Suositus

NEUVOSTON SUOSITUS

euroalueen talouspolitiikasta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 136 artiklan yhdessä sen 121 artiklan 2 kohdan kanssa,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 ja erityisesti sen 5 artiklan 2 kohdan,

ottaa huomioon makrotalouden epätasapainon ennalta ehkäisemisestä ja korjaamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1176/2011 ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,

ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston päätelmät,

ottaa huomioon talous- ja rahoituskomitean lausunnon,

ottaa huomioon talouspoliittisen komitean lausunnon,

sekä katsoo seuraavaa:

(1)Euroalueen talouden elpyminen jatkuu maltillisena. Euroalueen kasvun ylläpitäminen ja vahvistaminen edellyttää jatkuvia politiikkatoimia, joilla tuetaan yksityisen ja julkisen sektorin tasapainoista sopeutusta, parannetaan talouden sopeutumiskykyä sekä lisätään kilpailukykyä ja kasvupotentiaalia keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Kasvuvauhtia jarruttavat viime vuosien talous- ja finanssikriisin jälkivaikutukset, muun muassa käynnissä oleva ulkoisen tasapainon palauttaminen, julkisen ja yksityisen velan suuri määrä, korkea työttömyys sekä kansallisten työ- ja tuotemarkkinoiden sitkeässä olevat rakenteelliset jäykkyydet. Investoinnit ovat edelleen vähäisiä paitsi näiden syiden myös muiden ongelmien vuoksi, joita ovat muun muassa epäsuotuisa liiketoimintaympäristö, julkishallinnon tehottomuus sekä rahoituksen saatavuuden esteet.

(2)Tuottavuutta parantavien ja kasvupotentiaalia lisäävien kunnianhimoisten rakenneuudistusten täytäntöönpanoa on tuettava vuotta 2016 koskevassa vuotuisessa kasvuselvityksessä kaikille EU:n jäsenvaltioille määritettyjen politiikan painopisteiden mukaisesti. Jos rakenneuudistukset toteutetaan yhdessä eri jäsenvaltioissa, ne tarjoavat etuja koko euroalueelle myönteisinä heijastusvaikutuksina erityisesti kaupan ja rahoitusalan kanavien kautta. Vaikka työmarkkinoiden joustavuutta lisäävät uudistukset ovat edistyneet jonkin verran, euroalueen kehityksessä on edelleen huomattavia maakohtaisia eroja, erityisesti nuoriso- ja pitkäaikaistyöttömyydessä. Ne jäsenvaltiot, jotka toteuttivat ennen kriisiä kattavia työmarkkinatilanteeseen ja sosiaaliturvaan liittyviä uudistuksia, ovat pystyneet paremmin tukemaan työllisyyttä ja säilyttämään sosiaalisen oikeudenmukaisuuden talouden taantuman aikana. Näitä uudistuksia ovat joustavat ja luotettavat sopimusjärjestelyt, kattavat elinikäisen oppimisen strategiat, tuloksellinen aktiivinen työmarkkinapolitiikka ja nykyaikaiset sosiaaliturvajärjestelmät. Tuloksia voidaan parantaa myös kaventamalla työn verokiilaa, erityisesti pienituloisten osalta, ja varmistamalla verojärjestelmien oikeudenmukaisuus.

(3)Uudistusten asianmukaisella suunnittelulla ja ripeällä täytäntöönpanolla voidaan tukea olemassa olevien epätasapainojen poistamista euroalueella ja estää uusien muodostuminen. Lähentymistä ylöspäin voidaan edistää euroryhmässä käytävillä aihekohtaisilla keskusteluilla ja painottamalla aiempaa enemmän vertailuanalyysien käyttöä, parhaita käytänteitä ja vertaispainetta. Euroryhmän olisi tämän vuoksi edelleen lisättävä aihekohtaisia keskusteluja uudistuksista osa-alueilla, jotka ovat keskeisiä talous- ja rahaliiton (EMU) toiminnan kannalta. Euroryhmän olisi myös valvottava säännöllisesti uudistusten täytäntöönpanoa euroalueen jäsenvaltioissa ja niiden edistymistä epätasapainojen korjaamisessa makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn puitteissa.

(4)Finanssipolitiikka on elintärkeä yhteistä etua koskeva asia EMUssa. Vastuulliset kansalliset finanssipolitiikat, joissa noudatetaan yhteisiä finanssipoliittisia sääntöjä, ovat keskeisessä asemassa, kun varmistetaan julkisen velan kestävyys ja annetaan julkisen talouden vakauttajille mahdollisuus toimia ja lieventää maakohtaisia häiriöitä. Euroalueen jäsenvaltioiden välisten heijastusvaikutusten vuoksi koko euroalueella on saavutettava asianmukainen finanssipolitiikan viritys ja vältettävä myötäsyklisyyttä. Tämä edellyttää finanssipolitiikkojen tehokkaampaa koordinointia euroalueella sekä vakaus- ja kasvusopimuksen täysimääräistä noudattamista. Euroalueelle ennustettu finanssipolitiikan yleisesti ottaen neutraali kokonaisviritys vuonna 2016 vaikuttaa asianmukaiselta ottaen huomioon yleiset makrotaloudelliset olosuhteet ja kasvua hidastavat riskit. Koska tuotantokuilun ennustetaan kaventuvan asteittain, finanssipolitiikalla pitäisi vuonna 2017 tasapainottaa tarvetta toisaalta välttää myötäsyklisyyttä ja toisaalta vähentää julkista velkaa, jotta voidaan palauttaa finanssipoliittiset puskurit. Tämä pitäisi ottaa huomioon laadittaessa tarkistettuja vakausohjelmia keväällä 2016, samoin kuin viimeaikainen julkisen talouden ja koko talouden kehitys. Julkisen talouden strategiat eivät vielä tue riittävästi kasvua. Kuten euroalueen jäsenvaltioille kesällä 2015 annetuissa suosituksissa korostetaan, jäsenvaltioiden olisi käytävä aihekohtaisia keskusteluja julkisen talouden laadun ja kestävyyden parantamisesta.

(5)Pankkiunioni on pantava täysimääräisesti täytäntöön. Kaikkien 28 jäsenvaltion on ensinnäkin saatettava pankkien elvytys- ja kriisinratkaisudirektiivi kokonaisuudessaan osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 30. marraskuuta 2015. Pankkien kriisinratkaisun osalta on toteutettava viipymättä asianmukaiset väliaikaisrahoitukseen liittyvät järjestelyt, jotta yhteinen kriisinratkaisurahasto pystyy vastaamaan mahdollisiin rahoitustarpeisiin 1. päivästä tammikuuta 2016. Lisäksi on sovittava finanssipoliittisesti neutraalista kriisinratkaisurahastoa tukevasta varautumisjärjestelystä mahdollisimman pian siirtymäkauden aikana. Osana pankkiunionin eteenpäin viemistä komissio ehdotti 24. marraskuuta 2015 eurooppalaisen talletussuojajärjestelmän perustamista eurovaltioille.