Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi neuvoston direktiivien 92/49/ETY, 2002/83/ETY, 2004/39/EY, 2005/68/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta toiminnan vakauden arvioimista koskevien menettelysääntöjen ja periaatteiden osalta hankittaessa ja lisättäessä omistusosuuksia rahoitusalalla {SEK(2006) 1117} {SEK(2006) 1118} /* KOM/2006/0507 lopull. - COD 2006/0166 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 12.9.2006 KOM(2006) 507 lopullinen 2006/0166 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI neuvoston direktiivien 92/49/ETY, 2002/83/ETY, 2004/39/EY, 2005/68/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta toiminnan vakauden arvioimista koskevien menettelysääntöjen ja periaatteiden osalta hankittaessa ja lisättäessä omistusosuuksia rahoitusalalla (komission esittämä) {SEK(2006) 1117}{SEK(2006) 1118} PERUSTELUT 1. TAUSTA 1.1. Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Ehdotuksen päämääränä on parantaa merkittävästi pankki-, vakuutus- ja arvopaperialan valvonta- ja hyväksymisprosessin oikeusvarmuutta, selkeyttä ja avoimuutta, kun on kyseessä omistusosuuksien hankkiminen ja lisääminen. 1.2. Yleinen tausta EU:n yhdentyneet rahoitusmarkkinat perustuvat laitosten toiminnan vakauden valvontaan ja rahoitusmarkkinoiden vakauteen. Tavoitteen saavuttamista on jo edesauttanut suuresti jatkuva EU:n johtama sääntelyvaatimusten lähentäminen, jonka tukena ovat olleet yhteiset perussäännöt ja käytännön keinot rahoituspalveluiden yhtenäismarkkinoita koskevien EU:n direktiivien täytäntöönpanossa ja soveltamisessa. Rajatylittävä konsolidointi on tulosta markkinatoimijoiden liiketoimintapäätöksistä. Vaikka konsolidointi ei sinänsä ole tavoite, se on kuitenkin keino, jolla päästään suurempaan tehokkuuteen. Markkinavetoisen konsolidoinnin avulla instituutiot voivat hyödyntää mahdollisuutensa ja kilpailla kansainvälisesti. Yksi yhtenäismarkkinoiden tärkeä ominaispiirre on sisämarkkinoiden joustavan toiminnan perusteettomien esteiden poistaminen. Jos sääntelyelimet tai kansalliset taikka ylikansalliset viranomaiset puuttuvat aiheetta sellaisen liiketoimintapäätöksen täytäntöönpanoon, joka olisi johtanut konsolidointiin, se voi jopa estää markkinoiden moitteettoman toiminnan. Äärimmäisessä tapauksessa perusteeton toimivallankäyttö saattaa tehdä muuten taloudellisesti perustellusta aloitteesta kannattamattoman. Nykyinen Euroopan unionin rahoitusalan vakaan toiminnan valvontajärjestelmä perustuu jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten vastuuseen. Edellytetään myös, että niin koti- kuin vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tekevät tiivistä yhteistyötä valvoessaan sellaisten laitosten toimia, jotka toimivat muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa niiden pääkonttorit ovat. 1.3. Yhteisön lainsäädännön voimassa olevat säännökset Voimassa oleva säännöstö [1] sääntelee tilannetta, jossa hankkija haluaa hankkia omistusosuuden tai lisätä sitä joko kotimaassa tai muussa maassa toimivasta rahoituslaitoksesta tai sijoituspalveluyrityksestä. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset voivat vastustaa hankintaa, jos ne katsovat, ettei hankkija ole ”sovelias”, kun otetaan huomioon laitoksen toiminnan järkevyys ja vakaus. Nykyisissä säännöissä ei anneta erityisiä perusteita hankkijan soveltuvuuden arvioimiseen. Asiasta vastaavilla viranomaisilla on siten huomattava liikkumavara ehdotetun hankinnan hyväksymisessä, siitä varoittamisessa tai sen hylkäämisessä. Voimassa olevissa direktiiveissä ei myöskään selosteta yksityiskohtaisesti, miten hankintoja arvioidaan. 1.4. Ehdotus Tällä muutosehdotuksella muutetaan voimassa olevaa säännöskehystä huomattavasti. Muutokset koskevat sekä menettelyjä että perusteita, joita toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava tutkiessaan hankkijaehdokkaan soveltuvuutta. Muutettavissa direktiiveissä vahvistetaan kokonaisuudessaan menettely, jota toimivaltaisten viranomaisten on noudatettava arvioidessaan hankintoja toiminnan vakauden kannalta. Muutoksissa säädetään selvästä ja avoimesta ilmoitus- ja päätöksentekoprosessista, jota toimivaltaisten viranomaisten ja yritysten on noudatettava. Määräaikoja on lyhennetty, ja toimivaltaiset viranomaiset voivat ’pysähdyttää kellon’ vain kerran, ja silloinkin vain tietyin ehdoin. Toiminnan vakauden valvontaa ja arvioimista koskevat perusteet on myös selostettu, ja niistä tiedotetaan markkinatoimijoille etukäteen. Tämän ansiosta perusteet, joita toimivaltaiset viranomaiset soveltavat hankinnan soveltuvuuden arvioinnissa, ovat varmemmat ja paremmin ennustettavissa. Muutettavissa direktiiveissä säädetään nimenomaisista perusteista, joita hankkijan soveltuvuuden arvioinnissa on käytettävä. Tavoitteena on soveltuvuuden arvioinnin täydellinen yhdenmukaistaminen Euroopan unionissa. Perusteita ovat hankkijaehdokkaan maine, muodostuvan laitoksen tai yhtiön johtajan maine ja kokemus, hankkijaehdokkaan taloudellinen vakaus, asiaa koskevien alakohtaisten direktiivien jatkuva noudattaminen sekä rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen riski. 2. ERI OSAPUOLTEN KUULEMISESTA SAADUT TULOKSET 2.1. Kuuleminen - Euroopan pankkikomitean (EBC) rajatylittävää konsolidointia käsittelevä ryhmä kokoontui 21. maaliskuuta ja 5. lokakuuta 2005. Työryhmään otettiin myöhemmin lisäksi vahinkovakuutus- ja arvopaperialan edustajia. - EBC:n, Euroopan vakuutus- ja lisäeläkekomitean (EIOPC) ja Euroopan arvopaperikomitean (ESC) yhteisen rajatylittävää konsolidointia käsittelevän työryhmän kokous pidettiin 3. helmikuuta 2006. - Maalis- ja huhtikuussa 2006 järjestettiin julkinen kuulemismenettely pankki-, vakuutus- ja arvopaperimarkkinoiden nykyisistä valvontajärjestelyistä. Nykyisiä menettelyjä ja arviointiperusteita koskevia säännöksiä on parannettu eri työryhmissä käytyjen keskustelujen ja julkisen kuulemismenettelyn tulosten perusteella. 2.2. Asiantuntijatiedon käyttö Komissio valtuutti tammikuun 2005 lopussa Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komitean (CEBS) antamaan lausunnon teknisistä kysymyksistä direktiivin 2000/12/EY 16 artiklan uudelleentarkastelua varten. CEBS ehdotti jonkin verran tarkennuksia ja antoi rakentavia ehdotuksia menettelyihin, mutta sen lausunnon mukaan 16 artiklaan pitäisi jättää runsaasti joustoa ja harkinnanvaraa toimivaltaisille viranomaisille, jos on tarkoitus, että artiklasta on hyötyä. CEBS mainitsee myös, ettei komission valtuutuksessa pyydetty CEBS:ää hankkimaan näyttöä siitä, ovatko jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset soveltaneet virheellisesti 16 artiklaa vai olisiko artikla suorastaan välitön syy rahoitusalan sulautumis- ja hankkimisaktiviteetin havaittuun hidastumiseen. CEBS:n lausuntoa hyödynnettiin tämän ehdotuksen valmistelussa yhdessä edellä mainittujen kuulemisten kanssa. Niiden seurauksena komissio on omaksunut lähestymistavan, jonka mukaan toimivaltaisten viranomaisten harkintavaraa laitosten toiminnan vakauden arvioinnissa supistetaan huomattavasti. Tämän katsottiin olevan ratkaisevan tärkeää, jotta markkinatoimijoille voidaan taata oikeusvarmuus sekä selkeät ja ennustettavat säännöt. Osana käynnissä olevaa vakuutusalan Solvenssi II -hanketta komissio pyysi joulukuussa 2004 Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komitealta (CEIOPS) lausuntoa vakuutusdirektiivien soveltuvuusvaatimuksista ja myös direktiivien 92/49/ETY ja 2002/83/EY 15 artiklassa säädetystä valvonta- ja hyväksyntämenettelystä. 3. VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Vaikutustenarvioinnissa[2] tarkastellaan vaihtoehtoa, jossa ’ei tehdä mitään’, sekä oikeudellisesti sitovaa ja vapaaehtoista sääntelyvaihtoehtoa. Vaikutustenarvioinnissa tehdään eri vaihtoehtojen huolellisen tarkastelun jälkeen päätelmä, että oikeudellisesti sitova sääntelyratkaisu on välttämätön, jotta tavoitteet voidaan saavuttaa. Päämääränä on oikeusvarmuus, selkeys ja avoimuus sekä toimivaltaisille viranomaisille että markkinatoimijoille. Jotta tavoitteet voitaisiin saavuttaa ja varmistaa johdonmukaisuus niin toimialojen sisällä kuin niiden välillä, vaikutustenarvioinnissa todetaan, että on syytä pyrkiä korkeaan yhdenmukaistamisen tasoon niin menettelyissä kuin toiminnan vakauden arviointiperusteissa. Alhaisempi yhdenmukaistamisen taso – joka jättäisi jäsenvaltioille ja niiden toimivaltaisille viranomaisille huomattavaa joustovaraa – ei takaisi nimenomaisia tavoitteita eli suurempaa oikeusvarmuutta, ennustettavuutta ja johdonmukaisuutta rahoituslaitosten ja sijoituspalveluyritysten hankintojen ja osuuksien lisähankinnan valvontaan liittyvässä arvioinnissa. Ehdotus ei näytä aiheuttavan uusia hallintokustannuksia. 4. SÄÄNNELTYJÄ MARKKINOITA VARTEN TARKOITETUT SÄÄNNÖKSET Yksi rahoitusvälineiden markkinoista annetun direktiivin periaatteista on, että sijoituspalveluyrityksille ja säännellyille markkinoille pitäisi mahdollisuuksien puitteissa olla rinnakkaisia säännöksiä. Tällainen rinnakkaisuus on olemassa sijoituspalveluyrityksiin sovellettavan 10 artiklan ja säänneltyjä markkinoita koskevan 38 artiklan välillä. Tämän rinnakkaisuuden vuoksi ja myös siksi, että pörssialalla voisi olla mahdollisuuksia laajempaan konsolidoimiseen, komissio aikoo tarkastella kiireesti, onko tarpeen ja mahdollista ulottaa tässä ehdotuksessa esitetyt menettelyt ja perusteet säännellyille markkinoille. Tällaisen toimenpiteen tarkoituksena olisi lisätä oikeusvarmuutta kaikille osapuolille toimivaltaisten viran omaisten tarkastellessa niiden toimintaa. Pyrkimyksenä on myös helpottaa sisämarkkinoiden joustavaa toimintaa siten, että estetään jäsenvaltioiden protektionistisia reaktioita. Päättäessään etenemisestä tässä asiassa komissio ottaa huomioon säännellyillä markkinoilla harjoitetun liiketoiminnan erityisluonteen samoin kuin sidosryhmien ja sääntelyelinten mielipiteet. Komissio päättää tällaisen toiminnan sopivuudesta mahdollisemman pian. 5. EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET OSATEKIJÄT Koska ehdotetaan muutosdirektiiviä, ehdotuksen oikeusperusta on muutosdirektiivien oikeusperusta eli Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohta ja 55 artikla. Tämän toimen tavoitteita, joka on yhdenmukaistettujen menettelysääntöjen ja arviointiperusteiden käyttöönotto koko yhteisössä, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden vuoksi toteuttaa paremmin yhteisön tasolla perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti. Tämä direktiivi rajoittuu vähimpään näiden tavoitteiden toteuttamiseksi tarpeelliseen eikä siten ylitä sitä, mikä tarvitaan tähän tarkoitukseen. Koska tavoitteena on johdonmukaiset säännöt koko yhteisössä, katsotaan menettelyistä ja arviointiperusteista säätävä muutosdirektiivi sopivimmaksi oikeudelliseksi välineeksi. 6. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Aloitteella ei ole talousarviovaikutuksia, eikä tarvita lisää henkilöstöä tai hallintovaroja. 2006/0166 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARL AMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI neuvoston direktiivien 92/49/ETY, 2002/83/ETY, 2004/39/EY, 2005/68/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta toiminnan vakauden arvioimista koskevien menettelysääntöjen ja periaatteiden osalta hankittaessa ja lisättäessä omistusosuuksia rahoitusalalla EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ja 55 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[3], ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[4], noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Muuta ensivakuutusta kuin henkivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta sekä direktiivien 73/239/ETY ja 88/357/ETY muuttamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/49/ETY (kolmas vahinkovakuutusdirektiivi)[5], henkivakuutuksesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/83/EY[6], rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/39/EY[7], jälleenvakuutuksesta ja neuvoston direktiivien 73/239/ETY ja 92/49/ETY sekä direktiivien 98/78/EY ja 2002/83/EY muuttamisesta 16 päivänä marraskuuta 2005 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2005/68/EY[8] sekä luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/48/EY (uudelleenlaadittu)[9] sääntelevät tilannetta, jossa hankkija haluaa hankkia määräosuuden luottolaitoksesta, henkivakuutus-, vahinkovakuutus- tai jälleenvakuutusyrityksestä tai sijoituspalveluyrityksestä tai haluaa lisätä sitä. (2) Kyseisessä säädöskehyksessä ei kuitenkaan säädetä yksityiskohtaisista perusteista, joilla ehdotettua hankintaa tai osuuden lisäämistä taikka niihin sovellettavia menettelyjä arvioidaan toiminnan vakauden kannalta. Tästä on ollut seurauksena oikeusvarmuuden, selkeyden ja ennustettavuuden puute arviointiprosessissa ja sen tuloksissa. (3) Viranomaisten tehtävänä sekä kotimaisissa että rajatylittävissä tapauksissa pitäisi olla toiminnan vakauden valvonta selkeiden arviointiperusteiden ja menettelyjen puitteissa. Sen vuoksi on tarpeen määritellä perusteet, joita sovelletaan osakkeenomistajien ja johdon valvontaan liittyvässä arvioinnissa ehdotettaessa määräosuuden hankkimista tai sen lisäämistä. Samoin on määriteltävä selkeä menettely perusteiden soveltamiseksi. Johdonmukaisuuden varmistamiseksi mainittujen perusteiden on oltava yhdenmukaisia niiden perusteiden kanssa, joita osakkeenomistajiin ja yhtiön johtoon sovelletaan alkuperäisessä lupamenettelyssä. (4) Entistä yhdentyneemmillä markkinoilla, joissa yritysryhmät saattavat ulottua useiden jäsenvaltioiden alueille, määräosuuden hankkimista tarkastellaan useissa jäsenvaltioissa. Tällöin menettelyn ja toiminnan vakauden arvioinnin yhdenmukaistaminen koko yhteisössä on ratkaisevan tärkeää, eivätkä jäsenvaltiot saa asettaa tiukempia sääntöjä. (5) Toiminnan vakautta arvioitaessa ehdotetun hankkijan mainetta koskeva arviointikriteeri tarkoittaa muun muassa, että selvitetään, onko ehdotetun hankkijan luotettavuudesta ja ammattipätevyydestä epäilyjä ja ovatko tällaiset epäilyt perusteltuja; tällaisia epäilyjä voi syntyä esimerkiksi aikaisemmasta käyttäytymisestä liiketoiminnassa. Maineen arviointi on erityisen tärkeää, jos ehdotettu hankkija on sääntelemätön laitos. (6) Jotta komissio voi suorittaa perustamissopimuksessa määrätyn tehtävänsä ja arvioida, onko soveltuvuusarvioinnin perusteita tarpeen selkeyttää, komissiolla pitäisi olla oikeus pyytää jäljennökset asiakirjoista, joiden pohjalta toimivaltaiset viranomaiset ovat arvioineet laitoksen toiminnan vakauden. (7) Arviointiperusteita voi olla tarpeen muuttaa tulevaisuudessa, jotta voidaan ottaa huomioon markkinoiden kehittyminen ja varmistaa yhdenmukainen soveltaminen koko yhteisössä. Kyseiset toimenpiteet olisikin toteutettava menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[10] mukaisesti. (8) Koska tämän toimen tavoitteita, jotka ovat yhdenmukaistettujen menettelysääntöjen ja arviointiperusteiden käyttöönotto koko yhteisössä, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan laajuutensa ja vaikutustensa takia saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. (9) Sen vuoksi olisi muutettava direktiivejä 92/49/ETY, 2002/83/EY, 2004/39/EY, 2005/68/EY ja 2006/48/EY, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Direktiivin 92/49/ETY muuttaminen Muutetaan direktiivi 92/49/ETY seuraavasti: 1. Korvataan 1 artiklan g kohdan toinen alakohta seuraavasti: ”Tässä määritelmässä otetaan direktiivin 8 ja 15 artiklan sekä 15 artiklassa tarkoitettujen muiden omistusosuuksien tasojen soveltamiseksi huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY* 9 ja 10 artiklassa tarkoitettu äänioikeus; _________ * EUVL L 390, 31.12.2004, s. 38.” 2. Muutetaan 15 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tai yhdessä toimivien tällaisten henkilöiden, jotka aikovat hankkia suoraan tai välillisesti määräosuuden vahinkovakuutusyrityksestä tai jotka aikovat lisätä suoraan tai välillisesti määräosuuttaan siten, että hankkijan osuus äänistä tai osakepääomasta on vähintään 20, 30 tai 50 prosenttia taikka siten, että vahinkovakuutusyrityksestä tulee hankkijan tytäryritys, jäljempänä ’hankkijaehdokas’, on ilmoitettava kirjallisesti tämän omistusosuuden määrä ja siihen liittyvät 15 b artiklan 4 kohdassa säädetyt tiedot sen vahinkovakuutusyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, josta ne pyrkivät joko hankkimaan määräosuuden tai lisäämään tällaista määräosuutta.” b) Poistetaan 1 a kohta. c) Korvataan 2 kohdassa luku ”33 prosenttia” luvulla ”30 prosenttia”. 3. Lisätään 15 a–15 d artikla seuraavasti: ”15 a artikla 1. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava hankkijaehdokkaalle kirjallisesti heti ja joka tapauksessa kahden työpäivän kuluessa 15 artiklassa säädetyn ilmoituksen vastaanottamisesta, että se on vastaanottanut ilmoituksen. Toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolmekymmentä työpäivää aikaa vastustaa hankkijaehdokkaan ehdotusta laskettuna päivästä, jolloin ilmoituksen vastaanottamisesta on ilmoitettu kirjallisesti, jäljempänä ’arviointiajanjakso’.” 2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa pyytää lisätietoja 10 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetun arvion tekemistä varten viiden työpäivän kuluessa 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetusta vastaanottoilmoituksen päivämäärästä. Lisätiedot on pyydettävä kirjallisesti ja halutut lisätiedot yksilöitävä. Pyydetyt tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille kymmenen työpäivän kuluessa. Arviointiajanjakso on keskeytettävä niiden päivien väliseksi ajaksi, jolloin toimivaltaiset viranomaiset pyysivät tietoja ja jolloin hankkijaehdokas ne toimitti. Keskeytys ei saa olla pitempi kuin kymmenen työpäivää. Jos toimivaltaiset viranomaiset pyytävät vielä lisää tietoja, ei arviointiajanjaksoa saa enää keskeyttää. 3. Jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät arvionsa tehtyään vastustaa ehdotettua hankintaa tai ehdotettua omistusosuuden lisäämistä, niiden on ilmoitettava hankkijalle asiasta kirjallisesti kahden työpäivän kuluessa (ylittämättä 15 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa mainittua ajanjaksoa) ja perusteltava päätöksensä. 4. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät arviointiajanjakson kuluessa vastusta kirjallisesti 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hankintasuunnitelmaa tai omistusosuuden lisäämistä, katsotaan ehdotettu hankinta tai omistusosuuden lisääminen hyväksytyksi. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava ehdotetulle hankkijalle arviointiajanjakson päättymispäivämäärä antaessaan 1 kohdassa tarkoitetun vastaanottoilmoituksen ja, tapauksen mukaan, pyytäessään 2 kohdassa tarkoitettuja lisätietoja. 5. Toimivaltaiset viranomaiset voivat pidentää arviointiajanjaksoa enintään viideksikymmeneksi työpäiväksi, jos hankkijaehdokkaaseen sovelletaan yhteisön ulkopuolista sääntelyä ja jos kyseisessä kolmannessa maassa on oikeudellisia esteitä tarvittavien tietojen siirtoon. 6. Toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä enimmäisajan, jonka kuluessa hankintasuunnitelma tai omistusosuuden lisääminen on saatettava päätökseen. 15 b artikla 1. Arvioidessaan 15 artiklan 1 kohdassa säädettyä ilmoitusta ja 15 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon hankkijaehdokkaan todennäköinen vaikutus vakuutusyritykseen ja arvioitava hankkijaehdokkaan sopivuus ja ehdotetun hankinnan taloudellinen järkevyys seuraavien perusteiden avulla: a) hankkijaehdokkaan maine; b) sen henkilön maine ja kokemus, joka tulee johtamaan vakuutusyrityksen liiketoimintaa ehdotetun hankinnan seurauksena; c) hankkijaehdokkaan taloudellinen vakaus erityisesti suhteessa sen liiketoiminnan tyyppiin, jota hankinnan kohteena olevassa vakuutusyrityksessä harjoitetaan ja aiotaan harjoittaa; d) pystyykö vakuutusyritys nyt ja tulevaisuudessa noudattamaan velvollisuuksiaan, jotka ehdotetun hankinnan jälkeen johtuvat tästä direktiivistä tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/87/EY* 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista mahdollisista sovellettavista alakohtaisista säännöistä; e) onko uskottavia syitä epäillä, että ehdotetun hankinnan yhteydessä syyllistytään tai pyritään tai on syyllistytty tai pyritty Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/60/EY** tarkoitettuun rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen tai että ehdotettu hankinta saattaisi lisätä tällaisten toimien vaaraa. 2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vastustaa ehdotettua hankintaa vain jos ne toteavat, ettei hankinta täytä 1 kohdassa annettuja vaatimuksia tai jos hankkijaehdokkaan toimittamat tiedot ovat puutteelliset. 3. Jäsenvaltiot eivät saa asettaa mitään hankittavan osakeomistuksen tasoa koskevia ennakkoehtoja eivätkä tarkastella hankintaa markkinoiden taloudellisten tarpeiden pohjalta. 4. Jäsenvaltioiden on julkistettava luettelo tiedoista, jotka tarvitaan 1 kohdassa tarkoitettuun arvioon. Vaadittavien tietojen määrän on oltava suhteutettu ja mukautettu ehdotetun hankinnan tai omistusosuuden lisäyksen laatuun. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia tietoja, jotka eivät ole aiheellisia toiminnan vakauden arviointia varten. 5. Jos toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettu kaksi tai useampia ehdotuksia hankkia määräosuus tai lisätä määräosuutta samasta vakuutusyrityksestä, viranomaisen on varmistettava, että kaikkia hankkijaehdokkaita kohdellaan syrjimättömästi. 15 c artikla Sen lisäksi, mitä 15 artiklan 1 kohdassa sekä 15 a artiklassa ja 15 b artiklassa säädetään ja ellei muuta täsmennetä, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on kuultava toisiaan arvioidessaan hankintaa 15 b artiklan 1 kohdan mukaisesti, jos hankkijaehdokas on: (1) luottolaitos, henkivakuutusyritys, vahinkovakuutusyritys, jälleenvakuutusyritys, sijoituspalveluyritys tai neuvoston direktiivin 85/611/ETY*** 1 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rahastoyhtiö, jäljempänä ’yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiö’, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa; (2) sellaisen luottolaitoksen, henkivakuutusyrityksen, vahinkovakuutusyrityksen, jälleenvakuutusyrityksen, sijoituspalveluyrityksen tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiön, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, emoyritys; (3) luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on määräysvalta sellaisessa luottolaitoksessa, henkivakuutusyrityksessä, vahinkovakuutusyrityksessä, jälleenvakuutusyrityksessä, sijoituspalveluyrityksessä tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiössä, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa. Toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tiivistä yhteistyötä. Niiden on annettava toisilleen kaikki olennaiset tai aiheelliset tiedot arviointia varten. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava pyynnöstä kaikki aiheelliset tiedot ja oma-aloitteisesti kaikki olennaisen tärkeät tiedot. 15 d artikla 1. Komissio voi pyytää toimivaltaisia viranomaisia toimittamaan välittömästi jäljennökset asiakirjoista, joiden perusteella ne ovat tehneet 15 artiklan 1 kohdassa sekä 15 a artiklassa, 15 b artiklassa ja 15 c artiklassa tarkoitetun arvion, sekä hankkijaehdokkaalle annetut perustelut. 2. Komissiolle toimitettuja tietoja on käsiteltävä liikesalaisuutena, ja komissio saa käyttää niitä ainoastaan sen selvittämiseksi, onko jäsenvaltio täyttänyt tästä direktiivistä johtuvat velvollisuutensa. Salassapitovelvollisuus koskee kaikkia komission palveluksessa olevia tai olleita henkilöitä samoin kuin komission lukuun toimivia tarkastajia tai asiantuntijoita. 3. Mitään luottamuksellisia tietoja, jotka komissio saa 1 artiklan nojalla, ei saa paljastaa kenellekään eikä millekään viranomaiselle, paitsi tiivistetyssä tai koostetussa muodossa siten ettei yksittäisiä hankkijoita tai vakuutusyrityksiä voi tunnistaa. _________ * EUVL L 35, 11.2.2003, s. 1. ** EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15. *** EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3.” 4. Lisätään 51 artiklaan luetelmakohta seuraavasti: ”– 15 b artiklan 1 kohdassa säädettyjen arviointiperusteiden eritelmät ja selvennykset, joissa otetaan huomioon tuleva kehitys ja joilla varmistetaan tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen.” 2 artikla Direktiivin 2002/83/EY muuttaminen Muutetaan direktiivi 2002/83/EY seuraavasti: 1. Korvataan 1 artiklan j) kohdan toinen alakohta seuraavasti: ”Tämän määritelmän soveltamiseksi 8 ja 15 artiklan sekä 15 artiklassa tarkoitettujen omistusosuuksien muiden tasojen yhteydessä on otettava huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY* 9 ja 10 artiklassa tarkoitettu äänioikeus; * EUVL 390, 31.12.2004, s. 38.” 2. Muutetaan 15 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tai yhdessä toimivien tällaisten henkilöiden, jotka aikovat hankkia suoraan tai välillisesti määräomistusyhteyden henkivakuutusyrityksestä tai jotka aikovat lisätä suoraan tai välillisesti määräomistusyhteyttään siten, että hankkijan osuus äänistä tai osakepääomasta on vähintään 20, 30 tai 50 prosenttia taikka siten, että henkivakuutusyrityksestä tulee hankkijan tytäryritys, jäljempänä ’hankkijaehdokas’, on ilmoitettava kirjallisesti mainitun omistusosuuden määrä ja siihen liittyvät 15 b artiklan 4 kohdassa säädetyt asiaa koskevat tiedot sen henkivakuutusyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, josta ne aikovat joko hankkia määräomistusyhteyden tai lisätä tällaista määräomistusyhteyttä.” b) Korvataan 2 kohdassa luku ”33 prosenttia” luvulla ”30 prosenttia”. 3. Lisätään 15 a–15 d artikla seuraavasti: ”15 a artikla 1. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava hankkijaehdokkaalle kirjallisesti heti ja joka tapauksessa kahden työpäivän kuluessa 15 artiklassa säädetyn ilmoituksen vastaanottamisesta, että se on vastaanottanut ilmoituksen. Toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolmekymmentä työpäivää aikaa vastustaa hankkijaehdokkaan ehdotusta laskettuna päivästä, jolloin ilmoituksen vastaanottamisesta on ilmoitettu kirjallisesti, jäljempänä ’arviointiajanjakso’. 2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa pyytää lisätietoja 10 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetun arvion tekemistä varten viiden työpäivän kuluessa 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetusta vastaanottoilmoituksen päivämäärästä. Lisätiedot on pyydettävä kirjallisesti ja halutut lisätiedot yksilöitävä. Pyydetyt tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille kymmenen työpäivän kuluessa. Arviointiajanjakso on keskeytettävä niiden päivien väliseksi ajaksi, jolloin toimivaltaiset viranomaiset pyysivät tietoja ja jolloin hankkijaehdokas ne toimitti. Keskeytys ei saa olla pitempi kuin kymmenen työpäivää. Jos toimivaltaiset viranomaiset pyytävät vielä lisää tietoja, ei arviointiajanjaksoa saa enää keskeyttää. 3. Jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät arvionsa tehtyään vastustaa ehdotettua hankintaa tai ehdotettua omistusosuuden lisäämistä, niiden on ilmoitettava hankkijalle asiasta kirjallisesti kahden työpäivän kuluessa (ylittämättä 15 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa mainittua ajanjaksoa) ja perusteltava päätöksensä. 4. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät arviointiajanjakson kuluessa vastusta kirjallisesti 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hankintasuunnitelmaa tai omistusosuuden lisäämistä, katsotaan ehdotettu hankinta tai omistusosuuden lisääminen hyväksytyksi. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava ehdotetulle hankkijalle arviointiajanjakson päättymispäivämäärä antaessaan 1 kohdassa tarkoitetun vastaanottoilmoituksen ja, tapauksen mukaan, pyytäessään 2 kohdassa tarkoitettuja lisätietoja. 5. Toimivaltaiset viranomaiset voivat pidentää arviointiajanjaksoa enintään viideksikymmeneksi työpäiväksi, jos hankkijaehdokkaaseen sovelletaan yhteisön ulkopuolista sääntelyä ja jos kyseisessä kolmannessa maassa on oikeudellisia esteitä tarvittavien tietojen siirtoon. 6. Toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä enimmäisajan, jonka kuluessa hankintasuunnitelma tai omistusosuuden lisääminen on saatettava päätökseen.” 15 b artikla 1. Arvioidessaan 15 artiklan 1 kohdassa säädettyä ilmoitusta ja 15 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon hankkijaehdokkaan todennäköinen vaikutus henkivakuutusyritykseen ja arvioitava hankkijaehdokkaan sopivuus ja ehdotetun hankinnan taloudellinen järkevyys seuraavien perusteiden avulla: a) hankkijaehdokkaan maine; b) sen henkilön maine ja kokemus, joka tulee johtamaan henkivakuutusyrityksen liiketoimintaa ehdotetun hankinnan seurauksena; c) hankkijaehdokkaan taloudellinen vakaus erityisesti suhteessa sen liiketoiminnan tyyppiin, jota hankinnan kohteena olevassa henkivakuutusyrityksessä harjoitetaan ja aiotaan harjoittaa; d) pystyykö henkivakuutusyritys nyt ja tulevaisuudessa noudattamaan velvollisuuksiaan, jotka ehdotetun hankinnan jälkeen johtuvat tästä direktiivistä ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/87/EY* 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista mahdollisista sovellettavista alakohtaisista säännöistä; e) onko uskottavia syitä epäillä, että aiotun hankinnan yhteydessä syyllistytään tai pyritään tai on syyllistytty tai pyritty Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/60/EY** tarkoitettuun rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen tai että aiottu hankinta saattaisi lisätä tällaisten toimien vaaraa. 2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vastustaa ehdotettua hankintaa vain jos ne toteavat, ettei hankinta täytä 1 kohdassa annettuja vaatimuksia tai jos hankkijaehdokkaan toimittamat tiedot ovat puutteelliset. 3. Jäsenvaltiot eivät saa asettaa mitään hankittavan osakeomistuksen tasoa koskevia ennakkoehtoja eivätkä tarkastella hankintaa markkinoiden taloudellisten tarpeiden pohjalta. 4. Jäsenvaltioiden on julkistettava luettelo tiedoista, jotka tarvitaan 1 kohdassa tarkoitettuun arvioon. Vaadittavien tietojen määrän on oltava suhteutettu ja mukautettu ehdotetun hankinnan tai omistusosuuden lisäyksen laatuun. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia tietoja, jotka eivät ole aiheellisia toiminnan vakauden arviointia varten. 5. Jos toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettu kaksi tai useampia ehdotuksia hankkia määräosuus tai lisätä määräosuutta samasta henkivakuutusyrityksestä, viranomaisen on varmistettava, että kaikkia hankkijaehdokkaita kohdellaan syrjimättömästi. 15 c artikla Sen lisäksi, mitä 15 artiklan 1 kohdassa sekä 15 a artiklassa ja 15 b artiklassa säädetään ja ellei muuta täsmennetä, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on kuultava toisiaan arvioidessaan hankintaa 15 b artiklan 1 kohdan mukaisesti, jos hankkijaehdokas on: (1) luottolaitos, henkivakuutusyritys, vahinkovakuutusyritys, jälleenvakuutusyritys, sijoituspalveluyritys tai neuvoston direktiivin 85/611/ETY*** 1 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rahastoyhtiö, jäljempänä ’yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiö’, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa; (2) sellaisen luottolaitoksen, henkivakuutusyrityksen, vahinkovakuutusyrityksen, jälleenvakuutusyrityksen, sijoituspalveluyrityksen tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiön, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, emoyritys; (3) luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on määräysvalta sellaisessa luottolaitoksessa, henkivakuutusyrityksessä, vahinkovakuutusyrityksessä, jälleenvakuutusyrityksessä, sijoituspalveluyrityksessä tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiössä, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa. Toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tiivistä yhteistyötä. Niiden on annettava toisilleen kaikki olennaiset tai aiheelliset tiedot arviointia varten. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava pyynnöstä kaikki aiheelliset tiedot ja oma-aloitteisesti kaikki olennaisen tärkeät tiedot. 15 d artikla 1. Komissio voi pyytää toimivaltaisia viranomaisia toimittamaan välittömästi jäljennökset asiakirjoista, joiden perusteella ne ovat tehneet 15 artiklan 1 kohdassa sekä 15 a artiklassa, 15 b artiklassa ja 15 c artiklassa tarkoitetun arvion, sekä hankkijaehdokkaalle annetut perustelut. 2. Komissiolle toimitettuja tietoja on käsiteltävä liikesalaisuutena, ja komissio saa käyttää niitä ainoastaan sen selvittämiseksi, onko jäsenvaltio täyttänyt tästä direktiivistä johtuvat velvollisuutensa. Salassapitovelvollisuus koskee kaikkia komission palveluksessa olevia tai olleita henkilöitä samoin kuin komission lukuun toimivia tarkastajia tai asiantuntijoita. 3. Mitään luottamuksellisia tietoja, jotka komissio saa 1 artiklan nojalla, ei saa paljastaa kenellekään eikä millekään viranomaiselle, paitsi tiivistetyssä tai koostetussa muodossa siten ettei yksittäisiä hankkijoita tai kyseisiä henkivakuutusyrityksiä voi tunnistaa. _________ * EUVL L 35, 11.2.2003, s. 1. ** EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15. *** EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3.” 4. Lisätään 64 artiklaan luetelmakohta seuraavasti: ”– 15 a artiklan 1 kohdassa säädettyjen arviointiperusteiden eritelmät ja selvennykset, jotta voidaan ottaa huomioon tuleva kehitys ja varmistaa tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen.” 3 artikla Direktiivin 2004/39/EY muuttaminen Muutetaan direktiivi 2004/39/EY seuraavasti: 1. Korvataan 4 artiklan 1 kohdan 27 kohta seuraavasti: “(27) ”määräosuudella” suoraa tai välillistä omistusosuutta sijoituspalveluyrityksessä, kun tämä osuus on vähintään 10 prosenttia pääomasta tai äänioikeuksista Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY* 9 ja 10 artiklan mukaisesti, tai kun sen nojalla on mahdollista vaikuttaa huomattavasti sen sijoituspalveluyrityksen johtamiseen, jossa omistusosuus on; ________ * EUVL L 390, 31.12.2004, s. 38.” 2. Korvataan 10 artiklan 3 ja 4 kohta seuraavasti: ”3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tai yhdessä toimivien tällaisten henkilöiden, jotka ovat päättäneet hankkia suoraan tai välillisesti määräosuuden sijoituspalveluyrityksestä tai jotka aikovat lisätä suoraan tai välillisesti määräosuuttaan siten, että hankkijan osuus äänistä tai osakepääomasta on vähintään 20, 30 tai 50 prosenttia taikka siten, että sijoituspalveluyrityksestä tulee hankkijan tytäryritys, jäljempänä ’hankkijaehdokas’, on ilmoitettava kirjallisesti mainitun omistusosuuden määrä ja siihen liittyvät 10 b artiklan 4 kohdassa säädetyt asiaa koskevat tiedot sen sijoituspalveluyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, josta ne pyrkivät joko hankkimaan määräosuuden tai lisäämään tällaista määräosuutta. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö ilmoittaa ennakolta toimivaltaisille viranomaisille aikomuksestaan luopua suoraan tai välillisesti määräosuudestaan sijoituspalveluyrityksessä ja ilmoittaa samalla kyseessä olevan omistusosuuden suuruuden. Tällaisen henkilön on myös ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille aikomuksestaan vähentää määräosuuttaan siten, että hänen osuutensa äänioikeudesta tai pääomasta on pienempi kuin 20 prosenttia, 30 prosenttia taikka 50 prosenttia tai siten, että sijoituspalveluyritys lakkaa olemasta tällaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tytäryritys. 4. Ennen hankinnan arvioimista 10 b artiklan 1 kohdan mukaisesti se on alistettava 60 artiklassa säädettyyn kuulemismenettelyyn, jos hankkijaehdokas on: a) luottolaitos, henkivakuutusyritys, vahinkovakuutusyritys, jälleenvakuutusyritys, sijoituspalveluyritys tai neuvoston direktiivin 85/611/ETY* 1 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rahastoyhtiö, jäljempänä ’yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiö’, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa; b) sellaisen luottolaitoksen, henkivakuutusyrityksen, vahinkovakuutusyrityksen, jälleenvakuutusyrityksen, sijoituspalveluyrityksen tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiön, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, emoyritys; c) luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on määräysvalta sellaisessa luottolaitoksessa, henkivakuutusyrityksessä, vahinkovakuutusyrityksessä, jälleenvakuutusyrityksessä, sijoituspalveluyrityksessä tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiössä, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa. * EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3.” 3. Lisätään 10 a, 10 b ja 10 c artikla seuraavasti: ”10 a artikla 1. Direktiivin 10 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamiseksi toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava hankkijaehdokkaalle kirjallisesti heti ja joka tapauksessa kahden työpäivän kuluessa kyseisessä alakohdassa säädetyn ilmoituksen vastaanottamisesta, että se on vastaanottanut ilmoituksen. Toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolmekymmentä työpäivää aikaa vastustaa hankkijaehdokkaan ehdotusta laskettuna päivästä, jolloin ilmoituksen vastaanottamisesta on ilmoitettu kirjallisesti, jäljempänä ’arviointiajanjakso’.” 2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa pyytää lisätietoja 10 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetun arvion tekemistä varten viiden työpäivän kuluessa 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitetusta vastaanottoilmoituksen päivämäärästä. Lisätiedot on pyydettävä kirjallisesti ja halutut lisätiedot yksilöitävä. Pyydetyt tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille kymmenen työpäivän kuluessa. Arviointiajanjakso on keskeytettävä niiden päivien väliseksi ajaksi, jolloin toimivaltaiset viranomaiset pyysivät tietoja ja jolloin hankkijaehdokas ne toimitti. Keskeytys ei saa olla pitempi kuin kymmenen työpäivää. Jos toimivaltaiset viranomaiset pyytävät vielä lisää tietoja, ei arviointiajanjaksoa saa enää keskeyttää. 3. Jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät arvionsa tehtyään vastustaa ehdotettua hankintaa tai ehdotettua omistusosuuden lisäämistä, niiden on ilmoitettava hankkijalle asiasta kirjallisesti kahden työpäivän kuluessa (ylittämättä 10 a artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa mainittua ajanjaksoa) ja perusteltava päätöksensä. 4. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät arviointiajanjakson kuluessa vastusta kirjallisesti 10 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua hankintasuunnitelmaa tai omistusosuuden lisäämistä, katsotaan ehdotettu hankinta tai omistusosuuden lisääminen hyväksytyksi. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava ehdotetulle hankkijalle arviointiajanjakson päättymispäivämäärä antaessaan 1 kohdassa tarkoitetun vastaanottoilmoituksen ja, tapauksen mukaan, pyytäessään 2 kohdassa tarkoitettuja lisätietoja. 5. Toimivaltaiset viranomaiset voivat pidentää arviointiajanjaksoa enintään viideksikymmeneksi työpäiväksi, jos hankkijaehdokkaaseen sovelletaan yhteisön ulkopuolista sääntelyä ja jos kyseisessä kolmannessa maassa on oikeudellisia esteitä tarvittavien tietojen siirtoon. 6. Toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä enimmäisajan, jonka kuluessa hankintasuunnitelma tai omistusosuuden lisääminen on saatettava päätökseen. 10 b artikla 1. Arvioidessaan 10 artiklan 3 kohdassa säädettyä ilmoitusta ja 10a artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon hankkijaehdokkaan todennäköinen vaikutus vakuutusyritykseen ja arvioitava hankkijaehdokkaan sopivuus ja ehdotetun hankinnan taloudellinen järkevyys seuraavien perusteiden avulla: a) hankkijaehdokkaan maine; b) sen henkilön maine ja kokemus, joka tulee johtamaan sijoituspalveluyrityksen liiketoimintaa ehdotetun hankinnan seurauksena; c) hankkijaehdokkaan taloudellinen vakaus erityisesti suhteessa sen liiketoiminnan tyyppiin, jota hankinnan kohteena olevassa sijoituspalveluyrityksessä harjoitetaan ja aiotaan harjoittaa; d) pystyykö sijoituspalveluyritys nyt ja tulevaisuudessa noudattamaan velvollisuuksiaan, jotka ehdotetun hankinnan jälkeen johtuvat tästä direktiivistä tai direktiivin 2002/87/EY 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista mahdollisesti sovellettavista alakohtaisista säännöistä; e) onko uskottavia syitä epäillä, että aiotun hankinnan yhteydessä syyllistytään tai pyritään tai on syyllistytty tai pyritty Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/60/EY* tarkoitettuun rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen tai että aiottu hankinta saattaisi lisätä tällaisten toimien vaaraa. Jotta voidaan ottaa huomioon tuleva kehitys ja varmistaa tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen, komissio voi 64 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti antaa tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä arviointiperusteita täsmentäviä ja selventäviä täytäntöönpanotoimenpiteitä. 2. Toimivaltainen viranomainen voi vastustaa ehdotettua hankintaa vain jos se toteaa, ettei hankinta täytä 1 kohdassa annettuja vaatimuksia tai jos hankkijaehdokkaan toimittamat tiedot ovat puutteelliset. 3. Jäsenvaltiot eivät saa asettaa mitään hankittavan osakeomistuksen tasoa koskevia ennakkoehtoja eivätkä tarkastella hankintaa markkinoiden taloudellisten tarpeiden pohjalta. 4. Jäsenvaltioiden on julkistettava luettelo tiedoista, jotka tarvitaan 1 kohdassa tarkoitettuun arvioon. Vaadittavien tietojen määrän on oltava suhteutettu ja mukautettu ehdotetun hankinnan tai omistusosuuden lisäyksen laatuun. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia tietoja, jotka eivät ole aiheellisia toiminnan vakauden arviointia varten. 5. Jos toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettu kaksi tai useampia ehdotuksia hankkia määräosuus tai lisätä määräosuutta samaan sijoituspalveluyritykseen, viranomaisen on varmistettava, että kaikkia hankkijaehdokkaita kohdellaan syrjimättömästi. __________ * EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15. 10 c artikla 1. Komissio voi pyytää toimivaltaisia viranomaisia toimittamaan välittömästi jäljennökset asiakirjoista, joiden perusteella ne ovat tehneet 10 artiklan 3 ja 4 kohdassa sekä 10 b artiklassa tarkoitetun arvion, sekä hankkijaehdokkaalle annetut perustelut. 2. Komissiolle toimitettuja tietoja on käsiteltävä liikesalaisuutena, ja komissio saa käyttää niitä ainoastaan sen selvittämiseksi, onko jäsenvaltio täyttänyt tästä direktiivistä johtuvat velvollisuutensa. Salassapitovelvollisuus koskee kaikkia komission palveluksessa olevia tai olleita henkilöitä samoin kuin komission lukuun toimivia tarkastajia tai asiantuntijoita. 3. Mitään luottamuksellisia tietoja, jotka komissio saa 1 artiklan nojalla, ei saa paljastaa kenellekään eikä millekään viranomaiselle, paitsi tiivistetyssä tai koostetussa muodossa siten ettei yksittäisiä hankkijoita tai kyseisiä sijoituspalveluyrityksiä voi tunnistaa.” 4 artikla Direktiivin 2005/68/EY muuttaminen Muutetaan direktiivi 2005/68/EY seuraavasti: 1. Korvataan 2 artiklan 2 kohdan kolmas alakohta seuraavasti: ”Artiklan 1 kohdan j alakohdan soveltamiseksi otetaan direktiivin 12 ja 19 artiklojen sekä 19 artiklassa tarkoitettujen muiden omistusosuuden tasojen yhteydessä huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY* 9 ja 10 artiklassa tarkoitettu äänioikeus. * EUVL L 390, 31.12.2004, s. 38.” 2. Korvataan 19 artikla seuraavasti: ”19 artikla 1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tai yhdessä toimivien tällaisten henkilöiden, jotka ovat päättäneet hankkia suoraan tai välillisesti määräosuuden jälleenvakuutusyrityksestä tai jotka aikovat lisätä suoraan tai välillisesti määräosuuttaan siten, että hankkijan osuus äänistä tai osakepääomasta on vähintään 20, 30 tai 50 prosenttia taikka siten, että jälleenvakuutusyrityksestä tulee hankkijan tytäryritys, jäljempänä ’hankkijaehdokas’, on ilmoitettava kirjallisesti tämän omistusosuuden määrä ja siihen liittyvät 19 a artiklan 4 kohdassa säädetyt tiedot sen jälleenvakuutusyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, josta ne pyrkivät joko hankkimaan määräosuuden tai lisäämään tällaista määräosuutta. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava hankkijaehdokkaalle kirjallisesti heti ja joka tapauksessa kahden työpäivän kuluessa 1 artiklassa säädetyn ilmoituksen vastaanottamisesta, että se on vastaanottanut ilmoituksen. Toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolmekymmentä työpäivää aikaa vastustaa hankkijaehdokkaan ehdotusta laskettuna päivästä, jolloin ilmoituksen vastaanottamisesta on ilmoitettu kirjallisesti, jäljempänä ’arviointiajanjakso’. 3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa pyytää lisätietoja 19 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetun arvion tekemistä varten viiden työpäivän kuluessa 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta vastaanottoilmoituksen päivämäärästä. Lisätiedot on pyydettävä kirjallisesti ja halutut lisätiedot yksilöitävä. Pyydetyt tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille kymmenen työpäivän kuluessa. Arviointiajanjakso on keskeytettävä niiden päivien väliseksi ajaksi, jolloin toimivaltaiset viranomaiset pyysivät tietoja ja jolloin hankkijaehdokas ne toimitti. Keskeytys ei saa olla pitempi kuin kymmenen työpäivää. Jos toimivaltaiset viranomaiset pyytävät vielä lisää tietoja, ei arviointiajanjaksoa saa enää keskeyttää. 4. Jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät arvionsa tehtyään vastustaa ehdotettua hankintaa tai ehdotettua omistusosuuden lisäämistä, niiden on ilmoitettava hankkijalle asiasta kirjallisesti kahden työpäivän kuluessa (ylittämättä 10 a artiklan 19 kohdan toisessa alakohdassa mainittua ajanjaksoa) ja perusteltava päätöksensä. 5. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät arviointiajanjakson kuluessa vastusta kirjallisesti 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hankintasuunnitelmaa tai omistusosuuden lisäämistä, katsotaan ehdotettu hankinta tai omistusosuuden lisääminen hyväksytyksi. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava ehdotetulle hankkijalle arviointiajanjakson päättymispäivämäärä antaessaan 2 kohdassa tarkoitetun vastaanottoilmoituksen ja, tapauksen mukaan, pyytäessään 3 kohdassa tarkoitettuja lisätietoja. 6. Toimivaltaiset viranomaiset voivat pidentää arviointiajanjaksoa enintään viideksikymmeneksi työpäiväksi, jos hankkijaehdokkaaseen sovelletaan yhteisön ulkopuolista sääntelyä ja jos kyseisessä kolmannessa maassa on oikeudellisia esteitä tarvittavien tietojen siirtoon. ” 7. Toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä enimmäisajan, jonka kuluessa hankintasuunnitelma tai omistusosuuden lisääminen on saatettava päätökseen.” 3. Lisätään 19 a artikla seuraavasti: ”19 a artikla 1. Arvioidessaan 19 artiklan 1 kohdassa säädettyä ilmoitusta ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja tietoja toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon hankkijaehdokkaan todennäköinen vaikutus jälleenvakuutusyritykseen ja arvioitava hankkijaehdokkaan sopivuus ja ehdotetun hankinnan taloudellinen järkevyys seuraavien perusteiden avulla: a) hankkijaehdokkaan maine; b) sen henkilön maine ja kokemus, joka tulee johtamaan jälleenvakuutusyrityksen liiketoimintaa ehdotetun hankinnan seurauksena; c) hankkijaehdokkaan taloudellinen vakaus erityisesti suhteessa sen liiketoiminnan tyyppiin, jota hankinnan kohteena olevassa jälleenvakuutusyrityksessä harjoitetaan ja aiotaan harjoittaa; d) pystyykö jälleenvakuutusyritys nyt ja tulevaisuudessa noudattamaan velvollisuuksiaan, jotka ehdotetun hankinnan jälkeen johtuvat tästä direktiivistä tai direktiivin 2002/87/EY 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista mahdollisista sovellettavista alakohtaisista säännöistä; e) onko uskottavia syitä epäillä, että aiotun hankinnan yhteydessä syyllistytään tai pyritään tai on syyllistytty tai pyritty Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/60/EY* tarkoitettuun rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen tai että ehdotettu hankinta saattaisi lisätä tällaisten toimien vaaraa. 2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vastustaa ehdotettua hankintaa vain jos ne toteavat, ettei hankinta täytä 1 kohdassa annettuja vaatimuksia tai jos hankkijaehdokkaan toimittamat tiedot ovat puutteelliset. 3. Jäsenvaltiot eivät saa asettaa mitään hankittavan osakeomistuksen tasoa koskevia ennakkoehtoja eivätkä tarkastella hankintaa markkinoiden taloudellisten tarpeiden pohjalta. . 4. Jäsenvaltioiden on julkistettava luettelo tiedoista, jotka tarvitaan 1 kohdassa tarkoitettuun arvioon. Vaadittavien tietojen määrän on oltava suhteutettu ja mukautettu ehdotetun hankinnan tai omistusosuuden lisäyksen laatuun. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia tietoja, jotka eivät ole aiheellisia toiminnan vakauden arviointia varten. 5. Jos toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettu kaksi tai useampia ehdotuksia hankkia määräosuus tai lisätä määräosuutta samasta jälleenvakuutusyrityksestä, viranomaisen on varmistettava, että kaikkia hankkijaehdokkaita kohdellaan syrjimättömästi. _________ * EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15.” 4. Korvataan 20 artikla seuraavasti: ”20 artikla Sen lisäksi, mitä 19 artiklassa ja 19 a artiklassa säädetään ja ellei muuta täsmennetä, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on kuultava toisiaan arvioidessaan hankintaa 19 a artiklan 1 kohdan mukaisesti, jos hankkijaehdokas on: (1) luottolaitos, henkivakuutusyritys, vahinkovakuutusyritys, jälleenvakuutusyritys, sijoituspalveluyritys tai neuvoston direktiivin 85/611/ETY* 1 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rahastoyhtiö, jäljempänä ’yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiö’, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa; sellaisen luottolaitoksen, henkivakuutusyrityksen, vahinkovakuutusyrityksen, jälleenvakuutusyrityksen, sijoituspalveluyrityksen tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiön, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, emoyritys; luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on määräysvalta sellaisessa luottolaitoksessa, eläkevakuutusyrityksessä, vahinkovakuutusyrityksessä, jälleenvakuutusyrityksessä, sijoituspalveluyrityksessä tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiössä, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa. Toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tiivistä yhteistyötä. Niiden on annettava toisilleen kaikki olennaiset tai aiheelliset tiedot arviointia varten. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava pyynnöstä kaikki aiheelliset tiedot ja oma-aloitteisesti kaikki olennaisen tärkeät tiedot. * EYVL L 375, 31.12.1985, s. 3.” 5. Lisätään 20 a artikla seuraavasti: ”20 a artikla 1. Komissio voi pyytää toimivaltaisia viranomaisia toimittamaan välittömästi jäljennökset asiakirjoista, joiden perusteella ne ovat tehneet 19 artiklassa, 19 a artiklassa ja 20 artiklassa tarkoitetun arvion, sekä hankkijaehdokkaalle annetut perustelut. 2. Komissiolle toimitettuja tietoja on käsiteltävä liikesalaisuutena, ja komissio saa käyttää niitä ainoastaan sen selvittämiseksi, onko jäsenvaltio täyttänyt tästä direktiivistä johtuvat velvollisuutensa. Salassapitovelvollisuus koskee kaikkia komission palveluksessa olevia tai olleita henkilöitä samoin kuin komission lukuun toimivia tarkastajia tai asiantuntijoita. 3. Mitään luottamuksellisia tietoja, jotka komissio saa 1 artiklan nojalla, ei saa paljastaa kenellekään eikä millekään viranomaiselle, paitsi tiivistetyssä tai koostetussa muodossa siten ettei yksittäisiä hankkijoita tai kyseisiä jälleenvakuutusyrityksiä voi tunnistaa.” 6. Korvataan 21 kohdassa luku ”33 prosenttia” luvulla ”30 prosenttia”. 7. Lisätään 56 artiklaan f alakohta seuraavasti: ”f) 19 a artiklan 1 kohdassa säädettyjen arviointiperusteiden eritelmät ja selvennykset, jotta voidaan ottaa huomioon tuleva kehitys ja varmistaa tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen.” 5 artikla Direktiivin 2006/48/EY muuttaminen Muutetaan direktiivi 2006/48/EY seuraavasti: 1. Korvataan 12 artiklan 1 kohdan toinen alakohta seuraavasti: ”Määritettäessä, täyttääkö hankinta tätä artiklaa sovellettaessa määräosuutta koskevat arviointiperusteet, otetaan huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY* 9 ja 10 artiklassa tarkoitettu äänioikeus. ___________ * EUVL L 390, 31.12.2004, s. 38.” 2. Muutetaan 19 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 ja 2 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön tai yhdessä toimivien tällaisten henkilöiden, jotka aikovat hankkia suoraan tai välillisesti määräosuuden luottolaitoksesta tai jotka aikovat lisätä suoraan tai välillisesti määräosuuttaan siten, että hankkijan osuus äänistä tai osakepääomasta on vähintään 20, 30 tai 50 prosenttia taikka siten, että luottolaitoksesta tulee hankkijan tytäryritys, jäljempänä ’hankkijaehdokas’, on ilmoitettava kirjallisesti mainitun omistusosuuden määrä ja siihen liittyvät 19 a artiklan 1 kohdassa säädetyt asiaa koskevat tiedot sen luottolaitoksen kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, josta ne pyrkivät joko hankkimaan määräosuuden tai lisäämään tällaista määräosuutta. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava hankkijaehdokkaalle kirjallisesti heti ja joka tapauksessa kahden työpäivän kuluessa 1 artiklassa säädetyn ilmoituksen vastaanottamisesta, että se on vastaanottanut ilmoituksen. Toimivaltaisilla viranomaisilla on enintään kolmekymmentä työpäivää aikaa vastustaa hankkijaehdokkaan ehdotusta laskettuna päivästä, jolloin ilmoituksen vastaanottamisesta on ilmoitettu kirjallisesti, jäljempänä ’arviointiajanjakso’.” b) Lisätään 3–7 kohdat seuraavasti: ”3. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tarvittaessa pyytää lisätietoja 19 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetun arvion tekemistä varten viiden työpäivän kuluessa 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetusta vastaanottoilmoituksen päivämäärästä. Lisätiedot on pyydettävä kirjallisesti ja halutut lisätiedot yksilöitävä. Pyydetyt tiedot on toimitettava toimivaltaisille viranomaisille kymmenen työpäivän kuluessa. Arviointiajanjakso on keskeytettävä niiden päivien väliseksi ajaksi, jolloin toimivaltaiset viranomaiset pyysivät tietoja ja jolloin hankkijaehdokas ne toimitti. Keskeytys ei saa olla pitempi kuin kymmenen työpäivää. Jos toimivaltaiset viranomaiset pyytävät vielä lisää tietoja, ei arviointiajanjaksoa saa enää keskeyttää. 4. Jos toimivaltaiset viranomaiset päättävät arvionsa tehtyään vastustaa ehdotettua hankintaa tai ehdotettua omistusosuuden lisäämistä, niiden on ilmoitettava hankkijalle asiasta kirjallisesti kahden työpäivän kuluessa (ylittämättä 10 a artiklan 19 kohdan toisessa alakohdassa mainittua ajanjaksoa) ja perusteltava päätöksensä. 5. Jos toimivaltaiset viranomaiset eivät arviointiajanjakson kuluessa vastusta kirjallisesti 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua hankintasuunnitelmaa tai omistusosuuden lisäämistä, katsotaan ehdotettu hankinta tai omistusosuuden lisääminen hyväksytyksi. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava ehdotetulle hankkijalle arviointiajanjakson päättymispäivämäärä antaessaan 2 kohdassa tarkoitetun vastaanottoilmoituksen ja, tapauksen mukaan, pyytäessään 3 kohdassa tarkoitettuja lisätietoja. 6. Toimivaltaiset viranomaiset voivat pidentää arviointiajanjaksoa viideksikymmeneksi työpäiväksi seuraavissa tapauksissa: a) jos hankkijaehdokkaaseen sovelletaan yhteisön ulkopuolista sääntelyä ja kyseisessä kolmannessa maassa on oikeudellisia esteitä tarvittavien tietojen siirtoon; b) jos arvio perustuu 143 artiklaan. 7. Toimivaltaiset viranomaiset voivat määrätä enimmäisajan, jonka kuluessa hankintasuunnitelma tai omistusosuuden lisääminen on saatettava päätökseen.” 3. Lisätään 19 a, 19 b ja 19 c artikla seuraavasti: ”19 a artikla 1. Arvioidessaan 19 artiklan 1 kohdassa säädettyä ilmoitusta ja 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja tietoja toimivaltaisten viranomaisten on otettava huomioon hankkijaehdokkaan todennäköinen vaikutus luottolaitokseen ja arvioitava hankkijaehdokkaan sopivuus ja ehdotetun hankinnan taloudellinen järkevyys seuraavien perusteiden avulla: a) hankkijaehdokkaan maine; b) sen henkilön maine ja kokemus, joka tulee johtamaan luottolaitoksen liiketoimintaa ehdotetun hankinnan seurauksena; c) hankkijaehdokkaan taloudellinen vakaus erityisesti suhteessa sen liiketoiminnan tyyppiin, jota hankinnan kohteena olevassa luottolaitoksessa harjoitetaan ja aiotaan harjoittaa; d) pystyykö luottolaitos nyt ja tulevaisuudessa noudattamaan velvollisuuksiaan, jotka ehdotetun hankinnan jälkeen aiheutuvat tästä direktiivistä tai direktiivin 2002/87/EY 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitetuista mahdollisesti sovellettavista alakohtaisista säännöistä ja erityisesti tämän direktiivin 12 artiklan 3 kohdasta ja 22 artiklasta; e) onko uskottavia syitä epäillä, että aiotun hankinnan yhteydessä syyllistytään tai pyritään tai on syyllistytty tai pyritty Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/60/EY* tarkoitettuun rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen tai että aiottu hankinta saattaisi lisätä tällaisten toimien vaaraa. 2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat vastustaa ehdotettua hankintaa vain jos ne toteavat, ettei hankinta täytä 1 kohdassa annettuja vaatimuksia tai jos hankkijaehdokkaan toimittamat tiedot ovat puutteelliset. 3. Jäsenvaltiot eivät saa asettaa mitään hankittavan osakeomistuksen tasoa koskevia ennakkoehtoja eivätkä tarkastella hankintaa markkinoiden taloudellisten tarpeiden pohjalta. 4. Jäsenvaltioiden on julkistettava luettelo tiedoista, jotka tarvitaan 1 kohdassa tarkoitettuun arvioon. Vaadittavien tietojen määrän on oltava suhteutettu ja mukautettu aiotun hankinnan tai omistusosuuden lisäyksen laatuun. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia tietoja, jotka eivät ole aiheellisia toiminnan vakauden arviointia varten. 5. Jos toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettu kaksi tai useampia suunnitelmia hankkia määräosuus tai lisätä määräosuutta samasta luottolaitoksesta, viranomaisen on varmistettava, että kaikkia hankkijaehdokkaita kohdellaan syrjimättömästi. 19 b artikla Direktiivin 19 artiklan ja 19 a artiklan lisäksi ja jos ei muuten ole täsmennetty, 19 a artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun hankinnan arviointiin on sovellettava 129 artiklan 3 kohtaa, jos hankkija on: 1) luottolaitos, henkivakuutusyritys, vahinkovakuutusyritys, jälleenvakuutusyritys, sijoituspalveluyritys tai neuvoston direktiivin 85/611/ETY** 1 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rahastoyhtiö, jäljempänä ’yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiö’, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa; 2) sellaisen luottolaitoksen, henkivakuutusyrityksen, vahinkovakuutusyrityksen, jälleenvakuutusyrityksen, sijoituspalveluyrityksen tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiön, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa, emoyritys; 3) luonnollinen tai oikeushenkilö, jolla on määräysvalta sellaisessa luottolaitoksessa, eläkevakuutusyrityksessä, vahinkovakuutusyrityksessä, jälleenvakuutusyrityksessä, sijoituspalveluyrityksessä tai yhteissijoitusyrityksen rahastoyhtiössä, jolle on myönnetty toimilupa toisessa jäsenvaltiossa. 19 c artikla 1. Komissio voi pyytää toimivaltaisia viranomaisia toimittamaan välittömästi jäljennökset asiakirjoista, joiden perusteella ne ovat tehneet 19 artiklassa, 19 a artiklassa ja 19 b artiklassa tarkoitetun arvion, sekä hankkijaehdokkaalle annetut perustelut. 2. Komissiolle toimitettuja tietoja on käsiteltävä liikesalaisuutena, ja niitä saa käyttää niitä ainoastaan sen selvittämiseksi, onko jäsenvaltio täyttänyt tästä direktiivistä aiheutuvat velvollisuutensa. Salassapitovelvollisuus koskee kaikkia komission palveluksessa olevia tai olleita henkilöitä samoin kuin komission lukuun toimivia tarkastajia tai asiantuntijoita. 3. Luottamuksellisia tietoja, jotka komissio mahdollisesti saada 1 artiklan nojalla, ei saa paljastaa kenellekään eikä millekään viranomaiselle, paitsi tiivistetyssä tai koostetussa muodossa siten ettei yksittäisiä hankkijaehdokkaita tai kyseisiä luottolaitoksia voi tunnistaa.” __________ * EUVL L 309, 25.11.2005, s. 15. **EYVL L 375, 31.12.1985, s.3.” 4. Korvataan 20 artiklassa luku ”33 prosenttia” luvulla ”30 prosenttia”. 5. Lisätään 129 artiklaan 3 kohta seuraavasti: ”3. Kun arvio tehdään 19 a artiklan 1 kohdan mukaisesti, ehdotetun hankinnan kohteena olevalle luottolaitokselle toimiluvan myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen on kuultava hankkijaehdokkaan kotivaltion toimivaltaista viranomaista. Ehdotetun hankinnan kohteena olevalle luottolaitokselle toimiluvan myöntäneen toimivaltaisen viranomaisen tekemässä päätöksessä on esitettävä hankkijan kotivaltion toimivaltaisen viranomaisen mahdolliset lausunnot ja varaukset.” 6. Lisätään 150 artiklan 2 kohtaan f kohta seuraavasti: ”f) 19 a artiklan 1 kohdassa säädettyjen arviointiperusteiden eritelmät ja selvennykset, jotta voidaan ottaa huomioon tuleva kehitys ja varmistaa tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen.” 6 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään […][11]. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisena nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltiot säätävät siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 7 artiklaVoimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan sinä päivänä, kun se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 8 artiklaOsoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja [1] Direktiivin 2000/12/EY 16 artikla, direktiivin 92/49/ETY 15 artikla, direktiivin 2002/83/EY 15 artikla, direktiivin 2005/68/EY 20–23 artikla ja direktiivin 2004/39/EY 10 artikla. [2] Ks. liite. [3] EUVL C…., s. [4] EUVL C…., s. [5] EUVL L 228, 11.8.1992, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2005/1/EY (EUVL L 79, 24.3.2005, s. 9). [6] EUVL L 345, 19.12.2002, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2005/68/EY (EUVL L 323, 9.12.2005, s. 1). [7] EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2006/31/EY (EUVL L 114, 27.4.2006, s. 60). [8] EUVL L 323, 9.12.2005, s. 1. [9] EUVL L 177, 30.6.2006, s. 1. [10] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. [11] Kuusi kuukautta tämän direktiivin voimaantulosta.