EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 23.01.1996 
KOM(96)8 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
HELIOS II - ohjelman välikertomus 

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE 
HELIOS II -ohjelman välikertomus 
1. Johdanto 
HELIOS II -nimellä tunnettu yhteisön kolmas toimintaohjelma vammaisten hyväksi perustettiin 
25 päivänä helmikuuta annetulla neuvoston päätöksellä 93/136/ETY1. Ohjelman kesto on 1 
päivästä tammikuuta 1993 31 päivään joulukuuta 1996. 
Kyseisen päätöksen 11 artiklan 2 kohdassa määrätään, että komissio esittää 31 päivään 
joulukuuta 1995 mennessä Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja 
sosiaalikomitealle välikertomuksen, johon liittyy tarvittaessa HELIOS II -ohjelman tarkistamista 
koskeva päätösehdotus. 
Neuvoston 25 päivänä helmikuuta 1993 antaman päätöksen liitteen 1 kohdan 2 alakohdan 
mukaisesti HELIOS II -ohjelman arviointi toteutetaan riippumattomasti ja objektiivisesti kunkin 
hyväksytyn toimenpiteen osalta. Siksi arviointi on tilattu tarjouspyynnön jälkeen Tavistock 
Institute -laitokselta (Yhdistynyt kuningaskunta), joka toimii yhteistyössä kolmen muun 
tutkimuskeskuksen kanssa; nämä ovat Nexus (Irlanti), ECWS (Alankomaat) ja Prisma 
(Kreikka). 
Riippumattoman arvioijan laatima välikertomus on kokonaisuudessaan tämän tiedonannon 
liitteenä. Kertomus perustuu kahdeksantoista ensimmäisen työkuukauden aikana saatuihin 
havaintoihin, ja siinä esitetään joukko alustavia johtopäätöksiä ja suosituksia. Lisäksi siinä 
käsitellään tiettyjä suuntaviivoja, joita on tarkasteltava lisää tutkimuksen myöhemmässä 
vaiheessa. Kyse ei siis ole ohjelman kaikkien toimien arvioinnista eikä tähän saakka kerättyjen 
tietojen täydellisestä analyysistä. 
2. Kertomuksen yhteenveto ja kommentteja 
2.1 Helios II -ohjelman innovatiiviset piirteet 
Arvion mukaan Helios II -ohjelmassa on innovatiivisia piirteitä kolmella tavalla: 
1. Ohjelma perustuu vammaisten oikeuksien tunnustamisesta lähtevään lähestymistapaan 
eikä avustamisesta lähtevään lähestymistapaan 
Kertomuksessa korostetaan, että Helios II -ohjelman tavoitteet, jotka ovat vammaisten 
yhtäläisten oikeuksien ja yhdentymisen edistäminen, lähtevät ihmisoikeuksia koskevan 
vammaispolitiikan lähestymistavasta eivätkä niin sanotusta social welfare -lähestymistavasta. 
Tässä suhteessa ohjelma heijastaa oikein vammaiskysymyksen kokemia muutoksia tämän 
päivän eurooppalaisessa yhteiskunnassa. 
EYVL N:o L 56, 9.3.1993, s. 30/36 
Arvioija korostaa kuitenkin, että on olemassa erilaisia, toisistaan poikkeavia ja joskus 
ristiriitaisiakin näkemystasoja, joiden seurauksena ohjelman tietyissä piirteissä on 
ratkaisemattomia jännitteitä, jotka ovat omiaan johtamaan moniselitteisiin tilanteisiin, 
väärinkäsityksiin tai hämmennykseen. 
Arvioijan mukaan tämän havaitsee erityisesti seuraavissa seikoissa: 
- 'yhtäläisten mahdollisuuksien1, 'yhdentymisen1, 'itsenäisen elämän' ja 'hyvien käytäntöjen' 
kaltaisten avaintermien täsmällisen määritelmän puuttuminen: 
- ohjelmaan osallistujien ja heidän näkökulmiensa huomattava erilaisuus; 
- ohjelmalle ominaisimpien toiminta-, interventio- ja kehitysmalleja koskevat varsin erilaiset 
näkökannat; 
- ohjelmaan osallistumisen segmentoituminen; 
- tietty epäluuloisuus ohjelman vammaisia koskevan vaikutuksen suhteen. 
Komissio ottaa arvioijan analyysin vastaan tässä suhteessa kiinnostuneena ja uskoo, että 
analyysi voi olla tietyssä määrin oikeaan osuva. 
On kuitenkin tärkeää korostaa, että yhdenvertaisiin mahdollisuuksiin perustuva lähestymistapa 
on aina ollut yhteisön toiminnan perustana myös aiemmissa ohjelmissa, joskin HELIOS II on 
tässä suhteessa askeleen muita edellä. 
Eri syistä komissio ei kuitenkaan voi välttää sitä, että ohjelma heijastaa osittain ristiriitoja, 
jotka ovat ominaisia kaikille vammaisia koskeville ohjelmille sellaisina kuin ne toteutetaan 
jäsenvaltioissa ja erityisesti vammaisuuden 'lääketieteellisessä' ja 'sosiaalisessa' käsitteessä.2 
Unionin toiminnan tarkoituksena onkin juuri toissijaisuusperiaatetta noudattamalla edistää tätä 
kehitystä ja politiikkojen lähentymistä erityisesti kannustamalla eri tasoilla tietojen ja 
kokemusten vaihtoa koko unionissa. Toiminta heijastaa siis eri tasoilla jäsenvaltioiden 
käytännössä havaittujen lähestymistapojen monimuotoisuutta; tämä on sitäkin 
2 • • . 
On aiheellista muistuttaa näiden käsitteiden erosta: 
Ensin mainitussa käsitteessä, joka on ehkä vielä käytännössä yleisempi ja jota sanotaan lääketieteelliseksi, vammaisuutta pidetään 
olennaisesti lääketieteellisenä ongelmana, ja paino on ihmisen toiminnallisissa rajoissa. Tällä käsitteellä tarkoitetaan, että vammaisuus 
on yksilössä itsessään ja että kuntoutuksen ammattilaisten tehtävänä on parantaa ihmisen toimintakykyä mahdollisimman paljon. Tässä 
yhteydessä ei viitata lainkaan tai viitataan vain vähän siihen ympäristöön, jossa vammaisuus sijaitsee. 
-Jälkimmäisessä, sosiaal i seksi sanotussa 1 ähestvm i stavassa paino siirretään ihmisestä ympäristöön. Vammaisuutta ci pidetä ensisijaisesti 
ihmisen ominaisuutena, vaan vammauttavan yhteiskunnan Ulotteena. Tämän lähestymistavan mukaan voimavarat on ensin sijoitettava 
ympäristön muuttamiseen. Tässä lähestymistavassa vammaisia pidetään yhtenä ryhmänä yhteiskunnan muiden ryhmien joukossa 
ryhmänä, jonka päaasituhncn ongelma ei liity toiminnalliseen rajallisuuteen, vaan fyysiseen tai psyykkiseen ominaisuuteen, joka lomin 
tekosyynä muun väestön syrjiville asenteille. Tässä lähestymistavassa vammaisuuden katsotaan merkitsevän pyrkimystä saudu yhtäläiset 
oikeudet eikä yrityksiä voittaa toiminnallisia rajoituksia. 
Esimerkiksi vammaisten työttömyyden yhteydessä lääketieteellisessä lähestymistavassa kiinnitetään päähuomio kyseisten ihmisten 
ominaisuuksiin, henkilöhistoriaan ja tuotantokykyyn, kun taas sosiaalisessa lähestymistavassa tarkastellaan erityisesti sosiologista 
ympäristöä, talouspolitiikkoja, suhdanteita, sosiaalisia oikeuksia koskevia sääntöjä sekä työnantajien ja väestön asenteita. 
Nämä kaksi käsitettä täydentävät toisiaan ja osuvat selvästi päällekkäin sikäli, että niissä otetaan huomioon sosiaaliset ja yksilölliset 
tekijät, mutta niiden implisiittiset painopistealueet ovat vastakkaiset. 
Kaikissa unionin maissa toteutettujen politiikkojen tarkastelu paljastaakin kaikilla tasoilla tämän jännitteen olemassaolon ja yhä 
useammin vammaisuuden sosiaaliseen lähestymistapaan perustuvan asteittaisen kehityksen. On myös tärkeää huomata, että tämä kehitys 
ei etene samalla nopeudella eikä ole saavuttanut samaa astetta en jäsenvaltioissa. 
3 
väistämättömämpää, kun jäsenvaltiot vastaavat suureksi osaksi ohjelman rakenteista ja toimiin 
osallistuvien valinnasta. 
Mutta toisaalta - kuten arvioijakin korostaa - sitä seikkaa, että kokonaan vuoropuhelulle 
perustuva ohjelma antaa erilaisille näkemyksille mahdollisuuden kohdata toisensa rauhallisessa 
ympäristössä, voidaan pitää eräänä sen huomattavimmista vahvoista puolista. Monet ohjelman 
käytännöstä poimitut esimerkit osoittavat, että tämä eri mallien ja eri vammaiskulttuureiden 
rauhanomainen kohtaaminen voi tuottaa hyvin sopivaa yksimielisyyttä yhdenvertaisten 
mahdollisuuksien ja kokonaisvaltaisen osallistumisen käsitteiden edistämiseksi. 
Tästä näkökannasta ovat osoituksena erityisesti vaihtotoiminnan neljällä alueella käytetyt 
työmenetelmät: osallistujat kutsutaan niihin itse kehittämään sopivimmiksi katsomansa 
periaatteet aiemmin laadittujen painopisteteemojen puitteissa tapaamisen, vuoropuhelun ja 
toistensa käytännön elämän kohtaamisen avulla. Erityisesti tästä työstä saadaan johdetuksi 
ohjelman lopussa olevat ohjeet hyviksi käytännöiksi; ohjeet perustuvat siis eri 
lähestymistapojen välille saatuun yhteisymmärrykseen. 
Komissio pyrkii samoin yleisemmällä tasolla edistämään eurooppalaista keskustelua 
vammaispolitiikan avainkäsitteistä. Euroopan vammaispäivän järjestäminen vammaisuuden tai 
syrjimättömyyden määrittelyn kaltaisten perusaiheiden pohtimiseen on antanut mahdollisuuden 
todelliseen vaihtoon ja käsitteiden selkiinnyttämiseen. Toisaalta unionin yhdellätoista kielellä 
ilmestyvän HELIOSCOPE-lehden kaltaiset julkaisut ovat antaneet mahdollisuuden lähestyä 
yhdenvertaisten mahdollisuuksien tai itsenäisen elämän kaltaisia avainkysymyksiä eri 
näkökulmista. 
Kertomuksen perusteella komissio katsoo kuitenkin, että tulevaisuudessa voi olla aiheellista 
paremmin määrittää toteutettavien toimenpiteiden yhteinen viitekehys vammaisten 
mahdollisuuksien yhdenvertaistamiseksi. Viitekehys voisi myös toimia ohjeena aivan uuden 
ohjelman toimenpiteiden arvioinnin toteuttamisessa. Juuri tässä tarkoituksessa komissio on 
määrännyt, että vuonna 1996 annetaan suositus vammaisten mahdollisuuksien 
yhtäläistämisperi aatteista. 
2. Ohjelmassa toteutetaan yhtä aikaa lähestymistapaa, joka perustuu toimintaan osallistuvien 
välisestä kokemusten vaihdosta kasvavaan tietouteen, ja lähestymistapaa, joka perustuu 
näiden kokemusten levitykseen laajemmalla tasolla 
Arviossa todetaan, että ohjelmassa tähdätään yhtä aikaa: 
- uuden luomiseen, ideoiden ja kokemusten vaihtoon, taitotiedon siirtoon eri osallistujien 
välillä; 
- paikallisissa käytännöissä toteutettujen uusien toimenpiteiden tunnistamiseen ja arviointiin 
toimenpiteiden levittämiseksi poliittisella tasolla. 
Kertomuksessa korostetaan, että suuri osa osallistuvista kokee hämmennystä näiden kahden 
lähestymistavan välillä ja että tämä on omiaan aiheuttamaan huomattavia eroja toteutetuissa 
toimenpiteissä ja näiden toimenpiteiden arvioinnissa. 
Tämä ohjelman kaksinaisuus ilmenee kuitenkin selvästi HELIOS II -päätöksessä ja -ohjelmassa 
toteutetuissa eri menetelmissä ja toimielimissä. Kyse onkin täydentävistä eikä vastakkaisista 
4 
V/6824/95-fi 
lähestymistavoista. HELIOS II -ohjelma perustuukin keskinäisen oppimisen, uuden luomisen ja 
levittämisen kaltaisille avainkäsitteille. Erityisesti vaihtotoimenpiteiden tai euro-ohjelmien 
kaltaiset käsitteet ovat menetelmiä, joita toteutetaan näiden keskenään sisäkkäisten oppimis- ja 
levittämisprosessien käynnistämiseksi. 
Tavoitteena on siis samanaikaisesti sekä hyvien käytäntöjen edistäminen ja tutkiminen 
osai li suojaverkkojen välillä että näiden tulosten levittäminen verkkojen ulkopuolella muutosten 
saamiseksi aikaan paljon laajemmalla tasolla. 
Vaikka, kuten kertomuksessa korostetaan, näyttää ilmeiseltä, että ohjelma on täynnä 
konkreettisia esimerkkejä osallistujille aiheutuneista välittömistä eduista, ohjelman vaikutuksen 
arvioiminen paljon laajemmalla tasolla vaikuttaa monimutkaisemmalta. Tulosten siirto-ja 
levitysmenetelmät ovat varmasti toteutettavista prosesseista vaikeimpia, erityisesti osallistujien 
itsensä toimesta sekä kansallisella taholla. 
Riippumatta johtopäätöksistä, jotka arvioija esittää tämän suhteen vasta tutkimuksensa 
lopullisessa kertomuksessa, komissio on jo toteuttanut tiettyjä aloitteita painottaakseen 
kokemusten levittämistä eri tasoilla. 
- vaihtotoimenpiteisiin osallistujia on kannustettu perehtymään siirtokysymykseen ja sen osalta 
asianmukaisimpiin mekanismeihin; 
- jäsenvaltioita on kehotettu kansallisten tietopäivien yhteydessä toteuttamaan kansallisella 
tasolla menetelmiä osallistujien saamien kokemusten levittämiseksi; 
- rinnakkain HELIOS II -palkintojen luovuttamisen kanssa komissio on aloittanut ohjelmassa 
kohdatuista parhaista kokemuksista saatujen "hyvien käytäntöjen" oppaiden laatimisen. 
3. Vammaisten aktiivinen osallistuminen 
Arviossa korostetaan ohjelmassa toteutettuja pyrkimyksiä vammaisten saamiseksi ohjelman 
täysaikaisiksi toimijoiksi. Komission mielestä tämä osallistuminen muuten on seurausta 
yhdenvertaisiin mahdollisuuksiinn perustuvasta mallista. 
Vammaisten osallistuminen ohjelmaan toteutuu kahden pääasiallisen kanavan välityksellä: 
- Euroopan vammaisten foorumi konsultoi vammaisia; 
- euro-ohjelmat antavat vammaisjärjestöille mahdollisuuden järjestää tapahtumia ja 
tiedonvaihtoa. 
Kuten kertomuksessa korostetaan, tämän lisäksi on ponnisteltu huomattavasti, jotta vammaiset 
saataisiin enemmän mukaan ohjelman kaikkiin muihin osiin: vaihtotoimintoihin - joskin 
komissiota rajoittavat jäsenvaltioiden valinnat -, Handynet-verkkoon sekä tiedotukseen ja 
yleisen mielipiteen herkistämiseen liittyviin toimiin. 
Euroopan vammaisten foorumista saadun myönteisen kokemuksen johdosta komissio on päättänyt 
uudessa sosiaalisessa 1995-1997 toimintaohjelmassaan perustaa HELIOS II -ohjelman päättyessä 
pysyvän neuvoa-antavan toimielimen, jonka neuvontatehtävä ulottuu kaikkiin yhteisön toimivaltaan 
kuuluviin kysymyksiin. Komissio on arvioijan kanssa samaa mieltä tämän 
5 
lähestymistavoista. HELIOS II -ohjelma perustuukin keskinäisen oppimisen, uuden luomisen ja 
levittämisen kaltaisille avainkäsitteille. Erityisesti vaihtotoimenpiteiden tai euro-ohjelmien 
kaltaiset käsitteet ovat menetelmiä, joita toteutetaan näiden keskenään sisäkkäisten oppimis-ja 
levittämisprosessien käynnistämiseksi 
Tavoitteena on siis samanaikaisesti sekä hyvien käytäntöjen edistäminen ja tutkiminen 
osai li suojaverkkojen välillä että näiden tulosten levittäminen verkkojen ulkopuolella muutosten 
saamiseksi aikaan paljon laajemmalla tasolla. 
Vaikka, kuten kertomuksessa korostetaan, näyttää ilmeiseltä, että ohjelma on täynnä 
konkreettisia esimerkkejä osallistujille aiheutuneista välittömistä eduista, ohjelman vaikutuksen 
arvioiminen paljon laajemmalla tasolla vaikuttaa monimutkaisemmalta. Tulosten siirto-ja 
levitysmenetelmät ovat varmasti toteutettavista prosesseista vaikeimpia, erityisesti osallistujien 
itsensä toimesta sekä kansallisella taholla. 
Riippumatta johtopäätöksistä, jotka arvioija esittää tämän suhteen vasta tutkimuksensa 
• lopullisessa kertomuksessa, komissio on jo toteuttanut tiettyjä aloitteita painottaakseen 
kokemusten levittämistä eri tasoilla: 
- vaihtotoimenpiteisiin osallistujia on kannustettu perehtymään siirtokysymykseen ja sen osalta 
asianmukaisimpiin mekanismeihin; 
-jäsenvaltioita on kehotettu kansallisten tietopäivien yhteydessä toteuttamaan kansallisella 
tasolla menetelmiä osallistujien saamien kokemusten levittämiseksi; 
- rinnakkain HELIOS II -palkintojen luovuttamisen kanssa komissio on aloittanut ohjelmassa 
kohdatuista parhaista kokemuksista saatujen "hyvien käytäntöjen" oppaiden laatimisen. 
3. Vammaisten aktiivinen osallistuminen 
Arviossa korostetaan ohjelmassa toteutettuja pyrkimyksiä vammaisten saamiseksi ohjelman 
täysai kai siksi toimijoiksi. Komission mielestä tämä osallistuminen muuten on seurausta 
yhdenvertaisiin mahdollisuuksiinn perustuvasta mallista. 
Vammaisten osallistuminen ohjelmaan toteutuu kahden pääasiallisen kanavan välityksellä: 
- Euroopan vammaisten foorumi konsultoi vammaisia; 
- euro-ohjelmat antavat vammaisjärjestöille mahdollisuuden järjestää tapahtumia ja 
tiedonvaihtoa. 
Kuten kertomuksessa korostetaan, tämän lisäksi on ponnisteltu huomattavasti, jotta vammaiset 
saataisiin enemmän mukaan ohjelman kaikkiin muihin osiin: vaihtotoimintoihin -joskin 
komissiota rajoittavat jäsenvaltioiden valinnat -, Handynet-verkkoon sekä tiedotukseen ja 
yleisen mielipiteen herkistämiseen liittyviin toimiin. 
Euroopan vammaisten foorumista saadun myönteisen kokemuksen johdosta komissio on 
päättänyt uudessa sosiaalisessa toimintaohjelmassaan perustaa HELIOS II -ohjelman päättyessä 
pysyvän neuvoa-antavan toimielimen, jonka neuvontatehtävä ulottuu kaikkiin yhteisön 
toimivaltaan kuuluviin kysymyksiin. Komissio on arvioijan kanssa samaa mieltä tämän 
£ 
nykyisestä ohjelmasta saadun uuden ajatuksen tärkeydestä samoin kuin ajatuksesta, jonka 
mukaan vammaisjärjestöjen olisi tehtävä yhteistyötä yleiseurooppalaisella tasolla; esimerkkejä 
näistä ajatuksista on saatu erityisesti Euroopan vammaispäivien järjestämisen yhteydessä. 
2.2 Tärkeimmät velvoitteet 
Jo mainittujen seikkojen lisäksi kertomuksessa korostetaan, että ohjelmalla on edessään 
seuraavat huomattavat esteet: 
1. Liian suuret odotukset ohjelman suuruuden ja unionin toimivallan suhteen 
Kertomus osoittaa, että liian suuret odotukset ovat aiheuttaneet pettymyksen ohjelman 
tavoitteiden suhteen. Kuten arvioija korostaa, HELIOS II on varsin kunnianhimoinen ohjelma, 
jonka tarkoitus on kuitenkin rajoittua kokemusten vaihtoon. Sen tehtävänä ei ole täyttää 
mahdollisia aukkoja politiikoissa, joista jäsenvaltiot ovat yksin vastuussa. Tästä piirteestä 
mainitaan erityisesti myös päätöksen johdantokappaleissa. 
Ohjelmassa ei myöskään pyritä samoihin tavoitteisiin kuin EMPLOI -hankkeen HORIZON -
osuudessa, joka tosin tarjoaa voimavaroja aloitteiden yhteisrahoitukseen, mutta rajoittuu 
työllisyyden piiriin. HORIZONissa ei pyritä luomaan vammaiskysymyksestä kokonaisvaltaista 
näkemystä eikä kannustamaan sen osalta poliittiseeen pohdintaan. Näiden kahden ohjelman 
talousarvioiden vertailu ei siis ole lainkaan asiaankuuluvaa. 
On varmaa, että tällä ohjelmaa koskevalla hämmennyksellä on melko kielteinen vaikutus sikäli 
kuin se ulottuu osallistujien motivaatioon ja heidän toimintansa suuntaan tai aiheuttaa ohjelman 
virheellistä arviointia. Siksi komissio huolehtii tämän seikan selkeyttämisestä. 
2. Ohjelman liiallinen pirstaleisuus 
Arvioija painottaa sitä, että ohjelman eri osapuolilla on taipumus toimia itsenäisesti suhteessa 
toisiinsa ja että tämä haittaa kokonaisvaltaisen ja yhtenäisen kuvan saamista ohjelmasta. 
Komission on myönnettävä, että ohjelmassa vallitsee tiettyä pirstaleisuutta. Tämä johtuu 
varmasti osittain vammaispolitiikkaa koskevien näkemysten erilaisuudesta ja komission 
velvollisuudesta ottaa eri näkökannat huomioon. Komissio on kuitenkin ryhtynyt joukkoon 
aloitteita, joilla se pyrkii saamaan ohjelman eri osat sisäkkäisiksi. Erityisesti on tarkoitus: 
-järjestää yhteisin seminaareja eri vaihtotoimintoalojen ja euro-ohjelmien välillä; 
- järjestää yhteisiä tapaamisia HANDYNET-keskusten ja vammaisjärjestöjen välillä; 
- luoda synergiaa HELIOS-palkinnon myöntämisprosessin ja vaihtotoimintojen välillä; 
-järjestää kansallisia tietopäiviä, joilla kaikki osallistujat - kaikilla aloilla - kaikissa 
jäsenvaltioissa saavat mahdollisuuden tavata toisiaan ja vaihtaa kokemuksia. 
Helios II -päätöksen varsinainen rakenne ei anna mahdollisuutta ylittää näitä aloitteita. 
Komissio katsoo kuitenkin, että tätä seikkaa on ehdottomasti käsiteltävä keskusteltaessa uusista 
f 
yhteisön toimista. 
3. Neuvoa-antavien elinten asema 
Kertomuksessa korostetaan ohjelmalla perustettujen neuvoa antavien elinten, toisin sanoen 
neuvoa-antavan komitean, Euroopan vammaisten foorumin ja yhteysryhmän tehtävän 
merkitystä. 
Kuten aiemmin mainittiin, foorumista saatu myönteinen kokemus on antanut komissiolle aiheen 
määrätä komission sisäisen pysyvän neuvoa antavan toimielimen perustamisesta. 
Yrityksistä huolimatta komissiolla on vaikeuksia käydä mahdollisimman hedelmällistä 
vuoropuhelua tapaamisissa, joissa kaikki nämä elimet ovat mukana. Aineelliset esteet pitävät 
mahdollisten tapaamisten määrän rajallisena elinten suuren koon vuoksi, ja koska asiakirjat on 
saatava ajoissa valmiiksi kaikilla kielillä - tässä suhteessa on päästy suuriin parannuksiin -, 
lisäksi on kasvatettava edelleen kaikkien toimielinten yhteistä näkökulmaa. 
Komissio uskoo kuitenkin voineensa herättää todellista keskustelua ja vuoropuhelua näiden 
elinten kanssa käyttämällä apunaan epävirallisempia työryhmiä ja joustavampia asiakirjojen 
käsittelytapoja. Näitä pyrkimyksiä on jatkettava edelleen. Erityisesti sitä varten neuvoa-antava 
komitea ja foorumi on kutsuttu itse esittelemään yhteysryhmän tulevien tapaamisten sisältöä ja 
rakennetta. 
4. Koordinointi kansallisella tasolla 
Kansallisella tasolla toteutettujen toimenpiteiden koordinoinnilla on tärkeä osa ohjelman 
puitteissa toteutettujen toimenpiteiden levittämisen onnistumisessa. Tässä suhteessa HELIOS II 
-ohjelma jättää suuren osan vastuusta jäsenvaltioiden aloitteiden varaan, ja jäsenvaltiot saavat 
tähän tarkoitukseen komissiolta asianmukaista tukea kansallisten tiedotuspäivien yhteydessä. 
Kertomus osoittaa, että lähestymistavoissa ja tarmokkuudessa vallitsee eri jäsenvaltioiden 
välillä varsin suurta kirjavuutta. Osoittuneesta tilanteesta riippumatta arviossa korostetaan, että 
unionin toimenpiteet ovat usein merkinneet askelta eteenpäin ja helpottaneet julkisten 
vastuuhenkilöiden ja vammaisjärjestöjen työn koordinointia kansallisella tasolla. 
Koordinointielinten ja -menetelmien syventämisen kansallisella tasolla olisi myös kuuluttava 
unionin kaikkien uusien aloitteiden työjärjestykseen. 
5. Koordinointi unionin tasolla 
Ohjelman poliittisessa lähestymistavassa pyritään ensisijaisesti edistämään vammaisten etujen ja 
tarpeiden huomioimista väestön enemmistöön suuntautuvissa rakenteissa ja ohjelmissa. 
Eräs komissiossa toimivan vammaisten yhdentymisyksikön päätehtäviä onkin aluksi tämän 
huomioimisen valvominen. Siksi ohjelmasta päätettäessä 9 päivänä lokakuuta 1991 komissio 
päätti perustaa yksikön vastuulla Interservice-ryhmän, jonka tehtävänä on varmistaa unionin 
vammaisia koskevien ohjelmien, toimenpiteiden ja aloitteiden sisäinen koordinointi. 
On myönnettävä, että samoin kuin jäsenvaltioiden sisäisessä politiikassa tämä 
sisällyttämistarkoitus törmää myös unionin tasolla tiettyihin esteisiin laajalle levinneiden 
ennakkotulojen takia. 
8 
Kuten kertomuksessa korostetaan, tämän ohjelman kestäessä on kuitenkin saavutettu varsin 
mittaavaa edistystä, josta ovat osoituksena muiden muassa HORIZON, TIDE. LEONARDO ja 
EURES -ohjelmien kanssa luodut läheiset yhteydet. Nämä yhteydet ovat usein ulottuneet 
tietojen vaihdon ja yhteisen pohdinnan ohitse ja antaneet mahdollisuuden yhdenmukaisen 
vammaisten lähestymistavan kehittämisen HELIOS II -ohjelman ulkopuolella. 
Pysyvän neuvoa-antavan toimielimen perustaminen vammaisasioita varten antaisi myös 
mahdollisuuden vahvistaa tätä yhdennettyä politiikkaa. 
3. Johtopäätökset 
Vaikka kyse onkin vain alustavista johtopäätöksistä, arvioinnin välikertomuksessa annetaan 
arvokkaita tietoja HELIOS II -ohjelman tarpeista ja saavutuksista. 
Kuten arvioija korostaa, komissio on jo ryhtynyt aloitteisiin, joilla pyritään parantamaan 
joitakin ohjelman piirteitä. Kyse on erityisesti toimenpiteistä, joilla on tarkoitus: 
- parantaa ohjelman eri osapuolten keskinäistä yhdentymistä; 
- edistää ohjelman ja yhteisön muiden aloitteiden keskinäistä täydentävyyttä; 
- parantaa saatujen kokemusten ja tulosten levitystä; 
- lisätä vammaisten osallistumista ohjelman kaikkiin osiin; 
- parantaa hallinnollisia kysymyksiä, esimerkiksi kokouskulujen ja asiakirjojen levityskulujen 
korvauksia. 
Näitä pyrkimyksiä jatketaan edelleen. Toisaalta välikertomuksen perusteella komissio huolehtii 
ohjelman viimeisen vuoden aikana siitä että: 
- käsitteiden selkeyttäjä ohjelman päämääränä olevan politiikan tavoitetta selkeytetään; 
- osallistujille esitetään selkeämmin ohjelman kehitysmallit ja sen institutionaaliset rajat; 
- ohjelman näkyvyyttä tiedotusvälineissä parannetaan. 
Komissio katsoo, ettei ole aiheellista ehdottaa HELIOS II -päätöksen muuttamista kaikkien 
arvioijan osoittamien haittojen korjaamiseksi. On kuitenkin ongelmia, joita ei voida ratkaista 
täysin asianmukaisesti ilman uuden ohjelman laatimista. Välikertomus antaa tässä suhteessa 
arvokkaita suuntaviivoja. 
% 
OTE HELIOS II -VÄLIARVIOINTIA 
KOSKEVASTA KERTOMUKSESTA 
(Lokakuu 1995) 
JOHTOPAATOKSET 
yio 
JOHTOPÄÄTÖKSET 
Kunnianhimoinen 
ohjelma 
Yksimielisyyden 
ja laajan tuen puute 
Syntyvälle 
yhteisymmärrykselle 
tarvitaan puitekehys 
Erilaiset 
arviointiperusteet 
onnistumiselle ja 
epäonnistumiselle 
Epävarmuustekijöihin 
puuttuminen 
Ylhäältä alas-ja 
alhaalta ylös -mallien 
sekoittuminen HELIOS II pyrkii toteuttamaan kunnianhimoisen ohjelman, jossa yhdistyvät 
toisaalta social welfare -suuntaus ja yhtäläisiin mahdollisuuksiin tähtäävä 
suuntaus ja toisaalta poliittisen ohjelman kehittämiseen (ylhäältä alas) ja 
sosiaaliseen oppimiseen (alhaalta ylös) perustuva toimintamalli. 
Ohjelmaan on lisäksi pyydetty hyvin erilaisia osallistujia, kuten vammaisia 
ja politiikan tekijöitä, ja heidän mukaan ottamistaan varten on otettu 
käyttöön erityisiä menetelmiä. Kun ottaa huomioon aikaisemman 
yhteisymmärryksen puutteen vammaisalalla ja osallistujien keskuudessa, 
on tuskin yllättävää, että ohjelmaa arvostellaan herkästi. HELIOS II -
ohjelman pyrkimyksiä tuetaan kuitenkin laajasti myös arvostelijoiden 
joukossa. 
Ohjelman laajat päämäärät, voimavarat, jotka eivät ole suhteessa näihin 
päämääriin, avaintermien määrittelyn puute ja eturistiriidat ohjelman 
osallistujien ja keskeisten tahojen välillä selittävät niin ohjelman vahvuudet 
kuin sen saaman arvostelun ja sen parissa esiintyvät (satunnaiset) 
ristiriidat. Ohjelma tuntuu onnistuvan jossain määrin sellaisen puitekehyksen 
tarjoamisessa, jonka sisällä uusia yhteisymmärryksen muotoja voidaan 
kehittää. Näin se tyydyttää erään tärkeän tarpeen. 
Arvioinnin kannalta se, että HELIOS II pitää sisällään erilaisia ja joskus 
ristiriitaisiakin malleja ja lähestymistapoja vammaisuuteen sekä laajoja ja 
joskus epäselviä tai moniselitteisiä päämääriä, asettaa kuitenkin 
erityisongelmia. 'Onnistumisen' arviointiperusteet eivät ole yksiselitteiset. 
Koska eri osallistujaryhmät suosivat erilaisia arviointiperusteita, se, mitä 
ylhäältä alas lähestymistavan mukaan voidaan pitää 'epäonnistumisena' 
(yhteisymmärryksen puutteena osallistujien kesken) voidaan pitää 
onnistumisena katsottuna alhaalta ylös suuntautuvasta, sosiaalista 
oppimista painottavasta näkökulmasta (esimerkiksi siksi, että se kannustaa 
erilaiset edut ja toimintamallit omaavat ihmiset vaihtamaan mielipiteitä ja 
mahdollisesti oppimaan toisiltaan). 
Vaikka suurinta osa yllä olevista seikoista ei voida vammaispolitiikan ja 
-toiminnan alalla välttää, on olemassa tiettyjä epävarmuuden ja 
epäselvyyden lähteitä, jotka voidaan välttää ja joihin olisi puututtava. Yksi 
näistä on ohjelman neuvoa-antavien rakenteiden merkitys ohjelman 
politiikkaan vaikuttamisessa. Foorumilla on mahdollisuus olla yksi ohjelman 
vaikutusvaltaisimmista toimintamuodoista siinä mielessä, että se voi 
määritellä ne Euroopan politiikan alueet, jotka suoraan vaikuttavat 
vammaisten elämään ja joihin ohjelma voi puuttua, sekä kannustaa 
joidenkin vammaisalalla toimivien hyvin erilaisten järjestöjen välistä aktiivista 
yhteistyötä. 
Epäselvyyttä liittyy myös sekä kansallisten hallitusten valitsemien 
kumppanien väliseen että kansalaisjärjestöjen euro-ohjelman sisäisen tieto­
ja vaihtotoiminnan tehtävään. Ei ole selvää, onko ne tarkoitettu 
apuvälineiksi, jotka on tarkoitettu määrittelemään ja selkeyttämään sellaisia 
arviointiperusteita, joita liittyy hyviin käytäntöihin ja uudistuksiin, joita sitten 
Ai 
Rinnakkaista, ei 
integroitua toimintaa voidaan edistää Euroopan tasolla muilla keinoin, vai onko niillä itsellään 
tarkoitus edistää hyviä käytäntöjä ja uudistuksia. Eri jäsenvaltioiden 
kumppanien valinnassa noudattamien menettelytapojen kirjo saattaa tehdä 
ensinmainitun vaikeaksi saavuttaa, ja voimavaroihin ja politiikkaan liittyvät 
rajoitukset taas saattavat tehdä jälkimmäisen paikallistoimistoille liian 
vaikeaksi toteuttaa. Tästä huolimatta on vahvaa näyttöä siitä, että monet 
osallistujat ovat kokeneet nämä toimintamuodot hyödyllisiksi uksien 
lähestymistapojen määrittelyssä yhdentymiseen ja yhtäläisten 
mahdollisuuksien edistämiseen. Niiden avulla on myös päästy 
ensimmäiseen vaiheeseen kehitettäessä hyviä käytäntöjä käsittelevää 
opassarjaa, jota kehitetään edelleen ja joka julkaistaan vuonna 1996. 
On olemassa näyttöä siitä, että niiden paineiden alaisena, joita HELIOS II -
ohjelmaan on kohdistunut, ohjelman osa-alueita ja toimintamuotoja on 
kehitetty ennemminkin rinnakkaisesti kuin integroituna kokonaisuutena. Tätä 
on vahvistanut edelleen ohjelman osallistujien segmentoituminen: ryhmät, 
jotka ovat mukana ohjelman yhdessä osassa, eivät yleensä ole samat kuin 
muissa osissa. On todennäköistä, että jos ohjelmaa arvioidaan 
kokonaisuutena, 'ulkoiset' (julkiset ja poliittiset) arviot HELIOS II -ohjelmasta 
korostuvat. 
Vaikkakin on oikeutettua sanoa, että ohjelman eri osien välinen synergia 
aletaan nähdä hallintokysymyksenä, sitä täytyy kehittää edelleen. Tällä on 
omat vaikutuksensa HELIOS II -ohjelmaan. 
Nyt arvioinnin välivaiheessa haluaisimme korostaa seuraavia 
erityissuosituksia. 
Päämäärien ja 
toimintamuotojen 
välisiä yhteyksiä 
on selkeytettävä 
edelleen Ohjelmalle olisi eduksi 
- jatkuva pyrkimys sen päämäärien ja tavoitteiden entistä suurempaan 
keskittämiseen; 
- selkeämpien selvitysten antaminen ohjelman toimintamuodoista sekä 
siitä, miten ne toimivat keskenään ohjelman yhdentymisen 
edistämiseksi; 
toimintamuotojen, päämäärien ja tavoitteiden välisien yhteyksien 
selkeyttäminen ja avoimempi kertominen käytettävistä 
muutosmalleista; 
selkeämpi kertominen ohjelman rajoituksista siten, että erilaiset 
osallistujat voivat ymmärtää ne; 
suurempi panostus yleisön tietoisuuden parantamiseen, erityisesti 
suhteessa suuren yleisön yhteyksien parantamiseen toiminnassa 
mukana oleviin ammattilaisiin ja itse vammaisiin; 
vahvemmat ja rakenteeltaan selkeämmät yhteydet muihin ohjelmiin ja 
muihin pääosastoihin, joilla korostettaisiin sitä, ettei vammaisuus ole 
ainoastaan V pääosaston asia. Tämä on osa vammaisuuteen liittyvää 
rajoittavaa paradigmaa, joka on asetettava kyseenalaiseksi aina 
tilaisuuden tullen. 
/ISL 
Poliittisen ohjelman Lopuksi arviointiryhmä myöntää, että näitä suosituksia voidaan noudattaa 
kehittämisen HELIOS-ohjelman sisällä vain tiettyyn rajaan asti. Ryhmä alkaa myös 
tulevat suuntaukset hahmotella poliittisen ohjelman kehittämisen suuntauksia, joita voidaan 
hyödyllisesti viedä eteenpäin tulevilla komission aloitteilla ja ohjelmissa, 
joiden on tarkoitus vahvistaa yhdentymiskehitystä ja edistää yhtäläisten 
mahdollisuuksien saamista Euroopan vammaisille kansalaisille. 
A± 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 8 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
n os 
Luettelonumero : CB-CO-96-012-FI-C 
ISBN 92-77-99563-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
A^