Vihreä kirja ilmaisinteknologiasta lainvalvonta-, tulli- ja muiden turvallisuusviranomaisten työssä /* KOM/2006/0474 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 1.9.2006 KOM(2006) 474 lopullinen VIHREÄ KIRJA ilmaisinteknologiasta lainvalvonta-, tulli- ja muiden turvallisuusviranomaisten työssä (komission esittämä) SISÄLLYSLUETTELO Johdanto 4 I. STANDARDOINTI JA TURVALLISUUSTUTKIMUS 7 1. Standardointi 7 2. Turvallisuustutkimus 8 II. TARPEET JA RATKAISUT 9 1. Tekniset tarpeet ja ratkaisut 9 1.1 Monikäyttöiset ratkaisut 9 1.2 Kannettavat ja siirrettävät ratkaisut 10 2. Järjestelmien yhteentoimivuus 10 3. Eri ilmaisutekniikoilla saatavien tietojen yhdistäminen ja tiedon analysoinnin kehittäminen 10 III. LAITTEIDEN JA VÄLINEIDEN KÄYTTÖ JA SERTIFIOINTI 12 1. Parhaat käytännöt ja nykyisten välineiden ja laitteiden käyttö 12 2. Parhaiden käytäntöjen määrittäminen ja levittäminen ja uusien välineiden ja laitteiden käyttö 12 3. Tiedon- ja tekstinlouhintavälineiden käyttö 13 4. Laitteiden ja välineiden laadun testaus ja sertifiointi 15 IV. TUTKIMUKSET 16 V. KUULEMISEN TULOSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANO 17 1. Ilmaisimia ja niihin liittyvää teknologiaa käsittelevä julkisen ja yksityisensektorin tiivis vuoropuhelu 17 2. Toimintasuunnitelma 18 ANNEX 19 I. Background information on the preparation of the Green Paper 19 II. Standardisation and the exchange of personal data 20 III. Studies 20 1. Protection of mass events 20 2. Cooperation and information-sharing among forensic laboratories and security research institutes 21 3. Law and specific detection technology 21 4. Specific detection technology and its practical use 21 5. Personal detection technologies and biometrics 21 VIHREÄ KIRJA ilmaisinteknologiasta lainvalvonta-, tulli- ja muiden turvallisuusviranomaisten työssä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) JOHDANTO Turvallisuus on yksi komission politiikan kulmakivistä. Rikosten ja terrorismin torjunta on puolestaan turvallisuuspolitiikan keskeinen ulottuvuus. Komissio määritteli terrorismin vastaisen politiikkansa lokakuussa 2004 annetussa tiedonannossa ”Terrori-iskujen ehkäiseminen, niihin varautuminen ja niihin reagoiminen” . Tiedonannossa korostetaan julkisen ja yksityisen sektorin turvallisuuskysymyksiä koskevaa vuoropuhelua , joka mahdollistaa yksityisen ja julkisen sektorin osallistumisen hedelmälliseen keskusteluun Euroopan turvallisuustarpeista. Myös Eurooppa-neuvoston marraskuussa 2004 hyväksymässä Haagin ohjelmassa: vapauden, turvallisuuden ja oikeuden lujittaminen Euroopan unionissa , joka on oikeus- ja sisäasioiden neuvoston poliittinen toimintaohjelma, korostetaan julkisen ja yksityisen sektorin välisen vuorovaikutuksen merkitystä järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunnassa. Tässä vihreässä kirjassa pyritään tarjoamaan aineksia ilmaisinteknologiaa koskevaan vuoropuheluun. Ilmaisinteknologiaa käytetään yhä enemmän turvallisuusviranomaisten jokapäiväisessä työssä terrorismin ja muiden rikollisuuden muotojen torjuntakeinona. Sitä käytetään yleisesti lentokoneiden lähtötarkastuksissa matkustajien suojelemiseksi ja urheilutilaisuuksissa yleisön turvallisuuden varmistamiseksi, sekä vaarallisten aineiden havaitsemiseksi ilmassa, vedessä tai elintarvikkeissa. Turvallisuusviranomaiset käyttävät asianomaista teknologiaa myös EU:n rajojen turvaamiseen ja unionin alueelle saapuvien tavaroiden tarkastamiseen. Lisäksi ilmaisinteknologia on keskeinen yksityisomaisuuden ja tärkeän infrastruktuurin suojaamiskeino. Tässä vihreässä kirjassa pyritään selvittämään, miten Euroopan unioni voisi edistää ilmaisinteknologian käyttöä kansalaisten turvallisuuden hyväksi. Ilmaisinteknologia on toisaalta kuitenkin luonteeltaan yksityisyyteen kajoavaa ja se saattaa uhata yksilön vapauksia ja oikeuksia. Tätä näkökohtaa ja sitä perustavanluonteista kysymystä, missä kulkee yksityisyyteen kajoamisen raja, onkin pohdittava tarkasti joka kerran, kun harkitaan ilmaisinteknologian kehittämistä ja käyttöä. Komission on tarkoitus ottaa kantaa molempiin kysymyksiin tässä aloitteessaan. Komissio järjesti Brysselissä 28.–29. marraskuuta 2005 konferenssin[1] Public-Private Security Dialogue: Detection Technologies and Associated Technologies in the Fight against Terrorism (julkisen ja yksityisen sektorin turvallisuuskysymyksiä koskeva vuoropuhelu: ilmaisinteknologia ja vastaavat tekniikat terrorismin torjunnassa) . Tilaisuuteen osallistui yli sata edustajaa suurista eurooppalaisista yrityksistä ja toimialaliitoista sekä julkiselta sektorilta, mikä kertoo sidosryhmien kiinnostuksesta alan politiikan kehittämiseen. Julkisen alan edustajina oli lainvalvonta-, tulli- ja muita turvallisuusviranomaisia. Euroopan unionin rooli turvallisuustutkimuksen tai standardoinnin kaltaisilla aloilla on tarkasti määritetty. Vaikka joillakin aloilla on edistytty huomattavasti jäsenvaltioiden, toimialan ja muiden asianomaisten osapuolten kanssa tehdyn läheisen yhteistyön tuloksena, nimenomaan ilmaisinteknologiaan kohdistuvaa EU:n politiikkaa voidaan vielä tehostaa. Ilmailun turvallisuuteen liittyviin asetuksiin (EY) N:o 2320/2002 ja N:o 622/2003[2] sisältyy yksityiskohtaisia vaatimuksia käytettävän tarkastuslaitteiston suorituskyvystä ja menetelmistä. Tällä alalla on määritetty standardeja ja testiprotokollia läheisessä yhteistyössä EU:n jäsenvaltioiden ja muiden Euroopan maiden asiasta vastaavien virastojen asiantuntijoista koostuvan Euroopan siviili-ilmailukonferenssin kanssa. Komissio on lisäksi säännöllisesti yhteydessä toimialan edustajiin ja muihin sidosryhmiin (Stakeholders Advisory Group on Aviation Security – SAGAS-ryhmä). Komissio käynnisti tämän aloitteen lisätäkseen julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä ja yhtenäistääkseen ilmaisinteknologian sääntelyä. Tarkoituksena on kohdistaa investoinnit standardointiin, tutkimukseen, sertifiointiin ja ilmaisinjärjestelmien yhteentoimivuuden varmistamiseen sekä hyödyntää tutkimustuloksia alan kehittämisessä. On saatava aikaan toimiva ketju, jossa yksityisen sektorin tutkimustyötä ja rahoitusta ohjaa julkinen sektori, joka tietää, mitä haluaa ja mitä yksityinen sektori voi tarjota. Tämän pitäisi auttaa luomaan edistykselliset ilmaisintuotteiden ja turvaratkaisujen markkinat, joiden ansiosta tuotteita ja palveluita on puolestaan saatavilla helpommin ja edullisemmin. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää yhteistyötä, EU:n asiasta vastaavien tahojen työn koordinoinnin parantamista ja niiden välisen tietojenvaihdon tehostamista. Tarpeet on määriteltävä tarkemmin, ja on luotava sekä teknisesti että taloudellisesti kannattavia ratkaisuja. Tämän vihreän kirjan tarkoituksena ei ole luoda päällekkäisiä toimintoja muiden joko kansallisella tai EU:n tasolla toteutettavien toimien kanssa. Sen sijaan komissio pyrkii hankkimaan lisää tietoa jo käytössä olevista hyvistä toimintatavoista ja käytännöistä, tukemaan niitä ja levittämään niitä eri puolille unionia. Komissio toivoo, että tämä vihreä kirja innostaisi esittämään mahdollisimman paljon ajatuksia herättäviä vastauksia ja konkreettisia ehdotuksia tuleviksi toimiksi. Jäsenvaltioiden, yksityisen sektorin ja muiden sidosryhmien laaja osallistuminen on siksi välttämätöntä. Komissio on kuitenkin tietoinen sekä julkista että yksityistä sektoria sitovista luottamuksellisuusvaatimuksista, joita on asetettu sekä turvallisuussyistä että kaupallisista syistä. Vastaajia pyydetäänkin ilmoittamaan, jos vastaus on liian arkaluonteinen julkaistavaksi, ja ehdottamaan muita tapoja asianomaisen ongelman ratkaisemiseksi. Ilmaisimiin, paljastimiin ja niihin liittyvään teknologiaan olisi sovellettava tarkasti voimassa olevaa oikeudellista kehystä eli muun muassa EU:n perusoikeuskirjaa, perusoikeuksia koskevaa eurooppalaista yleissopimusta ja direktiivissä 95/46/EY esitettyjä tietosuojaperiaatteita ja -sääntöjä. Komissio painottaakin tässä yhteydessä, että ilmaisin- ja paljastinteknologian suunnittelussa, valmistuksessa ja käytössä sekä käyttöä sääntelevässä tai edistävässä lainsäädännössä ja muissa toimenpiteissä on noudatettava tarkasti perusoikeuksia , sellaisina kuin ne on kirjattu EU:n perusoikeuskirjaan ja Euroopan ihmisoikeusyleissopimukseen. Erityistä huomiota on kiinnitettävä henkilötietojen ja yksityisyyden suojaan. Koska ilmaisinteknologian käyttö merkitsee yleensä yksityisyyden ja henkilötietojen suojaa koskeviin perusoikeuksiin kajoamista, sen on tapahduttava perusoikeuksia koskevaa eurooppalaista yleissopimusta noudattaen. Eritoten sen on oltava laillista, välttämätöntä demokraattisessa yhteiskunnassa tärkeän yleisen edun suojaamiseksi ja oikeasuhteista tavoiteltuun yleiseen etuun nähden. I. STANDARDOINTI JA TURVALLISUUSTUTKIMUS 1. STANDARDOINTI Ilmaisimiin, paljastimiin ja niihin liittyvään teknologiaan sekä turvallisuusviranomaisten työhön liittyviä teknisiä mahdollisuuksia on valtava määrä. Tästä syystä tarvitaan vähimmäisvaatimukset. Koska valikoima on niin suuri, standardointi on ensisijaisen tärkeää. Se on kuitenkin mahdollista vain, mikäli julkinen sektori (tarpeet) ja yksityinen sektori (ratkaisut) ovat riittävästi keskenään vuorovaikutuksessa. Sekä julkisen että yksityisen sektorin mukaan vuorovaikutus EU:n tasolla on tällä hetkellä liian vähäistä. Monia myönteisiä toimia ollaan käynnistämässä sekä kansallisella tasolla että Euroopan laajuisesti, mutta kenelläkään ei ole tilanteesta yleiskäsitystä. Se tarvittaisiin päällekkäisyyksien välttämiseksi ja tärkeysjärjestyksen määrittämiseksi. Turvallisuussyistä on selvää, ettei standardien kehittelystä voida käydä avointa keskustelua. Keskustelussa käsitelläänkin lähinnä sitä, missä määrin yhteiset standardit ovat toivottavia. Ilmaisimien avulla kerättyjen tietojen käyttäminen ja käsitteleminen esimerkiksi todistusaineistona oikeudenkäynneissä liittyy myös läheisesti standardointiin. Aiheeseen liittyvien parhaiden käytäntöjen määrittäminen ja jakaminen voisi olla hyödyllistä asiasta vastaaville viranomaisille. Teknisten standardien luomista sen varmistamiseksi, että kerätyt tiedot ovat kyseisten tietojen käyttöä oikeudenkäynneissä koskevan lainsäädännön vaatimusten mukaisia, pitäisi myös harkita.[3] Kysymykset Tarvitaanko turvallisuusviranomaisten työssä käytettäville ilmaisimille, paljastimille ja niihin liittyvälle teknologialle yhteisiä standardeja? Mitä standardeja pidätte ensisijaisina? Minkälaisille standardeille ei ole tarjolla taloudellista tukea standardointia edeltävässä vaiheessa? Olisiko säännöllisesti ajan tasalle saatettava luettelo/käsikirja/hakutietokanta aiemmista, parhaillaan toteutettavista ja kaavailluista ilmaisimia, paljastimia ja niihin läheisesti liittyviä tekniikanaloja koskevista standardointipyrkimyksistä kansallisella ja Euroopan tasolla hyödyllinen päällekkäisyyksien välttämiseksi ja avoimuuden lisäämiseksi? Olisitteko kiinnostunut ilmaisimien avulla kerättyjen tietojen käyttöön ja käsittelyyn liittyvien parhaiden käytäntöjen määrittämisestä ja jakamisesta, jotta voidaan varmistaa todistusaineiston käyttöä oikeudenkäynneissä koskevan lainsäädännön ja sääntöjen noudattaminen? Mikä olisi paras tapa määrittää kyseiset käytännöt ja jakaa niistä tietoa? 2. TURVALLISUUSTUTKIMUS Turvallisuuskysymyksiä käsittelevä tutkimus on toinen jäsenvaltioiden turvallisuusviranomaisten tarvitsemien uusien turvaratkaisujen ja -tuotteiden kehittämisen kannalta keskeinen ala. Tässä yhteydessä on korostettava Euroopan turvallisuustutkimuksen neuvoa-antavan lautakunnan (ESRAB) roolia. ESRAB määrittää tämän alan yleiset ja laajat suuntaviivat, antaa komissiolle neuvoja tehtävän tutkimuksen sisällöstä ja toteutuksesta ja tarjoaa mekanismeja asiaan liittyvien kehitysvaiheiden seuraamiseksi muissa ohjelmissa. Euroopan tasolla ja jäsenvaltioissa on käynnissä useita turvallisuuskysymyksiin liittyviä tutkimuksia. Minkäänlaista mekanismia ei kuitenkaan ole olemassa tietojen keräämiseksi ja levittämiseksi aiemmista, tämänhetkisistä ja ehdotetuista turvallisuustutkimuksista Euroopan tasolla, jäsenvaltioissa ja viime kädessä yksityisen sektorin tasolla. Tällaisen mekanismin avulla voitaisiin varmistaa, että niukkoja resursseja ei tuhlata päällekkäisiin hankkeisiin. Tarvittaessa voitaisiin luoda myös erillinen mekanismi salaiseksi luokitellun turvallisuustutkimustiedon levittämiseksi, jotta tieto päätyy vain valtuutettujen tahojen käsiin. ESRAB viimeistelee parhaillaan yli vuoden kestäneeseen tutkimustyöhön perustuvaa raporttia, joka julkaistaan syyskuussa 2006. Raportissa nimetään noin 120 turvalaitetta ja 100 keskeistä tekniikkaa, joita olisi tutkittava ja kehitettävä EU:n tasolla, kun eräitä muita tekniikoita puolestaan käsitellään parhaillaan tai jatkossa kansallisella tasolla. Kysymykset Miten eurooppalaisesta turvallisuustutkimuksesta pitäisi jakaa tietoa, jotta sillä edistettäisiin kilpailukykyä ja vältettäisiin niukkojen resurssien hukkaaminen? II. TARPEET JA RATKAISUT 1. TEKNISET TARPEET JA RATKAISUT Hyviä, tehokkaita ja käyttökelpoisia ratkaisuja ja tuotteita voidaan kehittää vain, jos kyseisten ratkaisujen ja tuotteiden valmistajilla on riittävästi tietoa loppukäyttäjien todellisista tarpeista. Näyttää kuitenkin siltä, että teknologisten ratkaisujen tarvitsijoiden (eli turvallisuusviranomaisten) ja niiden tarjoajien välistä vuorovaikutusta EU:n tasolla pitäisi tiivistää. Pitäisi myös pyrkiä yhteistyössä määrittämään, mitkä ovat lyhyen, keskipitkän ja pitkän tähtäimen tarpeet. Ratkaisujen tarjoajien pitäisi puolestaan myös pystyä ilmoittamaan, millä aikavälillä ratkaisut ovat saatavilla. Valmistajien ja käyttäjien vuoropuhelussa pitäisi lisäksi myös pohtia ja käsitellä perustavanluonteisempia kysymyksiä, jotka liittyvät yhteiskuntamme luonteeseen ja ilmaisinteknologian rooliin. Keskustelu olisi tärkeää myös yhteiskuntamme arvojen ja luonteen turvaamiseksi. Kysymykset Oletteko kiinnostunut keskustelemaan perusteellisemmin ilmaisinteknologian roolista ja sen käytön mahdollisista vaikutuksista eurooppalaisiin yhteiskuntiin? Millä yksittäisillä aloilla turvallisuusviranomaiset kaipaavat teknologisia parannuksia? Mikä on näiden tarpeiden tärkeysjärjestys? Onko ilmaisintoiminnoille asetettavien vaatimusten ja markkinoilla tällä hetkellä tarjolla olevan teknologian välillä kuilu? Mitkä ovat mahdollisia ratkaisuja tämän kuilun kuromiseksi umpeen? Millä yksittäisillä aloilla yksityinen sektori tarjoaa jo tai aikoo tarjota teknisiä ratkaisuja? Millä aikavälillä mainitut ratkaisut ovat saatavilla ja milloin ne ovat taloudellisesti kannattavia? Olisiko Euroopan laajuisesta hakuluettelosta/tietokannasta, joka käsittää turvallisuusviranomaisten määrittämät yksittäiset tarpeet ja samanaikaisesti yksityisen sektorin tarjoamat ratkaisut, apua ja hyötyä? Jos ei, mitä muita ratkaisuja ehdotatte teknisten ratkaisujen tarvitsijoiden ja niiden tarjoajien välisen tiedonkulun parantamiseksi? 1.1 Monikäyttöiset ratkaisut Nykypäivän rikollisuus ja terrorismi aiheuttavat monenlaisia, jatkuvasti muuttuvia, eri muodoissa ja eri tasoilla erilaisissa tilanteissa esiintyviä uhkia. Niitä vastaan on suojauduttava eri tasoilla ja eri aikoina turvautumalla monikäyttöisiin ratkaisuihin. Kysymys Minkä olemassa olevien välineiden ja laitteiden sovellettavuutta ja tehokkuutta voitaisiin parantaa lisäämällä niiden käyttömahdollisuuksia? Mitä uusia monikäyttöisiä välineitä ja laitteita tarvitaan? 1.2 Kannettavat ja siirrettävät ratkaisut Terrorismin ja rikollisuuden aiheuttamat uhat muuttuvat luonteeltaan ajan kuluessa ja ovat yhä liikkuvampia. Turvallisuusviranomaiset tarvitsevatkin kannettavia ratkaisuja, joilla voidaan parantaa kustannus-hyötysuhdetta ja jotka voidaan helposti siirtää paikasta toiseen sen mukaan, missä niitä eniten tarvitaan, sillä on yksinkertaisesti mahdotonta kattaa jokaista maahantulokohtaa tai muuta ongelmapaikkaa samantasoisin turvavarusteluin. Kannettavat ja siirrettävät ratkaisut voivat myös mahdollistaa uusia toimintatapoja. Kysymys Mitkä nykyiset välineet ja laitteet voisivat olla parempia ja tehokkaampia turvallisuusviranomaisten käytössä, jos ne olisivat siirrettäviä ja kannettavia? Mitä uusia kannettavia ja siirrettäviä välineitä ja laitteita tarvitaan? 2. JÄRJESTELMIEN YHTEENTOIMIVUUS[4] EU:n jäsenvaltioilla ja niiden viranomaisilla on jo käytössä useita järjestelmiä, jotka auttavat rikollisuuden ja terrorismin torjunnassa. Järjestelmät eivät kuitenkaan yleensä toimi yhteen, mikä saattaa haitata yhteisiä ponnisteluja rikollisuuden ja terrorismin torjumiseksi kansallisella tasolla ja Euroopassa. Järjestelmien on toisaalta myös oltava voimassa olevan oikeudellisen kehyksen ja muiden suuntaviivojen mukaiset (esim. tietosuoja, ilmaisujärjestelmien yksityisyyteen kajoava luonne). Kysymys Minkä järjestelmien yhteentoimivuutta pitää parantaa? Olisiko EU:ssa käytössä olevien järjestelmien yhteentoimivuuden lainsäädännöllisiä ja muita esteitä käsittelevä tutkimus hyödyllinen rajoitusten hahmottamiseksi? 3. ERI ILMAISUTEKNIIKOILLA SAATAVIEN TIETOJEN YHDISTÄMINEN JA TIEDON ANALYSOINNIN KEHITTÄMINEN Eri ilmaisutekniikoilla saatavien tietojen analysointi samassa analysointijärjestelmässä saattaa parantaa ilmaisujärjestelmien tehokkuutta. Kaikessa toiminnassa on kuitenkin aina noudatettava tietosuojasääntöjä. Kysymys Millä aloilla uskotte eri ilmaisutekniikoilla saatavien tietojen yhdistämisen parantavan kokonaistulosta? Millä aloilla tarvitaan parempia tiedon analysointitekniikoita? III. LAITTEIDEN JA VÄLINEIDEN KÄYTTÖ JA SERTIFIOINTI 1. PARHAAT KÄYTÄNNÖT JA NYKYISTEN VÄLINEIDEN JA LAITTEIDEN KÄYTTÖ Aina ei tarvita kokonaan uusia teknisiä ratkaisuja nykyisten tai uusien uhkien torjumiseksi tehokkaalla tavalla. Useinkaan julkisella vallalla ei ole niihin varaa. Huomiota pitäisikin kiinnittää myös siihen, miten käytössä olevia ja aiemmin hankittuja välineitä voidaan hyödyntää tehokkaammin ja kehittää. Se voi olla taloudellisesti kannattavin tapa lisätä tehokkuutta, parantaa luotettavuutta ja vähentää väärien hälytysten määrää. EU:ssa ei ole järjestettyä eri jäsenvaltioiden viranomaisten kokemustenvaihtoa. Tietoja voitaisiin vaihtaa esimerkiksi toimintamenettelyä muuttamalla aikaansaaduista parannuksista tai kustannuksia säästävistä päivityksistä. Kysymykset Mikä olisi paras tapa selvittää alan parhaat käytännöt ja jakaa niistä tietoa? Parhaiden käytäntöjen määrittäminen Voitaisiinko se tehdä vertaisarvioinnin tai jäsenvaltioille lähetettävien kyselyjen avulla? Tiedon levittäminen parhaista käytännöistä Pitäisikö tietoa levittää suojatun hakutietokannan välityksellä vai kokouksissa ja seminaareissa? Voitteko ehdottaa muita tapoja, miten alan parhaat käytännöt pitäisi määrittää ja miten niistä pitäisi jakaa tietoa? Jos tietyn apuvälineen tai laitteen päivittäminen olisi tarpeen eivätkä minkään muun jäsenvaltion viranomaiset olisi tehneet vastaavaa päivitystä, pitäisittekö hyväksyttävänä pyytää yksityisen sektorin näkemystä asiasta? 2. PARHAIDEN KÄYTÄNTÖJEN MÄÄRITTÄMINEN JA LEVITTÄMINEN JA UUSIEN VÄLINEIDEN JA LAITTEIDEN KÄYTTÖ Kansalliset viranomaiset saattavat pitää työssään hyödyllisenä myös järjestelmää, joka helpottaa uusien apuvälineiden ja laitteiden käyttöä koskevan tiedon vaihtamista ja mahdollistaa toisilta oppimisen ja toisten kokemusten huomioon ottamisen. Apuvälineitä ja laitteita koskevien tietojen, kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihto voisi auttaa viranomaisia tunnistamaan ne laitteet, jotka vastaavat niiden nimenomaisiin tarpeisiin. Lisäksi uusien tai kokeellisten apuvälineiden ja laitteiden testausta voitaisiin edistää yhteisön varoin ja/tai yksityisen sektorin osarahoituksella. Uusien ja kokeellisten laitteiden laajempi testaus voisi auttaa toimialaa Euroopassa muuntamaan turvallisuuskysymyksiä käsittelevän tutkimuksen tulokset tehokkaiksi ja kilpailukykyisiksi tuotteiksi. Kysymykset Mikä olisi paras tapa selvittää alan parhaat käytännöt ja jakaa niitä koskevaa ja muuta tietoa? Parhaiden käytäntöjen määrittäminen Voitaisiinko se tehdä vertaisarvioinnin tai jäsenvaltioille lähetettävien kyselyjen avulla? Tiedon levittäminen parhaista käytännöistä Pitäisikö tietoa levittää suojatun hakutietokannan välityksellä vai osanotoltaan rajoitetuissa kokouksissa ja seminaareissa? Voitteko ehdottaa muita tapoja, miten alan parhaat käytännöt pitäisi määrittää ja miten niistä pitäisi jakaa tietoa? Kokeelliset ja uudet välineet Oletteko kiinnostunut uusien tai kokeellisten apuvälineiden ja laitteiden koekäytöstä? Miksi olette/ ette ole kiinnostunut? Olisiko kiinnostavaa, jos uusien tai kokeellisten apuvälineiden ja laitteiden koekäyttö rahoitettaisiin osittain yhteisön ja/tai yksityisen sektorin varoin? 3. TIEDON- JA TEKSTINLOUHINTAVÄLINEIDEN KÄYTTÖ Kansalliset ja eurooppalaiset turvallisuusviranomaiset joutuvat käsittelemään jatkuvasti yhä suurempia määriä asiakirjoja ja tietoa. Tähän haasteeseen voitaisiin vastata tehokkaammin käyttämällä olemassa olevia moderneja tiedon- ja tekstinlouhintaohjelmistoja. Tekniikan avulla voidaan poimia tärkeät tiedot valtavasta asiakirjatulvasta. Tekstiä ja asiakirjoja voidaan suodattaa järkevästi esimerkiksi selaamisen helpottamiseksi (asiakirjojen ryhmittely), asiakirjojen luokittelemiseksi (asiakirjavirran kanavoiminen ja tärkeysjärjestykseen asettaminen tutkintaryhmän tarpeiden mukaan) ja koodien voimassaolon tarkistamiseksi. Tavoitteena on - keskeisten kokonaisuuksien nopea hahmottaminen asiakirjakokoelmista, - kohdennetun asiakirjahaun esivalmistelu, - asiakirjojen sisältöpohjainen luokittelu jatkoanalyysien kohdistamisen helpottamiseksi, - automaattinen eri lähteistä saatavan tiedon analysointi. Jäsenvaltioissa ei riittävästi hyödynnetä näiden modernien välineiden mahdollisuuksia. Kyseisten tekniikoiden käyttöä edistettäessä on kuitenkin pohdittava tarkasti myös sitä, että niiden käyttäminen tietyissä yhteyksissä, kuten sähköpostiviestien seurannassa, loukkaa kansalaisten perusoikeutta yksityisyyteen. Sähköpostiviestit ovat kirjeenvaihtoa ja niihin sovelletaan siten viestinnän luottamuksellisuutta, joka on turvattu Euroopan ihmisoikeusyleissopimuksessa. Tiedon- ja tekstinlouhintavälineiden käytön onkin aina oltava laillista, välttämätöntä demokraattisessa yhteiskunnassa tärkeän yleisen edun suojaamiseksi ja oikeasuhteista tavoiteltavaan yleiseen etuun nähden. Kyseisten välineiden ja niiden käytön olisi oltava perusoikeuksien ja tietosuojaperiaatteiden mukaisia. Lisäksi käytön on tapahduttava sääntelyviranomaisten valvonnassa ja alaisuudessa. Kysymykset Valistustoimet Olisivatko jäsenvaltiot ja asiasta vastaavat eurooppalaiset elimet kiinnostuneita jakamaan parhaita käytäntöjä ja saamaan tietoa mahdollisista eduista, joita voidaan saada käyttämällä tiedon- ja tekstinlouhintavälineitä? Olisivatko tällaista teknologiaa käyttävät jäsenvaltioiden viranomaiset valmiita kertomaan kokemuksistaan kollegoilleen? Olisivatko jäsenvaltioiden, Europolin tai OLAFin järjestämät tietylle kohderyhmälle rajatut aihetta käsittelevät seminaarit hyödyllisiä? EU:n tiedon- ja tekstinlouhintakapasiteetin lisääminen Auttaisiko kaikille jäsenvaltioille ja niiden asiasta vastaaville viranomaisille avoin eurooppalainen osaamiskeskus saamaan kyseisistä välineistä hyödyn irti käytännössä? Jos ei, onko teillä muita ehdotuksia kyseisten välineiden mahdollisuuksien hyödyntämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla? Parhaiden käytäntöjen määrittäminen ja levittäminen Olisiko vertaisarviointi tai jäsenvaltioille lähetettävä kysely hyödyllinen kyseisten välineiden käyttöön liittyvien parhaiden käytäntöjen määrittämiseksi? Jos ei, mitä muita lähestymistapoja ehdotatte parhaiden käytäntöjen tunnistamiseksi tällä alalla? Alueellisen tiedon- ja tekstinlouhintakapasiteetin lisääminen Löytyisikö jäsenvaltioista ja eurooppalaisista elimistä valmiuksia auttaa kyseistä teknologiaa vailla olevia jäsenvaltioita asiakirjojen käsittelyssä? Jos tällaisia valmiuksia ei löydy tai niitä on vain rajallisesti, olisiko tarpeen ja käytännöllistä lisätä EU:n tai jäsenvaltioiden kapasiteettia EU:n rahoituksella? Voisivatko ne jäsenvaltiot, joilla ei ole riittävää tiedon- ja tekstinlouhintakapasiteettia, harkita muiden elinten välineiden käyttöä, jos se tehtäisiin mahdolliseksi? Olisiko mahdollista perustaa eurooppalaisia tai alueellisia keskuksia, joissa useat jäsenvaltiot ja niiden viranomaiset voisivat harjoittaa tiedon- ja tekstinlouhintaa? Otetaanko nykyisissä tiedon- ja tekstinlouhintavälineissä riittävästi huomioon Euroopan eri kielet? Onko olemassa soveltuvia välineitä viranomaisten auttamiseksi silloin, kun ne joutuvat käsittelemään vieraskielisiä tekstejä ja asiakirjoja? Muuta Jos vastustatte jotakin edellä mainituista ehdotuksista, miten ratkaisisitte tässä kohdassa käsitellyt ongelmat? 4. LAITTEIDEN JA VÄLINEIDEN LAADUN TESTAUS JA SERTIFIOINTI Markkinoilla on jo tarjolla useita erilaisia ilmaisimia. Hyvin usein on kuitenkin vaikea selvittää, mitkä apuvälineet ja tuotteet ovat parhaita tai edes täyttävät tietyt vähimmäisvaatimukset. Tämä puute voitaisiin korjata EU:n laajuisella korkealaatuisten tuotteiden sertifiointi- ja vertailujärjestelmällä, jonka tarkoituksena on helpottaa sen selvittämistä, mikä apuvälineistä tai laitteista vastaa tietyn viranomaisen yksittäistä tarvetta. Näin kansallisten viranomaisten olisi helpompi päättää, mitä laitteita ja välineitä hankitaan. Järjestelmän avulla viranomaiset voisivat myös optimaalisesti hyödyntää käytettävissään olevat niukat resurssit. Välineiden laadun määritysjärjestelmän puuttuminen voitaisiin paikata perustamalla kansallisten sertifiointiviranomaisten verkosto, jossa vaihdetaan kokemuksia ja tietoa. Viranomaiset voisivat myös sopia standardeista, joita käytetään vertailun ja korkealaatuisten teknisten ratkaisujen sertifioinnin pohjana. Tällaisella sertifiointikäytännöllä voitaisiin paitsi auttaa kansallisia viranomaisia määrittämään, onko tietty väline hyvä vai ei, myös edistää eurooppalaisten ratkaisujen menekkiä muilla markkinoilla. Turvallisuussyistä testiprotokollien kehittelystä ei tietenkään voida keskustella avoimesti. Kysymys Olisiko kokemusten- ja tiedonvaihtoon tarkoitetusta kansallisten sertifiointiviranomaisten verkostosta sekä laadunvarmistus- ja vertailujärjestelmästä hyötyä? Jos ei, millaista muuta ratkaisua ehdotatte? Olisiko yhteisistä sertifiointi- ja vertailustandardeista hyötyä? Jos ei, miten varmistaisitte prosessin avoimuuden ja tulosten käyttökelpoisuuden kaikkialla EU:ssa? IV. TUTKIMUKSET[5] Konferenssin osanottajat nimesivät useita aloja, joilla lisätutkimukset olisivat tarpeen. Komissio ehdottaakin tutkimusten teettämistä seuraavista aiheista: 1. teknologia ja joukkotapahtumien turvaaminen, 2. oikeuslaboratorioiden ja turvallisuustutkimuslaitosten välisen yhteistyön ja tietojenvaihdon esteet, 3. tiettyjen ilmaisutekniikoiden käyttöä sääntelevät oikeudelliset säännökset, 4. tietyn ilmaisutekniikan soveltaminen käytännössä, 5. henkilötunnistimien (valvonta mukaan luettuna) käyttöön sovellettava oikeudellinen kehys eri puolilla EU:ta, 6. henkilötunnistimien (valvonta ja biometriikka mukaan luettuina) käytön hyväksyttävyys eri puolilla EU:ta. Tutkimusten tavoitteena on yleisesti ottaen toimia välineenä, joka parantaa sidosryhmien tuntemusta asiasta ja varmistaa, että voimassa olevaa lainsäädäntöä noudatetaan noudattamisen ilmaisutekniikoita valmisteltaessa tai käytettäessä. Joissakin tapauksissa tutkimusten pohjalta voidaan suunnitella toimintavaihtoehtoja tai tulevia käytännön toimenpiteitä. Kysymys Olisitteko kiinnostunut saamaan tutkimustietoa mainituista liitteessä esitettyihin taustatietoihin perustuvista aiheista? Jos ette, ilmoittakaa miksi ja ehdottakaa muita tapoja ratkaista esille tuodut kysymykset. V. KUULEMISEN TULOSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANO 1. ILMAISIMIA JA NIIHIN LIITTYVÄÄ TEKNOLOGIAA KÄSITTELEVÄ JULKISEN JA YKSITYISEN SEKTORIN TIIVIS VUOROPUHELU Tässä vihreässä kirjassa on esitetty erilaisia keinoja parantaa julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä ilmaisinteknologian alalla ja auttaa näin jäsenvaltioiden turvallisuusviranomaisia saamaan käyttöönsä parhaat mahdolliset välineet, ratkaisut ja käytännöt. Toisaalta toimet voivat auttaa myös yksityistä sektoria kohdistamaan investointinsa ja vastaamaan julkisen sektorin tarpeisiin. On kuitenkin selvää, että tämä edellyttää tiivistä yhteistyötä julkisen ja yksityisen sektorin välillä. Ilmaisimia, paljastimia ja niihin liittyvää teknologiaa käsittelevän julkisen ja yksityisen sektorin yhteisen työryhmän perustamista pitäisikin harkita. Siksi on tehostettava julkisen ja yksityisen sektorin vuoropuhelua tällä alalla. Tähän on erilaisia keinoja, kuten erityiselimen perustaminen tai lähiaikoina käynnistettäviä, turvallisuuteen liittyviä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuushankkeita käsittelevän erityistyöryhmän perustaminen. Tämä toiminta ei kilpailisi jo olemassa olevien elinten kanssa, vaan korjaisi puutteita julkisen ja yksityisen sektorin välisessä yhteistyössä, johon osallistuvat asiasta vastaavat turvallisuusviranomaiset Euroopan laajuisesti. Mitään uutta pysyvää elintä ei tarvitsisi perustaa. Toiminnalle olisi asetettava tarkasti määritellyt tavoitteet, mutta se voitaisiin lopettaa heti kun tavoitteet on saavutettu. Näin saataisiin sekä julkisen että yksityisen sektorin asiantuntijoiden käyttöön avoin foorumi, jonka avulla olisi helpompi ratkaista tässä asiakirjassa käsiteltyjä ongelmia ja uusia haasteita, jotka nousevat esiin tätä asiakirjaa koskevan julkisen kuulemisen tulosten perusteella toteutettavien toimien yhteydessä. Toisaalta on myös selvää, että monet tässä asiakirjassa ehdotetuista toimista edellyttävät jäsenvaltioiden aktiivisuutta ilman yksityisen sektorin osallistumista. Yhteistyönä suoritettavista tehtävistä voitaisiin myös sopia julkisen ja yksityisen sektorin kesken, ja jäsenvaltiot voisivat siten vaikuttaa osallistumisellaan yhteistyön merkittävyyteen ja kohteiden määrittelyyn. Olisi myös pohdittava, miten luottamuksellista tietoa jaetaan julkisen ja yksityisen sektorin kesken, joskin olisi myös korostettava sitä, että julkinen sektori ei ole ainoa arkaluonteisen tiedon hallussapitäjä. Kysymys Tarvitaanko julkisen ja yksityisen sektorin välistä tiivistä vuoropuhelua ilmaisimista, paljastimista ja niihin liittyvästä teknologiasta tätä asiakirjaa koskevan julkisen kuulemisen tulosten hyödyntämiseksi? Jos vastaus on kyllä, kannatatteko mainittuja ehdotuksia vai haluatteko esittää muita ajatuksia? Jos vastaus on ei, mitä muita mekanismeja ehdotatte tätä asiakirjaa koskevan julkisen kuulemisen tulosten hyödyntämiseksi? Kiinnostaisiko teitä tukea tällaista työtä tai osallistua siihen? 2. TOIMINTASUUNNITELMA Kansalliset ja eurooppalaiset toimintasuunnitelmat ovat osoittautuneet hyviksi keinoiksi ohjata toimintaa monitahoisilla aloilla, kuten terrorismin tai rikollisuuden torjunnassa. Sekä konferenssissa että tässä asiakirjassa on otettu esiin useita kysymyksiä, jotka koskevat ilmaisimia ja niihin liittyvää teknologiaa turvallisuusviranomaisten työssä. Alan kehityksen seuraamiseksi ja tavoitteiden asettamiseksi voitaisiin laatia toimintasuunnitelma, joka perustuu kysymyksiin annettuihin vastauksiin ja tarvittaessa täydentäviin kuulemismenettelyihin. Kysymys Olisiko toimintasuunnitelma hyvä keino toteuttaa tähän vihreään kirjaan annetuissa vastauksissa mainitut toimenpiteet? Loppuhuomautus Vastaukset on toimitettava sähköisesti 10. tammikuuta 2007 mennessä sähköpostiosoitteeseen JLS-D1-Detection @ec.europa.eu . Kaikki sekä julkisen että yksityisen sektorin vastaukset julkaistaan komission verkkosivuilla lukuun ottamatta sellaisia tietoja, joita vastaaja on erikseen pyytänyt käsittelemään luottamuksellisina. ANNEX I. Background information on the preparation of the GREEN PAPER This Green Paper is based on the results of the conference and raises themes and issues that featured prominently in the discussions (e.g. standardisation, security research, improvement of technological solutions, protection of privacy, the legal framework and other guidelines by which technologies have to abide, etc.). Over one hundred participants from business, industry and the public sector engaged in the debate. The public sector was represented by the members of law enforcement, customs and other security authorities, by the Commission and by representatives of the Member States. The title of the conference suggests that it focused on the fight against terrorism. However, it became clear from the outset that a broader security approach was inevitable if important security concerns were not to be omitted. This broad approach was reaffirmed by the December 2005 Council decision to base European critical infrastructure protection on an 'all hazards' approach. Moreover, the conference took a holistic approach by bringing together stakeholders from different areas of expertise to discuss the following topics: - Detection technologies in the protection of infrastructure - Personal detection technologies and biometrics - Detection of explosives and chemical, biological, radiological and nuclear (CBRN) substances. All themes focused on the work of law enforcement, security and customs authorities. This approach enabled the conference to identify numerous areas of common concern for both public and private sectors (e.g. interaction between solution-providers and those who need solutions in the public sector). This is reflected throughout the document. Definition of detection technologies and relevant categories For the purposes of the consultation, the term 'detection technology' is used in the broadest sense. Detection technologies can be "in situ" or external and probably the more sophisticated means to deal with some of the security challenges in various scenarios are when integrated into the complex system (such as transport system). A detection technology can be almost anything used to detect something in a security or safety context, with the focus on law enforcement, customs or security authority. It is possible to identify several categories[6] which, if taken into consideration when responding to the questions outlined in this document, may help to sharpen the answers: - Hand-held detectors - Detection portals - Surveillance solutions - Detection of biometrics - Data- and text-mining tools - Other software-based detection tools, etc. Furthermore, respondents should also consider associated technologies when replying to the questions, as technologies which help humans to make sense of the data collected by the detectors are also important for effective solutions. Technology is needed to integrate solutions and to make systems interoperable. Despite having highlighted these categories, respondents should not feel constrained by them, and are encouraged to go beyond them. II. STANDARDISATION AND THE EXCHANGE OF PERSONAL DATA The Commission points out that, in terms of handling personal data, Directive 95/46/EC already provides the legal framework for exchange of information containing personal data in respect of activities relating to the "first pillar". As regards exchange of information as part of judicial and criminal cooperation, and under the principle of availability, the Commission has tabled a legislative proposal, which is under discussion. III. STUDIES 1. Protection of mass events Every year EU Member States organise several public mass events of national, European, but also of international importance. In today’s security environment the costs of security for such events may take up a substantial part of their budgets. All Member States could benefit from a common approach to this problem. To prepare the ground for eventual steps to be taken in this area, the Commission proposes to organise a study on the protection of mass events. The study would analyse what security tools, equipment and expertise applied in the protection of mass events are transferable from one event/site to another. The study would also consider the practicality and implications of Community-owned equipment, of Community-shared equipment, of developing a business model for services provided by the private sector or of a combination of all three approaches. This part of the study should determine which solution: - is the most cost-effective and flexible enough to fit diverse needs of Member States; - can ensure access to this solution by all Member States together with appropriate sharing of the costs by the Member States. When the results of the study are ready, the Commission would consider further steps in this area in conjunction with the Member States and other relevant stakeholders. 2. Cooperation and information -sharing among forensic laboratories and security research institutes The participants in the conference highlighted the fact that legal and other obstacles exist at national level which prevent effective cooperation and information-sharing among national forensic institutes at European level. Therefore, the Commission suggests conducting a study on the subject. This study could also address options for remedying the situation. A similar concern was raised regarding cooperation and information exchange among security research institutes. A separate study addressing this issue could also be conducted. 3. Law and specific detection technology Law enforcement, customs and other security authorities are often scrutinised for whether they comply with applicable legal standards. Even if the technology as such is not in breach of legal standards, the manner of its use may raise concerns. Accordingly, identifying the legal framework governing the use of, and setting limits for, technological solutions could help to raise greater awareness in both public and private sectors and facilitate compliance with existing standards. The private sector could also benefit from such a study when proposing and designing technological solutions and services for the public sector. 4. Specific detection technology and its practical use Similarly, guidance and best practice in the use of technologies, particularly detection technologies, must take into account how users of these technologies actually use such tools in practice, and how they act in relation to persons subject to detection. A specific technology as such may not breach legal standards, but its real world use by an operator may raise concerns. In addition, the development of new technologies or the changing use of existing technologies may result in situations where a law regulating their use does not exist. Alternatively a particular use of a technology may not be in breach of the law, but it may run counter to best practice or codes of conducts developed to supplement legal provisions. Knowledge of regulations (instruments) of in this area might provide guidance on whether they comply with the legal framework (in particular fundamental rights and data protection) and on what is acceptable or not in a situation where legal provisions have not been developed. 5. Personal detection technologies and biometrics Personal detection (including surveillance) and biometrics are issues which affect individuals directly, and therefore a sensitive political debate is ongoing on the use of these tools for the purposes of improving security in Europe. The Commission suggests that a study should be undertaken to identify the legal framework governing personal detection technology and biometrics. This study would analyse the legal systems of the Member States and the EU and thereby establish what existing rules govern personal detection and biometrics. A study of this kind is particularly important when making technological solutions proposed by the private sector compliant with the law. In simple terms, it would help the private sector to understand the legal and other constraints on technological solutions they develop. Special studies could also be drawn up on the levels of acceptance of surveillance and biometrics by the population in individual Member States and in the EU. The methodology of these studies would have to ensure that there is no confusion between the two subjects – surveillance and biometrics. Such studies could help the EU and national governments to deploy adequate communication strategies on these issues. In general, both studies would further contribute to the political debate in Europe on these important matters. [1] Ks. tarkempia lisätietoja liitteen I osassa. [2] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 2320/2002, annettu 16 päivänä joulukuuta 2002, yhteisistä siviili-ilmailun turvaamista koskevista säännöistä, EYVL L 355, 30.12.2002, s. 1, ja komission asetus (EY) N:o 622/2003, annettu 4 päivänä huhtikuuta 2003, toimenpiteistä ilmailun turvaamista koskevien yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi, EUVL L 89, 5.4.2003, s. 9. [3] Ks. henkilötietojen vaihtoa koskevat oikeudelliset säännökset liitteen II osassa. [4] Myös muita kuin tietojärjestelmiä pitäisi pohtia. [5] Ks. tarkempi kuvaus tutkimustarpeiden taustalla olevista näkemyksistä liitteen III osassa. [6] This is a non-exhaustive list of categories.