EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Biyssel, 03.04.1996 
KOM(96) 144 lopull. 
Ehdotus: 
NEUVOSTON PÄÄTÖS 
luvan antamisesta Alankomaille soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön 
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 
11 artiklasta poikkeavaa toimenpidettä 
(komission esittämä) 

EXPLANATORY MEMORANDUM 
By registered letter sent to the Secretariat-General of the Commission on 
13 August 1993, the Dutch Government, acting on the basis of Article 27 of the Sixth 
Council Directive (77/388/EEC) of 17 May 1977 on the harmonization of the laws of the 
Member States relating to turnover taxes - Common system of value added tax: uniform 
basis of assessment1 , requested authorization to apply, in respect of the letting of 
immovable property, a measure derogating from Articles 11 and 20 of that Directive. 
In accordance with Article 27(3) of the Directive, the other Member States were informed 
of the Netherlands' request by letter dated 13 September 1993. 
As part of its efforts to combat tax avoidance, the Dutch Government requested 
authorization to introduce the following arrangements into its legislation: 
the extension to 20 years of the adjustment period for the deduction of VAT in the 
case of immovable property, which is set at 10 years by Article 20(2) of the Sixth 
Directive; 
the introduction of a minimum taxable amount for the taxable letting of immovable 
property; 
the introduction of a minimum taxable amount for the establishment of limited 
rights in respect of immovable property. 
The Commission took the view that these measures would constitute too absolute a 
derogation from what is a key provision of the common system of value added tax, 
namely Article 11 of the Sixth Directive, and would be disproportionate to the aim 
pursued. 
Since it had serious objections to the measures, the Commission, acting under 
Article 27(4) of the Sixth Directive, requested on 11 November 1993 that the matter be 
raised by the Council. 
The Council Working Party on Financial Questions began discussing the Dutch 
Government's request at its meeting of 13 October 1994. 
The Dutch authorities subsequently indicated that they wished to amend their request for a 
derogation, retaining only the request relating to the introduction of a minimum taxable 
amount for the establishment of rights in rem in respect of buildings or parts thereof and 
the land on which they stand. In addition, the measure would apply only to cases where 
the party acquiring the rights in rem is a non-taxable legal person or a taxable person 
carrying on exempted activities that do not entitle him to deduct VAT. Private individuals 
and taxable persons carrying on activities which entitle them to deduct VAT would thus 
be excluded from the scope of the derogation. 
OJ No L 145, 13.6.1977, p.l. Directive as last amended by Directive 95/7/EC (OJ No L 102. 
5.5.1995, p. 18). z 
It has been found in practice that tax devices for evading payment of some of the VAT 
normally due in respect of immovable property are being set up, chiefly for the benefit of 
non-taxable legal persons or taxable persons carrying on activities which do not entitle 
them to deduct VAT. 
The practices that the Dutch authorities wish to combat by means of the special measure 
usually follow the pattern set out below. A non-taxable legal person (e.g. a municipality) 
or a taxable person engaged exclusively in activities which do not entitle him to deduct 
VAT (e.g. a school) intends to buy or build new premises. Where this person (referred to 
below as person "A") carries out the operation himself, he has to bear the full amount of 
the VAT due either on the purchase transaction or on the building works. 
To avoid this tax burden, the building in question is acquired by another legal person 
(referred to below as person "B"). The only economic activity of B is to establish rights 
in rem in respect of the immovable property on behalf of A; B's activity entitles him to 
deduct all the VAT due on the purchase transaction or the building works. 
Once the adjustment period for VAT deducted in respect of investments in immovable 
property has expired, B sells the building freehold to A. The sale then qualifies for 
exemption from VAT under Article 13(B)(g) of the Sixth Directive. 
The tax avoidance therefore takes place when the contracting parties agree on an 
abnormally low price for the establishment of rights in rem, which attracts VAT, and 
compensation for this abnormally low price in the form of a high price for the freehold 
sale of the property, which is exempt from VAT. This enables A, the final purchaser, to 
have the use of a building and become the owner after a certain length of time while 
reducing the tax burden on the property considerably. 
For the establishment of rights in rem in respect of buildings or parts thereof and the land 
on which they stand, such rights being regarded as tangible property in accordance with 
Article 5(3) of the Sixth Directive, the planned measure is therefore aimed at introducing a 
minimum taxable amount equal to the open market value of the rights. However, the 
VAT would be calculated on the basis of the minimum taxable amount only in cases where 
the administration could prove that the taxable amount determined in accordance with the 
normal rules laid down in the Directive (i.e. on the basis of the price agreed between the 
contracting parties) is abnormally low in comparison with the price that could be obtained 
for the property in a transaction between independent parties operating at arm's length. 
But application of this measure cannot be restricted to cases in which rights in rem are 
established in respect of new buildings or parts thereof as referred to in Article 4(3 )(a) of 
the Sixth Directive. This is because, availing itself of the possibility open to it under 
Article 13(C)(b) of the Directive, the Netherlands allows taxable persons to opt for 
taxation of the establishment of rights in rem in respect of buildings or parts thereof and 
the land on which they stand other than those referred to in Article 4(3)(a). 
The Commission takes the view that the measure planned by the Netherlands is indeed a 
measure aimed at preventing tax avoidance within the meaning of Article 27 of the 
Directive. It also takes the view that, since the derogation should apply only in limited 
cases (where it is proven that the price agreed is abnormally low), it is proportionate to 
the aim pursued. 
3 
The Commission considers it appropriate for the Netherlands to be authorized to apply the 
planned special measure given its exceptional nature. Nevertheless, in order to enable the 
measure to be assessed once it has been applied for a certain period of time, the 
authorization should be granted only until 31 December 1998. 
V 
Ehdotus: 
NEUVOSTON PÄÄTÖS 
luvan antamisesta Alankomaille soveltaa jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön 
yhdenmukaistamisesta annetun kuudennen neuvoston direktiivin 77/388/ETY 11 artiklasta 
poikkeavaa toimenpidettä 
(Komission ehdottama) 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, 
ottaa huomioon jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön yhdenmukaistamisesta -
yhteinen arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen määräytymisperuste 17 päivänä 
toukokuuta 1977 annetun neuvoston kuudennen direktiivin 77/388/ETY', ja erityisesti sen 
27 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen, 
sekä katsoo, että 
direktiivin 77/388/ETY 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti neuvosto voi yksimielisesti 
komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön kyseisestä direktiivistä 
poikkeavia erityistoimenpiteitä veronkannon yksinkertaistamiseksi tai tietyntyyppisten 
veropetosten ja veron kiertämisen estämiseksi, 
Alankomaiden kuningaskunta on komission 13 päivänä elokuuta 1993 vastaanotetuksi 
kirjaamalla kirjeellä pyytänyt lupaa ottaa käyttöön direktiivin 77/388/ETY 11 ja 20 
artiklasta poikkeava toimenpide, 
kuudennen direktiivin 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti Alankomaiden kuningaskunnan 
esittämä pyyntö on annettu tiedoksi muille jäsenvaltioille 13 päivänä syyskuuta 1993, 
komissio arvioi 11 päivänä marraskuuta 1993 päivätyssä kirjeessä, että sillä oli vakavia 
vastaväitteitä Alankomaiden hallituksen esittämän pyynnön osalta ja pyysi kuudennen 
direktiivin 27 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvostoa ottamaan asian käsiteltäväksi, 
1 EYVL N:o L 145, 13.6.1977, s. 1. Direktiiviä on viimeksi muutettu direktiivillä 95/7/EY (EYVL 
N:oL102, 5.5.1995, s. 18) 
S 
Alankomaiden hallitus on myöhemmin muuttanut pyyntöään supistamalla huomattavasti 
yhteisestä arvonlisäverojärjestelmästä poikkeavien erityistoimenpiteiden soveltamisalaa, 
pyyntö on rajoitettu toimenpiteeseen, jonka tarkoituksena on ottaa käyttöön 
rakennukseen tai rakennuksen osaan siihen liittyvine maapohjineen perustettavan 
esineoikeuden osalta vähimmäisveropohja, jos esineoikeuden saaja on oikeushenkilö, joka 
ei ole verovelvollinen, tai verovelvollinen, joka suorittaa verosta vapautettuja toimia, 
joiden osalta ei ole arvonlisäveron vähennysoikeutta, 
kuudennen direktiivin 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Alankomaat katsoo, että 
esineoikeuden perustaminen on tavaroiden luovutusta, 
käyttäen hyväkseen mahdollisuutta, joka sille on tarjolla kuudennen direktiivin 13 artiklan 
C kohdan b alakohdan mukaisesti, Alankomaat antaa verovelvollisten valita verotuksen 
rakennukseen tai rakennuksen osaan siihen liittyvine maapohjineen perustetun 
esineoikeuden osalta muissa kuin kyseisen direktiivin 4 artiklan 3 kohdan a alakohdassa 
tarkoitetuissa tapauksissa, ja tämän johdosta poikkeus koskee myös näitä liiketoimia, 
ottamalla käyvän markkina-arvon perusteeksi veron perusteen määrittämisessä tiettyjen 
luovutusten osalta ehdotettu toimenpide poikkeaa kuudennen direktiivin 11 artiklan A 
kohdan 1 kohdan a alakohdasta, jossa säädetään, että veron perusteena on tavaroiden 
luovutusten osalta oltava kaikki se, mikä muodostaa luovuttajan ostajalta tai kolmannelta 
saaman tai saatavan vastikkeen, mukaan lukien näiden liiketoimien hintaan suoraan 
liittyvät tuet, 
poikkeustoimenpiteellä on tarkoitus estää veron kiertäminen, joka tapahtuu, kun 
sopimuspuolet sopivat yhtäältä arvonlisäverolliselle esineoikeudelle epätavallisen alhaisen 
hinnan ja toisaalta tämän hinnan hyvittämisestä varsinaisen omistusoikeuden, joka on 
vapautettu arvonlisäverosta, myynnistä saatavalla korkealla hinnalla, 
erityistoimenpidettä on sovellettava vain tapauksissa, joissa viranomaiset pystyvät 
osoittamaan, että direktiivin 11 artiklan A kohdan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti 
määritetty veron peruste on epätavallisen alhainen; viranomaiset eivät voi toimia pelkän 
oletuksen perusteella ja asianomaisille osapuolille on annettava tilaisuus esittää todisteita 
oman kantansa tueksi, milloin he kiistävät viranomaiset vahvistaman käyvän arvon 
suuruuden, 
poikkeuksen rajoitettu soveltamisala huomioon ottaen erityistoimenpide on suhteessa 
siihen tavoitteeseen, johon pyritään, 
C 
lupa myönnetään vain väliaikaisesti, jotta on mahdollista arvioida toimenpiteen vaikutuksia 
sen jälkeen, kun sitä on sovellettu tietyn ajanjakson ajan, ja 
kyseessä olevalla poikkeuksella ei ole haitallista vaikutusta Euroopan yhteisön 
arvonlisäverosta kertyviin omiin varoihin, 
ON TEHNYT TÄMÄN PAATOKSEN: 
i 
1 artikla 
Alankomaille annetaan lupa direktiivin 77/388/ETY 11 artiklan A kohdan I kohdan a 
alakohdasta poiketen ottaa käypä arvo, sellaisena kuin se on määritelty direktiivin II 
artiklan A kohdan 1 kohdan d alakohdassa, veron perusteeksi perustettaessa esineoikeus 
rakennukseen tai rakennuksen osaan siihen liittyvine maapohjineen, mitä omaisuutta 
pidetään aineellisena omaisuutena direktiivin 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jos seuraavat 
kaksi edellytystä täyttyvät: 
11 artiklan A kohdan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti määritetty veron peruste 
on epätavallisen alhainen verrattuna siihen hintaan, jonka omaisuudesta voisi saada 
liiketoimissa riippumattomien osapuolten välillä, ja 
esineoikeuden saaja on oikeushenkilö, joka ei ole verovelvollinen, tai 
verovelvollinen henkilö, joka harjoittaa verosta vapautettuja toimintoja, joiden 
osalta ei ole arvonlisäveron vähennysoikeutta. 
2 artikla 
Tämä lupa on voimassa 31 päivään joulukuuta 1998. 
3 artikla 
Tämä päätös on osoitettu Alankomaille. 
Tehty Brysselissä 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
S 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 144 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 09 
Luettelonumero : CB-CO-96-148-FI-C 
ISBN 92-78-02243-8 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
3