Maataloustuotteiden osalta EU on ottanut käyttöön yhdenmukaiset ja kattavat maantieteellisten merkintöjen suojajärjestelmät viineille (1970), tislatuille alkoholijuomille (1989), maustetuille viineille (1991) ja muille maataloustuotteille ja -elintarvikkeille (1992). Näissä järjestelmissä suojatuilla nimillä on laaja suoja koko EU:ssa, ja hakemusprosesseja on vain yksi. Keskeiset säännökset sisältyvät tällä hetkellä seuraaviin asetuksiin: viinin osalta 17. joulukuuta 2013 annettu asetus (EU) N:o 1308/2013, maustettujen viinien osalta 26. helmikuuta 2014 annettu asetus (EU) N:o 251/2014, tislattujen alkoholijuomien osalta 15. tammikuuta 2008 annettu asetus (EU) N:o 110/2008 ja maataloustuotteiden ja -elintarvikkeiden osalta 21. marraskuuta 2012 annettu asetus (EU) N:o 1151/2012.

On kohtuullista, että Geneven asiakirjan ja täytäntöönpanomääräysten mukaiset maksut, jotka liittyvät alkuperänimitystä tai maantieteellistä merkintää koskevaan hakemukseen, joka jätetään kansainväliselle toimistolle kansainvälisistä rekisteröintiä varten, sekä maksut, jotka on maksettava muista kansainväliseen rekisteriin tehtävistä merkinnöistä sekä otteiden, todistusten ja kansainvälisen rekisteröinnin sisältöön liittyvien tietojen toimittamisesta, suorittaa jäsenvaltio, josta alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on peräisin.

Unionin jäsenvaltioista seitsemän on Lissabonin liiton jäseniä, ja ne ovat jäseninä hyväksyneet kolmansien maiden nimien suojan. Jotta niillä olisi keinot täyttää kansainväliset velvollisuutensa, joihin ne ovat sitoutuneet ennen unionin liittymistä Lissabonin liittoon, olisi otettava käyttöön siirtymäjärjestelyt, joilla on vaikutusta vain kansallisella tasolla eli joilla ei vaikutusta unionin sisäiseen kauppaan tai kansainväliseen kauppaan.

Unioni panee sopimuspuolina olevista kolmansista maista peräisin olevat alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät, jotka on rekisteröity kansainväliseen rekisteriin, täytäntöön Geneven asiakirjan III luvun mukaisesti. Geneven asiakirjan 14 artiklan mukaan jokaisen sopimuspuolen on tarjottava tehokkaat oikeussuojakeinot, jotka koskevat rekisteröityjen alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen suojaamista, ja säädettävä, että sen oikeusjärjestelmän ja -käytännön alainen viranomainen tai mikä tahansa sen intressitaho, olipa se luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö taikka julkinen tai yksityinen, voi aloittaa oikeudelliset menettelyt niiden suojaamiseksi. Aiempien tavaramerkkien ja kansainväliseen rekisteriin kirjattujen alkuperänimitysten ja maantieteellisten merkintöjen rinnakkaisolon olisi oltava mahdollista, jos 21 päivänä marraskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 15 artiklan toisessa kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät soveltuvin osin.

Jos unionista tulee Geneven asiakirjan sopimuspuoli, sen olisi edellä kerrottu huomioon ottaen toimitettava EU:n maantieteellisten merkintöjen rekisteristä saatava luettelo EU:n maantieteellisistä merkinnöistä (sovittava EU:n jäsenvaltioiden kanssa), joille haetaan suojaa Lissabonin järjestelmässä. Luettelo olisi laadittava tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa noudattaen vakiintuneita käytäntöä ja menetelmää, joita EU on käyttänyt tehdessään eräitä kahdenvälisiä kansainvälisiä sopimuksia maantieteellisistä merkinnöistä (ottaen huomioon tuotannon ja viennin arvo, muihin sopimuksiin perustuva suoja, nykyinen tai mahdollinen väärinkäyttö asianomaisissa kolmansissa maissa, sekä jäsenvaltioiden välinen tasapaino) ottaen huomioon niiden maantieteellisten merkintöjen soveltamisala, jotka Lissabonin järjestelmän jäseninä olevat kolmannet maat ovat rekisteröineet. Kun unioni on liittynyt Lissabonin liittoon, unionissa vastaisuudessa suojattavien ja rekisteröitävien maantieteellisten merkintöjen kansainvälistä rekisteröintiä koskevat hakemukset voidaan tehdä komission aloitteesta taikka jäsenvaltion tai tuottajaryhmän pyynnöstä.

Geneven asiakirjan 9 artiklassa määrätään jokaisen sopimuspuolen velvollisuudesta suojata rekisteröidyt alkuperänimitykset ja maantieteelliset merkinnät alueellaan oikeusjärjestyksensä ja -käytäntönsä puitteissa mutta tämän asiakirjan ehtojen mukaisesti, ellei sen alueella mahdollisesti voimaan tulevasta kieltäytymisestä, alkuperämaana olevan sopimuspuolen tekemästä luopumisesta, mitätöimisestä tai peruuttamisesta muuta johdu. Geneven asiakirjan 6 artiklan 5 kohdan a alakohdan mukaan rekisteröity alkuperänimitys tai maantieteellinen merkintä on suojattava kansainvälisen rekisteröinnin päivämäärästä alkaen jokaisessa sopimuspuolessa, joka ei ole kieltäytynyt hyväksymästä suojaa 15 artiklan mukaisesti tai joka on lähettänyt Maailman henkisen omaisuuden järjestön kansainväliselle toimistolle ilmoituksen suojan myöntämisestä 18 artiklan mukaisesti. Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaa koskevien yhteisten täytäntöönpanomääräysten, jäljempänä ’täytäntöönpanomääräykset’, 9 säännön 1 kohdan b alakohdan mukaan kieltäytymisestä on ilmoitettava yhden vuoden kuluessa siitä, kun kansainvälistä rekisteröintiä koskeva ilmoitus on vastaanotettu 6 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Kun kyseessä on 29 artiklan 4 kohta, kyseistä määräaikaa voidaan jatkaa yhdellä vuodella.

Tämän komission ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa oikeudellinen kehys, jotta unioni voi osallistua tehokkaasti WIPOn Lissabonin liittoon sen jälkeen kun Euroopan unionista on tullut Geneven asiakirjan sopimuspuoli.

Unionilla on yksinomainen toimivalta Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjan osalta. Tämä johtuu Euroopan unionin tuomioistuimen 25. lokakuuta 2017 asiassa C-389/15, komissio v. neuvosto, annetussa tuomiossa, jossa täsmennettiin, että Lissabonin sopimuksen tarkistusluonnoksen – eli Geneven asiakirjan – ensisijaisena tarkoituksena on helpottaa ja säännellä unionin ja kolmansien maiden välistä kauppaa ja että se on omiaan vaikuttamaan suoraan ja välittömästi tähän kauppaan, joten sitä koskevat neuvottelut kuuluvat unionille SEUT 207 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun yhteisen kauppapolitiikan alalla SEUT 3 artiklan 1 kohdassa annetun yksinomaisen toimivallan piiriin.

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 5 artiklan 3 kohdan mukaan toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta EU:n yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla.

•Suhteellisuusperiaate

Ehdotetuilla toimenpiteellä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen seuraavan tavoitteen saavuttamiseksi: mahdollistetaan unionin osallistuminen Lissabonin liittoon tavalla, joka varmistaa EU:n maantieteellisten merkintöjen tehokkaan suojan.

•Toimintatavan valinta

Asianmukainen oikeudellinen väline, jolla pannaan täytäntöön Euroopan unionin jäsenyys Lissabonin liitossa, on Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus, koska näin kunnioitetaan kummankin toimielimen lainsäädäntöoikeuksia.

3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET

•Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

Ei sovelleta

•Sidosryhmien kuuleminen

EU:n liittymisestä alkuperänimityksistä ja maantieteellisistä merkinnöistä tehdyn Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaan koskeva etenemissuunnitelma julkaistiin 21. joulukuuta 2017. Sidosryhmät saivat jättää kommentteja 18. tammikuuta 2018 asti. Annetussa määräajassa saatiin kahdeksan kommenttia. Yhtä lukuun ottamatta kaikissa kommenteissa suhtauduttiin aloitteeseen periaatteessa myönteisesti ja tuettiin EU:n jäsenyyttä. Kolmen kommentin mukaan EU:n olisi edistettävä keskustelua muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen hyväksymisestä ja suojaamisesta. Kahdessa kommentissa vastustettiin merkintöjen luettelon rajoittamista, koska kaikkien unionin maantieteellisten merkintöjen pitäisi voida saada Geneven asiakirjan mukainen suoja.

•Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö

AND Internationalin lokakuussa 2012 tekemässä tutkimuksessa "Value of production of agricultural products and foodstuffs, wines, aromatised wines and spirits protected by a geographical indication (GI)” (http://ec.europa.eu/agriculture/external-studies/value-gi_en) havaittiin monia hyötyjä, joita EU:n maantieteellisiä merkintöjä koskevasta politiikasta koituu kuluttajille (laadunvarmistus), tuottajille (järjestelmän avoimuus kaikille laatuvaatimukset täyttäville tuottajille); reilu kilpailu; hinnanlisä; tehokas tuotanto), yhteiskunta yleensä (arvokkaiden tuotteiden yhteys maaseutualueisiin; perinteiden säilyttäminen; tuottajien ja kuluttajien välisen yhteyden palauttaminen) ja ympäristö (perinteisten tuotteiden yhdistäminen maisemiin ja viljelyjärjestelmiin). 27:n jäsenvaltion EU:ssa rekisteröitiin vuosina 2005–2010 2 768 maantieteellistä merkintää. Tutkimuksessa arvioitiin jokaisen niistä taloudellisia tietoja ja havaittiin, että maantieteellisen merkinnän saaneen tuotteen hinta on keskimäärin 2,23-kertainen verrattuna vastaavaan tuotteeseen, jolla ei ole maantieteellistä merkintää. EU:n maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden myyntiarvo (kaikki alat) vuonna 2010 oli 54,3 miljardia euroa (5,7 % EU:n koko elintarvike- ja juoma-alasta); EU:n maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden vientiarvoksi arvioidaan 11,5 miljardia euroa (15 % EU:n koko elintarvike- ja juoma-alan viennistä).

•Vaikutustenarviointi

Tätä aloitetta koskeviin paremman sääntelyn vaatimuksiin eivät sisälly vaikutusarviointi, täytäntöönpanosuunnitelma eikä julkinen kuuleminen.

Paremman sääntelyn suuntaviivojen mukaan vaikutustenarviointi on tehtävä vain, jos siitä on hyötyä, ja hyöty on arvioitava tapauskohtaisesti. Vaikutustenarviointia ei edellytetä, jos komission käytettävissä on vain vähän tai ei lainkaan vaihtoehtoja. Näin on tässä tapauksessa, koska liittyminen Lissabonin sopimuksen Geneven asiakirjaan on tarpeen ottaen huomioon unionin yksinomainen toimivalta Geneven asiakirjan kattamissa kysymyksissä ja myös looginen seuraus Lissabonin järjestelmän tarkistusprosessille, johon EU on osallistunut. Tässä asetusluonnoksessa ehdotetut toimenpiteet ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että Euroopan unioni soveltaa Geneven asiakirjaa asianmukaisesti.

EU:n jäsenyydestä olisi paljon hyötyä. Sillä voitaisiin varmistaa, että nykyiset ja tulevat EU:n tasolla rekisteröidyt maantieteelliset merkinnät, joita ei ole rekisteröity niissä seitsemässä EU:n jäsenvaltiossa, jotka ovat Lissabonin liiton jäseniä, voivat saada suojan Lissabonin järjestelmässä. EU:n maantieteelliset merkinnät voisivat periaatteessa saada nopeasti korkean tason suojan määräämättömäksi ajaksi kaikissa nykyisissä ja tulevissa Geneven asiakirjan sopimuspuolissa. Kansainvälisen rekisterin ansiosta eurooppalaisten maantieteellisten merkintöjen maine kasvaisi, koska Geneven asiakirjan nojalla saadun suojan maantieteellinen kattavuus on laaja. EU:n liittymisen ansiosta maantieteellisten merkintöjen kansainvälinen suoja paranee, minkä odotetaan vahvistavan ja mahdollisesti lisäävän maantieteellisten merkintöjen suojan positiivisia vaikutuksia, jotka kohdistuvat osallistavaan kasvuun, työllisyyteen korkean lisäarvon maataloustuotannossa, kauppa- ja investointivirtoihin, yritysten ja etenkin pk-yritysten kilpailukykyyn, sisämarkkinoiden toimintaa ja kilpailuun sekä teollis- ja tekijänoikeuksien suojaan. Viljelijöiden ja elintarvikkeiden tuottajien henkinen omaisuus maantieteellisellä merkinnällä varustettujen tuotteiden osalta on alttiina hyödyksikäytölle ja arvon heikkenemiselle erityisesti maailmanmarkkinoilla. Jos EU liittyy Lissabonin järjestelmään, maaseudun toimijat voivat helpommin suojata paikallisella tasolla arvokkaat tuotteensa globaalilla tasolla ja näin olla vastapainona tavanomaiselle maailmanlaajuiselle suuntaukselle, jossa kulutushyödykkeet muuttuvat toistensa kaltaisiksi ja maataloustuotteiden hintoihin kohdistuu alentamispaineita. Tämä olisi nykyisessä poliittisesti ja taloudellisesti epävarmassa tilanteessa näkyvä osoitus siitä, että EU puolustaa ja suojaa maaseutuyhteisön etuja kaikkialla maailmassa. Koska Geneven asiakirja on suurelta osin EU:n maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevaa lainsäädäntöä vastaava, EU:n liittymisestä ei odoteta aiheutuvan merkittäviä muutoksia tämän lainsäädännön sisältöön.

Hallinnolliselta kannalta voidaan todeta, että Geneven asiakirja sisältää yhdet säännöt, joiden nojalla saadaan suoja kaikissa jäsenissä. Sen vuoksi se on yksinkertaisempi ja tehokkaampi mekanismi kuin EU:n nykykäytäntö, jossa on toteutettava erilaisia paikallisia menettelyjä kahdenvälisillä sopimuksilla. Kauppapolitiikan näkökulmasta liittyminen osoittaa EU:n olevan vastuullisen johtajan roolissa ja edistävän monenvälisyyttä. Nykytilanteeseen verrattaessa EU:n liittymisestä ei odoteta koituvan lisäkustannuksia tai -taakkaa EU:n toimijoille eikä EU:n jäsenvaltioille, jotka haluavat suojata maantieteelliset merkintänsä Lissabonin järjestelmässä. Sen odotetaan päin vastoin vähentävän hallinnollisia kustannuksia ja hallinnollista taakkaa.

EU:n liittyminen ei aiheuta yrityksille mukautuksiin, sääntöjenmukaisuuden varmistamiseen tai liiketoimintakustannuksiin liittyviä lisäkustannuksia tai hallinnollista lisätaakkaa lukuun ottamatta mahdollisia tutkintamaksuja, joita Lissabonin sopimuksen jäsenet voivat soveltaa. Nämä kuitenkin tulevat korvautumaan kansainvälisestä menettelystä koituvilla säästöillä.

EU voi liittyä Geneven asiakirjaan yhdessä jäsenvaltioidensa kanssa. Koska EU:n maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojajärjestelmä on yhdenmukainen ja kattava, Lissabonin järjestelmään kuuluvien seitsemän EU:n jäsenvaltion tekemiä suojahakemuksia, jotka koskevat alkuperänimityksiä ja maantieteellisiä merkintöjä (joita on tällä hetkellä noin 800), jotka voivat saada suojan EU:n lainsäädännön nojalla, ei pitäisi enää suojata kansallisen lainsäädännön nojalla vaan yksinomaan EU:n lainsäädännön kautta. Tämä koskee myös Lissabonin sopimukseen liittyneistä kolmansista maista peräisin olevien maantieteellisten merkintöjen suojaa ja tällaisten kolmansien maiden jättämiä suojahakemuksia. Sen vuoksi EU:n liittyminen vähentää hallinnollista taakkaa, joka aiheutuu EU:n jäsenvaltioiden osallistumisesta Lissabonin järjestelmään.