P9_TA(2021)0277

Vuoteen 2030 ulottuva EU:n biodiversiteettistrategia – Luonto takaisin osaksi elämäämme

Euroopan parlamentin päätöslauselma 9. kesäkuuta 2021 vuoteen 2030 ulottuvasta EU:n biodiversiteettistrategiasta – Luonto takaisin osaksi elämäämme (2020/2273(INI))

(2022/C 67/03)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon 20. toukokuuta 2020 annetun komission tiedonannon ”Vuoteen 2030 ulottuva EU:n biodiversiteettistrategia – Luonto takaisin osaksi elämäämme” (COM(2020)0380),

— ottaa huomioon 11. joulukuuta 2019 annetun komission tiedonannon Euroopan vihreän kehityksen ohjelmasta (COM(2019)0640) sekä 15. tammikuuta 2020 antamansa päätöslauselman Euroopan vihreän kehityksen ohjelmasta (1),

— ottaa huomioon 20. toukokuuta 2020 annetun komission tiedonannon ”Pellolta pöytään -strategia oikeudenmukaista, terveyttä edistävää ja ympäristöä säästävää elintarvikejärjestelmää varten” (COM(2020)0381),

— ottaa huomioon 26. helmikuuta 2016 annetun komission tiedonannon EU:n toimintasuunnitelmasta luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laittoman kaupan torjumiseksi (COM(2016)0087),

— ottaa huomioon 2. lokakuuta 2015 julkaistun komission kertomuksen vuoteen 2020 ulottuvan biologista monimuotoisuutta koskevan EU:n strategian väliarvioinnista (COM(2015)0478),

— ottaa huomioon 23. heinäkuuta 2019 annetun komission tiedonannon EU:n toimien tehostamisesta maailman metsien suojelemiseksi ja ennallistamiseksi (COM(2019)0352) sekä 16. syyskuuta 2020 antamansa päätöslauselman EU:n tehtävästä maailman metsien suojelemisessa ja ennallistamisessa (2),

— ottaa huomioon 20. marraskuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1386/2013/EU vuoteen 2020 ulottuvasta yleisestä unionin ympäristöalan toimintaohjelmasta ”Hyvä elämä maapallon resurssien rajoissa” (3) ja 14. lokakuuta 2020 annetun ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi uudesta vuoteen 2030 ulottuvasta yleisestä unionin ympäristöalan toimintaohjelmasta (COM(2020)0652),

— ottaa huomioon yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista 17. kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/56/EY (meristrategiapuitedirektiivi) (4),

— ottaa huomioon 31. toukokuuta 2019 julkaistun biologista monimuotoisuutta ja ekosysteemipalveluja käsittelevän hallitustenvälisen tiede- ja politiikkafoorumin (IPBES) maailmanlaajuisen arviointiraportin biologisesta monimuotoisuudesta ja ekosysteemipalveluista,

— ottaa huomioon YK:n biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ”biodiversiteettisopimus”, ja tulevan biodiversiteettisopimuksen sopimuspuolten konferenssin 15. kokouksen (COP15),

— ottaa huomioon YK:n kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelman ja kestävän kehityksen tavoitteet,

— ottaa huomioon 15. syyskuuta 2020 julkaistun YK:n biodiversiteettisopimuksen sihteeristön viidennen Global Biodiversity Outlook -katsauksen,

— ottaa huomioon hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin (IPCC) raportit, erityisesti 24. syyskuuta 2019 annetun erityiskertomuksen ”Special Report on Ocean and Cryosphere in a Changing Climate”, 8. elokuuta 2019 annetun erityiskertomuksen ”Special Report on climate change and land” ja 8. lokakuuta 2018 annetun erityiskertomuksen ”Special Report on Global Warming of 1,5 oC”,

— ottaa huomioon luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES-sopimus),

— ottaa huomioon muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemista koskevan yleissopimuksen (CMS),

— ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen (UNCLOS),

— ottaa huomioon Välimeren merellisen ympäristön ja rannikkoalueiden suojelemista koskevan yleissopimuksen, yleissopimuksen Mustanmeren suojelemisesta pilaantumiselta, Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan Helsingin yleissopimuksen ja yleissopimuksen Koillis-Atlantin merellisen ympäristön suojelusta,

— ottaa huomioon mahdollisuuteen nauttia turvallisesta, puhtaasta, terveellisestä ja kestävästä ympäristöstä liittyviä ihmisoikeusvelvoitteita käsittelevän YK:n erityisraportoijan 24. tammikuuta 2018 ja 15. heinäkuuta 2020 antamat raportit,

— ottaa huomioon 28. syyskuuta 2020 hyväksytyn luontoa koskevan YK:n johtajien sitoumuksen (”Leaders’ Pledge for Nature: United to reverse biodiversity loss by 2030 for Sustainable Development”),

— ottaa huomioon 4. joulukuuta 2019 päivätyn Euroopan ympäristökeskuksen (EEA) raportin ”The European environment – state and outlook 2020: Knowledge for a transition to a sustainable Europe”,

— ottaa huomioon 19. lokakuuta 2020 julkaistun Euroopan ympäristökeskuksen raportin ”State of Nature in the EU – Results from reporting under the nature directives 2013–2018”,

— ottaa huomioon YK:n ympäristöohjelman kansainvälisen resurssipaneelin raportin ”Global Resources Outlook 2019”,

— ottaa huomioon 29. lokakuuta 2020 julkaistun IPBESin seminaariraportin biologisesta monimuotoisuudesta ja pandemioista,

— ottaa huomioon YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) vuoden 2020 raportin maailman kalastus- ja vesiviljelyalan tilasta,

— ottaa huomioon 13. lokakuuta 2020 julkaistun yhteisen tutkimuskeskuksen kertomuksen ”Mapping and Assessment of Ecosystems and their Services: An EU ecosystem assessment”,

— ottaa huomioon Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukset 5. helmikuuta 2020”Kasvinsuojeluaineiden kestävä käyttö – riskien mittaamiseksi ja vähentämiseksi toteutettu vain vähän toimia”, 5. kesäkuuta 2020”Viljelyalueiden biologinen monimuotoisuus: laskusuunnassa YMP:stä saadusta rahoituksesta huolimatta”, 9. heinäkuuta 2020”Luonnonvaraisten pölyttäjien suojelu EU:ssa – komission aloitteet eivät ole kantaneet hedelmää” ja 26. marraskuuta 2020”Meriympäristö: suojelu on EU:ssa laaja-alaista mutta jää pinnalliseksi”,

— ottaa huomioon 6. lokakuuta 2020 annetun Euroopan ympäristökeskuksen katsauksen ”Management effectiveness in the EU's Natura 2000 network of protected areas”,

— ottaa huomioon 11. tammikuuta 2021 annetun Euroopan ympäristökeskuksen katsauksen ”Growth without economic growth”,

— ottaa huomioon YK:n biodiversiteettisopimuksen tilapäisen teknisen asiantuntijaryhmän 15. huhtikuuta 2020 julkaistut riskinarviointia käsittelevän raportin tulokset,

— ottaa huomioon 16. tammikuuta 2020 antamansa päätöslauselman biodiversiteettisopimuksen sopimuspuolten konferenssin 15. kokouksesta (COP15) (5),

— ottaa huomioon 28. marraskuuta 2019 antamansa päätöslauselman ilmasto- ja ympäristöhätätilasta (6),

— ottaa huomioon 14. maaliskuuta 2019 antamansa päätöslauselman vuotuisesta strategisesta mietinnöstä kestävän kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanosta ja tuloksista (7),

— ottaa huomioon 22. lokakuuta 2020 antamansa päätöslauselman suosituksista komissiolle EU:n oikeudellisesta kehyksestä EU-vetoisen maailmanlaajuisen metsäkadon pysäyttämiseksi ja sen suunnan kääntämiseksi (8),

— ottaa huomioon 15. marraskuuta 2017 antamansa päätöslauselman toimintasuunnitelmasta luontoa, ihmisiä ja taloutta varten (9),

— ottaa huomioon 6. heinäkuuta 2016 antamansa päätöslauselman Japanin päätöksestä jatkaa valaanpyyntiä kaudella 2015–2016 (10) ja 12. syyskuuta 2017 antamansa päätöslauselman valaanpyynnistä Norjassa (11),

— ottaa huomioon 10. heinäkuuta 2020 antamansa päätöslauselman kestävyyttä edistävästä kemikaalistrategiasta (12),

— ottaa huomioon 9. syyskuuta 2020 antamansa päätöslauselman vihreämpien kaupunkien eurooppalaisesta teemavuodesta 2022 (13),

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 191 artiklan,

— ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan,

— ottaa huomioon työjärjestyksen 54 artiklan,

— ottaa huomioon kansainvälisen kaupan valiokunnan, maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan, ulkoasiainvaliokunnan sekä kalatalousvaliokunnan lausunnot,

— ottaa huomioon ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnön (A9-0179/2021),

A. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentti on julistanut ilmasto- ja ympäristöhätätilan ja sitoutunut kiireellisesti toteuttamaan tarvittavat konkreettiset toimet tämän uhan torjumiseksi ja hillitsemiseksi ennen kuin on liian myöhäistä (14); ottaa huomioon, että biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen ja ilmastonmuutos ovat kytköksissä toisiinsa ja pahentavat toisiaan (15) ja ovat yhtä suuria uhkia elämälle maapallolla ja että niihin olisi siksi puututtava yhdessä;

B. ottaa huomioon, että luonnon tila heikkenee ihmiskunnan historiassa ennennäkemättömällä vauhdilla ja laajuudella; ottaa huomioon, että arvioiden mukaan maailmanlaajuisesti miljoona lajia on vaarassa kuolla sukupuuttoon (16); ottaa huomioon, että EU:n luontodirektiivien mukaisista lajeista vain 23 prosentin ja luontotyypeistä vain 16 prosentin suojelutaso on suotuisa (17);

C. ottaa huomioon, että vuoteen 2030 ulottuvalla EU:n biodiversiteettistrategialla ja YK:n biodiversiteettisopimukseen perustuvalla tulevalla kansainvälisellä sopimuksella pyritään luomaan vuoteen 2030 ulottuvat biologista monimuotoisuutta koskevat unionin kehys ja maailmanlaajuinen kehys;

D. ottaa huomioon, että vuosi 2021 on ratkaiseva vuosi biologisen monimuotoisuuden kannalta ja että COP15:n olisi oltava biologiselle monimuotoisuudelle Pariisin sopimusta vastaava hetki; ottaa huomioon, että biodiversiteettisopimuksen sopimuspuolten konferenssin 15. kokous (COP15) ja 26. kokous (COP26) tarjoavat ainutlaatuisen tilaisuuden siirtyä reaktiivisesta mallista ennakoivaan ja ennalta varautuvaan malliin ja saada aikaan tarvittavat muutokset;

E. ottaa huomioon, että vuoteen 2030 ulottuva EU:n biodiversiteettistrategia on yksi Euroopan vihreän kehityksen ohjelman keskeisistä aloitteista; ottaa huomioon, että vuoteen 2030 ulottuva EU:n biodiversiteettistrategia ja Pellolta pöytään -strategia yhdessä muiden politiikkojen kanssa ohjaavat muutosta luonnon suojelemiseksi ja luontotyyppien ja lajien säilyttämiseksi;

F. ottaa huomioon, että käytettävissä olevien tietojen mukaan ei ole liian myöhäistä pysäyttää ja kääntää biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen nykyisiä suuntauksia (18); katsoo, että tämä edellyttää huomattavia muutoksia;

G. ottaa huomioon, että ihmiset ovat osa luontoa ja luonnolla on itseisarvo; ottaa huomioon, että biologinen monimuotoisuus on olennainen osa maailman perintöä;

H. ottaa huomioon, että lajien sukupuutto on ikuinen uhka ekosysteemien olemassaololle ja ekosysteemipalvelujen tarjonnalle ja se uhkaa ihmisten hyvinvointia ja selviytymistä; ottaa huomioon, että Kansainvälinen luonnonsuojeluliitto (IUCN) on julistanut 160 lajia sukupuuttoon kuolleeksi pelkästään viime vuosikymmenen aikana;

I. ottaa huomioon, että IPBESin arvion mukaan 90 prosenttia maa-alasta muuttuu merkittävästi vuoteen 2050 mennessä ja 75 prosenttia maa-alasta on jo muutettu merkittävästi; ottaa huomioon, että 85 prosenttia kosteikkoalueista on jo menetetty;

J. toteaa, että biologinen monimuotoisuus on ratkaisevan tärkeää ruokaturvan, ihmisten hyvinvoinnin ja maailmanlaajuisen kehityksen kannalta;

K. toteaa, että EU:n on tartuttava näihin tilaisuuksiin sisällyttääkseen covid-19-pandemian opetukset politiikkoihinsa ja tavoitteisiinsa;

L. ottaa huomioon, että 70 prosenttia uusista taudeista ja pandemioista on eläinperäisiä (19); ottaa huomioon, että covid-19-pandemia on osoittanut, että käytännöt, jotka asettavat biologisen monimuotoisuuden paineen alaiseksi, voivat lisätä ihmisten ja eläinten terveydelle ja hyvinvoinnille aiheutuvia riskejä;

M. ottaa huomioon, että luontotyyppien tuhoutuminen ja luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppa lisäävät niiden alueiden määrää, joilla ihmiset ja luonnonvarainen eläimistö ja kasvisto ovat yhteydessä toisiinsa, ja ovat tulevaisuudessa merkittävä tekijä uusien virussairauksien syntymisessä ja leviämisessä (20);

N. ottaa huomioon, että biologisella monimuotoisuudella on myönteinen vaikutus ihmisten terveyteen; ottaa huomioon, että jopa 80 prosenttia ihmisten käyttämistä lääkkeistä on peräisin luonnosta (21);

O. ottaa huomioon, että EU:ssa on enemmän suojelualueita kuin missään muualla maailmassa (22); ottaa huomioon, että nykyinen oikeudellisesti suojeltujen alueiden verkosto, mukaan lukien tiukan suojelun piiriin kuuluvat alueet, ei riitä turvaamaan biologista monimuotoisuutta (23);

P. ottaa huomioon, että EU:lla on edelleen suuria täytäntöönpanopuutteita Natura 2000 -verkoston tehokkaassa hoidossa;

Q. ottaa huomioon, että Natura 2000 -verkosto edistää lajien suojelua, mutta monet uhanalaiset lajit jäävät tämän verkoston suojelun ulkopuolelle (24);

R. ottaa huomioon, että Natura 2000 -verkostolla on arvioitu tuettavan 52 000:ta suoraa ja epäsuoraa työpaikkaa suojelun alalla ja että 3,1 miljoonalla (neljänneksellä) matkailualan työpaikoista on yhteyksiä suojelualueisiin (25); ottaa huomioon, että suojelualueiden laajentamisella pyritään turvaamaan biologinen monimuotoisuus ja lisäksi se edistää ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista ja tuottaa huomattavaa tuottoa investointien ja syntyvien työpaikkojen kautta;

S. ottaa huomioon, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin on nostanut biologisen monimuotoisuuden suojelua ja ennallistamista koskevissa EU:n politiikoissa esiin vakavia puutteita, jollaisia ovat muun muassa riittämättömät toimenpiteet biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi tai palauttamiseksi, täytäntöönpanon ja rahoituksen puute sekä edistymistä mittaavien indikaattoreiden soveltumattomuus (26); katsoo, että EU:n tulevissa politiikoissa olisi korjattava nämä puutteet ja puututtava niihin;

T. ottaa huomioon, että noin 75 prosenttia maailman ravintokasveista on riippuvaisia pölyttäjähyönteisistä (27) ja että pölyttäjien määrä on viime vuosikymmeninä vähentynyt dramaattisesti; ottaa huomioon, että biologisen monimuotoisuuden suojelu ja hyönteisten suojelu liittyvät erottamattomasti toisiinsa;

U. ottaa huomioon, että mehiläisiä koskevaa Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen (EFSA) ohjeasiakirjaa ei ole virallisesti hyväksytty eikä sen uudelleentarkastelua ole saatu onnistuneesti päätökseen;

V. ottaa huomioon, että Euroopan parlamentti hyväksyi 18. joulukuuta 2019 pölyttäjiä koskevasta EU:n aloitteesta päätöslauselman (28), jossa vahvistetaan sen vahva kanta pölyttäjien suojelun merkitykseen;

W. ottaa huomioon, että nykyisen pölyttäjiä koskevan EU:n aloitteen puitteet ja toimet edellyttävät aloitteen vahvistamista ja sisällyttämistä kaikkiin EU:n alakohtaisiin politiikkoihin;

X. ottaa huomioon, että hyönteisten suojeluun liittyvät seuranta-, tutkimus- ja muut toimet ovat hajanaisia, usein riittämättömiä, riittämättömästi rahoitettuja tai niitä ei ole kansallisella tasolla;

Y. ottaa huomioon, että biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen liittyy taloudelliseen toimintaan; katsoo, että taloudellisissa toiminnoissa olisi kunnioitettava maapallon kestävyyden rajoja;

Z. ottaa huomioon, että biologisen monimuotoisuuden ja ekosysteemien suojelusta on suoraa ja välillistä taloudellista hyötyä useimmille talouden aloille ja se tukee talouden ja yhteiskunnan toimintaa; ottaa huomioon, että kaikki yritykset ovat riippuvaisia ekosysteemipalveluista joko suoraan tai välillisesti; toteaa, että biologista monimuotoisuutta koskevan toimintapolitiikan parantaminen tehokkain toimenpitein voi vahvistaa taloutta ja tarjota työllistymismahdollisuuksia;

AA. ottaa huomioon, että merkittävimmät suorat biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen aiheuttajat ovat muutokset maan ja merten käytössä, luonnonvarojen hyödyntäminen, ilmastonmuutos, ympäristösaasteet, ja haitalliset vieraslajit (29); ottaa huomioon, että luonnon suojelun ja ennallistamisen ohella biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä edistäviä tekijöitä koskevat toimet erityisesti maankäytön muutosten ja elintarvikejärjestelmän muuttamisen aloilla ovat keskeisiä tehokkaan vuoden 2020 jälkeisen biodiversiteettistrategian kannalta (30);

AB. ottaa huomioon, että maaperä on yhteinen luonnonvara (31) ja maaperän biologiseen monimuotoisuuteen kohdistuu yhä enemmän paineita; katsoo, että maaperän biologisen monimuotoisuuden, myös sen vaihtelun ja laajuuden, EU:n laajuisella kehitysseurannalla olisi täydennettävä säännöllisiä maankäytön ja maapeitteen tilastollisia pinta-alatutkimuksia (LUCAS-pinta-alatutkimuksia) fysikaaliskemiallisista parametreista pitkällä aikavälillä;

AC. ottaa huomioon, että maatalouden biologinen monimuotoisuus kattaa kaikki biologisen monimuotoisuuden osatekijät, joilla on merkitystä elintarvikkeiden ja maatalouden kannalta, ja kaikki biologisen monimuotoisuuden osatekijät, jotka muodostavat maatalouden ekosysteemit, mukaan lukien eläinten, kasvien ja mikro-organismien monimuotoisuuden ja vaihtelevuuden geeni-, laji- ja ekosysteemitasolla, jotka ovat tarpeen ekosysteemien keskeisten toimintojen, rakenteen ja prosessien ylläpitämiseksi;

AD. ottaa huomioon, että maatalousmaan, metsien ja yleisten lintu- ja niittyperhoskantojen pitkäaikaiset kehityssuuntaukset osoittavat, että EU:n viljelymaan biologinen monimuotoisuus on heikentynyt merkittävästi (32); ottaa huomioon, että tämä johtuu pääasiassa luonnonekosysteemien häviämisestä, pirstoutumisesta ja heikkenemisestä, joiden syynä ovat pääasiassa maatalouden tehostaminen, tehometsätalous, maankäytöstä luopuminen ja kaupunkirakenteen hajautuminen (33);

AE. ottaa huomioon, että maatalousmaiden kestävä hoito voi edistää laajempia ekosysteemin toimintoja, kuten biologisen monimuotoisuuden suojelua, hiilen sitomista, veden ja ilman laadun ylläpitoa, maaperän kosteuspitoisuuden ylläpitoa valumia vähentämällä, veden imeytymistä maaperään ja eroosionhallintaa;

AF. ottaa huomioon, että biomassan perusteella arvioidaan, että suurin osa maapallon nisäkkäistä on karjaa ja pieni prosenttiosuus luonnonvaraisia; ottaa huomioon, että myös lintujen geneettinen vaihtelu on huolestuttavan vähäistä (34);

AG. toteaa, että kalastus-, vesiviljely- ja jalostusalat voivat edistää YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista;

AH. ottaa huomioon, että tieteelliset tutkimukset ovat herättäneet huolta merkittävistä pitkän aikavälin kielteisistä vaikutuksista, joita tiettyjen kalastusmenetelmien käytöllä voi olla valtamerten biologiseen monimuotoisuuteen ja meriympäristöön;

AI. ottaa huomioon, että kalastajat voivat osaltaan auttaa estämään ympäristön tilan heikkenemistä ja edistää meriympäristön säilyttämistä käyttämällä kestäviä menetelmiä ja tekniikoita;

AJ. ottaa huomioon, että jotkut kalalajit, esimerkiksi sammet, on ajettu sukupuuton partaalle elinympäristöjen tilan huonontumisen ja vaellusreittien esteiden sekä muun muassa kalastuksesta johtuvan liikahyödyntämisen vuoksi;

AK. toteaa, että vaikka kestävyyden on todettu jonkin verran parantuneen joidenkin merialueiden luonnonvarojen hyödyntämisessä, erityisesti Välimerellä on edelleen olemassa alueita, joilla tilanne on huolestuttava;

AL. ottaa huomioon, että EU on asettanut tavoitteita meristrategiaa koskevassa puitedirektiivissä; ottaa huomioon, että tarvitaan edelleen toimenpiteitä vesialueiden hyvää tilaa koskevan tavoitteen saavuttamiseksi;

AM. ottaa huomioon, että Euroopan tilintarkastustuomioistuin (35) on todennut, että vaikka EU:lla on meriympäristön suojelua koskeva toimintakehys, EU:n suojelusäännöt eivät ole johtaneet ekosysteemien ja elinympäristöjen riittävään suojeluun ja että suojellut merialueet tarjoavat vain rajallisen suojelun;

AN. ottaa huomioon, että metsät ja koko metsäpohjainen arvoketju ovat olennaisen tärkeitä kiertobiotalouden jatkokehitykselle, koska ne tarjoavat työpaikkoja, varmistavat taloudellisen hyvinvoinnin maaseutu- ja kaupunkialueilla, tarjoavat ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen liittyviä palveluja, tarjoavat terveyteen liittyviä etuja, suojelevat biologista monimuotoisuutta sekä vuoristoalueiden ja saari- ja maaseutualueiden tulevaisuudennäkymiä ja torjuvat aavikoitumista;

AO. ottaa huomioon, että metsien osuus EU:n pinta-alasta on 43 prosenttia ja että ne sisältävät 80 prosenttia maanpäällisestä biologisesta monimuotoisuudesta (36); ottaa huomioon, että metsätaloustoiminnan on raportoitu olevan toiseksi suurin lajeille painetta aiheuttava ryhmä (37), joka vaikuttaa erityisesti niveljalkaisiin, nisäkkäisiin ja muihin kuin putkilokasveihin; ottaa huomioon, että monet metsistä riippuvaiset lajit kärsivät kuolleiden, kuolevien ja vanhojen puiden poistamisesta (38), vanhojen metsien vähenemisestä ja tietyistä metsänhoitomenetelmistä, kuten avohakkuista;

AP. ottaa huomioon, että metsien osuus maailman maanpäällisestä biologisesta monimuotoisuudesta on yli 75 prosenttia (39); ottaa huomioon, että parlamentti on antanut suosituksia komissiolle EU:n oikeudellisesta kehyksestä EU-vetoisen maailmanlaajuisen metsäkadon pysäyttämiseksi ja sen suunnan kääntämiseksi (40);

AQ. ottaa huomioon, että ympäristön hyvä tila ja terveet ekosysteemit ovat ratkaisevan tärkeitä ilmastonmuutoksen torjunnassa ja ekosysteemeillä on keskeinen rooli ilmastonmuutoksen hillitsemisessä ja siihen sopeutumisessa; ottaa huomioon, että ilmastonmuutos vaikuttaa biologiseen monimuotoisuuteen, koska ilmastomuuttujat määrittävät suurelta osin lajien maantieteelliset levinneisyysalueet; ottaa huomioon, että alueilla, joilla ilmasto ei enää sovellu elämiseen, jotkut lajit muuttavat maantieteellisiä levinneisyysalueitaan ja toiset kuolevat sukupuuttoon paikallisesti;

AR. ottaa huomioon, että luontopohjaisilla ratkaisuilla ja ekosysteemilähtöisillä lähestymistavoilla voidaan luoda vahva poliittinen yhteys kolmen Rion yleissopimuksen välille ja torjua ilmastonmuutosta ja biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä yhdennetyllä tavalla;

AS. toteaa, että IPBESin mukaan saastuminen on yksi viidestä biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen aiheuttajista; ottaa huomioon, että arvioiden mukaan noin 500 kemikaalista on olemassa vankkaa tietoa, ja että huhtikuussa 2019 Euroopan kemikaalivirasto piti 450:tä ainetta riittävästi säänneltyinä; ottaa huomioon, että 10 000 aineen riskejä pidetään melko hyvin tunnettuina, kun taas noin 20 000 aineen riskitietoja on saatavilla rajallisesti; ottaa huomioon, että valtaosasta eli noin 70 000 aineesta on tuskin mitään tietoa niiden vaaroista tai altistumisriskeistä; ottaa huomioon, että merkittävät tietopuutteet, jotka koskevat kemikaalien kaikkia vaikutuksia biologiseen monimuotoisuuteen ja ympäristöön, on korjattava pikaisesti;

AT. ottaa huomioon, että valosaaste muuttaa ihmisten, eläinten ja kasvien elinympäristön luonnollisia yöllisiä valotasoja ja vaikuttaa siten kielteisesti biologiseen monimuotoisuuteen esimerkiksi horjuttamalla eläinten muuton, yöllisen toiminnan ja lisääntymistoiminnan tasapainoa, mikä johtaa myös hyönteisten ja pölyttäjien häviämiseen, koska ne kuolevat pyrkiessään keinovalon luo;

AU. ottaa huomioon, että yhteisen tutkimuskeskuksen vuoden 2020 raportin (41) mukaan haitallisia vieraslajeja esiintyy nyt kaikissa ekosysteemeissä ja ne uhkaavat erityisesti kaupunkien ekosysteemejä ja niittyjä;

AV. ottaa huomioon, että biologisen monimuotoisuuden ja ekosysteemien nykyiset kielteiset suuntaukset heikentävät edistymistä kohti ympäristöä koskevia kestävän kehityksen tavoitteita, mutta myös kohti niitä kestävän kehityksen tavoitteita, jotka liittyvät köyhyyteen, nälkään, terveyteen, veteen, kaupunkeihin ja ilmastoon; katsoo, että biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen ja häviäminen on tämän vuoksi katsottava paitsi ympäristökysymykseksi myös kehitystä koskevaksi, taloudelliseksi, sosiaaliseksi ja moraaliseksi kysymykseksi;

AW. ottaa huomioon, että lähes 80 prosenttia EU:n biologisesta monimuotoisuudesta sijaitsee tällä hetkellä syrjäisimmillä alueilla ja merentakaisilla alueilla (42);

AX. toteaa, että EU:n ja sen jäsenvaltioiden on täytettävä biodiversiteettiä ja ihmisoikeuksia koskevat kansainväliset velvoitteensa sekä EU:n lainsäädäntöön perustuvat velvoitteensa huolehtia politiikan johdonmukaisuudesta ulkoisissa toimissa samoin kuin niiden on EU:n perusoikeuskirjan mukaan sisällytettävä EU:n politiikkoihin ja varmistettava kestävän kehityksen periaatteen mukaisesti ympäristönsuojelun korkea taso ja ympäristön laadun parantaminen;

AY. ottaa huomioon, että ihmisoikeuksia ja ympäristöä käsittelevän YK:n erityisraportoijan työ voi tasoittaa tietä biologisen monimuotoisuuden suojeluun ja kestävään käyttöön liittyvien ihmisoikeusvelvoitteiden oikeuskehyksen muovaamiseen; ottaa huomioon, että hyökkäyksen kohteeksi joutuneiden ympäristöön ja maahan liittyvien ihmisoikeuksien puolustajien määrä on lisääntynyt huomattavasti eri puolilla maailmaa viime vuosina;

AZ. ottaa huomioon, että vähintään neljänneksen maapallon maa-alueista arvioidaan olevan alkuperäiskansojen ja paikallisyhteisöjen omistuksessa, hallinnassa, käytössä tai hallussa; ottaa huomioon, että YK:n julistuksessa alkuperäiskansojen oikeuksista tunnustetaan alkuperäiskansojen kollektiiviset ja yksilölliset oikeudet; ottaa huomioon, että alkuperäiskansoilla ja paikallisyhteisöillä on keskeinen rooli maailman biologisen monimuotoisuuden säilyttämisessä ja että biologista monimuotoisuutta koskevia maailmanlaajuisia tavoitteita ei voida saavuttaa tunnustamatta niiden oikeuksia;

BA. ottaa huomioon, että luonnonvaraisten eläinten ja kasvien laillinen ja laiton kauppa ja käyttö edistää osaltaan biologisen monimuotoisuuden vähenemistä ja että luontotyyppien tuhoutuminen ja luonnonvaraisten eläinten ja kasvien hyödyntäminen edistävät tartuntatautien ilmaantumista ja leviämistä (43);

BB. ottaa huomioon, että IPBESin ja IPCC:n mukaan merten biologinen monimuotoisuus on vakavasti uhattuna (44); ottaa huomioon, että Euroopan ympäristökeskus on varoittanut Euroopan meriympäristön nykytilasta ja tarpeesta ennallistaa nopeasti meriekosysteemimme rajoittamalla ihmisen toiminnan vaikutusta meriympäristöön (45); ottaa huomioon, että ilmastonmuutos ja saastuminen heikentävät ja uhkaavat voimakkaasti merten herkkiä alueita, kuten koralliriuttoja, mangrovemetsiä ja meriheiniä;

BC. ottaa huomioon, että valtameri on yksi alue ja että sen ympäristön hyvä tila on ratkaisevan tärkeä sen kestävyyden ja ekosysteemipalvelujen, kuten hiilidioksidin sitomisen ja hapentuotannon, jatkuvan tarjonnan varmistamiseksi; toteaa, että ilmastomekanismit riippuvat valtamerten ja merten ekosysteemien terveydestä ja että näihin ekosysteemeihin vaikuttavat tällä hetkellä maapallon lämpeneminen, saasteet, merten biologisen monimuotoisuuden liiallinen hyväksikäyttö, happamoituminen, happivaje ja rannikoiden eroosio; ottaa huomioon, että IPCC muistuttaa, että valtameret ovat osa ratkaisua, jonka avulla voidaan hillitä ilmastonmuutosta ja sopeutua sen vaikutuksiin (46);

BD. ottaa huomioon, että 80 prosenttia merten roskista on peräisin maalta ja että valtameriin on kertynyt 150 miljoonaa tonnia muovia (47); ottaa huomioon, että 80 prosenttia kaupunkien jätevedestä päästetään meriin; panee merkille, että kelluvan jätteen kertynyt massa on vain yksi prosentti valtamereen kaadetuista muoveista (48);

BE. ottaa huomioon, että sininen talous tarjoaa todellisen mahdollisuuden meri- ja rannikkotoiminnan kestävälle kehitykselle;

BF. katsoo, että olisi edistettävä ihmisten, kuntien, yhdistysten, yritysten, oppilaitosten ja muiden yhteiskunnan sidosryhmien välisiä yhteisiä aloitteita biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi ja ennallistamiseksi;

BG. toteaa, että strategian onnistunut täytäntöönpano edellyttää tehokasta yhteistyötä EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla, sidosryhmät mukaan luettuina;

Biologisen monimuotoisuuden nykytila

1. panee tyytyväisenä merkille vuoteen 2030 ulottuvan EU:n biodiversiteettistrategian ja sen tavoitetason;

2. panee lisäksi tyytyväisenä merkille yleistavoitteen, jonka mukaan varmistetaan, että vuoteen 2050 mennessä kaikki maailman ekosysteemit ovat ennallistettuja, selviytymiskykyisiä ja asianmukaisesti suojeltuja. painottaa, että olisi pyrittävä kaikin tavoin siihen, että tämä tavoite saavutetaan mahdollisimman pian;

3. katsoo, että strategian täytäntöönpanossa olisi varmistettava johdonmukaisuus muiden Euroopan vihreän kehityksen ohjelman strategioiden, kuten Pellolta pöytään -strategian, kanssa; pitää tärkeinä kestävän kehityksen kolmea ulottuvuutta, jotka ovat ympäristöön liittyvä, taloudellinen ja sosiaalinen ulottuvuus; palauttaa mieliin, että ympäristöulottuvuus, mukaan lukien biologisen monimuotoisuuden ja ekosysteemien suojelu, tukee kahta muuta ulottuvuutta ja on kestävän kehityksen ja kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamisen perusta;

4. muistuttaa, että merialueita koskevaa visiota on vahvistettava kiireellisesti Euroopan unionin uusissa strategioissa, erityisesti Euroopan vihreän kehityksen ohjelman, biodiversiteettistrategian ja Pellolta pöytään -strategian seurannassa;

5. kehottaa komissiota perustamaan jokaisen lainsäädäntöehdotuksen kattavaan vaikutustenarviointiin, jossa otetaan huomioon yksittäiset ja kumulatiiviset vaikutukset, vaikutus asianomaisten alojen sosiaaliseen ja taloudelliseen kestävyyteen, ruokaturvaan ja elintarvikkeiden hintoihin, mahdollinen riski, että biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen siirtyy EU:n ulkopuolisiin maihin, kun paikallinen tuotanto korvataan tuonnilla, sekä toimien ja toimimatta jättämisen kustannukset välittömien ja pitkän aikavälin vaikutusten kannalta;

6. kehottaa komissiota täydentämään vaikutustenarvioinnin tekemiseksi sitä ainoaa välinettä, jota nykyään käytetään ympäristönäkökohtien arviointiin, välineillä, joilla tutkitaan biologiseen monimuotoisuuteen, resurssien käyttöön ja saastumiseen liittyviä vaikutuksia;

7. toteaa tässä yhteydessä, että keskittyminen yhtäläisesti metsien sosiaalisiin, ympäristöön liittyviin ja taloudellisiin hyötyihin voi auttaa varmistamaan resilienssin ja sopeutumiskyvyn, toteuttamaan kiertobiotalouteen siirtymisen ja parantamaan biologisen monimuotoisuuden suojelua; katsoo, että tavoitteissa ja täytäntöönpanossa on otettava huomioon kunkin maan täsmälliset olosuhteet ja mahdollisuudet ja että niillä on oltava myönteisiä vaikutuksia metsiin ja metsätalouden olosuhteisiin, maaseudun elinkeinoihin ja metsien biologiseen monimuotoisuuteen EU:ssa;

8. palauttaa mieliin IPBESin vuoden 2019 raportin päätelmät, joiden mukaan luonnon tila heikkenee maailmanlaajuisesti ennennäkemättömän nopeasti ihmiskunnan historiassa ja noin miljoona eläin- ja kasvilajia, joita on yhteensä arviolta yli kahdeksan miljoonaa, on vaarassa kuolla sukupuuttoon;

9. panee merkille, että tämä on kolmas biodiversiteettistrategia, jolla pyritään pysäyttämään EU:n biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen; pitää valitettavana, että tästä huolimatta biologinen monimuotoisuus vähenee EU:ssa edelleen; pitää erittäin valitettavana, että EU ei ole saavuttanut sen enempää vuoden 2020 biodiversiteettistrategian tavoitteita kuin maailmanlaajuisia Aichin biodiversiteettitavoitteita;

10. korostaa, että vuoteen 2030 ulottuvalla biodiversiteettistrategialla on saavutettava kaikki siinä asetetut tavoitteet; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita sitoutumaan merkittäviin lisätoimiin biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi ja ennallistamiseksi, jotta voidaan täysin saavuttaa uudet tavoitteet, joiden olisi oltava selkeästi määriteltyjä ja mitattavissa;

11. painottaa, että covid-19-pandemia on jälleen kerran osoittanut, että päätöksenteossa on tärkeää noudattaa kokonaisvaltaisesti ”yhteinen terveys” -periaatetta, mikä kuvastaa sitä, että ihmisten terveys, eläimet ja ympäristö liittyvät yhteen ja että tarvitaan kiireesti perustavanlaatuisia muutoksia koko yhteiskunnassa; korostaa komission tärkeää roolia yhteinen terveys -lähestymistavan koordinoinnissa ja soveltamisessa EU:ssa sekä sen edistämisessä kaikilla kansainvälisillä foorumeilla; kehottaa pohtimaan asiaa uudelleen ja mukauttamaan EU:n nykyiset politiikat kaikilta osin tarvittaviin muutoksiin;

12. panee merkille, että pandemioiden taustalla ovat samat maailmanlaajuiset ympäristömuutokset, jotka aiheuttavat biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä ja ilmastonmuutosta ( 49 ) , kuten maankäytön muutokset ja laillinen ja laiton luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppa ja kulutus; huomauttaa, että pandemioiden riskiä voidaan vähentää merkittävästi vähentämällä biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä lisäävää ihmisen toimintaa ja että pandemioiden riskin vähentämisestä aiheutuvat kustannukset ovat 100 kertaa pienemmät kuin pandemioihin vastaamisesta aiheutuvat kustannukset ( 50 )

13. kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota ottamaan täysimääräisesti huomioon zoonooseja ja pandemioita koskevan tieteellisen näytön, raportit ja suositukset, mukaan lukien IPBESin seminaariraportin biologisen monimuotoisuuden köyhtymisestä ja pandemioista ( 51 ) , 6. heinäkuuta 2020 julkaistun YK:n ympäristöohjelman raportin ”Preventing the next pandemic – Zoonotic diseases and how to break the chain of transmission” ( 52 ) sekä huhtikuussa 2010 julkaistun Maailman terveysjärjestön (WHO), FAO:n ja Maailman eläintautijärjestön (OIE) yhteenvetoasiakirjan, jossa käsitellään vastuun jakamista ja maailmanlaajuisten toimien koordinointia niiden terveyteen liittyvien riskien torjumiseksi, joita syntyy eläinten, ihmisten ja ekosysteemien ollessa yhteydessä toisiinsa, jotta voidaan torjua ihmisten, eläinten ja ympäristön terveyteen liittyviä riskejä ( 53 )

14. on tyytyväinen suunniteltuun EU:n toimien tehostamiseen pandemioiden ja muiden terveysuhkien torjumiseksi osana Euroopan terveysunionia ( 54 ) , mihin kuuluu myös EU:n terveyskriisi- ja pandemiasuunnitelman laatiminen valtioiden rajat ylittäviä vakavia terveysuhkia koskevan komission uuden ehdotuksen ( 55 ) mukaisesti, johon olisi sisällyttävä zoonoottista alkuperää olevia pandemioita;

Suojelu ja ennallistaminen

15. ilmaisee voimakkaan tukensa EU:n tavoitteille, joiden mukaan vähintään 30 prosenttia EU:n meri- ja maa-alueista suojellaan kattaen monenlaisia ekosysteemejä, kuten metsiä, kosteikkoja, turvesoita, niittyjä ja rannikkoekosysteemejä, ja vähintään 10 prosenttia EU:n meri- ja maa- alueista suojellaan tiukasti, esimerkiksi kaikki jäljellä olevat aarniometsät ja ikimetsät ja muut hiilipitoiset ekosysteemit; korostaa, että tavoitteiden olisi oltava sitovia ja jäsenvaltioiden olisi pantava ne täytäntöön kansallisella tasolla yhteistyössä alue- ja paikallisviranomaisten kanssa ja tieteeseen perustuvien kriteerien ja biologisen monimuotoisuuden tarpeiden mukaisesti ottaen huomioon kokoerot ja erot luonnonvaraisten alueiden osuudessa kussakin jäsenvaltiossa sekä alueelliset ja paikalliset olosuhteet;

16. korostaa, että näiden suojelualueiden olisi luotava ekologisesti johdonmukainen ja edustava verkosto, joka perustuu nykyisiin suojelualueisiin; korostaa, että sen lisäksi, että lisätään suojelualueiden määrää, on varmistettava myös suojelualueiden laatu, myös myöntämällä riittävät varat ja panemalla täytäntöön selkeät ja tehokkaat suojelusuunnitelmat, asianmukainen hallinnointi, asianmukainen seuranta, valvonta ja asiaankuuluvan lainsäädännön täytäntöönpanon tehokas valvonta;

17. palauttaa mieliin, että IUCN:n kansainvälisten suositusten mukaan ympäristöä vahingoittava teollinen toiminta ja infrastruktuurin kehittäminen olisi kiellettävä kaikentyyppisillä suojelualueilla ( 56 )

18. korostaa, että tiukka suojelu on määriteltävä selkeästi; panee merkille luonnon monimuotoisuudesta 16. lokakuuta 2020 annetut neuvoston päätelmät, joissa todetaan, että tiukempi suojelutaso ei välttämättä sulje pois ihmisen toimintaa, kunhan se tapahtuu sopusoinnussa suojellun alueen suojelutavoitteiden kanssa; katsoo, että tiukasti suojelluilla alueilla olisi sallittava sellainen ihmisen toiminta, joka on yhteensopivaa suojelutavoitteiden kanssa tai jopa lisää biologista monimuotoisuutta; kehottaa komissiota täsmentämään yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, minkälainen ihmisen toiminta voidaan mahdollisesti katsoa sallituksi tiukasti suojelluilla alueilla silloin, kun toiminta parhaaseen saatavilla olevaan tieteelliseen tietoon perustuvan tapauskohtaisen arvioinnin perusteella jättää luonnollisia prosesseja olennaisesti häiriintymättömiksi ja on sopusoinnussa alueiden ekologisten vaatimusten kanssa;

19. korostaa, että vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian tavoitteiden saavuttamiseksi on myös estettävä EU:n jäljellä olevan meri- ja maa-alueen huonontuminen; kehottaa toteuttamaan toimenpiteitä biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen torjumiseksi suojelualueiden ulkopuolella; panee merkille, että luonnon ja ekosysteemien palauttaminen suojelualueille ei voi korvata biologisen monimuotoisuuden jatkuvaa köyhtymistä ja ekosysteemien heikkenemistä muualla;

20. korostaa, että on tärkeää sisällyttää merentakaiset maat ja alueet suojelu- ja ennallistamistoimiin;

21. katsoo, että on tärkeää ottaa huomioon luonnonmaantieteelliset alueet ja omaksua suojelualueisiin koko hallinnon kattava lähestymistapa, jossa jäsenvaltiot arvioivat suojelualueiden valitsemisen yhteydessä taloudellisten tuki- ja korvaustoimenpiteiden tarvetta; korostaa, että kaikki asiaankuuluvat sidosryhmät, myös maanomistajat, on otettava mukaan;

22. korostaa Natura 2000 -metsäalueiden merkitystä metsien biologisen monimuotoisuuden säilyttämisessä; toteaa silti, että näiden alueiden hoitoon ja täytäntöönpanon varmistamiseksi tarvitaan riittävästi taloudellisia resursseja;

23. korostaa kestävän metsänhoidon tasapainoisen lujittamisen merkitystä metsäekosysteemien terveydelle, ilmastokestävyydelle ja pitkäikäisyydelle sekä metsien monitoiminnallisen roolin säilyttämiselle, mukaan lukien metsäluonnon monimuotoisuuden ylläpitäminen, sekä kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiselle ja Euroopan vihreän kehityksen ohjelman täytäntöönpanolle; korostaa, että on tärkeää ottaa geneettinen vaihtelu huomioon istutuksia suunniteltaessa, sillä se vähentää tuholaishyökkäysten ja tautien leviämisen riskiä, sekä käyttää paikallisia/alkuperäisiä lajeja;

24. korostaa, että EU:lla on maailman suurin koordinoitu suojelualueiden verkosto;

25. panee merkille sitoumuksen varmistaa, että kaikkien suojeltujen luontotyyppien ja lajien suojelun suuntaukset ja suojelun suotuisa taso eivät heikkene vuoteen 2030 mennessä ja että jäsenvaltioiden tasolla vähintään 30 prosenttia lajeista ja luontotyypeistä, joiden suojelutaso ei tällä hetkellä ole suotuisa, ovat kyseisessä luokassa tai osoittavat voimakasta myönteistä suuntausta; katsoo kuitenkin, että suojelun suotuisa taso olisi saavutettava mahdollisimman pian kaikkien lintudirektiivin ( 57 ) ja luontotyyppidirektiivin ( 58 ) nojalla suojeltujen lajien ja luontotyyppien osalta; korostaa nykyisiä velvoitteita varmistaa, ettei lajeja heikennetä; kehottaa komissiota yhdessä Euroopan ympäristökeskuksen kanssa asettamaan selkeän lähtökohdan, varmistamaan yhdenmukaistetun ja säännöllisen raportoinnin ja korjaamaan puutteet nykyisissä suuntausten arviointimenetelmissä;

26. kehottaa jäsenvaltioita parantamaan Natura 2000 -verkostoa koskevien seurantajärjestelmiensä, myös sen hoidon tehokkuuden seurantaa, laatua ja kattavuutta; korostaa erityishallintoelinten ja alueiden käyttösuunnitelmien merkitystä; palauttaa mieliin, että Euroopan ympäristökeskuksen katsauksen ( 59 ) mukaan nykyiset hoidon tehokkuutta koskevat standardit eivät ole riittävän tunnettuja ja ymmärrettäviä toimijoiden keskuudessa; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita kehittämään kohdennetummin valmiuksia ja antamaan parempaa ohjausta hoidon tehokkuudesta Natura 2000 -verkoston hoidon arviointia ja parantamista varten, myös käyttämällä suojelualueiden hoidon tehokkuuden (PAME) arviointeja koskevia maailmanlaajuisia standardeja, kuten IUCN:n luonnonsuojelualueiden luetteloa; kehottaa lisäksi komissiota saattamaan ajan tasalle Natura 2000 -verkoston mukautuvat hoito-ohjeet, joissa tarkastellaan ilmastonmuutoksen mahdollisia alueellisia vaikutuksia lajeihin ja ekosysteemeihin;

27. kehottaa jäsenvaltioita turvaamaan luonnonvaraisten lajien geneettisen vaihtelun asianmukaisten suojelutoimenpiteiden avulla;

28. pitää valitettavana, että jäsenvaltiot eivät ole saavuttaneet merivesien hyvää ympäristön tilaa koskevaa vuoden 2020 tavoitetta, joka on määritelty meristrategiapuitedirektiivissä; kehottaa komissiota vahvistamaan suojeltujen merialueiden verkostoa paremman kytkeytyneisyyden, tehokkaamman hallinnoinnin, vahvemman aluesuunnittelun ja järjestelmällisten arviointien ja täytäntöönpanon valvonnan avulla;

29. on huolissaan makean veden ekosysteemien ja lajien tilasta; panee merkille, että vuosina 1970–2016 heikentyminen on maailmassa ollut voimakkainta Euroopassa (93 prosenttia) ( 60 )

30. korostaa, että valtaosa maanpäällisestä biologisesta monimuotoisuudesta on metsäalueilla; panee merkille, että joidenkin metsätyyppien suojelun taso on parantunut hieman ( 61 ) mutta että EU:n luontolainsäädännön soveltamisalaan kuuluvien metsäluontotyyppien ja -lajien suojelun tasossa ei ole merkittäviä merkkejä parantumisesta ( 62 ) ; korostaa, että vuosina 2011–2020 lähes kolmanneksella (31 prosenttia) EU:n metsistä suojelun taso arvioitiin huonoksi ja yli puolella (54 prosenttia) suojelun taso arvioitiin heikoksi ( 63 )

31. korostaa Euroopan metsien heikkoa tilaa; korostaa, että joillakin luonnonmaantieteellisillä alueilla liitteessä I luetelluista metsäluontotyypeistä vain5 prosentin suojelutaso on suotuisa ( 64 ) ; korostaa, että biodiversiteettistrategia edellyttää jäsenvaltioiden varmistavan, että kaikkien suojeltujen luontotyyppien ja lajien suojelun kehityssuuntaukset ja taso eivät heikkene; panee merkille metsäekosysteemien merkittävän heikkenemisen edelleen epäsuotuisaan suojelutasoon useimmilla luonnonmaantieteellisillä alueilla ( 65 )

32. panee huolestuneena merkille tiedot metsälajien ja luontotyyppien merkittävästä vähenemisestä; palauttaa mieliin, että viisi metsäpuulajia on kuollut sukupuuttoon luonnossa, 42 metsäpuulajia on erittäin uhanalaisia ja 107 metsäpuulajia on uhanalaisia Euroopassa;

33. katsoo, että on tärkeää ja kiireellistä varmistaa kaikkien jäljellä olevien aarniometsien ja ikimetsien tiukka suojelu; korostaa, että sellainen metsittäminen, jossa luonnonmetsien annetaan ikääntyä, on keskeisessä asemassa ikimetsien pinta-alan lisäämiseksi; panee tyytyväisenä merkille meneillään olevat osallistavat prosessit aarniometsien ja ikimetsien määrittelemiseksi, kartoittamiseksi ja valvomiseksi;

34. korostaa, että metsät ja etenkin aarniometsät ovat erityisen tärkeitä biologisen monimuotoisuuden suojelussa, ja kehottaa suojelemaan niitä; kehottaa tässä yhteydessä komissiota ja jäsenvaltioita ottamaan tulevassa EU:n metsästrategiassa käyttöön ikimetsien määritelmän, jonka laatiminen annetaan pysyvän metsäkomitean tehtäväksi;

35. kehottaa jäsenvaltioita parantamaan kansallista lainsäädäntöä, jotta voidaan tehokkaammin estää laittomia hakkuita; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita yhdenmukaistamaan olemassa olevat tiedot, korjaamaan aarniometsien ja ikimetsien sijaintia koskevien tietojen puutteet, luomaan tietokannan, joka sisältää takautuvat tiedot kaikista mahdollisista aarniometsien ja ikimetsien kriteerit vuonna 2020 täyttävistä alueista, ja keskeyttämään tilapäisesti hakkuutyöt, jotta voidaan estää alueiden tarkoituksellinen tuhoaminen ja varmistaa oikeudellisesti ja viivytyksettä vahvistettujen alueiden hakkuukielto;

36. suhtautuu myönteisesti sitoumukseen laatia lainsäädäntöehdotus EU:n luonnon ennallistamista koskevasta suunnitelmasta, mukaan lukien sitovat ennallistamistavoitteet, ja toistaa kehotuksensa asettaa ennallistamistavoitteeksi vähintään 30 prosenttia EU:n maa- ja merialueista ( 66 ) , ja toteaa, että kunkin jäsenvaltion olisi pantava tämä tavoite täysimääräisesti täytäntöön koko alueellaan suojelualueilla ja niiden ulkopuolella biologisen monimuotoisuuden ja ekosysteemin tarpeiden perusteella maan erityispiirteitä vastaavasti; korostaa, että ennallistamistavoitteiden olisi perustuttava EU:n nykyiseen lainsäädäntöön ja että ennallistamistoimilla olisi tuettava mahdollisimman paljon luonnollista uudistumista;

37. katsoo, että yleisen ennallistamistavoitteen lisäksi EU:n luonnon ennallistamissuunnitelmaa koskevaan lainsäädäntöehdotukseen olisi sisällytettävä ekosysteemi-, luontotyyppi- ja lajikohtaisia tavoitteita EU:n ja jäsenvaltioiden tasolla niiden ekosysteemien perusteella ja niissä olisi painotettava erityisesti ekosysteemejä biologisen monimuotoisuuden ennallistamiseksi sekä ilmastonmuutoksen hillitsemiseksi ja siihen sopeutumiseksi; tähdentää, että välineeseen olisi sisällytettävä metsiä, niittyjä, kosteikkoja, turvesoita, pölyttäjiä, vapaasti virtaavia jokia, rannikkoalueita ja meriekosysteemejä; korostaa, että ennallistamisen jälkeen ekosysteemin tilan ei pitäisi antaa heikentyä; katsoo, että ennallistamistavoitteiden edistymistä on arvioitava säännöllisesti sekä jäsenvaltioiden että EU:n tasolla, myös käyttämällä välitavoitteita vuoden 2030 tavoitteiden saavuttamiseksi;

38. katsoo, että olisi kehitettävä myönteisiä kannustimia ja osallistavia prosesseja, jotta voidaan lisätä sitoutumista biologisen monimuotoisuuden ennallistamiseen;

39. korostaa painokkaasti, että on tärkeää sisällyttää EU:n luonnon ennallistamista koskevat tavoitteet täysimääräisesti muihin asiaan liittyviin politiikkoihin ja strategioihin; toistaa kehotuksensa asettaa sitovia tavoitteita metsien ennallistamiseksi ( 67 ) , myös metsien kytkeytyneisyyden lisäämiseksi ja ennallistamiseksi; pyytää sisällyttämään luonnon ennallistamissuunnitelmaan vapaasti virtaavien jokien ennallistamisen EU:ssa vähintään 25 000 kilometrin pituudelta purkamalla patoja ja ennallistamalla tulvatasanteita;

40. pitää erittäin valitettavana pölyttäjien vähenemistä, sillä ne ovat keskeinen ympäristön terveyden indikaattori; korostaa, että tämä väheneminen ei merkitse pelkästään biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä, vaan että se on myös uhka ruokaturvalle; toistaa pölyttäjiä koskevasta EU:n aloitteesta antamassaan päätöslauselmassa ilmaisemansa kannan ja kehottaa tarkistamaan aloitetta pikaisesti; korostaa, että tarkistettuun aloitteeseen olisi sisällyttävä uusi EU:n laajuinen pölyttäjien seurantakehys, johon sisältyy vankkoja toimenpiteitä, selkeät aikataulutetut tavoitteet ja indikaattorit, mukaan lukien vaikutusindikaattorit, sekä tarvittava valmiuksien kehittäminen;

41. palauttaa mieliin 23. lokakuuta 2019 esittämänsä vastalauseen, joka koski kasvinsuojeluaineiden tarhamehiläisiin kohdistuvien vaikutusten arviointia ( 68 ) , ja pitää valitettavana, että jäsenvaltiot eivät ole virallisesti hyväksyneet mehiläisiä koskevaa EFSAn ohjeasiakirjaa; kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota varmistamaan, että mehiläisiä koskevan ohjeasiakirjan tarkistuksessa ja tulevissa täytäntöönpanosäädöksissä varmistetaan vähintään yhtäläinen suojelun taso kuin vuonna 2013 ja että siinä tarkastellaan sekä myrkyllisyyttä ja kroonista myrkyllisyyttä että myrkyllisyyttä toukille ja että se kattaa myös luonnonvaraiset pölyttäjät; korostaa tarvetta lisätä tarkistuksen avoimuutta; panee merkille, että EFSA laatii omaa ApisRAM-mallintamisjärjestelmäänsä, jonka odotetaan vastaavan paremmin mehiläisten biologiaa kuin BeeHAVE ja aiheuttavan vähemmän eturistiriitoja;

42. korostaa maatalousalueiden monipuolisten maisemapiirteiden merkitystä biologisen monimuotoisuuden edistämisen ja pölyttäjien suojelun sekä ennallistamisen kannalta samoin kuin mehiläishoitajien roolia; korostaa, että viheralueiden lisääminen kaupunkialueilla voi myös edistää näiden tavoitteiden saavuttamista; kehottaa jäsenvaltioita sisällyttämään strategiasuunnitelmien luonnoksiinsa toimenpiteitä, jotka kohdistuvat eri pölyttäjäryhmiin;

Biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen aiheuttajat

43. korostaa, että vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian toimissa on puututtava asianmukaisesti kaikkiin niihin viiteen tärkeimpään tekijään, jotka vauhdittavat luontomme köyhtymistä: muutokset maan ja meren käytössä, eliöiden suora hyödyntäminen, ilmastonmuutos, saastuminen ja haitalliset vieraslajit; korostaa, että olisi myös puututtava muutoksen perimmäisiin syihin tai epäsuoriin aiheuttajiin, kuten kestämättömiin tuotanto- ja kulutusmalleihin, populaatiodynamiikkaan, kauppaan, teknologisiin innovaatioihin ja hallintomalleihin;

Muutokset maan ja meren käytössä

44. korostaa, että maaperän biologinen monimuotoisuus tarjoaa elintärkeitä ekosysteemipalveluja ja lieventää ilmastonmuutosta ja on näin yksi maanpäällisten hiilinielujen tärkeimmistä osatekijöistä; panee huolestuneena merkille maaperän huonontumisen lisääntymisen ja asiaa koskevan EU:n lainsäädännön puuttumisen; toteaa, että eri alojen lainsäädännössä on joitakin säännöksiä, jotka edistävät epäsuorasti maaperän suojelua, mutta katsoo, että tämä on johtanut osittaiseen suojeluun ja erittäin hajanaiseen hallintoon EU:ssa; kehottaa siksi komissiota esittämään lainsäädäntöehdotuksen, jolla luodaan maaperän suojelua ja kestävää käyttöä koskeva yhteinen kehys täysimääräisesti toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen ja sisällytetään kyseinen suojelu tehokkaasti kaikkiin asiaankuuluviin EU:n politiikkoihin;

45. korostaa, että tässä maaperää koskevassa yhteisessä kehyksessä olisi käsiteltävä kaikkia tärkeimpiä maaperään kohdistuvia uhkia, joita ovat esimerkiksi maaperän biologisen monimuotoisuuden köyhtyminen, maaperän orgaanisen aineksen häviäminen, saastuminen, suolaantuminen, happamoituminen, aavikoituminen, eroosio ja maaperän sulkeminen; korostaa, että siihen on sisällytettävä yhteiset määritelmät, selkeät tavoitteet ja seurantakehys; kannattaa myös erityisen puhdistamistavoitteen asettamista;

46. katsoo, että terve maaperä, mihin kuuluu maaperän hedelmällisyys ja rakenne, on ratkaisevan tärkeä maatalousalalle; huomauttaa, että muun muassa kestämättömillä maa- ja metsätalouskäytännöillä, maankäytön muutoksilla, rakennustoiminnoilla, sulkemisella ja teollisuuden päästöillä on kielteinen vaikutus maaperään; korostaa, että olisi otettava käyttöön metsänkorjuu- ja viljelymenetelmiä, jotka eivät ole niin vahingollisia maaperälle;

48. kehottaa jäsenvaltioita olemaan myöntämättä lupia uusille hydraulista murtamista käyttäville toimille EU:ssa ja keskeyttämään kaikki parhaillaan toteutettavat toimet varovaisuusperiaatetta noudattaen ja ennalta ehkäiseviä toimia toteuttaen sekä ottaen huomioon epätavanomaisten hiilivetyjen saamiseksi suoritettavaan hydrauliseen murtamiseen liittyvät riskit ja ilmastoon, ympäristöön ja biologiseen monimuotoisuuteen liittyvät haittavaikutukset;

49. muistuttaa, että EU on sitoutunut saavuttamaan maaperän huonontumisen nollatason ( 72 ) vuoteen 2030 mennessä aavikoitumisen torjuntaa koskevan YK:n yleissopimuksen (UNCCD) puitteissa, mutta että tämä tavoite jää todennäköisesti saavuttamatta, kuten Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa ( 73 ) todetaan; pitää valitettavana, että vaikka aavikoituminen uhkaa biologista monimuotoisuutta, maaperän hedelmällisyyttä, maan luonnollista kestävyyttä, elintarviketuotantoa ja veden laatua ja vaikka 13 jäsenvaltiota on ilmoittanut kärsivänsä aavikoitumisesta YK:n yleissopimuksen mukaisesti, komissio ei puutu siihen tehokkaasti; kehottaa siksi komissiota toimimaan kunnianhimoisemmin ja esittämään viipymättä aavikoitumista ja maaperän huonontumista koskevan EU:n strategian;

50. panee merkille, että kaupungistuminen ja vapaa-ajan toiminta muodostavat EU:ssa 13 prosenttia kaikesta ilmoitetusta luontoon kohdistuvasta kuormituksesta ja 48 prosenttia kaikesta mereen kohdistuvasta kuormituksesta ( 74 ) ; korostaa, että vihreät kaupunkialueet ja vihreä infrastruktuuri voivat tarjota ekosysteemipalveluja, joilla tuetaan biologista monimuotoisuutta ja edistetään väestön fyysistä ja henkistä hyvinvointia;

51. kannattaa komission aikomusta perustaa kaupunkien viherryttämistä käsittelevä EU:n foorumi; kehottaa komissiota asettamaan kunnianhimoisia ja sitovia erityisiä tavoitteita kaupunkien biologiselle monimuotoisuudelle, luontopohjaisille ratkaisuille ja ekosysteemilähtöisille lähestymistavoille sekä vihreälle infrastruktuurille, mikä hyödyttää sekä ihmisiä että luonnonvaraisia eläimiä ja kasveja ja edistää biologista monimuotoisuutta koskevien yleisten tavoitteiden saavuttamista; korostaa tarvetta sisällyttää uusiin rakennuksiin sellaisia toimenpiteitä kuin viherkattojen vähimmäisosuus, jolla tuetaan kaupunkiviljelyä, tarvittaessa myös hedelmäpuiden käyttöä, varmistetaan, että kemiallisia torjunta-aineita ei käytetä, vähennetään lannoitteiden käyttöä EU:n kaupunkien viheralueilla ja lisätään viheralueiden määrää asukkaiden määrän mukaan ja puututaan samalla viheralueiden saatavuuteen liittyvään epätasa-arvoon; kehottaa lisäksi komissiota ja jäsenvaltioita laajentamaan maan ja merten ekologiset käytävät kaupunkialueille, myös kehittämällä Euroopan laajuiseen luontoverkostoon (TEN-N) liittyvän Euroopan laajuisen vihreän infrastruktuurin verkoston (TEN-G);

Eliöiden suora hyödyntäminen

52. ilmaisee tukensa vuodelle 2030 asetetuille tavoitteille, joiden mukaan vähintään 25 prosenttia maatalousmaasta olisi saatava luonnonmukaisen tilanhoidon piiriin niin, että tavoitetta nostetaan keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä; panee erittäin tyytyväisenä merkille myös tavoitteen varmistaa, että vähintään 10 prosenttia maatalousmaasta koostuu hyvin monimuotoisista maisemapiirteistä, ja katsoo, että tavoite olisi pantava täytäntöön asianmukaisella tasolla, jotta voidaan taata elinympäristöjen ekologinen kytkeytyneisyys viljelymaisemien välillä; korostaa, että molemmat tavoitteet olisi sisällytettävä EU:n lainsäädäntöön ja kunkin jäsenvaltion olisi pantava ne täytäntöön myös yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) strategisten suunnitelmien yhteydessä;

53. panee erittäin huolestuneena merkille, että viljelyalueiden biologista monimuotoisuutta koskevan tilintarkastustuomioistuimen kertomuksen mukaan viljelysmaiden lajien määrä ja lajivalikoima EU:ssa ovat jatkuvasti vähentyneet; pitää valitettavana, että EU:n vuoteen 2020 ulottuneessa biodiversiteettistrategiassa ei asetettu maataloudelle mitattavissa olevia tavoitteita ja toimia, minkä vuoksi on vaikeaa arvioida edistymistä; muistuttaa, että biologista monimuotoisuutta koskevien YMP:n menojen seuranta on ollut epäluotettavaa ja että EU:n politiikkoja ja strategioita ei ole koordinoitu riittävästi, mikä on johtanut siihen, että niissä ei puututa geneettisen vaihtelun vähenemiseen ( 75 ) ; kehottaa komissiota noudattamaan tilintarkastustuomioistuimen viljelyalueiden biologisesta monimuotoisuudesta antamia suosituksia ja hyödyntämään opittuja asioita vuoteen 2030 ulottuvassa biodiversiteettistrategiassa ( 76 )

54. painottaa biologisen monimuotoisuuden ratkaisevaa merkitystä EU:n ruokaturvan varmistamisen kannalta; korostaa EU:n maatalousalan tärkeää roolia terveellisten, turvallisten ja kohtuuhintaisten elintarvikkeiden tuotannossa; korostaa, että viljelijät ovat keskeisellä sijalla tämän strategian onnistumisessa ja että tämä strategia olisi sovitettava yhteen Pellolta pöytään -strategian toimenpiteiden, päämäärien ja tavoitteiden kanssa;

55. pitää välttämättömänä, että EU:n maatalous muutetaan kestäväksi ja varmistetaan eläinten hyvinvointia koskevat korkeat vaatimukset ekologisen siirtymän ja ilmastosiirtymän mukaisesti siten, että minimoidaan fossiilisten ja kemiallisten tuotantopanosten sekä antibioottihoidon käyttö; korostaa, että maatalouden olisi edistettävä biologisen monimuotoisuuden suojelua ja ennallistamista;

56. pitää mahdollisten sosioekonomisten vaikutusten vuoksi välttämättömänä, että viljelijät saavat tukea, myös taloudellista tukea, ja koulutusta siirtymisessä kohti kestäviä maatalousjärjestelmiä, jotta edistetään agroekologisia ja muita innovatiivisia kestäviä käytäntöjä; korostaa siksi, että on tärkeää varmistaa tarkasti määritelty ja riittävä taloudellinen tuki, myös monivuotisen rahoituskehyksen yhteydessä, näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, ja kehottaa tässä yhteydessä jäsenvaltioita käyttämään YMP:n strategiasuunnitelmia ja sen vihreitä osatekijöitä näihin tarkoituksiin ja kehittämään samalla kaikkia hyödyttäviä ratkaisuja biologisen monimuotoisuuden suojeluun;

57. kehottaa komissiota laatimaan strategian, jolla tuetaan paikallisia arvoketjuja ehdotettujen tavoitteiden saavuttamisessa, ja korostaa, että pienet maatalousyritykset tarvitsevat erityistukea strategiaan osallistuessaan;

58. suhtautuu myönteisesti siihen, että luonnonmukainen maatalous tunnustetaan yhdeksi vahvaksi osatekijäksi EU:n tiellä kohti kestävämpiä elintarvikejärjestelmiä, etenkin biologista monimuotoisuutta ajatellen, ja jotta se voi saavuttaa taloudellista kehitystä, maaseudun työllisyyttä, ympäristönsuojelua ja ilmastotoimia koskevat julkisen politiikan tavoitteet; korostaa luonnonmukaista maataloutta koskevan eurooppalaisen toimintasuunnitelman merkitystä luonnonmukaisen viljelyn osuuden lisäämiselle;

59. korostaa, että luonnonmukaisen elintarviketuotannon kasvua on täydennettävä markkinoiden ja toimitusketjun kehittämisellä sekä toimenpiteillä, joilla edistetään luonnonmukaisten elintarvikkeiden kysyntää, myös julkisten hankintojen ja monenlaisten edistämistoimien avulla, tutkimuksella, innovoinnilla, koulutuksella ja tieteellisen tiedon siirrolla, joilla pyritään tukemaan luonnonmukaisten tuotteiden markkinoita ja viljelijöiden oikeudenmukaisia korvauksia ja edistetään toimenpiteitä nuorten luomuviljelijöiden tukemiseksi; korostaa tarvetta kehittää koko luonnonmukaista elintarvikeketjua EU:n luonnonmukaisten tuotteiden paikallisen jalostuksen ja jakelun mahdollistamiseksi;

60. panee merkille, että jäsenvaltiot edistävät näiden unionin laajuisten tavoitteiden saavuttamista eri tavoin sen mukaan, miten paljon niiden luomuala kehittyy, ja kehottaa siksi määrittelemään kansalliset tavoitteet; korostaa, että näitä tavoitteita ei saavuteta ilman vahvaa taloudellista tukea, vankkoja koulutusohjelmia ja neuvontapalveluja; kehottaa jäsenvaltioita muotoilemaan YMP:n strategiasuunnitelmansa tätä ajatellen ja komissiota varmistamaan, että nämä strategiasuunnitelmat vastaavat tavoitteita;

61. muistuttaa, että on tärkeää kannustaa kollektiiviseen lähestymistapaan ja hyödyntää sen kerrannaisvaikutusta biodiversiteettistrategian toimien edistämisessä, ja kehottaa komissiota edistämään ja tukemaan kumppanuusyrityksiä, kuten maatalousosuuskuntia, biologisen monimuotoisuuden kollektiivista suojelua koskevien toimenpiteiden täytäntöönpanossa;

62. korostaa YMP:n keskeistä roolia viljelysmaiden biologisen monimuotoisuuden suojelussa ja edistämisessä, yhdessä Euroopan vihreän kehityksen ohjelman muiden politiikkojen kanssa; pitää valitettavana, että YMP:llä ei ole onnistuttu pysäyttämään vuosikymmeniä kestänyttä biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä; muistuttaa, että maatalouden tuottavuus ja selviytymiskyky riippuvat biologisesta monimuotoisuudesta, joka on erittäin tärkeää elintarvikejärjestelmiemme pitkän aikavälin kestävyyden ja selviytymiskyvyn sekä ruokaturvan takaamiseksi; katsoo, että YMP:n eri uudistuksissa tehdyt pienet muutokset eivät ole antaneet viljelijöille voimakasta signaalia muuttaa käytäntöjään, ja katsoo, että tarvitaan merkittävä muutos, kun otetaan huomioon ilmaston ja biologisen monimuotoisuuden kriiseistä saadut kokemukset ja niitä koskevat ennusteet;

63. toistaa, että YMP:n olisi oltava täysin johdonmukainen ilmastoa ja biologista monimuotoisuutta koskevien EU:n tiukennettujen tavoitteiden kanssa; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita käyttämään YMP:n strategiasuunnitelmia vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian ja Pellolta pöytään -strategian tavoitteiden täytäntöön panemiseksi, mukaan lukien biologista monimuotoisuutta tukevien ja agroekologisten lähestymistapojen valtavirtaistamisen jatkamista koskevat tavoitteet, ja kehottaa jäsenvaltioita asettamaan kestävyydelle ja biologiselle monimuotoisuudelle kunnianhimoiset perustasot ympäristöehtoja määritellessään ja varmistamaan toimien, erityisesti ekojärjestelmien ja maatalouden ympäristö- ja ilmastotoimenpiteiden, kunnianhimoisen ja nopean kehittämisen ja käyttöönoton; korostaa, että ennallistamiseen olisi varattava riittävät taloudelliset resurssit; kehottaa jäsenvaltioita hyödyntämään tähän tarkoitukseen komission suosituksia;

64. kehottaa jäsenvaltioita kehittämään erityisesti YMP:n strategiasuunnitelmissaan hyvin monimuotoisia maisemapiirteitä koskevat tarvittavat toimenpiteet ja käyttämään esimerkiksi aitoja ja suojavyöhykkeitä ja katsoo, että näillä olisi pyrittävä myös edistämään elinympäristöjen kytkeytyneisyyttä ja ekologisten käytävien luomista;

65. korostaa tarvetta vahvistaa YMP:n seurantakehystä muun muassa kehittämällä luotettavampia indikaattoreita YMP:n vaikutusten mittaamiseksi; kehottaa komissiota tekemään kansallisten strategiasuunnitelmien hyväksymisen jälkeen riippumattoman arvioinnin niiden odotetuista kokonaisvaikutuksista; kehottaa komissiota toteuttamaan asianmukaisia toimia, kuten pyytämään jäsenvaltioita muuttamaan strategisia suunnitelmiaan tai tarkistamaan YMP:n strategiasuunnitelma-asetusta väliarvioinnin yhteydessä, jos analyysissa pidetään riittämättöminä Euroopan vihreän kehityksen ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettuja toimia;

66. korostaa tasapainoisten ruokavalioiden merkitystä; katsoo, että komission ja jäsenvaltioiden olisi helpotettava terveellisten ja tasapainoisten ruokavalioiden omaksumista ja otettava käyttöön tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä viljelijöiden auttamiseksi tässä siirtymässä, ottaen asianmukaisesti huomioon tarpeen turvata EU:n maatilojen taloudellinen kestävyys;

67. pitää valitettavana, että maataloustuotanto ja -kulutus keskittyvät yhä enemmän tiettyihin viljelykasveihin ja niiden sisällä tiettyihin vähäisiin lajikkeisiin ja genotyyppeihin; korostaa, että geneettisen vaihtelun lisääminen ja säilyttäminen luonnollisin keinoin on ratkaisevan tärkeää maatalouden ekosysteemien monimuotoisuuden edistämiseksi ja paikallisten geenivarojen säilyttämiseksi, ja se voi erityisesti tarjota ratkaisuja ympäristö- ja ilmastohaasteisiin vastaamiseksi; korostaa, että on tärkeää käyttää paikallisiin ekosysteemeihin parhaiten soveltuvia paikallisia rotuja ja lajikkeita;

68. kehottaa komissiota arvioimaan, voidaanko luonnonpääomaa koskevan tilinpidon kehittämisellä rajoittaa ja järkiperäistää ekosysteemien hyödyntämistä sekä niihin kohdistuvia vaikutuksia ja siten myötävaikuttaa biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen pysäyttämiseen ja tämän suuntauksen kääntämiseen; suhtautuu kuitenkin varauksellisesti siihen, onko mahdollista mitata tarkasti luonnon arvoa määrällisesti, ja korostaa, että luonnolla on itseisarvo; kehottaa tässä yhteydessä komissiota antamaan lisätietoja mahdollisesta kansainvälisestä luonnonpääoman tilinpitokäytäntöä koskevasta aloitteesta;

69. kehottaa jäsenvaltioita kehittämään YMP:n strategiasuunnitelmissaan tarvittavat toimenpiteet biologisesti monimuotoisten alueiden, myös maisemapiirteiden, edistämiseksi, jotta saavutetaan tavoite, jonka mukaan vähintään 10 prosenttia maa-alasta olisi monimuotoisia, biologista monimuotoisuutta hyödyttäviä alueita, jollaisia ovat esimerkiksi pensasaidat, suojavyöhykkeet, kemikaalivapaat alueet ja tilapäiset kesannot sekä pitkällä aikavälillä biologiselle monimuotoisuudelle omistetut laajasti hoidetut viljelymaat, ja edistetään elinympäristöjen kytkeytyneisyyttä ja ekologisten käytävien luomista mahdollisuuksien mukaan, jotta maksimoidaan biologiseen monimuotoisuuteen liittyvät mahdollisuudet;

70. panee merkille, että turkistuotanto, johon kuuluu tuhansien samantyyppisten kesyttämättömien eläinten pitäminen suljetussa tilassa lähellä toisiaan kroonisesti stressaavissa olosuhteissa, voi vaarantaa merkittävästi eläinten hyvinvoinnin ja lisätä niiden alttiutta tarttuville taudeille, myös zoonooseille, kuten covid-19-pandemian yhteydessä on tapahtunut minkeille;

71. pitää valitettavana, että EU:n sitoumusta noudattaa täysimääräisesti vuoteen 2020 mennessä kestävän enimmäistuoton (MSY) tasoja, mikä oli yksi yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) keskeisistä tavoitteista, ei ole saavutettu; korostaa, että kaikki kalapopulaatiot olisi palautettava sen tason yläpuolelle, joka voi tuottaa kestävän enimmäistuoton, ja samalla olisi noudatettava varovaisuusperiaatetta ja varmistettava, että populaation ikä- ja kokojakauma ovat sellaiset, että ne osoittavat kannan terveyden; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita sitoutumaan merellisten luontotyyppien ja kalakantojen täysimääräiseen elvyttämiseen kestävän enimmäistuoton mukaisesti käyttäen kalastuksenhoidossa viipymättä ekosysteemilähtöistä lähestymistapaa, parantamaan valikoivuutta ja muiden kuin kohdelajien eloonjäämistä ja vähentämään kalastuksen vaikutusta meriekosysteemeihin tätä lähestymistapaa sovellettaessa, myös rajoittamalla sellaisia käytäntöjä tai käyttötapoja, joilla on haitallisia vaikutuksia;

72. muistuttaa, että uuden teknisiä toimenpiteitä koskevan asetuksen ( 77 ) mukaan komission on annettava parlamentille ja neuvostolle kertomus 31. joulukuuta 2020 mennessä ja että tapauksissa, joissa on näyttöä siitä, että tavoitteita ja päämääriä ei ole saavutettu, komissio voi ehdottaa toimenpiteitä;

73. kehottaa komissiota puuttumaan valtamerten tilan heikkenemisen, rehevöitymiseen ja happamoitumiseen esittämällä kunnianhimoisen toimintasuunnitelman meriekosysteemien suojelemiseksi ja kalavarojen säilyttämiseksi; katsoo, että kaikki toimenpiteet, lainsäädäntö mukaan lukien, olisi hyväksyttävä, jotta voidaan vähentää taloudellisten ja muiden toimintojen mahdollisia kielteisiä vaikutuksia merellisiin luontotyyppeihin;

74. korostaa, että on tärkeää perustaa kalakantojen elvyttämisalueita tai pyyntikieltoalueita, jotta kalakannat voivat elpyä, myös kasvu- ja kutualueilla; korostaa, että pyyntikieltoalueilla on tärkeää kieltää kaikki kalastus ja muu pyyntitoiminta;

75. tukee voimakkaasti tavoitetta nollatoleranssista laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen (LIS-kalastus) suhteen; huomauttaa, että LIS-kalastuksella on erittäin kielteinen vaikutus kalakantojen tilaan, meriekosysteemeihin, biologiseen monimuotoisuuteen ja EU:n kalastajien kilpailukykyyn; kehottaa lisäämään EU:n kauppa- ja kalastuspolitiikan johdonmukaisuutta, jotta voidaan varmistaa, että LIS-kalastusta torjutaan tehokkaasti;

76. kehottaa komissiota ottamaan käyttöön ekosysteemilähtöisen lähestymistavan kaikkiin merten biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä aiheuttaviin tekijöihin, ja katsoo, että lähestymistavassa olisi otettava huomioon paitsi kalakantoihin, biologiseen monimuotoisuuteen ja meriekosysteemeihin kohdistuva kalastuspaine myös muut tekijät, kuten saastuminen ja ilmastonmuutos, merenkulku, rannikko- ja lähialueiden käyttö, myös tekemällä kaikesta kalastuksesta ja muista mereen liittyvistä toiminnoista ekosysteemiin kohdistuvien vaikutusten arviointi, ottaen huomioon ekosysteemien kyky edistää ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista sekä peto-saalis-suhteet;

77. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita toteuttamaan parhaan käytettävissä olevan tutkimustiedon perusteella toimenpiteitä, joilla edistetään hyvinvointia edistävien menetelmien kehittämistä ja täytäntöönpanoa kalojen pyydystämisessä, aluksesta purkamisessa ja teurastuksessa;

78. katsoo, että on tärkeää varmistaa, että kalanviljelykäytännöt ovat kestäviä ja perustuvat kalojen hyvään hyvinvointiin; katsoo, että vesiviljelyn olisi perustuttava kestäviin tuotantomenetelmiin, kuten laajaperäisiin menetelmiin ja levien, simpukoiden, lammikkoviljelyn ja laguunien vesiviljelyn käyttöön, sillä nämä voivat tarjota tärkeitä ekosysteemitoimintoja ja -palveluja, mukaan lukien kosteikkojen elinympäristöjen säilyttäminen, ja vähentää luonnonvaroihin ja biologiseen monimuotoisuuteen kohdistuvaa painetta sen lisäksi, että ne vähentävät hiilidioksidipäästöjä ja tarjoavat ravintoa; ilmaisee huolensa kalojen pyydystämisestä yksinomaan siihen tarkoitukseen, että niillä ruokitaan viljeltyjä kaloja, ja katsoo, että tästä kalanpyyntikäytännöstä olisi luovuttava vaiheittain ja se olisi korvattava kestävillä vaihtoehdoilla; korostaa tarvetta varmistaa, että vesiviljelyyn liittyvät hallinnolliset menettelyt ovat selkeitä ja että ne voidaan panna täysimääräisesti täytäntöön; pyytää komissiota tarvittaessa päivittämään vesiviljelyä ja Natura 2000 -alueita koskevia ohjeitaan;

79. panee huolestuneena merkille, että merenpohjan laaja-alaiset fyysiset häiriöt jatkuvat edelleen Euroopan rannikkovesillä erityisesti pohjatroolauksen seurauksena ( 78 ) , ja toteaa, että FAO on määrittänyt pohjatroolauksen pyydystyypiksi, joka vaikuttaa eniten poisheitettyjen saaliiden määrään vuodessa ja että sillä on erittäin haitallinen vaikutus merenpohjaan riippuen kalastuksesta ja kalastusalueiden erityispiirteistä ( 79 ) ; muistuttaa, että pohjatroolaus on yksi yleisimmistä pyydyksistä Euroopassa ( 80 ) ; muistuttaa nykyisestä vaatimuksesta lopettaa pohjaa koskettavilla pyydyksillä kalastus 400 metriä syvemmällä sellaisilla alueilla, joilla tiedetään olevan tai todennäköisesti olevan haavoittuvia meriekosysteemejä; kehottaa siksi komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan asetuksen (EU) 2016/2336 ( 81 ) tehokkaan ja täysimääräisen täytäntöönpanon, myös merenalaisten vuorten osalta; kehottaa lisäksi komissiota Välimeren rajoitteita ( 82 ) noudattaen rajoittamaan, silloin kun se on tarpeen rannikkoekosysteemien suojelemiseksi, pohjatroolauksen käyttöä muilla rannikkoalueilla, myös tulevassa kalavarojen säilyttämistä ja meriekosysteemien suojelua koskevassa toimintasuunnitelmassaan, jotta varmistetaan kestävimmät ja vähiten vahingolliset käytännöt;

80. korostaa, että kalastuksenhoitosuunnitelmissa olisi otettava huomioon sellaisten tieteellisten tutkimusten tulokset, jotka koskevat kalastuskäytäntöjen vaikutusta lajeihin, elinympäristöihin, valtamerten biologiseen monimuotoisuuteen ja meriympäristöön, ja edistettävä tunnistettujen kielteisten vaikutusten ratkaisemista, mukaan lukien niiden käytön rajoittaminen tai uusien teknisten hillitsemisratkaisujen käyttöönotto; korostaa lisäksi, että herkkien lajien sivusaaliit olisi poistettava tai vähennettävä tasolle, joka mahdollistaa täyden elpymisen, ja että merenpohjan luontotyypeille aiheutuvat vahingot olisi minimoitava;

81. kehottaa komissiota laatimaan supertroolareiden määritelmän ja harkitsemaan toimenpiteitä, joilla rajoitetaan niiden toimintaa EU:n vesillä, erityisesti kieltämällä niiden toiminta suojelualueilla;

82. katsoo, että on olennaisen tärkeää tehdä hyvää yhteistyötä EU:n ulkopuolisten maiden, erityisesti naapurimaiden, kanssa ja edistää kalavarojen seurantaa EU:n ulkopuolisilla vesillä vastaavalla tavalla, jotta voidaan varmistaa merellisten luontotyyppien terve ekosysteemi yli rajojen;

83. muistuttaa, että YKP ja kalastuksenvalvonta-asetus ( 83 ) tarjoavat EU:lle sääntelykehyksen ja erityisiä välineitä kalatalousalaa varten; pitää tarpeellisena varmistaa sosioekonominen kestävyys niiden kalastajien kannalta, joihin sinisen talouden ekologisiin käytäntöihin siirtyminen vaikuttaa, ja täyttää asiaan liittyvät koulutustarpeet; korostaa, että on tärkeää varmistaa näihin tarkoituksiin riittävästi rahoitusta Euroopan meri-, kalatalous- ja vesiviljelyrahastosta ja Horisontti Eurooppa -puiteohjelmasta;

84. pyytää, että neuvosto julkistaa ennakoivasti kaikki asiakirjat, jotka liittyvät suurimpia sallittuja saaliita koskeviin hyväksyttyihin asetuksiin, kuten Euroopan oikeusasiamies suosittaa asiassa 640/2019/FP;

85. suosittaa, että tietoa kerätään jatkuvasti, jotta voidaan paremmin arvioida kestävyyskriteerejä ja estää kalastusalueiden perustaminen alueille, joilla on todettu olevan haavoittuvia meriekosysteemejä;

86. vaatii, että suojeltujen alueiden ensisijaisena tavoitteena on oltava ympäristön säilyttäminen ja ennallistaminen ja että mikään toiminta näillä alueilla ei saisi vaarantaa tätä tavoitetta; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita kieltämään ihmisen haitallisen toiminnan suojelluilla merialueilla; kehottaa komissiota varmistamaan, että kansallisissa merten aluesuunnitelmissa otetaan huomioon se, miten herkkiä lajit ja luontotyypit ovat ihmisen kaikilla merialueilla aiheuttamalle kuormitukselle;

87. pitää tärkeänä vahvistaa nykyisiä suojeltuja merialueita ja toteuttaa niiden suojelun tehokkaasti, etenkin biodiversiteettikeskittymissä; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita laatimaan ensi tilassa näitä alueita koskevia erityisiä hoitosuunnitelmia, joissa määritellään selkeät suojelutavoitteet ja tehokkaat seuranta-, tarkkailu- ja valvontatoimet; kehottaa etenkin jäsenvaltioita jouduttamaan yhteisten suositusten laatimista ja toimittamista YKP-asetuksen 11 artiklan mukaisesti kalastuksenhoidosta niiden suojelluilla merialueilla; katsoo, että ilmastonmuutoksen vaikutukset meriympäristön lajeihin olisi otettava täysimääräisesti huomioon; kehottaa lisäksi komissiota laatimaan yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa parhaan käytettävissä olevan tieteellisen tiedon perusteella kriteerit ja ohjeet suojeltaviksi valittujen merialueiden asianmukaisille hoitosuunnitelmille, myös ekologisten käytävien sijaintipaikoilla, ja helpottamaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä;

88. kehottaa komissiota sisällyttämään suojellut merialueet kansainvälisiin tavoitteisiin vasta sitten, kun niitä hoidetaan asianmukaisesti;

89. katsoo, että uudet suojeltavat merialueet olisi sisällytettävä Natura 2000 -verkostoon ja että niillä olisi edistettävä ekologista kytkeytyneisyyttä;

90. korostaa, että onnistuneesti suojellut merialueet tarjoavat merkittäviä sosioekonomisia hyötyjä etenkin rannikkoyhteisöille ja kalastus- ja matkailualalle ja että suojelluilla merialueilla voi olla kalakantojen elvyttämisen kannalta keskeisiä ekologisia toimintoja, jotka parantavat niiden resilienssiä;

91. korostaa, että EU:n uuden metsästrategian on oltava linjassa ja johdonmukainen eurooppalaisen ilmastolain ja vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian kanssa; korostaa, että tarvitaan kokonaisvaltainen ja johdonmukainen EU:n metsästrategia, jolla vahvistetaan EU:n metsien ja metsäalan monitoimista roolia ja edistetään metsien laajoja sosiaalisia, taloudellisia ja ympäristöön liittyviä hyötyjä EU:n ilmasto- ja ympäristötavoitteet täysimääräisesti huomioon ottaen; korostaa tarvetta selkeään priorisointiin siten, että ilmaston ja biologisen monimuotoisuuden suojelu ja ennallistaminen ovat uudessa EU:n metsästrategiassa keskeisiä ja toisiinsa liittyviä tavoitteita; kehottaa sisällyttämään luonnon ennallistamista koskevaan suunnitelmaan erityisiä metsäekosysteemien ennallistamista ja ennallistamisen jälkeistä suojelua koskevia sitovia tavoitteita, jotka olisi sisällytettävä myös metsästrategiaan; katsoo, että paikallis-, alue- ja jäsenvaltiotason erilaiset olosuhteet olisi otettava huomioon;

92. toistaa 8. lokakuuta 2020 esittämänsä EU:n metsästrategiaa koskevan näkemyksen, että metsästrategian olisi rakennettava siltaa kansallisten metsä- ja peltometsäpolitiikkojen sekä metsiin ja peltometsiin liittyvien EU:n tavoitteiden välille ja että samalla, kun kunnioitetaan kansallista toimivaltaa, on edistettävä laajempia EU:n tavoitteita; korostaa näin ollen, että EU:n metsästrategiassa on noudatettava toissijaisuusperiaatetta ja tunnustettava EU:n toimivalta ympäristönsuojelun alalla; muistuttaa että SEUT:n 191 artiklan mukaan EU:n ympäristöpolitiikalla myötävaikutetaan muiden tavoitteiden ohella muassa ympäristön laadun säilyttämiseen, suojeluun ja parantamiseen sekä luonnonvarojen harkittuun ja järkevään käyttöön; muistuttaa, että useat EU:n säädökset vaikuttavat metsiin ja metsänhoitoon;

93. kehottaa EU:ta ja jäsenvaltioita varmistamaan sisäisissä ja ulkoisissa toimintapolitiikoissaan metsäympäristön mahdollisimman korkeatasoisen suojelun;

94. kehottaa siksi edistämään uudessa EU:n metsästrategiassa kestävää metsänhoitoa; ja korostaa kestävän metsänhoidon tasapainoisen lujittamisen merkitystä metsäekosysteemien terveydelle, ilmastokestävyydelle ja pitkäikäisyydelle sekä metsien monitoiminnallisen roolin säilyttämiselle; toteaa, että metsien suojelu ja kestävä hoito ovat avainasemassa yleisen hyvinvointimme kannalta, sillä metsät tarjoavat puitteet vapaa-ajan, terveydestä huolehtimisen sekä oppimisen kannalta yleishyödylliselle toiminnalle, ja toteaa, että kestävä metsänhoito edistää EU:n metsien biologisen monimuotoisuuden suojelua; muistuttaa, että EU ja sen jäsenvaltiot ovat sitoutuneet soveltamaan kestävän metsänhoidon määritelmää ja periaatteita;

95. korostaa metsien roolia EU:n ilmastotavoitteiden saavuttamisessa; katsoo, että etusijalle olisi asetettava metsien ja muiden biomassaresurssien kiertotalouden mukainen ja kaskadikäyttö, joka ei vaaranna tieteellisesti perusteltuja suojelu- ja ennallistamistoimia ja ilmastotoimia; pitää puun käyttöä rakennusmateriaalina yhtenä hyvänä esimerkkinä;

96. korostaa YMP:n peltometsätalous- ja metsitystoimenpiteiden suurta merkitystä ja kannustaa jatkamaan metsätaloustoimenpiteitä EU:n metsästrategian mukaisesti;

97. korostaa kestävien ja terveiden metsäekosysteemien, kuten eläimistön ja kasviston, merkitystä metsien tarjoamien monien ekosysteemipalvelujen, kuten biologisen monimuotoisuuden, puhtaan ilman, veden, terveen maaperän ja puun ja muiden raaka-aineiden, tarjonnan ylläpitämisessä ja tehostamisessa; huomauttaa, että EU:n ympäristö-, ilmasto- ja biodiversiteettitavoitteita ei voida koskaan saavuttaa ilman monitoimisia ja terveitä metsiä ja metsätaloutta, joita hoidetaan kestävästi ja kaukonäköisesti;

98. korostaa, että on kehitettävä johdonmukainen lähestymistapa, jolla biologinen monimuotoisuuden suojelu ja ilmastonsuojelu yhdistetään kukoistavaan metsäalaan ja kestävään biotalouteen;

99. toteaa, että kestävästi hoidetuista metsistä peräisin olevan puun ja puutuotteiden käytöllä on tärkeä rooli, jotta voidaan edetä kohti hiilineutraalia taloutta ja kehittää kiertobiotaloutta;

100. korostaa tarvetta tarkistaa biomassan käyttöä energiantuotannossa koskevia EU:n sääntöjä ja yhdenmukaistaa ne vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian ja eurooppalaisen ilmastolain tavoitteiden kanssa, erityisesti osana uusiutuvia energialähteitä koskevaa direktiiviä ja kestävyysluokitusjärjestelmäasetuksen nojalla annettuja delegoituja säädöksiä;

101. on tyytyväinen sitoumukseen istuttaa vähintään kolme miljardia uutta puuta EU:ssa; korostaa, että puiden istutusta koskevien EU:n aloitteiden olisi perustuttava selkeisiin ekologisiin periaatteisiin, hiilensidontametsien ylläpitämiseen, kestävään uudelleenmetsittämiseen, kaupunkialueiden ja kaupunkien lähialueiden viherryttämiseen, ennallistamiseen, kytkeytyneisyyden lisäämiseen ja peltometsätalouteen sekä uusimpaan tieteelliseen tietoon; kehottaa komissiota varmistamaan, että nämä aloitteet toteutetaan varmasti tavalla, joka vastaa ja edistää biologista monimuotoisuutta koskevia tavoitteita, ja että istutukset eivät korvaa olemassa olevia vanhoja ja biologisesti monimuotoisia metsiä, sekä edistämään osaltaan sitä, että metsät ovat kestäviä ja terveitä sekametsiä;

102. palauttaa mieliin päätöslauselmassaan EU:n oikeudellisesta kehyksestä EU-vetoisen maailmanlaajuisen metsäkadon pysäyttämiseksi ja sen suunnan kääntämiseksi esittämänsä näkemyksen; kehottaa komissiota esittämään kiireesti ehdotuksen EU:n oikeudelliseksi kehykseksi, joka perustuu pakollisiin asianmukaista huolellisuutta koskeviin velvoitteisiin, joilla varmistetaan, että arvoketjut ovat kestäviä, että EU:n markkinoille saatetut tuotteet ja hyödykkeet eivät aiheuta tai ole tuotettaessa aiheuttaneet metsäkatoa, metsien tilan heikentymistä, ekosysteemien muuntumista tai niiden tilan heikentymistä taikka ihmisoikeusloukkauksia; toteaa, että tämä EU:n oikeudellinen kehys olisi laajennettava koskemaan myös muita paljon hiiltä sitovia ja biologiselta monimuotoisuudeltaan rikkaita ekosysteemejä kuin metsiä, kuten meriekosysteemejä ja rannikkoekosysteemejä, kosteikkoja, turvesoita tai savanneja, jotta estetään kuormituksen siirtyminen näihin maisematyyppeihin;

103. pyytää komissiota tutkimaan mahdollisuutta luoda ensisijaisesti Maailman kauppajärjestön (WTO) puitteissa oikeudellinen kehys, joka mahdollistaa sellaisten tiettyjen raaka-aineiden, tuotteiden ja palvelujen kaupan kieltämisen, jotka vaarantavat biologisen monimuotoisuuden;

104. korostaa, että EU:n tuotannon ja kulutuksen ekologista jalanjälkeä olisi kiireesti pienennettävä, jotta pysytään maapallon kestävyyden rajoissa; kehottaa komissiota ehdottamaan vuoteen 2030 ulottuvia sitovia EU:n tavoitteita, jotta vähennetään merkittävästi EU:n materiaali- ja kulutusjalanjälkiä ja saadaan ne pysymään maapallon kestävyyden rajoissa vuoteen 2050 mennessä ( 84 ) ; kannattaa sitä, että komissio soveltaa elinkaarilähestymistapaa tuotteiden ja organisaatioiden ympäristöjalanjäljen mittaamiseen; katsoo, että muovin tuotantoa ja käyttöä olisi vähennettävä; korostaa, että taloudellisessa toiminnassa, joka vaikuttaa ja perustuu ekosysteemeihin ja niiden biologiseen monimuotoisuuteen ja näiden hyödyntämiseen, olisi toteutettava kaikki mahdolliset suojatoimet, joilla lievennetään näihin ekosysteemeihin kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia;

Ilmastonmuutos

105. ilmaisee huolensa siitä, että maalla elävien lajien levinneisyysalueista suurin osa supistuu merkittävästi, jos maapallon ilmasto lämpenee 1,5–2 celsiusastetta, ja että meriympäristön lajit ovat yhtä lailla uhattuina etenkin, koska nykyisen kehityskulun perusteella lämpötila nousee mitä todennäköisimmin tätä enemmän; toistaa sen vuoksi, että EU:n on asetettava paljon kunnianhimoisempia tavoitteita, joissa luontopohjaiset ratkaisut ja ekosysteemilähtöiset lähestymistavat asetetaan etusijalle ilmastonmuutoksen hillitsemistä koskevien tavoitteiden saavuttamisessa ja sopeutumisstrategioissa, ja pitää tarpeellisena lisätä maan ja meren luonnollisten hiilinielujen suojelua EU:ssa, koska se on kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä täydentävä toimenpide;

106. kehottaa komissiota arvioimaan ilmastonmuutoksen vaikutusta lajien runsauteen ja maantieteelliseen levinneisyyteen, ottamaan tämän arvioinnin huomioon pannessaan täytäntöön vuoteen 2030 ulottuvaa biodiversiteettistrategiaa ja auttamaan jäsenvaltioita sisällyttämään tulokset kansalliseen politiikkaansa ja luontodirektiivien mukaiseen tulevaan raportointiin;

107. korostaa terveiden valtameriekosysteemien keskeistä roolia biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen pysäyttämisessä ja tämän suuntauksen kääntämisessä sekä ilmastonmuutoksen hillitsemisessä; kehottaa suojelemaan ja ennallistamaan runsaasti hiiltä sitovia valtamerten luontotyyppejä, jotta voidaan parantaa hiilidioksidin varastointia, rannikoiden suojelua ja meriympäristön lajien ja kalastuselinkeinon kykyä selviytyä ilmastonmuutoksesta; kehottaa lisäksi sisällyttämään ne tehokkaasti hoidettuihin suojeltuihin merialueisiin;

108. kehottaa komissiota – ottaen huomioon luonnollisten hiilinielujen tärkeän roolin ilmastoneutraaliuden saavuttamisessa – ehdottamaan eurooppalaisen ilmastolain ( 85 ) hyväksymisen jälkeen kunnianhimoista vuoteen 2030 ulottuvaa tieteelliseen tietoon perustuvaa EU:n tavoitetta, joka koskee kasvihuonekaasupäästöjen poistamista luonnollisten hiilinielujen avulla, ja toteaa, että tämän tavoitteen olisi oltava yhdenmukainen vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian kanssa ja se olisi asetettava lainsäädännössä; muistuttaa lisäksi, että päästöjen nopean vähentämisen on edelleen oltava etusijalla;

109. kehottaa komissiota esittämään mahdollisimman pian ilmastoa ja biologista monimuotoisuutta koskevan EU:n pitkän aikavälin toimintasuunnitelman, mukaan lukien asiaan liittyvät tavoitteet, jolla parannetaan koordinointia ja varmistetaan tulevien toimien johdonmukaisuus, kestävyys ja keskinäiset yhteydet ja johon sisällytetään vuoden 2020 jälkeisen maailmanlaajuisen biodiversiteettikehyksen, Pariisin sopimuksen, kansallisesti määritettyjen panosten ja kestävän kehityksen tavoitteiden mukaiset sitoumukset; korostaa, että on tärkeää koordinoida virallisesti mahdollisimman pian ilmasto- ja biodiversiteettisuunnitelmien seurantaa, raportointia ja tarkistamista; korostaa, että kestävät ja terveet ekosysteemit ovat ratkaisevan tärkeitä ilmastonmuutoksen torjunnassa ja siihen sopeutumisessa ja että eurooppalaisen ilmastosopimuksen mukaisissa toimissa olisi varmistettava biologisen monimuotoisuuden ja ilmastopolitiikan yhteisvaikutukset;

110. pitää myönteisenä uutta EU:n strategiaa ilmastonmuutokseen sopeutumiseksi; katsoo, että sopeutumisstrategian puitteissa toteutettavat toimet olisi mukautettava täysin vuoteen 2030 ulottuvaan biodiversiteettistrategiaan sekä unionin pelastuspalvelumekanismin toimenpiteisiin, jotka koskevat luonnonkatastrofien ennaltaehkäisyä ja niihin varautumista;

111. kannattaa lisäksi biodiversiteettisopimuksessa määriteltyjä ekosysteemilähtöisiä lähestymistapoja, jotka tarjoavat maan, veden ja elollisten luonnonvarojen yhdennettyyn hallinnointiin kokonaisvaltaisen strategian, joka edistää niiden suojelua ja kestävää käyttöä oikeudenmukaisella tavalla;

112. korostaa, että käsite ”luontopohjaiset ratkaisut” olisi määriteltävä paremmin ja että tällä määritelmällä olisi varmistettava, että biologinen monimuotoisuus ja ekosysteemin eheys eivät vaarannu; kehottaa siksi kehittämään selkeämmän määritelmän EU:n tasolla sekä luontopohjaisten ratkaisujen käytön mahdollistavia suuntaviivoja ja välineitä, jotta voidaan maksimoida kytkeytyneisyys luontoon sekä biologisen monimuotoisuuden säilyttämisen ja ilmastonmuutoksen hillitsemisen ja siihen sopeutumisen hyödyt ja yhteisvaikutukset;

113. toteaa, että monissa kansallisissa ilmastostrategioissa ei vieläkään hyödynnetä luontopohjaisia ratkaisuja; katsoo, että luontopohjaisia ratkaisuja käsittelevä sidosryhmäfoorumi voisi auttaa vahvistamaan monenvälisten biologista monimuotoisuutta ja ilmastonmuutosta käsittelevien kansainvälisten yleissopimusten yhteisvaikutuksia sekä saavuttamaan YK:n kestävän kehityksen tavoitteet;

Saastuminen

114. pitää myönteisinä komission tavoitteita vähentää vaarallisempien ja kemiallisten torjunta-aineiden käyttöä 50 prosentilla ja lannoiteravinteiden hävikkiä 50 prosentilla, minkä ansiosta lannoitteiden käyttö vähenee vähintään 20 prosentilla vuoteen 2030 mennessä, ja katsoo, että kaikki nämä tavoitteet olisi asetettava lainsäädännössä ja niitä olisi tarkistettava vuoden 2030 jälkeistä aikaa ajatellen, jotta voidaan jatkaa vähentämistä ja tehdä pitkän aikavälin sitoumuksia; kehottaa arvioimaan näitä tavoitteita tehokkaasti erityisten välitavoitteiden perusteella;

115. kehottaa komissiota asettamaan näille tavoitteille selkeät ja kunnianhimoiset perustasot ja määrittämään yhdessä jäsenvaltioiden kanssa niiden oikeudenmukaisen panoksen EU:n laajuisiin tavoitteisiin ottaen huomioon niiden erilaiset lähtökohdat ja olosuhteet; painottaa, että kunkin jäsenvaltion olisi toteutettava määrätietoisia toimenpiteitä tavoitteidensa saavuttamiseksi;

116. vastustaa glyfosaatti-tehoaineen hyväksynnän uusimista 31. joulukuuta 2022 jälkeen; kehottaa kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan asianmukaiset valmistelut tarjotakseen viljelijöille toteuttamiskelpoisia vaihtoehtoisia ratkaisuja sen jälkeen, kun glyfosaatin käyttö on kielletty;

117. palauttaa mieliin torjunta-aineiden lupamenettelystä unionissa 16. tammikuuta 2019 antamansa päätöslauselman ( 86 ) ja odottaa komission ja jäsenvaltioiden noudattavan ilman viiveitä kaikkia siinä esitettyjä kehotuksia; pyytää, että kun komissio tarkistaa kasvinsuojeluaineita koskevien puitteiden täytäntöönpanotoimenpiteitä, se esittäisi säännöksiä, joilla tuetaan EU:n laajuista torjunta-aineiden vähentämistavoitetta esimerkiksi vahvistamalla ja selkeyttämällä torjunta-aineiden markkinoillepääsyn myöntämisessä sovellettavia ympäristökriteerejä; korostaa, että jos EFSA toteaa, että ympäristöön kohdistuu kohtuuttomia vaikutuksia, hyväksymispäätöstä ei pitäisi tehdä; kehottaa komissiota lisäämään sääntelyssä edellytettävien riskejä koskevien tietojen avoimuutta ja saatavuutta;

118. katsoo, että asetuksen (EY) N:o 1107/2009 ( 87 ) 53 artiklan 1 kohdassa sallittua poikkeusta olisi selkeytettävä ja sovellettava ainoastaan terveyteen ja ympäristöön liittyvin perustein; pitää valitettavana, että tämän poikkeuksen turvin heikennetään kieltoa, joka koskee kolmen neonikotinoidin kaikkea ulkokäyttöä;

119. kehottaa komissiota saattamaan nopeasti päätökseen torjunta-aineiden kestävästä käytöstä annetun direktiivin 2009/128/EY ( 88 ) tarkistamisen ja sisällyttämään siihen torjunta-aineiden vähentämistavoitteet sekä toteuttamaan kaikki toimenpiteet sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot sitoutuvat direktiivin täytäntöönpanoon, myös kansallisissa toimintasuunnitelmissaan;

120. toteaa, että torjunta-aineiden laaja käyttö johtaa torjunta-aineresistenssiin, mikä on merkittävä, torjunta-aineiden tehokkuutta vähentävä ongelma; huomauttaa, että torjunta-aineiden käytön ja torjunta-aineriippuvuuden lisääntyminen tulee viljelijöille kalliiksi; toteaa, että biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen ja tuholaisten torjunta-aineresistenssin kehittymisen välttämistoimenpiteissä on tärkeää noudattaa tiettyä hierarkiaa direktiivin 2009/128/EY liitteessä III mainittujen integroidun torjunnan kahdeksan periaatteen mukaisesti, eli kemiallisia torjunta-aineita olisi käytettävä vasta viimeisenä keinona;

121. pitää valitettavana, että kemikaalien ympäristöön ja biologiseen monimuotoisuuteen kohdistuvia vaikutuksia usein aliarvioidaan ja aliarvotetaan REACH-asetuksen mukaiseen lupamenettelyyn liittyvässä sosioekonomisessa analyysissä; on huolestunut siitä, että edelleen käytetään ja hyväksytään vaarallisia kemikaaleja, joilla on kielteisiä ympäristövaikutuksia tai joiden turvallisuudesta ympäristölle ei ole tietoja; kehottaa komissiota, jonka kuuluu hallita riskejä, tarkastelemaan huolellisemmin kemikaalien vaikutuksia, myös pysyviä ja pitkäkestoisia vaikutuksia ympäristöön ja biodiversiteettiin;

122. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan yhtäläiset normit ja tehokkaat tarkastukset EU:n ulkopuolisista maista tuotaville maataloustuotteille;

123. kehottaa komissiota tarkastelemaan uudelleen torjunta-ainejäämien enimmäismääristä annettua asetusta (EY) N:o 396/2005 ( 89 ) ja sisällyttämään eläinten terveyden ja ympäristöön liittyvät riskit lakisääteisiin perusteisiin;

124. pitää myönteisenä komission sitoumusta tehdä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa sen varmistamiseksi, että maatalousalan kansalliset strategiasuunnitelmat vastaavat alusta asti Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja Pellolta pöytään -strategian kunnianhimoisia tavoitteita eli että niissä pyritään entistä kunnianhimoisemmin vähentämään huomattavasti kemiallisten torjunta-aineiden käyttöä ja riskejä samoin kuin lannoitteiden ja antibioottien käyttöä; korostaa, että on tärkeää pyrkiä näihin tavoitteisiin kokonaisvaltaisesti ja kiertotalouteen perustuvilla tavoilla, kuten soveltamalla hyväksyttyjä agroekologisia lähestymistapoja, kuten integroitua tuotantoa ja luonnonmukaista viljelyä, viljelykierto mukaan lukien; korostaa myös täsmäviljelyn, digitalisaation ja muiden välineiden merkitystä torjunta-aineiden, lannoitteiden ja ravinteiden käytön vähentämisessä ja tehostamisessa;

125. korostaa, että viljelijät tarvitsevat enemmän vaihtoehtoisia, tehokkaita, kohtuuhintaisia ja ympäristön kannalta turvallisia kasvinsuojeluratkaisuja ja -menetelmiä, jotta voidaan vähentää torjunta-aineiden tarvetta ja vähentää entisestään kemiallisten torjunta-aineiden käyttöä ja siihen liittyviä riskejä; ehdottaa, että näitä voisivat olla viljelyteknisten, fyysisten ja biologisten torjuntatekniikoiden tehokkaampi käyttöönotto, uudet vähäriskiset torjunta-aineet ja biotorjunta-aineet, tehokkaammat käyttötekniikat, kuten digitaalinen ja täsmäviljely, epidemiologiset mallit, laajempi ja parempi valikoima vastustuskykyisiä lajikkeita, jotka vaativat vähemmän tuotantopanoksia, sekä tutkimus- ja innovointikoulutuksen ja neuvonnan lisääminen, myös agroekologisista viljelykäytännöistä;

126. painottaa, että EU:n maatalous-, kalastus- ja metsäaloilla on tärkeä rooli luonnon suojelussa ja ennallistamisessa ja että nämä alat on otettava täysimääräisesti mukaan vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian täytäntöönpanoon; korostaa, että täytäntöönpanotoimenpiteitä varten olisi tarjottava tarkasti määriteltyä tukea ja koulutusohjelmia sekä välineiksi kestäviä, turvallisia, tehokkaita ja kohtuuhintaisia ratkaisuja ja vaihtoehtoja ja että saataville olisi asetettava uusinta tietoa, teknologiaa ja neuvontapalveluja; korostaa lisäksi, että myönteiset kannustimet ja parhaiden käytäntöjen vaihto voivat edistää strategian täytäntöönpanoa;

127. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan, että vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian tavoitteet otetaan täysimääräisesti huomioon pantaessa täytäntöön Pellolta pöytään -strategiaa, kestävyyttä edistävää kemikaalistrategiaa ja tulevaa saasteettomuustoimintasuunnitelmaa, jossa olisi käsiteltävä myös valo- ja melusaastetta, vedenalainen melu mukaan lukien; korostaa, että on ensisijaisen tärkeää torjua saastumista sen lähteellä ja varmistaa samalla parhaiden käytettävissä olevien teknologioiden käyttö;

128. kehottaa komissiota asettamaan kunnianhimoisen, vuoteen 2030 mennessä saavutettavan vähennystavoitteen, joka koskee keinovalon käyttöä ulkona, ja ehdottamaan suuntaviivoja siitä, miten jäsenvaltiot voivat vähentää keinovaloa yöllä;

129. painottaa tarvetta sisällyttää vuoteen 2030 ulottuvaan biodiversiteettistrategiaan erityisiä toimenpiteitä, joilla vähennetään biologiseen monimuotoisuuteen ja terveyteen suoraan vaikuttavaa saastetta, kuten muovia, mikromuovia ja kemikaaleja; kehottaa komissiota varmistamaan uuden kiertotaloutta koskevan toimintasuunnitelman ja siihen liittyvän lainsäädännön kaikkien toimien nopean täytäntöönpanon;

Haitalliset vieraslajit

130. ilmaisee huolensa siitä, että haitalliset vieraslajit muodostavat vakavan uhan ympäristölle, elinkeinoille ja ruokaturvalle ja vahingoittavat peruuttamattomasti suojelualueita ja niiden luonnon monimuotoisuutta, mitä vaikutuksia pahentaa vielä ilmastonmuutos;

131. pitää valitettavana, että unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luetteloon on kirjattu alle 6 prosenttia EU:ssa tavattavista haitallisista vieraslajeista; kehottaa komissiota tehostamaan toimia ja varmistamaan, että uhanalaisia lajeja uhkaavat haitalliset vieraslajit sisällytetään luetteloon; kehottaa lisäksi komissiota parantamaan ennaltaehkäisyä ottamalla käyttöön pakollisen riskinarvioinnin ennen vieraslajin ensimmäistä tuontikertaa ja ehdottamalla mahdollisimman pian EU:n laajuisesti sovellettavia valkoisia luetteloita lajeista, joita voidaan tuoda, pitää, kasvattaa ja myydä lemmikkieläiminä EU:ssa, käyttäen perustana tieteellistä riskinarviointia ja ekologisia ominaispiirteitä;

132. korostaa, että eksoottisten lemmikkieläinten kauppa on yksi merkittävimmistä haitallisten vieraslajien tuontiväylistä, minkä lisäksi haitallisten vieraslajien tuonti on yhteydessä muihin kuormittaviin tekijöihin, kuten maa- ja merikuljetuksiin ja merten roskaantumiseen; kehottaa kehittämään EU:n tasolla lisätoimenpiteitä haitallisten vieraslajien torjumiseksi, valvomiseksi ja hävittämiseksi, muun muassa laatimaan sellaisia lajeja koskevan erityisen suunnitelman, jotka uhkaavat äärimmäisen uhanalaisia lajeja; korostaa, että tarvitaan riittävästi teknisiä, taloudellisia ja henkilöresursseja, jotta voidaan tukea ennaltaehkäisytoimia ja auttaa haitallisten vieraslajien esiintymisalueita hävittämään sekä leviämään päässeitä että vasta havaittuja haitallisia vieraslajeja;

133. pitää valitettavana, että unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luetteloon on sisällytetty vain yksi meriympäristön laji ( 90 ) ; kehottaa komissiota korjaamaan meriympäristön haitallisten vieraslajien suhteettoman vähäisen määrän luettelossa, jotta voidaan varmistaa asetuksen (EU) N:o 1143/2014 ( 91 ) asianmukainen noudattaminen;

Rahoitus, valtavirtaistaminen ja hallintokehys

134. korostaa, että ennaltaehkäisyn ja ennallistamisen yhteiskunnalliset ja ympäristöön liittyvät hyödyt ovat investointikustannuksia suuremmat; kehottaa komissiota varmistamaan biodiversiteettivaikutusten valtavirtaistamisen ja arvioinnin kaikissa EU:n menoissa ja ohjelmissa EU:n kestävyysluokitusjärjestelmän mukaisesti; kehottaa soveltamaan tehokkaasti merkittävän haitan välttämisen periaatetta kaikissa EU:n menoissa ja ohjelmissa; kehottaa komissiota laatimaan kattavan arvion siitä, miten saadaan mobilisoitua luonnonsuojelutoimiin tarvittavat vähintään 20 miljardia euroa vuodessa, tekemään vastaavia ehdotuksia EU:n vuotuisessa talousarviossa ja selvittämään tarvetta luoda erityinen rahoitusväline Euroopan laajuiselle luontoverkostolle (TEN-N); panee merkille yhteisymmärryksen biodiversiteettimenojen valtavirtaistamisesta 7,5 prosenttiin vuodesta 2024 ja 10 prosenttiin vuodesta 2026 alkaen; pitää tarpeellisena pyrkiä siihen, että monivuotisessa rahoituskehyksessä osoitetaan mahdollisimman pian vuodesta 2021 alkaen vähintään 10 prosenttia vuosimenoista biologisen monimuotoisuuden edistämiseen; painottaa tarvetta varmistaa ilmastorahoituksen ja biologisen monimuotoisuuden rahoituksen johdonmukaisuus; kehottaa painokkaasti jäsenvaltioita sisällyttämään biologista monimuotoisuutta koskevat toimet elpymis- ja palautumissuunnitelmiinsa; painottaa, että biologiseen monimuotoisuuteen liittyviä EU:n menoja olisi seurattava käyttämällä tehokasta, avointa ja kattavaa menetelmää, jonka komissio vahvistaa yhteistyössä Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa;

135. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita arvioimaan vuoteen 2022 mennessä, mitkä tuet ovat ympäristölle haitallisia, jotta niiden vaiheittainen poistaminen voidaan viipymättä aloittaa; kehottaa suuntaamaan taloudelliset kannustimet biologiselle monimuotoisuudelle suotuisiin investointeihin ja muuttamaan verotusjärjestelmiä niin, että ympäristöverotusta ja ympäristötuloja hyödynnetään enemmän;

136. muistuttaa, että EU on sitoutunut täyttämään Pariisin sopimuksen tavoitteet; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita lopettamaan kaikki fossiilisten polttoaineiden epäsuorat ja suorat tuet mahdollisimman pian ja joka tapauksessa vuoteen 2025 mennessä;

137. katsoo, että fossiilisten polttoaineiden ja muiden ympäristölle haitallisten tukien asteittaista poistamista olisi tuettava myös maailmanlaajuisesti EU:n kauppapolitiikan ja vihreän diplomatian avulla, myös sopimalla etenemissuunnitelmasta, johon sisältyy välitavoitteita kullekin kauppakumppanille;

138. palauttaa mieliin, että Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) arvioiden mukaan hallitukset käyttävät maailmanlaajuisesti noin 500 miljardia Yhdysvaltain dollaria vuosittain tukeen, joka saattaa olla haitallista biologiselle monimuotoisuudelle, mikä on viidestä kuuteen kertaa enemmän kuin biologiseen monimuotoisuuteen varatut menot yhteensä ( 92 )

139. kehottaa komissiota antamaan selkeät ohjeet ja luomaan kannustimia yksityisen rahoituksen mobilisoimiseksi biodiversiteettitoimia varten ja mukauttamaan investoinnit Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian tavoitteisiin; kehottaa lisäksi komissiota esittämään kunnianhimoisen ja tulevaisuuteen suuntautuvan kehyksen, jossa yhdistetään lainsäädäntötoimia ja julkiselle ja yksityiselle sektorille suunnattuja taloudellisia kannustimia, jotta voidaan tukea vuoteen 2030 ulottuvan biodiversiteettistrategian päämäärien ja tavoitteiden saavuttamista osana tulevaa uudistettua kestävän rahoituksen strategiaa; kehottaa komissiota toteuttamaan toimia yritysten kestävien hankintojen alalla;

140. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita varmistamaan politiikan johdonmukaisuuden ja sovittamaan EU:n ja jäsenvaltioiden toimintapolitiikat vuoteen 2030 ulottuvaan biodiversiteettistrategiaan; kehottaa lisäksi noudattamaan kaikissa EU:n politiikoissa kaikkia perussopimusten periaatteita ja erityisesti varovaisuusperiaatetta ja saastuttaja maksaa -periaatetta;

141. korostaa, että kun vaikutukset on arvioitu kattavasti, tarvitaan oikeudellisesti sitova biologisen monimuot