Raportti Ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen velvoitteiden täytäntöönpanosta - Euroopan atomienergiayhteisö /* KOM/2001/0568 lopull. */





RAPORTTI Ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen velvoitteiden täytäntöönpanosta (komission esittämä) Tiivistelmä Euroopan atomienergiayhteisö (Euratom) on ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen 30 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu alueellinen järjestö. Se liittyi yleissopimukseen 31. tammikuuta 2000 sen jälkeen, kun yleissopimus oli tullut voimaan kaikissa Euratomin viidessätoista jäsenvaltiossa. Raportti on jäsennetty yleissopimuksen sopimuspuolten vahvistamien suuntaviivojen mukaisesti (INFCIRC/572/Rev.1). Jaksossa 1 (Johdanto) luodaan yleiskatsaus Euratomin ja sen jäsenvaltioiden välisiin suhteisiin ja palautetaan mieleen yleissopimuksen 30 artiklan 4 kohdan iii alakohdassa tarkoitetun Euratomin ilmoituksen ehdot. Jaksossa 2 (Yleissopimuksen täytäntöönpano) yleissopimuksen, jonka soveltamisalaa rajoitetaan edellä mainitulla ilmoituksella, täytäntöönpanoa tarkastellaan artikloittain. Jaksossa 3 (Suunnitellut toimet turvallisuuden kohentamiseksi) viitataan nykyiseen tutkimusta ja koulutusta koskevaan Euratomin puiteohjelmaan. 1. JOHDANTO 1.1. Euroopan atomienergiajärjestö (jäljempänä 'Euratom') perustettiin Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksella, joka allekirjoitettiin Roomassa 25. maaliskuuta 1957. Euratomiin, Euroopan hiili- ja teräsyhteisöön ja Euroopan yhteisöön (aiemmin Euroopan talousyhteisö) viitataan yhteisnimityksellä 'Euroopan yhteisöt'. Maastrichtissa tehtiin vuonna 1992 sopimus Euroopan unionista ja luotiin näin Euroopan yhteisöihin perustuva Euroopan unioni, minkä jälkeen ilmaisua 'Euroopan unioni' on käytetty laajasti yleisessä merkityksessä. Euroopan atomienergiayhteisöstä tehtyä sopimusta eli Euratomin perustamis sopimusta on muutettu useita kertoja sen tekemisen jälkeen erityisesti uusien jäsenvaltioiden huomioon ottamiseksi ja menettelyihin liittyvissä asioissa. Viimeisimmät muutokset tehtiin Amsterdamin sopimuksella, joka allekirjoitettiin 2. lokakuuta 1997. 1.2. Euratom täyttää yleissopimuksen 30 artiklan 4 kohdassa asetetut sopimuspuolten liittymisehdot. Se liittyi yleissopimukseen komission 16. marraskuuta 1999 tekemällä päätöksellä [1] perustamissopimuksen 101 artiklan mukaisesti, mitä edelsi neuvoston vuonna 1998 tekemä päätös. Liittymisasiakirjat talletettiin Kansainvälisen atomienergiajärjestön pääjohtajan huostaan 31. tammikuuta 2000, ja yleissopimus tuli Euratomin osalta voimaan 30. huhtikuuta 2000 yleissopimuksen 31 artiklan 2 kohdan mukaisesti. [1] Komission päätös 1999/819/Euratom, tehty 16 päivänä marraskuuta 1999, Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) liittymisestä vuonna 1994 tehtyyn ydinturvallisuutta koskevaan yleissopimukseen, EYVL L 318, 11.12.1999, s. 20. Tämä on ensimmäinen Euratomin raportti toimenpiteistä, joihin se on ryhtynyt yleissopimuksesta johtuvien velvoitteiden täytäntöön panemiseksi. Raporttia edellytetään yleissopimuksen 5 artiklassa, ja se täydentää Euratomin jäsenvaltioiden - jotka ovat yleissopimuksen sopimuspuolia - antamia raportteja. 1.3. Euratomilla ei ole yleissopimuksen 2 artiklan 1 alakohdassa tarkoitettuja ydinlaitoksia [2]. Ydinlaitoksia sijaitsee alueella, johon Euratomin perustamissopimusta sovelletaan. Vastuu näiden laitosten turvallisuudesta kuuluu niille jäsenvaltioille, joiden alueella kyseiset ydinlaitokset sijaitsevat. [2] Yleissopimuksessa 'ydinlaitoksella' tarkoitetaan kunkin sopimuspuolen osalta sen lainkäyttövaltaan kuuluvaa, maalla sijaitsevaa siviilikäyttöön tarkoitettua ydinvoimalaitosta, mukaan lukien samalla laitospaikalla sijaitsevat ydinvoimalaitoksen käyttöön suoraan liittyvät radioaktiivisten aineiden varastointi- ja käsittelylaitokset. Laitos lakkaa olemasta ydinlaitos, kun kaikki ydinpolttoaine-elementit on pysyvästi poistettu reaktorista ja varastoitu hyväksyttyjen menettelytapojen mukaisesti turvallisesti ja kun valvontaviranomainen on hyväksynyt käytöstäpoistosuunnitelman. Euratomin velvollisuudet käyvät ilmi jäljempänä; ne keskittyvät työntekijöiden ja suuren yleisön terveyden suojelemiseen ionisoivan säteilyn vaaroilta. 1.4 Liittymisasiakirjoihin sisältyy yleissopimuksen 30 artiklan 4 kohdan iii alakohdassa vaadittu ilmoitus. Ilmoitus kuuluu seuraavasti: "Euroopan atomienergiayhteisön ydinturvallisuutta koskevan yleissopimuksen 30 artiklan 4 kappaleen iii kohdan mukaisesti antama ilmoitus Seuraavat valtiot ovat tällä hetkellä Euroopan atomienergiayhteisön jäsenvaltioita: Belgian kuningaskunta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Helleenien tasavalta, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Irlanti, Italian tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Portugalin tasavalta, Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta, Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta. Yhteisö ilmoittaa, että siihen sovelletaan yleissopimuksen 15 artiklaa ja 16 artiklan 2 kappaletta. Lisäksi siihen sovelletaan ainoastaan 15 artiklan ja 16 artiklan 2 kappaleen soveltamisaloilla yleissopimuksen 1-5 artiklaa, 7 artiklan 1 kappaletta, 14 artiklan ii kohtaa sekä 20-35 artiklaa. Yhteisöllä on Euroopan atomienergiayhteisön perustamissopimuksen 2 artiklan b alakohdan sekä toisen osaston III luvun 'Terveyden suojelu' asiaa koskevien artiklojen mukaisesti jaettu toimivalta edellä mainittujen jäsenvaltioiden kanssa yleissopimuksen 15 artiklan ja 16 artiklan 2 kappaleen soveltamisaloilla. [3]" [3] Tästä kohdasta käydään parhaillaan oikeutta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa, minkä tuloksena voi olla, että talletetaan uusi ilmoitus, joka korvaa nykyisen. EYVL C 100, 10.4.1999, s. 9. 1.5. Euratomin perustamissopimuksen osapuolet ilmoittavat perustamissopimuksen johdanto-osassa muun muassa - pyrkivänsä saamaan aikaan sellaiset turvallisuusolosuhteet, että väestön elämää ja terveyttä vaarantavat tekijät poistuvat, - toivovansa muiden maiden osallistuvan heidän työhönsä sekä haluavansa tehdä yhteistyötä niiden kansainvälisten järjestöjen kanssa, jotka kehittävät atomienergian rauhanomaista käyttöä. Nämä pyrkimykset vastaavat täysin yleissopimuksen tavoitteita, jotka määritellään sen 1 artiklassa. Tässä 1 artiklassa - joka on luettava yhdessä 2 artiklan ("Määritelmät") kanssa - asetetaan yleissopimuksen tavoitteiksi seuraavat kolme päämäärää: - korkea ydinturvallisuuden taso, - väestön ja ympäristön suojelu ionisoivalta säteilyltä on otettava huomioon ydinlaitosten suunnittelussa, sijoittamisessa, rakentamisessa ja käytössä, - onnettomuuksien ehkäisy ja niiden säteilyvaikutusten lieventäminen. 1.6. Euratomin perustamissopimuksen 2 artiklan mukaan yhteisö aikoo päämääränsä toteuttamiseksi perustamissopimuksessa määrätyin edellytyksin muun muassa - kehittää tutkimusta ja varmistaa teknisen tiedon levittämistä, - laatia yhtenäiset turvallisuusmääräykset väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi sekä huolehtia niiden noudattamisesta, - luoda muihin maihin ja kansainvälisiin järjestöihin sellaiset yhteydet, jotka ovat omiaan edistämään ydinenergian rauhanomaista käyttöä [4]. [4] Perustamissopimuksen 101-103 artiklalla Euratomille annetaan toimivalta neuvotella ja tehdä sopimuksia kolmannen maan, kansainvälisen järjestön tai kolmannen maan kansalaisen kanssa. Euratomin perustamissopimuksen toisen osaston III luvussa ("Terveyden suojelu") on useita yksityiskohtaisia määräyksiä 2 artiklan b kohdassa mainittujen turvallisuusmääräyksien laatimisesta, voimaansaattamisesta ja soveltamisesta. Kyseistä lukua ei ole muutettu sen jälkeen, kun Euratomin perustamissopimus tuli voimaan vuonna 1958. Perustamissopimuksen 37 artiklassa osoitetaan Euratomille välitön vastuu, joka koskee suojelua radioaktiivisen jätteen hävittämisestä johtuvan ionisoivan säteilyn vaaroilta. Artikla 37 kuuluu seuraavasti: "Jokaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle yleiset tiedot missä tahansa muodossa olevan radioaktiivisen jätteen hävittämistä koskevista suunnitelmista sen arvioimiseksi, aiheuttaako suunnitelman toteuttaminen veden, maaperän tai ilman radioaktiivista saastumista toisen jäsenvaltion alueella. Kuultuaan 31 artiklassa tarkoitettua asiantuntijaryhmää komissio antaa lausuntonsa kuuden kuukauden määräajassa." Euratomin perustamissopimuksen 37 artiklan mukainen komission lausunto on annettava luvan myöntävälle jäsenvaltiolle tiedoksi ennen luvan myöntämistä, jotta lausunto olisi lainvoimainen. Komission 37 artiklan mukaisesti antamat lausunnot julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Vuosien mittaan on annettu suuri määrä säteilysuojeluun liittyvää Euratomin lainsäädäntöä, ja säädöksiä on ajantasaistettu. Perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta annettu neuvoston direktiivi 96/29/Euratom [5] (jäljempänä 'perusnormidirektiivi') on keskeinen osa tätä lainsäädäntöä. Voimassa olevaa Euratomin lainsäädäntöä täydentää sarja Euroopan yhteisön asetuksia, joissa vahvistetaan kolmansista maista peräisin olevien maataloustuotteiden tuontiedellytykset Tsernobylin ydinvoimalaonnettomuuden jälkeen. Niiden tarkoituksena on turvata kyseisiä tuotteita käyttävien kuluttajien terveys. [5] Neuvoston direktiivi 96/29/Euratom, annettu 13 päivänä toukokuuta 1996, perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta (EYVL L 159, 29.6.1996, s. 1). Euratomin antaman lainsäädännön ja jäsenvaltioiden kansallisten sääntelyjärjestelmien välinen suhde on perustamissopimuksen 161 artiklan mukaisesti seuraava: "Tehtäviensä täyttämiseksi neuvosto ja komissio antavat tässä sopimuksessa määrätyin edellytyksin asetuksia ja direktiivejä, tekevät päätöksiä sekä antavat suosituksia ja lausuntoja. Asetus pätee yleisesti. Se on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Direktiivi velvoittaa saavutettavaan tulokseen nähden jokaista jäsenvaltiota, jolle se on osoitettu, mutta jättää kansallisten viranomaisten valittavaksi muodon ja keinot. Päätös velvoittaa kaikilta osiltaan niitä, joille se on osoitettu. Suositukset ja lausunnot eivät ole sitovia." Euratomin perustamissopimuksen 164 artiklan mukaan asetusten, direktiivien ja päätösten "täytäntöönpanoon sovelletaan sen valtion säännöksiä lainkäytöstä riita-asioissa, jonka alueella täytäntöönpano tapahtuu". 2. YLEISSOPIMUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO Artiklakohtainen tarkastelu Edellä mainitun ilmoituksen mukaisesti tässä jaksossa käsitellään yleissopimuksen 15 artiklaa ja 16 artiklan 2 kohtaa ja - siltä osin kuin näiden artiklojen kattamat alat tulevat kysymykseen - 1-5 artiklaa, 7 artiklan 1 kohtaa, 14 artiklan ii alakohtaa sekä 20-35 artiklaa. Artikloja käsitellään ottamalla huomioon Euratomin perustamissopimuksen III luku ja siitä johdettu yhteisön oikeus. 2.1. Yleissopimuksen 7 artikla - LAINSÄÄDÄNTÖ- JA VALVONTAJÄRJESTELYT Jo Euratomin perustamissopimuksessa ja erityisesti sen toisen osaston III luvussa ("Terveyden suojelu") asetetaan velvoitteet, jotka sitovat Euratomia ja sen toimielimiä sekä jäsenvaltioita. Perustamissopimuksen 31 ja 32 artikloissa määrätään menettely, jonka mukaisesti säteilysuojelun perusnormeihin liittyvä johdettu oikeus vahvistetaan. Menettelyssä on mukana kolme Euratomin viidestä toimielimestä [6] eli Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio. Siinä on mukana myös neuvoa-antavana talous- ja sosiaalikomitea. Tuomioistuin varmistaa, että perustamissopimuksen tulkinnassa ja soveltamisessa noudatetaan lakia. [6] Euratomin toimielimet eli Euroopan parlamentti, neuvosto, komissio, tuomioistuin ja tilintarkastustuomioistuin ovat yhteisiä Euroopan hiili- ja teräsyhteisölle, Euroopan yhteisölle ja Euroopan unionille. Tärkeimmät säteilysuojeluun liittyvät Euratomin oikeusjärjestelmän osat esitetään tiivistetysti tämän kertomuksen jaksossa 1. 2.2. Yleissopimuksen 15 artikla - SÄTEILYTURVALLISUUS 2.2.1. Euratomin perustamissopimuksen 2 artiklan b alakohdan mukaan Euroopan atomienergiayhteisön on laadittava yhtenäiset turvallisuusmääräykset työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ja huolehdittava niiden noudattamisesta. Perustamissopimuksen 218 artiklassa korostetaan näiden perusnormien merkitystä Euratomille ja määrätään, että ne on vahvistettava yhden vuoden kuluessa perustamissopimuksen voimaantulosta. Ensimmäiset perusnormit vahvistettiin vuonna 1959, ja viimeisimmät hyväksyttiin perusnormidirektiivissä [7]. [7] Ks. alaviite 5. Kyseinen direktiivi perustuu kansainvälisen säteilysuojelutoimikunnan ICRP:n vuonna 1990 antamaan suositukseen ja vastaa Kansainvälisen atomienergiajärjestön tukemia ja julkaisemia kansainvälisiä perusnormeja ionisoivalta säteilyltä suojelemiseksi ja säteilylähteiden turvallisuuden varmistamiseksi. Näitä kansainvälisiä perusnormeja tukee myös viisi muuta säteilysuojelun alalla toimivaltaista kansainvälistä organisaatiota. Perusnormidirektiivi on jaettu kymmeneen osastoon seuraavasti: >TAULUKON PAIKKA> 2.2.2. Optimointiperiaate (ALARA) Säteilysuojelun pääperiaatteet eli oikeutus, optimointi ja annosten rajoittaminen ovat 6 artiklan mukaan pakollisia. Optimoinnista 6 artiklan 3 kohdan a alakohdassa säädetään seuraavaa: "Jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että optimointiperiaatteen mukaisesti kaikki altistukset pidetään niin pieninä kuin käytännön toimenpitein on mahdollista ottaen huomioon taloudelliset ja yhteiskunnalliset tekijät." 2.2.3. Annosrajat Annosten rajoittamisen osalta perusnormidirektiivissä vahvistetaan annosrajat säteilylle altistuville työntekijöille, harjoittelijoille ja opiskelijoille sekä kansalaisille. Artiklat kuuluvat seuraavasti: 9 artikla - Annosrajat säteilylle altistuville työntekijöille 1. Säteilylle altistuvien työntekijöiden efektiivinen annos ei saa ylittää 100:aa millisievertiä (mSv) viiden peräkkäisen vuoden aikana eikä minkään vuoden aikana arvoa 50 mSv. Jäsenvaltiot voivat päättää vuosiannoksen suuruudesta. 2. Jollei 1 kohdasta muuta johdu, "a) silmän mykiön ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 150 mSv vuodessa, b) ihon ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 500 mSv vuodessa. Tätä enimmäisarvoa sovelletaan 1 cm :n alueelle kohdistuvaan keskimääräiseen annokseen altistuvasta alueesta riippumatta, c) käsien, käsivarsien, jalkaterien ja nilkkojen ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 500 mSv vuodessa. 11 artikla - Harjoittelijoiden ja opiskelijoiden annosrajat 1. Annosrajat 18 vuotta täyttäneille harjoittelijoille ja opiskelijoille, joiden on opintojensa aikana käytettävä säteilylähteitä, ovat samat kuin 9 artiklassa säteilylle altistuville työntekijöille vahvistetut annosrajat. 2. Efektiivinen annos 16 vuotta täyttäneille mutta alle 18-vuotiaille harjoittelijoille ja opiskelijoille, joiden on opintojensa aikana käytettävä säteilylähteitä, ei saa ylittää arvoa 6 mSv vuodessa. Tämän annosrajan soveltamista rajoittamatta "a) silmän mykiön ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 50 mSv vuodessa, b) ihon ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 150 mSv vuodessa. Tätä enimmäisarvoa sovelletaan 1 cm :n alueelle kohdistuvaan keskimääräiseen annokseen altistuvasta alueesta riippumatta, c) käsien, käsivarsien, jalkaterien ja nilkkojen ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 150 mSv vuodessa. 3. Annosrajat harjoittelijoille ja opiskelijoille, joita eivät koske 1 ja 2 kohdan säännökset, ovat samat kuin 13 artiklassa kansalaisille vahvistetut annosrajat. 13 artikla - Kansalaisten annosrajat 1. Jäljempänä 2 ja 3 kohdassa vahvistettuja kansalaisten annosrajoja on noudatettava, tämän kuitenkaan rajoittamatta 14 artiklan soveltamista. 2. Efektiivinen annos ei saa ylittää arvoa 1 mSv vuodessa. Erityistilanteissa voidaan kuitenkin sallia tätä suurempi efektiivinen annos yhden vuoden aikana sillä edellytyksellä, että viiden peräkkäisen vuoden keskiarvo ei ylitä arvoa 1 mSv vuodessa. 3. Jollei 2 kohdasta muuta johdu, "a) silmän mykiön ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 15 mSv vuodessa, b) ihon ekvivalenttiannos ei saa ylittää arvoa 50 mSv vuodessa 1 cm :n alueen keskimääräisenä annoksena altistuneesta alueesta riippumatta. 2.2.4. Edellytykset radioaktiivisen materiaalin päästämiselle ympäristöön Tämän raportin johdannossa mainittu Euratomin perustamissopimuksen 37 artikla koskee radioaktiivisen jätteen hävittämisestä johtuvaa radioaktiivisen materiaalin pääsemistä ympäristöön. Perusnormidirektiivin 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa edellytetään, että mm. ydinpolttoaineen kiertojärjestelmään kuuluvien laitosten käytölle ja käytöstä poistamiselle on oltava ennakkolupa. Mitä tulee toimintaan, jonka vuoksi väestö saattaa altistua ionisoivalle säteilylle, perusnormidirektiivin 43 ja 44 artiklassa vaaditaan jäsenvaltioita soveltamaan väestön operatiivisen suojelun keskeisiä periaatteita. Direktiivin 44 artiklassa todetaan erityisesti seuraavaa: "Väestön operatiivisella suojelulla tavanomaisissa olosuhteissa, kun on kyse ennakkoluvan vaativista toiminnoista, tarkoitetaan kaikkia toimenpiteitä ja tutkimuksia sellaisten tekijöiden havaitsemiseksi ja poistamiseksi, jotka voivat minkä tahansa ionisoivalle säteilylle altistavan toiminnan aikana aiheuttaa väestölle sellaisen altistusvaaran, että sitä ei voida jättää ottamatta huomioon säteilysuojelun kannalta. Suojelun on sisällettävä seuraavat toimet: a) altistumisen vaaraa aiheuttavia laitoksia koskevat suunnitelmat ja laitosten aiottu sijainti kyseisellä alueella on tutkittava ja hyväksyttävä säteilysuojelun kannalta, b) uusien laitosten käyttöönotto on hyväksyttävä edellyttäen, että on varmistettu riittävä suojelu säteilyaltistukselta ja laitosten ulkopuolelle mahdollisesti leviävältä radioaktiiviselta kontaminaatiolta ottaen tarvittaessa huomioon väestötilastolliset, sää-, geologiset, vesistö- ja ekologiset tekijät, c) radioaktiivisia päästöjä koskevat suunnitelmat on tutkittava ja hyväksyttävä. Nämä tehtävät on suoritettava noudattaen toimivaltaisten viranomaisten määrittelemiä altistumisen vaaran laajuuteen perustuvia sääntöjä." Perusnormidirektiivin 49 artiklassa jäsenvaltioita vaaditaan tutkimaan direktiivin soveltamisalaan kuuluvasta toiminnasta aiheutuvien säteilyhätätilanteiden mahdollisuutta ja arvioimaan vastaavaa potentiaalista säteilyaltistusta. Yleissopimuksessa määriteltyihin ydinlaitoksiin liittyvien väestön annosten arviointia ja arvioiden tallentamista edellytetään 45 artiklassa seuraavasti: "Toimivaltaisten viranomaisten on: a) varmistettava, että 44 artiklassa tarkoitetuista toiminnoista aiheutuneet annokset arvioidaan mahdollisimman totuudenmukaisesti sekä koko väestölle että väestön vertailuryhmille kaikilla niillä alueilla, missä tällaisia ryhmiä voi olla, b) päätettävä määritysten suoritusvälit ja toteutettava tarvittavat toimet väestön vertailuryhmien määrittämiseksi ottaen huomioon radioaktiivisten aineiden efektiiviset kulkeutumisreitit, c) varmistettava, että väestön annosarvioissa otetaan huomioon säteilyvaarat ja - määritetään ulkoisesta säteilystä aiheutuvat annokset ja tarvittaessa ilmoitetaan kyseisen säteilyn laatu, - arvioidaan radionuklidien saannot ja ilmoitetaan radionuklidien laji sekä tarvittaessa niiden fysikaalinen ja kemiallinen olomuoto sekä määritetään radionuklidien aktiivisuudet ja konsentraatiot, - määritetään annokset, jotka väestön vertailuryhmät voivat saada, ja eritellään näiden ryhmien erityispiirteet, d) edellytettävä, että ulkoisen altistuksen mittaustulokset, radionuklidien saannosta ja radioaktiivisesta kontaminaatiosta tehdyt arviot sekä vertailuryhmien ja väestön saamien annosten määritystulokset tallennetaan." 2.2.5. Valvontatoimet Säteilysuojeluun liittyvistä tarkastuksista huolehtivat jäsenvaltiot perustamissopimuksen 35 artiklan mukaisesti. Kyseisen artiklan mukaan jokaisen jäsenvaltion on perustettava tarvittavat laitokset "radioaktiivisuustason jatkuvaan valvontan vesistöissä, ilmassa ja maaperässä sekä perusnormien noudattamisen valvontaa varten. Komissiolla on oikeus päästä tällaisiin valvontalaitoksiin, ja se voi tarkastaa niiden toiminnan ja tehokkuuden." Jäsenvaltioiden 35 artiklan mukaisesti tekemien tarkastusten tulokset on määräajoin ilmoitettava komissiolle perustamissopimuksen 36 artiklan mukaisesti. Komission suosituksen 2000/473/Euratom [8] tarkoituksena on varmistaa, että kyseiset tiedot ilmoitetaan yhdenmukaisesti, vertailukelpoisesti, avoimesti ja oikea-aikaisesti. Komissio julkaisee säännöllisesti yhteenvetoja jäsenvaltioiden ilmoittamista tiedoista. Lisäksi se käyttää sille perustamissopimuksen 35 artiklassa annettua laitoksiin pääsyä koskevaa oikeutta. [8] Komission suositus 2002/473/Euratom, annettu 8 päivänä kesäkuuta 2000, Euroopan atomienergia yhteisön perustamissopimuksen 36 artiklan soveltamisesta ympäristön radioaktiivisuustasojen valvonnassa väestön altistumisen arvioimiseksi, EYVL L 191, 27.7.2000, s. 37. Perusnormidirektiivin 46 artiklassa säädetään seuraavaa: "Väestön terveyden suojelemiseksi jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tarkastusjärjestelmä tämän direktiivin mukaisesti annettujen säännösten täytäntöönpanemiseksi ja säteilysuojelua koskevan valvonnan käynnistämiseksi." 2.3. Yleissopimuksen 16 artikla - HÄTÄTILAVALMIUS Kaksi Euroopan yhteisön säädöstä koskee toimivaltaisten viranomaisten välistä tiedonvaihtoa ja kansalaisille tiedottamista. 2.3.1 Neuvoston päätöksessä 87/600/Euratom [9] säädetään järjestelyistä, joita toimivaltaiset viranomaiset käyttävät vaihtaakseen nopeasti tietoja säteilyhätätilanteessa. Järjestelyjä "sovelletaan ilmoittamiseen ja tietojen toimittamiseen aina, kun jäsenvaltio päättää toteuttaa luonteeltaan mittavia toimenpiteitä väestön suojelemiseksi säteilyvaaratilanteessa" (päätöksen 1 artikla). [9] Neuvoston päätös 87/600/Euratom, tehty 14 päivänä joulukuuta 1987, yhteisön järjestelyistä nopeaksi tietojenvaihdoksi säteilyhätätilanteen yhteydessä, EYVL L 371, 30.12.1987, s. 76. Päätöksen 2 artiklan 1 kohdassa säädetään, mitä jäsenvaltion on tehtävä, kun se päättää toteuttaa 1 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä. Jäsenvaltion on "a) välittömästi ilmoitettava näistä toimenpiteistä komissiolle ja niille jäsenvaltioille, joihin vaikutukset ulottuvat tai saattavat ulottua, ja ilmoitettava toimenpiteiden toteuttamisen syyt, b) toimitettava viipymättä komissiolle ja niille jäsenvaltioille, joihin vaikutukset ulottuvat tai saattavat ulottua, saatavilla olevat tiedot, jotka liittyvät mahdollisten säteilyvaikutusten rajoittamiseen mahdollisimman vähäisiksi kyseisissä valtioissa." Päätöksen 2 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioita kehotetaan ilmoittamaan "aikomuksestaan toteuttaa viipymättä 1 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä". Lisäksi päätöksessä täsmennetään ilmoitettavien tietojen laatu ja vaaditaan, että ilmoitettuja tietoja on täydennettävä sopivin väliajoin. Komissio toimittaa jäsenvaltiolta saamansa tiedot kaikille muille jäsenvaltioille, jotka eivät ole jo saaneet tietoja kyseiseltä jäsenvaltiolta suoraan. Päätöstä sovelletaan Euratomin jäsenvaltioihin. Lisäksi sitä sovelletaan Sveitsiin Euratomin ja Sveitsin välisen sopimuksen [10] perusteella. [10] Tehty kirjeenvaihtona kesäkuussa 1995, EYVL. C 335, 13.12.1995, s. 4. Päätös on yhteensopiva ydinonnettomuuden pikaista ilmoittamista koskevan yleissopimuksen kanssa, minkä ovat osoittaneet useat harjoitukset, joita on tehty yhdessä IAEA:n ja tällaisiin harjoituksiin osallistuvien valtioiden kanssa. 2.3.2. Neuvoston direktiivissä 89/618/Euratom [11] säädetään säteilyvaaratilanteessa tarvittavia suojelutoimenpiteitä ja noudatettavia ohjeita koskevien tietojen antamisesta väestölle. [11] Neuvoston direktiivi 89/618/Euratom, annettu 27 päivänä marraskuuta 1989, säteilyvaaratilanteessa tarvittavia suojelutoimenpiteitä ja noudatettavia ohjeita koskevien tietojen antamisesta väestölle (EYVL L 357, 7.12.1989, s. 31). Direktiivissä säädetään kahdentyyppisestä tiedosta, jota kansalaisille on annettava: - sellaisille väestöryhmille annettava ennaltaehkäisevä tieto, joita varten jäsenvaltiot ovat laatineet toimintasuunnitelmia säteilyvaaratilanteen varalta, - säteilyvaaratilanteessa annettava tieto, jota annetaan säteilyvaaratilanteessa tosiasiallisesti altistuneille väestöryhmille, joita varten toteutetaan erityisiä suojelutoimenpiteitä. 3. SUUNNITELLUT TOIMET TURVALLISUUDEN PARANTAMISEKSI Euratom toteuttaa perustamissopimuksen 7 artiklan nojalla tutkimus- ja koulutusohjelmia, joiden tutkimusaiheisiin kuuluvat yleissopimuksen 15 artiklaan ja 16 artiklan 2 kohtaan liittyvät asiat. Tutkimus- ja koulutustoimintaa koskevaa viidettä Euratomin puiteohjelmaa (1998-2002) [12] toteutetaan parhaillaan. [12] Neuvoston päätös, tehty 25 päivänä tammikuuta 1999, ydinenergia-alan tutkimus- ja koulutustoimintaa koskevasta Euroopan atomienergiayhteisön (Euratom) erityisohjelmasta (1998-2002), EYVL L 64, 12.3.1999, s. 142. Ohjelmaan kuuluu epäsuoria toimia, joiden toteuttajina ovat tutkimuskeskukset jäsenvaltioissa, sekä komission Yhteisen tutkimuskeskuksen toteuttamia suoria toimia. Epäsuorat toimet kuuluvat pääasiassa avaintoimintoon "Ydinfissio" ja yleisluonteisiin tutkimustoimiin "Säteilytieteiden" alalla. Avaintoiminto "Ydinfissio" on jäsennetty seuraaviin eri aloihin: "Nykyisten laitosten toiminnan turvallisuus", "Polttoainekierron turvallisuus", "Tulevien järjestelmien turvallisuus ja tehokkuus" ja "Säteilysuojelu". Tavoitteina on i) varmistaa työntekijöiden ja kansalaisten säteilysuojelu sekä radioaktiivisen jätteen turvallinen ja tehokas käsittely ja loppusijoitus, ii) tutkia sellaisia innovatiivisempia konsepteja, jotka soveltuvat kestävään kehitykseen ja joilla on mahdollisia talouteen, turvallisuuteen, terveyteen ja ympäristöön liittyviä pitkän aikavälin hyötyjä ja iii) edistää korkeatasoisen ammattipätevyyden ylläpitoa ydinteknologian ja -turvallisuuden aloilla. Säteilytieteisiin liittyvien yleisluonteisten tutkimustoimien tavoitteina on vahvistaa ja lisätä tietämystä ja asiantuntemusta, jota tarvitaan ydinfission turvalliseen käyttöön ja muuhun ionisoivan säteilyn teolliseen ja lääketieteelliseen käyttöön, mukaan luettuna luonnon säteilylähteiden käyttö. Lisäksi tutkimuksella edistetään perusnormien yhdenmukaista soveltamista säteilysuojelun alalla ja pyritään edelleen lujittamaan niitä. Yhteisen tutkimuskeskuksen tehtävänä on antaa tieteellistä ja teknistä tukea EU:n politiikoille. Ottaen tämän huomioon YTK keskittyy suorien toimien osalta seuraaviin aloihin: jätteiden käsittely ja varastointi; säteilysuojelu; reaktoriturvallisuus; fissioituvien aineiden valvonta ja tuki leviämisen estämiseksi; radionuklideihin liittyvä metrologia.