FI Euroopan unionin virallinen lehti C 345/24

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä 2 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2013/C 345/12

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (2)

”ELBE-SAALE HOPFEN”

EY-N:o: DE-PGI-0005-01071-13.12.2012

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi

”Elbe-Saale Hopfen”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Saksa

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.8 – Muut liitteeseen I kuuluvat tuotteet (mausteet jne.)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Kasvitieteellinen kuvaus:

Humala (Humulus lupulus L.) kuuluu nokkoskasvien (Urticales) lahkoon ja hamppukasvien (Cannabaceae) heimoon. Se on monivuotinen kaksikotinen kasvi, toisin sanoen yhdessä kasviyksilössä on ainoastaan joko emi- tai hedekukintoja. Käytännössä ainoastaan emikasveilla on merkitystä humalanviljelyn kannalta, koska vain niissä kehittyy humalantähkiä (käpyjä). Humalantähkä koostuu suojussuomuista, kukintovarresta ja runko-osasta. Suojaussuomujen tyvessä on pieniä keltaisia palleroita. Ne ovat mesinystyjä, jotka sisältävät panimoteollisuuden kannalta tärkeää lupuliinia.

Tuote:

Asetuksen (EU) N:o 1151/2012 mukaisesti Elbe-Saalen viljelyalueelta peräisin olevalle humalalle haettu suoja koskee ainoastaan emikasvien kuivattuja humalantähkiä sekä niistä tyypin 90 ja 45 humalapelleteiksi ja CO2- tai etanoli-humalauutteeksi jalostettuja tuotteita. Jalostamaton humala käsitellään siten, että

— kuljetus- ja varastointikustannuksia voidaan alentaa,

— (pellettien) juoksevuutta voidaan parantaa jalostamattomaan humalaan verrattuna,

— annostelu keittohuoneessa voi tapahtua koneellisesti,

— katkero- ja aromiaineet voidaan hyödyntää tehokkaammin oluen valmistuksessa.

Perinteisiä humalavalmisteita ovat tyypin 90 pelletit (100 kg:sta jalostamatonta humalaa saadaan 90 kg pellettejä), runsaasti lupuliinia sisältävät tyypin 45 pelletit (100 kg:sta jalostamatonta humalaa saadaan 45 kg pellettejä) sekä CO2- ja etanoli-humalauute. Pelletit valmistetaan puristamalla jauhettu humala muottien läpi. Runsaasti lupuliinia sisältävät tyypin 45 pelletit valmistetaan jauhamalla aluksi jäädytetty jalostamaton humala, minkä jälkeen se siivilöidään, jolloin osa käpyjen lehtiaineksesta poistetaan. Kummassakaan vaiheessa humalaan ei lisätä mitään muita aineita.

Humalauute saadaan erottamalla liuottimien (esim. CO2 tai etanoli) avulla aiemmin valmistetuista pelleteistä tai jalostamattomasta humalasta niiden sisältämät makuaineet. Humalan uuttaminen on fysikaalinen prosessi. Siksi liuotinta käytetään pelkästään siirtoaineena, joka poistetaan kierrosta prosessin lopussa. Molemmista prosesseista saadut hartsiuutteet kestävät hyvin varastointia.

Käyttö:

Elbe-Saalen viljelyalueelta saatu humala ja siitä jalostetut tuotteet käytetään noin 99-prosenttisesti oluen valmistukseen. Siellä viljeltyjen humalalajikkeiden katkero- ja aromiaineet (eteeriset öljyt) vaikuttavat olennaisesti oluen valmistuksen laatuun.

Elbe-Saale on nykyisin Saksan toiseksi suurin humalanviljelyalue, ja siellä viljellään etupäässä muun muassa seuraavia karvaita lajikkeita:

— Hallertauer Magnum,

— Herkules,

— Hallertauer Taurus,

— Northern Brewer,

— Nugget,

— Hallertauer Merkur.

Lisäksi Elbe-Saalen alueella viljellään vähäisemmässä määrin myös aromaattisia lajikkeita, joita ovat esimerkiksi Perle ja Hallertauer Tradition.

Yleiset ja laatuominaisuudet:

Määrityksistä huolehtiva työryhmä (Arbeitsgruppe Hopfenanalyse) julkaisee vuosittain useiden eri viljelyalueilta peräisin olevien vastakorjattujen humalalajikkeiden keskimääräiset alfahappopitoisuudet. Karvaiden viljelylajikkeiden alfahappopitoisuus on korkea. Yleisimmällä Hallertauer Magnum -lajikkeella 15 vuoden (1997–2011) keskiarvo oli 13,25 %. Elbe-Saalen viljelyalueella korjatun aromaattisen Perle-lajikkeen alfahappopitoisuuden 10 vuoden (2003–2012) keskiarvo oli 7,35 %. Luvut saatiin keräilijöiden laboratorioilta. Alueen suuret yhtenäiset viljelyalat mahdollistavat jatkuvasti korkealaatuisten erien tuotannon.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

—

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Jalostamattoman humalan koko tuotantoprosessi, pakkaaminen ja alkuperäinen laadunvarmennus mukaan luettuina, tapahtuu tuotantotilalla ja näin muodoin yksilöidyllä maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt

—

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Maantieteellinen alue, jolla Elbe-Saale Hopfen -humalaa saa viljellä, käsittää seuraavat kunnat ja kaupungit tai niihin kuuluvat, sulkeissa nimetyt osat tai alueet:

Sachsenin osavaltio: Stadt Mügeln, Ostrau, Großweitzschen, Stadt Leisnig, Göda, Burkau, Panschwitz-Kuckau, Stadt Elstra, Stadt Weißenberg, Stadt Löbau, Schönau - Berzdorf a. d. Eigen, Stadt Bernstadt a. d. Eigen, Stadt Grimma, Priestewitz, Klipphausen;

Sachsen-Anhaltin osavaltio: Stadt Bernburg (Weddegast), Stadt Köthen (Baasdorf), Stadt Südliches Anhalt (Edderitz, Großbadegast/Klein Badegast, Prosigk, Maasdorf), Nemsdorf-Görendorf, Obhausen, Stadt Querfurt, Salzatal (Beesenstedt), Elsteraue (Rehmsdorf und Spora mit Ortsteilen Sprossen und Oelsen), Gleina, Stadt Zeitz, Kretzschau (Grana, Salsitz), Wetterzeube, Molauer Land (Casekirchen, Molau, Aue);

Thüringenin osavaltio: Saaleplatte, Kutzleben, Stadt Heringen-Helme, Stadt Weißensee, Gemeinde Gangloffsömmern, Frömmstedt, Stadt Großenehrich, Rottleben, Stadt Sondershausen, Stadt Schkölen, Monstab.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Elbe-Saalen humalanviljely tapahtuu lähes yksinomaan valikoiduilla aloilla, joiden maaperä on syvää, irtonaista ja hyvälaatuista (maannoslajien luokka 60–100) ja joilta on saatu vähintään viiden vuoden ajan korkealaatuista humalaa.

Maantieteellisen alueen mustamulta ja siihen lähes verrattavissa oleva lössimaa tarjoaa suotuisat edellytykset humalanviljelylle Magdeburger Börden, Querfurter Platten ja Thüringer Beckenin alueella. Muita erinomaisia humalanviljelyalueita ovat syvä, hieman heikentynyt vaalea lössimaa Leipzigin ja Dresdenin välissä, esimerkiksi Lommatzscher Pflegen alue, sekä leveiden jokilaaksojen tulvamaa.

Elbe-Saalen alue on Saksan pohjoisinta humalanviljelyaluetta. Sen ilmasto on pitkälle samankaltainen kuin muilla tunnetuilla humalanviljelyalueilla. Pohjoisesta sijainnista johtuen humalan kypsyminen kestää enimmillään kuusi päivää kauemmin kuin Saksan eteläisemmillä viljelyalueilla, mihin vaikuttaa myös maaperän monivuotinen alhaisempi keskilämpötila kasvukauden aikana maaliskuusta elokuuhun. Muihin viljelyalueisiin verrattuna vuoden keskimääräinen sademäärä on alhaisempi (450–650 l/m2). Vakaan sadon varmistamiseksi 74 %:lla viljelyaloista (vuoden 2011 tilanne) käytetään nykyisin tarvittaessa tippukastelua kesä-, heinä- ja elokuussa vähäisten sateiden kompensoimiseksi.

Toinen tekijä, jolla taataan Elbe-Saale Hopfen -humalan toimitusvarmuus, ovat yksinomaan tällä alueella kaikkialla käytössä olevat esipuristetusta teräsbetonista valmistetut tukitelineet. Ne ovat pitkäikäisiä, lujia, säänkestäviä ja kunnossapitokustannuksiltaan edullisia.

Koska humala on tuulelle arka viljelykasvi, tarvitaan suojaisen sijainnin lisäksi myös luonnollisten tai perinteisesti istutettujen metsiköiden taikka tarvittaessa yhteen tai kahteen riviin istutettujen nopeakasvuisten puiden tarjoamaa suojaa.

Koska yksittäiset humalanviljelytilat sijaitsevat suhteellisen etäällä toisistaan, raekuurojen tai myrskyjen aiheuttamien laajamittaisten satotappioiden riski pienenee. Toinen yhtä tärkeä kaupallinen etu ja tae viljelyalueen toimitusvarmuudesta liittyy kasvien terveyteen; niissä ei esiinny sienten aiheuttamia tauteja, kuten lakastumistautia, jota ei toistaiseksi voida torjua kemiallisesti. Elbe-Saalen viljelyalue ulottuu linnuntietä mitattuna itä-länsisuunnassa noin 280 km:n ja etelä-pohjoissuunnassa noin 85 km:n suuruiselle alueelle, jolla on nykyisin 29 humalanviljelytilaa (markkinointivuoden 2010/2011 tilanne).

Humalanviljelyllä on Elbe-Saalen alueella yli tuhatvuotiset perinteet. Ensimmäinen maininta on peräisin 11. vuosisadalta, ja humalanviljelyä tällä maantieteellisellä alueella koskevia säännöksiä on olemassa jo 13. vuosisadalta lähtien. On myös olemassa lukuisia viittauksia itäisen Saksan eteläosan kukoistavaan humalanviljelyyn ja alan perinteiseen kauppaan, kuten Dresdenin humalamarkkinoihin. Ensimmäiset tarkat ja yksityiskohtaiset viittaukset humalanviljelyyn tällä maantieteellisellä alueella ovat peräisin 1700-luvulta. Alueelta peräisin olevan humalan erityislaatua korostettiin jo vuonna 1784, ja siitä on tullut erittäin tunnettu ja arvostettu tuote. Tämän maineen ylläpitämiseksi jo 1500-luvulla otettiin käyttöön samankaltainen humalan laatumerkintä kuin Spaltin humalanviljelyalueella. Vielä tänäänkin humalan alkuperä perinteiseltä Elbe-Saalen viljelyalueelta vahvistetaan laatusinetillä.

Monet paikannimet, vanhat humalavarastot ja -kuivaamot kertovat yhä perinteisestä humalanviljelystä maantieteellisellä alueella, ja humalantähkä esiintyy myös useiden alueen kaupunkien ja paikkakuntien vaakunoissa. Kun vielä 1800-luvulla humalanviljelyala kolmessa nykyisessä osavaltiossa oli yli 1 000 hehtaaria, se väheni 1900-luvun alkupuolelle mennessä niin, että vuoden 1934 jälkeen humalaa korjattiin enää ainoastaan Hildburghausenin piirikunnan humalistoista paikallisten panimoiden tarpeisiin. Vuoden 1950 jälkeen humalaa alettiin istuttaa uudelleen naapurimaan Tšekkoslovakian sosialistisen tasavallan teknisellä tuella. Vuodesta 1964 lähtien Isosta-Britanniasta peräisin olevan (vuonna 1968 virallisesti hyväksytyn) karvaan humalalajikkeen Northern Brewer maahantuonti oli ratkaiseva edistysaskel. Jo vuonna 1985 yli 80 %:lla silloisista humalanviljelyaloista viljeltiin karvaita lajikkeita, joista tärkein oli Northern Brewer, ja vuodesta 1973 alkaen sen ohella viljeltiin vähäisemmässä määrin karvasta Bullion-lajiketta. Karvasta lajiketta Hallertauer Magnum alettiin viljellä 1990-luvun alussa. Nykyisin karvaiden lajikkeiden osuus on vähintään 87 % humalanviljelyalasta ja yli 86 % kokonaissadosta, ja se on jatkuvasti korkeampi kuin muilla Saksan humalanviljelyalueilla.

Elbe-Saalen alue, jonka keskus oli entinen Saalen piirikunta (Saalkreis), yhdistettiin ensimmäisen kerran humalaan vuonna 1947 Halle-Gröbersin maamieskoulussa pidetyssä esitelmässä. Vuoteen 1957 asti alueella tuotetusta humalasta käytettiin nimitystä ”Mitteldeutscher Hopfen” (Keski-Saksan humala), ja sitä vietiin nimityksellä ”Saale-Hopfen” (Saalen humala), joka palkittiin ensimmäisen kerran kultamitalilla Leipzigin messuilla vuonna 1966. Alueen liityttyä vuonna 1971 kansainvälisen humalanviljelykomitean (IHGC) jäseneksi se nimettiin Saksan demokraattisen tasavallan humalanviljelyalueeksi (Anbaugebiet DDR). Vasta vuodesta 1990 lähtien se tunnetaan nimellä ”Elbe-Saale”.

Perustamisestaan lähtien lähes samanlaisina säilyneet suuret humalanviljelyalat mahdollistavat lyhyemmät käsittelyajat ja koneiden ja laitteiden tehokkaamman käytön, joten humalan jalostus ja viljelmien hoito tehostuvat. Suuret yhtenäiset alueet ovat ehdoton edellytys jatkuvasti korkealaatuisten humalaerien tuotannolle viljelyalueella.

Ilmasto-oloilla on suuri merkitys lupuliinin kehittymiselle. Elbe-Saale Hopfen -humalan erityispiirre on se, että sitä viljellään Saale-Unstrutin tunnetulla viininviljelyalueella ja sen välittömässä läheisyydessä sekä Elben laaksossa. Jo keskiajalla humalaa kutsuttiin ”pohjolan viiniköynnökseksi”, ja monin paikoin se korvasikin lämpötilan suhteen hieman vaateliaamman viiniköynnöksen.

5.2 Tuotteen erityisyys

Karvaat humalalajikkeet soveltuvat korkeamman alfahappopitoisuutensa ansiosta erinomaisesti käytettäviksi oluen katkeruuden säätelyyn panimoteollisuudessa. Elbe-Saalen alueella viljellään etupäässä karvaita lajikkeita. Vuoteen 1990 saakka alueella tuotettua humalaa käytettiin useimmiten paikallisten panimoiden tarpeisiin Saksan demokraattisessa tasavallassa, mutta sen jälkeen Elbe-Saalen alueella tuotettua karvasta humalaa käytetään panimoteollisuuden suuryrityksissä koko maailmassa.

Vaikka humalaa viljeltiinkin pääasiassa DDR:n omiin tarpeisiin eikä sitä juurikaan riittänyt vientiin, alueella tuotetun humalan laatu vastasi jo 1970-luvulla täysin kansainvälisiä vaatimuksia.

Humalanviljely Elbe-Saalen alueella sai myös kansainvälistä tunnustusta tiedekomitean vuoden 1974 kokouksessa ja Dresdenissä vuonna 1980 järjestetyssä IHGC:n 28. konferenssissa, kun enimmillään 90 hehtaarin alalta korjattu sato (1979: 35 sentneriä) oli verrattavissa tuotokseen Saksan liittotasavallassa.

Jo vuodesta 1960 järjestetyn ”keskitetyn kokemustenvaihdon” osana viljelijät jakoivat uutta tietoa humalanviljelystä ja sen teknisistä uudistuksista. Tämä perinne on jatkunut menestyksekkäästi, vuodesta 1996 lähtien joka vuosi ja vuodesta 2002 joka toinen vuosi järjestetyn Elbe-Saalen humalanviljelypäivän puitteissa. Tarkoituksena on erityisesti lisätä paikallisten panimoiden kiinnostusta niille elintärkeää alueella tuotettua raaka-ainetta kohtaan. Vuodesta 2006 lähtien on säännöllisesti valittu humalakuningatar, joka edustaa Elbe-Saale Hopfen -humalaa alueellisella, kansallisella ja kansainvälisellä tasolla.

Maantieteellisen alueen laaja-alaista humalanviljelyyn liittyvää osaamista tukee 1950-luvun alusta jatkunut alan perinteinen tutkimustoiminta Jenassa. Vuonna 2009 Groß Santerslebenin kunnassa avattiin Hopfen-Info-Haus-tiedotuskeskus, joka jakaa arvokasta tietoa Elbe-Saalen humalanviljelyalueesta.

Monille alueellisille panimoille Elbe-Saalen alueella tuotetusta humalasta on tullut merkki laadusta. Eräissä panimoravintoloissa, kuten Bayerischer Bahnhof Leipzigissa, oluen valmistukseen käytetään yksinomaan Elbe-Saalen alueelta peräisin olevaa jalostamatonta humalaa ja humalapellettejä. Myös paikalliset panimot, kuten Altenburger Brauerei GmbH, Brauerei Landsberg GmbH ja Privatbrauerei Schwerter Meißen GmbH luottavat alueella tuotetusta jalostamattomasta humalasta valmistettuihin pelletteihin. Pääasiassa kaupallisten yritysten kautta Elbe-Saalen humalaa viedään kaikkialle maailmaan. Noin 40 % menee panimoihin EU:n jäsenvaltioissa (Saksa mukaan luettuna) ja yli puolet EU:n ulkopuolelle. Myös maailmanlaajuisesti toimivat panimot varmistavat korkealaatuisen oluentuotannon jatkumisen käyttämällä muun muassa Elbe-Saalen alueelta peräisin olevia suuria tasalaatuisia humalaeriä. Esimerkiksi Radeberger Gruppe KG -konserni, joka on nykyisin markkinajohtaja Saksan olutmarkkinoilla ja läsnä lähes kaikkialla Saksassa, käyttää Elbe-Saalen alueelta peräisin olevia humalapellettejä ja -uutteita.

Vuodesta 2004 lähtien Elbe-Saalen humalanviljelyalue on vuosittain toimittanut alan kansalliseen näyttelyyn näytteitä siellä viljellyistä karvaista humalalajikkeista vertailtaviksi kaikkien muiden Saksassa tuotettujen humalalajikkeiden kanssa. Vuosina 2007 ja 2008 Elbe-Saalen alueen humalanviljelijät saavuttivat kolmannen sijan, vuonna 2005 ensimmäisen sijan ja vuonna 2004 toisen sijan kulloisenkin kolmen parhaan karvaan humalalajikkeen tuottajien välisessä vertailussa.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Edellä kuvailtu ilmasto, erityiset maaperäolosuhteet, tilojen sijainti ja niiden etäisyys toisistaan sekä viljelyalueelle ominaiset viljelymenetelmät (tukitelineet, suojaaminen tuulelta, tippukastelu jne.) yhdessä tarjoavat mitä otollisimmat edellytykset humalan ja erityisesti karvaiden humalalajikkeiden viljelylle. Samalla ne takaavat vakaan sadon ja Elbe-Saalen alueella viljellyn humalan tasaisen korkean alfahappopitoisuuden.

Elbe-Saalen viljelyalueelta peräisin olevan humalan suuria, laadukkaita ja tasalaatuisia toimituksia arvostetaan sekä alueen panimoissa että maailman suurimmissa panimokonserneissa esimerkiksi Etelä-Amerikassa ja Keski- ja Itä-Euroopassa. Elbe-Saale Hopfen -humalan tunnettuuteen ovat vaikuttaneet osaltaan myös humalanviljelyn pitkät perinteet alueella ja Elbe-Saalen nykyinen asema Saksan toiseksi suurimpana humalanviljelyalueena.

Eritelmän julkaisutiedot

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 (3) 5 artiklan 7 kohta)

Markenblatt, nide 25, 22 päivänä kesäkuuta 2012, osa 7a-aa, s. 10037.

(http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/35552)

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3) Katso alaviite 2.