Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä sekä neuvoston direktiivien 70/220/ETY ja 70/156/ETY muuttamisesta



Virallinen lehti nro C 077 , 11/03/1997 s. 0008



Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi moottoriajoneuvojen päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen estämiseksi toteutettavista toimenpiteistä sekä neuvoston direktiivien 70/220/ETY ja 70/156/ETY muuttamisesta (97/C 77/02) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(96) 248 lopull. - 96/0164 (COD) (Komission esittämä 29 päivänä elokuuta 1996) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat, että toimenpiteet olisi mukautettava sisämarkkinoihin, neuvoston 22 päivänä marraskuuta 1973 hyväksymässä Euroopan yhteisön ensimmäisessä toimintaohjelmassa ympäristöalan toimenpiteiksi (1) kehotetaan viimeisimmän tieteellisen kehityksen huomioon ottamista vähennettäessä moottoriajoneuvojen kaasumaisten päästöjen aiheuttamaa ilmakehän pilaantumista ja jo annettujen direktiivien muuttamista vastaavasti; viidennessä toimintaohjelmassa, jonka yleisen lähestymistavan neuvosto hyväksyi 1 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa (2), edellytetään lisätoimenpiteitä moottoriajoneuvojen epäpuhtauspäästöjen vähentämiseksi huomattavasti nykyiseltä tasolta; viidennessä toimintaohjelmassa myös asetetaan tavoitteita useiden epäpuhtauspäästöjen vähentämiseksi, koska sekä liikkuvista että paikallaan pysyvistä lähteistä aiheutuvia päästöjä on vähennettävä, neuvoston direktiivissä 70/220/ETY (3) vahvistetaan raja-arvot näiden ajoneuvojen moottoreiden hiilimonoksidin ja palamattomien hiilivetyjen päästöille; näitä raja-arvoja alennettiin ensimmäisen kerran neuvoston direktiivillä 74/290/ETY (4) ja täydennettiin komission direktiivin 77/102/ETY (5) mukaisesti typen oksidien päästöille sallituilla raja-arvoilla; näille kolmelle päästölajille tarkoitettuja raja-arvoja alennettiin peräkkäin komission direktiiveillä 78/665/ETY (6), 83/351/ETY (7) ja 88/76/ETY (8); dieselmoottoreiden hiukkaspäästöjen raja-arvot otettiin käyttöön neuvoston direktiivillä 88/436/ETY (9); tiukemmat eurooppalaiset standardit alle 1,4-litraisten ajoneuvojen kaasumaisille päästöille otettiin käyttöön neuvoston direktiivillä 89/458/ETY (10); näitä standardeja on laajennettu koskemaan kaikkia henkilöautoja niiden moottorin tehosta riippumatta sellaisen parannetun eurooppalaisen testausmenettelyn mukaisesti, johon sisältyy taajama-alueen ulkopuolinen ajojakso; polttoainejärjestelmän haihtumispäästöjä ja päästöjen vähentämiseen liittyvien ajoneuvon osien kestävyyttä koskevat vaatimukset sekä dieselmoottorilla varustettujen autojen hiukkaspäästöjä koskevat tiukemmat standardit otettiin käyttöön neuvoston direktiivillä 91/441/ETY (11); Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 94/12/EY (12) otettiin käyttöön tiukemmat kaikkia epäpuhtauksia koskevat raja-arvot ja uusi menetelmä tuotannon vaatimustenmukaisuuden valvomiseksi; henkilöautoihin, joissa on yli kuusi istumapaikkaa tai joiden enimmäismassa on yli 2 500 kilogrammaa, sekä pakettiautoihin ja maastoajoneuvoihin, jotka kuuluvat direktiivin 70/220/ETY soveltamisalaan ja joihin on sovellettu aikaisemmin lievempiä standardeja, sovelletaan nykyisin neuvoston direktiivin 93/59/ETY (13) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/. . ./EY (14) mukaisesti yhtä tiukkoja standardeja kuin henkilöautoihin ottaen huomioon näiden ajoneuvojen erityisedellytykset. direktiivin 94/12/EY 4 artiklassa säädetään, että komissio ehdottaa standardeja, jotka saatetaan voimaan vuoden 2000 jälkeen sellaista uutta monipuolista lähestymistapaa noudattaen, joka perustuu kaikkien tieliikenteestä aiheutuvaa ilman pilaantumista vähentävien toimenpiteiden kustannusten ja tehokkuuden laajaan arviointiin; ehdotuksen olisi sisällettävä tieliikenteen päästöjen standardien tiukentamisen lisäksi täydentäviä toimenpiteitä, kuten polttoaineen laadun parantaminen ja autokannan käytön aikaisen päästöjen valvonnan tiukentaminen; ehdotuksen olisi pohjauduttava ilmanlaatua koskeviin perusteisiin ja niihin liittyviin päästöjen vähentämistavoitteisiin sekä jokaisen toimenpidepaketin kustannustehokkuusarviointiin, jossa otetaan huomioon myös mahdollisten muiden toimenpiteiden, kuten liikennesuunnittelun, kaupunkien julkisen liikenteen edistämisen, uusien käyttövoimavaihtoehtojen tai vaihtoehtoisten polttoaineiden käytön, vaikutus, komissio on hyväksynyt eurooppalaisen ohjelman ilman laadusta, tieliikennepäästöistä, pakokaasuista ja moottoritekniikasta (Auto Oil -ohjelma) täyttääkseen kyseisen direktiivin 94/12/EY 4 artiklan vaatimukset; Euroopan auto- ja öljyteollisuus ovat toteuttaneet eurooppalaista ohjelmaa päästöistä, pakokaasuista ja moottoriteknologiasta (EPEFE) määritelläkseen tulevaisuuden ajoneuvojen ja niiden käyttämien polttoaineiden mahdollisen vaikutuksen; Auto Oil ja EPEFE-ohjelmilla pyrittiin varmistamaan, että epäpuhtauspäästöjä koskevilla direktiiviehdotuksilla mahdollisimman hyviin ratkaisuihin; Auto Oil -ohjelman kustannustehokkuutta koskeva tutkimus on osoittanut, että autojen päästötekniikkaa on edelleen parannettava, jotta vuonna 2010 saavutettaisiin komission Auto Oil -ohjelmasta antamassa tiedonannossa tarkoitettu ilman laatu, direktiivin 70/220/ETY uusia henkilöautoja koskevien vaatimusten tiukentaminen on osa komission johdonmukaista kokonaisstrategiaa, johon kuuluvat myös pakettiautoja ja maastoajoneuvoja koskevien standardien uusiminen vuodesta 2000, moottoripolttoaineiden parantaminen ja käytössä olevien ajoneuvojen päästöjen tarkempi arviointi; kyseisten toimenpiteiden ohella tarvitaan kuitenkin paikallisia täydentäviä toimenpiteitä, jotka ovat kustannustehokkaita, ilman laadun parantamiseksi kaikkein saastuttavimmilla alueilla, neuvoston direktiivi 70/220/ETY on yksi moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen tyyppihyväksyntää koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 6 päivänä helmikuuta 1970 annetussa direktiivissä 70/156/ETY (15) käyttöön otetuista tyyppihyväksyntämenettelyäkoskevista erityisdirektiiveistä 96/27/EY (162); moottoriajoneuvoista aiheutuvien epäpuhtauspäästöjen vähentämistavoitetta ei voida toteuttaa riittävästi yksittäisissä jäsenvaltioissa ja näin ollen se voidaan saavuttaa paremmin jäsenvaltioiden moottoriajoneuvojen aiheuttaman ilman pilaantumisen ehkäisemiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan lainsäädännön lähentämisellä, vuodesta 2000 sovellettavat tyyppi I -testin raja-arvojen alennukset, joilla vähennetään 40 prosenttia typen oksideja, 40 prosenttia kaikkia hiilivetyjä ja 30 prosenttia hiilimonoksidia bensiinikäyttöisten henkilöautojen osalta, 20 prosenttia typen oksideja, yhteensä 20 prosenttia hiilivetyjen ja typen oksideja, 40 prosenttia hiilimonoksidia ja 35 prosenttia hiukkaspäästöjä epäsuoraruiskutteisten dieselkäyttöisten henkilöautojen osalta sekä 40 prosenttia typen oksideja, yhteensä 40 prosenttia hiilivetyjä ja typen oksideja, 40 prosenttia hiilimonoksidia ja 50 prosenttia hiukkaspäästöjä suoraruiskutteisten dieselkäyttöisten henkilöautojen osalta, on havaittu tärkeimmiksi toimenpiteiksi riittävän ilman laadun saavuttamiseksi keskipitkällä aikavälillä; kyseisiä alennuksia on sovellettu hiilivetyihin ja typen oksideihin olettaen, että typen oksidit ovat 45 prosenttia bensiinikäyttöisille ja 80 prosenttia dieselkäyttöisille direktiivin 94/12/EY mukaisille pakettiautoille mitatusta yhdistetystä arvosta; nykyisin määrätään tavallisesti erilliset raja-arvot bensiinikäyttöisille ajoneuvoille kummankin epäpuhtauspäästön valvomiseksi; tulevien moottorien rakentamisen helpottamiseksi yhdistetyt raja-arvot säilytetään dieselkäyttöisillä ajoneuvoilla, joiden osalta 2000 standardit ovat kaikkein vaativimpia; kyseisissä vähennyksissä otetaan huomioon testijaksoa varten käyttöön otetun kylmäkäynnistyksen jälkeiset päästöt huomioivan mukautuksen ("40 sekunnin poisto") vaikutus todellisiin päästöihin, uudet ajoneuvon sisäistä valvontajärjestelmää (OBD) koskevat säännökset olisi otettava käyttöön, jotta havaittaisiin välittömästi pakokaasunpuhdistuslaitteiden häiriö, ja näin ollen käytössä olevien ajoneuvojen alkuperäinen päästötaso pysyy selvästi paremmin ennallaan määräaikaisen tai liikenteessä tapahtuvan satunnaisvalvonnan avulla; kuitenkin dieselajoneuvojen osalta OBD on vähemmän kehittyneessä vaiheessa, ja se voidaan asentaa tällaisiin ajoneuvoihin ainoastaan lisävarusteena, tyyppi IV -testiä, jonka avulla voidaan määrittää ottomoottorilla varustettujen ajoneuvojen haihtumispäästöt, voidaan parantaa niin, että siinä huomioidaan paremmin sekä todelliset haihtumispäästöt että mittaustekniikka, päästötesteissä käytettävien vertailupolttoaineiden ominaisuuksien olisi vastattava vuoden 2000 markkinoilla käytössä olevia polttoaineita koskevien määrittelyjen kehitystä bensiinin ja dieselpolttoaineen laatua koskevan lainsäädännön mukaisesti, uusi käytössä olevien ajoneuvojen tuotannon vaatimustenmukaisuuden tarkastusmenetelmä on todettu kustannustehokkaaksi tukimenetelmäksi; se sisällytetään päästöjä koskevaan direktiiviin niin, että tavoitteena on panna täytäntöön vuonna 2001; direktiivi 70/156/ETY olisi muutettava tämän mukaisesti, jäsenvaltioille olisi annettava lupa verohelpotuksia myöntämällä nopeuttaa sellaisten ajoneuvojen käyttöönottoa, jotka täyttävät tämän direktiivin tiukennetut vaatimukset, on tarpeen vahvistaa ohjeelliset raja-arvot, joita sovelletaan vuodesta 2005 ja joiden avulla voidaan myös muun muassa edistää kehittyneillä pakokaasunpuhdistuslaitteilla varustettujen ajoneuvojen pikaista käyttöönottoa, nämä ohjeelliset raja-arvot olisi vahvistettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä komission viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998 tekemän ehdotuksen perusteella; komissio ehdottaa samanaikaisesti polttoaineen laatua parantavia toimenpiteitä vuodelle 2005; molempien direktiivien olisi tultava voimaan samanaikaisesti vuonna 2005, ja direktiivi 70/220/ETY olisi muutettava tämän mukaisesti, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 70/156/ETY seuraavasti: 1. Muutetaan 10 artikla seuraavasti: a) Korvataan otsikko seuraavasti: "Tuotannon ja käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuus" b) Lisätään 3 kohta seuraavasti: "3. Jäsenvaltioiden, jotka myöntävät tyyppihyväksynnän sellaisten erityisdirektiivien perusteella, jotka sisältävät näissä direktiiveissä tarkoitettujen järjestelmien, osien tai teknisten yksiköiden käyttökestävyyttä koskevia määrällisiä säännöksiä, on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tarkastaakseen käytössä olevia ajoneuvoja koskevalla päästökatsastuksella, noudatetaanko näitä säännöksiä kyseisissä direktiiveissä säädettyjen menettelyjen mukaisesti." 2. Muutetaan 1 artikla seuraavasti: a) Korvataan otsikko seuraavasti: "Vaatimustenvastaisuus" b) Lisätään 4 a kohta seuraavasti: "4 a. Jos erillisen direktiivin asiaa koskevien säännösten mukaisesti toteutettu käytössä olevien ajoneuvojen päästökatsastus osoittaa, että kyseinen ajoneuvotyyppi ei täytä määrällisiä kestävyysvaatimuksia, se ei ole kyseisen direktiivin määrällisten kestävyyssäännösten mukainen. Jos tyyppihyväksynnän myöntänyt jäsenvaltio toteaa, että vaatimustenmukaisuustodistuksen saaneet käytössä olevat ajoneuvot eivät ole sen erityisdirektiivin määrällisten kestävyyssäännösten mukaiset, jonka perusteella ne on tyyppihyväksytty, sen on päätettävä toteutettavista toimenpiteistä sen varmistamiseksi, että käytössä olevat ajoneuvot ovat jälleen näiden säännösten mukaiset. Jäsenvaltion hyväksyntäviranomaisten on ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille suunnitelluista toimenpiteistä. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on päätettävä suunniteltujen toimenpiteiden täytäntöönpanon järkevyydestä alueillaan. Jos jäsenvaltio osoittaa, että vaatimustenmukaisuustodistuksen saaneet käytössä olevat ajoneuvot eivät ole sen erityisdirektiivin määrällisten kestävyyssäännösten mukaiset, jonka perusteella ne on tyyppihyväksytty, sen on pyydettävä tyyppihyväksynnän myöntänyttä jäsenvaltiota tarkastamaan käytössä olevien ajoneuvojen päästökatsastuksella, joka tarvittaessa tehdään yhteistyössä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa, että käytössä olevat ajoneuvot ovat näiden säännösten mukaiset. Tällaiset toimet on toteutettava mahdollisimman nopeasti, ja joka tapauksessa kuuden kuukauden kuluessa pyyntöpäivästä. Kun käytössä olevan ajoneuvon vaatimustenvastaisuus todetaan kolmannen alakohdan mukaisesti, ajoneuvon hyväksyntäviranomainen toteuttaa toisessa alakohdassa tarkoitetut toimenpiteet." c) Korvataan 5 ja 6 kohta seuraavasti: "5. Jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisten on ilmoitettava kuukauden kuluessa toisilleen kaikista tyyppihyväksynnän peruuttamisista, sekä syyt tähän. Kun on kyse 10 artiklan 2 kohdan mukaisesta päästökatsastuksesta, jäsenvaltion viranomaisten on ilmoitettava toisilleen tutkimuksen tulosten perusteella tehtävistä päätöksistä. 6. Jos tyyppihyväksynnän myöntänyt jäsenvaltio kiistää sille osoitetun vaatimustenvastaisuuden, kyseisten jäsenvaltioiden on pyrittävä ratkaisemaan tämä kiista. Komissiota on pidettävä ajan tasalla ja tarvittaessa se kuulee asianomaisia osapuolia ratkaisuun pääsemiseksi." 3. Lisätään 12 artiklaan toinen alakohta seuraavasti: "Kaikissa tätä direktiiviä täytäntöön pantaessa annettujen säännösten nojalla tehdyissä päätöksissä sekä päätöksissä, joilla otetaan käyttöön suunnitellut toimenpiteet käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuuden säilyttämiseksi, on esitettävä yksityiskohtaiset syyt, joihin ne perustuvat. Suunniteltujen toimenpiteiden aloittamisesta päättävän jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta kyseiselle osapuolelle, jolle on samanaikaisesti ilmoitettava tälle käytössä olevista jäsenvaltioissa voimassa olevan lainsäädännön mukaisista keinoista sekä tällaisten keinojen toteuttamiseksi sallituista määräajoista." 2 artikla Muutetaan direktiivin 70/220/ETY liitteet tämän direktiivin liitteen mukaisesti. 3 artikla 1. Jollei 6 artiklan säännöksistä muuta johdu, jäsenvaltio ei saa 1 päivästä tammikuuta 1998 kyseisen ajoneuvon päästöjen aiheuttamaan ilman pilaantumiseen liittyvistä syistä - evätä direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaista EY-tyyppihyväksyntää, tai - evätä kansallista tyyppihyväksyntää, taikka - kieltää ajoneuvojen rekisteröintiä, myyntiä tai liikkeelle laskemista, jos ajoneuvot ovat direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna tällä direktiivillä, mukaiset. 2. Jollei 6 artiklan säännöksistä muuta johdu, 1 päivästä tammikuuta 2000 - jäsenvaltiot eivät saa enää antaa direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 1 kohdan mukaista ETY-tyyppihyväksyntää, ja - jäsenvaltioiden on evättävä kansallinen tyyppihyväksyntä uudentyyppiseltä ajoneuvolta sen päästöjen aiheuttamaan ilman pilaantumiseen liittyvistä syistä, jos se ei ole direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, mukainen. Tyyppi I -testissä on käytettävä direktiivin 70/220/ETY liitteessä I olevan 5.3.1.4 kohdan taulukon rivillä A vahvistettuja raja-arvoja. 3. Alkaen 1 päivästä tammikuuta 2001 - jäsenvaltiot eivät enää saa pitää direktiivin 70/156/ETY mukaisten uusien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuustodistusta pätevänä kyseisen direktiivin 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja - jäsenvaltioiden on kiellettävä sellaisten uusien ajoneuvojen rekisteröinti, myynti tai liikkeelle laskeminen, joilla ei ole direktiivin 70/156/ETY mukaista vaatimustenmukaisuustodistusta, päästöjen aiheuttamaan ilman pilaantumiseen liittyvistä syistä, jos ajoneuvot eivät ole direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, mukaiset. Tyyppi I -testissä on käytettävä direktiivin 70/220/ETY liitteessä I olevan 5.3.1.4 kohdan taulukon rivillä A vahvistettuja raja-arvoja. 4 artikla Jäsenvaltiot voivat säätää verohelpotuksia ainoastaan sellaisille moottoriajoneuvoille, jotka ovat direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, mukaiset. Näiden helpotusten on oltava perustamissopimuksen määräysten mukaiset ja lisäksi täytettävä seuraavat edellytykset: - niitä sovelletaan kaikkiin uusiin jäsenvaltion markkinoilla myytäväksi tarjottaviin ajoneuvoihin, jotka vastaavat ennalta joko direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, liitteessä I olevan 5.3.1.4 jakson taulukon rivillä A vahvistettuja pakollisia raja-arvoja tai kyseisen taulukon rivillä B vahvistettuja ohjeellisia raja-arvoja, - ne päättyvät 3 artiklan 3 kohdassa vahvistettuna päivämääränä, jolloin uusia ajoneuvoja koskevat päästöjen raja-arvot tulevat pakollisina voimaan tai viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2005, kun on kyse direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, liitteessä I olevan 5.3.1.4 jakson taulukon rivillä B vahvistetuista ohjeellisista raja-arvoista, - niiden on oltava kaikkien moottoriajoneuvotyyppien osalta alhaisemmat kuin 3 artiklan 3 kohdassa säädettyjen arvojen tai direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, liitteessä I olevan 5.3.1.4 jakson taulukon rivillä B vahvistettujen ohjeellisten arvojen noudattamiseksi käyttöön otetuista teknisistä ratkaisuista tai niiden asentamisesta ajoneuvoon aiheutuneet lisäkustannukset. Komissiolle on ilmoitettava riittävän ajoissa kaikista suunnitelmista ottaa käyttöön tai muuttaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja verohelpotuksia, jotta se voi esittää huomautuksensa. 5 artikla Komissio ehdottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ajoneuvojen päästönormien tiukentamista edelleen viimeistään 12 kuukauden kuluttua tämän direktiivin antamispäivästä, mutta joka tapauksessa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1998. Tämä ehdotus perustuu tämän direktiivin toimenpiteiden valmistelua varten käytettyihin tarkistettuihin ja parannettuihin menetelmiin. Ehdotuksessa laadittu strategia on suunniteltava siten, että kehitetään menettely ilmanlaatua koskevien yhteisön standardien vaatimusten ja siihen liittyvien tavoitteiden täyttämiseksi mahdollisin pienin kustannuksin, ja siinä on otettava huomioon: - ilmanlaadun kehityssuuntaukset, - liikenteestä ja muusta kuin liikenteestä peräisin olevat myrkylliset epäpuhtauspäästöt ja vaikutus, joka olemassa ja varalla olevilla mahdollisilla kaikista lähteistä peräisin olevia päästöjä vähentävillä toimenpiteillä saattaa olla ilmanlaadun parantamiseen, - tekninen kehitys, joka koskee ajoneuvotekniikoita ja uusia voimankäyttötekniikoita (esimerkiksi sähköinen käyttövoima, polttoainekennot) ja jalostustekniikoita - mahdollisuus käyttää vaihtoehtoisia polttoaineita, kuten paineistettua maakaasua (CNG), nestekaasua (LPG), dimetyylieetteriä (DME) ja biopolttoaineita ajoneuvopäästöjen vähentämiseksi, - mahdolliset parannukset testausmenettelyissä, erityisesti uuden, alhaisessa lämpötilassa tehtävän testausmenettelyn lisääminen, - teknisten, muiden kuin teknisten ja paikallisten toimenpiteiden mahdollisuudet vähentää päästöjä; tässä yhteydessä liikenteen ja muiden toimintaohjelmaan kuuluvien toimenpiteiden, kuten liikenteenohjauksen, kehittyneen kaupunkien joukkoliikenteen ja ajoneuvojen romutusjärjestelmien, osuutta olisi arvioitava, - valikoitujen ja eriytettyjen verotuksellisten toimenpiteiden päästöjä mahdollisesti vähentävä vaikutus, edellyttäen että ne eivät vaikuta kielteisesti sisämarkkinoiden toimintaan, - kaikkien hiilidioksidipäästöjä koskevien toimenpiteiden vaikutukset, - kolmansien maiden noudattamat menettelyt ilmanlaadun ja niiden alueella sovellettujen päästöjen raja-arvojen parantamiseksi, - yhteisössä saatavissa olevan raakaöljyvarannon ja sen laadun tilanne. Ehdotuksessa on oltava muun muassa 1 päivästä tammikuuta 2005 sovellettavat lakisääteiset päästöjen raja-arvot, joilla vahvistetaan tai muutetaan direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä liitteessä I olevalla rivillä B olevassa 5.3.1.4 jaksossa määrätyt ohjeelliset raja-arvot. Lisäksi ehdotuksessa on vahvistettava, onko syytä tarkistaa järjestelmä, jonka nojalla jäsenvaltiot voivat käyttää direktiivissä 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna tällä direktiivillä, vahvistettuja verohelpotuksia. Ehdotus on toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle samaan aikaan kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/. . ./EY 9 artiklassa (17) tarkoitettu ehdotus; toimenpiteet tulevat voimaan samaan aikaan kuin kyseisen direktiivin 9 artiklan mukaisesti toimitettavassa ehdotuksessa ennakoidut toimenpiteet. 6 artikla Tämän direktiivin säännökset tulevat voimaan samanaikaisesti ja saman aikataulun mukaisesti kuin bensiinin ja dieselpolttoaineen laatua koskevassa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä eritellyt toimenpiteet. 7 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen 31 päivää tammikuuta 1997. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 8 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 9 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. (1) EYVL N:o C 112, 20.12.1973, s. 1. (2) EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1. (3) EYVL N:o L 76, 6.4.1970, s. 1. (4) EYVL N:o L 159, 15.6.1974, s. 61. (5) EYVL N:o L 32, 3.2.1977, s. 32. (6) EYVL N:o L 223, 14.8.1978, s. 48. (7) EYVL N:o L 197, 20.7.1983, s. 1. (8) EYVL N:o L 36, 9.2.1988, s. 1. (9) EYVL N:o L 214, 6.8.1988, s. 1. (10) EYVL N:o L 226, 3.8.1989, s. 1. (11) EYVL N:o L 242, 30.8.1991, s. 1. (12) EYVL N:o L 100, 19.4.1994, s. 42. (13) EYVL N:o L 186, 28.7.1993, s. 21. (14) EYVL N:o L . . . (15) EYVL N:o L 42, 23.2.1970, s. 1. (16) EYVL N:o L 169, 8.7.1996, s. 1. (17) Katso tämän virallisen lehden sivu . . . LIITE DIREKTIIVIN 70/220/ETY, SELLAISENA KUIN SE ON MUUTETTUNA DIREKTIIVILLÄ . . ., LIITTEITÄ KOSKEVAT MUUTOKSET LIITELUETTELO 1. Muutetaan liiteluettelo seuraavasti: - Muutetaan viittaus liitteeseen VI seuraavasti: "LIITE VI: Tyyppi IV -testi (haihtumispäästöjen määrittäminen kipinäsytytysmoottorilla varustetusta ajoneuvosta) Lisäys 1: Kalibrointien välinen aika ja kalibrointimenetelmät Lisäys 2: Ympäristön lämpötilan vuorokautisen vaihtelun ohjelmakaavio lämpötilan vaihtelusta aiheutuvia haihtumispäästöjä mittaavaa koetta varten." - LIITE VIII: Otsikko kuuluu seuraavasti: "Vertailupolttoaineita koskevat määräykset" - Lisätään seuraavat kohdat: "LIITE X: Käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuuden valvonta LIITE XI: Moottoriajoneuvojen sisäinen valvontajärjestelmä (OBD) Lisäys 1: Ajoneuvon sisäisen valvontajärjestelmän (OBD) toiminta Lisäys 2: Testaustoiminnot (testaustavat) Lisäys 3: OBD-välineet Lisäys 4: Vikakoodit Lisäys 5: Lisäyksen liite tietojenantoasiakirjaan Lisäys 6: Ajoneuvoperheen keskeiset ominaispiirteet Lisäys 7: Lisäyksen liite EY-tyyppihyväksyntätodistukseen" LIITE I 2. Muutetaan otsikko seuraavasti: "SOVELTAMISALA, MÄÄRITELMÄT, EY-HYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN, EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ, EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN, TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUS, VAATIMUSTENMUKAISUUS AJONEUVON OLLESSA KÄYTÖSSÄ, OBD-JÄRJESTELMÄT" 3. 1 kohta: Muutetaan ensimmäinen virke seuraavasti: - "Tätä direktiiviä sovelletaan - kaikkien ottomoottorilla varustettujen moottoriajoneuvojen pakokaasupäästöihin, haihtumispäästöihin, kampikammiokaasujen päästöihin, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyteen ja OBD-järjestelmiin ja - M1- ja N1-luokan (1) dieselmoottorilla varustettujen ajoneuvojen pakokaasupäästöihin, pakokaasunpuhdistuslaitteiden kestävyyteen ja OBD-järjestelmiin, joita tarkoitetaan direktiivin 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 83/351/ETY (2), 1 artiklassa, ei kuitenkaan N1-luokan ajoneuvoihin, joiden tyyppihyväksyntä on annettu direktiivin 88/77/ETY (3) mukaisesti." 4. Lisätään uusi 2.13 kohta seuraavasti: "2.13. `OBD:llä` tarkoitetaan ajoneuvossa sijaitsevaa saasteenestolaitteiden kunnonvalvontajärjestelmää, joka tunnistaa todennäköiset toimintahäiriöiden sijaintipaikat tietokoneen muistiin tallennettujen vikakoodien avulla." 5. Muutetaan 3-3.2.1 kohta seuraavasti: "3. EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN 3.1. Ajoneuvon valmistaja hakee pakokaasupäästöjä, haihtumispäästöjä, pakokaasupuhdistuslaitteiden kestävyyttä ja OBD-järjestelmää koskevaa direktiivin 70/156/ETY 3 artiklan 4 kohdan mukaista tyyppihyväksyntää. Siltä osin kuin hakemus koskee OBD-järjestelmää on noudatettava liitteessä XI olevassa 3 kohdassa kuvattua menettelyä. 3.2. Pakokaasupäästöjä, haihtumispäästöjä ja pakokaasupuhdistuslaitteiden kestävyyttä koskevan tietojenantoasiakirjan malli on liitteessä II; OBD-järjestelmää koskeva malli on liitteen XI lisäyksessä 5. 3.2.1. Tarvittaessa jäljennökset muista tyyppihyväksynnöistä, joissa on tarpeelliset tiedot hyväksynnän laajentamista varten, ja selvitys huononemiskertoimista on liitettävä hakemukseen." 6. Muutetaan 4-4.2 kohta seuraavasti: "4. EY-TYYPPIHYVÄKSYNTÄ 4.1. Jos asetetut vaatimukset täytetään, EY-tyyppihyväksyntä annetaan direktiivin 70/156/ETY 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti. 4.2. Pakokaasupäästöjä, haihtumispäästöjä ja pakokaasupuhdistuslaitteiden kestävyyttä koskevan EY-tyyppihyväksyntätodistuksen malli on liitteessä IX; OBD-järjestelmää koskeva malli on liitteessä XI olevassa lisäyksessä 7." 7. 5 kohta: Poistetaan huomautus. 8. 5.1.1 kohta: Toinen kohta kuuluu seuraavasti: "Valmistajan suorittamien teknisten toimenpiteiden on oltava sellaisia, että pakokaasu- ja haihtumispäästöjä rajoitetaan tehokkaasti tätä direktiiviä noudattaen ajoneuvon tavanomaisen käytön ajan tavanomaisissa käyttöolosuhteissa. Myös päästöjä valvovan järjestelmän letkujen, niiden liitosten ja yhteiden on oltava turvallisia ja järjestelmän rakenteen on oltava sellainen, että se sopeutuu alkuperäiseen suunnitteluun. Pakokaasupäästöjä koskevien määräysten katsotaan täyttyvän, jos 5.3.1.4 kohdan (tyyppihyväksyntä), 7 kohdan (tuotannon vaatimustenmukaisuus) ja 8 kohdan (käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuus) määräykset täyttyvät. Haihtumispäästöjä koskevien määräysten katsotaan täyttyvän, jos 5.3.4 kohdan (tyyppihyväksyntä), liitteessä VI olevan 7 kohdan (tuotannon vaatimustenmukaisuus) ja 8 kohdan (käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuus) määräykset täyttyvät." 9. Lisätään uusi 5.1.3 kohta seuraavasti: "5.1.3. Polttoaineen täyttöaukon tulpan puuttumisen aiheuttamat liialliset haihtumispäästöt on estettävä. Tämä voidaan toteuttaa käyttämällä: - automaattisesti avautuvaa ja sulkeutuvaa polttoaineen täyttöaukon tulppaa, jota ei voi irrottaa, - polttoaineen täyttöaukon tulpan puuttuessa liiallisia haihtumispäästöjä estäviä rakenteellisia yksityiskohtia, - OBD-järjestelmän toimintahäiriön ilmaisimesta eroavaa toimintahäiriön ilmaisinta, joka antaa merkin polttoaineen täyttöaukon tulpan puuttuessa tai muuta järjestelmää, jolla on sama vaikutus." 10. Korvataan taulukko I.5.2 uudella taulukolla seuraavasti ">TAULUKON PAIKKA> "11. 5.3.1.4 kohta - Lisätään ensimmäisen alakohdan jälkeen uusi taulukko seuraavasti: ">TAULUKON PAIKKA> "- Poistetaan taulukon M-luokan ajoneuvoja koskeva ensimmäinen rivi. 12. Lisätään uusi 7.1.4 kohta seuraavasti: "7.1.4. Jos OBD-järjestelmän suorituskyky tarkastetaan, se on tehtävä liitteessä XI olevan 7 kohdan mukaisesti." 13. Poistetaan 8 kohta. 14. Lisätään uusi 8 ja 9 kohta seuraavasti: "8. KÄYTÖSSÄ OLEVIEN AJONEUVOJEN VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTUS 8.1. Jotta 5.1.1 kohdan määräykset täyttyisivät, moitteettomasti käytettyjen ja huollettujen käytössä olevien ajoneuvojen on oltava 5.3.1.4 kohdan (pakoputken päästä mitattavat päästöt) ja 5.3.4 kohdan (haihtumispäästöt) määräysten mukaiset viiteen ikävuoteen tai 80 000 ajokilometriin saakka, näistä ensin saavutettavan ollessa määräävä. Kyseisen ajoneuvotyypin hyväksynyt viranomainen tarkastaa näiden määräysten noudattamisen direktiivin 70/156/ETY 11 artiklan säännösten mukaisesti tähän ajoneuvotyyppiin kuuluvien käytössä olevien ajoneuvojen päästökatsastuksella. Tällainen käytössä olevien ajoneuvojen päästökatsastuksessa noudatettava menettely vahvistetaan liitteessä X. Voimassa olevan vaatimustenmukaisuustodistuksen direktiivin 70/156/ETY mukaisesti saaneelle ajoneuvolle voidaan tehdä päästökatsastus. Kun liitteen X määräysten mukainen vaatimustenvastaisuus todetaan, kyseisen ajoneuvotyypin valmistajien on toteutettava jäsenvaltion viranomaisten niille ilmoittamat toimenpiteet direktiivin 70/156/ETY 11 artiklan 2 kohdan ja 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 9. MOOTTORIAJONEUVOJEN OBD-JÄRJESTELMÄ 9.1. M-luokan (1) ottomoottorilla varustetuissa ajoneuvoissa, ei kuitenkaan - ajoneuvoissa, jotka on suunniteltu kuljettamaan enemmän kuin kuusi matkustajaa kuljettaja mukaan lukien, - ajoneuvoissa, joiden enimmäismassa on suurempi kuin 2 500 kg, on oltava OBD-järjestelmä, joka valvoo päästöjä rajoittavien laitteiden toimintaa liitteen XI mukaisesti. Jos muissa M-luokan ajoneuvoissa on OBD-järjestelmä, on OBD-järjestelmän oltava liitteen XI vaatimusten mukainen. (1) Ks. direktiivi 70/156/ETY, liite II A." LIITE III 15. 2.3.1 kohta: - Poistetaan 2 ja 3 kohta. - Muutetaan 2 kohta (entinen 4 kohta) seuraavasti: "Ajoneuvot, jotka eivät saavuta vaadittua kiihtyvyyttä . . ." (muilta osin ei muutoksia) 16. 6.1.3 kohta: Muutetaan ensimmäinen virke seuraavasti: "Ajoneuvoon kohdistetaan nopeudeltaan vaihteleva ilmavirtaus." 17. Poistetaan 6.2.2 kohta. Lisäys 1 18. 1.1 kohta: - Korvataan kuva III.1.1 seuraavalla kuvalla: >VIITTAUS FILMIIN> - Muutetaan englanninkielisen toisinnon taulukon III.1.2 sarakkeen 5 (nopeus km/h) toiminta N:o 23 seuraavasti: "35-10" 19. Poistetaan 4-4.3 kohta, mukaan lukien taulukko III.1.4 ja kuva III.1.4. Lisäys 3 20. 5.1.1.2.7 kohta Englanninkielisessä toisinnossa kaava on seuraava: "P = >NUM>M V Ä V>DEN>500 T". LIITE VI 2.1 Muutetaan 1-6 kohta seuraavasti: "JOHDANTO Tässä liitteessä vahvistetaan liitteessä I olevan 5.3.4 kohdan mukaisen tyyppi IV -testin menettely. Tässä menettelyssä vahvistetaan menetelmä, jolla määritetään kipinäsytytysmoottorilla varustetun ajoneuvon polttoainejärjestelmästä haihtuvat hiilivedyt. 2. TESTIN KUVAUS Haihtumispäästötestin (kuva VI.1) tarkoitus on määrittää hiilivetyjen haihtumispäästöt, jotka aiheutuvat vuorokautisesta lämpötilan vaihtelusta, ja kuumaksi ajetun moottorin ajoneuvoa lämmittävästä vaikutuksesta ajoneuvon ollessa pysäköitynä sekä kaupunkiajosta. Testi käsittää seuraavat vaiheet: - testin valmistelun, mukaan lukien kaupunkiajosykli (osa 1) ja taajama-alueen ulkopuolinen ajosykli (osa 2), - niiden haihtumispäästöjen määrittämisen, jotka aiheutuvat kuumaksi ajetun moottorin ajoneuvoa lämmittävästä vaikutuksesta (kuumahaituma), ajoneuvon ollessa pysäköitynä, - niiden haihtumispäästöjen määrittämisen, jotka aiheutuvat vuorokautisesta lämpötilan vaihtelusta, ajoneuvon ollessa pysäköitynä. Kuumahaihtuman ja vuorokautisesta lämpötilan vaihtelusta aiheutuvan haihtuman määrittämisestä saadut hiilivetypäästöjen massat lasketaan yhteen ja testistä annetaan yhteenlaskettu tulos. 3. AJONEUVO JA POLTTOAINE 3.1. Ajoneuvo 3.1.1. Ajoneuvon on oltava hyvässä mekaanisessa kunnossa ja sillä on oltava ajettu vähintään 3 000 km ennen testiä. Haihtumispäästöjen valvontajärjestelmän on oltava kytkettynä ja toimittava oikein tämän ajan ja aktiivihiilisäiliön (-säiliöiden) on oltava tavanomaisessa käytössä ilman tavallisuudesta poikkeavaa tyhjentymistä tai täyttymistä. 3.2. Polttoaine 3.2.1. Testeissä on käytettävä sopivaa vertailupolttoainetta, joka määritellään tämän direktiivin liitteessä VIII. 4. HAIHTUMISPÄÄSTÖTESTIN TESTAUSLAITTEISTO 4.1. Alustadynamometri Alustadynamometrin on oltava liitteessä III esitettyjen vaatimusten mukainen. 4.2. Haihtumispäästöjen mittaustila Haihtumispäästöjen mittaustilan on oltava kaasutiivis suorakulmainen mittauskammio, johon testattava ajoneuvo mahtuu. Ajoneuvoon on päästävä käsiksi joka puolelta, ja suljettuna mittaustilan on oltava kaasutiivis lisäyksen 1 mukaisesti. Mittaustilan sisäpinnan on oltava läpäisemätöntä materiaalia, joka ei reagoi hiilivetyjen kanssa. Lämpötilan säätelyjärjestelmän on koko testin ajan voitava ohjata mittaustilan lämpötilaa määritellyn lämpötila/aika -ohjelman mukaisesti, josta sallittu keskimääräinen lämpötilapoikkeama on ± 1 K. Säätelyjärjestelmä on säädettävä siten, että lämpötilavaihtelut ovat tasaisia ja lämpötiloissa on mahdollisimman vähän poikkeamia, huojuntaa ja epävakaisuutta pitkän aikavälin ympäröivän lämpötilan tavoitearvoihin verrattuna. Vuorokautisesta lämpötilan vaihtelusta aiheutuvien päästöjen testin aikana lämpötila ei mittaustilan sisällä saa missään vaiheessa laskea pienemmäksi kuin 278 K (5 °C) tai nousta suuremmaksi kuin 328 K (55 °C). Seinärakenteen on johdettava lämpöä hyvin. Seinän lämpötila ei saa laskea pienemmäksi kuin 293 K (20 °C) tai nousta suuremmaksi kuin 325 K (52 °C) kuumaksi ajetun moottorin aiheuttamia haihtumispäästöjä mittavan testin aikana. Lämpötilavaihtelusta aiheutuviin mittaustilan tilavuuden muutoksiin varaudutaan käyttämällä joko tilavuudeltaan vaihtelevaa tai tilavuudeltaan kiinteää mittaustilaa. 4.2.1 Tilavuudeltaan vaihteleva mittaustila Tilavuudeltaan vaihteleva mittaustila laajenee ja supistuu mittaustilassa olevien ilmamassojen lämpötilamuutosten mukaisesti. Kaksi käytettävissä olevaa keinoa mittaustilan tilavuuden muuttamiseksi ovat liikkuva(t) paneeli(t) tai palkeiden kaltainen rakenne, jossa läpäisemätön (läpäisemättömät) mittaustilan sisällä oleva(t) pussi(t) laajenee (laajenevat) tai supistuu (supistuvat) tilan sisällä olevan paineen muutosten vaikutuksesta ottamalla korvausilmaa tilan ulkopuolelta. Kaikissa tilavuuden muutoksiin mukautuvien rakenteiden suunnitelmissa on lisäyksen 1 mukaisesti varmistettava, että mittaustilan eheys säilyy määritellyissä lämpötilavaihteluissa. Tilavuuden mukautukset mahdollistavien menetelmien on rajoitettava mittaustilan sisällä olevan paineen ja ilmanpaineen välinen erotus enintään ± 5 hPa:n määrään. Mittaustilan tilavuus on voitava lukita määrättyyn arvoon. Tilavuudeltaan vaihtelevan mittaustilan "nimellisen tilavuuden" on voitava muuttua ± 7 prosenttia (katso lisäyksessä 1 oleva 2.1.1 kohta) lämpötilan ja ilmanpaineen vaihtelun mukaisesti. 4.2.2. Tilavuudeltaan kiinteä mittaustila Tilavuudeltaan kiinteän mittaustilan on oltava koottu lujista paneeleista, jotka pitävät mittaustilan tilavuuden kiinteänä ja ovat seuraavien vaatimusten mukaisia. 4.2.2.1. Mittaustilassa on oltava ilmanvaihtojärjestelmä, joka poistaa mittaustilasta ilmaa pienellä ja tasaisella virtaamalla koko testin ajan. Ilmanvaihtojärjestelmä voi korvata ulos virtaavan ilman aiheuttamaa vajetta mittaustilaa ympäröivällä ilmalla. Sisään päästettävä ilma on suodatettava aktiivihiilellä suhteellisen tasaisen hiilivetytason ylläpitämiseksi. Tilavuuden mukauttamisen mahdollistavien menetelmien on pidettävä mittaustilan sisällä olevan paineen ja ilmanpaineen välinen erotus 0:n ja 5 hPa:n välillä. 4.2.2.2. Laitteistolla on voitava mitata poistetun ja sisään päästettävän ilman hiilivetyjen massa 0,01 gramman lukematarkkuudella. Mittaustilasta poistuvasta ja sen sisään päästetystä ilmasta voidaan suhteellisella osavirtaperiaatteella toimivalla laitteella kerätä näytepussi. Vaihtoehtoisesti mittaustilaan päästettyä ja tilasta poistettua virtaamaa voidaan tarkkailla jatkuvasti prosessiin suoraan kytketyn FID-analysaattorin avulla, ja virtaamat ja niiden mittaus voidaan sovittaa yhteen siten, että saadaan jatkuva poistettujen hiilivetyjen määrän kartoitus. >VIITTAUS FILMIIN> 4.3. Analysointijärjestelmät 4.3.1. Hiilivetyanalysaattori 4.3.1.1. Mittaustilan ilmaa valvotaan liekki-ionisaatiotyyppisellä hiilivetyilmaisimella (FID). Näytekaasu on imettävä yhden sivuseinän keskipisteestä tai kammion katosta, ja ohivirtaus on johdettava takaisin mittaustilaan, mieluiten heti sekoitustuulettimen taakse. 4.3.1.2. Hiilivetyanalysaattorin vasteajan on oltava enintään 1,5 sekuntia lukemaan, joka on 90 prosenttia lopullisesta lukemasta. Stabiilisuuden on oltava parempi kuin 2 prosenttia täydestä asteikosta nollakohdassa ja 80 ± 20 prosentissa täydestä asteikosta 15 minuuttia pitkän jakson ajan kaikilla käyttöalueilla. 4.3.1.3. Analysaattorin toistettavuuden ilmaistuna normaalipoikkeamana on oltava pienempi kuin 1 prosentti täydestä asteikosta nollakohdassa ja 80 ± 20 prosentissa täydestä asteikosta kaikilla käytettävillä alueilla. 4.3.1.4. Analysaattorin käyttöalueet on valittava siten, että saadaan paras lukematarkkuus mittauksessa, kalibroinnissa ja vuototarkastusmenettelyssä. 4.3.2. Hiilivetyanalysaattorin tietojen tallennusjärjestelmä 4.3.2.1. Hiilivetyanalysaattori on varustettava laitteella, joka tallentaa sähköistä signaalia joko kynäpiirturilla tai muulla tietojenkäsittelyjärjestelmällä, jonka tallennustaajuus on vähintään kerran minuutissa. Tallennusjärjestelmän on oltava käyttöominaisuuksiltaan vähintään tallennettavaa signaalia vastaava ja tulosten on tallennuttava pysyvästi. Tallenteessa on näyttävä selvä merkki kuumahaihtumajakson ja vuorokautisen lämpötilan vaihtelujakson alkamisesta ja päättymisestä sekä kunkin testin alkamisen ja päättymisen välinen aika. 4.4. Polttonestesäiliön lämmitys (ainoastaan jos aktiivihiilisäiliötä täytettäessä käytetään bensiiniä) 4.4.1. Ajoneuvon polttonestesäiliössä (polttoainesäiliöissä) olevaa polttoainetta on lämmitettävä säädettävällä lämmönlähteellä, esimerkiksi 2 000 watin tehoinen lämmitystyyny on suositeltava. Lämmitysjärjestelmän on tuotava lämpöä tasaisesti säiliön seinämiin polttoainepinnan alapuolelle siten, ettei se aiheuta polttoaineen paikallista ylikuumenemista. Lämpöä ei saa tuoda säiliössä polttoaineen yläpuolella olevaan höyryyn. .4.4.2. Säiliön lämmityslaitteen on kyettävä lämmittämään säiliössä oleva polttoaine tasaisesti 14 K:lla 289 K:n (16 °C) alkulämpötilasta 60 minuutissa, lämpötilaanturin sijainnin ollessa 5.1.1 kohdan mukainen. Lämmitysjärjestelmän on kyettävä säätelemään polttoaineen lämpötilaa ± 1,5 K:n sisällä vaaditusta lämpötilasta säiliön lämmityksen aikana. 4.5. Lämpötilan tallennus 4.5.1. Mittaustilassa (SHED) vallitseva lämpötila tallennetaan kahdessa pisteessä lämpötila-antureilla, jotka on kytketty näyttämään keskimääräistä arvoa. Mittauspisteet sijaitsevat n: 0,1 metrin etäisyydellä sisäänpäin kummankin sivuseinän pystysuorasta keskiviivasta 0,9 ± 0,2 metrin korkeudella. 4.5.2. Polttonestesäiliön (polttoainesäiliöiden) lämpötila mitataan anturilla, joka on asennettu polttonestesäiliöön 5.1.1 kohdan mukaisesti tapauksissa, joissa aktiivihiilisäiliötä täytettäessä käytetään bensiiniä (5.1.5 kohta). 4.5.3. Haihtumispäästöjen mittausten ajan lämpötiloja on tallennettava tai syötettävä tietojenkäsittelyjärjestelmään vähintään kerran minuutissa. 4.5.4. Lämpötilan tallennusjärjestelmän tarkkuuden on oltava ± 1,0 K ja lämpötila on kyettävä lukemaan 0,5 K:n tarkkuudella. 4.5.5. Tallennus- tai tietojenkäsittelyjärjestelmästä on kyettävä lukemaan aika ± 15 sekunnin tarkkuudella. 4.6. Painelukemien tallennus 4.6.1. Testausalueen ilmanpaineen ja mittaustilan sisällä vallitsevan ilmanpaineen välinen erotus Äð on tallennettava tai syötettävä tietojenkäsittelyjärjestelmään vähintään kerran minuutissa haihtumispäästöjen mittauksen koko keston ajan. 4.6.2. Painelukemien tallennusjärjestelmän tarkkuuden on oltava ± 0,2 hPa, ja paine on kyettävä lukemaan ± 0,2 hPa:n tarkkuudella. 4.6.3. Tallennus- tai tietojenkäsittelyjärjestelmän on kyettävä selvittämään aika ± 15 sekunnin tarkkuudella. 4.7. Tuulettimet 4.7.1. Kammion hiilivetypitoisuus on kyettävä alentamaan ulkoilman tasolle käyttämällä yhtä tai useampaa tuuletinta tai puhallinta mittaustilan (SHED) oven/ovien ollessa auki. 4.7.2. Kammiossa on oltava yksi tai useampi tuuletin tai puhallin, teholtaan 0,1 - 0,5 m³s-1, joilla mittaustilan ilma saadaan kunnolla sekoitetuksi. Mittausten aikana on kyettävä saavuttamaan tasainen lämpötila ja hiilivetypitoisuus kammiossa. Tuulettimien tai puhaltimien ilmavirtausta ei saa kohdistaa suoraan mittaustilassa olevaan ajoneuvoon. 4.8. Kaasut 4.8.1. Kalibrointia ja käyttöä varten on oltava saatavilla seuraavia puhtaita kaasuja: - puhdistettua synteettistä ilmaa (epäpuhtauksia < ppm C1, ekvivalenttina ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO); happipitoisuus 18-21 tilavuusprosenttia, - hiilivetyanalysaattorin polttoainekaasua (40 ± 2 prosenttia vetyä ja loppu heliumia, jossa on alle 1 ppm C1-ekvivalenttia hiilivetyjä, alle 400 ppm CO2), - propaania (C3H8), pienin puhtaus 99,5 prosenttia, - butaania (C4H10), pienin puhtaus 98 prosenttia, - typpeä (N2), pienin puhtaus 98 prosenttia. 4.8.2. Propaanin (C3H8) ja puhdistetun synteettisen ilman seoksia sisältäviä kalibrointi- ja vertailukaasuja on oltava käytettävissä. Kalibrointikaasun todellisten pitoisuuksien on oltava kahden prosentin sisällä annetuista arvoista. Kaasunjakajaa käyttämällä saatujen laimennettujen kaasujen tarkkuuden on oltava kahden prosentin sisällä todellisesta arvosta. Lisäyksessä 1 tarkoitetut pitoisuudet voidaan myös saada aikaan kaasunjakajalla, jossa laimennuskaasuna käytetään synteettistä ilmaa. 4.9. Lisävarustus 4.9.1. Testialueen absoluuttinen kosteus on kyettävä mittaamaan enintään ± 5 prosentin epätarkkuudella. 5. TESTAUSMENETTELY 5.1. Testin valmistelu 5.1.1. Ajoneuvon mekaaninen valmistelu ennen testiä on seuraava: - ajoneuvon pakojärjestelmässä ei saa olla vuotoja, - ajoneuvo voidaan höyrypestä ennen testiä, - tapauksissa, jossa aktiivihiilisäiliötä täytettäessä käytetään bensiiniä (5.1.5 kohta), on ajoneuvon polttonestesäiliö varustettava lämpötila-anturilla, jolla lämpötila voidaan mitata polttonestesäiliössä olevan polttoaineen keskipisteestä, kun polttonestesäiliö on täytetty 40 prosenttiin tilavuudestaan, - polttoainejärjestelmään on asennettava lisävarusteita ja liitimiä, joiden avulla polttonestesäiliö voidaan tyhjentää täysin. Tämän vuoksi tankin kuorta ei tarvitse muuttaa. 5.1.2. Ajoneuvo viedään testialueelle, jossa ympäristön lämpötila on 293-303 K (20-30 °C). 5.1.3. Aktiivihiilisäiliön (-säiliöiden) käytön aiheuttama tehon heikkeneminen on varmistettava. Tämä voidaan tehdä osoittamalla, että säiliö on ollut käytössä vähintään 3 000 ajokilometrin ajan. Jollei tätä soiteta, noudatetaan seuraavaa menettelyä. Jos aktiivihiilisäiliöitä on useampi kuin yksi, on seuraavaa menettelyä sovellettava jokaiseen säiliöön. 5.1.3.1. Aktiivihiilisäiliö poistetaan ajoneuvosta. Tämän vaiheen aikana on erityisesti varottava laitteiden osien ja polttonestejärjestelmän vaurioittamista. 5.1.3.2. Aktiivihiilisäiliön paino tarkistetaan. 5.1.3.3. Aktiivihiilisäiliö liitetään mahdollisesti ajoneuvon ulkopuolella olevaan polttonestesäiliöön, joka on täytetty vertailupolttoaineella 40 prosenttiin polttonestesäiliön (polttoainesäiliöiden) tilavuudesta. 5.1.3.4. Polttonestesäiliössä olevan polttoaineen lämpötilan on oltava 283-287 K (10-14 °C). 5.1.3.5. Polttonestesäiliötä (ajoneuvon ulkopuolella olevaa) lämmitetään 288 K:sta 318 K:n lämpötilaan (15-45 °C) (nostamalla lämpötilaa 1 ° C:llä 9 minuutin välein). 5.1.3.6. Jos aktiivihiilisäiliön ylivuoto saavutetaan ennen kuin lämpötila on 318 K (45 °C), lämmityslaite kytketään irti. Tämän säiliö punnitaan. Jos aktiivihiilisäiliön ylivuotoa ei ole saavutettu lämmitettäessä sitä 318 K:n lämpötilaan (45 °C), menettely toistetaan 5.1.3.3 kohdasta alkaen ylivuotoon asti. 5.1.3.7. Ylivuoto voidaan todeta tässä liitteessä olevassa 5.1.6.1 ja 5.1.6.2 kohdassa kuvatulla tavalla tai käyttäen jotakin muuta näytteenotto- ja analyysijärjestelmää, jonka avulla aktiivihiilisäiliöstä ylivuotovaiheessa tulevat hiilivetypäästöt voidaan havaita. 5.1.3.8. Aktiivihiilisäiliötä tyhjennetään käyttäen 25 ± 5 litraa koelaboratorion ilmaa minuutissa hiililitraa kohden, kunnes säiliön ilma on vaihtunut 300 kertaa. 5.1.3.9. Aktiivihiilisäiliön paino tarkistetaan. 5.1.3.10. Toistetaan 5.1.3.4-5.1.3.9 kohdan menettelyn kaikki vaiheet yhdeksän kertaa. Testi voidaan lopettaa ennen tätä, jos aktiivihiilisäiliöiden paino on tasaantunut viimeisten syklien jälkeen, ei kuitenkaan ennen kuin on suoritettu kolme edellä kuvatun mukaista sykliä. 5.1.3.11. Aktiivihiilisäiliö asennetaan takaisin paikoilleen ja ajoneuvo saatetaan tavanomaiseen ajokuntoon. 5.1.4. Aktiivihiilisäiliö vakautetaan käyttäen jotakin 5.1.5 ja 5.1.6 kohdassa kuvatuista menetelmistä. Jos ajoneuvossa on useampia aktiivihiilisäiliöitä, jokainen säiliö on vakautettava erikseen. 5.1.4.1. Ylivuoto todetaan mittaamalla aktiivihiilisäiliöstä tulevat päästöt. Ylivuodolla tarkoitetaan tässä pistettä, jossa hiilivetypäästöjen kertymä on kaksi grammaa. 5.1.4.2. Ylivuoto voidaan todeta käyttäen haihtumispäästöjen mittaustilaa 5.1.5 ja 5.1.6 kohdassa kuvatulla tavalla. Ylivuoto voidaan vaihtoehtoisesti todeta käyttäen toista, ajoneuvon aktiivihiilisäiliöstä myötävirtaan kytkettyä apusäiliötä. Apusäiliö on tuulettava huolellisesti ennen täyttämistä. 5.1.4.3. Mittaustilaa tuuletetaan usean minuutin ajan välittömästi ennen testin aloittamista, kunnes tausta-arvot ovat vakaat. Kammion sekoitustuulettimen (-tuulettimien) on tällöin oltava kytkettynä (kytkettyinä). Välittömästi ennen testiä hiilivetyanalysaattori on nollattava ja mittausalue on tarkastettava. 5.1.5. Aktiivihiilisäiliöiden täyttö ylivuotopisteeseen kohotettaessa lämpötilaa toistuvasti 5.1.5.1. Ajoneuvon (ajoneuvojen) polttonestesäiliö (polttoainesäiliöt) tyhjennetään käyttäen asennettuja tyhjennyshanoja. Tyhjennys on suoritettava siten, ettei ajoneuvoon asennettuja haihtumispäästöjen mittauslaitteita epänormaalisti tyhjennetä tai kuormiteta. Tämä saavutetaan yleensä irrottamalla polttonestesäiliön täyttöaukon tulppa. 5.1.5.2. Polttonestesäiliö (polttoainesäiliöt) täytetään annetulla testipolttoaineella, jonka lämpötila on 283-287 K (10 ja 14 °C) 40 ± 2 prosenttiin polttonestesäiliön tavallisesta tilavuudesta. Tässä vaiheessa ajoneuvon polttonestesäiliön täyttöaukon tulpan (tulppien) on oltava paikoillaan. 5.1.5.3. Tunnin sisällä polttoainesäiliöiden täytöstä ajoneuvo asetetaan haihtumispäästöjen mittaustilaan moottori sammutettuna. Polttonestesäiliön lämpötila-anturi kytketään lämpötilan tallennusjärjestelmään. Lämmönlähde asetetaan siten, että sen sijainti polttonestesäiliöön (polttoainesäiliöihin) nähden on asianmukainen, ja kytketään lämpötilan säätimeen. Lämmönlähteestä annetaan tarkempia tietoja 4.4 kohdassa. Jos ajoneuvossa on useampi kuin yksi polttonestesäiliö, on kaikkia säiliöitä lämmitettävä samalla jäljempänä esitetyllä tavalla. Säiliöiden lämpötilojen on oltava samat ± 1,5 K:n tarkkuudella. 5.1.5.4. Polttoaine voidaan keinotekoisesti lämmittää aloituslämpötilan 293 K (20 °C) ± 1 K. 5.1.5.5. Heti kun polttoaine saavuttaa vähintään lämpötilan 292 K (19 °C), on puhallin kytkettävä pois päältä, ovet suljettava ja tiivistettävä ja mittaustilan hiilivetypitoisuuden mittaus aloitettava. 5.1.5.6. Kun lämpötila polttonestesäiliössä on 293 K (20 °C), alkaa lineaarinen 15 K (15 °C) lämmitys. Lämmityksen aikana polttoaineen lämpötilan on noudatettava alla olevaa funktiota ± 1,5 K:n tarkkuudella. Lämpötilan kohoamiseen kulunut aika ja lämpötilan nousu merkitään muistiin. Tr = T° + 0,2333 - t jossa: Tr = vaadittu lämpötila (K), T° = säiliön alkulämpötila (K), T = aika säiliön lämmityksen aloittamisesta minuutteina. 5.1.5.7. Välittömästi ylivuodon tapahduttua tai polttoaineen lämpötilan noustua lukemaan 308 K (35 °C), sen mukaan, kumpi ajankohta on aikaisempi, lämmönlähde on kytkettävä irti mittaustilan ovien tiivistys poistettava, ovet avattava ja polttonestesäiliön täyttöaukon tulppa (tulpat) on poistettava. Jos läpäisyä ei ole saavutettu lämpötilan noustua lukemaan 308 K (35 °C), lämmönlähde poistetaan ajoneuvosta, ajoneuvo viedään ulos haihtumispäästöjen mittaustilasta ja 5.1.7 kohdassa kuvattu menettely toistetaan kokonaisuudessaan, kunnes ylivuoto saavutetaan. 5.1.6. Aktiivihiilisäiliöiden täyttö ylivuotopisteeseen butaania käyttäen 5.1.6.1. Jos mittaustilaa käytetään ylivuoden toteamiseen (katso 5.1.4.2 kohta), ajoneuvo viedään haihtumispäästöjen mittaustilaan moottori sammutettuna. 5.1.6.2. Aktiivihiilisäiliön täytön edellyttämä säiliön esikäsittely suoritetaan. Aktiivihiilisäiliötä ei poisteta ajoneuvosta, jollei säiliön tavanomainen sijainti vaikeuta pääsyä siinä määrin, ettei täyttöä kohtuudella voida edellyttää suoritettavaksi muutoin kuin poistamalla säiliö ajoneuvosta. Tämän vaiheen aikana on erityisesti varottava laitteiden osien ja polttonestejärjestelmän vaurioittamista. 5.1.6.3. Aktiivihiilisäiliötä täytetään sekoituksella, jonka koostumus on 50 tilavuusprosenttia butaania ja 50 tilavuusprosenttia typpeä, käyttäen 50 g/h butaanivirtausta. 5.1.6.4. Höyrystin kytketään pois päältä välittömästi, kun aktiivihiilisäiliön ylivuoto on saavutettu. 5.1.6.5. Aktiivihiilisäiliö asennetaan takaisin paikoilleen ja ajoneuvo saatetaan tavanomaiseen ajokuntoon. 5.1.7. Polttoaineen tyhjennys ja täyttö 5.1.7.1. Ajoneuvon polttonestesäiliö (polttoainesäiliöt) tyhjennetään käyttäen asennettuja tyhjennyshanoja. Tämä on tehtävä siten, ettei ajoneuvoon asennettuja haihtumispäästöjen mittauslaitteita epänormaalisti tyhjennetä tai kuormiteta. Tämä saavutetaan yleensä irrottamalla polttonestesäiliön täyttöaukon tulppa. 5.1.7.2. Polttonestesäiliö (polttoainesäiliöt) täytetään 40 ± 2 prosenttiin polttonestesäiliöiden tavallisesta tilavuudesta annetulla testipolttoaineella, jonka lämpötila on 291 ± 8 K (18 ± 8 °C). Tässä vaiheessa ajoneuvon polttonestesäiliön täyttöaukon tulpan (tulppien) on oltava paikoillaan. 5.2. Haihtumapäästöjärjestelmän esivakauttamisajo 5.2.1. Alle tunnin pituisen ajan kuluttua siitä, kun 5.1.5 tai 5.1.6 kohdassa tarkoitettu aktiivihiilisäiliön täyttö on suoritettu, ajoneuvo asetetaan alustadynamometrille ja ajetaan yksi osan 1 ajosykli ja kaksi osan 2 ajosykliä. Tämän toimenpiteen aikana ei oteta pakokaasunäytteitä. 5.3. Lämpötilan vakauttaminen 5.3.1. Viiden minuutin kuluessa 5.2.1 kohdassa määritellyn esivakauttamistoimenpiteen suorituksesta konepelti on suljettava täysin, auto ajettava pois alustadynamometriltä ja pysäköitävä seisonta-alueelle. Auto on pysäköitynä vähintään 12 tuntia ja enintään 36 tuntia. Jakson lopussa moottoriöljyn ja jäädytysveden lämpötilan on täytynyt saavuttaa ympäristön lämpötila ± 3 K:n tarkkuudella. 5.4. Dynamometritesti 5.4.1. Seisontavaiheen päätyttyä ajoneuvolla ajetaan yksi tyyppi I -testiajo kokonaisuudessaan liitteen III mukaisesti (kylmäkäynnistys, kaupunkiajosykli ja taajama-alueen ulkopuolinen ajosykli). Sen jälkeen moottori sammutetaan. Tämän vaiheen aikana voidaan ottaa pakokaasunäytteitä, joista saatuja tuloksia ei käytetä pakokaasupäästöjen tyyppihyväksynnän myöntämisessä. 5.4.2. Kahden minuutin kuluessa 5.4.1 kohdassa kuvatun tyyppi I -testiajon päättymisestä ajoneuvolla ajetaan toinen vakauttamisajo, joka käsittää yhden kaupunkiajosyklin (lämmin käynnistys). Tämän jälkeen moottori sammutetaan jälleen. Tämän toimenpiteen aikana ei ole tarpeen ottaa pakokaasunäytteitä. 5.5. Kuumahaihtumatesti 5.5.1. Mittauskammiota on tuuletettava useita minuutteja ennen esivakauttavan ajosyklin päättymistä, kunnes hiilivetyjen tausta-arvot ovat vakaat. Myös kammion sekoitustuulettimien on tällöin oltava kytkettyinä. 5.5.2. Hiilivetyanalysaattori on nollattava ja mittausalue on tarkastettava välittömästi ennen testiä. 5.5.3. Esivakauttavan ajosyklin päätyttyä konepelti on suljettava täysin ja kaikki ajoneuvon ja koelaitteiston väliset kytkennät irrotettava. Tämän jälkeen ajoneuvo ajetaan mittauskammioon käyttämällä kaasupoljinta mahdollisimman vähän. Moottori on pysäytettävä ennen kuin mikään osa ajoneuvosta on mittauskammion sisäpuolella. Aika, jolloin moottori pysäytetään, on tallennettava haihtumispäästöjen mittauksen tietojentallennusjärjestelmään, ja lämpötilalukemien tallennus aloitetaan. Ajoneuvon ikkunat ja tavaratila on avattava tässä vaiheessa, jolleivät ne ole jo auki. 5.5.4. Ajoneuvo on työnnettävä tai siirrettävä mittauskammioon jollain muulla tavoin moottori sammutettuna. 5.5.5. Mittaustilan ovet suljetaan ja saatetaan kaasutiiviiksi kahden minuutin kuluessa moottorin sammuttamisesta ja seitsemän minuutin kuluessa esivakauttavan ajosyklin päättymisestä. 5.5.6. Kun kammio on tiivistetty, 60 ± 0,5 minuutin mittainen kuumahaitumajakso alkaa. Hiilivetypitoisuus, lämpötila ja ilmanpaine mitataan, jotta saadaan kuumahaihtumatestin alkulukemat CHC,i, Pi ja Ti. Näitä arvoja käytetään 6 kohdassa esitettyyn haihtumispäästön laskentaan. Mittaushuoneen (SHED) ilman lämpötilan T on oltava vähintään 296 K ja enintään 304 K 60-minuuttisen kuumahaihtumajakson aikana. 5.5.7. Hiilivetyanalysaattori on nollattava ja mittausalue tarkastettava välittömästi ennen 60 ± 0,5 minuutin testijakson päättymistä. 5.5.8. Kammion hiilivetypitoisuus mitataan 60 ± 0,5 minuutin mittaisen testijakson lopussa. Myös lämpötila ja ilmanpaine mitataan. Nämä ovat 6 kohdassa esitettyyn laskentaan käytettävät lopulliset kuumahaihtumatestin lukemat CHC,f, Pf ja Tf. 5.6. Lämpötilan vakauttamien 5.6.1. Testiajoneuvo työnnetään tai siirretään muulla tavoin seisonta-alueelle moottoria käyttämättä, ja lämpötilaa vakautetaan vähintään 6 ja enintään 36 tunnin ajan kuumahaihtumatestin ja lämpötilan vaihtelutestin välissä. Tämän jakson aikana ajoneuvon lämpötilaa vakautetaan vähintään 6 tunnin ajan lämpötilassa 293 K ± 2 K (20 °C ± 2 °C). 5.7. Vuorokautisen lämpötilavaihtelun testi 5.7.1. Testiajoneuvo on ympäristön lämpötilassa yhden syklin ajan lisäyksessä 2 esitetyn kaavion mukaisesti, jossa annetuista luvuista lämpötila ei millään hetkellä saa poiketa enempää kuin ± 2 K. Keskimääräinen lämpötilapoikkeama, joka lasketaan käyttäen kaikkien mitattujen lämpötilapoikkeamien absoluuttisia arvoja, ei saa olla suurempi kuin 1 K. Ympäristön lämpötila mitataan vähintään minuutin välein. Lämpötilan vaihtelusyklit aloitetaan, kun aika taloitus = 0 siten kuin 5.7.6 kohdassa esitetään. 5.7.2. Mittauskammiota ilmataan usean minuutin ajan välittömästi ennen testiä, kunnes tausta-arvot ovat vakaat. Kammion sekoitustuulettimen (-tuulettimien) on tällöin oltava kytkettynä (kytkettyinä). 5.7.3. Testiajoneuvo tuodaan mittaustilaan moottori pysäytettynä ja ikkunat ja tavaratila(t) auki. Sekoitustuuletin (-tuulettimet) on säädettävä siten, että ilman virtaus testiajoneuvon polttonestesäiliön alla on jatkuvasti vähintään 8 km/h. 5.7.4. Hiilivetyanalysaattori on nollattava ja mittausalue on tarkastettava välittömästi ennen testiä. 5.7.5. Mittaustilan ovet suljetaan ja saatetaan kaasutiiviiksi. 5.7.6. Hiilivetypitoisuus, lämpötila ja ilmanpaine on mitattava 10 minuutin kuluessa ovien sulkemisesta ja tiivistämisestä, jotta saadaan alkulukemat CHC,i, Pi ja Ti lämpötilan vaihtelutestiä varten. Tämä on vaihe, jossa aika taloitus = 0. 5.7.7. Hiilivetyanalysaattori nollataan ja mittausalue tarkastetaan välittömästi ennen testin loppua. 5.7.8. Päästöjen näytteenotto päättyy 24 tuntia ± 6 minuuttia 5.7.6 kohdassa tarkoitetun (näytteenoton aloittamisen) jälkeen. Näytteenoton aloituksen ja sen päättymisen välillä kulunut aika merkitään muistiin. Hiilivetypitoisuus, lämpötila ja ilmanpaine mitataan, jotta saadaan 6 kohdassa esitettyyn laskelmaan lopulliset lämpötilan vaihtelutestiä koskevat lukemat CHC,f, Pf ja Tf. Haihtumispäästötestimenettely on täten suoritettu. 6. LASKEMINEN 6.1. Edellä 5 kohdassa esitetyt haihtumispäästötestit mahdollistavat lämpötilan vaihtelua ja kuumahaihtumia koskevissa testivaiheissa saatavien hiilivetypäästöjen laskennan. Haihtumishäviöt kummassakin vaiheessa lasketaan käyttäen mittaustilassa vallinneita alkuvaiheen ja loppuvaiheen hiilivetypitoisuuksia, lämpötiloja ja paineita, sekä mittaustilan todellista tilavuutta. Laskemiseen käytetään seuraavaa kaavaa: MHC = k . V . 10-4 . (>NUM>CHC, f . Pf>DEN>Tf - >NUM>CHC, i . Pi>DEN>Ti) + MHC, out - MHC, ijossa: MHC = testivaiheen aikana päästetty hiilivetymassa (grammaa), MHC,out = vuorokautisen lämpötilavaihtelun testissä mittaustilasta poistuneiden hiilivetyjen massa (grammaa), jos käytetään tilavuudeltaan kiinteää mittaustilaa MHC,i = vuorokautisen lämpötilavaihtelun testissä mittaustilaan tulevien hiilivetyjen massa (grammaa), jos käytetään tilavuudeltaan kiinteää mittaustilaa CHC = mittaustilassa mitattu hiilivetypitoisuus (ppm (tilavuus) C1-ekivalenttina), V = mittaustilan nettotilavuus kuutiometreinä korjattuna ajoneuvon tilavuudella ikkunoiden ja tavaratilan ollessa auki. Jos ajoneuvon tilavuutta ei ole määritetty, vähennetään 1,42 kuutiometrin suuruinen tilavuus, T = ilman lämpötila kammiossa, K, P = ilmanpaine, kPa, >NUM>H>DEN>C = hiili/vety -suhde, k = 1,2 (12 + >NUM>H>DEN>C; jossa: i = on lukema testin alussa, f = on lukema testin lopussa, >NUM>H>DEN>C:in = arvoksi oletetaan 2,33 vuorokautisen lämpötilavaihtelun testissä, >NUM>H>DEN>C:in = arvoksi oletetaan 2,20 kuumahaihtumatestissä. 6.2 Testin kokonaistulos Ajoneuvon yhteelaskettu hiilivetypäästöjen massa on Mtotal = MTH + MHS missä:Mtotal = ajoneuvon päästöjen yhteenlaskettu massa (g), MTH = säiliön lämmitystestin hiilivetypäästöjen massa (g), MHS = polttoaineen haihtumistestin hiilivetypäästöjen massa (g)." Lisäys 1 22. Lisätään 1 ja 2 kohta seuraavasti: "1. KALIBROINTIEN VÄLINEN AIKA JA KALIBROINTIMENETELMÄT 1.1. Kaikki laitteet on kalibroitava ennen kuin ne otetaan käyttöön ensimmäisen kerran, ja tämän jälkeen niin usein kuin on tarpeellista ja joka tapauksessa tyyppihyväksyntätestiä edeltävänä kuukautena. Käytettävät kalibrointimenetelmät esitetään tässä lisäyksessä. 1.2. Yleensä on käytettävä ensin mainittuja lämpötilasarjoja. Vaihtoehtoisesti voidaan käyttää hakasulkeissa olevia lämpötilasarjoja. 2. MITTAUSTILAN KALIBROINTI 2.1. Mittaustilan sisätilavuuden alkumäärittely 2.1.1. Ennen kuin kammio otetaan käyttöön ensimmäisen kerran sen sisätilavuus on määriteltävä seuraavasti. Kammion sisäseinät mitataan huolellisesti, kaikki mittaustilan epäsäännöllisyydet kuten jäykistyssauvat huomioon ottaen. Kammion sisätilavuus määritellään näiden mittojen perusteella. Tilavuudeltaan vaihtelevan mittaustilan tilavuus lukitaan määrättyyn arvoon, kun sitä pidetään 303 K (30 °C) [302 K (29 °C)] ympäristön lämpötilassa. Tämän nimellistilavuuden on oltava toistettavissa siten, että se eroaa korkeintaan ± 0,5 prosenttia ilmoitetusta tilavuudesta. 2.1.2. Todellinen sisätilavuus määritellään vähentämällä 1,42 m³:n kammion sisätilavuudesta. Vaihtoehtoisesti 1,42 m³ sijaan voidaan käyttää testattavan ajoneuvon tilavuutta matkatavaratiloineen ja avoimin ikkunoin. 2.1.3. Kammio on tarkastettava 2.3 kohdan mukaisesti. Jos kammiosta mitattu propaanimäärä ei vastaa (sinne) ruiskutettua määrää niin, että ero on korkeintaan ± 2 %:a, on toteutettava korjaavia toimenpiteitä. 2.2. Kammion taustapäästöjen määrittäminen Tällä toimenpiteellä varmistetaan, että kammiossa ei ole mitään aineita, joista pääsee merkittäviä määriä hiilivetyjä. Tarkastus on tehtävä, kun mittaustila otetaan käyttöön, jokaisen mittaustilassa tehdyn mahdollisesti taustapäästöihin vaikuttavan toimenpiteen jälkeen, ja vähintään kerran vuodessa. 2.2.1. Tilavuudeltaan vaihtelevaa mittaustilaa voidaan käyttää joko lukittuna tiettyyn tilavuusasemaan kuten 2.1.1 kohdassa esitetään tai tilavuudeltaan vapaasti vaihtelevana. Ympäristön lämpötila on pidettävä 308 ± 2 K (35 ± 2 °C) [309 ± 2 K (36 ± 2 °C] suuruisena koko jäljempänä mainitun neljän tunnin ajan. 2.2.2. Tilavuudeltaan kiinteää mittaustilaa on käytettävä niin, että tuuletusaukot ovat suljetut. Ympäristön lämpötila on pidettävä 308 ± 2 K (35 ± 2 °C) [309 ± 2 K (36 ± 2 °C)] suuruisena koko jäljempänä mainitun neljän tunnin ajan. 2.2.3. Mittaustila voidaan sinetöidä ja sekoitustuuletin voi olla päällä enintään 12 tuntia ennen kuin 4-tuntinen taustapitoisuuksien näytteenotto alkaa. 2.2.4. Kalibroidaan analysaattori (tarvittaessa), nollataan ja mittausalue tarkastetaan. 2.2.5. Mittaustilaa ilmataan, kunnes saadaan vakaa lukema hiilivedylle. Sekoitustuuletin pannaan päälle, jos se ei vielä ole päällä. 2.2.6. Kammio sinetöidään ja mitataan lukema hiilivedyille, lämpötila ja ilmanpaine. Nämä ovat alkulukemat CHC,i, Pi ja Ti, joita käytetään mittaustilan taustapitoisuuksia koskevissa laskelmissa. 2.2.7. Mittaustilan annetaan olla paikallaan siihen koskematta niin, että sekoitustuuletin on päällä neljän tunnin ajan. 2.2.8. Kun kyseinen ajanjakso on päättynyt, samaa analysaattoria käytetään mittaamaan kammion hiilivetypitoisuus. Lämpötila ja ilmanpaine mitataan myös. Nämä ovat lopulliset lukemat CHC,f, Pf ja Tf. 2.2.9. Mittaustilassa testin aikana tapahtunut hiilivetyjen määrän muutos lasketaan 2.4 kohdan mukaisesti. Mittaustilan taustapäästö saa olla korkeintaan 0,05 g. 2.3. Kalibrointi ja hiilivetyjen säilyvyystesti Kalibroinnilla ja hiilivetyjen säilyvyystestillä kammiossa tarkastetaan 2.1 kohdassa laskettu tilavuus ja mitataan myös vuodon määrä. Mittaustilan vuodon määrä määritellään, kun mittaustila otetaan käyttöön, jokaisen sen eheyteen mahdollisesti vaikuttavan toimenpiteen jälkeen ja vähintään kerran kuussa sen jälkeen. Jos säilyvyystarkastuksia on tehty menestyksellisesti ilman korjauksia kuusi peräkkäistä kuukautta, voidaan mittaustilan vuodon määrä määritellä neljännesvuosittain, kunhan ei tarvita korjauksia. 2.3.1. Mittaustilaa ilmataan, kunnes päästään vakaaseen hiilivetypitoisuuteen. Sekoitustuuletin pannaan päälle, jos se ei vielä ole päällä. Hiilivetyanalysaattori nollataan, kalibroidaan tarvittaessa ja mittausalue tarkastetaan. 2.3.2. Tilavuudeltaan vaihtelevat mittaustilat lukitaan nimellistilavuusasentoon. Tilavuudeltaan kiinteiden mittaustilojen tuuletusaukot suljetaan. 2.3.3. Lämpötilan valvontajärjestelmä pannan päälle (jos se ei vielä ole päällä) ja se säädetään aloituslämpötilaan 308 K(35 °C) [309 K (36 °C)]. 2.3.4. Kun mittaustilan lämpötila tasaantuu 308 ± 2 K (35 ± 2 °C) [309 ± 2 K (36 ± 2 °C)] suuruiseksi, mittaustila sinetöidään ja mitataan taustapitoisuus, lämpötila ja ilmanpaine. Nämä ovat alkulukemat CHC,i, Ti ja Pi joita käytetään mittaustilan kalibroinnissa. 2.3.5. Mittaustilaan ruiskutetaan noin 4 grammaa propaania. Propaanin määrä on mitattava enintään ± 0,2 %:n epätarkkuudella mitatusta arvosta. 2.3.6. Kammion sisällön annetaan sekoittua viisi minuuttia, minkä jälkeen mitataan hiilivetypitoisuus, lämpötila ja ilmanpaine. Nämä ovat lopulliset lukemat CHC,f, Tf ja Pf mittaustilan kalibroinnin osalta ja säilyvyystarkastuksen alkulukemat CHC,i, Ti ja Pi 2.3.7. Mittaustilassa olevan propaanin määrä lasketaan käyttämällä 2.3.4 ja 2.3.6 kohdan lukemia ja 2.4 kohdan kaavaa. Propaanin määrä ei saa erota enempää kuin ± 2 %:a 2.3.5 kohdassa mitatusta propaanin määrästä. 2.3.8. Tilavuudeltaan vaihtelevat mittaustilat vapautetaan nimellistilavuuteen lukitusta asemasta. Tilavuudeltaan kiinteiden mittaustilojen syöttö- ja poistoaukot avataan. 2.3.9. Lämpötilaa aletaan vaihdella 308 K (35 °C) lämpötilasta 293 K (20 °C) lämpötilaan ja takaisin 308 K (35 °C) lämpötilaan [308,6 K (35,6 °C) lämpötilasta 295,2 K (22,2 °C) lämpötilaan ja takaisin 308,6 K (35,6 °C) lämpötilaan] 24-tunnin ajan lisäyksessä 2 täsmennetyn kaavion [vaihtoehtoisen kaavion] mukaisesti 15 minuutin kuluttua mittaustilan tiivistämisestä. (Liitteessä VI olevassa 5.7.1 kohdassa tarkoitetut poikkeamat sallitaan). 2.3.10. 24-tunnin lämpötilan vaihteluvaiheen päätyttyä mitataan ja kirjataan lopullinen hiilivetypitoisuus, lämpötila ja ilmanpaine. Nämä ovat hiilivetyjen säilyvyystarkastuksen lopulliset lukemat CHC,f, Tf ja Pf. 2.3.11. Jäljempänä 2.4 kohdan kaavaa käyttämällä lasketaan hiilivedyn määrä 2.3.10 ja 2.3.6 kohdan lukemien perusteella. Määrä ei saa poiketa 3 %:a enempää 2.3.7 kohdassa tarkoitetusta hiilivedyn määrästä. 2.4. Laskelmat Hiilivedyn todellisen määrän muutosta koskevaa laskelmaa mittaustilassa käytetään määriteltäessä kammion hiilivetyjen taustapitoisuus ja vuodon määrä. Hiilivetypitoisuuden, lämpötilan ja ilmanpaineen alku- ja lopullisia lukemia käytetään määrän muutoksen laskemiseen seuraavan kaavan mukaisesti. MHC = k . V . 10-4 . (>NUM>CHC, f . Pf>DEN>Tf - >NUM>CHC, i . Pi>DEN>Ti) + MHC, out - MHC, i jossa: MHC = hiilivedyn määrä grammoina MHC,out = tilavuudeltaan kiinteästä mittaustilasta ulos pääsevän hiilivedyn määrä vuorokautisen lämpötilavaihtelutestin aikana (grammoina) MHC,i = tilavuudeltaan kiinteään mittaustilaan pääsevän hiilivedyn määrä vuorokautisen lämpötilavaihtelutestin aikana (grammoina) CHC = hiilivetypitoisuus mittaustilassa (ppm hiiltä (Huom. ppm hiiltä = ppm propaania × 3)) V = mittaustilan tilavuus kuutiometreinä 2.1.1 kohdan mukaisesti mitattuna T = ympäristön lämpötila mittaustilassa (K), P = ilmanpaine (kPa), k = 17,6; kun: i = on alkulukema. f = on lopullinen lukema" Lisäys 2 23. Lisätään uusi lisäys 2 seuraavasti: "Lisäys 2 Lämpötilan muuttumiskaavio mittaustilan kalibroinnissa ja vuorokautisessa lämpötilavaihtelutestissä >TAULUKON PAIKKA> Vaihtoehtoinen lämpötilan muuttumiskaavio mittaustilan kalibroinnissa liitteessä I olevan 1.2 kohdan mukaisesti >TAULUKON PAIKKA> " LIITE VIII 24. Korvataan liite VIII seuraavast: "LIITE VIII VERTAILUPOLTTOAINEITA KOSKEVAT VAATIMUKSET 1. OTTOMOOTTORILLA VARUSTETTUJEN AJONEUVOJEN TESTAAMISEEN KÄYTETTÄVÄN VERTAILUPOLTTOAINEEN TEKNISET TIEDOT Tyyppi: lyijytön bensiini (91-oktaaninen, 95-oktaaninen, 98-oktaaninen) >TAULUKON PAIKKA> 2. DIESELMOOTTORILLA VARUSTETTUJEN AJONEUVOJEN TESTAAMISEEN KÄYTETTÄVÄN VERTAILUPOLTTOAINEEN TEKNISET TIEDOT Tyyppi: dieselpolttoaine >TAULUKON PAIKKA> " LIITE X 25. Lisätään uusi liite X seuraavasti: "LIITE X KÄYTÖSSÄ OLEVIEN AJONEUVOJEN VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TARKASTAMINEN 1. JOHDANTO 1.1. Tässä liitteessä esitetään liitteessä I olevassa 8 kohdassa tarkoitettu menettely käytössä olevien ajoneuvojen vaatimustenmukaisuuden tarkastamiseksi. Menettelyssä esitetään testiajoneuvojen valinta ja käsittely, päästökatsastuksen testaaminen ja arviointi, korjaustoimenpiteiden suunnittelu sekä sen täytäntöönpano. 2. PÄÄSTÖKATSASTUS 2.1. Tämän direktiivin mukaisesti alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntänyt hyväksyntäviranomainen tekee päästökatsastuksen 5 kohdassa määrättyjen menettelyjen mukaisesti. 2.2. Valmistajalle on ilmoitettava, jos tämän direktiivin mukaisesti alkuperäisen tyyppihyväksynnän myöntänyt hyväksyntäviranomainen toteaa, että kyseisen valmistajan tuottama ajoneuvo, vaikka sitä on huollettu ja käytetty oikein, ei ole näiden määräysten mukainen. 2.3. Kun valmistajalle ilmoitetaan, että ajoneuvotyyppi ei ole tämän direktiivin sovellettavien vaatimusten (mukaan lukien päästörajoja koskevat vaatimukset) mukainen, valmistajan on esitettävä hyväksyntäviranomaisille toimenpidesuunnitelma vaatimusten vastaisuuden korjaamiseksi. 2.4. Tämän direktiivin vaatmusten mukaisesti hyväksyttyyn ajoneuvoon sovelletaan tämän liitteen määräyksiä. 3. MÄÄRITELMÄT Tässä liitteessä sovelletaan seuraavia määritelmiä. 3.1. Tässä liitteessä X käytetyillä ilmaisuilla, joita ei ole erityisesti määritelty, tarkoitetaan samaa kuin tämän direktiivin liitteen I vastaavilla ilmaisuilla, tai jos ilmaisua ei ole määritelty tämän direktiivin liitteessä I, niillä tarkoitetaan samaa kuin direktiivin 70/156/ETY vastaavilla ilmaisuilla. 3.2. Ilmaisulla `päästökatsastus` tarkoitetaan tämän liitteen mukaisesti tehtyjä testejä ja arviointeja. 3.3. Ilmaisulla `huollettu ja käytetty oikein` tarkoitetaan testiajoneuvon osalta sitä, että kyseinen ajoneuvo täyttää 5 kohdan mukaisesti valitun ajoneuvon hyväksyntää koskevat arviointiperusteet. 4. TUTKIMUKSEN AIKATAULU 4.1. Ajoneuvotyypin valmistajalle on ilmoitettava päästökatsastuksen aloittamisesta ajoneuvotyypin osalta 45 työpäivää etukäteen. 4.2. Valmistaja voi esittää vapaaehtoisen korjaustoimenpiteitä koskevan suunnitelman, joka on laadittu 6 kohdan mukaisesti, milloin tahansa ennen päästökatsastuksen lopettamista. 5. VALINTAPERUSTEET, HUOLTO JA TESTAUS 5.1. Ajoneuvotyypin vaatimustenmukaisuuden määrittämiseksi tehtävät päästötestit ja arviointi on tehtävä 5 kohdan menettelyjen mukaisesti. Valmistaja saa tarkkailla kaikkia valinta- ja testaustoimenpiteitä sekä tarkastaa kaikki 5 kohdan mukaisesti testatut ajoneuvot. Päästökatsastus tehdään moottoriajoneuvojen sisäisen valvontajärjestelmän osalta 5.5 kohdan mukaisesti. Edellä 5.2, 5.3 ja 5.4 kohtaa ei sovelleta OBN:n osalta tehtävään tutkimukseen. 5.2. Hyväksyntäviranomaisen on valittava ajoneuvot päästökatsastusta varten tämän liitteen lisäyksen 1 mukaisesti satunnaisotannalla valittuun ajoneuvotyyppiin kuuluvista ajoneuvoista. Hyväksyntäviranomainen määrittää ajoneuvon valinnan. Testaukseen valittujen ajoneuvojen on oltava tavanomainen esimerkki ajoneuvotyypistään ja niiden on oltava tai niiden on ollut oltava myytävinä EU:ssa. Valintaperusteet 5.3. Valitun ajoneuvon hyväksyntäperusteet määrätään 5.3.1-5.3.8 kohdassa. Tietoja kerätään ajoneuvon tarkastuksesta sekä omistajan kanssa tehtävästä haastattelusta sekä mahdollisesta valmistajan tekemästä kirjallisesta tutkimuksesta. 5.3.1. Ajoneuvo kuuluu tämän direktiivin nojalla tyyppihyväksyttyyn ajoneuvotyyppiin ja sillä on direktiivin 70/156/ETY mukainen vaatimustenmukaisuustodistus. Se on rekisteröity EU:ssa ja sitä käytetään siellä yksityiseen käyttöön. 5.3.2. Ajoneuvolla on ajettu alle 80 000 km tai viisi vuotta, näistä ensin saavutettavan ollessa määräävä. 5.3.3. Huoltoasiakirjoista ilmenee, että ajoneuvoa on käytetty oikein, esimerkiksi huollettu valmistajan suositusten mukaisesti. 5.3.4. Väärinkäytöstä ei ole merkkejä (esimerkiksi kilpa-ajo, ylikuormitus, väärän polttoaineen käyttö tai muu väärinkäyttö) eikä muista päästöihin vaikuttavista tekijöistä (esimerkiksi virittäminen). Jos ajoneuvossa on OBD-järjestelmä, sen muistiin tallennetut tiedot on otettava huomioon. 5.3.5. Moottoriin ei ole tehty luvattomia suuria korjaustöitä eikä ajoneuvoon suuria korjaustöitä. 5.3.6. Ajoneuvon polttonestesäiliöstä otetun näyttöpolttoaineen lyijy- ja rikkipitoisuus on sovellettavien normien mukainen, eikä väärän polttoaineen käytöstä ole merkkejä. Pakoputki voidaan tarkastaa jne. 5.3.7. Laboratorion henkilökunnan turvallisuuden vaarantavista ongelmista ei ole merkkejä. 5.3.8. Kaikki ajoneuvon saasteenestojärjestelmät ovat sovellettavan tyyppihyväksynnän mukaiset. Diagnoosi ja vahvistava huolto 5.4. Diagnoosi ja vahvistava huolto tehdään 5.4.1-5.4.8 kohdan mukaisesti testattavaksi hyväksyttyihin ajoneuvoihin ennen päästökatsastuksen testaamista. 5.4.1. Tarkastetaan yhtenäisyyden vuoksi ilmansuodatin, kaikki ajohihnat, kaikkien nesteiden taso, jäähdyttimen tulppa, kaikki tyhjöletkut ja saasteenestojärjestelmän sähköjohdot; tarkastetaan sytytys, polttoainemittari ja saasteenestojärjestelmän osat väärien säätöjen ja/tai viritysten havaitsemiseksi. Kirjataan ylös kaikki poikkeavuudet. 5.4.2. Tarkastetaan OBD-järjestelmän yhtenäisyys; kirjataan ylös kaikki OBD:n muistiin tallennetut virheelliset tiedot; tehdään kaikki tarvittavat korjaukset virhetoimintojen poistamiseksi. 5.4.3. Jos OBD:n vianilmaisin rekisteröi toimintavirheen esivakauttavan ajosyklin tai päästöjen testaussyklin aikana, vika voidaan tunnistaa ja korjata. Testi voidaan tehdä uudelleen, ja korjatulla ajoneuvolla saatuja tuloksia saadaan käyttää. 5.4.4. Tarkastetaan sytytysjärjestelmät ja vaihdetaan vialliset osat, esimerkiksi sytytystulpat, johdot jne. 5.4.5. Tarkastetaan puristus. 5.4.6. Tarkastetaan ja säädetään moottorin parametrit valmistajan määräysten mukaisesti. 5.4.7. Jos ajoneuvolle vahvistettuun huoltoväliin on jäljellä 800 km, huolto on tehtävä valmistajan huolto-ohjeiden mukaisesti. Matkamittarin lukemista riippumatta öljyt ja ilmansuodatin voidaan vaihtaa valmistajan pyynnöstä. 5.4.8. Kun ajoneuvo hyväksytään, vaihdetaan polttoaine asianmukaiseen päästötestin vertailupolttoaineeseen, ellei valmistaja hyväksy markkinoilla olevan polttoaineen käyttöä. Päästökatsastuksen testaaminen ja tulosten arviointi 5.5. Tämän direktiivin mukaiset sovellettavat päästötestit tehdään valituille ajoneuvoille 5.3 ja 5.4 kohdan vaatimusten mukaisesti esivakauttamisen jälkeen. 5.6. OBD-järjestelmällä varustetuissa ajoneuvoissa tarkastetaan vian ilmaisun kesto jne. suhteessa päästöjen tasoihin (esimerkiksi liitteessä XI määritellyt vian ilmaisun rajat) tyyppihyväksyntävaatimusten osalta. 5.6.1. OBD-järjestelmän testauksen osalta tavoitteena voi olla esimerkiksi havaita sovellettavia raja-arvoja korkeammat päästötasot, jotka eivät aiheuta vianilmaisimen aktivoitumista, vianilmaisimen järjestelmällinen virheellinen toiminta sekä OBD-järjestelmän vialliset tai heikentyneet osat. 5.6.2. Jos osa tai järjestelmä toimii kyseisen ajoneuvotyypin tyyppihyväksyntätodistuksen ja/tai hyväksyntäasiakirjojen tietojen ulkopuolella ja tällaiseen poikkeukseen ei ole annettu lupaa direktiivin 70/156/ETY 5 artiklan 3 tai 4 kohdassa eikä OBD-järjestelmän vianilmaisin aktivoidu, osaa tai järjestelmää ei saa vaihtaa ennen päästötestiä, ellei todeta, että osaa tai järjestelmää on käsitelty tai väärinkäytetty siten, ettei OBD-järjestelmä havaitse vikaa. 5.7. Testitulokset alistetaan tämän direktivin lisäyksen 1 arviointimenettelylle. 5.8. Kymmenen työpäivän kuluessa testin lopettamisesta testin ja 5.7 kohdassa tarkoitetun arvioinnin tulokset on esitetävä valmistajalle. 5.9. Valmistajan on voitava mahdollisuuksien mukaan tarkastaa ja tutkia ajoneuvot, joiden testitulokset eivät ole tämän direktiivin nojalla sovellettavan jonkin epäpuhtauden raja-arvon mukaiset sellaisen vääränlaisen huollon, väärinkäytön, väärän polttoaineen käytön tai virityksen toteamiseksi, jota ei voitu kohtuudella havaita ennen testauksen alkua. 5.10. Valmistaja voi 25 työpäivän kuluessa testitulosten saamisesta toimittaa toimivaltaiselle viranomaiselle näyteajoneuvojen lisätutkimuksiin perustuvan ilmoituksen testin suorittamisesta tai vaatimustenvastaisuuden määrittämisestä. Mahdollinen ilmoitus on liitettävä testikertomuksen mukaan. Vironomaisen on huomioitava valmistajan ilmoitus määrittäessään, onko vaatimustenvastaisuus perusteltu. 5.11. Kymmenen päivän kuluessa 5.10 kohdassa määrätyn määräajan päättymisestä viranomaisen on viimeisteltävä testikertomus ja päätettävä, onko vaatimuksia noudatettu. Vaatimustenvastaisuus on tapahtunut, jos 5.7 kohdassa tarkoitetun arvioinnin tuloksen mukaan yksikin epäpuhtaus ylittää tämän direktiivin liitteessä I olevassa 5.3.1.4 kohdassa esitetyt raja-arvot. Testituloksia ei saa kertoa huononemiskertoimilla. 6. KORJAUSTOIMENPITEITÄ KOSKEVA SUUNNITELMA 6.1. Kun valmistajalle ilmoitetaan, että ajoneuvotyyppi on näiden vaatimusten vastainen, valmistajan on toimitettava hyväksyntäviranomaiselle suunnitelma korjaustoimenpiteistä vaatimustenvastaisuuden korjaamiseksi. Tällainen suunnitelma voi koskea käytössä olevia ajoneuvoja, valmisteilla olevia ajoneuvoja sekä soveltuvin osin tyyppihyväksynnän muutoksia. 6.2. Korjaustoimenpiteitä koskeva suunnitelma on toimitettava hyväksyntäviranomaiselle viimeistään 45 työpäivän kuluttua 5.10 kohdassa tarkoitetusta ilmoituspäivämäärästä. Hyväksyntäviranomaisen on 20 työpäivän kuluessa hyväksyttävä tai hylättävä suunnitelma. 6.2.1. Hyväksyntäviranomainen voi edellyttää, että korjaustoimenpiteitä koskevan suunnitelman on täytettävä hänen vaatimansa edellytykset. 6.2.2. Hyväksyntäviranomainen voi laajentaa korjaustoimenpiteitä koskevan suunnitelman toimittamisen määräajan aina 60 päivään asti, jos valmistaja ilmoittaa kirjallisesti perustellut syyt tällaiseen laajentamiseen. 6.2.3. Kun hyväksyntäviranomainen ei voi hyväksyä korjaustoimenpiteitä koskevaa suunnitelmaa, se voi toteuttaa muita toimenpiteitä direktiivin 70/156/ETY 11 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti. 6.3. Hyväksyntäviranomaisen on ilmoitettava kaikille jäsenvaltioille päätöksestään korjaustoimenpiteitä koskevan suunnitelman osalta ja toimitettava jäsenvaltioille kyseinen suunnitelma. Korjaustoimenpiteitä koskeva suunnitelma 6.4. Korjaustoimenpiteitä koskevan suunnitelman sisällön on oltava 6.4.1-6.4.11 kohdan vaatimusten mukainen. Valmistajan on annettava korjaustoimenpiteitä koskevalle suunnitelmalle ainutkertainen tunnistusnimi tai -numero. 6.4.1. Kuvaus kustakin ajoneuvotyypistä. 6.4.2. Kuvaus erityismuutoksista, korjauksista, mukautuksista tai muista muutoksista, jotka tehdään ajoneuvoihin niiden saattamiseksi vaatimusten mukaisiksi, mukaan lukien lyhyt tivistelmä tiedoista ja teknisistä tutkimuksista, jotka tukevat valmistajan päätöstä käyttää tiettyjä korjaavia muutoksia ajoneuvon saattamiseksi vaatimusten mukaiseksi. 6.4.3. Kuvaus menetelmästä, jolla valmistaja antaa tietoja ajoneuvon omistajille. 6.4.4. Mahdollinen kuvaus oikeasta huollosta ja käytöstä, jotka valmistaja vahvistaa edellytyksiksi oikeudelle tehdä korjauksia korjaustoimenpiteitä koskevan suunnitelman puitteissa, sekä selvitys valmistajan syistä tällaisen edellytyksen antamiseen. Mitään huolto- tai käyttöedellytyksiä ei saa antaa, jollei niiden osoiteta liittyvän vaatimustenvastaisuuteen ja korjaustoimenpiteisiin. 6.4.5. Kuvaus ajoneuvon omistajan noudattamasta menettelystä, jolla vaatimustenvastaisuus korjataan. Myös päivämäärä, jonka jälkeen vaatimustenvastaisuus voidaan korjata, arvioitu päivämäärä, jolloin työryhmän on tehtävä korjaus, sekä paikka, jossa korjaus voidaan tehdä. Korjaus on tehtävä tarkoituksenmukaisesti kohtuullisen ajan kuluttua ajoneuvon toimittamisesta. 6.4.6. Jäljennös ajoneuvon omistajalle toimitetuista tiedoista. 6.4.7. Lyhyt kuvaus järjestelmästä, jota valmistaja käyttää varmistaakseen, että osia ja järjestelmiä on riittävästi korjaustoimenpiteen toteuttamiseen. On ilmoitettava, milloin osia tai järjestelmiä on riittävästi kampanjan aloittamiseksi. 6.4.8. Jäljennös kaikista ohjeista, jotka lähetetään korjauksen suorittaville henkilöille. 6.4.9. Kuvaus ehdotetun korjaustoimenpiteen vaikutuksesta päästöihin, polttoaineen kulutukseen, ajettavuuteen ja turvallisuuteen kunkin korjaustoimenpiteitä koskevaan suunnitelmaan kuuluvan ajoneuvotyypin osalta näitä päätelmiä tukevien tietojen, teknisten tutkimusten jne. kanssa. 6.4.10. Kaikki muut tiedot tai kertomukset, joiden hyväksyntäviranomainen voi kohtuudella todeta olevan tarpeellisia korjaustoimenpiteitä koskevan suunnitelman arvioimiseksi. 6.4.11. Jos korjaustoimenpiteitä koskevaan suunnitelmaan kuuluu ajoneuvojen markkinoilta poistaminen, esitetään tyyppihyväksynnän suorittaneelle viranomaiselle korjauksen kirjaamiseksi käytetty menetelmä. Jos käytetään nimilappua, sen malli on toimitettava. 6.5. Valmistajan voidaan edellyttää tekevän kohtuullisesti suunnitellut ja tarvittavat testit osille ja ajoneuvoille, joihin on tehty ehdotettu muutos tai korjaus, jotta voitaisiin todeta kyseisen muutoksen tai korjauksen tehokkuus. 6.6. Valmistaja vastaa kaikkien markkinoilta poistettujen ja korjattujen ajoneuvojen sekä korjauksen tehneiden korjaamojen kirjaamisesta asiakirjoihin. Hyväksyntäviranomaisen on voitava pyynnöstään saada haltuunsa nämä asiakirjat viiden vuoden ajan korjaustoimenpiteitä koskevan suunnittelun täytäntöönpanemisesta. 7. KORJAUSTOIMENPITEITÄ KOSKEVAN SUUNNITELMAN TÄYTÄNTÖÖNPANO 7.1. Markkinoilta poistamista koskeva kampanja alkaa sen jälkeen, kun jäsenvaltio on tehnyt hyväksyttyyn korjaustoimenpiteitä koskevaan suunnitelmaan perustuvan päätöksen. Valmistaja tai hänen edustajansa vastaa kampanjan suorittamisesta hyväksytyn korjaustoimenpiteitä koskevan suunnitelman mukaisesti. 7.1.1. Jos korjaustoimenpiteitä koskevaa suunnitelmaa ei toteuteta suunnitelmassa vahvistetussa määräajassa ja jos valmistaja ei pysty perustelemaan määräaikojen ylittämistä, hyväksyntäviranomainen voi toteuttaa direktiivin 70/156/ETY 11 artiklan 2 kohdan a alakohdan toimenpiteet. 7.2. Ajoneuvon omistajalle on tehtävä ilmoitus ripeästi. Tästä ilmoituksesta on ilmettävä kaikki ajoneuvon tarpeellisia korjauksia koskevat tiedot. 7.3. Valmistajan on annettava jäljennös kaikista korjaustoimenpiteitä koskevaan suunnitelmaan liittyvistä tiedonannoista. Valmistajan on myös pidettävä kirjaa markkinoilta poistamista koskevasta kampanjasta sekä toimitettava säännöllisesti tilannekatsauksia hyväksyntäviranomaiselle." LIITE XI 26. Lisätään uusi liite XI seuraavasti: "LIITE XI MOOTTORIAJONEUVOJEN SISÄINEN VALVONTAJÄRJESTELMÄ (OBD) 1. SOVELTAMISALA Tätä liitettä sovelletaan moottoriajoneuvojen sisäisen valvontajärjestelmän (OBD) toimintaan tämän direktiivin 1 artiklassa tarkoitettujen kaikkien ottomoottorilla varustettujen M1-luokan ajoneuvojen (1) ja kaikkien dieselmoottorilla varustettujen M1-luokan ajoneuvojen saasteenestojärjestelmien osalta. 2. MÄÄRITELMÄT Tässä liitteessä tarkoitetaan: 2.1. `Ajoneuvon sisäisellä valvontajärjestelmällä` (OBD) ajoneuvoon asennettua, saasteenestolaitteistoa valvovaa järjestelmää, joka kykenee tunnistamaan todennäköisen vian tyypin tietokoneen muistiin talletettujen vikakoodien avulla. 2.2. `Ajoneuvotyypillä` moottorikäyttöisten ajoneuvojen luokkaa, johon kuuluvien ajoneuvojen moottorit ja sisäiset valvontajärjestelmät ovat lisäyksessä 5 lueteltujen olennaisten ominaisuuksiensa osalta riittävän samanlaisia. (1) Direktiivin 70/156/ETY liitteessä II olevan A jakson määritelmän mukaisesti. 2.3. `Ajoneuvoperheellä` valmistajan määrittelemää ryhmitystä ajoneuvoille, joissa malliominaisuuksiensa perusteella voidaan olettaa olevan samanlaiset pakokaasupäästöt ja pääpiirteissään samanlaiset sisäiset valvontajärjestelmät. Kaikkien ryhmään kuuluvien moottorien on oltava tämän direktiivin vaatimusten mukaisia. 2.4. `Saasteenestojärjestelmällä` moottorin toiminnan sähköistä ohjainta ja kaikkia pakokaasu- sekä haihdutuspäästöjä vähentäviä laitteistoja, jotka lähettävät tietoja ohjaimelle tai vastaanottavat niitä. 2.5. `Vianilmaisimella` ääni- tai valomerkkiä, joka selkeästi ilmoittaa ajoneuvon kuljettajalle sisäisen valvontajärjestelmän saasteenestoon liittyvien osien tai itse järjestelmän vioittumisesta. 2.6. `Vialla` saasteenestoon liittyvän osan tai järjestelmän vikaa, joka johtaa tämän liitteen 5.3.2 kohdassa määritellyt rajat ylittäviin päästöihin. 2.7. `Lisäilmalla` ilmaa, joka otetaan pakokaasujärjestelmään pumpun tai imuventtiilin avulla tai muulla tavalla hapettamaan pakokaasussa olevaa hiilimonoksidia ja hiilivetyjä. 2.8. `Moottorin sytytyskatkolla` sitä, ettei polttoaine ottomoottorin sylinterissä syty, koska kipinää ei synny, polttoaineen annostus ei toimi, puristus on liian pieni, tai jostain muusta syystä. Ajoneuvon sisäisessä valvonnassa sillä tarkoitetaan sitä epäonnistuneiden sytytysten prosentuaalista osuutta, joka (valmistajan ilmoituksen mukaan) johtaisi kohdassa 5.3.2 määritellyt päästörajat ylittäviin päästöihin, tai prosenttiosuutta, joka voi johtaa pakokaasukatalysaattorin tai katalysaattoreiden tuhoisaan ylikuumenemiseen. 2.9. `Tyyppi I -testillä` ajosykliä (sen osia 1 ja 2), jota käytetään pakokaasupäästöjen liitteessä III olevan 1 lisäyksen mukaisessa hyväksymisessä. 2.10. `Ajosyklillä` jaksoa, joka koostuu moottorin käynnistyksestä, käynnistä, jonka aikana mahdollinen vika voidaan havaita, ja moottorin sammuttamisesta. 2.11. `Lämmitysjaksolla` jaksoa, jonka aikana moottoria käytetään niin, että jäähdytysnesteen lämpötila kohoaa vähintään 22 kelviniä moottorin käynnistyshetkestä mitattuna ja on vähintään 343 kelviniä (70 °C). 2.12. `Polttoaineen syötönsäädöllä` polttoaineen perusmäärän syöttöön liittyvää palautejärjestelmää. Lyhyen aikavälin syötönsäädöllä tarkoitetaan muuttuvaa tai välitöntä säätelyä. Pitkän aikavälin säädöllä tarkoitetaan vähittäisempiä muutoksia syöttöjärjestelmän säätöön. Pitkän aikavälin säädöillä korjataan ajoneuvojen eroavaisuuksia ja asteittaisia, ajan myötä tapahtuvia muutoksia. 2.13. `Laskennallisella kuormitusarvolla` suhteellista ilmavirtausta jaettuna huippuvirtauksella; huippuvirtauksen arvoa korjataan korkeusaseman mukaan, mikäli mahdollista. Tämän määritelmän avulla saadaan moottorista riippumaton suhdeluku, joka osoittaa ajoneuvoa huoltavalle henkilölle, kuinka suuri osuus moottoritehosta on käytössä (täyskaasu 100 prosenttia): LKA = >NUM>ilmavirtaus>DEN>huippuvirtaus (merenpinnan tasolla) × >NUM>ilmanpaine (merenpinnan taso)>DEN>ilmanpaine 2.14. `Saasteenestojärjestelmän perussäätötilalla` tilannetta, jossa moottorin ohjain on siirtynyt käyttämään pysyviä säätöarvoja, jolloin se ei tarvitse tietoja sellaiselta vikaantuneelta osalta tai järjestelmältä, jonka vikaantuminen voisi johtaa tämän liitteen 5.3.2 kohdassa määriteltyjen päästörajojen ylittymiseen. 2.15. `Voimanottolaitteella` auton moottorista voimansa saavaa laitetta, jonka avulla voidaan käyttää autoon asennettuja lisävarusteita. 3. EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN HAKEMINEN 3.1. Liitteessä I olevan 3 jakson mukaiseen hakemukseen on liitettävä lisäyksessä 5 vaaditut lisätiedot sekä: 3.1.1. Valmistajan ilmoitus seuraavasti: 3.1.1.1. Ottomoottoriajoneuvoista: se sytytyskatkojen prosentuaalinen osuus kaikista sytytyksistä, joka johtaa tämän liitteen 5.3.2 kohdassa annettujen päästörajojen ylittymiseen, mikäli tämän suuruinen sytytyskatkosten määrä on ollut vallitseva liitteessä III olevassa 5.3.1 kohdassa kuvatun tyyppi I -testin alusta lähtien. 3.1.1.2. Ottomoottoriajoneuvoista: sytytyskatkojen prosentuaalinen osuus, mikäli se johtaa pakokaasukatalysaattorin tai katalysaattoreiden ylikuumenemiseen, mutta ei vielä niiden tuhoutumiseen. 3.1.2. Yksityiskohtainen kirjallinen selvitys, jossa kuvataan ajoneuvon sisäisen valvontajärjestelmän toimintaperiaatteet ja luetellaan kaikki ajoneuvon saasteenestojärjestelmän olennaiset osat, kuten tunnistimet, kytkimet ja osat, joita järjestelmä valvoo. 3.1.3. Kuvaus ajoneuvon sisäisessä valvontajärjestelmässä käytetystä vianilmaisimesta, joka ilmoittaa viasta ajoneuvon kuljettajalle. 3.1.4. Valmistajan selostus toimista, joilla on pyritty estämään päästöjä valvovan tietokoneen vahingoittaminen ja muuttaminen. 3.1.5. Tarpeen vaatiessa jäljennökset muista tyyppihyväksynnöistä, sekä niihin liittyvät tarpeelliset tiedot, joiden perusteella hyväksyntää voidaan laajentaa. 3.1.5.1. Lisäyksen 6 mukaiset yksityiskohtaiset tiedot ajoneuvoperheestä soveltuvin osin. 3.2. Tämän liitteen 5 jaksossa kuvattuja kokeita varten on tyyppihyväksynnästä vastaavalle tutkimuslaitokselle toimitettava kyseiseen ajoneuvotyyppiin tai -perheeseen kuuluva näyteajoneuvo, johon on asennettu hyväksyttäväksi tarkoitettu sisäinen valvontajärjestelmä. Mikäli tutkimuslaitos päättää, ettei näyteajoneuvo riittävän hyvin edusta lisäyksen 6 mukaista ajoneuvotyyppiä tai -perhettä, vaihtoehtoinen tai tarpeen vaatiessa toinen ajoneuvo on toimitettava testattavaksi tämän liitteen 5 jakson mukaisesti. 4. EY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN MYÖNTÄMINEN 4.1. Edellä liitteessä I olevan 4 jakson mukaiseen todistukseen liitetään lisäyksessä 7 annetun mallin mukainen lisäyksen liite. 5. VAATIMUKSET JA TESTIT 5.1. Kaikkiin ajoneuvoihin on asennettava sisäinen valvontajärjestelmä, joka on suunniteltu, rakennettu ja asennettu sillä tavoin, että sen avulla on mahdollista havaita kuluminen ja viat koko ajoneuvon käyttöiän ajan. Tavoitteen saavuttamiseksi hyväksymisviranomaiset hyväksyvät sen, että ajoneuvoissa, joilla on ajettu enemmän kuin 5.3.1 kohdassa mainitun tyypin V kestävyyskokeessa edellytetään, sisäisen valvontajärjestelmän toiminta voi olla heikentynyt siten, että 5.3.2 kohdassa ilmoitetut päästörajat ylittyvät ennen kuin järjestelmä ilmoittaa viasta ajoneuvon kuljettajalle. 5.2. Sisäisen valvontajärjestelmän on oltava siten suunniteltu, rakennettu ja ajoneuvoon asennettu, että ajoneuvo tavanomaisissa käyttöolosuhteissa täyttää tässä liitteessä esitetyt vaatimukset. 5.2.1. Ajoneuvon sisäisen valvontajärjestelmän väliaikainen toimintakatkos: 5.2.1.1. Valmistaja voi määritellä järjestelmään väliaikaisen toimintakatkoksen, mikäli polttoaineen vähyys vaikuttaa järjestelmän toimintakykyyn. Tällaista väliaikaista toimintakatkosta ei saa esiintyä, mikäli polttoainetta on yli 15 prosenttia säiliön nimellistilavuudesta. 5.2.1.2. Valmistaja voi määritellä ajoneuvon sisäiseen valvontajärjestelmään väliaikaisen toimintakatkoksen, mikäli moottorin lämpötila käynnistettäessä on alle 266 kelviniä (-7 °C) tai ollaan yli 2 500 metrin korkeudessa, sillä ehdolla, että valmistaja toimittaa tietoja ja/tai teknisen laskelman, jotka riittävän perusteellisesti osoittavat, että valvonnan tulokset näissä olosuhteissa olisivat epäluotettavia. Valmistaja voi pyytää lupaa määritellä ajoneuvon sisäiseen valvontajärjestelmään väliaikainen toimintakatkos myös muissa käynnistyslämpötiloissa, mikäli viranomaisille annetaan tietoja ja/tai tekninen laskelma, joiden perusteella voidaan osoittaa, että mainituissa olosuhteissa päädytään virhemäärityksiin. 5.2.1.3. Ajoneuvoissa, joihin voidaan asentaa voimanottolaitteita, valvontalaitteiden väliaikainen toimintakatkos on sallittu sillä ehdolla, että se tapahtuu vain voimanottolaitteen ollessa kytkettynä. 5.2.2. Sytytyskatko - ottomoottoriajoneuvot: 5.2.2.1. Valmistajat voivat soveltaa sytytyskatkoja koskeviin vikahavaintoihin viranomaisille ilmoitettua suurempaa raja-arvoa tietyissä moottorin kierrosluku- ja kuormitusolosuhteissa, jos voidaan osoittaa, että pienempää raja-arvoa käytettäessä havainnot olisivat epäluotettavia. 5.2.2.2. Valmistajat, jotka voivat osoittaa viranomaisille, että korkeampien raja-arvojen soveltaminen johtaisi epäluotettaviin havaintoihin, saavat mainituissa olosuhteissa kytkeä valvontalaitteisiin väliaikaisen toimintakatkoksen. 5.3. Kokeiden kuvaus: 5.3.1. Nämä testit suoritetaan tässä liitteessä olevassa lisäyksessä I kuvatulla tavalla ajoneuvolle, jolle on jo tehty liitteessä VII kuvattu kestävyystesti. Testit suoritetaan tyypin V kestävyystestin lopuksi. Mikäli tyypin V kestävyystestiä ei suoriteta tai mikäli valmistaja pyytää, voidaan sisäisen valvontajärjestelmän testaamiseen käyttää sopivalla taalla käytettyä, samankaltaista ajoneuvoa. 5.3.2. Sisäisen valvontajärjestelmän avulla pitää kyetä havaitsemaan päästöjen vähentämiseen liittyvän osan tai järjestelmän vika silloin, kun se johtaa alla mainitut rajat ylittäviin päästöihin: >TAULUKON PAIKKA> 5.3.3. Valvontavaatimukset ottomoottoriajoneuvoille: Jotta 5.3.2 kohdassa esitetyt vaatimukset täyttyisivät, sisäisen valvontajärjestelmän on vähintään valvottava: 5.3.3.1. Katalysaattorin tehon laskua, mutta vain hiilivetypäästöjen osalta. 5.3.3.2. Sytytyskatkojen esiintymistä seuraavien kuvaajien rajaamalla moottorin toiminta-alueella: a) suurin kierrosluku joko 4 500 min-1 tai 1 000 min-1 suurempi kuin korkein tyyppi I -testin aikana saavutettava arvo; näistä arvoista käytetään pienempää; b) perusmomenttikuvaaja (eli moottorin kuormitus vaihteen ollessa vapaalla); c) seuraavia moottorin toimintaa kuvaavia pisteitä yhdistävä jana: perusmomentin arvo käyntinopeudella 3 000 min-1 ja a kohdan mukaisesti määritetyllä käyntinopeuden suurimmalla arvolla, kun paine moottorin imusarjassa on 13,33 kPa pienempi kuin perusmomentilla mitattu paine. 5.3.3.3. Happitunnistimen kulumista. 5.3.3.4. Muita saasteenestoon kuuluvia osia tai järjestelmiä, tai saasteenestoon liittyviä käyttövoimalaitteen osia tai järjestelmiä, jotka ovat yhteydessä tietokoneeseen ja joiden vioittuminen voi johtaa 5.3.2 kohdassa annettujen pakokaasupäästörajojen ylittymiseen. 5.3.3.5. Kaikissa muissa saasteenestoon liittyvissä käyttövoimalaitteen tietokoneeseen kytketyissä osissa valvotaan virtapiirin eheyttä. 5.3.3.6. Hiilivetysäiliön tyhjentymistä ohjaavaa (sähköistä) järjestelmää valvotaan vähintään virtapiirien eheyden osalta. 5.3.4. Dieselajoneuvojen valvontaa koskevat vaatimukset: Kohdassa esitettyjen vaatimusten täyttämiseksi ajoneuvon sisäisen valvontajärjestelmän on valvottava: 5.3.4.1. Katalysaattorin toimintatehon heikkenemistä, jos autossa on katalysaattori. 5.3.4.2. Hiukkasloukun toimintaa ja eheyttä, jos autossa on hiukkasloukku. 5.3.4.3. Polttoaineen ruiskutusjärjestelmän syötön ja ajoituksen sähköisten säätimien virtapiirejä ja laitteiden toimintahäiriöitä. 5.3.4.4. Muita saasteenestojärjestelmän osia tai järjestelmiä, tai saasteenestoon liittyviä, tietokoneeseen kytkettyjä käyttövoimalaitteen osia tai järjestelmiä, joiden vioittuminen voi johtaa 5.3.2 kohdassa annetut raja-arvot ylittäviin pitoisuuksiin pakokaasupäästöissä. Näitä osia tai järjestelmiä ovat esimerkiksi ilmavirtauksen massaa ja tilavuutta (sekä lämpötilaa), ahtopainetta ja imusarjan painetta valvovat ja säätelevät laitteet (sekä tuunistimet, jotka mahdollistavat nämä toiminnot). 5.3.4.5. Kaikista muista tietokoneeseen kytketyistä, saasteenestoon liittyvistä käyttövoimalaitteen osista tai järjestelmistä valvotaan virtapiirin eheyttä. 5.3.5. Valmistajat voivat osoittaa tyyppihyväksyntäviranomaisille, että tiettyjä osia tai järjestelmiä ei tarvitse valvoa, jos niiden rikkoutuessa tai ne poistettaessa päästöt eivät ylitä tämän liitteen 5.3.2 kohdassa annettuja raja-arvoja. 5.4. Jokainen moottorin käynnistys aloittaa sarjan tarkastuksia, jotka ainakin kerran viedään loppuun saakka, jos toimitaan asianmukaisissa testausolosuhteissa. Testausolosuhteet on valittava siten, että ne kaikki saavutetaan tavanomaisessa, tyyppi I -testin mukaisessa ajossa. 5.5. Vianilmaisimen käynnistyminen 5.5.1. Ajoneuvon sisäiseen valvontajärjestelmään kuuluu vianilmaisin, joka on selkeästi ajoneuvon kuljettajan nähtävillä. Vianilmaisinta ei käytetä mihinkään muuhun tarkoitukseen, paitsi osoittamaan kuljettajalle hätäkäynnistyksen tai huonontuneen toiminnan. Vianilmaisimen on näyttävä kaikissa valaistusolosuhteissa. Käynnistyessään ilmaisimen tulee näyttää ISO 2575-standardin (1) mukainen kuvatunnus. Ajoneuvoon ei saa asentaa enempää kuin yksi saasteenestojärjestelmää valvova yleinen vianilmaisin. Erilliset, yksittäiset varoitusvalot (esimerkiksi jarrujärjestelmään, turvavöihin, öljynpaineeseen ynnä muuhun liittyvät valot) ovat sallittuja. Vianilmaisimessa ei saa käyttää punaista väriä. 5.5.2. Järjestelmiin, jotka vaativat vianilmaisimen käynnistymiseen kolmesta kymmeneen käyntijaksoa, valmistajan on toimitettava tiedot ja/tai tekninen laskelma, jotka riittävästi osoittavat, että valvontajärjestelmä kuitenkin havaitsee osien kulumisen tehokkaasti ja hyvissä ajoin. Järjestelmiä, joissa vianilmaisimen käynnistyminen vaatii keskimäärin yli kymmenen käyntijaksoa, ei hyväksytä. Vianilmaisin käynnistyy myös aina, kun moottorin ohjain kytkee toimintaan `saasteenestojärjestelmän perussäätötilan`, jos 5.3.2 kohdassa annetut päästöarvot ylittyvät. Vianilmaisin antaa selkeän varoitusmerkin esimerkiksi vilkkuvalon avulla aina, kun sytytyskatkosten määrä on valmistajan määrittämien ohjearvojen mukaan vaarassa johtaa katalyytin vaurioitumiseen. Vianilmaisin käynnistyy myös aina, kun virtalukko on `väliasennossa` ennen moottorin käynnistymistä, ja sammuu moottorin käynnistyttyä, jos vikoja ei ole havaittu. 5.6. Vikakoodien tallennus 5.6.1. Ajoneuvon sisäinen valvontajärjestelmä tallentaa koodeja, jotka ilmaisevat saasteenestojärjestelmän tilan. Erillisiä järjestelmän tilaa ilmaisevia koodeja on käytettävä siten, että voidaan tunnistaa asianmukaisesti toimiva(t) saasteenestojärjestelmä(t) sekä sellaiset saasteenestojärjestelmän osat, jotka edellyttävät ajoneuvon lisätoimintaa ennen kuin niiden tila voidaan määritellä. Järjestelmä tallentaa vikakoodit, jotka käynnistävät vianilmaisimen kulumisen, toimintahäiriön tai saasteenestojärjestelmän perussäätötilan kytkeytymisen takia, ja koodin perusteella voidaan päätellä toimintahäiriön laatu. 5.6.2. Ottomoottoriajoneuvoissa ei tarvitse ilmoittaa, missä sylinterissä sytytyskatko sattui, jos muistiin tallentuu erillinen yhden tai useiden sylintereiden sytytyskatkosta osoittava koodi. 5.7. Vianilmaisimen sammuttaminen 5.7.1. Kun sytytyskatkoja on niin paljon, että katalysaattori on vaarassa vaurioitua (valmistajan määritelmän mukaan), vianilmaisin voidaan kytkeä normaaliin toiminta-asentoon, jos sytytyskatkot ovat loppuneet tai moottoria käytetään sellaisella nopeudella ja kuormituksella, jossa sytytyskatkot eivät aiheuta katalysaattorin vaurioitumista. 5.7.2. Kaikissa muissa vikatapauksissa vianilmaisin voidaan sammuttaa kolmen sellaisen peräkkäisen käyntijakson jälkeen, joiden aikana vianilmaisimen käynnistymisestä huolehtiva valvontajärjestelmä ei enää havaitse samaa vikaa tai muuta vikaa, joka yksinään käynnistäisi vianilmaisimen. 5.8. Vikakoodin poistaminen 5.8.1. Sisäinen valvontajärjestelmä voi poistaa vikakoodin ja vikatilanteesta tallennetut tiedot, jos sama vika ei rekisteröidy uudelleen vähintään neljälläkymmenellä moottorin lämmitysjaksolla. 5.9. Järjestelmän turvamääräykset 5.9.1. Kaikissa ajoneuvoissa, joissa on päästöjenvalvontatietokone, on myös ominaisuuksia, jotka estävät muut kuin valmistajan sallimat muutokset. Kaikki uudelleenohjelmoitavat tietokonekoodit tai käyttöparametrit on suojattava; tietokoneen ja kaikkien siihen liittyvien huolto-ohjeiden on noudatettava standardissa SEA J2186 "E/E Data Link Security" (ISO XXX-8) annettuja sääntöjä. Kaikki irrotettavat muistipiirit on valettava, suljettava sinetöityyn säiliöön tai suojattava sähköisllä algoritmeilla, eivätkä ne saa olla vaihdettavissa ilman erikoistyökaluja ja erityisiä työmenetelmiä. 5.9.2. Tietokoneohjelman käyttämät moottorin käyttöparametrit eivät saa olla vaihdettavissa ilman erikoistyökaluja ja erityisiä työmenetelmiä (esimerkiksi juotetut tai valetut tietokoneen osat tai sinetöidyt [tai juotetut] koteloinnit). 5.9.3. Valmistajien on ryhdyttävä riittäviin toimenpiteisiin dieselmoottoreihin asennettujen mekaanisten polttoaineen ruiskutuspumppujen polttoaineensyötön suurinta määrää koskevien säätöjen suojaamiseksi myös huollon aikana. (1) ISO 2575-1982 Road Vehicles - Symbols for controls, indicators and tell-tales (johdettu standardi SFS4712 Ajoneuvot. Katkaisimien, osoittimien ja merkkivalojen kuvatunnukset). 5.9.4. Tähän vaatimukseen valmistajat voivat hakea tyyppihyväksyntäviranomaisilta vapautusta niille ajoneuvoille, jotka todennäköisesti eivät tarvitse suojaa. Suorittimien senhetkinen saatavuus, ajoneuvon suorituskykyisyys ja ajoneuvon mahdollinen myyntimäärä otetaan huomioon vapautuksen myöntämistä harkittaessa, mutta viranomaiset voivat ottaa huomioon muitakin tekijöitä. 5.9.5. Valmistajien, jotka käyttävät uudelleenohjelmoitavia koodijärjestelmiä (esimerkiksi Electrical Erasable Programmable Read-Only Memory, EEPROM) on käytettävä toimiviksi osoittautuneita menetelmiä luvattoman uudelleenohjelmoinnin estämiseen. Valmistajien on otettava käyttöön tehostettuja suojausmenetelmiä, joihin luetaan suojattua salausalgoritmia käyttävät salausmenetelmät ja kirjoitussuojat, jotka vaativat yhteyttä ulkopuoliseen valmistajan ylläpitämään tietokoneeseen. Viranomaiset voivat harkintansa mukaan hyväksyä muita vastaavia järjestelmiä. 5.9.6. Suojausmenetelmät eivät saa estää sellaisten varaosien käyttöä, joiden avulla saavutetaan vastaava päästöjen taso. 6. ETY-TYYPPIHYVÄKSYNNÄN LAAJENTAMINEN 6.1. Ajoneuvotyypille annettua sisäiseen valvontajärjestelmään liittyvää tyyppihyväksyntää voidaan laajentaa muihin ajoneuvotyyppeihin, jotka kuuluvat samaan OBD-ajoneuvoperheeseen lisäyksessä 6 kuvatulla tavalla. Moottorin päästöjen valvontajärjestelmän täytyy olla samanlainen kuin jo hyväksytyssä ajoneuvossa ja sopia lisäyksessä 6 esitettyyn OBD-moottoriryhmän kuvaukseen muuten kuin seuraavassa esitettyjen ominaisuuksien osalta: - polttotapahtuma - moottorin lisälaitteet - moottorin polttoaineen syöttöjärjestelmä - renkaat - hitausmassaluokka - jäähdytysjärjestelmä - kokonaisvälityssuhde - vaihteiston tyyppi - korityyppi. 7. SISÄISELLÄ VALVONTAJÄRJESTELMÄLLÄ VARUSTETUN AJONEUVON TUOTANNON VAATIMUSTENMUKAISUUDEN TÄYTTÄMINEN 7.1. Kun hyväksymisviranomaiset katsovat, että tuotteen laatu on epätyydyttävä, tuotantosarjasta otetaan satunnainen ajoneuvo, jolle tehdään lisäyksessä 1 kuvatut testit. 7.2. Jollei sarjasta poimittu ajoneuvo täytä 7.1.5.2 kohdan vaatimuks