Aseiden vientiä koskevien Euroopan unionin käytännesääntöjen toimintaohjeiden 8 kohdan mukainen kolmas vuosikertomus

(2001/C 351/01)

JOHDANTO

Aseiden vientiä koskevat Euroopan unionin käytännesäännöt hyväksyttiin 8. kesäkuuta 1998. Ne perustuvat Luxemburgin ja Lissabonin Eurooppa-neuvostoissa 1991 ja 1992 hyväksyttyihin aseiden vientiä koskeviin yhteisiin edellytyksiin, ja niillä perustetaan jäsenvaltioiden välinen tiedonvaihto- ja neuvonpitomenettely.

Käytännesäännöissä asetetaan korkeat vähimmäisvaatimukset ja vientirajoitukset kaikkien jäsenvaltioiden tavanomaisten aseiden viennille. Käytännesäännöillä aloitettiin aseiden viennin valvontaa koskevien kansallisten politiikkojen lähentäminen Euroopan unionissa.

Toimintaohjeiden 8 kohdan mukaisesti käytännesääntöjen täytäntöönpanoa, saavutettua edistystä ja vielä avoimia kysymyksiä on arvioitava vuosittain. Tässä kolmannessa vuosikertomuksessa arvioidaan käytännesääntöjen soveltamisen kolmatta vuotta.

I ARVIO KÄYTÄNNESÄÄNTÖJEN SOVELTAMISEN KOLMANNESTA VUODESTA

Jo ensimmäisessä vuosikertomuksessa todettiin, että lyhyessä ajassa oli saavutettu huomattavaa edistymistä. Käytännesääntöjen soveltamisen toisena vuotena niiden asema vahvistui selkeästi, ja ensimmäisen vuoden saavutukset vakiintuivat. Käytännesääntöjen kolmannelle soveltamisvuodelle on ominaista useimpien ensimmäisessä ja toisessa vuosikertomuksessa mainittujen ensisijaisten tavoitteiden toteutuminen sekä uusien näkymien avautuminen jatkotyöskentelyä varten.

Samanaikaisesti epäämisilmoitusten ja neuvonpitojen määrä kasvoi edelleen, mikä on osoitus paitsi käytännesääntöjen kansallista tulkitsemista koskevan keskustelun lisääntymisestä, myös jäsenvaltioiden kasvavasta luottamuksesta tähän välineeseen, mikä myötävaikuttaa jäsenvaltioiden politiikkojen ja niiden soveltamien menettelyjen lähentämiseen aseiden viennin alalla.

Keskusteluja on käyty myös tietyistä kansallisiin politiikkoihin liittyvistä näkökohdista, jotta politiikkoja voitaisiin lähentää.

Vuoropuhelua käytännesääntöjen periaatteisiin liittyneiden kolmansien maiden kanssa, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden sekä Kyproksen, Maltan ja Turkin kanssa, syvennettiin kolmannen vuoden aikana uusien aloitteiden ansiosta, joilla pyritään tehostamaan käytännesääntöjen soveltamista kyseisissä maissa sekä lainsäädännöllisesti että rohkaisemalla alan toimijoita soveltamaan niitä käytännössä. Jäsenvaltiot ovat tyytyväisiä siihen, että käytännesääntöjen periaatteet tunnustetaan yhä laajemmin, ja ne aikovat vakaasti edistää prosessia.

II KATSAUS ENSIMMÄISESSÄ JA TOISESSA VUOSIKERTOMUKSESSA TODETTUJEN ENSISIJAISTEN TOIMIEN TÄYTÄNTÖÖNPANOON

Ensimmäisessä ja toisessa vuosikertomuksessa todettiin yhteensä kymmenen keskeistä kysymystä (neljä ensimmäisessä ja kuusi toisessa), joita olisi ensisijaisesti tarkasteltava ja joiden osalta jäsenvaltioiden olisi toimittava lyhyellä aikavälillä käytännesääntöjen vahvistamiseksi ja avoimuuden lisäämiseksi. Todettu käytännön edistyminen tietyissä näistä kysymyksistä esitettiin jo toisessa vuosikertomuksessa. Käytännesääntöjen kolmantena soveltamisvuotena muissa kysymyksissä todettu edistyminen voidaan esittää seuraavasti.

Olennaisesti samankaltainen vienti

Jäsenvaltiot jatkoivat asian käsittelyä tavanomaisten aseiden viennin työryhmässä (COARM) määritelläkseen kaikille jäsenvaltioille yhteisen tulkinnan olennaisesti samankaltaisen viennin käsitteestä. Keskusteluissa päästiin yhteiseen näkemykseen.

Soveltamalla päivittäisessä toiminnassa käytännesäännöissä määrättyä epäämismekanismia saadaan kokemusta, jonka perusteella voidaan selkeästi määritellä, mitä "olennaisesti samankaltaisella viennillä" tarkoitetaan.

Tätä toimintaa helpotetaan hyväksymällä viennin arviointia koskeva yleinen lähestymistapa ja ensi vaiheessa "olennaisesti samankaltaisen" käsitteen laaja tulkinta. Tätä seuraavassa neuvonpidossa saatavien kokemusten perusteella voidaan asteittain laatia käsitteen tarkempi määritelmä.

Prosessin vauhdittamiseksi neuvonpidon aloittanut jäsenvaltio pyrkii tavanomaisten aseiden viennin työryhmässä vaihtamaan muiden EU:n jäsenvaltioiden kanssa tietoja tapauksista, joissa neuvonpito on osoittanut, että kaksi vientitapahtumaa ei ole olennaisesti samankaltaisia. Tietojenvaihdossa on otettava huomioon kansalliset näkemykset, ja sen on oltava luottamuksellista. Neuvonpitomekanismin mukaan kyseisiä tapauksia ei pidetä kilpailijoille annettuina mahdollisuuksina käyttää hyväksi vientiluvan epäämistä.

Turvallisuus- ja poliisikäyttöön tarkoitettujen muiden kuin puolustustarvikkeiden yhteinen luettelo

Tavanomaisten aseiden viennin työryhmä on sitoutunut laatimaan yhteisen luettelon turvallisuus- ja poliisikäyttöön tarkoitetuista muista kuin puolustustarvikkeista. Näiden vientiä olisi valvottava käytännesääntöjen toisen perusteen nojalla, joka koskee ihmisoikeuksien kunnioittamista lopullisessa määrämaassa. Komissio on nyt ilmoittanut antavansa ehdotuksen yhteisön järjestelystä, jolla voitaisiin valvoa sisäisiin sortotoimiin mahdollisesti käytettävien muiden kuin puolustustarvikkeiden vientiä.

Tietojenvaihdon kehittäminen kansallisista valvontapolitiikoista, jotka koskevat aseiden vientiä tiettyihin erityistä varovaisuutta vaativiin maihin tai alueille

Jäsenvaltiot vahvistivat haluavansa edistää vuoropuhelua. Tietojenvaihdon aineellisena perustana on käytännesääntöjen mukaisten epäämisilmoitusten merkittävä määrä. Tätä aineistoa on myös täydennetty vaihtamalla kaikkien jäsenvaltioiden kesken säännöllisesti ja järjestelmällisesti näkemyksiä ja tietoja tietyistä maista ja alueista tavanomaisten aseiden viennin työryhmässä.

Käytännesääntöjen toimintajärjestelyn mukaisesti noudatettujen menettelyjen yhdenmukaistaminen

Jäsenvaltiot ovat jatkaneet heti käytännesääntöjen hyväksymisen jälkeen aloitettua yhdenmukaistamista. Viime aikoina työskentelyssä on keskitytty siihen, miten EU:n toimintajärjestelyn mukaiset epäämiset vaikuttavat kansallisiin vientilupamenettelyihin. Tämän osalta jäsenvaltiot sopivat, että neuvonpidon aloittaneen jäsenvaltion olisi järjestelmällisesti ilmoitettava ilmoituksen antaneelle valtiolle lopullisesta päätöksestään riippumatta siitä, myönnetäänkö vai evätäänkö sillä lupa.

Mitä tulee kysymykseen, joka koskee yli kolme vuotta vanhoja epäämisiä, jäsenvaltiot muistuttivat, että käytännesääntöjen mukaisesti neuvonpitovelvollisuus lakkaa kolmen vuoden jälkeen. Ne katsoivat kuitenkin, ettei tällainen epääminen vanhene ja että se voi olla tärkeä tietolähde.

Käytännesääntöjen soveltamista koskevien kansallisten selvitysten yhteensovittaminen

Koska jotkut jäsenvaltioiden toimittamat ja niiden vuosittain antamiin selvityksiin sisältyvät tiedot ovat vaikeasti vertailtavissa, yhteenvedon tekeminen niistä on monimutkaista ja yhteiset avoimuuspyrkimykset voivat kärsiä tästä. Jäsenvaltiot ovatkin päättäneet pyrkiä laatimaan kansallisten selvitysten yhtenäisen mallin etenkin tilastotietojen osalta.

Tätä varten on laadittu mallilomake, joka sisältää kunkin jäsenvaltion kansallisista selvityksistä otettuja tietoja. Lomake on edistysaskel laadittaessa yhtenäistä mallia, ja se parantaa yleistä avoimuutta.

Jäsenvaltioiden kansallisten kantojen koordinointi aseiden vientivalvontaan liittyviä kysymyksiä käsittelevissä monenvälisissä yhteyksissä

Euroopan unionin keskinäinen koordinointi toimi esimerkillisen hyvin New Yorkissa 9.-20. heinäkuuta 2001 pidetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien konferenssissa pienaseiden laittomasta kaupasta, sillä Euroopan unioni oli ainoa maaryhmä, joka esitti yleisen toimintasuunnitelman.

Lisäksi se esiintyi hyvin näkyvästi konferenssin valmistelukomiteoissa ja esitti näkökantansa keskitetysti puheenjohtajavaltion kautta ilmaistakseen selkeästi pyrkimyksensä alalla.

Käytännesääntöjen periaatteiden edistäminen kolmansissa maissa

Euroopan unioni ja jäsenvaltiot kannustavat edelleen muita puolustustarvikkeita vieviä valtioita liittymään käytännesääntöjen periaatteisiin.

Euroopan unioni ja Yhdysvallat antoivat 18. joulukuuta 2000 julistuksen valtioiden vastuusta ja avoimuudesta puolustustarvikkeiden viennissä. Julistuksessa EU ja Yhdysvallat totesivat olevansa laajasti samaa mieltä puolustustarvikkeiden viennin valvonnasta. Tämän vuoksi ne päättivät pyrkiä yhteisesti rohkaisemaan kaikkia puolustustarvikkeita vieviä maita hyväksymään periaatteet ja avoimuuden, joita ne soveltavat omaan vientiinsä. Ne katsovat kantavansa erityistä vastuuta alalla. Näin ollen ne jatkavat yhdessä periaatteiden edistämistä kurinalaisesti ja päättäväisesti.

New Yorkissa 9.-20. heinäkuuta 2001 pidetyssä Yhdistyneiden Kansakuntien konferenssissa pienaseiden laittomasta kaupasta vientiä koskevat periaatteet olivat yksi Euroopan unionin painopisteistä. Se toikin esille useaan otteeseen eurooppalaiset käytännesäännöt, koska niitä kuitenkin sovelletaan muihinkin kuin pienaseisiin.

Phnom Penhissä pidettiin 21. ja 22. helmikuuta 2001 Kaakkois-Aasian maiden liiton (ASEAN) alueellisen foorumin puitteissa seminaari tavanomaisten aseiden viennistä.

Lisäksi assosiaatiomaiden kanssa järjestettiin kaksi seminaaria aseiden viennistä, ensimmäinen Varsovassa tammikuussa 2001 ja toinen Nikosiassa kesäkuussa 2001. Tarkoituksena oli tiedottaa assosioituneille maille Euroopan unionin käytännesääntöjen mukaisista käytännöistä.

Tavanomaisten aseiden viennin työryhmän asiantuntijoiden poliittista vuoropuhelua koskevat kokoukset, joita järjestetään assosioituneiden maiden, Euroopan talousalueeseen kuuluvien EFTA- maiden, Venäjän ja Ukrainan kanssa, ovat myös otollinen foorumi keskustella käytännesääntöjen periaatteiden hyödyllisyydestä.

III TAVANOMAISTEN ASEIDEN VIENNIN TYÖRYHMÄSSÄ KÄSITELLYT MUUT KYSYMYKSET, JOTKA LIITTYVÄT KÄYTÄNNESÄÄNTÖJEN SOVELTAMISEEN

Jäsenvaltiot jatkoivat käytännesääntöjen soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen parantamista ja yhdenmukaistamista seuraavilta osin:

Humanitaarisissa operaatioissa käytettyjen tarvikkeiden vienti

Tavanomaisten aseiden viennin työryhmässä keskusteltiin siitä, missä määrin on toivottavaa sallia valvonnanalaisten tarvikkeiden vienti niiden ollessa tarkoitettuja humanitaariseen toimintaan, vaikka vientilupa yleensä evättäisiin käytännesääntöjen perusteella. Tietyillä alueilla konfliktin jälkeen voidaan tietyntyyppisillä valvonnanalaisilla tarvikkeilla myötävaikuttaa merkittävästi siviiliväestön turvallisuuden varmistamiseen ja helpottaa taloudellista jälleenrakennusta. Jäsenvaltioiden johtopäätös on, ettei tällainen vienti ole ristiriidassa EU:n käytännesääntöjen kanssa. Tällaista kuten kaikkea muutakin vientiä on tutkittava tapauskohtaisesti ja ottaen täysin huomioon käytännesäännöissä esitetyt perusteet. Jäsenvaltiot vaativat asianmukaiset takeet kyseisten tarvikkeiden vääriin tarkoituksiin käyttämisen estämiseksi, ja tarvittaessa ne voivat antaa säännöksiä tarvikkeiden palauttamisesta.

Aseiden välityksen valvonta

Tavanomaisten aseiden viennin työryhmässä on käytännesääntöjen soveltamisen yhteydessä keskusteltu useaan otteeseen aseiden välityksestä. Toisessa vuosikertomuksessa esitetyn aikomuksen mukaisesti jäsenvaltiot jatkoivat ja syvensivät neuvottelujaan aseiden välitystoiminnan valvomista koskevista säännöistä. Tätä varten ne sopivat joukosta aseiden välitystä koskevia suuntaviivoja, joita valtiot voisivat pyrkiä noudattamaan lainsäädännössään.

EU:n asukkaita ja yhteisöjä on syytä estää harjoittamasta puolustustarvikkeiden vientiä, jolla pyritään kiertämään kansallisella tasolla tai Euroopan unionissa, Yhdistyneissä Kansakunnissa tai Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestössä sovittuja vientikieltoja taikka aseiden vientiä koskevien EU:n käytännesääntöjen vientiperusteita. Lisäksi olisi sovittava välineistä, joita tarvitaan tietojen vaihtamiseen sekä laillisesta että laittomasta välitystoiminnasta. Tämä vahvistaisi EU:n sisäistä yhteistyötä laittoman asekaupan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Jäsenvaltiot ovatkin päättäneet, että EU:n alueella asuvia tai sille sijoittautuneita aseiden välittäjiä ja/tai jäsenvaltioiden alueella toteutettua välitystoimintaa olisi valvottava. Valvonnan olisi katettava sellaisten henkilöiden ja yhteisöjen toiminta, jotka edustajina, toimiluvan haltijoina tai välittäjinä neuvottelevat tai organisoivat liiketoimia, joihin sisältyy aseiden ja puolustustarvikkeiden siirtämistä ulkomaiden välillä. Toimenpiteillä luodaan myös selkeät puitteet, joissa laillista välitystoimintaa voidaan harjoittaa.

Jotta vältettäisiin kansallisten suhtautumistapojen erilaisuudesta johtuvat vaikeudet ja helpotettaisiin sellaisten jäsenvaltioiden työskentelyä, jotka haluavat antaa tai kehittää kansallisen säännöstön, on tarkasteltu joitakin aseiden välittäjien valvontaa koskevia ehdotuksia. Asiasta on tehty seuraavat päätelmät.

Niiden liiketoimien osalta, joihin kuuluu ostoa ja myyntiä (aseiden välittäjästä tulee aseiden tai puolustustarvikkeiden laillinen omistaja) tai välitystä (välittäjä ei itse omista tavaraa), sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa välitystoiminta tapahtuu tai jossa välittäjät oleskelevat tai jossa heillä on laillinen toimipaikka, olisi annettava kirjallinen lisenssi tai lupa. Lisenssi- tai lupahakemukset olisi tutkittava tapauskohtaisesti ottaen huomioon aseiden vientiä koskevien EU:n käytännesääntöjen perusteet.

Lisäksi jäsenvaltioiden olisi vakavasti harkittava mahdollisuutta perustaa rekisteri, johon välittäjät merkittäisiin, tai välittäjille asetettava velvollisuutta saada sen jäsenvaltion kirjallinen lupa, jossa he oleskelevat tai jossa heillä on toimipaikka. Tutkittaessa pyyntöä saada lupa välitystoiminnan harjoittamiseen on syytä ottaa huomioon mahdollinen aikaisempi osallistuminen laittomaan toimintaan. Rekisteri- tai lupajärjestelmää ei pitäisi nähdä välitystoiminnan virallisena hyväksyntänä, mikä käykin selvästi ilmi siitä, että liiketoimiin vaaditaan edelleen yksittäinen tai yleinen lupa.

Alan lakisääteiseen valvontaan olisi yhdistettävä tosiasialliset seuraamukset. Jäsenvaltiot voisivat vaihtaa tietoja lainsäädännöstä, rekisteröidyistä välittäjistä ja välittäjistä, joiden on todettu aiemmin osallistuneen laittomaan toimintaan, ja jatkaa asian käsittelyä tavanomaisten aseiden viennin työryhmässä, jotta määriteltäisiin tarkemmin muun muassa mahdolliset arviointiperusteet tarkasteltaessa välittäjäksi rekisteröitymistä tai välitystoiminnan harjoittamislupaa koskevia hakemuksia.

Aineettomat teknologian siirrot

Tavanomaisten aseiden viennin työryhmä totesi, että olisi harkittava yhteisessä luettelossa mainittuihin tavaroihin liittyvien ohjelmien ja teknologian siirtojen tosiasiallisen viranomaisvalvonnan aloittamista - kuten jotkut jäsenvaltiot jo tekevät - ja päätti jatkaa kysymyksen käsittelyä ottaen huomioon kaksikäyttötuotteiden alalla käydyt keskustelut.

Keskustelu luvista, jotka on myönnetty aiemmasta epäämisestä huolimatta

Jäsenvaltiot vahvistavat tukevansa käytännesääntöjen toimintaohjeita ja katsovat, että tapaukset, joissa luvan epäämisen johdosta aloitettu neuvonpito johtaa myönteiseen päätökseen, voisivat olla erityisen hyödyllistä aineistoa keskusteltaessa käytännesääntöjen perusteiden tulkinnasta ja edistäisivät tällä tavoin lähentymistä tavanomaisten aseiden viennin alalla.

Kyseiset tapaukset voivat johtua tilanteen muuttumisesta määrämaassa, ja/tai niissä voi tulla ilmi perusteiden erilaisia tulkintoja. Tätä varten jäsenvaltiot, jotka päättävät olla ottamatta huomioon epäävää päätöstä, suostuvat, siinä määrin kuin kansalliset näkökohdat sen sallivat, antamaan luottamuksellisesti päätöstä koskevia tietoja paitsi luvan evänneelle valtiolle (kuten toimintaohjeissa määrätään) myös kaikille jäsenvaltioille tavanomaisten aseiden viennin työryhmässä.

Lahjonta

Tavanomaisten aseiden viennin työryhmä käsitteli tiettyjä toimivaltaansa kuuluvia asioita, jotka liittyvät lahjontaa koskeviin ongelmiin.

Muutoksenhakumenettely

Tavanomaisten aseiden viennin työryhmä keskusteli mahdollisesta muutoksenhakumenettelystä puolustustarvikkeiden viennin osalta.

Todistus lopullisesta määräpaikasta

Tavanomaisten aseiden viennin työryhmä aloitti keskustelun lopullista määräpaikkaa koskevaan todistukseen tehtävistä merkinnöistä.

IV LÄHITULEVAISUUDEN ENSISIJAISET SUUNTAVIIVAT

Käytännesäännöt ja niihin liittyvä yhteinen puolustustarvikeluettelo ovat olennainen osa Euroopan unionin jäsenvaltioiden tavanomaisten puolustustarvikkeiden vientipolitiikkojen lähentämistä.

Tämä yhteinen lähestymistapa on osoitus jäsenvaltioiden pyrkimyksestä säilyttää alueellinen vakaus ja edistää ihmisoikeuksien kunnioittamista soveltamalla korkeita vähimmäisvaatimuksia tarkasteltaessa puolustustarvikkeiden vientilupahakemuksia.

Käytännesääntöjen avulla voidaan myös tietoja vaihtamalla kasvattaa ja vahvistaa jäsenvaltioiden keskinäistä luottamusta sekä parantaa avoimuutta kansalaisyhteiskuntaa kohtaan, mistä tämä kolmas vuosikertomuskin on osoitus.

Vaikka Euroopan unionin jäsenvaltioiden tavanomaisten puolustustarvikkeiden viennin valvontaa koskevan yhteisen lähestymistavan perusteet voidaan katsoa sovituiksi, sen toteuttamista ei voida tilanteiden nopean muuttuvuuden vuoksi pitää itsestään selvänä.

Käytännesääntöjen kolmantena soveltamisvuotena saavutettiin merkittäviä tuloksia, mutta paljon työtä on vielä tekemättä. Erityisesti on aloja, joihin ei aiemmin ole puututtu ja joiden käsittely on aloitettava. Joillakin muilla aloilla taas on saavutettu huomattavia tuloksia, mutta niiden vakiinnuttaminen tai syventäminen edellyttää lisätyötä.

Lisäksi on jatkettava ja vahvistettava pyrkimyksiä edistää käytännesääntöjen periaatteiden ja perusteiden omaksumista kolmansissa maissa, mistä onkin jo saatu rohkaisevia tuloksia.

Jäsenvaltiot panevat tyytyväisinä merkille Euroopan parlamentin osoittaman mielenkiinnon käytännesääntöjen puitteissa aloitettuihin toimiin.

Ensimmäisen ja toisen vuosikertomuksen käytännön mukaisesti määritellään selkeästi joukko suuntaviivoja asioista, joista on päätettävä tai joita on käsiteltävä lähitulevaisuudessa. Tällä tavoin jäsenvaltiot sekä unionin toimijat ja sen ulkopuoliset toimijat voivat myös tarkastella ja arvioida käytännesääntöjen soveltamisessa saavutettua edistymistä.

Jäsenvaltiot ovat määritelleet seuraavat suuntaviivat:

1. Jatketaan pyrkimyksiä yhdenmukaistaa kansallisia selvityksiä ja selkiyttää tällä tavoin yhteenvetotaulukkoa ja sen avoimuutta.

2. Hyväksytään lopullisesti turvallisuus- ja poliisikäyttöön tarkoitettujen muiden kuin puolustustarvikkeiden viennin valvontajärjestelmä.

3. Jatketaan toimia välitystoiminnan osalta jo sovittujen suuntaviivojen pohjalta.

4. Jatketaan toimia yhtenäisen näkemyksen aikaansaamiseksi siitä, mitä tietoja olisi ilmoitettava todistuksissa lopullisesta määräpaikasta.

5. Tarkastellaan ongelmia, jotka koskevat lisenssinvaraista tuotantoa kolmansissa valtioissa.

6. Aloitetaan työskentely yhteisessä luettelossa mainittuihin tavaroihin liittyvien ohjelmien ja teknologian sähköisten siirtojen saattamiseksi kunkin jäsenvaltion viranomaisten valvontaan. Mallina voitaisiin käyttää kaksikäyttötuotteiden viennin valvontajärjestelmää.

7. Jatketaan pyrkimyksiä edistää käytännesääntöjen periaatteiden ja perusteiden omaksumista kolmansissa maissa ja kansainvälisissä järjestöissä, myös valtioiden vastuuta ja avoimuutta puolustustarvikkeiden viennissä koskevan Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen julistuksen pohjalta.

8. Koetetaan saada ehdokasmaat sitoutumaan laajemmin käytännesääntöjen soveltamiseen.

LIITE I

Tavanomaisten aseiden vientiä koskevat tiedot ja käytännesääntöjen täytäntöönpano jäsenvaltioissa 1. tammikuuta ja 31. joulukuuta 2000 välisenä aikana (Huom. Suluissa olevat luvut koskevat 1. tammikuuta ja 30. kesäkuuta 2001 välistä ajanjaksoa)

Tilastotietojen keruu vaihtelee jäsenvaltioittain eikä siinä ole noudatettu yhtenäistä mallia. Kaikki jäsenvaltiot eivät myöskään ole voineet antaa tarvittavia tietoja, mikä johtuu aseiden vientivalvontaa koskevista voimassa olevista menettelyistä tai tietosuojasäännöksistä.

A. YLEISTILASTOT

>TAULUKON PAIKKA>

B. ALUEKOHTAISET TILASTOT

>TAULUKON PAIKKA>

(a) Myönnettyjen lisenssien määrä.

(b) Myönnettyjen lisenssien kokonaisarvo (euroa).

(c) Viennin todellinen arvo (euroa).

LIITE II

>TAULUKON PAIKKA>