FI    FI  
 EUROOPAN  
KOMISSIO 
Bryssel 5.6.2013  
COM(2013) 341 final 
  
KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE 
Latvian lähent ymiskehityksen  arviointi 2013 
 
(Laadittu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 140 artiklan 1 kohdan 
mukaisesti Latvian pyynnöstä) 
{SWD(2013) 196 final}  
 
FI 2   FI KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE 
Latvian lähentymiskehityksen arviointi 2013 
 
(Laadittu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 140 artiklan 1 kohdan 
mukaisesti Latvian pyynnöstä) 
1. T ARKOITUS  
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopi muksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 
140 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio ja  EKP antavat vähintään joka toinen 
vuosi tai sellaisen jäsenvaltion pyynnöstä, jota koskee poikkeus1, neuvostolle 
kertomuksia jäsenvaltioiden edistymisest ä talous- ja rahaliiton toteuttamiseen 
liittyvien jäsenvaltioiden velvollisuuksien täyttämi sessä. Komission ja EKP:n 
viimeisimmät kaikkia sellaisia jäsenva ltioita, joita koskee poikkeus, koskevat 
lähentymiskertomukset hyväksyttiin toukokuussa 2012. 
Tämä kertomus on laadittu vastauksena Latvian 5. maaliskuuta 2013 esittämään 
pyyntöön. Yksityiskohtaisempi arvio Latvia n lähentymiskehityksestä on tämän 
kertomuksen teknisenä liitteenä (SWD(2013) 196). 
Komission ja EKP:n kertomuksia ohjaa SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohta. 
Kyseisen artiklan mukaan kertomuksissa  on tarkasteltava,  onko jäsenvaltion 
lainsäädäntö, kansallisen keskuspankin peru ssääntö mukaan luettuna, sopusoinnussa 
SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä  Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja 
Euroopan keskuspankin perussäännön kanssa, jäljempänä ’EKPJ:n ja EKP:n perussääntö’. Kertomuksissa on myös tark asteltava, onko jäsenva ltio saavuttanut 
kestävän lähentymisen korkean tason arvio ituna lähentymiskriteereiden (hintavakaus, 
julkinen talous, valuuttakurssivakaus ja pitkät korot) täyttymi sen perusteella ja 
ottamalla huomioon muut SEUT-sopim uksen 140 artiklan 1 kohdan viimeisessä 
alakohdassa mainitut tekijät. Näitä neljää lähentymiskriteer iä käsitellään  tarkemmin 
perussopimuksiin liitetyssä pöytäkirjassa (P öytäkirja N:o 13 lähentymisperusteista). 
Talous- ja finanssikriisi on yl eisesti paljastanut puutteita talous- ja rahaliiton (EMU) 
nykyisessä talouspolitiikan ohjausjärjestelmä ssä ja osoittanut, että sen voimassa 
olevia välineitä on käytettävä tehokkaammin. Tätä tarkastelua laadittaessa EMUn hallintoa ollaan uudistamassa. Uudistaminen  on ollut käynnissä viimeksi kuluneiden 
kolmen vuoden aikana, ja tarkoituksena on varmistaa EMUn kestävä toiminta. 
Lähentymiskehityksen arviointi mukautetaan  näin ollen laajempaan talouspolitiikan 
EU-ohjausjaksoa koskevaan lähestymistapaan , jossa tarkastellaan integroidusti ja 
ennakoivasti talouspolii ttisia haasteita, jotka koskevat julkisen talouden kestävyyden, 
kilpailukyvyn, finanssimarkkinoiden vaka uden ja talouskasvun varmistamista. 
Ohjauksen uudistukseen, jolla tehostetaan jäsenvaltioiden lähentymiskehityksen 
arviointia ja sen kestävyyttä, kuuluvat mm. liiallista alijäämää koskevan menettelyn 
vahvistaminen vuonna 2011 toteutetulla vaka us- ja kasvusopimuksen uudistuksella 
sekä uudet välineet makrotalouden epätasap ainon valvonnassa. Tässä kertomuksessa 
                                                
 
1 Niitä jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä täyttäneet tarvittavia edellytyksiä euron käyttöön ottamiseksi, 
kutsutaan ”jäsenvaltioiksi, joita koskee poikkeus”. Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta neuvottelivat 
erivapausjärjestelyt ennen kuin M aastrichtin sopimus hyväksyttiin eivätkä osallistu EMUn kolmanteen 
vaiheeseen. 
 
FI 3   FI otetaan huomioon erityisesti Latvian vuonna 2013 tarkistetun lähentymisohjelman2 
arviointi sekä makrotalouden epätasapai noa koskevan menettelyn mukaisesti tehtävä 
varoitusmekanismia koskeva kertomus3. 
Lähentymiskriteerit  
Arvioitaessa, onko kansallinen lainsäädäntö , kansallisen keskuspankin perussääntö 
mukaan luettuna, sopusoinnussa  SEUT-sopimuksen 130 ja 131 artiklan kanssa, on 
tarkasteltava, onko seuraavia määräyksiä noudatettu: keskuspankkirahoituksen 
käyttöä koskeva kielto (123 artikla) ja er ityisoikeuksia koskeva kielto (124 artikla), 
johdonmukaisuus EKPJ:n tavoitteiden (127 ar tiklan 1 kohta) ja tehtävien (127 
artiklan 2 kohta) kanssa  sekä muut näkökohdat, jo tka koskevat kansallisen 
keskuspankin liittymistä EKPJ:ään euron käyttöönottohetkellä.  
Hintavakauskriteeri  määritellään SEUT-sopim uksen 140 artiklan 1 kohdan 
ensimmäisessä luetelmakohdassa seuraavasti: ”hintatason korkeatasoisen vakauden 
toteutuminen; tämä on ilmeistä, jos rahanar von alenemisaste on lähellä korkeintaan 
kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavaa 
astetta” . 
Lähentymiskriteerejä koskevan pöytäkirjan 1 artiklan mukaan ” hintatason vakauden 
arviointiperusteella tarkoitetaan, että jäsenvaltio on saavuttanut kestävän hintatason 
vakauden ja tarkasteluajankohtaa edeltävä n vuoden aikana tode tun keskimääräisen 
rahanarvon alenemisasteen, joka ylittää en intään 1,5 prosenttiyksiköllä enintään 
kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavan 
asteen. Rahanarvon aleneminen lasketaan kulu ttajahintaindeksin avulla yhtäläisin 
perustein ottaen huomioon kansal listen määritelmien erot. ”4 Hintatason kestävän 
vakauden vaatimus merkitsee, että tyydy ttävän inflaatiokeh ityksen on oltava 
ensisijaisesti tulosta siitä,  että tuotantopanoskustannukset  ja muut tekijät, jotka 
vaikuttavat hintakehitykseen rakenteellisesti,  kehittyvät suotuisas ti sen sijaan, että 
inflaatiokehitys heijastaisi tilapäisten tekijöiden vaikutusta. Lähentymiskehityksen 
arviointiin sisältyy se n vuoksi inflaationäkymiin vaikuttavi en tekijöiden arviointi, ja 
sitä täydennetään viitteellä komission yksiköiden viimeisimpään inflaatioennusteeseen
5. Tähän liittyen arvioidaan myös sitä, saavuttaako maa 
todennäköisesti viitearvon tulevina kuukausina.  
                                                 
2 Saatavilla osoitteessa  
http://ec.europa.eu/economy_finan ce/economic_governance/sgp/conver gence/programmes/2013_en.ht
m 
3 Komissio julkaisi ensimmäisen varoitusmekanismia koskevan kertomuksensa helmikuussa 2012 ja 
toisen kertomuksen (vuoden 2013 jakson puitteissa) marraskuussa 2012. Näiden kahden kertomuksen päätelmien perusteella Latviaan ei sovellettu makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn 
yhteydessä tehtävää perusteellista tarkastelua. 
4 Hintavakautta arvioitaessa inflaatiota mitataan yhdenmukaistetuilla kuluttaja hintaindekseillä (YKHI), 
jotka on määritelty neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2494/95. 
5 Kaikki inflaatiota ja muita muuttujia koskevat ennusteet ovat komission yksiköiden kevään 2013 
talousennusteesta. Komission yksiköiden ennusteet perustuvat yhteisiin oletuksiin ulkoisista muuttujista 
sekä oletukseen, että talouspolitiikka säilyy ennallaan . Samalla otetaan huomioon ne toimenpiteet, joista 
tiedetään riittävästi. Viitearvosta tehtyyn ennustees een liittyy paljon epävarmuustekijöitä, kun otetaan 
huomioon, että sen laskenta perustuu niiden ko lmen jäsenvaltion inflaa tioennusteisiin, joiden 
ennakoidaan olevan hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneita ennustejaksolla. Tämä lisää 
virhemarginaalia. 
 
FI 4   FI Inflaation viitearvo oli 2,7 prosenttia huht ikuussa 2013. Se laskettiin kolmen 
parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion eli Ruotsin, Latvian ja Irlannin inflaation 
perusteella6.  
On perusteltua lukea parhaiten suoriutuneista maista pois ne, joiden inflaatioasteita ei 
voitaisi pitää tarkoituksenm ukaisena vertailuarvona muiden jäsenvaltioiden osalta. 
Tällaiset selvästi poikkeavat m aat yksilöitiin vuosien 2004 ja 2010 
lähentymiskertomuksissa7. Niiden inflaatioasteet poikkesivat laajalla marginaalilla 
euroalueen keskimääräisest ä inflaatioasteesta. Nykyise ssä taloustilanteessa on 
perusteltua lukea Kreikka pois parhaiten suoriutuneista maista, sillä sen inflaatioaste ja profiili poikkeavat laajalla marg inaalilla euroalueen keskimääräisestä 
inflaatioasteesta johtuen lähinnä Kreikan talouden vakavista mukautustarpeista ja 
poikkeuksellisesta tilanteesta, ja siks i maan sisällyttäminen vaikuttaisi 
kohtuuttomalla tavalla viitearvoon ja sitä kautta arviointiperusteen 
oikeudenmukaisuuteen
8. Irlanti ottaa Kreikan paikan parhaiten suoriutuneiden 
maiden joukossa. 
Julkisen talouden lähentymiskriteeri  määritellään SEUT-sopimuksen 140 artiklan 
1 kohdan toisessa luetelmakohdassa seuraavasti: ” kestävä julkista louden tilanne; 
tämä on ilmeistä, jos valtion julkisyhteisöj en talousarvioiden os alta on tilanne, jossa 
ei ole 126 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua liiallista alijäämää .” 
Lähentymisperusteita koskevan pöytäkirjan 2 artiklassa todetaan lisäksi, että tämä 
kriteeri merkitsee, ” ettei jäsenvaltiota tarkasteluajankohtana koske mainitun 
sopimuksen 126 artiklan 6 kohdassa tarkoitett u neuvoston päätös liiallisen alijäämän 
olemassaolosta kyseisessä jäsenvaltiossa ”. Osana EMUn talouspolitiikan 
ohjausjärjestelmän yleistä vahvista mista julkiseen talouteen liittyvää 
sekundäärilainsäädäntöä tehoste ttiin vuonna 2011. Siihen sisälty ivät myös vakaus- ja 
kasvusopimuksen uudet muutossäädökset9. 
SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa 
määritetään valuuttakurssikriteeri  seuraavasti: ” Euroopan valuuttajärjestelmän 
valuuttakurssimekanismissa määrä ttyjen tavanomaisten vaihteluvälien 
noudattaminen ainakin kahden vuoden ajan siten, ettei valuutan ulkoista arvoa 
suhteessa euroon ole alennettu ”. 
Lähentymiskriteereitä koskevan pöytäkir jan 3 artiklassa määrätään seuraavaa: ” […] 
Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmään osallistumista koskeva 
arviointiperuste merkitsee, että  jäsenvaltio on noudattanut Euroopan 
valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärj estelmässä määrättyjä tavanomaisia 
vaihteluvälejä ilman, että sillä on o llut merkittäviä paineita, ainakin kahtena 
viimeisenä tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena. Jäsenvaltio ei ole erityisesti 
                                                 
6 Tämän kertomuksen valmistelussa käytetyt tiedot on kerätty 16. toukokuuta 2013 mennessä. 
7 Liettua ja Irlanti. 
8 Huhtikuussa 2013 Kreikan 12 kuukauden keskimääräinen inflaatioaste oli 0,4 prosenttia euroalueen 
vastaavan luvun ollessa 2,2 prosenttia, ja näiden kahden eron ennustetaan kasvavan edelleen tulevina 
kuukausina. 
9 Direktiivi kansallisten julkisen talouden kehysten vähimmäisvaatimuksista, kaksi uutta asetusta 
makrotalouden valvonnasta ja kolme asetusta vakaus- ja kasvusopimuksen muuttamisesta tuli voimaan 
13. joulukuuta 2011 (makrotalouden valvontaa koskevasta kahdesta uudesta asetuksesta toinen ja 
vakaus- ja kasvusopimuksen kolmesta muutosasetuksesta yksi sisältävät euroalueen jäsenvaltioita 
koskevia uusia valvontamekanismeja). Liiallista alijäämää koskevassa mene ttelyssä käyttöön otetun 
velkakriteerin lisäksi muutoksilla otettiin käyttöön useita vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyviä 
merkittäviä uudistuksia, erityisesti menotavoite, j oka täydentää arviointia edistymisestä kohti 
maakohtaista julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta. 
 
FI 5   FI saanut samana aikana omasta aloittees taan alentaa valuutan kahdenvälistä 
keskusarvoa suhteessa euroon ”.10 
Valuuttakurssivakauden arvi oinnissa on tässä kertomuksessa käytetty kahden vuoden 
ajanjaksoa, joka alkoi 17. toukokuut a 2011 ja päätty i 16. toukokuuta 2013. 
Valuuttakurssivakauskriteeriä arvi oidessaan komissio ottaa huomioon 
lisäindikaattoreita kuten valuuttavara nnon kehityksen ja lyhyet korot, sekä 
poliittisten toimenpiteiden, kuten valuut tamarkkinainterventioiden, merkityksen 
valuuttakurssin vakauden säilyttämisessä. Arvioinnissa otetaan tarvittaessa huomioon 
viralliset ulkoiset rahoitu sjärjestelyt, muun muassa niiden suuruusluokka, 
avustusvirtojen määrä ja profiili sekä mahdolliset po liittiset ehdot. 
SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdan ne ljännessä luetelmakohdassa ehdoksi 
asetetaan ” jäsenvaltion, jota koskee poikkeus, saavuttaman lähentymisen ja 
jäsenvaltion valuuttakurssimekanismiin osallistumisen pysyvyys, sellaisena kuin se 
ilmenee pitkän aikavälin korkokantojen tasossa ”. Lähentymiskriteereitä koskevan 
pöytäkirjan 4 artiklassa määrätään lisäksi seuraavaa: ” […] korkokantojen 
lähentymisperuste tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena merkitsee, että 
jäsenvaltion pitkän aikavälin korkokantojen keskimääräinen nimellistaso on enintään 
kaksi prosenttia verrattuna enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten 
suoriutuneen jäsenvaltion vastaavaan tasoon . Korkokantojen taso lasketaan 
jäsenvaltioiden pitkän aikavälin obligaatioiden ja vastaavien arvopapereiden 
perusteella ottaen huomioon kans allisten määrittelyjen erot. ”  
Korkojen viitearvo oli 5,5 prosenttia huhtikuussa 2013. Vi itearvo perustuu Ruotsin, 
Latvian ja Irlannin pitkiin korkoihin11. 
Vuoden 2012 lähentymiskertomuksessa ei ot ettu mukaan Irlannin, joka on yksi 
kolmesta parhaiten suoriutuneesta jäsenv altiosta hintavakauden suhteen, pitkää 
korkoa laskettaessa viitearvoa pitkie n korkojen kriteerille, koska maan 
joukkolainamarkkinoilla oli vakavia vääris tymiä. Irlannin pitkä korko on sittemmin 
kuitenkin lähentynyt merkittävä sti muiden euroalueen jäse nvaltioiden pitkiä korkoja 
ja pääsy Irlannin joukkolainamarkkinoill e on parantunut huomattavasti, minkä 
perusteella vaikuttaa siltä, että Irla nnin pitkästä korosta  on jälleen tullut 
käyttökelpoinen vertailuarvo. 
SEUT-sopimuksen 140 artiklan 1 kohdassa ede llytetään myös muiden taloudelliseen 
yhdentymiseen ja lähentymiseen liittyvi en seikkojen tark astelua. Näihin 
lisätekijöihin kuuluvat rahoitus- ja tuot emarkkinoiden yhdentyminen, vaihtotaseen 
kehittyminen sekä yksikkötyökustannusten ja  muiden hintaindeksien kehittyminen. 
Viimeksi mainitut sisältyvä t hintavakauden arviointiin. Lisätekijät ovat tärkeitä 
indikaattoreita siitä, että jäsenvalti on yhdentyminen euroalueeseen etenee 
vaikeuksitta, ja ne an tavat paremman kuvan lähentymisen kestävyydestä. 
2. L AINSÄÄDÄNNÖN YHTEENSOPIVUUS  
Vuoden 2012 lähentymiskertomuksessa lainsääd ännön lähentymisen arviointi osoitti, 
ettei Latvian lainsäädäntö – etenkään Latvijas Bankaa (Latvian keskuspankkia) 
                                                 
10 Valuuttakurssikriteerin täyttymistä arvioidessaan ko missio tarkastelee, onko valuuttakurssi pysytellyt 
lähellä ERM II:n keskuskurssia. Samalla voidaan ottaa huomioon valuutan vahvistumiseen johtaneet 
syyt Ateenassa 5. huhtikuuta 2003 pidetyssä Ecofin-neuvoston epävirallisessa kokouksessa esitetyn yhteisen lausuman Common Statement on Acceding Countries and ERM2 mukaisesti. 
11 Huhtikuun 2013 viitearvo on laskettu Ruotsin (1,6 %). Latvian (3,8 %) ja Irlannin (5,1 %) 
keskimääräisten pitkien korkojen keskiarvona.  
 
FI 6   FI koskeva laki – ollut täysin sopusoinnussa  SEUT-sopimuksen 131 artiklan kanssa. 
Yhteensopivuusongelmat koskivat erityises ti keskuspankin riippumattomuutta, 
keskuspankkirahoituksen käyttöä koskev aa kieltoa ja keskuspankin liittymistä 
EKPJ:ään euroa käyttöön otettaessa SEUT -sopimuksen 127 artiklan 2 kohdan sekä 
EKPJ:n ja EKP:n perussäännön 3 artiklassa  määrättyjen EKPJ:n tehtävien osalta. 
Vuoden 2012 lähentymiskertomuksen arvioi nnin jälkeen Latvia n hallitus laati 
yhteistyössä Latvian keskuspankin kan ssa muutoksia keskuspankkia koskevaan 
lakiin, ja Latvian parlamentti hyväks yi nämä muutokset 10. tammikuuta 2013. 
Muutettu Latvian keskuspankkilaki on tä ysin sopusoinnussa SEUT-sopimuksen 130 
ja 131 artiklan lanssa. 
3. H INTAVAKAUS  
Latvian kahdentoista kuukauden keskimäär äinen inflaatio oli yli viitearvon vuonna 
2012 viimeksi laaditussa lähentymiskehityks en arvioinnissa. Latvian keskimääräinen 
inflaatiovauhti oli huhtikuuhun 2013 päät tyvän 12 kuukauden jakson aikana 1,3 
prosenttia eli selväs ti 2,7 prosentin viit earvon alapuolella. Sen ennakoidaan pysyvän 
viitearvon alapuolella tulevina kuukausina. 
Vuotuinen YKHI-inflaatio nousi enim millään 15,3 prosenttiin vuonna 2008. Sen 
jälkeen toteutetut huomattavat nimellispa lkkojen mukautukset ja tuontihintojen 
korjaukset aiheuttivat sen, että kuluttajahint ainflaatio kääntyi ne gatiiviseksi vuosina 
2009 ja 2010. Kun suhdanteet muuttu ivat ja hyödykkeiden hinnat 
maailmanmarkkinoilla nousivat, keskimäär äinen inflaatio nousi -1,2 prosentista 
vuonna 2010 4,2 prosenttiin vuonna 2011. Inflaatio ta kasvattivat myös välillisten 
verojen korotukset. Kun näiden tilapäisten tekijöiden vaikutukset vähitellen hiipuivat, inflaatio tasaantui 2,3 prosenttiin vuonna 2012 ja vuoden 2013 huhtikuuhun mennessä vuotuinen infl aatio laski -0,4 prosenttiin. 
Komission kevään 2013 talousennusteen mukaan vuotuisen YKHI-inflaation 
ennakoidaan olevan keskimäärin 1,4 pr osenttia vuonna 2013, mikä johtuu muun 
muassa energian hintojen laskusta ja  yleisen arvonlisäkannan alentamisesta 
1 prosenttiyksiköllä heinäkuusta 2012 lukien. Sen ennakoidaan vauhdittuvan 
keskimäärin 2,1 prosenttiin vuonna 2014 kotimaisen kysynnän kohenemisen ja sähkömarkkinoiden vapautumisen myötä. Latvian hintataso (noin 71 prosenttia 
euroalueen keskiarvosta vuonna 2011) viittaa siihen, että hintatason lähentyminen on 
pitkällä aikavälillä mahdollista. 
Kestävä lähentyminen merkitsee, e ttä viitearvon noudattaminen heijastaa 
pikemminkin peruslaatuisia kuin väliaik aisia tekijöitä. Latvian tapauksessa 
arvonlisäveron alentaminen heinäkuussa 2012 on myötäv aikuttanut siihen, että 
kahdentoista kuukauden keskimääräinen inflaa tio on ollut alhainen. Perustekijöiden 
tarkastelu ja se seikka, e ttä viitearvo on saavutettu huomattavalla liikkumavaralla, 
kuitenkin tukevat myönteistä arvioita hi ntavakauskriteerin saavuttamisesta. 
Keskipitkän aikavälin inflaatio-odotukset riippuvat etenkin siitä, onko palkkojen 
kasvu linjassa tuottavuuden kasvun ka nssa, mikä puolestaan edellyttää 
työmarkkinoiden joustavuuden säilymistä. Tulevaisuuden kannalta on olennaista, 
ettei kotimainen kysyntä lähde  uudestaan luottoihin pe rustuvaan kasvuun ja ettei 
siihen liittyvä varallisuushintojen (erity isesti asuntojen hint ojen) nousu vaaranna 
lähentymisen kestävyyttä. Näiden näkym ien toteutumisen todennäköisyyttä 
vähentävät Latvian poliittiset vast aukset vuosien 2008–2009 kriisiin, ja aiemmin 
roimaan luottoekspansioon johtaneiden tek ijöiden (luottojen patoutunut kysyntä, 
 
FI 7   FI nopeutunut rahoitusmarkkinoiden syventämis- ja yhdentämiskehitys, 
riskinhajoituksen nopea tiivistäminen) ei uskota enää esiintyvän lähitulevaisuudessa. 
Liiketoimintaympäristön parantuminen, edis tyminen uusien investointien saamisessa, 
työmarkkinoilla vielä esiintyvien pullonkaul ojen vähentäminen ja tuotemarkkinoiden 
kilpailukykyinen hinnanmuodostus ovat keskeisiä tekijöitä hintavakauden 
säilyttämisessä keskipitkällä aikavälillä. Hintakehitys edellyttää myös varovaista finanssipolitiikkaa niin että esimerkiksi palkanmääritys julkisella sektorilla on varovaista, jotta kotimainen kysyntä pys yy linjassa perustekijöiden kanssa ja 
inflaatio-odotukset on helpompi vakiinnuttaa.  
Latvia täyttää hintavakauskriteerin. 
 
4. J ULKINEN TALOUS  
Latviaa koskee liiallisen alijäämän ol emassaolosta tehty neuvoston päätös 
(7. heinäkuuta 2009 tehty neuvoston päätös). Neuvosto suositti Latvialle liiallisen alijäämän korjaamista viimeistään vuonna 2012. Latvian julkisen talouden alijäämä 
kasvoi 8,1 prosenttiin suhteessa BK T:hen vuonna 2010, mutta se supistui 
1,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2012 etenkin huomattavien vakautuspyrkimysten ansiosta. Komission  yksiköiden kevään 2013 talousennusteen 
mukaan alijäämä suhteessa BKT:hen on 1,2 prosenttia vuonna 2013 ja 0,9 prosenttia 
vuonna 2014, mikäli politiikka säilyy ennall aan. Julkisen talouden bruttovelka 
supistui 40,7 prosenttii n suhteessa BKT:hen vuonna 2012, ja sen ennustetaan 
supistuvan edelleen 40,1 prosenttiin  suhteessa BKT:hen vuoden 2014 loppuun 
mennessä. 
Latvia allekirjoitti maaliskuussa 2012 talous- ja rahaliiton vakaudesta, 
yhteensovittamisesta sekä ohjauksesta ja hallinnasta tehdyn sopimuksen, ja maan 
parlamentti hyväksyi sopimuksen ratifioin tia koskevan lain toukokuussa 2012. Tämä 
tarkoittaa lisäsitoumusta vakauteen pyrkivän ja kest ävän finanssipolitiikan 
harjoittamiseen. Lisäksi parlamentti hyväksyi tammikuussa 2013 budjettikuria 
koskevan lain lopullisessa käsittelyssä. Laissa vahvistetaan julkisen talouden 
tavoitteellisuuden periaate koko  suhdanteen ajan rakenteelli sen alijäämän viitearvon 
ollessa 0,5 prosenttia suhtee ssa BKT:hen, ja siinä säädet ään puitteista sääntöihin 
perustuvalle finanssipolitiikalle etenkin rajoittamalla menojen myötäsyklistä kasvua. Lakiin sisältyy myös säännöksiä, jotka kos kevat riippumattoman finanssipoliittisen 
neuvoston perustamista valvomaan finan ssipoliittisten sääntöjen noudattamista 1 
 
FI 8   FI päivästä tammikuuta 2014. Budjettikuria  koskevan lain perusteellinen 
täytäntöönpano on olennaisen tärkeää, jotta voidaan torjua risk it, jotka liittyvät 
finanssipolitiikan keventämispaineeseen onnistuneen sopeutusohjelman jälkeen.  
Tämän kehityksen ja komission yksiköiden kevään 2013 talousennus teen perusteella 
komissio katsoo, että liiallinen alijäämä on korjattu, sillä julkisen  talouden alijäämä 
on saatu supistettua uskottava lla ja kestävällä tavalla alle 3 prosentin viitearvon 
suhteessa BKT:hen vuonna 2012, joka oli ne uvoston suosittelem a määräaika. Sen 
vuoksi komissio on suosittanut neuvostolle liiallisen alijäämän olemassaolosta 
Latviassa tehdyn päätöksen kumoamista (SEC(2013) XYZ). 
Jos neuvosto päättää kumota liiallista al ijäämää koskevan päätöksen Latvian osalta, 
Latvia täyttää julkis en talouden kriteerin. 
 
5. V ALUUTTAKURSSIVAKAUS  
Latvian lati on ollut mukana ERM II: ssa 2. päivästä toukokuuta 2005 eli tätä 
kertomusta hyväksyttäessä yli kahdeksan vuotta. Liittyessään ERM II:een Latvia 
sitoutui yksipuolisesti pitämään latin val uuttakurssin ±1 prosentin vaihtelualueella 
suhteessa keskuskurssiin. Tä tä arviointia edeltäne inä kahtena vuonna latin 
valuuttakurssi poikkesi keskuskurssistaan en intään ±1 prosenttia eikä siihen 
kohdistunut paineita. Latia vaihdettiin en immäkseen yksipuolisen vaihteluvälin 
vahvemmalla puolella, kun Latvian valti onkassa vaihtoi huomattavan määrän 
hallussaan olevaa valuuttaa markkinoilla. La ti heikkeni ja lähe styi vaihteluvälin 
keskipistettä vuoden 2012 l opulla ja vuoden 2013 alkupuol ella johtuen euroon 
käyttöönottoon liittyvistä markkinoilla vallitse vista odotuksista ja siitä, että Latvian 
valtionkassa vähensi ulkomaan valuuttojen tarjontaa. Lisäindi kaattorit, kuten 
valuuttavarantojen ja lyhyi den korkojen kehittyminen, eivät viittaa siihen, että 
valuuttakurssiin kohdistuisi paineita. EU:n ja IMF:n rahoitustukiohjelmasta nostettiin 
viimeiset erät vuoden 2010 elo- ja l okakuussa. Vuoden 2011 kesäkuussa Latvia 
palasi onnistuneesti kansainvälisille j oukkolainamarkkinoille dollarimääräisellä 
liikkeeseenlaskulla ja toteutti sen jälkeen use ita liiketoimia, mikä osoitti sen päässeen 
hyvin markkinoille.  
Latvia täyttää valuuttakurssikriteerin. 
6. P ITKÄT KOROT  
Keskimääräinen pitkä korko oli Latvia ssa huhtikuuhun 2013 päättyvän vuoden 
jakson aikana 3,8 prosenttia eli 5,5 prosenti n viitearvoa matalampi. Keskimääräinen 
pitkä korko Latviassa oli viitear von tasolla (5,8 %) vuoden 2012 
 
FI 9   FI lähentymisarvioinnin aikaan ja laski vähitellen sen jälk een. Erot euroalueen pitkiin 
viitelainoihin kaventuivat huomatta vasti vuonna 2010, sillä luottamus 
valuuttakurssikiinnitykseen palautui, julkisen  talouden vakauttaminen toi tuloksia ja 
rahoitustukiohjelman varojen vaihdosta synt yi runsaasti latin likviditeettiä. Erojen 
kaventuminen keskeytyi vuonna 2011, mutta jatkui vuonna 2012 samalla kun 
markkinoiden luottamus Latviaan koheni edelleen. Latvian valtionkassa palasi 
kotimaan 10 vuoden joukkolainamarkkinoille toteuttamalla useita pienehköjä 
liikkeeseenlaskuja vuoden 2011 ensimmäisellä puoliskolla. Vuonna 2012 Latvian valtionkassa käynnisti sarjan uusia 10 vuode n viitelainoja, mutta laski liikkeeseen 
ainoastaan suhteellisen pienen määrän hyödyntäen suotuisaa likviditettiasemaansa, 
joka osittain johtui sen onnistuneista dollarimääräisistä liikkeeseenlaskuista. 
Latvia täyttää pitkien kor kojen lähentymiskriteerin. 
7. M
UUT TEKIJÄT  
Arvioinnissa on tarkasteltu myös muita tek ijöitä, kuten maksutaseen kehittymistä 
sekä työ-, tuote- ja rahoitusmarkkinoiden yhdentymistä. Ulkoinen tasapaino kääntyi 
vuosina 2008–2009 kasvuvuosien suurista alijäämistä noin 11 prosentin ylijäämään suhteessa BKT:hen vuonna 2009. Ylijäämä supi stui noin 1 prosenttiin suhteessa 
BKT:hen vuonna 2012. Kaupan alijäämä pieneni huomattavasti vuodesta 2008, mutta heikkeni jonkin verran elpymisen myötä vuodesta 2010. Vuosina 2009–2010 tapahtunut reaalisen efektiivisen valuuttakurssin huomattava korjaantuminen on 
kuitenkin yleisesti ottaen sä ilynyt ja Latvia on edelle en onnistunut kasvattamaan 
vientimarkkinaosuuksiaan. Tulotase kääntyi ylijäämäiseksi vuonna 2009, mikä 
heijastaa ulkomaisomistuksessa olevien pankkien tekemiä valtavia luottotappiovarauksia, ja palautui  alijäämään vuonna 2011, kun useimmat pankit 
saivat toimintansa taas kannattavaksi. Suorien ulkomaisten investointien tase 
kohentui vähitellen vuodesta 2009 mutta he ikentyi kuitenkin jonkin verran vuonna 
2012. Latvialle vuoden 2008 lopussa  myönnetty EU:n ja IMF:n 
maksutasetukiohjelma saatiin onnistuneesti  päätökseen tammikuussa 2012. Latvian 
luotonotto oli yhteensä noin 4,5 miljardia euroa ohjelmassa saatavilla olleista 
kaikkiaan 7,5 miljardista eurosta. Koska Latviassa luotetaan maan politiikkaan ja 
uudelleen saavutettuun markkinoillepääsyyn, m aa ei ole pyytänyt seurantaohjelmaa. 
Latvia maksoi takaisin ohjelmaan li ittyvät velkansa IMF:lle joulukuuhun 2012 
mennessä. Takaisinmaksut Euroopan ko missiolle erääntyvät vuosina 2014–2025. 
Latvian talous on yhdentynyt hyvin EU:n talouteen kaupan ja suorien ulkomaisten 
investointien kautta. Työmarkkinoiden li ikkuvuus EU:n markkinoilla on korkealla 
tasolla ja työmarkkinat ovat huomattavan joustavat, vaikka rakenteellista 
työttömyyttä on paljon. Liiketoimintaympär istöön liittyvien tiettyjen indikaattorien 
perusteella Latvian kehitys vastaa suunnilleen  euroalueen jäsenval tioiden keskitasoa. 
Rahoitusmarkkinoiden yhdentyminen EU:n rahoitusjärjestelmään on merkittävää. 
Tähän on lähinnä syynä se, että pankki järjestelmä on huomattavassa määrin 
ulkomaisessa omistuksessa. Rahoitusvalvontaa on lisätty merkittävästi kansainvälisen rahoitus tukiohjelman yhteydessä. Yhteistyötä kotivaltion 
valvontaviranomaisten kanssa on edelleen lisätty. 
Latvialla on pitkät perinteet ja useita kilpailuet uja ulkomaisten pankkiasiakkaiden, 
lähinnä KIE-maiden yritysten palvelemise ssa. Ulkomaisen pankkitoiminnan valvonta 
aiheuttaa lisähaasteita johtuen muun muassa siitä, että liiketoimia tehdään valtioiden 
rajojen yli. Kansallinen valvontaviranomai nen on toteuttanut us eita toimenpiteitä 
 
FI 10   FI tähän liiketoimintaan liittyvien erityisrisk ien vähentämiseksi. Pankeilla, joilla on 
ulkomainen liiketoimintamalli, on oltava suuri rahoitusomaisuus, ja niihin sovelletaan pääomaa koskevia lisävaatimuks ia. Jatkossakin keskeisiä toimia ovat 
rahoitusvakauteen liittyvien riskien tiivis  seuranta, valmius ottaa tarvittaessa 
käyttöön lisäsääntelyä sekä rahanpesun torjun taa koskevien sääntö jen määrätietoinen 
täytäntöönpano. 
*** 
Ottaen huomioon tekemänsä arvion lainsäädännön yhteensopivuudesta ja 
lähentymiskriteerien täyttymisestä sekä mu ut tekijät ja olet taen, että neuvosto 
noudattaa komission suositu sta liiallista alijäämää koskevan menettelyn 
kumoamisesta, komissio katsoo, että Latvia  täyttää euron käyt töönoton edellytykset.