Alueiden komitean lausunto aiheesta "Eläinten kuljettaminen teurastettavaksi"



Virallinen lehti nro C 064 , 27/02/1998 s. 0073



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Eläinten kuljettaminen teurastettavaksi" (98/C 64/12) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon 17. syyskuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen antaa lausunto aiheesta "Eläinten kuljettaminen teurastettavaksi" sekä antaa lausunnon valmistelu valiokunta 2:n "Aluesuunnittelu Maatalous Metsästys Kalatalous Metsätalous Meri- ja vuoristoalueet" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 2:n 15. lokakuuta 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 269/97 rev., jonka esittelijä oli Anton Koczur, hyväksyi 19. ja 20. marraskuuta 1997 pitämässään 20. täysistunnossa (marraskuun 20. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Euroopan unionin alueiden ja kuntien kansalaiset seuraavat huolestuneina ja kiinnostuneina raportteja ja keskusteluja, joissa käsitellään elävien eläinten kuljetusta EU:ssa ja EU:n ulkopuolelle Lähi- ja Keski-idän maihin. 1.2. Euroopan parlamentti, komissio ja neuvosto käsittelevät parhaillaan erilaisia aloitteita aiheesta "Eläinsuojelu ja elävien eläinten kuljetus". 1.3. Euroopan parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunta hyväksyi 2. heinäkuuta 1997 raportin hevosten ja muiden elävien eläinten kuljetuksesta. 1.4. Maatalousasiain neuvosto antoi toukokuussa asetuksen pysähtymispaikkoja ja reittisuunnitelmien mukauttamista koskevista yhteisön vaatimuksista. Lisäksi se hyväksyi kesäkuussa täydentäviä säädöksiä maanteitse tapahtuvista, yli kahdeksan tuntia kestävistä eläinkuljetuksista. 1.5. Amsterdamin sopimuksessa EU:n perustamissopimukseen päätettiin liittää eläinten hyvinvointia koskeva pöytäkirja. Sen mukaan "laatiessaan ja pannessaan täytäntöön yhteisön maatalous-, liikenne-, sisämarkkina- ja tutkimuspolitiikkaa yhteisö ja jäsenvaltiot ottavat eläinten hyvinvoinnin vaatimukset täysimääräisesti huomioon kunnioittamalla samalla erityisesti uskonnollisiin rituaaleihin, kulttuuriperinteeseen ja alueelliseen perintöön liittyviä jäsenvaltioiden lakeja tai hallinnollisia määräyksiä sekä tapoja". 1.6. Lisäksi komissio teki huhtikuussa ehdotuksen yhteistä naudanlihan markkinajärjestelyä koskevan asetuksen muuttamisesta, jonka mukaan vientilupien myöntäminen riippuu yhteisölainsäädännön mukaisten eläinsuojelunormien noudattamisesta. Euroopan parlamentti antoi aiheesta lausunnon lokakuussa. 2. Alueiden komitean osuus 2.1. Alueiden komitea katsoo alue- ja paikallisyhteisöjen sekä niiden kansalaisten edustajana olevansa velvollinen puuttumaan elävien eläinten kuljetukseen. 2.2. Elävien eläinten kuljetus koskee alue- ja paikallisyhteisöjä eri tavoin: Eräät alueet ovat kansallisen toimivaltajaon vuoksi vastuussa eläinsuojelumääräysten antamisesta, valvonnasta ja tarkistusten suorittamisesta. Eräät alue- ja paikallisyhteisöt tarjoavat palveluja eläinkuljetuksissa tarvittavien tilojen, huollon, välineiden ym. osalta. Eräillä unionin alueilla harjoitettu voimaperäinen karjankasvatus tähtää EU:n sisäiseen kauppaan sekä vientiin yhteisön ulkopuolisiin maihin. Eräiden alueiden oma tuotanto ei ole kysyntään nähden riittävää, ja ne ovat riippuvaisia tuonnista. Alue- ja paikallisyhteisöt ovat maantieteellisen sijaintinsa vuoksi eläinkuljetusten läpikulkupaikkoja. Reuna-alueiden eristyneisyys merkitsee, että niiltä lähtevät eläinkuljetukset kestävät ymmärrettävästi pidempään kuin ydinalueilta lähtevät kuljetukset. Eläviä eläimiä viedään yhteisön ulkopuolisiin maihin eräiden alueiden satamien tai rajanylityspaikkojen kautta. Jos alueellisesti ja paikallisesti on käytettävissä soveltuvia teurastamoja ja kylmälaitteita, elävinä kuljetettavien eläinten määrää voidaan vähentää. 3. Elävien eläinten kuljetukset ongelmanasettelu 3.1. Miksi teurastettaviksi tarkoitettuja eläviä eläimiä kuljetetaan? 3.2. Hyöty- ja teuraseläinten kuljetusta on tarkasteltava erityisnäkökohdista. Tässä lausunnossa käsitellään teuraaksi tarkoitettujen elävien eläinten kuljetusta. 3.3. Monissa muun muassa Lähi- ja Keski-idän sekä Pohjois-Afrikan maissa on kova kysyntä elävinä kuljetettavista teurasnaudoista ja -lampaista seuraavista syistä: tuoreen lihan suuri kysyntä, oman teurastuskapasiteetin käyttö, teurasjätteiden hyödyntäminen (nahka, sisäelimet), riittämättömät lihan kuljetus-, kylmäsäilytys- ja varastointimahdollisuudet, uskonnollisten sääntöjen mukainen teurastus. 3.4. Monissa yhteisön ulkopuolisissa maissa lihan tuonti on elävien eläinten tuontia kalliimpaa. 3.5. Keski- ja Itä-Euroopan maiden eläintuotanto on laskenut, joten ne yhteisön ulkopuoliset maat, jotka aiemmin ostivat KIE-maista eläviä eläimiä, ovat nyt siirtyneet ostamaan niitä EU:sta. 3.6. Teurastuskapasiteetin hyödyntäminen eräillä EU:n syrjäseuduilla. 3.7. Eläinsuojelun kannalta eläimiä tulisi teurastaa ainoastaan kasvatuspaikkansa lähellä ja kuljettaa sitten määränpäähänsä. Tästä ei kuitenkaan päästä yhteisymmärrykseen yhteisötasolla jäsenvaltioiden eturistiriitojen vuoksi. Tästä syystä elävien eläinten kuljetuksia on vähennettävä mahdollisimman paljon ja eläinten kuljetusoloja on parannettava. 4. Eurooppalainen eläinkuljetusdirektiivi (95/29/EY) 4.1. Maatalousasiain neuvosto hyväksyi kesäkuussa 1995 direktiivin 95/29/EY (), jolla muutettiin eläinten suojelemista kuljetuksen aikana käsittelevää direktiiviä 91/628/ETY. Jäsenvaltioiden oli määrä siirtää direktiivi 31. joulukuuta 1996 mennessä asiaa koskeviin lakeihin ja hallintomääräyksiin. Direktiivi sisältää kuljetusaikaa, lepojaksoja, kuljettajien pätevyyttä, lastaustiheyttä, ruokintaa ja juottamista sekä valvontaa koskevia säännöksiä. 4.2. Komissio velvoitettiin antamaan neuvostolle 31. joulukuuta 1995 mennessä ehdotuksia kuljetusvälineille asetettavien standardien vahvistamiseksi. Komissio antoi ehdotuksensa huomattavasti viivästyneenä heinäkuussa 1997. 4.3. Neuvosto asetti itselleen velvoitteen vahvistaa 30. kesäkuuta 1996 mennessä yhteisön vaatimukset, jotka pysähdyspaikkojen on täytettävä perusrakenteiden, ruokinnan, juottamisen, lastaamisen, lastin purkamisen ja tarvittaessa tietynlajisten eläinten suojien suhteen. Neuvosto vahvisti vaatimukset vuotta aikomaansa myöhemmin toukokuussa 1997. 5. Ongelmia 5.1. Puuttuvat täytäntöönpanoasetukset ja direktiivin myöhästynyt siirto lainsäädäntöön. Komissio esitti huomattavasti viivästyneenä ehdotukset tietyille pysähdyspaikoille sekä ajoneuvoille ja perävaunuille asetettavista vähimmäisvaatimuksista. 5.2. Eläinten kuljetusta koskeva direktiivi oli siirretty asetettuun määräaikaan 1. tammikuuta 1997 mennessä lainsäädäntöön vain seitsemässä jäsenvaltiossa. Komissio on ilmoittanut aloittavansa rikkomusmenettelyn niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole noudattaneet velvoitettaan määräaikaan mennessä. Lisäksi yksittäisissä jäsenvaltioissa on tehty erilaisia tulkintoja. 6. Valvonta Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset valvovat kuljetusmääräysten noudattamista. Komission valvontamahdollisuudet ovat rajallisia. Pistokokeissa ja tarkastuksissa on ilmennyt, että määräyksiä rikotaan. 7. Vientikorvaukset yhteisön ulkopuolisiin maihin suuntautuvissa kuljetuksissa 7.1. Yhteisten markkinajärjestelyjen perusteella myönnetään korvauksia yhteisö- ja maailmanmarkkinahintojen erojen tasaamiseksi. Tämä mahdollistaa myynnin maailmanmarkkinoille, joiden hintataso on alhaisempi kuin EU:ssa. Vientikorvausten suuruudella vaikutetaan elävien eläinten kuljetukseen. 7.2. Vientikorvaukset voivat vaihdella kohdemaan mukaan yhteisten markkinajärjestelyjen perusteella. Naudanliha-alalla on elävien eläinten ja pakastetun lihan vienti jaettu eri alaotsakkeisiin. Niinpä esimerkiksi elävät naudat jaotellaan painon, sukupuolen ja puhdasrotuisuuden mukaan. Pakastettu liha jaotellaan mm. ruhon eri paloitteluvaiheiden ja tässä yhteydessä saatavien osien mukaan. 7.3. Elävien sikojen ja lampaiden vientiin ei tällä hetkellä myönnetä vientikorvauksia. Siipikarja-alalla vientikorvauksia myönnetään päivän ikäisille untuvikoille sekä erilaisille siipikarjanlihatuotteille. Korvausten suuruus vaihtelee tuotteen ja tarkoituksen mukaan. 7.4. Erityisesti elävien nautojen ja vasikoiden kuljetuksista huomattava osa suuntautuu yhteisön ulkopuolisiin maihin (78,4 %); vastaavien kuljetusten osuus EU:ssa on 17,5 %. Mikäli elävinä kuljetettavien eläinten määrää on tarkoitus vähentää, on estettävä, että suuret vientikorvaukset kannustavat eläinkuljetuksiin. 8. Alueiden komitean pyrkimykset 8.1. Eläinkuljetusdirektiivi olisi siirrettävä kansalliseen lainsäädäntöön ja sitä olisi sovellettava käytännössä nykyistä tinkimättömämmin. Elävien eläinten kuljetusta koskevien direktiivin säännösten noudattaminen riippuu valvonnasta ja laiminlyönneistä saatavista rangaistuksista. Toimivaltaisten viranomaisten olisi huolehdittava tarpeellisesta valvonnasta. 8.2. Kuljetusmääräysten laiminlyönnistä olisi oltava vakavia seuraamuksia: vientiluvan peruuttaminen rikkomusten toistuessa sekä tuen evääminen. 8.3. Komission ehdottama naudanlihan markkinajärjestelyä koskevan asetuksen muutos sekä tiettyjen pysähdyspaikkojen vähimmäisvaatimuksia koskeva päätös on toteutettava viipymättä. 8.4. Vientikorvauksia tulee maksaa vain, jos yhteisön antamia säädöksiä eläinten hyvinvoinnista ja erityisesti eläinten suojelusta kuljetuksen aikana on noudatettu. 8.5. Lihan ja lihatuotteiden vienti olisi asetettava etusijalle eläinkuljetuksiin nähden. 8.6. Olisi tutkittava, miten yhteisön ulkopuolisiin maihin suuntautuvaa lihan ja lihatuotteiden vientiä voidaan edistää soveltuvin toimin (esim. islamin perinteiden mukainen teurastus, kylmäsäilytyslaitosten rakentamisen tukeminen). 8.7. Yhteisöstä eläimiä tuovien maiden kanssa olisi tehtävä sopimuksia, joissa nämä maat sitoutuvat noudattamaan eläinsuojelumääräyksiä. Bryssel, 20. marraskuuta 1997. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA () EYVL L 148, 30.6.1995, s. 52