[pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 15.9.2010 KOM(2010) 484 lopullinen 2010/0250 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä {SEK(2010) 1058}{SEK(2010) 1059} PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Finanssikriisi on tuonut OTC-johdannaiset sääntelyviranomaisten huomion keskipisteeksi. Bear Sternsin joutuminen romahduksen partaalle maaliskuussa 2008, Lehman Brothersin kaatuminen 15. syyskuuta 2008 ja AIG:n pelastaminen seuraavana päivänä toivat esiin OTC-johdannaismarkkinoiden toiminnassa esiintyvät puutteet. Sääntelyviranomaiset kiinnittivät kyseisillä markkinoilla erityistä huomiota luottoriskinvaihtosopimusten (CDS) merkitykseen kriisissä. Komissio reagoi asiaan nopeasti. Se sitoutui 4. maaliskuuta 2009 antamassaan laajassa tiedonannossa Elvytys Euroopassa [1] tekemään johdannaisia ja muita monimutkaisia strukturoituja tuotteita käsittelevän raportin pohjalta asianmukaisia aloitteita, joilla voitaisiin lisätä avoimuutta ja puuttua rahoitusvakauteen liittyviin ongelmiin. Komissio antoi 3. heinäkuuta 2009 ensimmäisen tiedonannon[2], jossa se tarkasteli erityisesti johdannaisten merkitystä finanssikriisissä sekä johdannaismarkkinoiden etuja ja riskejä. Tiedonannossa arvioitiin, kuinka todettuja riskejä voitaisiin pienentää[3]. Syyskuussa 2009 G20-ryhmän johtajat sopivat Pittsburghissa, että kaiken vakioiduilla OTC-johdannaissopimuksilla käytävän kaupan olisi tapahduttava joko pörssissä tai sähköisissä kauppapaikoissa keskusvastapuolten selvittämänä viimeistään vuoden 2012 lopussa. OTC-johdannaissopimukset olisi ilmoitettava kauppatietorekisteriin. Jos sopimuksille ei tehdä keskusselvitystä, niihin olisi sovellettava tiukempia pääomavaatimuksia. Torontossa kesäkuussa 2010 kokoontuneet G20-maiden johtajat vahvistivat sitoumuksensa ja sitoutuivat myös vauhdittamaan sellaisten tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamista, joilla parannetaan OTC-johdannaisten avoimuutta ja lakisääteistä valvontaa kansainvälisesti yhdenmukaisella ja syrjimättömällä tavalla. Komissio antoi 20. lokakuuta 2009 toisen tiedonannon[4], jossa esitettiin tulevat toimet, joita komissio aikoi ehdottaa johdannaismarkkinoiden avoimuuden lisäämiseksi, kaupankäyntiin liittyvän vastapuoliriskin ja operatiivisen riskin pienentämiseksi ja markkinoiden yhtenäisyyden ja valvonnan lisäämiseksi. Tiedonannossa ilmoitettiin myös, että komissio aikoi antaa vuonna 2010 säädösehdotuksia, joilla varmistettaisiin G20-ryhmän vakioitujen johdannaisten selvityksestä antamien sitoumusten[5] täytäntöönpano sekä se, että keskusvastapuolet noudattavat tiukkoja vakavaraisuusmääräyksiä ja että kauppatietorekistereihin sovelletaan asianmukaista sääntelyä. Tämä asetusehdotus on tulosta komission sitoumuksesta toimia nopeasti ja määrätietoisesti. Siinä otetaan huomioon myös Euroopan parlamentin Langenin mietinnöstä ( Mietintö johdannaismarkkinoista: tulevat toimet ) 15. kesäkuuta 2010 antamassaan päätöslauselmassa ilmaisema voimakas tuki ja sen ehdottamat monet toimenpiteet. Kuten edellä on jo todettu, tämä aloite on osa laajempaa kansainvälistä pyrkimystä parantaa yleisesti rahoitusjärjestelmän vakautta ja erityisesti OTC-johdannaismarkkinoiden vakautta. Koska OTC-johdannaismarkkinat ovat globaalit, on olennaisen tärkeää, että noudatetaan kansainvälisellä tasolla koordinoitua lähestymistapaa. Sen vuoksi tässä ehdotuksessa on tärkeää ottaa huomioon, mitä muissa oikeusjärjestelmissä aiotaan tehdä tai on jo tehty OTC-johdannaisten sääntelyn alalla, jotta voidaan välttää sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttö. Tältä osin ehdotus noudattaa Yhdysvaltojen hiljattain OTC-johdannaisista antamaa lainsäädäntöä, niin kutsuttua Frank-Dodd-lakia. Kyseisen lain soveltamisala on pääpiirteittäin sama kuin ehdotuksenkin. Siihen sisältyvät samanlaiset OTC-johdannaissopimusten ilmoitusvelvollisuutta ja selvityskelpoisten sopimusten selvitystä koskevat säännökset. Lisäksi siinä säädetään tiukoista pääoma- ja vakuusvaatimuksista sellaisille OTC-johdannaisille, joiden selvitys tapahtuu jatkossakin kahdenvälisesti. Siinä otetaan käyttöön kauppatietorekistereitä koskeva sääntelykehys ja parannetaan keskusvastapuolia koskevaa nykyistä sääntelykehystä. Komission ehdotuksen tapaan kyseisessä laissa säädetään siitä, että myöhemmin on laadittava useita teknisiä sääntöjä. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Komission yksiköt ovat järjestäneet lokakuusta 2008 lähtien lähes jatkuvasti intressitahojen laaja-alaisia kuulemisia voidakseen määrittää, millaisia toimenpiteitä tarvitaan. Tämä näkemystenvaihto on tapahtunut useiden kahden- ja monenvälisten kokousten, kahden julkisen kuulemisen ja yhden konferenssin muodossa. Aluksi komission yksiköiden huomio kohdistui yksinomaan luottoriskinvaihtosopimusmarkkinoihin, jotka olivat huomion keskipisteenä Bear Sternsin ja Lehman Brothersin tapauksissa. Komissio perusti johdannaisia käsittelevän työryhmän, johon kuului edustajia sellaisista finanssilaitoksista, jotka olivat sitoutuneet selvittämään eurooppalaisia luottoriskinvaihtosopimuksia heinäkuun 2009 lopusta alkaen[6]. Työryhmällä pyrittiin helpottamaan tämän alan keskeisten välittäjien antaman sitoumuksen valvomista. Työryhmään kuului myös keskusvastapuolten, kauppatietorekisterien ja muiden merkittävien markkinatoimijoiden edustajia sekä asianomaisten eurooppalaisten viranomaisten (EKP, CESR, CEBS ja CEIOPS)[7] ja kansallisten viranomaisten (AMF, BaFin ja FSA)[8] edustajia. Johdannaisia käsittelevän työryhmän kokousten lisäksi komissio järjesti erillisiä, asiakohtaisia kahden- ja monenvälisiä kokouksia, joihin osallistui monia luottoriskinvaihtosopimusmarkkinoilla toimivia intressitahoja. Sen jälkeen, kun toimiala oli täyttänyt sitoumuksensa (eli alkanut selvittää CDS-sopimuksia), komissio perusti johdannaisia ja markkinarakenteita käsittelevän jäsenvaltioiden asiantuntijoiden työryhmän voidakseen valmistella lainsäädäntötoimenpiteitä. Se keskusteli erilaisista sääntelytavoista jäsenvaltioiden asiantuntijoiden, EKP:n, CESR:n ja CEBS:n kanssa ja järjesti useita kokouksia tammikuun ja heinäkuun 2010 välisenä aikana. Komissio on myös saanut arvokasta tietoa osallistumalla useisiin kansainvälisiin foorumeihin, erityisesti OTC-johdannaisten sääntelyviranomaisten ryhmään ja Baselin komitean riskien hallintaa ja mallintamista käsittelevään ryhmään. Komissio on myös hiljattain saanut tarkkailijan aseman yhteisen CPSS–IOSCO-työryhmän[9] ohjauskomiteassa; työryhmä tarkistaa parhaillaan keskusvastapuolia koskevia suosituksia ja valmistelee kauppatietorekistereitä koskevia suosituksia. Lisäksi komissio käy säännöllistä vuoropuhelua EU:n ulkopuolisten viranomaisten kanssa, erityisesti Yhdysvaltojen viranomaisten (CFTC, SEC[10], Federal Reserve Bank of New York, Federal Reserve Board ja Yhdysvaltojen kongressi) kanssa. Se myös hoitaa finanssimarkkinoiden vakauden valvontaryhmän (FSB) toiminnan yhteispuheenjohtajuutta. Kyseinen valvontaryhmä keskittyy G20-maiden tasolla sovittujen ilmoittamista, selvitystä ja kaupankäyntiä koskevien velvoitteiden täytäntöönpanoon liittyvien haasteiden ratkaisemiseen. PO MARKT käynnisti ensimmäisen tiedonantonsa antamisen yhteydessä julkisen kuulemisen[11], joka oli käynnissä 3. heinäkuuta – 31. elokuuta 2009. Komission yksiköt saivat 111 vastausta, joista 100, joille on annettu julkaisulupa, on julkaistu kuulemista käsittelevällä internetsivustolla[12]. Tiivistelmä vastauksista sekä intressitahojen julkista kuulemista koskeva alustava analyysi ovat luettavissa PO MARKTin internetsivustolla[13]. Näitä toimia seurasi Brysselissä 25. syyskuuta 2009 järjestetty suuri konferenssi[14]. Kolme paneelia, jotka muodostuivat EU:n alueelta ja Yhdysvalloista tulevista tutkijoista, toimialan edustajista ja sääntelyviranomaisista, esitti näkemyksiään tarpeesta (tai tarpeettomuudesta) uudistaa OTC-johdannaismarkkinoita yli 400 osallistujan yleisölle ja vastasi heidän kysymyksiinsä. Konferenssissa esitetyt näkemykset vastasivat pääosiltaan julkisen kuulemisen yhteydessä esitettyjä näkemyksiä ja tietoja. Toinen avoin kuuleminen järjestettiin 14. kesäkuuta – 10. heinäkuuta 2010. Sen tarkoituksena oli saada intressitahoilta palautetta lainsäädäntötoimenpiteiden puitteista. Komission yksiköt saivat 210 vastausta, joissa suurelta osin kannatettiin ehdotettuja uudistuksia[15]. 3. VAIKUTUSTENARVIOINTI Asetukseen on liitetty vaikutustenarviointi[16], jossa analysoidaan vaihtoehtoja, joilla järjestelmäriskiä voidaan pienentää lisäämällä OTC-johdannaismarkkinoiden turvallisuutta ja tehokkuutta. Analyysin perusteella vaikutustenarvioinnissa todetaan, että suurin nettomääräinen etu saavutettaisiin ottamalla käyttöön toimenpiteet, joissa - edellytettäisiin, että OTC-johdannaisille, jotka täyttävät ennakolta määritetyt kelpoisuusehdot tehdään keskusvastapuoliselvitys; - asetettaisiin erityiset tavoitteet oikeudellisten asioiden ja prosessien standardoinneille; - asetettaisiin erityiset tavoitteet OTC-johdannaiskauppojen kahdenväliselle selvitykselle; - edellytettäisiin, että markkinatoimijat ilmoittavat kaikki tarvittavat OTC-johdannaissalkkujaan koskevat tiedot kauppatietorekisteriin tai, jos se ei ole mahdollista, suoraan sääntelyviranomaisille; ja - edellytettäisiin kokonaispositioita koskevien tietojen julkaisemista; 4. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT 4.1. Oikeusperusta Ehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artiklaan, joka on sopivin oikeusperusta tämän alan asetukselle. Asetusta pidetään soveliaimpana oikeudellisena välineenä, jolla voidaan ottaa käyttöön kaikille toimijoille suunnattu pakollinen velvollisuus selvittää vakioidut OTC-johdannaiset keskusvastapuolten välityksellä sekä varmistaa, että keskusvastapuoliin, jotka tämän johdosta ottavat vastuulleen huomattavan riskin, joka keskittyy niihin, sovelletaan yhdenmukaisia vakavaraisuusvaatimuksia EU:ssa. Asetus on sovelias oikeudellinen väline uusien toimivaltuuksien siirtämiseksi Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle (EAMV), joka tulee olemaan ainoa viranomainen, joka vastaa kauppatietorekisterien rekisteröinnistä ja valvonnasta EU:ssa. 4.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Tarvitaan EU:n tasolla toteutettavia yhdenmukaisia toimia, joilla määritetään, mitkä OTC-johdannaislajit soveltuvat pakolliseen keskusvastapuoliselvitykseen. Tätä ei voi jättää jäsenvaltioiden päätettäväksi, koska se johtaisi selvitysvelvollisuuden erilaiseen ja epäyhtenäiseen soveltamiseen EU:ssa. Sen vuoksi Euroopan komissiolle ja EAMV:lle on annettava keskeinen asema, kun yksilöidään johdannaislajit, jotka on selvitettävä keskitetysti. Koska keskusvastapuolten käytöstä tulee pakollista EU:n oikeuden nojalla, niihin on myös sovellettava tiukkoja toiminnan järjestämiseen, liiketoiminnan harjoittamiseen ja vakavaraisuuteen liittyviä vaatimuksia. Siltä osin kuin on kyse keskusvastapuolten toimilupien myöntämisestä ja valvonnasta, asetuksessa pyritään saavuttamaan tasapaino EAMV:n keskeisen aseman, kansallisten viranomaisten toimivallan ja muiden toimivaltaisten viranomaisten etujen välillä. Asetuksessa otetaan huomioon jäsenvaltioiden mahdollinen finanssipoliittinen vastuu ja keskusvastapuolten toiminnan rajatylittävä luonne. EAMV:lla tulee olemaan keskeinen asema toimivaltaisten viranomaisten kollegiossa, kun kyse on keskusvastapuolen toimiluvan myöntämisestä, peruuttamisesta ja muuttamisesta. Jotta voidaan ottaa käyttöön yksi yhteinen toimintatapa ja välttää jäsenvaltioiden väliset erot, EAMV:lle annetaan vastuu myös sellaisten kolmansista maista tulevien keskusvastapuolten tunnustamisesta, jotka haluavat tarjota selvityspalveluja EU:hun sijoittautuneille yhteisöille. Ne voidaan kuitenkin tunnustaa vain tietyin edellytyksin. Ilmoitusvelvollisuudesta todettakoon, että koska kauppatietorekisteriin ilmoitetut tiedot kiinnostavat kaikkia Euroopan unionin toimivaltaisia viranomaisia ja koska on tarpeen varmistaa, että kaikilla toimivaltaisilla viranomaisilla on samoin edellytyksin yhtäläinen esteetön pääsy kyseisiin tietoihin, asiaa olisi säänneltävä EU:n tasolla. Sen vuoksi EAMV valtuutetaan huolehtimaan sekä kauppatietorekisterien rekisteröinnistä että valvonnasta. Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa ehdotuksen tavoitteita, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin EU:n tasolla, säännökset ovat perussopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisia. 4.3. Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus 4.3.1. I osasto (Aihe, soveltamisala ja määritelmät ) Asetuksessa on laaja soveltamisala, ja siinä vahvistetaan yhdenmukaiset vaatimukset finanssialalla toimiville vastapuolille, finanssialan ulkopuolisille vastapuolille (tiettyjen kynnysarvojen ylittyessä) ja kaikille OTC-johdannaissopimusten lajeille. Vakavaraisuutta käsitteleviä asetuksen osia sovelletaan keskusvastapuoliin selvitysvelvollisuuden perusteella ja kauppatietorekistereihin ilmoitusvelvollisuuden perusteella. On kuitenkin tärkeää huomata, että keskusvastapuolten toimiluvan myöntämistä ja valvontaa koskevia vaatimuksia sovelletaan riippumatta siitä, minkä tyyppistä rahoitusvälinettä keskusvastapuolet selvittävät eli olipa kyse OTC-välineestä tai muusta rahoitusvälineestä. Tämä asia selvennetään 1 artiklan 3 kohdassa. Säädöksessä huomioidaan nimenomaisesti poikkeukset, jotka koskevat Euroopan keskuspankkijärjestelmän jäseniä, julkisen velan hoidosta vastuussa olevia tai sen hoitoon puuttuvia julkisia elimiä ja monenvälisiä kehityspankkeja, jotta ei rajoitettaisi niiden toimivaltaa ryhtyä tarvittaessa toimiin markkinoiden vakauttamiseksi rajoiteta. 4.3.2. II osasto (OTC-johdannaisten selvitys, ilmoittaminen ja riskien pienentäminen) OTC-johdannaisten selvitystä, ilmoittamista ja riskien pienentämistä koskeva asetuksen osio on tärkeä, koska siinä on kyse G20-ryhmän sopiman kaikkien ”vakioituja OTC-johdannaisia” koskevan selvitysvelvollisuuden täytäntöönpanosta. Jotta tämä sitoumus voitaisiin panna täytäntöön oikeudellisina velvollisuuksina, ”vakioiduilla” sopimuksilla tarkoitetaan sopimuksia, jotka soveltuvat keskusvastapuolten selvitettäviksi. Tämän toteuttamiseksi asetuksella otetaan käyttöön menettely, jossa otetaan huomioon pakolliseen selvitykseen liittyvät riskinäkökohdat. Menettely on suunniteltu varmistamaan, että OTC-johdannaissopimuksia koskeva selvitysvelvollisuus saavuttaa käytännössä lopullisen tavoitteensa eli sillä pienennetään rahoitusjärjestelmän riskejä sen sijaan että sillä lisättäisiin niitä. Jos sellainen keskusvastapuoli pakotettaisiin selvittämään OTC-sopimuksia, joka ei kykene riskienhallintaan, siitä voisi olla haitallisia seurauksia järjestelmän vakaudelle. Jotta voidaan ottaa käyttöön menettely, jolla varmistetaan, että mahdollisimman moni OTC-sopimus selvitetään, asetuksella otetaan käyttöön kaksi lähestymistapaa sen määrittämiseksi, mitkä sopimukset on selvitettävä: 1. Alhaalta ylös -lähestymistapa, jonka mukaan keskusvastapuoli päättää selvittää tietyt sopimukset ja saa siihen luvan toimivaltaiselta viranomaiseltaan, jonka on ilmoitettava sen jälkeen, kun se on antanut keskusvastapuolelle luvan selvittää kyseiset sopimukset, asiasta EAMV:lle. EAMV:llä on tämän jälkeen toimivalta päättää siitä, onko selvitysvelvollisuutta sovellettava kaikkiin kyseisenlaisiin sopimuksiin EU:ssa. EAMV:n on perustettava päätöksensä tiettyihin objektiivisiin kriteereihin. 2. Ylhäältä alas -lähestymistapa, jossa EAMV yhdessä Euroopan järjestelmäriskikomitean kanssa määrittää, mihin sopimuksiin olisi mahdollisesti sovellettava selvitysvelvollisuutta. Tämä lähestymistapa on tärkeä, koska sen avulla voidaan tunnistaa ja poimia sellaiset markkinoilla olevat sopimustyypit, joita mikään keskusvastapuoli ei vielä selvitä. Molemmat lähestymistavat ovat välttämättömiä, koska G20-ryhmän selvityssitoumuksen täyttämistä ei voida jättää yksinomaan toimialan oma-aloitteisuuden varaan ja koska tiettyjen järjestelyjen soveltuvuus on tarkastettava oikeudellisesti Euroopan tasolla ennen kuin selvitysvelvollisuus tulee voimaan. On tärkeää huomata, että vastapuolet, joita selvitysvelvollisuus koskee, eivät yksinkertaisesti voi kiertää velvollisuutta päättämällä olla osallistumatta keskusvastapuolen toimintoihin. Jos vastapuolet eivät täytä osallistumisvaatimuksia tai niitä ei kiinnosta tulla selvitysosapuoliksi, niiden on sovittava tarvittavista järjestelyistä selvitysosapuolten kanssa voidakseen käyttää keskusvastapuolen palveluja asiakkaina. Lisäksi, jotta vältyttäisiin uusilta esteiltä ja säilytettäisiin OTC-johdannaisten globaali luonne, keskusvastapuolille ei saisi antaa lupaa hyväksyä ainoastaan sellaisilla kauppapaikoilla tehtyjä kauppoja, joihin keskusvastapuolilla on etuoikeutettu suhde tai jotka kuuluvat samaan konserniin. Näistä syistä vaaditaan, että keskusvastapuolen, joka on saanut luvan selvittää selvityskelpoisia johdannaissopimuksia, on suostuttava selvittämään tällaisia sopimuksia syrjimättömästi kauppapaikasta riippumatta. Finanssialan ulkopuolisista (yritysmuotoisista) vastapuolista todettakoon, että niihin ei periaatteessa sovelleta tämän asetuksen sääntöjä, jolleivät niiden OTC-johdannaispositiot ole vähintään kynnysarvon suuruisia ja jollei niitä pidetä järjestelmän kannalta tärkeinä. Koska kyseisten vastapuolten johdannaistoimintojen oletetaan yleisesti koskevan sellaisia johdannaisia, jotka liittyvät pikemminkin välittömästi niiden kaupalliseen toimintaa kuin keinotteluun, niiden johdannaispositiot eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että selvitysvelvollisuutta sovelletaan ainoastaan sellaisten finanssialan ulkopuolisten vastapuolten OTC-sopimuksiin, jotka ovat erityisen aktiivisia OTC-johdannaismarkkinoilla, jollei tämä aktiivisuus johdu suoraan niiden kaupallisesta toiminnasta. Tämä saattaa päteä esimerkiksi sellaisiin energiantoimittajiin, jotka myyvät tulevaa tuotantoaan, maatalousyrityksiin, jotka sitovat hinnan, jolla ne aikovat myydä satonsa, lentoyhtiöihin, jotka sitovat hinnan, jolla ne hankkivat polttoainetta tulevaisuudessa, tai mihin tahansa muuhun kaupalliseen yritykseen, jonka on perustellusti suojauduttava erityiseen toimintaansa kohdistuvalta riskiltä. On kuitenkin syitä, joiden vuoksi finanssialan ulkopuolisia vastapuolia ei voida jättää täysin tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Ensiksikin finanssialan ulkopuoliset vastapuolet ovat aktiivisia toimijoita OTC-johdannaismarkkinoilla, ja ne toteuttavat usein transaktioita finanssialalla toimivien vastapuolten kanssa. Finanssialan ulkopuolisten vastapuolten jättäminen täysin asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle heikentäisi selvitysvelvollisuuden vaikuttavuutta. Toiseksi tietyt finanssialan ulkopuoliset vastapuolet voivat hankkia koko järjestelmän kannalta merkittäviä OTC-johdannaispositioita. Sen vuoksi ei ole hyväksyttävää jättää järjestelmän kannalta merkityksellisiä finanssialan ulkopuolisia vastapuolia, joiden maksulaiminlyönneillä saattaa olla huomattava kielteinen vaikutus markkinoihin, kokonaan sääntelyn ulkopuolelle. Kolmanneksi finanssialan ulkopuolisten vastapuolten jättäminen kokonaan asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle saattaisi johtaa sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöön. Finanssialalla toimiva vastapuoli voisi helposti kiertää asetuksella säädettyjä velvollisuuksia perustamalla uuden finanssialan ulkopuolisen yhteisön, jonka kautta se ohjaisi OTC-johdannaistoimintaansa. Finanssialan ulkopuolisten vastapuolten sisällyttäminen asetuksen soveltamisalaan on välttämätöntä myös sen vuoksi, että sillä voidaan varmistaa sääntelyn globaali lähentyminen kolmansien maiden kanssa. Yhdysvaltojen lainsäädännössä finanssialan ulkopuolisia vastapuolia ei vapauteta täysin ilmoitusvelvollisuudesta eikä selvitysvelvollisuudesta. Edellä todetun perusteella asetuksessa säädetään menettelystä, jonka avulla voidaan tunnistaa sellaiset finanssialan ulkopuoliset laitokset, joilla on koko järjestelmän kannalta merkittäviä OTC-johdannaispositioita, ja saattaa ne tiettyjen asetuksessa yksilöityjen velvollisuuksien alaisiksi. Menettely perustuu kahden kynnysarvo määrittelyyn: a) ilmoitus kynnysarvo; b) selvitys kynnysarvo. Nämä kynnysarvot määrittää Euroopan komissio EAMV:n ehdottamien sääntelystandardien luonnosten perusteella kuullen asiasta Euroopan järjestelmäriskikomiteaa ja muita asianomaisia viranomaisia. Esimerkiksi energiamarkkinoiden tapauksessa EAMV:n olisi kuultava asetuksella (EY) N:o 713/2009 perustettua energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirastoa, jotta se voisi varmistaa, että energia-alan erityispiirteet otetaan kaikilta osin huomioon. Ilmoituskynnysarvon avulla finanssialan viranomaiset voivat tunnistaa sellaiset finanssialan ulkopuoliset vastapuolet, jotka ovat hankkineet huomattavia OTC-johdannaispositioita. Tämä on välttämätöntä, koska nämä viranomaiset eivät yleensä valvo kyseisiä vastapuolia. Käytännössä tämä tapahtuu siten, että kun finanssialan ulkopuolisen vastapuolen positiot ylittävät asetuksessa säädetyn ilmoituskynnysarvon, sen on ilmoitettava asiasta asetuksessa määritellylle toimivaltaiselle viranomaiselle. Lisäksi kyseiseen vastapuoleen aletaan automaattisesti soveltaa ilmoitusvelvollisuutta, ja sitä vaaditaan esittämään perustelut kyseisten positioiden hankkimiselle. Selvityskynnysarvoa käytetään puolestaan sen määrittämiseen, onko finanssialan ulkopuoliseen vastapuoleen alettava soveltaa selvitysvelvollisuutta. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että jos vastapuolen positiot ylittävät kyseisen kynnysarvon, siihen aletaan soveltaa selvitysvelvollisuutta, joka koskee sen kaikkia sopimuksia. Jos jotkin näistä sopimuksista eivät osoittaudu soveltuvan keskusvastapuolen selvitettäviksi, finanssialan ulkopuoliseen vastapuoleen sovelletaan asetuksessa säädettyjä pääoma- tai vakuusvaatimuksia (ks. jäljempänä). Molemmat kynnysarvot määritetään ottaen huomioon vastapuolen yhteenlaskettujen nettopositioiden ja vastuiden merkitys koko järjestelmän kannalta johdannaislajeittain. On kuitenkin tärkeää huomata, kuten edellä on selitetty ja vahvistettu, että laskettaessa positioita selvityskynnysarvoa varten johdannaissopimuksia ei saisi ottaa huomioon, jos ne on tehty objektiivisesti mitattavissa olevaan kaupalliseen toimintaan kohdistuvien riskien kattamiseksi. Koska kaikkia OTC-johdannaisia ei pidetä keskusselvitykseen soveltuvina, on yhä tarpeen parantaa sellaisten sopimusten järjestelyjä ja turvallisuutta, joita hallinnoidaan jatkossakin ”kahdenvälisesti”. Tästä syystä asetuksessa edellytetään sähköisten välineiden käyttöä ja sellaisia riskienhallintamenettelyjä, joissa vakuudet vaihdetaan oikea-aikaisesti ja tarkasti sekä asianmukaisesti eroteltuina ja joissa pääomaa on riittävästi ja oikeasuhteisesti. Finanssialalla toimivien vastapuolten ja sellaisten finanssialan ulkopuolisten vastapuolten, jotka ylittävät selvityskynnysarvon, on ilmoitettava tiedot tekemistään johdannaissopimuksista ja niiden muutoksista (uudistaminen ja päättäminen mukaan luettuna) rekisteröidylle kauppatietorekisterille. OTC-markkinoiden entistä suurempi avoimuus on keskeisen tärkeää sääntelyviranomaisille, poliittisten päätösten tekijöille ja markkinoille. Asetuksessa vaaditaan, että jos kauppatietorekisteri ei poikkeuksellisesti kykene kirjaamaan tietyn OTC-johdannaissopimuksen tietoja, nämä tiedot olisi toimitettava suoraan asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle. Komissio on valtuutettava määrittelemään eri johdannaislajeja koskevissa ilmoituksissa edellytetyt tiedot, ilmoitusten tyypin ja muodon sekä niiden antamistiheyden sen jälkeen, kun EAMV on antanut sille teknisten standardien luonnokset. 4.3.3. III osasto (Keskusvastapuolten toimiluvat ja valvonta) Jotta voidaan varmistaa, että Euroopan unioniin sijoittautuneet keskusvastapuolet ovat turvallisia, toimiluvan myöntäminen keskusvastapuolelle edellyttää, että sillä on riittävästi likviditeettiä. Likviditeetti voi perustua keskuspankin likviditeetin tai luottokelpoisen ja luotettavan kaupallisen pankin likviditeetin saantiin tai näiden yhdistelmään. Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi säilytettävä itsellään vastuu keskusvastapuolten toimiluvan myöntämisestä (myös sen peruuttamisesta) ja valvonnasta, koska niillä on parhaimmat mahdollisuudet tarkastella keskusvastapuolten päivittäistä toimintaa, toteuttaa määräajoin tarkastuksia ja toteuttaa tarvittaessa asianmukaisia toimia. Ottaen huomioon keskusvastapuolten merkitys koko järjestelmän kannalta ja niiden toiminnan rajatylittävä luonne, on tärkeää, että EAMV:llä on keskeinen asema toimilupia myönnettäessä. Tämä saavutetaan seuraavin keinoin: - tämän säädöksen antaminen asetuksen muodossa antaa EAMV:lle keskeisen aseman ja vastuun asetuksen yhteisestä ja objektiivisesta soveltamisesta, kuten EAMV-asetuksessa selvästi säädetään, - EAMV:tä vaaditaan laatimaan joukko teknisten standardien luonnoksia keskeisillä alueilla, millä varmistetaan asetuksen asianmukainen soveltaminen, - EAMV helpottaa kollegion lausuntojen antamista. Koska keskusvastapuolia pidetään koko järjestelmän kannalta merkityksellisinä laitoksina, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on laadittava kollegiona valmiussuunnitelmia hätätilanteita varten. Lisäksi komission on tulevassa kriisien hallintaa ja ratkaisua koskevassa aloitteessaan määriteltävä erityiset toimintatavat ja toimenpiteet koko järjestelmän kannalta merkityksellisissä laitoksissa ilmenevien kriisitilanteiden ratkaisemiseksi. Kun on kyse kolmansista maista olevista keskusvastapuolista, EAMV:llä on myös välitön vastuu siitä, että tällaiset keskusvastapuolet tunnustetaan, jos tietyt edellytykset täyttyvät. Tunnustaminen edellyttää erityisesti komission varmistumista siitä, että kyseisen kolmannen maan lainsäädäntö- ja valvontakehys vastaa EU:n kehystä, että keskusvastapuolella on toimilupa ja sitä valvotaan tehokkaasti kyseisessä kolmannessa maassa ja että EAMV on huolehtinut yhteistyöjärjestelyistä kyseisen kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Kolmannesta maasta olevan keskusvastapuolen ei sallita suorittaa toimia eikä palveluja unionissa, jolleivät edellä mainitut edellytykset täyty. 4.3.4. IV osasto (Keskusvastapuolia koskevat vaatimukset) Toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset Koska asetuksella otetaan käyttöön OTC-johdannaisten pakollinen selvitysvelvollisuus, asianmukaisia huomioita on kiinnitettävä keskusvastapuolten vakauteen ja sääntelyyn. Ensiksikin keskusvastapuolella on oltava käytössään vakaat päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyt. Näiden avulla puututaan mahdollisiin omistajien, johdon, selvitysosapuolten ja epäsuorien osallistujien välisiin konflikteihin. Riippumattomien hallituksen jäsenten roolilla on erityisen suuri merkitys. Asetuksessa määritellään myös selvästi riskinarviointikomitean asema ja tehtävät. Sen riskienhallintatoiminnon olisi raportoitava suoraan hallitukselle, eivätkä muut liiketoiminta-alat saisi vaikuttaa siihen. Asetuksessa vaaditaan myös, että päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyt on julkistettava. Keskusvastapuolella olisi niin ikään oltava käytössään asianmukaiset sisäiset järjestelmät sekä toiminta- ja hallintomenettelyt, ja sille olisi tehtävä riippumattomia tilintarkastuksia. Kaikkia näitä toimenpiteitä pidetään tehokkaampana keinona puuttua sellaisiin mahdollisiin eturistiriitoihin, jotka saattavat rajoittaa keskusvastapuolten selvitysvalmiuksia, kuin muita sääntelymuotoja, joista voisi aiheutua epätoivottuja seurauksia markkinarakenteisiin (esim. omistuksen rajoittaminen, jonka olisi ulotuttava myös niin kutsuttuihin vertikaalisiin rakenteisiin, joissa pörssit omistavat keskusvastapuolen). Vakavaraisuusvaatimukset Koska keskusvastapuoli on jokaisen position vastapuoli, siihen kohdistuu se riski, että jokin sen vastapuolista saattaa laiminlyödä maksunsa. Vastaavasti keskusvastapuolen vastapuoliin kohdistuu se riski, että itse keskusvastapuoli saattaa laiminlyödä maksunsa. Tämän vuoksi asetuksessa säädetään, että keskusvastapuolen on pienennettävä vastapuoliluottoriskiään useilla vahvistavilla mekanismeilla. Tällaisia mekanismeja ovat tiukat mutta syrjimättömät osallistumisvaatimukset, rahoitusvarat ja muut vakuudet. Keskeisen asemansa vuoksi keskusvastapuoli on tärkeä toimija markkinoilla, joilla se tarjoaa palveluja. Niinpä, jos keskusvastapuoli laiminlöisi maksunsa, siitä tulisi lähes kaikissa tapauksissa rahoitusjärjestelmän kannalta mahdollisesti merkityksellinen tapahtuma. Koska keskusvastapuolilla on järjestelmän kannalta tärkeä asema ja ehdotetun lakisääteisen vaatimuksen mukaan kaikki ”vakioidut” OTC-johdannaiset on selvitettävä keskusvastapuoliyhteisöissä, tarvetta saattaa keskusvastapuolet EU:n tasolla tiukan vakavaraisuussääntelyn piiriin ei voida korostaa liikaa. Koska jäsenvaltioiden nykyisissä kansallisissa keskusvastapuolia sääntelevissä lainsäädännöissä on eroja, niistä johtuva epäyhtenäinen toimintakenttä tekee keskusvastapuolipalvelujen rajatylittävästä tarjoamisesta mahdollisesti turvattomampaa ja kalliimpaa kuin on suotavaa, mikä muodostaa esteen Euroopan finanssimarkkinoiden yhdentymiselle. Keskusvastapuolen sallitaan ulkoistaa toimintojaan ainoastaan, jos ulkoistamisella ei ole vaikutusta keskusvastapuolen varsinaiseen toimintaan ja sen riskienhallintakykyyn, ulkoistetuista toiminnoista aiheutuvat riskit mukaan luettuina. Näin ollen keskusvastapuolten on aina valvottava ulkoistettuja toimintoja, ja sillä on oltava täysi määräysvalta niihin. Lisäksi keskusvastapuolten on jatkuvasti hallinnoitava ulkoistettuihin toimintoihin kohdistuvia riskejä. Riskienhallintatoimintojen ulkoistaminen ei ole käytännössä mahdollista. Keskusvastapuolen toimiluvan saamisen ehdoksi on asetettava tietynsuuruinen vähimmäispääoma. Keskusvastapuolen oma pääoma toimii myös sen viimeisenä turvana silloin, kun yksi tai useampi selvitysosapuoli on laiminlyönyt maksunsa, ja näiltä kerätyt marginaalit ja maksulaiminlyöntirahaston varat ja muut varat on käytetty. Jos keskusvastapuoli päättää käyttää osaa pääomastaan ylimääräisinä rahoitusvaroina riskienhallintatarkoituksiin, kyseisen osuuden on oltava lisänä siihen pääomaan, joka tarvitaan keskusvastapuolen palvelujen ja toimintojen jatkuvaan suorittamiseen. Asetuksessa edellytetään, että keskusvastapuolella on oltava yhteisvastuullinen maksulaiminlyöntirahasto, johon keskusvastapuolen osapuolten on maksettava rahoitusosuuksia. Maksulaiminlyöntirahasto mahdollistaa yhteisvastuun tappioiden kantamisesta ja toimii tällä tavoin lisäturvana, jota keskusvastapuoli voi käyttää, jos yksi tai useampi sen osapuolista tulee maksukyvyttömäksi. Asetuksessa annetaan myös tärkeät säännöt positioiden ja niihin liittyvien vakuuksien erottelusta ja siirrettävyydestä. Nämä säännöt ovat olennaisen tärkeitä, koska niiden avulla vastapuoliluottoriskiä voidaan pienentää tehokkaasti keskusvastapuolia käyttämällä, keskusvastapuolten kesken saavutetaan tasapuoliset toimintaedellytykset ja selvitysosapuolten asiakkaiden oikeutettuja etuja voidaan suojella. Säännöillä vastataan vaatimuksiin, joita selvitysosapuolet ja niiden asiakkaat ovat esittäneet entistä pidemmälle viedystä yhdenmukaistamisesta ja suojasta tällä alalla. Säännöt ovat myös vastaus Lehman Brothersin kaatumisen yhteydessä esille tulleisiin kysymyksiin. 4.3.5. V osasto (Yhteentoimivuus) Yhteentoimivuus on tärkeä väline, jolla eurooppalaiset selvitysmarkkinat saadaan tosiasiallisesti yhdennettyä. Yhteentoimivuus voi kuitenkin altistaa keskusvastapuolet lisäriskeille. Tästä syystä edellytetään lakisääteistä hyväksymistä ennen kuin yhteistoimivuussopimuksia voidaan tehdä. Keskusvastapuolten olisi huolellisesti harkittava ja hallinnoitava yhteentoimivuudesta aiheutuvia lisäriskejä ja osoitettava toimivaltaisille viranomaisille, että niiden käyttöön ottamat järjestelmät ja menettelyt ovat asianmukaisia. Koska johdannaismarkkinat ovat monimutkaiset ja OTC-johdannaisten keskusvastapuoliselvitys on vasta varhaisessa kehitysvaiheessa, tässä vaiheessa ei ole aiheellista laajentaa yhteentoimivuussäännösten soveltamista muihin välineisiin kuin käteisvakuuksiin. Tämän poissulkeminen ei saisi kuitenkaan rajoittaa keskusvastapuolten mahdollisuutta tehdä tällaisia sopimuksia turvallisella tavalla, asetuksessa säädetyin edellytyksin. 4.3.6. VI osasto (Kauppatietorekisterien rekisteröinti ja valvonta) Kuten edellä 4.3.2 kohdassa on mainittu, asetuksessa säädetään OTC-johdannaiskauppojen ilmoitusvelvollisuudesta, jotta näiden markkinoiden avoimuutta saadaan lisättyä. Tiedot on ilmoitettava kauppatietorekistereihin. Näin ollen kauppatietorekisterien hallussa on tietoja, joita useat sääntelyviranomaiset tarvitsevat. Koska kauppatietorekisterit ovat keskeisessä asemassa lakisääteisten tietojen keräämisessä, asetuksella annetaan EAMV:lle valtuudet rekisteröidä kauppatietorekisterit, peruuttaa niiden rekisteröinti ja valvoa niitä. Jos valvontavaltuudet annettaisiin sille jäsenvaltiolle, johon kauppatietorekisteri on sijoittautunut, se saattaisi johtaa epätasapainoiseen tilanteeseen eri jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä. Kauppatietorekisterien kansallista valvontaa ei tarvita myöskään siitä syystä, että niiden valvontaan ei liity finanssipoliittiseen vastuuseen liittyviä vaikutuksia. EAMV:llä tulee olemaan myös esteetön pääsy kaikkien asianomaisten eurooppalaisten viranomaisten tietoihin, ja se tulee toimimaan ainoana Eurooppaa edustavana osapuolena, jolla on yhteyksiä kolmansien maiden kauppatietorekistereitä valvoviin toimivaltaisiin viranomaisiin. 4.3.7. VII osasto (Kauppatietorekistereitä koskevat vaatimukset) Asetuksessa annetaan säännöksiä, joilla varmistetaan, että kauppatietorekisterit noudattavat standardeja. Standardeilla varmistetaan, että kauppatietorekisterien lakisääteisiä tarkoituksia varten ylläpitämät tiedot ovat luotettavia, turvattuja ja suojattuja. Kauppatietorekistereihin sovelletaan erityisesti toiminnan järjestämistä ja itse toimintaa koskevia vaatimuksia ja huolehditaan tietojen asianmukaisesta suojasta ja avoimuudesta. Jotta kauppatietorekisteri voitaisiin rekisteröidä, sen on oltava sijoittautunut EU:n alueelle. EAMV voi kuitenkin tunnustaa kolmanteen maahan sijoittautuneen kauppatietorekisterin, jos se täyttää joukon vaatimuksia, joilla varmistetaan, että kyseiseen kauppatietorekisteriin sovelletaan asianomaisessa kolmannessa maassa samoja sääntöjä ja asianmukaista valvontaa. Sen varmistamiseksi, että mitkään oikeudelliset esteet eivät estä vastavuoroista tietojenvaihtoa ja vapaata pääsyä kolmannessa maassa sijaitsevan kauppatietorekisterin ylläpitämiin tietoihin, tästä asiasta olisi asetuksen mukaan tehtävä kansainvälinen sopimus. Asetuksessa säädetään, että EAMV ei tunnusta kolmanteen maahan sijoittautunutta kauppatietorekisteriä, jos tällaista sopimusta ei ole voimassa. 5. LOPPUSÄÄNNÖKSET Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiedoista, jotka on sisällytettävä EAMV:lle annettavaan ilmoitukseen sekä rekisteriin, ja perusteista, joilla EAMV tekee päätöksen selvitysvelvollisuuden piiriin kuulumisesta, ilmoitus- ja selvityskynnysarvoista, sopimuksen tekemisen ja vahvistamisen välisestä enimmäisajasta, likviditeetistä, päätöksentekoa, ohjausta ja valvontaa koskevien sääntöjen vähimmäissisällöstä, tietojen ylläpitoa koskevista yksityiskohdista, liiketoiminnan jatkuvuussuunnitelman vähimmäissisällöstä ja taatuista palveluista, marginaalivaatimuksia koskevista prosenttimääristä ja aikahorisontista, äärimmäisistä markkinaolosuhteista, erittäin likvideistä vakuuksista ja aliarvostuksista, erittäin likvideistä rahoitusvälineistä ja keskittymärajoista, testauksen yksityiskohdista, kauppatietorekisterin EAMV:lle esittämään rekisteröintihakemukseen sisällytettävistä tiedoista, sakoista sekä tiedoista, jotka kauppatietorekisterien on annettava saataville, tämän asetuksen mukaisesti. EAMV:n olisi laadittava teknisten standardien luonnokset näitä delegoituja säädöksiä varten ja tehtävä asianmukaiset vaikutuksenarvioinnit. Komissio olisi valtuutettava määrittämään kauppatietorekisterin ilmoitusten muoto, tietojen ylläpito ja rekisteröintihakemuksen muoto. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 291 artiklan mukaan yleiset säännöt ja periaatteet, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, vahvistetaan etukäteen tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen annetulla asetuksella. Siihen saakka, kun tällainen uusi asetus hyväksytään, sovelletaan edelleen menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehtyä neuvoston päätöstä 1999/468/EY lukuun ottamatta valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä, jota ei sovelleta tässä tapauksessa. 6. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutusta unionin talousarvioon. 2010/0250 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS OTC-johdannaisista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen, kun ehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[17], ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä sekä katsovat seuraavaa: (1) Raportissa, jonka Jacques de Larosièren johtama korkean tason asiantuntijaryhmä julkaisi 25 päivänä helmikuuta 2009 komission pyynnöstä, todetaan, että Euroopan finanssialan valvontakehystä olisi lujitettava, jotta finanssikriisien riski pienenisi ja jotta kriisit eivät olisi yhtä vakavia tulevaisuudessa. Raportissa suositetaan pitkälle meneviä uudistuksia finanssialan valvontarakenteeseen, muun muassa sitä, että olisi luotava Euroopan finanssivalvojien järjestelmä, joka koostuisi kolmesta Euroopan valvontaviranomaisesta, joista yksi edustaisi arvopaperialaa, yksi vakuutus- ja lisäeläkealaa ja yksi pankkialaa, sekä perustettava Euroopan järjestelmäriskikomitea. (2) Komissio antoi 4 päivänä maaliskuuta 2009 tiedonannon ”Elvytys Euroopassa”[18], jossa ehdotetaan finanssipalveluja koskevan EU:n sääntelyjärjestelmän lujittamista. Se arvioi 3 päivänä heinäkuuta 2009 antamassaan tiedonannossa[19] johdannaisten roolia finanssikriisissä ja hahmotteli 20 päivänä lokakuuta 2009 antamassaan tiedonannossa[20] toimia, joita se aikoo toteuttaa johdannaisiin liittyvien riskien pienentämiseksi. (3) Syyskuun 23 päivänä 2009 komissio antoi ehdotukset kolmeksi asetukseksi Euroopan finanssivalvojien järjestelmän perustamisesta, johon sisältyy kolmen Euroopan valvontaviranomaisen perustaminen edistämään unionin lainsäädännön yhdenmukaista soveltamista ja myötävaikuttamaan yhteisten, laadukkaiden sääntely- ja valvontastandardien ja -käytäntöjen luomiseen. Nämä valvontaviranomaiset ovat asetuksella …/…EU… perustettu Euroopan pankkiviranomainen (EPV), asetuksella …/…EU… perustettu Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (EAMV) ja asetuksella …/…EU… perustettu Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen (EVLEV). (4) OTC-johdannaisten (over-the-counter derivatives) avoimuudessa on puutteita, koska ne ovat yksityisesti neuvoteltuja sopimuksia ja niitä koskevat tiedot ovat yleensä ainoastaan sopimuspuolten saatavilla. Niillä luodaan monimutkainen keskinäisten sidossuhteiden verkko, joka voi vaikeuttaa niihin liittyvien riskien luonteen ja suuruuden toteamista. Finanssikriisi on osoittanut, että tällaiset ominaisuudet lisäävät epävarmuutta kireässä markkinatilanteessa ja vaarantavat näin ollen rahoitusvakauden. Tässä asetuksessa vahvistetaan edellytykset näiden riskien pienentämiselle ja johdannaissopimusten avoimuuden lisäämiselle. (5) Pittsburghissa 26 päivänä syyskuuta 2009 pitämässään huippukokouksessa G20-maiden johtajat sopivat, että kaikki vakioidut OTC-johdannaissopimukset olisi selvitettävä keskusvastapuolten välityksellä viimeistään loppuvuodesta 2012 alkaen ja että OTC-johdannaissopimukset olisi ilmoitettava kauppatietorekistereihin. G20-maiden johtajat vahvistivat sitoumuksensa Torontossa kesäkuussa 2010 ja sitoutuivat myös vauhdittamaan sellaisten tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamista, joilla parannetaan OTC-johdannaisten avoimuutta ja lakisääteistä valvontaa kansainvälisesti yhdenmukaisella ja syrjimättömällä tavalla. Komissio pyrkii varmistamaan, että EU:n kansainväliset kumppanit panevat nämä sitoumukset yhdenmukaisesti täytäntöön. (6) Eurooppa-neuvosto tunnusti 2 päivänä joulukuuta 2009 antamissaan päätelmissä, että on tarpeen parantaa huomattavasti vastapuoliluottoriskin pienentämistä ja että on tärkeää lisätä johdannaiskauppojen avoimuutta, tehokkuutta ja eheyttä. Euroopan parlamentti vaati OTC-johdannaisten pakollista selvittämistä ja ilmoittamista päätöslauselmassaan, jonka se antoi johdannaismarkkinoihin liittyviä tulevia toimia koskevasta tiedonannosta 15 päivänä kesäkuuta 2010. (7) Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (EAMV) toimii tämän asetuksen soveltamisalalla turvaamalla finanssimarkkinoiden vakauden kriisitilanteissa, varmistamalla, että kansalliset valvontaviranomaiset soveltavat unionin sääntöjä yhdenmukaisesti, sekä ratkaisemalla niiden välisiä erimielisyyksiä. Lisäksi sille on annettu tehtäväksi laatia oikeudellisesti sitovia teknisiä sääntelystandardeja, ja sillä on keskeinen rooli toimilupien myöntämisessä keskusvastapuolille ja kauppatietorekistereille sekä näiden valvonnassa. (8) Tarvitaan yhdenmukaiset säännöt sellaisia johdannaissopimuksia varten, jotka on lueteltu rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY[21] liitteessä I olevan C osan 4–10 kohdassa ja joilla käydään kauppaa pörssin ulkopuolella. (9) Kannustimet, joilla on pyritty edistämään keskusvastapuolten käyttöä, eivät ole osoittautuneet riittäväksi keinoiksi varmistaa, että vakioidut OTC-johdannaissopimukset todella selvitetään. Sen vuoksi tarvitaan keskusvastapuoliselvityksiä koskevia pakollisia vaatimuksia niitä OTC-johdannaisia varten, jotka voidaan selvittää. (10) On todennäköistä, että jäsenvaltiot toteuttavat kansallisia toimenpiteitä, jotka voivat luoda esteitä sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle ja haitata markkinatoimijoita ja rahoitusvakautta. Selvitysvelvollisuuden yhdenmukaista soveltamista tarvitaan unionissa myös korkeatasoisen sijoittajansuojan varmistamiseksi sekä tasapuolisten toimintaedellytysten luomiseksi markkinatoimijoiden välille. (11) Sen varmistamiseksi, että selvitysvelvollisuus pienentää järjestelmäriskiä, tarvitaan menettelyä, jolla voidaan yksilöidä selvityskelpoiset johdannaislajit, joiden tulisi kuulua selvitysvelvollisuuden piiriin. Menettelyssä olisi otettava huomioon, että kaikkien OTC-johdannaisten, joille on tehty keskusvastapuoliselvitys, ei voida katsoa soveltuvan pakolliseen keskusvastapuoliselvitykseen. (12) Tässä asetuksessa vahvistetaan kelpoisuusperusteet, joilla määritetään johdannaislajin kuuluminen selvitysvelvollisuuden piiriin. Keskeisen asemansa vuoksi EAMV:n tulisi päättää, täyttääkö jokin johdannaislaji kelpoisuusperusteet ja mistä alkaen selvitysvelvollisuus tulee voimaan. (13) OTC-johdannaissopimuksen kummankin osapuolen on annettava suostumuksensa siihen, että kyseinen sopimus selvitetään. Sen vuoksi selvitysvelvollisuutta koskevat poikkeukset olisi rajattava tarkasti, koska ne vähentävät kyseisen velvollisuuden toimivuutta ja keskusvastapuoliselvityksen etuja ja voivat johtaa sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttöön eri markkinatoimijaryhmien välillä. (14) OTC-johdannaisiin, joiden ei katsota soveltuvan keskusvastapuoliselvitykseen, sisältyy kuitenkin vastapuoliluottoriski, minkä vuoksi olisi vahvistettava säännöt kyseisen riskin hallitsemiseksi. Sääntöjä olisi sovellettava ainoastaan niihin markkinatoimijoihin, jotka kuuluvat selvitysvelvollisuuden piiriin. (15) Selvitys- ja ilmoitusvelvollisuuksia koskevia sääntöjä ja sellaisiin OTC-johdannaissopimuksiin sovellettavia riskienpienentämistekniikoita koskevia sääntöjä, joille ei ole tehty keskusvastapuoliselvitystä, olisi sovellettava finanssialalla toimiviin vastapuoliin eli direktiivissä 2004/39/EY määriteltyihin sijoituspalveluyrityksiin, luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/48/EY (uudelleenlaadittu toisinto)[22] määriteltyihin luottolaitoksiin, direktiivissä 73/239/ETY määriteltyihin vahinkovakuutusyrityksiin [huomautus: direktiivi on määrä kumota Solvenssi II -direktiivillä vuonna 2012], henkivakuutuksesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/83/EY[23] määriteltyihin henkivakuutusyrityksiin, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/65/EY[24] määriteltyihin siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin (yhteissijoitusyritykset), ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta 3 päivänä kesäkuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/41/EY[25] määriteltyihin ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoaviin laitoksiin ja direktiivissä 2010/.../EU määriteltyihin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin. (16) Finanssialalla toimiviin vastapuoliin sovellettavia sääntöjä olisi tarvittaessa sovellettava myös finanssialan ulkopuolisiin vastapuoliin. On tunnettua, että finanssialan ulkopuoliset vastapuolet käyttävät OTC-sopimuksia suojautuakseen kaupallisilta riskeiltä, jotka liittyvät suoraan niiden kaupalliseen toimintaan. Sen vuoksi olisi otettava huomioon, mihin tarkoitukseen finanssialan ulkopuolinen vastapuoli käyttää OTC-johdannaisia ja kuinka suuria ovat sen kyseisiin välineisiin liittyvät riskit, kun selvitetään, pitäisikö kyseisen finanssialan ulkopuolisen vastapuolen kuulua selvitysvelvollisuuden piiriin. Vahvistaessaan selvitysvelvollisuutta koskevan kynnysarvon EAMV:n olisi kuultava kaikkia asianomaisia viranomaisia, kuten hyödykemarkkinoista vastaavia sääntelyviranomaisia, varmistaakseen sen, että näiden alojen erityispiirteet otetaan kokonaan huomioon. Lisäksi komissio arvioi viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013 finanssialan ulkopuolisten yritysten tekemien OTC-johdannaiskauppojen merkityksen koko järjestelmän kannalta eri aloilla, kuten energia-alalla. (17) Rahaston tekemän sopimuksen olisi katsottava kuuluvan tämän asetuksen soveltamisalaan riippumatta siitä, onko kyseisellä rahastolla rahastonhoitajaa. (18) Keskuspankit ja muut vastaavaa toimintaa harjoittavat kansalliset yhteisöt, muut julkiset elimet, joiden tehtävänä on hoitaa julkista velkaa tai jotka osallistuvat kyseisen velan hoitoon, sekä luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY[26] liitteessä VI olevan 1 osan 4.2 kohdassa luetellut monenkeskiset kehityspankit olisi jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle, jotta ei rajoitettaisi niiden toimivaltaa toteuttaa tarvittaessa toimia markkinoiden vakauttamiseksi. (19) Koska kaikki markkinatoimijat, jotka kuuluvat selvitysvelvollisuuden piiriin, eivät voi tulla keskusvastapuolen selvitysosapuoliksi, niillä olisi oltava mahdollisuus päästä keskusvastapuolten asiakkaiksi. (20) Selvitysvelvollisuuden käyttöönotto sekä menettely, jolla vahvistetaan, mitä keskusvastapuolia voidaan käyttää tätä velvollisuutta sovellettaessa, voivat yhdessä johtaa tahattomiin kilpailun vääristymiin OTC-johdannaismarkkinoilla. Keskusvastapuoli voi esimerkiksi kieltäytyä selvittämästä tietyillä kauppapaikoilla tehtyjä kauppoja siitä syystä, että se on kilpailevan kauppapaikan omistuksessa. Tällaisten syrjivien käytäntöjen välttämiseksi keskusvastapuolten olisi suostuttava selvittämään eri kauppapaikoissa tehdyt kaupat, jos kyseisissä kauppapaikoissa noudatetaan keskusvastapuolen vahvistamia toiminnallisia ja teknisiä vaatimuksia. Yleisesti katsoen komission olisi jatkettava OTC-markkinoiden kehityksen tiivistä seurantaa ja ryhdyttävä tarvittaessa toimiin estääkseen tällaiset kilpailun vääristymät sisämarkkinoilla. (21) Tarvitaan luotettavia tietoja, jotta voidaan yksilöidä OTC-johdannaislajit, joiden olisi kuuluttava selvitysvelvollisuuden piiriin, sekä kynnysarvot ja järjestelmän kannalta merkitykselliset finanssialan ulkopuoliset vastapuolet. Sen vuoksi on tärkeää, että unionin tasolla vahvistetaan sääntelytarkoituksia varten OTC-johdannaisiin liittyviä tietoja koskevat ilmoitusvaatimukset. (22) On tärkeää, että markkinatoimijat ilmoittavat kaikki tiedot OTC-johdannaissopimuksista, jotka ne ovat ilmoittaneet kauppatietorekistereihin. Tällöin OTC-johdannaismarkkinoiden riskejä koskevat tiedot tallennetaan keskitetysti, ja ne ovat helposti EAMV:n, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten ja EKPJ:n asianomaisten keskuspankkien saatavilla. (23) Kauppatietorekistereihin olisi ilmoitettava sekä selvitetyt että selvittämättömät sopimukset, jotta markkinoista saataisiin kokonaiskuva. (24) Sopimuksen alkuperäisten vastapuolten ja muiden yhteisöjen, jotka tekevät ilmoituksia alkuperäisten vastapuolten puolesta, olisi kuuluttava sopimuksen muuttamista ja päättämistä koskevan ilmoitusvelvollisuuden piiriin. Vastapuoli tai sen työntekijät, jotka ilmoittavat tämän asetuksen mukaisesti kaikki sopimusta koskevat tiedot kauppatietorekisteriin toisen vastapuolen puolesta, ei saisi rikkoa mahdollisia tietojen ilmaisemista koskevia rajoituksia. (25) Selvitys- ja ilmoitusvelvollisuuksiin olisi liityttävä tehokkaat, oikeasuhteiset ja varoittavat seuraamukset. Pannessaan seuraamuksia täytäntöön jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että sillä ei vähennetä kyseisten sääntöjen tehokkuutta. (26) Keskusvastapuolelle myönnettävän toimiluvan ehdoksi olisi asetettava vähimmäismäärä alkupääomaa. Keskusvastapuolen pääoman, jakamattoman voiton ja rahastojen olisi oltava jatkuvasti oikeassa suhteessa keskusvastapuolen kokoon ja toimintaan sen varmistamiseksi, että keskusvastapuolella on riittävästi pääomaa operatiivisten tai jäännösriskien varalta ja että se voi tarvittaessa lopettaa tai organisoida toimintansa uudelleen hallitulla tavalla. (27) Koska tällä asetuksella otetaan käyttöön sääntelytarkoituksia varten lakisääteinen velvollisuus selvittää kaupat erityisten keskusvastapuolten välityksellä, on olennaisen tärkeää varmistaa, että kyseiset keskusvastapuolet ovat luotettavia ja vakaita ja että ne noudattavat jatkuvasti tässä asetuksessa vahvistettuja tiukkoja organisaatio-, liiketoiminta- ja vakavaraisuusvaatimuksia. Yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi vaatimuksia olisi sovellettava kaikkien sellaisten rahoitusvälineiden selvittämiseen, joita keskusvastapuolet käsittelevät. (28) Sen vuoksi olisi varmistettava sääntely- ja yhdenmukaistamistarkoituksia varten, että finanssialalla toimivat vastapuolet käyttävät ainoastaan sellaisia keskusvastapuolia, jotka noudattavat tässä asetuksessa vahvistettuja vaatimuksia. (29) Keskusvastapuolten toimilupia ja valvontaa koskevat suorat säännöt ovat OTC-johdannaisia koskevan selvitysvelvollisuuden keskeinen seuraus. Kansallisilla toimivaltaisilla viranomaisilla olisi edelleen oltava vastuu kaikista keskusvastapuolten toimilupiin ja valvontaan liittyvistä näkökohdista, muun muassa sen varmistamisesta, että toimilupaa hakeva keskusvastapuoli noudattaa tätä asetusta sekä selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä 19 päivänä toukokuuta 1998 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 98/26/EY[27], koska kansallisilla toimivaltaisilla viranomaisilla on edelleen parhaat edellytykset tutkia, miten keskusvastapuolet harjoittavat päivittäistä toimintaansa, sekä tehdä säännöllisiä tarkastuksia ja ryhtyä tarvittaessa toimenpiteisiin. (30) Jos keskusvastapuolta uhkaa maksukyvyttömyys, finanssipoliittinen vastuu saattaa olla pääasiallisesti sillä jäsenvaltiolla, johon keskusvastapuoli on sijoittautunut. Sen vuoksi toimiluvan myöntämisen keskusvastapuolelle ja keskusvastapuolen valvonnan olisi oltava kyseisen jäsenvaltion asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten tehtävä. Koska keskusvastapuolen selvitysosapuolet voivat kuitenkin olla sijoittautuneita eri jäsenvaltioihin ja koska ne ovat ensimmäisiä, joihin keskusvastapuolen maksulaiminlyönti vaikuttaa, on välttämätöntä, että kaikki asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset osallistuvat lupa- ja valvontamenettelyyn ja että otetaan käyttöön asianmukaiset yhteistyömekanismit, kollegiot mukaan luettuina. Näin vältetään toisistaan poikkeavat kansalliset toimenpiteet tai käytännöt sekä sisämarkkinoita haittaavat esteet. EAMV:n olisi oltava edustettuna kaikissa kollegioissa tämän asetuksen yhtenäisen ja asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi. (31) On tarpeen tehostaa säännöksiä, jotka koskevat toimivaltaisten viranomaisten välistä tietojenvaihtoa, sekä vahvistaa niiden keskinäisiä avunanto- ja yhteistyövelvoitteita. Toimivaltaisten viranomaisten olisi rajatylittävän toiminnan lisääntymisen vuoksi annettava toisilleen tehtäviensä hoitamiseen tarvittavat tiedot, jotta ne voivat varmistaa tämän asetuksen tehokkaan täytäntöönpanon myös silloin, kun säännösten rikkominen tai epäilys niiden rikkomisesta saattaa koskea kahden tai useamman jäsenvaltion viranomaisia. Tietojenvaihto edellyttää ehdotonta salassapitovelvollisuutta. OTC-johdannaissopimusten laajan vaikutuksen vuoksi on olennaisen tärkeää, että muilla asianomaisilla viranomaisilla, kuten veroviranomaisilla ja energia-alan sääntelyviranomaisilla, on käytettävissään tiedot, joita ne tarvitsevat tehtäviensä hoitamiseen. (32) Finanssimarkkinoiden globaalin luonteen vuoksi EAMV:n olisi oltava suoraan vastuussa kolmansiin maihin sijoittautuneiden keskusvastapuolten tunnustamisesta ja näin ollen myös siitä, että ne saavat luvan tarjota selvityspalveluja unionissa, jos komissio on tunnustanut kyseisen kolmannen maan oikeudellisen ja valvontakehyksen vastaavan unionin kehystä ja jos tietyt muut edellytykset täyttyvät. Unionin tärkeimpien kansainvälisten kumppaneidensa kanssa tekemät sopimukset ovat erityisen tärkeitä maailmanlaajuisesti tasapuolisten toimintaedellytysten ja rahoitusvakauden varmistamiseksi tässä yhteydessä. (33) Keskusvastapuolilla olisi oltava niiden omistusrakenteista riippumatta toimivat päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyt, hyvämaineinen ylempi johto sekä riippumattomia jäseniä hallituksessaan. Keskusvastapuolten erilaiset päätöksenteko-, ohjaus- ja valvontajärjestelyt ja omistusrakenteet voivat kuitenkin vaikuttaa niiden halukkuuteen tai kykyyn selvittää tiettyjä tuotteita. Sen vuoksi on asianmukaista, että hallituksen riippumattomat jäsenet ja keskusvastapuolen perustama riskinarviointikomitea käsittelevät keskusvastapuolen mahdollisia sisäisiä eturistiriitoja. Koska keskusvastapuolen tekemät päätökset voivat vaikuttaa selvitysosapuoliin ja asiakkaisiin, näiden on oltava asianmukaisesti edustettuina. (34) Keskusvastapuoli voi ulkoistaa muita toimintoja kuin riskienhallintatoimintonsa, mutta vain siinä tapauksessa, että kyseiset ulkoistetut toiminnot eivät vaikuta keskusvastapuolen moitteettomaan toimintaan eivätkä sen riskienhallintakykyyn. (35) Keskusvastapuoleen liittyvien osallistumisvaatimusten olisi sen vuoksi oltava avoimia, oikeasuhteisia ja syrjimättömiä, ja niissä olisi sallittava etäosallistuminen siinä määrin kuin se ei altista keskusvastapuolta lisäriskeille. (36) Sellaisten selvitysosapuolten asiakkaille, jotka selvittävät OTC-johdannaisensa keskusvastapuolten välityksellä, olisi annettava kattava suoja. Suojan todellinen kattavuus riippuu asiakkaiden valitsemasta omaisuuserien erottelun tasosta. Välittäjien olisi eroteltava omaisuuseränsä asiakkaidensa omaisuuseristä. Sen vuoksi keskusvastapuolten olisi ylläpidettävä ajantasaisia tietoja, jotka ovat helposti tunnistettavissa. (37) Keskusvastapuolella olisi oltava vakaa riskienhallintajärjestelmä luottoriskien, likviditeettiriskien sekä operatiivisten ja muiden riskien hallitsemiseksi, mukaan luettuina riskit, joita sillä on tai joita se aiheuttaa muille yhteisöille keskinäisten sidossuhteiden vuoksi. Keskusvastapuolella olisi oltava käytössään asianmukaiset menettelyt ja mekanismit, jotta se voi käsitellä selvitysosapuolen maksulaiminlyöntiä. Maksulaiminlyönnin leviämisriskin minimoimiseksi keskusvastapuolella olisi oltava tiukat osallistumisvaatimukset, sen olisi kerättävä asianmukaiset alkumarginaalit sekä pidettävä maksulaiminlyöntirahastoa ja muita rahoitusvaroja mahdollisten tappioiden kattamiseksi. (38) Vakuuksien muutospyynnöillä ja aliarvostuksilla voi olla myötäsyklisiä vaikutuksia. Sen vuoksi keskusvastapuolten ja toimivaltaisten viranomaisten olisi toteutettava toimenpiteitä keskusvastapuolten riskienhallintakäytännöissä mahdollisesti esiintyvien myötäsyklisten vaikutusten estämiseksi ja hallitsemiseksi sillä edellytyksellä, että toimenpiteet eivät vaikuta haitallisesti keskusvastapuolten vakauteen ja taloudelliseen turvallisuuteen. (39) Riskienhallinta on keskeinen osa selvitysmenettelyä. Olisi varmistettava olennaisten hintatietolähteiden käyttöoikeus ja käyttö yleisiä selvityspalveluja varten. Tällaisiin hintatietolähteisiin olisi ainakin sisällyttävä indeksit, joita käytetään viitteinä johdannaisten ja muiden rahoitusvälineiden yhteydessä. (40) Marginaalit ovat keskusvastapuolen kannalta ensisijainen suoja. Vaikka keskusvastapuolten olisi sijoitettava saadut marginaalit turvallisella ja järkevällä tavalla, niiden olisi erityisesti pyrittävä varmistamaan marginaalien asianmukainen suojaaminen, jotta ne voidaan palauttaa oikea-aikaisesti niille selvitysosapuolille, jotka eivät ole laiminlyöneet maksujaan, tai yhteentoimivalle keskusvastapuolelle, jos kyseiset marginaalit kerännyt keskusvastapuoli laiminlyö maksunsa. (41) Marraskuun 7 päivänä 2006 annetuilla selvitysalan eurooppalaisilla käytännesäännöillä[28] on luotu vapaaehtoiset puitteet keskusvastapuolten ja kauppatietorekisterien välisten yhteyksien muodostamiselle. Selvitysala on kuitenkin yhä jakautunut kansallisten rajojen mukaisesti, mikä tekee rajatylittävistä kaupoista kalliimpia ja vaikeuttaa yhdenmukaistamista. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa keskusvastapuolten välisten yhteentoimivuussopimusten tekemisen edellytykset siten, että ne eivät altista asianomaisia keskusvastapuolia riskeille, joita ei hallita asianmukaisesti. (42) Yhteentoimivuussopimukset ovat tärkeitä välineitä, joilla yhdennetään selvitysmarkkinoita unionissa, minkä vuoksi niitä olisi säänneltävä. Yhteentoimivuussopimukset voivat kuitenkin altistaa keskusvastapuolet lisäriskeille. Koska OTC-johdannaissopimuksia selvittävien keskusvastapuolten väliset yhteentoimivuussopimukset lisäävät tilanteen monimutkaisuutta, tässä vaiheessa on asianmukaista rajoittaa yhteentoimivuussopimusten soveltamisala käteisvakuuksiin. EAMV:n olisi kuitenkin annettava komissiolle viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2014 kertomus siitä, olisiko soveltamisalaa laajennettava muihin rahoitusvälineisiin. (43) Kauppatietorekisterit keräävät sääntelytarkoituksia varten tietoja, jotka ovat kaikkien jäsenvaltioiden viranomaisten kannalta olennaisia. Koska kauppatietorekisterien valvonnalla ei ole julkistaloudellisia vaikutuksia ja koska monet viranomaiset tarvitsevat jäsenvaltioissa kauppatietorekisterien tietoja, EAMV:lle olisi annettava vastuu kauppatietorekisterien rekisteröinnistä, rekisteröintien peruuttamisesta ja valvonnasta. (44) Koska sääntelyviranomaiset, keskusvastapuolet ja muut markkinatoimijat tarvitsevat kauppatietorekisterien tietoja, olisi varmistettava, että kauppatietorekistereille asetetaan tiukat rekisterinpitoa ja tiedonhallintaa koskevat vaatimukset. (45) Keskusvastapuolten ja kauppatietorekisterien palveluihin liittyvien hintojen ja maksujen on oltava selkeitä, jotta markkinatoimijat voivat tehdä tietoihin perustuvia valintoja. (46) EAMV:n olisi voitava ehdottaa komissiolle uhkasakkojen määräämistä. Uhkasakoilla olisi pyrittävä siihen, että EAMV:n toteama sääntöjen rikkominen päättyy, että EAMV:n pyytämät täydelliset ja virheettömät tiedot annetaan ja että kauppatietorekisterit ja muut henkilöt suostuvat tutkimukseen. Jotta kauppatietorekisterit voitaisiin pakottaa noudattamaan asetusta, komission olisi ehkäisevän vaikutuksen aikaansaamiseksi voitava myös määrätä sakkoja EAMV:n pyynnöstä, kun asetuksen yksittäisiä säännöksiä on rikottu tahallaan tai tuottamuksesta. Sakon tulisi olla varoittava ja oikeasuhteinen rikkomisen luonteeseen, vakavuuteen ja kestoon sekä kyseisen kauppatietorekisterin taloudelliseen kykyyn nähden. (47) Kauppatietorekisterien tehokkaan valvonnan vuoksi EAMV:lla olisi oltava oikeus suorittaa tutkimuksia ja paikalla tehtäviä tarkastuksia. (48) On olennaisen tärkeää, että jäsenvaltiot ja EAMV suojelevat henkilötietoja käsitellessään luonnollisten henkilöiden oikeutta yksityisyyteen yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY[29] mukaisesti. (49) On tärkeää varmistaa keskusvastapuolia ja kauppatietorekistereitä koskevien vaatimusten kansainvälinen lähentyminen. Tässä asetuksessa noudatetaan CPSS:n ja IOSCO:n[30] sekä EKPJ:n ja CESR:n[31] laatimia suosituksia ja luodaan unionin kehys, jossa keskusvastapuolet voivat toimia turvallisesti. EAMV:n olisi otettava nämä muutokset huomioon laatiessaan teknisiä sääntelystandardeja sekä tässä asetuksessa tarkoitettuja ohjeita ja suosituksia. (50) Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti tiedoista, jotka on sisällytettävä EAMV:lle annettavaan ilmoitukseen sekä rekisteriin, ja perusteista, joilla EAMV tekee päätöksen selvitysvelvollisuuden piiriin kuulumisesta, ilmoitus- ja selvityskynnysarvoista, sopimuksen tekemisen ja vahvistamisen välisestä enimmäisajasta, likviditeetistä, päätökentekoa, ohjausta ja valvontaa koskevien sääntöjen vähimmäissisällöstä, tietojen ylläpitoa koskevista yksityiskohdista, liiketoiminnan jatkuvuussuunnitelman vähimmäissisällöstä ja taatuista palveluista, marginaalivaatimuksia koskevista prosenttimääristä ja aikahorisontista, äärimmäisistä markkinaolosuhteista, erittäin likvideistä vakuuksista ja aliarvostuksista, erittäin likvideistä rahoitusvälineistä ja keskittymärajoista, testauksen yksityiskohdista, kauppatietorekisterin EAMV:lle esittämään rekisteröintihakemukseen sisällytettävistä tiedoista, sakoista sekä tiedoista, jotka kauppatietorekisterien on annettava saataville, tämän asetuksen mukaisesti. Delegoituja säädöksiä valmistellessaan komission olisi hyödynnettävä asianomaisten Euroopan valvontaviranomaisten (EAMV:n, EPV:n ja EVLEV:n) asiantuntemusta. Koska EAMV:lla on arvopapereihin ja arvopaperimarkkinoihin liittyvää asiantuntemusta, sen olisi toimittava keskeisenä neuvonantajana komission valmistellessa delegoituja säädöksiä. EAMV:n olisi kuitenkin kuultava tarkasti kahta muuta Euroopan valvontaviranomaista, kun se on tarpeen. (51) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 291 artiklan mukaan ne yleiset säännöt ja periaatteet, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, vahvistetaan etukäteen tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen annetulla asetuksella. Siihen saakka, kun tällainen uusi asetus hyväksytään, sovelletaan edelleen menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehtyä neuvoston päätöstä 1999/468/EY lukuun ottamatta valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä, jota ei tässä tapauksessa sovelleta. (52) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli OTC-johdannaissopimuksia sekä keskusvastapuolten ja kauppatietorekisterien toimintaa koskevien yhdenmukaisten vaatimusten vahvistamista, vaan se voidaan toiminnan laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. (53) Yhteentoimivia järjestelmiä koskevien sääntöjen osalta on katsottu asianmukaiseksi muuttaa direktiiviä 98/26/EY, jotta voidaan suojata toiselle järjestelmän ylläpitäjälle vakuuksia antavan järjestelmän ylläpitäjän oikeuksia siltä varalta, että kyseinen toinen järjestelmän ylläpitäjä on maksukyvyttömyysmenettelyn kohteena, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I osasto Kohde, soveltamisala ja määritelmät 1 artikla Kohde ja soveltamisala 1. Tässä asetuksessa vahvistetaan sellaisia johdannaissopimuksia koskevat yhdenmukaiset vaatimukset, jotka on lueteltu direktiivin 2004/39/EY liitteessä I olevan C osan 4–10 kohdassa ja joilla käydään kauppaa OTC-markkinoilla, sekä keskusvastapuolten ja kauppatietorekisterien toiminnan harjoittamista koskevat yhdenmukaiset vaatimukset. 2. Tätä asetusta sovelletaan keskusvastapuoliin, finanssialalla toimiviin vastapuoliin ja kauppatietorekistereihin. Sitä sovelletaan finanssialan ulkopuolisiin vastapuoliin, jos niin säädetään. 3. V osastoa sovelletaan ainoastaan direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 18 alakohdan a ja b alakohdassa ja 19 alakohdassa määriteltyihin siirtokelpoisiin arvopapereihin ja rahamarkkinavälineisiin. 4. Tätä asetusta ei sovelleta a) Euroopan keskuspankkijärjestelmän jäseniin, muihin kansallisiin elimiin, jotka harjoittavat vastaavaa toimintaa, eikä muihin julkisiin elimiin, joiden vastuulla on julkisen velan hoito tai jotka osallistuvat sen hoitoon; b) direktiivin 2006/48/EY liitteessä VI olevan 1 osan 4.2 kohdassa lueteltuihin monenkeskisiin kehityspankkeihin. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan (1) ’keskusvastapuolella’ yhteisöä, joka on oikeudellisesti sellaisten sopimusten vastapuolten välissä, joilla käydään kauppaa yhdellä tai useammalla finanssimarkkinalla, ja joka toimii jokaiseen myyjään nähden ostajana ja jokaiseen ostajaan nähden myyjänä ja vastaa selvitysjärjestelmän toiminnasta; (2) ’kauppatietorekisterillä’ yhteisöä, joka keskitetysti kerää ja ylläpitää OTC-johdannaisia koskevia tietoja; (3) ’selvityksellä’ maksupositioiden vahvistamismenettelyä, mukaan luettuna nettomääräisten positioiden laskeminen, sekä menettelyä, jolla tarkastetaan, että rahoitusvälineitä ja/tai käteisvaroja on saatavilla transaktiosta aiheutuvien riskien kattamiseksi; (4) ’johdannaislajilla’ useita OTC-johdannaissopimuksia, joilla on yhteiset keskeiset ominaisuudet; (5) ’OTC-johdannaisilla’ johdannaissopimuksia, joita ei panna täytäntöön direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa määritellyllä säännellyllä markkinalla; (6) ’finanssialalla toimivalla vastapuolella’ direktiivin 2004/39/EY mukaisia sijoituspalveluyrityksiä, direktiivissä 2006/48/EY määriteltyjä luottolaitoksia, direktiivissä 73/239/ETY määriteltyjä vahinkovakuutusyrityksiä, direktiivissä 2002/83/EY määriteltyjä henkivakuutusyrityksiä, direktiivissä 2005/68/EY määriteltyjä jälleenvakuutusyrityksiä, direktiivissä 2009/65/EY määriteltyjä siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyrityksiä), direktiivissä 2003/41/EY määriteltyjä, ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia ja direktiivissä 2010/.../EU määriteltyjä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia; (7) ’finanssialan ulkopuolisella vastapuolella’ muuta unioniin sijoittautunutta yritystä kuin 6 alakohdassa tarkoitettuja yhteisöjä; (8) ’vastapuoliluottoriskillä’ sitä riskiä, että kaupan vastapuoli laiminlyö maksunsa ennen kuin kaupan kassavirrat on lopullisesti selvitetty; (9) ’yhteentoimivuussopimuksella’ kahden tai useamman keskusvastapuolen välistä sopimusta, johon sisältyy kauppojen toteuttaminen eri järjestelmillä; (10) ’toimivaltaisella viranomaisella’ viranomaista, jonka jäsenvaltio on nimennyt 18 artiklan mukaisesti; (11) ’selvitysosapuolella’ yritystä, joka osallistuu keskusvastapuoleen ja vastaa kyseisestä osallistumisesta johtuvien taloudellisten velvoitteiden täyttämisestä; (12) ’asiakkaalla’ yritystä, jolla on selvitysosapuolen kanssa sopimussuhde, joka antaa kyseiselle yritykselle mahdollisuuden selvittää kauppansa keskusvastapuolen kanssa; (13) ’määräosuudella’ keskusvastapuolesta tai kauppatietorekisteristä suoraan tai välillisesti omistettua osuutta, joka on vähintään 10 prosenttia pääomasta tai äänivallasta säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettavien arvopaperien liikkeeseenlaskijoita koskeviin tietoihin liittyvien avoimuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta 15 päivänä joulukuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY[32] 9 ja 10 artiklan mukaisesti, ottaen huomioon mainitun direktiivin 12 artiklan 4 ja 5 kohdassa vahvistetut osuuksien yhteen laskemista koskevat ehdot, tai jolla voidaan vaikuttaa merkittävällä tavalla sen keskusvastapuolen tai kauppatietorekisterin johtamiseen, jossa osuus on; (14) ’emoyrityksellä’ neuvoston direktiivin 83/349/ETY[33] 1 ja 2 artiklassa tarkoitettua emoyritystä; (15) ’tytäryrityksellä’ direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklassa tarkoitettua tytäryritystä, kaikki perimmäisen emoyrityksen tytäryrityksen tytäryritykset mukaan luettuina; (16) ’määräysvallalla’ direktiivin 83/349/ETY 1 artiklassa määriteltyä määräysvaltaa; (17) ’läheisillä sidoksilla’ tilannetta, jossa kahden tai useamman luonnollisen tai oikeushenkilön välillä on sidossuhde a) omistusyhteyden kautta, jolloin on olemassa suora tai määräysvallan kautta välillinen vähintään 20 prosentin omistusosuus yrityksen äänioikeuksista tai pääomasta, b) määräysvallan kautta, millä tarkoitetaan emoyrityksen ja tytäryrityksen välistä sidosta kaikissa direktiivin 83/349/ETY 1 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa tai samankaltaista minkä tahansa luonnollisen tai oikeushenkilön ja yrityksen välistä sidosta siten, että mahdolliset tytäryrityksen tytäryritykset katsotaan näiden yritysten johdossa olevan emoyrityksen tytäryrityksiksi.Kun yhtä useampi luonnollinen tai oikeushenkilö on määräysvallan kautta pysyvästi sidoksissa samaan henkilöön, näiden henkilöiden välillä katsotaan niin ikään olevan läheinen sidos; (18) ’pääomalla’ pankkien ja muiden rahoituslaitosten tilinpäätöksestä ja konsolidoidusta tilinpäätöksestä 8 päivänä joulukuuta 1986 annetun direktiivin 86/635/ETY[34] 22 artiklan mukaista pääomaa siinä määrin kuin se on maksettu, sekä ylikurssitilillä olevia varoja, kun pääoma kattaa tappiot kokonaisuudessaan toimintaa keskeyttämättä ja sijoittuu konkurssissa tai selvitystilassa kaikkien muiden saamisten jälkeen; (19) ’rahastoilla’ perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla, yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25 päivänä heinäkuuta 1978 annetun neuvoston direktiivin 78/660/ETY[35] 9 artiklan mukaisia rahastoja ja edellisten tilikausien lopullisen tuloksen käsittelyn yhteydessä syntynyttä voittoa tai tappiota; (20) ’hallituksella’ kansallisen yhtiöoikeuden mukaista hallinto- tai valvontaelintä tai molempia; (21) ’hallituksen riippumattomalla jäsenellä’ hallituksen jäsentä, jolla ei ole liike-, perhe- tai muita suhteita, jotka aiheuttaisivat eturistiriidan keskusvastapuolen, sen määräysvaltaisten osakkeenomistajien tai johdon taikka sen selvitysosapuolten ja niiden johdon kanssa; (22) ’ylemmällä johdolla’ henkilöä tai henkilöitä, jotka tosiasiallisesti johtavat keskusvastapuolen liiketoimintaa, sekä hallituksen yhtä tai useampaa toimeenpanevaa jäsentä. II osastoOTC-johdannaisten selvitys, ilmoittaminen ja riskien pienentäminen 3 artikla Selvitysvelvollisuus 1. Finanssialalla toimivan vastapuolen on selvitettävä kaikki OTC-johdannaissopimukset, joita pidetään 4 artiklan nojalla selvityskelpoisina ja jotka on tehty muiden finanssialalla toimivien vastapuolten kanssa, 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa rekisterissä lueteltujen keskusvastapuolten välityksellä. Selvitysvelvollisuus koskee myös sellaisia finanssialalla toimivia vastapuolia ja 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja finanssialan ulkopuolisia vastapuolia, jotka tekevät selvityskelpoisia OTC-johdannaissopimuksia kolmansien maiden yhteisöjen kanssa. 2. Finanssialalla toimivista vastapuolista ja 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista finanssialan ulkopuolisista vastapuolista on 1 kohdassa tarkoitetun selvitysvelvollisuuden noudattamiseksi tultava joko selvitysosapuolia tai asiakkaita. 4 artikla Selvitysvelvollisuuden piiriin kuuluminen 1. Kun toimivaltainen viranomainen on 10 tai 11 artiklan nojalla antanut keskusvastapuolelle luvan selvittää tietyn johdannaislajin johdannaisia, sen on viipymättä ilmoitettava kyseisestä luvasta EAMV:lle ja pyydettävä päätöstä kyseisen johdannaislajin kuulumisesta 3 artiklassa tarkoitetun selvitysvelvollisuuden piiriin. 2. Saatuaan 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen ja pyynnön EAMV:n on kuuden kuukauden kuluessa osoitettava pyynnön esittäneelle toimivaltaiselle viranomaiselle päätös, jossa ilmoitetaan: a) kuuluuko kyseinen johdannaislaji 3 artiklan mukaisen selvitysvelvollisuuden piiriin; b) mistä päivästä alkaen selvitysvelvollisuus tulee voimaan. 3. EAMV tekee päätöksensä seuraavilla perusteilla: a) järjestelmäriskin pienentäminen rahoitusjärjestelmässä; b) sopimusten likviditeetti; c) hintatietojen saatavuus; d) keskusvastapuolen kyky käsitellä sopimusmäärää; e) keskusvastapuolen tarjoama asiakkaansuoja. Ennen päätöksen tekoa EAMV:n on järjestettävä julkinen kuuleminen ja kuultava tarvittaessa kolmansien maiden toimivaltaisia viranomaisia. 4. EAMV:n on viipymättä julkaistava 2 kohdan mukaiset päätökset rekisterissä. Rekisterin on sisällettävä selvityskelpoiset johdannaislajit ja keskusvastapuolet, jotka ovat saaneet toimiluvan niiden selvittämiseen. EAMV:n on saatettava rekisteri säännöllisesti ajan tasalle. EAMV:n on säännöllisesti tarkasteltava tekemiään päätöksiä uudelleen ja muutettava niitä tarvittaessa. 5. EAMV:n on omasta aloitteestaan, Euroopan järjestelmäriskikomiteaa kuullen, yksilöitävä ja ilmoitettava komissiolle johdannaislajit, jotka olisi sisällytettävä sen julkiseen rekisteriin, mutta joita varten mikään keskusvastapuoli ei ole vielä saanut toimilupaa. 6. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa määritetään tarkemmin a) tiedot, jotka on sisällytettävä 1 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen; b) 3 kohdassa tarkoitetut perusteet; c) tiedot, jotka on sisällytettävä 4 kohdassa tarkoitettuun rekisteriin. Edellä 4 kohdan mukaisissa tiedoissa on ilmoitettava ainakin selvitysvelvollisuuden piiriin kuuluvat johdannaislajit asianmukaisesti ja yksiselitteisesti. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit hyväksytään asetuksen …/… [EAMV-asetuksen] [7 – 7 d artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava kyseisten teknisten standardien luonnokset komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. 5 artikla Keskusvastapuolen käyttö Keskusvastapuolen, jolle on myönnetty toimilupa selvityskelpoisten OTC-johdannaissopimusten selvittämistä varten, on suostuttava selvittämään tällaisia sopimuksia syrjimättömästi kauppapaikasta riippumatta. 6 artikla Ilmoitusvelvollisuus 1. Finanssialalla toimivien vastapuolten on ilmoitettava 51 artiklan mukaisesti rekisteröityyn kaupparekisteriin tiedot kaikista tekemistään OTC-johdannaissopimuksista ja niiden mahdollisesta muuttamisesta tai päättämisestä. Tiedot on ilmoitettava viimeistään sopimuksen täytäntöönpanoa, selvitystä tai muuttamista seuraavana työpäivänä. Muut yhteisöt voivat ilmoittaa 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuksen muuttamisesta tai päättämisestä alkuperäisten vastapuolten puolesta, jos kaikki sopimusta koskevat tiedot ilmoitetaan ilman päällekkäisyyksiä. 2. Jos kauppatietorekisteri ei pysty rekisteröimään OTC-johdannaissopimuksia koskevia tietoja, finanssialalla toimivien vastapuolten on ilmoitettava kyseisissä sopimuksissa olevia positioita koskevat tiedot direktiivin 2004/39/EY 48 artiklan mukaisesti nimetylle toimivaltaiselle viranomaiselle. Toimivaltaiset viranomaiselle on ilmoitettava ainakin ne tiedot, jotka ilmoitettaisiin kauppatietorekisteriin. 3. Ilmoitusvelvollisuuden piiriin kuuluva vastapuoli voi siirtää OTC-johdannaissopimusta koskevien tietojen ilmoittamisen kyseisen sopimuksen toiselle vastapuolelle. Vastapuolen, joka ilmoittaa kaikki sopimusta koskevat tiedot kauppatietorekisteriin toisen vastapuolen puolesta, ei katsota rikkovan kyseiseen sopimukseen taikka lakiin, asetuksiin tai hallinnollisiin määräyksiin perustuvia tietojen ilmaisemista koskevia rajoituksia. Tiedot ilmaisevaa yhteisöä, sen johtoa tai työntekijöitä ei saa asettaa vastuuseen niiden ilmaisemisesta. 4. Komissiolle siirretään valta päättää 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen ilmoitusten yksityiskohdista ja tyypistä johdannaislajeittain. Ilmoitusten on sisällettävä ainakin a) asianmukaiset yksilöintitiedot sopimuksen osapuolista sekä sopimuksesta johtuvien oikeuksien ja velvollisuuksien kohteena olevasta edunsaajasta, jos tämä on eri kuin sopimuksen osapuoli; b) tiedot sopimuksen keskeisistä ominaisuuksista, kuten sopimustyypistä, kohde-etuudesta, maturiteetista ja nimellisarvosta. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit hyväksytään asetuksen …/… [EAMV-asetuksen] [7 – 7 d artiklan] mukaisesti. EAMV:n on laadittava komissiolle toimitettavat teknisten sääntelystandardien luonnokset viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. 5. Komissiolle siirretään 1 ja 2 kohdan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi valta vahvistaa johdannaislajeittain, missä muodossa ja kuinka usein 1 ja 2 kohdassa tarkoitukset ilmoitukset annetaan. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut täytäntöönpanostandardien luonnokset hyväksytään asetuksen …/… [EAMV-asetuksen] [7 e artiklan] mukaisesti. EAMV:n on laadittava komissiolle toimitettavat teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. 7 artikla Finanssialan ulkopuoliset vastapuolet 1. Jos finanssialan ulkopuolinen vastapuoli ottaa OTC-johdannaissopimuksessa positioita, jotka ylittävät 3 kohdan a alakohdan mukaisesti vahvistettavan ilmoituskynnysarvon, sen on ilmoitettava tästä direktiivin 2004/39/EY 48 artiklan mukaisesti nimetylle toimivaltaiselle viranomaiselle ja esitettävä perusteet kyseisten positioiden ottamiselle. Kyseinen finanssialan vastapuoli kuuluu tällöin 6 artiklan 1 kohdassa vahvistetun ilmoitusvelvollisuuden piiriin. 2. Jos finanssialan ulkopuolinen vastapuoli ottaa OTC-johdannaissopimuksissa positioita, jotka ylittävät 3 kohdan b alakohdan mukaisesti vahvistettavan selvityskynnysarvon, se kuuluu 3 artiklassa vahvistetun selvitysvelvollisuuden piiriin kaikkien selvityskelpoisten OTC-johdannaistensa osalta. Direktiivin 2004/39/EY 48 artiklan mukaisesti nimetyn viranomaisen on varmistettava, että ensimmäisen alakohdan mukainen velvollisuus täytetään. 3. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa määritetään a) ilmoituskynnysarvo; b) selvityskynnysarvo. Kynnysarvot vahvistetaan ottaen huomioon vastapuolen yhteenlaskettujen nettomääräisten positioiden ja vastuiden merkitys järjestelmän kannalta johdannaislajeittain. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut sääntelystandardit hyväksytään asetuksen …/… [EAMV-asetuksen] [7 – 7 d artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava Euroopan järjestelmäriskikomiteaa ja muita asianomaisia viranomaisia kuultuaan kyseisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. 4. Laskettaessa 2 kohdassa tarkoitettuja positioita huomioon ei oteta finanssialan ulkopuolisten vastapuolten tekemiä OTC-johdannaissopimuksia, jotka liittyvät suoraan kyseisen vastapuolen kaupalliseen toimintaan objektiivisesti mitattavissa olevalla tavalla. 5. Komissio tarkastelee EAMV:ta, Euroopan järjestelmäriskikomiteaa ja muita asianomaisia viranomaisia kuullen 3 kohdassa vahvistettuja kynnysarvoja määräajoin uudelleen ja muuttaa niitä tarvittaessa. 8 artikla Sellaisia OTC-johdannaissopimuksia koskevat riskienpienentämistekniikat, joita ei selvitetä keskusvastapuolen välityksellä 1. Finanssialalla toimivien vastapuolten tai 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen finanssialan ulkopuolisten vastapuolten, jotka tekevät OTC-johdannaissopimuksen, jota ei selvitetä keskusvastapuolen välityksellä, on varmistettava, että operatiivisen ja luottoriskin mittaamista, valvomista ja pienentämistä varten on olemassa asianmukaiset menettelyt ja järjestelyt, jotka sisältävät ainakin a) mahdollisuuksien mukaan sähköisiä välineitä, joilla varmistetaan, että OTC-johdannaissopimuksen ehdot vahvistetaan ajoissa; b) toimivat, kestävät ja tarkastettavissa olevat menettelyt, joilla täsmäytetään sijoitussalkut, hallitaan niihin liittyviä riskejä, todetaan osapuolten väliset erimielisyydet varhaisessa vaiheessa ja ratkaistaan ne sekä seurataan voimassa olevien sopimusten arvoa. Sovellettaessa b alakohtaa voimassa olevien sopimusten arvo on arvostettava päivittäin markkina-arvoon ja riskienhallintamenettelyissä on edellytettävä, että vakuudet vaihdetaan oikea-aikaisesti ja tarkasti sekä asianmukaisesti eroteltuina tai että pääomaa on riittävästi ja oikeasuhteisesti. 2. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa määritetään OTC-johdannaissopimuksen tekemisen ja 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun vahvistamisen välinen enimmäisaika. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit hyväksytään asetuksen …/… [EAMV-asetuksen] [7 – 7 d artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava kyseisten teknisten standardien luonnos komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. 3. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa vahvistetaan järjestelyt sekä vakuuksien ja pääomat määrät 1 kohdan b alakohdan ja toisen alakohdan noudattamiseksi. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit hyväksytään asetuksen EU…/…[EPV] [7 – 7 d] artiklan, asetuksen EU…/…[EAMV] [7 – 7 d] artiklan tai asetuksen EU…/…[EVLEV] [7 – 7 d] artiklan mukaisesti sen perusteella, mikä on kyseisen vastapuolen oikeudellinen luonne. EPV:n, EAMV:n ja EVLEV:n on toimitettava yhdessä kyseisten teknisten standardien yhteinen luonnos komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. 9 artikla Seuraamukset 1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tämän osaston sääntöjen rikkomisesta määrättäviä seuraamuksia koskevat säännöt ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamuksiin on sisällytettävä ainakin hallinnolliset sakot. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat finanssialalla toimivien ja tarvittaessa finanssialan ulkopuolisten vastapuolten valvonnasta, julkistavat kaikki 3–8 artiklan rikkomisista määrätyt seuraamukset, jollei julkistaminen vaaranna vakavasti finanssimarkkinoita tai aiheuta suhteetonta vahinkoa osapuolille. Jäsenvaltioiden on annettava 1 kohdassa tarkoitetut säännöt komissiolle tiedoksi viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. Niiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle näitä sääntöjä koskevista myöhemmistä muutoksista. 3. Komissio varmistaa EAMV:n avustuksella, että 1 kohdassa tarkoitettuja hallinnollisia seuraamuksia ja 7 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja kynnysarvoja sovelletaan tehokkaasti ja yhdenmukaisesti. III osastoKeskusvaltapuolten toimiluvat ja valvonta 1 lukuKeskusvastapuolen toimiluvan myöntämisedellytykset ja -menettelyt 10 artikla Toimiluvan myöntäminen keskusvastapuolelle 1. Jos keskusvastapuoli, joka on unioniin sijoittautunut oikeushenkilö ja jolla on mahdollisuus saada riittävästi likviditeettiä, aikoo tarjota palvelujaan ja harjoittaa toimintaansa, sen on haettava toimilupaa sijoittautumisjäsenvaltionsa toimivaltaiselta viranomaiselta. Likviditeetti voi perustua keskuspankin likviditeetin tai luottokelpoisen ja luotettavan kaupallisen pankin likviditeetin saantiin tai näiden yhdistelmään. Likviditeetin saanti voi perustua direktiivin 2006/48/EY 6 artiklan mukaisesti myönnettyyn toimilupaan tai muihin asianmukaisiin järjestelyihin. 2. Toimilupa on voimassa unionin koko alueella. 3. Toimiluvassa on yksilöitävä palvelut tai toiminta, joita keskusvastapuolella on lupa tarjota tai harjoittaa, mukaan luettuina niiden rahoitusvälineiden lajit, joita toimilupa koskee. 4. Keskusvastapuolen on aina noudatettava alkuperäisen toimiluvan myöntämisedellytyksiä. Keskusvastapuolen on ilman aiheetonta viivytystä ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista olennaisista muutoksista, jotka vaikuttavat alkuperäisen toimiluvan myöntämisedellytyksiin. 5. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa määritetään 1 kohdassa tarkoitettua riittävää likviditeettiä koskevat perusteet. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit hyväksytään asetuksen …/… [EAMV-asetuksen] [7 – 7 d artiklan] mukaisesti. EPV:n on toimitettava EAMV:ta kuultuaan kyseisten teknisten sääntelystandardien luonnos komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. 11 artikla Toiminnan ja palvelujen laajentaminen 1. Keskusvastapuolen, joka haluaa laajentaa toimintaansa lisäpalveluilla tai -toiminnalla, jotka eivät kuulu alkuperäisen toimiluvan piiriin, on haettava toimilupansa laajentamista. Toimiluvan laajentamisena pidetään sellaisten selvityspalvelujen tarjoamista, joita tarjotaan eri valuuttana tai joiden kohteena olevat rahoitusvälineet poikkeavat riskiominaisuuksiltaan merkittävästi niistä, joita varten keskusvastapuolelle on jo myönnetty toimilupa. Toimiluvan laajentamisessa noudatetaan 13 artiklan mukaista menettelyä. 2. Jos keskusvastapuoli haluaa laajentaa liiketoimintaansa toiseen jäsenvaltioon kuin siihen, johon se on sijoittautunut, sijoittautumisjäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä ilmoitettava asiasta kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle. 12 artikla Pääomavaatimukset 1. Saadakseen 10 artiklan mukaisen toimiluvan keskusvastapuolella on oltava vähintään 5 miljoonan euron suuruinen pysyvä, käytettävissä oleva ja erillinen alkupääoma. 2. Keskusvastapuolen pääoman on yhdessä sen jakamattoman voiton ja rahastojen kanssa oltava aina riittävän suuri sen varmistamiseksi, että toiminta voidaan hallitusti lopettaa tai organisoida uudelleen kohtuullisen ajan kuluessa ja että keskusvastapuoli on asianmukaisesti suojattu operatiivisilta ja jäännösriskeiltä. 3. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa 2 kohdassa tarkoitettu pääoma, jakamaton voitto ja rahastot määritetään tarkemmin. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit hyväksytään asetuksen …/… [EAMV-asetuksen] [7 – 7 d artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava EPV:ta kuultuaan kyseisten teknisten sääntelystandardien luonnos komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012. 13 artikla Toimiluvan myöntämisessä ja epäämisessä noudatettava menettely 1. Toimivaltainen viranomainen saa myöntää toimiluvan vasta sen jälkeen, kun se on täysin vakuuttunut siitä, että toimilupaa hakeva keskusvastapuoli noudattaa kaikkia tämän asetuksen ja direktiivin 98/26/EY vaatimuksia, ja kun kollegio on antanut 15 artiklassa tarkoitetun yhteisen puoltavan lausunnon ja EAMV oman lausuntonsa. 2. Toimilupaa hakevan keskusvastapuolen on toimitettava kaikki tarvittavat tiedot, joiden perusteella toimivaltainen viranomainen voi varmistua siitä, että toimilupaa hakeva keskusvastapuoli on toimiluvan myöntämisajankohtana toteuttanut kaikki tarvittavat järjestelyt tämän asetuksen mukaisten velvollisuuksiensa noudattamiseksi. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava toimilupaa hakevalle keskusvastapuolelle kirjallisesti kuuden kuukauden kuluessa täydellisen hakemuksen jättämisestä, onko toimilupa myönnetty. 14 artikla Kollegiot 1. Keskusvastapuolen sijoittautumisjäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on perustettava kollegio ja johdettava sitä helpottaakseen 10, 11, 46 ja 48 artiklassa mainittujen tehtävien hoitamista. Kollegion jäseninä ovat a) EAMV; b) keskusvastapuolen sijoittautumisjäsenvaltion toimivaltainen viranomainen; c) toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat niihin kolmeen jäsenvaltioon sijoittautuneiden keskusvastapuolen selvitysosapuolten valvonnasta, jotka kokonaismäärän perusteella maksavat suurimmat osuudet 40 artiklassa tarkoitettuun keskusvastapuolen maksulaiminlyöntirahastoon; d) toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat niiden säänneltyjen markkinoiden ja/tai monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien valvonnasta, joille keskusvastapuoli tarjoaa palvelujaan; e) niitä keskusvastapuolia valvovat toimivaltaiset viranomaiset, joiden kanssa on tehty yhteentoimivuussopimukset; f) keskusvastapuolen ja niiden keskuspankkien valvonnasta vastaava viranomainen, jotka laskevat liikkeeseen selvitettävien rahoitusvälineiden kannalta tärkeimmät valuutat. 2. Kollegio hoitaa seuraavia tehtäviä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen mukaisia toimivaltaisten viranomaisten velvollisuuksia: a) 15 artiklassa tarkoitetun yhteisen lausunnon valmistelu; b) tietojenvaihto, mukaan luettuina 21 artiklan mukaiset tiedonsaantipyynnöt; c) sopiminen vapaaehtoisesta tehtävänjaosta jäsenten kesken; d) keskusvastapuolta koskevaan riskiarviointiin perustuvien valvontatarkkailuohjelmien määrittäminen; e) valvonnan tehostaminen poistamalla valvontavaatimusten tarpeettomat päällekkäisyydet; f) valvontakäytäntöjen yhdenmukaisen soveltamisen varmistaminen; g) menettelyjen ja valmiussuunnitelmien määrittäminen 22 artiklassa tarkoitettujen hätätilanteiden varalta. 3. Kollegion perustamisen ja toiminnan on perustuttava sen kaikkien jäsenten väliseen kirjalliseen sopimukseen. Sopimuksessa on määritettävä kollegion toimintaa koskevat käytännön järjestelyt, ja siinä voidaan määrittää tehtäviä, jotka annetaan keskusvastapuolen sijoittautumisjäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tai kollegion muun jäsenen hoidettaviksi. 15 artikla Yhteinen lausunto 1. Keskusjäsenvaltion sijoittautumisjäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on tehtävä keskusvastapuolta koskeva riskinarviointi ja annettava siitä kertomus kollegiolle. Kollegion on laadittava kertomuksesta yhteinen lausunto kahden kuukauden kuluessa sen vastaanottamisesta. 2. EAMV:n on helpotettava yhteisen lausunnon antamista asetuksen …/… [EAMV-asetuksen] 11 artiklan mukaisten, erimielisyyksien ratkaisemista koskevien valtuuksiensa sekä saman asetuksen 16 artiklan mukaisen yleisen koordinointitehtävänsä mukaisesti. Sillä ei ole oikeutta äänestää kollegion yhteisistä lausunnoista. 16 artikla Toimiluvan peruuttaminen 1. Toimivaltaisen viranomaisen on peruutettava toimilupa, jos a) keskusvastapuoli ei ole ryhtynyt käyttämään toimilupaa 12 kuukauden kuluessa, nimenomaisesti luopuu toimiluvasta tai ei ole tarjonnut palveluja tai harjoittanut toimintaa kuuden edeltävän kuukauden aikana; b) keskusvastapuoli on saanut toimiluvan väärien ilmoitusten perusteella tai muilla sääntöjenvastaisilla keinoilla; c) keskusvastapuoli ei nouda enää toimiluvan myöntämisedellytyksiä; tai d) keskusvastapuoli on vakavasti ja järjestelmällisesti rikkonut tässä asetuksessa vahvistettuja vaatimuksia. 2. EAMV ja kollegion muut jäsenet voivat milloin tahansa pyytää keskusvastapuolen sijoittautumisjäsenvaltion toimivaltaista viranomaista tutkimaan, noudattaako keskusvastapuoli yhä toimiluvan myöntämisedellytyksiä. 3. Toimivaltainen viranomainen voi rajoittaa toimivallan peruuttamisen koskemaan tiettyä palvelua, toimintaa tai rahoitusvälinettä. 17 artikla Uudelleentarkastelu ja arviointi Toimivaltaisten viranomaisten on vähintään kerran vuodessa tarkasteltava uudelleen keskusvastapuolen tämän asetuksen noudattamiseksi käyttöön ottamia järjestelyjä, strategioita, prosesseja ja mekanismeja sekä arvioitava markkina-, operatiivisia ja likviditeettiriskejä, joille keskusvastapuoli altistuu tai voi altistua. Uudelleentarkastelussa ja arvioinnissa on otettava huomioon keskusvastapuolen toiminnan suuruus ja sen merkitys koko rahoitusjärjestelmälle sekä sen toiminnan luonne, laajuus ja monimuotoisuus. 2 lukuKeskusvastapuoliin kohdistuva valvonta 18 artikla Toimivaltaiset viranomaiset 1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimivaltainen viranomainen, joka vastaa tästä asetuksesta johtuvien tehtävien suorittamisesta kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden keskusvastapuolten toimilupien ja valvonnan osalta, ja ilmoitettava siitä komissiolle ja EAMV:lle. Jos jäsenvaltio nimeää useamman kuin yhden viranomaisen, sen on selvästi määriteltävä kunkin tehtävät ja nimettävä yksi viranomainen, joka vastaa 19–22 artiklan mukaisesti komission, EAMV:n sekä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön ja käytävän tietojenvaihdon koordinoinnista. 2. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on valvonta- ja tutkintavaltuudet, jotka ovat tarpeen niiden tehtävien hoitamiseksi. 3. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että vastuussa olevia luonnollisia tai oikeushenkilöitä vastaan voidaan toteuttaa tai määrätä asiaankuuluvia kansallisen lainsäädännön mukaisia hallinnollisia toimenpiteitä, jos tämän asetuksen säännöksiä ei ole noudatettu. Kyseisten toimenpiteiden on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 4. EAMV julkaisee verkkosivustollaan luettelon 1 kohdan mukaisesti nimetyistä toimivaltaisista viranomaisista. 3 lukuYhteistyö 19 artikla Viranomaisten välinen yhteistyö 1. Toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tiivistä yhteistyötä toistensa ja EAMV:n kanssa. 2. Toimivaltaisten viranomaisten on yleisten tehtäviensä hoitamisen yhteydessä otettava asianmukaisesti huomioon tekemiensä päätösten mahdollinen vaikutus rahoitusjärjestelmän vakauteen kaikissa muissa asianomaisissa jäsenvaltioissa ja erityisesti 22 artiklassa tarkoitetuissa kriisitilanteissa kyseisenä ajankohtana saatavissa olevien tietojen pohjalta. 20 artikla Salassapitovelvollisuus 1. Salassapitovelvollisuus koskee kaikkia henkilöitä, jotka ovat tai ovat olleet 18 artiklan mukaisesti nimettyjen toimivaltaisten viranomaisten tai EAMV:n palveluksessa, tai toimivaltaisten viranomaisten tai EAMV:n valtuutuksella toimivia tilintarkastajia ja asiantuntijoita. Niiden näissä tehtävissä mahdollisesti saamia luottamuksellisia tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle tai viranomaiselle muutoin kuin tiivistetysti tai kootusti niin, ettei niistä voida tunnistaa yksittäistä keskusvastapuolta, kauppatietorekisteriä tai muuta henkilöä, tämän kuitenkaan rajoittamatta rikosoikeuden tai tämän asetuksen muiden säännösten piiriin kuuluvia tapauksia. 2. Kun keskusvastapuoli on asetettu konkurssiin tai pakolliseen selvitystilaan, luottamuksellisia tietoja, jotka eivät koske kolmansia osapuolia, voidaan ilmaista siviili- tai kauppaoikeudellisessa menettelyssä, jos se on tarpeen menettelyn toteuttamiseksi. 3. Tämän asetuksen nojalla luottamuksellisia tietoja saavilla toimivaltaisilla viranomaisilla, EAMV:lla, elimillä sekä muilla luonnollisilla tai oikeushenkilöillä kuin toimivaltaisilla viranomaisilla on oikeus käyttää saamiaan tietoja ainoastaan velvollisuuksiensa hoitamiseen, kun kyseessä ovat toimivaltaiset viranomaiset, ja tässä asetuksessa tarkoitettujen tehtäviensä hoitamiseen tai, kun kyseessä ovat muut viranomaiset, elimet taikka luonnolliset tai oikeushenkilöt, sitä tarkoitusta varten, johon kyseisiä tietoja niille toimitettiin ja/tai kyseisten tehtävien hoitoon nimenomaan liittyvän hallinnollisen tai oikeudellisen menettelyn yhteydessä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta menettelyä rikosoikeuden piiriin kuuluvien tapausten osalta. Tiedot vastaanottava viranomainen saa kuitenkin käyttää niitä muihinkin tarkoituksiin tiedot antavan EAMV:n, toimivaltaisen viranomaisen tai muun viranomaisen, elimen tai henkilön suostumuksella. 4. Tämän asetuksen nojalla saatuja, vaihdettuja tai toimitettuja luottamuksellisia tietoja koskee 1, 2 ja 3 kohdassa säädetty salassapitovelvollisuus. Salassapitovelvollisuus ei kuitenkaan estä EAMV:sta, toimivaltaisia viranomaisia ja asianomaisia keskuspankkeja vaihtamasta tai toimittamasta tämän asetuksen ja muiden sijoituspalveluyrityksiin, luottolaitoksiin, eläkerahastoihin, arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin (yhteissijoitusyrityksiin), vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, vakuutus- ja jälleenvakuutusedustajiin, vakuutusyrityksiin, säänneltyihin markkinoihin tai markkinoiden ylläpitäjiin sovellettavien säädösten mukaisia taikka muuten tiedot välittäneen toimivaltaisen viranomaisen, muun viranomaisen tai elimen tai luonnollisen tai oikeushenkilön suostumuksella annettuja luottamuksellisia tietoja. 5. Edellä 1, 2 ja 3 kohta eivät estä toimivaltaisia viranomaisia vaihtamasta tai toimittamasta kansallisen lainsäädännön mukaisesti luottamuksellisia tietoja, joita ei ole saatu toisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta. 21 artikla Tietojenvaihto 1. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava EAMV:lle ja toisilleen tiedot, joita ne tarvitsevat voidakseen hoitaa tämän asetuksen mukaisia tehtäviään. 2. Toimivaltaiset viranomaiset ja muut elimet taikka luonnolliset tai oikeushenkilöt, jotka vastaanottavat luottamuksellisia tietoja hoitaessaan tämän asetuksen mukaisia tehtäviään, saavat käyttää niitä ainoastaan hoitaessaan tehtäviään. 3. EAMV:n on toimitettava keskusvastapuolten valvonnasta vastaaville toimivaltaisille viranomaisille luottamukselliset tiedot, jotka ovat olennaisia niiden tehtävien suorittamisen kannalta. Toimivaltaisten viranomaisten ja muiden asianomaisten viranomaisten on toimitettava EAMV:lle ja muille toimivaltaisille viranomaisille tiedot, joita nämä tarvitsevat tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä hoitamiseen. 4. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava tiedot EKPJ:n keskuspankeille, jos ne ovat kyseisten pankkien tehtävien hoitamisen kannalta olennaisia. 22 artikla Hätätilanteet Toimivaltaisen viranomaisen tai muun viranomaisen on ilmoitettava EAMV:lle, kollegiolle ja muille asianomaisille viranomaisille ilman aiheetonta viivytystä keskusvastapuoleen liittyvistä hätätilanteista, finanssimarkkinoiden muutokset mukaan luettuina, joilla saattaa olla kielteinen vaikutus markkinoiden likviditeettiin ja rahoitusjärjestelmän vakauteen missä tahansa jäsenvaltiossa, johon keskusvastapuoli tai jokin sen selvitysosapuolista on sijoittautunut. 4 lukuSuhteet kolmansiin maihin 23 artikla Kolmannet maat 1. Kolmanteen maahan sijoittautunut keskusvastapuoli voi tarjota selvityspalveluja unioniin sijoittautuneille yhteisöille vain, jos EAMV on tunnustanut kyseisen keskusvastapuolen. 2. EAMV:n on tunnustettava kolmannesta maasta oleva keskusvastapuoli, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) komissio on antanut 3 kohdan mukaisen päätöksen; b) keskusvastapuoli on saanut toimiluvan kyseisessä kolmannessa maassa ja on siellä tehokkaan valvonnan alaisena; c) yhteistyöjärjestelyt on vahvistettu 4 kohdan mukaisesti. 3. Komissio voi antaa 69 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päätöksen, jossa todetaan, että kolmannen maan oikeudellisilla ja valvontajärjestelyillä varmistetaan, että kyseisessä kolmannessa maassa toimiluvan saaneet keskusvastapuolet noudattavat oikeudellisesti sitovia vaatimuksia, jotka vastaavat tästä asetuksesta johtuvia vaatimuksia, ja että kyseiset keskusvastapuolet ovat jatkuvasti tehokkaan valvonnan ja täytäntöönpanon alaisina. 4. EAMV:n on vahvistettava järjestelyt, joita sovelletaan yhteistyöhön sellaisten kolmansien maiden a