FI Euroopan unionin virallinen lehti C 68/11

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Nuorten työllisyys, ammattipätevyys ja liikkuvuus” (oma-aloitteinen lausunto)

2012/C 68/02

Esittelijä: Dorthe ANDERSEN

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 14. heinäkuuta 2011 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla antaa oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Nuorten työllisyys, ammattipätevyys ja liikkuvuus.

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 16. joulukuuta 2012.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18.–19. tammikuuta 2012 pitämässään 477. täysistunnossa (tammikuun 18. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 173 ääntä puolesta ja 1 vastaan 4:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Väestörakenteen muutos asettaa työmarkkinoille suuria haasteita. Talouskriisin seuraukset osoittavat, että työmarkkinat kärsivät rakenteellisista ongelmista. Etenkin nuorten on vaikea saada kunnon jalansijaa työmarkkinoilla oikeasta osaamisesta huolimatta. Jäsenvaltioiden on sen vuoksi toteutettava uudistuksia, joista on sovittu Eurooppa 2020 -strategian ja kansallisten uudistusohjelmien puitteissa kasvun vahvistamiseksi.

1.2 Nuorisotyöttömyys aiheuttaa yhteiskunnalle ja nuorille itselleen suuria taloudellisia ja sosiaalisia tappioita ja rajoittaa kasvumahdollisuuksia. EU:n kilpailukyky tulee olemaan täysin riippuvainen korkeasti koulutetusta työvoimasta, ja EU on vaarassa jäädä jälkeen kilpailussa ammattitaitoisesta ja korkeasti koulutetusta työvoimasta.

1.3 Kukaan ei tiedä varmasti, millaisia tulevaisuuden työpaikat ovat, mutta koulutuksen lähtökohtana tulee olla työmarkkinoiden tarpeet ja todelliset ratkaistavat ongelmat. Koulutusjärjestelmien ulkopuolella hankittujen pätevyyksien tunnustamista tulee vahvistaa. Opetussuunnitelmissa on kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota yleisiin ja innovatiivisiin taitoihin.

1.4 Oppilaitosten ja työmarkkinoiden väliset esteet on purettava, ja on vältettävä liiallisesti talousnäkökohtiin keskittyvää urautunutta ajattelutapaa. Opetussuunnitelmien kehittämistä ja tulevien tarpeiden ennakoimista koskevia elinkeinoelämän ja oppilaitosten välisiä kumppanuuksia on vahvistettava. Koulutuksen tulee johtaa työllistymiseen.

1.5 Vuorottelukoulutuksen ja harjoittelujaksojen hyödyntämistä koulutuksessa on laajennettava, myös asianomaisessa korkea- ja ammattikoulutuksessa. Käytännön työn ja työpaikalla oppimisen sekä teoriaopetuksen välinen synergia parantaa nuorten työllistettävyyttä, sujuvoittaa siirtymistä koulumaailmasta työelämään ja tarjoaa uusia virikkeitä opetuksen kehittämiseen.

1.6 Euroopan sosiaalirahaston tulisi tarjota avustusta aloituskustannusten kattamiseen sellaisille maille, jotka haluavat ottaa käyttöön vuorottelukoulutusjärjestelmän.

1.7 Avoimet ja dynaamiset työmarkkinat voivat tukea liikkuvuutta ja synnyttää työpaikkoja etenkin nuorille. Kuten Eurooppa 2020 -strategian ja kansallisten uudistusohjelmien puitteissa on sovittu, jäsenvaltioiden tulee uudistaa työmarkkinoitaan parantaakseen niiden vastaanottokykyä ja toimivuutta.

1.8 Aktiivinen työmarkkinapolitiikka, joka motivoi työnhakijoita ja työelämässä olevia elinikäiseen oppimiseen, vahvistaa osaltaan ammatillista ja maantieteellistä liikkuvuutta ja luo siten aiempaa enemmän työllistymismahdollisuuksia.

2. Johdanto – tavoitteet

2.1 Euroopan nuoret ovat Euroopan tulevaisuus. Monilla nuorilla ei kuitenkaan ole työpaikkaa tai oikeanlaista osaamista. Lisäksi monien nuorten on soveltuvasta osaamisesta huolimatta vaikea saada jalansijaa työmarkkinoilla.

2.2 Tässä lausunnossa käsitellään nuorten työllistymismahdollisuuksia ja siihen liittyvää teknisen alan työntekijöiden ja ammattityöntekijöiden tarvetta tulevaisuudessa, nuorten pääsyä työmarkkinoille ja ammatillista liikkuvuutta. Kyse on ydintyövoimasta, jolla on tekninen tai ammattitutkinto tai keskiasteen pätevyys, ja jonka osuus työvoimasta vuonna 2020 on Cedefopin mukaan 50 prosenttia.

2.3 Lausunnossa on tarkoitus tehdä konkreettisia ehdotuksia nuorten työllistymismahdollisuuksien parantamiseksi ja oikeanlaisen osaamisen takaamiseksi yrityksille.

2.4 Osaamisen käsite kattaa monta ulottuvuutta. Siihen kuuluvat esimerkiksi sosiaaliset ja yleiset taidot sekä tekniset ja ammatilliset taidot ja pätevyydet, jotka saavutetaan paitsi koulutusjärjestelmien puitteissa myös työelämässä tai sosiaalisissa ja perheeseen liittyvissä suhteissa ja toiminnassa.

2.5 Käsillä olevassa lausunnossa pyritään antamaan vastaus kahteen toisiinsa läheisesti liittyvään kysymykseen: (1) Minkälaisia taitoja tarvitaan työmarkkinoilla tulevaisuudessa ja (2) miten taataan nuorten pääsy työmarkkinoille ja mahdollisuudet ammatilliseen liikkuvuuteen?

2.6 Euroopan komissio on käynnistänyt aiheesta monia lippulaivahankkeita, tuoreimpina mainittakoon ”Nuoret liikkeellä” -aloite ja ”Uuden osaamisen ja työllisyyden” -ohjelma. Nämä lippulaivahankkeet ovat erittäin tärkeitä, ja ne sisältävät erilaisia aloitteita nuorten työllisyysmahdollisuuksien parantamiseksi. ETSK on ottanut kantaa näihin aiheisiin asianomaisissa lausunnoissaan (1).

3. Eurooppalainen todellisuus

3.1 Väestörakenteen muutoksen seurauksena Euroopan unionin työvoima vähenee: työmarkkinoilta poistuu vanhempien ihmisten suuria ikäluokkia, ja tilalle tulevat nuoret ikäluokat ovat puolestaan pienempiä. Tämän takia työmarkkinoilla on edessään suuria haasteita, sillä runsaslukuisen ja pätevän työvoiman tarjonta on olennaisen tärkeä seikka Euroopan unionin kasvun kannalta.

3.2 Euroopan komission julkaiseman työllisyyttä ja sosiaalista tilannetta käsittelevän tuoreimman neljännesvuosikatsauksen mukaan Euroopan unionin työmarkkinat elpyvät kovin hitaasti ja epäyhtenäisesti. Uusia työpaikkoja syntyy, mutta ei kuitenkaan riittävästi, ja erityisesti nuorisotyöttömyyden (20,3 prosenttia) vuoksi tarvitaan välittömiä tehokkaita toimia.

3.3 Työttömyys koskee koulutustasosta riippumatta kaikkia nuorisoryhmiä, myös heikommassa asemassa olevien ryhmiä. Heikosti koulutetuilla nuorilla ja nuorilla, joilla ei ole lainkaan työkokemusta, on kuitenkin muita suurempi riski jäädä vaille työtä. Myös pitkäaikaistyöttömyys on lisääntynyt. Maaliskuussa 2011 sen osuus oli 9,5 prosenttia, ja varsinkin nuorista monet ovat vaarassa jäädä pitkäaikaistyöttömiksi.

3.4 Niin nuorten työttömyys kuin alityöllisyyskin aiheuttaa yhteiskunnalle ja nuorille itselleen suuria taloudellisia ja sosiaalisia tappioita ja rajoittaa kasvumahdollisuuksia.

3.5 Kriisiä edelsi ajanjakso, jolloin luotiin suhteellisen paljon työpaikkoja. Euroopan komission mukaan vuosina 1995–2006 syntyi 20 miljoonaa uutta työpaikkaa.

3.6 Samalla kriisin aikana on hävinnyt noin viisi miljoonaa työpaikkaa. Eurofoundin mukaan kyse on erityisesti matalapalkkaisista ja vähän ammattitaitoa edellyttävistä työpaikoista. Jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin suuria eroja.

3.7 Cedefop ennustaa, että vuosina 2010–2020 syntyy noin seitsemän miljoonaa uutta työpaikkaa ja että väestörakenteen muutoksen seurauksena vapautuu noin 73 miljoonaa työpaikkaa. Työpaikkoja syntyy erityisesti korkeasti koulutetuille henkilöille.

3.8 Tietyissä maissa ja tietyillä aloilla on paradoksaalisesti työvoimapulaa samalla kun monet ovat työttömiä, mikä osoittaa, että EU:n työmarkkinoilla on edelleen rakenteellisia ongelmia. Esimerkiksi Alankomaissa oli vuoden 2009 lopussa 118 000 avointa työpaikkaa, ja Saksassa on 87 800 ja Puolassa 18 300 avointa tietotekniikka-alan työpaikkaa.

3.9 Yksityissektorin kilpailukyky tulee olemaan täysin riippuvainen korkeasti koulutetusta työvoimasta. Jos yksityisyritykset eivät löydä soveltuvaa työvoimaa Euroopasta, niiden voi olla pakko etsiä oikeanlaista työvoimaa maailman muilta alueilta, joissa sitä on saatavilla. Väestörakenteen muutos johtaa myös siihen, että vanhustenhuollossa ja -hoidossa sekä terveydenhuollossa tarvitaan entistä enemmän työvoimaa.

4. Työvoiman tuleva tarve

4.1 Työllisyyden aleneminen ja suuret kasvuhaasteet vahvistavat sitä tarvetta, että tulevat työmarkkinoille siirtyvien nuorten sukupolvet ovat korkeasti koulutettuja ja että heidän koulutuksensa vastaa nykyisiä ja tulevia tarpeita. Näin ollen koulunsa keskeyttävien määrän olisi vähennyttävä ja nykyistä useampien nuorten olisi saavutettava ammattitutkinto. Lisäksi on tärkeää, että työmarkkinat ovat sellaiset, että nuoret saavat siellä jalansijaa. Viime vuodet ovat osoittaneet, että siirtyminen koulutuksesta työelämään on vaikeaa. Lisäksi koulutusesteet ja työoikeudelliset esteet vaikeuttavat työpaikan vaihtoa.

4.2 Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat jo sitoutuneet Eurooppa 2020 -strategian, parhaiden käytänteiden ja kansallisten uudistusohjelmien puitteissa erilaisiin uudistuksiin. Tässä yhteydessä useat jäsenvaltiot ovat ehdottaneet uudistuksia mukauttaakseen koulutusjärjestelmiään tiiviimmin työmarkkinoiden tarpeisiin.

4.3 Eurooppa 2020 -strategiassa määritetään kaksi keskeistä tavoitetta koulutusalalla. Kyse on tosin pelkästään määrällisistä tavoitteista. Yhtä merkittävää on koulutusjärjestelmien kyky tarjota nuorille oikeanlaisia taitoja, joita he voivat hyödyntää ja joille on kysyntää.

4.4 Ennusteiden mukaan väestön koulutustaso Euroopassa nousee edelleen, mutta asiassa piilee kahtiajaon vaara. Tiettyjen ennusteiden mukaan tavoite, että 30–34-vuotiaista vähintään 40 prosentilla on korkeakoulututkinto, saavutetaan todennäköisesti vuonna 2017.

4.5 Sen sijaan ennusteet mahdollisuuksista saavuttaa tavoite koulunsa keskeyttäneiden osuuden vähentämisestä enintään 10 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä eivät näytä läheskään yhtä hyviltä. Cedefop arvioi esimerkiksi, että vuonna 2020 vähintään 83 prosenttia 22–24-vuotiaista (78 % vuonna 2010) on saattanut päätökseen toisen asteen tutkinnon eli ammatti- tai lukiotutkinnon. Kun otetaan huomioon tarve varmistaa korkeasti koulutetun työvoiman suuri tarjonta, merkittävän haasteen muodostaa se seikka, että monet nuoret jäävät lopulta vaille koulutusta, sillä tulevaisuuden työpaikoissa tarvitaan pääasiassa korkeasti koulutettua tai ammattitaitoista työvoimaa. Tästä syystä on ensin huolehdittava siitä, että entistä useammat nuoret suorittavat pätevyyteen johtavan koulutuksen, mikä kattaa myös ammattikoulutuksen.

4.6 Globalisaatio ja uusi teknologia muuttavat työmarkkinoita, ja tämä ilmenee muun muassa tuotteiden yhä lyhyempinä elinkaarina. Talouden alojen ja työn uusien organisointimuotojen väliset uudet voimasuhteet synnyttävät uusia työpaikkoja mutta myös tarvetta uusille taidoille.

4.7 Tämä asettaa entistä suurempia vaatimuksia elinikäiselle oppimiselle, aikuiskoulutukselle ja sopeutumisvalmiudelle, jotka ovat vastedes osa työelämää. Kyse on jaetusta vastuusta, jonka puitteissa erityisesti työmarkkinaosapuolet ja oppilaitokset voivat yhdessä löytää innovatiivisia ratkaisuja.

4.8 Korkeasti koulutetun työvoiman kysyntä nousee Cedefopin mukaan vuoteen 2020 mennessä lähes 16 miljoonalla ja keskiasteen koulutuksen saaneiden työntekijöiden kysyntä 3,5 miljoonalla. Sitä vastoin puutteellisesti koulutettujen työntekijöiden kysyntä laskee noin 12 miljoonalla.

4.9 Vuosien 2010 ja 2020 välisenä aikana työllisyyden odotetaan vähenevän huomattavasti alkutuotannossa mutta myös tuotantoteollisuudessa ja valmistuksessa. Kasvu tulee olemaan suurinta palvelualalla, erityisesti yrityspalveluissa, mutta myös jakeluala, ateriapalvelut, terveydenhuolto ja liikenne ovat kasvavia aloja. Sekä osaamiskeskeiset alat että myös vähemmän osaamiskeskeiset alat, kuten vähittäiskauppa, kasvavat. Kehitys etenee kohti osaamiseen perustuvaa taloutta sekä innovaatiovetoista ja nopeasti muuttuvaa maailmaa. Tästä syystä on tärkeää, että ammattitaito muunnetaan tiedoksi, mikä puolestaan synnyttää innovaatioita ja uusia tuotteita ja palveluja. Sopeutumisvalmius on edelleen keskeinen parametri sekä yksilöiden että koulutusjärjestelmän kannalta, jotta voidaan vastata työmarkkinoiden tarpeisiin.

4.10 Tulevaisuuden työllisyysmalleja ja osaamistarpeita analysoitaessa innovointi on keskeinen elementti. Innovoinnissa on kyse kyvystä parantaa prosesseja ja menetelmiä, mutta siihen sisältyy myös yleisiä taitoja, kuten luovuus, ongelmanratkaisu- ja yhteistyökyky, johtamistaidot sekä yrittäjyys. Tästä syystä esimerkiksi teollisuuden osaamisintensiivisillä aloilla työskentelee monia, jotka eivät ehkä ole korkeasti koulutettuja, mutta jotka antavat panoksensa innovointiin esimerkiksi työskentelyprosesseja tai organisaatiota parannettaessa.

4.11 Eräiden tutkimusten mukaan kasvun perustana oleva innovointi saa ensisijaisesti alkunsa yrityksissä. Yritykset kehittyvät asiakkaiden, alihankkijoiden ja työntekijöiden panosten ja vaatimusten pohjalta.

4.12 Innovointia ei kuitenkaan tule pitää yhtenä tiedonalana. Innovointikyky asettaa koulutusjärjestelmille uusia vaatimuksia. On muun muassa löydettävä ratkaisu siihen, miten nuorten innovatiivisia taitoja voidaan vahvistaa, jotta he kykenevät siirtymään työelämään ja myötävaikuttamaan suoraan yhteiskuntamme arvonlisäykseen.

5. Tulevaisuuden ydintyövoima ja koulutusjärjestelmät

5.1 Kukaan ei tiedä varmasti, millaisia tulevaisuuden työpaikat ovat. Euroopan unioni aikoo esitellä piakkoin yleiskatsauksen osaamisesta Euroopan unionissa, unioniin ollaan parhaillaan perustamassa alakohtaisia osaamisneuvostoja (Sector Skills Council, SSC) ja tulevia tarpeita ja puutteita voidaan ennakoida yhä paremmin. Globaalin kilpailun, teknisen kehityksen sekä maahanmuuton ja maastamuuton vuoksi koulutusjärjestelmän joustavuudesta ja sopeutumiskyvystä tulee ratkaiseva tekijä.

5.2 Lisäksi tarvitaan selvästi tiiviimpää yhteensovittamista ja yhteistyötä oppilaitosten, valtiovallan ja työnantajien välillä esimerkiksi opetussuunnitelmien laadinnassa. Osaamista hankitaan ja kehitetään koko eliniän ajan koulutuksessa ja työssä. Osaamista voi kuitenkin hankkia myös työmarkkinoiden ulkopuolella, mikä olisi tunnustettava nykyistä selvemmin.

5.3 Tulevan ydintyövoiman kouluttaminen alkaa jo aikaisin peruskouluissa, joiden opetuksen laatua on parannettava. Tässä yhteydessä lasten ja nuorten on opittava koulussa myös oppimaan ja omaksumaan uutta tietoa. On esimerkiksi tärkeää, että peruskoulussa on tarjolla opinto- ja ammatinvalinnanohjausta. Se asettaa vaatimuksia opettajien valmiuksille.

5.4 Ammattikoulutusjärjestelmää käsitellään toisessa ETSK:n lausunnossa (2), mutta ammatillinen koulutus on avainasemassa varmistettaessa oikeanlainen osaaminen tulevaisuudessa.

5.5 Ammattikoulutuksella on kuitenkin edessään suuria haasteita. Haasteet liittyvät esimerkiksi koulutuksen imagoon ja laatuun, kykyyn tarjota työelämässä tarvittavia taitoja ja työelämään siirtymisen tukemiseen. Monissa ammattikouluissa opintonsa keskeyttävien osuus on suuri, koska nuorten peruskoulutaidot (esimerkiksi lukutaito) ovat puutteellisia. Lisäksi siirtyminen ammattikoulutusjärjestelmästä korkeakoulujärjestelmään on usein vaikeaa. Koulutusvaihtoehdoissa on myös havaittavissa jakautumista sukupuolen mukaan.

5.6 Eräät maat ovat ottaneet ammattikoulutuksessa käyttöön vuorottelukoulutusjärjestelmän. Tämä tarkoittaa sitä, että koulutus jakautuu kouluopetukseen sekä työhön ja harjoitteluun yrityksessä. Tiiviit yhteydet yritysmaailmaan synnyttävät siltoja työelämään, ja näin varmistetaan, että suuri osa ammattitutkinnon saaneista löytää nopeasti työpaikan. Tämän järjestelmän vastakohtana ovat esimerkiksi Ruotsin, Belgian ja Espanjan ammattikoulujärjestelmät, joille on tyypillistä yrityskontaktien vähyys, sillä ammattikoulutus suoritetaan pääasiassa koulussa. Samanaikaisesti monilla näiden maiden nuorilla on vaikeuksia saada jalansijaa työmarkkinoilla.

5.7 Koska monet tahot (komissio, OECD, Euroopan parlamentti jne.) korostavat työn, harjoittelun ja kouluopetuksen yhdistelmää oivallisena työmarkkinoille siirtymisen keinona, ETSK ehdottaa konkreettisia aloitteita siitä, miten vuorottelukoulutuksen harjoittelujärjestelmiä voitaisiin yleistää Euroopan unionissa.

6. Työelämään siirtyminen ja ammatillinen liikkuvuus

6.1 Siirtymistä koulusta työelämään – ja siis ammattikoulutusjärjestelmästä työmarkkinoille – leimaa usein liiallisesti talousnäkökohtiin keskittyvä urautunut ajattelutapa. Vaikka koulutusjärjestelmän ja työmarkkinoiden yhteyksien parantaminen ja nuorten työmarkkinoille pääsyn tukeminen ovat EU:n poliittisia painopisteitä, viime vuodet ovat osoittaneet, että vastassa on suuria haasteita.

6.2 Ammatillinen ja maantieteellinen liikkuvuus Euroopassa on edelleen vähäistä, ja sitä vaikeuttavat usein tutkintojärjestelmien esteet, ongelmat tutkintojen tunnustamisessa tai puutteellinen neuvonta. Erityisesti EU:n vaihto-ohjelmat ja liikkuvuutta edistävät ohjelmat ovat tässä yhteydessä keskeisessä asemassa, ja niitä pitää vahvistaa. Tähän asti etusijalla on ollut korkeakoulutus, mutta vastedes huomio tulisi keskittää liikkuvuusmahdollisuuksiin teknisessä ja ammatillisessa koulutuksessa esimerkiksi edistämällä yrityksissä suoritettavia harjoittelujaksoja yli rajojen. Rajatylittävät harjoittelujärjestelmät voivat esimerkiksi helpottaa tilannetta raja-alueilla, jos jossakin maassa on pulaa harjoittelupaikoista samalla kun naapurimaassa niitä on tarjolla runsaasti.

6.3 Vuorottelukoulutusjärjestelmä voisi tarjota nuorille ponnahduslaudan hyvään ja turvallisen alkuun työmarkkinoilla, ja sen avulla pystyttäisiin varmistamaan, että yritysten saatavilla on oikeanlaista osaamista. Eurobarometri-tutkimuksesta on muun muassa käynyt ilmi, että 87 prosenttia työnantajista pitää esimerkiksi harjoittelujakson muodossa hankittua työkokemusta olennaisena työhönoton yhteydessä.

6.4 Koulussa annettavan teoriaopetuksen ja työpaikalla tapahtuvan oppimisen yhdistelmää olisi yleistettävä enenevästi. Tämä edellyttää kuitenkin turvattua sopimussuhdetta, jossa asetetaan vaatimuksia sekä yritykselle osallistumisesta nuoren kouluttamiseen että itse oppilaalle. Näin palveltaisiin kaikkia osapuolia. Yrityksillä olisi ensinnäkin käytettävissään entistä laajempi joukko työvoimaa, ja lisäksi ne hyötyisivät uusista tiedoista ja tuoreesta innoituksesta. Oppilaitoksille puolestaan avautuisi ovi laajempaan tietämykseen ja yhteistyöhön elinkeinoelämän kanssa. Yksilö hyötyisi käytännön kokemuksesta työelämässä.

6.5 Koska vuorottelujärjestelmän perustamisesta ja laajentamisesta aiheutuu alussa lisäkustannuksia, EU-rahastot ja -ohjelmat, esimerkiksi sosiaalirahasto, voisivat auttaa alkurahoituksessa sellaisia maita ja alueita, jotka haluavat ottaa käyttöön vuorottelukoulutusjärjestelmän.

6.6 Tiettyjen edellytysten on kuitenkin täytyttävä, jotta voidaan varmistaa sujuva siirtyminen työelämään sekä mahdollisuudet ammatilliseen liikkuvuuteen ja uralla etenemiseen. On sekä tuettava työpaikkojen syntymistä että luotava sellaiset avoimet ja dynaamiset työmarkkinat, jotka yhtäältä edistävät liikkuvuutta ja toisaalta takaavat nuorille varman alun. Työmarkkinat, joilla on runsaasti avoimia työpaikkoja ja mahdollisuudet vapaaehtoiseen ammatilliseen uudelleensuuntautumiseen, tasoittavat osaltaan tietä nuorille.

6.7 Eurooppa 2020 -strategian puitteissa monet maat uudistavat työmarkkinoitaan parantaakseen niiden vastaanottokykyä ja toimivuutta. Jotta helpotettaisiin erityisesti nuorten pääsyä työmarkkinoille, on poistettava esteitä, jotka hillitsevät työnantajien halukkuutta tarjota nuorille normaaleja työsuhteita. Tästä ei pidä aiheutua etuja tai haittoja työnantajalle eikä myöskään työntekijälle, vaan työn luonteen pitäisi olla ainoa tekijä, jonka perusteella ratkaistaan, mikä sopimusmuoto työhönottotilanteessa valitaan.

6.8 Tästä syystä on toteutettava sellaista aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, joka tarjoaa sekä työnhakijoille että työntekijöille kannustimia elinikäiseen oppimiseen, jatkokoulutukseen ja täydennyskoulutukseen. Tarvitaan aktiivista työmarkkinapolitiikkaa, joka osaltaan edistää liikkuvuutta ja synnyttää siten uusia avoimia työpaikkoja etenkin nuorille.

6.9 Samanaikaisesti voivat erilaiset yksilölliset oikeudet, jotka eivät liity tiettyyn yritykseen tai työpaikkaan mutta jotka seuraavat yksilöä – myös työpaikan vaihdon yhteydessä –, edistää liikkuvuutta työmarkkinoilla. Tällaisia oikeuksia ovat esimerkiksi eläkeoikeudet ja koulutusmahdollisuudet, jotka rahoitetaan rahastoista.

Bryssel 18. tammikuuta 2012 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) ETSK:n lausunnot aiheesta ”Nuoret liikkeellä”, EUVL C 132, 3.5.2011, s. 55, ja aiheesta ”Uuden osaamisen ja työllisyyden ohjelma”, EUVL C 318, 29.10.2011, s. 142.

(2) ETSK:n lausunto aiheesta ”Korkea-asteen ammatillisen koulutuksen vetovoiman parantaminen” (Ks. tämän virallisen lehden sivu 1).