Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 1254/1999 muuttamisesta

(komission esittämät)

PERUSTELUT

Näiden ehdotusten tarkoituksena on muuttaa neuvoston asetuksia (EY) N:o 1251/1999 ja (EY) N:o 1254/1999.

Agenda 2000 -uudistuksen yhteydessä naudanliha-alalla sovellettavaa interventiohintaa päätettiin alentaa 20 prosenttia naudanlihan kilpailukyvyn parantamiseksi Euroopan unionissa ja maailmanmarkkinoille. Tuottajien tulonmenetyksiä pyrittiin korvaamaan osittain korottamalla nykyisiä palkkioita ja ottamalla käyttöön uusia palkkioita. Lisäksi laajaperäisempien tuotantomenetelmien käyttämisen kannustamiseksi laajaperäistämispalkkio lähes kolminkertaistettiin ja sen tehokkuuden lisäämiseksi säädettiin tiukemmista perusteista.

Uudistus tuli voimaan vasta vuonna 2000, ja tähän asti sovellettava hinnanalennus on rajoitettu 6,7 prosentiksi. Sekä vuodelle 2001 että vuodelle 2002 on kuitenkin suunniteltu 6,7 prosentin lisähinnanalennusta, ja yksityistä varastointia ja interventioturvaverkkoa sovelletaan vuoden 2002 jälkeen. Vuoden 2000 uudistuksen vaikutusta koskevissa riippumattomissa tutkimuksissa oletettiin, että näillä toimenpiteillä yhdistettyinä alhaisempaan tuotantoon ja lisääntyneeseen kulutukseen on positiivinen vaikutus EU:n ylituotantoon. Valitettavasti naudanlihamarkkinoiden viimeaikaiset tapahtumat ovat horjuttaneet uudistuksen kokonaispäämäärää, joka oli kansainvälisen kulutuksen palauttaminen ja vientitueton vienti.

Naudanlihamarkkinat ovat vakavasti häiriintyneet uusien naudan spongiformisen enkefalopatiatapausten (BSE) esiintymisestä huolestuneiden kuluttajien luottamuksen katoamisen ja tiettyjen alan tuotteiden kulutuksen vähentymisen vuoksi. Tilanteelle on ominaista kysynnän merkittävä vähentyminen, joka johtuu kulutuksen ja viennin voimakkaasta laskusta sekä tiloilla varastoissa olevien eläinten lisääntyvästä määrästä.

Hintojen jatkuva aleneminen edellyttää toimenpiteitä, joilla pyritään markkinahinnan säilyttämiseen hyväksyttävällä tasolla ja markkinoiden tasapainottamiseen keskipitkällä aikavälillä. Ehdotettujen toimenpiteiden tavoitteena on erityisesti rajoittaa tuotannon mahdollista lisääntymistä tulevaisuudessa. Tämä on olennaista, jotta tuottajien tulot voisivat palautua tasolle, joka mahdollistaa heidän elinkelpoisuutensa. Lisäksi toimenpiteillä vastataan lisääntyvään ympäristön ja yhteiskunnan kannalta kestävän tuotannon kysyntään.

1. Urospuolisista naudoista maksettava erityispalkkio on yksi tärkeimmistä naudanlihatuotannon tukivälineistä. Palkkiolla on nykyisin alueellinen enimmäistaso, joka vastaa kunkin jäsenvaltion todellista tilannetta. Tuotantoon kannustaminen vähenee, jos alennetaan niiden eläinten lukumäärää, joille erityispalkkio voidaan myöntää. Lisäksi jos käyttöön otetaan tuottajakohtaisten oikeuksien järjestelmä, joka perustuu vuonna 1997, 1998, 1999 ja 2000 suoritettuihin maksuihin, joita korotetaan tietyllä prosenttimäärällä varannon perustamiseksi, alaa voidaan hallinnoida täsmällisemmin kuin alueellista enimmäismäärää soveltamalla.

2. Koska naudanlihantuotantoa määrittävä tekijä on lehmien lukumäärä, lihantuotantoa on tulevaisuudessa mahdollista vähentämällä alentamalla emolehmien lukumäärää. Tässä tarkoituksessa on aiheellista vahvistaa niitä vaikutuksia, joita hiehojen lukemisella palkkiokelpoisiksi eläimiksi on tuotannon vähenemiseen, ja ottaa käyttöön hiehoja koskeva vähimmäiskynnys. Lisäksi olisi keskeytettävä kolmeksi vuodeksi mahdollisuus jakaa uudelleen kansalliseen varantoon siirrettyjä palkkio-oikeuksia.

3. Niiden eläinten lukumäärää, joille voidaan myöntää erityispalkkio tai emolehmäpalkkio, rajoitetaan nykyisellään eläintiheyttä koskevalla edellytyksellä, joka on kaksi nautayksikköä (NY) hehtaaria kohden. Jotta voimaperäistä tuotantoa harjoittavilla tiloilla vähennettäisiin sellaisten eläinten lukumäärää, joille voidaan myöntää kyseisiä palkkioita, ja samalla edistettäisiin laajaperäisempää tuotantoa, eläintiheyttä ehdotetaan pienennettäväksi 1,8 nautayksikköön.

4. Määrät, jotka on ostettava kulutuksen vähenemisestä johtuvan nykyisen tuotannon poistamiseksi voivat johtaa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1254/1999 vahvistetun vuotuisen enimmäismäärän (350 000 tonnia) ylittämiseen. Kyseistä enimmäismäärää ei tule soveltaa vuosina 2001 ja 2002, jotta kyseisen enimmäismäärän soveltaminen ei johtaisi kyseisen asetuksen 47 artiklan 5 kohdassa säädetyn "turvaverkkojärjestelmän" käyttämiseen (jota ryhdytään soveltamaan kun markkinahinnat ovat kahden perättäisen viikon ajan alle 78 prosenttia EU:n ja alle 60 prosenttia jäsenvaltion tasosta).

5. BSE-kriisi on osoittanut, että on tarpeen palata ympäristöystävällisempiin maatalouskäytäntöihin, jotka ovat kuluttajien etujen mukaisia. Tässä tarkoituksessa yksi asianmukainen keino voi olla luonnonmukaisen tuotantotavan kannustaminen siten, että kesannointijärjestelmää hyödynnetään apilan kaltaisten rehupalkokasvien tuottamiseksi kyseisellä tuotantotavalla. Näin ollen olisi laajennettava viljelykäytöstä poistettujen maiden käyttömahdollisuutta, josta säädetään asetuksella (EY) N:o 1251/1999 käyttöön otetussa tukijärjestelmässä tiettyjen peltokasvien viljelijöille.

Näissä asetuksissa säädetyillä toimenpiteillä pyritään vastaamaan nykyiseen markkinatilanteeseen. Lisätoimenpiteitä saatetaan joutua toteuttamaan tulevaisuudessa tilanteen kehittymisen vuoksi.

Kun kaikkien yli 30 kuukauden ikäisten eläinten testaus tulee pakolliseksi, 1. tammikuuta 2001 alkaen asetuksen (EY) N:o 2777/2000 mukaisesti toteutettujen hävittämisohjelmaan kuuluvien ostojen soveltaminen lakkaa ja ne korvataan asetuksen (EY) N:o 1254/1999 38 artiklaan perustuvalla erityisellä ostojärjestelmällä, jonka rahoitusta koskevat säännökset ovat samat. Erityisellä ostojärjestelmällä pyritään poistamaan markkinoilta naudanliha, joka on saatu yli 30 kuukauden ikäisistä eläimistä, jotka eivät nykyisin ole interventiokelpoisia. Jäsenvaltio voi päättää hävittää tai varastoida (omalla kustannuksellaan) tähän järjestelmään kuuluvat tuotteet kunnes ne voidaan säännönmukaisesti saattaa uudelleen markkinoille (komission hyväksynnän jälkeen).

Komissio varaa itselleen mahdollisuuden tarkastella markkinoiden kehityksen perusteella vuoden 2002 alustavan talousarvioesityksen yhteydessä tilannetta uudelleen ja tehdä mahdollisia lainsäädäntöaloitteita, joiden avulla voidaan kattaa potentiaaliset talousarvioon liittyvät riskit varainhoitovuodesta 2002 alkaen.

2001/0042 (CNS)

Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS naudanliha-alan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (EY) N:o 1254/1999 muuttamisesta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 36 ja 37 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen [1],

[1] EYVL C, , s.

ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [2],

[2] EYVL C, , s.

ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [3],

[3] EYVL C, , s.

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Naudanlihamarkkinat ovat vakavasti häiriintyneet uusien naudan spongiformisen enkefalopatiatapausten (BSE) esiintymisestä huolestuneiden kuluttajien luottamuksen katoamisen ja tiettyjen alan tuotteiden kulutuksen vähentymisen vuoksi. Tilanteelle on ominaista kysynnän merkittävä vähentyminen, joka johtuu kulutuksen ja viennin voimakkaasta laskusta sekä tiloilla varastoissa olevien eläinten lisääntyvästä määrästä. Tämä johtaa markkinoiden vakavaan häiriöön, jota on vaikea hallita. On syytä säätää toimenpiteistä, joilla pyritään sääntelemään markkinoita tulevan tuotannon määrän osalta.

(2) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 [4] 4 artiklassa tarkoitettu urospuolisista naudoista maksettava erityispalkkio on yksi tärkeimmistä naudanlihantuotannon tukivälineistä. Nykyisellään kyseisessä palkkiossa on alueellinen enimmäismäärä. Tuotantoon kannustaminen vähenee, jos alennetaan niiden eläinten lukumäärää, joille erityispalkkio voidaan myöntää. Lisäksi tuottajakohtaisten oikeuksien järjestelmä mahdollistaa täsmällisemmän hallinnon kuin alueellisen enimmäismäärän soveltaminen. Olisi otettava käyttöön tällainen järjestelmä, joka perustuu aiempina vuosina suoritettuihin maksuihin, joita korotetaan 3 prosentilla varannon perustamiseksi; nykyisiä alueellisia enimmäismääriä ei kuitenkaan saa ylittää.

[4] EYVL L 160, 26.6.1999, s. 21.

(3) Jäsenvaltion hyväksymä mahdollisuus poiketa erityispalkkion määräytymisperusteena olevasta tilakohtaisesta 90 eläimen enimmäismäärästä ikäryhmää kohden voi lisätä palkkiokelpoisten eläinten lukumäärää suurissa tuotantoyksiköissä. Tämän kannustimen lieventämiseksi eläinten enimmäismäärää olisi sovellettava tiukasti ja poistettava mahdollisuus poiketa siitä.

(4) Koska naudanlihantuotantoa määrittävä tekijä on lehmien lukumäärä, lihantuotantoa on tulevaisuudessa mahdollista vähentämällä alentamalla emolehmien lukumäärää. Jotta vähentäminen onnistuisi, on aiheellista vahvistaa niitä vaikutuksia, joita hiehojen lukemisella niiden eläinten joukkoon, joille voidaan myöntää asetuksen (EY) N:o 1254/1999 6 artiklassa tarkoitettu emolehmäpalkkio, on tuotannon vähenemiseen, ja ottaa käyttöön hiehoja koskeva vähimmäisosuus sekä korottaa kyseisten eläinten enimmäisosuutta. Tämä tarkoittaa, että kyseisen asetuksen 10 artiklassa tarkoitettua hiehojen erillistä kansallisista enimmäismäärää on mukautettava. Jotta vähentäminen onnistuisi, olisi lisäksi keskeytettävä rajoitetuksi ajanjaksoksi mahdollisuus jakaa uudelleen kansalliseen varantoon siirrettyjä palkkio-oikeuksia.

(5) Niiden eläinten lukumäärää, joille voidaan myöntää erityispalkkio tai emolehmäpalkkio, rajoitetaan nykyisellään asetuksen (EY) N:o 1254/1999 12 artiklassa tarkoitetulla eläintiheyttä koskevalla edellytyksellä, joka on kaksi nautayksikköä (NY) hehtaaria kohden. Jotta voimaperäistä tuotantoa harjoittavilla tiloilla vähennettäisiin sellaisten eläinten lukumäärää, joille voidaan myöntää kyseisiä palkkioita, ja samalla edistettäisiin laajaperäisempää tuotantoa, eläintiheys olisi pienennettävä 1,8 nautayksikköön.

(6) Määrät, jotka on ostettava kulutuksen vähenemisestä johtuvan nykyisen tuotannon poistamiseksi voivat johtaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 1254/1999 47 artiklan 2 kohdassa vahvistetun enimmäismäärän ylittämiseen. Jotta kyseisen enimmäismäärän soveltaminen ei johtaisi kyseisen asetuksen 47 artiklan 5 kohdassa säädetyn turvaverkkojärjestelmän käyttämiseen, se on syytä poistaa vuosiksi 2001 ja 2002.

(7) Tässä asetuksessa säädetyillä toimenpiteillä pyritään vastaamaan nykyiseen markkinatilanteeseen. Uusia toimenpiteitä saatetaan joutua toteuttamaan tulevaisuudessa tilanteen kehittymisen vuoksi.

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Muutetaan asetus (EY) N:o 1254/1999 seuraavasti:

1. Korvataan 4 artiklan 1 kohta seuraavasti:

"1. Tuottaja, joka pitää tilallaan urospuolisia nautaeläimiä, voi hakemuksesta saada erityispalkkiota. Kyseinen palkkio myönnetään vuosittaisten tuottajakohtaisten enimmäismäärien rajoissa ja härkien osalta ikäryhmää kohden. Palkkio myönnetään enintään 90:stä kuhunkin 2 kohdassa tarkoitettuun ikäryhmään kuuluvasta eläimestä kalenterivuotta ja tilaa kohden. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tuottajakohtainen enimmäismäärä ottaen huomioon erityisesti niiden eläinten lukumäärä, joille on myönnetty palkkio aiempina vuosina. Kunkin jäsenvaltion on perustettava kansallinen varanto, joka vastaa vähintään 1:tä ja enintään 3:a prosenttia niiden eläinten kokonaislukumäärästä, joille voidaan myöntää erityispalkkio sen alueella. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 1 päivästä tammikuuta 2002 alkaen palkkio-oikeuksien summa ei ylitä kansallisia enimmäismääriä. Komissio vahvistaa 43 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen ennen 1 päivää tammikuuta 2002 kansalliset enimmäismäärät tasolle,

- joka vastaa korkeimpia vuosina 1997, 1998, 1999 ja 2000 maksettuja palkkioita korotettuna 3 prosentilla,

- jota tarvittaessa alennetaan suhteellisesti siten, että kansallisten enimmäismäärien summa on enintään 8 453 814 ensimmäiseen ikäryhmään kuuluvaa eläintä ja 2 402 647 toiseen ikäryhmään kuuluvaa eläintä.

Kansallisiin enimmäismääriin sovelletaan edelleen jäsenvaltioiden alueellisia enimmäismääriä koskevan liitteen I alaviitteissä mainittuja säännöksiä. Tapauksissa, joissa tuottaja luovuttaa tai siirtää erityispalkkio-oikeutensa kokonaan tai osittain, on noudatettava 8 artiklan säännöksiä. Jäsenvaltion on perustettava erityispalkkio-oikeuksien kansallinen varanto ja pidettävä sitä yllä 9 artiklan säännöksiä noudattaen, lukuun ottamatta 3 kohdan toista alakohtaa."

2. Poistetaan 4 artiklan 4 ja 5 kohta.

3. Korvataan 6 artiklan 2 kohdan b alakohdan jälkeinen kohta seuraavasti:

"jos tämä pitää yhtäjaksoisesti vähintään hakemuksen jättöpäivää seuraavien kuuden kuukauden ajan emolehmiä ja hiehoja siten, että hiehojen lukumäärä on vähintään 20 ja enintään 40 prosenttia niistä eläimistä, joille haetaan palkkiota."

4. Lisätään 9 artiklan 3 kohtaan alakohta seuraavasti:

"Vuosina 2002-2004 kansalliseen varantoon siirrettyjä oikeuksia ei kuitenkaan voida jakaa uudelleen."

5. Korvataan 10 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan ensimmäinen virke seuraavasti:

"Kyseinen erillinen kansallinen enimmäismäärä ei saa ylittää 40:tä prosenttia asianomaisen jäsenvaltion tämän asetuksen liitteessä II vahvistetusta kansallisesta enimmäismäärästä."

6. Korvataan 12 artiklan 1 kohdan ensimmäinen virke seuraavasti:

"Niiden eläinten kokonaismäärä, joista voidaan myöntää erityispalkkio ja emolehmäpalkkio, rajoitetaan soveltamalla kullakin tilalla eläintiheyttä, joka on 2 nautayksikköä (NY) hehtaaria ja kalenterivuotta kohden. Eläintiheys vahvistetaan 1,8 nautayksiköksi (NY) 1 päivästä tammikuuta 2002."

7. Korvataan 47 artiklan 2 kohdan toinen alakohta seuraavasti:

"Näiden ostojen määrä koko yhteisössä saa olla enintään 350 000 tonnia vuodessa. Kyseistä rajoitusta ei kuitenkaan sovelleta vuosiin 2001 ja 2002."

2 artikla

Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä.

Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2002. Asetuksen 1 artiklan 7 kohtaa sovelletaan kuitenkin tämän asetuksen voimaantulopäivästä.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

>TAULUKON PAIKKA>

Liite I Pääoletukset

>TAULUKON PAIKKA>

Liite II Palkkiot

>TAULUKON PAIKKA>

Liite III Interventiovarastot ja vienti

>TAULUKON PAIKKA>

Liite IV Väliaikaiset toimenpiteet

>TAULUKON PAIKKA>