Erityiskertomus nro 2/2013 ”Onko komissio varmistanut tehokkaan täytäntöönpanon seitsemännessä tutkimuksen puiteohjelmassa?”





SANASTO BPM-väline : Business process management tool, liiketoimintaprosessien hallintaväline. CIP-puiteohjelma : Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma on komission ohjelma, jolla avulla tuetaan innovointia (mukaan lukien ekoinnovointi), parannetaan rahoituksen saatavuutta ja tarjotaan liiketoiminnan tukipalveluja eri alueilla. DFG-tutkimussäätiö : Saksalainen tutkimussäätiö Deutsche Forschungsgemeinschaft myöntää rahoitusta kaikkien luonnontieteen ja humanististen tieteiden alojen tutkimushankkeisiin. Säätiön vuotuinen talousarvio on lähes 2,5 miljardia euroa. EIP : Euroopan investointipankki. EMI-tietokanta : Experts Management Back-office Internal for FP7 on seitsemännen puiteohjelman taustatoiminnoissa käytettävä tärkeä sisäinen tietokanta, josta tutkimuksesta vastaavat komission pääosastot hakevat tietoja yksilöidäkseen asiantuntijat ja tarkistaakseen mahdollisten eturistiriitojen olemassaolon. Energian PO (ENER) : Energian pääosasto komissiossa. Ennakkotarkastus : Ehkäiseviä tarkastuksia, jotka toimitetaan ennen avustussopimuksen allekirjoittamista tai avustusmaksun suorittamista. ERA : Eurooppalainen tutkimusalue kattaa kaikki valtioiden rajat ylittävät tutkimuksen ja kehittämisen toimet, ohjelmat ja politiikat Euroopassa. Tarkoituksena on lisätä tutkijoiden, tutkimuslaitosten ja yritysten vapaata rajat ylittävää liikkumista, kilpailua ja yhteistyötä. Kokonaistavoitteena on parantaa tutkimustoiminnan organisointia ja koordinointia Euroopassa niin, että valtioiden rajat ylittäviä synergioita ja täydentävyyttä hyödynnetään täysimääräisesti. ERCEA : Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto perustettiin hallinnoimaan yksinomaan Ideat-erityisohjelmaa Euroopan tutkimusneuvoston strategisten suuntaviivojen mukaisesti. Eurooppa 2020 -strategia : "Eurooppa 2020" on EU:n tulevan vuosikymmenen kasvustrategia, jolla pyritään tekemään EU:sta älykäs, kestävä ja osallistava talous. Eurooppalainen tietopohjainen biotalous : "Elintarvikkeet, maatalous ja kalastus sekä bioteknologia" on yksi Yhteistyö-erityisohjelman aihealueista. Horisontti 2020 -puiteohjelma : Horisontti 2020 on EU:n uusi tutkimuksen ja innovoinnin ohjelma. Se on seitsemännen puiteohjelman seuraaja vuosiksi 2014–2020. Komission talousarvioesitys tälle ajanjaksolle on 80 miljardin euroa. Jälkitarkastus : Virheiden havaitsemiseen pyrkiviä tarkastuksia, jotka toimitetaan maksun suorittamisen jälkeen. Liikenteen ja liikkumisen PO (MOVE) : Liikenteen ja liikkumisen pääosasto komissiossa. NMP-aihealue : "Nanotieteet, nanoteknologia, materiaalit ja uudet tuotantoteknologiat" on yksi Yhteistyö-erityisohjelman aihealueista. NSF-tiedesäätiö : Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö National Science Foundation on riippumaton Yhdysvaltain liittovaltion elin, jonka tarkoituksena on edistää tieteen kehitystä, parantaa kansanterveyttä, lisätä vaurautta ja hyvinvointia sekä auttaa suojaamaan kansallisia etuja. Säätiön vuotuinen talousarvio on noin 6,9 miljardia dollaria (vuoden 2010 luvuin 5,2 miljardia euroa). Osallistujien takuurahasto : Osallistujien takuurahasto muodostaa vakuuden, johon komissio voi turvautua siinä tapauksessa, että seitsemännen puiteohjelman hankkeisiin liittyy taloudellisia tappioita. Rahaston omistavat edunsaajat, jotka osoittavat rahastoon viisi prosenttia EU:n niiden hankkeisiin myöntämien varojen kokonaismäärästä. Osallistumista koskevat säännöt : Joukko asiakirjoja, jotka yhdessä muodostavat seitsemännen puiteohjelman mukaisen tutkimustoiminnan rahoittamisen ehdot. Asiakirjoihin kuuluu asetus (EY) N:o 1906/2006 osallistumista koskevista säännöistä, komission vahvistamat soveltamissäännöt sekä ohjeistusta, joka ei ole sitovaa. Pk-yritykset : Pienet ja keskisuuret yritykset. REA : Tutkimuksen toimeenpanovirasto. RES-palvelu : Sähköpostitse toimiva palvelu, joka vastaa kaikkiin eurooppalaista tutkimusta koskeviin kysymyksiin. RSFF-väline : Risk Sharing Finance Facility on riskinjakorahoitusväline, joka on suunniteltu parantamaan tutkimus-, kehitys- ja innovointitoimintaa edistävien yksityisten yritysten ja julkisten tahojen mahdollisuuksia saada hyväksyttävin ehdoin vieraan pääoman ehtoista rahoitusta T&K&I-investointeihin. Seitsemäs puiteohjelma : Seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma on Euroopan unionin tärkein tutkimusta ja innovointia tukeva väline. Seitsemännen puiteohjelman yleistavoitteet on ryhmitelty neljään erityisohjelmaan: Yhteistyö, Ideat, Ihmiset ja Valmiudet. SNF-tiedesäätiö : Tieteellistä tutkimusta edistävä Sveitsin kansallinen tiedesäätiö Schweizerischer Nationalfonds. Säätiön vuotuinen talousarvio on noin 700 miljoonaa Sveitsin frangia (580 miljoonaa euroa). T&K&I : Tutkimus, kehitys ja innovointi. Teknologiastrategiaa käsittelevä lautakunta TSB : Technology Strategy Board on innovaatiolautakunta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Lautakunnan tarkoituksena on nopeuttaa talouskasvua edistämällä ja tukemalla yritysvetoista innovaatiota. Lautakunnan vuotuinen talousarvio on noin 250 miljoonaa euroa. Tutkimuksen ja innovoinnin PO (RTD) : Tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto komissiossa. Tutkimuksesta vastaava selvityskomitea : Tutkimuksesta vastaavaa selvityskomitea perustettiin seitsemännen puiteohjelman epäsuorien toimien täytäntöönpanosta vastaavien pääosastojen välille. Selvityskomitean tehtävänä on tehdä lopulliset päätökset täytäntöönpanon monialaisista kysymyksistä, joista yksiköt eivät pääse yksimielisyyteen. TVT : "Tieto- ja viestintäteknologia" on yksi Yhteistyö-erityisohjelman aihealueista. Viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian PO (CNECT) : Viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosasto komissiossa. Aiemmin tietoyhteiskunnan ja viestinten pääosasto (INFSO). Yhteinen teknologia-aloite : Yhteiset teknologia-aloitteet ovat pitkäaikaisia julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia. Niissä yhdistyvät yksityisen sektorin investoinnit ja eurooppalainen julkinen rahoitus. Yhteisillä teknologia-aloitteilla on SEUTin 187 artiklassa tarkoitettu yhteisyrityksen oikeudellinen asema. Yritys- ja teollisuustoiminnan PO (ENTR) : Yritys- ja teollisuustoiminnan pääosasto komissiossa. TIIVISTELMÄ I. Seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma on yksi keskeisistä välineistä, joilla Euroopan unioni rahoittaa tutkimusta. Puiteohjelma muodostaa EU:n osuuden Eurooppa 2020 -strategiasta. Puiteohjelman tarkoituksena on edistää teollisuuden kilpailukykyä ja täyttää yhteisön muiden politiikkojen tutkimustarpeet ja siten edesauttaa osaamisyhteiskunnan aikaansaamista. Puiteohjelmaa toteutetaan vuodesta 2007 vuoteen 2013, ja siihen on osoitettu määrärahoja kaikkiaan yli 50 miljardia euroa. Komission pääosastot ja toimeenpanovirastot käyttävät valtaosan määrärahoista myöntämällä avustuksia lopullisille edunsaajille (ks. kohdat 1–13). II. Tilintarkastustuomioistuin tutki, onko komissio varmistanut tehokkaan täytäntöönpanon seitsemännessä puiteohjelmassa. Tätä varten tarkastuksessa esitettiin seuraavat kysymykset (ks. kohdat 14–16): a) Ovatko osallistumista koskevat säännöt mahdollistaneet seitsemännen puiteohjelman tehokkaan täytäntöönpanon? b) Onko komissio onnistunut järkeistämään seitsemännen puiteohjelman prosesseja ilman, että varainkäytön laatu on vaarantunut? c) Onnistuiko komissio hyvin uusien välineiden perustamisessa? III. Komissio on tehnyt seitsemännen puiteohjelman aikana useita muutoksia, joilla yksinkertaistetaan osallistumista koskevia sääntöjä. Komissio on etenkin onnistunut tyydyttävällä tavalla järkeistämään vaatimuksia ja parantamaan edunsaajille antamaansa ohjeistusta. Komissio on pystynyt yhdenmukaistamaan seitsemännestä puiteohjelmasta annettuja säännöksiä ja edunsaajien käytäntöjä joissakin tapauksissa, mutta vastaisuudessa niitä on yhdenmukaistettava enemmän. Seitsemännen puiteohjelman edunsaajat ovat törmänneet tietyillä osallistumista koskevien sääntöjen osa-alueilla epäjohdonmukaisuuksiin. Tutkimuksesta vastaavan selvityskomitean perustaminen on askel oikeaan suuntaan epäjohdonmukaisuuksien poistamiseksi, joskin eriävien käytäntöjen kartoittamismekanismit ovat puutteelliset (ks. kohdat 17–44). IV. Komission prosessit on suunniteltu varmistamaan, että rahoitus osoitetaan laadukkaaseen tutkimukseen. Tehokkuutta sitä vastoin on painotettu vähemmän. Tilintarkastustuomioistuin teki seuraavat havainnot: a) Komissio hallinnoi seitsemännen puiteohjelman prosesseja hyvin kolmella osa-alueella viidestä: hallinnoinnissa on onnistuttu paremmin prosessisuunnittelun, kehitystoiminnan ja hallintotietojen kohdalla kuin välineiden ja resurssien osalta. Tehokas täytäntöönpano ei ole nykyisillä välineillä mahdollista. Lisäksi on osoittautunut, että Yhteistyö-erityisohjelman tiettyjen aihealueiden täytäntöönpanoon käytetään liikaa henkilöstöresursseja toisten aihealueiden jäädessä vähemmälle (ks. kohdat 45–55). b) Avustusten käsittelyajat ovat seitsemännen puiteohjelman mittaan lyhentyneet, mutta ne ovat vasta vuonna 2012 lähentyneet yhdeksää kuukautta. Tarkastuksessa tuotiin esiin hyviä käytäntöjä, joiden avulla käsittelyaikaa voidaan edelleen lyhentää. Erityisen tärkeää on, että johto kiinnittää ongelmaan huomiota ja että toimintaympäristö antaa mahdollisuuden jakaa hyviä käytäntöjä vaikuttavalla tavalla (ks. kohdat 56–66). c) Hankkeiden valintaan ja seurantaan kohdistuva laadunvalvonta toimii hyvin. Seitsemänteen puiteohjelmaan sovellettavassa rahoituksen valvontamallissa ei kuitenkaan oteta virheriskiä huomioon riittävässä määrin. Tämä merkitsee, että liian monia tarkastuksia kohdistetaan sellaisiin seitsemännen puiteohjelman edunsaajiin, joiden kohdalla riski on vähäinen (ks. kohdat 67–83). V. Tilintarkastustuomioistuin tutki RSFF-välinettä ja yhteisiä teknologia-aloitteita ja havaitsi, että kumpikin väline on vastannut tarpeisiin, joita varten ne perustettiin. Niiden avulla on onnistuttu saamaan mukaan tiettyjä edunsaajaryhmiä, kuten pk-yrityksiä. Liian monimutkainen oikeudellinen kehys on kuitenkin haitannut yhteisten teknologia-aloitteiden täytäntöönpanoa eikä komissio ole esittänyt riittävää näyttöä siitä, että RSFF-rahoituksen ansiosta investoinnit olisivat suurempia kuin investoinnit, joita edunsaajat olisivat toteuttaneet ilman julkisia varoja (ks. kohdat 84–97). VI. Tilintarkastustuomioistuin esittää tekemiensä havaintojen pohjalta seuraavat suositukset lähinnä komis-siolle (ks. kohdat 98–103): a) Osallistumista koskevien sääntöjen osalta komission olisi pyrittävä edelleen varmistamaan, että edunsaajien käytäntöjä voidaan soveltaa Horisontti 2020 -ohjelmassa, sekä hallinnoitava seitsemättä puiteohjelmaa entistä johdonmukaisemmin. b) Prosessinhallintaa parantaakseen komission olisi otettava käyttöön tietotekniset välineet, joihin kootaan kaikki toiminnot, ja paneuduttava henkilöstön työmäärän epätasapainoon. c) Jotta käsittelyajat lyhenisivät, komission olisi huolehdittava siitä, että prosessit automatisoidaan ja että ne toteutetaan yhdenmukaisesti kaikkialla sen yksiköissä. d) Komission olisi tehtävä ennen maksua ja maksun jälkeen suoritettavista valvontatoimista riskiperusteisempia, jotta se voisi kohdentaa valvontatoimensa tarkemmin. e) Budjettivallan käyttäjien ja komission olisi muutettava yhteisten teknologia-aloitteiden oikeudellista kehystä, jotta se vastaisi paremmin niiden henkilöstötilannetta. Jotta komissio voisi maksimoida RSFF-välineen vaikutuksen, sen olisi kehitettävä varojen kohdentamista niille edunsaajille, joilla on rajalliset mahdollisuudet saada rahoitusta. JOHDANTO TAUSTATIETOJA 1. Seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma on yksi keskeisistä välineistä, joilla Euroopan unioni rahoittaa tutkimusta. Puiteohjelma muodostaa EU:n osuuden Eurooppa 2020 -strategiasta. Puiteohjelman tarkoituksena on edistää teollisuuden kilpailukykyä ja täyttää yhteisön muiden politiikkojen [1] tutkimustarpeet ja siten edesauttaa eurooppalaisen tutkimusalueen varaan rakentuvan osaamisyhteiskunnan aikaansaamista sekä täydentää kansallisia ja alueellisia toimia [2]. 2. Seitsemäs puiteohjelma koostuu useista rahoitusjärjestelmistä, jotka on ryhmitelty neljään erityisohjelmaan (ks. kaavio 1). Erityisohjelmat on suunniteltu tukemaan tutkimukseen liittyviä toimia, joihin kuuluvat myös perus- ja soveltava tutkimus sekä koulutus- ja innovointitoimet. Seitsemännestä puiteohjelmasta myönnetään näihin toimiin yli 50 miljardia euroa [3] kaudella 2007–2013. Suurin osa varoista käytetään avustuksiin, joita myönnetään lopullisille edunsaajille jäsenvaltioissa ja EU:n ulkopuolella. Avustuksilla rahoitettavat toimet valitaan kilpailuperiaatteeseen perustuvien ehdotuspyyntöjen perusteella. Edunsaajat työskentelevät yleensä yhteistyökumppaneiden yhteenliittymänä (konsortiona) komission kanssa tehdyn avustussopimuksen mukaisesti. KAAVIO 1 SEITSEMÄNNEN PUITEOHJELMAN TALOUSARVIO KAUDEKSI 2007–2013 (MILJARDIA EUROA) +++++ TIFF +++++ Huom. Katkoviivoin merkityt välineet on sisällytetty seitsemänteen puiteohjelmaan hiljattain. * Yhteisen tutkimuskeskuksen muita kuin ydinenergiaan liittyviä toimia tuetaan tätä varten perustetusta erityisohjelmasta. Yhteinen tutkimuskeskus on pääosasto, joka harjoittaa tutkimustoimintaa suoraan komission toimeksiannosta. 3. Seitsemäs puiteohjelma on monimutkainen ohjelma, jonka tarkoituksena on rahoittaa tutkimusta. Sen vuotuinen talousarvio kasvaa vuosittain. Talousarvion odotetaan olevan lähes 11 miljardia euroa vuonna 2013. Tämä seikka sekä seitsemännen puiteohjelman erityispiirteet (ks. laatikko 1) tekevät puiteohjelmasta yhden maailman laajimmista yksittäisistä tutkimusohjelmista. 4. Nämä erityispiirteet vaikuttavat suoraan siihen, miten seitsemättä puiteohjelmaa on hallinnoitava. Esimerkiksi se, että seitsemäs puiteohjelma on luonteeltaan ylikansallinen ja että yksittäisiin hankkeisiin osallistuu tiedemaailmaan ja yksityiseen sektoriin kuuluvia organisaatioita, merkitsee, että samaan yhteenliittymään kuuluviin osallistujiin saatetaan soveltaa erilaista verotusta ja lainsäädäntöä sekä erilaisia kirjanpitoa tai varainhoitoa koskevia sääntöjä. Seitsemännen puiteohjelman sääntöjen on siksi oltava riittävän joustavat, jotta kaikki tällaiset erot voidaan ottaa huomioon, ja samalla riittävän tarkat, jotta vältytään virhetulkinnoilta. Kansallisen tutkimusrahoituksen säännöissä on otettava huomioon ainoastaan kansallinen lainsäädäntö. LAATIKKO 1 SEITSEMÄNNEN PUITEOHJELMAN ERITYISPIIRTEET Seitsemännessä puiteohjelmassa edunsaajia on kaikista EU:n jäsenvaltioista, assosioituneista ja liittymisneuvotteluja käyvistä maista (14 [4]) sekä kansainvälisen yhteistyön kumppanimaista. Seitsemännen puiteohjelman hallinnoinnista huolehtii 19 riippumatonta tahoa: kahdeksan komission yhteyteen kuuluvaa organisaatiota (kuusi pääosastoa ja kaksi toimeenpanovirastoa), Euroopan investointipankki, viisi yhteistä teknologia-aloitetta ja viisi 185 artiklaan perustuvaa aloitetta [5]. Kyseisissä kahdeksassa komission osa-organisaatiossa seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanoon osallistuu yli 2500 henkilöstön jäsentä. EU:n keskimääräinen rahoitusosuus hanketta kohden on 1,75 miljoonaa euroa. Tyypillisesti hankkeessa on 5–6 osallistujaa, jotka tekevät valtioiden rajat ylittävää yhteistyötä. Yhteistyöhankkeissa, joihin osoitetaan noin kaksi kolmasosaa seitsemännen puiteohjelman määrärahoista, osallistujia on keskimäärin yksitoista. Useimmissa hankkeissa yhteenliittymät koostuvat niin tiedemaailmaan kuin yksityiseen sektoriin kuuluvista osallistujista. Joka vuosi arvioidaan noin 15000 ehdotusta, tehdään 2500 uutta avustussopimusta ja suoritetaan noin 10000 maksua. Seitsemäs puiteohjelma kattaa noin 14000 avustussopimusta (luvut vuodelta 2011). Lähde: Viides seitsemännen puiteohjelman seurantaraportti, EU:n yleinen talousarvio varainhoitovuodeksi 2012 ja komission tiedonanto tutkimuspuiteohjelmien täytäntöönpanon yksinkertaistamisesta (KOM(2010) 187). 5. Seitsemännessä puiteohjelmassa on otettu käyttöön useita uusia välineitä, joita kuudennessa puiteohjelmassa ei ollut. Tärkeimmät näistä ovat tuki tieteen eturintamassa olevalle tutkimukselle [6], yhteiset tutkimusaloitteet ja RSFF-väline. Tieteen eturintamassa olevalle tutkimukselle osoitetulla tuella on tarkoitus rahoittaa perustutkimuksen piiriin kuuluvaa uteliaisuustutkimusta [7], kun taas mainitut kaksi muuta välinettä suunniteltiin tukemaan markkinaläheisiä innovaatiotoimia, joiden tarkoituksena on edistää teollisuuden osallistumista, joka on vähentynyt tasaisesti neljännestä puiteohjelmasta lähtien [8]. SÄÄNTELY-YMPÄRISTÖ 6. Seitsemännestä puiteohjelmasta rahoitettavat tavoitteet ja toimet on määritelty päätöksessä N:o 1982/2006/EY sekä neljästä erityisohjelmasta tehdyissä päätöksissä. Seitsemännestä puiteohjelmasta annetussa asetuksessa [9]vahvistetaan osallistumista koskevat säännöt. Tätä sääntelykehystä on täydennetty komission vahvistamilla soveltamissäännöillä ja ohjeistuksella, joka ei ole sitovaa (jäljempänä termillä ’osallistumista koskevat säännöt’ tarkoitetaan kaaviossa 2 kuvattua hierarkkista rakennetta). 7. Osallistumista koskevissa säännöissä määritellään hankkeiden valintaa, organisaatioiden osallistumista hankkeisiin ja hankkeiden rahoittamista sääntelevät ehdot. Yhdessä nämä määrittävät rahoituksen ehdot, kuten rahoitusosuudet ja kuluihin sovellettavat tukikelpoisuusvaatimukset. 8. Nykyiset osallistumista koskevat säännöt perustuvat yli 20 vuoden aikana aiemmista puiteohjelmista saatuun kokemukseen. Yksinkertaistaminen sai pääroolin kuudennessa puiteohjelmassa [10], ja komissio on sitoutunut siihen seitsemännen puiteohjelman yhteydessä [11]. KAAVIO 2 SEITSEMÄNTEEN PUITEOHJELMAAN OSALLISTUMISTA KOSKEVIEN SÄÄNTÖJEN HIERARKIA +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin, CORDIS. TÄYTÄNTÖÖNPANO 9. Kuusi pääosastoa toteuttaa arvossa mitattuna 58:aa prosenttia seitsemännestä puiteohjelmasta keskitetyn suoran hallinnoinnin [12] mukaisesti. Jäljelle jäävän osan täytäntöönpano on siirretty kahden toimeenpanoviraston (tutkimuksen toimeenpanovirasto ja Euroopan tutkimusneuvoston toimeenpanovirasto), EIP:n, yhteisten teknologia-aloitteiden ja 185 artiklaan perustuvien aloitteiden täytäntöönpanoa varten perustettujen rakenteiden tehtäväksi. Toimeenpanovirastot noudattavat samoja menettelyjä kuin komissio, mutta muut organisaatiot voivat järjestää sisäiset toimintatapansa eri tavalla. Hallinnointitapaan ja hallinnoinnista vastaaviin organisaatioihin perustuva jakauma esitetään kaaviossa 3. KAAVIO 3 TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA VASTAAVAT ORGANISAATIOT +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. 10. Täytäntöönpanosta vastaavasta organisaatiosta riippumatta avustusten myöntäminen tapahtuu tavallisesti seuraavien kolmen keskeisen prosessin avulla: a) yksilöidään tuettavat tieteelliset aiheet ja laaditaan työohjelmat täytäntöönpanoa varten b) valitaan hankkeet (yleensä kilpailuperiaatteeseen perustuvan valintaprosessin perusteella) ja neuvotellaan valittujen hakijoiden kanssa c) valvotaan hankkeiden tieteellistä täytäntöönpanoa ja korvataan edunsaajille aiheutuneet tukikelpoiset kulut. 11. Seitsemännen puiteohjelman yhteydessä ei ole yksinkertaistettu ainoastaan sääntöjä vaan myös pääosastojen ja toimeenpanovirastojen sisäisiä toimintatapoja. Sen jälkeen, kun tilintarkastustuomioistuin viimeksi (vuonna 2004) toimitti tarkastuksen tällä alalla [13], komissio on ottanut käyttöön useita uusia järjestelmiä, joiden tarkoituksena on yksinkertaistaa avustusten myöntämistä (esimerkiksi osallistujaportaali, keskitetty rekisteröintipalvelu URF ja tiedonvaihtosivusto). SEITSEMÄNTEEN PUITEOHJELMAAN SISÄLTYVÄT UUDET VÄLINEET 12. Yhteiset teknologia-aloitteet ovat pitkäaikaisia julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia. Niissä yhdistyvät yksityisen sektorin investoinnit ja EU:n ja kansallinen julkinen rahoitus. Yhteisten teknologia-aloitteiden tarkoituksena on tukea tutkimusyhteistyötä Euroopassa sellaisilla teollisuustutkimuksen aloilla, joille on asetettu selkeät yhteiset teknologiset ja taloudelliset tavoitteet. EU:n rahoitusosuus seitsemännen puiteohjelman yhteisistä teknologia-aloitteista on yli kolme miljardia euroa. Kahdenväliset yhteiset teknologia-aloitteet ovat EU:n ja toimialajärjestöjen välisiä kumppanuuksia, kun taas kolmenväliseen yhteiseen teknologia-aloitteeseen osallistuvat EU, toimialajärjestöt ja osakasmaat (ks. taulukko 1). Esimerkiksi nanoelektroniikka-alan yhteisen teknologia-aloitteen täytäntöönpanoa varten perustetussa eurooppalaisessa yhteisyrityksessä (ENIAC) ovat mukana komissio, osakasmaat [14] ja AENEAS-järjestö (Association for European Nanoelectronics Activities). 13. RSFF-väline on suunniteltu parantamaan tutkimus-, kehitys- ja innovointitoimintaa edistävien yksityisten yritysten ja julkisten tahojen mahdollisuuksia saada hyväksyttävin ehdoin vieraan pääoman ehtoista rahoitusta T&K&I-investointeihin. RSFF-välineen kohderyhmään kuuluvat myös Euroopassa tutkimusta intensiivisesti harjoittavat toimijat ja tutkimusinfrastruktuurit. Euroopan komission tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto seuraa RSFF-välineen osalta hankkeiden tukikelpoisuutta ja määrärahojen myöntämistä seitsemännestä puiteohjelmasta, ja EIP puolestaan vastaa päivittäisestä toiminnasta. Välineen rahoituksesta huolehtivat EU ja EIP yhdessä. EU:n rahoitusosuus RSFF-välineestä voi seitsemännessä puiteohjelmassa olla enintään miljardi euroa. TAULUKKO 1 YLEISKATSAUS YHTEISIIN TEKNOLOGIA-ALOITTEISIIN Lähde: Yhteisten teknologia-aloitteiden perustamisesta tehdyt neuvoston päätökset. Yhteinen teknologia-aloite | Strateginen tavoite | EU:n rahoitusosuus enintään (miljoonaa euroa) | Kahdenväliset yhteiset teknologia-aloitteet | Innovatiiviset lääkkeet -aloite (IMI) | Nopeuttaa parempien ja potilaille turvallisempien lääkkeiden kehittämistä. | 1000 | Clean Sky -yhteisyritys | Kehittää käänteentekeviä teknologioita, joilla voidaan merkittävästi parantaa lentokoneiden ja lentoliikenteen ympäristömyötäisyyttä, jotta saadaan hiljaisempia ja polttoainetehokkaampia ilma-aluksia. | 800 | Polttokenno- ja vetyteknologian alan yhteisyritys (FCH) | Nopeuttaa polttokenno- ja vetyenergiatekniikan markkinoille saattamista Euroopassa. | 470 | Kolmenväliset yhteiset teknologia-aloitteet | ENIAC-yhteisyritys | Keskittyä nanoelektroniikka-alaan, jotta voidaan parantaa laitteistojen integroitavuutta ja pienentää niiden kokoa sekä lisätä niiden toiminnallisuutta. | 450 | Sulautettuja tietotekniikkajärjestelmiä koskeva yhteinen teknologia-aloite (ARTEMIS) | Ratkaista sulautettuihin tietokonejärjestelmiin liittyvää tutkimusta ja rakenteita koskevat haasteet. | 420 | TARKASTUKSEN SISÄLTÖ JA LÄHESTYMISTAPA 14. Tarkastuksessa selvitettiin, onko komissio varmistanut, että seitsemättä puiteohjelmaa toteutetaan tehokkaasti. Tätä varten esitettiin seuraavat kolme osakysymystä: a) Ovatko osallistumista koskevat säännöt mahdollistaneet seitsemännen puiteohjelman tehokkaan täytäntöönpanon? b) Onko komissio onnistunut järkeistämään seitsemännen puiteohjelman prosesseja ilman, että varainkäytön laatu on vaarantunut? c) Onnistuiko komissio hyvin uusien välineiden perustamisessa? 15. Tarkastus kattoi seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanon vuodesta 2007 alkaen vuoden 2012 alkupuoliskolle. Tarkastuskriteerit ja tarkastusevidenssin kokoamismenetelmät kuvataan liitteessä I. Tarkastukseen sisältyivät a) ensimmäinen alakysymys: seitsemännen puiteohjelman osallistumista koskevat säännöt kokonaisuudessaan b) toinen alakysymys: tutkimuksen ja innovoinnin pääosastossa, tietoyhteiskunnan ja viestinten pääosastossa, yritys- ja teollisuustoiminnan pääosastossa sekä tutkimuksen toimeenpanovirastossa laaditut sisäiset prosessit, jotka liittyvät Yhteistyö-erityisohjelman yhteistyöhankkeisiin [15]; toisin sanoen sisäisten prosessien analyysi kattoi osuuden, joka vastaa lähes kahta kolmasosaa seitsemännen puiteohjelman toteutetusta talousarviosta. c) kolmas alakysymys: kahden uuden välineen – yhteisten teknologia-aloitteiden ja RSFF-välineen – analyysi. 16. Tilintarkastustuomioistuin toteutti seurantaa niiden aiempien suositusten osalta, jotka se oli esittänyt erityiskertomuksessaan nro 1/2004 tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevan viidennen puiteohjelman (1998–2002) epäsuorien TTK-toimien hallinnoinnista. Seurantatulokset sekä tässä kertomuksessa esitettyjen vastaavien huomautusten viitetiedot löytyvät liitteestä II. HUOMAUTUKSET KOMISSIO ON YKSINKERTAISTANUT OSALLISTUMISTA KOSKEVIA SÄÄNTÖJÄ, MUTTA YKSINKERTAISTAMISTYÖTÄ OLISI YHÄ JATKETTAVA 17. Seitsemännen puiteohjelman alussa komissio esitti joukon yksinkertaistamissuunnitelmia, jotka vaikuttivat useisiin osallistumista koskevien sääntöjen osatekijöihin. Tässä kertomuksen osassa yksinkertaistamispyrkimysten edistymistä arvioidaan seuraavien periaatteiden pohjalta: a) onko vaatimuksia järkeistetty niin, että riskit ja valvonta ovat paremmin tasapainossa b) onko optimoitu menetelmät, joilla edunsaajille myönnetään kor-vauksia tutkimustyöstä c) onko edunsaajia ohjattu toimimaan monimutkaisessa järjestelmässä d) onko säännöksiä ja edunsaajien käytäntöjä yhdenmukaistettu e) onko vältetty päällekkäisyyksiä ja epäjohdonmukaisuutta. 18. Näihin periaatteisiin päädyttiin useiden yksinkertaistamissuunnitelmia sisältävien komission asiakirjojen [16] sekä osallistumista koskevien sääntöjen osalta esitettyjen lainsäädäntöviranomaisten kantojen [17] pohjalta. Kyseiset periaatteet ovat siis vaikuttaneet osallistumista koskevien sääntöjen kehitykseen vuodesta 2005 alkaen, jolloin komissio käynnisti seitsemännen puiteohjelman valmistelut. Yksinkertaistamissuunnitelman edistymisestä annetaan yleiskuva taulukossa 2. TAULUKKO 2 KOMISSION YKSINKERTAISTAMISSUUNNITELMAN EDISTYMINEN Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. Periaate ja esimerkkejä suunnitelluista toimenpiteistä | Tilintarkastustuomioistuimen arvio edistymisestä | Vaatimusten järkeistäminen Käytetään pankkivakuuksien sijasta osallistujien takuurahastoaVähemmän tarkastuslausuntoja maksupyyntöjen yhteydessäJärkeistetään raportointikausia | Tyydyttävä Pankkivakuuksia ei enää vaadita, mikä vähentää edunsaajien hallinnollista taakkaa tältä osin. Kynnysarvon asettamisen ansiosta tarkastuslausunto on esitettävä enää kuudessa prosentissa menoilmoituksista (mikä vastaa noin kolmasosaa seitsemännestä puiteohjelmasta rahoitetuista kuluista). Tietyiltä osin (esimerkiksi raportointikausien pituus) seitsemäs puiteohjelma selviää hyvin vertailussa kansallisiin rahoitusjärjestelmiin. Raportointivaatimuksia voidaan silti yhä järkeistää, jos myös tieto- ja viestintäteknologian aihealueeseen kuuluvien hankkeiden raportointikausia pidennetäänraporttien pituus rajataan tiukasti kuten eräät kansalliset rahoitusta myöntävät tahot (SNF-tiedesäätiö, DFG-tutkimussäätiö ja TSB-lautakunta) ovat tehneet. | Korvausmenetelmien optimointi korvaukset ovat entistä useammin kiinteämääräisiäyksinkertaistetaan tosiasiallisiin kuluihin perustuvaa rahoitusmallia | Osittain tyydyttävä Seitsemänteen puiteohjelmaan kuuluu uusia rahoitusmenetelmiä, jotka perustuvat kiinteisiin määriin tosiasiallisten kulujen sijasta. Seitsemännen puiteohjelman tosiasiallisiin kuluihin perustuva rahoitusmalli on yhä monimutkainen (ks. kohta 20). | Ohjeistuksen antaminen edunsaajille järjestelmän monimutkaisuus huomioon ottaen parannetaan ohjeaineistoayhteiset sähköiset välineet yhteydenpitoon edunsaajien kanssalisätään ohjeistusvälineitä (esimerkiksi help desk -tukipalveluja) | Tyydyttävä Ohjeistusasiakirjat ovat lyhyempiä ja selkeämpiä kuin kuudennen puiteohjelman aikana, kuten edunsaajien vastaukset tilintarkastustuomioistuimen kyselyyn vahvistavat. Uudet tietotekniset välineet helpottavat komission ja edunsaajien välistä yhteydenpitoa. Edunsaajia varten on otettu käyttöön erikoistuneita tukipalveluja. | Säännösten ja edunsaajien käytäntöjen yhdenmukaistaminen edunsaajien kustannuslaskentamenetelmiä koskevat lausunnothyväksytään useammin edunsaajien menetelmät | Epätyydyttävä Edunsaajat alkoivat noudattaa lausuntojärjestelmää hitaasti; keskimääräisiin henkilöstökuluihin perustuva kustannuslaskentatapa hyväksyttiin myöhäisessä vaiheessa; edunsaajat joutuvat kantamaan koko riskin seitsemänteen puiteohjelmaan liittyvien säännösten mahdollisesta väärintulkinnasta, eivätkä nämä säännökset aina vastaa tutkimusalan yleisiä käytäntöjä (ks. kohdat 21–29). | Päällekkäisyyksien ja epäjohdonmukaisuuksien välttäminen edunsaajien sähköinen rekisteröintipiste (URF)osallistujien taloudellisen elinkelpoisuuden järjestelmällinen arviointitietojenvaihtojärjestelmä (RES)tutkimuksesta vastaava selvityskomitea | Epätyydyttävä Useimmat suunnitellut toimenpiteet otettiin käyttöön, mutta toteutuksessa ilmenee edelleen epäjohdonmukaisuuksia (ks. kohdat 30–44). | YKSINKERTAISTAMISSUUNNITELMA ON EDISTYNYT HYVIN 19. Mainittujen viiden periaatteen osalta voidaan todeta, että komissio on tyydyttävällä tavalla järkeistänyt vaatimuksia ja parantanut eri ohjeistusasiakirjoja. Komissio on pystynyt yhdenmukaistamaan seitsemännestä puiteohjelmasta annettuja säännöksiä ja edunsaajien käytäntöjä joissakin tapauksissa (esim. keskimääräisten henkilöstökulujen hyväksynnän osalta), mutta vastaisuudessa niitä on yhdenmukaistettava enemmän. Seitsemännen puiteohjelman edunsaajat ovat törmänneet tietyillä osallistumista koskevien sääntöjen osa-alueilla epäjohdonmukaisuuksiin (ks. kohdat 21 ja 30). 20. Rahoitusmallin osalta otettiin käyttöön uudet rahoitussäännöt, jotka perustuvat kiinteisiin määriin tosiasiallisten kulujen sijasta. Seitsemännen puiteohjelman pääasiallinen rahoitusmalli pohjautuu yhä tosiasiallisiin kuluihin. Kansallisten rahoituslaitosten malleihin verrattuna seitsemännen puiteohjelman rahoitusmalli on monimutkainen siksi, että kustannuslajien, kustannuslaskentamenetelmien ja korvausosuuksien yhdistelmiä on niin monia. Tämä rasittaa edunsaajia ja vaikuttaa monella merkittävällä tavalla komission hallinnollisiin prosesseihin. Tilintarkastustuomioistuin suositteli kertomuksessaan nro 1/2004, että rahoitusmallia yksinkertaistettaisiin (ks. liite II). Rahoitusmallin yksinkertaistaminen on tärkeä osatekijä Horisontti 2020 -puiteohjelman osallistumista koskevista säännöistä tehdyssä ehdotuksessa [18]. SEITSEMÄTTÄ PUITEOHJELMAA KOSKEVIEN SÄÄNNÖSTEN JA EDUNSAAJIEN KÄYTÄNTÖJEN YHDENMUKAISTAMISEEN TÄHTÄÄVÄÄ TAVOITETTA EI OLE SAAVUTETTU KOKONAAN 21. Komissio totesi seitsemännen puiteohjelman alussa, että tosiasiallisiin kustannuksiin perustuvassa rahoitusmallissa olisi noudatettava osallistujien tavanomaisia kirjanpito- ja hallinnointiperiaatteita [19]. Lainsäädäntöviranomaiset ja myös komissio ovat viime aikoina korostaneet tarvetta sopeuttaa seitsemättä puiteohjelmaa koskevat säännöt yleisiin liiketoimintakäytäntöihin [20]. SÄÄNNÖKSET JA EDUNSAAJIEN KÄYTÄNNÖT ON YHDENMUKAISTETTAVA ENTISTÄ PAREMMIN 22. Seitsemännen puiteohjelman osallistumista koskevien sääntöjen ja edunsaajien käytäntöjen parempi yhdenmukaistaminen edellyttää, että on olemassa mekanismi, jonka avulla edunsaajien käytännöt kartoitetaan ajoissa, ja että tulkintoja ja komission käytäntöjä muutetaan vastaavasti sillä ehdolla, että näin toimimalla ei kyseenalaisteta seitsemännen puiteohjelman yleisiä tavoitteita ja valvontatavoitteita. 23. Seitsemännen puiteohjelman alussa komissio otti käyttöön järjestelmän, jossa se antaa lausunnon hyväksymistään edunsaajien kustannuslaskentamenetelmistä; tällä tavoin edunsaajat saavat varmuuden soveltamistaan menetelmistä. Vain pieni määrä edunsaajia on hyödyntänyt lausuntojärjestelmää, sillä vaatimukset ovat tiukat. Komissio on arvioinut, että lausuntoja annettaisiin enintään 350 [21]. Maaliskuuhun 2012 mennessä komissio oli hyväksynyt menettelyjä koskevat lausuntohakemukset 71 edunsaajalta eli 20 prosentilta edunsaajista. Tilintarkastustuomioistuimen järjestämän kyselyn tulokset osoittavat, että lausunto jätettiin hakematta pääasiassa siksi, että hakemusprosessi on pitkä ja monimutkainen, lausunnon kriteerit on vaikea täyttää ja lausunnon käyttömahdollisuudet ovat vähäiset. Alhainen osallistumistaso heikensi komission pyrkimyksiä yksinkertaistaa menettelyjä [22]. 24. Helpottaakseen seitsemännen puiteohjelman säännösten ja edunsaajien henkilöstökuluihin sovellettavien laskentakäytäntöjen yhdenmukaistamista komissio tarjosi vuonna 2011 edunsaajille mahdollisuutta soveltaa keskimääräisten henkilöstökulujen laskuttamiseen näiden omia sisäisiä käytäntöjä tietyin ehdoin. Tilintarkastustuomioistuimen järjestämissä tutkimusorganisaatioiden ja osallistujien haastatteluissa kävi ilmi, että haastateltavat suhtautuivat myönteisesti siihen, että keskimääräisiin henkilöstökuluihin perustuvat menettelyt hyväksytään laajemmin. Vaikka keskimääräisten henkilöstökulujen hyväksyntään liittyvä ongelma oli havaittu suhteellisen varhain [23], sääntöjä muutettiin vasta 21 kuukauden kuluttua. Muutos tehtiin myöhään, kun otetaan huomioon, että kyseessä on seitsenvuotinen ohjelma, josta rahoitettavien hankkeiden kesto on keskimäärin 36 kuukautta. 25. Vaikka seitsemännen puiteohjelman varainhoitoa koskevat säännöt ovat pikemminkin periaatteellisia kuin normatiivisia, esiintyy tilanteita, joissa edunsaajan todellisuutta on vaikeaa sovittaa seitsemännen puiteohjelman periaatteisiin. Tällaisessa tilanteessa edunsaajalla on kolme vaihtoehtoa. Edunsaaja voi ottaa yhteyttä hankkeesta vastaavaan virkamieheen kääntyä kansallisen yhteyspisteen puoleen [24]; yhteyspiste välittää pyynnön Research Enquiry Service -palvelulle (RES) lähettää pyynnön suoraan RES-palvelulle. 26. Hankkeesta vastaavat virkamiehet voivat ainoastaan soveltaa olemassa olevia sääntöjä ja suuntaviivoja. RES-palvelu voi tarjota räätälöidympää neuvontaa, jonka monimutkaisissa lakikysymyksissä valmistelee tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston oikeudellinen osasto. Neuvontaan liittyy kuitenkin oikeudellinen vastuuvapauslauseke, minkä vuoksi neuvonnasta voi olla huomattavasti vähemmän hyötyä, mikäli komission kanssa on myöhemmin erimielisyyttä. Tulkinnan oikeellisuus voidaan kyseenalaistaa viiden vuoden kuluessa hankkeen päätökseen saattamisesta. Vaikka oikeudellisen vastuuvapauslausekkeen olemassaololle saattaa olla päteviä syitä, nykyjärjestelmässä edunsaajat kantavat yksin riskin silloin, jos seitsemännen puiteohjelman säännöksiä ei ole tulkittu oikein. SEITSEMÄNNEN PUITEOHJELMAN SÄÄNNÖKSET EIVÄT AINA KUVASTA EDUNSAAJIEN YLEISTÄ KÄYTÄNTÖÄ 27. Tilintarkastustuomioistuin arvioi, missä määrin seitsemäs puiteohjelma ja edunsaajien yleinen käytäntö ovat yhdenmukaisia, vertaamalla seitsemännen puiteohjelman käytäntöä kansallisten rahoituslaitosten käytäntöihin ja edunsaajien soveltamiin sisäisiin käytäntöihin. Tilintarkastustuomioistuimen analyysi kohdistui henkilöstökuluihin, sillä ne muodostavat usein merkittävimmän hanketäytäntöönpanon välittömien kustannusten lajin. 28. Tietyt kansalliset rahoituslaitokset hyväksyvät kertakorvauksia tai kustannuslajeja asettamatta ajankäytön kirjaamista koskevia vaatimuksia (esim. saksalainen tutkimussäätiö DFG) tai soveltavat palkkaluokkiin ja ennalta määriteltyyn työaikaan perustuvia talousarviokustannuksia (sveitsiläinen tiedesäätiö SNF). Muut (esim. Yhdysvaltain energiaministeriö) soveltavat samankaltaisia ajankäytön kirjaamista koskevia vaatimuksia kuin seitsemännessä puiteohjelmassa ja käyttävät henkilöstökulujen perustelemiseen todennettavissa olevaa ajankäytön hallintajärjestelmää. Joissakin tapauksissa edunsaajien tavanomaiset hallinnointi- ja kirjanpitokäytännöt otetaan kuitenkin paremmin huomioon kansallisten rahoituslaitosten säännöissä. 29. Tilintarkastustuomioistuimen edunsaajille tekemässä kyselyssä kävi ilmi, että vaikka keskimääräisiin henkilöstökuluihin perustuvien menettelyjen laajempaan hyväksymiseen suhtauduttiin myönteisesti, seitsemännen puiteohjelman yhteydessä sovellettavat henkilöstökuluja koskevat vaatimukset eivät yleensä ole yhteensopivia edunsaajien käytäntöjen kanssa. Ajankäytön kirjaamisen osalta 29 prosenttia vastaajista vahvisti, että he eivät voi käyttää sisäistä järjestelmäänsä siten, että komission vaatimukset täyttyisivät (ks. kaavio 4). Vastaajista 30 prosenttia oli ottanut käyttöön ajankäytön hallintajärjestelmän osallistuakseen EU:n hankkeisiin. Tietyt edunsaajat totesivat, että sisäisiin tarkoituksiin he soveltavat ajankäytön kirjaamisen sijaan muita lähestymistapoja (ks. laatikko 2). KAAVIO 4 SEITSEMÄNNEN PUITEOHJELMAN EDUNSAAJIEN AJANKÄYTÖN KIRJAAMISKÄYTÄNNÖT +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. LAATIKKO 2 ESIMERKKEJÄ ERILAISISTA TAVOISTA TÄYTTÄÄ AJANKÄYTÖN KIRJAAMISTA KOSKEVAT VAATIMUKSET Tuotoslähtöinen lähestymistapa: Tutkimusyksikön henkilöstön vastuulla on ainoastaan tutkimustehtäviä; ajankäyttölomakkeiden täyttöä ei vaadita. Seurantamenetelmiä ovat mm. työn edistyminen, tulosten laatu tai välietappien saavuttaminen. Vaihtoehtoiseen näyttöön perustuva lähestymistapa: Näyttöä saadaan tarpeellinen määrä työsopimuksista (esim. väitöskirjaa tekevä tutkija käyttää koko työaikansa tiettyyn hankkeeseen) tai sisäisestä ilmoituksesta, jossa vahvistetaan, että koko työaika käytetään tiettyyn hankkeeseen tai työtehtävään (esim. tiettynä ajankohtana). Lähde: Tilintarkastustuomioistuin kyselyyn saatujen vastausten arvioinnin perusteella. VÄLTETTÄVISSÄ OLEVAT EPÄJOHDONMUKAISUUDET VÄHENTÄVÄT TEHOKKUUTTA 30. Täytäntöönpanon yhdenmukaisuutta ei ole aina mahdollista varmistaa, jos ohjelmilla on erilaiset tavoitteet. Tästä huolimatta eroavaisuuksia olisi oltava vain vähän, kun kyseessä on saman rahoitusvälineen täytäntöönpano samassa erityisohjelmassa. Seitsemännen puiteohjelman alussa komissio ilmoitti, että yksi kolmesta seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanoperiaatteesta on johdonmukaisuus [25]. Lisäksi se totesi, että "tarkoituksena on varmistaa, että erityisesti hankkeiden oikeudellisiin näkökohtiin ja rahoitukseen liittyvät säännökset tulkitaan kaikissa asian-omaisissa komission yksiköissä yhdenmukaisesti" [26]. 31. Täytäntöönpanon johdonmukaisuus keventää edunsaajien hallinnollista taakkaa. Edunsaajien on helpompi tuntea vaatimukset ja noudattaa niitä ja komission on helpompaa hallinnoida ohjelmaa. TIETYISTÄ YHDENMUKAISTAMISTOIMISTA HUOLIMATTA... 32. Täytäntöönpanon johdonmukaisuuden varmistamiseksi komissio on vahvistanut valmistavissa säädöksissä [27], että se perustaa sähköisen rekisteröintipalvelun (keskitetty rekisteröintijärjestelmä) varmistaa, että osallistujien taloudellinen elinkelpoisuus arvioidaan johdonmukaisesti perustaa tietojenvaihtojärjestelmän. 33. Kun rekisteröintijärjestelmiä on vain yksi, vältytään siltä, että edunsaajia pyydetään toimittamaan samat tiedot oikeudellisesta asemastaan ja rahoitustilanteestaan uudestaan kunkin hankkeen osalta. Alussa monet edunsaajat rekisteröityivät yhtä aikaa, mikä aiheutti rekisteröintisuman. Suma on selvitetty, eikä nykyään esiinny merkittäviä viipeitä. Seitsemännen puiteohjelman väliarvioinnin mukaan URF-rekisteröintijärjestelmä on ollut menestys [28]. Rahoituksen validointia koskevan tarkastuksen toimittaa tätä nykyä keskitetysti tutkimuksen toimeenpanoviraston validointitiimi. Sen tehtävänä on varmistaa rahoituksen johdonmukaisuus käyttämällä samoja taloudellisia suhdelukuja [29]. 34. Tietojenvaihtojärjestelmää [30] ei ole perustettu. Sen sijaan komissio perusti ensin RES-palvelun vastaamaan edunsaajien kysymyksiin. Vuonna 2011 komissio perusti lisäksi tutkimuksesta vastaavan selvityskomitean, jonka tehtävänä on muodostaa lopullinen kanta täytäntöönpanon monialaisista kysymyksistä, joista yksiköt eivät pääse yksimielisyyteen [31]. …TIETTYJÄ SEITSEMÄNNEN PUITEOHJELMAN TÄYTÄNTÖÖNPANON OSA-ALUEITA VAIVAA EPÄJOHDONMUKAISUUS 35. Edistyksestä huolimatta tiettyjä seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanon osa-alueita vaivaa edelleen epäjohdonmukaisuus. Tilintarkastustuomioistuin otti tarkastuksessa huomioon ainoastaan Yhteistyö-erityisohjelmaan liittyvät yhteistyöhankkeet ja suoritti sääntöjä ja menettelyjä koskevan vertailun. Vertailussa ilmeni käytäntöjä, joiden vuoksi eri osastot tai jopa saman osaston eri yksiköt käsittelivät lähtökohtaisesti samanlaisia tapauksia eri tavalla (ks. laatikko 3). LAATIKKO 3 ESIMERKKEJÄ ERIÄVISTÄ KÄYTÄNNÖISTÄ 1. Matkoihin liittyvät oleskelukustannukset katetaan kertakorvauksilla – viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosasto ei hyväksynyt tätä toimintatapaa päinvastoin kuin muut osastot. 2. Suurhankkeiden arvioinnin aikana järjestetään kuulemisia – sovelletaan viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosastossa ja yritys- ja teollisuustoiminnan pääosastossa sekä tutkimuksen toimeenpanovirastossa mutta ei tutkimuksen ja innovoinnin pääosastossa. 3. Vaatimus tehdä ja tarjota konsortiosopimus – vaihtelee aihealueittain. 4. Ennakoimattoman alihankinnan käsittely – vaihtelee osastoittain. 5. Hallintobudjetin määrittely – vaihtelee osastoittain. 6. Menettely, jota sovelletaan, jos edunsaaja vaihtaa virallista nimeään – muodollinen muutos ainoastaan viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosastossa. 7. Raportointitiheys – raportointi on tiheämpää viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosastossa kuin muissa osastoissa. 8. Hankeseurantaan sovelletaan tieteellistä tarkastelua – yleisempää viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosastossa kuin muissa osastoissa. 9. Mahdollisuus suorittaa useita maksuja kauden aikana – osamaksuja käytetään tutkimuksen ja innovoinnin pääosastossa ja yritys- ja teollisuustoiminnan pääosastossa, mutta ei viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosastossa eikä tutkimuksen toimeenpanovirastossa. Eriävät käytännöt, joista keskusteltiin ja sovittiin tutkimuksesta vastaavassa selvityskomiteassa 10. Kulujen tukikelpoisuus kustannusselvityksiä koskevaa lausuntoa varten; lausunto ei ollut ennen pakollinen. 11. Edunsaajan hyväksi tehtävän korjauksen käsittely loppuun saatettujen hankkeiden osalta. Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. Luettelo perustuu sääntöjä koskevaan analyysiin, komission sisäisiin asiakirjoihin, edunsaajien vastauksiin ja komission johdon haastatteluihin. 36. Tilintarkastustuomioistuimen kysely osoittaa, että edunsaajien mukaan seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpano on epäjohdonmukaista: 51 prosenttia edunsaajista totesi, että heitä oli ainakin satunnaisesti kohdeltu eri tavalla, vaikka tämä ei ollut säädösperustan tai erityisohjelman erityisominaisuuksien pohjalta perusteltua, ja 15 prosenttia edunsaajista ilmoitti, että he olivat törmänneet tällaisiin käsittelyeroihin lähes jokaisen hankkeen yhteydessä. Edunsaajien kommentit osoittavat, että tulkinta voi vaihdella hankkeesta vastaavasta virkamiehestä riippuen (ks. laatikko 4). EROAVIEN KÄYTÄNTÖJEN KARTOITTAMISMEKANISMIT OVAT PUUTTEELLISET 37. Syyskuuhun 2011 mennessä tutkimuksesta vastaava selvityskomitea oli keskustellut ja päättänyt kolmesta yksiköiden välisen koordinoinnin parantamiseen liittyvästä aiheesta. Kaksi niistä liittyi suoraan seitsemännen puiteohjelman menettelyjen yhdenmukaistamiseen. Tilintarkastustuomioistuin kuitenkin yksilöi analyysissään (ks. laatikko 3) yhdeksän esimerkkiä eriävistä säännöistä ja menettelyistä, joista ei ollut keskusteltu selvityskomiteassa. Tästä voisi päätellä, että vaikka selvityskomitea sopii yhdenmukaisista kannoista tehokkaasti, käytössä olevilla mekanismeilla ei kyetä kartoittamaan kaikkia eriäviä seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanomenettelyjä. LAATIKKO 4 ESIMERKKEJÄ ERIÄVIÄ KÄYTÄNTÖJÄ KOSKEVISTA EDUNSAAJIEN KOMMENTEISTA Kunkin hankkeen kohdalla sääntöjä noudatetaan neuvotteluissa asianomaisen hankkeesta vastaavan virkamiehen tulkitsemalla tavalla. Tästä seuraa, että neuvotteluissa on tulkinnasta johtuvia eroja ja vetäjänä toimivan organisaation on sopeuduttava ja noudatettava hankkeesta vastaavan virkamiehen antamia ohjeita. Eri yksiköissä työskentelevät hankkeista vastaavat virkamiehet ovat joissakin tapauksissa käsitelleet samaa tilannetta eri tavoin. Hakemuksen sisällöstä pyydetyt tiedot, tekninen raportointi (tuotokset, välietapit, edistymiskertomukset) ja taloudellinen raportointi sekä seitsemännen puiteohjelman tietoteknisten välineiden käyttö ja prosessien organisointi vaihtelevat hankkeesta vastaavasta virkamiehestä riippuen. Tämä pätee hanketäytäntöönpanon kaikissa vaiheissa. Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuimen kysely. 38. Asia voidaan antaa selvityskomitean käsiteltäväksi kahden eri kanavan kautta: komission sisäisen työryhmän taikka tutkimusalanpääosastojen tai toimeenpanovirastojen pääjohtajien tai heidän edustajiensa päätöksellä edunsaajan RES-sivustolla esittämän tiedustelun kautta. 39. Molemmissa tapauksissa selvityskomitea turvautuu komission henkilöstön tai edunsaajien aktiiviseen työpanokseen. Seitsemännen puiteohjelman nykymenettelyjen kaikkien mahdollisten eroavaisuuksien kartoittamispyrkimys jäi vähäiseksi. Seitsemännen puiteohjelman menettelyjä on edelleen mahdollista yhdenmukaistaa, sillä joitakin niistä sovelletaan vielä viiden vuoden ajan vuoden 2013 jälkeen, koska monet hankkeista ovat monivuotisia. SEITSEMÄNNESTÄ PUITEOHJELMASTA SAATU KOKEMUS OSOITTAA, MITEN VAIKEAA ON PYRKIÄ SAMANLAISIIN TAVOITTEISIIN EUROOPAN TUTKIMUSALUEELLA 40. Puiteohjelma muodostaa vain pienen osan tutkimukseen Euroopassa suunnatuista varoista [32]. Euroopan tutkimusalueen perusajatuksena on tarve parantaa tutkimustoiminnan organisointia ja koordinointia Euroopassa. Koordinointia pyritään parantamaan Euroopan tutkimusalueella mm. yhdenmukaistamalla sääntöjä. Seitsemännen puiteohjelman osallistumista koskevien sääntöjen olisi muodostettava Euroopan tutkimusalueella yhdenmukainen kehys, jonka avulla varmistetaan mahdollisimman tehokas täytäntöönpano [33]. Seitsemättä puiteohjelmaa olisi pantava täytäntöön siten, että varmistetaan unionin politiikkojen ja ohjelmien väliset vastavuoroiset synergiat ja täydentävyys [34]. 41. Seitsemäs puiteohjelma käsittää välineitä, kuten yhteiset teknologia-aloitteet, joilla on omat sääntönsä ja ehdotuspyyntömenettelynsä sekä varainhoitoa koskevat säännöksensä (esim. tukikelpoisuuskriteerit tai rahoitussäännöt). Myös 185 artiklaan perustuville aloitteille voidaan hyväksyä omat säännöt, joiden olisi oltava samanlaiset kuin seitsemännen puiteohjelman säännöt, vaikka yksityiskohdissa eroavaisuuksia voikin esiintyä. 42. Muissa unionin rahoittamissa tai osarahoittamissa ohjelmissa sovelletaan eri osallistumissääntöjä. Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelman (CIP-puiteohjelman) säännöt perustuvat mm. muihin tukikelpoisuuskriteereihin, rahoitusmalleihin, kustannuslaskentajärjestelmiin ja menettelyihin. Rakennerahastoihin sovellettu yhteisen hallinnoinnin malli rajoittaa komission vapautta määrätä alueiden tai jäsenvaltioiden asettamien sääntöjen ja seitsemännen puiteohjelman osallistumista koskevien sääntöjen yhdenmukaistamisesta. Synergiaa voitaisiin kuitenkin vielä lisätä. Sekä rakennerahastoissa että seitsemännessä puiteohjelmassa voidaan hyväksyä henkilöstöä ja välillisiä kuluja koskevia kustannuslaskennan menetelmiä, mutta komission yhdessä ohjelmassa antama hyväksyntä ei päde toisessa. Arvonlisävero, jota ei palauteta, on tukikelpoista rakennerahastojen yhteydessä, mutta ei seitsemännen puiteohjelman yhteydessä. Tietyt seitsemännen puiteohjelman edunsaajat [35] voivat saada välillisten kustannusten kattamiseen tarkoitettua 60 prosentin kiinteämääräistä tukea; rakennerahastoja koskevassa asetuksessa [36] säädetään, että tuki kattaa enintään 20 prosenttia välillisistä kustannuksista. 43. Tietyt kartoitetuista ongelmista tullaan oletettavasti ratkaisemaan CIP-ohjelman ja seitsemännen puiteohjelman yhdistävässä Horisontti 2020 -puiteohjelmassa. Rakennerahastot sitä vastoin kattavat laajan valikoiman toimintoja, jotka eivät välttämättä liity tutkimukseen, ja tutkimustoimintaan kohdistuva yhdenmukaistaminen voisi johtaa uusiin epäjohdonmukaisuuksiin muihin toimintoihin nähden. 44. Seitsemännen puiteohjelman tapaus osoittaa, miten vaikeaa on saavuttaa Euroopan tutkimusalueen koordinoinnin parantamiseen tähtäävä tavoite sääntöjä yhdenmukaistamalla. Seitsemännen puiteohjelman edunsaajat törmäävät eroihin, jotka johtuvat joko komission pääosastojen tai muiden täytäntöönpanosta vastaavien organisaatioiden suhteellisen suuresta itsemääräämisoikeudesta. Rakennerahastojen tai kansallisten ohjelmien kohdalla rahoituslaitoksilla on vielä suurempi itsemääräämisoikeus. Sääntöjen yhdenmukaistaminen on niin ollen erittäin vaikeaa, kun otetaan huomioon, että siihen ei ole päästy täysin edes ohjelmissa, joiden osalta komissiolla on päätösvalta. HUOMIOTA ON KIINNITETTY LÄHINNÄ VARAINKÄYTÖN LAADUNVARMISTUKSEEN JA VÄHEMMÄSSÄ MÄÄRIN TEHOKKUUTEEN KOMISSIO ON SUUNNITELLUT ASIANMUKAISIA PROSESSEJA, MUTTA SE EI OLE JAKANUT NIIDEN TÄYTÄNTÖÖNPANON TUEKSI TÄYSIN VASTAAVIA RESURSSEJA 45. Prosessien asianmukaisuus [37] auttaa lisäämään organisaation tehokkuutta. Tämän alan tuloksellisuutta arvioitiin tarkastuksessa keskittymällä viiteen osa-alueeseen [38], jotka ovat ominaisia vakaalle prosessinhallinnalle: prosessisuunnittelu, kehitystoiminta, välineet, informaatio ja henkilöstö (ks. kaavio 5). KAAVIO 5 VAKAAN PROSESSINHALLINNAN VIISI OSA-ALUETTA +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. PROSESSISUUNNITTELU, KEHITYSTOIMINTA JA HALLINTOTIEDOT OVAT VAHVOJA ALUEITA, JOILLA ESIINTYY VAIN HARVOJA PUUTTEITA 46. Kaikki yksiköt soveltavat prosessipohjaista lähestymistapaa operatiivisten toimintojensa hallinnointiin. Menettelyt ja kaikkien sisäisiin prosesseihin osallistuvien käyttäjien roolit on dokumentoitu ja niistä on jaettu tietoa. Kaikissa yksiköissä on perustettu sisäisiä komiteoita tai kehitystoimintaan on osoitettu henkilöstöresursseja. Kehitystoimintaa on toteutettu laajalti seitsemännen puiteohjelman alusta alkaen ja toimintaa kehitetään edelleen. Kaikissa yksiköissä on nähtävissä esimerkkejä prosessisuunnittelun ja kehitystoiminnan hyvistä käytännöistä. 47. Myös informaatio kuuluu vahvempiin alueisiin. Tilintarkastustuomioistuimen aiemmin antaman suosituksen (ks. liite II) mukaisesti komissio on luonut järjestelmän, johon on kerätty joukko koko seitsemännen puiteohjelman kattavia keskeisiä tulosindikaattoreita, jotka muodostavat puiteohjelmaa koskevien vuotuisten seurantakertomusten selkärangan. Keskeisiin tulosindikaattoreihin liittyvistä prosesseista tai muista hallintotiedoista, kuten talousarviomäärärahojen käytöstä, maksuajoista, käsittelyajoista ja täyttämättä olevista työpaikoista, raportoidaan johdolle sisäisiä tarkoituksia varten neljännesvuosittain, kuukausittain tai jopa reaaliajassa. Tietyistä merkittävistä mittareista, kuten työmäärästä tai henkilöstöresurssien käytöstä, ei kuitenkaan kerätä tietoja siten, että yksiköiden välinen vertailu olisi helppoa. Eri prosessimittareiden keskinäistä riippuvuutta ei myöskään ole analysoitu riittävästi, esim. miten alhaisempi virhetaso vaikuttaa saatavaan hyötyyn tai onko hankeseuranta parempaa, jos raportointi on tiheämpää tai jos tieteellisiä selvityksiä hyödynnetään enemmän [39]. NYKYVÄLINEILLÄ PROSESSEJA EI VOIDA TOTEUTTAA TEHOKKAASTI 48. Prosesseja olisi tuettava yhdennetyllä tietoteknisellä järjestelmällä [40]. Järjestelmien olisi oltava yhteensopivia ja pääosastojen tietojärjestelmien mahdollisia synergioita olisi hyödynnettävä [41]. Tämän vuoksi tarkastuksessa arvioitiin, miten komission ja osallistujien väliseen yhteydenpitoon ja sen taustatoimintoihin sekä liiketoimintaprosessin hallintaan liittyvillä tietoteknisillä välineillä (BPM-välineillä) [42] tuettiin seitsemännen puiteohjelman täytäntöönpanoa ja missä määrin oli olemassa kaikki tutkimusalan pääosastot ja toimeenpanovirastot kattavia yhteisiä välineitä. 49. Yhteydenpitovälineitä on kehitetty osallistujaportaalin avulla ja kanssakäyminen osallistujien kanssa tapahtuu pääasiassa samoilla välineillä kaikissa tutkimusalan pääosastoissa. Vastaavia taustatoimintoja ei kuitenkaan ole yhdenmukaistettu vastaavasti. Resurssien käytön kannalta ei ole taloudellista ylläpitää ja kehittää monia taustatoimintovälineitä, joiden käyttötarkoitus on lähes sama. 50. BMP-välineet ovat vähiten kehittyneitä lukuun ottamatta iFlow-välinettä viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosastossa. iFlow on sähköinen työnkulun hallintaväline, joka toimii yhteydessä muihin taustatoimintoihin liittyviin välineisiin ja jonka avulla prosessit automatisoidaan. Väline auttaa lyhentämään prosesseihin kuluvaa aikaa (ks. kohta 63). Muissa yksiköissä (tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto, yritys- ja teollisuustoiminnan pääosasto ja tutkimuksen toimeenpanovirasto) työnkulussa turvaudutaan pikemminkin asiakirjojen paperiversioihin ja tietyt avustusten täytäntöönpanovaiheet kattaviin paikallisiin välineisiin tai käytetään Excel-taulukkoja. 51. Avustusten hallinnointiin käytettävät välineet on kehitetty pääosin erillisiksi moduuleiksi ottamatta huomioon yhteentoimivuutta. Tämän kautta on syntynyt tarve luoda järjestelmien välisiä synkronointimekanismeja. Jos johto haluaa yleiskatsauksen vastuullaan olevaan salkkuun kuuluvista hankkeista, sen on usein koottava manuaalisesti tiedot jopa kuudesta eri järjestelmästä. 52. Vaikka seitsemännen puiteohjelman sähköiset välineet ovat vertailussa yleisesti ottaen parempia kuin suurin osa vastaavista tarkastuskäynnin kohteina olleissa kansallisissa rahoituslaitoksissa käytetyistä välineistä, tietyt kansalliset välineet tarjoavat esimerkin hyvistä käytännöistä. Esimerkiksi SNF-tiedesäätiössä avustusten hallinnointiin tarkoitetussa välineessä yhdistyvät kaikki yhteydenpito- ja taustatoiminnot. Tämä vähentää hallinnoinnin monimutkaisuutta ja redundantteja tietoja ja parantaa oikea-aikaista tietojen hallintaa. SNF-tiedesäätiö ja NSF-tiedesäätiö hyödyntävät järjestelmiensä oikeellisuuden parantamiseen ulkoisia tietolähteitä, kuten viittaustietokantoja. SYYT HENKILÖSTÖRESURSSIEN KÄYTÖN VAIHTELUUN YKSIKÖIDEN VÄLILLÄ ON SELVITETTÄVÄ 53. Henkilöstöresurssit olisi jaettava pääosaston tavoitteiden ja painopisteiden perusteella. Johdon olisi tarvittaessa – vähintään kerran vuodessa – mukautettava organisaatiorakenne ja henkilöstöresurssit painopisteiden ja työmäärän mukaan [43]. 54. Seitsemännen puiteohjelman toteutuksesta vastaa yli 2500 henkilöstön jäsentä kahdeksassa komission yksikössä. Näistä 1 500:n (60 prosenttia) tehtävänä on nimenomaan Yhteistyö-erityisohjelman täytäntöönpanon hallinnointi. Tämä osuus vastaa kyseiselle ohjelmalle talousarviossa varattuja määrärahoja (61 prosenttia). Ohjelman yhteydessä on kuitenkin saatu näyttöä siitä, että henkilöstöresurssien käyttö vaihtelee huomattavasti aihealueesta toiseen (ks. taulukko 3), vaikka hankehallinnoinnin monimutkaisuudessa ei ole merkittäviä eroja. TAULUKKO 3 HENKILÖSTÖN KÄYTTÖÄ KOSKEVAT INDIKAATTORIT YHTEISTYÖ-ERITYISOHJELMAN AIHEALUEIDEN OSALTA Huom: Henkilöstön käyttöä koskevat indikaattorit laskettiin vuotuisiin toimintakertomuksiin sisältyvien tietojen mukaan sen perusteella, miten henkilöstöresurssit oli jaettu eri aihealueille. Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. Aihealue | Määrärahat henkilöstön jäsentä kohti (milj. euroa) | Sopimukset henkilöstön jäsentä kohti | Osallistujat henkilöstön jäsentä kohti | Energia (tutkimuksen ja innovoinnin PO, energian PO) | 20,4 | 2,2 | 25 | Ympäristö (tutkimuksen ja innovoinnin PO) | 13,8 | 2,5 | 39 | Terveys (tutkimuksen ja innovoinnin PO) | 35,7 | 4,1 | 48 | TVT (viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian PO) | 12,5 | 2,1 | 20 | Eurooppalainen tietopohjainen biotalous (tutkimuksen ja innovoinnin PO) | 16,0 | 2,9 | 41 | Nanotieteet, nanoteknologia, materiaalit ja uudet tuotantoteknologiat (tutkimuksen ja innovoinnin PO) | 24,5 | 3,6 | 48 | Yhteiskuntatieteet ja humanistiset tieteet (tutkimuksen ja innovoinnin PO) | 9,9 | 2,8 | 29 | Avaruus ja turvallisuus (tutkimuksen toimeenpanovirasto, yritys- ja teollisuustoiminnan PO) | 22,5 | 2,7 | 32 | Liikenne (tutkimuksen ja innovoinnin PO) | 35,0 | 3,8 | 47 | 55. Komissiolle ei ole riittävää perustaa, jonka pohjalta se voisi vertailla avoimella ja objektiivisella tavalla henkilöstöresurssien käytön eroja Yhteistyö-erityisohjelman aihealueiden välillä. PROSESSEJA VOIDAAN EDELLEEN LYHENTÄÄ 56. Toiminnan täytäntöönpanoon ja valvontaan pääosastossa sovellettavien prosessien ja menettelyjen olisi oltava tehokkaita [44]. Yksi prosessin tehokkuuden keskeisistä ominaisuuksista on oikea-aikaisuus. Oikea-aikaisuuden merkitystä korostettiin seitsemättä puiteohjelmaa koskevassa päätöksessä: "Osallistumista seitsemännen puiteohjelman toimiin olisi edesautettava [...] käyttämällä asianmukaisesti [...] nopeita menettelyjä" [45] ja osallistumista koskevissa säännöissä: "Unionin rahoitustuki olisi maksettava osallistujille ilman aiheetonta viivytystä" [46]. Tämän vuoksi tässä osuudessa keskitytään kahteen seitsemännen puiteohjelman prosesseihin liittyvään keskeiseen aikaindikaattoriin: a) käsittelyaika – ehdotuksen valintaan ja sopimuksen neuvottelemiseen tarvittava aika b) maksuaika – maksun suorittamiseen edunsaajien konsortiolle tarvittava aika. KÄSITTELYAIKA ON LYHENEMÄSSÄ, MUTTA YKSIKÖIDEN VÄLILLÄ ON OLLUT EROJA SEITSEMÄNNEN PUITEOHJELMAN VIIDEN ENSIMMÄISEN VUODEN AIKANA 57. Seitsemännen puiteohjelman alussa komissio totesi vaikutustenarvioinnissaan, että sopimuksen neuvottelemiseen tarvittavaa aikaa olisi pyrittävä lyhentämään [47]. Käsittelyajan ei pitäisi poiketa merkittävästi hankkeesta toiseen, kun kyseessä ovat (esim. monimutkaisuuden, koon ja edunsaajien kokemuksen osalta) samankaltaiset hankkeet. Lyhyt käsittelyaika on tärkeä seuraavista syistä: a) Se mahdollistaa hankkeiden aikaisemman käynnistämisen, mikä on erittäin tärkeää tutkimuksen ja innovaation aloilla, joilla ideat vanhentuvat nopeasti. b) Rahoitus on saatavilla aikaisemmin, mikä lisää rahoituksen sujuvuutta kaikkien edunsaajien ja myös pk-yritysten kannalta [48]. 58. Käsittelyaika on ollut kaikkien neuvoteltujen seitsemännen puiteohjelman hankkeiden kohdalla keskimäärin 333 kalenteripäivää [49]. Seitsemännen puiteohjelman aikana suuntauksena on selvästikin ollut käsittelyajan lyhentäminen. Sisäiset menettelytavat ovat kehittyneet jatkuvasti, joten käsittelyaikaa koskevat yksikkökohtaiset tilastotiedot ovat yhtenäistymässä, mutta yksiköiden välillä on edelleen eroja. Vaikka huomioon otettaisiin ainoastaan samankaltaiset hankkeet (eli Yhteistyö-erityisohjelman hankkeet), käsittelyaika on noin 260 päivää viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosastossa, 315 päivää tutkimuksen ja innovoinnin pääosastossa ja 380 päivää tutkimuksen toimeenpanovirastossa ja yritys- ja teollisuustoiminnan pääosastossa [50] (ks. kaavio 6). 59. Käsittelyaika on seitsemännessä puiteohjelmassa edelleen pitempi kuin kansallisissa rahoituslaitoksissa. Niissä keskimääräinen käsittelyaika vaihtelee viidestä seitsemään kuukauteen. Kansallisten rahoituslaitosten rahoittama hankebudjetti on kuitenkin tavallisesti pienempi ja hankkeissa on usein vain yksi ainoa osallistuja. KAAVIO 6 KÄSITTELYAJAN KEHITYS YHTEISTYÖ-ERITYISOHJELMASSA +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. KOMISSIO VOI VAIKUTTAA TIETTYIHIN KÄSITTELYVIIPEIDEN SYIHIN 60. Komission henkilöstö mainitsi joukon tekijöitä, jotka heidän mielestään saattavat vaikuttaa käsittelyaikaan [51]. Tilintarkastustuomioistuin sovelsi monimuuttujaregressioanalyysiä tekijöihin, joiden osalta määrällistäminen oli mahdollista ja tiedot olivat helposti saatavilla. Tarkoituksena oli arvioida tekijöiden vaikutuksen suhteellista suuruutta. Analyysi antaa ymmärtää, että käsittelyajan pituuteen mahdollisesti vaikuttavien tekijöiden joukossa merkittävä tekijä on ollut se, mille yksikölle tehtävä annetaan. Esimerkiksi jos viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosasto neuvotteli ehdotuksesta, käsittelyaika lyheni 29 prosenttia, vaikka kaikki muut tekijät pysyivät samanvertaisina. Muiden tekijöiden merkitys (esim. henkilöstön työmäärä, osallistujien lukumäärä, konsortion kokemus seitsemännestä puiteohjelmasta) ei ollut olennainen. 61. Havainto, jonka mukaan merkittävä käsittelyaikaan vaikuttava muuttuja on se, mille yksikölle tehtävä annetaan, osoittaa, että ei ole olemassa yksittäistä syytä, joka selittäisi eroavaisuudet käsittelyajoissa. Kyseinen muuttuja liittyy ensisijaisesti asianomaisen yksikön eri ominaisuuksiin, kuten yksikön sisäisiin menettelyihin, tietoteknisiin järjestelmiin, sisäiseen organisaatiorakenteeseen, hallinnoinnin painopisteisiin tai muista yksiköstä puuttuviin erityispiirteisiin. Täten siinä yhdistyy monia eri tekijöitä, jotka kaikki vaikuttavat käsittelyaikaan. 62. Tilintarkastustuomioistuin on myös analysoinut pitkän käsittelyajan keskeisiä syitä yksittäisten hankkeiden tasolla. Liitteessä III esitetään syistä yhteenveto ja jaetaan ne seuraaviin luokkiin: syyt, joita komissio ei voinut välttää; syyt, jotka komissio olisi voinut välttää osittain; ja syyt, jotka komissio olisi voinut välttää. Analyysistä kävi ilmi, että täysin vältettävissä olevia syitä oli vain vähän, mutta niillä saattaa silti olla huomattava vaikutus käsittelyaikaan. Komissio on alkanut käsitellä joitakin vältettävissä olevia ongelmia seitsemännen puiteohjelman aikana. Jotkin niistä ovat kuitenkin edelleen olemassa, kuten hankeneuvottelusta vastaavien virkamiesten vaihtuvuus tai viestintäpuutteet taikka tietojen toimittamiselle asetettujen määräaikojen pituus. TIETYT KÄYTÄNNÖT AUTTAVAT VÄLTTÄMÄÄN KÄSITTELYVIIPEITÄ 63. Yksi tapa parantaa menettelyjen oikea-aikaisuutta on jakaa hyvät käytännöt yksiköiden välillä. Useat komission henkilöstön jäsenet toivat haastatteluissa esille käytäntöjä, jotka auttavat lieventämään viipeiden syitä. Myös kansallisista rahoituslaitoksista voidaan ottaa oppia. Laatikossa 5 esitetään yhteenveto tarkastuksen aikana yksilöidyistä hyvistä käytännöistä. LAATIKKO 5 KÄSITTELYAJAN LYHENTÄMISTÄ HELPOTTAVAT KÄYTÄNNÖT Prosessien automatisointi Edistystä mitataan kullekin prosessivaiheelle asetettuihin prosessointitavoitteisiin nähden. Automaattiset seurantavälineet helpottavat seurantatietojen keruuta. Prosessien johdonmukaisuus Kunkin ehdotuksen tai hankkeen on käytävä läpi samat vaiheet, ja ne ovat samalla tavalla toteutettujen valvontamenettelyjen alaisia. Organisaatiorakenteen mukauttaminen prosesseja vastaavaksi Lyhyt organisatorinen etäisyys neuvotteluihin osallistuvien välillä. Täysi vastuu ehdotusten valinnasta ja neuvotteluista annetaan yhdelle ainoalle tiimille. Tukitoimintojen keskittäminen. Rinnakkainen prosessointi Päättäväinen hallintokulttuuri Neuvotteluille asetetun määräajan ylittävien neuvottelujen päättäminen. Prosessien tehokkuuden korostaminen. Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. 64. Komission operatiivisten yksiköiden johto totesi, että neuvotteluista saatu kokemus jaetaan yksiköissä tai linjoissa. Todistettavasti kyseiset tiedot jaetaan osittain asianomaisessa yksikössä toimivien sisäisten komiteoiden kautta. Jatkuvat käsittelyaikojen eroavaisuudet yksiköiden välillä osoittavat kuitenkin, että on olemassa toimintatavoille ominaisia organisatorisia rajoitteita, jotka estävät jakamasta tietoa vaikuttavalla tavalla ja panemasta kokemuksen kautta opittua täytäntöön oikea-aikaisesti. Esimerkiksi vastuualueiden jakoa ei ole tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston operatiivisissa linjoissa vakioitu siinä määrin kuin muissa pääosastoissa. Organisaatiorakenteen erilaisuus estää jakamasta hyviä käytäntöjä vaikuttavalla tavalla, koska se, mikä toimii yhdessä linjassa, ei kenties aina ole tarkoituksenmukaista muissa, eri tavalla organisoiduissa linjoissa. MAKSUAJAT VAIHTELEVAT HUOMATTAVASTI LINJOJEN VÄLILLÄ 65. Yleisesti ottaen maksut olisi suoritettava mahdollisimman nopeasti [52]. Väli- ja loppumaksut olisi suoritettava 90 kalenteripäivän kuluessa siitä päivästä, kun määräajoin annettava kertomus katsotaan valmiiksi [53]. Edunsaajien on toimitettava määräajoin annettava kertomus ja menoilmoitus 60 päivän kuluessa raportointikauden päättymisestä. Komission yksiköt määrittävät, milloin määräajoin annettava kertomus voidaan hyväksyä (osittaista) maksua varten. Ne voivat keskeyttää määräajan kulumisen korjauksia varten tai jos yhteenliittymältä tarvitaan lisätietoja. 66. Keskimäärin yli 85 prosenttia tutkimusapurahoista maksetaan määräajassa. Tämä indikaattori ei kuitenkaan yksinään anna koko kuvaa oikea-aikaisuudesta. Esimerkiksi tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston linjoissa E ja I tulokset ovat varsin samanlaisia. Molemmat suorittivat maksuista noin 95 prosenttia vuonna 2010 ja 92 prosenttia vuonna 2011 lainsäädännössä asetetussa määräajassa. Linjan I hallinnoimien hankkeiden koordinaattorit saivat kuitenkin menoilmoituksiaan vastaavat maksut keskimäärin alle seitsemän kuukauden kuluttua raportointikauden päättymisestä. Linjassa E sitä vastoin tähän kului lähes 10,5 kuukautta. Yli kolmen kuukauden hankesalkkukohtaisen eron on vaikea katsoa johtuvan ulkoisista tekijöistä, sillä linjat hallinnoivat samankaltaisiin osallistumismalleihin perustuvia samankaltaisia hankkeita. LAADUNVALVONTA ON ASIANMUKAISTA JA SIINÄ ESIINTYY VAIN VÄHÄN PUUTTEITA 67. Sisäinen valvonta määritellään laveasti prosessiksi, jonka tarkoituksena on antaa johdolle kohtuullinen varmuus pääosaston tavoitteiden saavuttamisesta. Laadunvalvonnalla pyritään varmistamaan, että seitsemännestä puiteohjelmasta rahoitetaan laadukkaita hankkeita. LAADUNVALVONTA TOIMII HYVIN 68. Seitsemännen puiteohjelman varat jaetaan kilpailuun perustuvan ehdotuspyynnön itsenäisen ja ansioihin perustuvan vertaisarvioinnin perusteella [54]. Mitä luotettavimpia hankevalinnan ja hanketäytäntöönpanon valvontamenettelyt ovat, sitä todennäköisempää on, että seitsemännestä puiteohjelmasta rahoitetaan laadukkaita hankkeita. Seitsemännen puiteohjelman valintaprosessiin ja hanketäytäntöönpanoon vaikuttavat ratkaisevalla tavalla seuraavat keskeiset valvontamenettelyt: a) hankevalinnan suorittavat asiantuntijat, jotka tuntevat alan ja joiden objektiivisuus ei vaarannu eturistiriitojen takia b) komissio ohjaa asiantuntijoita arviointiprosessissa c) arviointiin sovelletaan alan kansainvälisiä parhaita käytäntöjä d) arvioinnin aikana annetut suositukset otetaan asianmukaisesti huomioon ennen avustussopimuksen allekirjoittamista e) hankkeista vastaavat virkamiehet seuraavat hankkeiden tieteellistä täytäntöönpanoa f) hankesalkun tieteellistä edistystä mitataan tavoitteiden perusteella. 69. Komissio arvioi ehdotukset riippumattomien asiantuntijoiden avustuksella varmistuakseen siitä, että ainoastaan laadukkaimmat ehdotukset valitaan rahoitettaviksi. Komission lähestymistapa on hyvin samanlainen kuin kansallisten rahoituslaitosten soveltama lähestymistapa, vaikka arviointimenettelyt ovatkin joiltakin osin erilaiset. Esimerkiksi ainoastaan komissio asettaa tiukat kriteerit arvioinnista vastaavien asiantuntijoiden valikoimalle (esim. maantieteellinen jakauma, elinkeinoelämän asiantuntijoiden osuus ja sukupuolten välinen tasapaino). 70. Seitsemännen puiteohjelman aikana laadunvalvonta on parantunut asiantuntijoille annettavan ohjauksen ja neuvotteluvaiheen dokumentoinnin osalta (silloin otetaan huomioon asiantuntijoiden esittämät suositukset). Komissio on myös testannut välineitä, joiden tarkoituksena on havaita plagiointitapaukset. Tässä mielessä komissio on kansallisia rahoituslaitoksia edellä. ASIANTUNTIJOIDEN VALINTAAN PÄÄASIALLISESTI KÄYTETTÄVÄSSÄ VÄLINEESSÄ ESIINTYI TIETTYJÄ PUUTTEITA 71. Toimitettujen ehdotusten arvioinnista vastaavat asiantuntijat valitaan komission tätä tarkoitusta varten laatimasta EMI-tietokannasta. Kaikkien arviointiin osallistuvien asiantuntijoiden on rekisteröidyttävä tietokantaan. Operatiivisten yksiköiden on myös varmistettava, että arvioinnista vastaavilla asiantuntijoilla ei ole eturistiriitoja, jotka voisivat vaikuttaa arvioinnin objektiivisuuteen. EMI-tietokanta on merkittävin tietolähde, jota kaikki yksiköt käyttävät asiantuntijoiden yksilöintiin sekä tarkastaakseen mahdollisten eturistiriitojen olemassaolon, joten tietokantaan sisältyvien tietojen olisi oltava oikeellisia ja täydellisiä. Tietokannassa on tiedot noin 100000 asiantuntijasta. 72. Tietokantaan rekisteröityminen sekä asiantuntijan taustaa koskevien tietojen päivittäminen on täysin vapaaehtoista. On olemassa riski, että asiantuntijat kirjaavat epäluotettavia tai vanhentuneita tietoja ammatillisesta kokemuksestaan. Sopivien asiantuntijoiden hakuun käytetään siksi usein muita lähteitä [55]. Jotkut yksiköt käyttävät EMI-tietokantaa ensisijaisena lähteenä asiantuntijoiden yksilöinnissä. Toisissa yksiköissä käytetään sekä EMI-tietokantaa että muita lähteitä tai käytössä ovat ensisijaisesti muut lähteet tarkoitukseen sopivien asiantuntijoiden löytämiseksi; asiantuntijoiden on tarvittaessa myöhemmin rekisteröidyttävä EMI-tietokantaan. 73. EMI-tietokantaa arvioitaessa havaittiin tiettyjä puutteita, jotka vähentävät sen hyödyllisyyttä välineenä, jotka käytetään sekä asiantuntijoiden valintaan että sen varmistamiseen, että valituilla asiantuntijoilla ei ole eturistiriitoja. Erityisesti on mainittava seuraavat puutteet: a) Aiempiin arviointeihin osallistuneiden asiantuntijoiden toiminnasta ei ole tietoja. Tämä voi olla suuri puute etenkin tapauksissa, joissa havaitaan, että asiantuntijat eivät ole noudattaneet arviointisääntöjä ja/tai vaadittuja menettelysääntöjä. b) Yksiköiden on tarpeen varmistaa, että asiantuntija ei ole parhaillaan tai ei ole ollut "edeltävän kolmen vuoden aikana mukana sopimuksessa tai tutkimusyhteistyössä hakijaorganisaation kanssa" [56]. EMI-tietokantaan rekisteröityviltä asiantuntijoilta ei kuitenkaan vaadita tietoja aiemmasta työkokemuksesta kolmelta edelliseltä vuodelta. 74. Jokaisen yksittäisen asiantuntijan EMI-tietokantaan kirjaamien tietojen laadun tarkastaminen ei ole kustannustehokasta. Tietyt kansalliset rahoituslaitokset ovat kuitenkin kehittäneet seuraavanlaisia kustannustehokkaita tapoja, joilla ne ovat lisänneet asiantuntijat käsittävien tietokantojensa luotettavuutta: a) On luotu yhteys asiantuntijat käsittävän tietokannan ja viittaustietokantojen tai muiden ulkoisten tietolähteiden välille. Esimerkiksi SNF-tiedesäätiö käyttää hakurobottimoduulia (web crawler), joka on yhdistetty asiantuntijat käsittävään tietokantaan ja joka etsii tietoja valituista internet-lähteistä. Näin tietojen luotettavuus kasvaa. b) Hyödynnetään sisäistä tietämystä asiantuntijoista: esimerkiksi NSF-tiedesäätiössä hankkeista vastaavat henkilöt voivat asiantuntijoita valitessaan nähdä luettelon hankkeista, joihin asiantuntija on jo aiemmin osallistunut. 75. Tarkastuksen aikaan komission pääosastoissa oli suunnitteilla asiantuntijatietojen hallinnointiin tarkoitettujen välineiden parantaminen. Tarkoituksena oli mm. ottaa käyttöön uusia toimintoja, kuten asiantuntijoiden edellisten työjaksojen aloittamis- ja päättymispäivien kirjaaminen. Komissio odottaa uusien toimintojen parantavan tietojen laatua. RAHOITUKSEN VALVONTAMENETTELYJÄ ON JÄRKEISTETTY, MUTTA NE EIVÄT VIELÄKÄÄN OLE RISKIPERUSTEISIA 76. Rahoituksen valvontamenettelyjen tavoitteena on tarkistaa, ovatko seitsemännen puiteohjelman toimet tukikelpoisuusvaatimusten mukaisia. Lisäksi pyritään varmistamaan, että aiheutuneet menot ovat suoraan sidoksissa asianomaisen hankkeen tavoitteeseen. SEITSEMÄNNEN PUITEOHJELMAN RAHOITUKSEN VALVONTAMALLI POIKKEAA HUOMATTAVASTI KANSALLISTEN RAHOITUSLAITOSTEN SOVELTAMISTA MALLEISTA; VARSINKIN RISKITASOON KIINNITETÄÄN VÄHEMMÄN HUOMIOTA SEITSEMÄNTEEN PUITEOHJELMAAN SOVELLETTAVASSA MALLISSA 77. Valvontajärjestelmä olisi suunniteltava kustannustehokkaaksi [57]. Tämä tarkoittaa, että valvonnasta saatavan hyödyn olisi oltava suurempi kuin siitä aiheutuvat kustannukset [58]. Komission tehtävänä on varmistaa vankkojen valvontamenettelyjen ja vaikuttavan tulosten mittauksen avulla, että varat käytetään asianmukaisesti. Samanaikaisesti komission on vähennettävä varojen saajille aiheutuvaa hallinnollista taakkaa ja leikattava hallintomenoja aina kun se vain on mahdollista. 78. Komissio teki kuudennen ja seitsemännen puiteohjelman yhteydessä päätöksen, jonka mukaan perusteellisista ennakkotarkastuksista [59] pyritään siirtymään pois ja painottamaan aiempaa enemmän jälkitarkastuksia [60]. Tavoitteena on keventää edunsaajien työmäärää siten, että niiden ei tarvitse toimittaa tositteita ennen maksujen suorittamista. Näin ollen suurin osa todettavista merkittävistä virheistä havaitaan jälkitarkastuksilla. Kuten tilintarkastustuomioistuin on todennut [61], ennakkotarkastukset rajoittuvat usein menoilmoituksia ja niihin liittyviä suoritteita koskeviin asiakirjatarkastuksiin. Kaikkiin maksutapahtumiin kohdistetaan lähtökohtaisesti samat ennakkotarkastukset. 79. Suurin osa kansallisista rahoituslaitoksista suorittaa yleisesti ottaen enemmän perusteellisia ennakkotarkastuksia kuin komissio. Perusteellisten ennakkotarkastusten suurempi määrä merkitsee parempaa valvontaa, mutta tarkastukset edellyttävät suurempaa henkilöstömäärää ja lisäävät edunsaajien hallinnollista taakkaa. Jotkin kansalliset rahoituslaitokset soveltavat ennakkotarkastuksia, jotka on eriytetty edunsaajatyypin [62] tai edunsaajan riskiprofiilin [63] perusteella. Näin rahoituslaitokset pystyvät keskittämään rajalliset resurssinsa edunsaajiin, joihin liittyvää riskiä pidetään suurempana. Menettelyn etuna on myös se, että sen avulla pienemmän riskin kohteena olevien edunsaajien ennakkotarkastuspaine pienenee. 80. Komission soveltama jälkitarkastusjärjestelmä poikkeaa huomattavasti kansallisten rahoituslaitosten yleensä soveltamista valvontamalleista. Mikään rahoituslaitos ei sovella edustavaan otokseen perustuvia jälkitarkastuksia yhtä suuressa määrin. Ne soveltavat sen sijaan riskiperusteista jälkitarkastusstrategiaa. Jotkin rahoituslaitokset [64] painottavat enemmän instituutiokohtaista valvontaa, jonka avulla ne voivat saavuttaa tietyntasoisen varmuuden edunsaajan valvontaympäristöstä ja vähentää tarkastustaakkaa. Komission jälkitarkastukset keskittyvät yksittäisiin hankkeisiin. 81. Jälkitarkastusten avulla voidaan saada tietoa edunsaajien toimintakäytännöistä ja riskeistä. Esimerkiksi SNF-tiedesäätiö arvioi edunsaajiin liittyvät riskit niiden aiempien tulosten perusteella. Arvioiden avulla laitos voi laajentaa riskialttiimpiin edunsaajiin kohdistettavia ennakkotarkastuksia ja lisätä tarkastustoimia ongelmallisina pidetyillä aloilla (esim. palkat ja laitteet). Komissio ei käytä jälkitarkastuksissa saatuja tietoja vaihdellakseen ennakkotarkastusten intensiteettiä ja kohdentamista niiden vaikuttavuuden lisäämistä silmällä pitäen. YHDEN EDUSTAVAN OTOKSEN KÄYTTÖÖNOTTO MERKITSEE PARANNUSTA 82. Tutkimusalan pääosastot ovat ottaneet käyttöön yhteisen jälkitarkastusstrategian [65]. Marraskuun 2011 loppuun mennessä otantamenetelmän avulla poimittiin kunkin tutkimusalan pääosaston ja toimeenpanoviraston osalta kahdeksan erillistä edustavaa otosta, jotka käsittivät 161 jälkitarkastusta [66]. Sidosryhmät esittivät tätä jälkitarkastusstrategiaa kohtaan laajalti kritiikkiä, jonka mukaan strategia lisäsi tarpeettomasti edunsaajien hallinnollista taakkaa [67]. Strategia johti tilanteeseen, jossa samaan edunsaajaan saatettiin kohdistaa useita tarkastuksia seitsemännen puiteohjelman aikana. 83. Kaikista tutkimusalan pääosastoista ja toimeenpanovirastoista poimitaan nyt yksi yhteinen edustava otos. Komissio odottaa tämän vähentävän edunsaajiin kohdistuvaa tarkastuspainetta ja minimoivan tilanteet, joissa useat eri tutkimusalan pääosastot ja toimeenpanovirastot kohdistavat toistuvasti tarkastuksen samaan edunsaajaan. Yksi yhteinen edustava otos kattaa kuitenkin vain komission yksiköt (92 prosenttia seitsemännen puiteohjelman määrärahoista). Otokseen eivät kuulu ne seitsemännen puiteohjelman osat, joiden täytäntöönpanosta vastaavat riippumattomat elimet (esimerkiksi yhteiset teknologia-aloitteet tai 185 artiklaan perustuvat aloitteet); nämä vastaavat yhä omista jälkitarkastuksistaan. UUDET VÄLINEET OVAT TÄYTTÄNEET NIIDEN PERUSTAMISEN TAUSTALLA OLLEET TARPEET, MUTTA TÄYTÄNTÖÖNPANOSSA ON PUUTTEITA MOLEMMAT VÄLINEET LAAJENSIVAT TUTKIMUSRAHOITUSKENTTÄÄ... 84. Yhteinen teknologia-aloite ja RSFF-riskinjakorahoitusväline perustettiin täyttämään tavoitteita, joita ei kyetty saavuttamaan yksinomaan perinteisten avustuksiin perustuvien välineiden avulla. Yhteisiä teknologia-aloitteita on perustettu tukemaan pitkän aikavälin teollisuusinvestointeja tietyillä tutkimusaloilla. RSFF-välineen päätavoitteena [68] oli edistää "koko Euroopassa yksityisen sektorin investointeja tutkimukseen, teknologian kehittämiseen ja demonstrointiin sekä innovointiin". Tämä oli määrä saavuttaa lisäämällä yksityisiä investointeja suuntaamalla tutkimusta, kehitystä ja innovointia koskeviin lisälainoihin 10 miljardia euroa. 85. Yhteisten teknologia-aloitteiden yhteydessä sidottiin tutkimushankkeisiin yhteensä 1,4 miljardia euroa vuosina 2008–2011. Määrä muodostaa lähes 90 prosentin osuuden alan kokonaismäärärahoista. Yhteisten teknologia-aloitteiden monivuotisen luonteen takia maksut ovat kuitenkin huomattavasti pienempiä [69]. Osallistumista kuvaavat mallit osoittavat, että yhteiset teknologia-aloitteet ovat houkuttaneet laajan kirjon erityyppisiä edunsaajia, ja niihin liittyvät ehdotuspyynnöt ovat parantaneet tieteellisen yhteisön ja yksityisen sektorin välistä tasapainoa houkuttamalla enemmän yksityisiä edunsaajia kuin Yhteistyö-erityisohjelmaa koskevat ehdotuspyynnöt. 86. Jotkin yhteiset teknologia-aloitteet ovat saaneet erittäin onnistuneesti pk-yrityksiä mukaan hankkeisiinsa. Esimerkiksi EU:n Clean Sky -yhteisyrityksen rahoituksesta 38 prosenttia on mennyt pk-yrityksille; yli 40 prosentissa ENIAC-yhteisyrityksen rahoittamista hankkeista on ollut mukana pk-yritys, vaikkakin pk-yrityksille suunnattu yhteisyrityksen rahoitusosuus on vain noin 19 prosenttia. Yhteisten teknologia-aloitteiden myöntämästä rahoituksesta keskimäärin 21 prosenttia on suunnattu pk-yrityksille. 87. RSFF-välineen yhteydessä oli vuoden 2011 loppuun mennessä hyväksytty 96 toimea, joiden kokonaisarvo oli 9,5 miljardia euroa. Kaikki hyväksytyt toimet eivät johtaneet siihen, että EIP ja lainanottaja olisivat tehneet lainasopimuksen, joten sopimuksen kohteena olleiden hankkeiden kokonaismäärä oli 7,3 miljardia euroa ja maksuja suoritettiin lähes 5 miljardia euroa [70]. Tutkimuksen ja innovoinnin pääosaston mukaan EU:n rahoitusosuuden vipuvaikutus on 6,6 (jokainen EU:n rahoitusosuuteen sisältyvä euro on johtanut yli kuuden euron RSFF-lainarahoitukseen). Tutkimuksen ja innovoinnin pääosasto on niin ikään arvioinut, että RSFF-välineen kerrannaisvaikutus tutkimusta, kehitystä ja innovointia koskeviin kokonaisinvestointeihin on 28 (jokainen EU:n rahoitusosuuteen sisältyvä euro on johtanut 28 euron kokonaisrahoitukseen tutkimusta, kehitystä ja innovointia koskevan investoinnin yhteydessä). RSFF-väline kattaa myös laajan joukon maita. Välineen avulla oli vuoden 2011 loppuun mennessä tehty sopimuksia 21 eri maassa toteutettavista hankkeista [71]. Tosin kolmen jäsenvaltion (Saksa, Espanja ja Ruotsi) osuus välineen rahoitustoimien kokonaismäärästä oli yli puolet. 88. Tilintarkastustuomioistuin pyysi elinkeinoelämän asiantuntijoita (yhteisten teknologia-aloitteiden osalta) ja edunsaajia (RSFF-välineen osalta) esittämään näkemyksensä näistä kahdesta välineestä. Yleinen suhtautuminen oli myönteinen ja vastaajat pitivät välineitä hyödyllisinä. Esimerkiksi yhteisiin teknologia-aloitteisiin osallistuvat asiantuntijat toivat esille, että yhteiset teknologia-aloitteet tuottivat lisäarvoa edistämällä tutkimustoimia ja onnistuivat kehittämään keskinäistä luottamusta yhteisten teknologia-aloitteiden sidosryhmien välille. ...MUTTA LIIAN MONIMUTKAINEN LAINSÄÄDÄNTÖKEHYS VAIKEUTTI YHTEISTEN TEKNOLOGIA-ALOITTEIDEN TÄYTÄNTÖÖNPANOA 89. Aloitteiden rakenne on muokattava siten, että se vastaa käsillä olevaa teknologista haastetta, sidosryhmien välisen suhteen ominaispiirteitä sekä aloitteen rahoitustarpeita [72]. YHTEISIIN TEKNOLOGIA-ALOITTEISIIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET EIVÄT OLE ASIANMUKAISIA ALOITTEIDEN KOKOON NÄHDEN 90. Yhteiset teknologia-aloitteet ovat pieniä organisaatioita, jotka toimivat unionin eliminä. Unionin elimen oikeudellinen asema velvoittaa niitä täyttämään vaatimukset, joita normaalisti sovellettaisiin vain henkilöstöresursseiltaan huomattavasti suurempiin organisaatioihin. Näin ollen keskimäärin 52 prosenttia asianomaisten elinten henkilöstöstä työskentelee hallinnollisissa tehtävissä. Vertailun vuoksi voidaan todeta, että EU:n virastoissa, joihin sovelletaan samoja oikeudellisia vaatimuksia, hallinnollisissa tehtävissä työskentelee ainoastaan 22 prosenttia henkilöstöstä [73]. 91. Yhteisen teknologia-aloitteen on sovellettava varainhoitoasetusta, joka vastaa EU:n toimielinten käyttämää varainhoitoasetusta. Henkilöstösääntöjä [74] sovelletaan yhteisten teknologia-aloitteiden henkilöstöön. Nämä sääntelypuitteet merkitsevät, että kullakin yhteisellä teknologia-aloitteella oletetaan olevan tietty määrä toimintoja: tietosuojavastaava, paikallinen tietoturvavastaava, sisäisen valvonnan koordinoija, tilinpitäjä (sekä varahenkilö), tulojen ja menojen hyväksyjä (sekä varahenkilö), rahoitustoimien alkuunpanijat (sekä varahenkilöt), validoinnista vastaavat henkilöt (sekä varahenkilöt), sisäinen tarkastaja, tietotekninen vastuuhenkilö sekä henkilöstökomitea. Näitä vaatimuksia on vaikea täyttää organisaatiossa, jonka henkilöstön koko vaihtelee 13:n ja 31:n välillä. 92. Varainhoitoasetus ei salli palvelutasosopimuksia yhteisten teknologia-aloitteiden välillä. Näin ollen yhteiset teknologia-aloitteet eivät voi jakaa keskenään yksiköitä kustannusten pienentämistä silmällä pitäen. Esimerkiksi sisäisen tarkastajan toiminto olisi voitu jakaa yhteisten teknologia-aloitteiden kesken. Lisäksi lainsäädäntökehyksen mukaan suuri osa päätöksistä edellyttää hallintoneuvoston hyväksyntää. Liian monet hallinnolliset päätökset (esimerkiksi catering-palvelut ja toimistotarvikehankinnat) on tehtävä hallintoneuvoston tasolla, mikä vaikeuttaa sen keskittymistä strategisiin kysymyksiin [75]. YHTEISIIN TEKNOLOGIA-ALOITTEISIIN SOVELLETTAVAT VAATIMUKSET VIIVÄSTYTTIVÄT KÄYNNISTÄMISTÄ 93. Työjärjestyksen laatiminen ja täytäntöönpano sekä henkilöstön palvelukseenotto veivät aikaa, joten yhteisten teknologia-aloitteiden käynnistäminen tapahtui suunniteltua hitaammin [76]. Yhteisen teknologia-aloitteen taloudellisen riippumattomuuden varmistaminen vei keskimäärin kaksi vuotta. Tämä merkitsi, että komission vastuu kesti keskimäärin kolmanneksen yhteisten teknologia-aloitteiden oletetusta toiminta-ajasta. Elinkeinoelämän asiantuntijat katsoivat pitkälti, että yhteisten teknologia-aloitteiden toimintarakenteen perustaminen kesti kohtuuttoman kauan. ...JA RSFF-VÄLINEEN KOHDALLA ON OTETTAVA TARKASTI HUOMIOON RISKI JA SYRJÄYTTÄMISVAIKUTUS KOMISSIO EI OLE ESITTÄNYT RIITTÄVÄÄ NÄYTTÖÄ SIITÄ, ETTÄ RSFF-RAHOITUKSEN ANSIOSTA INVESTOINNIT OLISIVAT SUUREMPIA KUIN INVESTOINNIT, JOTKA EDUNSAAJAT OLISIVAT TOTEUTTANEET ILMAN JULKISIA VAROJA 94. RSFF-välineen tarkoituksena on rahoittaa riskialttiimpia eurooppalaisia TTK-toimia kuin olisi mahdollista ilman yhteisön tukea [77]. Tämän ehdon täyttämistä silmällä pitäen EIP pyrkii rahoittamaan RSFF-hankkeita sisäisen luokituksen (D- ja siitä alaspäin) perusteella. EIP ei yleensä rahoita näin korkean riskin sisältäviä hankkeita. 95. Riskialtteimpien tutkimus-, kehitys- ja innovointihankkeiden saatavilla oleva velkarahoitus on ollut erityisen arvokasta taloudellisten kriisien aikana. RSFF-väline on pysynyt yhtenä harvoista rahoitusvälineistä, jonka avulla osakeyhtiöt ovat pystyneet ylläpitämään tutkimus-, kehitys- ja innovointitoimia. Tähän saatiin vahvistus RSFF-lainojen edunsaajien tilintarkastustuomioistuimen kyselyyn antamista vastauksista. RSFF-edunsaajat esittivät myös näkemyksen, jonka mukaan lainojen avulla kyettiin estämään "aivovientiä" eli erittäin pätevien asiantuntijoiden lähtöä sekä tukemaan EU:n työllisyyttä. 96. RSFF-lainojen edunsaajiin kohdistettu kysely osoitti, että rahoituksen saatavuus ei ollut keskeisenä esteenä edunsaajien tutkimus-, kehitys- ja innovointi-investoinneille. Yli puolet RSFF-lainojen edunsaajista (56 prosenttia) totesi, että alhaisempi korkotaso oli ratkaiseva tai keskeinen tekijä RSFF-lainan ottamiselle (ks. kaavio 7). Tämä osoittaa, että RSFF-välineestä voisi aiheutua syrjäyttämisvaikutus ja että liikepankit olisivat rahoittaneet useat RSFF-hankkeet [78], vaikkakin korkeammin edunsaajille aiheutuvin kustannuksin. Kun huomioon otetaan lainojen suhteellisen pitkä erääntymisaika, on liian varhaista arvioida RSFF-toimiin liittyvää EIP:n riskiä. Nykyinen alhainen arvon alentumisaste [79] voisi kuitenkin olla merkki siitä, että RSFF-lainat eivät välttämättä ole niin riskialttiita kuin välineen perustamisen yhteydessä oletettiin. KAAVIO 7 RSFF-LAINAN OTTAMISEN PERUSTEET +++++ TIFF +++++ Lähde: RSFF-lainojen edunsaajille suunnattu tilintarkastustuomioistuimen kysely. VUONNA 2011 TOTEUTETTU RSFF-PARAMETRIEN TARKISTUS SIIRSI RISKIPAINOTUSTA EU:N TALOUSARVION SUUNTAAN 97. EIP:n ja Euroopan komission välillä tehdyn alkuperäisen RSFF-yhteistyösopimuksen mukaan EU:n talousarviosta korvataan enintään 50 prosentin osuus nimellislainan arvon menetyksestä. Joulukuussa 2011 tehdyn muutoksen myötä käyttöön otettiin uusi lähestymistapa, jonka perustana on niin kutsuttu salkun first loss -osaan pohjautuva lähestymistapa. Tätä uutta lähestymistapaa soveltamalla EIP voi periä EU:n rahoitusosuudesta määrän, joka vastaa 95:ää prosenttia arvoltaan alentuneen lainan määrästä EU:n rahoitusosuuden kokonaismäärän rajoissa. EIP:hen kohdistuu näin ollen jäljelle jäävä viiden prosentin jäännösriski, joka liittyy arvoltaan alentuneeseen määrään sekä kaikkiin EU:n rahoitusosuuden ylittäviin arvoltaan alentuneisiin määriin. Tästä seuraa, että riskit ovat tarkistetun yhteistyösopimuksen myötä siirtyneet EIP:ltä EU:lle. Mikäli lainat osoittautuvatkin riskiltään alhaisiksi, kertynyt tappioiden määrä ei ylitä EU:n enimmäisrahoitusosuutta, ja EU kattaa lopulta 95 prosenttia arvoltaan alentuneisiin lainoihin liittyvistä tappioista (ks. kuvaava esimerkki, laatikko 6). Neuvoston päätöksestä ei käy täysin selvästi ilmi, mikä olisi riskitaso, jonka EU voisi hyväksyä. LAATIKKO 6 ESIMERKKI, JOSSA VERRATAAN ALKUPERÄISTÄ JA TARKISTETTUA YHTEISTYÖSOPIMUSTA ALKUPERÄINEN YHTEISTYÖSOPIMUS Tietystä lainasta aiheutuvan tappion kattamiseen tarkoitetun EU:n enimmäisrahoitusosuuden suuruudeksi vahvistettiin 50 prosenttia. Tämä tarkoittaa, että 100 miljoonan euron lainasta enintään 50 miljoonaa euroa varattiin luottoriskin kattamiseen. Jos lainanottaja laiminlyö maksut, EU:lle aiheutuisi 50 miljoonan euron tappio ja loppumenetys kohdistuisi EIP:hen. Tarkistettu yhteistyösopimus Kyseistä lainaa koskevan tappion kattamiseen varataan EU:n rahoitusosuudesta 95 miljoonaa euroa. Jos lainanottaja laiminlyö maksut, EU:lle aiheutuva tappio on 95 miljoonaa euroa ja EIP:n tappioksi jää ainoastaan 5 miljoonaa euroa. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 98. Komission on seitsemännen puiteohjelman aikana tehnyt monia muutoksia, joilla yksinkertaistetaan osallistumista koskevia sääntöjä. Komissio on etenkin onnistunut järkeistämään vaatimuksia ja parantamaan edunsaajille tarkoitettua ohjeistusta. Seitsemännen puiteohjelman rahoitusmalli on yhä monimutkainen, mutta rahoitusmallin yksinkertaistaminen on tärkeä osatekijä Horisontti 2020 -puiteohjelman osallistumista koskevista säännöistä tehdyssä ehdotuksessa (ks. kohdat 17–20). 99. Komissio on pystynyt yhdenmukaistamaan seitsemännen puiteohjelman säännöksiä ja edunsaajien käytäntöjä joissakin tapauksissa, mutta vastaisuudessa niitä on hyödyn maksimoimiseksi yhdenmukaistettava edelleen. Tilintarkastustuomioistuin panee merkille, että tiettyjä puiteohjelman täytäntöönpanon osa-alueita vaivaa epäjohdonmukaisuus, vaikka komissio piti johdonmukaisuutta tärkeänä seitsemännen puiteohjelman valmistavien säädösten yhteydessä. Seitsemännen puiteohjelman edunsaajat törmäävät eroavaisuuksiin, jotka johtuvat siitä, että komission yksiköiden itsemääräämisoikeus on suhteellisen suuri. Tutkimuksesta vastaavan selvityskomitean perustaminen kokonaisvastuun kantavaksi korkean tason elimeksi on askel oikeaan suuntaan epäjohdonmukaisuuksien poistamiseksi, joskin eriävien käytäntöjen kartoittamismekanismit ovat puutteelliset (ks. kohdat 21–44). SUOSITUS NRO 1 Seitsemännen puiteohjelman säännösten ja edunsaajien käytäntöjen yhdenmukaistaminen etenisi, jos komission pyrkimyksenä olisi Horisontti 2020 -ohjelman yhteydessä - varmistaa edelleen, että edunsaajien käytännöt voidaan hyväksyä - vähentää niiden vaatimusten määrää, jotka edunsaajien on täytettävä kustannuslaskentamenetelmiä koskevan lausunnon yhteydessä. - varmistaa, että menetelmiä koskevasta lausunnosta koituu edunsaajille selkeästi etua: hallinnollinen taakka kevenee ja edunsaaja saa selvästi rahoilleen vastinetta. - hyväksyä olemassa olevat kansalliset käytännöt, kun se on perusteltua (esimerkiksi keskimääräisiin henkilöstökuihin perustuva kustannuslaskentatapa), jotta yksinkertaistamista voidaan jatkaa niitä käyttävien edunsaajien osalta. SUOSITUS NRO 2 Komission olisi hallinnoitava seitsemättä puiteohjelmaa johdonmukaisemmin. Tutkimuksesta vastaavan selvityskomitean perustaminen on askel oikeaan suuntaan. Komission olisi analysoitava menettelyt perusteellisesti voidakseen kartoittaa ja poistaa eroavaisuudet. Poikkeukset olisi perusteltava selkeästi. Komission olisi lisättävä muiden tutkimusalan välineiden (yhteiset teknologia-aloitteet, rakennerahastot) ja puiteohjelmien (seitsemäs puiteohjelma ja Horisontti 2020 -ohjelma) täytäntöönpanon välistä johdonmukaisuutta. Tämä tarjoaisi hyvän esimerkin siitä, miten pyritään kohti eurooppalaisen tutkimusalueen tavoitetta eli miten toimintaa yhdenmukaistetaan yhteneväisten sääntöjen avulla. 100. Komissio ei hallinnoi seitsemännen puiteohjelman prosesseja riittävän tiukasti tietyillä keskeisillä aloilla. Yhtäältä prosessisuunnittelu ja kehittäminen ja informaatio ovat vahvoja osa-alueita, joissa ilmenee vain harvoja puutteita. Toisaalta komissio ei ole jakanut seitsemännen puiteohjelman prosessien tueksi täysin vastaavia resursseja. Taustatoimintojen välineitä ei ole yhdenmukaistettu ja käytössä ei ole liiketoimintaprosessien hallintavälineitä, mikä saattaa haitata tehokasta täytäntöönpanoa. Komissiossa on käytössä eräitä edistyneitä välineitä, joita muut yksiköt voisivat käyttää esimerkkeinä. Lisäksi on näyttöä siitä, että henkilöstöresurssien käyttö vaihtelee Yhteistyö-erityisohjelman aihealueilla. Tilintarkastustuomioistuin sovelsi analyysissään työmäärää mittaavia perusindikaattoreita, jotka osoittivat, että joidenkin aihealueiden täytäntöönpanoon käytetään liikaa henkilöstöresursseja eräiden muiden aihealueiden ja muiden komission toimien kustannuksella (ks. kohdat 45–55). SUOSITUS NRO 3 Komission olisi prosessien tehostamiseksi varmistettava, että resurssit on jaettu asianmukaisella tavalla seuraavasti: - Komissio on jo alkanut kehittää tietoteknisten välineiden uutta sukupolvea Horisontti 2020 -puiteohjelmaa varten. Jotta prosessien täytäntöönpano olisi tehokasta, komission olisi otettava käyttöön välineet, joissa on yhdistetty yhteydenpito osallistujiin, taustatoiminnot ja työnhallintaan liittyvät toiminnot ja joiden rakenne on joustava niin, että välineitä voidaan päivittää nopeasti toimien sujuvuutta vaarantamatta. - Henkilöstön osalta komission pääosastojen olisi sovittava työmäärää mittaavista indikaattoreista, joiden perusteella henkilöstötarvetta voidaan arvioida objektiivisesti puiteohjelman hallinnointia varten. Komission olisi näiden indikaattoreiden avulla tutkittava, missä yksiköissä ja linjoissa henkilöstöä on liikaa, jotta henkilöstöä voidaan siirtää alueille, joilla henkilöstöä on liian vähän, tai komission muihin toimiin. 101. Käsittelyajat ovat lyhentyneet seitsemännen puiteohjelman mittaan, mutta ne ovat vasta vuonna 2012 lähentyneet yhdeksää kuukautta. Tarkastuksessa tuotiin esiin eräitä syitä siihen, miksi käsittelyyn kuluu pidempi aika, sekä hyviä käytäntöjä, joiden avulla vältettävissä oleviin syihin voidaan puuttua. Ratkaisevia tekijöitä ovat johdon tietoisuus ongelmasta ja toimintaympäristö, joka antaa mahdollisuuden jakaa hyviä käytäntöjä vaikuttavalla tavalla. Myös maksun suorittamiseen tarvittava kokonaisaika vaihtelee huomattavasti eri linjojen välillä, mikä viittaa siihen, että tilannetta on mahdollista parantaa (ks. kohdat 56–66). SUOSITUS NRO 4 Prosessointiaikojen ja etenkin hanke-ehdotuksen käsittelyajan lyhentäminen edellyttää, että prosessit automatisoidaan mahdollisimman pitkälle ja niitä sovelletaan johdonmukaisesti koko komissiossa. Sitä varten komission olisi arvioitava, lisäisikö yhdenmukaisempi yksiköiden välinen vastuualueiden jako prosessin tehokkuutta. Komission olisi varmistettava, että vastuualueiden jako olisi optimaalinen Horisontti 2020 -ohjelman mukanaan tuomia muutoksia silmällä pitäen. Tämä mahdollistaisi sen, että yksiköiden olisi helppoa vaihtaa tietoja parhaista käytännöistä, ja tuloksena olisi selkeämpi toimintaympäristö, jossa samaa ohjelmaa täytäntöönpanevien eri organisaatioyksiköiden tulokset ovat suoraan vertailtavissa. Etuna on myös, että vakioiminen vähentää monimutkaisuutta, mikä puolestaan voi tehostaa puiteohjelmaa (esimerkiksi sähköisten työnhallintasovellusten käyttöönotto helpottuisi). 102. Hankkeiden valintaan ja seurantaan kohdistuva laadunvalvonta toimii hyvin. Komission arviointiin soveltama lähestymistapa noudattelee parhaita kansainvälisiä käytäntöjä. Tarkastuksessa havaittiin, että laadunvalvonnassa on yksi erityinen puute, joka liittyy asiantuntijoiden valinnassa käytettävään keskeiseen välineeseen. Rahoituksen valvontamenettelyjen osalta voidaan todeta, että seitsemännen puiteohjelman valvontamalli eroaa merkittävästi kansallisissa rahoituslaitoksissa käytetyistä malleista. Siinä painotetaan maksamisen jälkeen tehtäviä tarkastuksia ja kiinnitetään vähemmän huomiota virheriskiin. Kansallisten rahoituslaitosten riskiperusteisissa valvontastrategioissa tarkastustyö voidaan kohdentaa niihin edunsaajiin, joiden kohdalla riski on suurempi, ja keventää sellaisille edunsaajille tarkastuksista aiheutuvaa taakkaa, joiden osalta riski on pienempi (ks. kohdat 67–83). SUOSITUS NRO 5 Komission olisi lisättävä valvontatoimiensa riskiperusteisuutta. Viime kädessä komission tarkastukset olisi pyrittävä kohdentamaan niihin edunsaajiin, joiden osalta riskiä pidetään suurempana, ja samalla keventämään sellaisille edunsaajille tarkastuksista aiheutuvaa taakkaa, joiden kohdalla riski on pienempi. Edunsaajat olisi luokiteltava yleisen riskiprofiilinsa ja komission edunsaajan valvontaympäristöstä saaman kokemuksen perusteella. Kansallisten rahoituslaitosten kanssa tehtävän yhteistyön avulla voitaisiin saada lisää tietoja edunsaajiin liittyvistä riskeistä ja mahdollisesti keventää eräille edunsaajille tarkastuksista aiheutuvaa taakkaa. Jälkitarkastusten osalta komission pitäisi laajentaa yhteen edustavaan otokseen perustuvaa tarkastusta niin, että otos kattaa kaikki seitsemännen puiteohjelman osat. 103. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi tarkastuksessaan, että kummallakin sen analysoimalla uudella välineellä on mahdollista laajentaa tutkimusrahoituskenttää. Välineet vastaavat tarpeita, joiden vuoksi ne perustettiin. Toisinaan niiden avulla on onnistuttu erinomaisesti saamaan mukaan tiettyjä edunsaajien erityisryhmiä (kuten pk-yrityksiä). Liian monimutkainen oikeudellinen kehys on kuitenkin haitannut yhteisten teknologia-aloitteiden toteuttamista (ks. kohdat 84–93). SUOSITUS NRO 6 Tilintarkastustuomioistuin suosittelee, että budjettivallan käyttäjät ja komissio muuttaisivat yhteisten teknologia-aloitteiden (ja vastaavanlaisten tulevien välineiden) oikeudellista kehystä, jotta se vastaisi paremmin näiden henkilöstötilannetta. Etenkin olisi järkeistettävä vaatimuksia, jotka eivät suoranaisesti edistä asianmukaisen valvonnan varmistamista. Päivittäishallinnoinnista vastaavan toimitusjohtajan valtuuksia olisi lisättävä niin, että hallintoneuvosto voi keskittyä yksinomaan operatiivisiin ja strategisiin näkökohtiin. 104. RSFF-välineeseen liittyvään riskiin ja syrjäyttämisvaikutukseen on paneuduttava huolella. Komissio ei ole esittänyt riittävää näyttöä siitä, että RSFF-rahoituksen ansiosta investoinnit olisivat suurempia kuin investoinnit, jotka edunsaajat olisivat toteuttaneet joka tapauksessa ilman julkisia varoja (ks. kohdat 94–97). SUOSITUS NRO 7 Maksimoidakseen RSFF-välineen vaikutuksen ja minimoidakseen syrjäyttämisvaikutuksen komission on osoitettava, että kohteena ovat ne edunsaajat, jotka eivät kykene hankkimaan lainarahoitusta kaupallisilta ja muilta lainanantajilta. Lisäksi komission ja EIP:n väliset riskinjakojärjestelyt olisi vahvistettava selkeämmin oikeudellisessa perustassa, kuten on tehty joidenkin muiden komission hallinnoimien rahoitusvälineiden osalta. Tilintarkastustuomioistuimen IV jaosto on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Louis GALEAN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 19. maaliskuussa 2013 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Kuten kestävä kehitys, ilmastonmuutos, energia, liikenne, kansanterveys, informaatioteknologia ja bioteknologia. [2] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1982/2006/EY, tehty 18 päivänä joulukuuta 2006, Euroopan yhteisön seitsemännestä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmasta (2007–2013), liite I (EUVL L 412, 30.12.2006, s. 1). [3] Määrä ei sisällä seitsemännen puiteohjelman Euratom-määrärahoja, joita mainitulla kaudella myönnetään 5,3 miljardia euroa. [4] Sveitsi, Israel, Norja, Islanti, Liechtenstein, Turkki, Kroatia, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Serbia, Albania, Montenegro, Bosnia ja Hertsegovina, Färsaaret ja Moldovan tasavalta. [5] Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 185 artiklan mukaiset aloitteet (185 artiklaan perustuvat aloitteet) antavat EU:lle mahdollisuuden tukea jäsenvaltioiden yhteisten tutkimus- ja kehittämisohjelmien täytäntöönpanoa. Täytäntöönpanoa hallinnoivat sitä varten perustetut rakenteet. [6] Tuki rahoitetaan Ideat-erityisohjelman kautta. Erityisohjelmaa toteuttavat Euroopan tutkimusneuvosto ja sen toimeenpanovirasto. [7] Termeillä ’uteliaisuustutkimus’ ja ’tieteen eturintamassa oleva tutkimus’ tarkoitetaan tieteellistä ja teknologista tutkimusta, joka suuntautuu tietämyksemme ulkopuolelle uusille alueille ja jolle on ominaista tieteidenvälisten rajojen puuttuminen. [8] Neljännessä puiteohjelmassa 39 prosenttia ja kuudennessa puiteohjelmassa 31 prosenttia. Lähde: asiantuntijaryhmän laatima seitsemännen tutkimuksen puiteohjelman väliarviointi Interim evaluation of the Seventh Framework Programme – report of the Expert Group, 12. marraskuuta 2012. [9] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1906/2006, annettu 18 päivänä joulukuuta 2006, säännöistä, jotka koskevat yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista seitsemännen puiteohjelman toimiin sekä tutkimustulosten levittämistä (2007–2013) (EUVL L 391, 30.12.2006, s. 1). [10] Esimerkiksi hallinnoinnin siirtäminen koordinaattoreiden tehtäväksi, tarkastuslausunnot ja Marie Curie -toimien yksinkertaistaminen. Marie Curie -toimet kuuluvat nyt Ihmiset-erityisohjelmaan. [11] SEC(2005) 431 lopullinen. [12] Keskitetyssä hallinnoinnissa talousarviota toteuttaa joko komissio suoraan taikka komission valtuuttamat virastot tai muut elimet epäsuorasti. [13] Erityiskertomus nro 1/2004 tutkimusta ja teknologista kehittämistä koskevan viidennen puiteohjelman (1998–2002) epäsuorien TTK-toimien hallinnoinnista sekä komission vastaukset (EUVL C 99, 23.4.2004, s. 1). [14] ENIAC-osakasmaat ovat Belgia, Tšekin tasavalta, Saksa, Viro, Irlanti, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Latvia, Unkari, Alankomaat, Itävalta, Puola, Portugali, Romania, Slovakian tasavalta, Suomi, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta ja Norja. [15] Tarkastuksessa ei käsitelty tieteellisten aiheiden yksilöimistä eikä työohjelmien laatimista. [16] SEC(2005) 431, KOM(2005) 705 lopullinen, SEC(2005) 430 lopullinen, KOM(2010) 187 lopullinen. [17] Päätelmät yksinkertaistetuista ja tehokkaammista Euroopan tutkimusta ja innovointia tukevista ohjelmista, kilpailukykyneuvoston 3016