PERUSTELUT

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

·Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteena on varmistaa elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntäminen talouden, ympäristön ja sosiaalisten tekijöiden kannalta kestävin edellytyksin. Tärkeä väline tämän tavoitteen saavuttamiseksi on kalastusmahdollisuuksien vahvistaminen vuosittain.

Tämän ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa Mustanmeren kaupallisesti tärkeimpien kalakantojen kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille vuodeksi 2019.

Kilohailin osalta ehdotus perustuu autonomista kiintiötä koskevaan tieteelliseen lausuntoon, jotta kalastuskuolevuus saataisiin pysymään nykyisellä tasolla.

Piikkikampelan osalta ehdotuksella saatetaan osaksi unionin lainsäädäntöä TACit ja kiintiöt, jotka vahvistetaan Välimeren yleisen kalastuskomission (GFCM) suosituksella (GFCM/41/2017/4) piikkikampelan kalastusta maantieteellisellä osa-alueella 29 (Mustameri) koskevasta monivuotisesta hoitosuunnitelmasta.

·Yleinen tausta

·Komission tiedonannossa Euroopan parlamentille ja neuvostolle Yhteisen kalastuspolitiikan tilanteesta ja vuoden 2019 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta [COM(2018) 452 final, 11.6.2018] hahmotellaan ehdotuksen taustaa.

·Kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava yhteisestä kalastuspolitiikasta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 1 kohdan (suhteellisen vakauden periaate) ja 16 artiklan 4 kohdan (yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet ja monivuotisissa suunnitelmissa vahvistetut säännöt) mukaisesti.

Bulgarian ja Romanian lisäksi Mustanmeren kalakantoja hyödyntävät EU:n ulkopuolisista maista Turkki, Ukraina, Georgia ja Venäjän federaatio.

Vuoteen 2017 mennessä alueellisella tasolla ei ollut tehty EU:n ja EU:n ulkopuolisten maiden välillä suurimpia sallittuja saaliita (TACeja) koskevia päätöksiä. Euroopan unioni on vuodesta 2008 asti vahvistanut vuosittain autonomiset kiintiöt piikkikampela- ja kilohailikannoille. Tällä on pyritty varmistamaan yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) sääntöjen noudattaminen. Vuodesta 2018 alkaen piikkikampelan kalastuksessa kuitenkin sovelletaan alueellista TACia kahden vuoden ajan eli vuosina 2018–2019. Tässä yhteydessä sovelletaan väliaikaisia kiintiöitä ja TAC sisällytetään Mustaamerta koskevaan EU:n asetukseen noudattaen GFCM:n 41. vuosikokouksessa vuonna 2017 hyväksyttyä suositusta GFCM/41/2017/4.

Kilohailin kalastuksella on tärkeä sosioekonominen merkitys Mustanmeren rantavaltioille. Tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) vuoden 2017 Mustameri-raporttiin sisällytettyjen virallisesti ilmoitettujen purettujen saaliiden mukaan EU:n jäsenvaltioiden osuus Mustanmeren kilohailin puretuista saaliista oli 4,5 prosenttia vuonna 2014, 3,12 prosenttia vuonna 2015 ja 2,93 prosenttia vuonna 2016 puretusta kokonaissaaliista. GFCM:n vuoden 2017 istuntoraportin mukaan Mustanmeren kilohailikantaa hyödynnetään kestävästi. On kuitenkin välttämätöntä säilyttää kalastuskuolevuus nykyisellä tasolla eli 11 475 tonnissa, jotta kilohailikannan kestävyys Mustallamerellä voidaan taata.

Piikkikampelan kalastuksella on tärkeä sosioekonominen merkitys Mustanmeren rantavaltioille. Suosituksessa GFCM/41/2017/4 vahvistettiin piikkikampelalle vuosien 2018 ja 2019 alueellinen TAC, joka on 644 tonnia, ja myönnettiin väliaikaiset kiintiöt kaikille Mustanmeren rantavaltioille. Suositus sisältää tarkistuslausekkeen, joka mahdollistaa vuoden 2018 TACin ja kiintiöiden uudelleenarvioinnin, jos tieteellisessä lausunnossa ei vahvisteta, että kalastuskuolevuus on kehittynyt edelleen myönteisesti. GFCM:n Mustaamerta käsittelevän työryhmän 7. vuosikokouksessa, joka pidettiin 11.–13. heinäkuuta 2018, todettiin, että piikkikampelakannan kalastuskuolevuus oli kehittynyt edelleen myönteisesti. EU:lle vuosiksi 2018 ja 2019 myönnetty kiintiö on 114 tonnia. Piikkikampelan TAC ja kiintiöt, pyyntiponnistuksen hallinnointi ja kalastuspäivien rajoitus 180 päivään vuodessa sekä nykyisin kahden kuukauden ajan 15. huhtikuuta ja 15. kesäkuuta välisenä aikana sovellettava kalastuskielto olisi pantava täytäntöön tällä asetuksella.

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96 2 artiklan mukaisesti ehdotetaan, ettei mainitun asetuksen 3 ja 4 artiklaa sovelleta tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin kantoihin. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti purkamisvelvoitteen alaisiin kantoihin sovelletaan kuitenkin mainitussa kohdassa säädettyä vuotuista joustomahdollisuutta.

·Voimassa olevat aiemmat säännökset

Kalastusmahdollisuuksista ja niiden jakamisesta jäsenvaltioille säädetään vuosittain. Viimeisin tällainen säädös on eräiden kalakantojen Mustallamerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2018 11. joulukuuta 2017 annettu neuvoston asetus (EU) 2017/2360.

Vuotuisten kalastusmahdollisuuksien lisäksi on aiheellista mainita jäljempänä esitetyt tämän ehdotuksen piiriin kuuluvat Mustanmeren kalastusta koskevat toimenpiteet. Komissio antoi 22. maaliskuuta 2018 ehdotuksen GFCM:n viimeisimpien suositusten saattamisesta osaksi lainsäädäntöä. Ehdotus on parhaillaan yhteisessä lainsäädäntämenettelyssä Euroopan parlamentissa ja neuvostossa. Olisi myös huomattava, että seuraavat tekijät liittyvät olennaisesti vuotuisiin kalastusmahdollisuuksiin ja ne otetaan huomioon tässä ehdotuksessa:

–Mustanmeren piikkikampelan kalastuksessa noudatettavat säilyttämisen vähimmäiskoot ja verkkojen vähimmäissilmäkoot vahvistetaan kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta sekä erityisedellytyksistä, joilla silliä ja silakkaa voidaan purkaa aluksesta muihin teollisiin tarkoituksiin kuin suoraan ihmisravinnoksi, annetun asetuksen (EY) N:o 1434/98 muuttamisesta 13 päivänä maaliskuuta 2013 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 227/2013.