Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto: Euroopan puolustukseen liittyvän teollisuuden haasteet - toimet Euroopan tasolla"



Virallinen lehti nro C 158 , 26/05/1997 s. 0032



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto: Euroopan puolustukseen liittyvän teollisuuden haasteet toimet Euroopan tasolla" (97/C 158/07) Komissio päätti 24. toukokuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 3. maaliskuuta 1997. Esittelijänä oli Mario Sepi. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 19. maaliskuuta 1997 pitämässään 344. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 118 ääntä puolesta, 4 vastaan, ja 9 pidättyi äänestämästä. 1. Komission uusi lähestymistapa 1.1. Tiedonanto on komission ensimmäinen kokonaisvaltainen asiakirja puolustusteollisuuden ongelmista. 1.2. Asiakirjasta heijastuu selkeä tietoisuus uudesta lähestymistavasta ja alan erityisluonteesta. Ottaen huomioon tämän erityisluonteen ja asteittaisen etenemisen välttämättömyyden komissio ehdottaa jäsenvaltioille ja yhteiskunnallisille osapuolille sellaisia teollisuus-, teknologia- ja kauppapolitiikan välineitä, joita voitaisiin käyttää myös tällä alalla. 1.3. Tuomioistuimen päätösten valossa asia vaatii perustamissopimuksen 223 artiklan uutta soveltamistapaa. Kyseisessä artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus poiketa yhteisön säännöistä kansalliseen turvallisuuteen liittyvissä ongelmissa. Tähän asti tätä poikkeussääntöä on tulkittu hyvin väljästi, sillä tosiasiassa jäsenvaltiot ovat hoitaneet puolustusalan teollisuuspolitiikkaansa lähes itsenäisesti. 1.4. Kylmän sodan päättyminen ja neuvostoblokin murtuminen loivat sopivat olosuhteet Länsi-Euroopan puolustuspolitiikan uudelleen määrittelylle tarjoten mahdollisuuden vähentää puolustusmenoja toteuttamalla ns. "rauhanosingon jako". Maastrichtin sopimus ja keskustelujen käynnistäminen EU:n toisesta pilarista eli yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta osoittavat Euroopan hallitusten tahtoa tarkastella tässä yhteydessä myös puolustuspolitiikkaa. 1.5. Perustamissopimuksessa ja sitä seuraavissa neuvoston päätöksissä edellytetään, että WEU () määrittelee varustelualan eurooppalaisen integraatiopolitiikan, ja ennakoidaan jopa Euroopan varustelujärjestön perustamista. WEU:n jäsenvaltiot ovatkin päässeet yksimielisyyteen todellisen eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustusidentiteetin kehittämisen tarpeesta sekä entistä suuremman vastuun siirtämisestä Euroopan kannettavaksi puolustusasioissa. WEU muodostaisi Euroopan unionin piirissä vaikuttavan "puolustustekijän" ja tarjoaisi mahdollisuuden vahvistaa Atlantin liiton eurooppalaista pilaria. WEAG (Länsi-Euroopan varusteluryhmä), johon kuuluu 13 eurooppalaista Naton jäsenmaata, kehitettiin ja liitettiin WEU:hun varustelualan sisäisestä yhteistyöstä vastaavaksi elimeksi. WEAG:n tavoitteena on luoda sotilaskaluston eurooppalaiset markkinat, lujittaa Euroopan puolustusalan teknologista ja teollista perustaa ja toteuttaa entistä tiiviimpää tutkimus- ja kehittämisyhteistyötä. 1.6. WEU:n toiminta ei ole antanut etenkään WEAG:n kautta toistaiseksi konkreettisia tuloksia puolustusteollisuuden yhdentymispyrkimyksistä jäsenvaltioissa. Viimeaikainen kehitys WEAG:n piirissä antaa kuitenkin aiheen olettaa, että ainakin isojen valtioiden kesken voidaan päästä entistä tiiviimpään yhteistyöhön. Toisaalta WEAG:n toimintaa voitaisiin tukea lisäämällä komission vaikutusta alan teollisuuspolitiikkaan. 1.7. WEU:n jäsenvaltioiden puolustusministerien 19. marraskuuta 1996 Oostendessa pitämässä kokouksessa tehdyn päätöksen mukaan Länsi-Euroopan varusteluryhmän perustamista "Euroopan varustelujärjestön edeltäjäksi" on määrä tarkastella yhtenä vaihtoehtona tällä hetkellä käsiteltävien ehdotusten rinnalla. 2. Komission analyysi 2.1. Komissio aloittaa pohdintansa Euroopan puolustusteollisuuden ongelmista erittelemällä kyseisen teollisuuden kohtaamia haasteita. Taloudelliselta ja teolliselta kannalta katsoen suurimmat vaikeudet johtuvat budjettirajoituksista ja siitä, että Euroopan varustelumarkkinat ovat aina olleet hajanaiset. 2.2. Euroopan puolustusteollisuuden vaikeuksilla on ollut ilmeisiä seurannaisvaikutuksia alan kansainväliseen kilpailukykyyn, joka on jatkuvasti heikentynyt etenkin verrattuna Yhdysvaltojen teollisuuteen. Viimeksi mainittu on hyötynyt paitsi dollarin aliarvostuksesta, myös kyvystään keskittää ja sopeuttaa rakenteensa paljon nopeammin nykytilanteeseen. 2.3. Yksi Euroopan unionin puolustusteollisuuden heikkouksista verrattuna Yhdysvaltoihin on epäilemättä Euroopan markkinoiden hajanaisuus. Tämä hajanaisuus on vaikuttanut siten, että kansalliset teollisuudet, jotka eivät ole kyenneet hyötymään mittakaavaeduista, ovat pysyneet hengissä. Markkinoiden hajanaisuuden ansiota on myös, että osittain sopimuksiin perustuvat tuet kansallisille yrityksille ovat voineet jatkua ja että lähinnä kohtuullisen hyödyn (juste retour) periaatteeseen nojautuvan poliittisen konsensuksen ansiosta on voitu solmia maiden välisiä ohjelmakohtaisia yhteistyösopimuksia. On ainakin viisi tekijää, jotka rajoittavat puolustusalan eurooppalaisten yritysten yhdentymistä: jäsenvaltioiden hallitusten pelko kansalliseen turvallisuuteen kohdistuvasta riskistä; Euroopan asevoimien toimintatarpeiden erilaisuus; asevientikäytäntöjen erilaisuus; valtiollisten ja yksityisten yritysten välisten eroavuuksien monimuotoisuus eri maissa; kansainvälisten yritysten perustamista helpottavan oikeuskehyksen puuttuminen Euroopasta. 2.4. Puolustuskaluston kysyntä Euroopassa on jatkuvasti vähentynyt vuodesta 1987: Euroopan unionin jäsenvaltioiden aseostot ovat todellisuudessa supistuneet lähes kolmanneksella. 2.5. Kysynnän lasku on johtanut merkittävään teolliseen rakennemuutokseen, jonka pääpiirteinä ovat työvoiman määrän vähentäminen ja tuotannon monipuolistamisyritykset. Yksittäisissä jäsenvaltioissa teollisuutta on pyritty keskittämään. Tämä on johtanut kansainvälisiin yhteistyöohjelmiin osallistuvien national champions -teollisuusryhmien syntymiseen kansallisella tasolla. 2.6. Kansainväliset sulautumat ovat olleet tähän asti harvinaisia Euroopassa. 2.7. Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alalla puolustusteollisuuden huipputeknologinen anti siviilialalle on merkittävä, vaikka vastakkaisen ns. spin-in -vaikutuksen merkitys kasvaa koko ajan. Taloudellisten etujen vuoksi myös niin sanotun kaksikäyttöisen teknologian merkitys kasvaa. Näin ollen on lisättävä toimia siviili- ja puolustusalan tutkimuksen yhteisvaikutusmahdollisuuksien kehittämiseksi sekä yritysstrategioiden että julkisen politiikan tasolla. 2.8. Komissio määrittelee Euroopan puolustusteollisuuden uudet haasteet, jotka liittyvät Euroopan turvallisuusja puolustusidentiteetin määrittelyyn. Euroopan unionin puolustuksen ja teknologisen perustan vahvistaminen on tällöin ennakkoehto tulevaisuuden puolustuspolitiikalle. 2.9. Yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan kehittämisen rinnalla EU:n tulisi edistää oman teollisen perustan luomista, jotta käyttöön saadaan Euroopan puolustuksen kannalta välttämätöntä teknologiaa ja välttämättömiä tuotteita. Vaikka ne määritellään EU:n perustamissopimuksen ja WEU:n asianomaisten asiakirjojen suuntaviivojen mukaisesti, hallitustenvälisen konferenssin tulokset vaikuttavat asiaan ratkaisevasti. Komission mukaan tämä ei kuitenkaan tarkoita, että puolustusteollisuuteen mahdollisesti kohdistettavien toimien toteuttamiseksi olisi odotettava hallitustenvälisen konferenssin tuloksia. Puolustusteollisuuden tilanne vaatii päinvastoin määrätietoisia välittömiä toimia yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan toteuttamiseksi. 2.10. Komissio korostaa erityisesti, että julkisten markkinoiden avaaminen kilpailulle sekä avoimet säännöt voisivat tuottaa puolustusalalle huomattavaa etua. Tätä varten voitaisiin hyödyntää voimassa olevia yhteisösäännöksiä edellyttäen, että ne mukautetaan alan erityisluonteeseen. Tehdyn tutkimuksen mukaan uuden säännöstön ansiosta voitaisiin säästää vuosittain 5 11 miljardia ecua. 2.11. Komission mielestä on välttämätöntä tehostaa yhteisön sisäistä sotilaskaluston kauppaa. "Euroopan puolustusteollisuuden sisämarkkinoiden" luomisen pitäisi edistää Euroopan teollisuuksien yhteistyötä ja myös yhdentymistä. 2.12. Siviilialan tutkimus ja teknologinen kehitys, joita EU:ssa tuetaan yhteisön tutkimusohjelmilla, kiinnostavat yhä enemmän myös sotilasalaa. Noin kolmannesta yhteisön rahoittamasta tutkimuksesta voidaan ilmeisesti soveltaa kaksikäyttötuotteisiin. Komissio katsoo siis hyödylliseksi edistää sotilas- ja siviilitutkimuksen keskinäistä yhteisvaikutusta. 2.13. Standardointi ja tekninen yhdenmukaistaminen ovat muodostumassa yhä tärkeämmiksi kasvatettaessa sisämarkkinoiden tehokkuutta. Komission mielestä niiden soveltaminen puolustusalaan olisi asetettava yhdeksi yhteisön puolustusteollisuuden tärkeimmistä tavoitteista. Näin pienennettäisiin hankintakustannuksia, tehostettaisiin tarjouskilpailua ja vähennettäisiin teknisten standardien valmisteluun tarvittavaa aikaa. 2.14. Euroopan puolustusteollisuuden sisämarkkinoiden asteittainen luominen synnyttää myös tarpeen laajentaa eurooppalaista kilpailupolitiikkaa kyseiselle alalle. Kilpailupolitiikkaa on luonnollisesti sovellettava sotilasalaan vähitellen, sillä tämä vaatii koordinointia muiden yhteisöpolitiikkojen kanssa ja alan erityisluonteen sekä jäsenvaltioiden kansallisen turvallisuuden erityistarpeiden huomioon ottamista. 2.15. Komissio huomauttaa lisäksi, että yli puolta Euroopan alueista, jotka ovat riippuvaisia puolustusteollisuudesta, voitaisiin tukea nykyisistä rakennerahastoista. On kuitenkin huomattava, että muuten tukikelpoisilla alueilla rakennerahastojen tukea ei voi käyttää puolustusalan erityisinvestointeihin. Komissio mainitsee tässä yhteydessä Konver- ja Adapt-ohjelmat, mutta viittaa myös "muista lähteistä peräisin olevan rahoituksen" mahdollisuuteen. 2.16. Euroopan puolustusteollisuuden sisämarkkinoita kehitettäessä on komission mielestä välttämätöntä määritellä Euroopan asevientipolitiikka. 2.17. Komissio nojaa tässä yhteydessä kokemukseen, joka on saatu heinäkuussa 1995 voimaan astuneesta kaksikäyttötuotteita ja -teknologiaa koskevasta yhteisön vientivalvonnasta. 2.18. Kehitettäessä Eurooppaan puolustusteollisuuden sisämarkkinoita komissio pitää tarpeellisena korostaa omaa toimivaltaansa tullisopimusten ja erityisesti puolustuskaluston tuontitullien suhteen. Toisaalta komissio katsoo, että sen velvollisuutena on määritellä oma kauppapolitiikkansa tällä alalla erityisesti Euroopan ja Yhdysvaltojen välisen asevientikaupan tasapainottamiseksi. 2.19. Euroopan puolustusteollisuuden vaikea tilanne, sen kohtaamat haasteet sekä komission konkreettiset ja välittömästi käytettävissä olevat keinot siis osoittavat, että yhteisön tasolla on aika ryhtyä toimiin. 3. Yleistä komission asiakirjasta 3.1. Komission asiakirjassa korostetaan ennen kaikkea puolustus- ja turvallisuusongelmien pohdinnan tarvetta Euroopassa. Turvallisuusongelmilla on kuitenkin muutakin kuin sotilaallinen ulottuvuus. Euroopan unioni toimii jo aloilla, jotka vaikuttavat suoraan turvallisuuteen. Näihin aloihin voidaan ajatella kuuluvan diplomaattiset aloitteet, kansainvälinen kauppa, kehitysyhteistyöpolitiikka, avustaminen hätätilanteissa jne. Yleisesti ottaen EU:lla on jo tarvittavat keinot edistää Euroopan turvallisuutta edistämällä unionin ulkorajoilla sijaitsevien alueiden taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä (Itä-Eurooppa, Välimeren alue, Lähi-Itä). 3.2. On myös otettava huomioon, että Euroopan merkittävimmät turvallisuusongelmat eivät kylmän sodan päätyttyä niinkään liity rajojen puolustamiseen kuin tarpeeseen sammuttaa jännityspesäkkeet ja toimia maailmanrauhan vakiinnuttamisen puolesta, toisaalta ylläpitää EU:n sisäistä turvallisuutta ympäristökatastrofeja, luonnonmullistuksia, terrorismia, jne. vastaan. Nämä tavoitteet olisi tulevaisuudessa sisällytettävä EU:n strategisiin tavoitteisiin ja puolustusteollisuuden eriyttämisohjelmiin. 3.3. YUTP:n asteittaisen määrittelyn yhteydessä on puolustusalalla otettava huomioon Euroopan turvallisuuden hyväksi eri tehtävissä toimivien kansainvälisten organisaatioiden (EU, WEU, WEAG, NATO, ETYJ, rauhankumppanuus) erilainen kokoonpano. Erityistä huomiota on kiinnitettävä niiden EU:n jäsenvaltioiden tarpeisiin, jotka perinteisesti ovat puolueettomia tai sotilaallisesti liittoutumattomia. 3.4. Määriteltäessä Euroopan uutta "turvallisuusrakennetta" on joka tapauksessa otettava huomioon EU:n, WEU:n ja NATO:n sekä näiden ja muiden kansainvälisten järjestöjen kuten YK:n ja ETYJ:n keskinäiset vuorovaikutussuhteet ja selkeytettävä niitä. Kun ajatellaan Berliinissä kesäkuussa 1996 pidetyssä Naton huippukokouksessa ilmaistua tavoitetta siirtää nykyistä enemmän vastuuta Euroopan valtioille sellaisessa Atlantin liiton sotilaallisessa toiminnassa, jonka tarkoituksena on lähinnä rauhan turvaaminen ja rauhaan pakottaminen, on EU:n ja WEU:n tuleva rooli turvallisuusalalla määriteltävä kiireellisesti. 3.5. Komission tiedonannossa käsitellään joka tapauksessa vain puolustusteollisuutta ja pyritään selvittämään, voitaisiinko tietyt yhteisötoimet EU:n puolustusteollisuuden tukemiseksi ja järkiperäistämiseksi toteuttaa kiireellisinä, toisin sanoen ennen YUTP:n ja siis yhteisen puolustuspolitiikan määrittelyä. 3.6. Komitea toteaa, että Euroopan, kuten sen kumppaneiden ja kilpailijoiden, etupäässä Yhdysvaltojen puolustusteollisuudella on erityispiirteitä, jotka liittyvät kunkin omiin poliittisiin ja puolustustavoitteisiin, kansainväliseen kilpailuun, tutkimus- ja kehitystoiminnan järjestelyihin, standardointivaatimuksiin sekä vientikaupan ehtoihin. 3.7. Tämä tarkoittaa, että niin kauan kuin on kansallisia puolustuspolitiikkoja, on otettava huomioon näiden politiikkojen ja kansallisten puolustusteollisuuksien välinen yhteys ja varauduttava tilanteeseen, jossa erilaiset strategiset mahdollisuudet rajoittavat tai ehdollistavat komission toimia. Jotta yhdentymisprosessia ei kuitenkaan vaarannettaisi, on vältettävä näiden mahdollisuuksien liiallista moninaisuutta. 3.8. Lisäksi mahdollisten teollisuus- ja kilpailupoliittisten toimien yhteydessä on otettava huomioon sotilaskaluston suunnittelun, kehittelyn ja valmistuksen vaatima aika sekä tutkimukseen ja kehitykseen tehtyjen sijoitusten suuri osuus kaluston lopullisista kustannuksista. Tämä osuus saattaa olla 40 % kokonaiskuluista, kun vastaavat kulut ovat kemian alalla n. 12 % ja autoteollisuudessa n. 8 % kokonaiskustannuksista. 3.9. On huomattava, että Euroopan puolustusteollisuuden teollisen ja teknologisen kapasiteetin säilyttämiseksi tarvitaan nopeita toimia. Tätä kapasiteettia uhkaavat monet tekijät, ennen kaikkea puolustusmenojen leikkaukset EU:n jäsenvaltioissa viime vuosina. Nämä leikkaukset ovat aiheuttaneet puolustusalan nykyisen kriisin, joka on johtanut kyseisen teollisuudenalan perusteelliseen uudelleenjärjestelyyn ja merkittävään uudelleenmitoitukseen EU:n piirissä. Nämä tekijät ovat korostaneet jäsenvaltioiden teollisuuspolitiikkojen suurta hajanaisuutta. 3.10. Koska EU:n puolustusteollisuudessa on mahdollisimman laajan monipuolistamisen avulla välttämättä säilytettävä sekä työllisyyden että teknologisen taitotiedon nykyinen taso, yhteisön on komitean mielestä ryhdyttävä toimiin jo ennen YUTP:n määrittelyä edellä todetuista rajoituksista huolimatta. Komitea katsoo aiheelliseksi, että välittömästi käytettävissä olevia yhteisövälineitä tarkastellaan huolellisesti puolustusalan tukemisen ja järkiperäistämisen kannalta. 3.11. Teollisuuden nopeutuvaa yhdentymistä silmällä pitäen on ehdotettava sellaisten hankintamenettelyjen käyttöönottoa, jotka edistävät nykyistä tehokkaammin yhteisön sisäistä kilpailua ja jakautuvat tuotetyypistä riippuen mahdollisesti eri sovellustasoille. 3.12. Lisäksi komitean mielestä puolustusteollisuuden omavaraisen teknologia- ja tuotantokapasiteetin ylläpito sekä maailmankaupan tasapainottamisen tarve edellyttävät, että hallitukset asettavat päätöksissään eurooppalaisen tuotannon etusijalle. Näin tasapainotetaan myös kolmansien maiden oman kansallisen teollisuutensa edistämiseksi toteuttamia suoria ja epäsuoria toimia. 3.13. Lopuksi komitea katsoo, että EU:n puolustusteollisuudessa on ylläpidettävä sellaista teknologista suoritustasoa, joka sopii EU:n kansainvälisellä tasolla omaksumaan rooliin rauhan turvaamisen, EU:n itsenäisyyden säilyttämisen ja kansalaisten turvallisuuden alalla. 3.14. Komitea vetoaa hallitustenväliseen konferenssiin, jotta toinen pilari määriteltäisiin mahdollisimman pian. Määrittely vaikuttaa merkittävästi teollisuuspolitiikan vastuualueisiin, välineisiin ja suuntauksiin. 4. Erityishuomioita komission asiakirjasta 4.1. Puolustusmenojen suuntaukset EU:n jäsenvaltioissa Liitteenä olevasta taulukosta (taulukko 1) käy ilmi, että EU:n jäsenvaltiot supistivat puolustusmenojaan myös vuonna 1995 ja käytettävissä olevat tiedot osoittavat saman suuntauksen jatkuvan vuonna 1996. Kaikille EU:n jäsenvaltioille on yhteistä tarve tervehdyttää valtion budjettia. Onkin ennustettavissa, että viime vuosien suuntaus pysyy samana lähitulevaisuudessa ja että asehankintakustannukset laskevat vielä nopeammin kuin puolustusmenot keskimäärin. Tässä tilanteessa on komission ehdotuksen mukaisesti yhä kiireellisempää määritellä yhteisön toimintalinjat puolustusteollisuudessa. 4.2. Monipuolistaminen ja muuntaminen Puolustusteollisuus on yleensä teknologisesti korkeatasoista ja kykenee usein hallitsemaan monimutkaisia tuotantojärjestelmiä. Laatutaso on lisäksi erityisen korkea ja tätä tulee käyttää hyväksi paitsi yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tukemiseen, myös kokonaan uudenlaisen tuotannon luomiseen. Yhteisövälineitä voidaan siis nykytilanteessa käyttää myös alan monipuolistamiseen siten, että siviilimarkkinoita ajatellen määritetään uusia tavoitteita ja tuotteita, joihin voidaan soveltaa sotilasalan teknologista ja organisatorista perinnettä, ja entinen työllisyystaso säilytetään. Euroopassa on saatu kokemuksia teollisuuden monipuolistamisesta myös sotilasalalla. Näitä kokemuksia on hyödynnettävä ja laajennettava. 4.3. Kaksikäyttötoimet (dual use) Teknologian ja tuotteiden kehitys on viime vuosina lähentänyt monien siviili- ja sotilasteollisuuden käyttöön tarkoitettujen hyödykkeiden tuotantotekniikkaa toisiinsa. Monet yritykset ovat jo hyödyntäneet ilmiötä suuntaamalla tuotantonsa sekä siviili- että sotilasmarkkinoille (kaksikäyttötuotteet) siten välttäen laajat rakennemuutokset. Tämä ansaitsisi komissiolta erityishuomiota edistettäessä ja tuettaessa tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen sekä tuotannon kaksikäyttöön suunnattuja toimia. Kaksikäyttötoimia tuettaessa on kuitenkin pidettävä huoli, ettei markkinoilla aiheuteta kilpailuvääristymiä. 4.4. Tutkimus- ja kehittämistoiminta (T& K-toiminta) Euroopan puolustusteollisuuden teknistä uudelleensuuntausta voidaan tukea määrittämällä uudelleen tieteellisen tutkimuksen ja teknologian rahoitus tässä tapauksessa myös kaksikäyttöisyyden kannalta (). 4.5. Puolustusohjelmien suunnittelu ja hallinnointi Huipputeknologia-alojen teollisuuspolitiikan määrittämisen erityisongelmana on toisaalta teollisuuden, toisaalta julkisten toimintojen ja hallintotoimien aikataulun keskinäinen koordinointi. Huipputeknologiaa käyttävässä ja erityisesti monimutkaisia järjestelmiä tuottavassa teollisuudessa kuten eräillä puolustusteollisuuden aloilla strategiset valinnat on tehtävä jopa 10 15 vuoden säteellä. Tämä määrää tuottajien ja asiakkaiden väliset kumppanuussuhteet, joiden ulkopuolelle näytetään automaattisesti jätettävän mahdollisuus soveltaa kyseisillä aloilla muiden alojen kanssa yhteisiä kilpailu- ja markkinaperusteita. Mikäli toisaalta halutaan säilyttää puolustusteollisuuden hallussa oleva teknologinen ja järjestelmätekninen taitotieto, jonka hankkiminen on lyhyellä aikavälillä mahdotonta, voivat kilpailutekijöiden käyttöönotto julkisalan markkinoilla ja kilpailukyvyn yleinen kohottaminen alihankinta-alalla tehostaa ja kasvattaa sotilasteollisuuden tuottavuutta. 4.6. Teollinen yhteistyö puolustusalalla Puolustusmenojen supistaminen ja uusien asejärjestelmien kustannusten nousu ovat saaneet eurooppalaiset yritykset kiirehtimään yhteishankkeita, joiden tarkoituksena on tuotantomäärien kasvattaminen. Tämä on johtanut moniin kahden- tai monenvälisiin yhteistyösopimuksiin (ks. taulukko 2). Vaikka tämä suuntaus on edistänyt puolustusteollisuuden yhdentymiskehitystä Euroopan tasolla edistämällä eräiden teollisuusalojen järkeistämistä ja kansainvälisesti tehokkaasti toimivien yhteenliittymien muodostamista, se aiheuttaa myös monia ongelmia. Ensinnäkin kyse on siitä, että ensisijaisesti hallitusten väliset sopimukset jättävät vain rajoitetusti tilaa teknologian ja teollisuuden yhdenmukaistamiselle yritystasolla (sopimukset ja yrityshankinnat ovat Euroopan tasolla melko harvinaisia, ks. taulukko 3). Toiseksi tällainen yhteistyö on yleensä tarkoitettu toteutettavaksi yhden asejärjestelmän sisällä, ja teollisesti laajemmat yhteistyösopimukset ovat harvinaisia. Kyseiset hallitustenväliset sopimukset vaikuttavat siis täysin soveltumattomilta kaikki jäsenvaltiot kattavan, pitkälle jäsennellyn ja yleisen yhdentymisprosessin kehittämiseen puolustusteollisuuden alalla. 4.7. Teollisuuspolitiikka Komitean mielestä Euroopan puolustusteollisuuden rakennemuutos on tarpeen, jotta voidaan säilyttää Euroopan puolustuksen kannalta välttämätön teknologinen ja teollinen kapasiteetti. Tätä rakennemuutosta on ohjailtava teollisuuspolitiikkaa koskevilla päättäväisillä yhteisötoimilla. Komissio voi näytellä merkittävää osaa kiirehtimällä "eurooppalaisen yhtiön" oikeusvälineen määrittelyä, jotta yritykset saavat käyttöönsä rationaalistamisvälineen, jonka avulla on mahdollista toteuttaa sopimuksia ja sulautumia tasavertaiselta pohjalta. Sisämarkkinoita sekä eurooppalaisten yritysten välttämättömiä tasavertaisia mahdollisuuksia ajatellen komission on komitean mielestä edistettävä aseita valmistavien valtionyritysten yksityistämistä. Komission tulisi pyrkiä määrittelemään kokonaistoiminnalleen kehys, jossa Euroopan puolustusteollisuuden sisämarkkinat voivat kehittyä ilman ennaltamäärättyjä valta-asemia, ja asettaa kaikki kilpailijat samaan asemaan. 4.8. Alihankintateollisuuden rooli Komitea suosittaa lisäksi, että järjestelmiä ja alajärjestelmiä toimittavien alihankkijoiden asemaa kehitetään myös Euroopan unionin puolustusteollisuuden liiallisen vertikaalisuuden vähentämiseksi ja joustavuuden lisäämiseksi. 4.9. Euroopan puolustusteollisuuden sisämarkkinat Komitean mielestä on välttämätöntä edistää tehokkuuden ja kansainvälisen kilpailukyvyn parantamiseen tähtäävän Euroopan puolustusteollisuuden yhdentämistä ja järkeistämistä. Tähän päästään vain toteuttamalla Euroopan puolustusteollisuuden sisämarkkinat. Euroopan yhteisön ja WEU:n tulisi ottaa Euroopan varustelujärjestön perustamisen muodossa vastuu kyseisten markkinoiden toteuttamisesta. Komitea kehottaa neuvostoa hahmottamaan kyseisen järjestön perustamissopimuksen Ranskan, Saksan, Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan keskenään harjoittaman yhteistyön pohjalta. 4.10. Euroopan puolustusteollisuuden sisämarkkinoiden ongelmat Euroopan varustelujärjestön tehtävänä olisi ohjata teknistä standardointia sekä markkinoiden järkiperäistämistä ja yhdentämistä siten, ettei tästä koidu kielteisiä yhteiskunnallisia seurauksia. Euroopan varustelujärjestön asemaa määriteltäessä olisi kuitenkin otettava huomioon WEU:lle jo annettu puolustusstrateginen toimivalta sekä komission valtuudet taloudessa ja teollisuudessa. Erityisesti komissio voisi säädösvaltansa, teknisten ja hallinnollisten rakenteittensa ja muilta teollisuusaloilta saaman kokemuksensa nojalla omaksua ratkaisevan tukijanroolin ja antaa sitovia säädöksiä ja jo koeteltuja sääntöjä, jotka helpottaisivat ja nopeuttaisivat varustelujärjestön luomista, kehitystä ja hallintoa. Tällaisessa prosessissa ei voi sivuuttaa jäsenvaltioiden hallitusten keskeistä asemaa. Maastrichtin sopimuksessa ilmaistua jäsenvaltioiden poliittista tahtoa on tuettava yhdenmukaisella täytäntöönpanolla. 4.11. Julkiset hankinnat Komitean mielestä yhteisö voi aloittaa asteittain siviili- ja sotilasalan julkisten hankintojen sääntöjen yhdenmukaistamisen. Perustana tulee olla syrjimättömyyden ja tasavertaisen kohtelun periaate yhteisön alueella, kilpailusääntöjen soveltaminen aluksi tuotteisiin, jotka eivät ole liian arkoja, sekä avoimet ja julkiset menettelyt, jotka pohjautuvat puolueettomiin valinta- ja myöntöehtoihin. Näitä periaatteita sovelletaan jo jäsenvaltioiden asevoimien käyttämiin siviili- tai kaksikäyttötuotteisiin. Komitea suosittaa, että kilpailuperusteiden soveltamisessa pidetään erityisesti mielessä puolustusalan erityisluonne ja jäsenvaltioiden turvallisuusnäkökohdat. 4.12. Standardointi ja tekninen yhdenmukaistaminen Komitean mielestä jäsenvaltioiden yhteisten teknisten standardien määrittely on puolustusteollisuuden sisämarkkinoiden perusedellytys. Komitea on tietoinen vaikeuksista, joita on esiintynyt muillakin aloilla pyrittäessä todelliseen tekniseen yhdenmukaistamiseen. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että sotilasstandardit on sovitettava nykyisiin siviilistandardeihin yhteistyössä WEU:n ja Naton kanssa tavoitteena kaksikäyttötuotteiden kehitysmahdollisuuksien moninkertaistaminen. 4.13. Perusteet Euroopan asevientipolitiikalle Neuvosto on törmännyt viime vuosina erityisesti YUTP:n kohdalla kysymykseen asevientisääntöjä koskevien yhteisten ja unioninlaajuisten perusteiden määrittelystä. Tässä jäsenvaltioiden kauppapolitiikkojen yhdenmukaistamisprosessissa tärkeimmät tekijät ovat kahdeksan perustetta, jotka Eurooppa-neuvosto hyväksyi Luxemburgissa 1991 ja vahvisti Lissabonissa 1992. On välttämätöntä määritellä oikeusvälineet näiden perusteiden soveltamiseksi, jotta komissio voi käyttää niitä perustamissopimuksen 113 artiklan nojalla. Jäsenvaltioiden toimintalinjojen ja voimassa olevan lainsäädännön yhdenmukaistamista aseviennin alalla tarvitaan avoimuuden, yksiselitteisten sääntöjen ja puolustusteollisuuden tulevaisuuden turvaamiseksi. Suuntauksena tulee tällöin olla, että tiukkoja säännöksiä soveltavien maiden ei tarvitse ryhtyä "alaspäin yhdenmukaistamiseen". 4.14. Avoimuus aseviennin alalla Jäsenvaltioiden välisten kilpailuvääristymien välttämiseksi tulevilla eurooppalaisilla säännöksillä on taattava aseviennin alalla korkea valvontataso sekä tehokas tiedottaminen Euroopan parlamentille ja jäsenvaltioiden kansanedustuslaitoksille. Aseviennin valvonnan ja avoimuuden osalta komitea ehdottaa komissiolle, että laaditaan säännöllisesti kertomus EU:n jäsenvaltioiden aseviennistä kolmansiin maihin, jotta varmistetaan avoimuus sovittujen perusteiden soveltamisessa. Komitean mielestä neuvoston vuosina 1991 ja 1992 käsittelemät ja hyväksymät perusteet tulisi määritellä uudelleen ja niitä tulisi soveltaa kaikilta osin tulkintaerimielisyyksien välttämiseksi. Erityisesti komitea ehdottaa jalkaväkimiinojen myynnin ja käytön kieltämistä Euroopassa ja muualla maailmassa. 4.15. Kaksikäyttötuotteita ja -teknologiaa koskeva vientivalvonta Komitea kannattaa kaksikäyttötuotteiden ja -teknologian vientiä koskevien yhteisön määräysten soveltamista. Määräykset tulisi määritellä uudelleen ja ne tulisi saattaa voimaan kaikilta osin tulkintaerimielisyyksien välttämiseksi. 4.16. Puolustusteollisuuden järkeistämiseen liittyvät yhteiskunnalliset ongelmat Puolustusbudjetin leikkaaminen, yhteisönlaajuisesti välttämätön tuotannon järkeistäminen sekä tarve kasvattaa tuotantoa ovat aiheuttaneet merkittäviä ongelmia, sillä teollisuuden on täytynyt irtisanoa ammattitaitoista työvoimaa. Yhteiskunnallisesta näkökulmasta tällä kehityksellä on ollut vakavia seurauksia alueilla, jotka ovat voimakkaasti riippuvaisia asetuotannosta. Nämä ongelmat vaativat erityistä huomiota sekä toimia puolustusteollisuuden työvoiman ja sen ammattitaidon hyödyntämiseksi muilla tuotannonaloilla. Tällaisia toimia voisivat olla: a) monipuolistamiseen ja uudelleentyöllistämiseen tähtäävät kokeiluhankkeet aluetasolla jo käynnistettyjä toimia hyödyntämällä; b) ammattikoulutuksen järjestäminen uusien tehtäviin siirtymisen helpottamiseksi; c) pk-yritysten kehityksen tukeminen yhteisön toimintalinjojen yhteydessä; d) pk-yritysten liittäminen T& K-ohjelmiin; e) institutionaalisten tasojen (alueet, valtiot, yhteisö) toimivallan koordinointi erityisesti rakennerahastoista jaettavien varojen käytön tehostamiseksi. 4.17. Rakennerahastot Rakennerahastojen varojen hyödyntäminen oli aiemmin hankalaa etenkin tehottoman kansallisen byrokratian sekä yhteisön keskisuurille ja suurille yrityksille asettamien hyvin rajoittavien sääntöjen vuoksi. Komitean mielestä on hankittava enemmän tietoja kuin mitä saadaan Konver-ohjelmasta, joka on ainoa Euroopan puolustusteollisuuden muuntamiseen tarkoitettu yhteisön tukiväline. Komitean mukaan olisi laadittava uusia ohjelmia, joissa otetaan huomioon puolustusalan teollisuuslaitosten muuntamis- ja monipuolistamistarpeet sekä ennen kaikkea niiden yhteiskunnalliset vaikutukset paikallistasolla. Komitea kehottaa komissiota arvioimaan Konver-ohjelmasta saadut tulokset ja tarkistamaan sen tavoitteet. 4.18. Läheisyysperiaate Läheisyysperiaatteen tehtävä on määriteltävä tässä yhteydessä erikseen pyrkimällä koordinoimaan institutionaalisten tasojen rahoitus- ja tuotantovälineiden käyttö tavoitteena teknologia- ja työllisyystason säilyttäminen. 4.19. Komission lisätoimet puolustusteollisuudessa Komitea pitää erittäin tärkeänä, että komissio laatii pikaisesti erityistoimintasuunnitelman (master plan) niiden toimien määrittämiseksi, joiden toteutuksen komissio aikoo tulevaisuudessa koordinoida jäsenvaltioiden kanssa. Tässä suunnitelmassa olisi otettava huomioon komission tulevaisuuden tavoitteet puolustusteollisuudessa, prosessiin osallistuvat toimijat ja kunkin toimivalta, mahdolliset toimet asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi sekä ennen kaikkea erityisen tehokkaina pidettyjen toimien asteittaisen toteutuksen aikataulu. 5. Tiivistelmä 5.1. Komissio ottaa tässä vuonna 1996 laatimassaan tiedonannossa ensimmäistä kertaa kantaa Euroopan unionin puolustusteollisuuden ongelmiin tulkitsemalla perustamissopimuksen 223 artiklaa uudella tavalla ja tarkastelemalla kysymystä EU:n toiminnan toisen pilarin näkökulmasta siten kuin se Maastrichtissa määriteltiin. 5.1.1. Turvallisuuden käsite ja välineet ovat muuttuneet kylmän sodan päätyttyä. Tämä kehitys osoittaa yksipuolisesti sotilaallisten blokkien ja välineiden vastakkainasetteluun perustuvan maailmankatsomuksen rajallisuuden. 5.1.2. EU:n jäsenvaltiot kulkevat nyt kohti uudenlaista eurooppalaista turvallisuusmallia. Tätä mallia rakennettaessa on otettava huomioon toisaalta nykyiset kansainväliset järjestöt (WEU, Nato, ETYJ, jne.), toisaalta niiden EU:n jäsenvaltioiden tarpeet, jotka ovat perinteisesti puolueettomia tai sotilaallisesti liittoutumattomia. 5.1.3. Komission on puolustusteollisuuden kysymyksissä otettava huomioon alan erityispiirteet, erityisesti kyseisen teollisuuden sidonnaisuus turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan, tutkimuksen, kehityksen ja tuotannon organisaatiorakenne sekä tämän teollisuudenalan riippuvuus puolustusministeriöiden hankinnoista. 5.1.4. Näillä toimilla on pyrittävä työllisyystason ylläpidon lisäksi myös EU:n puolustusteollisuuden nykyisen teknologisen ammattitaidon säilyttämiseen. 5.1.5. Tässä yhteydessä on kansainvälisen asekaupan nykyisen epätasapainon vuoksi annettava etusija eurooppalaisille tuotteille. 5.2. Tarve säilyttää EU:n puolustusteollisuuden teknologian ja työllisyyden taso sotatarvikkeiden kysynnän laskiessa vaatii muuntamis- ja eriyttämisprosessien nopeuttamista sekä alan teknologista uudelleensuuntaamista ja kaksikäyttöteollisuuden tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämistä. 5.2.1. Varusteluohjelmien monimutkaisuus ja pituus sekä valtioiden välisen yhteistyön perustuminen kohtuullisen hyödyn juste retour -periaatteelle ovat tähän asti rajoittaneet Euroopan asemarkkinoiden kehitystä teknisesti ja poliittisesti. 5.2.2. Sovellettaessa sisämarkkinaperiaatteita vaikka osittainkin puolustusteollisuuteen sekä luotaessa uusia välineitä, kuten Euroopan varustelujärjestö, on tavoitteena oltava tehokkuuden ja tuottavuuden lisääminen ja siten EU:n puolustusteollisuuden kansainvälisen kilpailukyvyn parantaminen. 5.2.3. Yhteisön toimivaltaa ulkomaankaupassa on laajennettava asteittain asekauppaan. Näin voidaan välttää vääristymät, jotka johtuvat asevientiä koskevien kansallisten säännösten erilaisuudesta. Alan tulevien yhteisösäännösten on perustuttava Eurooppa-neuvoston vuosina 1991 ja 1992 määrittelemiin periaatteisiin sekä laajaan avoimuuteen. Bryssel, 19. maaliskuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () Länsi-Euroopan unioni. () Ks. tutkimusta käsittelevä komitean lausunto kohta 4.5, EYVL N:o C 18, 22.1.1996 LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA>