Jäsenvaltiot ilmoittivat myös, että paluurahaston toimilla on luotu monenlaista lisäarvoa, sillä ne ovat auttaneet jäsenvaltioita rahoittamaan uusia hankkeita tai tehostamaan jo käynnissä olevia hankkeita. Lisäksi ne ovat kannustaneet ihmisiä vapaaehtoiseen paluuseen pakkoon perustuvan paluun sijaan. Jäsenvaltioiden mukaan paluurahaston tuki on auttanut niitä kehittämään avustetun vapaaehtoisen paluun järjestelmiään tavalla, joka ei olisi ollut mahdollista ilman rahastoa. Järjestelmiä on kehitetty ottamalla käyttöön uudelleenkotoutumisavustuksia, seuraamalla paluuta kolmansiin maihin, luomalla uudelleenkotoutumisen tukiverkostoja sekä tiedottamalla paluuseen ja palautuksiin liittyvistä asioista. Useimpien jäsenvaltioiden mukaan pakkoon perustuvia palautuksia olisi kuitenkin todennäköisesti toteutettu yhtä paljon ilman paluurahastoakin. Rahasto mahdollisti myös uudenlaisia ja innovatiivisia tapoja hallinnoida palauttamismenettelyjä. Rahaston avulla helpotettiin uusien sidosryhmien osallistamista ja edistettiin EU:n normien ja vaatimusten noudattamista.

Vuosia 2008–2010 koskevat havainnot ovat edellä esitettyjen kaltaisia, etenkin rahaston merkityksellisyyden ja tuloksellisuuden osalta. Keskimääräinen käyttöaste oli vuosina 2011–2013 (81 prosenttia) korkeampi kuin vuosina 2008–2010 (70 prosenttia), mikä viittaa sidosryhmien asiantuntemuksen kehittymiseen tarkastelujakson aikana. Molempina ajanjaksoina eniten varoja myönnettiin neljälle jäsenvaltiolle, joissa oli eniten laittomia maahanmuuttajia ja palautettavia henkilöitä. Nämä valtiot olivat Kreikka, Yhdistynyt kuningaskunta, Espanja ja Ranska.

3 TULEVAT TOIMET

Komissio on määrittänyt arviointitulosten pohjalta tärkeimmät rahastojen täytäntöönpanosta saadut kokemukset. Osa korjaavista toimenpiteistä on jo toteutettu AMIF- ja ISF-rahastoissa ja osa otetaan huomioon rahastojen seuraavan sukupolven valmistelussa.

Hallinnollinen rasitus

Arvioinnin mukaan rahastojen rakenne oli liian monimutkainen, ja vuosittaisesta ohjelmasuunnittelusta ja rahastojen täytäntöönpanosta katsottiin aiheutuvan suurta hallinnollista rasitusta. Tätä painotettiin myös AMIF- ja ISF-rahastojen perustamisen yhteydessä laaditussa vaikutustenarvioinnissa. Puutteen korjaamiseksi perustettiin yksi yhteinen rahasto (AMIF) kattamaan kaikki muuttoliikeasiat (sillä korvattiin kolme erillistä rahastoa ja niiden erilaiset oikeusperustat ja täytäntöönpanosäännöt). Lisäksi jokaista jäsenvaltiota varten laadittiin yksi koko kauden 2014–2020 kattava kansallinen ohjelma, kustannusvaihtoehtoja yksinkertaistettiin ja tukikelpoisuussäännöt saatettiin yhdenmukaisiksi jäsenvaltioiden kansallisten sääntöjen kanssa.

Seuranta ja arviointi

SOLID-rahastojen arvioinnissa havaittiin se kriittinen ongelma, että niistä puuttuivat kaikkien jäsenvaltioiden yhteiset tehokkaat seuranta- ja arviointimekanismit ja niihin liittyvät lähtötasot ja tavoitearvot. Tämä ongelma pyrittiin ratkaisemaan AMIF- ja ISF-rahastojen yhteydessä laatimalla oikeusperustaan sisältyvä luettelo yhteisistä indikaattoreista sekä yhteinen seuranta- ja arviointikehys, johon sisältyy arviointikysymyksiä, tulos- ja vaikutusindikaattoreita sekä tehokkuutta, lisäarvoa ja kestävyyttä koskevia indikaattoreita. Lisäksi laadittiin ohjeasiakirja sekä luotiin jäsenvaltioiden arviointikoordinaattorien aktiivinen verkosto ja arviointia koskevaan raportointiin tarkoitettu tietotekniikkajärjestelmä (SFC).

Jakomekanismi

Jakomekanismi perustui aiempia vuosia koskeviin tietoihin ja maahantulijoiden määriin, eikä siinä voitu ottaa huomioon muuttopaineen viimeaikaisia, äkillisiä muutoksia. AMIF-rahaston sekä ulkorajoja ja viisumipolitiikkaa koskevan ISF-rahaston varojen jakoperusteet perustuvat yhä Euroopan pakolaisrahaston, kotouttamisrahaston ja paluurahaston vuosien 2011–2013 määrärahoihin ja ulkorajarahaston vuosien 2010–2012 määrärahoihin. Jonkinasteinen joustavuus on pyritty varmistamaan varaamalla hätäapuun aiempaa enemmän määrärahoja. Esimerkiksi Bulgarialle myönnettiin AMIF-rahastosta 20,5 miljoonaa euroa ja ISF-rahastosta 41 miljoonaa euroa sekä näiden varojen lisäksi molemmista rahastoista yhteensä 170 miljoonaa euroa hätäapua (lokakuuhun 2017 asti), jolla maata autettiin selviämään odottamattomasta muuttopaineesta. Vaikka joustavuutta on lisätty, jakoperusteen epätasapaino on yhä merkittävä ongelma, jota on käsiteltävä seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä.

Solidaarisuus: kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden uudelleensijoittaminen ja siirto

Arvioinnissa todettiin, että kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden uudelleensijoittamista ja EU:n sisäisiä siirtoja koskevaa solidaarisuutta ja vastuunjakoa voitaisiin lisätä EU:n tasolla. EU:n sisäisten siirtojen osalta jäsenvaltiot käyttivät määrärahansa mieluummin omia tarpeitaan koskeviin toimiin, eikä Euroopan pakolaisrahastosta tarjottu taloudellisia lisäkannustimia siirrettyä henkilöä kohden. Uudelleensijoittamiseen tarjottiin taloudellista kannustinta (4 000–6 000 euroa), mutta se ei riittänyt kattamaan uudelleensijoittautumisesta aiheutuvia kustannuksia. Näitä puutteita on korjattu AMIF-rahastossa jossain määrin myöntämällä lisärahoitusta aiempaa suurempina kertakorvauksina (6 000–10 000 euroa). Lisäksi on otettu käyttöön sitoumusjärjestelmä, joka tuo asialle enemmän poliittista huomiota.

Täytäntöönpanon ohjaaminen kohti EU:n painopisteitä