A4-0263/98

Päätöslauselma Euroopan rahapoliittisen instituutin vuosikertomuksesta 1997 (C4-0313/98)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 109 f artiklan,

- ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen pöytäkirjan N:o 4 Euroopan rahapoliittisen instituutin perussäännöstä,

- ottaa huomioon Euroopan rahapoliittisen instituutin (ERI) vuoden 1997 vuosikertomuksen, joka on laadittu ja toimitettu Euroopan parlamentille ja muille toimielimille instituutin perussäännön 11 artiklan 11.3 kohdan mukaisesti (C4-0313/98),

- ottaa huomioon ERI:n 25. maaliskuuta 1998 antaman kertomuksen lähentymisestä,

- ottaa huomioon valtion- ja hallitusten päämiesten tasolla 2. toukokuuta 1998 kokoontuneen neuvoston päätöksen yhtenäisvaluuttaan osallistuvista maista,

- ottaa huomioon Euroopan keskuspankin perustamisen 1. kesäkuuta 1998 ja ERI:n asettamisen selvitystilaan samana päivänä,

- ottaa huomioon 6. toukokuuta 1994 antamansa päätöslauselman liikepankkien ja rahoituslaitosten valvonnasta sekä rahajärjestelmän vakaudesta (( EYVL C 205, 25.7.1994, s. 547.)),

- ottaa huomioon aiemmat päätöslauselmansa ERI:n vuosikertomuksista,

- ottaa huomioon 10. kesäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman ERI:n kertomuksesta «Yhteinen rahapolitiikka kolmannessa vaiheessa - toimintakehikon täsmentäminen (( EYVL C 200, 30.6.1997, s. 35.)),

- ottaa huomioon 10. kesäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman finanssi- ja veropolitiikkojen yhteensovittamisesta rahaliitossa (( EYVL C 200, 30.6.1997, s. 38.)),

- ottaa huomioon 4. joulukuuta 1997 antamansa päätöslauselman talouspolitiikan yhteensovittamisesta EMU:n kolmannessa vaiheessa (( EYVL C 388, 22.12.1997, s. 36.)),

- ottaa huomioon 13. tammikuuta 1998 antamansa päätöslauselman elektronisesta rahasta ja talous- ja rahaliitosta (( EYVL C 34, 2.2.1998, s. 35.)),

- ottaa huomioon 2. huhtikuuta 1998 antamansa päätöslauselman demokraattisesta vastuusta talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa (( Kyseisen istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 9.)),

- ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön (A4-0263/98),

A. katsoo, että tämän ERI:n viimeisen vuosikertomuksen julkaiseminen on osa historiallista prosessia, joka johtaa euron käyttöönottoon 1. tammikuuta 1999 ja siten sellaisen yhteisen rahapolitiikan perustamiseen, joka on lähtökohtana euroon siirtyneiden jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen muuttamiselle,

B. katsoo, että EKP:llä ja EKPJ:llä on tulevaisuudessa taloudellinen ja poliittinen vastuu ja että niiden toiminta ensimmäisten vuosien aikana riippuu suurelta osin siitä, että ERI on hoitanut hyvin sille annetut tehtävät,

C. katsoo, että tämän ERI:n vuosikertomuksesta ennen sen selvitystilaan asettamista annetun päätöslauselman tarkoituksena on arvioida, miten ERI on yleisesti ottaen suoriutunut tehtävistään ja toimistaan, jotka sille on perustamissopimuksen nojalla annettu, jotta se voisi osaltaan toteuttaa talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen siirtymiseen tarvittavat edellytykset, ja että tässä suhteessa kyseisellä vuosikertomuksella on aivan erityinen merkitys EKP:n rahapolitiikan toteuttamisen kannalta,

D. ottaa huomioon ERI:n ja erityisesti EKP:n toimintojen avoimuudelle antamansa merkityksen, jotta kyseisistä uusista laitoksista voitaisiin antaa edullinen kuva ja tehdä niistä kansalaisten silmissä uskottavia euron ja Euroopan tulevan rahapolitiikan hyväksymisen mahdollistamiseksi,

E. katsoo, että Euroopan parlamentti on ainoa yleisillä vaaleilla valittu demokraattinen laitos, jolle ERI on tilivelvollinen, kuten EKP:kin tulevaisuudessa,

F. katsoo, että hintojen vakaustavoitteesta huolimatta EKPJ tukee yhteisön jäsenvaltioiden talouspolitiikkoja ja että tässä tarkoituksessa Eurooppa-neuvoston 13. joulukuuta 1997 tekemät päätökset - joiden perusteella euroalueeseen osallistuvien valtioiden ministerit voivat kokoontua epämuodollisesti käsitelläkseen yhteisiä rahapolitiikkaan liittyviä erityisvastuita koskevia kysymyksiä - mahdollistavat sen, että yhteinen rahapolitiikka ja edelleen kansalliset, mutta yhdenmukaistetut talouspolitiikat täydentävät toisiaan,

G. katsoo, että on kuitenkin välttämätöntä kehittää aito talouspolitiikka Euroopan unionin tasolla jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen koordinointia ja valvontaa tehostamalla;

1. Panee mielenkiinnolla merkille tämän ERI:n neljännen vuosikertomuksen (1997) julkaisemisen, koska kyseinen asiakirja edustaa Euroopan rahapoliittisten rakenteiden valmistelun viimeistä vaihetta ennen euron käyttöönottoa ja siten EKP:n tulevan Euroopan rahapolitiikan valmistelua;

2. Katsoo, että päätös pysyä yleisissä asioissa, joka näkyy kaikkialla kertomuksessa, ei riitä selventämään tulevan EKP:n rahapolitiikan suuntaa;

3. Antaa kuitenkin arvoa tämän asiakirjan informatiiviselle luonteelle: siinä esitetään hyödyllinen tiivistelmä tulevan EKPJ:n toimintaan liittyvistä ominaisuuksista, määritelmistä ja päätöksistä;

Euroopan unionin taloudellinen, rahapoliittinen ja rahoituksellinen tilanne

4. Katsoo, että maaliskuussa 1998 julkaistun ERI:n lähentymistä koskevan kertomuksen johdosta makrotaloudellisia arvioita koskevat näkökohdat ovat osittain toistoa, mutta pitää kuitenkin tärkeänä osoittaa, kuinka tärkeä kansainvälinen ympäristö on Euroopan taloudelliselle kasvulle; pitää välttämättömänä, että EU:n jäsenyyttä hakeneista valtioista raportoidaan tulevaisuudessa erikseen, jotta voidaan arvioida niiden valmiutta osallistua rahaliittoon;

5. On samaa mieltä siitä, että investoinnit ovat Euroopan unionissa edelleen jokseenkin pieniä (erityisesti Ranskassa, Saksassa ja Italiassa) ja että työmarkkinoiden vähittäinen uudistaminen on välttämätöntä, jos työttömyyttä halutaan vähentää merkittävästi;

6. On myös samaa mieltä siitä, että euroalueen lyhyet korot lähentyvät edelleen vuoden 1998 loppuun asti kohti yhteistä tasoa, joka on hintojen vakaustavoitteen mukainen, mutta korostaa rahapolitiikkojen entistä suuremman yhdenmukaistamisen tärkeyttä toisen vaiheen viimeisten kuukausien aikana;

7. On eri mieltä ERI:n analyysistä sen suhteen, että sisämarkkinoiden kasvava kysyntä olisi tähänastisen politiikan aikaansaama, ja katsoo, että tarvitaan lisää yksityisen ja julkisen sektorin investointeja sekä tuotannon kasvuun sopeutettuja tuloratkaisuja sisämarkkinoiden yhä vielä heikon kysynnän piristämiseksi;

8. Pitää valitettavana sitä, että ERI ei ole käsitellyt talousarvio- ja verotuspolitiikkojen yhdenmukaistamisen yleisiä ongelmia Euroopan unionissa, vaikka tällainen yhdenmukaistaminen on unionin taloudellisen ja rahapoliittisen kehityksen odotettavissa oleva huomattava seuraus;

9. Toteaa, että ERI:n Aasian talouskriisin seurauksista tekemä arviointi poikkeaa huomattavasti komission vuosittaisessa talouskertomuksessa tehdystä arvioinnista ja että ERI näyttää pitävän uskottavana oletusta, jonka mukaan uudet kerrannaisvaikutukset riippuvat siitä, missä määrin ja miten nopeasti makrotaloudelliset muutokset ja rahoitusalan uudistukset tehdään;

10. Kehottaa ERI:ä tulevissa neljännesvuosittaisissa ja vuosittaisissa kertomuksissaan puuttumaan tehostetummin kansainvälisten rahoitus- ja valuuttamarkkinoiden kehitykseen ja ottamaan tässä huomioon rahoitus- ja talouskriisien ja maailmanlaajuistumisen välisen riippuvuussuhteen;

Talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen tähtäävät, lopullisia tavoitteita ja välitavoitteita sekä rahapolitiikan välineitä koskevat valmistelut

11. Suhtautuu myönteisesti siihen, että ERI näyttää edistyneen hyvin tärkeässä teknisessä tehtävässään valmistella yhteisen rahapolitiikan soveltamiseen kolmannen vaiheen aikana tarvittavia välineitä ja menettelyjä;

12. Pitää kuitenkin valitettavana sitä, että kertomuksessa rajoitutaan toistamaan rahapolitiikan osalta tietoja, jotka sisältyvät jo ERI:n tammikuussa 1997 julkaisemaan asiakirjaan yhteisen rahapolitiikan kolmannen vaiheen toimintakehikon määrittämisestä, toisin sanoen hyvin yleiseen strategiaan, joka perustuu hintojen vakautta koskevaan lopulliseen tavoitteeseen ja johon liittyy täydentäviä erityistavoitteita, jotka antavat mahdollisuuden arvioida, onko rahapolitiikan suunta oikea;

13. Katsoo, että EKP:n on omaksuttava selkeä lopputavoite (inflaatioaste ja liikkeellä oleva setelimäärä); tällainen selkeä numeroina ilmaistu tavoite on talouden keskeinen vakaus- ja kasvutekijä ja mahdollistaa pankin toimintakyvyn ja demokraattisen vastuun arvioinnin;

14. Pitää valitettavana sitä, että rahapolitiikan välitavoite (välitavoitteet) on (ovat) edelleen hämärän peitossa, ja vaatii sen (niiden) täsmentämistä;

15. Muistuttaa Yhdysvaltain keskuspankin «multi-indikaattorikonseptin» menestyksellisyydestä inflaatioriskien arvioinnissa ja pitää valitettavana sitä, että ERI ei ole kokeillut tätä rahapoliittista mallia Euroopan rahapolitiikassa;

16. Katsoo, että kun otetaan huomioon rahapoliittisten, rahoituksellisten ja yleensä taloudellisten rakenteiden muutokset, joita euro välttämättä aiheuttaa, välitavoitteet (liikkeellä oleva setelimäärä, korot, luotot jne.) on valittava harkiten ja niitä on ajoittain mukautettava, jotta nämä muutokset voitaisiin ottaa huomioon rahapolitiikan toteuttamisessa;

17. Muistuttaa, että euroalueen rahapolitiikkaa on toteutettava alueen yleisten edellytysten mukaisesti eikä jonkin jäsenvaltion erityisedellytysten mukaisesti;

18. Katsoo lisäksi, että EKP ei saa nostaa korkoja parantaakseen taloudellista uskottavuuttaan, jos korkojen nosto ei ole perusteltua euroalueen taloudellisen tilanteen kannalta;

19. Muistuttaa, että rahapolitiikka sellaisena, kuin se on määritelty EY:n perustamissopimuksen 105 artiklan 1 kohdassa, perustuu hintojen vakauden tavoitteeseen ja samanaikaiseen perustamissopimuksessa määriteltyjen kestävän kasvun, vaurauden ja työllisyyden perusperiaatteiden noudattamiseen, sekä katsoo, että euroalueen rahapolitiikka on erottamaton osa unionin sellaisen talouspolitiikan käyttöönottoa, joka perustuu jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhdenmukaistamiseen;

20. Tarkkailee tässä suhteessa erityisesti EKPJ:n useaa maata koskevan makrotaloudellisen mallin laatimista, selvityksiä ja arviointia ja toivoo saavansa tästä asiasta enemmän tietoa voidakseen arvioida sen mahdollisia vaikutuksia kolmannessa vaiheessa noudatettavaan rahapolitiikkaan;

21. Ilmaisee hämmästyksensä siitä, että EKP:n ja kansallisten keskuspankkien suhteita rahapolitiikan toteuttamisessa ei esitetä yksityiskohtaisemmin, erityisesti sellaisten open market -operaatioiden määrällisen toteuttamisen osalta, joita eri kansallisten keskuspankkien on toteutettava sitten, kun operaatioiden kokonaismäärästä on päätetty EKP:n tasolla;

22. On hämmästynyt siitä, että nyt kun inflaatio on ennätyksellisen alhainen (reilusti alle 2 %) ja työttömyysaste ennätyksellisen korkea, ERI:n kertomuksessa ei esitetä lainkaan rahapoliittisia vaihtoehtoja EY:n perustamissopimuksen 2 artiklassa ilmaistujen perustavaa laatua olevien tavoitteiden tukemisen lisäämiseksi;

23. Ilmaisee jälleen kerran huolestuneisuutensa niiden tiedotus- ja viestintäjärjestelmien perustamisesta, jotka 1. tammikuuta 1999 jälkeen ovat välttämättömiä rahapolitiikan operationaalisten tehtävien toteuttamisessa EKPJ:ssä siirtojen luotettavuuden ja turvallisuuden takaamisessa esiintyvien ongelmien laajuuden ja monimuotoisuuden vuoksi;

24. Panee tyytyväisenä merkille maksujärjestelmien - TARGET-järjestelmän ja arvopaperikaupan selvitysjärjestelmän - sekä tilastotietojen keruun kehittymisen vuonna 1997;

25. Korostaa sitä ratkaisevan tärkeää tehtävää, joka luottolaitosten välisessä varojen automatisoidussa siirrossa käytetyllä TARGET-järjestelmällä odotetaan olevan euroalueen rahamarkkinoiden yhdentymisen edistämisessä, ja pitää arvossa TARGET-järjestelmän toteuttamista koskevia uusia tietoja sekä toteaa tyytyväisenä, että ERI kiinnittää erityistä huomiota transaktioiden kustannuksiin, jotka ovat ratkaisevan tärkeä TARGET-järjestelmän käyttöön ja siten sen onnistumiseen vaikuttava tekijä;

26. Pitää huolestuttavana sitä, että 60 000 työntekijää työllistävillä kansallisilla keskuspankeilla on henkilöstömäärää ajatellen hallitseva asema verrattuna ERI:n 281 ja EKP:n noin 500 työntekijään, erityisesti kansantaloudellisten ja kansainvälisten osastojen kannalta; pyytää lisäämään EKP:n näitä toimintoja hoitavaa henkilöstöä kansallisista keskuspankeista tehtävien henkilöstösiirtojen avulla euroalueen todella yhtenäisen rahapolitiikan toteuttamiseksi;

27. Panee hyväksyen merkille edistymisen euroseteleiden käyttöönottoa koskevissa järjestelyissä ja erityisesti sen, että suurin osa kansallisista keskuspankeista on ilmoittanut pieniä summia koskevien transaktioiden osalta vaihtavansa kuluitta euroalueen muut kuin kansallisen valuutan setelit kansallisen valuutan seteleiksi kansallisten keskuspankkien konttoreissa;

28. Kehottaa EKP:tä ERI:n lausuntoja pidemmälle menevien julkisten selvitysten avulla häivyttämään epäilyt, jotka koskevat seteleiden väärentämättömyyttä ja esimerkiksi näkövammaisten kykyä tunnistaa setelit, sekä näihin liittyvät epävarmuustekijät;

ERI:n muut tehtävät

29. Toivoo, että EKP - elektronisen rahan kehitysnäkymät huomioon ottaen - pohtisi tarkemmin tätä kysymystä sekä yhtenäisvaluutan lainsäädännöllisen kehyksen osalta että niiden ongelmien osalta, joita sen yleisempi käyttö euroalueella aiheuttaa, sekä palauttaa mieleen edellä mainitun elektronisesta rahasta 13. tammikuuta 1998 antamansa päätöslauselman;

30. Yhtyy täysin ERI:n realistiseen analyysiin Euroopan unionin pankkijärjestelmien tilanteesta ja katsoo, että näiden järjestelmien rakenneuudistuksen on jatkuttava erityisesti valuutanvaihtotoimintojen vähenemisen ja rahoitusmarkkinoiden sekä muiden rahoitusvälittäjien lisääntyvän kilpailun vuoksi;

31. Katsoo siten, että käynnissä olevien suurten muutosten on johdettava luottolaitosten valvonnan tehostumiseen, jotta vaikeuksissa olevat laitokset voidaan havaita, ja katsoo, että ajatus kokonaistaloudellisesta toiminnan vakautta koskevasta analyysista Euroopan unionin tasolla on erittäin kiinnostava;

32. Katsoo tämän vuoksi, että jos rahoituslaitosten toiminnan vakauden valvonta kuuluu edelleen kansallisten valvontaviranomaisten toimivaltaan kolmannen vaiheen aikana, rahoituksellisen vakauden välttämättömyys euroalueen sisällä edellyttää, että EKP:llä on aktiivinen osa kansallisten viranomaisten yhteistyössä, EKPJ:n tiedonhankinnassa ja EKP:n neuvoa-antavan tehtävän toteuttamisessa sellaisena kuin siitä määrätään EKPJ:n ja EKP:n perussäännön 25 artiklassa sekä EY:n perustamissopimuksen 105 artiklassa;

33. Muistuttaa kuitenkin, että EKPJ:n tehtävää rahoituslaitosten toiminnan vakauden valvonnassa ei saa hoitaa hintojen vakauden pääasiallisen tavoitteen kustannuksella;

34. Pitää ERI:n lausuntoja ERM II:sta täysin riittämättöminä, koska ERM II:n tuomat edut ovat arveluttavat, jos siihen osallistuvat ainoastaan Tanska ja Kreikka, ja kaipaa lisäksi KIE-maita ja ERM II -liitännäisjäsenyyttä koskevia suuntaviivoja liittymistä edeltävään strategiaan;

35. Katsoo, että EKP:n taloudellisen kertomuksen olisi oltava yksityiskohtaisempi ja tarkemmin jäsennelty kuin ERI:n kertomuksen;

Euroopan parlamentin ja EKP:n suhteet

36. Ilmaisee olevansa yleisesti tyytyväinen suhteisiinsa ERI:n kanssa, erityisesti mitä tulee säännölliseen näkemysten vaihtoon ERI:n molempien puheenjohtajien kanssa, mutta katsoo, että se ei ole saanut riittävän järjestelmällisesti tietoja ERI:n toteuttamista tutkimuksista ja että vastauksia joihinkin sen päätöslauselmissa esitettyihin vaatimuksiin (silloin, kun vastauksia on esitetty) on toisinaan käsitelty hieman pintapuolisesti;

37. Toivoo, että EKP:n kanssa alkaa heti sen perustamisen jälkeen jatkuva ja hedelmällinen vuoropuhelu niiden julkilausumien mukaisesti, joita johtokunnan jäsenet esittivät ollessaan kuultavina talous- ja raha-asioita käsittelevässä valiokunnassa;

38. Viittaa yleisesti kaikkiin vaatimuksiin, joita se on edellä mainitussa 2. huhtikuuta 1998 demokraattisesta vastuusta antamassaan päätöslauselmassa esittänyt, erityisesti mitä tulee muodollisemman kehyksen määrittämiseen kuin ERI:n tapauksessa, jotta voitaisiin varmistaa, että sen asiasta vastaava valiokunta saa täydellisiä tietoja, erityisesti järjestämällä neljännesvuosittain kokouksia, jotka antavat mahdollisuuden seurata talous- ja rahapoliittista tilannetta EKP:n vuosikertomuksesta käytävän keskustelun lisäksi, ja toivoo samoin, että EKP voisi osallistua jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikkojen yleisiä suuntaviivoja koskeviin keskusteluihin;

39. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, EKP:lle, kansallisten keskuspankkien pääjohtajille sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.