Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä"

(KOM(2002) 759 lopullinen - 2002/0306 (COD))

(2003/C 220/03)

Euroopan unionin neuvosto päätti 31. tammikuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 4. kesäkuuta 2003. Esittelijä oli Bo Green.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18. ja 19. kesäkuuta 2003 pitämässään 400. täysistunnossa (kesäkuun 18. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Ehdotuksen taustaa

1.1. Nykyisen EMC-direktiivin tavoitteena on sen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden vapaan liikkuvuuden varmistaminen siten, että taataan sähkömagneettisen ympäristön tasalaatuisuus ja kyseisten tuotteiden asianmukainen toiminta.

1.2. EMC-direktiivin 89/336/ETY hyväksymisen jälkeen käyttäjillä alkoi esiintyä ongelmia sen tulkinnassa ja soveltamisessa. Vaikka komissio laati suuntaviivat ongelmien ratkaisemiseksi, ne eivät auttaneet läheskään kaikissa tapauksissa. Sen vuoksi komissio käynnisti vuonna 1995 tärkeän aloitteen laatiakseen soveltamisoppaan, jonka avulla voitaisiin ratkaista suurimmat ongelmat. Elinkeinoelämän, komission, jäsenvaltioiden ja muiden asiaankuuluvien osapuolien kasvavan kokemuksen pohjalta julkaistiin vuonna 1997 opas direktiivin 89/336/ETY soveltamisesta. Se oli suuri edistysaskel. Heikkona puolena voidaan kuitenkin pitää sitä, että opas ei ole oikeudellisesti sitova. Siitä huolimatta asiaankuuluvat osapuolet suhtautuivat vuoden 1997 oppaaseen hyvin myönteisesti, ja näin on asia edelleen.

1.3. Neuvosto on tällä välin päättänyt, että EMC-direktiiviä käsitellään osana sisämarkkinoiden lainsäädännön yksinkertaistamista koskevaa aloitetta (SLIM), jonka tavoitteena on yksinkertaistaa EU:n lainsäädäntöä kutsumalla asiaankuuluvat käyttäjäryhmät osallistumaan valmistelutyöhön. Komission sähkömagneettista yhteensopivuutta käsittelevä SLIM-työryhmä kirjasi suositukset asiakirjaan KOM(2002) 759 lopullinen, jonka pohjana ovat kyseisen työryhmän selvitykset.

2. Komission ehdotus

2.1. Komission ehdotuksessa sisällytetään osia komission vuonna 1997 julkaisemista EMC-direktiiviä koskevista suuntaviivoista suoraan ehdotetun uuden direktiivin tekstiin.

2.2. Ehdotuksessa annetaan tarkat määritelmät

- olennaisista vaatimuksista ja

- yhdenmukaistetuista standardeista.

2.3. Kiinteät asennukset (fixed installations) mainitaan erikseen direktiivin soveltamisalaan kuuluviksi. Asia ei ole uusi, sillä komissio on jo todennut nykyistä direktiiviä sovellettavan kiinteisiin televerkkoihin.

2.4. Direktiivin soveltamisalaa laajentaa jonkin verran komponenttien ja osakokoonpanojen sisällyttäminen direktiivin piiriin. Soveltamisalaan sisällytetään niin ikään valmiit liitäntälaitteet (ready-made connecting devices), jotka on tarkoitettu loppukäyttäjän liitettäväksi laitteeseen signaalien siirtoa varten.

2.5. Uutta on myös, että valmistaja tai muu vastaava voi kaikissa tapauksissa päättää olla pyytämättä ilmoitetun laitoksen osallistumista sekä valita vapaasti vaatimustenmukaisuuden osoittamistavan riippumatta siitä, sovelletaanko yhdenmukaistettuja standardeja vai ei.

3. Komission ehdotusta koskevat yleiset huomautukset

3.1. Eri osapuolet ovat yleisesti ottaen olleet tyytyväisiä nykyiseen direktiiviin sikäli kuin vuonna 1997 julkaistua direktiivin soveltamisopasta on noudatettu asianmukaisesti. Käytännössä kaikki osapuolet noudattavat opasta. Ehdotusta uudeksi direktiiviksi on siitä huolimatta pidettävä parannuksena, sillä se lisää oikeusvarmuutta eri aloilla. Lisäksi ehdotus on mukautettu entistä paremmin markkinoiden tarpeisiin, ja siinä poistetaan eräitä nykyiseen direktiiviin sisältyviä tarpeettomia säännöksiä.

3.2. Ehdotetun direktiivin soveltamisala

3.2.1. Soveltamisalaa selkeytetään parantamalla määritelmiä sekä määrittelemällä entistä selkeämmin, mihin direktiiviä ei sovelleta.

3.2.2. Erityisesti komponenttien ja osakokoonpanojen määritelmät selkiyttävät direktiivin soveltamista käytännössä.

3.2.3. Termi "valmiit liitäntälaitteet" vaikuttaa epäselvältä, eivätkä esimerkiksi sen tanskan-, hollannin- ja englanninkieliset käännökset ole yksiselitteisiä. Komission tulee täsmentää termin määritelmää. Voidaan kysyä, onko kyseisiä "valmiita liitäntälaitteita" ylipäänsä tarpeen sisällyttää direktiivin soveltamisalaan.

3.3. Kiinteät asennukset

3.3.1. Kiinteille asennuksille määritellään entistä tarkoituksenmukaisempi säädös. Alan toimijat kannattavat suurien koneiden, korkeajännitteisten sähkölaitteiden ja energia- ja televiestintäverkkojen sisällyttämistä kiinteitä asennuksia koskevaan sääntelyjärjestelmään.

3.3.2. Yksi esimerkki nykyisen direktiivin pääongelmista on säännös, jonka mukaan kiinteät asennukset on arvioitava ennen markkinoille saattamista tai käyttöönottoa. Monia asennuksia on teknisesti mahdotonta arvioida. Lisäksi asennukset voivat muuttua ajoittain tai jopa päivittäin. Koska kiinteiden asennusten sähkömagneettinen yhteensopivuus aiheuttaa ympäröivällä alueella hyvin vähän ongelmia, on epärealistista arvioida jokaista asennusta. Siksi uudessa direktiiviehdotuksessa edellytetään pelkästään, että kiinteät asennukset on rakennettava hyvän asennustavan mukaisesti. Mikäli sähkömagneettinen yhteensopivuus aiheuttaa erityistapauksissa ongelmia, viranomaisilla on oikeudelliset välineet, joiden avulla ongelmat voidaan ratkaista asianmukaisesti. Tällaisesta järjestelystä aiheutuvat kustannukset ovat hyvin alhaiset verrattuna kustannuksiin, jotka aiheutuisivat siitä, että kaikki asennukset arvioidaan ennen käyttöönottoa.

3.3.3. Toinen ongelma ovat hallinnolliset velvoitteet. Nykyisessä direktiivissä edellytetään EY-vaatimustenmukaisuusvakuutusta ja CE-merkintää. Jos asennusta muutetaan, eivät sähkömagneettiset päästöt vastaa enää alkuperäistä tasoa. Sen vuoksi on suoritettava uusi arviointi, ennen kuin uutta EY-vaatimustenmukaisuusvakuutusta voidaan laatia. Tämä tekee nykyisen direktiiviin soveltamisen käytännössä mahdottomaksi. Siitä syystä vuonna 1997 julkaistussa soveltamisoppaassa määriteltiin käytännönläheinen lähestymistapa, jota kaikki osapuolet kannattavat. Oppaassa esitetty ratkaisu on nyt sisällytetty uuteen direktiiviehdotukseen.

3.4. Olennaiset vaatimukset

3.4.1. Direktiiviehdotuksella laajennetaan olennaisia vaatimuksia etenkin sähkömagneettisen yhteensopivuuden arvioinnin, ulkoisten lisälaitteiden ja ilmoitettavien tietojen osalta. Kiistanalaisin muutos ehdotetussa direktiivissä on varmasti "valmiiden liitäntälaitteiden" sisällyttäminen direktiivin soveltamisalaan siitä aiheutuvien ylimääräisten kustannusten vuoksi.

3.4.2. Lisätty vaatimus sähkömagneettisen yhteensopivuuden arvioinnista on itsestään selvä asia, sillä sähkömagneettiset päästöt ja niiden riski on mitattava ennen kuin voidaan antaa riittäviä tietoja direktiivin noudattamisesta. Ilmoitettavia tietoja koskevat vaatimukset on lisätty valmistajien tai niiden EU:hun sijoittautuneiden edustajien jäljitettävyyden parantamiseksi.

3.4.2.1. Vaikuttaa tarpeettomalta ja kustannuksia lisäävältä vaatia sekä valmistajan että valmistajan yhteisöön sijoittautuneen valtuutetun edustajan ilmoittamista silloin, kun valmistaja ei ole sijoittautunut yhteisöön. Komission ehdotukselta puuttuvat riittävät perusteet.

3.4.2.2. Ehdotetun direktiivin liitteen I, olennaiset vaatimukset, kohta 4 b tulee siksi muuttaa kuulumaan seuraavasti:

"Jokaisen laitteen mukana on oltava valmistajan nimi ja osoite, tai jos tämä ei ole sijoittautunut yhteisöön, valmistajan valtuutetun edustajan nimi ja osoite."

3.5. Vaatimustenmukaisuuden arviointi

3.5.1. Nykyisen direktiivin 10 artiklan 2 kohdassa edellytetään toimivaltaisen tarkastuslaitoksen osallistumista, mikäli yhdenmukaistettuja EMC-standardeja ei (täysin) noudateta. Kyseinen toimivaltaisen tarkastuslaitoksen pakollinen osallistuminen oli tarpeen 1980-luvulla, jolloin nykyinen direktiivi hyväksyttiin, sillä sähkömagneettista yhteensopivuutta koskeva tekninen käytäntö ja koulutus ei ollut levinnyt silloin riittävän laajalle. EMC-direktiivi on kuluneiden vuosien aikana osaltaan vaikuttanut voimakkaasti toimialan ja sitä koskevan koulutuksen vahvistamiseen. Nykyään useimmilla valmistajilla on aiempaa enemmän kokemusta sähkömagneettisesta yhteensopivuudesta, ja koulutusmahdollisuuksia on huomattavasti enemmän kuin ennen. Toimivaltaisista tarkastuslaitoksista kerrotaan, että 10 artiklan 2 kohdasta aiheutuvaa työtä on yhä vähemmän. Koska toimivaltaisen tarkastuslaitoksen osallistuminen on pakollista, tarkastusta on viime aikoina monissa tapauksissa pyytänyt valmistaja, jolla on itsellään riittävä asiantuntemus alalta. Kyseiset valmistajat käynnistävät vain menettelyn, koska se on pakollista. Tosiasiassa se on kuitenkin tarpeetonta, sillä valmistajien tiedot sähkömagneettisesta yhteensopivuudesta ovat paljon laajemmat kuin aikaisemmin, eli nykyisen direktiivin hyväksymisen aikaan edellytettiin. Eräät suuret valmistajat ovatkin lopulta perustaneet oman sisäisen toimivaltaisen tarkastuslaitoksensa välttyäkseen ulkopuolisen tahon osallistumisesta aiheutuvilta kustannuksilta.

3.5.2. Sellaisten valmistajien kannalta, jotka tuntevat epävarmuutta, on kuitenkin hyödyllistä säilyttää edelleen mahdollisuus virallisen asiantuntijan mukaan kutsumiseen. Sen vuoksi uudessa direktiiviehdotuksessa valmistajille jätetään mahdollisuus oma-aloitteisesti pyytää toimivaltaiseksi ilmoitetun laitoksen osallistumista.

3.5.3. Ehdotetussa direktiivissä valmistajille annetaan mahdollisuus joko itse laatia tekniset asiakirjat tai luovuttaa tehtävä 11 artiklassa tarkoitetulle ilmoitetulle tarkastuslaitokselle. Ehdotettu sanamuoto on kuitenkin epäselvä, ja 7 artiklan 2 kohdan toinen alakohta tulisi siksi muuttaa kuulumaan seuraavasti:

"Todistaakseen, että laite on liitteessä I säädettyjen olennaisten vaatimusten mukainen, valmistaja voi joko laatia oman kertomuksensa tai liittää asiakirjoihin 11 artiklassa tarkoitetun ilmoitetun tarkastuslaitoksen antaman kertomuksen. Valmistaja voi päättää, mitä arviointi koskee ja kuinka tarkasti se suoritetaan."

3.6. Markkinoiden valvonta

3.6.1. Markkinoita valvovat viranomaiset ovat parin viime vuoden aikana kiinnittäneet huomiota siihen, että valmistajia, joiden tuotteet eivät ole vaatimusten mukaisia, on vaikea jäljittää. Tietojen antamista koskevien uusien vaatimusten toivotaan ratkaisevan ongelman kokonaan.

3.6.2. Komission tulee varmistaa, että ehdotetun direktiivin säännökset ovat yhdenmukaiset äskettäin hyväksytyn sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskevan direktiivin kanssa.

4. Päätelmät

4.1. ETSK kannattaa komission ehdotusta, joka lisää oikeusvarmuutta asiaankuuluvilla aloilla. Ehdotus on mukautettu entistä paremmin markkinoiden tarpeisiin, ja siinä poistetaan nykyiseen direktiiviin sisältyvät tarpeettomat säännökset.

4.2. Termi "valmiit liitäntälaitteet" on epäselvä, ja merkintävaatimukset ovat tietyissä tapauksissa turhan laajat ja lisäävät tarpeettomasti kustannuksia.

Bryssel 18. kesäkuuta 2003.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Roger Briesch