Erityiskertomus nro 22/2000

uudistettua tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä koskevasta arvioinnista sekä komission vastaukset

(annettu EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla)

(2001/C 69/01)

SISÄLLYS

>TAULUKON PAIKKA>

LYHENNELUETTELO

AIMA Azienda di Stato per gli Interventi nel Mercato Agricolo

AMA Agrarmarkt Austria

atk automaattinen tietojenkäsittely

Cnasea Centre national pour l'aménagement des structures des exploitations agricoles

DCCC Direzione Compartimentale delle Contabilitá Centralizzate

DDAF Direction départementale de l'agriculture et de la forêt

DMNR Department of Marine and Natural Resources

EMOTR Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto

ENR Ente Nazionale Risi

FEGA Fondo Español de Garantía Agraria

FIRS Fonds d'intervention et de regularisation du marché du sucre

Gedidagep Directorate General for the Administration of Purchases of Agricultural Produce

IACS Integrated Administrative Control System, yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä

IAS International Audit Standards, kansainväliset tilintarkastusstandardit

IFAC International Federation of Accountants, tilintarkastajien kansainvälinen järjestö

Ifadap Instituto do Financiamento e Apoio ao Desenvolvimento da Agricultura e Pescas

INGA Instituto Nacional de Intervenção e Garantia Agricola

ISA International Standards on Auditing, kansainvälinen tilintarkastusstandardi

LASER Dienst Landelijke Service Regelingen

MUS Monetary Unit Sampling, rahayksikköön perustuva otanta

Ofival Office national interprofessionnel des viandes, de l'élevage et de l'aviculture

OLAF Euroopan petostentorjuntavirasto

PO pääosasto

RRV Riksrevisionsverket

SDE Services déconcentrés de l'État

YMP yhteinen maatalouspolitiikka

YHTEENVETO

Taustatietoja

Tässä kertomuksessa on tarkoituksena arvioida toimivuuden kannalta uudistettua tilien tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmää, joka otettiin käyttöön vuonna 1996 ratkaisuna pitkiin viiveisiin, joita oli tilien päättämisen, komission suorittaman tilien tarkastamisen ja hyväksymisen sekä budjettivallan käyttäjän myöntämän vastuuvapauden välillä. Uudistetun järjestelmän pääpiirteinä voidaan mainita seuraavat tekijät: jäsenvaltiot hyväksyvät maksajavirastot, ja jäsenvaltioiden nimittämät elimet antavat vuotuisen todistuksen maksajavirastojen tileistä, minkä perusteella tehdään seuraavan vuoden huhtikuussa tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös. Todistuksessa on ilmoitettava, onko todistuksen myöntävä elin saanut riittävän varmuuden siitä, että maksajaviraston tilit ovat todenperäiset, täydelliset ja tarkat. Maksujen vastaavuutta yhteisön sääntöihin nähden käsitellään todistuksessa ainoastaan arvioimalla, ovatko maksajavirastojen hallinnolliset rakenteet pystyneet varmistamaan sääntöjenmukaisuuden ennen maksun suorittamista. Korjaukset, jotka perustuvat komission itse toimittamaan sääntöjenmukaisuuden tarkastukseen, sisältyvät sääntöjenmukaisuudesta myöhemmin tehtäviin päätöksiin. Kiistanalaisissa tapauksissa jäsenvaltioilla on mahdollisuus antaa komission ehdottamat korjaukset sovitteluelimen käsiteltäväksi, ja - riippumatta siitä, päättävätkö ne kääntyä sovitteluelimen puoleen - niillä on oikeus antaa asia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

Maksajavirastojen hyväksyminen

Maksajavirastoja on yhä liikaa (91 vuonna 1998, 86 syyskuussa 2000), ja on todennäköistä, että niiden lukumäärä kasvaa, kun Italiassa perustetaan alueellisia maksajavirastoja (ks. kohta 10). Jotkin maksajavirastot eivät ole erillisiä (ks. kohta 9), ja liian monet maksajavirastoista eivät täytä kaikkia hyväksymisperusteita (ks. kohdat 14-22). Tästä huolimatta jäsenvaltiot eivät ole peruuttaneet virastoille annettuja hyväksymisiä, ja komissio on turvautunut seuraamuksiin, jotka ovat kohdistuneet Portugaliin ja Kreikkaan (ks. kohta 23).

Todistuksen myöntävät elimet

Vaikka riippumattomuusedellytys ei täyttynyt ainakaan neljän todistuksen myöntävän elimen kohdalla (ks. kohta 29), komissio ratkaisi kyseisen ongelman myöhemmin. Tarkastuksessa todettiin monia tapauksia, joissa todistuksen myöntävien elinten hallussa oleva tarkastusaineisto ei vastannut kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja (ks. kohdat 31-32). Todistuksen myöntävien elinten toimittamat tiedot otannasta olivat tässä suhteessa erityisen puutteellisia. Virheiden määrittely ja luokittelu ei ole ollut yhtenäistä; lisäksi ekstrapolointi oli joko jätetty suorittamatta tai se oli laskettu usein virheellisesti (ks. kohdat 33-47). Maksajavirastojen sisäisen tarkastuksen resursseja ei myöskään ollut käytetty asianmukaisella tavalla varmentamistyön osalta.

Näistä puutteista huolimatta todistuksen myöntävät elimet ovat yleensä onnistuneet tehtävänsä mukaisesti antamaan kertomukset ja todistukset säädettyjen määräaikojen rajoissa. Kertomusten laatu on parantunut huomattavasti vuoden 1996 jälkeen, ja tileistä on annettu tarvittaessa huomautuksia sisältäviä todistuksia. Huomautuksia sisältävien todistusten määrä on tosin pienentynyt tarkastelujakson aikana, mutta vuoden 1998 osalta on mainittava, että melkein kolmannes menojen kokonaismäärästä oli sellaisten maksajavirastojen ilmoittamia, joiden tileistä oli esitetty huomautuksia sisältävä todistus (ks. kohta 51).

Sovittelumenettely

Sovittelumenettelyyn turvautuminen on antanut jäsenvaltioille mahdollisuuden riitauttaa ehdotettuja korjauksia. Tämän seurauksena korjausten kokonaismäärä on pienentynyt noin 275 miljoonaa euroa (ks. kohta 65). Useissa tapauksissa sovitteluelin ei ole kuitenkaan pystynyt sovittelemaan komission ja jäsenvaltioiden vastakkaisia näkemyksiä (ks. kohta 65). Sovitteluelimen olisi otettava selvästi kantaa kaikkiin sille esitettyihin tapauksiin sekä tehtävä konkreettisia ehdotuksia sovellettavan korjauksen tasosta. Komission olisi hyväksyttävä nämä ehdotukset, jollei se pysty osoittamaan selvästi, että sovitteluelin on väärässä. Tällä tavoin saatettaisiin saada enemmän lopullisia ratkaisuja ja vastaavasti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi annettujen tapausten määrä saattaisi pienentyä (ks. kohta 71).

Tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyvät päätökset

Uudistettuun järjestelmään perustuvat, varainhoitovuodelta määrätyt korjaukset ovat kokonaismäärältään pienempiä kuin vanhan järjestelmän aikana tehdyt korjaukset (ks. kohta 74). Tämä johtuu osaksi siitä, että tiedot ovat yhä puutteelliset. Asiaan vaikuttavat myös seuraavat osatekijät: aiempaa paremmat maksua edeltävät tarkastukset (IACS); 24 kuukauden sääntö; se, että todistuksen myöntävien elinten havaitsemia virheitä ei käytetä korjausten perustana, jos jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tarvittavat toimenpiteet; sovitteluelimen vaikutus.

Komissio ei ole voinut tarkastaa ja hyväksyä kaikkia maksajavirastojen tilejä huhtikuuhun ajoittuvassa, tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä. Päätösten ulkopuolelle jouduttiin jättämään huomattavia määriä vuonna 1996 (ks. kohta 81). Uudistetun järjestelmän ensimmäisen vuoden (1996) kohdalla on kulunut yli kolme vuotta, eikä sääntöjenmukaisuudesta ole vielä tehty lopullista päätöstä.

Päätelmä

Ei voida osoittaa, että uudistettu tarkastamis- ja hyväksymismenettely olisi nopeuttanut koko prosessia, jossa tietyn EMOTR:n varainhoitovuoden menot tarkastetaan ja hyväksytään sekä tilien tarkastamisen ja hyväksymisen että sääntöjenmukaisuuden kannalta. Tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn uudistus on kuitenkin parantanut tilintekovelvollisuutta jäsenvaltioiden tasolla, ja uudistusta on pidettävä merkittävänä saavutuksena (ks. kohta 90).

JOHDANTO

Tavoitteet

1. Tässä kertomuksessa on tarkoituksena arvioida yleisesti uudistetun tilien tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmän toimintaa(1). Kertomuksessa kiinnitetään erityishuomiota todistuksen myöntävien elinten työhön sekä sovittelumenettelyyn. Tilintarkastustuomioistuin on aiemmin perehtynyt tämän järjestelmän tiettyihin osatekijöihin, varsinkin maksajavirastojen hyväksymiseen varainhoitovuoden 1996 tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä(2). Tämä kertomus kattaa EMOTR:n varainhoitovuodet 1991-1998, mutta kertomuksessa ei varsinaisesti analysoida tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tehtyjä päätöksiä, sillä niihin liittyvät tilintarkastustuomioistuimen havainnot sisältyvät tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksiin ja muihin julkaisuihin (taulukko 1).

Taulukko 1

Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevat päätökset sekä viiveet EMOTR:n varainhoitovuosilta 1991-1998

>TAULUKON PAIKKA>

Lyhyt katsaus tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn kehittymiseen

2. Ennen vuotta 1996 tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevat päätökset perustuivat pääasiassa tarkastuksiin, joiden toimittajana oli komission maatalouspääosastoon kuuluva erityinen yksikkö ja joissa keskityttiin toimenpiteiden toteuttamiseen jäsenvaltioissa. Vaikka maksajavirastoja ei tuolloin suoranaisesti tarkastettu eikä niiden tilejä varmennettu, näiden tarkastusten perusteella voitiin tehdä korjauksia jäsenvaltioiden ilmoittamiin menoihin. Kun EMOTR:n varainhoitovuoden kaikki korjaukset olivat tiedossa, ne sisällytettiin yhteen ainoaan päätökseen, jonka komissio teki tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä. Nämä menettelyt johtivat pitkiin viiveisiin tarkastamis- ja hyväksymispäätösten teossa.

3. Komissio asetti huhtikuussa 1991 työryhmän, jonka tehtävänä oli ehdottaa, miten tilien tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmää voitaisiin uudistaa. Työryhmän lokakuussa 1992 antama selvitys (jota kutsutaan työryhmän puheenjohtajan mukaan "Belle" -selvitykseksi) oli lähtökohtana kahdelle perustavaa laatua olevalle muutokselle: tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevien päätösten ja sääntöjenmukaisuutta koskevien päätösten eriyttämiselle ja sovittelumenettelyn käyttöönotolle. Selvityksessä kannatettiin lähestymistapaa, jossa rankaisemisen sijaan ehkäistään, ja suositeltiin tiiviimpää yhteistyötä ja kumppanuutta jäsenvaltioiden ja komission välille. Uudistettu menettely oli määrä ottaa käyttöön jo EMOTR:n varainhoitovuoden 1992 osalta, mutta sovittelumenettelyä lukuun ottamatta sen käyttöönotto lykkääntyi vuoteen 1996.

4. Uudistukset sisältyivät yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 729/70(3) koskevaan muutokseen. Tilintarkastustuomioistuin antoi ehdotetuista muutoksista joulukuussa 1994 lausunnon(4), jossa se puolsi periaatetta, jonka mukaan annetaan yksi vuotuinen tarkastamis- ja hyväksymispäätös; tilintarkastustuomioistuin esitti kuitenkin samalla tiedostavansa olemassa olevaan järjestelmään liittyvät ongelmat, toisin sanoen tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen pitkät viiveet sekä sisäisen valvonnan heikkoudet. Tilintarkastustuomioistuin katsoi, että päätösten eriyttämiseen perustuva uusi järjestelmä oli pikemminkin kompromissi kuin ratkaisu tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn ongelmiin. Se suositteli varovaista lähestymistapaa ja ehdotti, että järjestelmän toimintaa olisi kokeiltava käytännössä ja että komission olisi tehtävä siitä kattava arviointi ennen 31. joulukuuta 1998.

5. Ehdotuksesta tuli neuvoston asetus (EY) N:o 1287/95(5). Tilintarkastustuomioistuimen ehdotusta, joka koski kokeilujaksoa ja tarvittavaa arviointia, ei hyväksytty. Tärkeimpiin muutoksiin kuuluivat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten myöntämä hyväksyntä maksajavirastoille ja maksajavirastojen tilien vuotuinen varmentaminen, jonka perusteella komissio tekee tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen. Todistuksessa on ilmoitettava, onko todistuksen myöntävä elin saanut riittävän varmuuden siitä, että maksajaviraston tilit ovat todenperäiset, täydelliset ja tarkat. Maksujen vastaavuutta yhteisön sääntöihin nähden käsitellään todistuksessa ainoastaan arvioimalla, ovatko maksajavirastojen hallinnolliset rakenteet pystyneet varmistamaan sääntöjenmukaisuuden ennen maksun suorittamista.

6. Belle-selvityksessä suositeltiin, että komissio vastaisi maksajavirastojen hyväksymisestä samoin kuin todistuksen myöntävien elinten nimittämisen hyväksymisestä, mutta neuvosto ei hyväksynyt komission ehdotusta.

7. Uudistetun tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt vahvistettiin komission asetuksessa (EY) N:o 1663/95(6). Asetuksen liitteessä annetaan suuntaviivat perusteista, jotka jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon maksajavirastoa hyväksyttäessä. Siinä esitetään myös suuntaviivat todistuksen myöntävien elinten luonteesta ja tehtävistä. Todistuksen myöntävän elimen on laadittava kertomus ja todistus kustakin maksajavirastosta seuraavan vuoden tammikuun 31. päivään mennessä. Todistus, kertomus sekä tilit on toimitettava komissiolle 10. päivään helmikuuta mennessä. Komission on tarkastettava nämä tiedot ja ilmoitettava jäsenvaltioille kannastaan maaliskuun 31. päivään mennessä.

8. Näiden tietojen perusteella komission on viimeistään 30. huhtikuuta tehtävä päätös tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä. Asetuksen (ETY) N:o 729/70 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaan(7) tämän päätöksen on koskettava "toimitettujen tilien täydellisyyttä, tarkkuutta ja todenperäisyyttä". Saman 5 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaan komissiolla on oikeus päättää menoista, jotka jätetään yhteisörahoituksen ulkopuolelle sillä perusteella, että kyseisiä menoja ei ole suoritettu yhteisön sääntöjen mukaisesti. Tällaisille sääntöjenmukaisuutta (tai sääntöjen noudattamista) koskeville päätöksille ei ole asetettu määräaikaa, mutta korjauksia voidaan toteuttaa takautuvasti korkeintaan kahden vuoden ajalta(8), joka edeltää kyseiselle jäsenvaltiolle toimitettua kirjallista tiedonantoa.

MAKSAJAVIRASTOJEN HYVÄKSYMINEN

Maksajavirastojen lukumäärä ja luonne

9. Asetuksen (ETY) N:o 729/70 4 artiklassa säädetään yleisesti, mitä hyväksyttävältä maksajavirastolta edellytetään, mutta siinä ei eritellä maksajavirastojen muotoa, vaan säädetään pelkästään, että kyseeseen tulevat jäsenvaltioiden yksiköt ja elimet (asetuksen (ETY) N:o 729/70 4 artiklan 1 kohta). Vain jäsenvaltiot voivat hyväksyä maksajavirastoja. Useimmiten maksajavirastot ovat riippumattomia hallintorakenteita, jotka on järjestetty markkinoiden mukaan (Ranska, Alankomaat) tai maantieteellisen jaon perusteella (Saksa, Espanja, Itävalta). Joissakin jäsenvaltioissa on vain yksi maksajavirasto (Tanska, Kreikka, Ruotsi) tai yksi päävirasto, jonka alaisuudessa toimii joitakin paljon pienempiä erityisvirastoja (Belgia, Italia, Portugali). Joissakin tapauksissa maksajavirastoa ei ole rajattu erikseen, vaan se käsittää koko ministeriön (Irlanti, Luxemburg, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta). Tämä saattaa aiheuttaa ongelmia, kun määritetään, olisiko paikallisia toimipisteitä käsiteltävä valtuutettuina yksiköinä vai ei. Saksassa (Baijeri, Baden-Württemberg) maksajavirasto on erityinen yksikkö tai muodostuu erityisyksiköistä (Baijeri), mutta hyväksyntä koskee ministeriöitä kokonaisuudessaan ja vaikuttaa todistuksen myöntävän elimen riippumattomuuteen.

10. Samassa artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on rajattava maksajavirastojen lukumäärä mahdollisimman pieneksi. Tilintarkastustuomioistuin on jo aiemmin tuonut esiin, että maksajavirastojen lukumäärän kasvu on huolestuttavaa, ja tähdentänyt järkeistämisen tarvetta (erityiskertomus nro 21/98(9) ja sen jälkeen annettu vuosikertomus 1998(10). Itävalta on lakkauttanut kolme pientä maksajavirastoa, mutta muissa jäsenvaltioissa 16:n maksajaviraston kohdalla ilmoitettu menomäärä oli alle 10 miljoonaa euroa vuonna 1998. Vuonna 1998 maksajavirastoja oli 91 (taulukko 2). Määrä on vähentynyt 86:een vuonna 2000. Italia on kuitenkin ilmoittanut aikovansa perustaa (korkeintaan 20) alueellista maksajavirastoa. Tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavalla yksiköllä on jo nyt vaikea tehtävä, kun sen on tutkittava ja arvioitava 90 kertomusta 6 viikon aikana (helmikuun puolivälistä maaliskuun loppuun), ja maksajavirastojen lukumäärän kasvu edellyttää, että komission on osoitettava lisää resursseja tähän tehtävään tai otettava riski ja supistettava tehtävän kattavuutta ja/tai lykättävä tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevaa päätöstään yli säädetyn määräajan.

11. Hyväksyntä ei ole siirrettävissä, vaikka asetuksissa ei nimenomaisesti niin säädetä. Komission olisi siksi edellytettävä, että kun toiminta siirtyy Italiassa AIMAlta ja Kreikassa Gedidagepilta uusille maksajavirastoille(11), kaikkiin niistä kohdistetaan hyväksymismenettely.

12. Irlannissa eräs uusi maksajavirasto (DMNR) suoritti vuonna 1998 maksuja 33 miljoonan euron arvosta, mutta se sai hyväksynnän vasta saman vuoden joulukuussa.

Taulukko 2

Maksajavirastot ja vastaavat todistuksen myöntävät elimet

>TAULUKON PAIKKA>

Hyväksymisperusteiden täyttymättä jääminen

Perusteet

13. Hyväksymisperusteita koskevista suuntaviivoista säädetään asetuksen (EY) N:o 1663/95 liitteessä. Varainhoitovuoden 1996 tilien yhteydessä(12) tilintarkastustuomioistuin toi esiin joitakin hyväksymiseen vaikuttavia puutteita, jotka liittyivät muun muassa sisäiseen valvontaan, tietoturvallisuuteen, valtuutettujen yksiköiden valvontaan sekä kirjanpitoon. Varainhoitovuodelta 1998 antamassaan vuosikertomuksessa tilintarkastustuomioistuin kiinnitti erityistä huomiota jatkuviin ongelmiin, joita oli havaittavissa tehtävien siirtämisen ja yhteisön taloudellisten etujen suojaamisen alalla. Sittemmin on tehty joitakin parannuksia, mutta tarkastuksen yhteydessä havaittiin edelleenkin merkittäviä heikkouksia, joita käsitellään jäljempänä.

Velalliset

14. Asetuksen (EY) N:o 1663/95 liitteessä olevan 2 kohdan mukaan on myös tarpeen kirjata velalliset asianmukaisesti kirjanpitoon. Niiden osalta tilanne oli epätyydyttävä vuonna 1998, jolloin maksajavirastojen ilmoittama velkojen arvo oli yhteensä noin 1000 miljoonaa euroa (vuosikertomus 1998, kohta 2.94). Tämän vuoksi komissio antoi heinäkuussa 1998 uuden version suuntaviivoistaan (nro 5), ja tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaava yksikkö on tehnyt tarkastuskäynnit yhdeksään maksajavirastoon, joissa on kirjattu suurimmat velkamäärät. Komissio totesi, että velkojen hallinnoinnissa on saatu aikaan parannuksia tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn uudistuksen jälkeen; toisaalta komissio totesi, että velallisiin liittyvät kirjanpitokirjat ovat yhä puutteellisia ja että suuri osa näistä yhteisön saamisista jää lopullisesti perimättä takaisin ja että useimmat arvoltaan suuret saamiset liittyvät tapauksiin, joista on ilmoitettu Euroopan petostentorjuntavirastolle (OLAFille) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 595/91 3 artiklan mukaisesti(13).

15. OLAF vastaa jäsenvaltioiden ilmoittamien velkojen perinnän seurannasta. Kun jäsenvaltioilta saatujen tietojen perusteella katsotaan, että velat eivät ole perittävissä, OLAF ehdottaa komissiolle, että velat katetaan yhteisön talousarviosta tai veloitetaan jäsenvaltiolta. Velat veloitetaan jäsenvaltioilta ainoastaan siinä tapauksessa, että jäsenvaltioiden katsotaan laiminlyöneen perintätoimet kyseisten tapausten kohdalla. Jäsenvaltioille ilmoitetaan korjauksesta, jossa noudatetaan tavanomaisia tarkastamis- ja hyväksymismenettelyjä (sovittelu ja virallinen päätös jne.).

16. OLAFille tehtyihin ilmoituksiin perustuvat viimeisimmät korjaukset liittyvät vuosiin 1994 (vastaavat päätökset tehtiin toukokuussa 1998) ja 1995 (päätökset tehtiin helmikuussa ja heinäkuussa 1999 sekä maaliskuussa 2000). Nämä korjaukset ovat yhteensä vain 1 miljoonaa euroa, kun takaisin saamatta on OLAFin mukaan 1700 miljoonaa euroa. OLAF kävi vuoden 1999 aikana läpi kaikki ennen vuotta 1995 ilmoitetut, yhä avoinna olleet tapaukset (kokonaisarvo 1000 miljoonaa euroa), jotta ne katettaisiin joko yhteisön tai jäsenvaltioiden varoista. Kuuteen jäsenvaltioon lähetettiin luettelot veloista sekä ehdotukset niiden kattamisesta(14) (2,6 miljoonaa euroa yhteisön katettavaksi, 57,2 miljoonaa euroa jäsenvaltioiden katettavaksi (90 prosentin osuus liittyy Espanjaan), ja 2,6 miljoonaa euroa edellyttää lisäselvityksiä). Muita jäsenvaltioita koskevat luettelot ovat vielä toimittamatta; maiden joukossa on kaksi suurinta velallista (Italia ja Saksa, joiden osuus kaikista vuotta 1995 edeltävistä saamisista on 75 prosenttia ja 6 prosenttia). Lopullisesti sovellettavista korjauksista tehdään päätökset vasta vuonna 2001.

Sisäinen valvonta

17. Asetuksen (EY) N:o 1663/95 liitteessä olevan 3 kohdan mukaan maksajavirastossa olisi oltava sisäinen tarkastuspalvelu, joka varmistaa, että sisäisen valvonnan menettelyt toimivat tehokkaasti, sekä tekninen palvelu, joka todentaa tuenhakijoille suoritettavien maksujen perusteet.

18. Useiden Ranskan maksajavirastojen (Ofival, FIRS, Cnasea) sisäisen tarkastuksen resurssit eivät riitä hyväksymisperusteiden täyttämiseen. SDE (Services décentralisés du trésor) käsittää yhteensä 93 DDAF-yksikköä (maatalousministeriön alaisuudessa) ja valtion raha-asioita hoitavan viraston (Trésor public, osa valtiovarainministeriötä), joihin kohdistuva valvonta on riittämätöntä sekä sisäisen valvonnan että ulkoisten tarkastusten osalta. Tilannetta pahentaa se, että DDAF-yksiköt vastaavat lisäksi muiden maksajavirastojen puolesta monien EMOTR:n järjestelmien hallinnosta ja paikalla toimitettavista tarkastuksista (pääasiassa IACS; osuus yhteensä noin 72 prosenttia ilmoitetuista menoista vuonna 1998).

Tehtävien siirtäminen

19. Asetuksen liitteessä olevan 2 kohdan mukaan maksajaviraston on suoritettava maksut ja pidettävä niistä kirjanpitoa. Tanskassa maksajavirasto oli kuitenkin siirtänyt nämä tehtävät liitännäistoimenpiteiden osalta Strukturdirektoratetille ja metsäalan toimenpiteiden osalta Skov- og Naturstyrelsenille. Kreikassa maksajavirasto on siirtänyt maksamistehtävän osuuskunnille ja suoritukset maksetaan usein käteisenä lopullisille edunsaajille. On selvää, että näissä tehtävien siirroissa ylitetään asetuksen liitteessä määritetyt rajat.

20. Liitteessä olevan 4 kohdan mukaan hyväksyminen ja/tai tekninen palvelu voidaan siirtää muille elimille edellyttäen, että tehtävät määritellään selvästi ja että valtuutetuilla elimillä on tehokkaat järjestelmät sen varmistamiseksi, että ne suorittavat tehtävänsä. Ennen maksamista suoritettujen teknisten tarkastusten tulokset on ilmoitettava maksajavirastolle säännöllisin väliajoin. Useimmissa tapauksissa nämä tarkastukset liittyvät IACS-järjestelmään tai vientitukiin.

21. Ranskassa olisi lisättävä DDAF-yksiköihin kohdistuvia tarkastusoikeuksia maksajavirastojen kohdalla, jotta todistuksen myöntävä elin voisi todentaa, että maksajavirastojen menettelyt "antavat kohtuulliset takeet siitä, että rahastolta (EMOTR) veloitettavat toiminnot ovat yhteisön sääntöjen mukaisia". Yhdistyneessä kuningaskunnassa katsotaan, että maksajavirastojen alueelliset toimipisteet ovat kiinteä osa maksajavirastoa, eikä niitä pidetä valtuutettuina eliminä; komissio on hyväksynyt tämän käytännön, sillä todistuksen myöntävällä elimellä on täydet tarkastusoikeudet alueellisiin toimipisteisiin nähden.

22. Kansalliset tulliviranomaiset toimittavat vientitukea saavien vientitavaroiden fyysiset tarkastukset. Nämä viranomaiset ovat riippumattomia organisaatioita, jotka vastaavat monentyyppisistä vientitarkastuksista, muun muassa YMP-tuotteiden tapauksessa. Ne eivät sinänsä ole valtuutettuja elimiä, eikä virallisesti edellytetä, että niiden on ilmoitettava maksajavirastoille yksityiskohtaiset tiedot toimittamistaan tarkastuksista. On kuitenkin selvää, että maksajavirastot tarvitsevat tällaisia tietoja varmistaakseen, että maksua edeltävät vientitukien tarkastukset on toimitettu(15). Tähän liittyvä tiedonkulku tulliviranomaisten ja maksajavirastojen välillä on ollut yleensä riittämätöntä, ja komissio on vaatinut, että ongelma ratkaistaan tekemällä pöytäkirja näiden kahden osapuolen välillä. Vaikka pöytäkirjat on otettu käyttöön, tullin toimittamien fyysisten tarkastusten laatu ja/tai lukumäärä aiheuttaa yhä ongelmia joissakin jäsenvaltioissa (Saksa, Italia, Ruotsi), ja toimitetut tiedot eivät vielä riitä (Kreikka, Ranska) siihen, että maksajavirastot voisivat taata, että vientitukimaksut ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia.

Seuraamukset

23. Jäsenvaltioilla - ei komissiolla - on valtuudet peruuttaa hyväksyminen asetuksen (ETY) N:o 729/70 4 artiklan nojalla. Kuten taulukko 3 osoittaa, joidenkin maksajavirastojen tileistä on annettu huomautuksia sisältävä todistus useamman kuin yhden vuoden osalta. Jäsenvaltiot ovat pyrkineet käsittelemään erityisiä ongelmia sen sijaan että ne olisivat peruuttaneet antamansa hyväksymisen; tällaisen menettelyn vaikutukset voivat olla erittäin vakavia, mikäli kyseinen maksajavirasto on hyvin tärkeä yksikkö tai kenties jäsenvaltion ainoa maksajavirasto. Jos komissio katsoo, että jäsenvaltio ei toteuta riittäviä toimenpiteitä tilanteen parantamiseksi, se voi pienentää kuukausiennakoita neuvoston päätöksen 94/729/EY(16) 13 artiklan nojalla. Tällainen seuraamus on määrätty ainoastaan Portugalille 5,3 miljoonan euron suuruisena (IACS-heikkoudet vuonna 1999) ja Kreikalle 105,7 miljoonan euron suuruisena (IACS-heikkoudet ja muiden hyväksymisperusteiden täyttämättä jättäminen vuonna 1999).

Taulukko 3

Todistuksen myöntävien elinten antamat huomautuksia sisältävät todistukset maksajaviraston tileistä - varainhoitovuodet 1996-1998

>TAULUKON PAIKKA>

TODISTUKSEN MYÖNTÄVÄT ELIMET

Edellytykset

24. Asetuksen (EY) N:o 1663/95 3 artiklan mukaan todistuksen myöntävän elimen on oltava toiminnallisesti riippumaton maksajavirastosta. Sen antaman todistuksen on perustuttava menettelyjen sekä toimista poimitun otoksen tutkimiseen. Todistuksessa on ilmoitettava, ovatko tilit todenperäiset, täydelliset ja tarkat ja ovatko sisäisen valvonnan menettelyt toimineet hyväksyttävästi. Todistuksen yhteydessä on annettava kertomus todistuksen myöntävän elimen havainnoista. Sääntöjenmukaisuusnäkökohtien osalta kuitenkin vain todennetaan, että todistuksen myöntävällä elimellä on tarvittavat hallinnolliset rakenteet sen varmistamiseksi, että hakemusten sääntöjenmukaisuus on tarkistettu ennen maksun suorittamista. Todistuksen myöntävän elimen olisi noudatettava tarkastuksessaan kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja.

25. Tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaava yksikkö on tarkastanut todistuksen myöntävien elinten työtä tutkimalla ja analysoimalla kyseisten elinten antamia kertomuksia sekä keskustelemalla kertomuksiin sisältyneistä keskeisistä havainnoista ja/tai ilmeisistä puutteista joihinkin maksajavirastoihin ja todistuksen myöntäviin elimiin tehtyjen käyntien yhteydessä. Tarkastuksissa on tutkittu, mitä menetelmiä todistuksen myöntävät elimet ovat käyttäneet otannassa ja virheiden analysoinnissa ja ovatko kyseiset elimet noudattaneet kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja; näiden seikkojen tutkiminen ei ole kuitenkaan systemaattisesti kuulunut yksikön työhön.

26. Aiempina vuosina varainhoidon valvonnan pääosaston (uuden organisaation mukaan tarkastuksen pääosasto) edustajia oli mukana tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavissa tiimeissä joillakin tarkastuskäynneillä, joita tiimit tekivät todistuksen myöntäviin elimiin ja maksajavirastoihin. Joissakin tapauksissa maatalouden pääosasto ja varainhoidon valvonnan pääosasto jakoivat hyväksymiseen ja varmentamiseen liittyvän työmäärän. Tilintarkastustuomioistuimen näkemyksen mukaan varainhoidon valvonnan pääosaston ei pitäisi suorittaa työtä, joka on tarkoituksenmukaisempaa hoitaa maatalouden pääosastossa; varainhoidon valvonnan pääosaston olisi sen sijaan arvioitava kyseistä työtä.

27. Tilintarkastustuomioistuin teki vuonna 1999 tarkastuskäyntejä 18:aan todistuksen myöntävään elimeen (katso taulukko 2) tarkastaakseen yksityiskohtaisesti työn, jonka kyseiset elimet olivat toteuttaneet varainhoitovuoden 1998 tilien osalta, ja tutkiakseen, oliko työ suoritettu kansainvälisesti hyväksyttyjen tilintarkastusstandardien mukaisesti. Nämä todistuksen myöntävät elimet olivat vastanneet yhteensä 48 maksajaviraston tilien varmentamisesta, ja kyseisten maksajavirastojen osuus vuonna 1998 ilmoitettujen menojen kokonaismäärästä oli noin 70 prosenttia. Tilintarkastustuomioistuimen toimittamassa tarkastuksessa kävi ilmi, että 11 todistuksen myöntävää elintä suorittaa työnsä komission laatuvaatimusten mukaisesti ja siten että tilintarkastustuomioistuin voisi luottaa niiden työhön (taulukko 4). On todettava, että todistuksen myöntävien elinten vuosilta 1996-1998 laatimien kertomusten laatu on kaiken kaikkiaan parantunut.

Taulukko 4

Tilintarkastustuomioistuimen arviointitulokset todistuksen myöntävien elinten vuoden 1998 kertomusten osalta

>TAULUKON PAIKKA>

Riippumattomuus

28. Kuusikymmentä todistuksen myöntävää elintä vastasi 91 maksajaviraston osalta vuoden 1998 tilien varmentamisesta - Saksan ja Espanjan liittovaltiorakenteen vuoksi niillä on yhteensä 41 todistuksen myöntävää elintä. Todistuksen myöntävät elimet ovat karkeasti jaotellen joko yksityisyrityksiä tai julkishallinnon elimiä (katso taulukko 2). Yksityisyritykset huolehtivat suoraan yhteensä 9610 miljoonan euron osuuden varmentamisesta (25 prosenttia ilmoitettujen menojen kokonaismäärästä). Jäsenvaltioiden vastuualueeseen kuuluu todistuksen myöntävien elinten nimittäminen ja niille maksettavat mahdolliset korvaukset. Yksityisyritysten nimittäminen on perustunut joko avoimeen tarjouskilpailuun tai suoraan sopimuksentekoon.

29. Tanskassa käytettiin vuoteen 1998 asti todistuksen myöntävänä elimenä maksajaviraston sisäisen tarkastuksen yksikköä, joka ei ollut riippumaton. Saksassa (Baijeri, Baden-Württemberg) sisäinen tarkastus ja todistuksen myöntävä elin muodostavat "yhdistetyn" yksikön, joka toimii maatalousministeriön alaisuudessa(17). Itävallassa (Zollamt Salzburg) todistuksen myöntävän elimen riippumattomuus oli epävarmaa, sillä kyseisistä kahdesta tarkastajasta toisen kohdalla oli olemassa eturistiriita; tarkastajalla oli myös Finanzlandesamt Salzburgiin liittyviä työtehtäviä, ja Finanzlandesamt Salzburg puolestaan vastaa varsinaisesta maksajavirastosta. Komissio on ratkaissut nämä ongelmat sittemmin tarkastusajankohdan jälkeen.

30. Jotkin todistuksen myöntävät elimet ovat käyttäneet maksuista poimitun otoksen yksityiskohtaisessa tarkastamisessa sisäisen tarkastuksen yksiköitä, jotka huolehtivat maksajavirastojen tarkastuksesta. Vastaava osuus työstä vaihtelee 10 prosentista (Ruotsi) yli 50 prosenttiin (Italia (ENR), Alankomaat (Laser), Portugali (INGA, Ifadap)). Saattaa olla tarkoituksenmukaista, että todistuksen myöntävät elimet luottavat sisäisen tarkastuksen yksiköiden suorittamaan työhön arvioidessaan sisäistä valvontaa, mutta ei kuitenkaan ole hyväksyttävää antaa varmentamistyötä sisäisen tarkastuksen hoidettavaksi siinä määrin, että kyseiset yksiköt eivät enää pysty täyttämään muita tehtäviään, sillä tuolloin on vaarana, että maksajavirastot eivät pysty kaikilta osin täyttämään hyväksymisperusteita.

Tilintarkastusstandardit

31. Komission suuntaviivoissa "Maksajana toimivan laitoksen tilien varmennuksen periaatteet" (heinäkuu 1997) tuodaan selvästi esille, että varmentamisessa on noudatettava laajasti kansainvälisiä IAS-tilintarkastusstandardeja (International Audit Standards), joiden laatijana on tilintarkastajien kansainvälinen järjestö (International Federation of Accountants, IFAC); nykyisin näiden standardien nimi on International Standards on Auditing (ISA).

32. IFACin käsikirjassa todetaan, että tarkastusaineiston olisi oltava sellainen, että toinen tarkastaja, jolla ei ole aiempaa kokemusta kyseisestä tarkastuksesta, saa käsityksen suoritetusta tarkastustyöstä sekä tärkeimpien päätösten perustasta. Kun tilintarkastustuomioistuin kävi läpi todistuksen myöntävien elinten säilyttämät tarkastusten työpaperit, se havaitsi, että niiden laajuus ja laatu vaihtelee tasoltaan epätyydyttävästä (Irlanti) kattavaan (Kreikka, Espanja, Alankomaat, Portugali). Useissa tapauksissa todistuksen myöntävä elin ei ollut arkistoinut aineistoa asianmukaisesti eikä ollut merkinnyt työpapereihin niiden laatijan nimeä ja laatimisajankohtaa tai osoitusta johdon toimittamasta tarkastuksesta (Ranska, Itävalta, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta). Otantaan liittyvän aineiston kohdalla todettiin erityisiä heikkouksia.

Otanta

Menetelmä

33. Komission suuntaviivoissa nro 3 "Maksajana toimivan laitoksen tilien varmennuksen periaatteet" (heinäkuu 1997) todetaan, että todistuksen myöntävän elimen olisi pyrittävä saamaan 95 prosentin varmuustaso tilien oikeellisuudesta. Tämä varmuustaso voidaan saavuttaa tutkimalla sisäisen valvonnan järjestelmää ja testaamalla toimista poimittua otosta. Suosituksena on, että otanta tehdään rahayksikköön perustuvan otantamenetelmän avulla (MUS).

34. Useimmat todistuksen myöntävät elimet käyttivät otannassa MUS-menetelmää (taulukko 5). Jotkin niistä elimistä, jotka eivät käyttäneet vuoden 1998 osalta MUS-menetelmää, esittivät soveltavansa MUS-menetelmää vuoden 1999 kohdalla (Italia (AIMA), Itävalta (AMA)). MUS-menetelmää ei ollut aina käytetty tapahtumien poiminnassa, vaikka sitä oli sovellettu määritettäessä otoksen kokoa (Kreikka, Italia (DCCC)).

35. Jotkin todistuksen myöntävät elimet olivat antaneet koordinointielimen/maksajavirastojen tehtäväksi toteuttaa otanta niiden puolesta (Ranska, Itävalta (AMA)), mutta ovat myöhemmin huolehtineet tehtävästä itse. Espanjassa todistuksen myöntävä elin, jonka tehtäväalue kattoi neljä autonomista aluetta, oli antanut otantatoimeksiannon eräälle yliopistolle eikä pystynyt toimittamaan otantaa koskevaa asianmukaista asiakirja-aineistoa.

Taulukko 5

Otantakriteerit 1998

>TAULUKON PAIKKA>

Perusjoukot

36. On tärkeää varmistaa, että otos poimitaan kokonaisesta perusjoukosta. Todistuksen myöntävän elimen olisi toisin sanoen täsmäytettävä perusjoukon tiedot vastaaviin tileihin. Joidenkin maksajavirastojen osalta todistuksen myöntävien elinten tapauksessa ei saatu osoituksia tämän tehtäväalueen toteutumisesta (Irlanti, Italia, Yhdistynyt kuningaskunta), ja jotkin elimet eivät olleet pystyneet täsmäyttämään tietoja (SDE (Ranska)). Joissakin tapauksissa perusjoukkoon sisältyi virheellisesti EMOTR:n ulkopuolisia maksuja ja/tai jäsenvaltion osuus yhteisrahoitetuista toimenpiteistä (Irlanti, Yhdistynyt kuningaskunta), mikä saattaa vaikuttaa testien tulosten perusteella tehtyihin päätelmiin.

Parametrit

37. Otantaa käytetään määritettäessä, ovatko tileihin sisältyvät virheet kaiken kaikkiaan olennaisia (esimerkiksi liian iso virheiden määrä). Tätä varten otoksessa havaitut virheet ekstrapoloidaan ja tulokseksi saatua todennäköisintä virhettä ja ylempää virherajaa(18) verrataan ennalta määritettyyn olennaisuusrajaan. Jos ylempi virheraja on olennaisuusrajan alapuolella, tilejä voidaan pitää hyväksyttävinä. Kaikissa todistuksen myöntävissä elimissä, joihin tarkastuskäynnit tehtiin, on käytetty 1 prosentin olennaisuusrajaa.

38. Vaikka edellytetään, että todistuksen myöntävien elinten on saatava tarkastuksistaan kaiken kaikkiaan 95 prosentin varmuustaso, sitä ei tarvitse kokonaisuudessaan saavuttaa tarkastamalla yksityiskohtaisesti otokseen kuuluvat yksiköt. Tilintarkastusstandardien mukaan on myös mahdollista, että osa varmuustasosta saavutetaan toiminnasta johtuvan riskin sekä valvontariskin arvioinnin avulla; tämä pienentää yksityiskohtaisista tarkastuksista edellytettyä varmuustasoa ja vastaavasti myös otosten kokoa. Jotta tarkastaja saisi varmuuden valvontariskin arvioinnin perusteella, hänen on arvioitava ja tarkastettava sisäisen valvonnan järjestelmän toiminta ja päädyttävä tulokseen, jonka mukaan toiminta vastaa korkeita laatuvaatimuksia.

39. Kaksi kolmasosaa todistuksen myöntävistä elimistä pyrki saavuttamaan edellytetyn varmuustason (95 prosenttia komission suosituksen mukaisesti) kokonaisuudessaan tarkastamalla yksityiskohtaisesti otokseen kuuluvia yksiköitä (katso taulukko 5). Jotkin todistuksen myöntävät elimet käyttivät aikaisempaa kokemusta ja hyvää sisäistä valvontaa perusteena otoksen testaamisesta saatavan varmuustason alentamiselle ja pienensivät näin ollen otoksen kokoa (katso taulukko 5). Tanskassa arvioitiin riski kullekin perusjoukolle ja määritettiin otos siten, että otoksen testaamisen perusteella saatava varmuustaso olisi peltokasvien tapauksessa 80 prosenttia ja vientitukien tapauksessa 90 prosenttia. ENR:n (Italia) todistuksen myöntävä elin pyrki saavuttamaan otoksen testaamisen perusteella 80 prosentin varmuustason, ja loppuosan kohdalla se luotti arvioonsa sisäisen valvonnan menettelyistä ja erityisesti sisäisen tarkastuksen yksikön tarkastustyöhön, vaikka pinta-alatukea koskeva toimenpide oli otettu ensimmäistä kertaa käyttöön vuonna 1998 ja vaikka sekä todistuksen myöntävältä elimeltä että sisäisen tarkastuksen yksiköltä näin ollen puuttui kokemus kyseisen tukijärjestelmän tarkastamisesta. Irlannissa todistuksen myöntävä elin pyrki saavuttamaan otoksen perusteella 75 prosentin varmuustason useimpien tarkastettujen tukijärjestelmien kohdalla. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on saatu yksityiskohtaisen tarkastamisen perusteella 63-74 prosentin varmuustaso ja loppuosa toiminnan luonteesta johtuvan riskin ja valvontariskin arvioinnista. Nämä alennetut varmuustasot voidaan hyväksyä, mikäli todistuksen myöntävä elin voi osoittaa, että se pystyy saamaan tarvittavan lisävarmuuden muista lähteistä.

Otoksen koko

40. Komissio antoi heinäkuussa 1998 suuntaviivat "Otanta ja virheiden analysointi", jonka mukaan vähintään 85 prosentin varmuustaso olisi hankittava yksityiskohtaisen tarkastamisen avulla. Tämä tarkoittaa, että otoksen vähimmäiskoon olisi oltava 223 tointa ja että otoksen on käsitettävä 406 tointa, mikäli varmuustaso halutaan kokonaisuudessaan saavuttaa yksityiskohtaisen tarkastamisen avulla. Vaikka nämä suuntaviivat annettiin niin myöhään, ettei niillä ollut vaikutusta otantaan, jonka todistuksen myöntävät elimet suorittivat vuoden 1998 tilien varmentamista varten, useimmat todistuksen myöntävät elimet itse asiassa poimivat otokset näitä rajoja noudattaen. Jotkin niistä tarkastivat huomattavasti enemmän toimia kuin MUS-menetelmän tarkka soveltaminen olisi edellyttänyt. Esimerkiksi RRV (Ruotsi) tarkasti kaksi kertaa suuremman määrän toimia.

41. Todistuksen myöntävät elimet tarkastivat vuodelta 1998 noin 32000 maksua. Kansallisella tasolla voidaan havaita erityisen selviä eroja, kun verrataan tarkastettujen toimien lukumääriä: ääriesimerkkeinä voidaan mainita Kreikan 131 tarkastettua tointa ja Espanjan yli 11000 tarkastettua tointa. Tämä selittyy suurelta osin jo pelkästään maksajavirastojen lukumäärän ja luonteen perusteella, mutta tärkeänä selittävänä tekijänä on myös se, että todistuksen myöntävät elimet voivat oman harkintansa mukaan määrittää perusjoukkojen lukumäärän tarkastuksia varten.

Virheiden analysointi

42. Komission suuntaviivoissa siteerataan IAS-standardia 19 (korvattu ISA-standardilla 530), jonka mukaan tarkastajan on analysoitava otoksessa havaitut virheet ja suhteutettava havaitut virheet perusjoukkoon. Tarkastajan on standardin mukaan myös verrattava suhteutettua perusjoukon virhettä sallittuun virheeseen. Tätä varten todistuksen myöntävän elimen olisi laskettava todennäköisin virhe ja ylempi virheraja(19). Tarkasti ottaen ainoastaan siinä tapauksessa, että ylempi virheraja on ennalta määrätyn olennaisuusrajan alapuolella, tarkastaja voi 95 prosentin varmuudella sanoa, että virheen esiintyvyys ei ole olennainen.

43. Virheet voidaan jakaa kahteen pääryhmään: sisältövirheisiin ja muodollisiin virheisiin. Sisältövirheet ovat virheitä, joilla on jonkinlainen rahamääräinen vaikutus, mikä tarkoittaa, että edunsaajalle on maksettu virheellinen määrä, jonka komissio on vastaavasti virheellisesti korvannut. Muodolliset virheet tarkoittavat, että tietyn toimen käsittelyssä on tapahtunut virheitä, mutta edunsaajalle on maksettu ja komissiolle on ilmoitettu oikea määrä. Tilien varmentamisen yhteydessä komissio kiinnittää huomiota yksinomaan sisältövirheisiin. Tämän virheryhmän sisällä se tekee jaon systemaattisten virheiden ja satunnaisvirheiden välillä. Systemaattiset virheet olisi tutkittava, jotta saadaan selville virheen todellinen laajuus perusjoukossa, eikä niitä pitäisi ekstrapoloida. Otoksessa havaitut satunnaisvirheet olisi ekstrapoloitava.

44. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että virheiden analysointi on - todistuksen myöntävien elinten kertomuksista päätellen - joissakin tapauksissa puutteellista tai epäjohdonmukaista. Tästä voidaan mainita seuraavat esimerkit:

a) jotkin jäsenvaltiot ovat ottaneet analysoinnin piiriin kaikki havaitut virheet niiden arvosta huolimatta (Saksa), kun taas toiset jäsenvaltiot ovat soveltaneet analysoinnissa toleranssirajaa, minkä vuoksi pieniä virheitä ei ole otettu huomioon ekstrapoloinnissa (Italia);

b) todistuksen myöntävä elin ei ole käsitellyt virheinä sellaisia vähennyksiä, joita jäsenvaltiot ovat tehneet edunsaajille suoritetuista maksuista (Kreikka);

c) systemaattisia virheitä ei todistuksen myöntävän elimen antamassa kertomuksessa esitetystä selostuksesta huolimatta määritetty kvantitatiivisesti eikä sisällytetty virheiden analysointia koskevaan yhteenvetoon; kyseiset virheet katettiin kansallisesta budjetista (Yhdistynyt kuningaskunta);

d) virheitä on luokiteltu uudelleen satunnaisvirheiden ryhmästä systemaattisiin virheisiin ja jätetty siten ekstrapoloimatta (Saksa, Ruotsi), ja säännönvastainen maksu, joka Italiassa havaittiin todistuksen myöntävän elimen tarkastamassa otoksessa, jätettiin käsittelemättä virheenä sillä perusteella, että oli toteutettu takaisinperintä, joka kuitenkin tapahtui tilien päättämisen jälkeen.

45. Niiden 37 maksajaviraston kohdalla (vastaava menojen osuus 36 prosenttia), joille todistuksen myöntävät elimet laskivat todennäköisimmän virheen, virheiden kokonaisarvo oli 43,4 miljoonaa euroa, mikä vastaa 0,2 prosentin virhemäärää. Yhteensä 17 muun maksajaviraston tapauksessa (vastaava menojen osuus 33 prosenttia) todistuksen myöntävien elinten kertomuksissa todetaan nimenomaisesti, että virheitä ei todettu. Loput 37 maksajavirastoa (31 prosenttia menoista) ovat tapauksia, joissa ei ole selvää, onko virheitä todettu, tai joissa virheitä ei ole ekstrapoloitu.

46. Kun komissio laski uudelleen virheitä koskevat arviot kolmen Saksassa toimivan todistuksen myöntävän elimen tapauksessa (Baijeri, Baden-Württemberg, Niedersachsen), todettiin, että kyseiset elimet olivat hyväksyneet virheellisesti maksajavirastojen tilit. Sen jälkeen kaksi kyseisistä todistuksen myöntävistä elimistä (Baijeri ja Baden-Württemberg) luokitteli uudelleen joitakin satunnaisvirheitä systemaattisiksi virheiksi ja vakuutti näin komission tilien oikeellisuudesta. Vastaavasti Ruotsissa todistuksen myöntävä elin totesi kaksi virhettä, joiden perusteella tileistä olisi pitänyt antaa huomautuksia sisältävä todistus, mutta se päätti luokitella suuremman virheen systemaattiseksi ja toimittaa lisää tarkastuksia. Heinäkuussa 1998 annetut uudet suuntaviivat sisältävät tämän vaihtoehdon, jonka mukaan jäsenvaltiot itse asiassa voivat välttyä huomautuksia sisältävältä todistukselta panostamalla ylimääräiseen tarkastustyöhön. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että tämä menettely voidaan hyväksyä ainoastaan mikäli ylimääräiset tarkastukset suoritetaan ennen todistuksen antamista.

47. Tarkastuskäyntien kohteina olleet todistuksen myöntävät elimet eivät suorita seurantaa niiden virheiden osalta, joita ne ovat havainneet edellisen vuoden varmentamistyön yhteydessä. Komissio ei myöskään seuraa virhemääriä. Komission olisi ryhdyttävä kokoamaan tietokantaa, jotta voitaisiin päätellä, onko tilanne parantumassa vai huonontumassa jonkin maksajaviraston kohdalla, ja jotta voitaisiin yksilöidä mahdolliset ilmeiset poikkeamat niiden virheiden määrissä, joita todistuksen myöntävät elimet ovat raportoineet eri maksajavirastojen kohdalla samassa jäsenvaltiossa.

Paikalliset toimipisteet ja paikalla toimitetut tarkastukset

48. Paikallisia toimipisteitä ei ole otettu riittävästi huomioon joidenkin todistuksen myöntävien elinten toiminnassa. Esimerkiksi Espanjassa autonomisilla alueilla on joitakin alueellisia toimipisteitä ja huomattavasti suurempi määrä paikallisia toimipisteitä, jotka huolehtivat hakemusten käsittelystä; todistuksen myöntävä elin on kuitenkin tehnyt tarkastuskäyntejä vain harvoihin niistä(20).

49. Asetuksessa (EY) N:o 1663/95 ei estetä todistuksen myöntäviä elimiä toimittamasta tarkastuksia lopullisten edunsaajien luona. Niiden on vahvistettava, että maksajavirasto on pystynyt varmistamaan hakemusten sääntöjenmukaisuuden ennen vastaavien maksujen suorittamista (ks. kohta 5). Käytännössä tämä tarkoittaa useimpien tukijärjestelmien kohdalla sen todentamista, että IACS on pantu täytäntöön asianmukaisesti ja että on toimitettu vaadittu määrä tilatarkastuksia. Useimpien todistuksen myöntävien elinten työssä on rajoituttu vahvistamaan, että tarkastuksia on toimitettu vaadittu määrä; tarkastuksia ei ole toimitettu uudelleen eivätkä kyseiset elimet ole olleet mukana IACS-tarkastuksissa. Mitä tulee virheiden määriin ja IACS:n yhteydessä määrättyihin seuraamuksiin, todistuksen myöntävillä elimillä ei yleensä ole niitä koskevia tietoja tai ne eivät käytä kyseisiä tietoja antaessaan todistuksen yhteisön sääntöjen noudattamisesta. Komissio ei ole edellyttänyt, että maksajavirastojen on esitettävä selvästi niiden havainnot satunnaisotantaan ja riskitekijöihin perustuvien otosten osalta ja ilmoitettava määrättyjen seuraamusten määrät, mikä tarkoittaa, että IACS-perusjoukkoon sisältyvien virheiden todellista arvoa ei lasketa. Komission olisi vaadittava, että nämä tiedot toimitetaan ja että todistuksen myöntävä elin tarkistaa ne.

50. Ruotsissa todistuksen myöntävällä elimellä ei ole lain mukaan oikeutta toimittaa tarkastuksia lopullisten edunsaajien luona. Muissa jäsenvaltioissa tilanne on joustavampi. Esimerkiksi Itävallassa todistuksen myöntävän elimen edustajia on ollut IACS-tarkastajien mukana 29 tarkastuskäynnillä. Espanjassa yhdellä niistä kolmesta autonomisesta alueesta, joihin tilintarkastustuomioistuin teki tarkastuskäynnit, todistuksen myöntävän elimen edustajia oli ollut mukana kolmella kymmenestä käynnistä, joita maksajavirastojen teknisen palvelun edustajat tekivät uusintatarkastusten yhteydessä edunsaajien luo. Alankomaissa todistuksen myöntävä elin ei osallistunut tarkastuskäynteihin. Tilintarkastustuomioistuimen näkemyksen mukaan todistuksen myöntävien elinten olisi annettava entistä suurempi painoarvo IACS:n vaikuttavuuden arvioinnille ja niiden olisi pyrittävä saamaan ensikäden tietoa olemalla tarkastajien mukana sekä tavanomaisissa että uusintatarkastuksissa. Sama pätee myös tullin tarkastuksiin.

Tileistä annetut huomautuksia sisältävät todistukset

51. Taulukko 3 osoittaa, että todistuksen myöntävien elinten antamien huomautuksia sisältävien todistusten määrä on pienentynyt 40 prosenttia (21:stä 13:een) vuosina 1996-1998. Menojen määrä on kuitenkin liian suuri tileissä, joista esitettiin huomautuksia sisältävä todistus vuonna 1998: menot ovat määrältään 11700 miljoonaa euroa (30 prosenttia). Seitsemän maksajaviraston tileistä esitettiin huomautuksia sisältävä todistus vuosilta 1996 ja 1997, mutta sen jälkeen niille on annettu vakiomuotoiset todistukset. Kolmen maksajaviraston tilanne on edelleen huolestuttava, sillä niiden tileistä esitettiin huomautuksia sisältävä todistus vuosina 1997 ja 1998 ja niiden joukossa on Kreikka, joka on kolmanneksi suurin maksajavirasto. FEGA (Espanja) on ainoa maksajavirasto, jonka tileistä on esitetty huomautuksia sisältävä todistus kolmena peräkkäisenä vuotena. Huomautusten syynä on yleensä tarkastuksen rajoittaminen (todistuksen myöntävä elin ei ole pystynyt saamaan kaikkia tarvitsemiaan tietoja) ja hyväksymisperusteiden täyttymättä jääminen - perusteisiin kuuluvat varastoja ja saamisia koskeva kirjanpito, valtuutettujen elinten valvonta, teknisten palvelujen tehokkuus (IACS), kirjanpidon ja sisäisen valvonnan järjestelmät.

52. Huomautuksia sisältävä todistus voi johtaa siihen, että vastaavat maksajaviraston ilmoittamat menot jätetään huhtikuussa tehtävän tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen ulkopuolelle ja edellytetään lisäselvityksiä ja -tarkastuksia. Komissio tarkastaa ja hyväksyy kyseiset tilit myöhemmin toisessa päätöksessä korjauksin tai korjauksitta. Joissakin tapauksissa komissio hyväksyy tilit, joista on esitetty huomautuksia sisältävä todistus, jos huomautukset eivät ole kyseisen vuoden kannalta taloudellisesti merkittäviä.

SÄÄNTÖJENMUKAISUUTTA KOSKEVAT PÄÄTÖKSET

53. Tietyltä EMOTR:n varainhoitovuodelta tehty tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös ei estä komissiota sulkemasta myöhemmin ulkopuolelle menoja, jotka komission näkemyksen mukaan eivät ole toteutuneet yhteisön sääntöjen mukaisesti. Todistuksen myöntäviltä elimiltä ei edellytetä todistusta maksajavirastojen ilmoittamien menojen laillisuudesta ja asianmukaisuudesta, mutta elinten antamat kertomukset sisältävät usein tämäntyyppisiä huomioita. Kertomukset vaikuttavat näin ollen osaltaan työhön, jonka suorittajana on sääntöjenmukaisuuden tarkastamisesta vastaava maatalouden pääosaston yksikkö. Yksiköllä on laaja jatkuvasti sovellettava ohjelma, jossa tarkastetaan, onko yhteisön säännökset pantu täytäntöön asianmukaisesti ja ovatko lopullisille edunsaajille suoritetut maksut virheettömiä. Mikäli näissä tarkastuksissa osoittautuu, että maataloustukien hallinnointi on ollut epätyydyttävää, komissio voi määrätä korjauksia, jotka perustuvat kiinteään määrään (2, 5, 10 tai 25 prosenttia) kyseisistä menoista tai joiden pohjana voi - silloin kun se on mahdollista - olla edunsaajille suoritettuja virheellisiä maksuja koskeva kvantitatiivinen määritys. Kaikki tällaiset korjaukset, joita komissio ehdottaa tutkittuaan kyseiset huomiot tai suoritettuaan omia tarkastuksia, on annettava tiedoksi jäsenvaltioille, joilla on puolestaan oikeus viedä asia sovittelumenettelyyn. Vasta tämän menettelyn päätyttyä komissio voi tehdä sääntöjenmukaisuutta koskevan päätöksen. Korjaukset voivat olla takautuvia korkeintaan kahden vuoden ajalta, joka edeltää tarkastustulosten tiedoksiantoajankohtaa.

54. Ensimmäinen sääntöjenmukaisuutta koskeva päätös tehtiin vasta helmikuussa 1999 (katso taulukko 1), ja se sisälsi pääasiassa toistuneisiin heikkouksiin perustuvia korjauksia. Toinen päätös koski puutteita, joita liittyi yli 30 kuukauden ikäisten nautojen hävittämisohjelman soveltamiseen Yhdistyneessä kuningaskunnassa(21), ja kolmas sääntöjenmukaisuutta koskeva päätös liittyi puolestaan viivästyneisiin maksuihin ja muihin kirjanpidossa tehtäviin oikaisuihin. Näiden vuonna 1999 tehtyjen sääntöjenmukaisuutta koskevien päätösten kokonaisarvo on suhteellisen pieni (207 miljoonaa euroa), ja ne kattavat EMOTR:n varainhoitovuodet 1996-1998 (taulukko 6). Myöhemmät sääntöjenmukaisuutta koskevat päätökset saattavat myös kattaa vuoden 1996 menoja, joten tässä vaiheessa on liian aikaista tehdä päätelmiä korjausten kokonaisarvosta edes uudistetun tilien tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmän ensimmäisen vuoden (1996) osalta.

Taulukko 6

Tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyvät korjaukset (1991-1998)

>TAULUKON PAIKKA>

Huom.

Kursiivilla painetut luvut ovat väliaikaisia.

Vaihtokurssit

1991: vaihtokurssi, jota käytettiin 24. rahoituskertomuksen liitteessä 23 financial results of 1991 clearance of accounts decision.

1992, 1993: vaihtokurssit, joita käytettiin tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksissa nro 1/97 ja 2/98 korjausten, ulkopuolelle jätettyjen määrien sekä ilmoitettujen menojen tapauksessa.

Vuodesta 1994 lähtien: vaihtokurssit, joita komissio on käyttänyt yhteenvetokertomuksissaan.

SOVITTELUMENETTELY

Taustaa

55. Sovittelumenettely alkaa sen jälkeen, kun komissio on lähettänyt huomautuksensa jäsenvaltiolle. Kirjeessä todetaan pääsääntöisesti, että tapauksessa harkitaan korjauksia, mutta tarkkaa määrää ei esitetä. Jäsenvaltioiden on annettava kirjallinen vastaus, minkä jälkeen niillä on mahdollisuus keskustella ehdotetusta korjauksesta kahdenvälisissä neuvotteluissa komission kanssa. Neuvottelujen jälkeen komissio ilmoittaa jäsenvaltiolle, minkä suuruisena se aikoo toteuttaa korjauksen. Jäsenvaltiolla on 30 päivää aikaa päättää, antaako se tapauksen sovitteluelimen käsiteltäväksi. Sovittelumenettelyyn tarkoitettu aika on 4 kuukautta, mikä ei kuitenkaan rajoita jäsenvaltion oikeutta antaa asia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Jäsenvaltiot voivat kääntyä suoraan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen puoleen antamatta tapausta sovitteluelimen käsiteltäväksi.

56. Sovitteluelin perustettiin vuonna 1994(22) (toiminta käynnistyi syyskuussa 1994) "Belle-uudistuksen" yhteydessä, ja se on olennainen osa tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä. Sovitteluelimen lausunnot eivät sido komissiota, kun se tekee lopullisen päätöksen tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä. Sovitteluelimessä on viisi jäsentä, jotka komissio nimittää kuultuaan EMOTR-komiteaa.

57. Sovittelumenettelyä sovellettiin ensimmäistä kertaa varainhoitovuoden 1992 tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä, ja sinänsä menettely edelsi vaihetta, jolloin otettiin käyttöön erillinen tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös; tämä tapahtui vuonna 1996. Itse asiassa useimmat 120 lausunnosta, jotka annettiin vuoden 1999 loppuun mennessä, liittyvät kauteen 1992-1995.

58. Tilintarkastustuomioistuin on aiemmin ottanut kantaa sovitteluelimen toimintaan erityiskertomuksissaan, jotka ovat liittyneet varainhoitovuosien 1992 ja 1993 tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen(23), mutta tähän mennessä se ei ole tarkastellut toimintaa kaikilta osin. Maatalouden pääosastoon kuuluva tilien tarkastamis- ja hyväksymisyksikkö suoritti vuonna 1999 arvioinnin yhteistyössä sovitteluelimen sihteeristön kanssa. Arvioinnin suorittajana olisi pitänyt olla riippumattomampi taho, kuten esimerkiksi varainhoidon valvoja.

59. Arviointikertomuksessa kuvataan sovitteluelimen työtä ja ongelmia. Arviointielimen suurimpina ongelmina on saada komission eri yksiköt yhteisymmärrykseen neljän kuukauden määräajan kuluessa(24) ja käsitellä "uusia" tietoja, joita jäsenvaltiot toimittavat sovitteluvaiheessa eikä ennen sitä. Tilintarkastustuomioistuin yhtyy moniin kertomuksessa esitettyihin näkökohtiin, mutta tekee erilaiset päätelmät kertomuksen sisältämistä tiedoista. Näiden erojen syyt selostetaan jäljempänä olevissa kohdissa, ja ne perustuvat tarkastukseen, jossa käytiin läpi sovitteluelimen antamista lausunnoista poimittu 50 lausunnon otos.

Sovitteluelimen tehtävät

60. Belle-työryhmä suositteli, että perustettaisiin pakollinen järjestelmä, joka toimisi riippumattomana neuvoa-antavana elimenä ja jonka avulla komissio ja jäsenvaltiot voisivat sopia tapauksia neuvotteluteitse, tuomioistuimen ulkopuolella. Se, mitä komission päätöksellä 94/442/EY(25) itse asiassa perustettiin, oli sovitteluelin, jonka tehtävänä on "pyrkiä lähentämään komission ja sen jäsenvaltion, jota asia koskee, toisistaan poikkeavia kantoja" korjauksista, joita komissio on ehdottanut tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn yhteydessä.

61. Joulukuussa 1995 sovitteluelimen puheenjohtaja antoi kertomuksen sovitteluelimen ensimmäisen vuoden toiminnasta. Oli jo käynyt selväksi, että sovitteluelin ei ollut onnistunut saamaan aikaan lopullisia sovitteluratkaisuja. Tämä kertomus oli yhtenä lähtökohtana komission valmisteluasiakirjalle(26), jossa myönnettiin, että sovittelu oli suurelta osin epärealistista, mutta torjuttiin välimiesmenettelyä koskeva ajatusmalli, joka tarkoittaisi, että sovitteluelimen lausunnot olisivat sitovia. Sen sijaan asiakirjassa ehdotettiin, että sovitteluelin keskittyisi molempien osapuolten esittämiin perusteluihin, arvioisi niiden paikkansapitävyyttä ja antaisi suosituksen tarpeellisena pitämästään korjauksesta. Valmisteluasiakirjaan sisältyi ehdotus sovitteluelimen perustamisesta tehdyn päätöksen muuttamisesta siten, että painotettaisiin entistä enemmän 1 artiklan 1 kohdan c alakohtaa, jonka mukaan sovitteluelimen on laadittava kertomus ja selvitettävä ratkaisematta jääneet osat. Ehdotusta ei hyväksytty. Sovitteluelin on ottanut kantaa liian suurina pitämiinsä korjauksiin, mutta se ei ole koskaan esittänyt avoimesti, että korjausten olisi pitänyt olla suurempia, vaikka 1 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan siihen ei ole esteitä.

Sovitteluelimen tulosten mittaaminen

62. Arviointikertomuksessa on mainittu joitakin perusteita, joiden avulla pyritään mittaamaan sovitteluelimen tuomaa lisäarvoa ja sen toiminnan vaikuttavuutta: kyseisiin perusteisiin kuuluvat neljän kuukauden määräajan noudattaminen, käsittelyn tulos, vaikutukset Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi annettujen tapausten lukumäärään sekä rahamääräiset vaikutukset. Tilintarkastustuomioistuin teki oman analyysinsä näistä näkökohdista.

Neljän kuukauden määräaika

63. Pääsääntönä on, että sovitteluelimen olisi annettava kertomuksensa neljän kuukauden määräajan kuluessa. Oli kuitenkin todettavissa, että yhteensä 120:stä tapauksesta 25:ssä oli myönnetty yhden tai kahden kuukauden lisäaika (yhdessä tapauksessa aika oli neljä kuukautta); näissä tapauksissa komissio oli hyväksynyt jäsenvaltioista tulleen pyynnön ja antanut niille lisäaikaa todentavan aineiston esittämistä varten. Jatketun määräajan lopussa vain 20 prosenttia kyseisistä 25 tapauksesta oli saatu varsinaisesti päätökseen.

64. Määräajan umpeuduttua kuluu vielä keskimäärin viisi kuukautta, ennen kuin komissio tekee sääntöjenmukaisuutta koskevan päätöksen, jossa vahvistetaan sovitteluelimen käsiteltävänä olleet korjaukset. Sovitteluelimen kuormitushuippujen vuoksi tapausten käsittely saattaa viivästyä ja tapauksia ei voida ottaa alkuperäisten suunnitelmien mukaisesti huomioon sääntöjenmukaisuutta koskevaa päätöstä edeltävässä käsittelyssä. Esimerkiksi neljännen sääntöjenmukaisuutta koskevan päätöksen(27) ulkopuolelle oli jätettävä 18 sovittelutapausta (277 miljoonaa euroa), koska ne olivat edelleen sovitteluelimen käsiteltävänä. Itse tileihin tehtävät oikaisut suoritetaan keskimäärin kahden kuukauden kuluttua sääntöjenmukaisuutta koskevan päätöksen päivämäärästä. Toisin sanoen kun korjaus on annettu sovitteluelimen käsiteltäväksi, kuluu yleensä vuosi, ennen kuin korjaus veloitetaan jäsenvaltiolta. Tilintarkastustuomioistuin ei havainnut osoituksia, jotka tukisivat arviointikertomuksessa esitettyä näkemystä, jonka mukaan komissio on sovittelun ansiosta pystynyt tekemään päätökset entistä nopeammin.

Käsittelyn tulokset

65. Tarkasteltavana olevan kauden osalta ehdotettiin kaiken kaikkiaan 279:ää korjausta, joiden kokonaisarvo on arviointikertomuksen mukaan 2 436,2 miljoonaa euroa; näistä siirrettiin sovitteluun 125 korjausta eli 1 636,2 miljoonaa euroa (kaksi kolmasosaa). Sovitteluprosessin aikana tämä kokonaismäärä pieneni 275 miljoonalla eurolla (17 prosenttia).

66. Arviointikertomuksessa esitetään, että 17 prosentissa yhteensä 120 tapauksesta sovittelu onnistui sikäli, että jäsenvaltio hyväksyi ehdotetut korjaukset tai komissio pienensi korjauksia taikka luopui niistä. Neljä korjausta annettiin kuitenkin myöhemmin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi(28) ja lukuisista tapauksista luovuttiin, sillä komissio pienensi ehdotettua korjausta ennen varsinaista sovittelukäsittelyä. Jos näitä tapauksia ei otettaisi lukuun, todellinen "onnistumisaste" laskisi lukumääräisesti tarkasteltuna 10 prosenttiin.

67. Yhteensä 26 prosentissa tapauksista sovitteluelimen kanta oli komission ehdottaman korjauksen mukainen, ja 50 prosentissa tapauksista sovitteluelin katsoi, että korjaus oli aiheellista tehdä ehdotettua pienempänä; komissio pysyi kuitenkin kannassaan. Monet näistä tapauksista on myös annettu Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi.

68. Yhteensä 10 prosentissa tapauksista sovitteluelin ei pystynyt antamaan lausuntoaan, koska sillä ei ollut toimivaltaa oikeudellisissa asioissa tai sillä ei ollut käytettävissään niin paljon tietoja, että lausunnon antaminen olisi ollut mahdollista. Suurin osa näistäkin korjauksista annettiin tuomioistuimen ratkaistavaksi.

Korjausten riitauttamisen syyt

69. Neljän jäsenvaltion (Kreikka, Espanja, Ranska ja Italia) osuus kaikista sovitteluelimelle annetuista tapauksista on 70 prosenttia (rahamääräinen osuus 80 prosenttia). Tämä luku vastaa myös niiden osuutta toteutettujen korjausten kokonaismäärästä (kaavio 1). Korjausten pienentämisen kautta saadut hyödyt ovat vastaavaa suuruusluokkaa, noin 200 miljoonaa euroa (75 prosenttia) korjausten kokonaisarvosta.

70. Useimmat sovitteluun annetut korjaukset olivat kiinteämääräisiä - vuosina 1992-1995 niiden osuus oli lukumääräisesti tarkasteltuna 60 prosenttia ja rahamääräisesti tarkasteltuna 70 prosenttia. On joitakin syitä, miksi jäsenvaltiot turvautuvat sovittelumenettelyyn kiinteämääräisten korjausten tapauksessa(29):

a) Komission alun perin ehdottamien korjausten suurentuminen.

b) Alueelliset heikkoudet: "Keskitetyt" jäsenvaltiot (vastakohtana jäsenvaltioille, joissa tarkastukset ja maksajavirastot muodostavat alueellisen verkoston) ovat erityisen heikossa asemassa sovellettaessa kiinteämääräisiä korjauksia, sillä tiettyyn alueeseen liittyvät havainnot ekstrapoloidaan jäsenvaltion tasolla.

c) Tarkastusten jälkeen tehdyt parannukset: Ennen uudistetun tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmän käyttöönottoa komissio antoi jäsenvaltioille mahdollisuuden osoittaa, että ehdotetun korjauksen syynä oleva tilanne oli sittemmin parantunut, ja tunnustuksena tästä komissio pienensi seuraamusta, vaikka heikkoudet olivat selvästi havaittavissa koko sen kauden ajan, johon korjaus liittyi. Tästä käytännöstä luovuttiin Euroopan tilintarkastustuomioistuimen sekä Euroopan parlamentin esittämän arvostelun vuoksi. Viimeaikaiset tapaukset osoittavat, että heikkouksista aiheutuvat korjaukset saattavat toistua vuodesta toiseen, jollei parannuksilla ole ollut haluttuja vaikutuksia.

Kaavio 1

Päätöksiin sisältyvien korjausten kokonaismäärä ja sovitteluelimen käsiteltäväksi annettujen tapausten arvo jäsenvaltioittain (1992-1995)

>PIC FILE= "C_2001069FI.002101.EPS">

Euroopan yhteisöjen tuomioistuin

71. Sovittelumenettelyn käyttöönotosta odotettiin saatavan muun muassa se hyöty, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi annettavien tapausten määrä vähenisi, mutta tapausten määrä on kuitenkin pysynyt samana (keskimäärin 5 tai 6 tapausta vuodessa). Tarkasteltavana olevan jakson aikana (EMOTR:n varainhoitovuodet 1992-1995) tuomioistuimen ratkaistavaksi annettiin 25 tapausta, jotka käsittivät 54 korjausta (979 miljoonaa euroa, mikä vastaa 60 prosentin osuutta sovittelumenettelyyn annettujen tapausten kokonaisarvosta). Marraskuuhun 1999 mennessä oli annettu tuomiot 10 tapauksesta, jotka kattoivat 21 korjausta (283 miljoonaa euroa) - kaikki komission hyväksi(30).

72. Asiassa 347/85(31) vahvistettiin, että silloin, kun komissio on tehnyt laskelman säännösten noudattamatta jättämisen taloudellisesta vaikutuksesta, jäsenvaltiolla on todistustaakka eli sen on osoitettava laskelmien virheellisyys. Tässä tuomiossa siteerattiin yleisesti asiaa 49/83: jos komissio kieltäytyy kattamasta tiettyjä menoja EMOTR:n varoista sillä perusteella, että jäsenvaltion katsotaan rikkoneen yhteisön sääntöjä, jäsenvaltion on osoitettava, että komission epäämän rahoituksen saamiseksi asetetut ehdot täyttyvät.

73. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin voi päättää ainoastaan korjauksen voimassa pitämisestä tai peruuttamisesta. Se ei voi suositella muutosta korjauksen tosiasialliseen määrään, vaikka yhdessä asiassa (C-253/97: 96/IT/044 oliiviöljy) se on todennut, että suurempi korjaus olisi voinut olla perusteltu.

TILIEN TARKASTAMISTA JA HYVÄKSYMISTÄ KOSKEVAT PÄÄTÖKSET

Korjaukset tulosindikaattorina

74. Uudistettuun järjestelmään perustuvat korjaukset ovat tähän mennessä olleet huomattavasti pienempiä kuin vanhan järjestelmän aikana tehdyt korjaukset (kaavio 2). Euroopan parlamentti ja riippumaton asiantuntijakomitea ovat ilmaisseet huolestuneisuutensa korjausten määrän pienentymisestä. Ne pitävät mainittua seikkaa merkkinä siitä, että tarkastusten kattavuuden pienenemisen ja/tai laadun heikkenemisen vuoksi tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavan komission yksikön tehokkuus on saattanut heikentyä. Tällaisen teorian tueksi on vain vähän näyttöä. Itse asiassa kaikki viittaa päinvastaiseen suuntaan - tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaava yksikkö on saanut kuluneiden vuosien aikana huomattavia lisäresursseja ja yksikön antamat kertomukset ovat useimmiten laaja-alaisia ja osuvia.

Kaavio 2

Tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyvät korjaukset (1991-1998)

>PIC FILE= "C_2001069FI.002201.EPS">

75. Tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tehdyt ja julkaistut päätökset eivät ole helposti ymmärrettäviä. Esitystapa on kyllä johdonmukainen, mutta se on myös monimutkainen. Julkaistuista päätöksistä puuttuva keskeinen tieto on korjausten arvo, joka esitetään ainoastaan julkaisemattomassa tiivistelmäasiakirjassa, kun taas sääntöjenmukaisuutta koskevissa päätöksissä esitetään selvästi korjausten arvo. Kaikissa vertailuissa olisi pidettävä lähtökohtana korjausten kokonaisarvoa, josta on vähennetty myöhään suoritetut maksut ja muut "automaattiset" korjaukset (koska ne eivät ole tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavan yksikön vaikuttavuuden mittareita). Taulukossa 6 esitetään nämä määrät vuosilta 1991-1998. Ainoastaan vuodet 1991-1995 on lopullisesti päätetty, ja varainhoitovuoteen 1996 liittyvistä viimeisistä korjauksista päätetään luultavasti vasta vuoden 2000 lopulla. Myös jotkin muut tekijät vaikuttavat korjausten vuotuisen arvon ilmeiseen pienenemiseen.

76. Saatavilla olevien varsin vähäisten tietojen perusteella voidaan todeta, että tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevien päätösten yhteydessä tehdyt korjaukset muodostavat hyvin pienen osan varainhoitovuoden korjausten kokonaismäärästä (katso kaavio 2). Komissio totesi asiakirjassa, jonka se laati vastaukseksi riippumattoman asiantuntijakomitean sille esittämiin kysymyksiin, että tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevissa korjauksissa on kyse vähäisistä kirjanpitoon tehtävistä oikaisuista ja muista virheistä ja että uudistettu menettely johtaa väistämättä pitkiin viiveisiin tehtäessä lopullisia sääntöjenmukaisuuteen perustuvia korjauksia tietyn vuoden osalta. Menot tarkastetaan ja hyväksytään tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevissa päätöksissä, mikä ei kuitenkaan rajoita myöhempiä sääntöjenmukaisuudesta tehtäviä päätöksiä, jotka kattavat yleensä kaksi tai kolme vuotta ja joita tehdään epäsäännöllisin väliajoin sitä mukaa kuin kulloinenkin sovittelumenettely on saatu päätökseen.

77. Maksajavirastojen tilien vuotuinen varmentaminen on parantanut taloudellisen tilintekovelvollisuuden yleistä tasoa. Hyväksymisperusteiden täyttämisen edellyttäminen, etenkin sisäisen valvonnan kohdalla, on tuonut/juurruttanut yhä enemmän vastuuntuntoa yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseen.

78. Yhdennetyllä hallinto- ja valvontajärjestelmällä (IACS) on epäilemättä ollut suuri vaikutus säännönvastaisten maksujen estämiseen. Maatiloilla ennalta tehdyt fyysiset tarkastukset (5 prosenttia pinta-alatukea koskevista hakemuksista ja 10 prosenttia eläinpalkkioihin liittyvistä hakemuksista) johtavat siihen, että jäsenvaltio määrää useiden hakemusten osalta seuraamuksia tai hylkää hakemuksen ennen maksun suorittamista. Erilaisten tekniikoiden - satelliittikuvien avulla tehtävä kaukokartoitus, ilmavalokuvat, riskianalyysi ja satunnaisotanta - käytöllä on voimakas ehkäisevä vaikutus. Hakemusten ristiintarkastamiseen liittyvä valmius lisää osaltaan virheellisten hakemusten havaitsemisen todennäköisyyttä.

79. Komissio on sitoutunut suorittamaan korjauksia ainoastaan, mikäli jäsenvaltiot eivät ole toteuttaneet oikeaan aikaan korjaustoimenpiteitä todistuksen myöntävien elinten havaitsemien virheiden osalta. Lisäksi sääntöjenmukaisuutta koskevien korjausten takautuva vaikutus on enintään kahden vuoden pituinen korjausten tiedoksiannosta lukien.

80. Seuraavien kahden vuoden aikana (2000-2001) saatetaan tehdä merkittäviä korjauksia, kun OLAF on toimittanut tarkastuksensa, joiden kohteena ovat pitkään suorittamatta olleet saamiset (ks. kohta 16). Tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavan yksikön toimittamien sääntöjenmukaisuustarkastusten perusteella tehtävät muut korjaukset tulevat todennäköisesti lisäämään korjausten kokonaisarvoa lyhyen ajan kuluessa. Korjausten arvon pitäisi keskipitkän ajan kuluessa pienentyä, kun IACS:n vaikuttavuus ja kattavuus kasvavat.

Menojen jättäminen päätösten ulkopuolelle

81. On kaksi syytä, joiden vuoksi menoja jätetään viimeistään 30. huhtikuuta tehtävän, tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen ulkopuolelle: todistuksen myöntävä elin on antanut huomautuksia sisältävän todistuksen, jossa viitataan vakaviin heikkouksiin, ja/tai todistuksen myöntävän elimen työ ei ole tyydyttävää tai riittävää (komissio tarvitsee lisätietoja joistakin seikoista ja pyytää toimittamaan lisätarkastuksia). Kun tilanne katsotaan tyydyttäväksi, on tehtävä toinen päätös tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä. Kaudella 1996-1998 on jätetty jokaisena vuonna merkittävä määrä menoja päätösten ulkopuolelle (yhteensä 28500 miljoonaa euroa). Kyseiset erittäin suuret määrät johtuvat siitä, että päätöksen ulkopuolelle jätetään maksajaviraston ilmoittama menomäärä kokonaisuudessaan, vaikka vain osa menoista on asetettu kyseenalaiseksi. Huhtikuussa tehtyjen tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevien päätösten ulkopuolelle jätettyjen menojen tarkastamiseen ja hyväksymiseen käytetty aika on pidentynyt 3 kuukaudesta 10 kuukauteen (katso taulukko 1).

Edunsaajille myöhään suoritetut maksut

82. Komission asetuksessa (EY) N:o 296/96(32) säädetään jäsenvaltioille suoritettaviin maksuihin tehtävistä vähennyksistä, joita on sovellettava, jos jäsenvaltiot eivät ole suorittaneet maksuja komission asettamien määräaikojen mukaisesti (asetuksen mukainen toleranssi on 4 prosenttia). Myöhään suoritettujen maksujen perusteella tehdyt mukautukset käyvät ilmi taulukosta 6. Vuosina 1994-1998 niiden osuus oli ainoastaan 8 prosenttia järjestelmässä alun pitäen määrätystä kokonaisarvosta. Jäsenvaltiot ovat esittäneet monia syitä, joiden vuoksi niille ei pitäisi määrätä seuraamuksia myöhään suoritettujen maksujen perusteella, ja komissio on hyväksynyt esitetyt syyt.

83. Esimerkiksi vuonna 1996 komissio vähensi kolmannessa sääntöjenmukaisuutta koskevassa päätöksessään ainoastaan 25,2 miljoonaa euroa, kun alkuperäisten laskelmien mukainen määrä oli 271,7 miljoonaa euroa. Vähennyksistä päätettiin tapauskohtaisesti jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella. Komissio hyväksyi asianomaiset selvitykset lukuisten keskustelujen ja tositeaineistojen läpikäynnin jälkeen. Vähennykset liittyvät seuraaviin seikkoihin: kirjausvirheet (Kreikka, 53 miljoonaa euroa); määräajan pidennys, joka oli myönnetty Italian tapauksessa komission pyytämien lisätarkastusten suorittamista varten (154 miljoonaa euroa); lisääntyneet viivästykset sellaisten ongelmien kohdalla, joita ilmeni muutettaessa maksujärjestelmää Yhdistyneen kuningaskunnan osalta.

84. Komission tehtävänä on arvioida myöhään suoritettuja maksuja koskevat perustelut, joita jäsenvaltiot esittävät. Komissio kuitenkin katsoo, että riskit eivät ole isoja tällä alalla, minkä vuoksi arviointityötä ei aseteta etusijalle. Tähän näkökohtaan ei ole kiinnitetty paljonkaan huomiota, vaikka järjestelmässä alun perin määrätyt summat ovat vuodesta 1996 lähtien olleet huomattavasti suuremmat kuin tehtyjen korjausten kokonaisarvo.

Vastuuvapaus

85. Yksi suurimmista arvostelun kohteista vanhassa järjestelmässä oli tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen ja sittemmin vastuuvapauden myöntämiseen tarvittavan ajan pituus. Taulukosta 1 käy ilmi, että uudistetun järjestelmän käyttöönotto ei ole vielä vaikuttanut tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen käytettyyn aikaan.

86. On liian aikaista arvioida, miten uudistettu tarkastamis- ja hyväksymismenettely mahdollisesti vaikuttaa vastuuvapausmenettelyyn. Parlamentti myönsi heinäkuussa 2000 vastuuvapauden EMOTR:n varainhoitovuosilta 1993-1995. Vastuuvapauden myöntämisestä vastaavan viranomaisen on vielä käsiteltävä varainhoitovuosi 1996, vaikka tilien tarkastaminen ja hyväksyminen saatiin päätökseen heinäkuussa 1997.

PÄÄTELMÄT

87. Maksajavirastoja on yhä liikaa, ja niiden lukumäärä tulee todennäköisesti kasvamaan. Komission olisi kannustettava jäsenvaltioita järkeistämään maksajavirastojen rakennetta. Jotkin maksajavirastot on määritetty huonosti, ja liian monet maksajavirastot eivät täytä kaikkia hyväksymisperusteita (ks. kohdat 9-12). Viimeksi mainittu seikka on erityisen huolestuttava, sillä kyseiset virastot ovat menojen kannalta arvioituna suurimpia (ks. kohdat 13-25). Tehtävien siirtäminen sekä tarvittavan varmuuden saaminen tullin tarkastusten tyydyttävästä toimittamisesta aiheuttavat yhä suuria ongelmia (ks. kohdat 20-22).

88 Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että sovittelumenettelyn vaikuttavuus on ollut riittämätön ja että sovitteluelimen olisi otettava selvästi kantaa kaikkiin sille esitettyihin tapauksiin sekä tehtävä konkreettisia ehdotuksia sovellettavan korjauksen tasosta.

89. Uudistettuun järjestelmään perustuvat, varainhoitovuodelta määrätyt korjaukset ovat tähän mennessä olleet kokonaismäärältään pienempiä kuin vanhan järjestelmän aikana tehdyt korjaukset (ks. kohta 74). Tämä johtuu osaksi siitä, että vuodelta 1996 ei ole vielä tehty kaikkia päätöksiä sääntöjenmukaisuudesta. Asiaan vaikuttavat myös seuraavat osatekijät: aiempaa paremmat maksua edeltävät tarkastukset (IACS) (ks. kohta 78); 24 kuukauden sääntö; se, että todistuksen myöntävien elinten havaitsemia virheitä ei käytetä korjausten perustana, jos jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet; sovitteluelimen vaikutus. Siksi ei ole paikallaan tehdä negatiivisia päätelmiä alhaisemmasta korjausten tasosta.

90. Ei voida osoittaa, että uudistettu tarkastamis- ja hyväksymismenettely olisi nopeuttanut tietyn vuoden menojen kokonaismäärän tarkastamista ja hyväksymistä tilien oikeellisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta tehtyjen päätösten kannalta. Uudistetun järjestelmän ensimmäisen vuoden (1996) jälkeen on kulunut yli kolme vuotta, eikä sääntöjenmukaisuudesta ole vielä tehty lopullista päätöstä. Maksajavirastojen hyväksymiseen sekä niiden tilien varmentamiseen liittyvät edellytykset (ks. kohta 77) ovat parantaneet huomattavasti jäsenvaltioiden tilintekovelvollisuutta EMOTR:n varoista, vaikka molemmilla aloilla on vielä parantamisen varaa.

91. Todistuksen myöntävien elinten vuosilta 1996-1998 laatimien kertomusten laatu on kaiken kaikkiaan parantunut. Tämä on osaksi sen ansiota, että komission antama ohjeistus on entistä laajempaa ja tarkempaa, mutta osasyynä on myös se, että todistuksen myöntäville elimille on kertynyt kokemusta niiden suorittamien tehtävien myötä. Lisäparannusten ja yhdenmukaistamisen tarvetta kuitenkin on varsinkin otantatekniikoiden sekä virheiden määrittämisen, luokittelun ja analysoinnin alalla (ks. kohdat 33-46). Näistä heikkouksista huolimatta tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn uudistusta voidaan pitää onnistuneena.

Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 29.-30. marraskuuta 2000 pitämässään kokouksessa.

Tilintarkastustuomioistuimen puolesta

Jan O. Karlsson

presidentti

(1) Yhteisen maatalouspolitiikan mukaan jäsenvaltioiden tehtävänä on varmistaa, että maksut suoritetaan sopivan tiukkojen valvontamekanismien mukaisesti. Tämän järjestelmän mukaan käytännöllisesti katsoen 100 prosenttia menoista on jäsenvaltioiden hallussa, ja komission tehtävänä on olla rehellinen ja puolueeton laadunvarmistaja. Jos komissio huomaa, että maksut eivät ole vaatimusten mukaisia, tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä tehdyn päätöksen mukaisen menettelyn mukaisesti tehdään pyyntö periä ylimääräiset määrät takaisin. Kyseessä oleva jäsenvaltio voi joko hyväksyä tämän päätöksen tai kiistää sen sovitteluelimessä, tai jos tämä epäonnistuu, Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa, joka toimii viimeisenä välimiehenä (PE 285.788/A).

(2) Erityiskertomus nro 21/98 varainhoitovuoden 1996 tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen sovelletusta hyväksymis- ja varmentamismenettelystä (EYVL C 389, 14.12.1998).

(3) Neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70, annettu 21 päivänä huhtikuuta 1970, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta (EYVL L 94, 28.4.1970, s. 13).

(4) Lausunto nro 5/94 (EYVL C 383, 31.12.1994).

(5) Neuvoston asetus (EY) N:o 1287/95, annettu 22 päivänä toukokuuta 1995 (EYVL L 125, 8.6.1995, s. 1).

(6) Komission asetus (EY) N:o 1663/95, annettu 7 päivänä heinäkuuta 1995 (EYVL L 158, 8.7.1995, s. 6).

(7) Neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70, annettu 21 päivänä huhtikuuta 1970, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1287/95 (ks. alaviite 3).

(8) Tätä aikarajaa ei sovelleta petostapauksiin.

(9) Katso alaviite 2 sivulla 5.

(10) EYVL C 349, 3.12.1999.

(11) Kreikka on sitoutunut uudistamaan maksajavirastonsa kaikilta osin. Muutoksista voidaan mainita esimerkiksi oliiviöljyviraston sekä eri virastojen (puuvilla, tupakka ja maito) lakkauttaminen. Uudelleen järjestelty ja huomattavilla lisäresursseilla varustettu maksajavirasto (henkilöstön määrä 1700) korvaa Gedidagepin, ja lisäksi perustetaan julkinen todistuksen myöntävä elin (henkilöstön määrä 50).

(12) Katso alaviite 2 sivulla 5.

(13) Neuvoston asetus (ETY) N:o 595/91, annettu 4 päivänä maaliskuuta 1991, aiheettomasti maksettuja määriä koskevista sääntöjenvastaisuuksista ja näiden määrien takaisinperimisestä (EYVL L 67, 14.3.1991, s. 11).

(14) Belgia, Kreikka, Espanja, Irlanti, Alankomaat, Portugali.

(15) Komission asetuksen (EY) N:o 1663/95 liitteessä olevan 4 kohdan iv alakohdan mukaan maksajavirastolle on ilmoitettava "säännöllisin väliajoin suoritetun valvonnan tuloksista, niin että tämän valvonnan riittävyys voidaan aina ottaa huomioon, ennen kuin maksuvaatimus käsitellään".

(16) Neuvoston päätös 94/729/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994 (EYVL L 293, 12.11.1994, s. 14).

(17) Tanskassa nimitettiin yksityinen tilintarkastusalan yritys todistuksen myöntäväksi elimeksi vuodeksi 1999. Saksassa on todennäköistä, että tilanteeseen löydetään ratkaisu ajoissa ennen varainhoitovuoden 2000 tilien varmentamista.

(18) Todennäköisin virhe saadaan ekstrapoloimalla otoksessa havaitut virheet koko perusjoukkoon nähden. Ylempi virheraja saadaan lisäämällä todennäköisimpään virheeseen tilastollinen toleranssi, jossa otetaan huomioon se riski, että otos ei kenties ole edustava perusjoukkoon nähden.

(19) Todennäköisin virhe = suhteellisten virheiden summa × ASI (average sampling interval, keskimääräinen otantaväli).

Ylempi virheraja = perustarkkuusarvio + suhteellisten virheiden summa × ASI × PC (Poisson coefficient, Poissonin kerroin) + tunnetut (systemaattiset) virheet.

(20) Niillä kolmella autonomisella alueella, joihin tilintarkastustuomioistuin teki tarkastuskäyntejä, todistuksen myöntävät elimet olivat tarkastaneet 7 yhteensä 18 alueellisesta toimipisteestä ja 3 yhteensä 169 paikallisesta toimipisteestä.

(21) Ks. erityiskertomus nro 19/98 yhteisön rahoituksesta toimille, joita on toteutettu BSE-taudin aiheuttaman kriisin vuoksi (EYVL C 383, 9.12.1998).

(22) Komission päätös 94/442/EY, tehty 1 päivänä heinäkuuta 1994 (EYVL L 182, 16.7.1994, s. 45).

(23) Erityiskertomus nro 1/97 (EYVL C 52, 12.2.1997) ja erityiskertomus nro 2/98 (EYVL C 121, 20.4.1998).

(24) Sovitteluelimen puheenjohtaja oli aiemmin tuonut tämän seikan esiin kertomuksessaan (joulukuu 1995), joka koski menettelyn ensimmäistä soveltamisvuotta.

(25) Katso alaviite 1.

(26) FR/06/95/50800000. P00.

(27) Komission päätös 2000/216/EY, tehty 1 päivänä maaliskuuta 2000 (EYVL L 67, 15.3.2000, s. 37).

(28) Kreikka 28, 48, 65 ja Italia 94.

(29) Kiinteämääräiset korjaukset ovat tasoltaan 2 prosenttia, 5 prosenttia, 10 prosenttia ja 25 prosenttia.

(30) Kaksi muuta tapausta (C-245/97 ja C-129/99) annettiin suoraan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi. Ensiksi mainitussa asiassa ei ole vielä annettu tuomiota, ja jälkimmäinen on peruutettu.

(31) Yhdistynyt kuningaskunta v. komissio. EMOTR:n tilien tarkastaminen ja hyväksyminen. Euroopan yhteisöjen oikeustapauskokoelma 1988, s. 1749.

(32) Komission asetus (EY) N:o 296/96, annettu 16 päivänä helmikuuta 1996, jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista ja Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston (EMOTR) tukiosastosta rahoitettujen menojen kuukausittaisesta kirjanpidosta ja asetuksen (ETY) N:o 2776/88 kumoamisesta (EYVL L 39, 17.2.1996, s. 5).

Komission vastaukset

YHTEENVETO

Taustatietoja

Tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn uudistaminen on ollut komissiolle ja jäsenvaltioille keskeinen hanke. Se on monissa tapauksissa edellyttänyt jäsenvaltioilta huomattavia muutoksia.

Komissio yhtyy tilintarkastustuomioistuimen kantaan siitä, että tilivelvollisuuden, avoimuuden ja toteuttamisen taso ovat parantuneet huomattavasti. Lisäparannukset ovat kuitenkin tarpeen. On kuitenkin erittäin vaikeaa saada täsmällistä kuvaa kunkinhetkisestä tilanteesta, koska erilaiset parannukset ja kehityslinjat toteutuvat jatkuvana prosessina.

Komission yksiköt tulevat jatkamaan hyväksymisperusteiden noudattamisen tarkastelua sekä omin voimin että todistuksen myöntävien elinten kertomusten vuosittaisen tarkastelun avulla. Näiden kertomusten laatu on jatkuvasti parantunut. Vuoden 1999 tietojen toimittamiselle vahvistettu uusi vakiomalli on yhtenäistänyt ja parantanut raportointia erityisesti otosten ja virheiden analysoinnin osalta.

Tilintarkastustuomioistuimen tarkastelu täydentää monin tavoin komission parhaillaan toteuttamaa tarkastelua. Tilintarkastustuomioistuin keskittyy yksityiskohtaisesti todistuksen myöntävien elinten toimintaan, kun taas komissio on tarkastellut enemmän maksajavirastojen toimintaa. Tilintarkastustuomioistuimen huomautukset on otettu huomioon vuoden 1999 kertomusten tarkastelussa. Komissio kiittää tilintarkastustuomioistuinta sen tältä osin antamasta avusta.

Maksajavirastojen hyväksyminen

Lainsäädäntövallan käyttäjän päätöksen mukaan jäsenvaltioiden on päätettävä maksajavirastojen lukumäärästä. Vaikka komissio olisikin valmis vähentämään maksajavirastojen määrää, sen vaikutusmahdollisuudet ovat rajalliset. Komissio on kuitenkin kannustanut jäsenvaltioita vähentämään kyseistä määrää, ja eräät jäsenvaltiot ovat näin tehneetkin.

Todistuksen myöntävät elimet

Tilintarkastustuomioistuin toteaa, että neljä todistuksen myöntävää elintä ei täyttänyt riippumattomuusvaatimusta. Komissio ei katso epäasianmukaiseksi sitä, että todistuksen myöntävät elimet käyttävät tarkastuksessa maksajavirastojen sisäisen tarkastuksen yksikköjä. Sisäistä tarkastusta on kuitenkin parannettava, jotta se paremmin vastaa kansainvälisesti hyväksyttyjä tilintarkastusstandardeja ja perustuu riittävään asiakirja-aineistoon. Tilintarkastustuomioistuin huomauttaa tältä osin (ks. kohta 29), että komissio on ratkaissut kyseiset ongelmat.

Komission mielestä asioita yksinkertaistetaan liikaa, jos tulosten mittaamisen perustana käytetään sellaisten maksajavirastojen ilmoittamien menojen määrää, joiden tileistä on esitetty huomautuksia sisältävä todistus. On tärkeää, että kukin huomautuksia sisältävä todistus tutkitaan erikseen ennen kuin tältä osin tehdään lopullisia päätelmiä.

Sovittelumenettely

Komissiolla on erittäin huomattava toimivalta tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyssä. Se vastaa jäsenvaltioiden suorittaman EMOTR:n tukiosaston menojen hallinnoinnin tarkastuksesta ja arvioinnista. Lisäksi komissio päättää yksipuolisesti määristä, joiden rahoitusta ei hyväksytä.

Tällaisessa järjestelmässä, kuten missä tahansa tilintarkastusjärjestelmässä, on tärkeää, että tarkastuskohteella on oikeus esittää näkemyksensä ja myös asettaa tarkastajien esittämät perustelut kyseenalaisiksi.

Tämä on osittain taattu jäsenvaltioiden ja komission kahdenvälisessä menettelyssä tapahtuvan näkemysten- ja tiedonvaihdon avulla. Komission esittämien perustelujen pätevyyden tutkinnan varmistaa myös sovitteluelin, joka toimii myös eräänlaisena komission tarkastajien työskentelyn laatua seuraavana ulkoisena tarkastuselimenä. Komission mielestä sovittelumenettely onkin tärkeä ja välttämätön osa tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä.

Arviota, jonka mukaan sovitteluelin ei ole pääosin onnistunut lähentämään toisistaan poikkeavia kantoja, voidaan pitää liian kielteisenä. Koska kyseessä ovat huomattavat rahamäärät, on ymmärrettävää, että komission ja jäsenvaltion välillä saavutetaan vain harvoin yksimielisyys. Komissio on oikeudellisesti velvoitettu jättämään yhteisörahoituksen ulkopuolelle sellaiset menot, joita ei ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti. Tämän vuoksi se ei voi hyväksyä laskettavia korjauksia koskevia kompromisseja, jotka ovat ristiriidassa tämän velvoitteen kanssa. Toisaalta kansalliset viranomaiset eivät hyväksy sitä, että niiden oikeutta kannella yhteisöjen tuomioistuimeen rajoitetaan. Tämä tarjoaa niille lisämahdollisuuden saada korjaus peruutetuksi tai pienennetyksi.

On syytä korostaa, että sovitteluelimen päätelmät perustuvat aina yksityiskohtaisiin raportteihin. Se toteaa päätelmissään myös usein, että komission on otettava huomioon tiettyjä tosiseikkoja koskevia perusteluja tai tekijöitä, jotka vaikuttavat sovellettavan korjauksen tasoon. Sovitteluelin ei voi kuitenkaan aina tarkkaan laskea muutetun korjauksen määrää.

Jos komission yksiköt eivät hyväksy sovitteluelimen päätelmää, niiden kanta perustellaan yhteenvetokertomuksessa. Jäsenvaltiot voivat käsitellä asiaa EMOTR-komiteassa.

Tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyvät päätökset

Tilien ja todistusten tarkastamiseen käytettävissä oleva aika on rajallinen. Jos tileihin liittyy epävarmuutta tai avoimia kysymyksiä, komissio pitää varovaisuuden kannalta perusteltuna tilien jättämistä tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen ulkopuolelle.

Päätelmä

Sääntöjenmukaisuutta koskevan menettelyn yleisen aikataulun osalta komissio myöntää, että viimeisiä vuotta 1996 koskevia korjauksia ei saada tehdyksi nopeammin kuin vanhan menettelyn aikana. Uuden menettelyn ansiosta suuri määrä korjauksia toteutetaan kuitenkin huomattavasti entistä aikaisemmin (ks. kohta 54-55).

Tilien tarkastamisen ja hyväksymisen uudistettua menettelyä sovellettiin ensimmäisen kerran vuonna 1996. Komissio odottaa, että viime vuosia koskevat lopulliset korjaukset tehdään huomattavasti aikaisemmin kuin vanhan järjestelmän aikana. Uudistuksen kokonaisvaikutus ei ole vielä nähtävissä. Tässä yhteydessä komissio katsoo, että sovittelumenettely on edistänyt tilanteen yleistä paranemista.

Komissio pitää myönteisenä tilintarkastustuomioistuimen päätelmää, jonka mukaan tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn uudistus on parantanut tilivelvollisuutta, ja sitä on pidettävä merkittävänä saavutuksena (ks. myös vastaus kohtaan 91).

MAKSAJAVIRASTOJEN HYVÄKSYMINEN

Maksajavirastojen lukumäärä ja luonne

10. Komissiolle ei ole vielä virallisesti ilmoitettu uusista maksajavirastoista Italiassa (vaikka tämä onkin mahdollista).

12. Vastuu tiettyjen liitännäistoimenpiteiden ja kalastuksen toimenpiteiden maksamisesta siirrettiin uudelle maksajavirastolle (Department of Marine and Natural Resources) 1. tammikuuta 1998. Tapauksessa tarkasteltiin hyväksymisperusteiden noudattamista, ja perusteellinen kertomus annettiin 13. maaliskuuta 1998. Kertomuksessa esitettiin maksajaviraston väliaikaista hyväksymistä. Lisäksi siinä lueteltiin välttämättömiä parannuksia.

Väliaikainen hyväksyntä myönnettiin 15. kesäkuuta 1998. Tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaava yksikkö suoritti kesäkuussa 1998 tarkastuskäynnin uudessa maksajavirastossa todentaakseen hyväksynnän asianmukaisuuden. Tämän maksajaviraston vuodelta 1998 ilmoittamat 33 miljoonan euron suuruiset menot varmennettiin kaikilta osin.

Komissio katsoi tämän perusteella, että kyseiset menot olivat toteutuneet säännöllisesti.

Maksajavirasto sai hyväksynnän joulukuussa 1998 sen jälkeen, kun sen katsottiin täyttävän välttämättömät edellytykset.

Hyväksymisperusteiden täyttymättä jääminen

Velalliset

14 - 16. Komissio yhtyy tilintarkastustuomioistuimen esittämään huoleen, joka koskee EMOTR-velkojen hallinnointia ja takaisinperintää. Tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaava yksikkö on kiinnittänyt asiaan yhä enemmän huomiota hyväksymisperusteiden vahvistamisen jälkeen, mihin liittyen asiaa tutkittiin vuonna 1999.

Sisäinen valvonta

18. Komission ja todistuksen myöntävän elimen tekemien suositusten perusteella Ranskan maksajavirastojen ja yksiköiden sisäisiin tarkastusjärjestelyihin on tehty useita parannuksia.

Tehtävien siirtäminen

19. Maksajavirastojen ulkopuoliset elimet ovat eräissä jäsenvaltioissa maksaneet pieniä liitännäistoimenpiteisiin liittyviä maksuja. Komissio on antanut tähän luvan ainoastaan silloin, kun on sovellettu riittäviä suojajärjestelyjä. Tämä noudattaa asetuksen säätämisen yhteydessä neuvostolle annettuja julistuksia. Kysymyksessä olevat rahamäärät ovat erittäin vähäisiä.

Strukturdirektoratet on nykyisin kiinteä osa Tanskan maksajavirastoa, minkä vuoksi ongelma on ratkennut.

Komissio ei ole koskaan hyväksynyt Kreikassa sovellettua järjestelyä, jossa lopullisille edunsaajille suoritettavien maksujen maksamistehtävä on siirretty osuuskunnille. Koska tämä kuitenkin on tällä hetkellä ainoa tapa varmistaa, että maatalousyrittäjät saavat tukimaksunsa, komissio on joutunut sallimaan järjestelmän soveltamisen.

Kreikan maksajavirasto kehittää parhaillaan tietotekniikkajärjestelmiä, jotka mahdollistaisivat suorat maksut lopullisille edunsaajille. Edistyminen on kuitenkin ollut hidasta. Kreikan maksujärjestelmään liittyvien muiden ongelmien toteamisen jälkeen komissio tulee vaatimaan, että tätä prosessia nopeutetaan.

22. Komissio on tietoinen tilintarkastustuomioistuimen esittämistä ongelmista ja on vaatinut, kuten tilintarkastustuomioistuinkin toteaa, että tulliviranomaisten ja maksajavirastojen välinen tiedonkulku virallistetaan tekemällä pöytäkirja näiden kahden osapuolen välillä.

Komissio tarkastaa säännöllisesti, että vientitukimaksut ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia.

TODISTUKSEN MYÖNTÄVÄT ELIMET

Edellytykset

25. Pitää paikkansa, että todistuksen myöntävien elinten otannassa ja virheiden analysoinnissa käyttämien menetelmien tutkiminen ei ole järjestelmällisesti kuulunut tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavan yksikön suorittamiin tarkastuksiin. Yksikkö on keskittynyt enemmän maksajavirastojen tulosten tarkastamiseen. Komissio pitikin tervetulleena tilintarkastustuomioistuimen päätöstä tarkastella kysymystä yksityiskohtaisemmin. Tilintarkastustuomioistuimen huomautukset on otettu huomioon ja varainhoitovuonna 1999 on toteutettu parannuksia.

26. Varainhoitoasetuksen mukaan varainhoidon valvonnalla on oikeus tutkia mitä tahansa tilien varmentamiseen liittyviä seikkoja. Tähän kuuluvat kansallisiin maksajavirastoihin ja todistuksen myöntäviin elimiin tehtävät tarkastuskäynnit, jotka toteutetaan tarvittaessa maatalouden pääosaston kuulemisen jälkeen. Kuten tilintarkastustuomioistuin huomauttaa, komissio on esittänyt varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimisen yhteydessä tarkastustoiminnan tehostamista, mihin kuuluisi EMOTR:n tukiosaston tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettely.

Riippumattomuus

30. Komissio yhtyy tilintarkastustuomioistuimen esittämiin varaumiin sisäisen tarkastuksen yksiköiden käyttämisestä varmentamisessa. Komission yksiköt vaativat asiantuntijoiden ryhmässä heinäkuussa 2000, että jos todistuksen myöntävät elimet haluavat käyttää varmentamisessa sisäisen tarkastuksen yksiköitä, tällöin on noudatettava relevantteja kansainvälisiä tilintarkastusstandardeja. Komission yksiköt todentavat tarkoin tämän edellytyksen noudattamista. On selvää, että jos sisäisen tarkastuksen yksiköt osallistuvat varmentamistyöhön, niiden on pystyttävä täyttämään myös varsinaiset tehtävänsä.

Tilintarkastusstandardit

32. Irlannin osalta komissio huomauttaa, että esitetyistä heikkouksista huolimatta se on ollut kaiken kaikkiaan erittäin tyytyväinen todistuksen myöntävän elimen työskentelyn laatuun.

Otanta

Otoksen koko

40 - 47. Komissio on toteuttanut runsaasti toimia parantaakseen otannan teknisten parametrien raportointia. Tähän on kuulunut uuden vakiomallin kehittäminen toimitettaville kertomuksille. Asiaan kiinnitettiin erityistä huomiota vuoden 1999 tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn yhteydessä. Todetut heikkoudet pitäisi nyt olla korjattu.

41. Todistuksen myöntäville elimille työn suorittamisen osalta annettu harkintavalta perustuu komission tarkoitukselliseen politiikkaan.

Maksajavirastojen erittäin moninaisen luonteen huomioonottaen komissio katsoo, että todistuksen myöntävillä elimillä on itse parhaat edellytykset päättää, miten ne työnsä suorittavat, kunhan tämä perustuu kansainvälisiin tilintarkastusstandardeihin.

Virheiden analysointi

44. Komissio on toteuttanut runsaasti toimia parantaakseen virheiden analysointia. Tähän on kuulunut uuden vakiomallin kehittäminen toimitettaville kertomuksille. Asiaan kiinnitettiin erityistä huomiota vuoden 1999 tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn yhteydessä. Todetut heikkoudet pitäisi nyt olla korjattu.

44 b) Komissio katsoo, että Kreikassa IACS-järjestelmän osalta maksuista tehdyt vähennykset ovat sääntöjenvastaisia. Sen tekemät rahoituskorjaukset vastaavat tehtyjä vähennyksiä. Kreikan viranomaiset ovat kiistäneet tämän päätelmän, ja asia on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltävänä.

Tammikuun 1. päivänä 2000 voimaan tulleessa uudessa lainsäädännössä todetaan muiden kuin IACS-järjestelmän toimenpidekokonaisuuksien osalta selkeästi, että kaikki tukimaksut on suoritettava täysimääräisinä edunsaajille. Tätä ennen yhteisön lainsäädäntöön ei sisältynyt muodollista vaatimusta siitä, että maksut oli suoritettava edunsaajille täysimääräisinä ilman vähennyksiä. Komissio ei tämän vuoksi katso, että näitä vähennyksiä voitaisiin käsitellä virheinä. Kreikkalainen todistuksen myöntävä elin on selkeästi ilmoittanut kaikki maksuista tehdyt vähennykset tarkastuskertomuksessaan.

47. Yhtä poikkeusta lukuun ottamatta todistuksen myöntävät elimet ovat ilmoittaneet alle 1 prosentin kokonaisvirhemäärän. Komissio on valmis tutkimaan tilintarkastustuomioistuimen ehdotusta virhemääriä koskevan tietokannan kokoamisesta.

Kansainvälisissä tilintarkastusstandardeissa ei edellytetä, että tilintarkastajat suorittaisivat aikaisempina vuosina havaittujen virheiden seurantaa. Komission yksiköt ovat kuitenkin kannustaneet todistuksen myöntäviä elimiä ylittämään tältä osin kansainvälisten tilintarkastusstandardien vaatimukset.

Paikalliset toimipisteet ja paikalla toimitetut tarkastukset

48 - 50. Komission yksiköt ovat kannustaneet todistuksen myöntäviä elimiä toimittamaan tarkastuksia paikalla esimerkiksi olemalla tarkastajien mukana. Monet todistuksen myöntävät elimet ovat noudattaneet tätä lähestymistapaa.

Tileistä annetut huomautuksia sisältävät todistukset

51 - 52. Komissio tutkii huolellisesti kaikki huomautuksia sisältävät todistukset. Tarvittaessa toteutetaan lisätarkastuksia, joihin kuuluvat maksajavirastoon ja/tai todistuksen myöntävään elimeen tehdyt tarkastuskäynnit. Komissio päättää tämän jälkeen kunkin tapauksen edellyttämistä toimista, joita voivat olla rahoituskorjaukset, menojen jättäminen päätösten ulkopuolelle, tapauksen osoittaminen edelleen sääntöjenmukaisuuden tarkastamisesta vastaavalle tilien tarkastamis- ja hyväksymisyksikölle seurantaa varten tai sen sisällyttäminen myöhempään seurantaan.

Monissa tapauksissa todistuksen myöntävä elin epäilee maksajaviraston menojen tietyn osan asianmukaisuutta, muttei kykene laskemaan mahdollisesti tapahtuneita virheitä. Usein tällaiset tapaukset voidaan käsitellä parhaiten sääntöjenmukaisuutta koskevassa menettelyssä, jonka perusteella voidaan ehdottaa korjauksia. Muissa tapauksissa komission yksiköt voivat katsoa tarvitsevansa lisätietoja ennen tilien hyväksymistä, jolloin tilit jätetään tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen ulkopuolelle.

Yhden tai useamman hyväksymisperusteen täyttämättä jääminen ei välttämättä vaikuta tilien oikeellisuuteen. Tilejä ei jätetä tällä perusteella päätösten ulkopuolelle, mutta tarkastuksessa havaittuja heikkouksia seurataan tilien sääntöjenmukaisuutta tai hyväksymistä koskevilla tarkastuskäynneillä.

Joissakin tapauksissa komissio hyväksyy tilit, joista on esitetty huomautuksia sisältävä todistus, jos niiden tarkastamisen perusteella voidaan todeta, että huomautukset eivät ole olennaisia tietyn varainhoitovuoden menojen kannalta, vaikka ne kaiken kaikkiaan olisivatkin olennaisia maksajaviraston toiminnan kannalta.

SÄÄNTÖJENMUKAISUUTTA KOSKEVAT PÄÄTÖKSET

54. Tilintarkastustuomioistuin käsittelee kertomuksessaan kolmea ensimmäistä sääntöjenmukaisuutta koskevaa päätöstä. Tämän jälkeen on tehty kaksi muuta päätöstä. Maaliskuussa 2000 tehtyjen korjauksia koskevien päätösten kokonaisarvo oli 229 miljoonaa euroa, ja ne kattavat varainhoitovuodet 1996-1998(1). Heinäkuussa 2000 tehtyjen korjausten kokonaisarvo oli 351 miljoonaa euroa, ja päätökset kattavat varainhoitovuodet 1996-1999(2).

Komissio myöntää, että viimeisiä vuotta 1996 koskevia korjauksia ei uudessa järjestelmässä saada tehdyksi nopeammin kuin vanhan menettelyn aikana. Vanhassa järjestelmässä kaikki varainhoitovuoden 1996 korjaukset olisi kuitenkin tehty vuonna 2000, varainhoitovuoden 1997 korjaukset vuonna 2001 ja niin edelleen. Uudistus on siten huomattavasti nopeuttanut korjausmenettelyä. Kokonaisarvoltaan useita satoja miljoonia euroja on peritty takaisin yhteisölle nopeammin kuin vanhan järjestelmän aikana.

Komissio toteaa myös, että varainhoitovuosi 1996 on uuden tilien tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmän ensimmäinen vuosi. Se onkin vakuuttunut siitä, että korjaukset saadaan tulevina vuosina nopeammin päätökseen.

SOVITTELUMENETTELY

Taustaa

58. Sovittelumenettelyä koskevan arviointikertomuksen laati maatalouden pääosasto.

Sovitteluelimen tehtävät

60. Komissio on oikeudellisesti velvoitettu jättämään yhteisörahoituksen ulkopuolelle sellaiset menot, joita ei ole toteutettu yhteisön sääntöjen mukaisesti. Tämän vuoksi se ei voi hyväksyä laskettavia korjauksia koskevia kompromisseja, jotka ovat ristiriidassa tämän velvoitteen kanssa. Ehdotus yksittäisten tapahtumien sopimisesta ei ollut tämän vuoksi hyväksyttävissä.

61. Komissio pitää tärkeänä sovitteluelimen toimintaa työskentelyn laatua seuraavana tarkastuselimenä. Komissio voi kuitenkin hyväksyä sovitteluelimen päätelmän ainoastaan sellaisissa tapauksissa, joissa vaihdettujen tietojen ja perustelujen nojalla voidaan todeta, että kyseinen päätelmä on aiheellisempi kuin komission yksiköiden alkuperäinen ehdotus.

Painottaakseen tätä sovitteluelimen roolia komissio on päätöksellään 2000/649/EY (EYVL L 272, 25.10.2000, s. 41) muuttanut päätöstä 94/442/EY siten, että se entistä paremmin mahdollistaa nykyaikaisiin tilintarkastustekniikoihin erikoistuneiden jäsenten nimittämisen sovitteluelimeen nykyisten EMOTR:n tukiosastoon liittyviin asioihin hyvin perehtyneiden jäsenten lisäksi.

Sovitteluelimen mahdollisuus ehdottaa korjausten suurentamista on ristiriidassa sovittelun perusajatuksen kanssa.

Sovitteluelimen tulosten mittaaminen

Neljän kuukauden määräaika

64. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että sovittelumenettely ei ole nopeuttanut tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä. Komissio huomauttaa, että esille tuodut ongelmat koskevat pääasiassa vanhaa tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä, jonka mukaan päätökset oli tehtävä kunkin varainhoitovuoden osalta. Uudessa järjestelmässä on mahdollista hyväksyä useita tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevia päätöksiä yhden kalenterivuoden aikana.

Tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn nopeutuminen johtuu järjestelmän yleisestä uudistamisesta, josta sovittelumenettely muodostaa kiinteän osan.

Käsittelyn tulokset

66 - 68. Sovitteluelimen arviointikertomuksessa esitettyjä