NEUVOSTON ENSIMMÄISESSÄ KÄSITTELYSSÄ VAHVISTAMA KANTA (EU) N:o 10/2012

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1406/2002 muuttamisesta

Hyväksytty neuvostossa 4 päivänä lokakuuta 2012

(10/2012/EU)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ovat kuulleet alueiden komiteaa,

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

On tarpeen selventää, millaisen merien pilaantumisen pitäisi kuulua asetuksen (EY) N:o 1406/2002 tavoitteisiin. Niinpä kaasun- ja öljynporauslaitteistojen aiheuttaman merien pilaantumisen olisi ymmärrettävä tarkoittavan pilaantumista, joka johtuu öljystä tai sellaisista vaarallisten ja haitallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen torjuntavalmiutta, torjuntaa ja torjuntayhteistyötä koskevassa vuoden 2000 pöytäkirjassa määritetyistä muista aineista kuin öljystä, jotka meriympäristöön joutuessaan todennäköisesti aiheuttavat vaaraa ihmisten terveydelle, vahingoittavat elollisia luonnonvaroja ja meren eliöstöä, pilaavat maisemaa tai aiheuttavat häiriötä muulle lailliselle meren käytölle.

Ulkoisen arvioinnin tulosten sekä hallintoneuvoston suositusten ja sen maaliskuussa 2010 hyväksymän monivuotisen strategian perusteella eräitä asetuksen (EY) N:o 1406/2002 säännöksiä olisi selvennettävä ja ajantasaistettava. Vaikka viraston päätehtävänä on meriturvallisuutta koskeva toiminta, sille olisi myös annettava uusia keskeisiä tehtäviä ja lisätehtäviä, jotka kuvastavat meriturvallisuuspolitiikan kehitystä unionissa ja kansainvälisellä tasolla. Ottaen huomioon unionin talousarvion asettamat rajoitteet, merkittävät tehostus- ja henkilöstötoimet ovat tarpeen kustannus- ja budjettitehokkuuden takaamiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi. Uusien keskeisten tehtävien ja lisätehtävien edellyttämä henkilöstötarve olisi lähtökohtaisesti katettava viraston sisäisillä siirroilla. Samalla viraston olisi saatava tarvittaessa rahoitusta unionin talousarvion muista osista, erityisesti eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä. Mahdollisten uusien keskeisten tehtävien ja lisätehtävien hoitamisen virasto toteuttaa nykyisen rahoituskehyksen ja viraston talousarvion rajoissa, tämän kuitenkaan rajoittamatta neuvotteluja ja päätöksiä tulevasta monivuotisesta rahoituskehyksestä. Koska tämä asetus ei ole rahoituspäätös, budjettivallan käyttäjän olisi päätettävä viraston resursseista vuotuisen talousarviomenettelyn puitteissa.

Joitakin viraston hallinnointia koskevia säännöksiä olisi selvennettävä. Koska Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisten unionin toimenpiteiden täytäntöönpano on erityisesti komission vastuulla, komission olisi annettava virastolle sen tehtävien hoitamista koskevia toimintapoliittisia ohjeita ottaen kuitenkin täysimääräisesti huomioon viraston oikeudellisen aseman ja sen pääjohtajan riippumattomuuden, joista säädetään asetuksessa (EY) N:o 1406/2002.

Tässä asetuksessa ’merenkulun turvatoimilla’ tarkoitetaan – alusten ja satamarakenteiden turvatoimien parantamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 725/2004 (4) mukaisesti – sellaisten ennalta ehkäisevien toimenpiteiden kokonaisuutta, joiden tarkoituksena on suojella meriliikennettä ja satamarakenteita tahallisten lainvastaisten tekojen uhalta. Turvatavoite olisi saavutettava hyväksymällä tarvittavat toimenpiteet merenkulkupolitiikan alalla, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta jäsenvaltioiden sääntöihin kansallisten turvatoimien, puolustuksen ja yleisen turvallisuuden alalla sekä valtioon kohdistuvien talousrikosten torjunnassa.

Virastolla on vakiintunutta ja tunnustettua arvokasta asiantuntemusta ja välineistöä meriturvallisuuden, merenkulun turvatoimien sekä alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisyn ja torjunnan aloilla. Tämä asiantuntemus ja nämä välineet voivat olla merkityksellisiä muillekin unionin merikuljetuspolitiikkaan liittyville unionin toimille. Viraston olisi sen vuoksi avustettava komissiota ja jäsenvaltioita pyynnöstä tällaisten unionin toimien kehittämisessä ja toteuttamisessa, edellyttäen että hallintoneuvosto on hyväksynyt sen viraston vuotuisen työohjelman yhteydessä. Näiden avustustehtävien osalta olisi suoritettava yksityiskohtainen kustannus–hyötyanalyysi, eivätkä ne saisi olla haitallisia viraston keskeisten tehtävien kannalta.

Unioni on liittynyt seuraaviin sopimuksiin, joilla on perustettu alueellisia järjestöjä, joiden toimet kuuluvat myös viraston tavoitteiden piiriin: yleissopimus Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelusta (vuonna 1992 tarkistettu Helsingin yleissopimus) (10) ; yleissopimus Välimeren merellisen ympäristön ja rannikkoalueiden suojelemisesta (Barcelonan yleissopimus) (11) ja sen vuoden 1995 tarkistus (12) sekä sen useat pöytäkirjat; sopimus öljyn ja muiden vaarallisten aineiden aiheuttaman Pohjanmeren pilaantumisen torjuntayhteistyöstä (Bonnin sopimus) (13) ; yleissopimus Koillis-Atlantin merellisen ympäristön suojelusta (OSPAR-yleissopimus) (14) ; 17 päivänä lokakuuta 1990 allekirjoitettu yhteistyösopimus Koillis-Atlantin rannikkojen ja vesien suojelemisesta pilaantumiselta (Lissabonin yhteistyösopimus) (15) ja sen 20 päivänä toukokuuta 2008 allekirjoitettu lisäpöytäkirja, joka ei ole vielä tullut voimaan (16) . Lisäksi unioni neuvottelee liittymisestä huhtikuussa 1992 allekirjoitettuun yleissopimukseen Mustanmeren suojelemisesta pilaantumiselta (Bukarestin yleissopimus). Sen vuoksi viraston olisi tarjottava jäsenvaltioille ja komissiolle teknistä apua näiden alueellisten järjestöjen asiaankuuluvaan työhön osallistumiseksi.

Viraston olisi avustettava komissiota suorittamalla tunnustettujen järjestöjen tarkastuksia alusten tarkastamis- ja katsastamislaitoksia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 391/2009 (17) mukaisesti. Nämä tarkastukset voidaan suorittaa myös kolmansissa maissa. Komission ja viraston olisi varmistettava, että kyseessä oleville jäsenvaltioille ilmoitetaan asianmukaisesti. Viraston olisi myös suoritettava komission virastolle siirtämät, merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta 19 päivänä marraskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/106/EY (18) mukaiset merenkulkijoiden koulutukseen ja pätevyystodistusten myöntämiseen kolmansissa maissa liittyvät tarkastustehtävät. Asetus (EY) N:o 1406/2002 ei saisi kattaa sellaisen teknisen avun yksityiskohtia, jota virasto tarjoaa merenkulun turvatoimiin liittyvissä tarkastuksissa, joita komissio suorittaa merenkulun turvatoimien alalla suoritettavissa komission tarkastuksissa noudatettavista tarkistetuista menettelyistä 9 päivänä huhtikuuta 2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 324/2008 (19) mukaisesti.

Komission olisi tarkasteltava tilannekatsauksen, josta säädetään asetuksen (EY) N:o 1406/2002 nojalla, yhteydessä myös viraston mahdollista osallistumista öljyn ja kaasun offshore-etsinnän, hyödyntämisen ja tuotannon turvallisuutta koskevan tulevan säädöksen, joka on parhaillaan käsiteltävänä Euroopan parlamentissa ja neuvostossa, täytäntöönpanoon öljyn- ja kaasunporauksen offshore-laitteistojen aiheuttaman pilaantumisen ehkäisyn osalta, ottaen huomioon viraston vakiintunut ja tunnustettu asiantuntemus ja välineistö.

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Muutokset asetukseen (EY) N:o 1406/2002

Muutetaan asetus (EY) N:o 1406/2002 seuraavasti:

2. Viraston on ilmoitettava asianomaiselle jäsenvaltiolle hyvissä ajoin suunnitellusta vierailusta, sitä suorittamaan valtuutettujen virkamiesten nimet, vierailun alkamisajankohta ja sen odotettu kesto. Vierailuja suorittamaan valtuutettujen viraston virkamiesten on tehtävänsä suorittaakseen esitettävä viraston pääjohtajan kirjallinen päätös, jossa määritellään heidän tehtävänsä kohde ja tarkoitus.

2 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

(1) EUVL C 107, 6.4.2011, s. 68.

(2) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu 15. joulukuuta 2011 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston ensimmäisen käsittelyn kanta, vahvistettu 4 päivänä lokakuuta 2012. Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu …

(3) EYVL L 208, 5.8.2002, s. 1.

(4) EUVL L 129, 29.4.2004, s. 6.

(5) EUVL L 283, 29.10.2010, s. 1.

(6) EYVL L 332, 28.12.2000, s. 1.

(7) EUVL L 255, 30.9.2005, s. 11.

(8) EUVL L 314, 1.12.2007, s. 9.

(9) EUVL L 131, 28.5.2009, s. 57.

(10) Neuvoston päätös 94/157/EY (EYVL L 73, 16.3.1994, s. 19).

(11) Neuvoston päätös 77/585/ETY (EYVL L 240, 19.9.1977, s. 1).

(12) Neuvoston päätös 1999/802/EY (EYVL L 322, 14.12.1999, s. 32).

(13) Neuvoston päätös 84/358/ETY (EYVL L 188, 16.7.1984, s. 7).

(14) Neuvoston päätös 98/249/EY (EYVL L 104, 3.4.1998, s. 1).

(15) Neuvoston päätös 93/550/ETY (EYVL L 267, 28.10.1993, s. 20).

(16) Neuvoston päätös 2010/655/EU (EUVL L 285, 30.10.2010, s. 1).

(17) EUVL L 131, 28.5.2009, s. 11.

(18) EUVL L 323, 3.12.2008, s. 33.

(19) EUVL L 98, 10.4.2008, s. 5.

(20) EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1.

(21) EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1.

(22)

(23)

(24)

(25)

(26)

(27)

(28)

(29)

(30)

(31)

(32)

(33) EYVL L 8, 12.1.2001, s. 1.”

(34) EUVL L 394, 30.12.2006, s. 1.”

(35) Viiden vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta.”

NEUVOSTON PERUSTELUT

I JOHDANTO

Komissio esitti 28. lokakuuta 2010 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi (EU) […/…] Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1406/2002 muuttamisesta (1).

Ehdotuksesta laadittiin tilannekatsaus 31. maaliskuuta 2011 kokoontuneelle neuvostolle (liikenne, televiestintä ja energia). Ministereille esitettiin kaksi kysymystä ehdotuksen käsittelyn ohjaamiseksi neuvoston valmisteluelimissä (2).

Neuvosto (liikenne, televiestintä ja energia) hyväksyi ehdotusta koskevan yleisnäkemyksen 16. kesäkuuta 2011 (3).

Euroopan parlamentti äänesti ensimmäisen käsittelyn kannastaan 15. joulukuuta 2011 (4).

Euroopan parlamentin äänestyksen jälkeen Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission kesken käytiin neuvotteluja yhteisymmärrykseen pääsemiseksi ehdotuksesta. Yhteisymmärrykseen päästiin 12. huhtikuuta 2012, minkä jälkeen pysyvien edustajien komitea hyväksyi sen 17. huhtikuuta 2012 ja Euroopan parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunta (TRAN) 24. huhtikuuta 2012.

Edellä mainittu yhteisymmärrys huomioon ottaen ja lingvistijuristien tarkastettua tekstin neuvosto vahvisti 4. lokakuuta 2012 ensimmäisen käsittelyn kantansa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 294 artiklan mukaista tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

Neuvosto otti käsittelyssään asianmukaisella tavalla huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (5). Alueiden komitea kieltäytyi antamasta lausuntoa.

II ENSIMMÄISEN KÄSITTELYN KANNAN ERITTELY

1. Yleistä

Ehdotetun asetuksen tarkoituksena on laajentaa Euroopan meriturvallisuusviraston (EMSA) tehtäviä vastaamaan unionin ja kansainvälisen tason kehitystä ja uusia tarpeita, erityisesti niitä tarpeita, jotka johtuvat kolmannen meriturvallisuuspaketin hyväksymisestä. Sillä pyritään myös mukauttamaan viraston hallintorakennetta ottaen erityisesti huomioon vuonna 2007 teetetyn ulkopuolisen arvioinnin.

Neuvosto on samaa mieltä komission kanssa ehdotuksen tavoitteesta, joka on EMSA:n tehtävien ja hallintorakenteen mukauttaminen uusiin olosuhteisiin, mutta neuvoston kantaan sisältyy merkittäviä muutoksia alkuperäiseen ehdotukseen. Neuvosto katsoo erityisesti, ettei komission ehdotuksessa ole riittävällä tavalla otettu huomioon sitä, että EMSA:n tulisi edelleen keskittyä ydintoimintaansa eli meriturvallisuuteen. Neuvoston mielestä taloudellisten ja henkilöresurssien ollessa rajalliset on erityisen tärkeää, ettei näitä resursseja hajauteta kattamaan liian monia uusia tehtäviä. EMSA:n toiminnan tulisi sen sijaan keskittyä niille aloille, joilla sillä on vakiintunutta ja tunnustettua asiantuntemusta ja välineistöä. Tämän vuoksi neuvosto on valinnut lähestymistavan, jossa viraston tavoitteet asetetaan selkeällä tavalla. Lisäksi sen tehtävät jaetaan keskeisiin tehtäviin ja lisätehtäviin. Lisätehtävät virasto suorittaa vasta perusteellisen kustannustehokkuustarkastelun jälkeen.

Tämän lähestymistavan johdosta neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa komission alkuperäistä ehdotusta muutetaan merkittävällä tavalla, ja sen sanamuoto muuttuu sekä useita säännöksiä poistetaan.

2. Neuvoston kanta Euroopan parlamentin tarkistuksiin tietyissä keskeisissä asioissa

i) Viraston tavoitteet

Euroopan parlamentti ehdotti, että viraston tulisi tarjota jäsenvaltioille ja komissiolle tarvittavaa teknistä ja tieteellistä tukea sekä korkeatasoista asiantuntemusta avustaakseen niitä unionin lainsäädännön asianmukaisessa soveltamisessa niin, että varmistetaan korkealuokkainen, yhtenäinen ja tehokas meriturvallisuuden ja merenkulun turvatoimien taso, hyödynnetään niiden nykyisiä avustamiseen, ehkäisemiseen ja merien pilaantumisen torjuntaan liittyviä valmiuksia, kaasun- ja öljynporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen aiheuttama pilaantuminen mukaan lukien, ja kehitetään esteetön eurooppalainen meriliikennealue (tarkistus 29). Nämä tavoitteet ovat viraston tärkein vastuualue, ja niiden saavuttaminen on ensisijaista (tarkistus 30).

Neuvosto suhtautuu myönteisesti parlamentin ehdottamaan viraston tavoitteiden selkeään määrittelyyn ja tehtävien priorisointiin. Molemmat tarkistukset ovat pääkohdiltaan samansuuntaiset neuvoston yleisnäkemyksen kanssa. Lisäksi neuvosto voi ymmärtää hyödylliseksi sen, että esteettömän eurooppalaisen meriliikennealueen luomisen helpottamisesta tehdään tarvittaessa viraston toiminnan yleistavoite.

Neuvosto ei kuitenkaan halua hyväksyä viraston tehtävien laajentamista kattamaan öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen aiheuttaman pilaantumisen ehkäisy (ks. jäljempänä 2 kohdan ii alakohdan c alakohta), minkä vuoksi parlamentin tarkistuksen tätä osaa ei ole sisällytetty neuvoston kantaan. Lisäksi neuvosto pitää tärkeänä tehtävien selkeämpää priorisointia, minkä vuoksi sen kannassa tehdään ero keskeisten tehtävien ja lisätehtävien välillä.

ii) Viraston tehtävät

Euroopan parlamentti ehdotti virastolle useita uusia tehtäviä, joista tärkeimmät liittyvät merenkulkijoiden koulutukseen, ”laittoman kaupan” ja merirosvouksen torjuntaan sekä öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen aiheuttaman pilaantumisen torjuntaan.

a) Merenkulkijoiden koulutus

Komission alkuperäisessä ehdotuksessa ei edellytetty EMSA:lle mitään erityisiä tehtäviä merenkulkijoiden koulutuksen alalla. Neuvoston yleisnäkemyksessä komission ehdotusta ei tältä osin muutettu.

Euroopan parlamentti esitti kuitenkin useita tarkistuksia tarkoituksin, että virasto osallistuisi merenkulkijoiden koulutukseen:

— Viraston olisi avustettava komissiota sellaisen toimintapolitiikan kehittämisessä ja täytäntöönpanossa, jolla parannetaan Euroopan merialan työntekijöiden koulutuksen laatua ja edistetään uraa merenkulun alalla (tarkistus 35).

— Viraston olisi toimittava yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa kerätäkseen tietoja merialan työntekijöiden pätevyydestä ja työstä ja analysoidakseen kyseisiä tietoja, jotta merialan työntekijöiden koulutusta koskevia parhaita käytäntöjä on mahdollista vaihtaa Euroopassa (tarkistus 41), koordinoidakseen oppilaitosten toimintaa yhdenmukaistamisen varmistamiseksi (tarkistus 42) sekä helpottaakseen Erasmus-tyyppisten vaihtojen aikaansaamista merialan oppilaitosten välillä (tarkistus 43).

— Olisi lisättävä näitä tehtäviä koskeva johdanto-osan kappale (tarkistus 20).

Neuvosto voi olla yhtä mieltä parlamentin kanssa siitä, että EMSA voisi osallistua toimintaan, joka liittyy merenkulkijoiden koulutukseen, mutta tämän ei tulisi kuulua sen keskeisiin tehtäviin tilastoja lukuun ottamatta, ja sen olisi pidettävä täysin arvossa jäsenvaltioiden vastuuta ammatillisen koulutuksen sisällöstä ja järjestämisestä (SEUT 166 artikla). Tämä tulee esille neuvoston kannassa seuraavalla tavalla:

— Keskeisenä tehtävänä viraston on helpotettava jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä keräämällä ja analysoimalla merenkulkijoiden vähimmäiskoulutuksesta annetun direktiivin 2008/106/EY (6) mukaisesti annettuja ja käytettyjä tietoja merenkulkijoista (2 artiklan 4 kohdan e alakohta).

— Lisätehtävänä viraston on tarvittaessa avustettava komissiota ja jäsenvaltioita helpottamalla merenkulkualan koulutuksen parhaiden käytäntöjen vapaaehtoista vaihtoa unionissa ja tarjoamalla tietoa merenkulkualan koulutuksen kannalta merkityksellisistä unionin vaihto-ohjelmista noudattaen täysimääräisesti SEUT 166 artiklaa (2 a artiklan 3 kohdan c alakohta). Tätä säännöstä selitetään lisää johdanto-osan 31 kappaleessa.

b) Merirosvous

Samoin kuin merenkulkijoiden koulutuksen alalla komissio ei edellyttänyt EMSA:lle mitään tehtäviä merirosvouksen tai meriliikenteeseen kohdistuvien muiden lainvastaisten tekojen torjunnan alalla. Neuvoston yleisnäkemyksessä komission ehdotusta ei tältä osin muutettu.

Euroopan parlamentti sitä vastoin katsoi, että merirosvouden ja ”laittoman kaupan” torjunnan tulisi olla viraston keskeisiä tehtäviä. Tätä varten parlamentti teki kolme tarkistusta:

— Viraston suorittaman tietojenseurannan ja -keruun yhteydessä olisi kerättävä myös perustietoja esimerkiksi merirosvoudesta (tarkistus 21).

— Viraston olisi välitettävä EU:n Atalanta-merioperaatiolle EU:n lipun alla purjehtivien alusten tarkka sijainti tietyillä vaarallisilla alueilla (tarkistus 22).

— Viraston olisi tuettava komission ja jäsenvaltioiden toimia laittoman kaupan ja merirosvouksen torjunnassa (tarkistus 45).

Neuvosto on hyvin tietoinen merirosvouksen ja meriliikenteeseen kohdistuvien muiden lainvastaisten tekojen kasvavasta uhasta, ja virastolla on käytettävissään tiettyjä tietoja, jotka voisivat olla tässä asiassa hyödyllisiä. Neuvoston kannassa tämä otetaan huomioon sisällyttämällä viraston keskeisiin tehtäviin asiaankuuluvien aluksen sijainti- ja maahavaintotietojen ilmoittaminen toimivaltaisille kansallisille viranomaisille ja asiaankuuluville unionin elimille merirosvoukseen ja lainvastaisiin tahallisiin tekoihin liittyvien uhkien torjuntatoimien helpottamiseksi. On aiheellista todeta, että tiedot olisi toimitettava ainoastaan pyynnöstä – tämän kuitenkaan rajoittamatta kansallisen ja unionin lainsäädännön soveltamista – sovellettavia tietosuojasääntöjä noudattaen ja niitä hallinnollisia menettelyjä noudattaen, jotka joko viraston hallintoneuvoston tai, tietyissä tapauksissa, alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta annetun direktiivin 2002/59/EY (7) mukaisesti perustetun korkean tason ohjausryhmän on määrä vahvistaa (2 artiklan 4 kohdan b alakohta). Alusten kaukotunnistus- ja seurantatietojen antaminen edellyttää myös asianomaisen lippuvaltion suostumusta (2 artiklan 4 kohdan b alakohdan viimeinen virke). Neuvosto pitää erityisen tärkeänä sitä, että käytetään käsitettä ”lainvastaiset tahalliset teot”, joka on vakiintunut ja määritelty unionin oikeudessa ja kansainvälisessä oikeudessa. Neuvoston kantaan sisältyy lisäksi erityinen viittaus tietosuojaan ja siksi siinä on tehty 4 artiklaan joitain muutoksia, jotka koskevat luottamuksellisten tietojen turvallista käsittelyä, mihin komissio ja Euroopan parlamentti eivät kumpikaan viitanneet.

Lisäksi johdanto-osan 32 kappaleessa esitetään edellä mainittujen säännösten tulkintaan liittyviä seikkoja.

c) Öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen aiheuttama pilaantuminen

Komission alkuperäisessä ehdotuksessa EMSA:lle annettiin rajoitettu tehtävä kaasun- ja öljynporauksessa käytettävien liikkuvien offshore-laitteistojen turvallisuuden analysoinnissa. Yleisnäkemyksessään neuvosto teki tästä lisätehtävän, johon kuuluu komission avustaminen IMO:n vaatimuksien tarkastelemisessa ja perustietojen keräämisessä mahdollisista uhista meriliikenteelle ja meriympäristölle. Neuvosto täsmensi, että EMSA:n ei tule suorittaa tarkastustoimia eikä mineraalivarojen etsintään tai hyödyntämiseen erityisesti liittyviä toimia.

Euroopan parlamentti toisaalta hyväksyi useita pilaantumisen ehkäisemistä koskevia tarkistuksia. Se ehdotti erityisesti seuraavaa:

— poistetaan ehdotuksen viittauksista pilaantumisen ehkäisemiseen sanat ”alusten aiheuttaman” (tarkistukset 29, 30, 71 ja 73);

— poistetaan öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen turvallisuuden analysointiin liittyvistä viittauksista sana ”liikkuvien” (tarkistukset 14 ja 33);

— viitataan viraston asiantuntemuksen arvoon öljyn ja kaasun etsinnän ja tuotannon lupamenettelyä koskevien ohjeiden kehittämisessä (tarkistus 24);

— tehdään merien pilaantumisen ehkäisemisestä ja torjunnasta, öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen aiheuttama pilaantuminen mukaan lukien, EMSA:n tavoite (tarkistus 29);

— EMSA:lle annetaan tehtäväksi avustaa öljyn ja kaasun etsintää ja tuotantoa koskevassa lupamenettelyssä (tarkistus 37);

— EMSA:lle annetaan tehtäväksi avustaa jäsenvaltioita merellä olevia rannikko- ja offshore-laitteistoja koskevien onnettomuuksien tutkinnassa, öljyn- ja kaasunporauksessa käytettäviä laitteistoja koskevat onnettomuudet mukaan lukien (tarkistus 47);

— EMSA:lle annetaan tehtäväksi helpottaa yhteistyötä arvioitaessa pelastussuunnitelmia ja hätävalmiutta koskevia jäsenvaltioiden järjestelyjä öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen osalta (tarkistus 49);

— EMSA:lle annetaan tehtäväksi helpottaa yhteistyötä varmistettaessa, että riippumaton kolmas osapuoli valvoo turvallisuuteen, ennaltaehkäisyyn, ympäristönsuojeluun ja valmiussuunnitelmiin liittyviä näkökohtia merellä (tarkistus 50).

Neuvosto katsoo komission ehdotuksen mukaisesti, että on mahdollista ja asianmukaista antaa EMSA:lle tehtävä offshore-laitteistojen aiheuttaman merien pilaantumisen torjunnassa. Virastolla on valmiudet toteuttaa öljypäästöjen puhdistustoimia riippumatta siitä, onko pilaantuminen aluksen vai offshore-laitteiston aiheuttamaa. Lisäksi sillä on myös tarvittava asiantuntemus muiden vaarallisten ja haitallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen alalla, jotta se voi avustaa tällaisesta pilaantumisesta kärsiviä valtioita. Neuvoston mielestä on kuitenkin ennenaikaista antaa virastolle suurempi tehtävä öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemisessä. Kuten edellä on mainittu, EMSA:n tulisi keskittää toimintansa niille aloille, joilla sillä on vakiintunutta ja tunnustettua asiantuntemusta ja välineistöä. Näin ollen neuvoston kantaan ei ole sisällytetty Euroopan parlamentin tarkistuksia tässä asiassa.

Neuvoston kannassa on kuitenkin käsitelty joitain parlamentin huolenaiheita. Erityisesti neuvosto ottaa käyttöön merien pilaantumista koskevan uuden, laajemman näkemyksen, joka kattaa öljyn lisäksi myös muut vaaralliset ja haitalliset aineet (johdanto-osan 3 kappale). Viraston keskeisiin tehtäviin kuuluu sen CleanSeaNet-palvelun käyttäminen öljyn- ja kaasunporauslaitteistoista päässeen öljyn aiheuttaman meren pilaantumisen laajuuden ja ympäristövaikutusten seurantaan (2 artiklan 4 kohdan g alakohta ja johdanto-osan 22 kappale), mikä on myös parlamentin tarkistusten 15 ja 48 mukaista. Lisätehtävänä virasto voisi tarvittaessa avustaa komissiota IMO:n vaatimuksien tarkastelemisessa ja perustietojen keräämisessä mahdollisista uhista meriliikenteelle ja meriympäristölle (2 a artiklan 2 kohdan e alakohta).

Lopuksi komissiota pyydetään tilannekatsauksen yhteydessä tarkastelemaan viraston mahdollista osallistumista öljyn ja kaasun offshore-etsinnän, -hyödyntämisen ja -tuotannon turvallisuutta koskevan tulevan säädöksen täytäntöönpanoon öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen aiheuttaman pilaantumisen ehkäisyn osalta viraston vakiintunut ja tunnustettu asiantuntemus ja välineistö huomioon ottaen (johdanto-osan 44 kappale).

d) Muut virastolle annetut uudet tehtävät

Neuvosto on ottanut parlamentin tarkistuksen 38 huomioon vähäisin muutoksin ja antanut virastolle tehtäväksi toimittaa jäsenvaltion pyynnöstä EMSA:n suorittamista tunnustettujen järjestöjen tarkastuksista saatuja asianmukaisia tietoja tarkoituksin tukea niiden tunnustettujen järjestöjen seurantaa, jotka suorittavat tarkastustehtäviä jäsenvaltioiden puolesta alusten tarkastamiseen ja katsastamiseen valtuutettuja laitoksia sekä merenkulun viranomaisten asiaan liittyviä toimia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annetun direktiivin 2009/15/EY (8) 9 artiklan mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta lippuvaltion oikeuksia ja velvollisuuksia (2 artiklan 3 kohdan c alakohta). Neuvosto katsoo, että tällainen viraston suorittama tiedon jakaminen voisi tuoda pyynnön esittävälle jäsenvaltiolle lisäarvoa.

Parlamentti esitti useita tarkistuksia, jotka koskevat esteettömän eurooppalaisen meriliikennealueen luomista ja siihen läheisesti liittyviä asioita kuten eMaritime-aloitetta ja ”sininen vyöhyke” -hanketta (tarkistukset 12, 16, 17, 19, 27, 29 ja 33).

Parlamentti ehdotti, että viraston tulisi avustaa komissiota ”sininen vyöhyke” -hankkeen kehittämisessä ja täytäntöönpanossa (tarkistukset 16, 17 ja 33). Neuvosto oli jo sisällyttänyt samanlaisen säännöksen yleisnäkemykseensä mutta lisätehtävänä. ”Sininen vyöhyke” -käsite sisällytetään siten lisätehtäviin 2 a artiklan 3 kohdan a alakohdassa yhtenä toimintapolitiikoista ja hankkeista, joilla tuetaan esteettömän eurooppalaisen meriliikennealueen luomista.

Sen lisäksi, että esteetön eurooppalainen meriliikennealue on lueteltu yhtenä viraston tavoitteista (1 artiklan 3 kohta), se on myös mainittu neuvoston kannassa 2 a artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja johdanto-osan 15, 17, 28 ja 45 kappaleissa. Esteettömän meriliikennealueen saavuttamisen välineenä neuvosto pitää jäsenvaltioiden satamiin saapuvia ja/tai satamista lähteviä aluksia koskevista ilmoitusmuodollisuuksista annettua direktiiviä 2010/65/EU (9) erityisen tärkeänä, ja siksi virasto yhtenä keskeisenä tehtävänään helpottaa jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä helpottamalla tietojen sähköistä siirtoa SafeSeaNet-järjestelmän kautta ja tukemalla keskitetyn palvelupisteen kehittämistä (2 artiklan 4 kohdan i alakohta). Lisäksi virasto tukee jäsenvaltioita mainitun direktiivin täytäntöönpanossa (johdanto-osan 15 kappale).

Euroopan parlamentti ehdotti, toisin kuin komission ehdotuksessa ja neuvoston yleisnäkemyksessä esitetään, että viraston ei tulisi osallistua sisävesiväyliin liittyviin tehtäviin. Neuvosto katsoo kuitenkin, että voisi olla hyödyllistä antaa virastolle rajattuja ja tarkasti määriteltyjä lisätehtäviä, jotka koskisivat tarpeellisten tietojen antamista sisävesialusten luokituslaitoksista (2 a artiklan 2 kohdan f alakohta ja johdanto-osan 25 kappale) ja sen tutkimista, onko mahdollista vaihtaa tietoja jokiliikenteen tietopalvelujärjestelmän ja meriliikenteen tietojärjestelmien välillä (2 a artiklan 3 kohdan b alakohta ja johdanto-osan 26 kappale). Tämän vuoksi neuvoston kantaan ei ole sisällytetty Euroopan parlamentin tarkistuksen 33 tätä osaa.

iii) Viraston hallintorakenne

EMSA-asetuksen muuttamista koskevan komission ehdotuksen päätavoitteisiin kuuluu viraston hallintorakenteen mukauttaminen.

Neuvosto kaiken kaikkiaan kannattaa komission ehdotuksen tavoitetta eli hallintorakenteen mukauttamista kesäkuulta 2008 olevan ulkopuolisen arvioinnin havaintojen ja suositusten mukaisesti. Neuvosto ei kuitenkaan voi hyväksyä komission ehdotuksen kaikkia tätä asiaa koskevia näkökohtia. Lisäksi Euroopan parlamentti teki useita tarkistuksia.

Suurimmat erot toimielinten näkökannoissa koskevat jäsenvaltioihin tehtäviä vierailuja ja kolmansissa maissa tehtäviä tarkastuksia koskevaa päätöksentekomenettelyä, sukupuolten tasapuolista edustusta koskevia säännöksiä, tiettyjä hallintoneuvoston jäseniä koskevia säännöksiä (liittyvät eturistiriitaan ja toimikauden kestoon) sekä pääjohtajan nimittämismenettelyä ja hänen toimikautensa kestoa.

a) Vierailut ja tarkastukset

Komissio ehdotti, että tarkastuksia koskevasta toimintapolitiikasta säädettäisiin täytäntöönpanosäädöksellä eikä hallintoneuvoston päätöksellä, kuten nykyisin on tapana. Tämän asian osalta parlamentti esitti tarkistuksia, joiden mukaan tarkastuksia koskevasta toimintapolitiikasta päätettäisiin delegoidulla säädöksellä (tarkistukset 25, 26, 55, 81, 82 ja 83).

Neuvosto ei pidä kumpaakaan näistä vaihtoehdoista sopivana. Nykyinen järjestelmä toimii hyvin, ja hallintoneuvosto on soveliain elin päättämään vierailuja koskevasta menettelystä. Neuvosto on kuitenkin lisännyt ylimääräisen suojalausekkeen sen varalta, että komissio ei hyväksy hallintoneuvoston päättämää menettelyä. Tuolloin hallintoneuvoston on tutkittava menettely uudelleen ja hyväksyttävä se mahdollisine muutoksineen toisessa käsittelyssä joko kahden kolmasosan enemmistöllä, komission edustajat mukaan luettuina, tai jäsenvaltioiden edustajien yksimielisellä päätöksellä (3 artikla yhdessä 10 artiklan 2 kohdan g alakohdan kanssa ja johdanto-osan 39 kappale).

Euroopan parlamentin tässä yhteydessä esittämien muiden tarkistusten osalta neuvosto ei pidä tarkoituksenmukaisena, että virasto osallistuisi ympäristövaikutusten arviointien tarkistamiseen ja tarkastusten suorittamiseen jäsenvaltioissa komission pyynnöstä (tarkistus 54). Tarkistuksen 56 osalta neuvosto on samaa mieltä siitä, että käytössä olevien toimenpiteiden kustannustehokkuus on vierailu- tai tarkastuskierrosta koskevien yleisten päätelmien tärkeä osa, mutta ei pidä tarpeellisena sisällyttää sääntöjä vierailuraporttien julkistamisesta, koska säännöt yleisölle tiedottamisesta löytyvät muualta asetuksesta (ks. nykyisen asetuksen 4 artiklan 2 kohta).

b) Sukupuolten tasapuolinen edustus

Komission ehdotukseen ei sisältynyt erityisiä säännöksiä sukupuolten tasapuolisesta edustuksesta. Neuvosto käytti yleisnäkemyksessään huolellisesti sukupuolineutraalia kieltä viitatessaan pääjohtajaan (nykyisen asetuksen mukaisesti). Euroopan parlamentti kuitenkin teki joitain tarkistuksia, joiden tarkoituksena on varmistaa sukupuolten tasapuolinen edustus hallintoneuvostossa sekä valittaessa puheenjohtaja, varapuheenjohtaja ja kolmansien maiden edustajat (tarkistukset 8, 88 ja 90).

Neuvosto on tietenkin samaa mieltä sukupuolten tasapuolista edustusta koskevasta periaatteesta. Käytännössä voisi kuitenkin osoittautua vaikeaksi varmistaa sukupuolten tasapuolisen edustuksen toteutuminen täydellisesti hallintoneuvostossa erityisesti pienempien merenkulkuviranomaisten kohdalla. Kolmansien maiden edustajien osalta unioni ei voi sanella näiden edustajien nimitysehtoja.

Neuvosto on kuitenkin sisällyttänyt 11 artiklan 1 kohtaan säännöksen, jonka mukaan jäsenvaltioiden ja komission on pyrittävä tahoillaan varmistamaan miesten ja naisten tasapuolinen edustus hallintoneuvostossa. Lisäksi johdanto-osan 9 kappale sisältää suosituksen, jonka mukaan sukupuolten tasapuolisen edustuksen varmistamisen merkitys olisi otettava täysimääräisesti huomioon nimitettäessä hallintoneuvoston jäseniä, valittaessa hallintoneuvoston puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja ja nimitettäessä viraston osastopäälliköitä.

c) Hallintoneuvoston jäseniä koskevat säännökset

Komissio ei esittänyt mitään erityisiä sääntöjä hallintoneuvoston jäseniä koskevista mahdollisista eturistiriidoista eikä ehdottanut muutoksia nykyiseen toimikauteen (viisi vuotta, uusittavissa kerran). Neuvosto ei yleisnäkemyksessään ehdottanut tältä osin mitään muutoksia komission ehdotukseen.

Euroopan parlamentti ehdotti lisättäväksi erityisen eturistiriitoja koskevan säännöksen, jossa hallintoneuvoston jäsenet velvoitettaisiin allekirjoittamaan kirjallinen ilmoitus heidän riippumattomuutensa mahdollisesti vaarantavista välittömistä tai välillisistä osallisuuksista. Heidän tulisi myös pidättyä äänestämästä tällaisissa asioissa (tarkistus 62). Lisäksi parlamentti ehdotti, että toimikausi lyhennettäisiin neljään vuoteen ja se olisi uusittavissa kerran (tarkistus 63).

Nykyiseen asetukseen sisältyy jo eturistiriitoja koskeva säännös hallintoneuvoston niiden jäsenten osalta, jotka on nimetty niiden alojen ammattilaisina, joita asia koskee (13 artiklan 4 kohta). Neuvosto katsoo siksi, että on tarkoituksenmukaisempaa ja yksinkertaisempaa muuttaa tätä nykyistä säännöstä siten, että sitä sovelletaan hallintoneuvoston kaikkiin jäseniin.

Neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa hallintoneuvoston jäsenten toimikausi supistetaan neljään vuoteen, mutta tehdään mahdolliseksi uusia se useammin kuin kerran, jotta otetaan huomioon tiettyjen merenkulkuviranomaisten mahdolliset vaikeudet löytää sopivia ehdokkaita (11 artiklan 3 kohta).

d) Pääjohtajan nimittämismenettely

Nykyisin pääjohtajan nimittää hallintoneuvosto ja komissiolla on oikeus esittää ehdokkaita.

Komissio ehdotti, että sillä olisi yksinomainen oikeus esittää ehdokkaita. Pääjohtaja nimitettäisiin viideksi vuodeksi, ja toimikautta voitaisiin jatkaa enintään kolmella vuodella. Lisäksi valittu ehdokas voitaisiin ennen nimitystä kutsua antamaan lausunto Euroopan parlamentin toimivaltaiselle valiokunnalle ja vastaamaan sen jäsenten esittämiin kysymyksiin.

Neuvosto hyväksyi yleisnäkemyksessään toimikaudelle esitetyn keston (viisi + kolme vuotta). Neuvosto katsoo kuitenkin, että toimikausi pitäisi voida uusia ainoastaan kerran. Neuvosto ei myöskään ollut samaa mieltä komission kanssa Euroopan parlamentin valiokunnan osuudesta ennen valitun ehdokkaan nimittämistä. Neuvosto voisi hyväksyä komission yksinomaisen oikeuden esittää ehdokkaita, mutta on sisällyttänyt tekstiin useita suojalausekkeita avoimen, oikeudenmukaisen ja seurattavissa olevan valintamenettelyn varmistamiseksi. Tähän sisältyy komission velvoittaminen esittämään vähintään kolmea ehdokasta (16 artiklan 1 kohta) ja tarkkailijan nimittäminen hallintoneuvoston jäsenten joukosta seuraamaan komission valintamenettelyä (10 artiklan 2 kohdan m alakohta). Johdanto-osan 42 kappaleeseen sisältyy muita seikkoja, jotka koskevat näiden säännösten tulkintaa, mukaan lukien viittaus henkilötietojen suojaan.

Euroopan parlamentti muutti komission ehdotusta pidentämällä mahdollisen jatkokauden viiteen vuoteen (tarkistus 72). Lisäksi se ehdotti, että parlamentin valiokunnan tulisi osallistua valintamenettelyyn ehdotettua enemmän antamalla valitusta ehdokkaasta lausunnon, joka olisi otettava huomioon ennen nimitystä (tarkistus 71) ja uudelleennimitystä (tarkistus 72).

Neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa asetetaan mahdollisen jatkokauden enimmäiskestoksi neljä vuotta. Siinä myös annetaan Euroopan parlamentille oikeus kutsua valittu ehdokas keskustelemaan. Neuvosto ei kuitenkaan pidä tarkoituksenmukaisena sitä, että parlamentti tai neuvosto osallistuisivat valintamenettelyyn, jonka tulisi olla komission ja viraston hallintoneuvoston jäsenten tehtävä.

3. Muut Euroopan parlamentin hyväksymät tarkistukset

Jäljempänä esitetään neuvoston kanta Euroopan parlamentin niihin tarkistuksiin, joita ei ole käsitelty edellä.

— Viittaukset öljysäiliöalus Erikan ja öljysäiliöalus Prestigen onnettomuuksiin (tarkistukset 1 ja 2): Neuvosto kanta sisältää nämä tarkistukset sanamuodoltaan hieman muutettuina johdanto-osan 1 ja 2 kappaleessa.

— Maininta muutoksista viraston toimivaltaan ulkopuolisessa arvioinnissa annettujen suositusten joukossa (tarkistus 3): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen johdanto-osan 4 kappaleessa.

— Viittaus päätehtäviin keskittymiseen, unionin talousarvion asettamiin rajoitteisiin ja päällekkäisyyksien välttämiseen viraston uusia tehtäviä perusteltaessa (tarkistus 4): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen vähäisin muutoksin johdanto-osan 5 kappaleessa.

— Viraston henkilöstön sisäiset siirrot olisi koordinoitava jäsenvaltioiden virastojen kanssa (tarkistus 5) samalla kun viraston uudet tehtävät edellyttävät sen resurssien lisäämistä (tarkistus 7): Neuvoston kanta ei sisällä näitä kahta tarkistusta.

— Tietyt tehtävät voidaan suorittaa tehokkaammin Euroopan tasolla (tarkistus 6): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen vähäisin muutoksin johdanto-osan 7 kappaleessa.

— Viraston olisi edistettävä unionin meriturvallisuutta koskevaa politiikkaa tekemällä teknistä ja tieteellistä yhteistyötä kolmansien maiden kanssa (tarkistus 9): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen vähäisin muutoksin johdanto-osan 12 kappaleessa.

— Viraston olisi tuettava uusin kustannustehokkain toimin merien pilaantumisen torjuntaa, myös öljyn- ja kaasunporauksessa käytettävien offshore-laitteistojen aiheuttaman pilaantumisen (tarkistus 10): Tarkistukseen sisältyvä ajatus on sisällytetty johdanto-osan 21 kappaleeseen.

— Viraston tehtävät olisi määriteltävä selkeästi ja tarkasti ja päällekkäisyyksiä olisi vältettävä (tarkistus 11): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen olennaisen ajatuksen johdanto-osan 6 kappaleessa.

— Viittaus alusten aiheuttamasta ympäristön pilaantumisesta ja säännösten rikkomisista määrättävistä seuraamuksista annetun direktiivin 2005/35/EY (10) täytäntöönpanon tehokkuuteen ja seuraamuksiin (tarkistus 13): Neuvoston kantaan sisältyy johdanto-osan 19 kappaleessa komissiolle osoitettu kehotus antaa tietoa siitä, miten tehokkaasti ja johdonmukaisesti mainittu direktiivi on pantu täytäntöön.

— Synergiaa viranomaisten ja erityisesti rannikkovartiostojen välillä olisi saatava aikaan, jotta voidaan myötävaikuttaa yhteisen eurooppalaisen merialueen perustamiseen (tarkistus 18): Neuvoston kantaan sisältyy johdanto-osan 30 kappaleessa komissiolle osoitettu kehotus laatia toteutettavuustutkimus rannikkovartiotoimintojen koordinoinnin ja yhteistyön tehostamisesta tiukoin ehdoin.

— Viraston ja satamavaltion suorittamaa alusten valvontaa koskevan Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjan sihteeristön olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä (tarkistus 23): Neuvoston kanta sisältää useita viittauksia Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjaan, myös viittauksen tiiviiseen yhteistyöhön tehokkuuden maksimoimiseksi (johdanto-osan 33 ja 38 kappale sekä 2 artiklan 4 kohdan h alakohta ja 2 artiklan 5 kohta).

— Viittaus varainhoitoasetukseen (tarkistus 28): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen vähäisin muutoksin johdanto-osan 46 kappaleessa.

— Teknisen tuen tarjoaminen komissiolle satamien turvallisuuden alalla (tarkistus 31): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta.

— Komission avustaminen sellaisten säännösten ajan tasalle saattamisessa ja kehittämisessä, joita osallistuminen tiettyjen kansainvälisten tai alueellisten järjestöjen työhön edellyttää (tarkistus 32): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta. Neuvosto katsoo, että viraston tehtävä jäsenvaltioiden ja komission välisen yhteistyön helpottamisessa tällä alalla tulisi olla rajattu teknisen tuen tarjoamiseen (2 artiklan 4 kohdan h alakohta sekä johdanto-osan 34 ja 35 kappale).

— Tietojen vaihto komission kanssa kaikista muista toimenpiteistä, jotka voivat soveltua viraston toimivaltuuksiin ja asiantuntemukseen (tarkistus 34): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta. Käytännössä 2 artiklan 2 kohdan d alakohta kuitenkin kattaa sen, mutta täsmällisemmin ilmaistuna.

— Tutkimushankkeiden analysointi (tarkistus 36): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen olennaisen ajatuksen 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa.

— Komission avustaminen alusten tarkastamis- ja katsastamislaitoksia koskevista yhteisistä säännöistä ja standardeista annetussa asetuksessa (EY) N:o 391/2009 (11) mainittujen tiettyjen tehtävien suorittamisessa (tarkistus 39): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta.

— Pilaantumisen torjuntatoimien tukeminen antamalla käyttöön asianmukaiset tekniset välineet (tarkistus 40): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen olennaisen ajatuksen, mutta täsmällisemmin ilmaistuna, 2 artiklan 3 kohdan d alakohdassa.

— Teknisen asiantuntemuksen tarjoaminen laivanrakennusalalla tai missä tahansa muussa perustellussa toiminnassa, joka koskee meriliikennettä, jotta kehitetään ympäristöystävällisen teknologian käyttöä ja varmistetaan turvallisuuden korkea taso (tarkistus 44): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta sellaisenaan, mutta johdanto-osan 24 kappaleessa on viittaus ylipäänsä ympäristöystävällisemmän meriliikenteen kehittämiseen.

— EU:n makroaluepoliittisen suunnitelman kehittäminen ja täytäntöönpano (tarkistus 46): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta.

— Mahdollisuuden suominen komissiolle ja jäsenvaltioille arvioida nykyisten toimenpiteiden kustannustehokkuutta toimittamalla tilastoja ja tietoja (tarkistus 51): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen 2 artiklan 4 kohdan d alakohdassa.

— Vuosittainen katsaus merellä sattuneista vaaratilanteista (tarkistus 91): Neuvoston kanta (2 artiklan 4 kohdan c alakohta merionnettomuuksien ja merellä sattuneiden vaaratilanteiden tutkinnasta) sisältää tämän tarkistuksen olennaisen ajatuksen.

— Teknisen tuen antaminen Euroopan naapuruuspolitiikan kumppanimaille, kun se on tarpeen (tarkistus 53): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta, mutta 2 artiklan 5 kohdan sanamuoto on hyvin samankaltainen kuin Euroopan parlamentin esittämä.

— Aluekeskusten perustamista koskevat lisäehdot (tarkistus 57): Neuvoston kanta sisältää tämän tarkistuksen vähäisin muutoksin 5 artiklan 3 kohdassa.

— Useita tarkistuksia, joilla talousarviomenettelyt mukautetaan muutoksiin asiaan liittyvissä säädöksissä (tarkistukset 58 ja 60 ja tarkistuksen 68 ensimmäinen osa sekä tarkistukset 70, 74, 75 ja 76): Neuvoston kanta sisältää kaikki nämä tarkistukset.

— Euroopan parlamentin lausunnon ottaminen huomioon viraston hallintoneuvoston hyväksyessä monivuotisen strategian (tarkistus 59), Euroopan parlamentin toimivaltaisen valiokunnan kuuleminen pääjohtajan laatiessa monivuotisen strategian (tarkistus 66) ja monivuotisen henkilöstösuunnitelman (tarkistus 67) sekä keskustelu vuosittaisesta työohjelmasta Euroopan parlamentin toimivaltaisen valiokunnan kanssa (tarkistuksen 68 toinen osa): Neuvoston kanta ei sisällä näitä tarkistuksia, mutta kannassa on erityinen viittaus siihen, että komission kirjallinen lausunto otetaan huomioon (10 artiklan 2 kohdan c a alakohta) tai että komissiota kuullaan näistä asiakirjoista (15 artiklan 2 kohdan a ja a a alakohta). Lisäksi pääjohtajan on annettava selvitys Euroopan parlamentille ja neuvostolle ja erityisesti annettava tilannekatsaus monivuotisen strategian ja vuosittaisen työohjelman valmistelusta (15 artiklan 3 kohta).

— Hallintoneuvoston jäseniltä vaadittavan kokemuksen ja asiantuntemuksen määrittely (tarkistus 61): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta, mutta tekstiä on yksinkertaistettu yleisellä viittauksella kokemukseen ja asiantuntemukseen 1 artiklassa tarkoitetuilla aloilla eli viraston tavoitteisiin.

— Säännökset komission ääniosuudesta hallintoneuvostossa (tarkistukset 64 ja 65): Neuvoston kanta ei sisällä näitä tarkistuksia.

— Viraston ulkoiseen arviointiin sisällytettävät osatekijät (tarkistukset 77 ja 78): Neuvoston kanta (22 artikla) sisältää nämä tarkistukset vähäisin muutoksin.

— Toteutettavuustutkimus kansallisten rannikkovartiostojen koordinointijärjestelmästä (tarkistus 79): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta artiklaosassa, mutta johdanto-osan 30 kappaleessa viitataan tällaiseen toteutettavuustutkimukseen.

— Tilannekatsaus tehokkuushyödyistä, jotka on saavutettu EMSA:n paremmalla mukauttamisella Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjaan, sekä siitä, miten tehokkaasti jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön direktiivin 2005/35/EY (tarkistus 80): Neuvoston kanta ei sisällä tätä tarkistusta artiklaosassa. Mutta kuten edellä on mainittu, se sisältää useita viittauksia Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjaan (johdanto-osan 33 ja 38 kappale sekä 2 artiklan 4 kohdan h alakohta ja 2 artiklan 5 kohta) ja johdanto-osan 19 kappaleessa viittauksen komission kertomukseen direktiivin 2005/35/EY täytäntöönpanosta.

III PÄÄTELMÄ

Neuvosto on ottanut komission ehdotuksen ja Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn kannan täysimääräisesti huomioon ensimmäisen käsittelyn kantansa laadinnassa. Euroopan parlamentin esittämien tarkistusten osalta neuvosto toteaa, että huomattava määrä tarkistuksia tai niiden ajatus on jo kokonaan tai osittain sisällytetty sen ensimmäisen käsittelyn kantaan.

(1) 15717/10.

(2) 7644/11.

(3) 11769/11.

(4) T7-0581/2011.

(5) EUVL C 107, 6.4.2011, s. 68.

(6) EUVL L 323, 3.12.2008, s. 33.

(7) EYVL L 208, 5.8.2002, s. 10.

(8) EUVL L 131, 28.5.2009, s. 47.

(9) EUVL L 283, 29.10.2010, s. 1.

(10) EUVL L 255, 30.9.2005, s. 11.

(11) EUVL L 131, 28.5.2009, s. 11.