Yhteisö on päätöksellä 92/580/ETY tehnyt vuoden 1992 kansainvälisen sokerisopimuksen, joka tuli voimaan 1. tammikuuta 1993 kolmen vuoden ajaksi eli 31. joulukuuta 1995 saakka. Sopimuksen voimassaoloa on sittemmin jatkettu säännöllisin väliajoin kahdella vuodella. Viimeksi sopimuksen voimassaoloa jatkettiin kansainvälisen sokerineuvoston päätöksellä 1. joulukuuta 2017 pidetyssä neuvoston 52. istunnossa, ja sopimus on nyt voimassa 31. joulukuuta 2019 saakka.

Sopimus tehtiin neuvoston päätöksellä 92/580/ETY, ja se tuli voimaan 1. tammikuuta 1993. Se oli aluksi voimassa kolme vuotta eli 31. joulukuuta 1995 asti, ja sen jälkeen sen voimassaoloa on jatkettu säännöllisin väliajoin kahden vuoden jaksoilla sopimuksen 45 artiklan mukaisesti. Viimeksi sopimuksen voimassaoloa jatkettiin kansainvälisen sokerineuvoston päätöksellä joulukuussa 2017, ja sopimus on nyt voimassa 31. joulukuuta 2019 saakka.

Sopimuksen jäsenillä on yhteensä 2 000 ääntä. Jokaisella sopimuksen jäsenellä on tietty äänimäärä, jota tarkistetaan vuosittain sopimuksessa ennakolta määrättyjen perusteiden mukaisesti. Neuvosto tekee kaikki päätöksensä periaatteessa yksimielisesti, jollei sopimuksessa toisin määrätä. Jollei yksimielisyyttä saavuteta, päätökset tehdään yksinkertaisella ääntenenemmistöllä, jollei sopimuksessa vaadita määräenemmistöä.

Unioni on aina ollut kansainvälisen sokerineuvoston aktiivinen jäsen, ja sopimuksen jatkaminen kahdella vuodella on unionin edun mukaista. Unioni on merkittävä sokerin tuottaja ja tärkeä sokerialan kauppakumppani monille Kansainvälisen sokerijärjestön jäsenille.

Kansainvälisen sokerineuvoston 52 jäsenellä on yhteensä 2 000 ääntä. EU on yksi jäsen. Kunkin äänen painoarvo vuoden 2019 hallinnollisessa talousarviossa on 653 Englannin puntaa. Talousarviomenettelyissä (vuoden 1992 kansainvälisen sokerisopimuksen 25 artikla), esimerkiksi vahvistettaessa jäsenten vuotuiset maksuosuudet, unionilla on 552 ääntä, joten sen maksuosuus vuonna 2019 on 360 456 Englannin puntaa. Näitä lukuja tarkistetaan vuosittain.

Virallinen päätös sopimuksen voimassaolon jatkamisesta 31. joulukuuta 2021 saakka on määrä tehdä kansainvälisen sokerineuvoston 55. istunnossa 19. heinäkuuta 2019 Cairnsissa Australiassa.

Unioni on vuodesta 2015 asti pyrkinyt avaamaan Kansainvälisen sokerijärjestön jäsenten keskuudessa keskustelua sopimuksen uudistamisesta. Nykyisen sopimuksen mukaan äänet jaetaan edelleen sen mukaan, millainen maailman sokeritilanne oli vuonna 1992. Tämän seurauksena äänten jakautuminen ei enää vastaa sokerin maailmanmarkkinoiden todellisuutta. Sen vuoksi unionin maksuosuuskaan ei enää vastaa sen suhteellista asemaa sokerin maailmanmarkkinoilla. Neuvosto hyväksyi 23. marraskuuta 2017 ”neuvoston päätöksen luvan antamisesta aloittaa neuvottelut vuoden 1992 kansainvälisen sokerisopimuksen muuttamiseksi”, jäljempänä ’päätös’, jonka tavoitteena oli tilanteen korjaaminen. Näissä neuvotteluissa komissio on esittänyt sopimuksen muuttamista koskevia ehdotuksia, ja niistä keskustellaan nyt Kansainvälisen sokerijärjestön muiden jäsenten kanssa. Sopimuksen voimassaolon jatkamisesta äänestetään samassa istunnossa kuin sopimuksen muuttamisesta. Äänestys sopimuksen muuttamisesta on esityslistalla ennen äänestystä sopimuksen voimassaolon jatkamisesta.

Tällä ehdotuksella komissio pyytää neuvostolta valtuutusta äänestää unionin nimissä kansainvälisessä sokerineuvostossa sen puolesta, että sopimuksen voimassaoloa jatketaan 31. joulukuuta 2021 saakka. Tämän kannanoton edellytyksenä on kuitenkin, että kansainvälinen sokerineuvosto hyväksyy päätöksellään ehdotuksen sopimuksen muuttamiseksi. Jos näin ei tapahdu, unionin olisi estettävä yksimielinen päätös voimassaolon jatkamisesta, pidättäydyttävä äänestämästä kyseisessä asiassa ja konsultoitava uudelleen neuvostoa. Jos läsnä ei ole määräenemmistöön vaadittavaa määrää jäseniä, unionin pidättäytyminen äänestämisestä tarkoittaisi sitä, ettei voimassaolon jatkamisesta sovita kyseisessä tilaisuudessa ja asia lykättäisiin todennäköisesti seuraavaan istuntoon, joka pidetään marraskuussa 2019. Jos määräenemmistö saavutetaan, voimassaolon jatkamisesta äänestetään, ja tehtävä päätös on unionia sitova. Äänestämisestä pidättäytyminen olisi valittava vastaan äänestämisen sijasta, sillä se antaisi vahvan poliittisen viestin mutta mahdollistaisi samalla sopimuksen voimassaolon jatkamisen. EU:lla olisi edelleen mahdollisuus erota sopimuksesta. Sopimuksesta erotakseen unionin olisi ilmoitettava sopimuksen 45 artiklan 2 kohdan mukaisesti Kansainväliselle sokerineuvostolle kirjallisesti aikomuksestaan erota sopimuksesta. Tähän tarvitaan neuvoston päätös.

4.Oikeusperusta

4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

4.1.1.Periaatteet

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia”, kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.

4.1.2.Soveltaminen tässä asiassa

Kansainvälisen sokerineuvoston suunniteltu säädös jatkaa sopimuksen voimassaoloa, ja sopimus on unionia sitova kansainvälinen sopimus. Suunnitellulla säädöksellä on siis oikeusvaikutuksia.

Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

Tämän vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

4.2.Aineellinen oikeusperusta

4.2.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tarkoitus ja sisältö liittyvät yhteiseen kauppapolitiikkaan (maataloustuotteiden kauppaan).

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 207 artikla.