Virallinen lehti nro C 371 , 08/12/1997 s. 0183



A4-0333/97 Päätöslauselma järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevasta toimintasuunnitelmasta (7421/97 - C4-0199/97) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston Amsterdamissa (16. - 17. kesäkuuta 1997) hyväksymän järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevan toimintasuunnitelman (7421/97 - C4-0199/97) ((EYVL C 251, 15.8.1997, s. 1)) (jäljempänä: toimintasuunnitelma), jonka on laatinut «järjestäytynyttä rikollisuutta» käsittelevä korkean tason työryhmä Dublinissa (13. - 14. joulukuuta 1996) kokoontuneen Eurooppa-neuvoston toimeksiannosta, - ottaa huomioon 4. marraskuuta 1950 tehdyn yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi, - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen B ja F artiklan, K.1 artiklan 5 ja 7 - 9 kohdan, K.3 artiklan 2 kohdan ja K.6 artiklan, - ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston kokouksessa 16. - 17. kesäkuuta 1997 Amsterdamissa ilmoitetut puheenjohtajavaltion päätelmät vapaudesta, turvallisuudesta ja oikeudesta sekä 2. lokakuuta 1997 allekirjoitetun Amsterdamin sopimuksen (jäljempänä: Amsterdamin sopimus) ja erityisesti sen ensimmäisen osan, - ottaa huomioon antamansa lukuisat päätöslauselmat järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan eri näkökohdista, - ottaa huomioon sille 16. heinäkuuta 1997 esitellyn komission Agenda 2000 - asiakirjan (KOM(97)2000 - C4-0371/97 - C4-0372/97), ja erityisesti sen mitä on esitetty oikeus- ja sisäasioihin liittyen yksittäisten hakijamaiden hakemuksista annetuissa lausunnoissa, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokuntansa 9. lokakuuta 1997 pitämän julkisen kuulemisen, jossa oli mukana Italian mafianvastaisen järjestön LIBERAn edustajia, - ottaa huomioon Carlos Robles Piquerin laatiman päätöslauselmaesityksen yhteisön alueella tehtävästä yhteistyöstä Euroopan unionin matkailun alalla toimivien järjestäytynyttä rikollisuutta edustavien ryhmien torjumiseksi (B4-1330/96), - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnön sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan ja talousarvion valvontavaliokunnan lausunnot (A4-0333/97), A. ottaa huomioon, että järjestäytynyt rikollisuus on lisääntynyt viime vuosina huomattavasti Euroopan unionin alueella ja että erityisesti ihmiskauppa, lapsiin kohdistuvat rikokset, laiton huumausaine- ja asekauppa, lahjonta, rahanpesu sekä laajamittaiset - osin myös yhteisöjen taloudellisia etuja vahingoittavat - petokset ovat kasvaneet jo huolestuttaviin mittoihin, B. pitää huolestuttavana, että Euroopan unionin jäsenvaltiot - ja samalla itse Euroopan unioni - ovat suuressa vaarassa, koska järjestäytyneen rikollisuuden eri haarat ovat tunkeutumassa tai soluttautumassa niiden alueelle, C. katsoo, että järjestäytyneen rikollisuuden lisääntyminen entisestään heikentäisi Euroopan unionin kansalaisten poliittisia, taloudellisia ja sosiaalisia kehittymismahdollisuuksia, vaarantaisi vapauksien toteutumisen ja haittaisi demokraattisten instituutioiden toimintaa, D. katsoo, että erityisesti rajat ylittävä järjestäytynyt rikollisuus on voinut hyötyä sekä tavaroita, pääomaa, palveluja ja henkilöitä sisämarkkinoilla koskevan vapaan liikkuvuuden tarjoamista mahdollisuuksista että nykyaikaisista viestintätekniikoista ja EU:n sisäisestä puutteellisesta poliisi-, oikeus- ja tulliviranomaisten yhteistyöstä, E. ottaa huomioon, että jäsenvaltioiden nykyinen poliisi- ja oikeusviranomaisten yhteistyöjärjestelmä on peräisin ajalta, jolloin ei ollut vielä olemassa lukuisia mahdollisuuksia harjoittaa rajat ylittävää toimintaa talouden ja viestintätekniikan alalla eikä myöskään niistä sisäiselle turvallisuudelle koituvia vaaroja, F. katsoo, että monet poliisi- ja oikeusviranomaisten tehokkaan yhteistyön esteet johtuvat jäsenvaltioiden välisistä byrokraattisista menettelytavoista sekä eroista kansallisissa rikosoikeusjärjestelmissä (erilaiset rikostunnusmerkistöt ja erilaiset vaatimukset todisteiden esittämiselle ja niiden arvioinnille oikeuskäsittelyssä), ja siksi on välttämätöntä saada aikaan keskenään yhteensopivat rangaistusmenettelyt, joiden tavoitteena on mahdollinen myöhempi rajat ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden yhdenmukaistettu rangaistusmenettely, G. on vakuuttunut siitä, että kiinnijäämisen riski hillitsee rikoksiin ryhtymistä, joten järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa olisi keskityttävä erityisesti lisäämään paljastumisen todennäköisyyttä, H. on vakuuttunut siitä, että järjestäytyneen rikollisuuden vastaista taistelua on käytävä sekä kansallisella että myös Euroopan tasolla ja maailmanlaajuisella tasolla, I. katsoo, että EU:n on sen vuoksi tehtävä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa huomattavia uudistuksia ennen kaikkea poliisi-, oikeus- ja tulliviranomaisten yhteistyössä voidakseen ottaa riittävästi huomioon sisämarkkinoiden luomisen ja uuden viestintäteknologian (esim. Internet ja sähköinen maksuliikenne) käyttöönoton myötä, myös rikollisen toiminnan eduksi, muuttuneet edellytykset, J. katsoo myös, että järjestäytyneen rikollisuuden estämiseksi ja tehokkaaksi torjumiseksi tehtävistä toimenpiteistä on hyötyä ennen kaikkea myös taattaessa kansalaisten ja erityisesti lasten turvallisuutta ja suojeltaessa loukkauksilta muita tärkeitä perusoikeuksia, K. on huolissaan siitä, että yksittäiset toimet, joiden käyttöönottoa perustellaan järjestäytyneen rikollisuuden torjunnalla, ovat omiaan tunkeutumaan yhä pitemmälle kansalaisten yksityiselämään ja pitävät näin sisällään valvontayhteiskunnan luomisen piirteitä, L. huomauttaa, että näiden toimien osalta - etenkin jos ne merkitsevät perusoikeuksien loukkaamista - on noudatettava Euroopan ihmisoikeussopimuksen määräyksiä, eli toimien on oltava oikeassa suhteessa haluttuun tavoitteeseen nähden ja niihin on liityttävä asianmukainen ja tehokas menetelmä väärinkäytösten estämiseksi (oikeudellinen ja parlamentaarinen valvonta), M. katsoo, että järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisy ja torjunta on Amsterdamin sopimuksella Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen sisälletyn uuden K.1 artiklan mukaan olennainen edellytys vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen asteittaiselle luomiselle, N. on vakuuttunut siitä, että järjestäytyneen rikollisuuden vastainen taistelu kuuluu jo nykyään unionin toiminnan «keskeisiin näkökohtiin» Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklan toisessa kohdassa tarkoitetussa mielessä, mistä syystä puheenjohtajavaltion olisi pitänyt kuulla Euroopan parlamenttia toimintasuunnitelmasta sekä huolehtia siitä, että Euroopan parlamentin näkemykset otetaan asianmukaisesti huomioon, O. päättelee, että Euroopan parlamentin kuulematta jättäminen toimintasuunnitelman osalta on Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklan toisen kohdan määräysten vastaista, ja että neuvosto tulkitsee tätä artiklaa täysin mielivaltaisesti tai poliittisen soveliaisuuden mukaisesti; I. YLEISIÄ NÄKÖKOHTIA 1. Pyytää, että Euroopan unioni kiinnittää erityishuomiota järjestäytyneen rikollisuuden vastaiseen taisteluun ja ryhtyy sen edellyttämiin kattaviin, toisiaan täydentäviin toimiin, jotka perustuvat oikeusvaltion demokratian periaatteille sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamiselle, ja joilla pyritään tehokkaasti rikollisuutta ehkäiseviin ja tukahduttaviin tavoitteisiin, jolloin on nopeasti otettava huomioon järjestäytyneen rikollisuuden muuttuvat ilmenemismuodot; 2. Katsoo, että oikeusvaltion sääntöihin sisältyy seuraavien takeiden täydellinen noudattaminen: - yksityiselämän ja henkilötietojen suojelu, - puolustautumisoikeuden ja oikeudenkäyntitakeiden täydellinen kunnioittaminen, - järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaavien yksiköiden ja niiden toimien asianmukainen parlamentaarinen ja oikeudellinen valvonta, - kansalaisten oikeudellinen suojelu; Pitää myös suotavana, että Euroopan oikeudellisen alueen luomisen olisi tapahduttava rinnakkain sellaisen alueen luomisen kanssa, jossa vallitsee oikeus puolustautumiseen ja oikeudenkäyntitakeet (erityisesti luovutustapauksissa); 3. Pyytää lisäksi, että jäsenvaltiot ratifioivat - sikäli kuin tätä ei ole vielä tehty - mahdollisimman nopeasti, kuitenkin viimeistään vuoden 1998 loppuun mennessä, kaikki Yhdistyneiden Kansakuntien, Euroopan neuvoston ja Euroopan unionin tähänastiset sopimukset ja muut sitovat säädökset, joissa edellytetään järjestäytyneen rikollisuuden vastaisia toimia, ja että asiasta vastaavat viranomaiset panevat ne täytäntöön tehokkaasti ja täydellisesti ja pyytää, että unionin jäsenyyttä hakeneet maat ratifioivat ja panevat tehokkaasti ja täydellisesti täytäntöön nämä sopimukset sekä muut säädökset jo ennen kuin niistä tulee unionin jäseniä ja että kyseiset maat sitoutuvat jo nyt tulevien vastatoimien suunnitteluun ja toteuttamiseen; 4. Kehottaa komissiota esittämään nopeasti konkreettisia ehdotuksia pilarien välisten suositusten täytäntöön panemiseksi ja ryhtymään jo nyt varotoimiin pystyäkseen käyttämään sille Amsterdamin sopimuksella myönnettyä aloiteoikeutta poliisiyhteistyössä ja oikeudellisessa yhteistyössä rikosasioissa, jotta saadaan tehostettua yhteisön kamppailua EU:n sisällä esiintyvää järjestäytynyttä rikollisuutta vastaan; tätä tarkoitusta varten komission tulee myös selvittää, missä määrin tarvitaan sisäistä uudelleenorganisointia (tarvittavien valtuuksien selvittämiseksi) ja riittävästi uutta asiantuntevaa henkilöstöä, jolla on erityisesti käytännön kokemusta poliisi-, oikeus- tai tulliasioiden alalta, jotta se pystyy hoitamaan tehokkaasti tämän uuden tehtävän; 5. Pyytää komissiota tukemaan hakijamaita aktiivisesti jo ennen niiden liittymistä erityisesti myös niiden ponnisteluissa järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi (esim. auttamalla niitä luomaan ja tehostamaan toimivia rangaistusmenettelyrakenteita, luomalla koulutusohjelmia tähän tarvittavalle poliisin, oikeuslaitoksen ja tullin erityishenkilöstölle, tarjoamalla teknistä ja käytännön apua muiden valtioiden vastaavien laitosten kanssa tapahtuvaa yhteistyötä varten); odottaa kuitenkin samalla, että komissio takaa Euroopan parlamentin täysipainoinen osallistumisen tähän toimintaan; II. YLEISTÄ TOIMINTASUUNNITELMASTA 6. Muistuttaa aluksi Euroopan unionin kansalaisten elintärkeästä intressistä varmistaa sekä yksityinen että yleinen turvallisuus, ja siksi on varmistettava heidän oikeutensa parlamentaariseen edustukseen Euroopan tasolla, ja pahoittelee tästä syystä, että toimintasuunnitelma on kehitetty neuvostossa kuulematta parlamenttia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklan toisen kohdan mukaisesti; 7. Kehottaa tästä syystä neuvostoa kuulemaan Euroopan parlamenttia kaikista uusista säädöksistä, jotka koskevat toimintasuunnitelman suositusten täytäntöönpanoa, sekä ottamaan parlamentin näkemykset asianmukaisesti huomioon; 8. Panee merkille, että neuvostolla on tapana käyttää kolmannen pilarin välineitä, vaikka ensimmäisen pilarin toiminta olisi mahdollista, ja ehdottaa, että käytetään ensimmäistä pilaria, jos on mahdollista tehdä valinta; pyytää joka tapauksessa, että demokraattista legitimiteettiä vahvistetaan edelleen kolmannessa pilarissa siten, että Euroopan parlamentin mahdollisuuksia harjoittaa demokraattista valvontaa lisätään; 9. Pitää periaatteessa toimintasuunnitelman laatimista myönteisenä, sillä siinä selvitetään ensimmäistä kertaa kolmannen pilarin muodostamisen jälkeen etukäteen neuvoston menettelyn perustana olevat merkittävää alaa koskevat poliittiset suuntaviivat ja se sisältää useita laajoja, yhteneviä ja konkreettisia järjestäytyneen rikollisuuden vastatoimia sekä realistisen aikataulun niiden täytäntöönpanolle; 10. Pitää kuitenkin valitettavana, että toimintasuunnitelmassa on useita aukkokohtia; siinä jätetään tärkeitä rakenteellisia kysymyksiä avoimeksi ja käsitellään suhteellisen paljon useita vain kohtalaisen merkittäviä kohtia, kun taas muita, tärkeitä ongelma-alueita käsitellään vain lyhyesti tai ne on jopa jätetty kokonaan tarkastelun ulkopuolelle; 11. Pitää valitettavana myös sitä, ettei toimintasuunnitelmassa oteta selvää kantaa moniin tärkeisiin kysymyksiin, vaan esitetään vain tutkintatehtävän antamista myös sellaisilla aloilla, joilta on jo riittävästi tietoa konkreettisten suositusten antamista varten; 12. Kehottaa neuvostoa turhan ajanhukan välttämiseksi antamaan tämän tutkintaa koskevan toimeksiannon välittömästi ja lyhyellä toimitusajalla, julkistamaan tutkimusten tulokset ja ryhtyä nopeasti säätämään lakeja niihin mahdollisesti sisältyviä suositusten pohjalta, jotta vältetään se vaikutelma, että tämän menettelytavan tarkoituksena olisi pääasiassa peittää asiaongelmissa jäsenvaltioiden väliltä puuttuva yksimielisyys ja lykätä varsinaisen ongelman ratkaisu tutkimuksen avulla tulevaisuuteen; 13. Pitää lopuksi valitettavana, että toimintasuunnitelmassa ei tehdä selkeitä päätöksiä tärkeimmästä rakenteellisesta kysymyksestä eli siitä, onko järjestäytynyttä rikollisuutta torjuttava yhdenmukaistamalla keskeisiä rikostunnusmerkistöjä ja oikeuskäsittelyä koskevia määräyksiä vai parantamalla jäsenvaltioiden yhteistoimintaa - säilyttäen samalla kansallisten rikosoikeusjärjestelmien väliset erot; 14. Katsoo, että jäsenvaltioiden päättämättömyys ja se, että monet jäsenvaltiot pitävät käsittämättömällä tavalla kiinni suvereniteettivarauksista, merkitsee heikennystä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisiin toimiin ja että jäsenvaltiot parantavat näin itse järjestäytyneen rikollisuuden liikkumismahdollisuuksia; 15. Ehdottaa tästä syystä, että Euroopan unioni ryhtyy seuraaviin toimiin torjuessaan järjestäytynyttä rikollisuutta: - Yhteistyön parantaminen asetetaan etusijalle yhdenmukaistamiseen nähden, etenkin siksi, että toistaiseksi ei ole hyödynnetty läheskään kaikkia mahdollisuuksia lain noudattamista valvovien viranomaisten välisen yhteistyön parantamiseksi eikä myöskään ole yritetty tehdä Euroopan unionin alueella noudatettavia oikeuskäytäntöjä rikosoikeuden osalta yhteensopiviksi puuttumatta niiden rakenteisiin - esimerkiksi voidaan ottaa pohjoismainen tiivis ja käytännössä hyvin sujuva yhteistyö (poliisilaitoksilla, oikeus- ja tulliviranomaisilla sekä rannikkovartiostolla on samat tietokonejärjestelmät; vastaavat tutkintayksiköt toimivat tiiviissä yhteistyössä; yhteysviranomaisten tiheä verkosto); - Yhdenmukaistamiseen on kuitenkin pyrittävä aloilla, joilla täysimittaisesti hyödynnetyt jäsenvaltioiden väliset yhteistyömahdollisuudet eivät johda tyydyttäviin tuloksiin; näillä aloilla on, kun otetaan huomioon, että yhdenmukaistaminen on erittäin pitkäaikainen prosessi, lähennettävä vähitellen lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä jäsenvaltioiden erilaisia rikosoikeusjärjestelmiä toisiinsa vahvistamalla vähimmäisstandardit; 16. Ehdottaa lisäksi tiivistä käytännön yhteistyötä erityisesti unionin rajanaapureina olevien kolmansien valtioiden kanssa, joiden olisi - esimerkiksi Itämeren alueen yhteistyön tarjoamaa esimerkkiä seuraten - myös toteutettava yhteisiä operaatioita korkean tason edustajien johtamina; III. YKSITYISKOHTAISESTI TOIMINTASUUNNITELMASTA Järjestäytyneen rikollisuuden määritelmän puuttumisesta 17. Pitää järjestäytyneen rikollisuuden määritelmän puuttumista vakavana laiminlyöntinä, koska nyt ei pystytä kartoittamaan täsmällisesti niitä rikollisuuden muotoja, joita toimintasuunnitelmalla pyritään torjumaan, eikä erottamaan niitä muista rikollisuuden muodoista; 18. Pyytää neuvostoa pääsemään yhteisön tasolla yhteisymmärrykseen järjestäytyneen rikollisuuden ilmenemisen käsitteistä ennen kuin toimintasuunnitelman ensimmäiset lainsäädännön täytäntöönpanoon liittyvät toimet toteutetaan, millä vältetään se, että jäsenvaltiot käyttäisivät jatkossa tyystin erilaisia käsitteitä, jolloin niillä olisi erilaiset käsitykset järjestäytyneen rikollisuuden ilmenemisestä; katsoo, että seuraavien tunnusmerkkien olisi oltava olennainen osa tätä käsitteestä sopimista yhteisön tasolla: useiden ihmisten suunnitelmallinen, työn osalta jaoteltu ja pidemmän aikaa noudatettu toimintatapa huomattavia rahallisia vahinkoja sisältävien rikosten tekemiseksi motiivina selkeä voiton tavoittelu ja tavoitteena laittoman voiton siirtäminen laillisiin liiketoimiin; Suosituksesta 1 19. Kannattaa periaatteessa sitä, että kukin jäsenvaltio nimeää kansallisen elimen, joka vastaa valtion sisäisestä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan koordinoinnista, kunhan tällä ei luoda uutta raskasta byrokratiaa vaan tuloksena on pikemminkin joustava ja palveleva elin, josta lain noudattamista valvovat viranomaiset saavat nopeaa, epäbyrokraattista ja epävirallista apua; Suosituksista 3 ja 27 20. Kannattaa yhteistyötä järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa koskevien sopimusten tekoa hakijamaiden kanssa ennen niiden liittymistä unioniin; katsoo, että näiden valtioiden on ennen liittymistä ratifioitava ja pantava tehokkaasti ja täydellisesti täytäntöön järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa koskevat tärkeät kansainväliset sopimukset, mukaan lukien kaikki rahanpesun vastaiset toimenpiteet, kuten FATF:n (Financial Action Task Force on Money Laundering) suositukset; 21. Vaatii, että näissä valtioissa järjestäytyneen rikollisuuden torjunnasta vastaavat henkilöt otetaan mahdollisimman pian mukaan myös asiaan liittyviin vaihto-, koulutus- ja jatkokoulutusohjelmiin, kuten Stop, Oisin, Grotius ja Sherlock; kannattaa Phare-ohjelman avulla tavoitellun hakijamaiden demokraattisten instituutioiden ja julkisen hallinnon vakiinnuttamisen puitteissa riittävien määrärahojen asettamista käyttöön järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan näissä maissa; Suosituksesta 4 22. Kehottaa ottamaan transatlanttisten kumppanien, Venäjän ja Ukrainan ohella myös Valko-Venäjän mukaan niiden valtioiden piiriin, joiden kanssa pyritään tiiviimpään yhteistyöhön järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan alalla; sama koskee myös niitä valtioita, joissa tuotetaan suuria määriä huumeita Euroopan markkinoille tai jotka ovat huumeiden kauttakulkumaita; Suosituksesta 5 23. Pitää valitettavana, että pilarien välinen tutkimus huipputekniikkaa hyödyntävästä rikollisuudesta tehdään vasta nyt ja vaatii, että tutkimuksessa huomioidaan seuraavat seikat: - mahdollisuus rahanpesuun Internetin välityksellä, - suodatintekniikoiden käyttö Internetin rangaistavaa ja ei-toivottua sisältöä vastaan, - mahdollisuudet tehdä petoksia sähköisen liiketoiminnan yhteydessä, - sähköisen liiketoiminnan koodauksesta turvallisuusviranomaisille aiheutuvat ongelmat, - järjestelmällisen talousvakoilun vaara, - parempien turvallisuusnormien tarve luottokorttien, tietokoneverkkojen, ajonestolaitteiden ja vastaavien yhteydessä järjestäytyneen rikollisuuden teknistä ennaltaehkäisyä varten, - tarve tehdä kansainvälisiä sopimuksia yhteisön toimenpiteiden turvaamiseksi; Suosituksista 6, 15, 17 ja 21 24. Pitää myönteisenä sitä, että neuvosto on laatinut nopeasti lainsäädäntöehdotuksia näiden suositusten täytäntöönpanemiseksi ja kuullut Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklan perusteella Euroopan parlamenttia näistä suosituksista (yhteinen toiminta, joka koskee lahjontaa yksityisellä sektorilla, kansainvälisten sitoumusten täytäntöönpanon valvontajärjestelmää, rikollisjärjestön toimintaan osallistumista ja Euroopan oikeudellisen yhteistyön verkoston luomista); Suosituksesta 7 25. Viittaa ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen 6 artiklan 2 kohtaan, jonka mukaan jokaista rikoksesta syytettyä on pidettävä syyttömänä, kunnes hänen syyllisyytensä on laillisesti näytetty toteen (oletus syyttömyydestä) ja katsoo, että ei ole välttämätöntä laatia tutkimusta erityisesti sen selvittämiseksi, onko julkisten tarjouskilpailujen yhteydessä syrjitty henkilöitä, joita epäillään osallisuudesta järjestäytyneeseen rikollisuuteen, mutta joita ei (vielä) ole tuomittu; muistuttaa siitä, että kaikkien seuraamusten tai seuraamuksen kaltaisten toimenpiteiden (kuten sulkeminen pois julkisista tarjouskilpailuista, tukien epääminen, valtiollisten suostumusten epääminen) on oltava luonteeltaan väliaikaisia, niin kauan kuin syytettä ei ole laillisesti näytetty toteen, ja asianosaiselle on varattava oikeus esittää vahingonkorvausvaatimuksia, mikäli hänet on epäoikeutetusti tuomittu; katsoo kuitenkin, että sellaiset henkilöt, jotka ovat tehneet järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyviä rikoksia ja jotka ovat saaneet lopullisen tuomion, eivät voi osallistua jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin avaamiin hankintamenettelyihin tuomarin lisärangaistuksena asettaman tietyn ajanjakson aikana; Suosituksesta 9 26. Pyytää, että rakennerahastoja käytetään myös oikeuslaitoksen rakenteiden vahvistamiseen (tarkoituksena edesauttaa perusoikeuden normaalia toimintaa kansalaisia lähellä olevalla tasolla) ja lakien voimaansaattamisen vahvistamiseen; edellyttää, että toteutettavia toimia ei rajata koskemaan pelkästään suurkaupunkeja vaan että ne otetaan käyttöön myös vähemmän kaupungistuneilla alueilla; muistuttaa erityisesti, kuinka tärkeää on edistää siviiliväestön osallistumista järjestäytyneen rikollisuuden vastaiseen taisteluun (lisätä siviilirohkeutta, saada aikaan tehostetumpi luottamussuhde poliisin ja asukkaiden välille, parantaa kansalaisten valmiuksia tehdä yhteistyötä poliisin kanssa) ja mikä vaikutus laajamittaisella ja yhtenäisellä sosiaali-, nuoriso- ja koulutuspolitiikalla tai kaupunkialueiden uudelleen järjestämisellä ja elvyttämisellä ja sosiaalityöntekijöiden ja naapurustoryhmien osallistumisella voisi olla järjestäytyneen rikollisuuden ehkäisyyn; Suosituksesta 10 27. Pitää ehdottoman välttämättömänä jäsenvaltioiden ja komission yksiköiden välistä yhteistyötä petosten torjunnan koordinoimiseksi (UCLAF) - erityisesti olisi estettävä järjestäytyneen rikollisuuden nykyistä laajempi levittäytyminen yhteisön etuja vahingoittavien petosten alalle (ennen kaikkea savukkeiden, alkoholijuomien ja elintarvikkeiden salakuljetus sekä petoksella saatujen voittojen ujuttaminen lainmukaiseen rahoituskiertoon) - jotta kulloisetkin selvitykset voidaan laatia tehokkaammin kerättyjen tietojen ja erikoisosaamisen perusteella; katsoo, että olisi pyrittävä yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvia petoksia koskevien yhteisön tason rangaistusmääräysten aikaansaamiseen; 28. Pyytää, että on ryhdyttävä ennen kaikkea tehokkaisiin ehkäiseviin toimiin esim. hallinnon määräysten väärinkäytösten estämiseksi tai valvontamenetelmien parantamiseksi; 29. Muistuttaa lisäksi, että viranomaisten riittämätön parlamentaarinen valvonta, mistä Euroopan parlamentin yhä liian rajalliset valvontaoikeudet EU-tasolla ovat hyvä esimerkki, suosii lahjontaa ja väärinkäytöksiä; Suosituksesta 11 30. Varoittaa pitkäaikaisesta tai määrittämättömän ajan kestävän yhteisen toiminnan hyväksymisestä ennen Amsterdamin sopimuksen voimaan tuloa ja siitä, että kyseinen toiminta on ristiriidassa uusien etuoikeuksien kanssa, joita Euroopan parlamentti tulee saamaan tämän sopimuksen soveltamisen myötä; Suosituksesta 12 31. Katsoo, että käytännesääntöjen hyväksyminen on tarpeellinen, mutta ei kuitenkaan riittävä toimi haavoittuvien ammattikuntien, joilla kuten notaareilla, lakimiehillä, kirjanpitäjillä ja tilintarkastajilla on ammatillinen vaitiolovelvollisuus asiakkaitaan kohtaan, suojelemiseksi järjestäytyneen rikollisuuden vaikutukselta, sillä yleensä yhteydet järjestäytyneeseen rikollisuuteen eivät käy ilmi tai niitä ei esitetä heti ensimmäisessä asiakaskontaktissa ja sen jälkeen vaitiolovelvollisuus estää kyseisten ammattikuntien aktiivisen toiminnan tai haittaa sitä; 32. Ehdottaa, että käytännesäännöissä määrättäisiin katkaisemaan välittömästi yhteydet asiakkaisiin, joilla voidaan perustellusti olettaa olevan yhteyksiä järjestäytyneeseen rikollisuuteen; ehdottaa lisäksi sellaisten toimien käsittelyä, jotka mahdollistavat oikeudellisesti sen, että edellä mainitut haavoittuvat ammattikunnat voisivat - vaitiolovelvollisuudesta huolimatta - kääntyä lain noudattamista valvovien viranomaisten puoleen, jos heillä on aihetta epäillä, että asiakkaalla on yhteyksiä järjestäytyneeseen rikollisuuteen, jolloin he välttävät omatoimisesti vaaran joutua osallistumaan järjestäytyneen rikollisuuden toimintaan tai että he joutuvat sen väärinkäytösten kohteeksi; 33. Pyytää neuvostoa tehostamaan yhteistyötään haavoittuvien ammattikuntien ammatillisten järjestöjen kanssa; pyytää komissiota selvittämään, voiko tätä tarkoitusta varten esittää lainsäädäntöehdotuksia; Suosituksesta 16 34. Panee merkille, että eräs suurimmista ongelmista, josta erityisesti kansainvälistä rikostutkimusta tekevät tuomarit valittavat, on virka- apupyyntöjen täytäntöönpanoon kuluva aika; 35. Vaatii siksi, että keskinäistä oikeudellista avunantoa rikosasioissa koskevaan sopimukseen, jota neuvosto paraikaa laatii, sisällytetään määräykset, jotka koskevat yksiselitteisiä määräaikoja virka-apupyyntöjen täytäntöönpanemiseksi, ja pitää valitettavana sitä, ettei luonnoksessa, joka on jo toimitettu parlamentille lausuntoa varten, ole mitään tällaisia määräyksiä; 36. Katsoo, että oikeudellinen yhteistyö järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa on toteutettava rinnakkain sen kanssa kun luodaan asteittaista Euroopan yhdentymistä puolustautumisoikeuksissa, epäiltyjen suojelussa ja oikeudenkäyntitakeissa, ja vaatii eurooppalaisten rangaistusmenettelystrategioiden kehittämistä edelleen «corpus jurisiin» sisältyvien ehdotusten perusteella; Suosituksesta 17 37. Katsoo, että jäsenvaltioiden säädösten asteittainen lähentäminen toisiinsa vähimmäisstandardien määrittelemisen avulla vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta erityisesti aloilla, joilla - erilaiset oikeudelliset edellytykset perusoikeuksiin puuttumiselle estävät rajat ylittävän rikostutkimuksen, - erilaiset todistusaineistoa koskevat vaatimukset johtavat ongelmiin yhden jäsenvaltion oikeuskäsittelyssä toisesta jäsenvaltiosta saadun todistusaineiston käytettävyyden ja arvioitavuuden suhteen, - erilaiset rikostunnusmerkistöt ja huomattavasti toisistaan poikkeavat rangaistusuhat johtavat rikollisten ottamien riskien eroihin rajat ylittävissä rikoksissa, - jäsenvaltioiden välinen yhteistyö ei ole mahdollista, koska ei ole verrattavissa olevia rangaistusta koskevia määräyksiä eikä samalla ole oikeudellisesti sallittua säilyttää kaksoisrangaistavuuden vaatimuksia; 38. Kehottaa neuvostoa ottamaan tutkimukseen mukaan ensisijaisten alojen, kuten järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan kannalta merkittävien säädösten toisiinsa lähentämisen ohella myös pitkäaikaisempia ehdotuksia, kuten vuonna 1997 julkaistun «corpus iuris» -ehdotuksen, jonka asiantuntijaryhmä laati parlamentin toivomuksesta komission toimeksiannosta, tulevan yhteisen eurooppalaisen rikosoikeus- ja oikeusalueen luomisesta; Suosituksesta 19 39. Korostaa, että - kun otetaan huomioon tuomiovallan käyttäjien, kuten «Geneven vetoomuksen» tuomarien aloitteet - keskusjohtoisuuden sijasta olisi tuettava jäsenvaltioiden lain noudattamista valvovien viranomaisten suoraa yhteydenpitoa, kuten esimerkiksi Schengenin sopimus osoittaa; tätä varten olisi tarkoituksenmukaista kehittää ensisijaisesti sellaisia toimia, joilla keskitytään suoran yhteydenpidon merkittävimpiin ongelmiin (esim. kielimuurin purkaminen kieliharjoittelun avulla, erilaisia oikeuden termejä sisältävän monikielisen sanakirjan laatiminen ja levittäminen, luettelon laatiminen lain noudattamista valvovien viranomaisten kannalta merkittävistä osoitteista jne.); nämä toimet on ymmärrettävä vain askeleeksi yhteisen oikeudellisen alueen luomisen suuntaan; 40. Pitää kansallisten keskusyhteyspisteiden luomista tarkoituksenmukaisena vain silloin, jos ne saavat erityisesti tehtäväkseen helpottaa kunkin jäsenvaltion lain noudattamista valvovien viranomaisten suoraa yhteydenpitoa sekä tehdä siitä siten tehokkaampaa; Suosituksesta 20 41. Pitää myönteisenä monialaisten integroitujen ryhmien perustamista kansallisella tasolla siltä osin kuin ne erilaisten mutta kuitenkin toisiinsa yhteydessä olevien tarkastelutapojen, ongelmien lähestymis- ja ratkaisutapojen perusteella sopivat paremmin käsittelemään rajat ylittävän järjestäytyneen rikollisuuden monimutkaista ongelmaa ja voivat näin kehittää tehokkaita toimia sen torjumiseksi; katsoo, että on kuitenkin vielä tutkittava, voiko myös Europol myöhemmin ottaa hoitaakseen nämä tehtävät ja missä määrin; Suosituksesta 22 42. Kehottaa neuvostoa Amsterdamin sopimuksella lisätystä pakollisesta Euroopan parlamentin kuulemisesta Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.11 artiklan 1 kohdan mukaisesti kehottaa neuvostoa ottamaan jo tässä vaiheessa vastavuoroisen tiedottamisen ja toimielinten välisen yhteistyön parantamiseksi kaksi Euroopan parlamentin edustajaa mukaan tähän monialaiseen työryhmään; Suosituksesta 23 43. Pyytää, että ottaen huomioon Europol-yleissopimuksen allekirjoittamisen jälkeen tapahtuneen Europolin toimivallan laajentumisen ja Amsterdamin sopimuksella toteutetun Europolin tehtäväkentän laajentamisen - tarkistetaan Europol-yleissopimuksen 35 artiklan 2 kohta, jonka mukaan Europolin talousarvio, joka rahoitetaan jäsenvaltioilta perittävillä maksuilla ja muilla tilapäisillä tuloilla, sisällytettäisiin Euroopan yhteisöjen talousarvioon; Suosituksesta 24 44. Pitää myönteisenä sopivien oikeudellisten välineiden laatimista, joilla mahdollistetaan tai tehostetaan Europolin yhteyksiä komissioon; Suosituksesta 25 45. Pitää myönteisenä Europolin tehtävien kehittämistä, koska Euroopan laajuiset koordinoidusti toimivat poliisivoimat ovat ehdoton edellytys Euroopan laajuisesti toimivan rikollisuuden tehokkaalle torjumiselle; katsoo, että tähän parannukseen on kuuluttava myös Europolin ja jäsenvaltioitten vastavuoroiset aloitteet tiettyä järjestäytyneen rikollisuuden alaa koskevan toiminnan käynnistämiseksi; 46. Katsoo, että operatiiviset toimivaltuudet saanutta poliisiviranomaista koskevan oikeudellisen ja parlamentaarisen valvontajärjestelmän puuttuminen on ristiriidassa demokratian ja oikeusvaltion periaatteiden kanssa; edellyttää tästä syystä, ottaen huomioon Amsterdamin sopimuksella toteutettavan Europolin tehtävien laajentamisen koskemaan myös operatiivisia toimia (tosin vain tukea antavassa mielessä), että Europol-yleissopimusta tarkistettaessa lisätään määräys Europolin yksittäisten toimien keskeisestä oikeudellisesta valvonnasta sekä luodaan Europolille velvoite antaa säännöllisesti selvitys toiminnastaan sekä Euroopan parlamentille että kansallisille parlamenteille; Suosituksista 26 ja 28 47. Hyväksyy ehdotetut toimet seuraavin rajoituksin ja täydennyksin: - rahanpesua koskevien pääasiallisten toimien luettelo on yhtenäistettävä Euroopan unionin alueella ja sen on sisällettävä törkeät omaisuusrikokset; - rangaistavuutta ei pidä laajentaa koskemaan myös tuottamuksellista rahanpesua; - mahdollisuuksia jäljittää, takavarikoida sekä tuomita laiton omaisuus menetetyksi olisi parannettava ja kehitettävä, jolloin on kuitenkin huolehdittava tarkoin siitä, ettei vaikeuteta kohtuuttomasti tai estetä kokonaan päivittäiseen elämään kuuluvia liiketoimia tai laillisia rajat ylittäviä tilisiirtoja; tutkimuksessa on keskityttävä myös mahdollisuuksiin parantaa ja kehittää rajat ylittävien selvitysten käytännön hoitamista; - mahdollisuutta tuomita laittomasti hankittu omaisuus menetetyksi rikoksentekijän kuoltua tai kadottua pidetään myönteisenä ja muistutetaan, että menetetyksi tuomitusta omaisuudesta on ensisijaisesti korvattava rikoksentekijöiden uhrien vaateet; - toimenpiteille rikosten uhrien avustamiseksi olisi annettava etusija; - olisi tarkasteltava mahdollisuutta helpottaa todistustaakkaa, kun rikollisjärjestön laittomasti hankittu omaisuus tuomitaan menetetyksi (mikä ei kuitenkaan saa johtaa käänteiseen todistustaakkaan), jolloin on otettava huomioon toisaalta oikeusvaltion asettamat edellytykset ja toisaalta sellaisten jäsenvaltioiden kokemukset, jotka ovat jo ottaneet tällaisen todistustaakan helpottamisen käyttöön; - olisi selvitettävä lisätutkimuksella, tarjoaako valtion toiminta, kuten korkeiden verojen asettaminen yksittäisille kulutushyödykkeille (esim. alkoholille ja tupakalle) sekä siihen liittyvä potentiaalisen voittomarginaalin kasvaminen yllykkeen rikollisjärjestöjen toiminnalle ja jos tarjoaa, niin missä määrin; - tuomituksi menetetyn omaisuuden (josta on jo maksettu kaikki mahdolliset vahingonkorvausvaatimukset) jakamista jäsenvaltioiden kesken sen mukaan, miten ne ovat osallistuneet selvittelyyn, on vielä tarkasteltava, sillä yksittäiset jäsenvaltiot vastaavat usein rajat ylittävässä yhteistyössä selvittelyjen aiheuttamista kustannuksista, kun taas toiset jäsenvaltiot hyötyvät taloudellisesti omaisuuden menetetyksi tuomitsemisesta - tällaista jakamista ehdotettiin jo 1988 Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksessa huumausaineiden ja psykotrooppisten aineiden laitonta kauppaa vastaan, mutta sitä ei ole toteutettu käytännössä juuri koskaan; - vaihtoehtona tuomituksi menetetyn omaisuuden jakamiselle - jota olisi vaikea toteuttaa oikeudenmukaisesti - olisi tarkasteltava mahdollisuutta luoda eurooppalainen rahasto, jota käytettäisiin uhrien avustamiseen sekä rikosten ennaltaehkäisyyn; IV. TOIMINTASUUNNITELMAN PUUTTEISTA Sosiaaliset näkökohdat 48. Pitää valitettavana, että toimintasuunnitelmassa ei kiinnitetä ehkäisevien toimien yhteydessä paljoa huomiota siviiliväestön arvokkaaseen panokseen järjestäytyneen rikollisuuden torjumiseksi; 49. Pyytää neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita tukemaan ja edistämään laillisuuskasvatustoimia; 50. Kehottaa komissiota, jäsenvaltioita ja alueita tiedottamaan tehostetusti järjestäytyneen rikollisuuden vaikutuksista sekä edistämään tehokkaita toimia, joilla ehkäistään olosuhteita, jotka näyttävät lisäävän valmiutta turvautua järjestäytyneeseen rikollisuuteen; edellyttää, että näillä ehkäisevillä toimilla lievitetään kasvavaa työttömyyttä, sosiaaliturvaan syntyviä aukkoja, kasvavaa köyhyyttä, vähentynyttä sitoutumista perinteisiin yhteiskuntarakenteisiin (kuten vapaa-ajan kerhot, koulut, kirkko, perhe) sekä kaupunkisuunnittelussa tapahtuneita laiminlyöntejä (esim. slummien tai niin sanottujen asuingettojen syntyminen); näissä toimissa olisi otettava huomioon myös kansalaisia lähellä olevasta poliisista saadut hyvät kokemukset (etenkin nuorisosta huolehtimisen alalla) sekä rikosten ehkäisemisessä tehdyt uudet havainnot kuten se, että rikollisuus voimistuu alueilla, joissa julkisiin tiloihin kohdistuneita vaurioita ei korjata (nk. «rikottujen ikkunoiden teoria»); Nykyaikaisten viestintäjärjestelmien valvonta 51. Katsoo, että on tarpeen laatia kokonaisstrategioita, joilla estetään järjestäytyneen rikollisuuden kehittyminen nykyaikaisten tekniikoiden, erityisesti televiestinnän ja elektronisten viestinten alalla; Erityistutkintamenetelmät 52. Pyytää, että erityistutkintamenetelmien yhteydessä yhteiset toimet - rajoittamatta kuitenkaan eurooppalaisten rangaistusmenettelystrategioiden sekä Europolin edelleen kehittämisestä syntyviä tarpeita - keskitetään erityisesti seuraaviin aloihin: - rajat ylittävä valehenkilöllisyyden turvin toimivien tutkijoiden käyttö - todistajien suojeluohjelmien eurooppalaistaminen - eri maiden kansalaisista koostuvien yhteisten tutkintaryhmien käyttö; 53. Katsoo tästä syystä, että tässä yhteydessä ilmeneviä erityistutkintamenetelmiin liittyviä ongelmia ei pitäisi sivuuttaa, vaan niistä olisi pikemminkin keskusteltava erityisen intensiivisesti - etenkin parlamentaarisella tasolla - jolloin pyrittäessä luomaan näiden menetelmien avulla eräänlainen «aseellinen tasapaino» lain noudattamista valvovien elinten ja järjestäytyneen rikollisuuden välille on aina punnittava erityisen huolellisesti toisaalta perusoikeuksiin puuttumisen astetta ja sen mahdollisista vaikutusta viattomiin ulkopuolisiin ja toisaalta onnistumisnäkymiä ja etuja perinteisiin selvitysmenetelmiin verrattuna; 54. Katsoo lisäksi, että näitä erityistutkintamenetelmiä voidaan - jos huolellisen harkinnan jälkeen on vakuututtu niiden tarpeellisuudesta ja oikeellisuudesta - soveltaa vain erittäin tiukoin ehdoin ja soveltamista on valvottava sekä oikeudellisesti että parlamentaarisesti ja tällöin on erityisesti ryhdyttävä tehokkaisiin toimiin väärinkäytösten estämiseksi; 55. Pyytää huolehtimaan siitä, että keskinäistä oikeudellista avunantoa rikosasioissa koskevassa uudessa sopimuksessa, jota neuvosto paraikaa valmistelee, säädellään nämä toimivaltaisten osapuolten käytössä olevat erityistutkintamenetelmät; 56. Kehottaa neuvostoa laatimaan yksittäisistä erityistutkintamenetelmistä yhteisiä toimia, joissa kuvaillaan täsmällisesti tutkintamenetelmien käyttöönottamismahdollisuuksia ja oikeusvaltion asettamia rajoituksia ja jotka siten vaikuttavat näiden erityisten tutkintamenetelmien käyttöönoton lähentymiseen jäsenvaltioissa, millä pyritään luomaan samankaltaiset todistusaineistoa koskevat standardit - sekä tällä tavalla hankittujen todisteiden vastavuoroinen käytettävyys jäsenvaltioiden oikeuskäsittelyissä; 57. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden sekä jäsenyyttä hakeneiden maiden hallituksille ja parlamenteille.