EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 11.06.1998 
KOM(1998)2681opull. 
98/0166 (CNS) 
Ehdotus 
NEUVOSTON SUOSITUKSEKSI 
väestön altistumisen rajoittamisesta taajuudeltaan 0 Hz-
300 GHz oleville sähkömagneettisille kentille 
(komission esittämä) 

PERUSTELUT 
1. JOHDANTO 
Nykyaikaisen viestintäteknologian, sähkölaitteiden voimakkaasti 
lisääntyneen käytön ja suurjännite voimajohto verkon tihenemisen myötä 
sähkömagneettisten kenttien vaikutukset ovat viime vuosina herättäneet 
kiinnostusta ja huolestuneisuutta, ja viranomaisille on jatkuvasti esitetty 
pyyntöjä sähkömagneettisia kenttiä koskevista toimenpiteistä ja ohjeista. 
Sähkömagneettisten kenttien aiheuttamaa säteilyä on lähes kaikkialla. 
Terveydensuojelussa se jaetaan yleensä ionisoivaan ja ionisoimattomaan 
säteilyyn. Ionisoivasta säteilystä on annettu yhteisön säännöksiä Euroopan 
atomienergiayhteisön perustamissopimuksen mukaisesti. 
Sähkömagneettiseen ionisoimattomaan säteilyyn luetaan 
ultraviolettisäteily, näkyvä valo, infrapunasäteily (jotka yhdessä 
muodostavat optisen säteilyn) sekä staattiset ja muuttuvat 
sähkömagneettiset kentät. Nämä eri säteilytyypit ja kentät vaikuttavat 
ihmisiin varsin eri tavoin, ja mahdolliset riskit on arvioitava huolellisesti. 
Optinen säteily aiheuttaa väestölle merkittäviä terveysriskejä. On vahvaa 
tieteellistä näyttöä, että aurinkoaltistus on keskeinen riskitekijä ihosyövän 
muodostumisessa ja että se saattaa olla osallisena harmaakaihin 
syntymisessä. Myös muu altistus esimerkiksi solariumista tai 
suojaamattomista lampuista peräisin olevalle ultraviolettisäteilylle saattaa 
tilanteesta riippuen lisätä yksilöllistä riskiä. Riski on kuitenkin yleisesti 
ottaen huomattavasti pienempi kuin auringon aiheuttama. 
Väestön altistuessa näkyvälle säteilylle (valolle) tärkein tekijä 
silmävaurioriskin kannalta on esimerkiksi esitys- tai viihdelaitteista 
lähtöisin oleva lasersäteily. 
Useat kansainväliset elimet ovat laatineet ohjeita, joilla voidaan rajoittaa 
altistumista optiselle säteilylle, samoin kuin suosituksia terveyden 
suojelemiseksi. Asiaa pohditaan nyt yhteisön tasolla. 
Sähkömagneettisten kenttien osalta huolta ovat aiheuttaneet mahdolliset 
terveysvaikutukset, joita syntyy altistuttaessa keinotekoisille kentille. 
Sähkömagneettisille kentille altistumisen akuutteja vaikutuksia pidetään 
yleisesti ottaen toteen näytettyinä, mutta mahdollisista 
pitkäaikaisvaikutuksista kuten syövästä keskustellaan edelleen. Useimpien 
jäsenvaltioiden viranomaisille esitetään jatkuvasti kysymyksiä tällaisista 
vaikutuksista. Sähkömagneettisten kenttien syöpää aiheuttavista 
vaikutuksista ei kuitenkaan ole selvää tieteellistä näyttöä, ja kysymyksiin 
voidaan pyrkiä vastaamaan vain tarkan tutkimustyön tulosten avulla. Eräitä 
sähkömagneettisten kenttien terveysvaikutuksia pidetään kiistattomina, ja 
niitä käsitellään monissa kansallisissa säädöksissä ja kansainvälisissä 
ohjeissa, joilla pyritään välttämään tai rajoittamaan altistumista. 
Sähkömagneettisia kenttiä koskevilla säädöksillä ja ohjeilla pyritään 
luomaan tieteellisesti määritettyihin periaatteisiin ja perusteisiin pohjautuva 
terveydensuojelujärjestelmä. Säädöksiin ja ohjeisiin sisältyvät altistumista 
koskevat perusrajoitukset sekä viitearvot, joiden mukaan ryhdytään 
asianmukaisiin toimenpiteisiin, vaikka perusrajoituksia ei olisikaan ylitetty. 
Perusrajoitusten ja viitearvojen määrittely perustuu tieteelliseen ja muuhun 
tietämykseen sähkömagneettisten kenttien lähteistä ja tyypeistä sekä 
altistumisesta aiheutuvista vaikutuksista terveyteen. 
2. SÄHKÖMAGNEETTISTEN KENTTIEN LÄHTEET JA TYYPIT 
Ihmiset altistuvat työssään ja elinympäristöön erilaisille ja eri 
keinotekoisista lähteistä peräisin oleville sähkömagneettisille kentille. 
2.1. Staattisten sähkö- ja magneettikenttien lähteet 
Ympäristön staattisille sähkö- ja magneettikentille altistumisen lisäksi 
ihmiset saattavat uuden tekniikan myötä altistua myös staattisille ja hitaasti 
muuttuville kentille. Esimerkiksi näyttöpäätteet ja eräät tasavirtaa 
voimanlähteenään käyttävät julkiset liikennevälineet, kuten metro tai 
raitiovaunu, voivat altistaa ihmisiä staattisille ja muuttuville 
sähkömagneettisille kentille. 
2.2. Voimajohdot ja sähkölaitteet 
Tärkeimpiä keinotekoisia äärimmäisen pienitaajuisten kenttien lähteitä 
ovat suurjännitevoimajohdot sekä virtajohtoja sisältävät laitteet. 
Sähkökentät ovat suurjännitejohtojen lähellä sijaitsevien rakennusten 
sisällä 10-100 kertaa heikompia kuin niiden ulkopuolella; voimakkuus 
vaihtelee rakennuksen rakenteiden ja materiaalityypin mukaan. Yleisesti 
käytetyt rakennusmateriaalit eivät juuri vaimenna magneettikenttiä. Kaikki 
kotona ja työpaikoilla käytettävät sähkölaitteet ovat potentiaalisia 
verkkotaajuisten (50/60 Hz) sähkö- ja magneettikenttien lähteitä. 
Magneettivuon tiheys vaihtelee kentissä siten, että laitteen lähellä se on 
muutamasta mikroteslan kymmenyksestä muutamaan milliteslaan ja 
etäisyyden kasvaessa se vähenee nopeasti. 
2.3. Rautatiejärjestelmät 
Useimmat Euroopan rautateistä on sähköistetty, ja niissä käytetään joko 
tasavirtaa tai taajuudeltaan l62/iHz tai 50 Hz vaihtovirtaa. Esimerkiksi 
vaihtovirtaa voimanlähteenään käyttävän junan aiheuttama sähkökenttä on 
junan sisällä voimakkuudeltaan vain muutamia voltteja metriä kohti, kun 
kenttä voi asemalaiturilla olla huomattavasti voimakkaampi. Vastaavat 
magneettikentät ovat junaa kiihdytettäessä niin laiturilla kuin junassa 
muutaman mikroteslan kymmenyksen luokkaa ja ne muuttuvat 
voimakkaasti ajan suhteen. 
2.4. Radio- ja tv-lähettimet 
Radio- ja tv-lähettimissä käytettävien taajuuskaistojen taajuus vaihtelee 
välillä 145kHz-110MHz LF, MF-, HF- ja VHF-radiolähetyksissä ja 
välillä 147-854 MHz UHF-televisiolähetyksissä. Kahdella 50 kW:n ja 
kahdella 75 kW:n tehoisella lähettimellä varustetulla MF-radioasemalla 
suoritetut mittaukset osoittivat, että 30 metrin etäisyydellä 75 kW:n 
mastosäteilijästä sähkökentän voimakkuus on noin 275 V/m. Yleisön 
pääsy lähetinantennien läheisyyteen on yleisesti estetty. 
2.5. Solukkoradiopuhelinjärjestelmät 
Matkaviestintäjärjestelmät voidaan jakaa useaan ryhmään niiden 
käyttämän televiestintäverkon mukaan. Solukkopohjaisissa 
matkapuhelinjärjestelmissä viestitään kädessä pidettävien radiopuhelinten 
tai ajoneuvoihin kiinnitettyjen lähetin-vastaanottimien ja kiinteiden 
tukiasemien välillä. Analogisten solukkojärjestelmien käyttämät 
taajuuskaistat ovat taajuudeltaan 150, 200, 450 tai 900 MHz. 
Yhtenäistettyyn eurooppalaiseen GSM-standardiin perustuva 
eurooppalainen digitaalijärjestelmä toimii pääasiassa 900 MHz:n 
taajuudella, ja se on ollut käytössä vuodesta 1992. Piirteiltään pitkälti 
GSM-järjestelmän mukainen uusi DCS 1800 -järjestelmä käyttää 1 800 
MHz:n taajuutta, ja tulevaisuudessa järjestelmät käyttävät jopa suurempia 
taajuuksia. 
Käsimatkapuhelinten aiheuttama kenttäaltistus rajoittuu yleensä hyvin 
pienille alueille käyttäjän keholla eli päähän ja ja käsiin. 
2.6. Matkapuhelinverkon tukiasemat 
Tukiasemat asennetaan useimmiten erityisiin mastoihin tai rakennusten 
katolle, ja antennien välittömään läheisyyteen olisi oltava vain rajoitettu 
pääsy. Lähetinantennit koostuvat pystysuorista samansuuntaisten 
dipoliantennien ryhmistä, ja niiden säteilykeila on pystysuunnassa hyvin 
kapea. Antennit on kallistettu alaspäin alle 10°, joten antennin pääkeilalle 
ei yleensä voi altistua alle 60 metrin etäisyydellä. Ihmisiin kohdistuva 
altistus on useimmissa tapauksissa tasoltaan hyvin alhaista. 
2.7. Tutkalaitteet 
Tutkajärjestelmät käyttävät mikroaaltotaajuuksia, jotka vaihtelevat 
500 MHz:stä noin 15 GHz:iin. Joidenkin järjestelmien käyttämä taajuus on 
tosin jopa 100 GHz. Tutkasignaali poikkeaa useimmista muista lähteistä 
tulevista signaaleista siinä, että signaalit ovat pulssimuotoisia ja niiden 
keskimääräinen teho on huomattavasti huipputehoa pienempi. 
Tutkissa käytettävät antennit ovat kohtalaisen voimakkaasti suuntaavia: 
niiden pääkeila on vain muutaman asteen levyinen. Monissa järjestelmissä 
käytetään antenneja, joiden suuntaa muutetaan jatkuvasti pyörittämällä 
antennia vaakatasossa tai kallistamalla sitä pystytasossa. 
Meritutkalaitteistot vaihtelevat supertankkerien suurista kokonaisuuksista 
huvialusten mastoon asennettuihin pieniin laitteisiin. Normaalikäytössä, 
jossa antenni pyörii, tehokkaitten järjestelmien keskitehon voidaan 
arvioida olevan alle 10 Wm"2, kun etäisyys tutkajärjestelmän 
kiertoympyrästä on alle metri. 
5 
3. SÄHKÖMAGNEETTISTEN KENTTIEN TERVEYSVAIKUTUKSET -
ALTISTUSRAJOITUSTEN PERUSTA 
Terveysvaikutukset syntyvät kenttien ja kehon välisestä 
vuorovaikutuksesta. On määritetty perusmekanismeja, joiden kautta 
staattiset ja muuttuvat sähkö- ja magneettikentät ja eloperäinen aines ovat 
suorassa vuorovaikutuksessa. ' Näitä ovat: 
- Staattisten ja erittäin pienitaajuisten sähkökenttien kanssa tapahtuva 
vuorovaikutus aiheuttaa altistuneella keholla aistittavissa olevia 
pintavarauksia. 
- Magneettisen induktion kautta tapahtuva vuorovaikutus staattisten 
magneettikenttien kanssa, jolloin tuloksena on: verisuonten yli 
vaikuttavan sähköpotentiaalin sähkövirta verisuonia pitkin; 
magnetomekaaninen vuorovaikutus, jonka tuloksena syntyy 
ferromagneettisiin molekyyleihin, magneettisiin hiukkasiin ja 
ferromagneettisiin siirrännäisiin vaikuttavia voimia; elektroninen 
vuorovaikutusprosessi, joka saattaa vaikuttaa kemiallisiin reaktioihin. 
- Kytkentä pientaajuisten sähkökenttien kanssa aiheuttaa sähkövarausten 
virtoja (sähkövirtaa) ja sidotun varauksen polarisoitumista (sähköisten 
dipolien muodostumista) sekä muuttaa kudoksessa jo olevien sähköisten 
dipolien suuntaa. 
- Kytkentä pientaajuisten magneettikenttien kanssa aiheuttaa 
indusoituneita sähkökenttiä ja pyörrevirtoja, jotka voivat aiheuttaa 
sähköstimulaatiota. 
- Energian absorboituminen taajuudeltaan yli 100 kHz:n 
sähkömagneettisista kentistä saattaa aiheuttaa merkittävää 
lämpenemistä. 
Lisäksi tunnetaan kaksi epäsuoran vuorovaikutuksen mekanismia: 
- kosketus virrat eli lyhytaikaiset varauspurkaukset ihmiskehon 
koskettaessa sähköiseltä potentiaaliltaan erilaista kohdetta (ts. joko 
kohteessa tai ihmiskehossa on sähkömagneettisen kentän aiheuttama 
varaus) 
- sähkömagneettisten kenttien kytkentä ihmiseen suorassa kosketuksessa 
olevien lääketieteellisten laitteitten kanssa. 
1 Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristöohjelma / Maailman terveysjärjestö / Kansainvälinen 
säteilysuojayhdistys. Sähkömagneettiset kentät (300 Hz-300 Ghz). Geneve, Maailman 
terveysjärjestö; Environmental Health Criteria 137; 1993. 
Seuraavassa esitetään tiivistetysti altistusrajoitusten perustana olevia 
terveysvaikutuksia koskeva näyttö eri taajuuskaistoittani: 
Staattisten kenttien terveysvaikutukset 
Staattisten sähkökenttien biologisista vaikutuksista on tehty vain harvoja 
kokeellisia tutkimuksia. Niiden tulokset eivät anna viitteitä, että kentät 
vaikuttaisivat haitallisesti ihmisen terveyteen. Useimmat ihmiset eivät 
havaitse kiusallisia suoraan vartalon pinnalla esiintyviä sähkövarauksia 
altistuessaan staattiselle sähkökentälle, jonka voimakkuus on alle noin 
25 kV/m. 
Staattiselle magneettikentälle altistumisen mahdollisista akuuteista 
terveyshaitoista ei ole suoraa kokeellista näyttöä kentän magneettivuon 
tiheyden ollessa jopa 2 T tai alle. Tunnettujen vuorovaikutusmekanismien 
analyysi osoittaa, ettei pitkäaikaisen altistumisen tiheydeltään 200 mT:n 
suuruiselle magneettivuolle pitäisi aiheuttaa terveyshaittoja. 
Taajuudeltaan alle 100 kHz:n muuttuvien kenttien terveysvaikutukset 
Pientaajuisilla kentillä ei solu- ja elinjärjestelmillä tehdyissä 
laboratoriokokeissa ole havaittu selviä terveyshaittoihin viittaavia 
vaikutuksia, kun indusoituneen virran tiheys on korkeintaan lOmA/m . 
Indusoituneen virran tiheyden ollessa korkeampi (10-100 m A/m2) on tehty 
johdonmukaisia havaintoja varsin merkittävistä kudosvaikutuksista, kuten 
hermojärjestelmän toiminnan muuttumisesta. 
Laboratoriotutkimuksissa ja vapaaehtoiskokeissa mitatut biologiset 
reaktiot eivät ole juuri antaneet viitteitä siitä, että pientaajuiset kentät 
aiheuttaisivat yleisillä altistustasoilla terveyshaittoja. Enintään 1 kHz 
taajuisten kenttien osalta on arvioitu virrantiheyden kynnysarvoksi 10 
mA/m2, jonka ylityttyä voi esiintyä vähäisiä vaikutuksia hermojärjestelmän 
toimintaan. Vapaaehtoisilla esiintyy altistusvaikutuksista 
johdonmukaisimmin fosfeeneja (epämääräinen välkkyvä näköaistimus) 
sekä sydämen lyöntitiheyden vähäistä hidastumista erittäin pienitaajuisille 
kentille altistumisen aikana tai välittömästi sen jälkeen. Ei kuitenkaan ole 
näyttöä siitä, että nämä lyhytkestoiset vaikutukset olisivat yhteydessä 
pitkäaikaisiin terveysriskeihin. Useilla jyrsijälajeilla on havaittu 
käpyrauhasen yöllisen melatoniininerityksen vähentyneen sen jälkeen, kun 
eläin on altistunut heikoille erittäin pienitaajuksisille (ELF) sähkö- ja 
magneettikentille. Ihmisillä ei ole havaittu johdonmukaisia vaikutuksia 
valvotuissa oloissa järjestetystä altistuksesta ELF-kentille. 
Kokeellisesti ei ole voitu vakuuttavasti näyttää, että erittäin pienitaajuiset 
kentät aiheuttaisivat geneettisiä vaurioita, joten on äärimmäisen 
epätodennäköistä, että kentät mitenkään vaikuttaisivat syövän syntyyn. 
Laboratoriotutkimuksissa on saatu vähäistä näyttöä, että 
voimakastaajuisilla magneettikentillä olisi kasvainten kasvua edistäviä 
vaikutuksia. ELF-kenttien mahdollisista vaikutuksista solujen tuottamiin 
signaaleihin ja endokriiniseen säätelyyn - jotka kumpikin saattavat 
vaikuttaa kasvainten kehittymiseen edistämällä initioituneen solun 
jakautumista - tarvitaan lisää eläinkokeita. Voidaan vain todeta, että 
nykyisellään ei ole vakuuttavaa näyttöä kenttien karsinogeenisista 
vaikutuksista ja ettei tietoja voida käyttää perustana altistusohjeita 
laadittaessa. 
Epidemiologiset tiedot syöpäriskistä, joka liittyy voimajohtojen lähellä 
asuvien altistumiseen erittäin pienitaajuisille (ELF) kentille, näyttävät 
viittaavan hieman kohonneeseen lasten leukemiariskiin. Minkään muun 
lapsuusiän syövän tai minkään aikuisiän syövän riski ei tutkimusten 
perusteella kuitenkaan näytä kohonneen vastaavalla tavalla. Mihin 
lapsuusiän leukemian ja voimajohtojen välittömässä läheisyydessä 
asumisen oletettu yhteys perustuu, ei tiedetä. Epidemiologiset tiedot eivät 
niitä tukevien laboratoriotutkimustulosten puuttuessa riitä perusteeksi 
altistusrajoista annettavalle suositukselle. 
Sähköalan työntekijöillä on raportoitu olevan muita suurempi riski 
sairastua tietyntyyppisiin syöpätauteihin, kuten leukemiaan ja 
hermokudoskasvaimen kehittymiseen sekä vähäisemmässä määrin 
rintasyöpään. Useimmissa tutkimuksissa tutkittavat on jaoteltu eritasoista 
oletettua magneettikenttäaltistusta kuvaaviin ryhmiin heidän 
tehtävänimikkeensä perusteella. Eräissä tuoreemmissa tutkimuksissa 
altistus on arvioitu kehittyneemmin menetelmin. Tutkimukset ovat yleisesti 
ottaen viitanneet leukemia- ja aivokasvainriskin kohoamiseen mutteivät ole 
olleet johdonmukaisia sen suhteen, minkätyyppiseen syöpään kohonnut 
riski liittyy. Tiedot eivät riitä perustaksi ELF-kenttäaltistusta koskevien 
ohjeiden laatimiselle. Lukuisten epidemiologisten tutkimusten perusteella 
ei ole johdonmukaista näyttöä kenttien haittavaikutuksista 
lisääntymiskykyyn. 
8 
Taajuudeltaan 100 kHz-300 GHz:n kenttien terveysvaikutukset 
Kokeellisten tutkimustulosten mukaan näyttää, että lepäävän koehenkilön 
altistuminen noin 30 minuutiksi sähkömagneettiselle kentälle siten, että 
koko vartalon ominaisabsorptionopeus (specific absorption rate, SAR) on 
1-4 W/kg, nostaa ruumiinlämpöä alle yhden celsiusasteen. Eläinkokeista 
saadut tiedot osoittavat samansuuruisen SAR-arvon olevan kynnys, jonka 
ylityttyä eläin reagoi altistukseen käyttäytymisellään. Altistuminen 
voimakkaammille kentille, jolloin SAR-arvo on yli 4 W/kg, saattaa 
sekoittaa ruumiin lämmönsäätelyjärjestelmän ja aiheuttaa kudosten 
haitallisen voimakasta lämpenemistä. Useissa jyrsijöihin ja kädellisiin 
eläimiin perustuvia malleja käyttäneissä laboratoriotutkimuksissa on 
osoitettu, että vartalon lämmetessä osittain tai kokonaan yli 1-2 °C syntyy 
hyvin monenlaisia kudosvaurioita. Eri kudostyypit ovat eri asteisesti alttiita 
lämpövaurioille, mutta peruuttamattomia vaurioita tapahtuu 
normaalioloissa kaikkein herkimmissäkin kudoksissa vasta SAR-arvon 
ylittäessä 4 W/kg. Näiden tietojen perusteella on määritetty työperäisen 
altistuksen raja-arvoksi 0,4 W/kg, mikä merkitsee laajaa turvamarginaalia 
otettaessa huomioon muut asiaan liittyvät olosuhteet kuten ympäristön 
korkea lämpötila, kosteus tai fyysisen rasituksen aste. 
Sekä laboratoriotutkimusten että rajoitettujen ihmisillä tehtyjen tutkimusten 
tulokset osoittavat selvästi, että lämpötilansa vuoksi stressiä aiheuttavat 
ympäristöolot sekä lääkkeitten tai alkoholin käyttäminen saattavat haitata 
ruumiin lämmönsäätelykykyä. Nämä seikat huomioon ottaen on tarpeen 
määritellä turvallisuustekijät asianmukaisen suojan tarjoamiseksi ihmisille. 
Suurtaajuisten elektromagneettisten kenttien ihmisessä aiheuttamasta, 
havaittavissa olevana lämmönnousuna ilmenevästä reaktiosta on saatu 
tietoja vapaaehtoisten valvottujen altistuskokeitten perusteella sekä 
epidemiologisista tutkimuksista, joiden kohderyhmänä olleet työntekijät 
olivat altistuneet esimerkiksi tutkalaitteista, lääketieteellisistä 
diatermialaitteista tai kuumasaumauksesta peräisin olevalle säteilylle. 
Tulokset tukevat täysin laboratoriotutkimusten perusteella tehtyä 
päätelmää, jonka mukaan 1 °C:een ylittävä lämpötilannousu voi aiheuttaa 
biologisia haittoja kudokseen. Altistuneita työntekijöitä ja muuta väestöä 
koskevissa epidemiologisissa tutkimuksissa ei ole tullut ilmi tyypillisiin 
altistusoloihin liittyviä merkittäviä terveysvaikutuksia. Vaikka 
epidemiologisiin tutkimuksiin toki liittyy puutteita esimerkiksi altistuksen 
mittaamisessa, niiden perusteella ei ole saatu vakuuttavaa näyttöä, että 
tyypillisen tasoisella altistuksella olisi kielteisiä vaikutuksia altistuneiden 
henkilöiden lisääntymisen kannalta tai että se lisäisi syöpäriskiä. Tulos on 
yhtäpitävä solu- ja eläinmalleihin perustuvien laboratoriotutkimusten 
tulosten kanssa: niidenkään perusteella ei voida osoittaa, että lämpötilaa 
kohottamattoman tasoisille suurtaajuisille sähkömagneettisille kentille 
altistumisella olisi teratogeenisiä tai karsinogeenisia vaikutuksia. 
Altistuminen riittävän voimakkaille pulssimuotoisille sähkömagneettisille 
kentille aiheuttaa tyypillisiä vaikutuksia, kuten mikroaaltojen aiheuttamia 
kuuloaistimuksia ja erilaisia käyttäytymisreaktioita. Altistuneita 
työntekijöitä ja tavallista väestöä koskevat epidemiologiset tutkimukset 
ovat antaneet vain vähän tietoja, eikä terveysvaikutuksien syntymistä ole 
voitu osoittaa. Havainnot vakavista verkkokalvovaurioista on 
kyseenalaistettu, kun näitä vastaaviin tutkimustuloksia ei ole lukuisista 
yrityksistä huolimatta saatu toistettua. 
Useissa amplitudimoduloitujen sähkömagneettisten kenttien biologisia 
vaikutuksia koskevissa tutkimuksissa (joissa altistustaso on useimmiten 
ollut alhainen) on saatu sekä positiivisia että negatiivisia tuloksia. Kun 
tutkimustuloksia on analysoitu perinpohjaisesti, on osoittautunut, että AM-
kenttien vaikutukset vaihtelevat voimakkaasti sen mukaan, millaisista 
altistuksen osatekijöistä, solu- ja kudostyypeistä sekä tutkituista 
biologisista seikoista on kyse. Yleisesti ottaen voidaan todeta, että 
altistuminen lämpötilaa kohottamattoman tasoisille amplitudimoduloiduille 
sähkömagneettisille kentille aiheuttaa biologisiin järjestelmiin vain vähäisiä 
vaikutuksia, joita on lisäksi hyvin vaikea yhdistää mahdollisiin 
terveysvaikutuksiin. Näyttöä ei ole myöskään reaktioita aiheuttavista 
taajuus- tai tehotiheysikkunoista. 
Suurtaajuiset sähkömagneettiset kentät voivat aiheuttaa välillisesti 
sähköiskuja ja palovammoja, kun ihminen koskettaa kentässä olevaa 
metalliesinettä. Kynnys, jonka ylityttyä kontaktivirta aiheuttaa juuri 
havaittavista aistimuksista voimakkaaseen kipuun ulottuvia vaikutuksia, ei 
juuri vaihtele kentän taajuuden mukaan, kun kentän taajuus on 100 kHz-
110 MHz (taajuusmoduloitujen radiolähetysten taajuuskaistan yläraja). 
Aistimuskynnys vaihtelee erikokoisilla ihmisillä välillä 25-40 mA ja 
kipukynnys noin 30:stä 55:een milliampeeriin. 50 mA:n tason ylittyminen 
voi aiheuttaa pahoja palovammoja kudoksen ja kentässä olevan metallisen 
sähköä johtavan esineen kosketuspisteessä. 
10 
YLEISTÄ ALTISTUSTASOA KOSKEVIEN PEKUSKAJOITUSTEN MUOTOILU 
Edellä lyhyesti esitettyjen terveysvaikutuksia koskevien tietojen 
perusteella voidaan päätellä seuraavaa: 
- Laskennallinen indusoidun virran maksimitiheys (aortassa) on 200 mT:n 
staattisessa magneettikentässä 44 mA/m2 eli alhaisempi kuin taso, jonka 
voisi odottaa aiheuttavan haitallisia vaikutuksia hemodynamiikkaan tai 
sydän-ja verisuonijärjestelmään. 
- Keskushermoston toiminta voi häiriintyä altistuttaessa virralle, jonka 
tiheys on yli 10 mA/m2 ja taajuus noin 5 Hz:n ja 1 kHz:n välillä tai 
suuremmilla virrantiheyksillä myös näiden taajuusrajojen ulkopuolella. 
Virrantiheyttä koskevat rajoitukset määritetään näiden arvojen 
perusteella. 
- Yli 100kHz:n taajuudet voivat aiheuttaa biologisia haittavaikutuksia 
kudoksen lämpötilan noustessa yli 1 °C. Tämän perusteella määritellään 
ominaisabsorptionopeutta (SAR) koskevat sekä koko vartaloon 
kohdistuvan että paikallisen altistuksen rajoitukset. Yli 10GHz:n 
taajuuksilla energian absorptio rajoittuu altistuvan kehon pintaan, ja 
perusrajoitukset ilmoitetaan tehotiheytenä. 
- Kosketusvirtaan liittyvät kynnysarvot riippuvat voimakkaasti 
taajuudesta taajuuden ollessa suuruudeltaan muutamasta hertsistä 
100 kilohertsiin. Kentän taajuuden ollessa lOOkHz-110 MHz 
(taajuusmoduloitujen radiolähetysten taajuuskaistan yläraja) kynnys, 
jonka ylityttyä kontaktivirta aiheuttaa juuri havaittavista aistimuksista 
voimakkaaseen kipuun ulottuvia vaikutuksia, ei sen sijaan juuri vaihtele 
kentän taajuuden mukaan. Sekä kosketusvirran että indusoidun virran 
osalta asetetaan viitearvot, joiden perusteella määritetään, onko syytä 
ryhtyä varotoimiin sähköisku-ja palovammavaaran varalta. 
Koska tieteelliset tiedot eivät ole aukottomia ja koska alttius vaihtelee 
yksilöllisesti ja todelliset altistumistilanteet ovat erilaisia, altistusrajoitusten 
määrittämisessä on otettava huomioon erilaisia turvallisuustekijöitä. 
4. KATSAUS JÄSENVALTIOIDEN ALALLA TOTEUTTAMIIN TOIMIIN 
Vain muutamissa jäsenvaltioissa on saatettu voimaan kattavat säädökset ja 
standardit väestön suojelemiseksi sähkömagneettiselta säteilyltä. Väestön 
kiinnostus aihetta kohtaan on kuitenkin saanut monet jäsenvaltiot ja 
11 
unionin ulkopuoliset valtiot ottamaan terveydensuojelutoimenpiteet 
kiireelliseen käsittelyyn. Tämän vuoksi eräät jäsenvaltiot ovat tuoneet 
esille tarpeen antaa ohjeita tällaisten toimenpiteiden luonteesta ja 
laajuudesta. 
Eräissä jäsenvaltioissa on annettu joko pien- tai suurtaajuisia 
sähkömagneettisia kenttiä koskevia suosituksia ja muutamissa 
jäsenvaltioissa on annettu myös sitovia määräyksiä. Komissio on julkaissut 
katsauksen tätä aihetta koskevista säännöksistä ja ohjeista.2 
Jäsenvaltioiden terveydensuojeluvaatimuksissa erotetaan yleensä 
työntekijät ja muu väestö. Yhdessä jäsenvaltiossa tehdään tästä poiketen 
ero aikuisten ja lasten saaman altistuksen välille. 
5. KATSAUS ASIAAN LIITTYVIIN YHTEISÖN TOIMIIN 
5.1. Kansanterveys 
Euroopan parlamentti antoi vuonna 1994 päätöslauselman ionisoimattoman 
säteilyn haittavaikutusten torjumisesta3 ja kehotti komissiota tekemään 
ehdotuksia asetuksiksi ja standardeiksi, joilla pyritään rajoittamaan 
työntekijöiden ja muun väestön altistumista ionisoimattomalle 
sähkömagneettiselle säteilylle. 
Komissio teki 4. kesäkuuta 1997 ehdotuksen saasteperäisten sairauksien 
vastaisesta yhteisön toimintaohjelmasta vuosiksi 1999-2003,4 joka 
toteutettaisiin osana kansanterveyden toimintakehystä.5 Ehdotuksessa 
otetaan huomioon se, että usein kansalaisten käsitykset terveysriskeistä, 
mm. sähkömagneettisille kentille altistumisesta, poikkeavat tieteellisiin 
tutkimustuloksiin perustuvista käsityksistä. Tämän vuoksi komissio 
ehdottaa toimia, joilla kohennettaisiin jäsenvaltioiden kykyä ymmärtää 
kansalaisten käsityksiä ympäristöön liittyvistä terveysriskeistä sekä kykyä 
selittää kansalaisille, kuinka riskejä arvioidaan ja hallitaan. 
Euroopan komissio, Non-ionizing radiation: Sources, exposure and health effects, Office for 
Official Publications of the European Communities, 1996, ISBN 92-827-5492-8. 
EYVL C 205, 25.7.1994, s. 439. 
EYVL C 214, 16.7.1997, s. 7-10. 
KOM(93) 559 lopullinen, 24.11.1993. 
12 
5.2. Työterveys ja työturvallisuus 
Vähimmäisvaatimukset työntekijöiden suojelemiseksi tietyiltä 
altistumistilanteilta perustuvat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
118a artiklaan. 
Näyttöpäätetyölle asetettiin vuonna 1990 turvallisuutta ja terveyttä 
koskevat vähimmäisvaatimukset neuvoston direktiivissä 90/270/ETY.6 
Direktiivin mukaan työnantajien on toteutettava tarvittavat toimet 
varmistaakseen, että työasemat - eli näyttöpäätteestä, näppäimistöstä, lisä-
ja apulaitteista puhelin, modeemi ja kirjoitin mukaan lukien koostuvat 
yhdistelmät - ovat tiettyjen vähimmäisvaatimusten mukaisia. 
Sähkömagneettisen spektrin näkyvää osaa lukuun ottamatta kaikki säteily 
on vähennettävä työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun 
kannalta merkityksettömälle tasolle. 
Toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien 
työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi 
työssä annetussa neuvoston direktiivissä 92/85/ETY säädetään, että 
työnantajan on tehtävä arvio kaikesta sellaisesta toiminnasta, jonka 
epäillään sisältävän erityisen vaaran altistua eräille tekijöille, ionisoimaton 
säteily mukaan lukien, prosesseille ja työolosuhteille. Arvioinnissa on 
tarkasteltava altistumisen luonnetta, astetta ja kestoajotta voidaan päättää, 
mihin toimenpiteisiin on ryhdyttävä. 
Komissio teki vuonna 1993 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi terveyttä ja 
turvallisuutta koskevista vähimmäisvaatimuksista työntekijöiden 
suojelemiseksi vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen fysikaalisille 
tekijöille.8 Direktiivin soveltamisalaan kuuluvia fysikaalisia tekijöitä 
olisivat melu, mekaaninen tärinä, optinen säteily sekä muut 
sähkömagneettiset kentät ja aallot. Direktiiviehdotuksessa, jota 
myöhemmin muutettiin Euroopan parlamentin ensimmäisessä 
käsittelyssään antaman lausunnon perusteella,9 viitataan työntekijöiden 
terveydelle ja turvallisuudelle aiheutuviin riskeihin, jotka ovat peräisin 
sähkökenttien ja -virran sekä energian absorboitumisen vaikutuksesta 
altistuttaessa enintään 300 GHz:n taajuisille staattisille ja muuttuville 
sähkö-ja magneettikentille. 
6 E Y VL L 156, 21.6.1990, s. 14-18. 
7 EYVLL348, 28.11.1992, s. 1-8. 
8 EY VL C 77, 18.3.1993, s. 12-29. 
'' EYVL C 230, 19.8.1994, s. 3-29. 
13 
5.3. Tuoteturvallisuus 
Koneiden päästöille on yhteisön tasolla asetettu olennaisia vaatimuksia 
yhtenäismarkkinoiden perustamisen yhteydessä ja erityisesti Euroopan 
yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklan perusteella. Neuvoston 
direktiivissä 73/23/ETY tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita 
koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä10 ja erityisesti sen 
liitteessä I säädetään, että sähkölaite voidaan saattaa markkinoille vain, jos 
se on tiettyjen olennaisten vaatimusten mukainen. Vaatimuksiin kuuluvat 
muiden muassa toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vaaraa aiheuttavia 
lämpötiloja, valokaaria tai säteilyä ei synny. 
Neuvoston direktiivin 89/336/ETY sähkömagneettista yhteensopivuutta 
koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä" tavoitteena on 
sähkömagneettisten häiriöiden välttäminen, jotta voidaan järjestää riittävä 
suojaus erilaisille laitteistoille, joita ovat muiden muassa televerkot, 
teollisuustuotantolaitteet, lääketieteelliset ja tieteelliset laitteet tai 
kodinkoneet ja kotitalouksien elektroniset laitteet. Direktiivin 
soveltamisalaan kuuluvan laitteen on oltava rakenteeltaan sellainen, että 
sen synnyttämä sähkömagneettinen häiriö ei ylitä tasoa, joka estäisi radio-
ja telelaitteiden ja muiden laitteiden toimimisen tarkoitetulla tavalla, ja että 
sillä on riittävä sähkömagneettisten häiriöiden sietokyky, joka tekee 
mahdolliseksi sen toimimisen tarkoitetulla tavalla. 
5.6 Ympäristövaikutusten arviointi 
Neuvoston direktiiviä 85/337/ETY tiettyjen julkisten ja yksityisten 
hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista,12 sellaisena kuin se on 
muutettuna neuvoston direktiivillä 97/11 /EY,13 sovelletaan muiden 
hankkeiden ohella jännitteeltään vähintään 220 kV:n ja pituudeltaan yli 15 
km:n mittaisten maanpäällisten voimajohtojen rakentamiseen. Hankkeesta 
vastaavan on näin ollen toimitettava tietoja merkittävien haitallisten 
vaikutusten välttämiseksi, vähentämiseksi ja jos mahdollista 
parantamiseksi suunnitelluista toimenpiteistä sekä selostus tutkimistaan 
tärkeimmistä vaihtoehdoista ja tiedot valintaansa vaikuttaneista 
pääasiallisista syistä. 
10 EYVL L 77, 26.3.1973, s. 29-33. 
" EYVL L 139, 23.5.1989, s. 19-26. 
12 EYVLL 175, 5.7.1985, s. 40^8. 
13 EYVL L 73, 14.3.1997, s. 5-15. 
14 
Direktiivin 97/11/E Y säännösten täydentämiseksi komissio teki 
ehdotuksen neuvoston direktiiviksi tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien 
ympäristövaikutusten arvioinnista.N Ehdotus kohdistuu suunnitelmiin ja 
ohjelmiin, jotka ovat osa kaavoituksen päätöksentekomenettelyä kehyksen 
luomiseksi myöhemmille lupapäätöksille. Määritelmä sisältää energia-, 
liikenne-ja televiestintäalan strategiset suunnitelmat ja ohjelmat. 
5.5. Tutkimus 
Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevan Euroopan 
yhteisön neljännen puiteohjelman (1994-1998)15 yhteydessä on toteutettu 
ja toteutetaan edelleen monia sähkömagneettisiin kenttiin liittyviä 
tutkimustoimia. Tutkimushankkeita on tuettu erityisesti Biomed 2-, Cost-
sekä standardi-, mittaus- ja testausohjelmista, ja osa tutkimuksista on yhä 
käynnissä. 
Radiotaajuusaltistuksen mahdollisia terveyshaittoja käsiteltiin myös 
komission vihreässä kirjassa yhteisestä lähestymistavasta matka- ja 
henkilökohtaiseen viestintään.16 Tuloksena ja samalla vastauksena 
Euroopan parlamentin päätöslauselmaan ionisoimattoman säteilyn 
haittavaikutusten torjumisesta oli, että komissio vahvisti alalla tarvittavan 
lisää tutkimusta. Lisäksi asiaa käsitellyt asiantuntijaryhmä laati komissiolle 
suositukset epidemiologista, biofysikaalista ja biologista samoin kuin 
altistusjärjestelmiä ja dosimetriaa käsittelevästä tutkimuksesta. 
Ehdotettuihin tutkimusaiheisiin17 kuuluvat lisäksi säteilyn vaikutukset 
immuunijärjestelmään ja hermojärjestelmään samoin kuin sen geneettiset 
ja syöpään liittyvät vaikutukset. Nämä ovat olleet ja ovat edelleen 
kansalaisten ja Euroopan parlamentin suuria huolenaiheita. 
Komissio otti asiantuntijoiden suositukset huomioon laatiessaan 
ehdotustaan tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevaksi 
Euroopan yhteisön viidenneksi puiteohjelmaksi (1998-2002).18 Lisäksi 
otettiin huomioon tarve tutkia muiden taajuuksien terveysvaikutuksia. 
Komissio yhtyy käsitykseen, että riskeistä tiedottaminen on selvästi tärkeä 
näkökohta, koska mahdollisista pitkäaikaisvaikutuksista on olemassa hyvin 
KOM(96) 511 lopullinen ja EYVL C 129, 25.4.1997, s. 14. 
EYVLL 126, 18.5.1994, s. 1-33. 
KOM (94) 145 lopullinen. 
Studyhr.doc -nimisen tiedoston voi kopioida internet-osoitteesta 
http://www.ispo.cec.be/infosoc/telecompoliy/en. 
KOM (97) 142 lopullinen ja EYVL C 173, 7.6.1997, s. 10. 
15 
monenlaisia näkemyksiä. Komissio ehdottaa tutkimusta, jossa selvitetään 
väestön riskikäsityksiä sekä riskien arviointia, hallintaa ja niistä 
tiedottamista. 
6. EHDOTETUT SUOSITUKSET 
Yhteisön osallistuminen toimien tukemiseen kasvaa jatkuvasti monille 
aloilla, jotka voivat lisätä väestön altistumista sähkömagneettisille kentille. 
Lisäksi päätöksentekijöiden, terveysalan ammattilaisten, eturyhmien ja 
kansalaisten huolestuneisuus kasvaa. Näiden syiden vuoksi on 
välttämätöntä ryhtyä toimenpiteisiin yhteisesti sovittujen periaatteiden 
laatimiseksi yhteisön tasolla. 
Jäsenvaltioissa sovellettavien vaatimusten eroavuudet johtavat 
tilanteeseen, jossa väestön suoja sähkömagneettisten kenttien vaikutuksilta 
on erilainen eri puolilla yhteisöä. Säännösten eroavuudet ja ohjeissa olevat 
aukot aiheuttavat yhteisön kansalaisille sekavuuden ja epävarmuuden 
tunteen ja vähentävät kansalaisten luottamusta terveyden suojelemisesta 
vastaaviin viranomaisiin. 
Komission tehtävänä on osaltaan edesauttaa ihmisten terveyden 
korkeatasoisen suojelun toteutumista yhteisössä, ja sen vuoksi komissio 
eräiden jäsenvaltioiden asiaa koskevat toimenpiteet huomioon ottaen pitää 
välttämättömänä ehdottaa yhteisesti sovittua väestön sähkömagneettisille 
kentille altistumista koskevaa järjestelmää. Tällainen järjestelmä voidaan 
asettaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 artiklaan 
perustuvalla neuvoston suosituksella. Järjestelmän on sisällettävä 
altistumisen rajoittamista koskevat yleiset periaatteet haitallisten 
terveysvaikutusten ehkäisemiseksi. 
Neuvoston suositusta koskevan ehdotuksen tavoitteena on luoda yhteisesti 
sovittu järjestelmä väestön korkeatasoisen suojelun aikaansaamiseksi 
sähkömagneettisille kentille altistumista vastaan. Järjestelmä perustuu alan 
huippuasiantuntijoiden kansainvälisenä yhteistyönä määrittämille 
perusrajoituksille ja viitearvoille. Ehdotetut suositukset perusrajoituksista 
ja viitearvoista noudattavat ionisoimatonta säteilyä käsittelevän 
kansainvälisen säteily suojelutoimikunnan (ICNIRP) suosituksia ja 
perustuvat parhaisiin saatavissa oleviin tieteellisiin tietoihin. Ne 
käsittelevät yksittäisten henkilöiden altistumista, eivät tiettyjen laitteiden 
16 
aiheuttamaa säteilyä. Komission tieteellinen ohjauskomitea tukee 
ICNIRP:n suosituksia. 
Ehdotettua suositusta ei ole tarkoitettu sovellettavaksi työperäiseen 
altistukseen eikä potilaiden tai vapaaehtoisten altistukseen 
lääketieteellisissä toimenpiteissä. Tässä ehdotuksessa ei käsitellä 
sähkömagneettiseen yhteensopivuuteen liittyviä ongelmia eikä vaikutuksia 
lääketieteellisiin laitteisiin. Sellaisen kattavan suojajärjestelmän luominen, 
joka sisältää yksityiskohtaisia sääntöjä ja ohjeita yksilöiden altistumisen 
lisäksi laitteiden päästöistä ja altistumista aiheuttavista toimenpiteistä, 
kuuluu jäsenvaltioille. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon yhteisön 
antamat säännökset. 
Suositellut perusrajoitukset perustuvat suoraan ja vain sellaisiin 
terveysvaikutuksiin, joista on selvää näyttöä. Viitearvoja suositellaan 
käytettäväksi käytännön altistusarvioinnissa.19 Viitearvojen noudattaminen 
takaa samalla asianomaisten perusrajoitusten noudattamisen. Jos mitattu 
arvo on viitearvoa suurempi, se ei kuitenkaan välttämättä ylitä 
perusrajoitusta. Tällaisissa tapauksissa on kuitenkin syytä varmistaa, että 
perusrajoitusta on noudatettu. 
On suositeltavaa, että viitearvojen ylittyessä tehdään altistumistilanteen 
arviointi. Arviointi ja seuranta ovat jäsenvaltion vastuulla. 
Altistumistilanteen arvioinnissa voidaan käyttää perusteina esimerkiksi 
altistumisen kestoa, altistuneita ruumiinosia tai altistuneiden lukumäärää, 
ikää ja terveydentilaa. Jäsenvaltiot päättävät itse seurantatoimenpiteistä 
kunkin altistumistilanteen osalta. Seurantatoimenpiteisiin voi sisältyä 
tiedon jakaminen altistuneille henkilöille, altistuslähteen ja ihmisten välisen 
vähimmäisetäisyyden asettaminen sekä lähteen asennustavan, rakenteen tai 
käyttötavan muuttaminen. Toteuttaessaan väestön altistumiseen liittyviä 
toimia jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon myös toimenpiteen kustannusten 
ja hyötyjen suhteen. 
Jotta mahdollisia pikaisia toimenpiteitä edellyttävästä tieteellisestä tai 
teknologisesta kehityksestä sekä säännöksiin ja varsinaisiin 
altistumistilanteisiin liittyvistä tiedoista saataisiin ajanmukainen yleiskuva, 
komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot laativat kertomukset tämän suosituksen 
alaan kuluvista toimenpiteistään ja ohjeistaan sekä siitä, miten ohjeita on 
19 Vastaavaa järjestelmää on ehdotettu sovellettavaksi työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden 
suojelemiseen liittyviin vaatimuksiin. Järjestelmään sisältyy kynnysarvoja ja toimenpiteitä 
edellyttäviä arvoja. 
17 
noudatettu. Komissio esittää asiasta kokonaiskertomuksen jäsenvaltioiden 
kertomusten perusteella. 
18 
EHDOTUS: 
NEUVOSTON SUOSITUS 
väestön altistumisen rajoittamisesta taajuudeltaan 
0 Hz-300 GHz oleville sähkömagneettisille kentille 
(komission esittämä) 
19 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti 
sen 129 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen,1 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2 
sekä katsoo, että 
1. perustamissopimuksen 3 artiklan o kohdan mukaisesti yhteisön 
toimintaan on sisällyttävä myötävaikuttaminen korkean terveyden 
suojelun tason saavuttamiseen, 
2. Euroopan parlamentti kehotti päätöslauselmassaan ionisoimattoman 
säteilyn haittavaikutusten torjumisesta3 komissiota tekemään 
ehdotuksia, joilla rajoitettaisiin työntekijöiden ja yleisön altistumista 
ionisoimattomalle sähkömagneettiselle säteilylle, 
3. työntekijöiden turvallisuutta ja terveyttä varten on asetettu yhteisön 
tason vähimmäisvaatimukset näyttöpäätetyön osalta;4 yhteisön tason 
toimenpiteisiin on ryhdytty raskaana olevien ja äskettäin 
synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja 
terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä,5 mihin sisältyy muun 
muassa työnantajien velvollisuus arvioida tehtävät, joihin liittyy 
erityinen riski altistua ionisoimattomalle säteilylle; on ehdotettu 
vähimmäisvaatimuksia työntekijöiden suojelemiseksi fysikaalisille 
tekijöille altistumiselta, ionisoimatonta säteilyä koskevat 
suojelutoimenpiteet mukaan lukien,6 
4. on erittäin tärkeää suojella yhteisön väestöä tutkimuksissa osoitetuilta 
terveyshaitoilta, joita voi aiheutua altistumisesta sähkömagneettisille 
kentille, 
5. sähkömagneettisia kenttiä koskevien toimenpiteiden on tarjottava 
kaikille yhteisön kansalaisille korkeatasoinen suoja altistumista 
EYVL xxx. 
EYVL xxx. 
EYVL C 205, 25.7.94, s. 439. 
EYVL L 156, 21.6.90, s.14-18. 
EYVL No L 348, 28.11.92, s. 1-8. 
EYVL C 77, 18.3.93, s. 12 ja EYVL C 230, 19.8.94, s. 3-29. 
20 
vastaan; jäsenvaltioiden tästä aiheesta antamien säännösten on 
perustuttava yhteisesti sovittuun järjestelmään, jotta varmistetaan 
suojelun olevan yhtenäistä koko yhteisössä, 
6. toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteisö voi toteuttaa tällä alalla 
uusia toimenpiteitä, jotka eivät kuulu sen yksinomaiseen toimivaltaan, 
esimerkiksi väestön suojeleminen ionisoimattomalta säteilyltä, 
ainoastaan, jos ehdotetun toiminnan tavoitteet voidaan toiminnan 
laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön kuin 
jäsenvaltioiden toteuttaman toiminnan avulla, 
7. on tarpeen luoda yhteisön järjestelmä väestön suojelemiseksi 
sähkömagneettisilta kentiltä antamalla suosituksia jäsenvaltioille, 
8. järjestelmän on perustuttava tätä aihetta koskevaan parhaaseen 
saatavissa olevaan tieteelliseen tietämykseen ja asiantuntemukseen ja 
sen on sisällettävä sähkömagneettisille kentille altistumista koskevat 
perusrajoitukset ja viitearvot; kansainvälinen säteilysuojelutoimikunta 
ICNIRP on antanut asiasta suosituksia, joita myös komission 
tieteellinen ohjauskomitea tukee, 
9. perusrajoituksia ja viitearvoja sovelletaan kaikkeen 
sähkömagneettisten kenttien aiheuttamaan säteilyyn lukuun ottamatta 
optista säteilyä ja ionisoivaa säteilyä; optista säteilyä koskevia 
tieteellisiä tietoja ja lausuntoja on vielä tarkasteltava lisää ja 
ionisoivasta säteilystä on jo annettu yhteisön säännöksiä, 
10. suositeltuja rajoituksia ja viitearvoja noudattamalla saadaan aikaan 
korkeatasoinen suoja sähkömagneettisten kenttien todettuja 
terveysvaikutuksia vastaan, mutta näin ei välttämättä vältytä säteilyn 
häiritseviltä tai muilta vaikutuksilta lääketieteellisten laitteiden, kuten 
metallisten proteesien, sydämentahdistimien, 
kammionvärinänpoistajien ja kuuloelinsiirrännäisten, toimintaan; 
sydämentahdistimen toiminta voi häiriintyä myös säteilytason ollessa 
alle suosituksen viitearvojen, joten tahdistimen käytölle on oltava 
asianmukaiset turvaohjeet, jotka eivät kuitenkaan kuulu tämän 
suosituksen alaan, 
11. tässä suosituksessa esitetään suhteellisuusperiaatteen mukaan yleisiä 
periaatteita ja keinoja väestön suojelemiseksi ja jätetään 
jäsenvaltioiden asiaksi antaa säteilylähteistä ja sähkömagneettisille 
kentille altistumista aiheuttavista käytännöistä yksityiskohtaisia 
määräyksiä sekä luokitella henkilöiden altistumisolosuhteet 
21 
työperäisiksi tai ei-työperäisiksi työturvallisuutta ja työterveyttä 
koskevien yhteisön säännösten mukaisesti, 
12. jäsenvaltiot voivat määrätä tätä suositusta tiukemmasta 
terveydensuojelusta, 
13. jäsenvaltioiden toteuttamista tätä aihetta koskevista pakollisista ja 
vapaaehtoisista toimenpiteistä ja siitä, miten niissä on otettu huomioon 
nämä suositukset, laaditaan kansalliset ja yhteisön tason kertomukset, 
14. sähkömagneettisten kenttien aiheuttamien riskien ja 
suojautumiskeinojen tuntemuksen lisäämiseksi jäsenvaltioiden on 
edistettävä tiedottamista ja alan käytäntöihin liittyvien sääntöjen 
levittämistä erityisesti laitteiden suunnittelun, asennuksen ja käytön 
osalta, jotta altistustasot eivät ylitä suositeltuja rajoituksia; 
15. on syytä kiinnittää huomiota sähkömagneettisiin kenttiin liittyvien 
riskien ymmärtämiseen ja niistä tiedottamiseen kansalaisten 
riskikäsitykset huomioon ottavalla tavalla, ja 
16. jäsenvaltioiden on otettava huomioon ionisoimattomaan säteilyyn 
liittyvää suojelua koskevan tieteellisen tietämyksen ja teknologian 
kehitys; näitä suosituksia on tarkistettava erityisesti toimivaltaisten 
kansainvälisten organisaatioiden, kuten ionisoimatonta säteilyä 
käsittelevän kansainvälisen säteily suojelutoimikunnan antamien 
neuvojen perusteella, 
22 
SUOSITTELEE: 
I että jäsenvaltiot käyttävät fysikaalisista suureista tähän 
suositukseen liittyvissä toimissaan niille suosituksen liitteen I 
osassa A annettuja merkityssisältöjä, 
II että jäsenvaltiot järjestääkseen terveyden korkeatasoisen 
suojelun sähkömagneettisille kentille altistumista vastaan 
a) ottavat käyttöön perusrajoitusten ja viitearvojen 
järjestelmän käyttämällä perustana liitteen I osassa B 
annettuja arvoja, 
b) toteuttavat edellä mainittuun järjestelmään perustuvia 
toimenpiteitä, jotka liittyvät väestön altistumista 
sähkömagneettisille kentille aiheuttaviin säteilylähteisiin ja 
käytänteisiin, 
c) pyrkivät noudattamaan liitteessä II väestön altistumiselle 
esitettyjä perusrajoituksia, 
III että jäsenvaltiot liitteessä II esitettyjen perusrajoitusten 
noudattamisen helpottamiseksi ja edistämiseksi 
a) käyttävät liitteessä III esitettyjä viitearvoja määrittäessään 
altistusarvioinnissa, onko perusrajoitusten ylittyminen 
todennäköistä ja 
b) arvioivat tilanteita, joissa eritaajuista säteilyä lähettäviä 
säteilylähteitä on useita, käyttämällä liitteessä IV esitettyjä 
kaavoja sekä perusrajoitusten että viitearvojen osalta, 
IV että jäsenvaltiot lisätäkseen tietoja sähkömagneettisille kentille 
altistumisen riskeistä ja parantaakseen altistumissuojaa: 
tarjoavat kansalaisille sopivassa muodossa tietoja 
sähkömagneettisten kenttien terveysvaikutuksista ja niiden 
johdosta toteutettavista toimista, 
V jäsenvaltiot lisätäkseen tietoja sähkömagneettisten kenttien 
terveysvaikutuksista: 
23 
edistävät ja arvioivat osana kansallisia tutkimusohjelmiaan 
tehtävää sähkömagneettisiin kenttiin ja ihmisen terveyteen 
liittyvää tutkimusta ottaen huomioon yhteisön ja kansainvälisen 
tutkimusyhteisön suositukset ja tulokset, 
VI jäsenvaltiot myötävaikuttaakseen yhtenäisen suojelujärjestelmän 
luomiseen sähkömagneettisille kentille altistumisen riskejä 
vastaan: 
laativat kertomuksia niiden toimenpiteiden toteuttamisesta, joihin 
ne ovat ryhtyneet tämän suosituksen kohteena olevalla alalla, ja 
ilmoittavat niistä komissiolle kolmen vuoden kuluttua tämän 
suosituksen antamisesta ilmoittaen, miten suositus on otettu 
toimenpiteissä huomioon, ja 
KEHOTTAA 
komissiota laatimaan koko yhteisön kattavan kertomuksen, jossa 
otetaan huomioon jäsenvaltioiden laatimat kertomukset, sekä 
seuraamaan tämän suosituksen soveltamisalaan kuuluvien 
seikkojen kehitystä suosituksen tarkistamiseksi ja saattamiseksi 
ajan tasalle. 
Tehty Brysselissä, Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
24 
LIITE I 
MÄÄRITELMÄT 
Tässä suosituksessa luetaan sähkömagneettisiin kenttiin staattiset kentät, 
erittäin pienitaajuiset kentät sekä radiotaajuiset kentät, mikroaallot mukaan 
lukien, joiden taajuus on välillä 0 Hz-300 GHz. 
A. Fysikaaliset suureet 
Sähkömagneettisille kentille altistumisen yhteydessä käytetään yleisesti 
seuraavia kahdeksaa fysikaalista suuretta: 
1. Kosketusvirta (A), joka vallitsee henkilön ja kohteen välillä, ilmaistaan 
ampeereina (A). Sähkökentässä sijaitseva sähköä johtava kohde voi 
varautua kentän vaikutuksesta. 
2. Virrantiheys (J) on esimerkiksi ihmisruumiin tai sen osan kaltaisessa 
tilavuusjohtimessa kulkeva virta virran suuntaan nähden kohtisuoran 
tason pinta-alayksikköä kohti. Virrantiheys ilmaistaan ampeereina 
neliömetriä kohti (A/m2). 
3. Sähkökentän voimakkuus on vektorisuure (E), joka vastaa 
varautuneeseen hiukkaseen kohdistuvaa, hiukkasen liiketilasta 
riippumatonta voimaa. Se ilmaistaan voltteina metriä kohti (V/m). 
4. Magneettikentän voimakkuus on vektorisuure (H), joka yhdessä 
magneettivuon tiheyden kanssa määrittää magneettikentän annetussa 
avaruuden pisteessä. Se ilmaistaan ampeereina metriä kohti (A/m). 
5. Magneettivuon tiheys on vektorisuure (B), jonka vaikutuksesta syntyy 
liikkuviin varauksiin kohdistuva voima. Suureen arvo ilmaistaan tesloina 
(T). Vapaassa tilassa ja eloperäisessä väliaineessa magneettivuon 
tiheyden ja magneettikentän voimakkuuden vastaavuus voidaan 
määrittää käyttämällä kaavaa 1 A m"1 = 4n 10"7T. 
6. Tehotiheys (S) on suure, jota käytetään erittäin suurten taajuuksien 
kuvaamisessa, kun säteily ei tunkeudu syvälle kehoon. Suure 
määritellään kohteen pintaan nähden kohtisuoraan säteilyn tehona 
kohteen pinta-alayksikköä kohti, ja se ilmaistaan watteina neliömetriä 
kohti (W/m2). 
7. Ominaisabsorptio (SA) määritellään biologisen kudoksen absorboimana 
energiana massayksikköä kohti (J/kg). Näissä suosituksissa suuretta 
25 
käytetään asetettaessa rajoituksia pulssimuotoisen mikroaaltosäteilyn 
muille kuin lämpövaikutuksille. 
8. Ominaisabsorpiionopeus (SAR), joka määritetään keskiarvona koko 
keholle tai kehon osille, määritellään energian absorboitumisnopeutena 
kudoksen massayksikköä kohti. Se ilmaistaan watteina kilogrammaa 
kohti (W/kg). Koko vartalon SAR-arvoa pidetään laajalti 
hyväksyttävänä suureena mitattaessa radiotaajuuksille altistumisen 
lämpöhaittavaikutuksia. Koko vartalon SAR-arvon ohella käytetään 
paikallisia SAR-arvoja, joita tarvitaan arvioitaessa ja rajoitettaessa 
erityisissä altistusoloissa syntyviä liiallisia energiakertymiä pienille 
alueille ihmiskehoa. Tällaisia olosuhteita ovat esimerkiksi 
maadoittuneen henkilön altistuminen alhaisen megahertsitaajuuden 
radiosäteilylle tai kentän tai antennin läheisyydessä tapahtuva 
altistuminen. 
Näistä suureista ovat suoraan mitattavissa magneettivuon tiheys, 
kosketusvirta, sähkö-ja magneettikentän voimakkuus sekä tehotiheys. 
B. Perusrajoitukset ja viitearvot 
Jotta sähkömagneettisten kenttien mahdollisten terveysvaikutusten 
arviointiin perustuvien rajoitusten soveltaminen helpottuisi, on erotettava 
toisistaan perusrajoitukset ja viitearvot. 
- Perusrajoitukset. Sellaisia muuttuville sähkö-, magneetti- ja 
sähkömagneettisille kentille altistumiselle asetettavia rajoituksia, jotka 
perustuvat suoraan kiistatta todettuihin terveysvaikutuksiin ja biologisiin 
tekijöihin, nimitetään perusrajoituksiksi. Kentän taajuuden mukaan 
rajoitusten määrittelyssä käytetään seuraavia fysikaalisia suureita: 
magneettivuon tiheys (B), virrantiheys (J), ominaisabsorptionopeus 
(SAR) ja tehotiheys (S). Magneettivuon tiheys ja tehotiheys voidaan 
vaivatta mitata altistuneesta henkilöstä. 
- Viitearvot. Viitearvot on tarkoitettu käytettäviksi määrittäessä 
käytännön altistusmittauksissa, onko perusrajoitusten ylittyminen 
todennäköistä. Osa viitearvoista on johdettu perusrajoituksista 
mittausten ja/tai laskennallisten keinojen avulla, kun taas osa koskee 
sähkömagneettisille kentille altistumisen aistimista ja välillisiä 
haittavaikutuksia. Johdettuja suureita ovat sähkökentän voimakkuus (E), 
magneettikentän voimakkuus (H), magneettivuon tiheys (B), tehotiheys 
(S) ja raajassa kulkeva virta (4). Havaitsemista ja muita välillisiä 
26 
haittavaikutuksia koskevia suureita ovat virta (kosketusvirta) (Jr) ja 
pulssimuotoisten kenttien osalta ominaisabsorptio (SA). Näiden 
suureiden mitattuja tai laskennallisia arvoja voidaan yksittäisisissä 
altistustilanteissa verrata vastaavaan viitearvoon. Viitearvon 
noudattaminen takaa myös vastaavan perusrajoituksen noudattamisen. 
Mikäli mitattu arvo ylittää viitearvon, perusrajoitus ei välttämättä ylity. 
Tällaisessa tilanteessa on kuitenkin tarpeen tarkistaa, onko tilanne 
perusrajoituksen mukainen. 
Näihin suosituksiin ei sisälly staattisia sähkökenttiä koskevia 
kvantitatiivisia rajoituksia. On kuitenkin suositeltavaa välttää häiritsevän 
voimakkaita pinnallisia sähkövarauksia sekä stressiä tai epämiellyttävää 
oloa aiheuttavia kipinäpurkauksia. 
Osa suureista, kuten magneettivuon tiheys (B) ja tehotiheys (S), toimii 
tiettyjen taajuuksien osalta sekä perusrajoituksena että viitearvona (ks. 
liitteet II ja III). 
27 
LIITE II 
PERUSRAJOITUKSET 
Sähkömagneettisia kenttiä koskevien rajoitusten määrittelyssä käytetään 
kentän taajuuden mukaan seuraavia fysikaalisia 
(dosimetrisiä/eksposimetrisiä) suureita: 
0-1 Hz: Perusrajoitukset koskevat staattisten magneettikenttien (0 Hz) 
magneettivuon tiheyttä ja taajuudeltaan enintään 1 Hz:n muuttuvien 
magneettikenttien virrantiheyttä. Tavoitteena on torjua vaikutukset sydän-
ja verisuonijärjestelmään sekä keskushermostoon. 
I Hz-10 MHz: Perusrajoitukset koskevat virrantiheyttä tavoitteena torjua 
vaikutukset hermojärjestelmän toimintaan. 
100 kHz-10 GHz: Perusrajoitukset koskevat SAR-arvoa tavoitteena torjua 
koko vartalon lämpeneminen sekä liiallinen kudoksen paikallinen 
kuumeneminen. Taajuudella 100 kHz-lOMHz asetetaan perusrajoitukset 
sekä virrantiheydelle että SAR-arvolle. 
10 GHz-300 GHz: Perusrajoitukset koskevat tehotiheyttä, ja tavoitteena 
on estää kudosten kuumeneminen kehon pinnalla tai lähellä pintaa. 
Perusrajoitukset (taulukko 1) asetetaan niin, että voidaan ottaa huomioon 
yksilölliseen herkkyyteen ja ympäristöoloihin liittyvät epävarmuustekijät 
sekä se, että kansalaiset ovat iältään ja terveydentilaltaan erilaisia. 
28 
Taulukko 1: Perusrajoitukset sähkö-, magneetti- ja sähkömagneettisille 
kentille (0 Hz-300 GHz). 
Taajuus Magneetti-
vuon 
tiheys 
(mT) 
40 
-
— 
~ Virran-
tiheys 
(mA/m2) 
(rms) 
8 
8/f 
2 
#500 
f/500 
— Koko vartalon 
keski­
määräinen 
SAR-arvo 
(W/kg) 
~ 
-
__ 
0,08 
0,08 Paikallinen 
SAR-arvo 
(pää ja 
vartalo) 
(W/kg) 
-
-
__ 
2 
2 Paikallinen 
SAR-arvo 
(raajat) 
(W/kg) 
-
-
__ 
4 
4 Teho-
tiheysS 
(W/m2) 
-
-
__ 
— 
-0Hz 
>0-lHz 
l^tHz 
4-1000 Hz 
1000 Hz-100 kHz 
100 kHz-10 MHz 
10 MHz-10 GHz 
10-300GHZ » - - « « 10_ 
Huomautuksia 
1. /on taajuus hertseinä (Hz). 
2. Virrantiheyden perusrajoituksen tarkoituksena on antaa suoja pään ja vartalon 
keskushermostokudosten akuuttia altistumista vastaan. Rajoituksen arvoon sisältyy 
varmuuskerroin. 
3. Koska vartalo ei ole sähköisesti homogeeninen, virrantiheys olisi ilmoitettavana 
keskimääräisenä virran suuntaan nähden kohtisuoraa 1 cm2:nalaa kohti. 
4. Enintään 100 kHz:n taajuudet: huippuvirrantiheysarvo lasketaan kertomalla 
tehollisarvo (rms value) V2:lla (-1,414). Kun pulssin kesto on tp, perusrajoituksissa 
sovellettava vastaava taajuus lasketaan kaavalla/= l/(2/p). 
5. Enintään 100 kHz:n taajuudet ja pulssimuotoiset magneettikentät: pulssin 
maksimivirrantiheys voidaan laskea nousu- ja laskuaikojen sekä magneettivuon 
tiheyden maksimivaihtelun perusteella. Indusoituneen virran tiheyttä voidaan sitten 
verrata vastaavaan perusrajoitukseen. 
6. Kaikki SAR-arvot ilmoitetaan keskimääräisinä 6 minuutin jaksoa kohti. 
7. Paikallisen SAR:n keskimääräinen arvo lasketaan 10 gramman yhtenäistä 
kudosmassaa kohti. Altistuksen arvioinnissa käytetään näin saatua SARn 
maksimiarvoa. 
8. Kun pulssin kesto on Sp, perusrajoituksissa sovellettava vastaava taajuus lasketaan 
kaavalla/= l/(2fp). Taajuudeltaan 0,3-10 GHz olevalle pulssialtistukseen sekä 
pään paikallisaltistukseen suositellaan lämpölaajenemisen aiheuttamien, 
kuuloaistimuksina havaittavien vaikutusten rajoittamiseksi ja välttämiseksi 
sovellettavan lisäksi toista perusrajoitusta. Lisärajoituksen mukaan SA-arvo ei saa 
olla yli 2mJ kg*1 laskettuna keskimäärin 10 kudosgrammaa kohti. 
29 
LIITE III 
Viitearvot 
Altistuksen viitearvot on tarkoitettu mitattujen suurearvojen 
vertailukohdaksi. Kun noudatetaan kaikkia viitearvoja, noudatetaan 
samalla myös perusrajoituksia. 
Mikäli mitattu arvo ylittää viitearvon, perusrajoitus ei välttämättä ylity. 
Tällaisessa tilanteessa on kuitenkin tarpeen tarkistaa, onko altistus 
perusrajoitusta vähäisempi. 
Altistuksen rajoittamiseen tähtäävät viitearvot perustuvat mihin 
perusrajoituksiin, jotka koskevat tilannetta, jossa kentän ja altistuvan 
ihmisen välinen vuorovaikutus on maksimissaan. Näin saavutetaan paras 
mahdollinen suojataso. Viitearvot on esitetty tiivistetysti taulukoissa 2 ja 3. 
Ne esitetään yleensä keskimääräisinä arvoina altistuvan henkilön koko 
vartaloa kohti, kuitenkin siten, että paikallisaltistusta koskevia 
perusrajoituksia ei ylitetä. 
Viitearvojen käyttö ei sovellu tiettyihin tilanteisiin, joissa altistus on 
erityisen paikallista, esimerkiksi kun ihmisen pää altistuu kädessä 
pidettävästä puhelimesta tulevalle säteilylle. Tällaisissa tapauksissa olisi 
suoraan tarkistettava, että paikallisaltistusta koskevaa perusrajoitusta 
noudatetaan. 
30 
Kenttiä koskevat arvot 
Taulukko 2: Perusrajoitukset sähkö-, magneetti- ja sähkömagneettisille 
kentille (0 Hz-300 GHz, häiritsemättömät tehollisarvot). 
Taajuus E-kcnliin 
voimakkuus 
(y/m) H-kcntan 
voimakkuus 
(A/m) B-kcntta 
(nT) Vaslaavan tasoaallon 
tehotiheys 
S.o (W/m2) 
0-1 Hz 
1-8 Hz 
8-25 Hz 
0,025-0,8 kHz 
0,8-3 kHz 
3-150 kHz 
0,15-1 MHz 
1-10 MHz 
10-400 MHz 
400-2000 MHz 
2-300 GHz 
Huomautuksia: -
10 000 
10 000 
250/f 
250/f 
87 
87 
87/f"2 
28 
1,375 f1'2 
61 3,2 x 104 
3,2xl04/f2 
4 000/f 
4/f 
5 
5 
0,73/f 
0,73/f 
0,073 
0,0037 f1'2 
0,16 
1. /on taajuussarakkeessa ilmoitettu taajuus. 
2. 100 kHz- -10( }Hz:n taaiuu< iet: A' E2, H2, j 4xl04 
4xl04/f* 
5 000/f 
5/f 
6,25 
6,25 
0,92/f 
0,92/f 
0,092 
0,0046 f"2 
0,20 
a B2 ilmoiteta -
-
-
-
-
-
-
-
2 
f/200 
10 
an keskim&ar aisina 6 
minuutin jaksoa kohti. 
3. Yli 10 GHz.n taajuudet: SCH, E2, H2, ja B2 ilmoitetaan keskimääräisinä 6%/f05 
minuutin jaksoa kohti (/"ilmoitetaan gigahertseinä). 
4. Sähkökenttää koskevaa arvoa ei aseteta kentille, joiden taajuus on alle 1 Hz, 
sillä nämä ovat käytännössä staattisia kenttiä. Useimmat ihmiset eivät havaitse 
häiritseviä pintasähkövarauksia kentän voimakkuuden ollessa alle 25 kV/m. 
Stressiä tai epämiellyttävää oloa aiheuttavia kipinäpurkauksia on syytä välttää. 
Huippuarvojen osalta sovelletaan E-kentän voimakkuuteen (V/m), H-
kentän voimakkuuteen (A/m) ja B-kenttään (uT) seuraavia arvoja: 
- Enintään 100 kllz:n taajuudet: huippuarvo lasketaan kertomalla 
tehollisarvo (rms value) V2:lla (-1,414). Kun pulssin kesto on /p, 
vastaava taajuus lasketaan kaavalla/= l/(2/p). 
- 100 kHz-10 MHz:n taajuudet: huippuarvo lasketaan kertomalla 
tehollisarvo tekijällä 
10a Jossa a = (0,665 log(f7105)+0,176). f ilmaistaan kilohertseinä. 
- 10 MHz-300 GHz:n taajuudet: huippuarvo lasketaan kertomalla 
tehollisarvo 32:11a. 
Vaikka pulssimuotoisten kenttien biologisten vaikutusten ja huippuarvojen 
suhteesta on varsin vähän tietoa, suositellaan, että kun kentän taajuus 
ylittää 10 MHz, pulssin leveyden suhteen keskimääräinen Seq-arvo olisi 
31 
korkeintaan 1000 kertaa viitearvon suuruinen ja että kentän voimakkuus 
olisi korkeintaan 32 kertaa kentän voimakkuudelle asetetun viitearvon 
suuruinen. Taajuuden ollessa 0,3:sta muutamaan gigahertsiin samoin kuin 
pään paikallisaltistuksen osalta on lämpölaajentumisen aiheuttamien 
kuuloaistimuksina havaittavien vaikutusten rajoittamiseksi ja välttämiseksi 
rajoitettava pulssien aiheuttamaa ominaisabsorptiota. Vaikutuksen 
laukaiseva SA-kynnysarvo on näillä taajuuksilla 4-16 mJ kg"1, mikä vastaa 
30 jis:n kestoisten pulssien osalta suuruudeltaan 130-520 W kg"1 olevaa 
SAR:n huippuarvoa aivoissa. 100 kHz:n ja 10 MHz:n välisillä taajuuksilla 
kentän voimakkuuden huippuarvo saadaan interpolation avulla siten, että 
interpolaatiossa käytettävä alempi arvo on 1,5 kertaa 100 kHz:n 
taajuudella mitattu huippuarvo ja ylempi arvo 32 kertaa 10 MHz:n 
taajuudella mitattu huippuarvo. 
Kosketusvirratja raajassa kulkevat virrat 
Taajuuden ylittäessä 110 MHz suositellaan käytettäväksi edellisten lisäksi 
eräitä muita viitearvoja, jotta vältyttäisiin kosketusvirran aiheuttamilta 
vaaroilta. Kosketusvirtaan liittyvät viitearvot on esitetty taulukossa 3. 
Viitearvoja määritettäessä on otettu huomioon, että biologisen reaktion 
laukaiseva kosketusvirran kynnysarvo on aikuisilla naisilla noin kaksi 
kolmannesta ja lapsilla puolet aikuisten miesten vastaavasta arvosta. 
Taulukko 3: Viitearvot kosketuksesta sähköä johtavan kohteen 
kanssa aiheutuvalle kosketusvirralle 
(f kilohertseinä) 
Taajuus Enimmais-
kosketusvirta 
(mA) 
0 Hz-2,5 kHz 0,5 
2,5kHz-100kHz 0,2 f 
lOOkHz-llOMHz 20 
Taajuuden ollessa 10 MHz-110 MHz suositellaan minkä tahansa raajan 
lävitse kulkevan virran viitearvoksi 45 mA. Näin pyritään rajoittamaan 6 
minuutin jaksoa kohti laskettua paikallista SAR-arvoa. 
32 
LIITE IV 
Yhtäaikainen altistuminen eri säteily taajuuksille 
Altistuttaessa samanaikaisesti usealle eritaajuiselle kentälle on otettava 
huomioon mahdollisuus, että altistusten vaikutukset voivat kumuloitua. 
Kumulaatioon perustuvat laskelmat on suoritettava erikseen kunkin 
vaikutuksen osalta, ts. vartaloon kohdistuvat lämpö- ja 
sähköstimulaatiovaikutukset on arvioitava erikseen. 
Perusrajoitukset 
Tilanteessa, jossa henkilö altistuu samanaikaisesti usealle eritaajuiselle 
kentälle, on perusrajoituksiin sovellettava seuraavassa esitettyjä kriteerejä. 
Sähköstimulaation osalta - koskee taajuuskaistaa 1 Hz-10 MHz - lisätään 
indusoituneen virran tiheyden arvoa seuraavasti: 
10MHz j 
i-lHz JLJ 
Lämpövaikutusten osalta - koskee yli 100 kHz:n taajuuksia -lisätään 
ominaisabsorptionopeuden ja tehotiheyden arvoa seuraavasti: 
10GHz C/IE> 300GHz c 
v^ öAKj | v^ o/ < j 
i=100kHz SARL PlOGHz SL 
joissa 
Jj on virrantiheys taajuudella i 
Ji,t i on taulukossa 1 esitetty virrantiheyden perusrajoitus taajuudella i 
SARj on altistuksen aiheuttama SAR-arvo taajuudella i 
SARL on taulukossa 1 esitetty SAR-arvon perusrajoitus 
Si on tehotiheys taajuudella i 
SL on taulukossa 1 esitetty tehotiheyden perusrajoitus. 
33 
Viitearvot 
Sovellettaessa perusrajoituksia olisi kentän voimakkuuden viitearvoihin 
sovellettava seuraavassa esitettyjä kriteerejä: 
Indusoituneen virran tiheyden ja sähköstimulaation osalta, taajuuden 
ollessa enintään 10 MHz, kenttiä koskeviin viitearvoihin sovelletaan 
seuraavaa kahta edellytystä: 
iMllz v lOKillz v 
y + y ^y 
/ \ih Eu i IMIIZ & 
ja 
ISOkllz rr 10MHz rr 
j=lHztiL,j j 150kHz V 
joissa 
Ej on sähkökentän voimakkuus taajuudella i 
EL, i on taulukossa 2 ilmoitettu sähkökentän voimakkuuden viitearvo 
Hj on magneettikentän voimakkuus taajuudella j 
HL, J on taulukossa 2 ilmoitettu magneettikentän voimakkuuden viitearvo 
a = 87 V/m ja b = 5 A/m (6,25 uT). 
Toisin kuin sekä työperäistä että yleistä altistusta käsittelevissä ICNIRP:n 
ohjeissa1 tässä esitettyjen laskentakaavojen rajakohdat vastaavat tavallisen 
väestön altistusoloja. 
Vakioiden (aja b) käyttö yli 1 MHz:n taajuisten sähkökenttien ja yli 150 
kHz:n magneettikenttien yhteydessä perustuu siihen, että summakaavojen 
perustana on indusoituneen virran tiheys eikä asiaa pidä sekoittaa 
lämpövaikutusten esimtymisoloihin. Jälkimmäiset ovat perustana 
muuttujalle EL, i yli 1 MHz:n taajuudella ja muuttujalle HL, J yli 150 kHz:n 
taajuudella. Arvot on esitetty taulukossa 2. 
International Commission on Non-Ioni/ing Radiation Protection. Guidelines for Limiting 
Exposure to Time-Varying Hlcctrie, Magnetic, and Electromagnetic Fields (up to 300 GHz). 
Health Phys., painettavana. 
34 
Yli 100 kHz:n taajuuksilla esiintyvien lämpövaikutusten osalta kenttien 
viitearvoihin olisi sovellettava seuraavia kahta kriteeriä: 
ja IMIIz c 300GHz n I f-A E (-*-/*! 
i^lOOkHz C i>lMHz E Lti 
150kHz jj 300GHz ,, E ff A I <f-f*i 
j=100kHz Cl j>150kHz HUj 
joissa 
\\ on sähkökentän voimakkuus taajuudella i 
K|,_, on taulukossa 2 ilmoitettu sähkökentän voimakkuuden viitearvo 
Hj on magneettikentän voimakkuus taajuudella j 
HLJ on taulukosta 2 saatu magneettikentän viitearvo 
c=87/f*/2 V/m ja d=0,73/f A/m. 
Myös tässä yhteydessä joitakin rajakohtia on muokattu vastaamaan vain 
yleistä altistusta toisin kuin ICNIRP:n ohjeissa. 
Raajassa kulkevaan virtaan sovelletaan seuraavista kriteereistä 
ensimmäistä ja kosketusvirtaan jälkimmäistä: 
I! OMIIz f i \ 11 OM/z 
A-IOA///: '* 
/, <1 
v ' /..* ; WMHZ l If <-
n~\llz '(',,, 
joissa 
Ik on raajassa kulkevaa virtaa edustava tekijä taajuudella k 
II, k on raajassa kulkevan virran viitearvo eli 45 mA 
In on kosketusvirtaa edustava tekijä taajuudella n 
Ic,n on kosketusvirran viitearvo taajuudella n (ks. taulukko 3). 
Edellä esitettyjen yhteenlaskukaavojen taustalla on oletuksena, että useasta 
eritaajuisesta lähteestä peräisin olevien kenttien vaiheet summautuvat 
haitallisimmalla tavalla. Tyypillisissä altistustilanteissa vallitsevat 
altistustasot voivat näin ollen käytännössä olla lievempiä kuin edellä 
olevien laskentakaavojen perusteella saadut viitearvot. 
35 

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 268 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 05 15 12 14 
Luettelonumero : CB-CO-98-298-FI-C 
ISBN 92-78-35926-2 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
%