Ehdotus Neuvoston asetus (EY) tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille /* KOM/98/0158 lopull. - CNS 98/0108 */



Virallinen lehti nro C 170 , 04/06/1998 s. 0004



98/0108 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) N:o . . . annettu . . . tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille (98/C 170/02) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 42 ja 43 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, sekä katsoo, että yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena on saavuttaa perustamissopimuksen 39 artiklassa mainitut tavoitteet ottaen huomioon markkinatilanne, markkinoiden tasapainon edistämisen takaamiseksi otettiin käyttöön uusi tukijärjestelmä tukijärjestelmästä tiettyjen peltokasvien viljelijöille 30 päivänä kesäkuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 1765/92 (1), vuonna 1992 tapahtuneen yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen jälkeen markkinoiden tasapaino on parantunut merkittävästi, vuonna 1992 tiettyjen peltokasvien viljelijöille käyttöön otetun tukijärjestelmän mukainen maan viljelykäytöstä poistaminen on interventiohinnan alentamisen ohella auttanut pitämään tuotannon kurissa, ja hinnan kilpailukyvyn paraneminen on mahdollistanut huomattavien lisäviljamäärien käytön kotimaan markkinoilla, pääasiassa eläinten rehuksi, vuonna 1992 käyttöön otettuun järjestelmään perustuvaa tukea olisi jatkettava, mutta olisi otettava kuitenkin huomioon markkinoiden kehittyminen ja voimassa olevan järjestelmän soveltamisesta saadut kokemukset, tukijärjestelmän uudistamisessa on otettava huomioon yhteisön kansainväliset velvoitteet, markkinoiden tasapaino voidaan parhaiten saavuttaa lähentämällä yhteisön viljanhintoja maailmanmarkkinahintoihin ja säätämällä yleisistä pinta-alatuista, pinta-alatukia olisi tarkistettava, jos markkinatilanne muuttuu siitä, mitä nykyisellään arvioidaan, tukeen oikeutettu ala olisi rajoitettava alaan, joka on varattu peltokasvien viljelyyn tai johon on aikaisemmin sovellettu julkisesti rahoitettua kesannointijärjestelmää, jos niiden alojen summa, joille tukea haetaan, ylittää perusviljelyalan määrän, olisi säädettävä tilakohtaisesta tukeen oikeuttavan alan vähennyksestä markkinoiden tasapainon takaamiseksi, pinta-alatuissa olisi otettava huomioon rakenteelliset erityispiirteet, jotka vaikuttavat satoihin; puolueettomiin perusteisiin perustuvan aluejakosuunnitelman laatiminen olisi jätettävä jäsenvaltioille; suunnitelmien olisi oltava yhdenmukaisia kullakin alueella tiettynä aikana saadun keskisadon kanssa, ja suunnitelmissa olisi otettava huomioon tuotantoalueiden rakenteelliset erot; olisi säädettävä erityisestä menettelystä näiden suunnitelmien arvioimiseksi yhteisön tasolla, kasteltujen ja kastelemattomien alojen satojen erottelu voidaan hyväksyä edellyttäen, että kastelluille sadoille määritellään eri perusviljelyala ja että kokonaisperusviljelyala ei kasva, pinta-alatuen laskemiseksi olisi peruskorvaus tonnilta kerrottava kyseiselle alueelle määritellyllä viljojen keskisadolla, peltokasveille olisi vahvistettava yhtenäinen pinta-alatuki; perusmääriä tonnia kohti olisi lisättävä ja otettava huomioon viljojen interventiohinnan lasku; öljysiementen ja pellavansiementen erityiskorvaukset olisi poistettava; valkuaiskasveille olisi otettava käyttöön erityistuki niiden kilpailukyvyn säilyttämiseksi viljoihin nähden, durumvehnälle olisi otettava käyttöön erityisjärjestelmä durumvehnää käyttävän teollisuuden hankintatarpeita vastaavan tuotannon tason säilyttämiseksi, ja talousarviomenoja olisi tarkkailtava; tähän tavoitteeseen päästäneen ottamalla käyttöön kullekin jäsenvaltiolle durumvehnän enimmäisviljelyalaan rajoitettu lisäkorvaus; jos alat ylitetään, jätettyjä hakemuksia olisi mukautettava, durumvehnän tuotanto on joissakin jäsenvaltioissa lisäksi vakiintunut perinteisten tuotantoalueiden ulkopuolelle; tuotannon tietyn tason säilyminen kyseisillä alueilla olisi taattava myöntämällä erityistukea, pinta-alatuen saamiseksi tuottajien olisi poistettava viljelykäytöstä ennakolta määritelty prosenttiosuus viljelyalastaan; viljelykäytöstä poistettua maata olisi hoidettava siten, että tietyt ympäristönsuojelua koskevat vähimmäisvaatimukset täyttyvät; poistettujen alojen olisi sovelluttava myös muihin kuin elintarviketarkoituksiin, edellyttäen että niihin voidaan soveltaa tehokkaita valvontatoimenpiteitä, nykyisessä markkinatilanteessa maan viljelykäytöstä poistamista koskeva kesantovelvoite olisi vahvistettava nollaan prosenttiin; prosenttimäärää olisi tarkistettava tuotannon ja markkinoiden kehittymisen huomioonottamiseksi, maan viljelykäytöstä poistamisesta olisi maksettava soveltuva kesantokorvaus; korvauksen olisi vastattava peltokasvien pinta-alatukia muiden kuin valkuaiskasvien osalta, pientuottajilta, joiden pinta-alatukia koskeva hakemus jää tietyn tason alle, ei pitäisi edellyttää viljelykäytöstä poistamista; kyseinen taso olisi vahvistettava, vapaaehtoiselle viljelykäytöstä poistamiselle olisi vahvistettava perusedellytykset yhteisön tasolla, pinta-alatuet olisi maksettava kullekin viljelyalalle kerran vuodessa; niiden alojen, joita ei ole otettu viljelykäyttöön välittömästi asetuksessa (ETY) N:o 1765/92 vahvistetun järjestelmän tultua voimaan, ei pitäisi olla oikeutettuja tukeen; tiettyjen sellaisten erityistilanteiden huomioonottamiseksi, joissa tämä säännös on liian rajoittava, olisi sallittava tiettyjä jäsenvaltioiden valvomia poikkeuksia, on tarpeen vahvistaa tietyt pinta-alatukien hakemista koskevat edellytykset ja määrätä tukien maksuaika, maksupäivät olisi vahvistettava peltokasvien myynnin jakautumiseksi tasaisesti markkinointivuoden aikana, kylvöpäivät olisi mukautettava eri tuotantoalueiden luonnonoloihin, yhteisö rahoittaa jäsenvaltioille tämän asetuksen soveltamisesta johtuvista velvollisuuksista aiheutuvat kustannukset yhteisen maatalouspolitiikan rahoittamisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o . . . ./. . 1 ja 2 artiklan mukaisesti, on tarpeen säätää siirtymäkauden toimenpiteistä ja antaa komissiolle oikeus tarvittaessa säätää lisätoimenpiteistä siirtymäkaudeksi, peltokasveja koskevan tukijärjestelmän muutokset olisi otettava käyttöön markkinointivuodesta 2000/2001, ja voimassa olevaan tukijärjestelmään ja aiempiin muutoksiin nyt tehtävien mukautusten vuoksi asetus (ETY) N:o 1765/92 olisi selkeyden vuoksi korvattava uudella asetuksella, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Tällä asetuksella otetaan käyttöön peltokasvien viljelijöitä koskeva pinta-alatukeen perustuva korvausjärjestelmä. 2. Tässä asetuksessa: - markkinointivuosi on 1 päivästä heinäkuuta 30 päivään kesäkuuta, - "peltokasveilla" tarkoitetaan liitteessä I lueteltuja kasveja. I LUKU Pinta-alatuki 2 artikla 1. Yhteisön peltokasvien viljelijät voivat hakea pinta-alatukea tässä luvussa vahvistetuin edellytyksin. 2. Pinta-alatuki vahvistetaan hehtaaria kohti, ja se vaihtelee alueittain. Pinta-alatukea myönnetään alalle, joka on varattu peltokasveille tai joka poistetaan viljelykäytöstä tämän asetuksen 6 artiklan mukaisesti ja joka ei ylitä alueellista perusviljelyalaa. Tämä määritellään alueen niiden hehtaarien keskiarvona, jotka oli varattu peltokasvien viljelyyn tai tarvittaessa kesannoitu julkisesti rahoitetun tukijärjestelmän mukaisesti vuosina 1989, 1990 ja 1991. Alueella tarkoitetaan kyseisen jäsenvaltion valinnan mukaan jäsenvaltiota taikka jäsenvaltiossa olevaa aluetta. 3. Pinta-alatukea hakevat tuottajat ovat velvollisia poistamaan viljelykäytöstä osan tilansa viljelyalasta korvausta vastaan. 4. Kun niiden yksittäisten viljelyalojen summa, joille tukea haetaan tiettyjen peltokasvien viljelijöiden tukijärjestelmän nojalla, mukaan lukien mainitussa järjestelmässä säädetty maan viljelykäytöstä poistaminen, ylittää alueellisen perusviljelyalan, saman markkinointivuoden aikana viljelijää kohti hyväksyttyä tukikelpoista alaa vähennetään samassa suhteessa kaikkien tämän osaston nojalla kyseisellä alueella myönnettävien tukien osalta. Jos viljelyalalle ei haeta tukea tämän asetuksen nojalla, mutta alaa käytetään perusteena tuen hakemiseksi asetuksen (EY) N:o . . . ./. . nojalla, ala otetaan huomioon laskettaessa niitä aloja, joille tukea on haettu. 3 artikla 1. Pinta-alatuen maksamisessa käytettävien keskisatojen vahvistamiseksi jokaisen jäsenvaltion on laadittava aluejakosuunnitelma, jossa määritellään asiaankuuluvat ja puolueettomat perusteet eri tuotantoalueiden määrittämiseksi, jotta saataisiin erillisiä, yhtenäisiä alueita. Tässä yhteydessä jäsenvaltioiden on aluejakosuunnitelmia laatiessaan otettava huomioon erityistilanteet. Jäsenvaltiot voivat erityisesti mukauttaa keskisatoja, jotta tuotantoalueiden väliset mahdolliset rakenne-erot otettaisiin huomioon. Jäsenvaltiot voivat lisäksi aluejakosuunnitelmissaan määrätä erilaisia satoja kastelluille viljelyaloille ja kastelemattomille viljelyaloille. Tässä tapauksessa jäsenvaltiot vahvistavat kastelluille aloille eri perusviljelyalan. Kasteltu perusviljelyala vastaa vuosina 1989-1991 peltokasvisatoa varten kasteltujen alojen keskiarvoa, mukaan lukien asetuksen (ETY) N:o 1765/92 3 artiklan 1 kohdan 4 alakohdan viimeisessä virkkeessä säädetyt lisäykset. Kastellun perusalan vahvistaminen ei saa kuitenkaan aiheuttaa kyseisen jäsenvaltion kokonaisperusviljelyalan kasvua. Jos tämä ala ylitetään, sovelletaan 2 artiklan 4 kohtaa. Aluejakosuunnitelmassa on kaikissa tapauksissa varmistettava, että noudatetaan kyseisen jäsenvaltion keskisatoa, joka on vahvistettu 2 kohdassa tarkoitetulle jaksolle ja kyseisessä kohdassa tarkoitettujen perusteiden mukaan. 2. Jäsenvaltion on kunkin tuotantoalueen osalta ilmoitettava yksityiskohtaiset tiedot kyseisellä alueella viisivuotiskautena markkinointivuosien 1986/87 ja 1990/91 välillä viljakasvien viljelyyn käytetyistä viljelyaloista ja sadoista. Keskimääräinen viljasato on laskettava erikseen kunkin alueen osalta jättämällä pois kyseisen ajanjakson vuosi, jolloin sato on ollut suurin, ja vuosi, jolloin se on ollut pienin. Portugalilaisten viljojen osalta tämä velvollisuus voidaan kuitenkin täyttää toimittamalla ne tiedot, jotka on annettu Portugalin viljan ja riisin yhteisten markkinajärjestelyjen siirtymäsäännöksistä 11 päivänä joulukuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3653/90 (2) nojalla, sekä viiden uuden Saksan osavaltion (Länder) osalta ilmoittamalla muissa Saksan osavaltioissa (Länder) sovellettavat keskimääräiset sadot. Jos jäsenvaltio päättää käsitellä kastellut viljelyalat kastelemattomista viljelyaloista erillään, vastaava keskisato, jota ei saa muuttaa, on jaettava näiden kahden viljelyalaluokan kesken. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle aluejakosuunnitelmansa sekä kaikki sitä tukevat tarvittavat tiedot 1 päivään elokuuta 1999 mennessä. Tämän velvollisuuden täyttämiseksi ne voivat viitata asetuksen (ETY) N:o 1765/92 mukaisesti komissiolle toimittamaansa aluejakosuunnitelmaan. 4. Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden toimittamia aluejakosuunnitelmia ja huolehtii siitä, että jokainen suunnitelma perustuu asianmukaisiin ja puolueettomiin perusteisiin ja että se vastaa käytettävissä olevia tietoja. Komissio voi jättää hyväksymättä suunnitelmat, jotka eivät vastaa edellä mainittuja asianmukaisia perusteita, erityisesti kyseisen jäsenvaltion keskisatoa. Tässä tapauksessa kyseisen jäsenvaltion on muutettava suunnitelmaansa neuvoteltuaan asiasta komission kanssa. 5. Jäsenvaltio voi muuttaa aluejakosuunnitelmaansa komission pyynnöstä tai jäsenvaltion omasta aloitteesta 1-4 kohdassa määritellyn menettelyn mukaisesti. 6. Jos jäsenvaltio 1 kohtaa soveltaessaan päättää vahvistaa tuotantoalueita, joiden rajat eivät vastaa alueellisten perusalojen rajoja, jäsenvaltion on toimitettava komissiolle luettelo kaikista tukihakemuksista ja niihin liittyvistä sadoista. Jos näistä tiedoista ilmenee, että jäsenvaltion osalta vuonna 1993 sovelletusta aluejakosuunnitelmasta seuraava keskisato ylitetään tai uusien jäsenvaltioiden osalta vuonna 1995 sovelletusta suunnitelmasta seuraava keskisato ylitetään, kaikkia tässä jäsenvaltiossa seuraavana markkinointivuotena maksettavia korvauksia alennetaan suhteessa todettuun ylitykseen. Tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta, jos määrä, jolle viljatonneina ilmaistut hakemukset on tehty, ei ylitä jäsenvaltion kaikkien perusalojen sadoista seuraavaa määrää edellä tarkoitetun keskisadon verran. Jäsenvaltiot voivat valita, että ne toteavat jokaisen perusalueen osalta, onko sen keskisato mahdollisesti ylittynyt. Tässä tapauksessa tässä kohdassa tarkoitettua säännöksiä sovelletaan kullakin kyseisellä perusalalla maksettaviin korvauksiin. 4 artikla 1. Pinta-alatuki lasketaan kertomalla peruskorvaus tonnilta kyseisen alueen aluejakosuunnitelmassa määritellyllä keskisadolla. 2. Peruskorvaus tonnilta on: - 72,5 ecua valkuaiskasveille ja - 66 ecua muille peltokasveille. 5 artikla Pinta-alatukeen myönnetään lisäkorvaus, jonka suuruus on 344,5 ecua hehtaarilta durumvehnän viljelyyn varatulta viljelyalalta liitteessä II luetelluilla perinteisillä tuotantoalueilla liitteessä III vahvistetun määrän rajoissa. Jos niiden viljelyalojen summa, joiden osalta pinta-alatuen lisäkorvausta haetaan, on tietyn markkinointivuoden aikana edellä tarkoitettuja rajaa suurempi, tuottajakohtaista viljelyalaa, jonka osalta lisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin liitteessä III jäsenvaltioittain vahvistettuja määriä noudattaen jakaa mainitussa liitteessä esitetyt viljelyalat liitteessä II määriteltyjen tuotantoalueiden kesken tai tarvittaessa 3 artiklassa tarkoitettujen tuotantoalueiden kesken vuosien 1993-1997 durumvehnätuotannon määrän mukaisesti. Jos niiden viljelyalojen summa, joiden osalta pinta-alatuen lisäkorvausta haetaan tietyllä tuontantoalueella, tietyn markkinointivuoden aikana ylittää vastaavan alueellisen ylärajan, kyseisen tuotantoalueen tuottajakohtaista viljelyalaa, jonka osalta lisäkorvausta voidaan maksaa, vähennetään suhteessa siihen. Tämä vähennys tehdään, kun jäsenvaltion sisällä on toteutettu alojen siirto niiltä alueilta, jotka eivät ole saavuttaneet alueellista ylärajaansa, alueille, joilla tämä yläraja on ylitetty. Alueilla, joilla durumvehnän tuotanto on vakiintunutta, ja jotka ovat muita kuin liitteessä II tarkoitettuja alueita, otetaan käyttöön 138,9 ecua hehtaarilta oleva erityistuki liitteessä IV mainitun hehtaarimäärän rajoissa. 6 artikla 1. Kunkin pinta-alatukea hakevan viljelijän kesantovelvoite vahvistetaan hakemuksen kohteena olevalle peltokasville varatun viljelyalan ja poistetun alan suhdelukuna tämän asetuksen mukaisesti. Kesantovelvoite on nykyisellään nolla prosenttia. 2. Jäsenvaltioiden on sovellettava viljelykäytöstä poistettujen alojen erityistilannetta vastaavia aiheellisia ympäristönsuojelutoimenpiteitä. 3. Viljelykäytöstä poistettua alaa voidaan käyttää sellaisten yhteisössä valmistettavien teollisuustuotteiden raaka-aineiden tuottamiseen, joita ei ole tarkoitettu suoraan ihmis tai eläinravinnoksi, edellyttäen että niihin sovelletaan tehokkaita valvontajärjestelmiä. Jäsenvaltiot saavat myöntää kansallista tukea tuottajille auttaakseen heitä kattamaan biomassan tuottamiseen tarkoitettujen monivuotisten kasvien kylvökustannukset. Tuki ei saa kuitenkaan olla suurempi kuin sellaiselle viitenä saman suuruisena vuosittaisena eränä takaisin maksettavalle lainalle maksettava korko, joka vastaa kyseiselle maalle maksettavia korkeintaan viiden vuoden pinta-alatukia. 4. Kesantovelvoitteesta maksettava korvaus lasketaan pinta-alatukena 4 artiklan 1 ja 2 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti. Jos kastellulle ja kastelemattomalle maalle on vahvistettu eri sadot, sovelletaan kastelemattomalle maalle vahvistettuja satoja. Portugalin kohdalla korvauksessa otetaan huomioon asetuksella (ETY) N:o 3653/90 säädetty tukijärjestelmä. 5. Viljelijöille voidaan myöntää kesantokorvausta kesantovelvoitteen ylittävältä osalta. Tällöin viljelykäytöstä poistettu ala ei saa ylittää jäsenvaltion määrittämiä aloja, joissa otetaan huomioon erityistilanteet ja varmistetaan viljelymaan riittävä käyttö. Poistetun alan olisi oltava vähintään 10 prosenttia hakemuksen kohteena olevalle peltokasville varatusta viljelyalasta, joka poistetaan viljelykäytöstä tämän asetuksen mukaisesti. Kesantokorvaus voidaan myöntää monivuotisena enintään viiden vuoden ajanjaksolle. 6. Kesantovelvoite ei koske viljelijöitä, jotka hakevat korvausta viljelyalalta, joka ei ylitä sitä viljelyalaa, joka tarvittaisiin 92 viljatonnin tuottamiseen tuolle alueelle vahvistetun viljan keskisadon perusteella. 7 artikla Korvaushakemuksia ei voida esittää sellaisista alueista, jotka olivat 31 päivänä joulukuuta 1991 monivuotisena laitumena, monivuotisessa viljelyksessä, metsinä tai muussa kuin maatalouskäytössä. Jäsenvaltiot voivat poiketa myöhemmin määritettävin edellytyksin ensimmäisestä kohdasta tiettyjen erityistilanteiden huomioonottamiseksi, erityisesti rakenneuudistusohjelmiin kuuluvien alojen osalta tai liitteessä I tarkoitettujen kasvien kanssa yleensä vuorottelevia monivuotisia peltokasveja koskevien alojen osalta. Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen välttämiseksi, että tällaisten poikkeusten soveltaminen johtaisi korvaukseen oikeutetun maatalousalan merkittävään lisäykseen. Näihin toimenpiteisiin voi kuulua erityisesti mahdollisuus pitää aiemmin korvaukseen oikeutettuja alueita korvaukseen oikeuttamattomina, korvauksen piiriin tulleiden muiden alueiden asemesta. Jäsenvaltiot voivat myös poiketa ensimmäisestä kohdasta ottaakseen huomioon johonkin julkisen intervention muotoon liittyvät tietyt erityistilanteet, jos tämä interventio johtaa siihen, että viljelijä tavanomaista maanviljelytoimintaansa jatkaakseen viljelee alueita, joita on aiemmin pidetty tukeen oikeuttamattomina, ja jos kyseinen interventio tarkoittaa, että aiemmin tukeen oikeutetut alueet eivät enää ole siihen oikeutettuja ja että tukeen oikeutettujen alueiden kokonaismäärä ei nouse merkittävästi. Jäsenvaltiot voivat lisäksi tietyissä kahteen edeltävään kohtaan kuulumattomissa tapauksissa poiketa ensimmäisestä kohdasta, jos ne osoittavat komissiolle jätetyssä suunnitelmassa, että tukeen oikeutettujen alueiden kokonaismäärä pysyy muuttumattomana. 8 artikla 1. Tuet maksetaan sadonkorjuuta seuraavan 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta välisenä aikana. 2. Ollakseen oikeutettu pinta-alatukeen viljelijän on kylvettävä siemenet kyseistä satokautta edeltävään 31 päivään toukokuuta mennessä ja jätettävä hakemus 15 päivään toukokuuta mennessä. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet muistuttaakseen hakijoita siitä, että voimassa olevaa ympäristönsuojelulainsäädäntöä on noudatettava. 9 artikla Tämän luvun soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1766/92 (3) 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen, erityisesti säännöt, jotka koskevat: - perusviljelyalojen vahvistamista ja hallinnointia, - alueellisten tuotantosuunnitelmien laatimista, - pinta-alatuen myöntämistä, - tukeen oikeutetun viljelyalan vähimmäiskokoa; näissä säännöissä on erityisesti otettava huomioon valvonnan asettamat vaatimukset ja kyseisen järjestelmän tavoiteltu teho, - edellä 5 artiklassa tarkoitetun durumvehnän osalta myönnettävän pinta-alatuen lisäkorvauksen saamisen määrittelemistä ja kyseisessä artiklassa tarkoitetun erityistuen saamisen edellytyksiä sekä erityisesti huomioon otettavia alueita, - maan viljelykäytöstä poistamista, erityisesti ne, jotka koskevat 6 artiklan 3 kohtaa; näihin edellytyksiin saattaa kuulua kasvien kasvattaminen ilman korvausta, - edellä olevan 7 artiklan soveltamista; näissä edellytyksissä määritellään olosuhteet, joissa 7 artiklan poikkeukset voidaan hyväksyä, ja jäsenvaltioiden velvollisuus esittää suunnitellut toimenpiteet komissiolle hyväksymistä varten. Komissio voi samaa menettelyä noudattaen: - joko edellyttää tuen myöntämiseksi tiettyjen siementen käyttöä, durumvehnän osalta varmennettujen siementen käyttöä, öljysiementen, durumvehnän ja pellavansiementen osalta tiettyjen lajikkeiden käyttöä tai säätää jäsenvaltioiden mahdollisuudesta asettaa kyseiset edellytykset tuen myöntämisen edellytykseksi, - sallia 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen määräaikojen muuttamisen tietyillä alueilla, joilla poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi ei voida soveltaa tavanomaisia määräaikoja, - poiketen siitä, mitä 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, sallia talousarviotilanteen huomioon ottaen tuen maksamisen ennen 1 päivää tammikuuta tietyillä alueilla 50 prosenttiin asti pinta-alatuista sekä maan viljelykäytöstä poistamisesta niinä vuosina, joina sadot pienenevät poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi niin paljon, että viljelijöille aiheutuu vakavia taloudellisia vaikeuksia. 10 artikla Tässä luvussa määriteltyjä toimenpiteitä on pidettävä asetuksen (EY) N:o . . . ./. . . . . artiklassa tarkoitettuna interventiotoimenpiteenä, jonka tarkoituksena on tasapainottaa maataloustuotteiden markkinoita. II LUKU Yleiset säännökset ja siirtymäsäännökset 11 artikla Tässä asetuksessa vahvistettuja pinta-alatukia ja kesantokorvausta samoin kuin viljelykäytöstä poistettavan alan viljelykäytöstä poistettavaa prosenttiosuutta voidaan muuttaa tuotannossa, tuottavuudessa ja markkinoissa tapahtuvan kehityksen perusteella perustamissopimuksen 43 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 12 artikla Jos tarvitaan erityistoimenpiteitä helpottamaan siirtymistä voimassa olevasta järjestelmästä tällä asetuksella säädettyyn järjestelmään, toimenpiteet annetaan asetuksen (ETY) N:o 1766/92 23 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 13 artikla Kumotaan asetus (ETY) N:o 1765/92. 14 artikla 1. Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 2. Tätä asetusta sovelletaan markkinointivuodesta 2000/2001 alkaen. 3. Asetusta (ETY) N:o 1765/92 sovelletaan edelleen markkinointivuoteen 1999/2000. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Neuvoston puolesta . . . (1) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 12. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2309/97, EYVL L 321, 22.11.1997, s. 3. (2) EYVL L 362, 27.12.1990, s. 28. (3) EYVL L 181, 1.7.1992, s. 21. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 923/96, EYVL L 126, 24.5.1996, s. 37. LIITE I Tuotteiden kuvaus >TAULUKON PAIKKA> LIITE II Durumvehnän perinteiset tuotantoalueet KREIKKA Seuraavat alueet Keski-Kreikka Peloponnesos Joonianmeren saaret Thessalia Makedonia Aigeianmeren saaret Traakia ITÄVALTA Pannonia ESPANJA Maakunnat Almería Badajoz Burgos Cádiz Córdoba Granada Huelva Jaén Málaga Navarra Salamanca Sevilla Toledo Zamora Zaragoza RANSKA Alueet Midi-Pyrénées Provence-Alpes-Côte d'Azur Languedoc-Roussillon Departementit (1) Ardèche Drôme ITALIA Alueet Abruzzit Basilicata Calabria Campania Latium Marche Molise Umbria Apulia Sardinia Sisilia Toscana PORTUGALI Alueet Santarém Lisboa Setúbal Portalegre Évora Beja Faro (1) Kukin näistä departementeista voidaan liittää johonkin yllä mainituista alueista. LIITE III Taatut enimmäisalat, jotka saavat durumvehnän hehtaarituen lisäkorvausta > TAULUKON PAIKKA> LIITE IV Taatut enimmäisalat, jotka saavat durumvehnän erityistukea >TAULUKON PAIKKA>