittisen ohjelman yhteydessä esitettyyn näkemykseen, jonka mukaan voi olla hyvin aiheellista luoda talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan "poliittinen kokonaisuus". Tällainen perusluonteinen näkemys kyseisten politiikanalojen yhteistyöstä tukee käsitystä, jonka mukaan myös sosiaalipolitiikka on merkittävä tuotannontekijä. Tällainen käsitystapa edellyttää sosiaalipolitiikan roolin syvempää tarkastelua talouden dynaamisena osatekijänä. Alueiden komitea olisi toivonut, että kyseistä pohdintaa olisi kehitetty edelleen käsiteltävänä olevassa tiedonannossa.

1.4. Alueiden komitea yhtyy näkemykseen siitä, että synkronoimalla sosiaalisen suojelun ehdotuksen mukainen koordinointi sen koordinointiprosessin kanssa, joka on määrä toteuttaa EU:n talous- ja työllisyyspolitiikan välillä, voidaan prosesseja sekä tehostaa että yksinkertaistaa. Komitea korostaa kuitenkin, että mikäli lähtökohtana ovat perustamissopimuksen oikeudelliset perustat, ei prosessin kolmea osaa eikä siis myöskään niihin liittyvää hallintoa ja vastuuta voida rinnastaa keskenään. On erittäin tärkeää, että sosiaalista suojelujärjestelmää voidaan kehittää paikallisista ja alueellisista lähtökohdista ja että pidetään yllä toissijaisuuden kaltaista perusperiaatetta sekä moninaisuuden tarvetta. Mainittujen kolmen politiikanalan keskinäisen riippuvuuden tiedostaminen voi vaikuttaa kehitykseen huomattavan positiivisesti yhteiskunnan kaikilla tasoilla. Se ei kuitenkaan saa aiheuttaa epäselvyyttä kyseisten alojen hallintoa koskevista edellytyksistä. Kuten komission tiedonannossakin korostetaan, jäsenvaltioilla on sosiaalisen suojelun alalla täysi vastuu terveydenhuolto- ja sosiaalipolitiikastaan sekä omien järjestelmiensä rahoittamisesta ja organisoinnista. EY:n perustamissopimuksessa ei mainita vastavuoroista tiedotusta sekä menetelmien ja tulosten vertailua pidemmälle menevää yhteisön välitöntä vaikuttamista terveydenhuolto- ja sosiaalipolitiikkaan. Kyseisten politiikan alojen avoin koordinointi ei saa johtaa siihen, että jäsenvaltioiden sosiaaliset standardit joutuvat niiden heikentämistä merkitsevän mukauttamispakon kohteeksi.

1.5. Alueiden komitea vaatii, että komission ehdotus avoimen koordinointimenetelmän selkeyttämiseksi yksinkertaistaa hallintoa jäsenvaltioissa. Etenkin koska jäsenvaltioilla on ehdotuksen mukaan velvollisuus päivittää suunnitelmansa vuosittain, alueiden komitea vaatii, että hallinnollinen taakka kevenee asianmukaisella tavalla.

1.6. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että tiedonannon mukaan tasa-arvo on yksi yleistavoitteista. Lisäksi on tärkeää, että tasa-arvokysymyksiä käsitellään yhteisesti jo mainitun kolmitahoisen poliittisen kokonaisuuden kaikilla aloilla eli myös talous- ja työllisyyspolitiikan osalta.

1.7. Alueiden komitea on komission kanssa samaa mieltä jäsenvaltioiden eteen tulevista haasteista, joista mainittakoon erityisesti kasvun edistäminen ja uusien työpaikkojen luominen. Yhteisenä haasteena ovat myöskin väestörakenteen muutokset, joihin kuuluu mm. väestön ikääntyminen. Alueiden komitea korostaa kuitenkin tässä yhteydessä, että väestörakenteen muutoksiin on osaltaan johtanut menestyksekäs hyvinvointipolitiikka, jonka ansiosta ihmiset elävät entistä aktiivisempaa elämää entistä pidempään. Tämän tulisi oikein hallittuna merkitä myös uutta resurssilisää yhteiskunnassa.

1.8. Alueiden komitea suhtautuu epäilevästi ajatuksiin, joita komissio esittää tiedonannossaan terveydenhuollosta ja pitkäaikaishoidosta. Ensinnäkin on epäselvää, mitä käsitteillä tässä yhteydessä tarkoitetaan. Käyttökelpoinen määritelmä on tärkeä etenkin siksi, että jäsenvaltioiden terveydenhuollon järjestelmät ja rahoitusmuodot ovat erilaisia. Eroja on myös siinä, mitä alan piiriin kussakin maassa kuuluu. Selvennys on tärkeä varsinkin, kun otetaan huomioon perustamissopimuksen 152 artikla, jossa todetaan, että yhteisön toiminnassa kansanterveyden alalla otetaan täysimääräisesti huomioon jäsenvaltioiden terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen liittyvät velvollisuudet.

1.9. Komiteaa epäilyttää myös termin "pitkäaikaishoito" käyttö. Termin ei voida katsoa kattavan toimia, joita toteutetaan vanhustenhuollossa, sillä useissa maissa vanhustenhuoltoon kuuluu nykyään myös sosiaalisen tuen eikä pelkästään sairaanhoidon piiriin kuuluvia toimia. Ilmaisu, joka kattaisi myös tärkeän vammaishuollon, olisi "vanhusten ja vammaisten huolto ja heille tarjottavat palvelut".

1.10. Alueiden komitea on samaa mieltä siitä, että sosiaalisen suojelun selkeyttämisprosessin perusajatusten toteuttaminen edellyttää yhteisten indikaattoreiden laatimista. Komitea pitää tärkeänä, että kyseisiä indikaattoreita ei ole liian paljon ja että ne perustuvat mahdollisimman pitkälle jo saatavilla oleviin tietoihin. Suhteettoman suuri indikaattoreiden määrä aiheuttaa liikaa lisätyötä alue- ja paikallistasolla. Sosiaalisen suojelun kaltaisella alalla on lisäksi tärkeää, että käytettävät indikaattorit eivät ole pelkästään määrällisiä vaan myös laadullisia. Jos käytetään ainoastaan määrällisiä indikaattoreita, vaarana on, että tärkeää tietoa jää huomaamatta.

1.11. Komitea korostaa niin ikään, että indikaattoreiden perustana olevien tilastotietojen on oltava riittävän tarkkoja, jotta voidaan kuvailla ja vertailla eri jäsenvaltioiden tasoja, ja että yksittäisen jäsenvaltion valtakunnalliset keskiarvot voivat kätkeä taakseen suuria alueellisia eroja, minkä vuoksi voi olla aiheellista ottaa huomioon myös alueellisia tilastotietoja. Tämä edellyttää kuitenkin, että kyseisiä tilastotietoja on pääasiallisesti jo olemassa, jotta vältytään huomattavalta lisätyöltä.

1.12. Alueiden komitea yhtyy komission arvioon, jonka mukaan uusi sosiaalisen suojelun selkeytetty prosessi on syytä sovittaa aikataulultaan työllisyys- ja talouspolitiikan prosessiin. Koordinoinnin on määrä alkaa vuodesta 2006, mikä edellyttää erittäin nopeaa toimintaa ja asettaa suuria vaatimuksia myös tuelle, jota EU voi tarjota kehitystyöhön esimerkiksi välttämättömän taustatiedon muodossa.

1.13. Alueiden komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että myös uudet jäsenvaltiot on tärkeää liittää ehdotettuun koordinointiprosessiin. Sosiaalialan kysymysten merkitys unionissa kasvaa entisestään EU:n laajentumisen johdosta. Komitea katsoo kuitenkin, että uusia jäsenvaltioita varten tarkoitetut aikataulut voivat vaikuttaa tiukilta. Prosessia voidaan kuitenkin nopeuttaa tukemalla nykyisten ja tulevien jäsenvaltioiden välisen kokemustenvaihdon kehittämistä.

2. Alueiden komitean suositukset

2.1. Alueiden komitea suosittelee, että avoimen koordinointimenetelmän kehittämiseen sisältyy jatkossa myös yksinkertaistaminen, jonka ansiosta alue- ja paikallistaso voi kokea prosessiin osallistumisen perustelluksi tehokkuuden ja resurssien hallinnan kannalta.

2.2. Komitean mielestä avoimen koordinointimenetelmän arvioinnin tulee olla jatkuvaa. Arvioinnissa tulee lisäksi kiinnittää erityishuomiota alue- ja paikallistason kokemuksiin menetelmän soveltamisesta varsinkin kansallisten toimintasuunnitelmien toimeenpanossa. Useissa jäsenvaltioissa avoin koordinointimenetelmä koskee kunnallisia ja alueellisia ydinkysymyksiä, mikä merkitsee myös sitä, että alue- ja paikallistasolla on huomattava vastuu rahoituksesta. Sen vuoksi läheisyysperiaatteen on ohjailtava menetelmän soveltamista. Ns. hyvien esimerkkien levittämisessä sovellettavia uusia menetelmiä tulee tarkastella siitä lähtökohdasta, että juuri kokemustenvaihto on yksi avoimen koordinointimenetelmän perusajatuksista.

2.3. Alueiden komitea kehottaa säilyttämään selkeyttämisen yhteydessä yksittäisten politiikan alojen koordinointierot. Suuntaviivojen ja (puite)tavoitteiden väliset olemassa olevat erot on säilytettävä. Myös sosiaalipolitiikassa on säilytettävä koordinointierot siten, että otetaan huomioon toissijaisuusperiaate.

2.4. Alueiden komitea korostaa, että terveydenhuoltoa koskevassa tiedonannossa, jonka laatimisesta nyt käsiteltävänä olevassa tiedonannossa ilmoitetaan, on tärkeää ottaa huomioon se tosiasia, että jäsenvaltioiden terveydenhuollon järjestelmät ja rahoitusmuodot ovat erilaisia ja että terveydenhuolto muodostaa huomattavan osan jäsenvaltioiden taloudesta. Pienilläkin muutoksilla järjestelmien yhtenäistämisen suuntaan voi olla suuria terveydenhuoltopoliittisia ja kansantaloudellisia vaikutuksia.

2.5. Alueiden komitea pitää erityisen tärkeänä, että yhteisön tasolla tutkitaan, miten työnteon kannattavuutta koskeva tavoite saavutetaan ja miten sosiaalinen suojelu voi edistää tavoitetta esimerkiksi etuusjärjestelmien kannustinrakenteiden avulla. Komission esittämien yleisten haasteiden perusteella kyseistä kehittämistyötä on tehostettava lähivuosina.

2.6. Komitea toivoo, että indikaattoreiden kehittämistä tehostetaan ja että pyritään kehittämään entistä enemmän niin sanottuja laadullisia indikaattoreita. Koska sosiaalisen suojelun järjestelmät ovat eri maissa hyvin erilaiset, tulee käytettävien indikaattoreiden lähtökohtana olla potilaan/käyttäjän näkökulma, johon esimerkiksi eri maiden terveydenhuollon organisointitavalla lienee vähemmän vaikutusta.

2.7. Alueiden komitea pitää hyvin tärkeänä, että uusille jäsenvaltioille annetaan voimakasta tukea, jotta ne voivat koordinoida ehdotuksen mukaista kolmitahoista poliittista toimintaansa muiden jäsenvaltioiden kanssa. Tuen tulee kattaa myös mahdollisuudet vaihtaa kokemuksia eri maiden välillä.

Bryssel, 19. marraskuuta 2003.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Albert Bore