Ehdotus: neuvoston direktiivi (Euratom) ydinlaitosten turvallisuuden alalla sovellettavista perusvelvollisuuksista ja yleisistä periaatteista /* KOM/2003/0032 lopull. - CNS 2003/0021 */





Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI (Euratom) ydinlaitosten turvallisuuden alalla sovellettavista perusvelvollisuuksista ja yleisistä periaatteista (komission esittämä) PERUSTELUT Tausta Euroopan atomienergiayhteisön (Euratomin) perustamissopimuksen toinen osasto sisältää määräyksiä, joiden nojalla yhteisö voi antaa säännöksiä ydinenergian käytöstä jäsenvaltioissa erityisesti ydinmateriaalivalvonnan (VII luku) ja terveyden suojelun (III luku) alalla. Euratomin perustamissopimuksen (2 artiklan b alakohta) nojalla komissio kyseisessä perustamissopimuksessa määrätyin edellytyksin "laatii yhtenäiset turvallisuusmääräykset väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi sekä huolehtii niiden noudattamisesta". Terveyden suojelua koskevassa kyseisen perustamissopimuksen toisen osaston III luvussa on määräyksiä perusnormeista, jotka koskevat suojelemista ionisoivalta säteilyltä. Perustamissopimuksen III lukua on sovellettu erityisesti säteilysuojelussa. Terveyden suojelu käsittää kuitenkin sekä säteilysuojelun että ydinturvallisuuden. Näillä kahdella osa-alueella on yhteisenä tavoitteena suojelu ionisoivaa säteilyä vastaan. Komissio on jo yli 25 vuoden ajan toiminut aktiivisesti ydinturvallisuuskäytänteiden yhdenmukaistamiseksi erityisesti ydinturvallisuuden [1] teknisiä ongelmia koskevien 22. heinäkuuta 1975 [2] ja 18. kesäkuuta 1992 [3] annettujen neuvoston päätöslauselmien perusteella. Yhdenmukaistamispyrkimyksistä huolimatta jäsenvaltioiden toimenpiteet ydinturvallisuuden alalla ovat vielä hyvin erilaisia. [1] Tällä tarkoitetaan "ydinenergian käytön turvallisuutta". Ranskankieliset termit "sécurité" ja "sûreté" sekoitetaan usein. Sekaannus johtuu englanninkielisen termin "safety" käännöksestä. [2] EYVL C 185, 14/08/1975, s. 1. [3] EYVL C 172, 18.6.1992, s. 2. Euroopan unioni alkoi kantaa huolta Keski- ja Itä-Euroopan maiden sekä entisen Neuvostoliiton tasavaltojen ydinlaitosten turvallisuudesta sen jälkeen kun Tsernobylissä sattui vuonna 1986 ydinenergiateollisuuden historian kiistatta vakavin onnettomuus. Toinen merkittävä tapahtuma tässä suhteessa oli vuonna 1992 Münchenissä pidetty G-7-maiden huippukokous. Useiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittyminen piakkoin, vuonna 2004, Euroopan unioniin on ainutlaatuinen tapahtuma yhteisön historiassa. Näiden maiden 1900-luvun historia ja niiden talouden kehitys on tuonut esiin kysymyksen, jota unionin edellisten laajennusten yhteydessä käsiteltiin vähän, nimittäin ydinenergia-alan. Yhteisössä on tehty työtä, jotta ehdokasmaiden ydinlaitosten turvallisuus saataisiin korkealle tasolle, ja tässä yhteydessä on kehitetty ydinturvallisuuden eurooppalaiset suuntaviivat. Nämä suuntaviivat, jotka on kehitetty ehdokasmaita varten, ovat yleispäteviä. Kansainvälisessä atomienergiajärjestössä (IAEA) laaditut tekniset normit ovat samaten tärkeitä ydinturvallisuuden tehostamisessa. Ne perustuvat tekniseen konsensukseen, mutta eivät ole oikeudellisesti velvoittavia. Kun halutaan saada aikaan tosiasiallisia vaikutuksia, yhteisön menettelyt sääntöjen antamiseksi ja niiden mukauttamiseksi ovat yleensä nopeampia kuin hallitustenvälisen päätöksenteon mekanismit. Tällaiseen problematiikkaan Euroopan yhteisö on jo törmännyt meriliikenteen ja ilmailun alalla. Suojeleminen ionisoivalta säteilyltä ei rajoitu pelkästään ydinlaitoksen toimintakauteen. Ydinlaitoksen lopullinen sulkeminen onkin alku uudelle vaiheelle, jonka tavoitteena on vapauttaa ydinlaitoksen sijoituspaikka laitoksen toiminnasta johtuvista, säteilysuojelua koskevista rajoituksista. Nämä rajoitukset johtuvat siitä, että laitoksessa on suuria määriä radioaktiivisia aineita: rakennemateriaaleja, laitteita, käytöstä aiheutuneita jätteitä ja käytettyä polttoainetta. Nämä materiaalit on poistettava ja ne on käsiteltävä tavalla, joka vastaa niiden fysikaalisia ominaisuuksia ja radioaktiivisuuden tasoa. Tässä on noudatettava voimassa olevia turvamääräyksiä. Kaikissa näissä toiminnoissa, joita kokonaisuutena kutsutaan ydinvoimalan käytöstäpoistoksi, muodostuu runsaasti jätteitä. Radioaktiivisten jätteiden loppusijoitus onkin käytöstäpoiston suurin kustannuserä. Käytöstäpoistotoimet edellyttävät merkittäviä taloudellisia voimavaroja. Ihmisten terveyttä ja ympäristöä uhkaavien vaarojen poistamiseksi on tarpeen varmistaa yhteisön tasolla, että ydinlaitosten käytöstäpoistoon liittyvissä toimissa noudatetaan turvallisuusnormeja ja että toimiin on saatavilla riittävästi varoja. Riittävien varojen saatavuuden varmistamiseksi on annettava erityiset säännöt käytöstäpoistorahastojen perustamisesta, ja ydinlaitosten toiminnanharjoittajien on suoritettava maksuja rahastoihin säännöllisesti koko laitoksen tuotannossa olon ajan. Näiden erityisten sääntöjen on taattava varojen käytettävyys ja riittävyys käytöstäpoistotoimien aikana. Edellä mainittu huomioon ottaen ydinturvallisuutta on tarkasteltava yhteisön näkökulmasta. Vain yhteisön tasolla toteutetut toimet takaavat laajentuneessa unionissa ydinlaitosten turvallisuuden korkean tason laitosten suunnittelusta aina käytöstäpoistoon asti. Tällaisen toimen oikeudellisen perustan muodostavat Euratomin perustamissopimuksen toisen osaston III luvun määräykset. Toimella täydennetään perustamissopimuksen 30 artiklassa määrättyjä perusnormeja. I Laajentuneessa Euroopan unionissa on suhtauduttava ydinturvallisuuteen kokonaisvaltaisesti Ydinlaitosten turvallisuutta koskevassa yhteisön lähestymistavassa on voimassa olevien kansallisten järjestelmien tavoin oltava kaksi osaa: yhtäältä normit ja toisaalta mekanismi, jolla niiden noudattaminen voidaan todentaa. 1. Yhteiset normit Yhteisön lähestymistapa ydinlaitosten turvallisuuteen ei välttämättä edellytä yksityiskohtaisten teknisten turvallisuusnormien määräämistä. Tämänkaltaisessa järjestelmässä ei pidä toistaa määräyksiä, jotka ovat jo voimassa jäsenvaltioissa. a) Voimassa olevat normit On olemassa joukko periaatteita, jotka voivat muodostaa perustan oikeudellisesti velvoittavalle yhteisön lähestymistavalle. Ne voidaan virallistaa neuvoston puitedirektiivillä, joka perustuu olennaisilta osin aluksi IAEA:n puitteissa tehdyn ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen tiettyihin osiin. Kyseinen yleissopimus ei sisällä yksityiskohtaisia teknisiä määräyksiä. Siinä määritetään kuitenkin täsmällinen oikeudellinen kehys, joka muodostaa ydinturvallisuusjärjestelmän perustan. Kaikki unionin jäsenvaltiot ja suurin osa ehdokasmaista (Viroa ja Maltaa lukuun ottamatta) ovat ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen sopimuspuolia. Huomattakoon, että yleissopimusta sovelletaan vain ydinvoimaloihin. Euroopan ydinteollisuuden kehittyminen huomioon ottaen vaikuttaisi tarpeelliselta, että käytössä olisi järjestelmä, jonka soveltamisala olisi laajempi ja joka käsittäisi kaikki ydinlaitokset. Tämä soveltamisalan laajentaminen olisi kuitenkin rajoitettava pelkästään käytetyn polttoaineen kiertoon liittyviin laitoksiin ja tutkimuslaitoksiin. Ei näyttäisi tarpeelliselta ulottaa uutta lähestymistapaa koskemaan myös radioaktiivisia materiaaleja pienessä määrin käyttäviä toimijoita. Tähän on syynä muun muassa se, että kyseiset materiaalit esiintyvät yleensä suljettuina säteilylähteinä. Näiden periaatteiden virallistaminen yhteisön säädöksellä täydentää Euratomin perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitettuja perusnormeja ja kattaa ydinlaitosten turvallisuuden. Perustamissopimuksen voimaantulon jälkeen kyseisiä perusnormeja on tarkistettu useilla direktiiveillä, viimeksi 13. toukokuuta 1996 annetulla direktiivillä 96/29/Euratom [4]. Nyt ei ole kyse perusnormit vahvistavan direktiivin tarkistamisesta, vaan uuden, perusnormeja täydentävän säädöksen antamisesta. [4] EYVL L 159, 29.6.1996, s. 1. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on hiljattain vahvistanut nämä näkökohdat asiassa C-29/99 10. joulukuuta 2002 antamassaan tuomiossa. Tuomioistuin toteaa yhtäältä, että "ei ole yhteisön toimivallan määrittämiseksi syytä ylläpitää keinotekoista eroa väestön terveyden suojelun ja ionisoivan säteilyn lähteiden turvallisuuden välillä [5]." Tuomioistuin tunnustaa yhtäältä kansallisten turvallisuusviranomaisten teknisen toimivallan ydinlaitosten rakennus- tai toimilupien myöntämisessä. Toisaalta se toteaa, ettei tämä tekninen toimivalta estä yhteisöä antamaan asiassa lainsäädäntöä. Tuomioistuimen tuomio on tämän kohdan suhteen selkeä: "Vaikka Euratomin perustamissopimuksessa ei annetakaan yhteisölle toimivaltaa antaa ydinlaitosten rakentamista tai käyttöä koskevia lupia, yhteisöllä on Euratomin perustamissopimuksen 30-32 artiklan nojalla lainsäädännöllinen toimivalta vahvistaa terveyden suojelua varten lupajärjestelmä, jota jäsenvaltioiden on sovellettava. Tällainen lainsäädäntötoimi nimittäin täydentää Euratomin perustamissopimuksen 30 artiklassa tarkoitettuja perusnormeja." [6] Perusnormi kattaa siis kaksi asiaa, väestön terveyden suojelun ja sen perustana olevan ionisoivaa säteilyä tuottavien lähteiden turvallisuuden. [5] Tuomioistuimen 10.12.2002 antaman tuomion kohta 82. [6] Tuomioistuimen edellä mainitun tuomion kohta 89. On selvää, ettei tällaisessa yhteisön lähestymistavassa voida rajoittua pelkästään ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen määräysten saattamiseen osaksi yhteisön säännöstöä. Yleissopimuksen säännökset voivat kuitenkin muodostaa perustan, jota jäsenvaltiot eivät kiistä, koska niiden on jo muutenkin noudatettava kyseisiä määräyksiä. Tälle perustalle voidaan myöhemmin lisätä muita osatekijöitä. b) Kehittyvät normit Ydinlaitosten turvallisuutta koskevien yhteisten normien kehittäminen edellyttää niiden tarkistamista, joka on tehtävä Euratomin perustamissopimuksen 32 artiklan mukaan tiettyä menettelyä noudattaen. Perustamissopimuksen 31 artiklassa määrätään, että komissio laatii perusnormit saatuaan lausunnon asiantuntijaryhmältä, jonka tieteellis-tekninen komitea nimeää jäsenvaltioiden tieteellisten asiantuntijoiden keskuudesta, ja ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon. Euroopan parlamenttia kuultuaan neuvosto vahvistaa määräenemmistöllä komission ehdotuksesta perusnormit. Eurooppalaisten turvallisuusnormien laatimisessa on käytännössä otettava huomioon ydinturvallisuutta koskevat IAEA:n työn tulokset. IAEA on työskennellyt useita vuosia tämän kysymyksen parissa. Lisäksi on otettava huomioon erityisesti ydinalan sääntelyviranomaisten työryhmän (NRWG) työn tulokset, eritoten ryhmän laatimat yhteiset kannat, sekä Länsi-Euroopan ydinalan sääntelyviranomaisten järjestön (WENRA) työ yhdenmukaistamisen alalla. Niin ikään on otettava huomioon komission ja neuvoston laatimat menetelmät ehdokasmaiden ydinlaitosten turvallisuuden arviointia varten. Koska tällä alalla on olemassa tärkeitä kansallisia säännöksiä, on toivottavaa, että komissio pystyisi hyödyntämään jäsenvaltioiden kokemusta yhteisten normien kehittämiseksi yhdenmukaisesti. Tässä työssä sen on turvauduttava Euratomin perustamissopimuksen 31 artiklassa tarkoitetun komitean apuun. Yhteisön järjestelmä rakentuu perusvelvollisuuksille ja yleisille periaatteille. Se muodostaa oikeudellisen kehyksen, johon kuuluu myös kehittämismekanismi. Euratomin perustamissopimuksen 31 artiklassa tarkoitetun komitean päätehtäviä on siis erityisesti edellä mainittujen selvitysten pohjalta tarkastella operationaalisia normeja, joita on määrä käyttää yhteisenä vertailukohtana. Jäsenvaltioissa voidaan sitten tehdä tarkastuksia näiden normien perusteella. Jotta nykyisiin ja tuleviin jäsenvaltioihin ei kohdistettaisi erilaista kohtelua, oikeudellisen järjestelmän on oltava toimintavalmis unionin laajentumispäivänä eli 1. toukokuuta 2004. Sinä päivänä aletaan käytännössä soveltaa tätä yhteisön lähestymistapaa, jota kehitetään edelleen myöhemmin. Yhteiset normit ovat osa dynaamista prosessia. Normien tavoitteena on varmistaa korkean ydinturvallisuustason ylläpitäminen unionissa. On siis välttämätöntä, että järjestelmä tukeutuu kansallisten turvallisuusviranomaisten asiantuntemukseen. Yhteisön järjestelmä täydentää kansallisia järjestelmiä. c) Määräaikaisraportit Ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen mallin mukaisesti ja Laekenin Eurooppa-neuvoston päätelmien perusteella jäsenvaltioiden velvollisuutena on toimittaa raportteja toimenpiteistä, joita ne ovat toteuttaneet täyttääkseen velvollisuutensa, sekä niiden valvonnassa olevien ydinlaitosten turvallisuustilanteesta. Jäsenvaltiot ja komissio tarkastelevat näitä raportteja vertaisarviointimenetelmällä. 2. Riippumaton tarkastusjärjestelmä Riippumattoman tarkastusjärjestelmän luominen on ydinlaitosten turvallisuutta koskevan yhteisön lähestymistavan uskottavuuden ja tehokkuuden välttämätön osatekijä. Tarkastusjärjestelmän on perustuttava olennaisilta osin kansallisten turvallisuusviranomaisten teknisen asiantuntemuksen hyödyntämiseen. Yhteisön tekemässä tarkastuksessa keskityttäisiin todentamaan, miten turvallisuusviranomaiset hoitavat tehtävänsä. Tarkoituksena ei ole mennä paikan päälle todentamaan ydinlaitosten turvallisuustilannetta. Ehdotettavassa järjestelmässä jäsenvaltioiden on ehdotettava asiantuntijoita ja ilmoitettava kunkin erikoispätevyys. Komissio voi käyttää heitä riippumattomien tarkastusten tekemiseen jäsenvaltioissa. Vain komissiolla on toimivalta päättää näistä tarkastuksista ja niiden mahdollisista seurauksista. Tarkastusten riippumattomuuden varmistamiseksi näyttää toivottavalta, ettei asiantuntijoita määrätä tekemään kyseisiä tarkastuksia jäsenvaltiossa, joka on heidän kotimaansa. Komissio voi tarkastuksista laadittujen raporttien perusteella esittää huomioita, jotka voivat johtaa toimenpiteisiin ydinlaitosten turvallisuuden varmistamiseksi. Komission on myös toimitettava neuvostolle ja Euroopan parlamentille joka toinen vuosi raportti ydinturvallisuudesta Euroopan unionissa. Tämä yhteisön lähestymistapa ei merkitse uuden valvonnan tason muodostamista ydinlaitosten valvontaan. Siinä toteutetaan kvalitatiivisesti turvallisuusviranomaisten keskinäistä/ristikkäisvalvontaa, jonka ansiosta yhteisö voi varmistua siitä, että turvallisuustaso on sama kaikissa jäsenvaltioissa. Järjestelmä antaa eräänlaisen yhteisön "laatumerkinnän", joka vahvistaa yleisön luottamusta ydinlaitosten turvallisuuteen. Tällä toistaiseksi käyttämättömällä lähestymistavalla on se etu, että yhteisön puitteissa voidaan organisoida turvallisuusviranomaisten suorittamia tarkastuksia. Lähestymistapa perustuu vertaisarvioinnin periaatteeseen, jota sovelletaan sekä ristikkäistarkastusten että määräaikaisraporttien vertaisarvioinnin muodossa. Yhteisön tarkoituksena ei ole asettua jäsenvaltioiden turvallisuusviranomaisten tilalle. II Taloudellisten voimavarojen riittävyys Korkean turvallisuustason ylläpito ydinlaitoksissa niin käytön kuin käytöstäpoiston aikana edellyttää, että käytettävissä on riittävät voimavarat. Ydinlaitoksen käytöstäpoisto on teollisuudelle raskas operaatio, joka voi kestää useita vuosia. Käytöstäpoistoon liittyvät kustannukset voivat olla erittäin korkeat. Kustannuksista selviytyminen edellyttää riittäviä taloudellisia voimavaroja. Toiminnanharjoittajan on kerättävä kyseiset varat ydinlaitoksen käyttövaiheen aikana. On välttämätöntä, että käytöstäpoistoon ryhdyttäessä toimet voidaan toteuttaa korkeatasoisissa turvallisuusolosuhteissa. Kansallisten säädösten on oltava sellaisia, ettei ydinlaitoksen käytöstäpoistoa ole mahdollista lykätä suunniteltua määräaikaa myöhemmäksi, ettei sen toteuttamista asianmukaisin menetelmin voi laiminlyödä ja ettei hankkeesta voi luopua kesken kaiken varojen puutteen vuoksi. Jos käytöstäpoistoa lykättäisiin, olisi seurauksena suuria määriä riittämättömästi valvottuja ja huollettuja radioaktiivisia materiaaleja, millä olisi merkittäviä seurannaisvaikutuksia säteilysuojelun kannalta. Tällöin ei siis saavutettaisi yhtä Euratomin perustamissopimuksen perustavoitteista. Euratomin perustamissopimuksen 2 artiklan mukaan komissio kyseisessä perustamissopimuksessa säädetyin edellytyksin "laatii yhtenäiset turvallisuusmääräykset väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi sekä huolehtii niiden noudattamisesta". Yhteisö on vahvistanut tätä varten säteilysuojelua koskevat perusnormit [7]. Euratomin perustamissopimuksen III luku on siis se oikeusperusta, johon yhteisön toiminta tällä alalla perustuu. [7] KOM 96/29 Euratom. Toiminnanharjoittajat voivat nykyisin joko tehdä sisäisiä varauksia yhtiön taseeseen tai suorittaa maksuja erilaisilla mekanismeilla tätä tarkoitusta varten perustettuihin ulkoisiin rahastoihin. Vaikka käytöstäpoiston toteuttamista ja radioaktiivisten jätteiden ja käytetyn polttoaineen huollon varmistamista varten onkin muodostettu rahastoja, olennainen kysymys on, miten näiden varojen olemassaolo voidaan taata pitkällä aikavälillä, useiden kymmenien vuosien aikajänteellä. Komissio katsoo, että toiminnanharjoittajista riippumattomien, erityisesti laitosten käytöstäpoistoon tarkoitettujen rahastojen perustaminen on paras vaihtoehto laitosten käytöstäpoiston toteuttamiseksi riittävän turvatusti. Mikäli tällainen erottaminen ei erityisistä, asianmukaisesti perustelluista syistä ole mahdollista, toiminnanharjoittaja voi kuitenkin hallinnoida kyseisiä rahastoja sillä edellytyksellä, että käytöstäpoistotoimiin tarkoitettujen varojen käytettävissä olo taataan. Komissio aikoo vastaisuudessa laatia jäsenvaltioiden säännöllisesti joka kolmas vuosi toimittamien tietojen perusteella määräaikaisraportin rahastojen tilanteesta ja toteuttaa tarvittaessa toimenpiteitä korjatakseen poikkeavat tilanteet, jotka voisivat joko vaarantaa käytöstäpoiston toteutuksen tai aiheuttaa vääristymiä sähkömarkkinoilla. Järkevästi hallinnoitujen ulkopuolisten rahastojen perustamisen ansiosta voidaan varmistaa varojen käytettävissä olo pitkällä aikavälillä. Siten varmistetaan myös korkea ydinturvallisuuden taso käytöstäpoistotoimien aikana. Edellä on jo korostettu sitä, että käytöstäpoiston tulevien kustannusten arviointiin käytettävät menetelmät on yhdenmukaistettava. Lisäksi on säädettävä siirtymäkauden toimenpiteistä, jotta yritykset voivat tarvittaessa minimoida vaikutukset, joita aiheutuu erittäin huomattavien sisäisten varojen siirtämisestä ulkopuoliseen rahastoon. Komissio kaavailee [kolmen vuoden] siirtymäkautta sen jälkeen kun ne säädökset, joilla jäsenvaltiot saattavat tämän neuvoston direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään, ovat tulleet voimaan. Päätelmät Tilanteessa, jossa unionin ennennäkemätön laajentuminen on vain lyhyen ajan päässä ja jossa ydinturvallisuuskysymykset ovat äärimmäisen tärkeitä, yhteisön on aika paaluttaa selvästi toimivaltansa ydinlaitosten turvallisuutta koskevissa kysymyksissä ja antaa oikeudellisesti sitovia säännöksiä. Kun jo voimassa olevat säännöt ja periaatteet siirretään yhteisön tasolle, voidaan maksimoida täytäntöönpanon tehokkuus ja nopeus. Kun osaksi käytetään kansallisten turvallisuusviranomaisten asiantuntijoita tarkastuksiin liittyvien tehtävien suorittamiseen, voidaan hyötyä heidän kiistattomasta teknisestä asiantuntemuksestaan. Kansallisten järjestelmien ja yhteisön järjestelmän yhdistelmä takaa laajentuneen unionin ydinlaitosten turvallisuuden korkean tason. On myös välttämätöntä taata, että ydinpolttoainekierron loppuvaiheen hallinnoinnissa noudatetaan säteilyturvallisuutta ja rahoitusvarojen käytön avoimuutta koskevia normeja. Komissio aikoo laatia kehyksen kansallisia säädöksiä varten. Ydinlaitosten käytöstäpoistoa varten tarkoitettujen rahastojen muodostamista ja hallinnointia koskevien vaatimusten määrittely parantaa takeita siitä, että koko käytöstäpoistoprosessin aikana voidaan ylläpitää korkeaa ydinturvallisuuden tasoa. Edellä esitetyn perusteella komissio pyytää neuvostoa hyväksymään liitteenä olevan direktiiviluonnoksen. 2003/0021(CNS) Ehdotus: NEUVOSTON DIREKTIIVI (Euratom) ydinlaitosten turvallisuuden alalla sovellettavista perusvelvollisuuksista ja yleisistä periaatteista EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 31, 32 ja 187 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [8], joka on laadittu perustamissopimuksen 31 artiklan mukaisesti komission saatua lausunnon asiantuntijaryhmältä, jonka tieteellis-tekninen komitea on nimennyt jäsenvaltioiden tieteellisten asiantuntijoiden keskuudesta, sekä talous- ja sosiaalikomitealta [9], [8] EYVL C [...], [...], s. [...]. [9] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [10] [10] EYVL C [...], [...], s. [...]. sekä katsoo seuraavaa: (1) Euratomin perustamissopimuksen 2 artiklan b alakohdan mukaan yhteisö "laatii yhtenäiset turvallisuusmääräykset väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi sekä huolehtii niiden noudattamisesta". (2) Perustamissopimuksen 30 artiklassa määrätään, että "yhteisössä vahvistetaan perusnormit väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta". Perustamissopimuksen 32 artiklassa määrätään, että perusnormeja täydennetään 31 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti. (3) Perustamissopimuksen 187 artiklassa määrätään, että "komissio voi, niissä rajoissa ja sellaisin ehdoin, jotka neuvosto vahvistaa tämän sopimuksen määräysten mukaisesti, hankkia kaikki sellaiset tiedot ja toimittaa kaikki sellaiset tarkastukset, jotka ovat tarpeen komissiolle uskottujen tehtävien hoitamiseksi". (4) Neuvoston direktiivissä 96/29/Euratom [11] vahvistetaan perusnormit väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta. [11] EYVL L 159, 29.6.1996, s. 1. (5) Tsernobylin ydinvoimalassa vuonna 1986 tapahtuneen onnettomuuden jälkeen yhteisössä todettiin, että tuolloin voimassa olleita perusnormeja oli tarpeen täydentää säännöksillä, joita sovelletaan, jos esiintyy säteilyhätätilanteen riski. Neuvoston päätöksen 87/600/Euratom [12] nojalla perustettiin mekanismi nopeaa tietojenvaihtoa varten säteilyhätätilanteiden varalta, ja neuvoston direktiivillä 89/618/Euratom [13] asetettiin jäsenvaltioille velvollisuuksia, jotka koskevat tiedottamista väestölle säteilyhätätilanteessa. [12] EYVL L 371, 30.12.1987, s. 76. [13] EYVL L 357, 7.12.1989, s. 31. (6) Perusnormeja on täydennetty myös Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välillä sekä yhteisöön ja yhteisöstä pois tapahtuvien radioaktiivisen jätteen siirtojen valvonnasta ja tarkkailusta 3 päivänä helmikuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/3/Euratom [14] ja radioaktiivisten aineiden siirroista jäsenvaltioiden välillä 8 päivänä kesäkuuta 1993 annetulla neuvoston asetuksella (Euratom) N:o 1493/93 [15]. [14] EYVL L 35, 12.2.1992, s. 24. [15] EYVL L 148, 19.6.1993, s. 1. (7) Vaikka voimassa olevien perusnormien pohjalta laadittu säteilysuojelujärjestelmä takaa nykyisen tieteellisen tietämyksen valossa väestön terveyden korkeatasoisen suojelun, tällaista suojelua on tehostettava soveltamalla tiukasti turvallisuusnormeja, joiden tarkoitus on ehkäistä ja vähentää väestön altistusriskiä. Erityisesti ydinlaitosten korkean turvallisuustason ylläpito suunnittelusta aina käytöstäpoistoon asti tehokkailla säteilyriskien torjuntakeinoilla sekä ehkäisemällä sellaiset ydinlaitosonnettomuudet, joista voi olla seurauksena säteilyä, on ehdoton edellytys sille, että voidaan saavuttaa täysimääräisesti koko väestön terveyden suojelua koskevat perustamissopimuksen 2 artiklan b alakohdan tavoitteet. (8) Tietynasteisesta yhdenmukaistamisesta huolimatta jäsenvaltioiden toimenpiteet ydinturvallisuuden alalla ovat vielä hyvin erilaisia. Nämä erot lisääntyvät, kun Euroopan unioni laajenee. Erojen vuoksi yhteisöllä ei ole nykyisin parhaita mahdollisia edellytyksiä varmistaa, että koko väestön terveyden suojelua koskevat perustamissopimuksen 2 artiklan b alakohdan tavoitteet voidaan saavuttaa kaikissa tapauksissa. Jotta yhteisö voisi varmistaa, että kyseisen säännöksen edellyttämiä "yhtenäisiä turvallisuusmääräyksiä" sovelletaan tosiasiallisesti, on perusnormeja täydennettävä yhteisillä turvallisuusnormeilla siinä määrin kuin se on tarpeen väestön elämän ja terveyden suojelemiseksi. (9) Ionisoivasta säteilystä voi aiheutua vaaraa ydinlaitoksen toimintavaiheen jälkeenkin käytöstäpoistotoimien yhteydessä. Radioaktiivisten materiaalien leviämisriskin torjumiseksi on varmistettava ydinlaitosten turvallinen käytöstäpoisto, mukaan luettuna radioaktiivisten jätteiden ja käytetyn polttoaineen pitkän aikavälin huolto. (10) Edellä esitettyjen säteilysuojelua koskevien yhteisötason tavoitteiden saavuttamiseksi on määriteltävä ydinlaitosten turvallisuutta koskevat perusvelvollisuudet ja yleiset periaatteet. (11) Ydinlaitosten turvallinen käytöstäpoisto, mukaan luettuna radioaktiivisen jätteen ja käytetyn polttoaineen pitkän aikavälin huolto, edellyttää merkittäviä rahoitusvaroja. Ihmisten terveyttä ja ympäristöä uhkaavien vaarojen poistamiseksi on tarpeen varmistaa yhteisön tasolla, että ydinlaitosten käytöstäpoistoon liittyvissä toimissa noudatetaan turvallisuusnormeja ja että toimiin on saatavilla riittävästi varoja. Riittävien varojen saatavuuden varmistamiseksi on annettava erityiset säännöt sellaisten käytöstäpoistorahastojen perustamisesta, joihin ydinlaitosten toiminnanharjoittajien on suoritettava maksuja säännöllisesti koko laitoksen tuotannossa olon ajan. Jotta varojen käytettävyys ja riittävyys voidaan taata käytöstäpoistotoimien aikana, on syytä huolehtia - asianmukaisesti perusteltuja poikkeuksia lukuun ottamatta - siitä, että rahasto ja ydinlaitoksen toiminnanharjoittaja ovat erillisiä oikeushenkilöitä. (12) Tämä direktiivi on osa järjestelmää, joka on luotu 24. lokakuuta 1996 voimaan tulleella ydinturvallisuutta koskevalla yleissopimuksella, jonka sopimuspuolia kaikki jäsenvaltiot ovat. Euroopan atomienergiayhteisö liittyi yleissopimukseen 31 päivänä tammikuuta 2000 komission päätöksellä 1999/819/Euratom [16].Koska yleissopimuksen soveltamisala rajoittuu pelkästään ydinvoimaloihin, tällä direktiivillä on tarkoituksena ulottaa yleissopimuksen periaatteet koskemaan kaikkia ydinlaitoksia, joissa tarvitaan turvallisuustoimenpiteitä. [16] EYVL L 318, 11.12.1999, s. 20. (13) Samaan tavoitteeseen pyrkien määrätään 18 päivänä kesäkuuta 2001 voimaan tulleen käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huollon turvallisuutta koskevan kansainvälisen yleissopimuksen [17] 26 artiklassa, että "kukin sopimuspuoli ryhtyy asianmukaisiin toimiin varmistaakseen ydinlaitoksen käytöstä poiston turvallisuuden. Näillä toimilla tulee varmistaa, että käytettävissä on pätevä henkilökunta ja riittävät taloudelliset voimavarat." Yleissopimuksen 22 artiklan ii kohdassa määrätään, että "kukin sopimuspuoli ryhtyy asianmukaisiin toimiin varmistaakseen, että käytettävissä on riittävästi taloudellisia voimavaroja tukemaan käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen huoltoon tarkoitettujen laitosten turvallisuutta laitosten käyttöiän aikana sekä niiden käytöstä poiston yhteydessä." [17] EYVL [...], [...], s. [...]. (14) Voidakseen valvoa tämän direktiivin mukaisesti annettavien sääntöjen soveltamista komission on yhtäältä tarkastettava, miten turvallisuusviranomaiset hoitavat tehtävänsä, ja toisaalta otettava käyttöön järjestelmä niiden kertomusten tarkastelemista varten, jotka jäsenvaltiot laativat tämän direktiivin mukaisesti. ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite ja soveltamisala 1. Jotta voidaan varmistaa väestön ja työntekijöiden terveyden suojelu ydinlaitoksista peräisin olevan ionisoivan säteilyn aiheuttamilta vaaroilta, tässä direktiivissä vahvistetaan perusvelvollisuudet ja yleiset periaatteet, joiden avulla yhteisö voi taata ydinlaitosten turvallisuuden korkean tason ja varmistaa, että Euratomin perustamissopimuksen 30 artiklassa määrättyjä perusnormeja sovelletaan. 2. Tässä direktiivissä säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan kaikkiin ydinlaitoksiin, myös niiden käyttövaiheen jälkeen. 2 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1) "ydinlaitoksella" siviililaitosta sekä sen yhteyteen kuuluvaa maata, rakennuksia ja laitteistoja, joissa valmistetaan, jalostetaan, käytetään, käsitellään, varastoidaan tai loppusijoitetaan Euratomin perustamissopimuksen 197 artiklassa tarkoitettuja ydinmateriaaleja siinä määrin, että toiminta edellyttää turvallisuusnäkökohtien huomioon ottamista. Tätä määritelmää sovelletaan siihen asti, kunnes kyseiseen laitokseen sovellettavat säteilyyn liittyvät rajoitukset poistetaan; 2) "yhteisillä turvallisuusnormeilla" kaikkia sääntöjä, jotka on laadittu tässä direktiivissä esitettyjen yleisten periaatteiden pohjalta; 3) "turvallisuusviranomaisella" jäsenvaltion nimittämää viranomaista tai viranomaisia, joilla on toimivalta antaa lupia ja valvoa asiaa koskevien säännösten soveltamista ydinlaitosten sijoituspaikan valinnassa, laitoksen suunnittelussa, rakentamisessa, käyttöönotossa, käytössä tai käytöstäpoistossa; 4) "luvalla" lupaa, jonka turvallisuusviranomainen myöntää hakijalle ydinlaitoksen sijoituspaikan valintaa, laitoksen suunnittelua, rakentamista, käyttöönottoa, käyttöä tai käytöstäpoistoa varten; 5) "ydinlaitoksesta vastuussa olevalla yrityksellä" jokaista luonnollista tai oikeushenkilöä, joka harjoittaa ydinlaitostoimintaa ja on kansallisen lainsäädännön mukaisesti oikeudellisesti vastuussa tällaiseen laitokseen liittyvistä toimista; 6) "ydinlaitoksen lopullisella sulkemisella" toimivaltaisten viranomaisten päätöksellä toteutettua toimenpidettä, jonka jälkeen ydinlaitoksella ei ole enää toimilupaa; 7) "käytöstäpoistolla" kaikkia toimia, jotka johtavat ydinlaitoksen, joka on muu kuin loppusijoituslaitos, vapauttamiseen viranomaisvalvonnasta. Näihin toimiin sisältyvät puhdistaminen radioaktiivisesta saasteesta sekä laitoksen purkaminen; 8) "käytöstäpoistorahastolla" rahoitusvaroja, jotka on tarkoitettu erityisesti ydinlaitosten käytöstäpoistosta aiheutuvien kustannusten kattamiseen, mukaan luettuna radioaktiivisten jätteiden ja käytetyn polttoaineen pitkän aikavälin huolto turvallisuusnormeja noudattaen; 9) "käytetyllä polttoaineella" reaktorin sydämessä säteilytettyä ydinpolttoainetta, joka on lopullisesti poistettu sieltä; 10) "tavanomaisilla (purku)jätteillä" muita kuin radioaktiivisia jätteitä, jotka syntyvät käytöstäpoistotoimenpiteiden yhteydessä ja jotka on käsiteltävä ja poistettava voimassa olevien normien mukaisesti; 11) "radioaktiivisella jätteellä" sellaista kaasumaisessa, nestemäisessä tai kiinteässä muodossa olevaa radioaktiivista materiaalia, jolle jäsenvaltio tai sellainen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, jonka päätöksen jäsenvaltio hyväksyy, ei näe mitään jatkokäyttöä, ja jota valvontaviranomainen valvoo radioaktiivisena jätteenä jäsenvaltion säädösten ja määräysten mukaisesti; 12) "radioaktiivisilla purkujätteillä" radioaktiivisia jätteitä, jotka syntyvät käytöstäpoistotoimenpiteiden yhteydessä; 13) "käytänteillä" kaikkia ihmisen toimia, jotka voivat lisätä yksilöiden altistusta keinotekoisesta säteilylähteestä tai luonnon säteilylähteestä tulevalle säteilylle käsiteltäessä luonnon radionuklideja niiden radioaktiivisuuteen, halkeamiskelpoisuuteen tai hyödyttävyyteen perustuvien ominaisuuksien vuoksi, lukuun ottamatta hätätilanteessa tapahtuvaa altistusta; 14) "jälleenkäsittelyllä" prosessia tai toimintaa, jonka tarkoituksena on poistaa käytetystä polttoaineesta radioaktiivisia isotooppeja jatkokäyttöä varten; 15) "käytöstäpoistostrategialla" käytöstäpoistotoimenpiteille suunniteltua aikataulua alkaen laitoksen lopullisesta sulkemisesta. 3 artikla Turvallisuusviranomaisen riippumattomuus Jäsenvaltioiden on perustettava turvallisuusviranomainen. Turvallisuusviranomaisen organisaation, oikeudellisen rakenteen ja päätösten on oltava riippumattomia kaikista muista ydinenergian edistämisestä tai käytöstä vastuussa olevista julkisista tai yksityisistä elimistä tai organisaatioista. 4 artikla Turvallisuusviranomaisen tehtävä Turvallisuusviranomainen valvoo ydinlaitosten turvallisuutta ja antaa sitä koskevia määräyksiä. Se myöntää lupia ydinlaitosten sijoituspaikan valintaa, laitoksen suunnittelua, rakentamista, käyttöönottoa, käyttöä tai käytöstäpoistoa varten ja valvoo niitä koskevien säännösten soveltamista. 5 artikla Ydinlaitosten turvallisuus Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta a) ydinlaitoksissa otetaan käyttöön ja ylläpidetään tehokkaita järjestelmiä, joilla ehkäistään säteilyriskejä ihmisten, yhteiskunnan ja ympäristön suojelemiseksi kyseisistä laitoksista peräisin olevan ionisoivan säteilyn haitallisilta vaikutuksilta, b) ehkäistään onnettomuuksia, joista aiheutuu säteilyä, ja lievennetään seurauksia, jos tällaisia onnettomuuksia tapahtuu, c) toteutetaan kaikki mahdolliset tarvittavat lisätoimenpiteet, joiden tarkoituksena on varmistaa ydinlaitosten turvallisuus. d) varmistetaan kaikentyyppisten käytöstäpoistovaiheessa jäljellä olevien materiaalien, mukaan luettuna radioaktiivinen jäte ja käytetty polttoaine, pitkän aikavälin huolto niiden perusnormien mukaisesti, jotka koskevat väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemista ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta, 6 artikla Turvallisuuden ensisijaisuus 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta kaikissa ydinlaitoksiin välittömästi liittyvissä käytänteissä ydinlaitosten turvallisuus asetetaan asianmukaisesti etusijalle. 2. Direktiivin 96/29/Euratom 44 artiklassa tarkoitetuissa väestön operatiivista suojelua koskevissa toimenpiteissä on otettava huomioon kaikki ydinlaitosten turvallisuuteen liittyvät näkökohdat. 7 artikla Yritysten velvollisuudet 1. Jäsenvaltioiden on velvoitettava ydinlaitoksista vastuussa olevat yritykset käyttämään laitoksia siten, että noudatetaan niihin sovellettavia yhteisiä ydinturvallisuusnormeja ja turvallisuusviranomaisen vahvistamia määräyksiä sekä otetaan huomioon turvallisuusviranomaisen mahdollisesti toteuttamat toimenpiteet. 2. Jäsenvaltioiden on velvoitettava ydinlaitoksesta vastuussa oleva yritys laatimaan laadunvarmistusohjelmia - joiden sisällön ja toteutuksen turvallisuusviranomainen tarkastaa - ja toteuttamaan ne siten, että varmistetaan kaikille tärkeille toiminnoille määritettyjen ydinturvallisuusvaatimusten noudattaminen ydinlaitoksen koko olemassaolon ajan. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet ydinlaitosten käytöstäpoistoon liittyvien velvollisuuksien kohdentamiseksi, mukaan luettuina sellaiset tapaukset, jolloin alkuperäinen toiminnanharjoittaja tai alkuperäiset toiminnanharjoittajat eivät enää kykene huolehtimaan sitoumuksistaan. 8 artikla Tarkastukset Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että turvallisuusviranomainen tekee ydinturvallisuustarkastuksia ydinlaitoksiin ja että ydinlaitoksesta vastaava yritys suostuu tähän; tämä koskee myös käytöstäpoistovaihetta. 9 artikla Rahoitusvarat 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta ydinlaitosten turvallisuuteen liittyviä tarpeita varten on käytettävissä riittävästi rahoitusvaroja. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kunkin ydinlaitoksen käytöstäpoistotoimia varten on tiettyihin määräaikoihin mennessä käytettävissä käytöstäpoistorahastojen muodossa riittävät rahoitusvarat ottaen huomioon toimien pitkä toteutusaika. Näiden rahastojen on vastattava vähimmäisvaatimuksia, jotka vahvistetaan liitteessä. 3. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten muille ydinlaitoksille, joiden tärkein tehtävä ei ole tuotteiden tai palvelujen myynti, erityisesti tutkimusreaktoreille, kootaan tarvittavat varat käytöstäpoistoa varten. 10 artikla Turvallisuusasiantuntijat 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta kaikkia ydinturvallisuuteen liittyviä toimia varten on käytettävissä ydinturvallisuusasiantuntijoita. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että laaditaan asianmukaiset koulutusohjelmat ja että henkilöstöllä on jatkuvasti mahdollisuudet teoreettiseen ja käytännön koulutukseen. 11 artikla Toimintahäiriöt 1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että laaditaan turvallisuusviranomaisten hyväksymät menettelyt toimintahäiriöitä ja onnettomuuksia varten, jotta voidaan lieventää mahdollisimman paljon niitä vaikutuksia, joita väestölle ja ympäristölle saattaa aiheutua mahdollisista ydinlaitosten toiminnasta johtuvista säteilyhätätilanteista. 2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että toiminnasta vastuussa olevat yritykset ilmoittavat merkittävistä turvallisuuteen liittyvistä häiriötilanteista ja niiden korjaustoimenpiteistä mahdollisimman nopeasti turvallisuusviranomaiselle. 12 artikla Soveltamisen valvonta 1. Varmistuakseen korkean ydinturvallisuustason ylläpitämisestä jäsenvaltioissa komissio suorittaa turvallisuusviranomaisiin kohdistuvia tarkastuksia. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että turvallisuusviranomaiset suostuvat näihin tarkastuksiin. 2. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle luettelon asiantuntijoista ja ilmoittavat kunkin asiantuntijan erikoisalan, jotta komissio voi pyytää näiden asiantuntijoiden apua 1 kohdassa tarkoitettujen tarkastusten tekemistä varten. 3. Tarkastuksen kohteena olevan valtion turvallisuusviranomaisten on hyväksyttävä asiantuntijat etukäteen ennen kuin nämä voivat tehdä 1 kohdassa tarkoitettuja tarkastuksia. Asiantuntijoita ei määrätä tekemään tarkastuksia siinä jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he ovat. 4. Komissio ilmoittaa ennen tarkastusta kohteena olevalle jäsenvaltiolle tarkastuksen laadun, tarkoituksen, suunnitellun aloituspäivän ja tarkastuksen tekevien hyväksyttyjen asiantuntijoiden henkilöllisyyden. 5. Komissio toimittaa tarkastuskertomukset kohteena olevalle jäsenvaltiolle, jonka on ilmoitettava kolmen kuukauden kuluessa kertomuksen saamisesta, mitä toimenpiteitä se on toteuttanut korjatakseen mahdolliset puutteet. 6. Komissio voi esittää jäsenvaltioille huomautuksia tai pyytää lisätietoja tarkastuksen johdosta kertomuksen tai jonkin sen osan selventämiseksi. 13 artikla Kertomukset 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain, jäljempänä 15 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivämäärästä alkaen, kertomus toimenpiteistä, jotka ne ovat toteuttaneet täyttääkseen tämän direktiivin mukaiset velvollisuutensa, sekä niiden alueella sijaitsevien ydinlaitosten turvallisuustilanteesta. Komissio järjestää kokouksia jäsenvaltioiden kanssa näiden kertomusten tarkastelua varten. 2. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle joka toinen vuosi, jäljempänä 15 artiklan 1 kohdassa säädetystä päivämäärästä alkaen, kertomuksen tämän direktiivin soveltamisesta ja ydinturvallisuustilanteesta yhteisössä; kertomus perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin kertomuksiin ja tarkastusten perusteella laadittuihin kertomuksiin. 14 artikla Tässä direktiivissä säädettyjä tiukemmat toimenpiteet Jäsenvaltiot voivat soveltaa toimenpiteitä, jotka ovat tiukempia kuin tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet. Tällaisessa tapauksessa niiden on ilmoitettava komissiolle, millaisia toimenpiteet ovat ja miksi ne on toteutettu. 15 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään ... [ennen 1 päivää toukokuuta 2004]. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltiot säätävät siitä, miten viittaukset tehdään. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säädökset komissiolle. 16 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 17 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [...] LIITE Tämän direktiivin 9 artiklassa mainittujen käytöstäpoistorahastojen on oltava seuraavien vähimmäisvaatimusten mukaisia: 1. Rahastot on muodostettava ydinlaitosten toiminnanharjoittajien suorittamista maksuista siten, että laitoksen lopullisen sulkemisen hetkellä on koossa riittävästi varoja kattamaan kaikki käytöstäpoistoon liittyvät kustannukset, siten kuin 2 kohdassa määritellään. 2. Maksujen suoritus rahastoihin perustuu laitoksen arvioituun elinikään ja valittuun käytöstäpoistostrategiaan. Varojen on katettava erityisesti laitoksen käytöstäpoisto/purku, kyseisessä prosessissa syntyneiden tavanomaisten ja radioaktiivisten purkujätteiden turvallinen pitkän aikavälin huolto, ydinvoimaloiden käytetyn polttoaineen turvallinen pitkän aikavälin huolto sekä jälleenkäsittelytoimissa syntyneet jätteet, jos niiden kustannuksia ei ole kokonaan sisällytetty voimalan käyttökustannuksiin. 3. Rahastoissa on oltava niin paljon varoja, että 2 kohdassa tarkoitettuja käytöstäpoistovelvollisuuksien määräaikoja voidaan noudattaa ja kustannukset kattaa. 4. Varojen on oltava tarkoitettuja ainoastaan 2 kohdassa tarkoitettujen kustannusten kattamiseen käytöstäpoistostrategian mukaisesti, eikä niitä saa käyttää muihin tarkoituksiin. Tämän vuoksi käytöstäpoistorahaston on pääsääntöisesti oltava laitoksen toiminnanharjoittajasta erillinen oikeushenkilö. Mikäli tällainen juridinen erillisyys ei erityisistä, asianmukaisesti perustelluista syistä ole mahdollista, toiminnanharjoittaja voi kuitenkin hallinnoida kyseisiä rahastoja sillä edellytyksellä, että 2 kohdassa tarkoitettujen käytöstäpoistotoimien kustannusten kattamiseen tarkoitettujen varojen käytettävissä olo taataan. 5. Niiden ydinlaitosten osalta, jotka on suljettu lopullisesti ennen tämän direktiivin mukaisten oikeudellisten säädösten ja hallinnollisten määräysten voimaantuloa, tai [...] kuluessa kyseisten säännösten voimaantulosta, voidaan soveltaa muuta ratkaisua kuin tässä direktiivissä tarkoitetun käytöstäpoistorahaston perustamista. 6. Jäsenvaltioiden on määriteltävä säännöt, joiden mukaisesti toiminnanharjoittajan ennen tämän direktiivin nojalla annettavien säännösten voimaantuloa kokoamat käytöstäpoistoon tarvittavat varat siirretään ulkopuolisiin rahastoihin. Nämä siirrot on toteutettava vähintään kolmen vuoden pituisen ajanjakson aikana tämän direktiivin 15 artiklassa säädetyn päivämäärän jälkeen. SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS Politiikan ala(t): Energia ja liikenne (06) Toimi (toimet): Toimen nimi: Neuvoston direktiivi ydinlaitosten turvallisuuden alalla sovellettavista perusvelvollisuuksista ja yleisistä periaatteista 1. Budjettikohta / budjettikohdat Sitoumus osoitetaan uuteen budjettikohtaan, joka perustetaan siinä yhteydessä, kun energian ja liikenteen pääosaston täydellinen toimintaperusteinen budjettirakenne määritellään. Ehdotusta sitoumuksen osoittamisesta olemassa olevaan tai uuteen budjettikohtaan tarkastellaan siinä yhteydessä, kun keskustellaan vuoden 2004 alustavasta talousarvioesityksestä. 2. NUMEROTIEDOT 2.1 Toimenpiteen kokonaismäärärahat (B osa): vuosikustannukset: Sitoumus osoitetaan kohdassa 1 mainittuun budjettikohtaan budjettivuodelle 2004. 2.2 Toimenpiteen soveltamisaika: Käynnistys vuonna 2004, jatkuva toimi. 2.3 Monivuotinen kokonaismenoarvio: a) Maksusitoumusmäärärahojen ja/tai maksumäärärahojen aikataulu (rahoitustuki) (vrt. kohta 6.1.1) euroa >TAULUKON PAIKKA> b) Teknisen ja hallinnollisen avun menot ja tukimenot (vrt. kohta 6.1.2) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> c) Henkilöstö- ja muiden hallintomenojen kokonaisvaikutus rahoitukseen (vrt. kohdat 7.2 ja 7.3) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> 2.4 Yhteensopivuus ohjelmasuunnitelman ja rahoitusnäkymien kanssa Uusi toimi. 2.5 Vaikutukset tuloihin [18] [18] Lisätietoja erillisessä ohjeasiakirjassa. Ei vaikutusta tuloihin (kyseessä ovat toimenpiteen toteuttamiseen liittyvät tekniset seikat). 3. BUDJETTITIEDOT >TAULUKON PAIKKA> 4. OIKEUSPERUSTA Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 31, 32 ja 187 artikla. 5. KUVAUS JA PERUSTELUT 5.1 Yhteisön toiminnan tarve [19] [19] Lisätietoja erillisessä ohjeasiakirjassa. 5.1.1 Tavoitteet Euratomin perustamissopimuksen (2 artiklan b alakohta) nojalla komissio kyseisessä perustamissopimuksessa määrätyin edellytyksin "laatii yhtenäiset turvallisuusmääräykset väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi sekä huolehtii niiden noudattamisesta". Terveyden suojelua koskevassa kyseisen perustamissopimuksen toisen osaston III luvussa on määräyksiä perusnormeista, jotka koskevat suojelemista ionisoivalta säteilyltä. Perustamissopimuksen III lukua on sovellettu erityisesti säteilysuojelussa. Komissio on jo yli 25 vuoden ajan toiminut aktiivisesti ydinturvallisuuskäytänteiden yhdenmukaistamiseksi. Yhdenmukaistamispyrkimyksistä huolimatta jäsenvaltioiden toimenpiteet ydinturvallisuuden alalla ovat vielä hyvin erilaisia. Ydinturvallisuutta on tarkasteltava yhteisön tasolla. Vain yhteisön tasolla toteutetut toimet takaavat korkeatasoisen ydinturvallisuuden laajentuneessa unionissa. Koska tällä alalla on olemassa tärkeitä kansallisia säännöksiä, on toivottavaa, että komissio pystyisi hyödyntämään jäsenvaltioiden kokemusta yhteisten normien kehittämiseksi yhdenmukaisesti. Tässä työssä sen on turvauduttava Euratomin perustamissopimuksen 31 artiklassa tarkoitetun komitean apuun. Riippumattoman tarkastusjärjestelmän luominen on ydinlaitosten turvallisuutta koskevan yhteisön lähestymistavan uskottavuuden ja tehokkuuden välttämätön osatekijä. Tarkastusten tekemiseen komissio käyttää osaksi vakinaisia virkamiehiä ja osaksi jäsenvaltioiden turvallisuusviranomaisten nimeämiä asiantuntijoita. Tarkastuksen kohteena on turvallisuusviranomaisten toiminta. Käytöstäpoistotoimista voi aiheutua vaaraa ympäristölle ja ihmisten terveydelle, ei ainoastaan tällä hetkellä vaan myös tulevaisuudessa, erityisesti jos tarvittavia käytöstäpoistotoimien säteilyvaaroihin liittyviä toimenpiteitä ei toteuteta ajoissa. Ydinlaitosten turvallinen käytöstäpoisto, mukaan luettuna radioaktiivisen jätteen ja käytetyn polttoaineen pitkän aikavälin huolto, edellyttää merkittäviä rahoitusvaroja, joiden saatavuus on varmistettava ydinlaitosten toiminta-aikana. On tarpeen varmistaa yhteisön tasolla, että ydinlaitosten käytöstäpoistoon liittyvissä toimissa noudatetaan turvallisuusnormeja ja että toimiin on saatavilla riittävästi varoja. Riittävien varojen käytettävyyden takaamiseksi on annettava erityisiä sääntöjä, joiden mukaan käytöstäpoistorahastojen ja ydinlaitoksen toiminnanharjoittajan on oltava erillisiä oikeushenkilöitä. Laitoksen toiminnanharjoittajan on maksettava varoja säännöllisesti kyseiseen rahastoon laitoksen koko toiminnan ajan. Varat on nimenomaisesti tarkoitettu käytöstäpoistotoimien rahoittamiseen. 5.1.2 Ennakkoarvioinnin johdosta toteutetut toimenpiteet Ei sovelleta. 5.2 Suunnitellut toimet ja yhteisön rahoitustukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt Ehdotetut toimet koskevat ydinlaitoksia ja kansallisia turvallisuusviranomaisia. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on määritellä ydinlaitosten turvallisuuden alalla sovellettavat perusvelvollisuudet ja yleiset periaatteet. 5.3 Toteutusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt Komissio hoitaa tehtävän suoraan virkamiesten ja ulkopuolisen henkilöstön avulla. 6. Rahoitusvaikutukset 6.1 Kokonaisrahoitusvaikutus, B osa (koko ohjelmakaudeksi) (Alla olevassa taulukossa ilmoitettujen kokonaismäärien on vastattava taulukossa 6.2 esitettyä jaottelua.)) 6.1.1 Rahoitustuki MSM euroina >TAULUKON PAIKKA> 6.2 Toimenpidekohtainen kustannuslaskelma, B osa (koko ohjelmakaudeksi) [20] [20] Lisätietoja erillisessä ohjeasiakirjassa. Laskelmassa lähdetään siitä, että kuhunkin tarkastukseen osallistuu kaksi asiantuntijaa ja tarkastus kestää kaksi päivää (päivärahat 600 euroa + matkakustannukset 2000 euroa). Vuodelle 2004 on kaavailtu 15 tarkastusta (kustannukset: 39 000 euroa) ja seuraaviksi vuosiksi 20 tarkastusta vuosittain (kustannukset vuodessa: 52 000 euroa). 7. VAIKUTUKSET HENKILÖSTÖÖN JA HALLINTOMENOIHIN 7.1 Vaikutus henkilöstöön >TAULUKON PAIKKA> 7.2 Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus >TAULUKON PAIKKA> Määrät vastaavat 12 kuukauden kokonaismenoja. 7.3 Muut toimesta johtuvat toimintamenot >TAULUKON PAIKKA> Määrät vastaavat 12 kuukauden kokonaismenoja. >TAULUKON PAIKKA> Henkilöstöön ja hallintoon liittyvien voimavarojen tarpeet katetaan niistä määrärahoista, jotka osoitetaan energian ja liikenteen pääosastolle vuosittaisen määrärahojen jaon yhteydessä. 8. SEURANTA JA ARVIOINTI 8.1 Seurantajärjestelmä Seurantaa varten tehdään tarkastuksia. 8.2 Arvioinnin yksityiskohtaiset säännöt ja arviointijaksot Komissio pyrkii tekemään yhteistyötä kansallisten viranomaisten kanssa korjatakseen puutteet. Jäsenvaltiot jättävät kertomuksen vuosittain. Jäsenvaltioiden edustajien kanssa järjestetään kokouksia kyseisten kertomusten tarkastelemiseksi. Komissio toimittaa arviointikertomuksen neuvostolle ja Euroopan parlamentille joka toinen vuosi. 9. PETOSTEN TORJUNTATOIMET Komission tavanomainen tarkastusjärjestelmä. VAIKUTUSTEN ARVIOINTI EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSET) Ehdotuksen nimi Neuvoston direktiivi ydinlaitosten turvallisuutta koskevista yhteisistä normeista. Asiakirjan viitenumero Ehdotus 1. Miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen päätavoitteet, kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate? Direktiivin tarkoituksena on ottaa käyttöön ydinlaitosten turvallisuutta koskevat yhteiset normit. Jäsenvaltioiden turvallisuuskäytänteet ovat vielä hyvin erilaisia huolimatta yhdenmukaistamispyrkimyksistä. Yhteisön on siis puututtava asiaan. Näkyvissä oleva laajentuminen korostaa toiminnan tarvetta. Vaikutus yritystoimintaan 2. Mitä yrityksiä ehdotus koskee? - Mitä yritystoiminnan aloja? Ehdotus vaikuttaa koko ydinenergia-alaan sekä jäsenvaltioiden ydinturvallisuusviranomaisiin. - Minkä kokoisia yrityksiä (pienten ja keskisuurten yritysten osuus)? Direktiivin vaikutuksen pitäisi kohdistua vain suuriin yrityksiin, ei pieniin eikä keskisuuriin. - Ovatko yritykset keskittyneet yhteisön tietylle maantieteelliselle alueelle? Kaikkien jäsenvaltioiden alueella ei ole ydinlaitoksia. Unionin laajentumisen yhteydessä ydinenergiaa käyttävien maiden määrä kasvaa. Vuonna 2004 on todennäköisesti 13 jäsenvaltiolla 25:stä ydinvoimaloita. Voimalat eivät sijaitse vain tietyillä maantieteellisillä alueilla. Niitä on Saksassa, Belgiassa, Suomessa, Ranskassa, Espanjassa, Unkarissa, Liettuassa, Alankomaissa, Tsekissä, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Slovakiassa, Sloveniassa ja Ruotsissa. 3. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotusta? Laatia menettelyjä ja soveltaa niitä. 4. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset talousvaikutukset - työllisyyteen? Ei sovelleta. - investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen? Ei sovelleta. - yritysten kilpailukykyyn? Ei vaikutuksia, koska toimenpiteet kohdistuvat kaikkiin yrityksiin. 5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityinen tilanne (lievemmät tai erilaiset vaatimukset jne.)? Ei. Osapuolten kuuleminen 6. Luettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoista ja niiden esittämien kantojen pääpiirteet Ei sovelleta.