FI Euroopan unionin virallinen lehti C 100/109

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi yhteisön sisällä tapahtuvia puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen yksinkertaistamisesta

KOM(2007) 765 lopullinen – 2007/0279 COD

2009/C 100/17

Neuvosto päätti 29. tammikuuta 2008 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi yhteisön sisällä tapahtuvia puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen yksinkertaistamisesta

Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 1. lokakuuta 2008. Esittelijä oli Marius Eugen OPRAN.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 21.–23. lokakuuta 2008 pitämässään 448. täysistunnossa (lokakuun 23. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 39 puolesta, 1 vastaan 16:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Turvallisuuden takaaminen on minkä tahansa hallituksen tärkeimpiä velvoitteita. Euroopan alueen kannalta voidaan päätellä, ettei mikään sen yksittäinen jäsenvaltio voi yksin olla turvassa, ja tarvitaan yhteisiä ja koordinoituja ponnisteluja, jotta voidaan taata sotatarvikkeiden tai yleisemmin puolustusmateriaalin levittäminen asianmukaisesti valvottuna.

1.2 Siksi komitean harkitsemana ratkaisuna on yhteinen eurooppalainen turvallisuuskehys, ei yhteisön sisäisten esteiden ylläpitäminen kaikkine vahingollisine seurauksineen. On luonnollisesti otettava huomioon, että nykyinen yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (YUTP) ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka (ETPP – Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osasto) ovat luonteeltaan hallitustenvälisiä, kun taas komission aloite yhteisön sisäisten siirtojen helpottamiseksi hoidetaan yhteisön ensimmäisessä pilarissa (osana sisämarkkinalainsäädäntöä).

1.3 Suhtautuminen siirtorasitteeseen

1.3.1 Toimialan mielestä nykyiset oikeudelliset puitteet ovat sekä huonosti sopivat että riittämättömät, ja lisäksi niistä aiheutuu raskas hallinnollinen taakka.

1.3.2 Perustellessaan kantaansa siirtojen esteitä vastaan toimiala esittää vieläkin kokonaisvaltaisemman näkemyksen kuin yhteisön sisäinen näkökulma. Globaalistuminen on puolustusteollisuudessa todellisuutta, koska harvat monimutkaiset järjestelmät ovat enää sataprosenttisesti eurooppalaisia; ne sisältävät kaikki ainakin joitakuita muualla kuin EU: ssa tuotettuja komponentteja.

1.3.3 Vaikka toimialan visio onkin kokonaisvaltaisempi, sen mielestä komission aloite on silti tärkeä askel eteenpäin ja periaatteessa tukemisen arvoinen.

1.4 Kustannusvaikutus

1.4.1 Yhteisön sisäisten siirtojen esteistä aiheutuvien kustannusten tarkka laskeminen on hyvin vaikea prosessi, koska harvat näistä kustannuksista julkistetaan ja koska useimmat niistä aiheutuvat siitä, ettei työtä ole tehty kunnolla tai ei ollenkaan (1). Vuonna 2003 yhteisön sisäisten siirtojen esteiden vuosittaiset kustannukset olivat suuruudeltaan yli 3,16 miljardia euroa, ja ne jakautuivat seuraavasti (lähde: Unisys-tutkimus):

—

—

1.4.2 Kustannukset luokitellaan yleensä seuraavasti:

a) välittömät kustannukset – itse lupamenettelyihin liittyvät rakenteelliset ja menettelylliset kustannukset

b) välilliset kustannukset (2) – ne johtuvat erityisesti toimialan organisoinnista, joka ei ole paras mahdollinen (esim. alihankinnan esteet) ja jäsenvaltioiden parasta mahdollista tasoa heikommista ostokäytännöistä (esim. liiallinen varastointi, joka aiheutuu toimittajajäsenvaltion lupamenettelyjen kestosta).

1.5 Komitean mielestä ensisijaisen tavoitteen tulee olla se, että jäsenvaltiot hyväksyvät EU:n sisäisten siirtojen hallinnoinnille yhteiset työvälineet. Ehdotetun direktiivin soveltamisen laajuudesta puhuttaessa yhteinen kieli on jo olemassa: EU:n yhteinen puolustustarvikeluettelo. Sitä pitäisi järjestelmällisesti ajantasaistaa.

1.6 ETSK tukee komission ehdotusta ja kehottaa jäsenvaltioita ottamaan käyttöön mahdollisuuden antaa yleis- ja koontilupia ja julkistaa ainakin kaksi yleislupaa:

1.6.1 yleisluvan, joka kattaa sotatarvikkeet (ja varaosat sekä niihin liittyvät huoltopalvelut) jäsenvaltioiden kaikkia asevoimia varten;

1.6.2 yleisluvan, joka kattaa komponenttien siirrot sertifioiduille yrityksille (3).

1.7 Direktiivissä säilytetään jäsenvaltioiden täysi harkintavalta alueellaan sijaitsevien yhtiöiden EU:n ulkopuolisessa viennissä ja sitä täydennetään koordinoiden neuvoston COARM-foorumissa. Komitea katsoo, että direktiivin tulisi antaa riittävät takuut siitä, että jäsenvaltiot pystyvät lisäämään keskinäistä luottamustaan vientivalvonnan tehokkuuteen.

1.8 Ehdotuksessa direktiiviksi korostetaan, että vastaanottajayritys ei saa myöhemmässä vaiheessa viedä maasta puolustukseen liittyvää tuotetta kolmanteen maahan alkuperäjäsenmaan jälleenvientilisenssiin liittämien mahdollisten vientirajoitteiden vastaisesti.

1.9 Sen jälkeen, kun komponentit on integroitu tuotteeseen siten, että voidaan taata, että tällaista integroitua komponenttia ei voida siirtää eteenpäin sellaisenaan myöhemmässä vaiheessa, jäsenvaltioiden pitäisi luopua erillisistä vientirajoituksista.

1.10 Komitea katsoo, että ehdotuksen mukana seuraava vaikutustenarviointi koskee kaikkia 27:ää jäsenvaltiota ja täydentää siksi hyödyllisellä tavalla vuoden 2005 UNISYS-tutkimusta.

1.11 Komitea katsoo, että ehdotettu direktiivi vaikuttaa huomattavan edullisesti Euroopan teolliseen yhteistyöhön ja sen puolustusteollisuuden kilpailukyvyn kehitykseen, ja suosittaa ehdotuksen hyväksymistä niin, että tässä lausunnossa tehdyt huomautukset otetaan huomioon.

2. Suositukset ja ehdotukset

2.1 Komitea on täysin vakuuttunut, että komission ehdottamat periaatteet puolustukseen liittyvien tuotteiden yhteisön sisäisten siirtojen yksinkertaistamiseksi yhteisten lupavälineiden avulla ja jäsenvaltioiden vientivalvonnan tehokkuuteen liittyvän keskinäisen luottamuksen turvaamiseksi saavat aikaan huomattavia hyötyjä ja yksinkertaistavat tätä monimutkaista alaa.

2.2 Komitea tukee painokkaasti ajatusta jättää vientipolitiikka direktiivin ulkopuolelle. Se on säilytettävä jäsenvaltioiden toimivallassa ja sen on jatkossakin perustuttava kansainväliseen yhteistyöhön esimerkiksi vientiä koskevien neuvoston käytännesääntöjen puitteissa.

2.3 Komitea korostaa, että direktiiviehdotuksessa on säilytettävä yrityksen velvollisuus noudattaa mahdollisia siirtoluvassa annettuja vientirajoituksia. Silloin kun vientirajoitukset on säädetty toisessa komponentteja toimittavassa jäsenvaltiossa, tällaisten rajoitusten noudattamisvelvollisuus on vientilupaa hakevalla yrityksellä. Kyseisen yrityksen on taattava, että se noudattaa asiaankuuluvia vientirajoituksia, ja huolehtii näin siitä, että vientiasiakirjat esitetään kaikkia rajoituksia noudattaen vientiluvan antavalle kansalliselle viranomaiselle.

2.4 Komitean virallinen kananotto arkaluonteisiin siirtoihin EU:sta kolmansiin maihin (4) on seuraava:

2.4.1 Kun siirtolisensseissä on kyse ei-arkaluonteisista alajärjestelmistä tai komponenteista, jotka on tarkoitus integroida laajempiin järjestelmiin siten, ettei niitä voida sellaisenaan siirtää tai viedä kolmansiin maihin myöhemmässä vaiheessa, pitäisi riittää, että jäsenvaltiot pyytävät vastaanottajalta liittämisvakuutusta sen sijaan, että maat määräisivät erillisistä vientirajoituksista.

2.4.2 Jälleenvientiä kolmanteen maahan ei sallita, mikäli alkuperäjäsenmaa ei ole antanut siihen suostumustaan.

2.4.3 Vastaanottajayritys ei saa myöhemmässä vaiheessa viedä puolustukseen liittyvää tuotetta kolmanteen maahan alkuperäjäsenmaan jälleenvientilisenssiin liittämien mahdollisten vientirajoitusten vastaisesti.

2.4.4 Jäsenvaltioiden ei pidä ainoastaan määrätä, että jäsenvaltioissa toimivat toimittajat pitävät tarkkaa kirjaa siirroistaan, vaan niiden on myös valvottava, että näin tapahtuu.

2.4.5 Toimittajien on kannettava vastuunsa siitä, että ne ilmoittavat asianomaiselle jäsenvaltiolle tuotteen loppukohteen silloin, kun kyseinen loppukäyttö on tiedossa ennen siirtoa.

2.4.6 Sertifiointiin tarvittavan ajanjakson pituutta on lyhennettävä, jotta sertifiointiprosessien vastuukysymyksiä voidaan paremmin valvoa.

2.4.7 Jäsenvaltioiden viranomaisten aikaa päästä tutustumaan toimittajien asiakirjoihin on samanaikaisesti jatkettava, jotta prosessi olisi entistä avoimempi. Lisäksi viranomaisilla on oltava enemmän aikaa täytäntöönpannun kansallisen lainsäädännön tai sääntelyn mahdollisen rikkomisen tutkintaan.

2.5 Komitea ehdottaa, että tässä yhteydessä käytetään jo olemassa olevia kansallisia resursseja. Sertifikaattien antamisesta ja hallinnoinnista vastaavat kansalliset viranomaiset seuraavat jo ennestään alueillaan sijaitsevien puolustusalan yritysten toimintaa ja pystyvät näin panemaan toimeen tutkimuksia ja tarkastuksia.

2.6 Komitea katsoo, että suurimman mahdollisen hyödyn saamiseksi teollisesta yhteistyöstä ja sisämarkkinoiden luomisesta yhdenmukaistaminen olisi vietävä pitkälle.

2.7 Komitea korostaa tässä yhteydessä, että direktiiviehdotuksessa olisi vahvistettava etusija yleisille ja koontiluville ja rajoitettava yksittäisluvat sellaisiin määriteltyihin tapauksiin, joissa ne ovat yhä välttämättömiä.

2.8 Komitea pitää toistaiseksi nykyistä EU:n yhteistä puolustustarvikeluetteloa (EU-CML) ”yhteisenä kielenä”, ja sen tulisi edelleen olla EU:n sisäisten puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtojen hallinnoinnin perusta seuraavan kauden aikana.

2.9 Jotta vältettäisiin tulkinta- ja täytäntöönpano-ongelmat, komitea katsoo, että EU:n yhteistä puolustustarvikeluetteloa tulisi käyttää ja sen säännöllistä, vuosittaista päivitystä olisi jatkettava käyttämällä yleisiä määritelmiä niistä tarviketyypeistä, joita uudet säännöt koskevat. Tällä tavoin yhteinen puolustustarvikeluettelo voidaan tunnustaa alan johtavaksi aseiden, ammuksien ja sotatarvikkeiden sekä niihin liittyvien palvelujen ja toimien luetteloksi, mukaan lukien erityiset tietotekniikkalaitteistot ja ohjelmistosovellukset.

2.10 Samalla komitea painottaa, että komissio on tehnyt aloite-ehdotuksensa ottaen samalla huomioon Euroopan globaalistumisen vaikutukset, erityisesti vaikutukset puolustusteollisuuteen, ja sen päätarkoituksena on ollut vahvistaa Euroopan puolustusvalmiuksia.

2.11 Komitea suosittaa painokkaasti, että komissio seuraa monikansallisen asiantuntijalautakunnan tietämystä apunaan käyttäen, esiintyykö ehdotetun direktiivin kattamalla erityisalueella perustamissopimuksen rikkomista. Kyseinen lautakunta muodostetaan muun muassa tätä tarkoitusta varten.

2.12 Yhteisön sisäisten siirtojen keskustietokannan perustamista koskevan Unisys-tutkimuksen ehdotuksesta komitea on sitä mieltä, että kyseinen ajatus ei noudata nykykäytäntöä ja se pitäisi hylätä.

2.13 Komitea katsoo, että EU:n jäsenvaltioiden väliseen avoimuuteen olisi kuuluttava myös EU:n eri kohteissa tapahtuvaa tuotteiden myyntiä tai teknologioiden siirtoja koskevien tietojen vaihto toimivaltaisten viranomaisten välillä, jotta mahdolliset rikkomukset, syrjintä ja/tai korruptio voidaan karsia.

3. Erityishuomioita

3.1 Kansalliset säännökset ja toimintamenetelmät

3.1.1 Jäsenvaltioiden lainsäädännöissä määritellään kaksi erilaista tuotetyyppiä: puolustustarvikkeet ja kaksikäyttötuotteet. Niihin on usein saatava kahden eri viranomaisen hyväksyntä. Kaksikäyttötuotteita ja puolustustarvikkeita ei pidä käsitellä samassa yhteydessä.

3.1.2 Kaksikäyttötuotteet on tarkoitettu siviililoppukäyttöön, mutta niitä valvotaan, mikäli niitä voidaan myös käyttää joissain sotilaallisissa sovelluksissa tai varsinkin arkaluonteisissa ei-sotilaallisissa sovelluksissa (mm. turvallisuus). Niiden valvontaa hallinnoidaan kauppapolitiikkaan liittyvällä yhteisön asetuksella (1334/2000), jonka mukaan kolmansiin maihin vietäviin tuotteisiin on sovellettava yksittäislupia, koontilupia tai yleislupia. Kaksikäyttötuotteisiin ei sitä vastoin sovelleta vientilupia EU:n sisäisissä siirroissa tavaroiden vapaata liikkumista koskevan sisämarkkinoiden periaatteen mukaisesti lukuun ottamatta arkaluontoisimpia tuotteita, kuten esimerkiksi ydinteknisiä tuotteita.

3.1.3 Puolustustarvikkeilla on sotilaallinen loppukäyttö. Puolustustarvikkeiden EU:n sisämarkkinoilla liikkumiselle ei tällä hetkellä ole koko yhteisön kattavaa ja yhdenmukaista yhteisön järjestelmää, ja epäyhtenäiset kansalliset lainsäädännöt ja suhteettomat lupavaatimukset vaikeuttavat tarvikkeiden EU:n sisäisiä siirtoja. Vain muutamat jäsenvaltiot ovat panneet koontiluvat täytäntöön, ja vain yksi jäsenvaltio käyttää yleisesti yleislupia. Yksittäisluvat rajoittavat edelleen suurinta osaa EU:n sisäisistä siirroista, ja yritykset, joilla on toimitusketjun osia eri jäsenvaltioissa, eivät pysty hyödyntämään tuotantoketjujaan parhaalla mahdollisella tavalla tavarantoimittajien jäsenvaltioiden epäyhtenäisten lupamenettelyjen vuoksi.

3.1.4 Kaikilla jäsenvaltioilla on sama näkemys kaksikäyttöasetuksen soveltamisesta. Se on kaikkia EU-maita oikeudellisesti sitova ja kuuluu osana EU:n ensimmäiseen pilariin (5).

3.1.5 Jäsenvaltiot ovat hyväksyneet puolustustarvikkeiden eri ampumatarvikeluettelot sekä neuvoston yhteisen puolustustarvikeluettelon, joita sovelletaan aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen puitteissa. Jäsenvaltiot käyttävät viittauksissaan myös eri luetteloita. Monet jäsenvaltiot viittaavat kyseisiin luetteloihin kansallisissa lainsäädännöissään, kun taas toiset käyttävät omia luetteloitaan (6).

3.1.6 Puitesopimuksen (myös tunnettu nimellä aiesopimus, Letter of Intent) solmimisen avulla Euroopan kuusi suurinta aseiden valmistajamaata ovat sopineet siirtoja ja yhteistyöohjelmien puitteissa tapahtuvaa vientiä koskevasta yhteistyöstä. Tämä yhteistyö ei kuulu EU:n puitteisiin (7).

3.1.7 Komission aloite rajoittuu siksi yhteisön sisäisiin siirtoihin, kun taas olemassa olevia lupajärjestelmiä sovelletaan jatkossakin kolmansiin maihin suuntautuvaan vientiin.

4. Uhat ja haitat

4.1 Sovellettavan lain näkökulmasta on kiinnitettävä huomiota seuraaviin seikkoihin:

4.1.1 Lainsäädännön monimuotoisuus

4.1.2 Kansallisten lakien väliset erot

4.2 Vastuullisen viranomaisen näkökulmasta on kiinnitettävä huomiota seuraaviin seikkoihin:

4.2.1 Yhteisön sisäisten siirtojen lupapyyntöjen käsittelystä vastaavat monet eri viranomaiset (11 eri hallintotyyppiä maasta riippuen).

4.2.2 Tietyissä maissa (Unkari, Puola, Irlanti, Ranska, Sveitsi, Tšekki, Portugali) viejältä edellytetään ylimääräisiä lupia/lupakirjoja vienti-, tuonti- tai siirtoluvan hakemiseksi.

4.2.3 Jäsenvaltiot soveltavat usein korvauksen periaatetta (juste retour) teollisuuteen ja työllisyyteen liittyvistä syistä, mutta myös siksi, että niiden EU:n alueella toimivat kumppanit eivät takaa niille todellista toimitusvarmuutta. Tämä on osaltaan seurausta nykyisistä yhteisön sisäisiä siirtoja koskevista käytänteistä (niinpä jäsenvaltiot suosivat kotimaisia tuotteita, jotka eivät ole riippuvaisia toisen jäsenvaltion siirtoluvista).

5. Toimenpiteet yhteisön sisäisten siirtojen esteiden poistamiseksi

5.1 Siirtojen osalta kaikki Euroopan unionin puolustusalan markkinoiden parannukset on järjestettävä tiettyjen perusluonteisten prioriteettien mukaisesti:

5.1.1 Turvallisuus: siirtojen yksinkertaistaminen ja keskinäinen luottamus kulkevat käsi kädessä. Nykyinen tilanne Euroopassa on se, että kyseinen luottamus ei ole tasapuolista. Siirtojen yksinkertaistamista on tuettava luottamusta lisäävillä toimilla. Terrorismin torjuminen ja joukkotuhoaseiden leviämisen estäminen ovat kaikkien EU-valtioiden asialistalla ensimmäisten joukossa. Tähän kuuluu se, että kolmansiin maihin levitettävien aseiden valvontaa vahvistetaan takaamalla jäsenvaltioiden määräämien vientirajoitusten noudattaminen asianomaisten toimintasuunnitelmien mukaisesti.

5.1.2 Yksinkertaistetut lupamenettelyt: luvat kuvastavat konkreettisesti jäsenvaltioiden vastuuta asekaupoissa. Sen lisäksi lupien avulla voidaan myös luoda mahdollisia rajoituksia tuotteiden loppukäyttöön ja niiden lopulliseen kohteeseen. Jäsenvaltioiden on jatkossakin kannettava vastuunsa, ja kansallisten lupien käyttöä tulisi jatkaa. Yksinkertaistamisprosessi voitaisiin käynnistää lupien yksinkertaistamisesta ja yhdenmukaistamisesta, mikä parantaisi alan ennustettavuutta. Yksinkertaistaminen vahvistaisi osaltaan Euroopan puolustusalan teollisen ja teknologisen perustan vakauttamista, kun kaikki soveltaisivat samoja sääntöjä. Se helpottaisi – etenkin pienten ja keskisuurten yritysten – pääsyä Euroopan laajuisille mahdollisuuksien ja kumppanuuksien markkinoille.

5.1.3 Oikeudellisten velvoitteiden yhdenmukaistaminen: yhdenmukaistamiseen pitäisi sisältyä puolustukseen liittyvien tuotteiden jälleenvientimenetelmien lisäksi alan yritysten oikeudelliset velvoitteet. Siksi Euroopan puolustusmateriaalimarkkinoiden yhdenmukaistamista on ehdottomasti jatkettava (toisin sanoen on säädettävä varojen valvonnan yhteisistä puitteista).

5.1.4 Rauhanrakentaminen: Kaikissa tämän toimialan liiketoimissa on otettava asianmukaisesti huomioon periaate, että puolustustarvikkeet ja kaksikäyttö eivät saa vaarantaa eivätkä olla ristiriidassa EU:n edistämien demokraattisten arvojen ja rauhanrakentamisen kanssa.

5.2 Uudella yhteisön sisäisellä järjestelmällä voi olla kaksi vientiin kohdistuvaa vaikutusta:

— Se tarjoaa jäsenvaltioille tilaisuuden tulla kuulluksi silloin, kun jäsenvaltioiden tuottamia puolustukseen liittyviä tuotteita viedään maasta, paitsi jos on kyse monimutkaisempaan järjestelmään integroiduista osista.

— Sertifiointi edistää yrityksissä aktiivista jäsenvaltioiden vientipoliittisten päätösten kunnioitusta. Päätöksiä koordinoidaan jo nyt käytännesääntöjen yhteydessä, ja se lisää turvallisuutta vähentämällä laittoman viennin riskiä.

6. Loppuhuomautus

6.1 Komitea uskoo, että tiedonannollaan ”Strategia Euroopan puolustusteollisuuden vahvistamiseksi ja sen kilpailukyvyn parantamiseksi” sekä direktiiviehdotuksillaan ”Julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittaminen puolustus- ja turvallisuusalalla” ja ”Puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen yksinkertaistaminen” komissio on tehnyt tärkeän aloitteen Euroopan puolustus- ja turvallisuusmarkkinoiden vahvistamiseksi. Komitea kehottaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa kehittämään aloitetta edelleen ja sisällyttämään sen kattavaan lähestymistapaan, joka edistää Euroopan tuvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa.

Bryssel 23 päivänä lokakuuta 2008. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Tutkimuksessaan ”A single European market for defence equipment: organisation and collaboration” professori Keith Hartley esittää neljä ”vapauttamisskenaariota”, joissa taataan paljon suuremmat vuosittaiset säästöt; 3,8 miljardista eurosta 7,8 miljardiin euroon vuotta kohti.

(2) Eräs olennaisen tärkeä välillisiä kustannuksia selittävä tekijä on todellisen toimitusvarmuuden puute, jolle toisessa jäsenmaassa sijaitsevalta toimittajalta hankintoja tekevä jäsenvaltio altistuu.

(3) Komission ehdotuksen mukaan sertifiointi liitetään yleislupiin sisältyvään tuotteiden vastaanottoon, ei koontilupiin. Sertifioidut yritykset voivat luonnollisesti hankkia joitakin erityisiä puolustukseen liittyviä komponentteja koontilupien nojalla (komponentit, joihin ei voida soveltaa kansallisia yleislupia).

(4) ”Kolmas maa” on mikä tahansa maa, joka ei ole Euroopan unionin jäsenvaltio.

(5) Neuvoston asetus (EY) N:o 1334/2000, 22. kesäkuuta 2000, jolla luodaan kaksikäyttötuotteiden ja -teknologioiden vientiä koskeva yhteisön valvontajärjestelmä.

(6) Euroopan unioni, ”Euroopan unionin käytännesäännöt aseiden viennistä”, 25. toukokuuta 1998 – http:/ue.eu.int/Newsroom/

(7) FR, UK, DE, ES, IT, SE.