FI Euroopan unionin virallinen lehti C 327/82

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Vahvempi eurooppalainen teollisuus talouden kasvua ja elpymistä varten – Teollisuuspolitiikkaa käsittelevän tiedonannon päivitys”

COM(2012) 582 final

2013/C 327/14

Esittelijä: Joost VAN IERSEL

Toinen esittelijä: Enrico GIBELLIERI

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 16. lokakuuta 2012 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Vahvempi eurooppalainen teollisuus talouden kasvua ja elpymistä varten – Teollisuuspolitiikkaa käsittelevän tiedonannon päivitys

COM(2012) 582 final.

Asian valmistelusta vastannut neuvoa-antava valiokunta "teollisuuden muutokset" (CCMI) antoi lausuntonsa 18. kesäkuuta 2013.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10.–11. heinäkuuta 2013 pitämässään 491. täysistunnossa (heinäkuun 11. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 132 ääntä puolesta ja 1 vastaan 3:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK pitää erittäin tervetulleena huomiota, joka keskitetään Euroopan teollisuuteen – tuotantoon ja palveluihin – komission lokakuussa 2012 julkaisemassa teollisuuspolitiikkaa käsittelevän tiedonannon päivityksessä, mukaan luettuna liitteet, joissa analysoidaan jäsenvaltioiden teollisuuspolitiikkaa ja puutteita. Monet osatekijät ovat ETSK:n ilmaisemien näkemysten mukaisia (1). Todellinen koetinkivi tulee olemaan täytäntöönpano.

1.2 Teollisuuspolitiikan, joka on yksi Eurooppa 2020 -strategian seitsemästä lippulaivahankkeista, tulisi olla kulmakivenä EU:n kasvualoitteessa, josta puhutaan paljon, mutta johon liittyviä tehokkaita toimenpiteitä on liian vähän. Tarvitaan oikeanlaista asennoitumista ja johdonmukaisia lähestymistapoja. Poliittinen vaikutus on itsestään selvä. ETSK kehottaa komissiota, neuvostoa ja Euroopan parlamenttia lisäämään (johdonmukaisia!) aloitteita ja laaja-alaisia politiikkoja, joilla voidaan vastata niihin valtaviin haasteisiin, joita teollisuustuotannon voimistaminen kaikkialla Euroopassa merkitsee.

1.3 Euroopan unionin neuvoston tulisi ottaa ohjat käsiinsä teollisuuspolitiikan asialistan määrittelyssä. Komission tulisi osallistua siihen täysipainoisesti. Neuvostossa eri kokoonpanoissaan – kilpailukyky, tutkimus, ympäristö, sosiaaliasiat –, komissiossa ja Euroopan parlamentissa tarvitaan kohdennettua ja yhteistä keskittymistä huipputason politiikkojen kartoittamiseen ja edistämiseen kaikkialla Euroopassa.

1.4 Jotta teollisuuspolitiikasta voisi tulla johtava strategia Euroopalle, teollisuuspoliittisista päätöksistä, jotka koskevat toimenpiteitä, etenemissuunnitelmia ja aikatauluja, on tiedotettava laajalti, mikä on tällä hetkellä pahasti puutteellista.

1.5 Lisäksi EU:ssa tarvitaan 27 kansallisen teollisuuspolitiikan ja EU:n teollisuuspolitiikan optimaalista lähentämistä, mikä lukuisten analyysien mukaan ei tällä hetkellä toteudu. Monimuotoisuus on etu, pirstaleisuus vahingollista. Geopoliittisiin epäsuhtiin tulisi puuttua.

1.6 Paremmat puite-ehdot merkitsevät ennen kaikkea EU:n sisämarkkinoiden loppuunsaattamista sosiaalisessa markkinataloudessa, mikä varmistetaan tarkkojen arvioiden, säännösten ja täytäntöönpanon avulla kaikkialla unionissa. Sisämarkkinoita on tuettava julkisin investoinnein maanteiden, vesiväylien, satamien, lentoasemien ja rautateiden kaltaisiin rajatylittäviin yhteyksiin.

1.7 Kun työttömiä on yli 26 miljoonaa, kasvu alhaista ja budjetteja pienennetään, teollisuus ja innovointi tarvitsevat rohkaisevia tulevaisuudennäkymiä ja suotuisaa toimintaympäristöä. Julkisen talouden vakauttamisen, julkisen talouden säästötoimien, kansallisten uudistusohjelmien ja teollisuuspolitiikan välille on luotava oikeanlainen tasapaino, jotta voidaan edistää investointeja ja työpaikkojen luomista ja luottamuksen lisääntymistä.

1.8 Kaikkien EU:n aloitteiden pitäisi tukea Euroopan asemaa globaalissa kehityksessä kilpailijana ja kumppanina. Hyvin kunnianhimoinen tavoite 20 prosentin tuotantoteollisuudesta vuoteen 2020 mennessä edellyttää suuria investointeja ja poliittisten toimintalinjojen merkittävää muuttamista. Tuottavuuden parantaminen on erittäin tarpeellista.

1.9 Suotuisten olosuhteiden luominen teollisuudelle tarkoittaa paljon pidemmälle meneviä toimia kuin tekniset säännökset ja mukautukset. Ne koskevat teollisuuden koko toimintaympäristöä: erityisesti johdonmukaista ja ennustettavissa olevaa pitkän aikavälin ilmapiiriä ja energiapolitiikkaa, joka tukee kilpailukyistä teollisuuspohjaa. Toimintaympäristön olisi perustuttava erinomaiseen suorituskykyyn ja edistettävä uutta, vasta perusteilla olevaa teollisuutta.

1.10 EU:n politiikkojen on oltava räätälöityjä ja sektorikohtaisia. Niiden on perustuttava alhaalta ylöspäin suuntautuviin arvioihin, joiden avulla parhaiten pystytään analysoimaan teknis-taloudellisia mahdollisuuksia ja haasteita. Kyseisiä periaatteita tulee noudattaa myös pyrittäessä resurssitehokkuutta koskevan lippulaivahankkeen tavoitteisiin, joiden päämääränä on raaka-aineiden käytön tehostaminen ja samanaikaisesti innovoinnin edistäminen ja eurooppalaisten yritysten häiriönsietokyvyn parantaminen.

1.11 Teollisuuspolitiikalla on vahva sosiaalinen ulottuvuus, joka vaikuttaa kaikkiin yhteiskuntakerroksiin: alueisiin ja kuntiin, liike-elämään, työvoimaan työpaikkojen nopeasti muuttuvissa olosuhteissa – digitalisointi, robotisointi, palveluihin liittyvä teollisuus, tieto- ja viestintätekniikka – koulutussektoriin sekä yliopistoihin, kuluttajiin ja kansalaisiin. Teollisuuspolitiikkaa liittyy sekä rakenneuudistukseen että ennakointiin. Sen tulisi tarjota ajan tasalla olevaa yleissivistävää koulutusta, ammatillista koulutusta ja tietoa sekä edistää teknologiaa, innovointia, luovuutta ja yrittäjyyttä. Myös väestörakenteen muutoksia tulee ennakoida ja niihin tulee vastata asianmukaisesti.

1.12 Kunnianhimoiset alueet edistävät teollista suorituskykyä. EU:n ja jäsenvaltioiden tulisi tukea niiden itsenäisiä käytänteitä, joihin sisältyvät erikoistuminen ja siihen liittyvä tutkimus, ammattitaito ja klusterit. Tässä on koko maailma voitettavana.

1.13 On korostettava aloitteita, hankkeita ja menestyksekkäitä valtakunnallisia ja alueellisia esimerkkejä, joilla on pystytty kohottamaan kansalaisten sekä talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoiden luottamusta. On edistettävä EU:n ja jäsenvaltioiden kumppanuussopimuksia ja jäsenvaltioiden ja alueiden välistä verkostoitumista. Vuotuiset EU-ohjausjaksomenettelyt tarjoavat runsaasti mahdollisuuksia jatkuvaan seurantaan.

1.14 EU:n teollisuuspolitiikan tulisi olla prosessi, jossa EU ja jäsenvaltiot jakavat visioita ja tehtäviä, joka perustuu jaettuihin toimiin ja johon liike-elämän toimijat ja ammattiliitot osallistuvat täysimittaisina kumppaneina. Myös muiden sidosryhmien, kuten koulutusalan, yliopistojen (tutkijoiden), kansalaisjärjestöjen, kuluttajien ja muiden tahojen, tulisi osallistua yhtä tiiviisti silloin, kun se on mahdollista.

1.15 Huolimatta jäsenvaltioiden taloudellisen kapasiteetin huomattavista eroista kaikkien tulisi hyötyä parhaista käytänteistä ja niitä tukevista näkemyksistä ja lähestymistavoista.

1.16 ETSK esittää jatkuvasti eri aloja ja teollisuuspolitiikkaa koskevia ehdotuksia, kuten tämän lausunnon liitteestä käy ilmi. Nyt käsillä olevassa lausunnossa käsitellään pikemminkin tärkeiden teemojen johdonmukaisuutta sekä tehokasta hallinnointia koordinoinnin ja hienosäädön avulla.

2. Taustaa

– A/ Maailmanlaajuisesti

2.1 Komission analyysin mukaan "työvoimakustannuksista näyttää olevan tulossa pienentyvä osa tuotantokustannuksia" (2). Tuottavuus on tärkeä tekijä. Osa tuotannosta palaa Eurooppaan, mutta kilpailu lisääntyy muilla aloilla. Esimerkkinä voidaan mainita taloudellisen infrastruktuurin parantuminen BRICS-maissa, euron arvostus sekä energiahinnat, jotka stimuloivat investointeja ulkomaille.

2.2 Lisäksi Eurooppaa on Yhdysvaltojen ja Japanin jäljessä innovatiivisessa suorituskyvyssä ja teknisessä erikoistumisessa. Eurooppa on Yhdysvaltoja voimakkaammin edustettuna korkean keskitason ja matalan keskitason teknologian valmistuksessa, mutta perinteinen kuilu näiden kahden mantereen välillä huipputeknologian alalla on merkittävästi kasvanut viime vuosina.

2.3 Valkoinen talo ja kongressi osoittavat vahvaa sitoutumista teollisen tuotannon uudelleen elvyttämiseen vuosia 2014–2018 koskevassa kansallisessa kilpailukykystrategiassa (3). Keskeinen tekijä on valmistusteollisuuden rooli ja arvo Yhdysvaltojen taloudessa, turvallisuudessa ja maailmanlaajuisessa johtajuudessa.

2.4 Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet vahvistavat teknistä ja innovatiivista infrastruktuuria. Puolustus-, energia- ja kauppaministeriöt ovat suoraan mukana, samoin kuin Yhdysvaltain kansallinen tiedesäätiö ja Yhdysvaltain ilmailu- ja avaruushallitus, antaen sysäyksen suurelle joukolle kansallisia tutkimuslaitoksia ja yliopistoja.

2.5 Tämä on merkille pantava kehityssuunta maassa, joka viime aikoihin asti on saarnannut jälkiteollisesta taloudesta. Kiinan ja muiden maiden lisääntyvä kilpailukyky toimii herättäjänä. Käsitykset ovat muuttumassa. Kiinan ennustetaan ottavan haltuunsa aseman maailman tärkeimpänä talousmahtina vuoteen 2030 mennessä Yhdysvaltojen säilyttäessä maailmanlaajuisen johtajuuden. Japani ja Eurooppa seuraavat vasta kaukana perässä (4).

2.6 Uuden öljynetsinnän ja ennen kaikkea liuskekaasun odotetaan johtavant lopulta Yhdysvaltojen energiaomavaraisuuteen. Etsinnän katsotaan merkitsevän energia-alan vallankumousta, joka tulee johtamaan teolliseen renessanssiin Yhdysvalloissa sekä geopoliittisiin muutoksiin. Ympäristöön ja terveyteen liittyviä huolenaiheita on vielä käsiteltävänä (5).

2.7 Kiinan, Brasilian ja Intian nousu jatkuu. Myös Venäjä on tulossa. Muita Aasian ja Etelä-Amerikan maita nousee pian niiden vanavedessä. Vuosien ajan kasvuluvut nousevan talouden maissa ovat olleet keskiarvon yläpuolella, erityisesti Aasiassa. Hiljattain perustetut koulutusjärjestelmät tuottavat valtavia määriä hyvin koulutettuja ja ammattitaitoisia teknikkoja ja insinöörejä. Samaan aikaan perustetaan suuria tutkimuslaitoksia. Tavaroiden laatu ja innovatiiviset prosessit parantuvat kaikkialla. Kuljetusjärjestelmät ja palveluinfrastruktuurit tulevat pian perässä.

2.8 Kiinaan on syntymässä valtiokapitalismin ja vapaiden markkinoiden mekanismien yhdistelmä (6). Se kietoutuu kiinteästi kansalliseen kulttuuriin ja (poliittisiin) perinteisiin. Vaurauden luominen ei kulje käsi kädessä demokratian eikä ihmisoikeuksien ja työntekijöiden oikeuksien kanssa. Ympäristöön ja terveyteen liittyvät olosuhteet ovat edelleen alikehittyneet, vaikka tuotannon laatu paranee. Takaiskut ovat kaikkea muuta kuin kuvittelua. On kuitenkin rehellisesti todettava, että valtion kapitalistiset interventiot ohjaavat edelleen tietyntyyppistä tuotantoa, joka vastaa kansallisia pyrkimyksiä. Valtiollisten sijoitusrahastojen investoinnit voivat toimia samansuuntaisesti, sekä ulos- että sisäänpäin.

2.9 Monilla mailla on yleensä virtaviivaisemmat hallintorakenteet EU:hun verrattuna, sillä niillä on yksi pääasiallinen päätöksentekokeskus, yhteinen strategia ja sovitut tavoitteet julkisella sektorilla.

2.10 Myös eräät Afrikan osat ovat kehittymässä nopeasti. Kiina investoi voimakkaasti kiinnittämättä huomiota yhteiskunnallisiin vaikutuksiin.

2.11 Maailman tilanne ja geopolitiikkaa muuttuvat jatkuvasti. Tieto on ensisijaisen tärkeää suuren yleisön ja poliittisen keskustelun valveuttamiseksi. ETSK suosittaa, että vuosittain laaditaan EU:n tulostaulu, jossa tarkastellaan tiettyjä sosioekonomiseen, tekniseen ja työelämään liittyviä kehityskulkuja tietyissä osissa maailmaa.

– B/ Eurooppa

2.12 Komission perusteelliset analyysit eurooppalaisista ja maakohtaisista trendeistä osoittavat, että tietoisuus valmistusteollisuuden tarpeellisuudesta on kasvamassa.

2.13 Tilanteet vaihtelevat suuresti maittain, Saksasta, jossa sijaitsee lähes 30 % Euroopan valmistusteollisuudesta maihin – pienempiin ja suurempiin –, joiden prosenttiosuudet ovat huomattavasti alhaisemmat tai hyvin pienet. Eräissä jäsenmaissa teolliset investoinnit ovat huomattavasti pienentyneet viimeisten 20 vuoden aikana. Joissain tapauksissa tämä on liittynyt suurimittaisiin rakennemuutoksiin, toisinaan myös välinpitämättömyyteen (7).

2.14 Jäsenvaltioiden hyvin erilaisissa toimintatavoissa toimintaympäristön parantamiseksi eräät toimintatavat ovat osoittautumassa selvästikin menestyksekkäämmiksi kuin toiset. Teollisuuden työllisyys vähenee jatkuvasti. Lisäksi vuodesta 2008 saakka jatkuvan kriisin seurauksena on menetetty yli 4 miljoona työpaikkaa valmistusteollisuudessa.

2.15 Ei ole mitään merkkejä siitä, että jäsenvaltiot keskustelisivat keskenään toimintalinjoista, välineistä tai hyvistä käytänteistä. Kansallisia teollisuus- ja innovaatiopoliittisia käsitteitä ohjaavat ensisijaisesti kansalliset perinteet ja menettelytavat. Ne yksilöidään kansallisissa puitteissa ja julkisen ja yksityisen sektorin välisissä suhteissa, joihin sisältyvät liike-elämä, tutkimuslaitokset ja yliopistot, ammattiliitot ja muut tahot.

2.16 Tämän seurauksena monet politiikat ja niihin liittyvät rahoitusjärjestelyt ovat ensisijaisesti kansallisesti suuntautuneita, mikä ei ole hyödyllistä sisämarkkinoiden tai monialaisten rajatylittävien hankkeiden kannalta.

2.17 Vaikka eräissä maissa on saatu hyvin onnistuneita tuloksia, epätoivottava sisämarkkinoiden pilkkoutuminen haittaa mahdollisia kasvutekijöitä, kuten komissio perustellusti panee merkille.

2.18 Luova diversiteetti on Euroopalle suuri etu, mutta se hyödyttää kaikkia eurooppalaisia vain, jos varmistetaan lähentyminen kohti yhteisiä tavoitteita. Jäsenvaltioiden välisen luovan diversiteetin sekä avoimen ja uskottavan lähentymisen välille tulisi pyrkiä luomaan paras mahdollinen tasapaino.

2.19 Kuten Yhdysvaltain esimerkki osoittaa, tällainen lähentyminen on erityisen hedelmällistä kasvupotentiaalia ilmentävien pk-yritysten mantereenlaajuisesti toimivien verkostojen kannalta.

3. Eurooppa 2020: jaettu visio, toimivalta ja toimet

3.1 Sisämarkkinat tarvitsevat uutta pontta. Vaikka piiloprotektionismi on lisääntynyt ja uudelleenkansallistaminen ja pirstoutuminen ovat yhä vaanivia vaaroja, EU on onnistunut pitämään sisämarkkinat ennallaan ja avointen markkinoiden periaatteen voimassa, vaikka täytäntöönpano on edelleen jossain määrin heikko kohta.

3.2 Eurooppa 2020 -strategian, jossa tehtävät jaetaan EU:n ja jäsenvaltioiden välillä, tulisi osoittaa tietä. Sen ansiosta, että strategiassa kunnioitetaan erityisiä kansallisia lähestymistapoja ja -menetelmiä, se tarjoaa välineitä, joiden avulla voidaan hyötyä eurooppalaisen mittakaavan eduista. Tällaisen kohdennetun hallinnoinnin mahdolliset edut ovat järjestelmällisesti jääneet liian vähälle huomiolle.

3.3 Kipeästi tarvitaan myös näkyviä tuloksia esimerkiksi siitä, kuinka menestyksekkäät innovatiiviset prosessit ja työpaikkojen luominen mukautetaan valmistusteollisuuden, kaupallistamisen ja palveluiden muuttuviin toimintatapoihin.

3.4 Tarvitaan rakennemuutoksen harkittua ennakointia. Se parantaa mukautusten hyväksymistä, edistää työvoiman lisä-/uudelleenkoulutusta ja auttaa rajoittamaan epävarmojen työsuhteiden määrää (8).

3.5 Komission vuonna 2010 antaman tiedonannon ansiosta on jo syntynyt sellaisia aloitteita kuin Horisontti 2020 -puiteohjelma, kilpailukyvyn arviointi, teollinen innovointi, resurssitehokkuus, ammattitaito ja koulutus, rahoituksen saanti, teollisuuden ja palveluiden vuorovaikutus ja niiden välisen rajanvedon toissijaistaminen, lisääntyvä tietoisuus kansainvälisiin investointeihin liittyvistä hankaluuksista sekä teknologian siirto.

3.6 On hämmästyttävää, että viime aikoihin saakka on hyvin harvoin tehty jäsenvaltioiden välisiä avoimia vertaisarviointeja. Komission valvontaroolia tulisi laajentaa.

3.7 Tällaisten vertaisarviointien avulla voitaisiin tuoda esiin vanhentuneita teollisuusrakenteita ja vanhentuneita päätöksentekomalleja. Ne auttaisivat nopeuttamaan modernisointia, jossa hyödynnetään onnistuneita lähestymistapoja, ja ne voivat toimia esimerkkeinä eurooppalaisesta "huipputason" lähentymisestä sekä julkisella että yksityisellä sektorilla.

3.8 Komission yksiköiden valmisteluasiakirjaan sisältyy maakohtaisia suosituksia, jotka liittyvät teolliseen kehitykseen (9). Niihin tulee kiinnittää enemmän huomiota kansallisissa uudistusohjelmissa, kuten jäsenvaltiot ja komissio ovat keskustelleet vuotuisen EU-ohjausjakson puitteissa.

3.9 Olisi kuitenkin virhe jättää kaikki tämä pelkästään komission tehtäväksi. Se on myös ensisijainen tehtävä jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jotka vastaavat niistä toimintalinjoista, jotka eivät kuulu EU:n säännösten tai toimenpiteiden piiriin. Näiden viranomaisten on myös varmistettava EU:n säännösten asianmukainen täytäntöönpano.

3.10 Euroalueen talouspolitiikkaan sisältyy hienosäädetty koordinointi EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden viranomaisten välillä. Ei ole mitään syytä, miksi samankaltaista koordinointia ei voitaisi toteuttaa myös vahvistettaessa teollisuudelle, innovoinnille ja työpaikkojen luomiselle suotuisaa toimintaympäristöä, jota inspiroi yhteinen visio.

3.11 Komission yksiköiden valmisteluasiakirja voi myös auttaa jäsenvaltioita toteuttamaan keskenään kahden- tai kolmenvälisiä arvioita teollisuuteen liittyvistä kysymyksistä, kuten ammattitaito ja koulutus, teknologia ja innovointi, hallinnolliset rasitteet, veropolitiikka tai valtiontuki. Kukin maa voi helposti tehdä johtopäätöksiä siitä, millaiset kotimaassa toteutettavat politiikat ovat suotuisia yhteiseltä eurooppalaiselta näkökannalta katsottuna. Toteutettujen toimenpiteiden vakavan arvioinnin tulisi joka tapauksessa olla osa kansallisia ohjelmia.

3.12 Koska koko yhteiskunnan on tuettava näitä suuntauksia, on hyvin tärkeää, että yrityksiä edustavat järjestöt ja ammattiliitot osallistuvat prosessiin täysivaltaisina kumppaneina. Tämä pätee myös muihin sidosryhmiin, kuten koulutusala, kansalaisjärjestöt, kuluttajat ja tarvittaessa muut ryhmittymät. Konsensukseen pyrkivät lähestymistavat kannattavat. Kansallisella ja alueellisella tasolla käytävä sosiaalinen vuoropuhelu sekä alakohtainen ja yrityksissä käytävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on hyvin kannattavaa.

4. Teemat, joita on käsiteltävä

4.1 ETSK on komission kanssa samaa mieltä siitä, että jäsenvaltioiden ja EU:n toimenpiteiden keskinäinen täydentävyys teollisuuspolitiikassa on keskeinen edellytys eurooppalaisen teollisuuspolitiikan onnistumiselle. Se vahvistaa EU:n ja jäsenvaltioiden toimien vaikutusta ja tarjoaa runsaasti mahdollisuuksia ryhtyä sanoista tekoihin.

4.1.1 Kokonaiskuvan hahmottaminen edellyttää holistista lähestymistapaa ja laaja-alaisia politiikkoja. ETSK tuo seuraavassa esiin toisiinsa liittyviä teemoja, joita se pitää ratkaisevan tärkeinä Euroopan teollisuuden tulevaisuuden kannalta.

4.2 Teollinen innovointi

4.2.1 Teollinen innovointi tarvitsee vahvaa eurooppalaista teknologista pohjaa, jota tukee tutkimuslaitosten ja yliopistojen, soveltavan teknologian sekä yritysmaailman välinen rajatylittävä koordinointi ja yhteistyö.-

4.2.2 Kehitystä vauhdittava keskeinen teknologia ja muut monialaiset teknologiat ovat ratkaisevan tärkeitä EU:n ja jäsenvaltioiden tutkimusohjelmissa. Monet tuotantoketjun loppupään toiminnot sekä infrastruktuuria ja kestävyyttä koskevat julkiset politiikat hyötyvät niistä. Ratkaisevan tärkeät ovat EU:n puitteet julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyölle ja konsultaatiolle, erityisesti eurooppalaisten teknologiayhteisöjen kautta. Julkisten hankintojen kautta tulisi myös luoda kannustimia kehittyneille innovaatioille.

4.2.3 Teknologia on tulevaisuuden taistelukenttä. Tukemalla kansainvälisiä (lippulaiva)hankkeita komission ja tutkimusasioiden neuvoston tulisi toimia suunnannäyttäjinä vahvistettaessa teknologian sisämarkkinoita ja rajatylittäviä hankkeita. Menestyksekkään tutkimus- ja kehitystoiminnan ja eurooppalaisten patenttien tulisi tukea innovatiivisia investointeja ja korkealaatuisia työpaikkoja.

4.2.4 ETSK korostaa EU-rahoituksen merkitystä tutkimus- ja kehitystoiminnan ja rajatylittävien hankkeiden yhteydessä. Horisontti 2020 -puiteohjelman avulla tulisi vastata nopeasti laajeneviin toimiin muissa maissa. Vaikka Euroopan asema on vielä hyvä, sen perinteinen johtoasema on kaventumassa. Horisontti 2020 -puiteohjelman talousarvion leikkaaminen on vahingollista.

4.2.5 Korkeakoulutuksen ja siihen liittyvän innovointiin tähtäävän tutkimuksen tärkeyden tulisi olla itsestään selvää. Ohjelmia ja hallintoa olisi sopeutettava silloin, kun se on tarpeen.

4.2.6 Toivottavaa olisi, että vuosittain annettaisiin tiedot julkisista ja yksityisistä investoinneista keskeisiin teknologioihin.

4.2.7 Innovointi vaikuttaa moniin muihin aloihin. Siinä on kyse uudesta dynamiikasta yrityselämässä ja työpaikoilla: nykyisten tuotantomenetelmien uudelleensuunnittelusta, vanhentuneiden toimintatapojen uudistamisen tarpeesta, arvoketjujen ja uusien "sektoreiden" kehittämisestä sekä teollisuuden ja palveluiden välisen rajan hämärtymisestä. Innovoinnissa on kyse modernisoinnista ja luovuudesta yhteiskunnassa. Siitä olisi puhuttava sellaisena.

4.2.8 Komissio korostaa tarvetta tehdä teknologiasta ja innovoinnista horisontaalinen prioriteetti kaikissa yksiköissään. Toivottavaa olisi, että jäsenvaltioiden hallinnoissa omaksuttaisiin sama näkemys.

4.3 Ammattitaito ja pätevyys

4.3.1 Teknologia, innovointi, uudistetut tuotantoprosessit, teollisuuden ja palveluiden yhdentyminen, uudet yhteiskunnalliset vaatimukset ja prioriteetit tekevät kaikki asianmukaisesta ammattitaidosta ja pätevyydestä ratkaisevan tärkeän tekijän kaikilla tasoilla.

4.3.2 Avaintekijä ovat ajan tasalla olevat koulutusjärjestelmät kaikilla tasoilla. EU kiinnittää perustellusti yhä enemmän huomiota yleissivistävän koulutukseen ja ammatilliseen koulutukseen. Samoin tehdään jäsenvaltioissa ja aluetasolla. Koulutus on perusedellytys ja sen on oltava kaikkien hyödynnettävissä.

4.3.3 EU:n kasvualoitteissa painopiste on jatkuvasti asetettava koko koulutusalaan. Kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden väliset suuret erot, parhaiden käytänteiden vaihtaminen on välttämätöntä, jotta voidaan puuttua erityisesti nuorisotyöttömyyteen.

4.3.4 Sidosryhmät ovat avainasemassa. Kaikilla tasoilla – yrityksissä (yritysneuvostot mukaan lukien), paikallis- ja aluetasolla, jäsenvaltioissa ja EU:ssa – tulisi sosiaalisessa vuoropuhelussa käsitellä koulutusta, oppisopimuskoulutusta ja harjoittelu- ja opiskelujaksoja yhdistelevää koulutusta, teollisuusalan koulutusta ja (elinikäistä) täydennyskoulutusta, jotta voidaan vahvistaa osaamista ja työllistettävyyttä työmarkkinoiden vaatimuksiin vastaamiseksi. Osaamisen ja tutkintojen kansainvälisen tunnustamisen tulisi olla sääntö, jotta edistetään kansainvälistä liikkuvuutta.

4.3.5 OECD:n mallin mukaisesti komissiolle tulisi antaa mandaatti suorittaa vertaisarviointeja jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmistä ja niiden tuloksista. Ne tuottaisivat hyödyllisiä indikaattoreita siitä, missä on syytä tehdä parannuksia, kuten monilla muillakin aloilla tehdään.

4.3.6 Yrityksissä ja yhteiskunnassa edellytettyjen taitojen taso nousee jatkuvasti. Tekninen koulutus ja palvelut tuotantoteollisuudessa ovat prioriteetteja alhaisesta koulutustasosta aina korkeakoulutukseen. Tekniset keskiasteen oppilaitokset ja ammattikoulutusjärjestelmät ovat keskeisen tärkeässä asemassa.

4.3.7 Korkea-asteen koulutuksessa tulisi puuttua luonnontieteilijöiden, insinöörien ja matemaatikkojen – opiskelijoiden ja tutkijoiden – rakenteelliseen puutteeseen ja pyrittävä estämään työmarkkinoiden kysynnän ja tarjonnan keskinäiset epäsuhdat.

4.3.8 Jokaisella työntekijällä tulisi olla oikeus ammatilliseen koulutukseen. Tämä on erityisen tarpeellista sellaisille pk-yrityksissä ja käsityöteollisuudessa toimiville työntekijöille ja käsityöläisille, joilla on hyvin tarkkaan rajattua erityisosaamista.

4.3.9 Ajantasaisiin työoloihin ja terveys- ja turvallisuussäännöksiin pohjautuvan kestävän teollisen työllisyyden luominen on osa oikeanlaista asennoitumista, jota tarvitaan teollisuuden uudenaikaistamiseksi. Kilpailukyvyn parantumisen tulisi kulkea käsi kädessä asianmukaisten työolojen ja työntekijöiden oikeuksien kanssa.

4.3.10 Erityistä huomiota tulee kiinnittää vaikutuksiin, joita EU:n väestön ikääntymisellä on työvoiman tarjontaan teollisuudessa. Ikääntyvien työntekijöiden työoloja ja -ehtoja samoin kuin koulutuksen ja elinikäisen oppimisen rakenteita ja kapasiteettia tulee sopeuttaa tämän mukaisesti.

4.4 Rahoituksen saanti

4.4.1 Rahoituksen saanti on edelleen heikko kohta. Teollisuusala on kärsinyt paljon pankkikriisistä. Pankit ovat edelleen vastahakoisia myöntämään lainarahoitusta. Kriisi on edistänyt toimintojen uudelleenkansallistamista. Perinteistä riskin välttämistä vahvistavat omaa pääomaa koskevat entistä tiukemmat kansainväliset säännökset sekä oletettavasti EU:n rahoitusalan sääntely. Onneksi lainoitusta estäviä Basel III -säännöksiä aletaan vaiheittain soveltaa entistä lempeämmin.

4.4.2 Pk-yritykset tarvitsevat entistä soveliaampia rahoitusjärjestelyitä ja uusia rahoituslähteitä: esimerkiksi vakuutusyhtiöitä ja eläkerahastoja. Yhtenä päätavoitteena on riskien hajauttaminen tai niiden lieventäminen mm. takuujärjestelmien tai valtiorahoituksen turvin. Joukkorahoitus avaa uusia houkuttelevia näkymiä.

4.4.3 Tällä välin yksityisen tai muiden kuin pankkien antaman rahoituksen on kuitenkin lisäännyttävä. Tulisi korostaa yksityisiä aloitteita jäsenvaltioissa. Ero Yhdysvaltoihin on kuvaava: Yhdysvalloissa 2/3 investoinneista rahoitetaan rahoitussektorin ulkopuolelta, Euroopassa vain 1/3. EU:n ja jäsenvaltioiden lainsäädännössä tulisi edistää suuntausta kohti yhä suurempaa yksityistä rahoitusta ja pääomasijoittamista erityisesti innovoinnin tukemiseksi.

4.4.4 Toissijaisuusperiaatteen vuoksi verotuspolitiikka, samoin kuin tuki- ja lainajärjestelmät ovat Euroopassa hyvin erilaisia. ETSK pyytää komissiota arvioimaan jäsenvaltioiden välineitä ja tekemään niiden kesken vertaisarviointeja, jotta välineitä voitaisiin tehokkaasti lähentää toisiinsa.

4.4.5 EIP ja komissio suunnittelevat parhaillaan EU:n laajuisia uuden sukupolven välineitä, joilla on suurempi vaikutus ja vipuvaikutukset kuin avustuksilla. EU:n rahoituksen riskikapasiteetti yhdistettynä EIP:n rahoituskapasiteettiin on tarkoitettu luomaan rahoitusvälineiden yhdistelmän teollisten tavoitteiden suunnittelua ja täytäntöönpanoa varten.

4.4.6 Käyttöpääomarahastojen, joita koordinoidaan EIP:n ja komission välillä ja joita on määrä soveltaa Horisontti 2020 -puiteohjelmassa ja COSME -ohjelmassa, monivuotisessa rahoituskehyksessä ja aluepolitiikassa, on tuotettava kerrannaistuloksia. Erityistä huomiota on kiinnitettävä avoimuuteen sen suhteen, kuka vastaa mistä. ETSK korostaa tarvetta säilyttää vankka ja hyvin hallinnoitu EU:n talousarvio, joka sovitetaan yhteen menestyksekkäiden (ja tarvittaessa uudelleen suunniteltujen) kansallisten luottovälineiden kanssa. Hankejoukkolainojen ja vihreiden lainojen käyttöä on lisättävä.

4.4.7 EU:n nykyiset säännökset ovat liian tiukkoja ja byrokraattisia. ETSK painottaa jälleen, että EU:n välineet on räätälöitävä markkinoiden mukaan ja niiden on oltava helposti sovellettavia. Niiden on joustettava nopeasti muuttuvien markkinaolosuhteiden mukaan, ja niiden on oltava joustavia innovatiivisten yritysten ja poikkeuksellisten mikrotaloudellisten hankkeiden kannalta. Välineiden luotettavan hallinnoinnin ja markkinoiden tarpeiden välille on löydettävä uusi tasapaino.

4.5 Kestävä kehitys

4.5.1 Kestävä kehitys ja resurssitehokkuus sisällytetään – jäsenvaltioiden välisistä merkittävistä eroista huolimatta – yhä yleisemmin yritysten strategioihin ja tuotantoketjun alku- ja loppupään operaatioihin. Kestävyysajattelun mukaiset liiketoimintamallit lujittavat eurooppalaisten yritysten muutoksensietokykyä. Julkisten ja yksityisten toimijoiden on luotettava toisiinsa.

4.5.2 Hyviä esimerkkejä tästä ovat ilmastonmuutos ja hiilidioksidipäästöt. Kun jatkuvana uhkana ovat hiilivuodot ja investointien karkaaminen, ETSK kehottaa arvioimaan EU:n politiikkoja uudelleen pohjana pysyvälle siirtymiselle kohti vähähiilistä taloutta.

4.5.3 Kustannustehokkuus ja tekninen toteutettavuus yritysten kilpailukyvyn säilyttämiseksi ovat edellytyksiä kestäväpohjaiselle talouskasvulle ja työpaikkojen luomiselle EU:ssa. Vain näin saadaan yhteisvaikutuksia ympäristötavoitteiden ja teollisen suorituskyvyn välille.

4.5.4 Teknologian ohjaaman siirtymisen kohti vähähiilistä/resurssitehokasta taloutta tulisi olla myös sosiaalisesti oikeudenmukaista kaikkien sukupolvien työvoiman kannalta.

4.5.5 Väestön ikääntyminen merkitsee sitä, että iäkkäiden ihmisten osuus kuluttajista kasvaa ja että teollisuustuotannon on otettava huomioon heidän erilaiset kulutustottumuksensa. Tämä tarjoaa myös uusia liiketoimintamahdollisuuksia ja tilaa innovaatioille esimerkiksi funktionaalisten elintarvikkeiden alalla, asumisessa ja liikenteessä sekä terveydenhoidon ja pitkäaikaishoidon uusien teknologioiden alalla.

4.5.6 EU:n rahoitusohjelmien ja säännösten tulisi edistää kestävyysperiaatteiden mukaista innovointia mm. "Resurssitehokkuus"-lippulaivahankkeen mukaisesti. Kun otetaan huomioon, että kyseessä ovat valtavan suuret teolliset intressit, on välttämätöntä, että ympäristösäännökset koko unionin alueella ovat vertailukelpoiset ja vakaat ja että niitä on mahdollista ennakoida. "Ekologisen tuotesuunnittelun" sekä teollisuuden raaka-aineiden käytölle asetettavien ehdottomien kattojen käyttöönoton tehokkuutta tulisi arvioida asianmukaisesti.

4.5.7 Liiallinen sääntely vaikuttaa myös innovointiin ja investointeihin ja voi johtaa markkinaosuuksien menettämiseen. Komission ja neuvoston tulisi turvata Euroopan (energiaintensiiviset) perusteollisuusalat ja poistaa kilpailuvääristymät suhteessa unionin ulkopuolisiin maihin.

4.6 Palvelut

4.6.1 Palvelut muodostavat 70 % Euroopan taloudesta ja työllistävät suurimman osan työvoimasta. Ne myös liittyvät erottamattomasti teollisiin prosesseihin ja vahvistavat niiden perustaa. Palveludirektiivin täytäntöönpano on kuitenkin ollut epäyhtenäistä. Lisäksi yrityspalvelut ovat edelleen alikehittyneitä suurimmassa osassa EU:ta.

4.6.2 Yhdennettyjen palvelumarkkinoiden puuttumisella – ilmeisellä epäkohdalla – on kielteisiä vaikutuksia sekä EU:n sisäiseen kauppaan että tuottavuuteen. Yhdysvalloilla on johtoasema molemmilla aloilla paljon yhdennetympien palvelumarkkinoiden ansiosta. Palveluissa suositaan yhä merkittävässä määrin kotimarkkinoita, mitä vielä edistävät rajatylittävien palveluiden esteet. "Kun on vähemmän kauppaa, on myös vähemmän kilpailua: EU:n palvelumarkkinat ovat yhä suurelta osin kansallisia, mikä heikentää tuottavuuden kasvua." (10).

4.6.3 Kehittymättömyys haittaa tieto- ja viestintäteknologia-alan kilpailukykyä Euroopassa, vaikeuttaa pioneerihankkeiden toteuttamista ja luo esteitä tuottavuuden kasvulle. Tämän vuoksi EU:n tulisi varmistaa palvelualan vapaiden markkinoiden kehittyminen ja edistää yrityspalvelujen ja niihin liittyvien työpaikkojen luomista kaikkialla Euroopassa.

4.7 Hallinnolliset esteet

4.7.1 Hallinnollisia esteitä koskevat valitukset ovat arkipäivää. Siitä huolimatta jäsenvaltioiden sääntöjä ja säännöksiä, joista olisi niin ikään erittäin toivottavaa saada vaikutusarviointeja samaan tapaan kuin komission ehdottamista toimista, on uudelleenarvioitu järjestelmällisesti aivan liian vähän. Jäsenvaltioiden välillä ei ole yleensä koordinointia. Hallinnolliset esteet haittaavat pyrkimyksiä perustaa uusia yrityksiä ja kehittää pk-yrityksiä.

4.7.2 Piiloprotektionismi on tällä alalla lisääntymässä. ETSK kehottaa tekemään jatkuvaa ja avointa arviointia. Komissiolle tulisi antaa tehtäväksi tutkimusten suorittaminen. Vertaisarvioinneista tulisi keskustella neuvostossa. Neuvoston tulisi asettaa tavoitteet ja määräajat.

4.8 Pk-yritykset

4.8.1 Pk-yrityksiä on monenlaisia, ja useinkaan niitä ei voi verrata toisiinsa. Eräillä aloilla, kuten vähittäiskaupassa, niihin kohdistuu suuria paineita. Toisilla aloilla ne sen sijaan ottavat itselleen toimintoja suuremmilta yrityksiltä: ulkoistaminen, arvoketjut jne. Ne ovat usein ratkaisevan tärkeitä tuotteiden ja palveluiden aloilla tapahtuvan innovoinnin kannalta. Innovatiivisen vahvuutensa ja markkinamenestyksensä vuoksi pk-yritykset on näkyvästi sisällytettävä EU:n teollisuuspolitiikkaan ja korostettava niitä sen voimatekijänä.

4.8.2 Dynaamisuutensa, arvoketjussa tapahtuvan vuorovaikutuksensa ja joustavuutensa ansiosta pk-yritykset ovat usein edelläkävijöitä räätälöityjen ratkaisujen löytämisessä ja uudistamisessa. Ne ovat myös arvokas uusien työpaikkojen lähde. Pk-yritysten pyrkimyksiä vähentää niukkojen luonnonvarojen ja energian käyttöä olisi tuettava. Loppujen lopuksi tämä vähentäisi kustannuksia ja parantaisi siten niiden suorituskykyä ja mahdollisuuksia luoda uusia työpaikkoja.

4.8.3 Eurooppa tarvitsee nuoria yrittäjiä. Yrittäjyyttä tulisi korostaa koulutuksessa, yrittäjähenkiset yliopistot mukaan luettuna. ETSK pitää tervetulleena komission Yrittäjyys-toimintasuunnitelmaa.

4.8.4 Uusien yritysten määrä on lisääntymässä. Vertailu Yhdysvaltoihin osoittaa kuitenkin, että liian harvat pienyritykset saavuttavat kypsän kasvun tason. Tämä johtuu paitsi epäonnistuneesta rahoitusympäristöstä, myös Euroopan markkinoilla vallitsevista kansallisista esteistä.

4.9 Energia

4.9.1 Kansalliset energiapolitiikat johtavat hajanaisiin energiayhdistelmiä koskeviin toimintalinjoihin unionin alueella. Tämä vaikuttaa energiahintoihin, teknologiaan, suhteisiin kolmansien maiden kanssa sekä sisämarkkinoihin. ETSK korostaa yhteisen energiapolitiikan merkitystä. Kun otetaan huomioon energian perustavanlaatuiset vaikutukset talouteen, vakavasti otettavaa teollisuuspolitiikkaa ei voi suunnitella ilman koko Euroopalle yhteisiä periaatteita.

4.9.2 Neuvosto ei enää voi välttää strategista keskustelua energiaa koskevista pitkän aikavälin näkymistä ja politiikoista, ts. toivottavasta energiayhdistelmästä EU:ssa, mihin sisältyvät fossiiliset raaka-aineet, ydinvoima ja uusiutuvat energialähteet. Ympäristöön, terveyteen ja turvallisuuteen liittyvät edellytykset ovat osa asiakokonaisuutta.

4.9.3 Päätökset ovat sitäkin kiireellisempiä nyt, kun liuskekaasun hyödyntämisen kehitys Yhdysvalloissa on parhaillaan kääntämässä maailman energiatilannetta päälaelleen.

4.9.4 Energiahinnat ovat EU:ssa huomattavasti korkeammat kuin suurimmilla kauppakumppaneilla. Kaasun hinta on Yhdysvalloissa 20 % Euroopan hinnasta. Tällä on valtavat vaikutukset kemianteollisuuteen ja terästeollisuuteen, ja se voi myös vaikuttaa tuotantoketjun jälkipään teollisuuteen. Vaikutukset investointeihin Euroopassa sekä tarve EU:n ja jäsenvaltioiden koordinoituun vastaukseen nostavat esiin polttavan tärkeitä kysymyksiä, joihin on vastattava.

4.9.5 Teollisuus antaa panoksensa uusiutuviin energialähteisiin. Energian korkean hinnan vuoksi on kuitenkin ratkaisevan tärkeää löytää kilpailukyvyn ja uusiutuvien energialähteiden rahoittamisen välillä tasapaino, joka saattaa vaatia maksujen alentamista ja kustannustehokkuuden parantamiseen tähtäävien järjestelmien parantamista.

4.10 Ulkosuhteet

4.10.1 Ulkosuhteet menevät WTO-sopimusten kaltaisia virallisia sopimuksia pidemmälle. Kehittäessään teollisuuspolitiikan ulkoista ulottuvuutta EU:n ja jäsenvaltioiden tulisi määritellä yhteiset näkemyksensä siitä, kuinka käsitellä mutkikkaita kysymyksiä, erityisesti tasapuolisen toimintaedellytysten varmistamiseksi kaikkialla maailmassa. Koska avoimet markkinat edellyttävät vastavuoroisuutta, EU:n tulisi vakavissaan puuttua konkreettisiin ja haitallisiin vääristymiin, jotka vahingoittavat Euroopan teollisia intressejä.

4.10.2 Keskeytymätön energiansaanti on elintärkeää sekä taloudellisista että turvallisuuteen liittyvistä syistä. Tämä kysymys edellyttää ehdottomasti yleiseurooppalaista lähestymistapaa ottaen huomioon Yhdysvaltain nykyiset matalat energian hinnat. Erityishuomiota on myös kiinnitettävä materiaaleihin, jotka ovat teollisuusprosesseissa välttämättömiä.

4.10.3 Ympäristöä, ilmastoa ja sosiaalisia kysymyksiä koskevat kansainväliset standardit tai vastaavat alakohtaiset sopimukset ovat elintärkeitä, jotta voidaan varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset maailmanlaajuisesti. Niillä on luotava edellytykset teollisten arvoketjujen säilyttämiselle Euroopassa.

4.10.4 ETSK korostaa tarvetta suojella teollis- ja tekijänoikeuksia. Niin ikään olisi varmistettava mahdollisuus osallistua julkisiin hankintamenettelyihin ulkomailla.

4.10.5 Hyvin neuvotellut ja tasapainoiset vapaakauppasopimukset, erityisesti Yhdysvaltojen kanssa, ovat hyvin tervetulleita. Tiivis seuranta on ennakkoedellytys.

Bryssel 11. heinäkuuta 2013 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Henri MALOSSE

(1) Ks. mm. EUVL C 218, 23.7.2011, s. 38, joka on ETSK:n vastaus komission edelliseen, vuonna 2010 julkaistuun tiedonantoon teollisuuspolitiikasta.

(2) Komission yksiköiden valmisteluasiakirja, SWD(2012) 297 final, s. 10.

(3) American Manufacturing Competitiveness Act vuodelta 2012.

(4) Global Trends: Alternative Worlds, National Security Council, Washington, joulukuu 2012.

(5) Yhdysvaltain ympäristönsuojeluvirasto (EPA), Study of the Potential Impacts of Hydraulic Fracturing on Drinking Water Resources: Progress Report, joulukuu 2012 (http://www2.epa.gov/hfstudy).

(6) State Capitalism, The Economist, Special report, tammikuu 2011.

(7) Komission yksiköiden valmisteluasiakirja Industrial Performance Scoreboard and Report on Member States' Competitiveness, Performance and Policies, SWD(2012) 298 final, osat 1, 2, 3 ja 4.

(8) Ks. myös Euroopan parlamentin Cercas-raportti.

(9) Ks. alaviite 6: komission yksiköiden valmisteluasiakirja, osat 1–4.

(10) How to build European services markets, John Springford, Centre for European Reform, syyskuu 2012, s. 4.