Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450/ETY, 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta (sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskeva direktiivi) {SEC (2003) 724} /* KOM/2003/0356 lopull. - COD 2003/0134 */





Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450/ETY, 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta (sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskeva direktiivi) {SEC (2003) 724} (komission esittämä) PERUSTELUT Tausta 1. Vihreässä kirjassa kuluttajansuojasta Euroopan unionissa [1] hahmotellaan ensimmäistä kertaa perustelut EU:n kuluttajansuojalainsäädännön uudistamistarpeelle, jotta voitaisiin puuttua tavaroiden ja palveluiden rajatylittävän tarjonnan esteisiin. Siinä mainittiin uudistuksen mahdolliseksi pohjaksi puitedirektiivi, joka sisältäisi sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevan yleisen velvoitteen. [1] KOM(2001) 531 lopullinen. 2. Vastaajien enemmistö hyväksyi uudistustarpeen, ja enemmistö jotakin vaihtoehtoa kannattavista vastaajista, myös enemmistö jäsenvaltioista, kannatti uudistuksen tekemistä puitedirektiivin pohjalta. [2] Neuvosto on sittemmin esittänyt, että vihreän kirjan tehokkaan seurantatyön olisi oltava ensisijainen toimi. [3] [2] Ks. vihreä kirja kuluttajansuojasta Euroopan unionissa, KOM(2001) 531 lopullinen, tiedonanto kuluttajansuojaa Euroopan unionissa koskevan vihreän kirjan seurannasta, KOM(2002) 289 lopullinen; kuulemisessa saadut vastaukset ja selvitykset ovat saatavissa osoitteessa http://europa.eu.int/comm/consumers/ policy/developments/fair_comm_pract/studies_en.html. [3] Neuvosto - sisämarkkinat, kuluttaja-asiat ja matkailu - 1. maaliskuuta 2002, ks. 6503/02 (Presse 41). 3. Alkuperäistä kuulemista koskeva palaute ja hahmotelma puitedirektiivin mahdollisesta rakenteesta julkaistiin tiedonannossa vihreän kirjan seurannasta. [4] Sillä pyrittiin keräämään vastaajien näkemyksiä puitedirektiivin sisällöstä, ja ne on otettu huomioon valmisteltaessa tätä ehdotusta. [5] [4] KOM(2002) 289 lopullinen. [5] Seurantatiedonantoon saadut vastaukset ovat saatavilla Internet-osoitteessa http://europa.eu.int/comm/consumers/ policy/developments/fair_comm_pract/responses_followup/ responses_en.html 4. Neuvoston 2. joulukuuta 2002 hyväksymässä päätöslauselmassa yhteisön kuluttajapolitiikan strategiasta vuosiksi 2002-2006 komissiota kehotettiin tekemään aloitteita tämän toisen kuulemisen perusteella, ja 20.-21. maaliskuuta 2003 pidetty Brysselin Eurooppa-neuvosto kehotti noudattamaan kuluttajapolitiikkaa, jossa kuluttajat asetetaan keskeiseen asemaan kilpailuun perustuvilla sisämarkkinoilla ja heille annetaan vaikutusmahdollisuuksia, sekä toteuttamaan tarvittavia jatkotoimia kuluttajansuojaa koskevan vihreän kirjan pohjalta. Euroopan parlamentti hyväksyi 13. maaliskuuta 2003 kolme päätöslauselmaa vihreästä kirjasta ja sen seurantatiedonannosta. Näissä ilmaistiin tuki hyviä kauppatapoja koskevaan puitedirektiiviin perustuvalle uudistukselle ja kehotettiin komissiota tekemään ehdotus mahdollisimman pian. 5. Komissio järjesti 22.-23. tammikuuta 2003 workshopin, johon osallistui yli 150 henkeä, muun muassa jäsenvaltioiden edustajia, kuluttajayhdistyksiä, toimialajärjestöjä ja tutkijoita. Paneelikeskustelijat ja muut osanottajat keskustelivat puitedirektiivin avulla toteutettavan uudistuksen ja yhdenmukaistamisen tarpeesta, epäterveen kilpailun ja kuluttajansuojan suhteesta sekä käytännesääntöjen asemasta. [6] [6] Raportin sijainti www-sivustolla ilmoitetaan myöhemmin. Perustelut muutoksille Sisämarkkinoiden potentiaaliset edut 6. Tavaroiden ja palveluiden ("tuotteiden") liikkuminen rajojen yli tuo kuluttajien ulottuville laajemman tuotevalikoiman, myös innovatiivisia tuotteita, joita ei välttämättä ole saatavilla heidän kotimaassaan. Se myös lisää paineita tarjota tuotteita tehokkaammin ja kilpailukykyisempään hintaan. 7. Vaikka sisämarkkinoiden tähän mennessä tuomista eduista on näyttöä, on myös näyttöä siitä, että sisämarkkinoita ei ole vielä saatettu loppuun. Esimerkiksi Euroopan rahoituspalveluiden foorumin (European Financial Services Round Table) [7] hiljattain teettämässä raportissa esitetään kuluttajansuojaa ja kaupallisia käytäntöjä koskevat erilaiset säännöt mittavina esteinä, joiden vuoksi Euroopan laajuinen markkinointistrategia ja standardoidut tuotteet eivät ole mahdollisia. Siinä arvioidaan, että rahoituspalveluiden eurooppalaiset vähittäismarkkinat voisivat tuoda 5 miljardin euron vuotuiset kustannussäästöt ja lisätä talouskasvua 0,5 prosenttia. [7] http://www.zew.de/erfstudyresults/ . 8. Viimeisimmässä Cardiffin raportissa [8] todettiin, että hintojen lähentyminen, joka on sisämarkkinoiden loppuun saattamisen keskeinen indikaattori, on pysähtynyt äskettäin. Sisämarkkinoiden käynnistymisen aiheuttamaa alkusysäystä seurannut hintojen lähentyminen ei ole jatkunut, ja merkittäviä hintaeroja esiintyy yhä. Edellisessä Cardiffin raportissa [9] tuotiin esille se, että tuotteen keskivähittäismyyntihinnat jossain jäsenvaltiossa voivat olla jopa 40 prosenttia yli tai alle EU:n keskiarvon ja että keskimääräinen hinnanero on noin 30 prosenttia. Vastaavasti jäsenvaltioiden sisällä hintavaihtelu on noin 5 prosenttia maan keskiarvon molemmin puolin. [8] Talousuudistus: kertomus yhteisön tuote- ja pääomamarkkinoiden toiminnasta, KOM(2002) 743 lopullinen. [9] KOM(2001) 736 lopullinen. 9. Molemmissa Cardiffin raporteissa todetaan, että lisäyhdentyminen ja -kilpailu voisivat lähentää hintoja, mikä tuo etua kuluttajille ja tehostaa markkinoiden toimintaa. Niissä todetaan myös, että ulkomailta tehtävillä ostoksilla vaikutetaan tavoitteeseen. Kuten tuoreimmassa raportissa todetaan: "Kuluttajien rajatylittävien ostojen ja sähköisen kaupan nopeampi kehittäminen voi myös edistää hintojen lähentymistä aiheuttamalla hintapaineita." 10. Tutkimustulokset viittaavat siihen, että sisämarkkinoiden jatkokehittäminen edellyttää, että elinkeinoelämää kannustetaan mainostamaan ja markkinoimaan tuotteitaan ulkomailla ja että kuluttajia, jotka periaatteessa haluavat tehdä ostoja ulkomailta, rohkaistaan siihen. Esimerkiksi * 55 prosenttia EU:n kuluttajista ei ollut nähnyt tai kuullut rajatylittävää mainontaa tai tiedottamista viimeisen 12 kuukauden aikana. [10] [10] Eurobarometri 57.2 ja Flash-Eurobarometri 128 "Public Opinion in Europe: Views on Business-to-Consumer cross-border trade", 14. marraskuuta 2002. * 53 prosenttia EU:n kuluttajista varmasti tai todennäköisesti harkitsisi tuotteen ostamista ulkomailta, jos se olisi halvempi tai parempi. [11] [11] http://europa.eu.int/comm/public_opinion/ flash/fl131_en.pdf. 11. Sekä potentiaaliset edut että nykyisen tilanteen jatkumisen aiheuttamat haitat lisääntyvät 25:een tai useampaan jäsenvaltioon laajenevassa unionissa. Esteet ja vääristymät 12. Tämän ehdotuksen kanssa julkaistavassa laajennetussa vaikutusten arvioinnissa tarkastellaan perusteellisemmin tässä tiivistetysti esitettyjä esteitä ja muutosvaihtoehtoja. Siinä käytetään hyväksi Eurobarometrejä, kuulemisessa saatuja vastauksia, kansallista lainsäädäntöä koskevia akateemisia tutkimuksia, jäsenvaltioiden asiantuntijoista koostuneen ryhmän työtä sekä GFA:n tekemää vaikutusten ennakkoarviointia. [12] [12] Käytettyjä lähteitä käsitellään laajennetussa vaikutustenarvioinnissa. GFA-selvitys on saatavilla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/consumers/ cons_int/safe_shop/fair_bus_pract/index_en.htm. 13. GFA-selvityksessä todettiin, että lukuisat tekijät, joista osa on valitun politiikan aiheuttamia, estävät elinkeinonharjoittajia ja kuluttajia hyödyntämästä sisämarkkinoita tekemällä rajatylittäviä ostoja. Tekijöitä ovat muun muassa verot, erityisesti arvonlisävero, aika ja etäisyys (joskin nämä esiintyvät myös kansallisilla markkinoilla ja niitä vähentää sähköinen kaupankäynti) sekä kieliongelmat. Toisaalta 53 prosenttia eurooppalaisesta sanoo osaavansa äidinkielensä lisäksi vähintään yhtä eurooppalaista kieltä ja 26 prosenttia kahta. 14. Silti vaikka kaikki nämä muut esteet poistettaisiin, sopimattomat kaupalliset menettelyt olisivat sinänsä huomattava este sisämarkkinoiden toiminnalle. 15. Sopimattomat kaupalliset menettelyt voivat ensinnäkin heikentää kuluttajien luottamusta, ellei niihin puututa tehokkaalla kuluttajansuojalla. Äskettäisessä tutkimuksessa keskimäärin 18 prosenttia kuluttajista mainitsi heikon oikeussuojan syyksi olla ostamatta rahoituspalveluita ulkomailta, ja osuus oli yhdessä jäsenvaltiossa 36 prosenttia. [13] Toisessa rajatylittävää ostamista yleisesti käsitelleessä tutkimuksessa kuluttajilta, jotka arastelivat toisesta EU-maasta ostamista kotimaasta ostamista enemmän, kysyttiin syitä tähän. 68 prosenttia näistä kuluttajista mainitsi heikommat kuluttajansuojalait erittäin tai melko tärkeäksi syyksi arastelulleen, ja 76 prosenttia mainitsi erittäin tai melko tärkeäksi tekijäksi luottamuksen puutteen ulkomaisia myyjiä kohtaan ja suuremmaksi koetun petoksen tai huijauksen vaaran. [14] [13] Eurobarometri 58.1 - rahoituspalvelut. [14] Eurobarometri 57.2 ja Flash-Eurobarometri 128 "Public Opinion in Europe: Views on Business-to-Consumer cross-border trade", 14. marraskuuta 2002. 16. Sopimattomat kaupalliset menettelyt voivat lisäksi aiheuttaa markkinahäiriöitä, koska ne estävät kuluttajia tekemästä valintoja valistuneesti ja näin ollen tehokkaasti. Kuluttajien ratkaisujen vääristyminen täten vahingoittaa kuluttajien yhteisiä intressejä, vaikka yksittäinen kuluttaja ei jossain tapauksessa kärsisikään rahallista tappiota. Kuluttajien ratkaisujen vääristyminen vääristää myös kilpailua, sillä sopimattomasti toimiva elinkeinonharjoittaja voittaa asiakkaita kilpailijoilta, jotka noudattavat sääntöjä. 17. Vaikutuksen on osoittanut työssään Euroopan mainosstandardiliitto (European Advertising Standards Alliance, EASA). Se totesi rajatylittävään mainontaan liittyvien valitusten käsittelyä koskevassa vuoden 2002 raportissaan, että ylivoimaisesti eniten rajatylittävät valitukset liittyvät huijareihin ja muihin epämääräisiin toimijoihin, jotka pyrkivät tietoisesti hyödyntämään eri maiden sääntelyjärjestelmien väliin jääviä porsaanreikiä. 18. Epävarmuus, joka johtuu siitä, että kuluttajat eivät tiedä, millaisen kuluttajansuojan toisten EU-maiden lait tarjoavat, oli suurempi este rajatylittävälle ostamiselle - 79 prosenttia vastaajista piti sitä erittäin tai melko merkittävänä esteenä - kuin käsitys siitä, että suoja on heikompi muissa maissa. [15] [15] Ks. ed. alaviite. 68 prosenttia vastaajista mainitsi heikomman kuluttajansuojan erittäin tai melko tärkeäksi tekijäksi. Kummassakin tapauksessa vastaajina olivat kuluttajat, jotka arastelivat ostamista toisesta EU-maasta enemmän kuin kotimaasta. 19. Näiden esteiden vaikutusta pahentavat sopimattomien kaupallisten menettelyiden sääntelyn erilaisuus eri jäsenvaltioissa. Nykyisen kuluttajansuojalainsäädännön, kuten harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin [16] vähimmäislausekkeet pahentavat ongelmaa, sillä niissä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus asettaa poikkeavia vaatimuksia ja tarjota eri asteista ja tyyppistä suojaa. [16] Direktiivi 84/450/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/55/EY. 20. Monilla jäsenvaltioilla on yleinen oikeudellinen periaate (yleislauseke) - ja toisinaan sitä tukevia erityissääntöjä - joilla säädellään markkinointia ja kielletään sopimattomat kaupalliset menettelyt. Näiden yleisperiaatteiden laajuus ja soveltaminen vaihtelevat kuitenkin suuresti EU:ssa. 21. Esimerkiksi * vaikka yhteisöjen tuomioistuin on kehittänyt testin valistuneen, kohtuullisen tarkkaavaisen ja huolellisen keskivertokuluttajan määrittämiseksi, useat jäsenvaltiot eivät käytä sitä vaan tarkastelevat sen sijaan menettelyiden hyvän kauppatavan mukaisuutta arvioidessaan niiden vaikutusta epäedullisessa asemassa oleviin kuluttajiin tai pieneen osaan (esim. 10-15 prosenttiin) kuluttajista [17] [17] Lisätietoja tähän ehdotukseen liitetyn laajennetun vaikutusten arvioinnin jaksossa 1.4. * jotkin jäsenvaltiot olettavat, että kaikki mainonta voi vääristää kuluttajien ratkaisuja, ja siksi kaikkinaiset epätäsmällisyydet olisivat kansallisten säännösten vastaisia, vaikka epätäsmällisyys ei vaikuttaisikaan kuluttajien päätöksiin. [18] [18] Ks. ed. alaviite. 22. Elinkeinonharjoittajien on noudatettava mutkikasta kokoelmaa eri kansallisia vaatimuksia, mikä lisää rajatylittävän markkinoinnin kustannuksia ja on monille sellainen este, että ne yksinkertaisesti luovuttavat: * 47 prosenttia yrityksistä mainitsi, että velvollisuus noudattaa kaupallisia käytäntöjä, mainontaa ja muuta kuluttajansuojaa koskevia eri kansallisia sääntöjä on erittäin tai melko merkittävä este rajatylittävälle mainonnalle ja markkinoinnille. * Tätä estettä pidettiin yhtä merkittävänä kuin velvollisuutta noudattaa verolakeja (46 %) ja merkittävämpänä kuin kieliongelmia (38 %). [19] [19] Eurobarometri 57.2 ja Flash-Eurobarometri 128 "Public Opinion in Europe: Views on Business-to-Consumer cross-border trade", 14. marraskuuta 2002. Ks. myös laajennetun vaikutusten arvioinnin jakso 1.3. 23. Löydöstä tukee myös Euroopan postimyyntiliiton (European Mail Order Trade Association) vuonna 2002 jäsentensä keskuudessa tekemän tutkimuksen tulokset. Siinä todettiin, että viisi kymmenestä useimmin mainitusta rajatylittävän kaupankäynnin esteestä liittyi kaupallisia menettelyitä koskeviin kansallisiin sääntöihin. [20] [20] http://europa.eu.int/comm/consumers/ cons_int/safe/_shop/fair/bus/pract/green/pap/comm/ responses/followup/business_europe/emota.pdf. 24. Lisäksi lainsäädännön erot lisäävät viranomaisten tai itsesääntelyelinten harjoittaman valvonnan kustannuksia ja vaikeutta. Kuten EASA huomautti, kaikkien kansallisten käytännesääntöjen on oltava kansallisen lainsäädännön mukaisia. Kansallisten käytännesääntöjen väliset ristiriidat johtuvat suoraan kansallisen lainsäädännön eroista ja katoavat vasta, kun erot poistetaan. [21] Hajanaisuuden vaikutus näkyi myös komission Eurobarometrissä, jossa 65 prosenttia tutkituista elinkeinonharjoittajista piti eurooppalaisia käytännesääntöjä erittäin tai melko tehokkaana tapana helpottaa tuotteiden myyntiä tai markkinointia EU:n alueella. [22] [21] http://europa.eu.int/comm/consumers/ cons_int/safe_shop/fair_bus_pract/green_pap_comm/ responses_followup/business_europe/easa.pdf. [22] Eurobarometri 57.2 ja Flash-Eurobarometri 128 "Public Opinion in Europe: Views on Business-to-Consumer cross-border trade", 14. marraskuuta 2002. Päätelmät 25. Tulokset osoittavat, että on olemassa sekä merkittäviä sisämarkkinoiden toimintaa haittaavia esteitä että kilpailun vääristymiä, jotka aiheutuvat sopimattomista kaupallisista menettelyistä ja toimintalinjoihin liittyvistä, hajanaisen sääntelyn aiheuttamista esteistä. Koska hajanaisen sääntelyn vaikutus on näin merkittävä, esteisiin on puututtava EU:n tasolla. 26. GFA:n tekemässä vaikutusten ennakkoarvioinnissa tarkasteltiin eri sääntelyratkaisuja, joilla niihin voitaisiin puuttua. Sopivimmaksi keinoksi todettiin puitedirektiivi, jossa vahvistetaan yleisperiaatteet, joita täydennetään tarpeen mukaan erityisellä alakohtaisella lainsäädännöllä. Johtopäätös edellyttää, että direktiivissä omaksutaan täyden yhdenmukaistamisen linja ja että siinä on säännöksiä alkuperämaahan perustuvasta vastavuoroisesta tunnustamisesta (jota käsitellään seuraavassa jaksossa). Direktiivi olisi myös laadittava siten, että tarvittava selkeys ja oikeusvarmuus saavutetaan. 27. Seuraavat seikat kävivät ilmi: * 38 prosenttia yrityksistä odotti lisäävänsä rajatylittävään mainontaan ja markkinointiin käyttämiänsä varoja yhdenmukaistamisen jälkeen. * 46 prosenttia yrityksistä odotti rajatylittävän myynnin osuuden lisääntyvän, jos kaikki mainontaa, kaupallisia menettelyitä ja muuta kuluttajansuojaa koskevat säännöt yhdenmukaistetaan täysin. * 10 miljoonaa kuluttajaa ostaisi paljon enemmän ulkomailta, jos he voisivat olla yhtä luottavaisin mielin ostaessaan toisessa EU-maassa sijaitsevilta kauppiailta, ja toiset 70 miljoonaa saattaisi ostaa hieman enemmän. [23] [23] Eurobarometri 57.2:n kvantitatiivisen tutkimuksen tuloksia. * Useimpien tutkimukseen vastanneiden kansallisten elinkeinonharjoittajien liittojen mukaan kustannukset pienenevät, jos hyvän kauppatavan mukaisia menettelyitä koskeva yleisperiaate sisällytetään puitedirektiiviin. Sama vaikutus on myös riittävällä yhdenmukaistamisella sekä vastavuoroisen tunnustamisen ja alkuperämaan periaatteiden soveltamisella. 28. Muilla ratkaisuilla, kuten ilman yleispuitteita annettavilla erityisdirektiiveillä, olisi sitä vastoin muun muassa seuraavia puutteita: * Kansalliset yleislausekkeet ja oikeusperiaatteet jäisivät yhdenmukaistamatta, mikä jättäisi merkittävät sisämarkkinoiden esteet paikoilleen. * Nykyisen yhdenmukaistamisen vähimmäistasoon perustuvan ratkaisun säilyttäminen jättäisi korjaamatta tutkimuksissa ilmenneen kuluttajien luottamuksen puutteen rajatylittävään kuluttajansuojaan. * Jopa puolet yrityksistä odotti markkinoilletulo-, liiketoimi- ja markkinointikustannusten lisääntyvän. 29. Monet sekä yrityksiä että kuluttajia edustavat sidosryhmät ovat ilmaisseet tukensa aloitteelle, joka perustuu yhdistetylle lähestymistavalle. [24] Jotkin sidosryhmät arvostelivat aloitetta jyrkästi sen alkuvaiheissa. Edelleen on yrityssidosryhmiä, jotka ovat hyvin kriittisiä direktiivin suhteen. Monet ovat kuitenkin muuttaneet kantaansa, kun komission ehdottamaa ratkaisua on selkiytetty varsinkin vuoden 2003 tammikuussa järjestetyn workshopin jälkeen, ja ilmoittaneet tukevansa tässä ehdotuksessa omaksuttua ratkaisua. [24] Esim. Télefonica, Pernod Ricard, PartyLite, Nuskin, Nature's Own, Mary Kay, Herbalife, GNLD, Amway, Ruotsin markkinaliitto (Sveriges Marknadsförbund), Euroopan kuluttajaliitto, Yhdistyneen kuningaskunnan valtakunnallinen kuluttajaneuvosto (National Consumer Council) ja kuluttajayhdistys (Consumers' Association), Saksan kuluttajajärjestöjen liitto (Verbraucherzentrale Bundesverband, vzbv). Yleiskatsaus direktiiviin 30. Kun otetaan huomioon esteet, joihin on puututtava, vaikutusten ennakkoarviointi sekä kuulemisessa saadut vastaukset, direktiivissä on seuraavat keskeiset osat: [25] [25] Laajennetussa vaikutustenarvioinnissa on lisätietoja vaihtoehtoisista ratkaisuista, joita pohdittiin ja jotka hylättiin. * Direktiivissä määritellään edellytykset, jotka määräävät, onko kaupallinen menettely sopimaton; siinä ei aseteta positiivisia velvoitteita, joita elinkeinonharjoittajan on noudatettava voidakseen osoittaa toimivansa asianmukaisesti. Tässä näkyy monien vastaajien esittämä näkemys siitä, että oikeusvarmuus paranee, jos menettelyiden hyväksyttävyyden sijasta määritellään sopimattomuus, ja näin varmistetaan, että direktiivi on oikeasuhteinen keino puuttua tilanteisiin, joissa kuluttajille aiheutuu olennaista haittaa. * Siinä on sisämarkkinalauseke, jossa säädetään, että elinkeinonharjoittajien on noudatettava vain alkuperämaan vaatimuksia, ja jolla estetään muita jäsenvaltioita asettamasta näin toimiville elinkeinonharjoittajille lisävaatimuksia (vastavuoroinen tunnustaminen). Tämä on tarpeen, jotta elinkeinonharjoittajilla on tarvitsemansa oikeusvarmuus harjoittaa liiketoimia ulkomailla asuvien kuluttajien kanssa, ilman että niille asetetaan tarpeettomia rasitteita. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että niiden alueelle sijoittuneet elinkeinonharjoittajat noudattavat kansallisia säännöksiä riippumatta siitä, asuvatko heidän kaupallisten menettelyidensä kohteena tai saavutettavissa olevat kuluttajat maan alueella. * Siinä yhdenmukaistetaan täysin elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisiin sopimattomiin kaupallisiin käytäntöihin liittyvät EU:n vaatimukset ja säädetään asianmukaisen korkeatasoisesta kuluttajansuojasta. Tämä on tarpeen, jotta voidaan puuttua erilaisten kansallisten säännösten aiheuttamiin sisämarkkinoiden esteisiin sekä antaa tarvittavaa tukea kuluttajien luottamukselle, jotta vastavuoroiseen tunnustamiseen perustuva ratkaisu toimisi. Jäsenvaltiot eivät voi käyttää muiden direktiivien vähimmäislausekkeita asettaakseen lisävaatimuksia tämän direktiivin yhdenmukaistamisen piiriin kuuluvalla alalla. * Direktiivissä on yleiskielto, jolla korvataan jäsenvaltioiden erilaiset yleislausekkeet ja periaatteet ja määritellään yhteiset EU:n laajuiset puitteet, joilla yksinkertaistetaan huomattavasti elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien toimintaa säätelevää lainsäädäntöä, kuten useat vastaajat vaativat. Yleiskiellon osatekijät selitetään jäljempänä kohdissa 48-54. * Siinä asetetaan vertailukohdaksi yhteisöjen tuomioistuimen määrittelemä keskivertokuluttaja eikä epäsuotuisassa asemassa oleva tai epätyypillinen kuluttaja. Tätä testiä, joka on suhteellisuusperiaatteen ilmentymä, sovelletaan, kun kaupallisen menettelyn kohteena tai vaikutuspiirissä ovat kuluttajat yleensä. Testiä mukautetaan, jos kaupallinen menettely on erityisesti suunnattu jollekin tietylle kuluttajaryhmälle (esim. lapsille), jolloin tarkastellaan kyseisen ryhmän keskivertojäsentä. Näin täsmennetään vertailukohta, jota kansallisten tuomioistuinten on sovellettava, ja vähennetään merkittävästi mahdollisuutta arvioida eri lailla samanlaisia menettelyitä EU:ssa; samalla voidaan kuitenkin ottaa huomioon kohderyhmien sosiaaliset, kulttuuriset ja kielelliset erityispiirteet tuomioistuimen huomioimaan tapaan. * Siinä määritellään kaksi sopimattomien kaupallisten menettelyiden keskeistä tyyppiä - harhaanjohtavat ja aggressiiviset menettelyt. Näissä säännöksissä sovelletaan yleiskieltoon sisältyviä periaatteita, mutta ne toimivat yleislausekkeesta riippumattomasti. Näin ollen menettely, joka on vastaavien säännösten mukaan joko harhaanjohtava tai aggressiivinen, on automaattisesti sopimaton; jos menettely ei ole harhaanjohtava eikä aggressiivinen, yleiskielto ratkaisee, onko se sopimaton. Harhaanjohtavia kaupallisia menettelyitä koskevissa säännöksissä määritellään sekä harhaanjohtavat toimet että mainitsematta jättämiset. Näin vältetään positiivinen tiedonantovelvoite, joka monien kannanottojen mukaan olisi kohtuuton ja jonka vaikutusten ennakkoarvioinnissa osoitettiin aiheuttavan merkittäviä kustannuksia elinkeinonharjoittajille. Samanlaisia varauksia esitettiin asianmukaisten tai epäasianmukaisten myynninjälkeisten kaupallisten käytäntöjen määrittelemisen suhteen; siksi direktiivissä ei määritellä niitä vaan sovelletaan samoja hyvää kauppatapaa koskevia periaatteita tuotteen myyntiä edeltäviin ja myynnin jälkeisiin kaupallisiin menettelyihin. * Selkeyden ja yksinkertaisuuden vuoksi direktiivi sisältää elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisiä suhteita koskevat säännökset harhaanjohtavaa mainontaa koskevasta direktiivistä (eli säännökset, jotka koskevat kuluttajat saavuttavaa tai heille suunnattua mainontaa). Sillä rajoitetaan nykyisen direktiivin soveltamisala elinkeinonharjoittajien väliseen mainontaan (eli säännöksiin, jotka koskevat elinkeinonharjoittajat saavuttavaa tai heille suunnattua mainontaa) ja vertailevaan mainontaan, joka voi aiheuttaa haittaa kilpailijalle (esimerkiksi panettelun vuoksi) mutta ei kuluttajille. Etämyyntidirektiivin tietyt inertiamyyntiä (toimitusta ilman tilausta) koskevat säännökset on myös kumottu ja otettu puitedirektiiviin. * Direktiivin liitteessä on musta lista sopimattomista kaupallisista menettelyistä. Ne ovat menettelyitä, jotka ovat kaikissa olosuhteissa sopimattomia ja siksi kiellettyjä kaikissa jäsenvaltioissa. Tätä listaa sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa, ja sitä voidaan muuttaa tai täydentää ainoastaan samoin kuin muuta direktiiviä. Näin lisätään oikeusvarmuutta ja kuluttajien luottamusta kieltämällä etukäteen kyseiset menettelyt, kuten pyramidijärjestelmät, jotka vääristävät aina olennaisesti keskivertokuluttajien päätöksentekoa ja ovat huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimusten vastaisia. Yleiset säännökset (luku 1) Tarkoitus (1 artikla) 31. Tavoitteena on, kuten 1 artiklassa esitetään, tarjota korkeatasoinen kuluttajansuoja ja mahdollistaa sisämarkkinoiden toiminta. 32. Keino tämän saavuttamiseksi on sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevien kansallisten lakien yhdenmukaistaminen tällä direktiivillä. 33. Direktiivin 1 artiklasta käy imi, että yhdenmukaistaminen koskee sellaisia sopimattomia kaupallisia menettelyitä, jotka vahingoittavat kuluttajien taloudellista etua. Määritelmät (2 artikla) 34. Artiklassa määritellään joukko direktiivissä käytettyjä termejä. Käsitteen "kuluttaja" määritelmä on useissa kuluttajansuojadirektiiveissä käytetty perusmääritelmä. [26] [26] Esim. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/44/EY, annettu 25.5.1999, kulutustavaroiden kauppaa ja niihin liittyviä takuita koskevista tietyistä seikoista (EYVL L 299, 12.12.1995, s. 11-12); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/7/EY, annettu 20. toukokuuta 1997, kuluttajansuojasta etäsopimuksissa (EYVL L 144, 4.6.1997, s. 19-28); neuvoston direktiivi 93/13/ETY, annettu 5. huhtikuuta 1993, kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista (EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29-34); neuvoston direktiivi 85/577/ETY, annettu 20. joulukuuta 1985, muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevasta kuluttajansuojasta - ovelta ovelle -myynti (EYVL L 372, 31.12.1985, s. 31-33). 35. Myös "keskivertokuluttaja" on määritelty: määritelmään sisältyy yhteisöjen tuomioistuimen [27] kehittämä vertailukohta kuluttajasta, joka on valistunut, kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen. Kuten edellä todettiin, tätä mukautetaan 5 artiklassa siten, että kun kohteena on tietty kuluttajien ryhmä, kyseisen ryhmän keskivertojäsenen ominaispiirteet otetaan huomioon arvioitaessa käytännön vaikutuksia. [27] Ks. asia C-315/92, Verband Sozialer Wettbewerb e.V v. Clinique Laboratoires SNC ja Estée Lauder Cosmetics GmbH, Kok. 1994, s. I-317; asia C-210/96, Gut Springheide GmbH v. Oberkreisdirektor des Kreises Steinfurt, Kok. 1998, s. I-4657. 36. Termille "kaupallinen menettely" annettu määritelmä sisältää nimenomaisesti kaupallisen viestinnän ja mainonnan, jotta yhteys myynninedistämistä koskevaan asetukseen ja harhaanjohtavaa mainontaa koskevasta direktiivistä siirrettyihin säännöksiin tulisi selväksi. [28] [28] Direktiivi 84/450/EY (EYVL L 250, 19.9.1984, s. 97), sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55/EY. 37. Direktiivissä on määritelty kuluttajien taloudellisen käyttäytymisen olennainen vääristyminen, joka on yksi yleiskiellon kolmesta edellytyksestä. Määritelmässä on kaksi osaa: kaupallista menettelyä on ensinnäkin käytettävä heikentämään kuluttajan kykyä tehdä perusteltu päätös, ja vaikutuksen on oltava niin merkittävä, että kuluttaja muuttaa päätöstään. Tämän käsitteen soveltamista selvitetään lähemmin jäljempänä kohdassa 54. 38. Jaksossa on myös määritelty käsitteet "huolellinen ammatinharjoittaminen", "ostokehotus" ja "sopimaton vaikuttaminen", joita selvitetään jäljempänä 5-9 artiklaa käsittelevissä osissa. Soveltamisala (3 artikla) 39. Direktiivi koskee ainoastaan kuluttajien taloudelliseen etuun vaikuttavia seikkoja, kuten 1 artiklassa tehdään selväksi. Näin makuasiat, säädyllisyyskysymykset ja yhteiskunnallinen vastuu ovat sen soveltamisalan ulkopuolella, paitsi jos elinkeinonharjoittaja luo erityisen yhteyden näillä aloilla olevien velvollisuuksiensa ja markkinoimiensa tuotteiden välille. Soveltamisalaan kuuluu esimerkiksi se, jos elinkeinonharjoittaja väittää virheellisesti, että tietty osa joulukortin myyntituotosta menee hyväntekeväisyyteen. 40. Näin myös toimet, joita joissain jäsenvaltioissa pidetään epäterveenä kilpailuna mutta jotka eivät vahingoita kuluttajien taloudellisia etuja, kuten orjalliset jäljitelmät (eli kopiointi, josta ei todennäköisesti aiheudu sekaannuksen vaaraa) ja kilpailijan panettelu, ovat direktiivin soveltamisalan ulkopuolella. Soveltamisalaan kuuluvat joissain jäsenvaltioissa epäterveeksi kilpailuksi luokitellut toimet, jotka vahingoittavat kuluttajien etua, kuten sekaannusta aiheuttava mainonta (joka aiheuttaa kuluttajille sekaannuksen vaaran kilpailijan tunnusmerkkien ja/tai tuotteen kanssa). 41. Direktiivissä ei myöskään käsitellä kilpailunrajoituskysymyksiä, kuten kilpailua rajoittavia sopimuksia, määräävän markkina-aseman väärinkäyttöä, sulautumia tai yritysostoja. Sitä sovelletaan ainoastaan elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisiin kaupallisiin menettelyihin, eivätkä sen soveltamisalaan näin kuulu elinkeinonharjoittajien väliset kaupalliset menettelyt, kuten boikotit ja toimittamasta kieltäytyminen. 42. Sopimusoikeus on soveltamisalan ulkopuolella, joten direktiivillä ei ole vaikutusta sopimuksen tekemisehtoihin, voimassaoloon tai seurauksiin. 43. Direktiivi koskee kuluttajien taloudellisten etujen suojelemista, eivätkä ne tuotteiden näkökohdat, jotka liittyvät kuluttajien terveyteen ja turvallisuuteen, kuulu sen soveltamisalaan. Harhaanjohtavia terveysväitteitä arvioidaan kuitenkin harhaanjohtavia kaupallisia menettelyitä koskevien säännösten mukaisesti, koska väitteet voivat heikentää kuluttajan kykyä tehdä perusteltuja päätöksiä. Jos esimerkiksi väitetään, että tuote saa kaljuuntuneiden tukan kasvamaan takaisin, mutta sillä ei ole vaikutusta, väite on direktiivin soveltamisalaan kuuluva harhaanjohtava väite. Jos kuitenkin tuote aiheuttaa kuluttajalle pahoinvointia, asia ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan eikä asiaan voida sen nojalla hakea korjausta. 44. Puitedirektiiviä sovelletaan silloin, kun sopimattomien kaupallisten menettelyiden sääntelyyn ei ole erityistä alakohtaista lainsäädäntöä. Jos erityissäännöksiä on, niillä on etusija puitedirektiiviin nähden. Viittaukset alakohtaisissa direktiiveissä pelkkiin väljiin periaatteisiin, kuten "yleinen hyvä" tai "hyvän kauppatavan mukainen kauppa", eivät kuitenkaan riitä oikeuttamaan poikkeuksia puitedirektiivin yhdenmukaistamisen alalla kuluttajien taloudellisten etujen suojelun vuoksi. 45. Kun alakohtaisessa direktiivissä säännellään vain joitain kaupallisten menettelyiden näkökohtia, esimerkiksi tiedottamisvaatimuksia, puitedirektiivillä täydennetään muita näkökohtia, esimerkiksi alakohtaisessa lainsäädännössä edellytetyn tiedon esittämistä harhaanjohtavasti. Näin ollen direktiivillä täydennetään sekä nykyistä että tulevaa lainsäädäntöä, kuten myynninedistämistä koskevaa asetusehdotusta tai kuluttajille myönnettäviä luottoja koskevaa direktiiviä [29] ja sähköistä kaupankäyntiä koskevaa direktiiviä. [30] [29] Neuvoston direktiivi 87/102/ETY, annettu 22. joulukuuta 1986, kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä, sekä sen myöhemmät muutokset. (EYVL L 278, 11.10.1988, s. 33). [30] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista. (EYVL L 178, 17.7.2000, s. 1-16). 46 Direktiivillä ei rajoiteta kansainvälisten yksityisoikeutta koskevien säännösten soveltamista sen yhdenmukaistamisen piiriin kuulumattomilla aloilla. Sisämarkkinat (4 artikla) 47. Ehdotetulla direktiivillä saavutettava yhdenmukaistaminen luo edellytykset ottaa käyttöön sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevien lakien vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen. Näin 4 artiklassa säädetään, että elinkeinonharjoittajien on noudatettava ainoastaan sijoittumisjäsenvaltionsa lakeja, ja kielletään muita jäsenvaltioita asettamasta lisävaatimuksia tällaisille elinkeinonharjoittajille direktiivin yhdenmukaistamisen alalla tai rajoittamasta tavaroiden ja palveluiden vapaata liikkumista, kun elinkeinonharjoittaja on noudattanut sen jäsenvaltion lakeja, johon se on sijoittunut. Sopimattomat kaupalliset menettelyt (2 luku) Yleiskielto (5 artikla) 48. Yleiskielto on direktiivin keskeinen elementti, jolla saavutetaan tarvittava yhdenmukaistaminen sisämarkkinoiden esteiden poistamiseksi ja varmistetaan korkea ja yhteinen suojelun taso. Tähän päästään korvaamalla yleiskiellolla nykyiset yritysten ja kuluttajien välisiä sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevat kansalliset yleislausekkeet ja vahvistamalla kansallisia yleislausekkeita täsmällisemmät kriteerit sen määrittämiselle, mikä on sopimatonta. Ellei direktiivissä olisi yleiskieltoa, jäsenvaltiot voisivat edelleen soveltaa erilaisia yleislausekkeitaan, jotka heikentäisivät direktiivin yhdenmukaistamisvaikutusta, jopa suhteessa harhaanjohtaviin ja aggressiivisiin menettelyihin, joita käsitellään erikseen. 49. Tässä yhteydessä sisämarkkinalausekkeella on ensiarvoinen tehtävä: jos menettely katsotaan sopimattomaksi jossain jäsenvaltiossa, sillä pystytään edelleen estämään tämän jäsenvaltion alueelle sijoittuneita elinkeinonharjoittajia harjoittamasta myyntiä kuluttajille. Mutta toisin kuin nyt, sillä ei voida estää muualle EU:hun sijoittuneita elinkeinonharjoittajia harjoittamasta myyntiä kuluttajille. Näin oikeusvarmuus paranee, koska vain yksiä sääntöjä sovelletaan ja lainsäädäntöön sisältyvät testit ovat täsmällisempiä kuin nykyään käytettävät. 50. Tietyt joissain jäsenvaltioissa nykyään sopimattomina pidettävät menettelyt kuuluisivat yleislausekkeen soveltamisalaan, vaikka ne eivät olisikaan harhaanjohtavia tai aggressiivisia (esim. kytkykauppa Ranskassa). Elinkeinonharjoittaja myy esimerkiksi lomapaketteja ainoastaan, jos kuluttajat ostavat myös matkavakuutuksen peruutusturvineen. Toisissa jäsenvaltioissa esiintyneet tapaukset osoittavat, että lainvalvojien on vaikea arvioida innovatiivista menettelyä erityisten harhaanjohtavia tai aggressiivisia menettelyitä koskevien säännösten mukaisesti, ellei säännöksiä ollut laadittu kyseiset menettelyt huomioon ottaen (esim. jos www-sivu siirtää vaivihkaa kuluttajan verkkoyhteyden kaukana sijaitsevassa maassa olevalle serverille ja aiheuttaa näin odottamattoman suuren puhelinlaskun). Tällöin niiden on sovellettava suoraan yleislausekkeen säännöksiä. Tällä mahdollisuudella pidetään osaltaan huolta siitä, että direktiivi mukautuu tekniikan kehitykseen ja markkinoiden muutoksiin. 51. Yleiskielto koskee sopimattomia kaupallisia menettelyitä. Siinä vahvistetaan kolme edellytystä, joiden avulla määritetään, onko menettely sopimaton. Kantajan on osoitettava, että kaikki kolme edellytystä täyttyvät, jotta menettelyä voidaan pitää sopimattomana: * menettelyn on oltava huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimusten vastainen * vertailukohtana käytettävä kuluttaja arvioitaessa menettelyn vaikutusta on yhteisöjen tuomioistuimen määrittelemä keskivertokuluttaja ja * menettelyn on vääristettävä tai todennäköisesti vääristettävä olennaisesti kuluttajien käyttäytymistä. 52. Nämä kolme osatekijää muodostavat yhdessä yleiskiellon, jota voidaan käyttää, vaikka jonkin tietyn tapauksen seikat eivät vastaa jäljempänä direktiivissä tai liitteessä esitettäviä erityisiä sopimattomien menettelyiden luokkia. Käytännössä yleiskieltoa käytettäneen harvoin, koska harhaanjohtavien ja aggressiivisten kaupallisten menettelyiden luokat kattavat ylivoimaisen enemmistön tapauksista. 53. Ensimmäisessä edellytyksessä mainittu ja 2 artiklassa määritelty huolellisen ammatinharjoittamisen käsite vastaa useimpien jäsenvaltioiden lainsäädännössä esiintyviä hyvän liiketavan käsitteitä. Se tarkoittaa sellaista huolellisuutta ja ammattitaitoa, jota hyvä elinkeinonharjoittaja osoittaa kyseisellä toimialalla yleisesti tunnustettujen liikekäytännön vaatimusten mukaisesti. Käsite on tarpeen, jotta normaalin tavan ja käytännön mukaiset liiketoiminnan keinot, kuten tuotemerkin tunnistamiseen perustuva mainonta tai tuotesijoittelu, eivät kuulu direktiivin soveltamisalaan, vaikka niillä voidaankin vaikuttaa kuluttajien taloudelliseen käyttäytymiseen. On tärkeää muistaa, että vaikka menettely olisi todettu huolellisen ammatinharjoittamisen vastaiseksi, edellytysten kumulatiivisuuden vuoksi se on sopimaton ainoastaan, jos myös yleiskiellon muut edellytykset täyttyvät. 54. Kolmas edellytys merkitsee sitä, että kaupallisella menettelyllä on asiayhteydessä * oltava riittävä vaikutus, jotta se muuttaa tai todennäköisesti muuttaa keskivertokuluttajan käyttäytymistä ja saa hänet tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei olisi muuten tehnyt, ja * oltava tämä vaikutus siten, että se heikentää kuluttajan kykyä tehdä perusteltu ratkaisu. Täten kannustimet, kuten kahvin tai teen tarjoaminen tai ilmainen kuljetus liikkeeseen, eivät sisälly tähän, sillä kuluttajalla on vapaus päättää, hyödyntääkö kannustinta vai ei. 55. Kaupallinen ratkaisu voisi käsittää esimerkiksi ostopäätöksen ja sen, miltä toimittajalta tuote ostetaan, päätöksen käyttää sopimukseen sisältyviä oikeuksia tai päätöksen kauppasuhteiden jatkamisesta tai päättämisestä toimittajan kanssa. Harhaanjohtavat ja aggressiiviset kaupalliset menettelyt (6-9 artikla) 56. Ylivoimainen enemmistö yleiskiellon perusteella sopimattomaksi todettavista menettelyistä kuuluu kahteen luokkaan - harhaanjohtaviin tai aggressiivisiin menettelyihin. Oikeusvarmuuden vuoksi näitä kahta luokkaa käsitellään laajemmin 6-9 artiklassa. Artikloilla sovelletaan yleiskiellon kolmea edellytystä näillä kahdella keskeisellä alalla. Näin ollen kaupallinen menettely on automaattisesti sopimaton, jos sitä pidetään joko harhaanjohtavana tai aggressiivisena, ilman että 5 artiklan edellytyksiin tarvitsee viitata. 57. Yleiskiellon kolme ehtoa sisältyvät sopimattomien menettelyiden luokkiin seuraavasti: * Kuluttajan johtamista harhaan tai kohtelemista aggressiivisesti pidetään sinänsä kuluttajan käyttäytymisen vääristämisenä eikä legitiiminä vaikuttamisena, ja näin ne ovat huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimusten vastaisia. Käytös, jolla harhautetaan, häiritään, vaikutetaan sopimattomasti tai pakotetaan, on aina huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimusten vastaista ja heikentää merkittävästi kuluttajan kykyä tehdä perusteltu ratkaisu. Siksi erikseen ei viitata huolellisen ammatinharjoittamisen koettelemiseen tai käsitteen "olennaisesti vääristää" vääristämistä koskevaan osaan. * Olennaisuuden ehto sisältyy 6 ja 8 artiklan vaatimukseen, jonka mukaan kaupallinen menettely "näin saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt". * 6, 7, 8 ja 9 artiklassa arvioidaan kussakin kaupallisen menettelyn vaikutus keskivertokuluttajaan yleiskiellon edellytysten mukaisesti. Tämä tarkoittaa sitä, että jos välittömänä kohteena on jokin tietty kuluttajaryhmä, kaupallisen menettelyn vaikutusta arvioidaan kyseisen ryhmän keskivertojäsenen kannalta. 58. Puheena olevat erityisluokat eivät rajoita yleiskiellon itsenäistä soveltamista: se toimii edelleen eräänlaisena turvaverkkona ja siten keinona arvioida, kuinka hyväksyttäviä ovat nykyiset ja uudet kaupalliset menettelyt, jotka eivät kuulu kumpaakaan erikseen mainittuun päätyyppiin. 59. Kuten edellä esitettiin, direktiivissä ei säädetä erillisestä sopimattomuusluokasta, joka koskee myynninjälkeisiä menettelyitä, vaan direktiivin säännöksiä sovelletaan ehdotuksen mukaan sekä myyntiä edeltäviin että myynninjälkeisiin kaupallisiin menettelyihin. Näin elinkeinonharjoittajan on varmistettava, että myynninjälkeiset kaupalliset menettelyt ovat samojen hyvän kauppatavan vaatimusten mukaisia kuin myyntiä edeltävät kaupalliset menettelyt. Myynninjälkeisten palveluiden puuttumista ei kuitenkaan sinällään pidettäisi sopimattomana, ellei elinkeinonharjoittajan toiminta saa keskivertokuluttajaa odottamaan olennaisesti toisenlaisia myynninjälkeisiä palveluita. Ehdotetussa direktiivissä ei esimerkiksi aseteta velvoitetta tarjota tarkoitusta varten luotua teknistä tukea antavaa puhelinpalvelua. Harhaanjohtavaa ja näin ollen sopimatonta on kuitenkin, jos elinkeinonharjoittaja (esim. tietokonemyyjä) väittää tarjoavansa tällaista palvelua mutta ei tarjoakaan sitä. Harhaanjohtavat menettelyt (6 ja 7 artikla) 60. Kaupallisen menettelyn harhaanjohtavuus voi olla seurausta toimista tai mainitsematta jättämisistä, ja tämä näkyy artiklojen rakenteessa. 61. Artiklat sisältävät harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin nykyiset säännökset, ja niitä sovelletaan muihin, myös myynninjälkeisiin kaupallisiin menettelyihin. Säännöksissä toistetaan nykyisen harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin säännökset täyden yhdenmukaistamisen edellyttämin lisäyksin. Harhaanjohtavaa on esimerkiksi harhauttaa kuluttajia tuotteelta odotettavien tulosten, kuten painon vähentymisen, hiusten takaisinkasvun tai lisääntyvän suorituskyvyn suhteen. 62. Tärkeänä periaatteena on, että kaupallisen menettelyn vaikutusta on tarkasteltava kokonaisuutena, johon sisältyy myös tuotteen esittäminen. Jos esittämistapa on hämärä, kyseessä on 7 artiklan mukaan selvästi mainitsematta jättäminen. 63. Säännöksissä ei pyritä määrittelemään kattavaa luetteloa tiedoista, jotka on nimenomaan annettava kaikissa olosuhteissa. Puitedirektiivillä asetetaan elinkeinonharjoittajalle pikemminkin velvollisuus mainita olennaiset tiedot, joita keskivertokuluttaja tarvitsee perustellun kaupallisen ratkaisun tekemiseksi, kun tiedot eivät muuten yhteydestä ilmene. 64. Elinkeinonharjoittajalla on 7 artiklan mukaan velvollisuus antaa tietty määrä keskeisiä tietoja, jotta kuluttaja voi tehdä perustellun kaupallisen ratkaisun. Kuluttaja tarvitsee näitä tietoja harkitessaan ostopäätöstä. 7 artiklan 3 kohdassa säädettyjä vaatimuksia sovelletaan ainoastaan sellaiseen kaupalliseen viestintään, joka on 2 artiklassa määritelty ostokehotus. Näiden tietojen ei tarvitse sisältyä yleiseen brandin tai tuotteen tunnettuuteen tähtäävään markkinointiin, joka ei täytä ostokehotuksen määritelmää. Jos nämä tiedot eivät käy yhteydestä ilmi, elinkeinonharjoittajan on annettava ne välttääkseen syyllistymästä harhaanjohtavaan mainitsematta jättämiseen. 65. Ehdotuksen 7 artiklassa säädetään myös, että muissa direktiiveissä vaadittavat tiedot katsotaan tämän direktiivin mukaisiksi olennaisiksi tiedoiksi. Tällä ratkaisulla pyritään löytämään tasapaino kuluttajien tiedonsaantitarpeiden ja sen näkemyksen välillä, että liikatieto voi olla yhtä suuri ongelma kuluttajille kuin tiedon puute. 66. Ehdotuksen 6 artiklassa esitetään tavat, joilla elinkeinonharjoittajan toimet voivat harhauttaa kuluttajaa, jolloin kyseisestä toimesta tulee sopimaton kaupallinen menettely. Näihin sisältyvät harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin vaatimukset sekä tietyt lisäykset, kuten myynninjälkeinen asiakastuki ja valitusten käsittely, huollon, vaihdon tai korjauksen tarve ja väittämät suorasta tai epäsuorasta sponsoroinnista. 67. Direktiivin 6 artiklaan sisältyvät myös tuotteen markkinointi jäljittelemällä toisen tuotteen tunnusmerkkejä tavalla, joka aiheuttaa sekaannusta näiden tuotteiden välillä; sellaisen sitoumuksen noudattamatta jättäminen, jonka elinkeinonharjoittaja antaa viranomaiselle sopimattoman kaupallisen menettelyn lopettamisesta; sekä tietyin edellytyksin se, että elinkeinonharjoittaja ei noudata käytännesääntöjä, joihin hän on sitoutunut. 68. Säännöksessä tunnustetaan, että käytännesäännöt ovat pohjimmiltaan vapaaehtoisia, ja vahvistetaan kriteerit, jotka osoittavat, milloin elinkeinonharjoittajan toiminnan voidaan käytännesääntöjen kannalta kohtuudella odottaa vaikuttavan kuluttajan päätökseen. Säännökset koskevat kaikkia käytännesääntöjä, sekä kansallisia että EU:n tason sääntöjä. Huomioon otettaisiin kuitenkin vain ne osat käytännesäännöistä, jotka vääristäisivät tai todennäköisesti vääristäisivät olennaisesti järkevän kuluttajan taloudellista käyttäytymistä suhteessa tuotteeseen. Makuasiat, säädyllisyyskysymykset ja yhteiskunnallinen vastuu olisivat siksi, kuten edellä esitettiin, niiden soveltamisalan ulkopuolella, paitsi jos elinkeinonharjoittaja markkinointiaineistossaan luo erityisen yhteyden näiden alojen toimiensa ja tuotteensa välille. 69. Yleissääntönä on, että todistustaakka kiistanalaisen kaupallisen menettelyn sopimattomuudesta on kantajalla. 6 artiklan 1 kohdan f alakohdassa on poikkeus tästä. Jos elinkeinonharjoittaja esittää tuotteesta tosiasiaväittämän, jota hän ei pysty osoittamaan oikeaksi, tuomari ottaa tämän huomioon ratkaistessaan, onko elinkeinonharjoittaja käyttänyt harhaanjohtavaa ja täten sopimatonta kaupallista menettelyä. Todistustaakan kääntämismahdollisuus on jo nyt harhaanjohtavaa mainontaa koskevassa direktiivissä, millä tunnustetaan se, että kuluttajat eivät kykene osoittamaan tosiasiaväittämiä vääriksi. Toisaalta elinkeinonharjoittaja, joka väittää, että hänen tuotteellaan ei ole sivuvaikutuksia tai että tuote on kliinisesti tai tieteellisesti testattu, pystyy paljon paremmin todistamaan tällaisten väitteiden paikkansapitävyyden toimittamalla tutkimustuloksia. Ellei hän kykene tähän, hänen ei tulisi esittää tällaisia väittämiä. Aggressiiviset menettelyt (8 ja 9 artikla) 70. Näissä artikloissa kuvataan kolme aggressiivista kaupallista menettelyä - häirintä, pakottaminen ja sopimaton vaikuttaminen. Artikloissa esitetään kriteerit, joilla erotellaan aggressiiviset menettelyt hyväksyttävästä markkinoinnista. 71. Sopimaton vaikuttaminen, joka määritellään 2 artiklassa, tarkoittaa sitä, että elinkeinonharjoittaja käyttää hyväkseen vahvaa asemaansa tavalla, joka merkittävästi rajoittaa kuluttajan kykyä tehdä perusteltu ratkaisu. Jos kuluttaja esimerkiksi on jo velkaa elinkeinonharjoittajalle ja maksuaikataulusta jäljessä, elinkeinonharjoittaja käyttäisi sopimatonta vaikuttamista, jos hän lupaisi laatia uuden maksuaikataulun, mikäli kuluttaja ostaa toisen tuotteen. Kuluttajalle tarjottavat kannustimet, esimerkiksi ilmainen bussikuljetus kaupungin ulkopuolella sijaitsevaan liikkeeseen tai ostosten yhteydessä tarjottavat virvokkeet, saattavat vaikuttaa kuluttajaan, mutta ne eivät ole sopimatonta vaikuttamista, kuten edellä todettiin, koska ne eivät heikentäisi kuluttajan kykyä tehdä perusteltu kaupallinen ratkaisu. Saman logiikan mukaan alennusta ei sinänsä voitaisi pitää aggressiivisena menettelynä. Käytännesäännöt (3 luku) 72. Joissain jäsenvaltioissa käytetään perinteisesti lakiin kirjaamattomia käytännesääntöjä elinkeinonharjoittajia koskevien käyttäytymisnormien tai -vaatimusten määrittelemiseksi. Niitä voidaan käyttää joko esitettäessä yksityiskohtaisemmin lainsäädännössä asetettujen vaatimusten soveltamista (esimerkiksi selittämään mutkikkaita käsitteitä kuluttajalle ymmärrettävällä tavalla) tai liikuttaessa aloilla, joilla ei ole erityisiä lakisääteisiä vaatimuksia (esim. myynninjälkeisiin palveluihin liittyvät seikat). 73. EU:n laajuisesti sovellettavat käytännesäännöt voivat edistää huolellista ammatinharjoittamista koskevien odotusten lähentymistä ja vähentää näin sisämarkkinoiden esteitä, ilman että niillä estetään, rajoitetaan tai vääristetään kilpailua. Tällaisilla käytännesäännöillä voitaisiin tuottaa lisäarvoa auttamalla elinkeinonharjoittajia soveltamaan direktiivin periaatteita tehokkaasti jokapäiväisessä toiminnassaan. 74. Jäsenvaltiot voisivat ottaa huomioon tämän direktiivin yhdenmukaistamisen alaan kuuluvat käytännesäännöt arvioidessaan, onko elinkeinonharjoittaja rikkonut direktiivin säännöksiä sellaisina kuin jäsenvaltio, johon elinkeinonharjoittaja on sijoittunut, on ne pannut täytäntöön. Unionin tason käytännesääntöjen täsmällinen toimintatapa riippuisi eri alojen tarpeista ja olosuhteista. 75. Tässä luvussa on säännöksiä, jotka koskevat käytännesääntöjen ylläpitäjien harjoittamaa direktiivin vaatimusten valvontaa, kunhan tämä tapahtuu 5 luvussa säädettyjen muiden järjestelyiden täydennyksenä eikä niiden sijasta. Tässä on omaksuttu harhaanjohtavaa mainontaa koskevaan direktiiviin sisältyvä säännös. Loppusäännökset (4 luku) 76. Lukuun sisältyy tiettyjä yleisiä säännöksiä sekä * täytäntöönpano ja seuraamukset * muutoksia harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin soveltamisalaan, jotta elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan väliset näkökohdat saadaan otettua puitedirektiiviin, kuten edellä esitettiin, ja * harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin korvaaminen tällä direktiivillä kieltokanteita koskevan direktiivin liitteessä. 77. Ehdotuksen 11-13 artiklassa olevat täytäntöönpanoa koskevat säännökset ovat samoja kuin monien nykyisten direktiivien vastaavat säännökset, [31] erityisesti harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin 84/450/ETY 4-6 artikla, sellaisena kuin direktiivi on muutettuna harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin 84/450/ETY muuttamisesta sisällyttämällä siihen vertaileva mainonta annetulla direktiivillä 97/55/EY. [32] Siksi direktiivissä ei aseteta jäsenvaltioille uusia velvoitteita edellytetyn täytäntöönpanon luonteen tai muodon osalta. [31] Esimerkiksi direktiivin 97/7/EY 11 artikla. [32] Ks. alaviite 28. 78. Ehdotuksen 13 artiklan säännökset seuraamusten määräämisestä elinkeinonharjoittajille, jotka rikkovat hyvän kauppatavan sääntöjä, ovat myös samankaltaisia kuin kuluttajansuojadirektiivien vastaavat säännökset. [33] Siinä pyydetään jäsenvaltioita varmistamaan, että direktiivillä on yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-68/88 (komissio v. Kreikka) antaman tuomion mukainen vaikutus. [33] Direktiivin 90/314/ETY 10 artikla, direktiivin 97/7/EY 11 artiklan 1 kohta, direktiivin 98/6/EY 8 artikla sekä kuluttajille myönnettäviä luottoja koskevan ehdotuksen 31 artikla. 79. Direktiivin 14 ja 16 artiklassa tehdään tarvittavat muutokset harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin soveltamisalan rajoittamiseksi koskemaan mainontaa, joka aiheuttaa vahinkoa elinkeinonharjoittajille mutta ei kuluttajille. Muutos tarvitaan, koska harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin kaikki kuluttajia koskevat säännökset on otettu puitedirektiiviin. 14 artiklalla muutetaan direktiivin 84/450/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55/EY, säännöksiä ja soveltamisalaa. 16 artiklan säännöksillä korvataan harhaanjohtavaa mainontaa koskeva direktiivi tällä puitedirektiivillä kieltokanteista annetun direktiivin liitteessä, jotta mahdollistetaan kieltokanteet kuluttajien yhteisten etujen suojelemiseksi sopimattomien kaupallisten menettelyiden osalta. 80. Muiden äskettäin annettujen kuluttajiin liittyvien direktiivien tapaan 17 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan lisäämään kansalaisten tietoa yhdenmukaistetusta kansallisesta kuluttajansuojaa koskevasta lainsäädännöstä, mahdollisuuksien mukaan yhteistyössä yritysten kanssa. [34] [34] Direktiivin 97/7/EY 16 artikla, direktiivin 98/6/EY 7 artikla ja direktiivin 99/44/EY 9 artikla. Loppuhuomautukset 81. Komission mielestä neuvoston ja parlamentin olisi annettava direktiivi pikimmiten. 82. Täydentävä ehdotus kuluttajansuoja-asioissa tehtävää yhteistyötä koskevaksi asetukseksi luo edellytykset toimivammalle jäsenvaltioiden väliselle hallinnolliselle yhteistyölle, jolla tuetaan tähän ehdotukseen sisältyvien periaatteiden tehokasta täytäntöönpanoa. 2003/0134 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla ja direktiivien 84/450/ETY, 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta (sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskeva direktiivi) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, [35] [35] EUVL L [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, [36] [36] EUVL L [...], [...], s. [...]. noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, [37] [37] EUVL L [...], [...], s. [...]. sekä katsovat seuraavaa: (1) Perustamissopimuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaisesti sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, palvelujen ja henkilöiden vapaa liikkuvuus taataan. Hyvän kauppatavan mukaisten menettelyiden kehittäminen alueella, jolla ei ole varsinaisia sisärajoja, on välttämätöntä, jotta voidaan tukea jäsenvaltiosta toiseen suuntautuvan toiminnan kehittämistä. (2) Sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevissa jäsenvaltioiden laeissa on tuntuvia eroja, jotka voivat aiheuttaa merkittäviä kilpailun vääristymiä ja sisämarkkinoiden kitkattomaan toimintaan kohdistuvia esteitä. Mainonnan alalla harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta annetussa neuvoston direktiivissä 84/450/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55/EY, vahvistetaan vähimmäisvaatimukset harhaanjohtavan mainonnan yhdenmukaistamiseksi, mutta siinä ei estetä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai antamasta säännöksiä, joilla tarjotaan kattavampi suoja kuluttajille. Tämän vuoksi harhaanjohtavaa mainontaa koskevat jäsenvaltioiden säännökset ovat hyvin erilaisia. (3) Erot aiheuttavat epävarmuutta siitä, mitä kansallisia sääntöjä sovelletaan kuluttajien taloudellisia etuja vahingoittaviin sopimattomiin kaupallisiin menettelyihin, ja luovat monia esteitä, joilla on vaikutusta elinkeinonharjoittajiin ja kuluttajiin. Nämä seikat lisäävät sisämarkkinoiden vapauksien hyödyntämisestä elinkeinonharjoittajille aiheutuvia kustannuksia, etenkin kun ne haluavat harjoittaa rajatylittävää markkinointia, mainoskampanjatoimintaa ja myynninedistämistä. Ne saavat myös kuluttajat epävarmoiksi oikeuksistaan ja heikentävät heidän luottamusta sisämarkkinoihin. (4) Kun yhteisön tasolla ei ole olemassa yhdenmukaisia sääntöjä, rajatylittävään palvelujen ja tavaroiden tarjontaan tai sijoittautumisvapauteen kohdistuvat esteet voisivat yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan olla perusteltavissa silloin, kun niillä pyritään suojelemaan yleisesti hyväksyttyjä yleisen edun mukaisia tavoitteita ja kun esteet ovat oikeassa suhteessa näihin tavoitteisiin nähden. Perustamissopimuksen vapaata liikkuvuutta koskevissa määräyksissä vahvistettujen yhteisön tavoitteiden ja yhteisön johdetun oikeuden vuoksi sekä kaupallista viestintää koskevan komission politiikan [38] mukaisesti tällaiset esteet olisi poistettava. Esteet voidaan poistaa ainoastaan vahvistamalla yhteisön tasolla yhdenmukaiset säännöt sekä selventämällä yhteisön tasolla tiettyjä oikeudellisia käsitteitä siinä määrin kuin tämä on tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja oikeusvarmuuden vaatimuksen täyttämiseksi. [38] Komission tiedonanto - "Kaupallista viestintää sisämarkkinoilla koskevan vihreän kirjan seuranta", KOM(1998) 121 lopullinen, 4.3.1998. (5) Tällä direktiivillä yhdenmukaistetaan siksi jäsenvaltioiden lait, jotka koskevat sopimattomia kaupallisia menettelyitä, mukaan lukien kuluttajien taloudellisia etuja vahingoittavaa sopimatonta mainontaa. Sen soveltamis- tai vaikutusalaan eivät kuulu sellaiset kansalliset lait, jotka koskevat sopimattomia kaupallisia menettelyitä, jotka vahingoittavat ainoastaan kilpailijoiden taloudellisia etuja tai jotka liittyvät elinkeinonharjoittajien välisiin liiketapahtumiin, eivätkä ne direktiivin 84/450/ETY säännökset, jotka koskevat elinkeinonharjoittajia mutta ei kuluttajia harhauttavaa mainontaa tai vertailevaa mainontaa. Sillä ei myöskään ole vaikutusta hyväksyttyihin mainos- ja markkinointikäytäntöihin, kuten tuotesijoitteluun, brandin differointiin tai houkuttimien tarjontaan, jotka voivat legitiimisti muuttaa kuluttajien käsitystä tuotteesta ja vaikuttaa heidän käyttäytymiseensä heikentämättä heidän mahdollisuuttaan tehdä perusteltu ratkaisu. Tässä direktiivissä puututaan kaupallisiin menettelyihin, joilla pyritään välittömästi vaikuttamaan kuluttajien kaupallisiin ratkaisuihin suhteessa tuotteisiin. Siinä ei puututa kaupallisiin menettelyihin, joilla on ensisijaisesti muu tarkoitus, kuten vuosikertomusten ja yritysesitteiden kaltaiseen sijoittajille suunnattuun kaupalliseen viestintään. (6) Tällä direktiivillä ei rajoiteta sopimattoman kaupallisen menettelyn vuoksi vahinkoa kärsineiden yksityishenkilöiden yksittäisiä toimia. Sillä ei myöskään rajoiteta yhteisön eikä jäsenvaltioiden sääntöjä, jotka koskevat sopimusoikeutta, immateriaalioikeuksia ja tuotteiden terveys- ja turvallisuusnäkökohtia, eikä yhteisön kilpailusääntöjä tai niiden kansallisia täytäntöönpanosääntöjä. (7) On tarpeen varmistaa, että tämä direktiivi on johdonmukaisessa suhteessa yhteisön nykyiseen lainsäädäntöön, varsinkin tapauksissa, joissa sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevia yksityiskohtaisia säännöksiä sovelletaan yksittäisiin sektoreihin. Tällä direktiivillä muutetaan harhaanjohtavasta ja vertailevasta mainonnasta annettua direktiiviä 84/450/ETY, [39] sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55/EY, [40] kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista annettua direktiiviä 98/27/EY [41] ja kuluttajansuojasta etäsopimuksissa annettua direktiiviä 97/7/EY. [42] Vastaavasti tätä direktiiviä sovelletaan ainoastaan, mikäli ei ole olemassa erityisiä yhteisön säännöksiä, joilla säädellään tiettyjä sopimattomien kaupallisten menettelyiden näkökohtia, kuten tiedottamisvaatimuksia ja kuluttajille annettavan tiedon esittämismuotoa koskevia vaatimuksia. Direktiivillä tarjotaan kuluttajille suojaa, kun erityistä alakohtaista yhteisön lainsäädäntöä ei ole olemassa, ja kielletään elinkeinonharjoittajia luomasta vääriä vaikutelmia tuotteiden luonteesta. Tämän on erityisen tärkeää, kun kyseessä ovat monimutkaiset tuotteet, joihin liittyy kuluttajan kannalta suuri riski, kuten rahoituspalvelut. Tällä direktiivillä täydennetään siis kuluttajien taloudellista etua haittaaviin kaupallisiin menettelyihin sovellettavaa yhteisön lainsäädäntöä ja erityisesti myynninedistämisestä sisämarkkinoilla annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta. Asetuksella poistetaan tiettyjä kieltoja tai rajoituksia, jotka koskevat myynninedistämistä ja siihen viittaamista kaupallisessa viestinnässä. Tähän direktiiviin sisältyvät harhaanjohtavaa mainontaa tai muita sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevat yleiset vaatimukset, joita sovelletaan myynninedistämiseen ja siitä viestimiseen. [39] EYVL L 250, 19.9.1984, s. 17. [40] EYVL L 290, 23.10.1997, s. 18. [41] EYVL L 166, 11.6.1998, s. 51. [42] EYVL L 144, 4.6.1997, s. 19. (8) Pitkälle menevällä lähentymisellä, joka saavutetaan yhdenmukaistamalla tällä direktiivillä kansalliset säännökset, päästään korkeatasoiseen yhteiseen kuluttajansuojaan. Tässä direktiivissä vahvistetaan yksi kuluttajien taloudellista käyttäytymistä vääristävien sopimattomien kaupallisten menettelyiden yleinen kielto. Siinä säädetään myös säännöt aggressiivisille kaupallisille menettelyille, joita ei tällä hetkellä säädellä EU:n tasolla. Tällä direktiivillä saavutettava lähentyminen ja korkeatasoinen yhteinen kuluttajansuoja luovat puolestaan edellytykset vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamiselle tämän direktiivin yhdenmukaistamalla alalla. (9) Yhdenmukaistamisen ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen yhteisvaikutuksena oikeusvarmuus lisääntyy tuntuvasti sekä kuluttajille että elinkeinonharjoittajille. Sekä kuluttajat että elinkeinonharjoittajat voivat luottaa yhtenäisiin, hyvin määriteltyihin oikeuskäsitteisiin perustuviin sääntelypuitteisiin, joilla säädellään sopimattomien kaupallisten menettelyiden kaikkia näkökohtia EU:ssa. Elinkeinonharjoittajien tarvitsee noudattaa direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettuja sääntöjä ainoastaan siinä maassa, johon ne ovat sijoittuneet. Näin poistetaan kuluttajien taloudellisia etuja vahingoittavia sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevien sääntöjen hajanaisuudesta aiheutuvat esteet ja mahdollistetaan sisämarkkinoiden toteuttaminen tällä alalla. Paikka, jonne elinkeinonharjoittaja on sijoittautunut, määritetään yhteisön lainsäädännön erityissäännösten ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. (10) Jotta yhteisön tavoitteet saavutetaan sisämarkkinoiden esteet poistamalla, on tarpeen korvata jäsenvaltioiden erilaiset voimassa olevat yleislausekkeet ja oikeusperiaatteet. Tässä direktiivissä vahvistetaan siksi yksi yhteinen yleiskielto, jonka piiriin kuuluvat kuluttajien taloudellista käyttäytymistä vääristävät sopimattomat kaupalliset menettelyt. Yleiskieltoa täydentävät säännöt, jotka koskevat kahta selvästi yleisintä kaupallisten menettelyiden tyyppiä eli harhaanjohtavia kaupallisia menettelyitä ja aggressiivisia kaupallisia menettelyitä. (11) On suotavaa, että harhaanjohtaviin kaupallisiin menettelyihin kuuluvat ne menettelyt, harhaanjohtava mainonta mukaan lukien, jotka kuluttajaa harhauttamalla estävät häntä tekemästä perustellun ja täten tehokkaan valinnan. Harhaanjohtavaa mainontaa koskevien jäsenvaltioiden lakien ja käytäntöjen mukaisesti direktiivissä luokitellaan harhaanjohtavat menettelyt harhaanjohtaviin toimiin ja harhaanjohtaviin mainitsematta jättämisiin. Mainitsematta jättämisten osalta direktiivissä yksilöidään joukko keskeisiä tietoja, joita kuluttaja tarvitsee perustellun kaupallisen ratkaisun tekemiseen. Tällaiset tiedot on annettava kaikissa mainoksissa, mutta ainoastaan, jos elinkeinonharjoittaja tekee ostokehotuksen, joka on selkeästi määritelty käsite direktiivissä. (12) Aggressiivisia kaupallisia menettelyitä koskevien säännösten piiriin olisi kuuluttava ne menettelyt, jotka merkittävästi vähentävät kuluttajan valinnanvapautta. Näitä menettelyitä ovat häirinnän, pakottamisen ja sopimattoman vaikuttamisen käyttäminen. (13) Tähän direktiiviin kirjataan mittapuuksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen määrittelemä keskivertokuluttaja. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti kansalliset tuomioistuimet ottavat mittapuuta soveltaessaan huomioon myös yhteiskunnalliset, kulttuuriset ja kielelliset tekijät. Jos kaupallinen menettely on kuitenkin erityisesti suunnattu jollekin tietylle kuluttajaryhmälle, kuten lapsille, on toivottavaa, että kaupallisen menettelyn vaikutusta arvioidaan kyseisen ryhmän keskivertojäsenen kannalta. (14) On aiheellista säätää käytännesääntöjen asemasta; niiden avulla elinkeinonharjoittajat voivat soveltaa tämän direktiivin periaatteita tehokkaasti yksittäisillä talouden aloilla. Tällaiset käytännesäännöt voivat olla hyödyllisiä kansallisille viranomaisille määritettäessä huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimuksia tietyllä alalla. Valvonnalla, jota käytännesääntöjen ylläpitäjät harjoittavat kansallisella tai yhteisön tasolla sopimattomien kaupallisten menettelyiden eliminoimiseksi, voidaan mahdollisesti välttää hallinnolliset ja oikeustoimet, ja siksi sitä olisi edistettävä. (15) Henkilöillä ja organisaatioilla, joilla kansallisen lainsäädännön mukaan on legitiimi intressi asiassa, on oltava oikeussuojakeinot sopimattomien kaupallisten menettelyiden saattamiseksi joko tuomioistuimen tai sellaisen hallintoviranomaisen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta ratkaista kanteet, tai ryhtyä tarkoituksenmukaisiin oikeustoimiin. (16) On tarpeen, että jäsenvaltiot säätävät tämän direktiivin säännösten rikkomiseen sovellettavista rangaistuksista, ja niiden on varmistettava, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. (17) Suunnitellun toiminnan tavoitetta, eli sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevista kansallisista laeista sisämarkkinoiden toiminnalle aiheutuvien esteiden poistamista ja korkeatasoisen yhteisen kuluttajansuojan tarjoamista lähentämällä sopimattomia kaupallisia menettelyitä koskevat jäsenvaltioiden lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan se voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen sisämarkkinoiden esteiden poistamiseksi ja korkeatasoisen kuluttajansuojan saavuttamiseksi. (18) Tässä direktiivissä kunnioitetaan ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja perusoikeuksia ja periaatteita, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 LUKU: YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Direktiivin tavoite Tämän direktiivin tarkoituksena on tukea sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja saavuttaa korkeatasoinen kuluttajansuoja yhdenmukaistamalla jäsenvaltioiden lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, jotka koskevat jäljempänä määriteltäviä, kuluttajien taloudellisia etuja vahingoittavia sopimattomia kaupallisia menettelyitä. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä: a) 'kuluttajalla' tarkoitetaan luonnollista henkilöä, joka tämän direktiivin alaan kuuluvissa kaupallisissa menettelyissä toimii tarkoituksessa, joka ei kuulu hänen elinkeino- tai ammattitoimintaansa b) 'keskivertokuluttajalla' tarkoitetaan kuluttajaa, joka on valistunut, kohtuullisen tarkkaavainen ja huolellinen c) 'myyjällä tai toimittajalla' (jäljempänä 'elinkeinonharjoittajalla') tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tämän direktiivin alaan kuuluvissa kaupallisissa menettelyissä toimii tarkoituksessa, joka liittyy hänen elinkeino- tai ammattitoimintaansa d) 'tuotteella' tarkoitetaan tavaraa tai palvelua, kiinteä omaisuus mukaan luettuna e) 'kaupallisilla menettelyillä' tarkoitetaan elinkeinonharjoittajan toimea, mainitsematta jättämistä, käyttäytymistä tai edustamista, kaupallista viestintää, mukaan lukien mainontaa, tai markkinointia, joka liittyy välittömästi tuotteen myynnin edistämiseen, myymiseen tai tarjoamiseen kuluttajille f) 'kuluttajien taloudellisen käyttäytymisen olennaisella vääristämisellä' tarkoitetaan kaupallisen menettelyn käyttämistä heikentämään merkittävästi kuluttajan kykyä tehdä perusteltu päätös, mikä saa kuluttajan tekemään sellaisen kaupallisen ratkaisun, johon hän ei muuten olisi päätynyt g) 'käytännesäännöillä' tarkoitetaan sopimusta, joka määrittelee niiden elinkeinonharjoittajien käyttäytymisen, jotka sitoutuvat noudattamaan sääntöjä yhden tai useamman erityisen kaupallisen menettelyn tai liiketoiminnan alan osalta h) 'yhteisön tason käytännesäännöillä' tarkoitetaan käytännesääntöjä, jotka mahdollistavat missä tahansa jäsenvaltiossa sijaitsevalle käytännesääntöjen vaatimukset täyttävälle elinkeinonharjoittajalle sitoutumisen niihin yhdenvertaiselta pohjalta ja joihin sisältyvät tarkoituksenmukaiset ja toimivat menettelyt sääntöjen noudattamisen seuraamiseksi ja valvomiseksi i) 'käytännesääntöjen ylläpitäjällä' tarkoitetaan tahoa, mukaan lukien elinkeinonharjoittaja tai elinkeinonharjoittajien ryhmä, joka vastaa sääntöjen laatimisesta ja tarkistamisesta ja/tai sen valvomisesta, että ne, jotka ovat sitoutuneet sääntöihin, noudattavat niitä j) 'huolellisella ammatinharjoittamisella' tarkoitetaan sellaista elinkeinonharjoittajan kuluttajia kohtaan osoittamaa erikoistaitoa ja huolellisuutta, joka vastaa kyseiselle toimialalle tavanomaisia markkinakäytännön vaatimuksia sisämarkkinoilla k) 'ostokehotuksella' tarkoitetaan kaupallista viestiä, jossa ilmaistaan tuotteen pääominaispiirteet ja hinta käytetylle kaupallisen viestinnän keinolle asianmukaisella tavalla ja näin mahdollistetaan kuluttajalle ostoksen tekeminen l) 'sopimattomalla vaikuttamisella' tarkoitetaan valta-aseman käyttämistä painostamiseen, käyttämättä fyysistä voimaa, tavalla, joka merkittävästi rajoittaa kuluttajan kykyä tehdä perusteltu ratkaisu. 3 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan jäljempänä 5 artiklassa määriteltäviin sopimattomiin kaupallisiin menettelyihin ennen mitä hyvänsä tuotetta koskevaa liiketoimea ja sen jälkeen. 2. Tällä direktiivillä ei rajoiteta sopimuksen voimassaoloa, tekemistä tai vaikutusta koskevia sääntöjä. 3. Tällä direktiivillä ei rajoiteta sopimattoman kaupallisen menettelyn mahdollisesti aiheuttaman vahingon tyyppien ja suuruuden määrittämistä. 4. Direktiivi ei vaikuta yhteisön tai jäsenvaltioiden sääntöihin, jotka liittyvät tuotteiden terveys- ja turvallisuusnäkökohtiin. 5. Jos tämän direktiivin säännökset ovat ristiriidassa sopimattomien kaupallisten menettelyiden yksittäisiä näkökohtia koskevien muiden yhteisön sääntöjen kanssa, jälkimmäisillä on etusija ja niitä sovelletaan sopimattomien kaupallisten menettelyiden yksittäisiin näkökohtiin. 6. Tällä direktiivillä ei rajoiteta tuomioistuinten lainkäyttövaltaa koskevien sääntöjen soveltamista. 4 artikla Sisämarkkinat 1. Elinkeinonharjoittajien on noudatettava tämän direktiivin yhdenmukaistamisen alaan kuuluvia kansallisia säännöksiä siinä jäsenvaltiossa, jonne ne ovat sijoittuneet. Jäsenvaltion, jonne elinkeinonharjoittaja on sijoittunut, on varmistettava säännösten noudattaminen. 2. Jäsenvaltiot eivät saa rajoittaa palveluiden tarjonnan vapautta eivätkä tavaroiden vapaata liikkumista tämän direktiivin yhdenmukaistamisen alaan kuuluvista syistä. 2 LUKU: SOPIMATTOMAT KAUPALLISET MENETTELYT 5 artikla Sopimattomien kaupallisten menettelyiden kieltäminen 1. Sopimattomat kaupalliset menettelyt ovat kiellettyjä. 2. Kaupallista menettelyä pidetään sopimattomana, mikäli - se on huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimusten vastainen ja - se vääristää olennaisesti tai todennäköisesti vääristää olennaisesti menettelyn saavutettavissa tai kohteena olevan keskivertokuluttajan tai, kun kaupallinen menettely on nimenomaisesti suunnattu tietylle kuluttajaryhmälle, ryhmän keskivertojäsenen taloudellista käyttäytymistä tuotteeseen nähden. 3. Sopimattomina pidetään erityisesti menettelyitä, jotka ovat a) a) harhaanjohtavia tai b) b) aggressiivisia jäljempänä tässä direktiivissä esitettävän määritelmän mukaan. 4. Liitteessä 1 on luettelo kaupallisista menettelyistä, joita pidetään kaikissa olosuhteissa sopimattomina. 1 jakso: Harhaanjohtavat kaupalliset menettelyt 6 artikla Harhaanjohtavat toimet 1. Kaupallista menettelyä pidetään harhaanjohtavana, jos se millään tavoin, yleinen esitystapa mukaan luettuna, saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt, koska menettely harhauttaa tai todennäköisesti harhauttaa häntä seuraavien seikkojen osalta: a) tuotteen pääominaisuudet, kuten sen saatavuus, edut, riskit, suorittaminen, koostumus, lisävarusteet, myynninjälkeinen asiakastuki ja valitusten käsittely, valmistus- tai suoritustapa ja -ajankohta, toimitus, käyttökelpoisuus, käyttötarkoitus, määrä, tuote-erittely, maantieteellinen tai kaupallinen alkuperä tai tulokset, joita sitä käyttämällä odotetaan saavutettavan, taikka tuotteelle tehtyjen testien tai tarkastusten tulokset ja olennaiset piirteet b) maininta tai tunnus, joka liittyy tuotteen tai elinkeinonharjoittajan suoraan tai välilliseen sponsorointiin tai hyväksyntään c) hinta tai sen laskentatapa tai erityinen hintaetu d) huollon, osan, korvaamisen tai korjauksen tarve e) elinkeinonharjoittajan tai hänen edustajansa luonne, ominaisuudet ja oikeudet, kuten henkilöllisyys ja varallisuus, pätevyys, asema, hyväksyntä, kytkentä tai yhteys ja hänen omistamansa teolliset, kaupalliset ja immateriaalioikeudet tai saamansa palkinnot ja tunnustukset f) tuotetta koskevat väitteet, joita elinkeinonharjoittaja ei voi osoittaa oikeaksi g) kuluttajan oikeudet tai häneen mahdollisesti kohdistuvat riskit. 2. Kaupallista menettelyä pidetään harhaanjohtavana myös, mikäli se asiayhteydessä, kun otetaan huomioon kaikki seikat ja olosuhteet, näin saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt, ja mikäli siihen liittyy a) tuotteen markkinointi, mukaan lukien vertaileva mainonta, joka aiheuttaa sekaannusta kilpailijan tuotteiden, tavaramerkkien, kauppanimitysten ja muiden erottavien tunnusten kanssa b) sellaisten sitoumusten noudattamatta jättäminen, jotka sisältyvät käytännesääntöihin, joita elinkeinonharjoittajat ovat sitoutuneet noudattamaan, mikäli - sitoumus on vakaa ja voidaan todentaa ja - tiedot elinkeinonharjoittajista, joihin käytännesääntöjä sovelletaan, sekä käytännesääntöjen sisältö ovat julkisia tai c) sellaisen sitoumuksen noudattamatta jättäminen, jonka elinkeinonharjoittaja on antanut viranomaiselle tämän direktiivin mukaan sopimattoman kaupallisen menettelyn lopettamisesta. 7 artikla Harhaanjohtavat mainitsemattajättämiset 1. Kaupallista menettelyä pidetään harhaanjohtavana, jos siinä sen asiayhteydessä, kun otetaan huomioon kaikki seikat ja olosuhteet, jätetään mainitsematta olennaisia tietoja, joita keskivertokuluttaja tarvitsee asiayhteyden mukaan perustellun kaupallisen ratkaisun tekemiseen, ja jos se näin saa tai todennäköisesti saa keskivertokuluttajan tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt. 2. Harhaanjohtavana mainitsematta jättämisenä pidetään myös sitä, jos elinkeinonharjoittaja pimittää tai antaa epäselvällä, käsittämättömällä tai moniselitteisellä tavalla tai väärään aikaan olennaista tietoa taikka jättää mainitsematta kaupallisen menettelyn kaupallisen tarkoituksen. 3. Liiketoimea edeltävissä kaupallisissa menettelyissä harhaanjohtava mainitsematta jättäminen voi tapahtua ainoastaan, jos elinkeinonharjoittaja tekee ostokehotuksen. Ostokehotuksissa pidetään olennaisina seuraavia tietoja, elleivät ne ilmene asiayhteydestä: a) tuotteen tärkeimmät ominaispiirteet b) elinkeinonharjoittajan kauppanimi ja tarvittaessa sen elinkeinonharjoittajan kauppanimi, jonka puolesta hän toimii c) hinta veroineen sekä tapauksen mukaan kaikki muut rahti-, toimitus- tai postimaksut tai, ellei näitä kustannuksia voida kohtuudella laskea etukäteen, se seikka, että kuluttaja voi joutua maksamaan lisämaksuja d) maksujärjestelyt, toimitus, suorittaminen ja valitusten käsittelyihin sovellettava käytäntö, mikäli ne poikkeavat huolellisen ammatinharjoittamisen vaatimuksista e) kun tuotteisiin ja liiketoimiin liittyy keskeytys- tai peruutusoikeus, maininta tästä oikeudesta. 4. Yhteisön lainsäädännössä vahvistettuja mainontaa, kaupallista viestintää tai markkinointia koskevia tiedotusvaatimuksia pidetään olennaisina. 5. Liitteessä 2 luetellaan joitain esimerkkejä yhteisön säädöksistä, joissa asetetaan mainontaa, kaupallista viestintää tai markkinointia koskevia vaatimuksia. 2 jakso: aggressiiviset kaupalliset menettelyt 8 artikla Aggressiiviset kaupalliset menettelyt Kaupallista menettelyä pidetään aggressiivisena, jos se asiayhteydessä, kun otetaan huomioon kaikki seikat ja olosuhteet, häirinnän, pakottamisen tai sopimattoman vaikuttamisen keinoin merkittävästi heikentää tai todennäköisesti merkittävästi heikentää keskivertokuluttajan valinnanvapautta tai käyttäytymistä suhteessa tuotteeseen ja näin saa tai todennäköisesti saa hänet tekemään kaupallisen ratkaisun, jota hän ei muuten olisi tehnyt. 9 artikla Häirinnän, pakottamisen ja sopimattoman vaikuttamisen käyttäminen Määritettäessä, käytetäänkö kaupallisessa menettelyssä häirintää, pakottamista tai sopimatonta vaikuttamista, huomioon otetaan a) sen ajoitus, luonne ja kesto b) uhkaava tai halventava kielenkäyttö tai käyttäytyminen c) elinkeinonharjoittajan vaikuttaminen tuotetta koskevaan kuluttajan ratkaisuun käyttämällä tiedossaan olevia vastoinkäymisiä tai seikkoja, jotka ovat niin vakavia, että ne heikentävät kuluttajan arvostelukykyä d) elinkeinonharjoittajan asettamat vaikeat ja kohtuuttomat sopimuksen ulkopuoliset esteet, kun kuluttaja haluaa käyttää sopimukseen sisältyviä oikeuksiaan, mukaan lukien oikeutta päättää sopimus tai vaihtaa tuotetta tai elinkeinonharjoittajaa e) uhkaus ryhtyä toimiin, jotka eivät ole laillisesti mahdollisia. 3 LUKU: KÄYTÄNNESÄÄNNÖT 10 artikla Käytännesäännöt Tällä direktiivillä ei estetä kansallisten tai yhteisön tason käytännesääntöjen ylläpitäjiä harjoittamasta sopimattomien kaupallisten menettelyiden valvontaa, jota jäsenvaltiot saavat rohkaista, eikä 11 artiklassa tarkoitettuja henkilöitä tai yhteisöjä kääntymästä tällaisten toimielinten puoleen, jos asian käsittely näissä elimissä täydentää kyseisessä artiklassa tarkoitettua tuomioistuin- tai hallintomenettelyä. 4 LUKU: LOPPUSÄÄNNÖKSET 11 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että käytettävissä on riittävät ja tehokkaat keinot sopimattomien kaupallisten menettelyiden torjumiseksi ja tämän direktiivin säännösten noudattamiseksi kuluttajien edun edellyttämällä tavalla. Näihin keinoihin kuuluvat säännökset, joiden mukaisesti sellaiset henkilöt tai yhteisöt, joiden etua sopimattomien kaupallisten menettelyiden torjuminen kansallisen lainsäädännön mukaisesti koskee, voivat - ryhtyä oikeudellisiin toimiin tällaisten sopimattomien kaupallisten menettelyiden suhteen ja/tai - saattaa tällaiset sopimattomat kaupalliset menettelyt sellaisen hallintoviranomaisen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta joko ratkaista valitukset tai panna vireille asianmukainen oikeudenkäynti asiassa. Kukin jäsenvaltio saa ratkaista, kumpi näistä mahdollisuuksista on käytettävissä ja onko tuomioistuimilla tai hallintoviranomaisilla oikeus vaatia, että valituksen käsittelyssä on turvauduttava muihin olemassa oleviin keinoihin, joihin luetaan myös 10 artiklassa tarkoitetut menettelyt, ennen asian ottamista ratkaistavaksi. Ottaen huomioon asianmukaisella tavalla kansalliset lait, nämä oikeuskeinot voidaan ottaa käyttöön erikseen tai yhdessä useita samalla talouden alalla toimivia elinkeinonharjoittajia vastaan tai käytännesääntöjen ylläpitäjää vastaan. 2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdassa tarkoitetuilla säännöksillä annettava tuomioistuimille tai hallintoviranomaiselle tapauksissa, joissa ne pitävät sitä kaikkien asiaan liittyvien etujen ja etenkin yleisen edun kannalta tarpeellisena, toimivalta - määrätä sopimattomat kaupalliset menettelyt lopetettavaksi tai hakea tuomioistuimelta päätöstä niiden lopettamisesta tai - kieltää sopimaton kaupallinen menettely tai hakea tuomioistuimelta päätöstä menettelyn kieltämisestä, jollei menettelyä vielä ole käytetty mutta sen käyttäminen on odotettavissa, vaikka tosiasiallisen vahingon syntymistä taikka elinkeinonharjoittajan tahallisuutta tai huolimattomuutta ei olisi näytetty. Jäsenvaltioiden on myös säädettävä kiireellisestä menettelystä, jota noudattaen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet voidaan toteuttaa - joko väliaikaisina tai - lopullisina siten, että kukin jäsenvaltio saa valita jommankumman näistä kahdesta vaihtoehdosta. Lisäksi jäsenvaltiot voivat, poistaakseen sopimattomien kaupallisten menettelyiden pysyvät vaikutukset, antaa tuomioistuimille tai hallintoviranomaisille, jos kaupalliset menettelyt on lopullisella päätöksellä määrätty lopetettavaksi, toimivallan - määrätä kyseinen päätös kokonaan tai osittain julkaistavaksi tarkoituksenmukaiseksi katsomassaan muodossa - määrätä lisäksi oikaisu julkaistavaksi asiassa. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen hallintoviranomaisten tulee a) olla kokoonpanoltaan sellaisia, että niiden puolueettomuudesta ei ole epäilyksiä b) saada riittävät toimivaltuudet valitusten johdosta tekemiensä päätösten noudattamisen tehokkaaksi valvomiseksi ja turvaamiseksi c) säännönmukaisesti perustella päätöksensä. Jos 2 kohdassa tarkoitettu toimivalta kuuluu yksinomaan hallintoviranomaiselle, sen päätökset tulee aina perustella. Lisäksi tällöin on säädettävä menettelystä, jolla viranomaisen toimivallan virheellinen tai sopimaton käyttö tai käyttämisen laiminlyönti voidaan saattaa tuomioistuimen tutkittavaksi. 12 artikla Tuomioistuimet ja hallintoviranomaiset Jäsenvaltioiden on annettava tuomioistuimille tai hallintoviranomaisille 11 artiklassa tarkoitetuissa riita-asioissa tai hallintomenettelyissä toimivalta a) vaatia elinkeinonharjoittajaa osoittamaan oikeiksi kaupalliseen menettelyyn liittyvät tosiasiaväittämät, jos se elinkeinonharjoittajan ja menettelyn muiden asianosaisten oikeutetut edut sekä kyseiseen tapaukseen liittyvät seikat huomioon ottaen on aiheellista, ja b) katsoa tosiasiaväittämät virheellisiksi, jollei a alakohdan mukaisesti vaadittua näyttöä esitetä tai jos tuomioistuin tai hallintoviranomainen pitää sitä riittämättömänä. 13 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 14 artikla Direktiivin 84/450/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/55/EY, muuttaminen Muutetaan direktiivi 1984/450/ETY ja direktiivi 1997/55/EY seuraavasti: 1) Korvataan 1 artikla seuraavasti: "1 artikla Tämän direktiivin tarkoituksena on suojella elinkeinonharjoittajia harhaanjohtavalta mainonnalta ja sen kohtuuttomilta seurauksilta sekä vahvistaa ne edellytykset, joiden toteutuessa vertaileva mainonta on sallittua." 2) Korvataan 2 artiklan 3 kohta seuraavasti: "'myyjällä tai toimittajalla' (jäljempänä 'elinkeinonharjoittajalla') tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka toimii sellaisessa tarkoituksessa, joka liittyy hänen elinkeino- tai ammattitoimintaansa;" 3) Lisätään 2 artiklaan 4 kohta seuraavasti: "'käytännesääntöjen ylläpitäjällä' tarkoitetaan tahoa, elinkeinonharjoittaja tai elinkeinonharjoittajien ryhmä mukaan luettuina, joka vastaa käytännesääntöjen laatimisesta ja tarkistamisesta ja sen valvomisesta, että käytännesääntöjen allekirjoittajat noudattavat niitä." 4) Korvataan 3 a artikla seuraavasti: "3 a artikla 1. Vertaileva mainonta on vertailun osalta sallittua, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) siinä verrataan samoja tarpeita tyydyttäviä tai samaan tarkoitukseen aiottuja tavaroita tai palveluja; b) siinä vertaillaan puolueettomasti näiden tavaroiden tai palvelujen yhtä tai useampaa olennaista, merkityksellistä, todennettavissa olevaa ja edustavaa piirrettä, joihin voi kuulua myös hinta; c) siinä ei vähätellä tai panetella kilpailijan tavaramerkkiä, kauppanimeä, muuta erottavaa tunnusta, tavaroita, palveluja, toimintaa tai olosuhteita; d) alkuperänimityksellä varustettujen tuotteiden osalta vertailu kohdistuu kussakin tapauksessa tuotteisiin, joiden nimitys on sama; e) siinä ei käytetä epäoikeutetusti hyväksi kilpailijan tavaramerkin, kauppanimityksen tai muiden erottavien tunnusten mainetta taikka kilpailevan tuotteen alkuperänimitystä; f) siinä ei esitetä tavaroita tai palveluja sellaisten tavaroiden tai palvelujen jäljitelminä tai toisintoina, joilla on suojattu tavaramerkki tai kauppanimitys." 5) Korvataan 4 artiklan 1 kohta seuraavasti: "Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että käytettävissä on riittävät ja tehokkaat keinot harhaanjohtavan mainonnan torjumiseksi ja vertailevaa mainontaa koskevien säännösten noudattamiseksi elinkeinonharjoittajien ja kilpailijoiden edun edellyttämällä tavalla. Näihin keinoihin kuuluvat säännökset, joiden mukaisesti sellaiset henkilöt tai yhteisöt, joiden etua harhaanjohtavan mainonnan kieltäminen tai vertailevan mainonnan säänteleminen kansallisen lainsäädännön mukaisesti koskee, voivat: a) ryhtyä oikeudellisiin toimiin tällaisen mainonnan suhteen; tai b) saattaa tällaisen mainonnan sellaisen hallintoviranomaisen käsiteltäväksi, jolla on toimivalta joko ratkaista valitukset tai panna vireille asianmukainen oikeudenkäynti asiassa. Kukin jäsenvaltio saa ratkaista, kumpi näistä mahdollisuuksista on käytettävissä ja onko tuomioistuimilla tai hallintoviranomaisilla oikeus vaatia, että valituksen käsittelyssä on turvauduttava muihin olemassa oleviin keinoihin, joihin luetaan myös 5 artiklassa tarkoitetut menettelyt, ennen asian ottamista ratkaistavaksi. Ottaen huomioon asianmukaisella tavalla kansalliset lait, nämä oikeuskeinot voidaan ottaa käyttöön erikseen tai yhdessä useita samalla talouden alalla toimivia elinkeinonharjoittajia vastaan tai käytännesääntöjen ylläpitäjää vastaan." 6) Korvataan 6 artiklan a kohdan ilmaisu "näyttämään toteen mainonnassa esitettyjen tosiasiaväittämien paikkansapitävyys" ilmaisulla "osoittamaan oikeiksi mainonnassa esitetyt tosiasiaväittämät". 7) Korvataan 7 artiklan 1 kohta seuraavasti: "Tällä direktiivillä ei estetä jäsenvaltioita pitämästä voimassa tai antamasta säännöksiä laajemmasta elinkeinonharjoittajien ja kilpailijoiden suojasta harhaanjohtavan mainonnan osalta". 15 artikla Direktiivin 97/7/EY [Etämyynti] muuttaminen Korvataan 9 artikla seuraavasti: "Toimitus, jota ei ole tilattu Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet vapauttaakseen kuluttajan vastasuorituksesta sellaisesta toimituksesta, jota ei ole tilattu; vastaamatta jättäminen ei tällöin merkitse tarjouksen hyväksymistä." 16 artikla Direktiivin 98/27/EY [Kieltokanteet] muuttaminen Korvataan direktiivin 98/27/EY liitteen 1 kohta seuraavasti: "1. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi //EY, annettu ... sopimattomista elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla (EUVL L , xx, s. )". 17 artikla Tiedottaminen Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta kuluttajat saavat tietoja niistä säännöksistä, joilla tämä direktiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, ja kannustettava tarvittaessa elinkeinoelämän järjestöjä antamaan kuluttajille tietoa käytännesäännöistään. 18 artikla Direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään [18 kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta]. Niiden on ilmoitettava tästä ja myöhemmistä muutoksista komissiolle viipymättä. Niiden on alettava soveltaa näitä säännöksiä viimeistään [kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta]. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 19 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan [...] päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 20 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] päivänä [...]kuuta [...]. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja [...] [...] Liite 1: Kaupalliset menettelyt, joita pidetään kaikissa olosuhteissa sopimattomina Harhaanjohtavat kaupalliset menettelyt (1) Elinkeinonharjoittajan perätön väite, että hän on allekirjoittanut käytännesäännöt. (2) Elinkeinonharjoittajan perätön väite, että julkinen tai muu taho on hyväksynyt käytännesäännöt. (3) Kehotus ostaa tuotteita tiettyyn hintaan, jos on kohtuullisia perusteita olettaa, että elinkeinonharjoittaja ei kykene tarjoamaan tai järjestämään toista elinkeinonharjoittajaa tarjoamaan näitä tai vastaavia tuotteita kyseiseen hintaan sellaisen ajan ja sellaisia määriä, jotka ovat kohtuullisia tuote ja tarjottu hinta huomioon ottaen (täkymainonta - bait advertising). (4) Kehotus ostaa tuotteita tiettyyn hintaan ja sitten a) kieltäytyminen näyttämästä mainostettua tuotetta kuluttajille tai b) kieltäytyminen ottamasta tilauksia tuotteesta tai toimittamasta sitä kohtuuajassa tai c) tuotteen parjaaminen d) viallisen kappaleen näyttäminen tuotteesta tarkoituksena edistää toisen tuotteen myyntiä (täkymyynti - "bait and switch"). (5) Perätön ilmoitus, että tuote on saatavilla vain hyvin lyhyen ajan, jotta kuluttajat tekisivät päätöksen välittömästi eikä heille jäisi riittävää tilaisuutta tai riittävästi aikaa tehdä perusteltu valinta. (6) Sitoutuminen tarjoamaan myynninjälkeisiä palveluita kuluttajalle ja tällaisen palvelun tarjoaminen ainoastaan jollain muulla kielellä kuin sillä, jota elinkeinonharjoittaja käytti myyntiä edeltäneessä viestinnässä kuluttajan kanssa, ilman että tästä ilmoitetaan selvästi kuluttajalle ennen tämän sitoutumista liiketoimeen. (7) Perätön ilmoitus, että tuotetta voidaan myydä laillisesti. (8) Tiedotusvälineiden toimituksellisen sisällön käyttäminen tuotteen myynnin edistämiseen siten, että elinkeinonharjoittaja on maksanut myynninedistämisen mutta ei ilmoita sitä selvästi sisällössä (puffi). (9) Perätön väite, että kuluttajan henkilökohtainen tai hänen perheensä turvallisuus on vaarassa, ellei hän osta tuotetta. (10) Pyramidimyyntijärjestelmän luominen, käyttäminen tai edistäminen; järjestelmässä kuluttaja tekee suorituksen vastineeksi mahdollisuudesta saada korvausta, joka muodostuu etupäässä muiden kuluttajien värväämisestä järjestelmään eikä tuotteiden myynnistä tai kulutuksesta. (11) Myynninedistämistä koskevan asetuksen liitteessä edellytettyjen tietojen antamatta jättäminen tai väärien, epäselvien tai monitulkintaisten tietojen antaminen liitteen vaatimusten täyttämiseksi. (12) Ilmaisun "loppuunmyynti" tai vastaavan käyttäminen, kun elinkeinonharjoittaja ei aio lopettaa kaupankäyntiä. Aggressiiviset kaupalliset menettelyt (1) Sellaisen vaikutelman luominen, että kuluttaja ei voi poistua, ennen kuin sopimus on allekirjoitettu tai maksu suoritettu. (2) Pitkät ja/tai toistuvat henkilökohtaiset käynnit kuluttajan kotona ja kuluttajan esittämien poistumiskehotusten huomiotta jättäminen. (3) Sinnikkäät ja ei-toivotut myyntiyhteydenotot puhelimitse, faksitse, sähköpostitse tai muuta etävälinettä käyttäen. (4) Sellaisten kuluttajien ottaminen kohteeksi, joiden perheessä on äskettäin ollut kuolemantapaus tai vakava sairaus, vastoinkäymiseen suoraan liittyvän tuotteen myymiseksi. (5) Vaatimus, että kuluttajan, joka haluaa tehdä korvaushakemuksen vakuutuksen perusteella, on esitettävä asiakirjoja, joita ei kohtuudella voida pitää korvaushakemuksen hyväksyttävyyden kannalta olennaisina, jotta kuluttaja jättäisi käyttämättä hänelle sopimuksen perusteella kuuluvia oikeuksia. (6) Lapsiin kohdistuva mainostaminen tavalla, joka antaa ymmärtää, että kaveripiirin hyväksyminen riippuu siitä, ostavatko vanhemmat heille tietyn tuotteen. Tällä säännöksellä ei rajoiteta televisiomainontaa koskevan direktiivin 89/552/ETY [43] 16 artiklan säännösten soveltamista. [43] Neuvoston direktiivi 89/552/ETY, annettu 3 päivänä lokakuuta 1989, televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, EYVL L 298, 17.10.1989, s. 23, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 97/36/EY. (7) Maksun vaatiminen elinkeinonharjoittajan toimittamista tuotteista, joita kuluttaja ei tilannut (toimitus, joita ei ole tilattu - intertiamyynti). Liite 2 - Yhteisön säädökset, joissa vahvistetaan mainontaa ja kaupallista viestintää koskevat säännöt Kuluttajansuojasta etäsopimuksissa annetun direktiivin 97/7/EY [44] 4 ja 5 artikla [44] EYVL L 144, 4.6.1997, s. 19. Matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista annetun direktiivin 90/314/ETY [45] 3 artikla [45] EYVL L 158, 23.6.1990, s. 59. Ostajien suojaamisesta kiinteistöjen osa-aikaisen käyttöoikeuden ostosopimuksen tiettyihin osiin nähden annetun direktiivin 94/47/EY [46] 3 artiklan 3 kohta [46] EYVL L 280, 29.10.1994, s. 83. Kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisessa annetun direktiivin 98/6/EY [47] 3 artiklan 4 kohta [47] EYVL L 80, 18.3.1998, s. 27. Ihmisille tarkoitettuja lääkkeitä koskevista yhteisön säännöistä annetun direktiivin 2001/83/EY [48] 86-100 artikla [48] EYVL L 311, 28.11.2001, s. 67. Tietoyhteiskunnan palveluja, erityisesti sähköistä kaupankäyntiä, sisämarkkinoilla koskevista tietyistä oikeudellisista näkökohdista annetun direktiivin 2000/31/EY [49] 6 artikla (direktiivi sähköisestä kaupankäynnistä) [49] EYVL L 178, 17.7.2000, s. 1. [Myynninedistämistä sisämarkkinoilla koskevan asetusehdotuksen] 4 artikla ja liite. Direktiivin 20../../EY 4 artikla [kuluttajille myönnettäviä luottoja koskeva direktiiviehdotus [50] (korvaa kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 87/102/ETY, [51] sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 90/88/ETY [52] ja direktiivillä 98/7/EY, [53] 3 artiklan)] [50] KOM(2002) 443 lopullinen. [51] EYVL L 42, 12.2.1987, s. 48. [52] EYVL L 61, 10.3.1990, s. 14. [53] EYVL L 101, 1.4.1998, s. 17. Kuluttajille tarkoitettujen rahoituspalvelujen etämyynnistä ja neuvoston direktiivin 90/619/ETY sekä direktiivien 97/7/EY ja 98/27/EY muuttamisesta annetun direktiivin 2002/65/EY [54] 3 ja 4 artikla [54] EYVL L 271, 9.1.2002, s. 16-24. Siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY muuttamisesta rahastoyhtiöiden ja yksinkertaistettujen tarjousesitteiden sääntelemiseksi annetun direktiivin 2001/107/EY [55] 1 artiklan 9 kohta [55] EYVL L 41, 13.2.2002, s. 20-34. Vakuutusedustuksesta annetun direktiivin 2002/92/EY [56] 12 ja 13 artikla [56] EYVL L 9, 15.1.2003, s. 3. Henkivakuutuksesta annetun direktiivin 2002/83/EY [57] 36 artikla [57] EYVL L 345, 19.12.2002, s. 1-51. [Sijoituspalveluista ja säännellyistä markkinoista sekä neuvoston direktiivin 85/611/ETY, neuvoston direktiivin 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/ETY muuttamisesta annetun direktiiviehdotuksen 18 artikla (KOM(2002) 625 lopullinen, 2002/0269 (COD))] Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta annetun direktiivin 92/49/ETY [58] (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi) 31 ja 43 artikla [58] EYVL L 228, 11.8.1992, s. 1-23. [Arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä ja direktiivin 2001/34/EY muuttamisesta annetun muutetun ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi] 5, 7 ja 8 artikla (KOM(2002) 460 lopullinen, 2001/0117 (COD)) SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS Politiikan alat: Terveys- ja kuluttaja-asiat Toiminnan ala: Kuluttajapolitiikka Toimenpiteen nimi: direktiivi sopimattomista elinkeinonharjoittajan ja kuluttajan välisistä kaupallisista menettelyistä 1. Budjettikohta/-kohdat 2. NUMEROTIEDOT 2.1. Toimenpiteen kokonaismäärärahat (B osa): 2.2. Toimenpiteen soveltamisaika: - 2.3. Monivuotinen kokonaismenoarvio: a) Maksusitoumusmäärärahojen/maksumäärärahojen aikataulu (rahoitustuki) (vrt. kohta 6.1.1) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> b) Tekninen ja hallinnollinen apu ja tukimenot (vrt. kohta 6.1.2) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> c) Henkilöstömenojen ja muiden hallintomenojen kokonaisvaikutus rahoitukseen(vrt. kohdat 7.2 ja 7.3) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> 2.4. Yhteensopivuus ohjelmasuunnitelman ja rahoitusnäkymien kanssa Ehdotus on tehdyn ohjelmasuunnitelman mukainen. 2.5. Vaikutukset tuloihin Ehdotus ei vaikuta tuloihin. 3. BUDJETTITIEDOT >TAULUKON PAIKKA> 4. OIKEUSPERUSTA Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artikla 5. KUVAUS JA PERUSTELUT 5.1. Yhteisön tuen tarve 5.1.1. Toiminnan tavoitteet 5.1.2. Ennakkoarviointiin liittyvät toimenpiteet 5.2. Suunnitellut toimet ja yhteisön rahoitustukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt 5.3. Täytäntöönpanomenetelmät 6. RAHOITUSVAIKUTUKSET 6.1. Kokonaisrahoitusvaikutus, B-osa (koko ohjelmakaudeksi) (Alla olevassa taulukossa ilmoitettujen kokonaismäärien laskutapa on esitettävä taulukossa 6.2 esitetyn jaottelun avulla). 6.1.1. Rahoitustuki 6.1.2. Tekninen ja hallinnollinen apu, tukimenot ja tietotekniikkakustannukset (maksusitoumusmäärärahat) 6.2. Toimenpidekohtainen kustannuslaskelma, B-osa (koko ohjelmakaudeksi) [59] [59] Lisätietoja erillisessä ohjeasiakirjassa. 7. VAIKUTUKSET HENKILÖSTÖÖN JA HALLINTOMENOIHIN 7.1. Vaikutus henkilöstöön >TAULUKON PAIKKA> 7.2. Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus >TAULUKON PAIKKA> 7.3. Muut toimesta johtuvat hallintomenot >TAULUKON PAIKKA> (1) Mainittava komitean laji sekä ryhmä, johon se kuuluu. I Yhteensä vuodessa (7.2 + 7.3) II. Toimen kesto III Toimen kokonaiskustannukset (I x II) // - 8. SEURANTA JA ARVIOINTI 8.1. Seurantajärjestelyt 8.2. Arvioinnin yksityiskohtaiset säännöt ja arviointijaksot 9. PETOSTENTORJUNTATOIMET