Kommission tiedonanto elintarvikkeista ja elintarvikkeiden ainesosista, joiden käsittely ionisoivalla säteilyllä sallitaan yhteisössä

(2001/C 241/03)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

Tiivistelmä

Elintarvikkeiden säteilyttämistä koskevia direktiivejä 1999/2/EY ja 1999/3/EY alettiin soveltaa 20. syyskuuta 2000. Kaikkien yhteisön markkinoilla olevien säteilytettyjen elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden ainesosien on 20. maaliskuuta 2001 alkaen vastattava näiden direktiivien säännöksiä.

EU:n luetteloon niistä elintarviketuoteluokista, joita saa säteilyttää, on hyväksytty vain yksi tuoteluokka: "kuivatut mausteyrtit, mausteet ja maustekasvit". Direktiiviin 1999/2/EY sisällytettiin vaatimus, että komission olisi tehtävä 31. joulukuuta 2000 mennessä ehdotus, jolla täydennetään yhteisön luettelo niistä elintarvikkeista, joiden säteilytys sallitaan. Luettelo pitäisi hyväksyä yhteispäätösmenettelyllä. Ennen ehdotuksen hyväksymistä jäsenvaltiot voivat pitää nykyiset tiettyjen elintarvikkeiden säteilytykselle annetut luvat voimassa ja soveltaa edelleen voimassa olevia kansallisia rajoituksia tai kieltoja perustamissopimuksen mukaisesti.

Ennen Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitettavan tällaista luetteloa koskevan ehdotuksen valmistelua komissio käynnisti syksyllä 2000 avoimen keskustelun kuluttajajärjestöjen, teollisuuden järjestöjen ja muiden asiaan liittyvien tahojen kanssa luettelon laatimista koskevasta strategiasta. Tästä eri tahojen kuulemisesta laadittiin asiakirja, jossa esitellään strategia pääpiirteissään. Asiakirjasta pyydettiin kommentteja.

Kommenteista kävi ilmi voimakkaita näkemyksiä - niin puolesta kuin vastaan. Direktiivissä säädetyt säteilytyksen sallimista koskevat edellytykset - kuten teknologinen tarve, hyöty kuluttajalle sekä se, että säteilytystä ei käytetä hygienian korvikkeena - voidaan tulkita lukuisin eri tavoin.

Asian monitahoisuuden vuoksi komission mielestä on nyt paikallaan keskustella aiheesta laajemminkin.

1. JOHDANTO

Elintarvikkeiden säteilyttämistä koskevia direktiivejä 1999/2/EY ja 1999/3/EY alettiin soveltaa 20. syyskuuta 2000. Kaikkien yhteisön markkinoilla olevien säteilytettyjen elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden ainesosien on 20. maaliskuuta 2001 alkaen vastattava näiden direktiivien säännöksiä. Yhteen tärkeään kysymykseen ei kuitenkaan ole vielä vastattu:

Minkä elintarvikkeiden käsitteleminen ionisoivalla säteilyllä olisi sallittava koko yhteisössä?

Edellä mainittujen direktiivien antamiseen johtaneissa keskusteluissa neuvosto ja Euroopan parlamentti sopivat vain yhden elintarvikeluokan säteilytyksen sallimisesta kaikialla EU:ssa. Kyseessä ovat "kuivatut mausteyrtit, mausteet ja maustekasvit". Direktiiviin 1999/2/EY sisällytettiin vaatimus, että komission olisi tehtävä 31. joulukuuta 2000 mennessä ehdotus, jolla täydennetään yhteisön luettelo niistä elintarvikkeista, joiden säteilytys sallitaan. Luettelo pitäisi hyväksyä yhteispäätösmenettelyllä. Ennen ehdotuksen hyväksymistä jäsenvaltiot voivat pitää nykyiset tiettyjen elintarvikkeiden säteilytykselle annetut luvat voimassa ja soveltaa edelleen voimassa olevia kansallisia rajoituksia tai kieltoja perustamissopimuksen mukaisesti.

Ennen Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitettavan tällaista luetteloa koskevan ehdotuksen valmistelua komissio käynnisti syksyllä 2000 avoimen keskustelun kuluttajajärjestöjen, teollisuuden järjestöjen ja muiden asiaan liittyvien tahojen kanssa luettelon laatimista koskevasta strategiasta. Tästä eri tahojen kuulemisesta laadittiin asiakirja, jossa esitellään strategia pääpiirteissään. Asiakirjasta pyydettiin kommentteja.

2. OIKEUDELLINEN TAUSTA

Säteilytettyjä elintarvikkeita säännellään seuraavilla direktiiveillä:

- Euroopan parlamentin ja neuvoston puitedirektiivi 1999/2/EY ionisoivalla säteilyllä käsiteltyjä elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä. Direktiivi kattaa yleiset ja tekniset näkökohdat prosessin toteuttamiseksi ja säteilytettyjen elintarvikkeiden merkitsemiseksi sekä edellytykset elintarvikkeiden säteilytyksen sallimiseksi.

- Euroopan parlamentin ja neuvoston täytäntöönpanodirektiivi 1993/3/EY ionisoivalla säteilyllä käsiteltyjä elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia koskevan yhteisön luettelon vahvistamisesta. Tässä luettelossa on toistaiseksi vain yksi ainoa elintarvikeluokka: "kuivatut mausteyrtit, mausteet ja maustekasvit".

Puitedirektiivissä edellytetään tai säädetään erityisesti seuraavaa:

1. Tietyn elintarvikkeen säteilytys voidaan sallia vain, jos

- sille on riittävä teknologinen tarve,

- siitä ei ole vaaraa terveydelle,

- siitä on hyötyä kuluttajalle,

- sitä ei käytetä hygieniaan ja terveyteen liittyvien käytäntöjen tai hyvien valmistus- tai viljelytapojen korvikkeena.

2. Jos elintarvikkeita on säteilytetty tai ne sisältävät säteilytettyjä elintarvikkeiden ainesosia, tästä on mainittava pakkausmerkinnöissä.

3. Elintarvikkeen lisäämiseen luetteloon tarvitaan elintarvikealan tiedekomitean myönteinen lausunto.

4. Komissio tekee 31. joulukuuta 2000 mennessä ehdotuksen niiden elintarvikkeiden, joiden säteilytys sallitaan, yhteisönlaajuisen luettelon täydentämisestä.

5. Jäsenvaltiot voivat pitää tiettyjen elintarvikkeiden säteilyttämiseen myönnetyt kansalliset luvat voimassa, kunnes täydennetty luettelo tulee voimaan.

6. Jäsenvaltiot voivat täydennetyn luettelon voimaantuloon saakka pitää voimassa myös säteilytettyjä elintarvikkeita koskevat rajoitukset tai kiellot perustamissopimuksen mukaisesti.

7. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että säteilytettyjen elintarvikkeiden toteamiseksi käytettävät analyysimenetelmät ovat validoituja tai standardoituja.

8. Elintarvikkeet - myös yhteisön ulkopuolisista maista tuodut - voidaan säteilyttää vain hyväksytyissä säteilytyslaitoksissa.

3. TIETEELLINEN TAUSTA

YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestö (FAO), Kansainvälinen atomienergiajärjestö (IAEA) ja Maailman terveysjärjestö (WHO) tulivat tieteellisten tutkimusten perusteella vuonna 1980 siihen tulokseen, että minkä tahansa elintarvikkeen säteilyttämistä on pidettävä turvallisena 10 kGy:n enimmäisannokseen saakka. WHO kannustaa itse asiassa säteilyttämistä vähentääkseeen mikro-organimien aiheuttamien elintarvikeperäisten sairauksien esiintyvyyttä.

Ottaen huomioon FAO:n, IAEA:n ja WHO:n työn elintarvikealan tiedekomitea antoi vuosina 1986, 1992 ja 1998 lausunnot säteilytetyistä elintarvikkeista ja esitti myönteisen lausunnon useiden eri elintarvikkeiden säteilyttämisestä (hedelmät, vihannekset, viljat, tärkkelyspitoiset mukulat, mausteet, kala, simpukat, tuoreliha, siipikarjanliha, raakamaidosta valmistettu camembert-juusto, sammakonreidet, arabikumi, kaseiini/kaseinaatit, munanvalkuaiset, viljahiutaleet, riisijauho, verituotteet). Tiedekomitea painotti, että elintarvikkeiden säteilyttämistä ei saa käyttää elintarvikkeiden huolimattoman käsittelyn peittämiseen tai sen peittämiseen, että kyseiset elintarvikkeet eivät sovellu käytettäviksi elintarvikkeena.

FAO, IAEA ja WHO julkaisivat vuonna 1999 raportin, jossa tarkastellaan erään tutkimusryhmän selvitystä yli 10 kGy:n annoksilla säteilytettyjen elintarvikkeiden terveellisyydestä. Tutkimusryhmä tuli siihen tulokseen, että elintarvikkeet, jotka on säteilytetty sellaisella annoksella, joka tarvitaan aiotun teknologisen tavoitteen saavuttamiseen, ovat sekä turvallisia että ravitsemuksellisesti riittäviä.

Useimmille säteilyttämiskelpoisille elintarvikkeille on käytössä luotettavat toteamismenetelmät. Nämä menetelmät on validoitu, ja Euroopan standardointikomitea (CEN) on joko jo standardoinut ne tai niitä standardoidaan parhaillaan. Säteilytettyjen elintarvikkeiden asianmukaisten pakkausmerkintöjen tarkastamiseen tarvittavat analyysit ovat siis useimmissa tapauksissa mahdollisia. Muissa tapauksissa vaihtoehtona on asiakirjojen tarkastaminen.

4. SÄTEILYTYKSEN KÄYTTÖ

Vaikka eräissä jäsenvaltioissa nykyisin voimassa olevilla luvilla (liite) sallitaan useiden elintarvikkeiden ja niiden ainesosien säteilytys, vain harvoja elintarvikkeita säteilytetään käytännössä. Se prosenttiosuus, joka tietystä elintarvikkeesta käsitellään ionisoivalla säteilyllä, on useimmissa tapauksissa pieni.

Säteilytystä käytetään mikro-organismien määrän vähentämiseen elintarvikkeiden ainesosista, jotka on tarkoitettu teollisesti tuotettujen, useista ainesosista koostuvien elintarvikkeiden tuotantoon, jotta voidaan pidentää lopputuotteen säilyvyysaika. Tämä koskee erityisesti niitä ainesosia, jotka lisätään tuotteisiin, joiden valmistusprosessiin ei kuulu kuumentamista. Tällaisia tuotteita ovat esimerkiksi viljahiutaleita sisältävä jogurtti tai yrttejä ja mausteita sisältävä valkoinen juusto. Samoja elintarvikkeita tai elintarvikkeiden ainesosia (hiutaleet, kuivatut hedelmät jne.) ei ehkä tarvitse säteilyttää, jos ne on tarkoitettu sellaisinaan suoraan kuluttajille. Tämä johtuu siitä, että kotitekoisten tuotteiden säilyvyysaika on paljon lyhyempi eikä tavanomainen mikrobimäärä aiheuta terveysvaaroja, kunhan kuluttajat säilyttävät ja käsittelevät ainesosia tavanomaisella ja järkevällä tavalla.

Säteilytystä käytetään myös elintarvikkeissa, jotka voivat olla saastuneita Salmonella- tai Listeria-bakteereilla tai jollakin muulla haitallisella mikro-organismilla (esim. kananliha, kananmunat, raakamaidosta tehty juusto) ja jotka on tarkoitettu suoraan kuluttajien käyttöön. Joitakin näistä tuotteista, erityisesti sammakonreisiä ja katkarapuja, ei usein kuumenneta riittävästi valmistuksen aikana tai ne nautitaan ilman lisäkuumentamista, ja ne voivat aiheuttaa ristikontaminaatiota.

5. NYKYISET YHTEISÖN TOIMENPITEET, JOILLA VARMISTETAAN HYGIENIA MUUTEN KUIN SÄTEILYTTÄMÄLLÄ ELINTARVIKKEET

Elintarvikehygieniasäännöistä on säädetty elintarvikehygieniasta annetussa neuvoston direktiivissä 93/43/ETY sekä lukuisissa eläinperäisten tuotteiden valmistamista ja markkinoille saattamista koskevissa neuvoston direktiiveissä. Tässä lainsäädännössä asetetaan kaikille elintarvikkeille tiukat vaatimukset kuluttajien terveyden suojelemiseksi. Näiden vaatimusten kastotaan yleisesti olevan olennaisen tärkeitä elintarvikkeiden turvallisuuden varmistamiseksi - tämä tunnustetaan myös kansainvälisesti Codex Alimentariuksen piirissä. Kokemus on osoittanut, että näiden sääntöjen tarkka noudattaminen on tehokasta eikä tällöin tarvitse turvautua muihin toimiin, kuten elintarvikkeiden dekontaminaatioon loppuvaiheessa niiden turvallisuuden takaamiseksi. Kokemus on kuitenkin osoittanut myös, että tiettyihin elintarvikkeisiin voi valmistusprosessin rajoitusten vuoksi yhä liittyä mikrobiologinen riski. Näissä olosuhteissa ei ehkä ole muuta vaihtoehtoa kuin sallia lopputuotteen mikrobimäärän vähentäminen tai kieltää elintarvike. Tämä näkökohta on otettu huomioon elintarvikehygieniaa koskevissa komission ehdotuksissa, joissa on suunniteltu ylimääräisiä dekontaminaatiovaihta tietyille elintarvikkeille, joihin liittyy erityisen suuri riski. Jos tällaisia toimia sovelletaan, on selvää, että dekontaminaatio ei millään tavoin rajoita kaikkien elintarvikehygieniavaatimusten asianmukaista täytäntöönpanoa ja että dekontaminaatioon voidaan ryhtyä ainoastaan asianomaisen tiedekomitean määriteltäviksi kuuluvien käyttöedellytysten mukaisesti. Näin pyritään välttämään dekontaminaatiomenettelyn virheellinen ja epäasianmukainen käyttö.

6. KULUTTAJAJÄRJESTÖJEN, TEOLLISUUDENJÄRJESTÖJEN JA MUIDEN ASIAAN LIITTYVIEN TAHOJEN KUULEMINEN YHTEISÖNLAAJUISEN LUETTELON LAATIMISTA KOSKEVASTA STRATEGIASTA

Komissio lähetti 27. syyskuuta 2000 elintarvikkeiden säteilytykseen liittyvää kuulemista käsittelevän asiakirjan eurooppalaisille kuluttajajärjestöille ja eurooppalaisille teollisuuden järjestöille. Asiakirjassa käsiteltiin erityisesti sitä, minkä elintarvikkeiden säteilyttäminen olisi sallittava Euroopan yhteisössä. Asiakirja laitettiin saataville myös kyseisen pääosaston www-sivustolle, jotta muutkin asiasta kiinnostuneet voisivat esittää kommenttinsa (http://europa.eu.int/comm/food/fs/sfp/fi_index_en.html). Asiakirjassa ehdotettiin strategia yhteisön luettelon laatimiseksi, ja se voidaan tiivistää seuraavasti:

- Puitedirektiivissä edellytetään, että säteilytyksestä on oltava hyötyä kuluttajalle. Tällaista hyötyä voidaan olettaa syntyvän, jos mahdollisia terveysvaaroja vähennetään tai tuotteidensäilyvyysaikaa pidennetään. Jälkimmäinen on tavallisempaa ja saataa lisäksi johtaa tuotteiden hinnan alenemiseen.

- Puitedirektiivissä edellytetään, että säteilytykselle on oltava kohtuullinen teknologinen tarve. Joitakin tuotteita säteilytetään huomattavassa määrin ainakin yhdessä jäsenvaltiossa, mitä voidaan pitää osoituksena teknologisesta tarpeesta ainakin kyseisessä jäsenvaltiossa.

- Puitedirektiivissä edellytetään, että säteilytystä ei saa käyttää hyvien hygieniakäytäntöjen korvikkeena. Tähän voitaisiin päästä rajoittamalla säteilytysluvat niihin tuotteisiin, joista aiheutuu käsittelemättömässä muodossa kohtuuton vaara kuluttajien terveydelle ja joiden osalta dekontaminaatiolla ei ole ehkä sopivia vaihtoehtoja.

Asiakirjassa todettiin, että seuraavat tuotteet voidaan tätä strategiaa sovellettaessa sisällyttää luetteloon:

- Pakastetut mausteyrtit, kuivatut hedelmät, viljahiutaleet ja viljanjyvien alkiot. Näitä elintarvikkeiden aineosia käytetään lähinnä useista aineosista koostuvissa elintarvikkeissa, kuten maitopohjaisissa tuotteissa, joita ei kuumenneta valmistuksen aikana.

- Kanan muut osat kuin liha, munanvalkuaiset ja arabikumi (lisäaine). Nämä elintarvikkeiden lisäaineet voivat saastua, ja ne on puhdistettava terveysvaarojen vähentämiseksi ja niiden säilyvyysajan pidentämiseksi.

- Sammakonreidet ja kuoritut katkaravut eivät ehkä täytä asianmukaisia mikrobiologisia vaatimuksia niiden keräys- ja valmistusmenetelmien vuoksi. Nämä tuotteet on tarkoitettu suoraan kuluttajien käytettäviksi, ja puhdistaminen parantaa niiden turvallisuutta.

Saman logiikan mukaan seuraavia tuotteita ei ehkä sisällytetä luetteloon, vaikka elintarvikealan tiedekomitea antoikin myöntjeisen lausunnon niiden turvallisuudesta:

- Tuoreet hedelmät ja vihannekset, viljat, tärkkelyspitoiset mukulat (perunat), kala, raakamaidosta valmistettu camembert-juusto, kaseiini, riisijauho ja verituotteet. Näitä tuotteita ei jäsenvaltioissa säteilytetä tai niitä säteilytetään vain hyvin pieniä määriä, jos tämä on sallittua. Tämä seikka voidaan tulkita siten, että teknologinen tarve ei ole riittävä.

- Tuore punainen liha ja siipikarjanliha(1). Jottei estettäisi hyvien hygieniakäytäntöjen noudattamista, etusijalle olisi asetettava toimenpiteet, joilla parannetaan hygieniaolosuhteita näiden elintarvikkeiden valmistuksen aikana, eikä niinkään elintarvikkeiden dekontaminaatiota säteilytyksellä myöhemmässä vaiheessa.

7. KUULEMISEN TULOKSET

Kuluttajajärjestöiltä ja teollisuuden järjestöiltä, Yhdysvaltojen hallitukselta, elintarvikkeiden säteilytystä käsittelevältä FAO:n ja WHO:n kansainväliseltä neuvoa-antavalta ryhmältä, yrityksiltä ja yksityishenkilöiltä saatiin yhteensä 33 kommenttia (http://europa.eu.int/comm/food/fs/sfp/fi_index_en.html).

7.1. Kuluttajajärjestöjen kanta

Kuluttajajärjestöt suhtautuivat säteilytykseen hyvin krittisesti. Niiden mielestä elintarvikkeiden säteilytys ei ole välttämätöntä, jos noudatetaan hyviä hygieniakäytäntöjä. "Kohtuullisen teknologisen tarpeen" määrittelemiseksi ei riitä, että tuotetta säteilytetään jo huomattavassa määrin yhdessä jäsenvaltiossa. Vaarana on, että elintarvikkeidens säteilytystä saatetaan käyttää hyvien hygieniakäytäntöjen korvikkeena. Säteilytyksestä kuluttajille koituva hyöty on asetettu kyseenalaiseksi, koska elintarvikkeiden pidentynyt säilyvyysaika ei olisi kuluttajien vaan tuottajien edun mukaista. Olisi pikemminkin keskityttävä parantamaan elintarvikkeiden tuotantoa perustuotannon tasolla, varastointivaiheessa sekä valmistusprosessien aikana.

7.2. Teollisuuden järjestöjen ja muiden osapuolten kanta

Teollisuuden järjestöjen ja muiden kommenttejaan lähettäneiden tahojen näkemykset eivät olleet aivan yhtä yhtenäiset.

Elintarvikkeiden säteilytystä puoltavat kommentit

Säteilytysteollisuus on selkeästi sen kannalla, että säteilytyslupa olisi myönnettävä kaikille niille tuotteille, joista elintarvikealan tiedekomitea on antanut myönteisen lausunnon. Elintarvikkeiden säteilytystä käsittelevä FAO:n ja WHO:n kansainvälinen neuvoa-antava ryhmä, jonka toimeksiantona on arvioida elintarvikkeiden säteilytykseen liittyviä maailmanlaajuisia toimia ja antaa niitä koskevia ohjeita, Yhdysvaltojen hallitus ja jotkin tutkimusyhdistykset ja laitokset esittivät samansuuntaisia näkemyksiä.

Pääargumenttina on, että tiedeyhteisön mukaan elintarvikkeiden säteilytys on turvallista ja edistää kuluttajien suojelun lisäämistä tuhoamalla elintarvikkeista (punaisesta lihasta, siipikarjanlihasta jne.) haitallisia organismeja. Jos tätä menetelmää käytetään hyvän tuotantotavan mukaisesti, sillä ei korvata hyviä hygieniakäytäntöjä. Elintarvikkeiden säteilytyksen käytön kieltämiseen tai rajoittamiseen EU:ssa ei ole mitään perusteltuja syitä. Maailman kauppajärjestön kautta tapahtuvassa maailmankaupan vapauttamisessa edellytetään, että kansalliset viranomaiset perustavat sääntelynsä Codexin standardeihin, perusteltuun tieteelliseen tietoon ja asianmukaiseen riskianalyysiin. Vaikka tunnustetaankin, että hygienian kohentamisen pitäisi olla ensimmäinen tavoite, korostetaan myös sitä, että hygieniatoimenpiteillä ei aina onnistuta välttämään haitallisia mikro-organismeja. Tämä koskee erityisesti punaista lihaa ja kananlihaa. Useat maat ovat sallineet lukuisien elintarviketuotteiden, kuten punaisen lihan ja siipikarjanlihan, säteilyttämisen. Elintarvikkeiden säteilytys on lisäksi paras tapa korvata hedelmien ja vihannesten desinfiointi tuholaisten hävittämisessä. Elintarvikkeiden säteilytyksellä pystytään yleensä korvaamaan haitalliset kemikaalit. Säteilytyksen käytön vähäisyys nykyään ei tarkoita, etteikö teknologista tarvetta olisi, koska sosiaalisilla, ympäristöön liittyvillä ja taloudellisilla tekijöillä on suunnaton ylivoima teknologiseen tarpeeseen, tieteelliseen hyväksyntään ja kuluttajien hyötyyn nähden.

Elintarvikkeiden säteilytystä vastustavat kommentit

Elintarviketeollisuus ja erityisesti lihatuotteiden, kuivattujen hedelmien ja vihannesten, ja perunoiden, maitotuotteiden, viljahiutaleiden ja teen tuottajat ja kauppiaat eivät halua, että heidän tuotteensa lisätään luetteloon. Nykyisten hyvän hygienian varmistavien menettelyjen katsotaan riittävän (ei siis ole teknologista tarvetta). HACCP-järjestelmille olisi annettaava etusija hygienian parantamisessa. Säteilytyksen salliminen vaikuttaisi kielteisesti näiden tuotteiden imagoon. Tuoreiden hedelmien ja vihannesten säteilyttäminen itujen kasvamisen ehkäisemiseksi ja kypsymisen hidastamiseksi saattaisi johtaa kuluttajat harhaan tuotteiden iän ja tuoreuden suhteen. EU:n elintarvike- ja juomateollisuuden liitto (CIAA) katsoo olevan epätodennäköista, että elintarvikkeiden valmistajat hyödyntäisivät elintarvikkeiden säteilytystä, ennen kuin kuluttajat on saatu luottamaan tähän menetelmään. CIAA uskoo, että elintarvikkeiden säteilyttämisen kielteinen imago vahvistuu entisestään, mikäli annettaisiin lupa kaikkien niiden tuotteiden säteilyttämiseen, joista elintarvikealan tiedekomitea antoi myönteisen lausunnon. Elintarvikkeiden säteilytystä voitaisiin käyttää hyvien hygieniakäytäntöjen korvaamiseen, ja se voisi johtaa epäterveisiin kaupan käytäntöihin. Jos luetteloon lisätään tuotteita, olisi aina järjestettävä tiedotuskampania kuluttajien vakuuttamiseksi menetelmän turvallisuudesta. Luettelon laajentamista olisi lykättävä.

7.3. Kuulemismenettelyn tulosten yhteenveto

Yhteisön lainsäädännössä esitettyjä luvan edellytyksiä, erityisesti sitä, että säteilytyksellä ei saisi korvata hygieniakäytäntöjä ja että säteilytykselle on oltava teknologinen tarve tai siitä on oltava hyötyä kuluttajalle, on tulkittu sekä tiettyjen tuotteiden luetteloon sisällyttämisen puolesta että sitä vastaan.

Kuluttajajärjestöt ovat joko täysin lisälupien myöntämistä vastaan tai haluaisivat rajoittaa tämän menetelmän käyttöä mahdollisimman paljon. Säteilytysteollisuus puolestaan väittää FAO:n ja WHO:n neuvoa-antavan ryhmän. Yhdysvaltojen hallituksen ja joidenkin tutkimusyhdistysten ja -laitosten tukemana, ettei ole olemassa mitään tietellisiä perusteluja jättää luettelon ulkopuolelle sellaisia tuotteita, joista elintarvikealan tiedekomitea on antanut myönteisen lausunnon.

On kiintoisaa, että elintarviketuotannon ja -kaupan sektorit vastustavat tuotteidensa lisäämistä luetteloon läahinnä sen vuoksi, että ne odottavat kuluttajien reagoivan tähän kielteisesti. On myös merkkejä, että elintarviketeollisuus käyttää säteilytettyjä yrttejä ja mausteita vähemmän, koska EU:n lainsäädännössä on asetettu tiukat pakkausmerkintävaatimukset ja jäsenvaltioiden viranomaiset valvovat pakkausmerkintöjen asianmukaisuutta entistä tarkemmin. Vain jotkin erityissektorit kannattavat tuotteidensa säteilyttämisen sallimista. Tällaisia tuotteita ovat katkaravut, sammakonreidet, ravut ja verituotteet.

8. LUETTELOA KOSKEVAN EHDOTUKSEN LAATIMISEEN LIITTYVÄT VAIHTOEHDOT

Vaihtoehto 1

Elintarviketeollisuus vastustaa pääsääntöisesti kuulemista käsittelevässä asiakirjassa ehdotettujen elintarvikkeiden ainesosien sisällyttämistä luetteloon. Tämä voidaan tulkita siten, että "teknologista tarvetta ei ole". Kuulemismenettelyn aikana tällainen tarve havaittiin selkeästi ainoastaan kuorittujen katkarapujen ja sammakonreisien osalta, ja niiden säteilyttämisen sallimista voitaisiin ehdottaa. Olosuhteet niissä subtrooppisissa ja trooppisissa maissa, joista näitä tuotteita tuodaan, ovat sellaiset, ettei tiettyä mikrobimäärää voida välttää

Vaihtoehto 2

Elintarviketeollisuus vastustaa elintarvikkeiden ainesosien sisällyttämistä luetteloon lähinnä, koska kuluttajien negatiiviset reaktiot huolestuttavat sitä. Komission velvollisuutena on laatia lainsäädäntöä, joka on tieteellisesti perusteltua ja jolla lisätään elintarvikkeiden turvallisuuta. Tällä menetelmällä voidaan eittämättä kohentaa tiettyjen tuotteiden turvallisuutta. Komissio voisi näin ollen ehdottaa tuotteita, joita säteilytetään huomattavassa määrin joissakin jäsenvaltioissa. Tällaisia tuotteita ovat pakastetut mausteyrtit, kuivatut hedelmät, viljahiutaleet ja viljanjyvien alkiot, kanan muut osat kuin liha, munanvalkuaiset, arabikumi (lisäaine), kuoritut katkaravut ja sammakonreidet.

Vaihtoehto 3

Kun otetaan huomioon kuulemismenettelyssä esiin tulleet toisistaan poikkeavat näkemykset, kolmantena vaihtoehtona saattaisi olla se, että nykyistä luetteloa pidetään lopullisena.

PÄÄTELMÄT

Elintarvikkeiden säteilyttäminen herättää kiinnostusta koko yhteiskunnassa, vaikka tätä menetelmää käytetäänkin todellisuudessa varsin vähän. Niissäkin maissa - Euroopan yhteisössä ja sen ulkopuolella -, joissa useiden eri elintarvikkeiden säteilytys sallitaan, käsitellyt määrät ovat useimmissa tapauksissa hyvin pieniä verrattuna käsittelemättömien elintarvikkeiden määriin. Poikkeuksen muodostavat sammakonreidet, jotka säteilytetään aina (esimerkiksi Ranskassa) sekä katkaravut jossakin määrin.

Tiedeyhteisö elintarvikealan tiedekomitea mukaan luettuna katsoo, että elintarvikkeiden säteilytys on turvallista kuluttajien terveyden kannalta, jos siinä noudatetaan hyvää tuotantotapaa. Yhteisön lainsäädännössä edellytetään säteilyn mainitsemista kaikkien elintarvikkeiden pakkausmerkinnöissä silloinkin, kun ne sisältävät vain vähäisen määrän säteilytettyä tuotetta. Elintarvikevalvontaviranomaisten käytössä on riittävästi luotettavia toteamismenetelmiä asianmukaisten pakkausmerkintöjen soveltamisen valvomiseksi.

Direktiivissä 1999/2/EY säädetään edellytykset lupien myöntämiseksi elintarvikkeiden säteilyttämiseen. Edellytyksenä on, että säteilytetyistä elintarvikkeista ei aiheudu terveysvaaraa, ettei säteilytystä käytetä hygieniakäytäntöjen korvikkeena, että sille on kohtuullinen teknologinen tarve ja että siitä on kuluttajalle hyötyä. Kuulemismenettely osoitti, että viimeiset kolme edellytystä voidaan tulkita joko tiettyjen tuotteiden luetteloon sisällyttämisen puolesta tai sitä vastaan. Komissio on tietoinen näiden edellytysten kiistanalaisuudesta ja ehdotti kuulemista koskevassa asiakirjassa kompromissiratkaisua siten, että keskityttäisiin niihin harvoihin tuotteisiin, joita säteilytettään jo huomattavassa määrin ainakin yhdessä jäsenvaltiossa ja joihin liittyy hygieniaongelmia. Saaduista kommenteista kävi ilmi, että mitä tahansa yhteisön luetteloon liittyvää ehdotusta arvosteltaisiinmahdollisesti jommaltakummalta taholta ja todennäkösimmin kummaltakin.

Komissio katsoo asian monitahoisuuden vuoksi, että siitä on suotavaa keskustella laajemmin kaikkien asiaan liittyvien tahojen kanssa ennen luettelon täydentämistä koskevan ehdotuksen tekemistä.

(1) Kuulemista käsittelevän asiakirjan julkaisemisen jälkeen nautaeläimistä, lampaista ja vuohista saatava luuliha on kielletty 14. maaliskuuta 2001 tehdyllä komission päätöksellä 2001/233/EY (EYVL L 84, 23.3.2001, s. 59).

LIITE

LUETTELO NIISTÄ ELINTARVIKKEISTA JA ELINTARVIKKEIDEN AINESOSISTA, JOIDEN KÄSITTELYN IONISOIVALLA SÄTEILYLLÄ JÄSENVALTIOT SALLIVAT

(Ionisoivalla säteilyllä käsiteltyjä elintarvikkeita ja elintarvikkeiden ainesosia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/2/EY 4 artiklan 6 kohdan mukaisesti)

>TAULUKON PAIKKA>