Tiistai 5. toukokuuta 2009

P6_TC1-COD(2008)0211

Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 5. toukokuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/…/EY antamiseksi tieteellisiin tarkoituksiin käytettävien eläinten suojelusta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen, ║

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ovat kuulleet alueiden komiteaa,

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

Eläinten hyvinvointi on yhteisön arvo, joka on vahvistettu perustamissopimukseen liitetyssä pöytäkirjassa eläinten suojelusta ja hyvinvoinnista.

Eläinten hyvinvointiin vaikuttavista tekijöistä ja eläinten kyvystä tuntea ja ilmaista kipua, tuskaa ja kärsimystä sekä niiden pysyvistä haitoista on saatavilla uutta tieteellistä tietoa. Tieteellisissä toimenpiteissä käytettävien eläinten hyvinvointia on siis lisättävä tiukentamalla kyseisten eläinten suojelua koskevia vähimmäisvaatimuksia tieteen alalla tapahtuneen kehityksen mukaisesti.

▐ Eläviä eläimiä on edelleen tarpeellista käyttää ihmisten ja eläinten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi nykyisten tieteellisten rajoitusten vallitessa . Tämä direktiivi edustaa kuitenkin merkittävää askelta kohti tavoitetta korvata elävillä eläimillä tieteellisiin tarkoituksiin toteutettavat toimenpiteet kokonaisuudessaan heti, kun se on tieteellisesti mahdollista. Tämän päämäärän saavuttamiseksi tällä direktiivillä pyritään helpottamaan ja edistämään vaihtoehtoisten menetelmien kehittämistä ja varmistamaan toimenpiteissä käytettävien eläinten suojelun korkea taso. Tätä direktiiviä olisi tarkasteltava säännöllisesti uudelleen tieteellisten ja eläinten suojelua koskevien toimenpiteiden kehityksen valossa .

Eläimillä on itseisarvo, jota on kunnioitettava. Eläinten käyttö toimenpiteissä herättää myös eettistä huolta suuressa yleisössä. Eläimiä pitäisikin aina kohdella tuntevina olentoina, ja niiden käyttö tieteellisissä toimenpiteissä pitäisi rajoittaa aloihin, joilla saavutetaan tieteellistä edistystä ja lisätään perustietämystä, sillä tästä saattaa lopulta olla hyötyä esimerkiksi ihmisten tai eläinten terveydelle tai ympäristölle. Eläinten käyttöä tieteellisissä toimenpiteissä olisi näin ollen harkittava ainoastaan silloin, kun vaihtoehtoista menetelmää ei ole käytettävissä. Eläinten käyttö tieteellisissä toimenpiteissä muilla yhteisön toimivaltaan kuuluvilla aloilla olisi kiellettävä.

Nykyisellä tieteellisen osaamisen tasolla kädellisiä tarvitaan edelleen tieteellisissä toimenpiteissä biolääketieteellisen tutkimuksen alalla. Kädellisten geneettinen läheisyys ihmisiin ja pitkälle kehittyneet sosiaaliset taidot aiheuttavat sen, että niiden käyttö tieteellisissä toimenpiteissä tuo esiin erityisiä eettisiä ja käytännöllisiä ongelmia siinä, miten niiden käyttäytymiseen ja ympäristöön liittyvät sekä sosiaaliset tarpeet voitaisiin täyttää laboratorioympäristössä. Lisäksi kädellisten käyttö herättää yleisössä kaikkein suurinta huolta. Kädellisten käyttö pitäisikin sallia vain keskeisillä ihmisiä hyödyttävillä biolääketieteen aloilla, joilla ei ole vielä käytettävissä mitään vaihtoehtoisia menetelmiä, ▐ tai tutkimukseen, jonka tavoitteena on kyseisen kädellislajin säilyttäminen. Joidenkin biolääketieteellisten alojen perustutkimuksesta voidaan saada merkittävää uutta tietoa, jolla on jossain myöhemmässä vaiheessa merkitystä monien hengenvaarallisten tai vakavasti vammauttavien tai heikentävien tilojen kannalta. ▐

Ihmisapinoiden käyttö ihmistä läheisimpänä lajina, jolla on kehittyneimmät sosiaaliset ja käyttäytymistaidot, tulisi sallia vain kyseisten lajien säilyttämiseen tähtäävissä tutkimuksissa ja silloin, kun on perusteltua toteuttaa toimia, jotka liittyvät ihmisten kannalta hengenvaaralliseen tai vakavasti heikentävään tilaan eikä toimenpiteen tavoitteita voida saavuttaa muiden lajien tai vaihtoehtoisten menetelmien avulla. Jäsenvaltioiden, jotka vetoavat tällaiseen tarpeeseen, on toimitettava komissiolle tiedot, joita se tarvitsee päätöksen tekemiseksi.

Joitakin toimenpiteissä käytettäviä selkärankaisia lajeja on kasvatettava erityisesti toimenpiteitä, jotta toimenpiteitä toteuttavat henkilöt tuntevat tarkasti niiden geneettisen, biologisen ja käyttäytymistaustan. Tällainen tieto kasvattaa tulosten tieteellistä laatua ja luotettavuutta ja vähentää vaihtelevuutta siten, että toimenpiteiden määrä ja eläinten käyttö vähenevät. Myös eläinten hyvinvointiin ja säilymiseen liittyvistä syistä luonnosta pyydystettyjen eläinten käyttö olisi rajoitettava tapauksiin, joissa toimenpiteen tavoitetta ei voida saavuttaa käyttämällä eläimiä, jotka on kasvatettu erityisesti toimenpiteitä varten.

Hyväksytyn toimenpiteen päätteeksi pitäisi tehdä asianmukainen päätös eläimen tulevaisuudesta eläimen hyvinvoinnin ja mahdollisten ympäristöriskien perusteella. Eläimet, joiden hyvinvointi vaarantuisi, olisi lopetettava humaanilla menetelmällä. Joissakin tapauksissa eläimet pitäisi vapauttaa tai koirien ja kissojen kaltaisille eläimille pitäisi antaa mahdollisuus päästä asumaan perheeseen, sillä yleisö on hyvin huolestunut tällaisten eläinten kohtalosta. Jos laitokset sallivat eläinten sijoittamisen perheisiin, tällaisten eläinten asianmukaiseen sosiaalistamiseen on ehdottomasti oltava suunnitelma, jotta voitaisiin edistää kotiutumista , eläimille ei aiheutuisi tarpeetonta ahdistusta ja yleinen turvallisuus voitaisiin taata.

Eläinten kudosta ja elimiä käytetään in vitro -menetelmien kehittämiseen. Vähentämisen periaatteen täytäntöönpanemiseksi on suotavaa, että jäsenvaltiot laativat ohjelmia sellaisten eläinten elimien ja kudoksen jakamiseksi, jotka on lopetettu humaaneilla menetelmillä.

Eläinten säilytys- ja hoitovaatimuksissa on jäsenvaltioiden välillä eroja, jotka vääristävät sisämarkkinoita. Lisäksi jotkin vaatimukset eivät enää heijasta tuoreinta tietoa säilytys- ja hoito-olojen vaikutuksista eläinten hyvinvointiin ja toimenpiteiden tieteellisiin tuloksiin. Siksi on tarpeellista vahvistaa tässä direktiivissä säilytystä ja hoitoa koskevat vähimmäisvaatimukset , joissa olisi aina otettava huomioon uuteen tieteelliseen näyttöön perustuva kehitys .

Yleisön tiedonsaannin varmistamiseksi on tärkeää, että hankkeista, joissa käytetään eläviä eläimiä, on julkisesti saatavilla objektiivista tietoa. Tiedon muoto ei saa rikkoa omistusoikeuksia tai paljastaa luottamuksellista tietoa. Näin ollen laitosten tulisi toimittaa toimivaltaiselle viranomaiselle elävien eläinten käyttöä koskevia tietoja, jotka voivat olla laadullisia tai määrällisiä , ja julkistaa tällaiset tiedot .

Biolääketieteen alalla voi tapahtua nopeaa teknistä ja tieteellistä edistystä, ja samoin tieto eläinten hyvinvointiin vaikuttavista tekijöistä voi lisääntyä nopeasti. Siksi on tarpeen säätää tämän direktiivin tarkistamisesta. Tarkistamisen on perustuttava vertaisarvioituihin tieteellisiin tutkimustuloksiin, ja siinä pitäisi ensisijaisesti tarkastella mahdollisuutta korvata eläinten ja erityisesti kädellisten käyttö, aina kun se on mahdollista, tieteen alalla tapahtunut edistys huomioon ottaen.

Komissiolle pitäisi erityisesti antaa valta määritellä toimenpiteiden luokitusperusteet ja mukauttaa liitteet II–IX tieteen ja tekniikan kehitykseen. Koska kyseiset toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, myös täydentämällä sitä uusilla muilla kuin keskeisillä osilla, ne on hyväksyttävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitetta, joka on tieteellisiin tarkoituksiin tapahtuvasta eläinten käytöstä annetun lainsäädännön yhdenmukaistaminen, vaan se voidaan direktiivin laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen,

OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde

Tässä direktiivissä vahvistetaan toimenpiteitä sellaisten eläinten suojelemiseksi, joita käytetään tai joita on tarkoitus käyttää tieteellisiin tarkoituksiin.

Tätä tarkoitusta varten siinä säädetään seuraavista:

2 artikla

Soveltamisala

1. Direktiiviä sovelletaan sellaisten eläinten säilytykseen ja pitoon, joita käytetään tai on tarkoitus käyttää toimenpiteissä tai joita kasvatetaan erityisesti sitä varten, että niiden elimiä tai kudoksia voidaan käyttää tieteellisiin tarkoituksiin , ja se kattaa kaiken eläinten käytön toimenpiteissä, jotka todennäköisesti aiheuttavat niille kipua, tuskaa, kärsimystä tai pysyvää haittaa .

Mikäli toimenpiteestä aiheutuu kipua, tuskaa, kärsimystä tai pysyvää haittaa, sen estäminen anestesialla, kivun poistolla tai muulla menetelmällä ei sulje eläimen käyttöä toimenpiteissä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle.

2. Tätä direktiiviä sovelletaan seuraaviin eläimiin:

3. Tätä direktiiviä sovelletaan toimenpiteissä käytettäviin eläimiin, jotka ovat 2 kohdan a alakohdassa mainittua vaihetta varhaisemmassa kehitysvaiheessa, jos eläimen annetaan elää kyseisen kehitysvaiheen yli ja se todennäköisesti kokee kipua, tuskaa tai kärsimystä tai sille aiheutuu pysyvää haittaa kyseisen kehitysvaiheen jälkeen.

4. Kasvatustiloja koskevia yleisiä tarkastuksia lukuun ottamatta tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin:

5. Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta kosmeettisia valmisteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 27 päivänä heinäkuuta 1976 annetun neuvoston direktiivin 76/768/ETY (8) soveltamista.

3 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

”toimenpiteellä” kaikenlaista eläimen käyttöä kokeelliseen tai muuhun tieteelliseen tarkoitukseen, jonka tulos on tai ei ole tunnettu ja joka saattaa aiheuttaa tai olla aiheuttamatta eläimelle kipua, tuskaa, kärsimystä tai pysyvää haittaa, mukaan luettuina kaikki toimet, joiden tarkoituksena tai todennäköisenä seurauksena on eläimen syntyminen kyseisissä olosuhteissa tai uuden muuntogeenisen eläinlinjan luominen;

”asianmukaisesti anestesoidulla” sitä, että tuntokyky on poistettu anestesialla, joko paikallispuudutuksella tai yleisanestesialla, joka on yhtä tehokas kuin hyvän eläinlääkintätavan mukaiset menetelmät;

4 artikla

Korvaaminen, vähentäminen ja parantaminen

1. Jos on olemassa testausmenetelmiä, kokeita tai muita tieteellisiä toimia, joihin ei liity elävien eläinten käyttöä ja jotka ovat tavoiteltujen tulosten saavuttamiseksi tieteellisesti luotettavia menetelmiä tai testausstrategioita , ja jos niitä voidaan käyttää toimenpiteen sijasta, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseistä korvaavaa menetelmää käytetään edellyttäen, että se ei ole kielletty kyseisessä jäsenvaltiossa . Tämän direktiivin mukaisesti sellaisia testausmenetelmiä, joihin liittyy ihmisalkioiden solujen ja sikiösolujen käyttöä, ei pidetä korvaavina menetelminä. Jäsenvaltiot voivat kyseisten testausmenetelmien käytön osalta tehdä omat eettiset ratkaisunsa.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hankkeissa käytetään niin vähän eläimiä kuin on mahdollista vaarantamatta hankkeen tavoitteita.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava eläinten kasvatuksen, säilytyksen ja hoidon sekä toimenpiteissä käytettävien menetelmien parantaminen siten, että eläimille mahdollisesti aiheutuva kipu, tuska, kärsimys tai pysyvä haitta vältetään tai minimoidaan.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tieteellisesti luotettaviin menetelmiin tai testausstrategioihin, jotka eivät edellytä eläinten käyttöä, liittyvään koulutukseen, tutkimukseen, kehittämiseen ja täytäntöönpanoon on tarjolla rahoitusta.

5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset pyrkivät 1 kohdan tavoitteeseen, kun ne käsittelevät hankkeille myönnettäviä lupia.

6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tieteellisesti luotettavia menetelmiä tai testausstrategioita, jotka eivät edellytä eläinten käyttöä, koskevaa koulutusta tarjotaan asiasta vastaaville henkilöille ja laitoksille, sekä edistettävä tällaisten menetelmien tai testausstrategioiden käyttöä.

5 artikla

Toimenpiteiden tarkoitus

Toimenpiteitä voidaan toteuttaa vain seuraaviin tarkoituksiin:

6 artikla

Humaanit lopettamismenetelmät

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että eläimet lopettaa luvan saanut henkilö hyväksytyssä laitoksessa siten, että eläimille aiheutuu mahdollisimman vähän kipua, tuskaa ja kärsimystä, ja liitteessä VI mainittujen lajien osalta kyseisessä liitteessä esitetyllä asianmukaisella humaanilla lopettamismenetelmällä tai sellaisilla muilla menetelmillä, joiden on tieteellisesti osoitettu olevan vähintään yhtä humaaneja . Mikäli humaanimpi lopettamismenetelmä on mahdollinen ja helposti käytettävissä, sitä voidaan käyttää, vaikka se ei sisältyisi liitteeseen VI.

Kenttätutkimuksen yhteydessä eläin voidaan kuitenkin lopettaa hyväksytyn laitoksen ulkopuolella.

2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää poikkeuksia 1 kohtaan, jos voidaan tieteellisesti perustella, että toimenpiteen tarkoitusta ei voida saavuttaa humaanilla lopettamismenetelmällä tai että on kehitetty muita, eläintensuojelun kannalta tehokkaampia menetelmiä . Estämättä mahdollisia poikkeuksia eläimet on lopetettava siten, että niille aiheutuu mahdollisimman vähän kipua, tuskaa ja kärsimystä.

3. Tämän säännöksen 1 kohtaa ei sovelleta silloin, kun eläin on lopetettava kiireellisesti eläimen hyvinvointiin liittyvistä syistä.

Jäsenvaltioiden on määriteltävä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut kiireelliset tilanteet.

7 artikla

Kansalliset toimenpiteet

Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita soveltamasta tai hyväksymästä tiukempia kansallisia toimenpiteitä, joilla parannetaan tieteellisiin tarkoituksiin käytettyjen eläinten hyvinvointia ja suojelua.

II LUKU

SÄÄNNÖKSET TIETTYJEN ELÄINTEN KÄYTÖSTÄ TOIMENPITEISSÄ

8 artikla

Muut uhanalaiset lajit kuin kädelliset

1. Toimenpiteissä ei saa käyttää neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 (9) liitteessä A lueteltuja uhanalaisia lajeja, lukuun ottamatta toimenpiteitä, jotka täyttävät seuraavat edellytykset:

2. Tätä artiklaa ei sovelleta mihinkään kädellislajiin.

9 artikla

Kädelliset

1. Kädellislajeja ei saa niiden korkean neurofysiologisen herkkyystason ja kognitiivisen kehitystason vuoksi käyttää toimenpiteissä, lukuun ottamatta toimenpiteitä, jotka täyttävät seuraavat edellytykset:

2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimenpiteissä ei saa käyttää ihmisapinoita, jollei 53 artiklan suojalausekkeesta muuta johdu.

3. Komissio tarkastelee kahden vuoden välein ja ensimmäisen kerran … (10) jäsenvaltioita kuullen kädellisten käyttöä toimenpiteissä ja julkaisee tarkastelun tulokset. Tarkastelussa tutkitaan tekniikan, tieteen ja eläinten hyvinvointia koskevan tietämyksen kehityksen vaikutuksia ja asetetaan tavoitteet validoitujen vaihtoehtoisten menetelmien täytäntöönpanolle.

10 artikla

Luonnosta pyydystetyt eläimet

1. Toimenpiteissä ei saa käyttää luonnosta pyydystettyjä eläimiä.

2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää poikkeuksia 1 kohtaan, jos voidaan tieteellisesti perustella, että toimenpiteen tarkoitusta ei voida saavuttaa eläimellä, joka on kasvatettu käytettäväksi toimenpiteissä.

11 artikla

Toimenpiteitä varten kasvatetut eläimet

1. Komissio toteuttaa … (11) viiden eläinten hyvinvointia koskevan arvioinnin ja toteutettavuusarvioinnin 2 ja 3 alakohdassa asetettujen vaatimusten täytäntöönpanosta.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että liitteessä II lueteltuja lajeja voidaan käyttää toimenpiteissä vain, jos ne on kasvatettu toimenpiteitä varten.

Mikäli toteutettavuus on varmistettu -1 alakohdassa tarkoitetun arvioinnin perusteella liitteessä III esitetyistä päivämääristä lähtien , jäsenvaltioiden on ▐ varmistettava, että toimenpiteissä voidaan käyttää kyseisessä liitteessä lueteltuja kädellisiä vain, kun ne on hankittu itsensä ylläpitävistä kannoista .

2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myöntää poikkeuksia 1 kohdan toiseen ja kolmanteen alakohtaan eläintieteellisin, eläinten hyvinvointia koskevin perustein tai tieteellisin perustein.

12 artikla

Kotieläinlajien villit ja villiintyneet yksilöt

Kotieläinlajien villejä ja villiintyneitä yksilöitä ei saa käyttää toimenpiteissä.

13 artikla

Eläinten ruhojen, kudosten ja elimien käyttö koulutuksessa ja opetuksessa

Korkea-asteen koulutuksessa ja opetuksessa voidaan käyttää eläinten ruhoja, kudoksia ja elimiä ainoastaan, jos ne ovat peräisin [eläinten suojelusta lopettamisen yhteydessä] … päivänä …kuuta … annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o …/2009 (12) säännösten mukaisesti teurastetuista eläimistä.

III LUKU

TOIMENPITEET

14 artikla

Toimenpiteet

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpiteet toteutetaan aina 3 artiklassa määritellyissä laitoksissa.

Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksen ensimmäiseen alakohtaan tieteellisin perustein.

2. Toimenpiteet voidaan toteuttaa vain hankkeen puitteissa.

15 artikla

Toimenpiteissä käytettävät menetelmät

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimenpidettä ei toteuteta, jos yhteisön lainsäädännössä tunnustetaan tavoitellun tuloksen saavuttamiseksi toinen tieteellisesti luotettava menetelmä tai testausstrategia, joka ei edellytä eläimen käyttöä. Jos tällaista menetelmää ei ole olemassa, toimenpidettä ei saa toteuttaa, jos tavoitellun tuloksen saavuttamiseksi on kohtuudella ja käytännössä mahdollista soveltaa jotakin toista tieteellisesti luotettavaa menetelmää tai testausstrategiaa, kuten in vitro- tai muuta menetelmää, joka ei edellytä eläimen käyttöä.

2. Vaihtoehtoisista toimenpiteistä on valittava ne, joiden suorittamiseen tarvitaan vähiten eläimiä ja joissa käytetään eläimiä, joilla on mahdollisimman alhainen neurofysiologinen herkkyystaso, ja jotka aiheuttavat vähiten kipua, tuskaa, kärsimystä tai pysyviä haittoja ja jotka todennäköisimmin antavat luotettavia tuloksia.

3. Toimenpiteen päättymistä kuolemaan on mahdollisuuksien mukaan vältettävä, ja sen sijaan on pyrittävä siihen, että toimenpide päättyy varhaisemmassa vaiheessa ja humaanimmalla tavalla. Jos toimenpiteen päättymistä kuolemaan ei voida estää, toimenpide on suunniteltava siten, että se johtaa mahdollisimman harvan eläimen kuolemaan.

16 artikla

Anestesia

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarpeen vaatiessa kaikki toimenpiteet toteutetaan käyttäen yleisanestesiaa tai paikallispuudutusta tai muita menetelmiä, jotka saattavat lievittää kipua tai minimoida kärsimyksen .

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimenpiteet voidaan toteuttaa ilman anestesiaa seuraavin edellytyksin:

3. Jos toimenpide toteutetaan ilman anestesiaa, on kipulääkkeillä tai muulla asianmukaisella menetelmällä varmistettava, mikäli tämä on hyödyksi eläimelle, että välttämätön kipu, tuska ja kärsimys ovat mahdollisimman vähäiset.

4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei eläimille anneta mitään lääkettä, joka estää niitä ilmaisemasta kipua tai rajoittaa niiden kykyä ilmaista kipua, kun niille ei ole annettu riittävää anestesiaa tai kivun poistoa.

Tällaiset tapaukset on perusteltava tieteellisesti ja anestesia- tai kipulääkemenettely on selostettava yksityiskohtaisesti.

5. Eläimelle, joka saattaa kärsiä ▐ kipua anestesian vaikutuksen loputtua, on annettava ennalta ehkäisevää ja leikkauksen jälkeistä kipulääkitystä tai muuta asianmukaista kivunlievitystä, mikäli se on toimenpiteen tavoitteen mukaista. Jos eläimelle ei voi antaa kipulääkkeitä, eläin on välittömästi lopetettava humaanilla menetelmällä.

17 artikla

Toimenpiteiden vakavuuden luokittelu

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki toimenpiteet luokitellaan ▐ luokkaan ”enintään lievä”, ”kohtalainen” tai ”vakava” liitteen IX mukaisesti .

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ”vakaviksi” luokiteltavat toimenpiteet ovat tieteellisesti perusteltuja ja niiden eettisyyttä valvotaan , jos kipu, tuska tai kärsimys todennäköisesti on enemmän kuin ohimenevää . Tällaisten toimenpiteiden on oltava poikkeuksellisia, ja toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava niistä erityinen haittojen ja hyötyjen analyysi sekä valvottava niitä.

3. Toimenpiteet, jotka suoritetaan yleisanestesiassa ja joiden päätteeksi eläin lopetetaan humaanilla menetelmällä ilman, että se voi palata tajuihinsa, saavat luokituksen ”ei toipumista”.

4. Komissio täydentää … päivänä …kuuta … (13) liitteessä IX tarkoitettujen toimenpiteiden luokitusperusteita kansainvälisten luokitusten perusteella ja Euroopan unionissa kehitettyjen hyvien käytäntöjen mukaisesti . Tällaisiin luokitteluperusteisiin kuuluu kivun voimakkuuden yläraja, jonka ylittävät toimenpiteet kielletään.

Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään … (14) mennessä 54 artiklan 4 kohdassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

18 artikla

Uudelleenkäyttö

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että eläintä, jolle on jo suoritettu jokin toimenpide , voidaan käyttää uudelleen myöhemmissä toimenpiteissä, jotka eivät liity jo suoritettuun toimenpiteeseen , kun sen sijaan voitaisiin käyttää sellaista eläintä, jolle ei ole vielä tehty mitään valmistelevaa tai muuta toimenpidettä, mutta vain kun kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät:

2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi tieteellisin perustein sallia eläimen uudelleenkäytön, mikäli eläimelle suoritettu edellinen toimenpide on luokiteltu enintään ”kohtalaiseksi” ja seuraavan toimenpiteen luokitus on ║ enintään ” kohtalainen ” tai ”ei toipumista”.

19 artikla

Toimenpiteen päättyminen

1. Toimenpiteen katsotaan päättyneen, kun toimenpiteestä ei enää tehdä havaintoja, tai uusien muuntogeenisten eläinlinjojen osalta silloin, kun voidaan tieteellisesti osoittaa, ettei eläimille aiheudu haittavaikutuksia.

2. Toimenpiteen päätteeksi eläinlääkärin tai muun pätevän henkilön on päätettävä, pidetäänkö eläin hengissä vai lopetetaanko se humaanilla menetelmällä.

3. Eläin on toimenpiteen päätyttyä lopetettava humaanilla menetelmällä, jos se todennäköisesti tulee kärsimään jatkuvaa kipua tai tuskaa.

4. Jos eläin pidetään hengissä, sen on saatava terveydentilansa mukainen hoito ja säilytys ja se on saatettava eläinlääkärin tai muun pätevän henkilön valvontaan.

20 artikla

Elinten ja kudosten jakaminen

Jäsenvaltioiden on kannustettava perustamaan ohjelmia humaanilla menetelmällä lopetettujen eläinten elinten ja kudosten jakamiseksi.

21 artikla

Eläinten päästäminen vapaaksi ja sijoittaminen perheisiin

Jäsenvaltiot voivat sallia toimenpiteissä käytettyjen tai niihin tarkoitettujen eläinten päästämisen vapaaksi alkuperäiseen elinympäristöönsä, palauttamisen lajille sopivaan tuotantojärjestelmään tai sijoittamisen perheisiin, mikäli seuraavat edellytykset täyttyvät:

IV LUKU

HYVÄKSYMINEN

1 jakso

Henkilöiden hyväksyminen

22 artikla

Henkilöiden hyväksyminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että henkilöt saavat toimivaltaiselta viranomaiselta tai valtuutetulta viranomaiselta luvan, ennen kuin he toteuttavat mitään seuraavista tehtävistä:

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetuilla henkilöillä on lupaa varten asianmukainen eläinlääketieteellinen tai tieteellinen koulutus ja heillä on esittää näyttö tarvittavasta pätevyydestä .

Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tehtäviä toteuttavien henkilöiden on täytynyt saada opastusta tehtävään kokeelliseen työhön liittyvällä tieteenalalla ja heidän täytyy pystyä käsittelemään ja hoitamaan asianomaista lajia.

3. Kaikki luvat myönnetään rajalliseksi ajaksi, joka voi olla enintään viisi vuotta. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että henkilöiden luvat uusitaan vain , kun on esitetty näyttö tarvittavasta pätevyydestä . Jäsenvaltioiden on varmistettava koulutuksen antaman pätevyyden ja nimettyjen toimenpiteiden toteuttamista varten annettavien lupien vastavuoroinen tunnustaminen.

4. Jäsenvaltioiden on julkaistava liitteessä VII esitettyjen seikkojen pohjalta koulutusta koskevat vähimmäisvaatimukset sekä tarvittavan pätevyyden hankintaa, ylläpitoa ja osoittamista koskevat vaatimukset.

2 jakso

Laitoksia koskevat vaatimukset

23 artikla

Laitosten hyväksyminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki eläimiä kasvattavat, toimittavat ja käyttävät laitokset ovat toimivaltaisen viranomaisen hyväksymiä ja rekisteröimiä.

Laitos voidaan hyväksyä vain, jos toimivaltainen viranomainen on tarkastanut sen ja todennut sen täyttävän tämän direktiivin vaatimukset.

2. Hyväksymisen yhteydessä tarkennetaan laitoksen laji ja henkilö, joka vastaa laitoksesta ja direktiivin vaatimusten noudattamisesta.

24 artikla

Luvan keskeyttäminen ja peruuttaminen

1. Jos laitos ei enää täytä tässä direktiivissä asetettuja vaatimuksia, toimivaltaisella viranomaisella on valtuudet keskeyttää tai peruuttaa sen lupa tai ryhtyä asianmukaisiin korjaustoimiin tai vaatia tällaisten toimien toteuttamista . Luvanhaltijoilla on oltava käytettävissään asianmukaiset menettelyt, joilla hakea muutosta tämänkaltaisiin päätöksiin.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei luvan keskeyttämisestä tai peruuttamisesta aiheudu haittaa laitoksessa säilytettäville eläimille.

25 artikla

Laitteita ja välineitä koskevat vaatimukset

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikissa eläimiä kasvattavissa, toimittavissa ja käyttävissä laitoksissa on laitteet ja välineet, jotka soveltuvat niissä säilytettäville eläinlajeille ja toteutettaville toimenpiteille.

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut laitteet ja välineet on suunniteltava rakenteeltaan ja toiminnaltaan sellaisiksi, että toimenpiteet voidaan suorittaa mahdollisimman tehokkaasti ja ▐ että niissä käytetään mahdollisimman vähän eläimiä ja aiheutetaan mahdollisimman vähän kipua, tuskaa, kärsimystä tai pysyviä haittoja.

26 artikla

Laitosten henkilöstöä koskevat vaatimukset

Jokaisessa eläimiä kasvattavassa, toimittavassa ja käyttävässä laitoksessa on oltava riittävästi koulutettua henkilöstöä, mukaan luettuina vähintään seuraavat:

nimetty eläinlääkäri, joka on erikoistunut koe-eläinlääketieteeseen ja jonka tehtävänä on tarjota eläinten hyvinvointiin ja käsittelyyn liittyvää neuvontaa.

Rajoittamatta 1 alakohdan yleistä soveltamista jokaisen eläimiä kasvattavan, toimittavan ja käyttävän laitoksen on varmistettava, että paikalla on kaikkina aikoina vähintään yksi koulutettu henkilö, joka huolehtii eläinten hyvinvoinnista.

27 artikla

Pysyvä eettinen arviointielin

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaiseen eläimiä kasvattavaan, toimittavaan ja käyttävään laitokseen perustetaan pysyvä eettinen arviointielin.

2. Pysyvään eettiseen arviointielimeen kuuluu vähintään nimetty eläinlääkäri, henkilöitä, jotka vastaavat eläinten hyvinvoinnista ja hoidosta laitoksessa, eläimiä käyttävän laitoksen tapauksessa tutkijajäsen sekä korvaamista, vähentämistä ja parantamista koskevien periaatteiden soveltamiseen erikoistunut asiantuntijajäsen .

28 artikla

Pysyvän eettisen arviointielimen tehtävät

1. Ottaen huomioon tämän direktiivin ja erityisesti sen 4 artiklan tavoitteet pysyvälle eettiselle arviointielimelle kuuluvat seuraavat tehtävät:

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että pysyvän eettisen arviointielimen laitokselle antamasta neuvonnasta ja neuvontaa koskevien päätösten tekemisestä pidetään kirjaa.

Nämä asiakirjat on pyynnöstä annettava toimivaltaisen viranomaisen käyttöön . Jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota ”vakaviksi” luokiteltuihin tai kädellisiä käyttäviin hankkeisiin liittyvien asiakirjojen keräämiseen, kokoamiseen ja julkaisemiseen, jotta saadaan tietoja, joilla voidaan parantaa eläinten hyvinvointia ja edistää korvaamista, vähentämistä ja parantamista koskevien periaatteiden toteutumista.

29 artikla

Kädellisiä koskeva kasvatusstrategia

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kädellisiä kasvattavilla ja toimittavilla unionin laitoksilla on strategia, jonka mukaan ne nostavat vankeudessa kasvatettujen kädellisten jälkeläisten osuutta eläimistä. Jos kädellisten käyttö sallitaan, komission ja jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen asianmukaiset kuljetusolosuhteet.

2. Kädellisiä hankkivien unionin laitosten on pyynnöstä todistettava toimivaltaiselle viranomaiselle, että laitos, josta eläimet on hankittu, noudattaa kasvatusstrategiaa.

30 artikla

Perheisiin sijoittamista koskeva suunnitelma

Jos jäsenvaltiot sallivat 21 artiklassa tarkoitetun eläinten sijoittamisen perheisiin, eläimiä kasvattavilla, toimittavilla ja käyttävillä laitoksilla, joista eläimiä on tarkoitus sijoittaa perheisiin, on oltava perheisiin sijoittamista koskeva suunnitelma, jolla varmistetaan perheisiin sijoitettavien eläinten sosiaalistaminen.

31 artikla

Eläimiä koskeva kirjanpito

1. Jäsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan varmistettava, että kaikki eläimiä kasvattavat, toimittavat ja käyttävät laitokset pitävät kirjaa seuraavista seikoista:

2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja luetteloita on säilytettävä vähintään kolme vuotta, ja ne on pyynnöstä esitettävä toimivaltaiselle viranomaiselle.

32 artikla

Tiedot koirista, kissoista ja kädellisistä

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki eläimiä kasvattavat, toimittavat ja käyttävät laitokset säilyttävät seuraavia tietoja jokaisesta koirasta, kissasta ja kädellisestä:

2. Jokaisella kädellisellä , koiralla ja kissalla on oltava yksilöllinen tiedosto, joka kattaa tiedot kaikista sen elämänvaiheista. Jäsenvaltioiden on varmistettava tämän direktiivin asianmukainen ja johdonmukainen täytäntöönpano.

Tiedosto perustetaan, kun eläin syntyy, ja siihen sisällytetään kaikki asiaankuuluvat lisääntymistä koskevat, lääketieteelliset ja sosiaaliset tiedot eläimestä.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja on säilytettävä vähintään kolme vuotta eläimen kuoleman jälkeen, ja ne on pyynnöstä esitettävä toimivaltaiselle viranomaiselle.

33 artikla

Merkintä

1. Jokainen eläimiä kasvattavassa, toimittavassa tai käyttävässä laitoksessa pidettävä koira, kissa ja kädellinen on merkittävä yksilöllisellä tunnisteella mahdollisimman kivuttomasti ennen vieroitusta, lukuun ottamatta 2 kohdassa tarkoitettuja tapauksia.

2. Jos koira, kissa tai kädellinen siirretään laitoksesta toiseen ennen vieroitusta eikä eläintä sitä ennen voida käytännön syistä merkitä, vastaanottavan laitoksen on säilytettävä kaikki eläintä koskevat asiakirjat ja ennen kaikkea tiedot sen emosta, kunnes se voidaan merkitä.

3. Merkitsemätön koira, kissa tai kädellinen, joka otetaan laitokseen ensimmäistä kertaa, on merkittävä mahdollisimman pian.

4. Laitoksen on pyynnöstä perusteltava toimivaltaiselle viranomaiselle, miksi eläintä ei ole merkitty.

34 artikla

Hoito ja säilytys

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava eläinten hoidossa ja säilytyksessä seuraavat:

2. Edellä olevan 1 kohdan a ja b alakohtaa varten jäsenvaltioiden on noudatettava liitteessä IV asetettuja hoito- ja säilytysvaatimuksia kyseisessä liitteessä säädetyistä päivämääristä lähtien.

3. Jäsenvaltiot voivat sallia poikkeuksia 2 kohtaan perustelluista tieteellisistä, eläinlääketieteellisistä tai eläinten hyvinvointiin liittyvistä syistä.

4. Edellä 5 artiklan 2 kohdan b a alakohdassa esitetyn tarkoituksen mukaisia menettelyjä noudatettaessa liitteessä V luetellut maataloustieteellisessä tarkoituksessa käytettävät eläinlajit voidaan sijoittaa tavanomaisiin kasvatusolosuhteisiin sellaisina kuin nämä on määritelty jäsenvaltioissa käytössä olevien tavanomaisten maatalouskäytäntöjen ja sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.

3 jakso

Tarkastukset

35 artikla

Kansalliset tarkastukset

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän direktiivin noudattaminen tarkastetaan kaikissa eläimiä kasvattavissa, toimittavissa ja käyttävissä laitoksissa.

2. Toimivaltainen viranomainen tekee keskimäärin yhden kansallisen tarkastuksen vuosittain ja mukauttaa tarkastustiheyden kunkin laitoksen riskianalyysin perusteella .

Vähintään yksi tarkastus tehdään ilman ennakkoilmoitusta.

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarkastusten tiheys ja laajuus vastaavat säilytettävien eläinten määrää ja lajeja, sitä, kuinka hyvin laitos on aiemmin noudattanut tätä direktiiviä, sekä eläimiä käyttävien laitosten osalta kyseisissä laitoksissa toteutettavien hankkeiden määrää ja tyyppiä. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet varmistaakseen, että tarkastukset eivät vaaranna hankkeiden tieteellistä laatua tai eläinten hyvinvointia ja että niitä ei suoriteta olosuhteissa, jotka eivät ole muiden voimassa olevien säännösten mukaisia.

4. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on säilytettävä kaikista tarkastuksista laadittavat asiakirjat , tämän direktiivin vaatimusten täyttämättä jättämistä koskevat yksityiskohtaiset tiedot mukaan luettuina, vähintään viisi vuotta.

5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarkastusten toteuttamiseen on asianmukainen infrastruktuuri ja riittävästi koulutettuja tarkastajia.

6. Jäsenvaltioiden on laadittava ohjelmia jäsenvaltioiden yhteisiä tarkastuksia varten.

36 artikla

Kansallisten tarkastusten valvonta

1. Komissio ▐ kohdistaa valvontatoimia jäsenvaltioiden kansallisten tarkastusten infrastruktuuriin ja toimintaan sekä vakavuusluokittelun asianmukaiseen soveltamiseen . Tätä varten komissio perustaa järjestelmän, jolla seurataan tarkastuksia ja tämän direktiivin täytäntöönpanoa kussakin jäsenvaltiossa keskimäärin joka kolmas vuosi, millä varmistetaan yhtenäiset käytännöt kokeissa käytettävien tai käytettäväksi tarkoitettujen eläinten käyttöä ja hoitoa varten.

2. Jäsenvaltion, jonka alueella valvonta toteutetaan, on annettava komission asiantuntijoille kaikki apu, jonka he tarvitsevat tehtäviensä toteuttamiseen. Komissio välittää asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle valvontatoimien tulokset.

3. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ryhdyttävä valvonnan tulosten edellyttämiin toimiin.

4 jakso

Hankkeita koskevat vaatimukset

37 artikla

Hankkeiden hyväksyminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei kohtalaisiksi tai vakaviksi luokiteltuja hankkeita tai hankkeita, joihin liittyy kädellisiä, toteuteta ilman toimivaltaisen viranomaisen ennalta antamaa lupaa. Kaikki muut hankkeet on ilmoitettava ennalta toimivaltaiselle viranomaiselle, kun laitoksen pysyvä eettinen arviointielin on suorittanut eettisen arvioinnin.

2. Luvan myöntäminen edellyttää, että toimivaltaisen viranomaisen tekemä riippumaton eettinen ja tieteellinen arviointi on myönteinen.

38 artikla

Hankelupahakemus

1. Eläimiä käyttävän laitoksen tai hankkeen tieteellisen vastuuhenkilön on vaadittaessa toimitettava hankelupaa koskeva hakemus, johon on sisällyttävä seuraavat osat:

2. Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 1 kohdan b alakohdan vaatimusta ja sallia sen, että laitos toimittaa lyhennetyn hanke-ehdotuksen, joka sisältää ainoastaan eettisen arvioinnin sekä 43 artiklan 2 kohdassa luetellut seikat, edellyttäen, että hankkeessa toteuttavat toimenpiteet on luokiteltu ”enintään lieviksi” ja niissä ei käytetä kädellisiä.

39 artikla

Eettinen arviointi

1. Eettisessä arvioinnissa on tarkistettava, että hanke täyttää seuraavat vaatimukset:

2. Eettisessä arvioinnissa on tarkasteltava erityisesti seuraavia seikkoja:

3. Eettisen arvioinnin toteuttavan toimivaltaisen viranomaisen on otettava huomioon kulloinkin kyseeseen tulevat asiantuntijatiedot erityisesti seuraavilla aloilla:

4. Eettinen arviointi on tehtävä avoimesti riippumattomat asiantuntijatiedot huomioon ottaen sekä varmistaen henkisen omaisuuden ja luottamuksellisten tietojen suoja ja omaisuuden ja ihmisten turvallisuus .

40 artikla

Takautuva arviointi

1. Eettisen arvioinnin suorittava toimivaltainen viranomainen määrittelee 39 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitetun haittojen ja hyötyjen analyysin pohjalta, pitäisikö ▐ hanke arvioida takautuvasti sen jälkeen, kun se on saatu päätökseen.

Jos takautuva arviointi katsotaan aiheelliseksi, eettisessä arvioinnissa määritellään kyseisen hankkeen osalta määräaika, johon mennessä takautuva arviointi on tehtävä.

2. Takautuvassa arvioinnissa todetaan seuraavat seikat:

3. Kaikista hankkeista, joissa käytetään kädellisiä, tehdään takautuva arviointi.

4. Kaikki hankkeet, joissa toteutetaan ainoastaan ║ enintään ” kohtalaisiksi ” luokiteltuja toimenpiteitä, vapautetaan takautuvaa arviointia koskevasta vaatimuksesta ▐.

41 artikla

Eettisen arvioinnin asiakirjat

1. Laitoksen on säilytettävä eettistä arviointia koskevat asiakirjat vähintään kolme vuotta hankeluvan voimassaolon päättymispäivämäärän jälkeen, ja sen on pyynnöstä esitettävä ne toimivaltaiselle viranomaiselle.

2. Takautuvasti arvioitavien hankkeiden eettistä arviointia koskevat asiakirjat on kuitenkin säilytettävä siihen asti, kunnes takautuva arviointi on saatu päätökseen.

42 artikla

Yleistajuiset hanketiivistelmät

1. Yleistajuisessa hanketiivistelmässä on esitettävä luottamuksellista tietoa sekä laitosta ja henkilöstöä koskevia yksityiskohtaisia tietoja paljastamatta seuraavat seikat:

2. Eettisen arvioinnin tulosten pohjalta eläimiä käyttävän laitoksen on tarkennettava yleistajuisessa hanketiivistelmässä, tehdäänkö hankkeesta takautuva arviointi ja jos tehdään, niin mihin määräaikaan mennessä.

3. Eläimiä käyttävän laitoksen on liitettävä takautuvan arvioinnin tulokset yleistajuiseen hanketiivistelmään.

4. Jäsenvaltioiden on saatettava hyväksyttyjen hankkeiden yleistajuisten tiivistelmien nimettömät toisinnot ja niiden päivitetyt versiot julkisesti saataville.

5. Jäsenvaltioiden on saatettava julkisesti saataville tämän direktiivin, kansallisten lakien ja lupien rikkomuksia koskevat muut kuin henkilökohtaiset tiedot ottaen huomioon luottamuksellisten ja henkilökohtaisten tietojen suojaa koskevat määräykset.

43 artikla

Hankeluvan myöntäminen

1. Hankelupa koskee vain toimenpiteitä, joista on tehty eettinen arviointi ja jotka on luokiteltu vakavuuden mukaan.

2. Hankeluvassa esitetään seuraavat seikat:

3. Hankeluvat myönnetään enintään viideksi vuodeksi.

4. Jäsenvaltiot voivat sallia useiden hankkeiden hyväksymisen yhdessä silloin, kun hankkeet ovat sääntelyn edellyttämiä tai kun käytetään standardoituja menetelmiä, joiden eettisestä arvioinnista on jo saatu myönteinen tulos .

5. Eläimiä käyttävien laitosten on säilytettävä kaikki hankelupia koskevat asiakirjat vähintään kolme vuotta hankeluvan voimassaolon päättymispäivämäärän jälkeen, ja ne on pyynnöstä esitettävä toimivaltaiselle viranomaiselle.

44 artikla

Hankeluvan muuttaminen, uusiminen ja peruuttaminen

1. Toimivaltainen viranomainen voi muuttaa hankelupaa tai uusia sen eläimiä käyttävän laitoksen tai hankkeen vastuuhenkilön pyynnöstä.

2. Hankeluvan muuttaminen tai uusiminen edellyttää uutta ▐ eettistä arviointia.

3. Pysyvä eettinen arviointielin saa tehdä lieviin tai kohtalaisiin toimenpiteisiin muutoksia, jotka eivät lisää toimenpiteen vakavuutta, mutta ne on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle viikon kuluessa muutoksesta.

4. Toimivaltainen viranomainen voi peruuttaa hankeluvan, jos hanketta ei toteuteta hankeluvan mukaisesti ja se saattaa heikentää eläinten hyvinvointivaatimuksia .

5. Hankeluvan peruuttamisesta ei saa aiheutua haittaa hankkeessa käytettyjen tai hankkeeseen tarkoitettujen eläinten hyvinvoinnille.

6. Jäsenvaltioiden on laadittava ja julkaistava yksityiskohtaiset edellytykset hankelupien muuttamiselle ja uusimiselle.

45 artikla

Lupapäätökset

║ Jäsenvaltioiden on varmistettava, että päätös luvan myöntämisestä tehdään ja toimitetaan eläimiä käyttävälle laitokselle 30 päivän kuluessa hakemuksen jättämisestä. Mikäli jäsenvaltio ei tee päätöstä kyseisessä määräajassa, lupa katsotaan myönnetyksi, jos kyseessä olevassa hankkeessa toteutetut toimenpiteet on luokiteltu ”enintään lieviksi” ja niissä ei käytetä kädellisiä. Muissa tapauksissa tällaista olettamaa ei ole.

▐

V LUKU

PÄÄLLEKKÄISYYKSIEN VÄLTTÄMINEN JA VAIHTOEHTOISET MENETELMÄT

46 artikla

Toimenpiteiden tarpeeton toistaminen

1. Jokaisen jäsenvaltion on hyväksyttävä toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevat tiedot, jotka on saatu yhteisön lainsäädännössä hyväksytyillä tai sen nojalla suoritetuilla toimenpiteillä ▐.

║

2. Jäsenvaltioiden on luottamuksellisia tietoja paljastamatta varmistettava toimenpiteillä saatujen tietojen jakaminen, mukaan luettuina toimenpiteet, jotka on toteutettu Euroopan unionissa ennen direktiivin voimaantuloa. Henkilön, joka haluaa turvautua toisen henkilön omistamiin tietoihin, on tarvittaessa osallistuttava tällaisten tietojen tuottamisen kustannuksiin.

3. Toimenpiteen suorittamista aikovan henkilön on ennen hankeluvan hakemista toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet selvittääkseen, onko ehdotetun hankkeen kannalta merkityksellisiä tietoja jo olemassa, ja jos on, saadakseen kyseiset tiedot käyttöönsä (myös osallistumalla niihin liittyviin kustannuksiin), ja jäsenvaltioiden on samalla tavoin tarkistettava ennen luvan myöntämistä, onko tällaisia tietoja olemassa.

4. Jäsenvaltio ei saa antaa lupaa toimenpiteelle, mikäli henkilö ei ole toteuttanut kohtuullisia toimenpiteitä 3 kohdan noudattamiseksi.

5. Jos merkityksellisiä tietoja on kohtuudella saatavissa, jäsenvaltio voi myöntää hankkeelle luvan ainoastaan siinä tapauksessa, että se on välttämätöntä väestön suojelemiseksi.

47 artikla

Vaihtoehtoiset menetelmät

Komission ja jäsenvaltioiden on edistettävä taloudellisesti ja muulla tavoin sellaisten vaihtoehtoisten menetelmien kehittämistä ja tarvittaessa tieteellistä validointia, joiden tarkoituksena on saada vastaava määrä tietoa kuin toimenpiteillä, joissa käytetään eläimiä, mutta joihin ei liity eläinten käyttöä tai joissa käytetään vähemmän eläimiä tai jotka edellyttävät vähemmän kivuliaita toimenpiteitä, ja niiden on toteutettava asianmukaisiksi katsomansa toimet tutkimuksen edistämiseksi tällä alalla. On aiheellista perustaa laajoja eläinlääketieteellisiä biopankkeja, jotta voidaan tukea korvaamisen, vähentämisen ja parantamisen periaatteita hyödyntämällä kliinisten toimenpiteiden ylijäämäkudos.

48 artikla

Vaihtoehtoisten koemenetelmien validoinnista vastaava eurooppalainen keskus

Vaihtoehtoisten koemenetelmien validoinnista vastaavan eurooppalaisen keskuksen toimialaa laajennetaan kattamaan eläinkokeille vaihtoehtoisten menetelmien kehittämisen ja käytön koordinointi ja edistäminen, mukaan luettuina biolääketieteellinen ja eläinlääketieteellinen sovellettu ja perustutkimus ja sääntelyn edellyttämä testaus, mihin liittyen se

49 artikla

Kansalliset viitelaboratoriot vaihtoehtoisia menetelmiä varten

1. Jokaisen jäsenvaltion on … (15) mennessä nimettävä sääntelytarkoituksiin käytetyille eläinkokeille vaihtoehtoisten menetelmien kehittämisen, validoinnin ja edistämisen tukemisesta vastaava keskus sekä laitoksia, jotka kehittävät muussa tarkoituksessa, kuten biolääketieteen ja eläinlääketieteen perus- ja soveltavassa tutkimuksessa, tehdyille eläinkokeille vaihtoehtoisia menetelmiä ja edistävät niiden käyttöä .

2. Jäsenvaltiot voivat nimetä kansallisiksi viitelaboratorioiksi vain laboratorioita, jotka on akkreditoitu direktiivin 2004/10/EY mukaisesti.

3. Kansallisten viitelaboratorioiden on täytettävä seuraavat vaatimukset:

niissä on oltava riittävän pätevä henkilöstö, jolla on asianmukainen koulutus omalla erikoisalallaan sovellettavien vaihtoehtoisten menetelmien ja validointiprosessien ja -tekniikoiden alalla;

4. Kansallisten viitelaboratorioiden on täytettävä seuraavat tehtävät:

5. Kansallisten keskusten on toimittava yhteistyössä kaikkien asiaan liittyvien sidosryhmien kanssa niin, että pyritään korvaamaan kaikki eläinkokeet.

6. Kansallisten viitelaboratorioiden on aina ilmoitettava tehtäviin liittyvät eturistiriidat.

7. Jokaisen jäsenvaltion on ilmoitettava viitelaboratorionsa nimi ja osoite komissiolle. Komissio julkaisee luettelon kansallisista viitelaboratorioista.

8. Kansallisia viitelaboratorioita kuultuaan komissio määrittelee validointitutkimusten ensisijaiset tavoitteet ja jakaa kyseisten laboratorioiden kesken tehtävät kyseisten tutkimusten toteuttamiseksi.

50 artikla

Eläinten hyvinvointia käsittelevä kansallinen eettinen komitea

1. Jokaisen jäsenvaltion on perustettava eläinten hyvinvointia käsittelevä kansallinen eettinen komitea, joka neuvoo toimivaltaisia viranomaisia ja pysyviä eettisiä arviointielimiä asioissa, jotka liittyvät eläinten hankintaan, kasvatukseen, säilytykseen, hoitoon ja käyttöön toimenpiteitä varten sekä hyvien toimintatapojen jakamiseen.

2. Eläinten hyvinvointia käsittelevän kansallisen eettisen komitean on vaihdettava tietoja pysyvien eettisten arviointielinten toiminnasta ja eettisistä arvioinneista ja jaettava hyviä toimintatapoja yhteisössä.

VI LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

51 artikla

Liitteiden mukauttaminen tekniikan kehitykseen

Komissio voi mukauttaa liitteitä II–IX tekniikan ja tieteen kehitykseen.

Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia, hyväksytään 54 artiklan 4 kohdassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

52 artikla

Raportointi

1. Jäsenvaltioiden on … (16) mennessä ja sen jälkeen viiden vuoden välein toimitettava komissiolle tiedot tämän direktiivin ja erityisesti sen 11 artiklan 1 kohdan, 27, 29, 35, 39, 40, 42 ja 46 artiklan täytäntöönpanosta.

2. Jäsenvaltioiden on vuosittain kerättävä ja julkistettava tilastotietoja eläinten käytöstä toimenpiteissä, mukaan luettuina tiedot toimenpiteiden tosiasiallisesta vakavuudesta ja toimenpiteissä käytettyjen kädellisten alkuperästä ja lajeista.

Jäsenvaltioiden on julkistettava ja toimitettava kyseiset tilastotiedot komissiolle … (17) mennessä ja sen jälkeen enintään kahden vuoden välein .

3. Komissio määrittelee … (18) mennessä yhteisen muodon, jossa 2 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava, 54 artiklan 2 kohdassa säädettyä sääntelymenettelyä noudattaen.

53 artikla

Turvalauseke

1. Jos jollakin jäsenvaltiolla on perusteltuja syitä uskoa, että on ehdottomasti tarpeen toteuttaa toimia jonkin lajin säilyttämiseksi tai ihmisten hengenvaarallisen tai vammauttavan kliinisen tilan odottamattoman esiintymisen vuoksi, kyseinen jäsenvaltio voi sallia ihmisapinoiden käytön toimenpiteissä, joilla on jokin 5 artiklan 2 kohdan a alakohdassa, 3 kohdassa tai 6 kohdassa mainituista tarkoituksista, edellyttäen, että toimenpiteen tarkoitusta ei voida saavuttaa käyttämällä muita eläinlajeja kuin ihmisapinoita tai vaihtoehtoisia menetelmiä. Viittauksen 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaan ei tule katsoa sisältävän viittausta eläimiin tai kasveihin.

2. Jäsenvaltion on välittömästi ilmoitettava asiasta komissiolle ja muille jäsenvaltioille, selitettävä perusteet päätökselleen ja toimitettava todisteet 1 kohdassa tarkoitetusta tilanteesta, johon tilapäinen toimenpide perustuu.

3. Komissio tekee päätöksen 54 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sääntelymenettelyn mukaisesti 60 päivän kuluessa siitä, kun se on saanut tiedot jäsenvaltiolta. Päätöksessä joko:

54 artikla

Komitea

1. Komissiota avustaa komitea.

2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu määräaika vahvistetaan kolmeksi kuukaudeksi.

4. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan a kohdan 1–4 alakohtaa ja 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.

55 artikla

Komission kertomus

1. Komissio toimittaa … (19) mennessä ja sen jälkeen viiden vuoden välein Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta jäsenvaltioilta 52 artiklan 1 kohdan mukaisesti saamiensa tietojen pohjalta.

2. Komissio toimittaa … (19) mennessä ja sen jälkeen kolmen vuoden välein Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhteenvetokertomuksen tilastotiedoista, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet 52 artiklan 2 kohdan mukaisesti.

56 artikla

Uudelleentarkastelu

Komissio tarkastelee uudelleen tätä direktiiviä … (20) ottaen huomioon sellaisten vaihtoehtoisten menetelmien kehittämisen alalla tapahtuneen kehityksen, joihin ei liity eläinten – erityisesti kädellisten – käyttöä, ja ehdottaa tarvittaessa muutoksia siihen.

57 artikla

Aihekohtainen tarkastelu

Komissio tarkastelee jäsenvaltioita ja asianomaisia sidosryhmiä kuullen aihekohtaisesti eläinten käyttöä toimenpiteissä kahden vuoden välein siten, että ensimmäinen tarkastelu suoritetaan … (21) . Tarkastelussa tutkitaan tekniikan, tieteen ja eläinten hyvinvointia koskevan tietämyksen kehityksen vaikutuksia ja asetetaan tavoitteet validoitujen vaihtoehtoisten menetelmien täytäntöönpanolle.

Komissio asettaa säännöllisissä tarkasteluissa etusijalle sellaisten menettelyjen vähentämisen ja lopettamisen, jotka aiheuttavat suurinta sallittua kipua, tuskaa, kärsimystä tai pysyvää haittaa ja joita ei ole tarkoitettu lievittämään ihmisten henkeä uhkaavaa tai heidän terveyttään heikentävää sairautta, tarkoituksena kaikkien tällaisten menettelyjen lopettaminen. Komissio ottaa säännöllisissä tarkasteluissa huomioon eläinkokeita koskevan yleisen mielipiteen kehityksen.

58 artikla

Toimivaltaiset viranomaiset

1. Jokaisen jäsenvaltion on nimettävä vähintään yksi toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tämän direktiivin täytäntöönpanosta.

Jäsenvaltiot voivat nimetä tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten muita kuin julkisia viranomaisia. Tällä tavoin nimettyjä elimiä pidetään tässä direktiivissä tarkoitettuina toimivaltaisina viranomaisina.

2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava toimivaltaisten viranomaisten nimet ja osoitteet komissiolle viimeistään … (22). Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimivaltaisten viranomaisten nimien ja osoitteiden muutoksista.

Komissio julkaisee luettelon toimivaltaisista viranomaisista.

59 artikla

Seuraamukset

Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet seuraamusten täytäntöönpanon varmistamiseksi. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä säännökset komissiolle viimeistään … (23) ja kaikki niiden muutokset mahdollisimman pian.

60 artikla

Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään … (24). Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.

Niiden on sovellettava näitä säännöksiä … (25) lähtien.

Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.

61 artikla

Kumoaminen

Kumotaan direktiivi 86/609/ETY … (26) alkaen.

Viittauksia kumottuun direktiiviin pidetään viittauksina tähän direktiiviin.

62 artikla

Siirtymäsäännökset

1. Jäsenvaltiot eivät saa soveltaa 37–45 artiklan mukaisesti annettuja lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä hankkeisiin, jotka on aloitettu ennen … (26) ja jotka päättyvät viimeistään kolmen vuoden kuluttua … päivästä … kuuta … (26).

2. Hankkeille, jotka on aloitettu ennen … (26) ja jotka päättyvät viimeistään kolmen vuoden kuluttua … päivästä … kuuta … (26), on myönnettävä hankelupa viimeistään kolmen vuoden kuluttua … päivästä … kuuta … (26).

63 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen päivän jälkeen, jona se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

64 artikla

Osoitus

Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille.

(1) Lausunto annettu 13. toukokuuta 2009 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(2) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 5. toukokuuta 2009.

(3) EYVL L 222, 24.8.1999, s. 29.

(4) EYVL L 358, 18.12.1986, s. 1 ║.

(5) EUVL L 197, 30.7.2007, s. 1.

(6) EUVL L 50, 20.2.2004, s. 44.

(7) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. ║

(8) EYVL L 262, 27.9.1976, s. 169.

(9) EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1.

(10) Kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta.

(11) Viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta.

(12) EUVL L …

(13) 12 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta.

(14) 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta.

(15) Vuosi tämän direktiivin voimaantulon jälkeen.

(16) Kuuden vuoden kuluessa päivästä, jona direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.

(17) Kolmen vuoden kuluessa päivästä, jona direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.

(18) 18 kuukauden kuluessa tämn direktiivin voimaantulosta.

(19) Seitsemän vuoden kuluessa päivästä, jona direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.

(20) Viiden vuoden kuluessa päivästä, jona direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä.

(21) Kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta.

(22) Kolmen kuukauden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta.

(23) 60 artiklan 1 kohdassa esitetty päivämäärä.

(24) 18 kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta.

(25) 1 päivästä tammikuuta sinä vuonna, joka seuraa 60 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua päivämäärää.

(26) 60 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa esitetty päivämäärä.

Tiistai 5. toukokuuta 2009

LIITE IV

34 artiklassa tarkoitetut hoitoa ja säilytystä koskevat vaatimukset

A OSA: YLEINEN OSA

Hoito ja säilytysolosuhteet on mukautettava tieteelliseen tavoitteeseen.

1. FYYSISET TILAT

Säilytysolosuhteet on mukautettava tieteelliseen tavoitteeseen.

1.1. Toiminta ja yleissuunnittelu

a) Kaikki tilat on suunniteltava niin, että ne tarjoavat niissä säilytettävälle eläinlajille ympäristön, joka vastaa eläinten fysiologisia ja etologisia tarpeita. Tilat on suunniteltava ja niitä on hoidettava siten, että niihin ei pääse asiattomia henkilöitä eivätkä eläimet pysty tunkeutumaan niihin tai karkaamaan niistä.

b) Laitosten on laadittava huoltosuunnitelma, jonka avulla estetään ja korjataan rakennusten ja laitteiden viat.

1.2. Säilytystilat

a) Laitoksissa on oltava ohjelma, jonka mukaan tilat puhdistetaan säännöllisesti ja tehokkaasti ja tiloissa säilytetään tyydyttävä hygienian taso.

b) Tiloissa, joissa eläimet voivat liikkua vapaasti, seinien ja lattioiden pintamateriaalin on kestettävä eläinten ja puhdistuksen aiheuttama kova kulutus. Materiaali ei saa olla eläinten terveydelle vahingollista eikä myöskään senlaatuista, että eläimet voivat sen vuoksi vahingoittaa itseään. Kaikki laitteet ja varusteet on suojattava siten, että eläimet eivät voi vaurioittaa niitä tai vahingoittua niistä.

c) Yhteensopimattomia lajeja, esimerkiksi saalistajaa ja saalista, taikka erilaisia ympäristöolosuhteita tarvitsevia eläimiä ei saa sijoittaa samoihin tiloihin, ja saalistajan ja saaliin ollessa kyseessä näkö-, haju- tai äänietäisyydelle.

1.3. Yleis- sekä erityistoimenpidetilat

a) Kaikissa laitoksissa on oltava laboratoriovarusteet, joilla voidaan suorittaa yksinkertaisia diagnostisia kokeita, ruumiinavauksia ja/tai ottaa näytteitä muualla suoritettavia tarkempia laboratoriotutkimuksia varten.

b) Laitoksissa on oltava mahdollisuus eristää vastahankitut eläimet siihen saakka, kun niiden terveydentila voidaan määrittää ja mahdollinen terveysriski tiloissa ennestään oleville eläimille arvioida ja saattaa mahdollisimman vähäiseksi.

c) Sairaat tai vammautuneet eläimet on voitava säilyttää muista erillään.

1.4. Aputilat

a) Varastotilat on suunniteltava ja niitä on käytettävä ja huollettava niin, että varmistetaan ruoan ja kuivikkeen laatu. Nämä tilat on suojattava tuhoeläimiltä ja hyönteisiltä. Muut aineet, jotka voivat olla kontaminoituja tai muulla tavoin eläimille tai henkilökunnalle vaarallisia, on varastoitava erikseen.

b) Puhdistus- ja pesutilojen on oltava riittävän suuret, jotta niihin voidaan sijoittaa käytettyjen välineiden dekontaminointiin ja puhdistukseen tarvittavat laitteet. Puhdistusprosessi on suunniteltava siten, että puhtaiden ja käytettyjen välineiden linjat ovat erillään, jotta puhdistetut välineet eivät pääse likaantumaan.

c) Laitosten on varattava tilat ruhojen ja eläinjätteiden hygieeniseen säilyttämiseen ja hävittämiseen. Laitoksissa on oltava erityiset toimenpiteet myrkyllisten, radioaktiivisten tai tartuntavaarallisten jätteiden käsittelyyn, säilyttämiseen ja hävittämiseen.

2. YMPÄRISTÖ JA SEN SÄÄNTELY

2.1. Ilmanvaihto

a) Säilytystiloissa ja eläinsuojissa on oltava säilytettävien eläinten tarpeita vastaava ilmanvaihtojärjestelmä.

b) Huoneilman on vaihduttava lyhyin väliajoin.

c) Ilmanvaihtojärjestelmä on suunniteltava siten, ettei se aiheuta haitallista vetoa tai meluhäiriötä.

d) Tupakointi on kiellettävä tiloissa, joissa eläimiä pidetään.

2.2. Lämpötila

a) Säilytystilojen lämpötila on säädettävä säilytettävän lajin mukaan. Säilytystilojen lämpötila on mitattava ja kirjattava päivittäin.

b) Eläimiä ei saa sulkea sellaisille ulkoalueille, joilla ilmasto-olosuhteet voivat aiheuttaa niille kärsimystä.

2.3. Kosteus

Säilytystilojen kosteus on säädettävä säilytettävän lajin mukaan.

2.4. Valaistus

a) Jos luonnonvalo ei tarjoa asianmukaista valon ja pimeyden vaihtelua, tiloissa on oltava säädettävä valaistus, joka vastaa sekä eläinten biologisia tarpeita että asianmukaiselle työympäristölle asetettavia vaatimuksia.

b) Tiloissa on oltava riittävä valaistus eläinten hoitotoimenpiteitä ja tarkastuksia varten.

c) Valojaksojen on oltava säännöllisiä ja valon voimakkuuden on oltava lajien kannalta sopiva.

d) Albiinoeläinten säilytyksessä on otettava huomioon niiden valonherkkyys.

2.5. Melu

a) Melutasot, jotka ovat eläinten kuultavissa, mukaan luettuina ultraäänet, on pidettävä mahdollisimman alhaisina erityisesti eläinten lepojaksojen aikana.

b) Tiloissa on oltava hälytysjärjestelmät, joiden ääni on eläinten herkän kuuloalueen ulkopuolella sikäli kuin tämä ei estä sitä, että ihmiset kuulevat hälytyksen.

c) Säilytystilat on varustettava ääntä eristävillä ja vaimentavilla materiaaleilla.

2.6. Hälytysjärjestelmät

a) Laitoksissa, joissa ympäristötekijöiden sääntely ja valvonta riippuu pitkälti sähköisistä tai mekaanisista laitteista, on oltava varajärjestelmä, jolla voidaan pitää yllä välttämättömät toiminnat ja hätävalaistus sekä varmistaa, että itse hälytysjärjestelmien toiminta ei katkea.

b) Lämmitys- ja ilmanvaihtojärjestelmissä on oltava seuranta- ja hälytyslaitteet.

c) Vaaratilanteiden varalta on asetettava selvät ohjeet näkyvästi esille.

3. HOITO

Hoito on mukautettava tieteelliseen tavoitteeseen.

3.1. Terveys

a) Laitoksilla on oltava strategia eläinten asianmukaisen terveydentilan säilyttämiseksi, jotta varmistetaan eläinten hyvinvointi ja tieteellisten vaatimusten noudattaminen. Strategiaan on kuuluttava mikrobiologinen seurantaohjelma ja suunnitelma terveysongelmien varalta, ja siinä on määriteltävä terveyttä koskevat parametrit ja menetelmät laitokseen saapuvia eläimiä varten.

b) Eläinten hyvinvoinnista ja hoidosta paikan päällä vastaavan henkilön on tarkastettava eläimet vähintään kerran päivässä. Tarkastuksissa on seurattava eläinten terveyttä ja varmistettava, että kaikki sairaat tai loukkaantuneet eläimet huomataan ja että niiden osalta ryhdytään asianmukaisiin toimiin.

3.2. Pyydystäminen luonnosta

a) Kun eläimiä on pyydystettävä luonnosta, siinä on käytettävä humaaneja menetelmiä ja niiden soveltamiseen päteviä henkilöitä. Pyydystysmenetelmillä on oltava mahdollisimman vähäinen vaikutus muihin luonnonvaraisiin eläimiin ja elinympäristöihin.

b) Jos jonkin eläimen huomataan pyydystettäessä tai sen jälkeen olevan loukkaantunut tai sairas, pätevän henkilön on tutkittava eläin mahdollisimman nopeasti ja toteutettava asianmukaiset toimet eläimen kärsimyksen vähentämiseksi siten, että ensisijaisesti pyritään hoitamaan eläin terveeksi.

c) Pyydystyspaikalla on oltava käytettävissä riittävästi asianomaisille lajeille tarkoitettuja kuljetussäiliöitä ja kuljetusvälineitä sen varalta, että eläimiä on siirrettävä tutkimuksia tai hoitoa varten.

d) Luonnonvaraisten pyydystettyjen eläinten sopeuttamiseen, karanteeniin, säilytykseen ja hoitoon on kiinnitettävä erityistä huomiota.

3.3. Säilytys ja virikkeellistäminen

a) Säilytys

Luontaisesti yksin eläviä eläimiä lukuun ottamatta eläimiä on säilytettävä yhteensopivien yksilöiden ryhmissä. Jos yksittäissäilytys on poikkeuksellisista tieteellisistä ja/tai hyvinvointiin liittyvistä syistä perusteltua ja siitä on myönteinen eettinen arviointi, sen kesto on rajoitettava tarpeelliseen vähimmäisaikaan ja näkö-, kuulo-, haju- ja kosketusyhteyksiä on ylläpidettävä mahdollisuuksien mukaan. Eläinten lisäämistä tai palauttamista vakiintuneisiin ryhmiin on seurattava tarkasti, jotta voidaan välttää yhteensopimattomuudesta johtuvia ongelmia sekä sosiaalisten suhteiden häiriintymistä.

b) Virikkeellistäminen

Kaikille eläimille on varattava riittävän monipuolista tilaa, jossa ne voivat toteuttaa monia erilaisia normaaleja käyttäytymismuotoja. Eläimillä on oltava ympäristönsä suhteen tietynasteinen vaikutus- ja valintamahdollisuus, koska näin voidaan vähentää stressistä johtuvaa käytöstä. Laitoksissa on oltava asianmukaisia virikkeellistämisvälineitä, jonka ansiosta eläimen käytettävissä on enemmän erilaisia toimintamahdollisuuksia ja selviytymistoimintoja, kuten lajille ominaista liikuntaa, ravinnon etsintää, toimintaa ja ongelmanratkaisutehtäviä. Eläinsuojien ympäristövirikkeiden on vastattava kyseessä olevan lajin ja yksittäisten eläinten tarpeita. Laitosten virikkeellistämisstrategioita on säännöllisesti tarkistettava ja päivitettävä.

c) Eläinsuojat

Eläinsuojia ei saa valmistaa eläinten terveydelle vahingollisesta materiaalista. Ne on suunniteltava ja rakennettava siten, että eläimet eivät voi vahingoittaa itseään. Kertakäyttöisiä suojia lukuun ottamatta ne on valmistettava puhdistus- ja sterilointitekniikan kestävästä materiaalista. Eläinsuojien pohja on suunniteltava eläinlajia ja eläinten ikää vastaavaksi sekä sellaiseksi, että eritteet voidaan helposti poistaa.

3.4. Ruokinta

a) Ravinnon muodon, sisällön ja esitystavan on vastattava sekä eläimen ravitsemustarpeita että käyttäytymiseen liittyviä tarpeita.

b) Eläinten ravinnon on oltava maittavaa ja pilaantumatonta. Laitosten on noudatettava raaka-aineiden valinnassa ja ravinnon tuotannossa, valmistamisessa ja tarjoamisessa varotoimia kemiallisen, fysikaalisen ja mikrobiologisen kontaminaation estämiseksi.

c) Pakkauksessa, kuljetuksessa ja varastoinnissa on vältettävä kontaminaatiota, pilaantumista ja tuhoutumista. Kaikki syöttöastiat, kaukalot ja muut syöttölaitteet on säännöllisesti puhdistettava ja tarvittaessa steriloitava.

d) Jokaisen eläimen saatavilla on oltava ravintoa, ja ruokinta-alan on oltava riittävän suuri kilpailun vähentämiseksi.

3.5. Juomavesi

a) Jokaisen eläimen saatavilla on aina oltava puhdasta juomavettä.

b) Kun käytetään automaattisia juottojärjestelmiä, ne on säännöllisesti tarkistettava, huollettava ja huuhdeltava vahinkojen välttämiseksi. Kiinteäpohjaisissa häkeissä on huolehdittava tulvavaaran estämisestä.

c) Akvaarioiden ja tankkien veden laatu on sovitettava kulloinkin kyseessä olevan kala-, sammakkoeläin- ja matelijalajin tarpeiden ja sietokyvyn mukaiseksi.

3.6. Pohja-, alusta-, pehku-, kuivike- ja pesämateriaali

a) Eläimillä tulisi aina olla lajille sopivia kuivikkeita tai nukkumispaikkoja sekä asianmukaisia pesämateriaaleja tai -rakenteita kasvatuseläimiä varten.

b) Eläinsuojan pohjan on tarjottava vakaa ja mukava lepoalue kaikille eläimille. Kaikki nukkuma-alueet on pidettävä puhtaina ja kuivina.

3.7. Käsittely

Laitosten on laadittava koulutusohjelmia, jolla edistetään eläinten yhteistyötä toimenpiteiden aikana. Koulutusohjelmat on sovitettava eläinten lajeihin ja alkuperään, toimenpiteisiin ja hankkeen kestoon. Sosiaalisia yhteyksiä ihmisten kanssa on pidettävä ensisijaisen tärkeinä ja ne on sovitettava eläinten lajeihin ja alkuperään, toimenpiteisiin ja hankkeen kestoon.

B OSA: LAJIKOHTAINEN OSA

1. Hiiret, rotat, gerbiilit, hamsterit ja marsut

Tässä ja muissa hiiriä, rottia, gerbiilejä, hamstereita ja marsuja koskevissa taulukoissa eläinsuojan korkeus mitataan pystysuoraan eläinsuojan pohjasta sen kattoon tai kanteen, ja suojan on oltava näin korkea yli 50 prosentissa suojan pohjan vähimmäispinta-alasta, joka lasketaan ilman virikkeellistämislaitteita.

Toimenpiteitä suunniteltaessa on otettava huomioon eläinten mahdollinen kasvu, jotta tilaa olisi riittävästi koko tutkimuksen ajan (taulukot 1.1–1.5).

Taulukko 1.1 Hiiret

Paino (g) Suojan vähimmäiskoko (cm2) Pohjapinta-ala Eläintä kohti (cm2) Vähimmäis-korkeus (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Säilytyksen ja toimenpiteiden aikana enintään 20 330 60 12 [Tammikuu 2012] yli 20,enintään 25 330 70 12 yli 25 enintään 30 330 80 12 yli 30, 330 100 12 Kasvatushäkit 330 Yksiavioista paria (ulkosiittoinen/sisäsiittoi-nen) tai kolmea eläintä (sisäsiittoinen) varten. Kutakin ylimääräistä naarasta ja poikuetta varten lisätään 180 cm2. 12 Säilytys kasvattajien luona (1) Suojan koko 950 cm2 alle 20 950 40 12 Suojan koko 1 500 cm2 alle 20 1 500 30 12





Taulukko 1.2 Rotat

Paino (g) Suojan vähimmäiskoko (cm2) Pohjapinta-ala eläintä kohti (cm2) Vähimmäiskorkeus (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Säilytyksen ja toimenpiteiden aikana (2) enintään 200 800 200 18 [Tammikuu 2012] yli 200, enintään 300 800 250 18 yli 300, enintään 400 800 350 18 yli 400, enintään 600 800 450 18 yli 600 1 500 600 18 Kasvatushäkit 800 Emo ja poikue. Kutakin suojaan lisättyä ylimääräistä aikuista eläintä kohti lisätään 400 cm2. 18 Säilytys kasvattajien luona (3) Suojan koko 1 500 cm2 enintään 50 1 500 100 18 yli 50, enintään 100 1 500 125 18 yli 100, enintään 150 1 500 150 18 yli 150, enintään 200 1 500 175 18 Säilytys kasvattajien luona (3) Suojan koko 2 500 cm2 enintään 100 2 500 100 18 yli 100, enintään 150 2 500 125 18 yli 150, enintään 200 2 500 150 18





Taulukko 1.3 Gerbiilit

Paino (g) Suojan vähimmäiskoko (cm2) Pohjapinta-ala eläintä kohti (cm2) Vähimmäis korkeus (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Säilytyksen ja toimenpiteiden aikana enintään 40 1 200 150 18 [Tammikuu 2012] yli 40 1 200 250 18 Kasvatushäkit 1 200 Yksiavioinen pari tai kolme eläintä sekä poikaset. 18





Taulukko 1.4 Hamsterit

Paino (g) Suojan vähimmäiskoko (cm2) Pohjapinta-ala eläintä kohti (cm2) Vähimm äiskorkeus (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Säilytyksen ja toimenpiteiden aikana enintään 60 800 150 14 [Tammikuu 2012] yli 60, enintään 100 800 200 14 yli 100 800 250 14 Kasvatushäkit 800 Emo tai yksiavioinen pari sekä poikue. 14 Säilytys kasvattajien luona (4) alle 60 1 500 100 14





Taulukko 1.5 Marsut

Paino (g) Suojan vähimmäiskoko (cm2) Pohjapinta-ala eläintä kohti (cm2) Vähimm äiskorkeus (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Säilytyksen ja toimen-piteiden aikana enintään 200 1 800 200 23 [Tammikuu 2012] yli 200, enintään 300 1 800 350 23 yli 300, enintään 450 1 800 500 23 yli 450, enintään 700 2 500 700 23 yli 700 2 500 900 23 Kasvatus-häkit 2 500 Pari, jolla poikue. Kutakin ylimääräistä naarasta kohti lisätään 1 000 cm2 23

2. Kanit

Suojassa on oltava korotettu alue. Tämän korotetun alueen on oltava sellainen, että eläin voi oikaista itsensä, istua ja liikkua helposti sen alla, mutta sen ei pitäisi kattaa yli 40:tä prosenttia pohjapinta-alasta. Jos poikkeuksellisista tieteellisistä tai eläinlääketieteellisistä syistä ei voida käyttää hyllyä, suojan on oltava 33 prosenttia suurempi yksittäistä kania kohti ja 60 prosenttia suurempi kahta kania kohti. Jos korotettu alue on alle 10 viikon ikäisten kanien käytössä, sen vähimmäiskoko on 55 × 25 cm ja sen korkeuden pohjasta on oltava sellainen, että eläimet voivat hyödyntää sitä.

Taulukko 2.1 Yli 10 viikon ikäiset kanit

Taulukko 2.1 koskee sekä häkkejä että karsinoita. Lisäpinta-alan tarve on 3 000 cm2 kania kohti, kun kaneja on kolmesta kuuteen, ja 2 500 cm2 kutakin kania kohti, kun kaneja on yli kuusi.





Lopullinen paino (kg) Vähimmäispohjapinta-ala yhtä tai kahta sosiaalisesti sopusointuista eläintä kohti (cm2) Vähimmäiskorkeus (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä alle 3 3 500 45 [Tammikuu 2012] 3–5 4 200 45 yli 5 5 400 60





Taulukko 2.2 Naaras ja poikue

Naaraan paino (kg) Suojan vähimmäiskoko (cm2) Lisätila pesäkoppeja varten (cm2) Vähimmäiskorkeus (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä alle 3 3 500 1 000 45 [Tammikuu 2012] 3–5 4 200 1 200 45 yli 5 5 400 1 400 60





Taulukko 2.3 Alle 10 viikon ikäiset kanit

Taulukko 2.3 koskee sekä häkkejä että karsinoita.





Ikä Suojan vähimmäiskoko (cm2) Vähimmäispohjapinta-ala eläintä kohti (cm2) Vähimmäiskorkeus (cm) Vieroituksesta 7 viikon ikään 4 000 800 40 Yli 7 mutta enintään 10 viikkoa 4 000 1 200 40





Taulukko 2.4 Kanit: Optimaaliset mitat korotetuille alueille suojissa, joiden mitat esitetään taulukossa 2.1

Ikä viikkoina Lopullinen paino (kg) Ihanteellinen koko (cm × cm) Ihanteellinen korkeus suojan pohjasta (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä yli 10 alle 3 55 × 25 25 [Tammikuu 2012] 3–5 55 × 30 25 yli 5 60 × 35 30

3. Kissat

Taulukko 3.1 Kissat

Vähimmäistila emoa ja poikuetta varten on sama kuin yhtä kissaa varten. Sitä suurennetaan vähitellen niin, että neljän kuukauden iässä poikaset on sijoitettu tiloihin, joissa sovelletaan aikuisille eläimille tarkoitettuja tilavaatimuksia.

Niiden alueiden, joita käytetään ruokintaan ja joissa pidetään ulostusastioita, on oltava vähintään 0,5 metrin päässä toisistaan eikä niitä saa vaihtaa keskenään.





Pohja (5) (m2) Hyllyt (m2) Korkeus (m) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Vähimmäisala yhtä eläintä kohti 1,5 0,5 2 [Tammikuu 2017] Jokaista ylimääräistä eläintä kohti 0,75 0,25 –

4. Koirat

Sisäsuojan on oltava vähintään 50 prosenttia koirien käytettävissä olevasta tilasta, kuten jäljempänä olevasta taulukosta 4.1 käy ilmi.

Taulukossa esitetyt tilavaatimukset koskevat beagleja, mutta suurten rotujen, kuten bernhardinkoiran tai irlanninsusikoiran tilavaatimukset ovat huomattavasti suurempia kuin ne, jotka esitetään taulukossa 4.1. Muiden rotujen kuin koe-eläinbeaglen osalta tilavaatimuksista päätetään yhdessä eläinlääketieteellisen henkilökunnan kanssa.

Taulukko 4.1 Koirat

Pareittain tai ryhmässä säilytettäviä koiria voidaan kutakin pitää tilassa, joka on puolet esitetystä kokonaispinta-alasta (2 m2, kun koiran paino on alle 20 kg; 4 m2, kun koiran paino on yli 20 kg) sinä aikana, kun niitä käytetään tässä direktiivissä määriteltyihin toimenpiteisiin, jos tämä on tarpeen tieteellisistä syistä.

Imettävään naaraaseen ja poikueeseen sovelletaan samaa tilavaatimusta kuin naaraaseen, jonka paino on sama. Poikuekarsina on suunniteltava niin, että naaras voi siirtyä lisätilaan tai korotettuun tilaan pois pentujen läheltä.





Paino (kg) Suojan vähimmäiskoko (m2) Vähimmäispohjapinta-ala yhtä tai kahta eläintä kohti (m2) Kutakin ylimääräistä eläintä kohti lisätään vähintään (m2) Vähimmäis-korkeus (m) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä enintään 20 4 4 2 2 [Tammikuu 2017] yli 20 8 8 4 2





Taulukko 4.2 Koirat – vieroitetut koirat

Koiran paino (kg) Suojan vähimmäiskoko (m2) Vähimmäispohjapinta-ala eläintä kohti (m2) Vähimmäiskorkeus (m) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä enintään 5 4 0,5 2 [Tammikuu 2017] yli 5, enintään 10 4 1,0 2 yli 10, enintään 15 4 1,5 2 yli 15, enintään 20 4 2 2 yli 20 8 4 2

5. Fretit

Taulukko 5. Fretit

Suojan vähimmäiskoko (cm2) Vähimmäispohjapinta-ala eläintä kohti (cm2) Vähimmäiskorkeus (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Eläimet, joiden paino on enintään 600 g 4 500 1 500 50 [Tammikuu 2012 ] Eläimet, joiden paino on yli 600 g 4 500 3 000 50 Aikuiset urokset 6 000 6 000 50 Naaras ja poikue 5 400 5 400 50

6. Kädelliset

Taulukko 6.1 Marmosetit ja tamariinit

Suojien vähimmäispohjapinta-ala yhtä (6) tai kahta eläintä + alle 5 kk:n ikäisiä jälkeläisiä kohti (m2) Vähimmäistilavuus kutakin yli 5 kk:n ikäistä ylimääräistä eläintä kohti (m 3) Vähimmäis-korkeus (m) (7) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Marmosetit 0,5 0,2 ║1,5 [Tammikuu 2017] Tamariinit 1,5 0,2 1,5





Taulukko 6.2 Saimirit

Vähimmäispohjapinta-ala yhtä (8) tai kahta eläintä kohti (m2) Vähimmäistilavuus kutakin yli 6 kk:n ikäistä ylimääräistä eläintä kohti (m3) Vähimmäiskorkeus (m) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä 2,0 0,5 1,8 [Tammikuu 2017]





Taulukko 6.3 Makakit ja vervetit (9)

Suojan vähimmäiskoko (m2) Suojan vähimmäis-tilavuus (m3) Vähimmäis-tilavuus eläintä kohti (m3) Suojan vähimmäis korkeus (m) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Alle 3-vuotiaat eläimet (10) 2,0 3,6 1,0 1,8 [Tammikuu 2017] Vähintään 3-vuotiaat eläimet (11) 2,0 3,6 1,8 1,8 Siitostarkoituksia varten säilytettävät eläimet (12) 3,5 2,0





Taulukko 6.4 Paviaanit (13)

Suojan vähimmäiskoko (m2) Suojan vähimmäis tilavuus (m3) Vähimmäis tilavuus eläintä kohti (m3) Suojan vähimmäis korkeus (m) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Alle 4-vuotiaat eläimet (14) 4,0 7,2 3,0 1,8 [Tammikuu 2017] Vähintään 4-vuotiaat eläimet (14) 7,0 12,6 6,0 1,8 Siitostarkoituksia varten säilytettävät eläimet (15) 12,0 2,0

7. Tuotantoeläimet

Taulukko 7.1 Naudat

Paino (kg) Suojan vähimmäiskoko (m2) Vähimmäispohja-pinta-ala eläintä kohti (m2) Kaukalon koko: sarvellisten nautojen ad libitum –ruokinta (m/eläin) Kaukalon koko: sarvellisten nautojen rajoitettu ruokinta (m/eläin) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä enintään 100 2,50 2,30 0,10 0,30 [Tammikuu 2017] yli 100, enintään 200 4,25 3,40 0,15 0,50 yli 200, enintään 400 6,00 4,80 0,18 0,60 yli 400, enintään 600 9,00 7,50 0,21 0,70 yli 600, enintään 800 11,00 8,75 0,24 0,80 yli 800 16,00 10,00 0,30 1,00





Taulukko 7.2 Lampaat ja vuohet

Paino (kg) Suojan vähimmäiskoko (m2) Vähimmäis-pohjapinta-ala eläintä kohti (m2) Väliseinän vähimmäiskorkeus* (m) Kaukalon koko: ad libitum –ruokinta (m/eläin) Kaukalon koko: rajoitettu ruokinta (m/eläin) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä alle 20 1,0 0,7 1,0 0,10 0,25 [Tammikuu 2017] yli 20, enintään 35 1,5 1,0 1,2 0,10 0,30 yli 35, enintään 60 2,0 1,5 1,2 0,12 0,40 yli 60 3,0 1,8 1,5 0,12 0,50





Taulukko 7.3 Siat ja minisiat

Elopaino (kg) Suojan vähimmäiskoko (16) (m2) Vähimmäispohjapinta-ala eläintä kohti (m2) Vähimmäismakuu-ala eläintä kohti (termoneutraaleissa oloissa) (m2/eläin) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 5 2,0 0,20 0,10 [Tammikuu 2017] yli 5, enintään 10 2,0 0,25 0,11 yli 10, enintään 20 2,0 0,35 0,18 yli 20, enintään 30 2,0 0,50 0,24 yli 30, enintään 50 2,0 0,70 0,33 yli 50, enintään 70 3,0 0,80 0,41 yli 70, enintään 100 3,0 1,00 0,53 yli 100, enintään 150 4,0 1,35 0,70 yli 150 5,0 2,50 0,95 Aikuiset karjut (tavanomainen tuotantotapa) 7,5 1,30





Taulukko 7.4 Hevoseläimet

Lyhyimmän puolen on oltava vähintään hevosen säkäkorkeus kerrottuna luvulla 1,5. Sisäsuojien korkeuden on oltava sellainen, että eläimet voivat nousta täyteen korkeuteensa.





Säkäkorkeus (m) Vähimmäispohjapinta-ala eläintä kohti (m2) Vähimmäis-korkeus (m) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Kutakin yksin tai enintään 3 eläimen ryhmässä pidettävää eläintä kohti Kutakin vähintään 4 eläimen ryhmässä pidettävää eläintä kohti Varsomiskarsina / tamma ja varsa 1,00–1,40 9,0 6,0 16 3,00 [Tammikuu 2017] yli 1,40, enintään 1,60 12,0 9,0 20 3,00 yli 1,60 16,0 (2 × SK)2 (17) 20 3,00

8. Linnut

Taulukko 8.1 Kotieläimenä pidettävät kanalinnut

Jos näitä vähimmäissuosituksia ei tieteellisistä syistä voida noudattaa, kokeen suorittajan on perusteltava säilytyksen kesto yhdessä eläinlääketieteellisen henkilökunnan kanssa. Näissä olosuhteissa lintuja voidaan pitää pienemmissä suojissa, joissa on asianmukaisia virikkeitä ja joiden pohjan pinta-ala on vähintään 0,75 m2.





Paino (g) Suojan vähimmäiskoko (m2) Vähimmäis-pinta-ala lintua kohti (m2) Vähimmäis-korkeus (cm) Ruokintakaukalon vähimmäispituus lintua kohti (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 200 1,00 0,025 30 3 [Tammikuu 2012] yli 200, enintään 300 1,00 0,03 30 3 yli 300, enintään 600 1,00 0,05 40 7 yli 600, enintään 1 200 2,00 0,09 50 15 yli 1 200, enintään 1 800 2,00 0,11 75 15 yli 1 800, enintään 2 400 2,00 0,13 75 15 yli 2 400 2,00 0,21 75 15





Taulukko 8.2 Kesyt kalkkunat

Suojan kaikkien seinien tulisi olla vähintään 1,5 metriä pitkiä. Jos näitä vähimmäissuosituksia ei tieteellisistä syistä voida noudattaa, kokeen suorittajan on perusteltava säilytyksen kesto yhdessä eläinlääketieteellisen henkilökunnan kanssa. Näissä olosuhteissa lintuja voidaan pitää pienemmissä suojissa, joissa on asianmukaisia virikkeitä ja joiden pohjan pinta-ala on vähintään 0,75 m2. Korkeuden on oltava vähintään 50 cm alle 0,6 kg:n painoisia lintuja varten, 75 cm alle 4 kg:n painoisia lintuja varten ja 100 cm yli 4 kg:n painoisia lintuja varten. Suojia voidaan käyttää lintujen pienten ryhmien säilyttämiseen taulukon 8.2 tilavaatimuksia noudattaen.





Paino (g) Suojan vähimmäis-koko (m2) Vähimmäis-pinta-ala lintua kohti (m2) Vähimmäis-korkeus (cm) Ruokintakaukalon vähimmäispituus lintua kohti (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 0,3 2,00 0,13 50 3 [Tammikuu 2012] yli 0,3, enintään 0,6 2,00 0,17 50 7 yli 0,6, enintään 1 2,00 0,30 100 15 yli 1, enintään 4 2,00 0,35 100 15 yli 4, enintään 8 2,00 0,40 100 15 yli 8, enintään 12 2,00 0,50 150 20 yli 12, enintään 16 2,00 0,55 150 20 yli 16, enintään 20 2,00 0,60 150 20 yli 20 3,00 1,00 150 20





Taulukko 8.3 Viiriäiset

Paino (g) Suojan vähimmäis-koko (m2) Pinta-ala lintua kohti pari-säilytyksessä (m2) Pinta-ala lintua kohti ryhmä-säilytyksessä (m2) Vähimmäis-korkeus (cm)* Ruokintakaukalon vähimmäispituus lintua kohti (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 150 1,00 0,5 0,10 20 4 [Tammikuu 2012] Yli 150 1,00 0,6 0,15 30 4





Taulukko 8.4 Ankat ja hanhet

Jos näitä vähimmäissuosituksia ei tieteellisistä syistä voida noudattaa, kokeen suorittajan on perusteltava säilytyksen kesto yhdessä eläinlääketieteellisen henkilökunnan kanssa. Näissä olosuhteissa lintuja voidaan pitää pienemmissä suojissa, joissa on asianmukaisia virikkeitä ja joiden pohjan pinta-ala on vähintään 0,75 m2. Suojia voidaan käyttää lintujen pienten ryhmien säilyttämiseen taulukon 8.4 tilavaatimuksia noudattaen.





Paino (g) Suojan vähimmäis-koko (m2) Pinta-ala lintua kohti (m2) (18) Vähimmäis-korkeus (cm) Ruokintakaukalon vähimmäispituus lintua kohti (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Ankat [Tammikuu 2012] Enintään 300 2,00 0,10 50 10 yli 300, enintään 1 200 (19) 2,00 0,20 200 10 yli 1 200, enintään 3 500 2,00 0,25 200 15 yli 3 500 2,00 0,50 200 15 Hanhet Enintään 500 2,00 0,20 200 10 yli 500, enintään 2 000 2,00 0,33 200 15 yli 2 000 2,00 0,50 200 15





Taulukko 8.5 Ankat ja hanhet: Altaiden vähimmäiskoko (20)

Pinta-ala (m2) Syvyys (cm) Ankat 0,5 30 Hanhet 0,5 10–30





Taulukko 8.6 Kyyhkyset

Suojien on oltava pitkiä ja kapeita (esimerkiksi 2 m × 1 m) pikemmin kuin neliskulmaisia, jotta eläimet voivat tehdä lyhyitä lentopyrähdyksiä.





Ryhmän koko Suojan vähimmäiskoko (m2) Vähimmäiskorkeus (cm) Ruokintakaukalon vähimmäispituus lintua kohti (cm) Orren vähimmäispituus lintua kohti (cm) 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 6 2 200 5 30 [Tammikuu 2012] 7–12 3 200 5 30 Kutakin ylimääräistä lintua kohti (kun lintuja on yli 12) 0,15 5 30





Taulukko 8.7 Seeprapeippo

Suojien on oltava pitkiä ja kapeita (esimerkiksi 2 m × 1 m), jotta eläimet voivat tehdä lyhyitä lentopyrähdyksiä. Lisääntymistutkimuksissa pareja voidaan pitää pienemmissä suojissa, joissa on asianmukaisia virikkeitä ja joiden pinta-ala on vähintään 0,5 m2 ja vähimmäiskorkeus 40 cm. Kokeen suorittajan on perusteltava tällaisen säilytyksen kesto yhdessä eläinlääketieteellisen henkilökunnan kanssa.





Ryhmän koko Suojan vähimmäiskoko (m2) Vähimmäiskorkeus (cm) Ruokintapisteiden vähimmäismäärä 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 6 1,0 100 2 [Tammikuu 2012] 7–12 1,5 200 2 13–20 2,0 200 3 Kutakin ylimääräistä lintua kohti (kun lintuja on yli 20) 0,05 Yksi piste kuutta lintua kohti

9. Sammakkoeläimet

Taulukko 9.1 Vedessä elävät salamanterieläimet

Ruumiin pituus (21) (cm) Vesialueen vähimmäispinta-ala (cm2) Vesialueen vähimmäispinta-ala kutakin ylimääräistä eläintä kohti ryhmäsäilytyksessä (cm2) Veden vähimmäissyvyys (cm) Optimaa-linen lämpötila Suhteellinen kosteus 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 10 262,5 50 13 15 oC – 22 oC 100 % [Tammikuu 2012] yli 10, enintään 15 525 110 13 yli 15, enintään 20 875 200 15 yli 20, enintään 30 1 837,5 440 15 yli 30 3 150 800 20





Taulukko 9.2 Vedessä elävät sammakkoeläimet (22)

Ruumiin pituus (23) (cm) Vesialueen vähimmäispinta-ala (cm2) Vesialueen vähimmäispinta-ala kutakin ylimääräistä eläintä kohti ryhmäsäilytyksessä (cm2) Veden vähimmäissyvyys (cm) Optimaalinen lämpötila Suhteellinen kosteus 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Alle 6 160 40 6 18 oC – 22 oC 100 % [Tammikuu 2012] 6–9 300 75 8 yli 9, enintään 12 600 150 10 yli 12 920 230 12,5





Taulukko 9.3 Osittain vedessä elävät sammakkoeläimet

Ruumiin pituus (24) (cm) Suojan vähimmäis-koko (25) (cm2) Vähimmäispinta-ala kutakin ylimääräistä eläintä kohti ryhmäsäilytyksessä (cm2) Vähimmäiskorkeus (26) (cm) Veden vähimmäissyvyys (cm) Optimaalinen lämpötila Suhteellinen kosteus 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä enintään 5,0 1 500 200 20 10 10 oC – 15 oC 50–80 % [Tammikuu 2012] yli 5,0, enintään 7,5 3 500 500 30 10 yli 7,5 4 000 700 30 15





Taulukko 9.4 Osittain maalla elävät sammakkoeläimet

Ruumiin pituus (27) (cm) Suojan vähimmäiskoko (28) (cm2) Vähimmäispinta-ala kutakin ylimääräistä eläintä kohti ryhmäsäilytyksessä (cm2) Vähimmäiskorkeus (29) (cm) Veden vähimmäissyvyys (cm) Optimaalinen lämpötila Suhteellinen kosteus 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 5,0 1 500 200 20 10 23 oC – 27 oC 50–80 % [Tammikuu 2012] yli 5,0, enintään 7,5 3 500 500 30 10 yli 7,5 4 000 700 30 15





Taulukko 9.5 Metsissä elävät sammakkoeläimet

Ruumiin pituus (30) (cm) Suojan vähimmäiskoko (31) (cm2) Vähimmäispinta-ala kutakin ylimääräistä eläintä kohti ryhmä-säilytyksessä (cm2) Vähimmäiskorkeus (32) (cm) Optimaalinen lämpötila Suhteellinen kosteus 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 3,0 900 100 30 18 oC – 25 oC 50–70 % [Tammikuu 2012] Yli 3,0 1 500 200 30

10. Matelijat

Taulukko 10.1 Vedessä elävät kilpikonnat

Ruumiin pituus (33) (cm) Vesialueen vähimmäispinta-ala (cm2) Vesialueen vähimmäispinta-ala kutakin ylimääräistä eläintä kohti ryhmäsäilytyksessä (cm2) Veden vähimmäissyvyys (cm) Optimaalinen lämpötila Suhteellinen kosteus 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 5 600 100 10 20 oC – 25 oC 80–70 % [Tammikuu 2012] yli 5, enintään 10 1 600 300 15 yli 10, enintään 15 3 500 600 20 yli 15, enintään 20 6 000 1 200 30 yli 20, enintään 30 10 000 2 000 35 yli 30 20 000 5 000 40





Taulukko 10.2 Maalla elävät käärmeet

Ruumiin pituus (34) (cm) Pohjan vähimmäispinta-ala (cm2) Vähimmäispinta-ala kutakin ylimääräistä eläintä kohti ryhmäsäilytyksessä (cm2) Vähimmäiskorkeus (35) (cm) Optimaalinen lämpötila Suhteellinen kosteus 34 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu päivämäärä Enintään 30 300 150 10 22 oC – 27 oC 60–80 % [Tammikuu 2012] yli 30, enintään 40 400 200 12 yli 40, enintään 50 600 300 15 yli 50, enintään 75 1 200 600 20 yli 75 2 500 1 200 28

(1) Vieroituksen jälkeen hiirien säilytyksessä eläintiheys voi olla tämä lyhyen aikaa vieroituksesta niiden luovuttamiseen sillä edellytyksellä, että eläimet pidetään suurissa suojissa, joissa on tarpeeksi virikkeitä. Näistä säilytysolosuhteista ei tulisi aiheutua hyvinvoinnille sellaisia haittoja kuin lisääntynyt aggressiivisuus, tautisuus tai kuolleisuus, stereotyyppinen käyttäytyminen tai muut käyttäytymishäiriöt, painon lasku, muut stressistä aiheutuvat fysiologiset tai käytösmuutokset.

(2) Elinajan tutkimuksissa suojien olisi oltava niin suuria, että eläimiä voidaan säilyttää yhdessä. Jos tila yksittäistä eläintä kohti laskee edellä ilmoitettuja alhaisemmiksi, ensisijalle olisi asetettava ryhmän vakaiden sosiaalisten rakenteiden säilyttäminen.

(3) Vieroituksen jälkeen hiirien säilytyksessä eläintiheys voi olla tämä lyhyen aikaa vieroituksesta niiden luovuttamiseen sillä edellytyksellä, että eläimet pidetään suurissa suojissa, joissa on tarpeeksi virikkeitä. Näistä säilytysolosuhteista ei tulisi aiheutua hyvinvoinnille sellaisia haittoja kuin lisääntynyt aggressiivisuus, tautisuus tai kuolleisuus, stereotyyppinen käyttäytyminen tai muut käyttäytymishäiriöt, painon lasku, muut stressistä aiheutuvat fysiologiset tai käytösmuutokset.

(4) Vieroituksen jälkeen hamsterien säilytyksessä eläintiheys voi olla tämä lyhyen aikaa vieroituksesta niiden luovuttamiseen sillä edellytyksellä, että eläimet pidetään suurissa suojissa, joissa on tarpeeksi virikkeitä. Näistä säilytysolosuhteista ei tulisi aiheutua hyvinvoinnille sellaisia haittoja kuin lisääntynyt aggressiivisuus, tautisuus tai kuolleisuus, stereotyyppinen käyttäytyminen tai muut käyttäytymishäiriöt, painon lasku, muut stressistä aiheutuvat fysiologiset tai käytösmuutokset.

(5) Huom. Pohjapinta-ala ilman hyllyjä.

(6) Eläimiä saa säilyttää yksin ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa.

(7) Suojan katon on oltava vähintään 1,8 metrin korkeudessa lattiasta.

(8) Eläimiä saa säilyttää yksin ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa.

(9) Eläimiä saa säilyttää yksin ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa.

(10) Suojassa, jonka tilavuus vastaa vähimmäissuosituksia, voidaan pitää enintään kolme eläintä.

(11) Suojassa, jonka tilavuus vastaa vähimmäissuosituksia, voidaan pitää enintään kaksi eläintä.

(12) Kasvatuslaitoksessa ei tarvita lisätilaa tai -tilavuutta alle kaksivuotiaille emonsa kanssa säilytettäville eläimille.

(13) Eläimiä saa säilyttää yksin ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa.

(14) Suojassa, jonka tilavuus vastaa vähimmäissuosituksia, voidaan pitää enintään kaksi eläintä.

(15) Kasvatuslaitoksessa ei tarvita lisätilaa tai -tilavuutta alle kaksivuotiaille emonsa kanssa säilytettäville eläimille.

(16) Sikoja voidaan pitää pienemmissä suojissa lyhyitä ajanjaksoja esimerkiksi jakamalla suoja osiin väliseinien avulla, jos tämä on perusteltua kokeellisista tai eläinlääketieteellisistä syistä. (Syynä voi olla esimerkiksi yksilöllisen ruoankulutuksen varmistaminen.)

(17) Riittävän tilan varmistamiseksi kunkin yksittäisen eläimen tilavaatimusten olisi perustuttava säkäkorkeuteen (SK).

(18) Tähän on kuuluttava allas, jonka vähimmäispinta-ala on 0,5 m2 aina suojan pinta-alan 2 m2:ä kohti ja jonka vähimmäissyvyys on 30 cm. Allas voi olla enintään 50 prosenttia suojan vähimmäiskoosta.

(19) Lintuja, jotka eivät vielä lennä, voidaan pitää suojissa, joiden vähimmäiskorkeus on 75 cm.

(20) Altaiden koko määräytyy suojan pinta-alan 2 m2:ä kohti. Allas voi olla enintään 50 prosenttia suojan vähimmäiskoosta.

(21) Mitattuna kuonon päästä peräaukkoon.

(22) Näitä suosituksia sovelletaan säilytystankkeihin (eli hoitotankkeihin), mutta ei niihin tankkeihin, joita käytetään luonnolliseen paritteluun ja superovulaatioon. Ne edellyttävät tehokkuussyistä pienempiä yksittäistankkeja. Tilavaatimukset ilmoitetuissa tilaluokissa koskevat aikuisia eläimiä; nuoret eläimet ja poikaset on säilytettävä joko erillään tai tilavaatimuksia on muutettava kokoluokittelun mukaan.

(23) Mitattuna kuonon päästä peräaukkoon.

(24) Mitattuna kuonon päästä peräaukkoon.

(25) Kolmannes maa-aluetta, kaksi kolmannesta vesialuetta, jossa eläinten on voitava upottautua veden alle.

(26) Mitattuna maa-alueen pinnasta terraarion katon alapuoleen. Säiliön korkeutta on mukautettava sen sisustuksen mukaan.

(27) Mitattuna kuonon päästä peräaukkoon.

(28) Kaksi kolmannesta maa-aluetta, yksi kolmannes vesialuetta, jossa eläinten on voitava upottautua veden alle.

(29) Mitattuna maa-alueen pinnasta terraarion katon alapuoleen. Säiliön korkeutta on mukautettava sen sisustuksen mukaan.

(30) Mitattuna kuonon päästä peräaukkoon.

(31) Kaksi kolmannesta maa-aluetta, yksi kolmannes vesialuetta, jossa eläinten on voitava upottautua veden alle.

(32) Mitattuna maa-alueen pinnasta terraarion katon alapuoleen. Säiliön korkeutta on mukautettava sen sisustuksen mukaan.

(33) Mitattuna suoraan kilven etureunasta takareunaan.

(34) Mitattuna kuonosta häntään.

(35) Mitattuna maa-alueen pinnasta terraarion katon alapuoleen. Säiliön korkeutta on mukautettava sen sisustuksen mukaan