Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tietynlaisen Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen sekä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelumenettelyn päättämisestä tietynlaisen Indonesiasta ja Malesiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnin osalta /* COM/2013/0234 final - 2013/0122 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tämä ehdotus koskee polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30. marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009, jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan 2 ja 4 kohdan ja 11 artiklan 2 kohdan soveltamista tietynlaisen Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa sovellettavan polkumyyntitullin voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa. Yleinen tausta Ehdotus perustuu perusasetuksen soveltamiseen ja tutkimukseen, joka tehtiin perusasetuksessa säädettyjen sisältöä ja menettelyjä koskevien vaatimusten mukaisesti. Voimassa olevat aiemmat säännökset Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2604/2000 käyttöön lopullisen polkumyyntitullin tietynlaisen Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, jäljempänä ’PET’, tuonnissa. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti käyttöön lopullisen polkumyyntitullin vielä viideksi vuodeksi asetuksella (EY) N:o 192/2007. Polkumyyntitoimenpiteitä muutettiin tämän jälkeen neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008 muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009, jäljempänä ’tukien vastainen perusasetus’, 19 artiklan nojalla. Myöhemmässä perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan nojalla tehdyssä välivaiheen tarkastelussa muutettiin voimassa olevia toimenpiteitä neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 906/2011. Komissio hyväksyi päätöksellä 2000/745/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, kolmen intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan tarjoamat sitoumukset, joissa asetettiin vähimmäistuontihinta. Asianomaisia maita kohtaan sovellettavien toimenpiteiden rinnalla on voimassa polkumyyntitulleja Kiinasta peräisin olevan PET:n tuonnissa (pidennettiin marraskuussa 2010) ja tasoitustoimenpiteitä Iranista, Pakistanista ja Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista peräisin olevan PET:n tuonnissa (syyskuusta 2010 lähtien). Polkumyynnin ja tukien vastainen tutkimus Omania ja Saudi-Arabiaa vastaan päätettiin vuonna 2011, kun valitus peruutettiin. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ei koske tätä ehdotusta. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Intressitahojen kuuleminen Menettelyn osapuolilla on perusasetuksen säännösten mukaisesti ollut tilaisuus puolustaa etujaan tämän tutkimuksen yhteydessä. Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttö ei ollut tarpeen. Vaikutusten arviointi Ehdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon. Perusasetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta se sisältää tyhjentävän luettelon arvioitavista edellytyksistä. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Komissio ilmoitti Euroopan unionin virallisessa lehdessä 24. helmikuuta 2012 julkaistulla ilmoituksella Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuontiin sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta. Tarkastelu pantiin vireille sen jälkeen, kun Committee of Polyethylene Terephthalate Manufacturers in Europe (CPME) esitti pyynnön sellaisten unionin tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa noin 95 prosenttia tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuotannosta unionissa. Tarkastelua koskevassa tutkimuksessa havaittiin Intian, Taiwanin ja Thaimaan osalta tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyynnin jatkuminen, mikä johtaisi unionin tuotannonalalle aiheutuvan vahingon toistumiseen, jos polkumyyntitoimenpiteet poistettaisiin. Lisäksi todettiin, että toimenpiteiden jatkaminen ei olisi vastoin unionin etua. Indonesian ja Malesian osalta todettiin, että ei ollut todennäköistä, että tuonti näistä maista unionin markkinoille jatkuisi polkumyyntihinnoin ja vahinkoa aiheuttavin määrin lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta. Sen vuoksi ehdotetaan, että neuvosto hyväksyy liitteenä olevan ehdotuksen asetukseksi, jolla jatketaan voimassa olevia toimenpiteitä Intian, Taiwanin ja Thaimaan osalta ja päätetään toimenpiteet Indonesian ja Malesian osalta. Oikeusperusta Tämä ehdotus koskee polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30. marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 soveltamista. Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Toimintatapa on kuvattu edellä mainitussa perusasetuksessa, eikä mahdollisuutta kansallisiin päätöksiin anneta. Ei ole tarpeen ilmoittaa, kuinka unionille, kansallisille viranomaisille, alue- ja paikallisviranomaisille, talouden toimijoille ja kansalaisille aiheutuva taloudellinen ja hallinnollinen rasitus pidetään mahdollisimman pienenä ja oikeassa suhteessa tavoitteeseen. Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Muut sääntelytavat eivät soveltuisi seuraavasta syystä: Perusasetuksessa ei säädetä muista vaihtoehdoista. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon. 2013/0122 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tietynlaisen Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 2 kohdan mukaisen toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen sekä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelumenettelyn päättämisestä tietynlaisen Indonesiasta ja Malesiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnin osalta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009[1], jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan 2 ja 4 kohdan sekä 11 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission, jäljempänä ’komissio’, ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, sekä katsoo seuraavaa: A. MENETTELY 1. Aiemmat tutkimukset ja voimassa olevat toimenpiteet (1) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2604/2000[2], jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’, käyttöön lopullisen polkumyyntitullin tietynlaisen Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta, jäljempänä ’asianomaiset maat’, peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, jäljempänä ’PET’, tuonnissa. Asetusta (EY) N:o 2604/2000 muutettiin myöhemmin neuvoston asetuksella (EY) N:o 496/2002[3], neuvoston asetuksella (EY) N:o 823/2004[4], neuvoston asetuksella (EY) N:o 83/2005[5] ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1646/2005[6]. (2) Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ja osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 192/2007[7] käyttöön lopullisen polkumyyntitullin, jäljempänä ’voimassaolevat toimenpiteet’, mm. Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa vielä viideksi vuodeksi. Asetusta (EY) N:o 192/2007 muutettiin myöhemmin neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008[8], neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 906/2011[9] ja neuvoston täytäntöönpanoasetuksella (EU) N:o 295/2013[10] . (3) Komissio hyväksyi päätöksellä 2000/745/EY[11] ja sen myöhemmillä muutoksilla intialaisten ja indonesialaisten vientiä harjoittavien tuottajien tarjoamat sitoumukset, joissa asetettiin vähimmäistuontihinta. 2. Voimassa olevat tasoitustoimenpiteet (4) Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2603/2000[12] käyttöön lopullisen tasoitustullin Intiasta, Malesiasta ja Thaimaasta peräisin olevan PET:n tuonnissa. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 193/2007[13] käyttöön lopullisen tasoitustullin Intiasta peräisin olevassa tuonnissa vielä viideksi vuodeksi, jäljempänä ’voimassaolevat tasoitustoimenpiteet’. 3. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö (5) Nykyisten polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen julkaisemisen[14] johdosta komissiota pyydettiin 25 päivänä marraskuuta 2011 panemaan vireille perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukainen kyseisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu. Pyynnön esitti Committee of Polyethylene Terephthalate Manufacturers in Europe (CPME), jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa 95 prosenttia tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuotannosta unionissa. (6) Pyyntö perustui siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen johtaisi todennäköisesti polkumyynnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon jatkumiseen tai toistumiseen. 4. Voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepano (7) Kun komissio oli neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan todennut, että on olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun panemiseksi vireille, se ilmoitti 24 päivänä helmikuuta 2012 perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisen tarkastelun vireillepanosta julkaisemalla asiaa koskevan ilmoituksen, jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, Euroopan unionin virallisessa lehdessä[15]. 5. Rinnakkainen tutkimus (8) Komissio ilmoitti myös 24 päivänä helmikuuta 2012 Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla ilmoituksella[16] Intiasta peräisin olevan tietyn PET:n tuonnissa sovellettavien tasoitustoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009[17], jäljempänä ’tukien vastainen perusasetus’, 18 artiklan nojalla. 6. Tutkimus 6.1. Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso (9) Polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyttä koskeva tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2011 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntien tarkastelu kattoi ajanjakson 1 päivästä tammikuuta 2008 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ’tarkastelujakso’. 6.2. Tutkimuksen osapuolet (10) Komissio ilmoitti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta virallisesti pyynnön esittäjälle, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, asianomaisten maiden vientiä harjoittaville tuottajille, etuyhteydettömille tuojille, käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä asianomaisten maiden edustajille. (11) Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä. (12) Koska Intiassa, Indonesiassa, Malesiassa, Taiwanissa ja Thaimaassa toimii ilmeisen suuri määrä vientiä harjoittavia tuottajia sekä etuyhteydettömiä tuojia, katsottiin asianmukaiseksi tutkia, olisiko syytä käyttää otantamenetelmää perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi edellä mainittuja osapuolia ilmoittautumaan 15 päivän kuluessa tarkastelun vireillepanosta ja toimittamaan komissiolle vireillepanoilmoituksessa pyydetyt tiedot. (13) Vientiä harjoittavien tuottajien otoksen valintaa varten otettiin yhteyttä seitsemään tiedossa olleeseen tuottajaan Intiassa. Nämä seitsemän vientiä harjoittavaa tuottajaa vastasivat ja ilmoittivat haluavansa tulla sisällytetyksi otokseen. Unioniin suuntautuvan viennin määrän perusteella otokseen valittiin kolme intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa. (14) Indonesiassa otettiin yhteyttä viiteen tiedossa olevaan vientiä harjoittavaan tuottajaan. Yksikään indonesialainen vientiä harjoittava tuottaja ei kuitenkaan halunnut toimia yhteistyössä tutkimuksessa. Kaikille tiedossa oleville indonesialaisille vientiä harjoittaville tuottajille ja Indonesian viranomaisille ilmoitettiin, että Indonesiaan liittyvät päätelmät tehtäisiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. (15) Malesiassa otettiin yhteyttä kahteen tiedossa olevaan vientiä harjoittavaan tuottajaan. Vain yksi vientiä harjoittava tuottaja vastasi ja ilmoitti haluavansa tulla sisällytetyksi otokseen. Sen vuoksi päätettiin, että otanta ei ollut tarpeen malesialaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta. Kaikille muille tiedossa oleville malesialaisille vientiä harjoittaville tuottajille ja Malesian viranomaisille ilmoitettiin, että yhteistyöstä kieltäytyneisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin liittyvät päätelmät tehtäisiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. (16) Taiwanissa otettiin yhteyttä kuuteen tiedossa olevaan vientiä harjoittavaan tuottajaan ja yhteen vientiä harjoittavien tuottajien järjestöön. Yksikään vientiä harjoittava tuottaja Taiwanissa ei ilmoittanut haluavansa tulla sisällytetyksi otokseen. Kaikille tiedossa oleville taiwanilaisille vientiä harjoittaville tuottajille ja niitä edustavalle järjestölle sekä Taiwanin viranomaisille ilmoitettiin, että Taiwaniin liittyvät päätelmät tehtäisiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. (17) Thaimaassa otettiin yhteyttä yhdeksään tiedossa olevaan vientiä harjoittavaan tuottajaan. Vain yksi vientiä harjoittava tuottaja vastasi ja ilmoitti haluavansa tulla sisällytetyksi otokseen. Sen vuoksi päätettiin, että otanta ei ollut tarpeen thaimaalaisten vientiä harjoittavien tuottajien osalta. Kaikille muille tiedossa oleville thaimaalaisille vientiä harjoittaville tuottajille ja Thaimaan viranomaisille ilmoitettiin, että yhteistyöstä kieltäytyneisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin liittyvät päätelmät tehtäisiin käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. (18) Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se oli alustavasti valinnut unionin tuottajia edustavan otoksen. Tämä otos koostui neljästä yrityksestä, jotka sisältyivät niihin 13:een unionin tuottajaan, jotka olivat tiedossa ennen tutkimuksen vireillepanoa; ne valittiin sellaisen suurimman edustavan tuotanto- ja myyntimäärän perusteella, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Otos edusti yli 50:tä prosenttia arvioidusta unionin kokonaistuotannosta ja -myynnistä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Asianomaisia osapuolia pyydettiin tutustumaan asiakirjoihin ja esittämään valintaa koskevat huomautuksensa 15 päivän kuluessa vireillepanoilmoituksen julkaisemisesta. Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä. (19) Jotkin osapuolet esittivät vastalauseita unionin tuottajien otannasta. Ne väittivät, että i) komission ei pitäisi käyttää otantaa, koska sitä ei käytetty aiemmassa tutkimuksessa, ii) otoksen valintaan käytetty menetelmä kiistettiin sillä perusteella, että siinä sekoitettiin kolme eri vaihetta eli toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanolle annettu tuki, unionin tuotannonalan määrittely sekä otanta, iii) alustava otos valittiin virheellisten ja epätäydellisten tietojen perusteella, iv) valittu alustava otos ei ollut edustava, koska siihen kuului yrityksiä pikemminkin kuin ryhmiä; lisäksi väitettiin, että otoksen edustavuus heikentyi, kun siihen sisällytettiin yksi yritys, joka luopui hiljattain liiketoiminnasta, ja toinen yritys, jolla oli etuyhteydellistä myyntiä. (20) Osapuolten esiin ottamiin seikkoihin vastattiin seuraavasti: – Päätös otannan käyttämisestä tehdään erikseen kussakin tutkimuksessa kunkin tapauksen erityisolosuhteista riippuen, eikä perusasetuksen 11 artiklan 9 kohtaa sovelleta otannan käyttöön määritettäessä vahinkoa voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun yhteydessä. Toisin kuin aiemmissa tutkimuksissa, joissa kaikkien ilmoittautuneiden ja yhteistyössä toimineiden yritysten tutkiminen oli toteutettavissa, komissio katsoi tässä tarkastelussa, että kaikkia unionin tuottajia ei voitaisi niiden suuren määrän vuoksi tutkia kohtuudella käytettävissä olevassa ajassa ja että näin ollen 17 artiklan edellytykset täyttyivät. – Komissio ei ”sekoittanut” toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanolle annetun tuen määrittämistä, unionin tuotannonalan määrittelyä sekä alustavan otoksen valintaa, koska nämä vaiheet olivat riippumattomia toisistaan ja niistä päätettiin erikseen. Ei osoitettu, missä määrin unionin tuottajien – toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanolle annetun tuen tutkimisen yhteydessä – toimittamien tuotanto- ja myyntitietojen käyttö oli vaikuttanut otoksen edustavuuteen. – Otos valittiin valinnan aikana käytettävissä olevien tietojen perusteella perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti. Otoksen edustavuutta tarkasteltiin uudelleen osapuolilta saatujen yritysten tietoja koskevien huomautusten jälkeen. Huomautusten ei katsottu olevan perusteltuja. – Perusasetuksen 17 artiklan vaatimusten mukaisesti otos vahvistettiin sellaisen suurimman edustavan tuotanto- ja myyntimäärän perusteella, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Suurempiin ryhmiin kuuluvien yritysten, joiden havaittiin toimivan riippumattomasti toisista samaan ryhmään kuuluvista tytäryhtiöistä, katsottiin edustavan unionin tuotannonalaa, minkä vuoksi ei ollut tarvetta tutkia koko ryhmää yhdessä. Yrityksiä käsiteltiin otannassa taloudellisina yksikköinä ja varmistettiin, että kaikki asiaan liittyvät tiedot voitiin varmentaa. Lisäksi liiketoiminnasta luopuminen ja etuyhteydellisen myynnin esiintyminen olivat ominaisia sektorille tarkastelujaksolla, minkä vuoksi näiden tekijöiden ei katsottu vähentäneen otoksen edustavuutta. (21) Olennaisten tosiseikkojen ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, jäljempänä ’ilmoittaminen’, osapuolet toistivat edellä esitetyt väitteet, joita on jo käsitelty. (22) Kolme otokseen valittua intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa sekä ainoa malesialainen ja ainoa thaimaalainen vientiä harjoittava tuottaja, jotka ilmoittivat haluavansa tulla sisällytetyiksi otokseen, toimittivat vastaukset kyselylomakkeeseen. Yhden otokseen valitun intialaisen tuottajan vastauksesta kävi ilmi, että se vei tarkasteltavana olevaa tuotetta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla mitättömän vähäisiä määriä, minkä vuoksi tarkastuskäynnit tehtiin niiden kahden vientiä harjoittavan tuottajan toimitiloihin, joiden osuus yhdessä oli 99 prosenttia Intiasta unioniin tulevasta kokonaistuonnista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. (23) Ilmoittamisen jälkeen yksi intialainen yhteistyössä toiminut tuottaja pyysi, että sen polkumyyntimarginaali laskettaisiin. Tältä osin vahvistettiin, että kyseisen yrityksen vienti oli mitättömän vähäistä, eikä sillä näin ollen ollut mitään vaikutusta polkumyynnin jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden määrittämiseen tässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa. Näin ollen tämä pyyntö hylättiin. (24) Vireillepanoilmoituksessa esitettiin etuyhteydettömien tuojien otantaa. Yksikään 24 etuyhteydettömästä tuojasta, joihin otettiin yhteyttä, ei toiminut yhteistyössä tässä tutkimuksessa. (25) Kaikkiin viiteen tiedossa olleeseen raaka-aineen toimittajaan otettiin yhteyttä vireillepanon yhteydessä ja niille toimitettiin asiaan liittyvät kyselylomakkeet. Kaksi toimittajayritystä vastasi kyselylomakkeeseen. (26) Vireillepanon yhteydessä otettiin yhteyttä kaikkiin tiedossa olleisiin käyttäjiin ja käyttäjien järjestöihin. Käyttäjistä 17 toimitti vastauksen kyselylomakkeeseen. 20 käyttäjien järjestöä 16 jäsenvaltiosta ilmoittautui ja toimitti kannanottoja. (27) Saatujen tietojen tarkistaminen (28) Komissio hankki ja tarkisti kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot sen määrittämiseksi, onko polkumyynnin ja siitä aiheutuvan vahingon jatkuminen tai toistuminen todennäköistä ja mikä on unionin edun mukaista. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien asianomaisten osapuolten toimitiloihin: a) Unionin tuottajat – Indorama Polymers Europe, UAB, Alankomaat – Equipolymers, Italia, Saksa – Neo Group, UAB, Liettua – Novapet SA, Espanja b) Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat: – Dhunseri Petrochem & Tea Ltd, Kolkata – Reliance Industries Ltd, Navi Mumbai c) Malesialainen tuottaja: – MPI Polyester Industries Sdn Bhd, Shah Alam, Selangor d) Thaimaalainen tuottaja: – Indorama Polymers Pcl, Bangkok e) Unionin käyttäjät: – Coca-Cola Europe, Belgia; – Nestle Waters France, Ranska. B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 1. Tarkasteltavana oleva tuote (29) Tässä tarkastelussa tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin johdanto-osan 2 kappaleessa mainitussa, vuonna 2007 suoritetussa edellisessä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa eli Intiasta, Indonesiasta, Malesiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin oleva polyeteenitereftalaatti, jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20. 2. Samankaltainen tuote (30) Alkuperäisen tutkimuksen ja tarkastelua koskevien tutkimusten tavoin tässäkin havaittiin, että tarkasteltavana olevalla tuotteella, asianomaisten maiden kotimaan markkinoilla tuotetulla ja myydyllä PET:llä sekä unionin tuottajien tuottamalla ja unionissa myymällä PET:llä on samat fysikaaliset ja kemialliset perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset. Tämän vuoksi niitä pidettiin perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina. C. POLKUMYYNNIN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS 3. Alustavat huomautukset (31) Perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti polkumyynnin jatkumiseen tai toistumiseen. (32) Ellei yhteistyötä syntynyt, kuten Indonesian ja Taiwanin tapauksissa, hyödynnettiin käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. Malesian ja Thaimaan osalta käytettiin yhteistyössä toimineiden yritysten toimittamia tietoja sekä käytettävissä olevia tietoja. (33) Tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaistuontimäärä asianomaisista maista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli Eurostatin tietojen mukaan 126 500 tonnia eli 4,5 prosenttia unionin markkinaosuudesta. (34) Asianomaisten maiden tuotantokapasiteetin ja kotimaan kulutuksen kehittymisen osalta käytettiin pyyntöön sisällytettyä markkinaseurantaraporttia sekä julkisesti saatavilla olevia tietoja kuten yritysten julkisia verkkoprofiileja ja yhteistyössä toimineiden yritysten tarkistettuja kyselylomakevastauksia. 4. Intia 4.1. Alustavat huomautukset (35) Kuten edellä todettiin, yhteistyössä toimi seitsemän intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa, joista otokseen valittiin kolme. Koska havaittiin, että yksi otokseen valittu yritys vei tarkasteltavana olevaa tuotetta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vain mitättömän vähäisiä määriä, tarkastuskäynnit tehtiin niiden kahden vientiä harjoittavan tuottajan toimitiloihin, joiden osuus yhdessä oli 99 prosenttia Intiasta unioniin tulevasta kokonaistuonnista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. (36) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Intiasta tulevan tuonnin kokonaismäärä oli 97 000 tonnia eli 76 prosenttia asianomaisista maista tulevasta kokonaistuonnista ja 3,4 prosenttia unionin markkinaosuudesta. Kaksi otokseen valittua intialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa oli tehnyt sitoumuksen, ja niiden havaittiin noudattavan vähimmäistuontihintaa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Koska ne edustivat lähes kokonaan Intiasta peräisin olevaa vientiä, niiden markkinaosuus vastaa suunnilleen koko Intian markkinaosuutta. 4.2. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana 4.2.1. Normaaliarvo (37) Aluksi tutkittiin perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kunkin otokseen valitun intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta, olivatko ne myyneet samankaltaista tuotetta kotimarkkinoillaan edustavassa määrin riippumattomille asiakkaille eli oliko tällaisen myynnin kokonaismäärä vähintään 5 prosenttia vastaavasta vientimyynnistä unioniin. (38) Tämän jälkeen yksilöitiin ne samankaltaisen tuotteen lajit, joita myivät kotimarkkinoilla vientiä harjoittavat tuottajat, joiden kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli edustavaa, ja jotka olivat samanlaisia kuin unioniin vietäväksi myydyt lajit tai suoraan verrattavissa niihin. (39) Tämän jälkeen tutkittiin, oliko kunkin yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan kotimarkkinamyynti ollut edustavaa kunkin tuotelajin osalta eli oliko kunkin tuotelajin kotimarkkinamyynti ollut vähintään 5 prosenttia saman tuotelajin unioniin suuntautuneen vientimyynnin määrästä. Näiden edustavassa määrin myytyjen tuotelajien osalta tutkittiin sitten, oliko kyseinen myynti tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tätä varten määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin viedyn tuotelajin osalta, kuinka suuri osuus tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana riippumattomille asiakkaille kotimarkkinoilla suuntautuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa. (40) Koska havaittiin, että kaikkien tuotelajin kotimarkkinamyynti tapahtui riittävässä määrin ja tavanomaisessa kaupankäynnissä, normaaliarvo perustui tosiasialliseen kotimarkkinahintaan, joka laskettiin kyseisen tuotelajin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tapahtuneen koko kotimarkkinamyynnin painotettuna keskiarvona. 4.2.2. Vientihinta (41) Koska tarkasteltavana olevan tuotteen koko vientimyynti unioniin suuntautui suoraan riippumattomille asiakkaille, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella. 4.2.3. Vertailu (42) Normaaliarvon painotetun keskiarvon ja vientihinnan painotetun keskiarvon vertailu tehtiin noudettuna lähettäjältä -hinnoin samassa kaupan portaassa. (43) Jotta normaaliarvon ja vientihinnan välinen vertailu olisi tasapuolinen, siinä otettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti huomioon erot niissä tekijöissä, jotka vaikuttivat hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen. Tästä syystä otettiin oikaisujen muodossa asianmukaisesti huomioon erot kuljetus-, vakuutus- ja käsittelykustannuksissa, rahoitus- ja pakkauskuluissa sekä palkkioissa ja hyvityksissä, kun niiden osoitettiin vaikuttavan hintojen vertailukelpoisuuteen. (44) Yksi vientiä harjoittava tuottaja pyysi oikaisua perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan b alakohdan mukaisesti sillä perusteella, että samankaltaisesta tuotteesta kannettiin tuontimaksuja, jos se oli tarkoitettu kulutettavaksi viejämaassa, mutta kyseiset maksut palautettiin tullinpalautusjärjestelmän kautta, jos tuote myytiin unioniin vietäväksi. Tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että tullinpalautusmäärän, joka laskettiin kiinteänä prosenttiosuutena vietyjen tuotteiden FOB-arvosta (vapaasti aluksessa), ja vientituotteeseen sisältyvistä tuoduista tuotantopanoksista maksettujen tosiasiallisten tullien välillä ei ollut korrelaatiota. Itse asiassa havaittiin, että niilläkin viejillä, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa paikallisesti eivätkä sen vuoksi tuo tuotantopanoksiaan, on silti oikeus hyödyntää tullinpalautusjärjestelmää. Tämän vuoksi pyyntö hylättiin. 4.2.4. Polkumyyntimarginaali (45) Tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin tuotelajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin vastaavan tuotelajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan, kuten perusasetuksen 2 artiklan 11 ja 12 kohdassa säädetään. Vertailu osoitti, että EU:hun tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vientiä harjoittaneen kahden otokseen valitun tuottajan osalta esiintyi 4,8 ja 6,6 prosentin suuruista polkumyyntiä siitä huolimatta, että molemmilla yrityksillä oli voimassa hintasitoumus. (46) Ilmoittamisen jälkeen eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että polkumyyntimarginaalin laskeminen neljän kuukauden kotimarkkinamyynnin perusteella ei ollut perusteltua, vaan olisi pitänyt käyttää kaikkia tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kuukausia, ja että tämä keinotekoisesti kasvatti sen polkumyyntimarginaalia. On huomattava, että toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun yhteydessä toimenpiteet joko pidetään voimassa tai kumotaan mutta niitä ei voida muuttaa. Lisäksi kyseisten neljän kuukauden osalta (eli yksi kuukausi kustakin vuosineljänneksestä) verrattiin samojen kuukausien normaaliarvoa ja vientihintoja. Tästä seuraa, että tasapuolinen vertailu oli taattu. Tämän vuoksi väite hylättiin. 4.3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan (47) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tapahtuneen polkumyynnin lisäksi tarkasteltiin myös polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan. (48) Tässä yhteydessä tarkasteltiin seuraavia tekijöitä: polkumyynnillä Intiasta tulleen tuonnin määrä ja hinnat, unionin ja muiden kolmansien maiden markkinoiden houkuttelevuus sekä intialaisten tuottajien tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti. (49) Jäljempänä esitetty analyysi perustuu pääosin tarkistettuihin kyselylomakevastauksiin ja markkinaseurantatutkimukseen, joka on ristiintarkistettu julkisesti saatavilla olevien tietojen kanssa. 4.3.1. Intiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja hinnat (50) Tuonti Intiasta unioniin kaksinkertaistui tarkastelujaksolla ja oli noin 97 000 tonnia eli 3,5 prosenttia EU:n kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. (51) Tuontihinnat vaihtelivat koko tarkastelujakson ajan ja seurailivat samaa suuntausta kuin unionin tuotannonalan myyntihinnat unionin markkinoilla. Tuontihinnat kohosivat kaiken kaikkiaan 29 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ei havaittu hintojen alittavuutta. 4.3.2. Unionin markkinoiden ja muiden kolmansien markkinoiden houkuttelevuus (52) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Intian vientihinnat kolmansiin maihin olivat yleensä alemmat kuin sen kotimarkkinahinnat. Hintaero oli jopa 7,5 prosenttia vientihintatasosta. (53) Intian vientihinnat kolmansiin maihin olivat yleensä alemmat kuin sen vientihinnat unioniin, mikä tukee päätelmää, jonka mukaan unionin markkinat ovat houkuttelevat, koska niillä on mahdollista saada suurempi voitto. Hinnoittelupolitiikan erojen vuoksi ei voida sulkea pois mahdollisuutta, että unioniin suuntautuvan viennin hinnat laskisivat entisestään, jos toimenpiteet kumotaan. (54) Ilmoittamisen jälkeen erän vientiä harjoittava tuottaja katsoi, että unionin markkinoiden houkuttelevuutta koskevaan arviointiin vaikutti sitoumuksen olemassaolo, mikä tarkoitti sitä, että se voi harjoittaa vientiä vain, kun hinnat olivat korkeat. Kun verrattiin sitoumuksessa määrättyä vähimmäistuontihintaa unioniin suuntautuvan viennin noudettuna lähettäjältä -hintaan niiden kahdeksan kuukauden aikana, joina tuottajan havaittiin harjoittaneen vientiä unioniin, kävi ilmi, että vientihinta unioniin oli keskimäärin merkittävästi korkeampi kuin vähimmäistuontihinta, mikä osoittaa, että sitoumus vaikutti hinnoittelupolitiikkaan vain vähän, jos lainkaan. Näin ollen sitoumuksen olemassaolo ei muuttanut päätelmää, joka tehtiin unionin markkinoiden houkuttelevuudesta. Tästä syystä väite hylättiin. (55) Intialaisten tuottajien tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti (56) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Intian tuotantokapasiteetti oli 700 000–900 000 tonnia ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti 200 000–300 000 tonnia. (57) Tutkimuksen aikana kerättyjen tietojen mukaan Intian kapasiteetin odotetaan vielä kasvavan ja olevan noin 1 600 000–1 800 000 tonnia vuoteen 2014 mennessä. Kasvun odotetaan olevan paljon jyrkempää kuin kotimaisen kulutuksen kasvun. Tämän tuloksena kotimaisen kysynnän ylittävän kapasiteetin arvioidaan olevan 600 000–700 000 tonnia vuonna 2014, mikä olisi noin 21–25 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. On myös huomattava, että Turkissa ja Etelä-Afrikassa on voimassa kaupan suojakeinoja Intiaa kohtaan, mikä saattaa vähentää markkinoita, joille Intia voisi suunnata vientiä. (58) On todennäköistä, että vienti unioniin lisääntyisi, jos toimenpiteet kumotaan, etenkin kun otetaan huomioon unionin markkinoiden korkeampi hintataso ja markkinoiden koko sekä suuri kulutus. Ei myöskään voida sulkea pois mahdollisuutta, että vientiä harjoittavat tuottajat laskisivat unioniin suuntautuvan viennin hintoja entisestään ja että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla havaittu polkumyynti näin ollen lisääntyisi. (59) Eräs vientiä harjoittava tuottaja katsoi, että vientiä varten käytettävissä oleva kapasiteetti Intiassa vähenee vuoden 2014 jälkeen, minkä vuoksi tämänhetkinen tilanne on vain tilapäinen. Väitteen, jonka mukaan vientiä varten käytettävissä oleva kapasiteetti vähenee vuoden 2014 jälkeen, havaittiin olevan samansuuntainen markkinaseurantaraportissa esitettyjen ennusteiden kanssa. Sen vuoksi pääteltiin, että tämä kannanotto ei ollut sellainen, että se muuttaisi analyysiä, joka koskee vientiä varten käytettävissä olevan kapasiteetin kehittymistä. Ilmoittamisen jälkeen eräs vientiä harjoittava tuottaja väitti, että vientiä varten käytettävissä oleva merkittävä tilapäinen ylikapasiteetti oli väistämätöntä, koska tuotantokapasiteettia voidaan yleensä lisätä vain suurissa erissä modernien PET-tuotantolaitosten vähimmäiskoon vuoksi. On huomattava, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson ja seuraavan vuoden aikana tuotantokapasiteetti kasvoi ainakin 150 000–200 000 tonnia. Tästä seuraa, että esiin otetut syyt eivät yksin ole perusteena 55 kappaleessa mainittuun vientiä varten käytettävissä olevaan ylikapasiteettiin. Tässä yhteydessä vientiä varten käytettävissä olevan kapasiteetin syy on joka tapauksessa merkityksetön. Tämän vuoksi väite hylättiin. (60) Jotkin osapuolet väittivät, että Intiassa kehittyvä vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti voitaisiin ohjata muihin kolmansiin maihin, ja näin ollen komission laskelmissa esitettyä vientiä varten käytettävissä olevaa ylikapasiteettia ei arvioitu asianmukaisesti. Missään vaiheessa ei oletettukaan, että vientiä varten käytettävissä olevan mahdollisen ylikapasiteetin koko määrä suunnattaisiin unioniin. Tämän vuoksi väite hylättiin. (61) Eräs vientiä harjoittava tuottaja totesi, että Turkki ja Etelä-Afrikka olivat melko merkityksettömiä vientimarkkinoita ja vastusti sitä, että komissio piti näiden maiden Intian vastaisia kaupan suojatoimenpiteitä osoituksena siitä, että Intia toisi tarkasteltavana olevaa tuotetta unionin markkinoille polkumyynnillä. Komission arvio on, että Turkissa ja Etelä-Afrikassa voimassa olevat kaupan suojakeinot Intiaa kohtaan saattavat vähentää markkinoita, joille Intia voisi suunnata vientiä. Jos väite, jonka mukaan Turkki ja Etelä-Afrikka ovat merkityksettömiä vientimarkkinoita, on tosi, Intian kasvava ylikapasiteetti merkitsee sitä, että unioniin suuntautuva vienti todennäköisesti lisääntyy myös ilman Turkin ja Etelä-Afrikan käyttöönottamia kaupan suojatoimenpiteitä. Tämän vuoksi väite hylättiin. 4.3.3. Päätelmä polkumyynnin jatkumisen todennäköisyydestä (62) Edellä esitetyn perusteella ja etenkin kun otetaan huomioon jatkuva polkumyynti ja suuri ylikapasiteetti, voidaan päätellä, että Intiasta suunnataan todennäköisesti merkittävä tuontimäärä unionin markkinoille polkumyyntihinnoin, jos toimenpiteiden annetaan raueta, minkä vuoksi polkumyynnin jatkuminen on todennäköistä. 5. Indonesia 5.1. Alustavat huomautukset (63) Yksikään tiedossa olleista viidestä indonesialaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa, minkä vuoksi polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä koskeva analyysi perustui käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. (64) Eurostatin mukaan Indonesiasta tulevan tuonnin määrä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 253 tonnia, mikä on suunnilleen 0 prosenttia asianomaisista maista tulevasta kokonaistuonnista ja 0 prosenttia unionin markkinaosuudesta. 5.2. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana (65) Yhteistyön puutteen vuoksi tarkastelupyynnössä esitettyjen tekijöiden perusteella voidaan todeta, että Indonesiasta tuleva tuonti tapahtui polkumyyntihinnoin ja polkumyyntimarginaali oli 10,8 prosenttia. 5.3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan (66) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tapahtuneen polkumyynnin lisäksi tarkasteltiin myös polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan. (67) Tässä yhteydessä tarkasteltiin seuraavia tekijöitä: polkumyynnillä Indonesiasta tulleen tuonnin määrä ja hinnat, unionin ja muiden kolmansien maiden markkinoiden houkuttelevuus sekä indonesialaisten tuottajien tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti. 5.3.1. Indonesiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja hinnat (68) Tuonti Indonesiasta unioniin oli erittäin vähäistä koko tarkastelujakson ajan. Tuontia ei ollut lainkaan vuonna 2008. Vuonna 2009 tuonti oli noin 400 tonnia, kasvoi vuonna 2010 noin 1 000 tonniin ja laski taas 253 tonniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tämän tuonnin markkinaosuus unionin kokonaiskulutuksesta oli suunnilleen 0 prosenttia koko tarkastelujakson ajan. (69) Vuosina 2009 ja 2010 Indonesian tuontihinnat olivat keskimäärin korkeammat kuin unionin tuotannonalan hinnat unionin markkinoilla. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Indonesiasta tulevan tuonnin keskimääräiset hinnat olivat hieman alemmat kuin unionin tuotannonalan hinnat unionin markkinoilla, mutta hintatasoja voidaan pitää samanlaisina. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ei havaittu hintojen alittavuutta. 5.3.2. Unionin markkinoiden ja muiden kolmansien markkinoiden houkuttelevuus (70) Sekä tarkastelupyynnössä toimitetuissa tiedoissa että Indonesian kauppatilastojen virallisella verkkosivulla tuotteen määritelmä oli laajempi kuin tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmä. Sen vuoksi hintoja kolmansien maiden vientimarkkinoilla ei voitu luotettavasti vahvistaa. (71) Yhteistyön puutteen vuoksi ei myöskään voitu vahvistaa kotimarkkinahintoja. 5.3.3. Tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti (72) Koska Indonesiassa ei ollut yhteistyössä toimivia tuottajia, tuotantokapasiteetin ja kotimaisen kysynnän kehitys määritettiin tarkastelua koskevassa pyynnössä esitettyjen tietojen perusteella; näitä tietoja muutettiin sen jälkeen, kun pyynnön esittäjältä saatiin tutkimuksen aikana ilmoitus, jonka mukaan tarkastelua koskevassa pyynnössä esitetty ainoa kapasiteetin laajennussuunnitelma ei konkretisoidu. Muutetut tiedot tarkistettiin vertaamalla niitä julkisesti saatavilla oleviin tietoihin, kuten yritysten julkisiin verkkoprofiileihin. Edellä esitetyn perusteella Indonesian tuotantokapasiteetti vaikuttaa pysyneen samalla tasolla koko tarkastelujakson ajan eli 400 000–600 000 tonnissa. Vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti laski jatkuvasti tarkastelujaksolla ja oli noin 65–70 prosenttia maan kokonaiskapasiteetista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla eli 9–11 prosenttia EU:n kokonaiskulutuksesta. Kapasiteetin ei ennusteta kasvavan ainakaan ennen vuotta 2014. Samalla kulutuksen Indonesiassa odotetaan kasvavan. Tämä tuloksena vientiin käytettävissä olevan tuotantokapasiteetin osuuden odotetaan pienenevän ja edustavan vain hyvin vähäistä osaa unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. 5.3.4. Päätelmä polkumyynnin jatkumisen todennäköisyydestä (73) Edellä esitetyn perusteella ja etenkin ottaen huomioon kapasiteetin odotettua kehitystä koskevat havainnot, katsottiin, että ei ole todennäköistä, että indonesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ryhtyisivät viemään vahinkoa aiheuttavia määriä polkumyyntihinnoin unionin markkinoille lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä, jos toimenpiteet kumotaan. 6. Malesia 6.1. Alustavat huomautukset (74) Vain toinen kahdesta tiedossa olleesta vientiä harjoittavasta tuottajasta toimi yhteistyössä tutkimuksessa, mutta sillä ei todettu olleen vientiä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tuottajan osuus Malesian koko tuotantokapasiteetista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli noin 20 prosenttia. Yhteistyössä toimineen malesialaisen tuottajan toimittamia tietoja käytettiin hinnoittelukäyttäytymisen analysoimiseen Malesian kotimarkkinoilla sekä muiden kolmansien maiden markkinoilla. (75) Havainnot perustuivat myös perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti käytettävissä oleviin tietoihin eli tarkastelupyyntöön ja julkisesti saataviin tietoihin kuten yritysten verkkoprofiileihin. (76) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Malesiasta unioniin tulevan tuonnin kokonaismäärä oli 17 000 tonnia eli 13 prosenttia asianomaisista maista tulevasta kokonaistuonnista ja noin 0,6 prosenttia unionin markkinaosuudesta. 6.2. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana (77) Tarkastelupyynnön perusteella Malesiasta tuleva tuonti tapahtui polkumyyntihinnoin ja polkumyyntimarginaali oli 6,7 prosenttia. (78) Koska yhteistyössä toimineella tuottajalla ei ollut vientiä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, yritykselle ei ollut mahdollista laskea polkumyyntimarginaalia. Normaaliarvo kuitenkin laskettiin sen kotimarkkinamyynnin perusteella, ja kun tätä normaaliarvoa verrattiin Malesiasta unioniin tapahtuneen tuonnin hintaan (Eurostatin tietojen perusteella), saatiin luku, joka on yhdenmukainen 75 kappaleessa esitetyn polkumyyntimarginaalin kanssa. 6.3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan (79) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tapahtuneen polkumyynnin lisäksi tarkasteltiin myös polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan. (80) Tässä yhteydessä tarkasteltiin seuraavia tekijöitä: polkumyynnillä Malesiasta tulleen tuonnin määrä ja hinnat, unionin ja muiden kolmansien maiden markkinoiden houkuttelevuus sekä malesialaisten tuottajien tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti. 6.3.1. Malesiasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja hinnat (81) Tuonti Malesiasta unioniin kasvoi tarkastelujaksolla noin 8 000 tonnista 17 000 tonniin vuosina 2009 ja 2010 tapahtuneen jyrkän vähenemisen jälkeen. Malesiasta tulevan tuonnin kokonaiskasvusta huolimatta markkinaosuus oli noin 0 prosenttia paitsi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, jolloin se oli 0,6 prosenttia. (82) Tuontihinnat vaihtelivat koko tarkastelujakson ajan ja seurailivat samaa suuntausta kuin unionin tuotannonalan myyntihinnat unionin markkinoilla. Tuontihinnat kohosivat kaiken kaikkiaan 25 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ei havaittu hintojen alittavuutta. 6.3.2. Unionin markkinoiden ja muiden kolmansien markkinoiden houkuttelevuus (83) Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja vei tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 300–500 tonnia samankaltaista tuotetta muihin kolmansiin maihin. Myynnin analyysi osoittaa, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Malesian vientihinnat kolmansiin maihin olivat yleensä korkeammat kuin sen kotimarkkinahinnat. Hintaero oli 5–10 prosenttia. 6.3.3. Tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti (84) Malesian kokonaistuotantokapasiteetti oli noin 100 000–300 000 tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tarkastelupyynnön tietojen perusteella, jotka ristiintarkistettiin julkisesti saatavilla olevien tietojen kuten yritysten verkkoprofiilien kanssa. Vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti pieneni jatkuvasti tarkastelujaksolla ja oli noin 52–55 prosenttia maan kokonaiskapasiteetista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla eli 3–4 prosenttia EU:n kokonaiskulutuksesta. Samojen lähteiden mukaan tuotantokapasiteetin odotetaan pysyvän tällä tasolla ainakin vuoteen 2014 asti ja kotimaisen kulutuksen odotetaan kasvavan. Tämän vuoksi vientiin käytettävissä olevan tuotantokapasiteetin osuuden odotetaan pienenevän ja edustavan vain 2–3:a prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi Malesiasta tulevan tuonnin määrien ei odoteta merkittävästi kasvavan, jos toimenpiteet kumotaan. 6.3.4. Päätelmä polkumyynnin jatkumisen todennäköisyydestä (85) Edellä esitetyn perusteella ja etenkin ottaen huomioon kapasiteetin odotettua kehitystä koskevat havainnot, katsottiin, että ei ole todennäköistä, että malesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat ryhtyisivät viemään vahinkoa aiheuttavia määriä polkumyyntihinnoin unionin markkinoille lyhyellä tai keskipitkällä aikavälillä, jos toimenpiteet kumotaan. 7. Taiwan 7.1. Alustavat huomautukset (86) Yksikään tiedossa olleista neljästä taiwanilaisesta vientiä harjoittavasta tuottajasta ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa, minkä vuoksi polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä koskeva analyysi perustui käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. (87) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla Taiwanista unioniin tulevan tuonnin kokonaismäärä oli 12 000 tonnia eli 9,7 prosenttia asianomaisista maista tulevasta kokonaistuonnista ja noin 0,4 prosenttia unionin markkinaosuudesta. 7.2. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana (88) Yhteistyön puutteen vuoksi tarkastelupyynnössä esitettyjen tekijöiden perusteella voidaan todeta, että Taiwanista tuleva tuonti tapahtui polkumyyntihinnoin ja polkumyyntimarginaali oli 12 prosenttia. (89) Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet väittivät, että polkumyyntimarginaalin laskemista varten komission olisi pitänyt käyttää sen taiwanilaisen PET-tuottajan kotimarkkina- ja vientihintoja, joka haki perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti ”uuden viejän” tarkastelua[18], jonka osalta tutkimusajanjakso oli päällekkäinen tämän menettelyn tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kanssa. On kuitenkin huomattava, että kyseinen PET-tuottaja ei toiminut yhteistyössä tässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa. Jonkin tutkimuksen yhteydessä saatuja tietoja saa käyttää ainoastaan siihen tarkoitukseen, jota varten ne on pyydetty. Sen vuoksi kyseisessä ”uuden viejän” tarkastelussa saatuja tietoja ei voida käyttää tässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa. Lisäksi kyseessä on Taiwanin pienin PET-tuottaja, jonka vientimyynnin osuus kaikesta taiwanilaisesta viennistä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli merkityksettömän pieni. Tämän vuoksi väite hylättiin. Yleisesti väitettiin, että tuonti Taiwanista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ei tapahtunut polkumyynnillä. On kuitenkin muistettava, että yksikään taiwanilaisista vientiä harjoittavista tuottajista ei toiminut yhteistyössä, minkä vuoksi polkumyynnin esiintymistä ei voitu määrittää näiden tuottajien toimittamien tietojen perusteella. Väitteen, jonka mukaan polkumyyntiä ei esiintynyt, tueksi ei esitetty mitään näyttöä, ja se hylättiin. 7.3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan (90) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tapahtuneen polkumyynnin lisäksi tarkasteltiin myös polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan. (91) Tässä yhteydessä tarkasteltiin seuraavia tekijöitä: polkumyynnillä Taiwanista tulleen tuonnin määrä ja hinnat, unionin ja muiden kolmansien maiden markkinoiden houkuttelevuus sekä taiwanilaisten tuottajien tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti. 7.3.1. Taiwanista polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja hinnat (92) Tuonti Taiwanista unioniin kasvoi tarkastelujaksolla noin 10 000 tonnista 12 000 tonniin vuosina 2009 ja 2010 tapahtuneen vähenemisen jälkeen. Taiwanista tulevan tuonnin yleisestä kasvusta huolimatta markkinaosuus oli noin 0 prosenttia ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 0,4 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta. (93) Tuontihinnat vaihtelivat koko tarkastelujakson ajan ja seurailivat samaa suuntausta kuin unionin tuotannonalan myyntihinnat unionin markkinoilla. Tuontihinnat kohosivat kaiken kaikkiaan 27 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ei havaittu hintojen alittavuutta. 7.3.2. Unionin markkinoiden ja muiden kolmansien markkinoiden houkuttelevuus (94) Taiwanin ulkomaankauppaviranomaisen (Bureau of Foreign Trade) tilastojen mukaan kolmansiin maihin myytiin suuria määriä, ja tämän osuus maan kokonaistuotantokapasiteetista oli 60 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. (95) Samasta lähteestä saadun keskimääräisen vientihinnan vertaaminen tarkastelupyynnöstä saatuun normaaliarvoon osoitti, että vientihinnat kolmansiin maihin olivat yleensä alemmat kuin kotimarkkinahinnat. Hintaero oli noin 12 prosenttia vientihintatasosta. (96) Taiwanin ulkomaankauppaviranomaisen tilastot osoittivat, että keskimääräinen vientihinta kolmansiin maihin oli alle unionin hintojen unionissa. Hintaero oli noin 7 prosenttia vientihinnoista. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unioniin suuntautuvan viennin keskimääräisten hintojen havaittiin olevan muihin kolmansiin maihin suuntautuvan viennin keskimääräisiä hintoja korkeammat. Ero oli 5,5 prosenttia muihin kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hinnasta. Sen vuoksi taiwanilaisilla on kannustin viedä unioniin, jossa unionin tuotannonalan vallitseva hintataso on korkeampi. Tämä merkitsee sitä, että jos toimenpiteet kumotaan – ja kun otetaan huomioon vientiä varten käytettävissä oleva suuri ylikapasiteetti (ks. 97–98 kappale) – taiwanilaiset viejät vievät todennäköisesti unioniin PET:iä polkumyyntihinnoin ja sellaisia määriä, että ne todennäköisesti aiheuttavat vahinkoa. (97) Ilmoittamisen jälkeen yksi osapuoli vastusti sitä, että komissio käytti Taiwanin ulkomaankauppaviranomaisten tilastoja, ja väitti, että tuotekoodit eivät olleet tarkasteltavana olevan tuotteen koodeja. On totta, että Taiwanissa ja unionissa käytetään eri asteikkoja viskositeetin mittaamiseen; Taiwanissa käytetään ”rajaviskositeettiarvoa” ja unionissa ”viskositeettilukua”. Kun asteikkoihin sovelletaan matemaattista vastaavuussuhdetta, voidaan kuitenkin päätellä, että käytetty taiwanilainen tuotekoodi vastaa tarkasteltavana olevan tuotteen koodia. Tämän vuoksi väite hylättiin. 7.3.3. Tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti (98) Koska taiwanilaiset tuottajat eivät toimineet yhteistyössä, kapasiteetin ja kotimaan kysynnän kehitys määritettiin tarkastelupyyntöön sisältyneiden tietojen perusteella, jotka ristiintarkistettiin julkisesti saatavien tietojen, kuten yritysten verkkoprofiilien, kanssa. (99) Taiwanin kokonaistuotantokapasiteetti oli noin 1 000 000–1 200 000 tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti pysyi vakaana tarkastelujakson kolmen ensimmäisen vuoden aikana ja kasvoi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, jolloin se oli noin 80 prosenttia maan kokonaiskapasiteetista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja 28–33 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Samojen lähteiden mukaan tuotantokapasiteetin odotetaan kasvavan merkittävästi ainakin vuoteen 2014 asti, mutta kotimaisen kulutuksen odotetaan kasvavan vain vähän. Tämän vuoksi vientiin käytettävissä olevan tuotantokapasiteetin osuuden odotetaan kasvavan 1 200 000–1 300 000 tonniin, mikä on 42–47 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. (100) Tämä osoittaa, että tarkasteltavana olevan tuotteen taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat ovat erittäin riippuvaisia vientimyynnistä ja että on todennäköistä, että vienti unioniin kasvaa, jos toimenpiteet kumotaan. Unionin tuotannonalan hintataso unionin markkinoilla on korkeampi kuin Taiwanin vientihinta kolmansien maiden vientimarkkinoilla, mikä tekee unionin markkinoista muiden kolmansien maiden markkinoita houkuttelevammat. Ei voida myöskään sulkea pois mahdollisuutta, että kasvattaakseen markkinaosuuttaan jotkin viejät voivat laskea unioniin suuntautuvan viennin hintoja. Lisäksi Turkissa ja Etelä-Afrikassa on voimassa kaupan suojatoimenpiteitä Taiwania kohtaan. Tämä vähentää potentiaalisia markkinoita, joille taiwanilaisella viennillä on vapaa pääsy. (101) Jotkin osapuolet väittivät, että Taiwanissa ei ole sellaista käyttämätöntä kapasiteettia, joka mahdollistaisi unioniin suuntautuvan viennin merkittävän kasvun. Lisäksi väitettiin, että Taiwanin PET-tuotannon tärkeimmät vientimarkkinat ovat Aasian ja Tyynenmeren alue ja Amerikat. Taiwanista tulevan PET:n tuonnin CIF-hinnat ovat korkeammat kuin kaikista muista tärkeimmistä lähteistä unioniin tulevan tuonnin hinnat, ja Taiwanista peräisin olevan PET:n tuonnissa voimassa olevat toimenpiteet ovat erittäin alhaiset eikä niiden voimassaolon päättyminen johtaisi merkittävään hintaeroon. (102) On huomattava, että yksikään taiwanilaisista vientiä harjoittavista tuottajista ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa. Lisäksi 97 ja 98 kappaleessa kuvatut havainnot osoittavat vastakkaista. Näillä perusteilla osapuolten esittämät väitteet on hylättävä. (103) Ilmoittamisen jälkeen nämä osapuolet toivat jälleen esiin Aasian ja Tyynenmeren sekä Etelä-Amerikan merkityksen vientimarkkinoina ja väittivät, että huomattava osuus Taiwanin ennustetusta vientiä varten käytettävissä olevan ylikapasiteetin lisäyksestä suuntautuisi näille markkinoille. Väitteensä tueksi osapuolet toimittivat tuotantokapasiteetin ja kotimaisen kysynnän suhteelliset arvot vuosina 2012 ja 2020 molemmilta alueilta. On huomattava, että tilanne vuonna 2020 on merkityksetön tämän toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun kannalta ja että vuoden 2012 käyttäminen vertailussa merkitsee sitä, että jätetään huomiotta merkittävät kapasiteetin laajennukset, jotka tehtiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vuoteen 2012 asti. Tämän vuoksi väite hylättiin. (104) Jotkin osapuolet vaativat lisäksi, että Taiwanissa vientiä varten käytettävissä olevan ylikapasiteetin kehittymisessä olisi otettava huomioon kysynnän kasvaminen muiden kolmansien maiden markkinoilla. Osapuolet väittivät, että tämän vuoksi vientiä varten käytettävissä olevaa ylikapasiteettia ei ollut arvioitu asianmukaisesti. Kuten 58 kappaleessa todettiin, tutkimuksessa ei pääteltykään, että kaikki vientiä varten käytettävissä oleva kapasiteetti suunnattaisiin unioniin. Missään vaiheessa ei oletettu, että vientiä varten käytettävissä olevan mahdollisen ylikapasiteetin koko määrä suunnattaisiin unioniin. Käytettävissä olevien tietojen perusteella on kohtuullista päätellä, että kun otetaan huomioon unionin markkinoiden houkuttelevuus hintojen ja koon osalta ja vientiä varten käytettävissä olevan ylikapasiteetin suuri määrä, todennäköisesti unionin markkinoille suunnattavien määrien odotetaan ylittävän todennäköisesti vahinkoa aiheuttavat tasot. On vielä muistettava, että yksikään taiwanilaisista PET-tuottajista ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa, eikä täsmällisiä lukuja todellisesta tuotannosta ja kapasiteetista tai kotimarkkina- ja vientimyynnistä ollut saatavilla. Sen vuoksi polkumyynnin jatkumista koskevat päätelmät oli tehtävä käytettävissä olevien tietojen perusteella (ks. 84 kappale). Kun otetaan huomioon vientiä varten käytettävissä olevat merkittävät määrät ja muihin kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hintojen analyysi sekä unionin hintataso (ks. 93–95 kappale), on kohtuullista päätellä, että vientiä Taiwanista suunnattaisiin uudelleen unioniin polkumyyntihinnoilla ja sellaisia määriä, jotka ylittävät vahinkoa todennäköisesti aiheuttavat tasot, jos toimenpiteet kumotaan. Tämän vuoksi väite hylättiin. (105) Toinen osapuoli väitti, että Taiwaniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla sovellettu arvotulli oli erittäin alhainen, minkä vuoksi ei voida päätellä, että tuonti Taiwanista tapahtuisi polkumyyntihinnoin, jos toimenpiteet kumotaan. Tämänhetkinen polkumyyntimarginaali on vähimmäishinta, joka perustuu 12,4 prosentin arvotulliin. Se, että hinnat olivat korkeammat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja että sen vuoksi hypoteettinen arvotulli olisi alempi, ei ole merkityksellistä, koska siinä ei oteta huomioon todennäköistä hinnan kehitystä tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeen, jos toimenpiteet kumotaan (ks. 94 ja 98 kappale). Näin ollen väite hylättiin. 7.3.4. Päätelmä polkumyynnin jatkumisen todennäköisyydestä (106) Kun otetaan huomioon suuri ja kasvussa oleva kapasiteetti, unionin markkinoiden houkuttelevuus sekä muissa kolmansissa maissa voimassa olevat toimenpiteet, pääteltiin että on todennäköistä, että vientiä Taiwanista suunnattaisiin uudelleen unioniin polkumyyntihinnoilla ja sellaisia määriä, jotka todennäköisesti aiheuttaisivat vahinkoa, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta. (107) Ilmoittamisen jälkeen yksi osapuoli väitti, että väitetty polkumyyntitullin alhainen taso tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla olisi pitänyt ottaa huomioon polkumyynnin toistumisen tai jatkumisen todennäköisyyttä koskevassa analyysissä. On kuitenkin huomattava, että yksikään vientiä harjoittavista tuottajista Taiwanissa ei toiminut yhteistyössä ja että sen vuoksi väitteellä, jonka mukaan polkumyyntimarginaalit tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla olivat alhaiset, ei ole pohjaa ja sen on hylättävä. On muistettava, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla havaitut polkumyyntimarginaalit olivat käytettävissä olevien tietojen perusteella 12 prosenttia. Kuten 104 kappaleessa mainittiin, taiwanilaisen viennin hintojen todennäköinen kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteiden annetaan raueta, osoittaa, että polkumyynnin jatkuminen on todennäköistä. Tämän vuoksi väite hylättiin. 8. Thaimaa 8.1. Alustavat huomautukset (108) Yhteistyössä toimi vain yksi vientiä harjoittava tuottaja, joka ei vienyt PET:tä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Yhteistyössä toimineen tuottajan osuus oli noin 25 prosenttia Thaimaan koko tuotantokapasiteetista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Thaimaassa on kolme muuta tuottajaa, jotka eivät toimineet yhteistyössä. Tämän vuoksi päätelmät perustuivat myös käytettävissä oleviin tietoihin perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti. (109) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vienti unioniin oli 727 tonnia eli 0,6 prosenttia asianomaisista maista tulevasta kokonaistuonnista ja noin 0 prosenttia unionin markkinaosuudesta. 8.2. Polkumyynnillä tapahtunut tuonti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana (110) Tarkastelupyynnön mukaan tuonti unioniin tapahtui polkumyyntihinnoilla ja polkumyyntimarginaali oli 14,1 prosenttia. (111) Koska yhteistyössä toimineella yrityksellä ei ollut vientiä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, yritykselle ei ollut mahdollista laskea polkumyyntimarginaalia. Normaaliarvo kuitenkin laskettiin sen kotimarkkinamyynnin perusteella, ja kun tätä normaaliarvoa verrattiin Thaimaasta unioniin tapahtuneen tuonnin hintaan (Eurostatin tietojen perusteella), saatiin luku, joka on yhdenmukainen 108 kappaleessa esitetyn polkumyyntimarginaalin kanssa. 8.3. Tuonnin kehitys siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan (112) Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tapahtuneen polkumyynnin lisäksi tarkasteltiin myös polkumyynnin jatkumisen todennäköisyyttä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumotaan. (113) Tässä yhteydessä tarkasteltiin seuraavia tekijöitä: polkumyynnillä Thaimaasta tulleen tuonnin määrä ja hinnat, unionin ja muiden kolmansien maiden markkinoiden houkuttelevuus sekä thaimaalaisten tuottajien tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti. 8.3.1. Thaimaasta polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin määrä ja hinnat (114) Tuonti Thaimaasta unioniin oli erittäin vähäistä koko tarkastelujakson ajan, eikä vuosina 2009 ja 2010 ollut tuontia lainkaan. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla tuonti kasvoi vuoden 2008 noin 500 tonnista noin 700 tonniin, joka oli suunnilleen 0 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. (115) Tarkastelujakson aikana tuontihinta kohosi vuoden 2008 noin 980 eurosta/tonni noin 1 300 euroon/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla eli 32 prosentilla. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ei havaittu hintojen alittavuutta. 8.3.2. Unionin markkinoiden ja muiden kolmansien markkinoiden houkuttelevuus (116) Ainoan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan keskimääräisten kotimarkkinahintojen havaittiin olevan tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla alemmat kuin unionin tuotannonalan unionissa veloittamat keskimääräiset hinnat. Hintaero oli 9 prosenttia. (117) Yhteistyössä toimivalla vientiä harjoittavalla tuottajalla havaittiin olevan vientiä muiden kolmansien maiden kuin unionin markkinoille. Sen keskimääräinen vientihinta kyseisille markkinoille (noudettuna lähettäjältä ‑tasolla) oli alempi kuin normaaliarvo. Hintaero oli 10,8 prosenttia keskimääräisistä vientihinnoista. (118) Yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan vienti muihin kolmansiin maihin tapahtui alemmilla hinnoilla kuin unionin tuotannonalan hinnat unionissa. Hintaero oli 6,6 prosenttia vientihinnoista kolmansien maiden markkinoille. 8.3.3. Tuotantokapasiteetti ja vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti (119) Tuotantokapasiteetti Thaimaassa määritettiin tarkastelupyynnön tietojen, julkisesti saatavilla olevien tietojen, kuten yritysten verkkoprofiilien, ja yhteistyössä toimineen yrityksen kyselylomakevastausten perusteella. (120) Thaimaan tuotantokapasiteetti kasvoi merkittävästi tarkastelujaksolla ja oli yli kolminkertainen Thaimaan kotimaan kulutukseen nähden tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Thaimaan kokonaistuotantokapasiteetti oli 700 000–900 000 tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti pieneni jatkuvasti tarkastelujaksolla ja oli 70–75 prosenttia maan kokonaiskapasiteetista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla eli 17–22 prosenttia EU:n kokonaiskulutuksesta. Tämä osoittaa, että Thaimaa on vientisuuntautunut maa ja että tarkasteltavana olevan tuotteen thaimaalaiset tuottajat ovat erittäin riippuvaisia vientimyynnistä. Tutkimuksessa kävi ilmi, että kapasiteetti lisääntyy vielä vuoteen 2014 mennessä 800 000–1 000 000 tonniin. Samojen lähteiden mukaan kotimainen kysyntä ei kuitenkaan kasva samaa tahtia vaan säilyy suhteellisen alhaisena. Tämän seurauksena kotimaisen kysynnän ylittävän kapasiteetin odotetaan kasvavan merkittävästi noin 700 000–800 000 tonniin lähitulevaisuudessa, mikä olisi 25–30 prosenttia unionin kokonaiskulutuksesta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Lisäksi Turkissa ja Malesiassa on voimassa kaupan suojatoimenpiteitä Thaimaata kohtaan, mikä vähentää potentiaalisia muiden kolmansien maiden vientimarkkinoita. Kun otetaan huomioon vientiä varten käytettävissä olevat merkittävät määrät ja muihin kolmansiin maihin suuntautuvan viennin hintojen analyysi sekä unionin hintataso (ks. 114–116 kappale), on kohtuullista päätellä, että vientiä Thaimaasta suunnattaisiin uudelleen unioniin polkumyyntihinnoilla ja sellaisia määriä, jotka ylittävät vahinkoa todennäköisesti aiheuttavat tasot, jos toimenpiteet kumotaan. (121) Ilmoittamisen jälkeen Thaimaan ulkomaankauppaviranomaiset väittivät, että tuotantokapasiteetin ja kotimaisen kysynnän vertailu olisi pitänyt tehdä ASEAN-alueen tasolla. Thaimaan viranomaiset eivät esittäneet mitään näyttöä väitteensä tueksi, minkä vuoksi ei ole mitään perusteita niiden päätelmien muuttamiseen, jotka tehtiin Thaimaassa vientiä varten käytettävissä olevan ylikapasiteetin perusteella. 8.3.4. Päätelmä polkumyynnin jatkumisen todennäköisyydestä (122) Kun otetaan huomioon suuri ja kasvussa oleva kapasiteetti, unionin markkinoiden houkuttelevuus sekä muissa kolmansissa maissa voimassa olevat toimenpiteet, pääteltiin että on todennäköistä, että vientiä Thaimaasta suunnattaisiin uudelleen unioniin polkumyyntihinnoilla ja sellaisia määriä, jotka todennäköisesti aiheuttavat vahinkoa, jos toimenpiteiden annettaisiin raueta. D. UNIONIN TUOTANNONALAN MÄÄRITELMÄ 1. Unionin tuotanto ja unionin tuotannonala (123) Samankaltaista tuotetta tuottaa unionissa 13 tiedossa olevaa tuottajaa. Ne muodostavat unionin tuotannonalan perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti, ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä ’unionin tuotannonala’. (124) 12 tiedossa ollutta unionin tuottajaa, joita valituksen tekijä edustaa tässä tapauksessa, toimi yhteistyössä tutkimuksessa ja tuki sitä. Yksi muu tiedossa ollut unionin tuottaja ei toiminut yhteistyössä tässä tarkastelussa. (125) Kaikkia unionin tuotannonalasta käytettävissä olevia tietoja, kuten kyselylomakevastauksia, Eurostatin tietoja ja tarkastelupyynnön tietoja, käytettiin unionin kokonaistuotannon määrittämiseen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. (126) Unionin PET-markkinoilla on varsin suuri määrä tuottajia, jotka kuuluvat usein suurempaan yritysryhmään, jonka päätoimipaikka on unionin ulkopuolella. Unionin PET:n tuotannonalaan on kohdistunut vuosien 2000 ja 2012 välillä useita muutoksia. Äskettäin tapahtuneiden yritysostojen ja toiminnan lopettamisten jälkeen markkinat ovat vakiintumisvaiheessa. Uusia tuotteita, kuten kierrätys-PET:tä ja bio-PET:tä, kehitetään yhdessä kierrätysteollisuuden vielä suhteellisen tuoreen nousun yhteydessä. (127) Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalan kuvaus oli epätarkka, koska viisi tuottajaa itse asiassa kuului yhteen laajaan kansainväliseen ryhmään ja kolme muuta tuottajaa oli etuyhteydessä PET-pakkausyrityksiin. Mikään näistä seikoista ei ollut ristiriidassa 124 kappaleessa annetun kuvauksen kanssa, jossa nimenomaisesti todettiin, että unionin tuottajat yleensä kuuluvat suurempiin ryhmiin. Tämän keskittymisen vaikutusta käsitellään 209 kappaleessa. Kytkösmarkkinoiden vaikutusta arvioidaan 203–205 kappaleessa. (128) Kuten edellä on todettu, yhteistyössä toimineiden unionin tuottajien suhteellisen suuren määrän vuoksi valittiin neljän unionin tuottajan otos, jonka osuus samankaltaisen tuotteen kokonaistuotannosta ja -myynnistä unionissa tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 50 prosenttia. E. TILANNE UNIONIN MARKKINOILLA 1. Unionin kulutus (129) Unionin kulutus määritettiin unionin tuotannonalan unionin markkinoilla myymien määrien, Eurostatilta saatujen tuontimäärätilastojen sekä yhteistyöstä kieltäytyneen unionin tuottajan osalta tarkastelupyynnössä esitettyjen arvioiden perusteella. (130) Kulutus kohosi aluksi vuosina 2009 ja 2010, minkä jälkeen se laski hieman eli 2 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vuoteen 2008 verrattuna niin, että se oli yhteensä 2,802 miljoonaa tonnia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Taulukko 1 Kulutus || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Määrä (tonnia) || || || || Kulutus || 2 868 775 || 2 934 283 || 2 919 404 || 2 802 066 Indeksi || 100 || 102 || 102 || 98 Lähde: kyselyvastaukset, Eurostat ja tarkastelupyyntö. || 2. Asianomaisista maista tuleva tuonti 2.1. Kumulointi (131) Vuonna 2007 tehdyssä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa Intiasta, Taiwanista, Thaimaasta, Malesiasta ja Indonesiasta peräisin olevan PET:n tuontia arvioitiin kumulatiivisesti perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Kumulatiivisen arvioinnin aiheellisuutta tarkasteltiin myös tässä tutkimuksessa. (132) Tältä osin havaittiin, että Intiasta, Taiwanista, Thaimaasta, Malesiasta ja Indonesiasta tulevalle tuonnille määritetyt polkumyyntimarginaalit ylittivät vähimmäistason. Unionin markkinoille tulevan tuonnin määrät olivat vähäpätöistä merkittävämpiä ainoastaan Intian osalta. Taiwanista, Thaimaasta, Indonesiasta ja Malesiasta tulevan tuonnin määrät olivat alle vähimmäistasojen. Sen vuoksi tehtiin ennakoiva analyysi kunkin maan todennäköisistä vientimääristä siinä tapauksessa, että toimenpiteet kumottaisiin. Havaittiin, että Taiwanista ja Thaimaasta – toisin kuin Indonesiasta ja Malesiasta – tuleva tuonti todennäköisesti kasvaisi tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson tuontia suuremmaksi ja todennäköisesti ylittäisi vähäpätöisyyden tason, jos toimenpiteet kumottaisiin (ks. 102 ja 118 kappale). Indonesian ja Malesian osalta havaittiin, että tuonti unioniin oli vähäpätöistä tarkastelujaksolla ja että mahdollinen vientiä varten käytettävissä oleva ylikapasiteetti oli erittäin vähäinen. Näin ollen on epätodennäköistä, että tilanne lyhyellä aikavälillä muuttuisi. (133) Koska Indonesiasta ja Malesiasta polkumyynnillä tulleen tuonnin määrä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli vähäpätöinen, eikä se 130 kappaleessa selostetuista syistä todennäköisesti kasva, katsottiin, että perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädetyt arviointiperusteet eivät Malesiasta ja Indonesiasta tulevan tuonnin osalta täyttyneet. (134) Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta tulevasta tuonnista on huomattava, että PET on perushyödyke, jolla on alkuperästä riippumatta samanlaiset kemialliset ja tekniset ominaisuudet. Tämän vuoksi katsotaan, että tuotu PET on vaihdettavissa unionissa tuotettujen PET-lajien kanssa. Lisäksi niitä myytiin unionissa samalla kaudella. Sen vuoksi katsotaan, että Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta peräisin oleva tuotu PET kilpailee unionissa tuotetun PET:n kanssa. (135) Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädetyt kriteerit täyttyivät Intian, Taiwanin ja Thaimaan osalta. Tämän vuoksi näistä kolmesta maasta tulevaa tuontia tutkittiin kumulatiivisesti. Koska perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa säädetyt kriteerit eivät täyttyneet Malesian ja Indonesian osalta, näistä maista peräisin olevaa tuontia tarkasteltiin yksilöllisesti. (136) Ilmoittamisen jälkeen yksi osapuoli vastusti Thaimaasta tulevan tuonnin kumulointia Intiasta ja Taiwanista tulevan tuonnin kanssa, koska Malesiasta ja Indonesiasta tulevaa tuontia ei kumuloitu. Väitteen mukaan Thaimaa oli samanlaisessa tilanteessa kuin Malesia ja Indonesia, minkä vuoksi sitä olisi pitänyt kohdella samalla tavalla. On muistettava, että Thaimaassa vientiä varten käytettävissä olevan ylikapasiteetin vuoksi (ks. 118 kappale) perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan kriteerit täyttyivät. Thaimaan sekä Malesian ja Indonesian tilanne ei ollut yhdenmukainen, koska kahdella viimeksi mainitulla maalla ei ollut samanlaista vientiä varten käytettävissä olevaa ylikapasiteettia kuin Thaimaassa. Näin ollen osapuolen väite hylättiin. 3. Tuonti Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta 3.1. Tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinta (137) Voimassa olevista toimenpiteistä huolimatta tuonti Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta lähes kaksinkertaistui tarkastelujaksolla. Tämä johtuu pääasiassa Intiasta tulevan tuonnin kasvusta: se kasvoi 46 313 tonnista 96 678 tonniin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä; näiden kolmen maan kokonaistuonti oli 109 633 tonnia. (138) Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta tulevan tuonnin markkinaosuus kasvoi vastaavasti 2 prosentista 3,9 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Intiasta tulevan tuonnin markkinaosuus oli 3,5 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, mikä on merkittävästi yli edellisessä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa vahvistetun markkinaosuuden (0,3 %). (139) Keskimääräinen hinta oli 1 290 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tämä tarkoittaa 23 prosentin nousua tarkastelujaksolla, ja siihen päästiin vuonna 2009 tapahtuneen 20 prosentin laskun jälkeen. Taulukko 2 Tuonti Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta tulevan tuonnin määrä (tonnia) || 57 178 || 54 173 || 90 154 || 109 633 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 95 || 158 || 192 Intiasta, Taiwanista ja Thaimaasta tulevan tuonnin markkinaosuus || 2,0 % || 1,8 % || 3,1 % || 3,9 % Indeksi (2008 = 100) || 100 || 93 || 155 || 196 Tuontihinta (euroa/tonni) || 1 049 || 838 || 1 031 || 1 290 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 80 || 98 || 123 Lähde: Eurostat 3.2. Hintojen alittavuus (140) Koska taiwanilaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet yhteistyössä, Taiwanista tulevan tuonnin hintojen alittavuus oli määritettävä Eurostatin tuontitilastojen perusteella. Koska yhteistyössä toimineella thaimaalaisella viejällä ei ollut vientiä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, myös tässä tapauksessa Thaimaasta tulevan tuonnin hintojen alittavuus oli määritettävä Eurostatin tuontitilastojen perusteella. Intian osalta laskelmat perustuivat kerättyihin tietoihin, jotka tarkistettiin paikan päällä. Unionin tuotannonalan asianomaiset myyntihinnat olivat riippumattomilta asiakkailta veloitettuja hintoja, joita tarvittaessa oikaistiin noudettuna lähettäjältä -tasolle. Minkään asianomaisen maan osalta ei havaittu hintojen alittavuutta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. 4. Tuonti Malesiasta ja Indonesiasta 4.1. Tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinta (141) Malesiasta tulevan tuonnin määrä kaksinkertaistui tarkastelujaksolla, vaikka se laski 70 prosenttia vuoteen 2010 asti. Tuonti Indonesiasta pysyi vähäpätöisenä. Molempien maiden tuontimäärät olivat alle vähimmäistason. (142) Malesian markkinaosuus kasvoi 0,3 prosentista 0,6 prosenttiin. Indonesian markkinaosuus pysyi lähellä 0:aa prosenttia tarkastelujaksolla. (143) Malesian keskimääräinen yksikköhinta hinta oli 1 299 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Kyseessä on 25 prosentin nousu, joka saavutettiin tarkastelujakson kahden viimeisen vuoden aikana, kun aluksi tapahtui laskua 28 prosenttia vuosien 2008 ja 2009 välillä. Indonesian keskimääräinen yksikköhinta oli 1 304 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tämä tarkoittaa 34 prosentin nousua vuoden 2009 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Indonesiasta ei ollut vientiä EU:hun vuonna 2008. Taulukko 3 || Tuonti Malesiasta || || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso || Tuonti (tonnia) || 8 213 || 2 028 || 308 || 16 628 || Indeksi (2008 = 100) || 100 || 25 || 4 || 202 || Tuontihinta (euroa/tonni) || 1 038 || 751 || 942 || 1 299 || Indeksi (2008 = 100) || 100 || 72 || 91 || 125 || Tuonnin markkinaosuus || 0,3 % || 0,1 % || 0,0 % || 0,6 % || Lähde: Eurostatin tiedot || || || || || || || || Taulukko 4 || Tuonti Indonesiasta || || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso || Tuonti (tonnia) || - || 408 || 991 || 253 || Indeksi (2009 = 100) || - || 100 || 243 || 62 || Tuontihinta (euroa/tonni) || - || 973 || 1 222 || 1 304 || Indeksi (2009 = 100) || - || 100 || 126 || 134 || Tuonnin markkinaosuus || - || 0,01 % || 0,03 % || 0,01 % || Lähde: Eurostatin tiedot || || || || || 4.2. Hintojen alittavuus (144) Koska indonesialaiset vientiä harjoittavat tuottajat eivät toimineet yhteistyössä, Indonesiasta tulevan tuonnin hintojen alittavuus oli määritettävä Eurostatin tuontitilastojen perusteella. Koska yhteistyössä toimineella malesialaisella viejällä ei ollut vientiä unioniin, myös tässä tapauksessa Malesiasta tulevan tuonnin hintojen alittavuus oli määritettävä Eurostatin tuontitilastojen perusteella. Unionin tuotannonalan asianomaiset myyntihinnat olivat riippumattomilta asiakkailta veloitettuja hintoja, joita tarvittaessa oikaistiin noudettuna lähettäjältä -tasolle. Näiden kahden maan osalta ei havaittu hintojen alittavuutta tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. 5. Tuonti muista kolmansista maista 5.1. Tuonti Kiinasta, Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista, Iranista ja Pakistanista (145) Tuonti muista kolmansista maista, joihin sovellettiin polkumyyntitoimenpiteitä, väheni 69 prosenttia tarkastelujaksolla, vaikka vuonna 2009 tapahtui kasvua 49 prosenttia. Vain Kiinasta tuleva tuonti pysyi vakaana. (146) Kyseisten maiden markkinaosuus supistui 8,2 prosentista 2,6 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä; tämä koski erityisesti Yhdistyneitä arabiemiraattikuntia (1,7 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla) ja Kiinaa (0,6 tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla). (147) Keskimääräinen hinta oli 1 258 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla; tämä oli 5,5 prosenttia alle unionin tuotannonalan yksikköhinnan. Tämä tarkoittaa 24 prosentin nousua tarkastelujaksolla, ja siihen päästiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vuonna 2009 tapahtuneen 22 prosentin laskun jälkeen. Taulukko 5 Tuonti Kiinasta, Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista, Iranista ja Pakistanista || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Tuonti Kiinasta, Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista, Iranista ja Pakistanista (tonnia) || 235 913 || 351 798 || 188 776 || 72 054 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 149 || 80 || 31 Kiinasta, Yhdistyneistä arabiemiraattikunnista, Iranista ja Pakistanista tulevan tuonnin markkinaosuus || 8,2 % || 12,0 % || 6,5 % || 2,6 % Indeksi (2008 = 100) || 100 || 146 || 79 || 31 Tuontihinta (euroa/tonni) || 1 016 || 789 || 949 || 1 258 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 78 || 93 || 124 Lähde: Eurostat. || || || || 5.2. Tuonti muista kolmansista maista, joihin ei sovelleta toimenpiteitä (148) Muista kolmansista maista, joihin ei sovelleta toimenpiteitä, kuten Omanista, Etelä-Koreasta, Venäjältä, Meksikosta ja Saudi-Arabiasta, tulevan tuonnin määrä kasvoi 59 prosenttia tarkastelujaksolla; vuonna 2009 kasvua oli 71 prosenttia. Vuoden 2009 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä Omanista tuli suurin unioniin vientiä harjoittava maa. (149) Kyseisten maiden markkinaosuus kasvoi 9,7 prosentista 15,8 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä; tämä johtui pääosin Omanista tulevan tuonnin 4,3 prosentin kasvusta. Etelä-Korean markkinaosuus tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 4 prosenttia, mikä on 5 prosenttia alle sen vuonna 2009 saavuttaman korkeimman tason. (150) Keskimääräinen hinta oli 1 273 euroa/tonni; tämä oli 4,3 prosenttia alle unionin tuotannonalan keskimääräisen yksikköhinnan. Tämä tarkoittaa 10 prosentin nousua tarkastelujaksolla, ja siihen päästiin vuonna 2010 ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vuonna 2009 tapahtuneen 24 prosentin laskun jälkeen. Omanista tulevan tuonnin keskimääräinen hinta oli 1 310 euroa/tonni tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla; tämä oli 1,5 prosenttia alle unionin tuotannonalan yksikköhinnan. Etelä-Koreasta tulevan tuonnin keskimääräinen hinta oli 1 294 euroa/tonni; tämä oli 2,7 prosenttia alle unionin tuotannonalan yksikköhinnan. Taulukko 6 Tuonti muista kolmansista maista || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Muista kolmansista maista tulevan tuonnin määrä (tonnia) || 279 188 || 478 570 || 469 753 || 442 692 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 171 || 168 || 159 Muista kolmansista maista tulevan tuonnin markkinaosuus || 9,7 % || 16,3 % || 16,1 % || 15,8 % Indeksi (2008 = 100) || 100 || 168 || 165 || 162 Tuontihinta (euroa/tonni) || 1 156 || 879 || 997 || 1 273 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 76 || 86 || 110 Tärkeimmät viejät (tonnia) Oman || 0 || 52 632 || 95 646 || 120 286 Etelä-Korea || 177 341 || 254 451 || 183 801 || 114 346 Venäjä || 546 || 546 || 3 || 50 427 Meksiko || 2 650 || 1 879 || 29 039 || 29 409 Saudi-Arabia || 230 || 20 454 || 50 108 || 24 756 Muut || 98 422 || 148 609 || 111 156 || 103 468 Lähde: Eurostat. (151) Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet väittivät, että komissio jätti arvioimatta Etelä-Koreasta tulevan tuonnin vaikutuksen. On muistettava, että toimenpiteet Etelä-Koreaa vastaan päättyivät vuonna 2012. Ennen tullien voimassaolon päättymistä yli 99 prosenttia kyseisestä maasta tulevasta tuonnista tuli nollan prosentin tullilla. Näistä syistä tuonti Etelä-Koreasta on sisällytetty samaan analyysiin kuin muista sellaisista maista tuleva tuonti, joita kohtaan ei ole voimassa toimenpiteitä (ks. 202 ja 212 kappale). Väite hylättiin perusteettomana. 6. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne (152) Perusasetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti on tarkasteltu kaikkia taloudellisia tekijöitä ja indikaattoreita, joilla oli vaikutusta unionin tuotannonalan tilanteeseen tarkastelujakson aikana. (153) Vahinkoindikaattorit määritettiin vahingon tarkastelua varten kahdella tasolla: – makrotaloudelliset tekijät (tuotanto, tuotantokapasiteetti, kapasiteetin käyttöaste, myyntimäärä, markkinaosuus, kasvu, työllisyys, tuottavuus, ja polkumyyntimarginaalien suuruus sekä aiemman polkumyynnin vaikutuksista toipuminen) arvioitiin koko unionin tuotannon tasolla kaikkien unionin tuottajien osalta unionin tuotannonalalta kerättyjen, tarkastelupyyntöön sisältyvien sekä julkisesti saatavilla olevista tilastoista saatujen tietojen perusteella; – mikrotaloudelliset tekijät (varastot, keskimääräiset yksikköhinnat, palkat, kannattavuus, investointien tuotto, kassavirta, pääoman saanti ja investoinnit) arvioitiin otokseen valittujen unionin tuottajien tasolla niiltä saatujen tietojen perusteella. (154) Yksi otokseen valittu unionin tuottaja luopui yhdestä tuotantolaitoksestaan kesäkuussa 2010. Kyseisen tuotantolaitoksen hankki toinen unionin tuottaja. Koska makrotaloudellisten indikaattoreiden analyysi perustuu kaikilta unionin tuottajilta kerättyihin tietoihin, tuotantolaitoksesta luopumisella ei ollut mitään vaikutusta vahinkoanalyysin laajuuteen tai yksittäisiin indikaattoreihin. (155) Analyysin aluksi on syytä selittää, että tietyt globaalit talouden tapahtumat vuoden 2010 lopulla ja vuoden 2011 alussa vaikuttivat unionin markkinoiden tilanteeseen, etenkin samankaltaisen tuotteen hintoihin ja myyntimääriin. Tällöin puuvillan tarjonta väheni, mikä johti polyesterikuidun lisääntyneeseen kysyntään Aasian markkinoilla. PET ja polyesterikuitu ovat tuotantoketjun alkupäässä suureksi osaksi riippuvaisia samasta raaka-aineesta, joka on puhdistettu tereftaalihappo (PTA). Polyesterikuidun kasvanut kysyntä johti PTA:n riittämättömään tarjontaan ja nosti PET:n hintoja. Koska myös Lähi-idän PET:n tuottajat ovat riippuvaisia Aasiasta tulevasta PTA:sta, tämä aiheutti PET:n unioniin tuonnissa äkillisen putoamisen. Samalla tärkeimmät PTA:n toimittajat unionissa ilmoittivat force majeure -tilanteesta, joka johti lisärajoituksiin PET:n kotimarkkinatuotannossa. 7. Osapuolten huomautukset (156) Jotkin osapuolet kiistivät vahinkoanalyysin pätevyyden sillä perusteella, että se perustui puutteellisiin tietoihin, mikä vaikutti myös osapuolten puolustautumisoikeuksiin. Esiin tuotiin etenkin jäljempänä mainitut seikat. (157) Jotkin osapuolet väittivät, että unionin tuottajilta kerätyissä tiedoissa ei noudatettu kyselylomakkeen täyttöohjeita, joiden mukaan eri yritysten tietoja ei pitäisi yhdistellä. Sen vuoksi väitettiin, että kerätyt tiedot olivat epätarkkoja ja epätäydellisiä, koska ilmoitetut luvut oli yhdistetty otokseen valittujen yritysten tiedoista. On huomattava, että tiedot kerättiin asianmukaisesti ja tarkistettiin paikan päällä. Kerättyjen tietojen katsottiin antavan riittävän tarkan käsityksen unionin tuotannonalasta, minkä vuoksi edellä esitetty väite oli hylättävä. Ilmoittamisen jälkeen osapuolet esittivät väitteensä uudelleen. Uusia näkökohtia tai näyttöä ei esitetty. Samat osapuolet toistivat väitteensä, jonka mukaan yhden otokseen valitun yrityksen toimittamat tiedot olivat epätäydellisiä, koska ne eivät liittyneet koko ryhmään vaan yksittäiseen yritykseen ryhmän sisällä. Asiaa käsiteltiin jo otannan vaiheessa, kuten 20 kappaleessa selitetään. (158) Samat osapuolet väittivät, että komissio pyrki korjaamaan väitetyt puutteet kerätyissä tiedoissa lähettämällä täydentäviä kyselylomakkeita. Tältä osin on selvennettävä, että komissio tosiaan lähetti täydentäviä kyselylomakkeita, mutta osoitti ne ainoastaan otoksen ulkopuolisille unionin tuottajille, jotta saataisiin tietoja vahinkoanalyysin kannalta merkityksellisistä makrotaloudellisista indikaattoreista, joten tämä tehtiin otokseen valituilta unionin tuottajilta saatujen tietojen täydentämiseksi. Ilmoittamisen jälkeen jotkin osapuolet toistivat väitteensä esittämättä uusia näkökohtia tai uutta näyttöä. Näin ollen osapuolten väite hylättiin. (159) Samat osapuolet väittivät myös, että otokseen valittujen tuottajien toimittamat tiedot olivat perusasetuksen 19 artiklan velvoitteiden vastaisia, koska tietoja, jotka eivät olleet luottamuksellisia, oli toimitettu luottamuksellisina ja jätetty näin avoimen tapauskansion ulkopuolelle. Tältä osin on huomattava, että tiedot luokiteltiin luottamuksellisiksi tiedot toimittaneen osapuolen pyynnöstä. Osapuolten pyynnöstä toimitettujen tietojen luottamuksellisuutta tarkasteltiin uudelleen ja tapauksen mukaan tiedot luokiteltiin uudelleen niin, että ne olivat osapuolten tarkasteltavana avoimessa tapauskansiossa, kun kyseisiä yrityksiä oli kuultu ja niiden hyväksyntä saatu. Tämän vuoksi tämäkin väite hylättiin. (160) Jotkin osapuolet väittivät, että vahingon arvioimiseen käytetty menetelmä oli vastoin perusasetuksen 11 artiklan 9 kohtaa, koska vuonna 1999 tehdyssä alkuperäisessä arvioinnissa vahinko määritettiin kuudesta maasta tulevan tuonnin kumulatiivisen arvioinnin perusteella, mutta nyt tehtyyn arviointiin ei sisälly tuontia Etelä-Koreasta, jonka väitettiin olevan suurin toimittaja unioniin ja maa, jolla on suurin vientikapasiteetti ja alimmat vientihinnat verrattuna muihin asianomaisiin maihin tässä tarkastelussa. (161) Tässä yhteydessä on huomattava, että vuonna 2007 tehdyssä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa Etelä-Koreasta ilman polkumyyntiä tulevaa tuontia ei arvioitu kumulatiivisesti, koska havaittiin, että tämä tuonti ei täyttänyt kaikkia perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan edellytyksiä. Lisäksi on huomattava, että Etelä-Koreasta tuleva tuonti ei kuulu tämän tarkastelun piiriin, koska toimenpiteet Etelä-Koreaa kohtaan eivät ole enää voimassa. Myöskään menetelmässä ei ole muutosta, koska tässä tarkastelussa arvioidaan kumulatiivisesti tuonti kaikista maista, jotka täyttävät perusteet tällaista arviointia varten perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Sen vuoksi osapuolten väite oli hylättävä. 8. Makrotaloudelliset indikaattorit 8.1. Tuotanto (162) Unionin tuotannonalan markkinaosuuden menetystä (ks. 164 kappale) seuraillen unionin tuotanto väheni 11 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Unionin tuotannon lasku keskeytyi ainoastaan vuonna 2010, jolloin se nousi verrattuna vuoteen 2009 mutta pysyi kuitenkin 4 prosenttia vuoden 2008 tasoa alempana. Tuotanto väheni vielä lisää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Taulukko 7 Unionin kokonaistuotanto || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Tuotanto (tonnia) || 2 327 169 || 2 107 792 || 2 239 313 || 2 068 717 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 91 || 96 || 89 Lähde: kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö. || || 8.2. Tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste (163) Unionin tuotannonalan tuotantokapasiteetti laski 23 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Tämä suuntaus liittyy useiden tuotantolaitosten sulkemiseen, mitä osittain kompensoi uusien tuotantolaitosten avaaminen. (164) Kapasiteetin käyttöaste kasvoi 75 prosentista 86 prosenttiin vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Kapasiteetin käyttöasteen kasvua on tarkasteltava unionin tuotannonalan rakenneuudistustoimien yhteydessä (ks. 124 kappale). Taulukko 8 Tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Tuotantokapasiteetti (tonnia) || 3 118 060 || 2 720 326 || 2 625 244 || 2 393 516 Indeksi || 100 || 87 || 84 || 77 Kapasiteetin käyttöaste || 75 % || 77 % || 85 % || 86 % Indeksi || 100 || 104 || 114 || 116 Lähde: kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö. 8.3. Myynnin määrä (165) Unionin tuotannonalan myynnin määrä unionin markkinoilla noudatteli samaa kehitystä kuin tuotanto ja supistui 6 prosenttia tarkastelujaksolla. Taulukko 9 Unionin tuotannonalan kokonaismyynti unionissa || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Myynti (tonnia) || 2 288 283 || 2 047 305 || 2 169 423 || 2 160 807 Indeksi || 100 || 89 || 95 || 94 Lähde: kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö. 8.4. Markkinaosuus (166) Vuonna 2009 tapahtuneen 13 prosentin laskun jälkeen unionin tuotannonala sai takaisin osan Yhdistyneiden arabiemiraattikuntien, Etelä-Korean, Iranin ja Pakistanin menettämästä markkinaosuudesta huolimatta siitä, että tuonti Intiasta, Omanista ja muista kolmansista maista (Venäjä, Meksiko ja Saudi-Arabia) kasvoi samalla kaudella. Unionin tuotannonalan markkinaosuus supistui kaiken kaikkiaan 3 prosenttia tarkastelujaksolla. Taulukko 10 Unionin tuotannonalan markkinaosuus || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Unionin tuotannonalan markkinaosuus || 80 % || 70 % || 74 % || 77 % Indeksi || 100 || 87 || 93 || 97 Lähde: kyselyvastaukset, tarkastelupyyntö ja Eurostat. 8.5. Kasvu (167) Markkinat lamaantuivat tarkastelujaksolla. Niillä ei tapahtunut kasvua, jota unionin tuotannonala olisi voinut hyödyntää, vaan rakenneuudistuspyrkimyksistä huolimatta unionin tuotannonala menetti edelleen markkinaosuuttaan kasvavalle tuonnille etenkin niistä maista, joihin ei sovellettu toimenpiteitä. Kulutuksen hienoista laskua tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla on tarkasteltava ottaen huomioon raaka-aineen (PTA:n) tilapäinen puute sekä unionin että globaaleilla markkinoilla. 8.6. Työllisyys ja tuottavuus (168) Unionin tuotannonalan työllisyystaso laski 41 prosenttia vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välisenä aikana. Lasku oli jatkuvaa tarkastelujaksolla, myös vuonna 2010, jolloin tuotanto lisääntyi (ks. 161 kappale). Kun otetaan huomioon kasvava tuottavuus, tämä lasku on osoitusta useiden unionin tuottajien rakennemuutostoimista. (169) Unionin tuotannonalan työvoiman tuottavuus, ilmaistuna tuotantomääränä (tonnia) työntekijää kohti vuodessa, kasvoi tarkastelujaksolla 50 prosenttia. Tuotanto laski siis hitaammin kuin työllisyystaso eli unionin tuotannonalan tehokkuus kasvoi. Tämä oli erityisen ilmeistä vuonna 2010, jolloin tuotanto lisääntyi vaikka työllisyystaso laski ja tuottavuus oli 37 prosenttia korkeampi kuin vuonna 2008. Taulukko 11 Työllisyys ja tuottavuus || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Työntekijöiden lukumäärä || 2 060 || 1 629 || 1 449 || 1 218 Indeksi || 100 || 79 || 70 || 59 Tuottavuus (tonnia/työntekijä) || 1 130 || 1 294 || 1 545 || 1 698 Indeksi || 100 || 115 || 137 || 150 Lähde: kyselyvastaukset ja tarkastelupyyntö. || || 8.7. Tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruus (170) Kun otetaan huomioon tuotteen markkinoiden hintaherkkyys, asianomaisista maista tulleen tuonnin tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin suuruuden vaikutusta unionin tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä. Indikaattori on sitäkin merkityksellisempi, kun tarkastellaan vahingon toistumisen todennäköisyyttä. Jos toimenpiteiden annetaan raueta, on todennäköistä, että polkumyyntituonti jatkuu sellaisessa määrin ja sellaisilla hinnoilla, että polkumyyntimarginaalin vaikutus olisi merkittävä. 8.8. Aiemman polkumyynnin vaikutuksista toipuminen (171) Edellä tarkastellut indikaattorit osoittavat jonkinasteista parannusta unionin tuotannonalan joissakin taloudellisissa indikaattoreissa vuonna 2000 tapahtuneen lopullisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen, mutta ne myös todistavat, että unionin tuotannonalan tilanne on edelleen riskialtis. 9. Mikrotaloudelliset tekijät 9.1. Varastot (172) Varastojen taso oli 24 prosenttia korkeampi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kuin vuonna 2008. Varastot ovat kuitenkin pysyneet aiemmin määritetyllä tasolla suhteessa tuotantoon eli 5–6 prosentissa. Taulukko 12 Varastot || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Loppuvarastot || 51 495 || 54 808 || 54 314 || 64 069 Indeksi || 100 || 106 || 105 || 124 Lähde: Kyselylomakevastaukset 9.2. Hintakehitys (173) Hintojen pudottua vuonna 2009 (-16 %) pääasiassa talouskriisin vuoksi ne nousivat lähelle vuoden 2008 tasoja vuonna 2010. Tätä seurasi keskimääräisen yksikköhinnan jyrkkä nousu tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, minkä johdosta nousu tarkastelujaksolla oli 25 prosenttia. (174) Äkillistä hinnannousua tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla olisi tarkasteltava ottaen huomioon puuvillamarkkinoiden odottamaton markkinakehitys vuoden 2010 lopussa ja vuoden 2011 ensimmäisellä neljänneksellä. Kuten 153 kappaleessa mainittiin, puuvillan ennätyshintojen vuoksi siirryttiin käyttämään polyesterikuituja, jotka kilpailevat samasta raaka-aineesta kuin PET. Raaka-aineen, etenkin PTA:n, kasvanut kysyntä puski PET:n hintoja ylöspäin Aasiassa ja Lähi-idässä, millä oli heijastusvaikutuksia PET:n hintoihin unionissa. Hintojen nousua unionissa tuolloin korosti vielä lyhytaikainen puute PTA:sta unionissa yhden unionin PTA-tuottajan ilmoittaman force majeure -tilanteen vuoksi. Taulukko 13 Yksikkömyyntihinta unionissa || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Yksikkömyyntihinta EU:ssa (euroa/tonni) || 1 066 || 891 || 1 045 || 1 330 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 84 || 98 || 125 Lähde: Kyselylomakevastaukset || || || || 9.3. Myyntihintoihin vaikuttavat tekijät (175) PET:n myyntihinnat noudattelevat yleensä sen pääasiallisten raaka-aineiden (lähinnä PTA ja monoeteeniglykoli (MEG)) hintakehitystä, koska kyseiset raaka-aineet muodostavat jopa 90 prosenttia PET:n kokonaiskustannuksista. PTA on öljyjohdannainen, jonka hinta vaihtelee raakaöljyn hinnan mukaan. Tämä aiheuttaa suurta vaihtelua PET:n hinnoissa. (176) Lisäksi PET kilpailee samasta raaka-aineesta kuin polyesterikuitu, jonka valmistus riippuu PTA:n saatavuudesta samassa määrin kuin PET:n valmistus. Koska polyesterikuitu on vaihtoehto puuvillalle tekstiiliteollisuudessa, PET:n hintaan vaikuttavat siksi myös puuvillamarkkinoiden kehitykset. 9.4. Palkat (177) Keskimääräiset palkat laskivat 7 prosenttia tarkastelujaksolla. Lasku tapahtui tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja lisäsi tuottavuuden kasvua (ks. 167 kappale). Taulukko 14 Palkat || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Palkat (keskimäärin henkeä kohti) || 54 512 || 56 014 || 54 876 || 50 784 Indeksi || 100 || 103 || 101 || 93 Lähde: Kyselylomakevastaukset 9.5. Kannattavuus ja investointien tuotto (178) Kannattavuus ja investointien tuotto paranivat merkittävästi vuoden 2008 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä. Unionin markkinoilla tapahtuvan myynnin voitto kasvoi -7,9 prosentista (vuonna 2008) 5,3 prosenttiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja investointien tuotto parani -9,6 prosentista 10,6 prosenttiin. Vuoteen 2008 vaikutti yhden unionin tuottajan erityisen huono tulos. Unionin tuotannonalan taloudellisen tilanteen kohentuminen vuosina 2009 ja 2010, kun hinnat olivat alle vuoden 2008 tasojen, todistaa hintojen ja kannattavuuden välistä löyhää suhdetta. Kannattavuuden paraneminen sitä vastoin vaikuttaa korreloivan tiiviisti kapasiteetin käyttöasteen ja tuottavuuden kasvun paranemiseen (ks. edellä). (179) Vuosien 2010 ja 2011 vaihteessa tapahtuneen globaalin markkinakehityksen sekä edellä kuvattujen rakenneuudistuspyrkimysten ja tehokkuuden paranemisen ansiosta unionin tuotannonala pysyi parantamaan kannattavuuttaan vuonna 2010 niin, että se oli 5,3 prosenttia tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. (180) Yksi osapuoli väitti, että kehitys oli odottamaton ja poikkeuksellinen, eikä sen voida katsoa edustavan unionin tuotannonalan kokonaistilannetta. (181) Tältä osin on huomattava, että unionin tuotannonala pystyi hyödyntämään PET:n hinnannousun vuoden 2011 lopussa ja vuoden 2012 alussa, koska se oli vahvistanut PTA:n kiinteän hinnan ennen kuvattuja markkinatapahtumia. Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeistä kehitystä koskevien (osapuolten toimittamien) tilastolähteiden perusteella PET-tuottajien voittomarginaalit laskivat merkittävästi vuonna 2012. Tämä vahvistaa sitä, että kannattavuuteen vuonna 2011 (tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso) vaikuttivat suuresti odottamattomat ja tilapäiset globaalit talouden tapahtumat (ks. 153 kappale), jotka eivät todennäköisesti toistu ja joita ei voida pitää pysyvinä ja unionin tuotannonalan tilannetta edustavina. Taulukko 15 Kannattavuus ja investointien tuotto || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Kannattavuus (myynti unionissa) || -7,9 % || 1,6 % || 4,8 % || 5,3 % Indeksi || 100 || 221 || 261 || 267 Investointien tuotto || -9,6 % || 2,3 % || 8,9 % || 10,6 % Indeksi || 100 || 224 || 292 || 310 Lähde: Kyselylomakevastaukset 9.6. Kassavirta ja pääoman saanti (182) Kassavirta parani merkittävästi kyseisellä jaksolla ja heijasteli unionin tuotannonalan hiljattain kohentunutta kannattavuutta. Taulukko 16 Kassavirta || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Kassavirta (euroa) || - 59 419 394 || 40 940 883 || 96 614 649 || 103 761 169 Indeksi (2008 = 100) || 100 || 269 || 363 || 375 % liikevaihdosta || -5,9 % || 4,5 % || 8,3 % || 7,5 % Indeksi (2008 = 100) || 100 || 176 || 242 || 229 Lähde: Kyselylomakevastaukset (183) Ei ollut erityisiä merkkejä siitä, että unionin tuotannonalalla olisi ollut vaikeuksia saada pääomaa; tämä johtuu pääasiassa siitä, että unionin tuottajat ovat yhdistyneet suuriksi ryhmiksi. 9.7. Investoinnit (184) Investointien taso laski kaiken kaikkiaan 35 prosenttia tarkastelujaksolla. Vuonna 2008 tehdyt investoinnit leikkautuivat rajusti vuonna 2009 eivätkä ole täysin palautuneet sen jälkeen. Taulukko 17 Investoinnit || 2008 || 2009 || 2010 || Tarkastelua koskeva tutkimus­ajanjakso Investoinnit (tuhatta euroa) || 72 341 598 || 5 404 705 || 15 994 659 || 47 217 003 Indeksi || 100 || 7 || 22 || 65 Lähde: Kyselylomakevastaukset 10. Unionin tuotannonalan tilannetta koskevat päätelmät (185) Makrotaloudellisten tietojen analyysistä käy ilmi, että unionin tuotannonalan tuotanto- ja myyntimäärät laskivat tarkastelujaksolla. Unionin tuotannonalan markkinaosuus ei ole täysin elpynyt vuonna 2009 tapahtuneen pudotuksen jälkeen, ja se laski 3 prosenttiyksikköä tarkastelujaksolla (77 %:iin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla). Työllisyyden ja kapasiteetin lasku on seurausta käynnissä olevista rakenneuudistuksista, ja sitä on tarkasteltava ottaen huomioo