FI Euroopan unionin virallinen lehti C 370/10

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2012/C 370/07

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”WEIDEOCHSE VOM LIMPURGER RIND”

EY-N:o: DE-PDO-0005-0881-17.06.2011

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi:

”Weideochse vom Limpurger Rind”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Saksa

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotelaji:

Luokka 1.1 – Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Kyseessä on teurastetuista kotoperäiseen Limpurger Rind -rotuun kuuluvien härkien ruhoista ja ruhonosista leikattu liha. Eläimet ovat syntyneet ja kasvaneet asianomaisella maantieteellisellä alueella, ja niitä ruokitaan alueen maataloudesta peräisin olevilla tuotteilla ja sivutuotteilla. Pitotapa perustuu laajaperäiseen perinteiseen laiduntamisjärjestelmään kasvukauden aikana.

Viljaan perustuvan loppulihotusruokinnan ansiosta Weideochse vom Limpurger Rind -naudanliha on luontaisesti lyhytkuituista, pehmeää, hienosti marmoroitunutta, ja sen pinnassa on sopiva rasvakerros. Eläimet ovat yksivärisen kellertäviä; väri vaihtelee vaaleankeltaisesta punakeltaiseen. Vähimmäisteurasikä on yli 30 kuukautta, kun säkäkorkeus on vähintään 140 cm ja teuraspaino noin 340–450 kg. Liha on erittäin mehevää, pehmeärakenteista, helposti pureskeltavaa ja suutuntumaltaan rasvamaisen pehmeää. SEUROP-asteikon mukainen lihakkuusluokka on U+ – R–, ts. profiili vaihtelee yleensä kuperasta suoraan, lihakset ovat poikkeuksellisen hyvin tai hyvin kehittyneet, reidet ovat poikkeuksellisen hyvin tai hyvin kehittyneet, selkä on kaareva tai hieman kaareva, lavat ovat erittäin hyvin tai melko hyvin kehittyneet, ja kupeet ovat hyvin tai melko hyvin kehittyneet. Rasvakerros ja rasvaisuus vastaavat rasvaisuusluokkia 2– – 4+, ts. vähäisestä ohuesta rasvakerroksesta, joka jättää lihaskudoksen näkyviin kaikkialla, paksuun rasvakerrokseen, joka peittää lihaskudoksen, joka on silti osittain näkyvissä reisissä ja lavoissa. Rodulle tyypillisessä ominaismaussa erottuu selvänä täyteläinen, tasapainoinen ja monimuotoinen puhdas naudanlihan aromi, joka pyöristyy makean ruohoiseksi. Paistettaessa lihaan kehittyy selkeä, voimakas erittäin aromaattinen ja pitkään viipyvä karamellimaisen mausteiseen vivahtava naudanlihan tuoksu. Reidestä ja selästä leikattuja paloja, jotka soveltuvat hyvin pihveiksi tai muuten nopeasti paistettaviksi, on raakakypsytettävä luullisina vähintään kolmen viikon ajan siten, että ne ovat kosketuksessa ilman kanssa.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Rehuna sallitaan ainoastaan yksilöidyllä maantieteellisellä alueella tuotettu laidunrehu, ruoho, nurmirehu, korsirehu, nurmisäilörehu, heinä, juurikkaat ja vilja. Rehun on oltava korkealaatuista ja pääosin omalla tilalla tuotettua. Yksilöidyllä maantieteellisellä alueella tuotettua viljaa saa antaa ainoastaan nuorille eläimille sekä teurastusta edeltävien neljän viimeisen kuukauden aikana. Muuntogeenisiä ainesosia sisältävän tai muuntogeenisen rehun käyttö on kielletty, samoin maissisäilörehun, soijan ja siitä johdettujen tuotteiden lisääminen. Kasvatus perustuu laajaperäiseen perinteiseen laiduntamisjärjestelmään eli eläimet on ehdottomasti pidettävä laitumella kasvukauden aikana. Perinteisen laiduntamiskäytännön mukaan ja ruohonkasvusta riippuen laiduntaminen alkaa maantieteellisellä alueella sääoloista riippuen 15. huhtikuuta ja 5. toukokuuta välisenä aikana ja päättyy aikaisintaan 15. lokakuuta. Ravintoa täydennetään antamalla eläimille kivennäisrehua mineraalisuolaa sisältävien nuolukivien muodossa. Kivennäisrehu vai olla peräisin myös maantieteellisen alueen ulkopuolelta, ja sen osuus saa olla enintään 0,5 % kokonaisannoksen kuiva-aineesta.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Lihan alkuperään perustuvan laadun varmistamiseksi kaikkien tuotanto- ja jalostusvaiheiden (eläinten syntymä, kasvatus, lihotus ja teurastus sekä ruhojen leikkaaminen) on tapahduttava maantieteellisellä alueella. Pitotapa perustuu laajaperäiseen perinteiseen laiduntamisjärjestelmään kasvukauden aikana, ja eläimet ovat tyypillinen osa alkuperäalueensa maisemaa. Maiseman- ja ympäristönhoitoon liittyvistä syistä on suotavaa, että eläimet laiduntavat ruohoa kasvavilla rinteillä.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Päällysmerkinnöissä on kaikissa kaupan pitämisen vaiheissa oltava maininta ”Weideochse vom Limpurger Rind”. Lisäksi etiketissä on oltava tuottajan nimi ja osoite ja/tai tuottajaryhmän (Schutzgemeinschaft) antama rekisterinumero sekä kaikki muut ryhmän tarpeellisiksi katsomat tiedot jäljitettävyyden varmistamiseksi.

Ryhmän jäsenten on myös käytettävä tunnusta, jossa on teksti ”Weideochse vom Limpurger Rind” sekä tyylitelty häränpää ja Württembergin tunnusmerkki, saksanhirven sarvi.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Maantieteellinen alue käsittää Ostalbin, Schwäbisch Hallin, Hohenlohen, Rems-Murrin ja Main Tauberin piirikunnat (Landkreise). Siihen sisältyvät lisäksi viereisten Heilbronnin piirikuntaan kuuluvien Wüstenrotin ja Löwensteinin kuntien alueelle jatkuvat joki- ja sivulaaksot sekä Hardheimin kunta Neckar-Odenwaldin piirikunnassa.

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Albvorland on kukkulainen alue, jonka halki virtaavat Rems- ja Lein-joet sivulaaksoineen ovat uurtaneet jälkensä maisemaan. Alueen maaperä on pääosin myöhäistriaskautisten geologisten muodostumien (Keuper) sekä Schwarzer- ja Brauner Jura -muodostumien rapautunutta maata. Enimmäkseen raskasta ja vähäravinteista maata käytetään pääasiassa pysyvänä laitumena. Metsätalous on useiden vuosisatojen ajan ollut tärkeä elinkeinoala maanviljelyyn yleensä huonosti soveltuvalla alueella. Pohjoisosassa on myös kevyttä hiekkamaata, mutta laaksojen rinteiden maaperä on pääasiassa raskasta ja helposti rapautuvaa merkeliä. Rodun levinneisyysalue sijaitsee noin 320–500 metrin korkeudessa merenpinnasta. Ilmastolle ovat tunnusomaisia runsaat sateet sekä lämpimät ja kosteat länsituulet, ja vuoden keskilämpötila on 9 °C. Laitumet sijaitsevat useimmiten kukkulaisessa maastossa, ja kuivina aikoina niissä esiintyy syviä murtumia. Yleisimmän niitty- ja laiduntyypin tavallisimpia lajeja ovat puna-apila, keltto, kurjenpolvi ja erilaiset kaunokit. Runsaslajisten niittyjen rehuntuotos vaihtelee niukasta kohtalaiseen. Maantieteelliselle alueelle tyypillisiä ovat pientilat.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Limpurger Rind on vanhin yhä säilynyt württembergiläinen nautakarjarotu. Kotoperäinen rotu on uhanalainen, ja se on olennainen osa alkuperäalueensa kulttuurihistoriaa ja maisemaa.

Rodun nimi viittaa taannoiseen Limpurgin kreivikuntaan. Keltaiseen nautarotuun kuuluva maatiaiskanta syntyi 30-vuotisen sodan (1618–1648) jälkeen Jagstin alueella säilyneen maatiaiskarjan ja Allgäuer-rodun risteytyksenä. Ensimmäiset viralliset maininnat ovat 1800-luvulta. August von Weckherlin kirjoittaa ”Limpurgin alueelta peräisin olevasta vaalean kellertävästä nautakannasta” (”Die Rindviehzucht Württembergs, mit Vorschlägen zu deren weiterem Emporbringen - ein Beitrag zur landwirtschaftlichen Beschreibung des Königreichs”, J. G. Cottaschen Buchhandlung, 1839, s. 20) ja mainitsee myös, että ”näitä lihotettaviksi tarkoitettuja härkiä toimitettiin Pariisiin […] svaabilaisena lihakarjana” (”Abbildungen der Rindvieh- und anderen Hausthier-Racen auf den Privatgütern Seiner Majestät des Königs von Württemberg nebst angehängter Beschreibung”, F. C. Löflund und Sohn, 1827, s. 19).

1700-luvun lopulla naudanlihaa toimitettiin Hohenlohen alueelta nimityksellä ”Boeuf de Hohenlohe” Pariisiin‚ jossa sen pehmeyttä ja erinomaista makua pidettiin suuressa arvossa. Tuolloin yleisiä maatiaisrotuja, kuten nyttemmin sukupuuttoon kuollut Haller Braunblässenschlag ja Limpurger Rind, vietiin kokonaisina laumoina Ranskaan.Viimeinen siirto Pariisiin tapahtui vuonna 1913.

Limpurger Rind -lihan erinomainen laatu tunnettiin jo 1800-luvulla. H. Sieglin kuvaili sitä ”äärimmäisen pehmeäksi, meheväksi ja maukkaaksi” (”Die Rinderzucht in Württemberg”, A. Müller, 1888, s. 28); August Lydtin ja H. Werner puolestaan pitivät sitä ”hienosyisenä, marmoroituneena, pehmeänä ja maukkaana, minkä vuoksi sitä arvostettiin suuresti” (”Das deutsche Rind: Beschreibung der in Deutschland heimischen Rinderschläge”, Arbeiten der Deutschen Landwirtschafts- Gesellschaft, Heft 41, Deutsche Landwirtschafts- Ges. Berlin, 1899, s. 487).

Aistinvaraiset ominaisuudet arvioidaan edelleen yhtä hyviksi (Hans H. Sambraus, ”Gefährdete Nutztierrassen: Ihre Zuchtgeschichte, Nutzung und Bewahrung”. Ulmer Verlag, 1999, s. 176–177; Werner Abele, ”Der Heutige Stand der Zucht des Limpurger Rindes”, väitöskirja, Hohenheimin maataloustieteellinen korkeakoulu, 1953, s. 41). Nykyisin hienosyinen erinomainen puhdasrotuisten Limpurger Weideochsen -härkien liha on erittäin haluttua arvostetuimpien keittiömestareiden keskuudessa.

Weideochse vom Limpurger Rind -naudanliha on luontaisesti lyhytkuituista, pehmeää, hienosti marmoroitunutta, ja sen pinnassa on sopiva rasvakerros. Liha on erittäin mehevää, pehmeärakenteista, helposti pureskeltavaa ja suutuntumaltaan rasvamaisen pehmeää. Rodulle tyypillisessä ominaismaussa erottuu selvänä täyteläinen, tasapainoinen ja monimuotoinen puhdas naudanlihan aromi, joka pyöristyy makean ruohoiseksi. Paistettaessa lihaan kehittyy selkeä, voimakas erittäin aromaattinen ja pitkään viipyvä karamellimaisen mausteiseen vivahtava naudanlihan tuoksu.

Alkuperästä johtuvien poikkeuksellisten makuominaisuuksiensa ja kestävien tuotantomenetelmiensä (esim. luonnonlaiduntaminen, lyhyet kuljetukset, stressitön teurastus, raakakypsytys luullisena) ansiosta Slow Food Deutschland e.V. hyväksyi marraskuussa 2005 Weideochse vom Limpurger Rind -naudanlihan makujen rekisteriin (Arche des Geschmacks), ja huhtikuussa 2009 Slow Food Foundation for Biodiversity -säätiö valitsi sen perinteisten elintarvikkeiden suojelua ja kehittämistä koskevien Slow Food Presidio -hankkeiden joukkoon.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Maaperältään rapautuvan alueen ankaran ilmaston ja kasvillisuuden sekä pientilavaltaisen maatalousrakenteen tuloksena on kehittynyt vastustuskykyinen ja vähään tyytyvä maatiaisrotu, joka on sopeutunut ominaisuuksiltaan mainiosti vähäravinteiseen ja vähäkalkkiseen maaperään. Württembergische Wochenblatt für Landwirtschaft kertoi jo vuonna 1878, että ”jos Limpurger Rind -rotua yritetään kasvattaa muualla, sen hyvät maidontuotantokyky säilyy tosin useampia vuosia, mutta parhaistakin siitoseläimistä peräisin olevien jälkeläisten maidontuotantokyky heikkenee ja eläinten pehmeä kaunis muoto muuttuu huonompaan suuntaan” (Kgl. Württ. Zentralstelle für Landwirtschaft Stuttgart, 1878, s. 335).

Maantieteellisen alueen erityiset maaperä- ja ilmasto-olot yhdessä kotoperäisen rodun ominaisuuksien kanssa vaikuttavat Weideochse vom Limpurger Rind -naudanlihan laatuun. Laajaperäisen järjestelmän mukaisesti kasvatetut eläimet ovat sopeutuneet erinomaisesti maantieteellisen alueen ankaraan ilmastoon, karuun ympäristöön ja paikalliseen rehuun. Lihan erityinen laatu, hienosyisyys, rasvakerroksen paksuus ja jakautuminen sekä lihan maku ja aromi johtuvat suoraan eläinten pitotavasta ja ravintotottumuksista. Maantieteellisen alueen maaperä- ja ilmasto-olot, kotoperäinen rotu, laiduntaminen kasvukauden aikana, paikallisesti tuotettu rehu, 30 kuukauden vähimmäisteurasikä ja luullisena tapahtuva noin kolme viikkoa kestävä raakakypsytys antavat tälle lihalle sen ainutlaatuiset ja tunnustetut aistinvaraiset ominaisuudet.

Vaatimuksella, jonka mukaan nautojen on oltava puhdasrotuisia sekä valtion hyväksymään ja valvomaan ja Limpurger Rind -rodun kantakirjaan merkittäviksi kelpaavia, varmistetaan geeniperimän ja siitä johtuvien rodun erityispiirteiden säilyminen myös tulevaisuudessa.

Eritelmän julkaisutiedot:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta)

Markenblatt, nide 14, 9 päivänä huhtikuuta 2010, osa 7a-aa/c, s. 5753

http://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/14400

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.