EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 22.07.1998 
KOM(1998)4741opull. 
Komission tiedonanto 
neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä Euroopan keskuspankille 
EURON SUOJELU 
VÄÄRENTÄMISEN TORJUNTA 

Sisällys 
Tiivistelmä 
1 JOHDANTO 3 
1.1 Tehtäväkenttä ja tavoitteet 3 
1.2 EKP:n, Europolin ja komission tehtävät 5 
2 ENSISIJAISET TOIMINTA-ALAT 7 
3 KOULUTUS 8 
4 TIETOJÄRJESTELMÄ 9 
5 YHTEISTYÖ 11 
6 RIKOSOIKEUDELLINEN SUOJA / JÄSENVALTIOIDEN 
LAINSÄÄDÄNNÖN LÄHENTÄMINEN: RIKOSTEN MÄÄRITTELY, 
SEURAAMUKSET, VIRKA-APU 12 
7 JO OLEMASSA OLEVIEN VÄLINEIDEN HYÖDYNTÄMINEN 14 
8 MÄÄRÄAJAT 

1 JOHDANTO 
1.1. Tehtäväkenttä ja tavoitteet 
Euroopan unionin yhteisen rahan, euron, käyttöönotto suotuisissa olosuhteissa on osa 
peruuttamatonta prosessia, joka vaatii sellaisen suojajärjestelmän luomista euron 
väärentämistä vastaan, johon sisältyvät strategiat ennaltaehkäisyä, koulutusta, yhteistyötä 
ja rikosoikeudellisia seuraamuksia varten. 
Toukokuun 3 päivänä 1998 annetun neuvoston asetuksen 974/98l mukaan euron setelit ja 
kolikot lasketaan liikkeeseen EMUn ensimmäiseen ryhmään kuuluvissa jäsenvaltioissa 
1. tammikuuta 20022. EY:n perustamissopimuksen 105 a artiklan mukaisesti EKPilla on 
yksinoikeus antaa lupa eurosetelien liikkeeseenlaskuun. Jäsenvaltiot ovat edelleen 
vastuussa metallirahojen liikkeeseenlaskusta EKP:n hyväksymisellä. Euroopan 
rahapoliittinen instituutti (ERI) on tehnyt merkittäviä aloitteita, joiden tarkoituksena on 
suojata setelit tehokkaasti alan uusinta turvatekniikkaa käyttäen. 
Euroopan keskuspankin neuvosto hyväksyi 7. heinäkuuta 1998 suuntaviivat euron 
seteleiden suojaamiselle. Yhdessä sen suosituksista kehotetaan neuvostoa, jäsenvaltioita, 
Europolia ja komissiota toteuttamaan rahanväärentämisen torjumiseksi tarvittavat 
toimenpiteet3. 
Euroopan parlamentin talousarvion valvontavaliokunta puolestaan on kehottanut 
komissiota kehittelemään aloitteita euron suojelun vahvistamiseksi yhteisön tasolla. 
Parlamentti viittasi erityisesti kokemuksiin, joita on saatu yhteisöjen taloudellisten etujen 
suojelun alalla. 
Nyt on määriteltävä ERI:n suorittaman työn ja euroa koskevien komission tiedonantojen 
perusteella EMUn ja euron suojelun päälinjat. Väärentämisen torjunta on avainasemassa 
tässä yhteydessä. 
Torjuttavat riskit johtuvat pääasiassa siitä, että euro saattaa levitä laajasti myös yhteisön 
ulkopuolelle. Eurosta on tulossa maailmanlaajuinen vaihto- ja varantovaluutta4. 
Euron suojelun puitteet on sen vuoksi konkreettisesti mukautettava tähän uuteen 
ulottuvuuteen. Väärentämisen vaara on aina tavallista suurempi silloin, kun otetaan 
käyttöön uusia seteleitä tai kolikoita. On selvää, että vaara on erityisen suuri uuden 
yhteisen rahan tullessa käyttöön. Kansainvälisenä varantovaluuttana eurolla on markkina-
arvo, joka tekee siitä helposti vaihdettavan, joten se vetää puoleensa kaikenlaista 
rikollisuutta, myös järjestäytynyttä. Mahdollisuudet käyttää uutta valuuttaa alueella, joka 
on laajempi kuin yksittäisen valtion lainkäyttövallan piiriin kuuluva alue, ja 
jäsenvaltioiden viranomaisten toimivallan rajoittuminen oman maan alueeseen lisäävät 
riskejä. Vaarana on myös edistynyt teknologia (värikopiokoneet, digitaalinen offset-
1 EYVLL 139, 11.5.1998, s. 2. 
Muitakin rikollisuuden muotoja, erityisesti huomattavien kansallisessa valuutassa olevien rahamäärien valkaisua, voi esiintyä 
siirtymävaiheessa, varsinkin sitä ennen ja sen aikana, kun vanhat ja uudet rahat ovat käytössä samanaikaisesti. 
Komissio aikoo tarkastella tätä suositusta yksityiskohtaisesti. 
Tämän vuoksi on välttämätöntä aloittaa erityinen yhteistyö myös yhteisön kumppaneiden kanssa. 
tekniikka), joka on niin kansainvälisten rikollisjärjestöjen kuin yhteen jäsenvaltioon 
rajoittuvien pikkurikollisryhmien ulottuvilla. 
Euron suojelussa on myös otettava huomioon muun muassa seuraavat haittatekijät: 
- se seikka, että uudet setelit ja kolikot eivät ole eurooppalaisille tuttuja. 
Tiedotuskampanjoista huolimatta on selvää, että euron seteleiden ja kolikoiden 
käyttäjät tarvitsevat sopeutumisajan, jotta ne tulisivat heille yhtä tutuiksi kuin 
kansallinen raha5. 
- kansallisten viranomaisten hyvin erilainen kokemusaste. Väärentäjät päättävät 
tietenkin toimintatavoistaan riskien perusteella, mutta ottavat huomioon myös 
kohteekseen valitsemansa setelin tai kolikon levitysmahdollisuudet. Joitakin 
kansallisia valuuttoja väärennetään hyvin vähän. 
- tietyn henkilöstön kokemattomuus ja väärennösten paljastamiskeinojen puute. 
Tarvitaan koulutettua henkilökuntaa sekä valvonta- ja paljastamiskeinoja6 erityisesti 
joissakin rahalaitoksissa, joiden liiketoiminta perustuu suurelta osin rahan keräykseen, 
vaihtoon, kuljetukseen tai liikkeeseenlaskuun. 
- valmistuspaikkojen sekä setelien ja kolikkojen moninaisuus. EKP:n (seteleille) sekä 
jäsenvaltioiden viranomaisten ja rahapajojen (kolikoille) laatimista yhtenäisistä 
teknisistä turvasäännöistä huolimatta jäsenvaltiot voivat kuitenkin käyttää erilaista 
setelipainotekniikkaa ja erilaisia kolikonlyöntimenetelmiä. 
- kolikkojen kansallisen puolen vaihtelevuus. Euron kolikoissahan on toinen puoli 
yhteinen ja toinen puoli kansallinen, mikä tekee niiden tunnistamisen vaikeammaksi 
muissa jäsenvaltioissa, joissa ne kuitenkin voivat olla käytössä. 
- vaihtotapahtumien huomattava lisääntyminen (vanhan ja uuden rahayksikön ollessa 
samanaikaisesti käytössä)7. Henkilöiden, joilla on hallussaan kansallista valuuttaa 
(myös suurrikollisten ja järjestäytyneen rikollisuuden piiriin kuuluvien henkilöiden), 
on nopeasti vaihdettava se euroiksi. 
- euron käyttö euroalueen ulkopuolella. Uutta rahaa tullaan käyttämään EMUn 
kolmanteen vaiheeseen osallistuvien jäsenvaltioiden lisäksi myös muualla, unionin 
muiden jäsenvaltioiden lisäksi myös monissa kolmansissa maissa8, etenkin unionin 
jäsenyyttä hakeneissa maissa. 
5 Joistakin jäsenvaltioista saatu kokemus osoittaa, että uusien kolikoiden väärennösten ilmaantuminen voi paikoitellen johtaa 
siihen, että käyttäjät kieltäytyvät järjestelmällisesti käyttämästä näitä kolikoita vaihdon välineenä. 
Yksinkertaisen ja tehokkaan väärennöstenpaljastusmenetelmän toteuttamismahdollisuudet on tutkittava alan asiantuntijoiden 
kanssa. Tavoitteena on saada käyttöön lisävarmistusmenetelmä, jota voidaan soveltaa ennen kuin asiasta tehdään 
poliisitutkimus. Tästä on tarvittaessa laadittava ohjeet. 
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 974/98, annettu 3 päivänä toukokuuta 1998, euron käyttöönotosta (EYVL L 139, 11.5.1998) 
tämän ajanjakson kestoksi säädetään enintään kuusi kuukautta. On myös otettava huomioon, että matkailun huippuaikoina 
vaihtorahan kysyntä ja käteisrahan käyttö on tavallista vilkkaampaa ja keskittyy tiettyihin paikkoihin (lentoasemat, 
rautatieasemat, satamat, turistikohteet ym.). 
Tällä on varmasti vaikutusta väärennösten lähteisiin. Interpolin ilmoittamiin tietoihin perustuvat rahanväärennystilastot 
osoittavat, että joidenkin kansallisten valuuttojen väärentäminen on kansainvälistä toimintaa, ja huomattava osa siitä tapahtuu 
alkuperämaan ulkopuolella. Dollari, joka on kansainvälinen varantovaluutta, lienee kuvaavin esimerkki vaaroista, joille euro on 
alttiina. 
- territoriaalisuusperiaatteen asettamat rajoitukset. Oikeusjärjestelmien erilaisuus sekä 
rikosoikeudellisten rajojen säilyminen ovat väistämättä esteenä torjuntatoimien 
johdonmukaisuudelle ja yhteisen rahan yhdenmukaiselle suojelulle. 
- edistyneen teknologian keinot. Uusimmat kopiointimenetelmät (laser, 
digitaalitekniikka), ovat vaivattomasti "harrastelijaväärentäjien" saatavilla. 
Jotta nämä erityisesti euron seteleiden ja kolikoiden käyttöönoton yhteydessä esiin 
nousevat uhat saataisiin torjutuksi, EUilla on oltava käytössään välineet ja lainsäädäntö, 
joiden avulla se voi yhtenäisesti ja aktiivisesti ehkäistä rahanväärentämistä. 
Koska edessä on kansallisten rahayksiköiden korvaaminen yhteisellä rahalla ja koska 
jäsenvaltioilla on erilaisia lähestymistapoja ja rakenteita väärennösten torjumiseksi, 
yhteisön on ryhdyttävä tehokkaasti yhteensovitetun yhteistoiminnan edellyttämiin 
toimenpiteisiin. On pystyttävä takaamaan yhteiselle rahalle sama suoja kaikkialla unionin 
alueella. 
Madridin Eurooppa-neuvostossa ja sittemmin Amsterdamin sopimuksessa määriteltiin 
toimielinten ja jäsenvaltioiden tavoitteeksi yhteisön talousarvion kautta käytettävien 
EU:n veronmaksajien rahojen yhtäläinen suojelu. EU:n kansalaisilla on siten oikeus 
odottaa, että toimielimet ja jäsenvaltiot noudattaisivat samaa periaatetta yhteisen rahan 
suojelemisessa. 
Yhteisten käsitteiden ja keskinäisten velvoitteiden määrittämisen välttämättömyys 
merkitsee sitä, että erimielisyyksien ilmaantuessa tarvitaan yhteisiä tulkintoja ja kiistojen 
sovittelua. Tätä varten on kehitettävä yhteisön etujen turvaamiseksi tarvittavat 
tuomioistuinvalvonnan alaiset keinot. Siltä osin kuin kysymys on EY:n 
perustamissopimukseen perustuvista säännöksistä, lainkäyttövalta on luonnollisesti 
yhteisön tuomioistuimella. Jos taas yhteisön säännöksiä on täydennettävä Euroopan 
unionista tehdyn sopimuksen (SEU) VI osastoon perustuvin keinoin, on turvauduttava 
yleissopimuksiin ja pöytäkirjoihin, joiden noudattamista yhteisön tuomioistuin voi 
valvoa. 
Euron väärentämisen ennaltaehkäiseminen on ensisijainen painopistealue, joka edellyttää 
tehokasta valmistelua jo ennen yhteisen rahan käyttöönottoa. Ennaltaehkäisyn 
strategioiden on oltava sellaisia, että ne saavat mahdolliset väärentäjät luopumaan 
suunnitelmistaan tekemällä väärentämisen vaikeaksi, riskialttiiksi ja kalliiksi. Yhteistyön 
on oltava riittävän tehokasta j a seuraamusten yhdenmukaisia. 
Väärentämisen ehkäisemiseen ja torjuntaan tähtäävän kattavan politiikan toteuttaminen 
vaatii kaikkien jäsenvaltioiden, unionin toimielinten ja laitosten sekä asianomaisten 
kansainvälisten elinten yhteistoimia. Oikeudelliset puitteet on saatava valmiiksi vuoden 
2000 aikana, jotta tarvittavat järjestelyt voidaan toteuttaa hyvissä ajoin ennen kuin setelit 
ja kolikot lasketaan liikkeeseen. 
1.2. EKP:n, Europolin ja komission tehtävät 
Euro on EMUn konkreettinen ilmentymä, joten sen suojelu on ensisijaisesti EY:n 
perustamissopimuksen mukainen yhteisön etua koskeva asia, vaikka euron 
rikosoikeudellisen suojan parantamiseksi voidaan tietenkin turvautua myös SEU:n VI 
osaston mukaisiin säädöksiin. 
Komission toimintasuunnitelma perustuu yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 
sovittuun lähestymistapaan. Siihen kuuluu toisaalta toimivaltaisten viranomaisten 
väliseen tietojenvaihtoon ja yhteistyöhön perustuva ennaltaehkäisy, jonka toteuttamiseksi 
tarvitaan yhteisön oikeudellista kehystä, ja toisaalta rikosoikeudellinen suojelu, joka voisi 
perustua SEU:n VI osaston määräysten mukaisiin välineisiin. Tämä lähestymistapa 
koskee kaikkia uhkatyyppejä, niin järjestäytynyttä rikollisuutta kuin muitakin 
rahanväärennyksen muotoja, jotka kaikki on otettava yhtä vakavasti. 
EKP 
Euroopan rahapoliittinen instituutti, joka teki suuren työn varmistaakseen seteleiden ja 
kolikoiden teknisen turvallisuuden, päätti perustaa setelien väärentämisen 
analysointikeskuksen (CAC) ja sen yhteyteen teknisen tietokannan. Vaikka kolikot 
kuuluvat jäsenvaltioiden toimivaltaan, myös niitä koskevat tiedot voitaisiin tallentaa 
tietokantaan. 
Tietokantaa ylläpitää EKP, ja G AC tallentaa siihen tekniset tiedot väärennetyistä euron 
seteleistä. 
EKP:n ja Euroopan keskuspankkijärjestelmän tehtävät liittyvät ensisijaisesti 
rahapolitiikkaan ja setelien painamiseen ja liikkeeseenlaskuun. Sen vuoksi ERI esitti 
heinäkuussa 1996 toiveen siitä, että yhteisön muut toimielimet jatkaisivat ja 
täydentäisivät sen työtä. Henkilötiedot ja operatiiviset tiedot on käsiteltävä erikseen 
ERI:n luoman teknisen tietokannan ulkopuolella. 
Europol 
Europol-yleissopimus, jonka kaikki jäsenvaltiot ovat nyt ratifioineet, antaa 
mahdollisuuden laajentaa Europolin tehtäviä kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden 
torjunnassa sopimuksen 2 artiklan mukaisesti9. Siten Europol voisi osallistua euron 
väärentämisen operatiiviseen torjuntaan. Päätöksen toimivallan laajentamisesta tekisi 
neuvosto yksimielisesti SEU:n VI osastossa määrätyllä menettelyllä. 
Yhtenä Europolin tehtävänä on ylläpitää tietojärjestelmää, johon jäsenvaltioita edustavat 
kansalliset viranomaiset ja kansallisten yksikköjen yhteyshenkilöt voivat vapaaehtoisesti 
tallentaa tietoja. Kansalliset yksiköt voivat suoraan tutustua tietoihin (jotka koskevat 
rikoksia, syytteeseen johtaneita seikkoja sekä niiden tapahtuma-aikoja ja -paikkoja, 
rikoksen teossa käytettyjä keinoja, asiaa käsitteleviä viranomaisia ja asiakirjojen 
numeroita, epäilyjä henkilöiden kuulumisesta rikolliseen järjestöön ym.) ainoastaan 
pyynnöstä ja vain yhteyshenkilön välityksellä määrättyä tutkintaa varten 
(yleissopimuksen 7 ja 8 artikla). 
Tietojen välittämiseen sovelletaan kunkin jäsenvaltion kansallisia säännöksiä. Europol 
voi välittää tietoja kolmansille valtioille ja tahoille, muun muassa joillekin yhteiselimille 
ja Interpolille (yleissopimuksen 18 artikla ja 10 artiklan 4 kohta), mutta ainoastaan 
yksittäistapauksissa, kun tietojen välittäminen on välttämätöntä rikosten ehkäisemiseksi 
Ote sopimuksen 2 artiklasta: "... kun on olemassa tosiasioihin perustuvaa näyttöä rikollisen rakenteen tai järjestön 
olemassaolosta ja kun näillä rikollisuuden muodoilla on kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa sellaisia vaikutuksia, että 
ottaen huomioon rikosten laaja-alaisuus, vakavuus ja seuraukset jäsenvaltioiden yhteinen toiminta on välttämätöntä." 
tai torjumiseksi. Ellei yleissopimusta muuteta, nämä säännökset rajoittavat jatkuvaa ja 
välitöntä yhteistyötä EKPrn ja komission kanssa. 
Komissio 
Komissio täydentää EKP:n työtä ja ottaa huomioon Europolin toiminnan tuoman 
lisäarvon. Komissio ehdottaa, että perustetaan tietokanta sekä yhteisön tietojärjestelmä 
(ks. jäljempänä), jota toimivaltaiset viranomaiset ja Europol voivat käyttää reaaliajassa ja 
jonka avulla Europol pystyy tekemään strategisia ja toiminnallisia analyyseja tehtäviinsä 
kuuluvissa asioissa. 
Euron suojelujärjestelmän on perustuttava yhdenmukaiseen, kattavaan lähestymistapaan, 
jota varten tarvitaan jatkuvaa ja säännöllistä tietoa tosiasioista ja riskeistä. On pystyttävä 
jatkuvasti yhdistämään eri lähteistä saatavia tietoja. Tärkeimpiä lähteitä 
tulliviranomaisten ja poliisin lisäksi ovat liikkeeseenlaskijat, keskuspankit, liikepankit 
sekä rahoitus-ja luottolaitokset. Komissio voi hyödyntää näitä tietoja rikosten torjumisen 
ja ehkäisemisen tehostamiseksi sekä väärinkäytösten havaitsemiseksi. 
Tämän vuoksi komissio ja jäsenvaltioiden asiantuntijat alkoivat heinäkuussa 1996 
selvittää riskejä sekä yhteisten toimenpiteiden tarvetta euron väärentämisen 
ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Selvitysten pohjalta komission yksiköt laativat 
väliraportin, jota käytettiin Ecofm-neuvoston 19. toukokuuta päivättyjen päätelmien 
pohjana. Näissä päätelmissä korostetaan, että euron tehokkaan suojelun toteuttaminen on 
kiireellistä ja sen on tapahduttava ennen liikkeeseenlaskua. 
2. ENSISIJAISET TOIMINTA-ALAT 
Petostentorjunnan neuvoa-antavan komitean yhteyteen komission toimesta perustetussa 
tilapäisessä työryhmässä on hyödynnetty komission sekä jäsenvaltioiden, Europolin, 
ERI:n ja Interpolin asiantuntijoiden kokemuksia ensisijaisten tavoitteiden 
määrittämiseksi. 
Työryhmä on keskittynyt tiettyihin paperi- ja metallirahaa koskeviin näkökohtiin. Nämä 
näkökohdat liittyvät lähinnä tietojenvaihdon kannalta hyödyllisiin tietoihin, tietojen 
kokoamiseen sekä toimivaltaisten viranomaisten väliseen yhteistyöhön, jonka tavoitteena 
on kaiken EMUn toiminnan kannalta haitallisen laittoman toiminnan ennaltaehkäisy, 
tutkinta ja torjunta. Järjestelmä on otettava käyttöön jo ennen euron seteleiden ja 
kolikoiden liikkeeseenlaskua, koska tarvitaan riittävän pitkä koeaika, jotta 
toimintahäiriöiden vaarat voitaisiin arvioida. 
Tarvittavien järjestelyjen ja keinojen on oltava täysin käyttövalmiita 1. tammikuuta 2002, 
jolloin setelit ja kolikot otetaan samanaikaisesti käyttöön kaikissa osallistujamaissa. 
On siis tärkeää jatkaa pohdintaa säädöskehyksestä, jota tarvitaan ennaltaehkäisevän 
toiminnan vahvistamiseksi sekä kansallisten viranomaisten välttämättömän yhteistyön 
helpottamiseksi ja tehostamiseksi, jotta entistä suurempi osa tapauksista paljastuisi ja 
havainnoista ilmoittaminen tulisi pakolliseksi. Annettavaan säädökseen on sisällytettävä 
osanottajamaiden sekä unionin muiden jäsenvaltioiden velvoitteet. Siinä on otettava 
huomioon myös tarve tehdä yhteistyötä kansainvälisten elinten ja kolmansien maiden 
kanssa. 
Euron suojelemiseksi tarvitaan lisäksi yhteistyöjärjestelmää, joka ylittää perinteisen 
kansainvälisen yhteistoiminnan rajat. Tähänastinen toiminta on ollut itsenäisten 
kansallisvaltioiden viranomaisten yhteistyötä oman maan valuutan suojelemiseksi. 
Tätä varten on luotava komissioon uusi yhteisön rakenne, joka toimii yhteistyössä EU:n 
liikkeeseenlaskijoiden (setelien osalta EKP, kolikoiden osalta jäsenvaltiot) ja muiden 
kumppaneiden kanssa sekä unionin tasolla (Europol) että kansainvälisesti (Interpol). 
Tämän vuoksi on kehitettävä seuraavien alojen toimintaa: 
• koulutus10 
• tiedotus-, viestintä- ja tietokantajärjestelmät11 
• yhteistyö, keskinäinen avunanto, tutkintojen tekninen ja toiminnallinen apu12 
• väärentämisen sekä ennaltaehkäisevien seuraamusten määrittely. 
3. KOULUTUS 
Euron liikkeeseenlasku edellyttää uutta lähestymistapaa koulutuksen alalla, jotta 
väärentämistä voitaisiin paremmin ehkäistä ja torjua. Siksi komissiota on pyydetty 
laatimaan mietintö yhteisön ammatillista koulutusta koskevasta politiikasta. Uuden 
koulutuspolitiikan on perustuttava varsinkin kustannustehokkuuden kannalta 
tasapuoliseen ja johdonmukaiseen työnjakoon eri tasojen (jäsenvaltiot, yhteisö, unioni) 
välillä, ja siinä on noudatettava toissijaisuuden ja suhteellisuuden periaatetta. 
Komission yksiköt ovat laatineet neuvoston poliisiyhteistyön työryhmän pyynnöstä 
istuntoasiakirjan13, jonka perusteella komissio tutkii mahdollisuutta käynnistää 
pilottihanke, joka voisi alkaa vuoden 1999 aikana ja johtaa monivuotisen 
toimintasuunnitelman laatimiseen alan koulutusta varten. 
Tulliasioissa voidaan harkita yhteisön Matteus-koulutusohjelman soveltamisalan 
laajentamista euron väärentämisen torjuntaan. Ohjelma kattaa ns. Tulli 2000 -ohjelmaa 
koskevassa päätöksessä tarkoitetun koulutusosuuden. 
Tässä yhteydessä komissio ottaa huomioon myös laajentumiseen liittyvät haasteet ja 
sisällyttää laajentumista valmistelevaan strategiaansa kohdennettua koulutusta euron 
suojelemiseksi. 
10 Toimintaan on saatava mukaan kaikki asianomaiset toimijat, kuten rahoituslaitokset ja kaikki ne, jotka voivat parantaa 
väärennösten ilmitulon todennäköisyyttä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. On kehitettävä järjestelmiä, joiden avulla 
saadaan käyttöön tarvittavat voimavarat ja menettelyt (esim. kannustusjärjestelmä). 
11 On määriteltävä tietokannan käyttöoikeuden saamisen ehdot, luotava strategiset ja toiminnalliset poliisitiedot yhdistävä 
järjestelmä ja sovittava tietojen välitystavasta (standardisoituihin viesteihin perustuvan sähköisen tietojenvaihdon käyttöönotto 
ja järjestelmien teknisen yhteensopivuuden varmistaminen). 
12 On otettava huomioon kasvava koordinoinnin tarve EU:n tasolla euron suojelemiseksi sekä tarve ulottaa yhteistyö yhteisön 
ulkopuolisiin kumppaneihin, koska rahanväärentämisellä on kansainvälinen ulottuvuus. 
13 Alustava istuntoasiakirja «Euron väärentämisen asiantuntijaryhmä: näkemys koulutuksesta» on toimitettu poliisiyhteistyön 
työryhmälle. 
Myös kaupallisen alan ammattilaiset, joilla on valmiudet osallistua väärennösten 
paljastamiseen, voisivat varojen salliessa ottaa osaa tiettyihin kohdennettuihin 
koulutustoimiin. 
4. TIETOJÄRJESTELMÄ 
Asiantuntijat ovat työskentelyssään keskittyneet erityisesti tietojenvaihtoon ja sen 
ehtoihin, joihin on sovellettava yhteisiä standardeja, jotta vältettäisiin liian erilaisten, 
jäsenvaltion mukaan vaihtelevien menettelyjen käyttäminen, mikä haittaisi 
rahanväärennyksen osuvaa analysointia ja arviointia unionin tasolla. 
Yhteisen rahan suojelu laittomilta toimilta perustuu suurelta osin "tiedusteluun". Sen 
vuoksi on kerättävä, yhdisteltävä ja arvioitava tietoja väärennetyistä seteleistä ja 
kolikoista sekä niiden valmistuksesta, hallussapidosta, kuljetuksesta ja 
liikkeeseenlaskusta. 
Näitä tietoj a on pääasiassa kahdenlaisia: 
- tekniset tiedot, jotka koskevat tietojen keräämistä, väärentämismenettelyjä ja setelien 
väärentämisen teknisiä erityispiirteitä. EKP:n alainen väärennösten analysointikeskus 
(CAC) käsittelee tällaiset tiedot. Samanlaisia järjestelyjä arvioidaan parhaillaan 
kolikkojen osalta. 
- rahanväärennyksiä koskevat hallinnolliset tiedot sekä tulli- ja poliisitiedot, joita 
kerätään sekä strategisella että toiminnallisella tasolla. 
Tietoja järjestelmällisesti ja suunnitelmallisesti hyödyntämällä saadaan kokonaiskuva 
asioista ja helpotetaan väärennyskanavien ja -verkostojen paljastamista. On tärkeää 
kerätä ja järjestää kaikki yksityiskohtaiset tiedot, joita saadaan tutkimuksen alusta lähtien 
aina siihen saakka kunnes tutkimus päätetään, asia tulee oikeuskäsittelyyn ja 
seuraamukset pannaan toimeen. Näillä edellytyksillä on mahdollista harjoittaa todellista 
ennaltaehkäisevää politiikkaa, joka perustuu konkreettisiin, jatkuvasti täydennettyihin 
tietoihin. 
On määriteltävä yhteiset tietojenvaihdon standardit ja sähköpostiverkon välityksellä 
hoidettavaa säännöllistä tietojenvaihtoa koskeva velvoite. Mielenkiintoisen 
mahdollisuuden nopeaan tietojenvaihtoon tarjoaa AFIS Mail -verkkoteknologia, jota 
tullipetosten ja maatalouteen liittyvien petosten torjunnasta vastaavat jäsenvaltioiden ja 
komission viranomaiset ovat käyttäneet menestyksellä SCENT-sovelluksen (Secure 
Enforcement Network) yhteydessä jo yli kymmenen vuoden ajan. 
Tietokannan on oltava käyttäjäystävällinen ja nopeasti esille saatavissa, jotta tarvittavat 
tiedot saadaan välittömästi operatiivisesta toiminnasta vastaaville henkilöille. 
Järjestelmän on mahdollisuuksien mukaan oltava yhteensopiva jäsenvaltioiden käytössä 
olevien tietojärjestelmien ja Europolin järjestelmän kanssa. Komission uusi järjestelmä 
on myös sovitettava kansallisten tutkintaelinten käyttämiin tekniikoihin ja 
työmenetelmiin. Käyttöoikeutta koskevat säännöt on määriteltävä. Järjestelmää 
täydennetään ja päivitetään jatkuvasti. Sitä käytetään teknisiin, operatiivisiin ja 
strategisiin tehtäviin, ja sen avulla helpotetaan tietojen yhdistelyä ja kokonaiskuvan 
muodostamista. Se mahdollistaa myös tehokkaiden ja yhteensovitettujen yhteisön tason 
toimien toteuttamisen reaaliajassa, jolloin vältetään se vaara, että eri tutkintaelimet 
käsittelevät toisistaan tietämättä samaa asiaa. 
Tietojärjestelmän eri osasten järjestely edellyttää kansallisten säädösten lisäksi myös 
asianmukaisen oikeudellisen kehyksen luomista yhteisön tasolle. Asiantuntijaryhmän 
selkeästi osoittamien tarpeiden täyttämiseksi on luotava oikeudellinen kehys yhteisen 
rahan suojelusta ja väärentämisen torjunnasta vastaavien viranomaisten harjoittamaa 
tietojen keräämistä ja vaihtoa varten. 
Tässä yhteydessä voidaan tukeutua taloudellisten etujen suojaamista koskeviin yhteisön 
säännöksiin, joissa määritellään käsitteet ja säädetään tietojen keräämiseen ja vaihtoon 
liittyvästä yhteistyöstä14. Talousarvion kaikilla aloilla on jo toimiva tietojärjestelmä. 
Siihen kuuluu muun muassa jäsenvaltioiden toimittamia arkaluonteisia tietoja 
petostapauksista ja väärinkäytöksistä sisältävä yhteisön IRENE-tietokanta, johon 
jäsenvaltioilla ei kuitenkaan toistaiseksi ole käyttöoikeuksia. Lisäksi jäsenvaltioiden ja 
komission tulliviranomaisten keskinäiseen avunantoon (asetus (EY) N:o 515/97) liittyy 
komission ylläpitämä tullitietojärjestelmä (TTJ), jonka sisältämiin tietoihin sovelletaan 
niin ikään arkaluonteisia tietoja koskevia sääntöjä. Tätä käyttäjäystävällistä järjestelmää 
päivitetään jatkuvasti ja se on sekä jäsenvaltioiden että komission käytössä. 
Tässä yhteydessä on syytä muistuttaa, että jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten 
keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission 
yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman 
soveltamisen varmistamiseksi 13 päivänä maaliskuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen 
(EY) N:o 515/97 V osaston mukaisesti on mahdollista tallentaa muun muassa euron 
väärentämiseen liittyvien tulliväärinkäytösten ehkäisemisen ja tutkimisen sekä niihin 
liittyvien syytetoimien kannalta olennaisia tietoja TTJ:n keskustietokantaan. TTJ:ssä on 
lisäksi se väärennösten torjunnan kannalta ratkaiseva etu, että tietoihin voidaan yhdistää 
sähköisiä kuvia. 
Näitä koeteltuja esimerkkejä seuraten säädökseen olisi sisällytettävä: 
- kaiken rahanväärennykseen liittyvän toiminnan määrittely15, jotta vaihdettavat tiedot 
olisivat yhdenmukaisia 
- jäsenvaltioiden velvoite toimittaa komissiolle kaikki tiedot euron väärentämisestä 
14 Talousarvion eri aloihin liittyviä asetuksia neuvoston asetus (ETY, Euratom) N:o 1552/89 (EYVL L 155, 7.6.1989) sellaisena 
kuin se on muutettuna neuvoston asetuksella (Euratom, EY) N:o 1355/96, (EYVL L 175, 13.7.1996) yhteisön omista varoista;, 
neuvoston asetus (ETY) N:o 729/70, (EYVL L 94, 28.4.1970), neuvoston asetus (ETY) N:o 4045/89, (EMOTR:n takuurahasto, 
EYVL L 388, 31.12.1989), neuvoston asetus (ETY) N:o 595/91, (EYVL L 67, 14.3.1991); asetus (ETY) N:o 4253/88 (EYVL L 
374, 31.12.1988), komission asetukset (EY) N:o 1681/94 (rakennerahastot, EYVL L 178, 12.7.1994) ja 1831/94 
(koheesiorahasto, EYVL 191, 27.7.1994); neuvoston asetus (EY) N:o 515/97, (keskinäinen avunanto, EYVL L 82, 22.3.1997, 
aikaisemmin neuvoston asetus (ETY) N:o 1468/81, (EYVL L 144,2.6.1981). 
On myös mahdollista soveltaa säännöksiä, joissa velvoitetaan rahoituslaitokset estämään väärennösten käyttöjä takavarikoimaan ne 
sekä ilmoittamaan asiasta poliisille ja tarpeen vaatiessa keskuspankille. 
15 Määrittelyn välttämättömyys ja hyödyllisyys on ilmennyt yhteisön taloudellisten etujen suojaamisessa, jonka yhteydessä 
hallinnollinen tiedotus-, yhteistyö- ja avunantojärjestelmä perustuu väärinkäytöksen käsitteeseen sellaisena kuin se on 
määritelty neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (EYVL L 312, 23.12.95) 1 artiklassa. Hallinnollisen yhteistyön ja 
keskinäisen avunannon toteuttamiseksi jäsenvaltiot määräävät sitä varten toimivaltaiset viranomaiset. 
Ks. myös neuvoston asetus (EY) N:o 3295/94 väärennettyjen ja laittomasti valmistettujen tavaroiden vapaaseen liikkeeseen 
•luovutuksen, viennin, jälleenviennin tai suspensiomenettelyyn asettamisen kieltämistä koskevista toimenpiteistä (EYVL L 341, 
22.12.94), jossa määritellään väärennetyt tai laittomasti valmistetut tavarat muun muassa kansallisten tulliviranomaisten ja 
komission välisen yhteistyön helpottamiseksi. 
10 
tietojärjestelmän perustaminen, johon kuuluu sähköpostiverkko ja keskustietokanta, 
jota kansalliset viranomaiset pääsevät suoraan käyttämään. Tämän säännöllisesti 
päivitettävän järjestelmän tavoitteena on rahanväärennyksen ehkäiseminen, tutkinta ja 
rankaiseminen. Siihen on siis sisällytettävä asianmukaiset strategiset, toiminnalliset ja 
oikeudelliset tiedot. Järjestelmän on oltava käyttäjäystävällinen ja interaktiivinen. 
säännökset tavoista, joilla tietoja vaihdetaan yhteisön ja unionin elinten, 
kansainvälisten järjestöjen (Interpol) ja kolmansien maiden kanssa (sekä tietokantojen 
käyttöoikeudesta). Käyttöoikeus voidaan eriyttää eri viranomaisten tehtävien 
mukaisesti. On syytä muistuttaa, että 13 päivänä maaliskuuta 1997 annetun neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 515/97 29 artiklan 3 kohdan mukaisesti komission ehdotuksesta 
voidaan päättää sallia kansainvälisten tai alueellisten järjestöjen käyttää TTJ:ää 
edellyttäen, että näiden järjestöjen kanssa tehdään samaan aikaan pöytäkirja. 
säännökset henkilötietojen suojasta, joiden perustaksi voidaan ottaa neuvoston 
asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/9616 säännökset Euroopan yhteisöjen 
taloudellisten etujen suojaamisesta petoksilta ja muilta väärinkäytöksiltä. Nämä 
periaatteet ja niiden soveltaminen komissioon vahvistetaan Amsterdamin sopimuksen 
määräyksissä (ks. erityisesti 286 artikla). 
liikepankkien ja rahoituslaitosten velvoite ilmoittaa havaitsemistaan väärennöksistä 
viranomaisille sekä hallinnolliset seuraamukset velvoitteen laiminlyömisestä17. 
5. YHTEISTYÖ 
Siirtyminen kansallisten etujen suojelusta yhteisön edun suojeluun merkitsee kansallisten 
elinten keskinäistä yhteistyötä ja yhteensovittamista unionin toimielinten ja laitosten 
tuella. 
Rahanväärennystä on kaikkina aikoina ja kaikissa maissa pidetty rikollisena toimintana, 
joka kohdistuu valtion perustaan. Sen vuoksi vuonna 1929 tehdyssä kansainvälisessä 
yleissopimuksessa18 rahanväärennyksen torjunnasta suositellaan keskitettyjen 
erityisrakenteiden luomista tällaisen laittoman toiminnan ennaltaehkäisemiseksi ja 
torjumiseksi. Näin luodut erityiselimet voivat pitää suoraan yhteyttä toisiinsa ja välittää 
toisilleen tietoja rahanväärennyksestä. 
Euron liikkeeseenlaskun yhteydessä on korostettava jo olemassa olevien verkkojen 
merkitystä ja vahvistettava niitä. Tässä yhteydessä komission tarjoama hallinnollinen ja 
toiminnallinen tuki on ensiarvoisen tärkeää. Uuden yhteisön yksikön on oltava 
yhteydessä ja tehtävä yhteistyötä jäsenvaltioiden yhdysyksiköiden, setelien ja kolikoiden 
liikkeeseenlaskusta vastaavien viranomaisten sekä Europolin ja Interpolin kanssa. 
16 EYVL L 292,15.11.1996. Ks. myös edellä mainittu neuvoston asetus (EY) N:o 515/97. 
17 Näiden toimien tehostaminen edistää väärennösten havaitsemista varhaisessa vaiheessa. Vaikka nämä toimet ovat luonteeltaan 
ennaltaehkäiseviä, ne tehostavat väärennösten torjumista, koska ne mahdollistavat tietojen nopean välityksen viranomaisille 
mahdollisimman aikaisessa vaiheessa tai mahdollisimman lähellä alkuperäistä rikosta. Näiden toimijoiden saama säännöllinen 
palaute voisi kannustaa heitä parantamaan ja kehittämään järjestelyjään, joiden avulla väärennökset havaitaan varhaisessa 
vaiheessa. 
18 Genevessä 20 päivänä huhtikuuta 1929 allekirjoitettu yleissopimus. Kansainliiton sopimussarja, nide CXII N:o 2623, s. 371. 
11 
Yhteistyön avulla voidaan parantaa analyysien laatua sekä strategiselta että 
toiminnalliselta kannalta ja vahvistaa väärentämisen torjunnan keinoja erityisesti 
yhteisten strategioiden puitteissa. 
Kenttätyön tehokkuus toiminnan kannalta riippuu yleensä tietojen luotettavuudesta, 
nopeudesta, jolla niitä vaihdetaan toimivaltaisten yhdysyksiköiden välillä, sekä 
viranomaisten välisen yhteistyön laadusta. 
Edellytysten luominen mahdollisimman laajalle yhteistyölle, joka perustuu asianomaisten 
elinten keskinäiseen lojaalisuuteen ja luottamukseen, on ehdoton välttämättömyys. 
Jäsenvaltioissa rakenteet ovat jo valmiina. On ainoastaan laadittava oikeudellinen kehys 
tarvittavien organisaatiotarkistusten mahdollistamiseksi unionin tasolla sekä luotava 
edellytykset tehokkaalle, tiiviille ja säännölliselle yhteistyölle jäsenvaltioiden 
toimivaltaisten elinten välillä ja toisaalta niiden sekä unionin toimielinten ja laitosten 
välillä. 
Säädöskehykseen on kuuluttava: 
- toimivaltaisten kansallisten viranomaisten, komission, Europolin ja EKP:n välinen 
yhteistyön j a avunannon velvoite19 
- säännökset yhteisön ja kolmansien maiden välisestä yhteistyöstä ja keskinäisestä 
hallinnollisesta avunannosta (yhteisön ja kolmansien maiden välisten assosiointi-, 
yhteistyö-ja kumppanuussopimusten erityislausekkeet) 
- erityisfoorumin luominen sen varmistamiseksi, että kansalliset viranomaiset ja 
yhteisön toimielimet ja laitokset yhteensovittavat toimintansa tehokkaasti 
- komission toiminnallisen tukitehtävän selkeyttäminen yhteisön taloudellisten etujen 
suojaamista koskevan pöytäkirjan n:o 2 7 artiklan mukaisesti sekä vastaavasti 
Europolin tehtävän selkeyttäminen Amsterdamin sopimuksessa mm. VI osaston 
30 artiklaan lisättyjen uusien määräysten mukaisesti. 
6. RIKOSOIKEUDELLINEN SUOJA / JÄSENVALTIOIDEN LAINSÄÄDÄNNÖN 
LÄHENTÄMINEN: RIKOSTEN MÄÄRITTELY, SEURAAMUKSET, VIRKA-APU 
Samanaikaisesti kun valmistellaan säännöskokonaisuutta (käsitteiden määrittely, tietojen 
kerääminen, tietojenvaihto, yhteistyö), selvitetään myös rikosoikeudelliset seikat, jotka 
koskevat rikosten määrittelyä, seuraamuksia20 ja virka-apua, jotta kaikkialla unionissa 
saavutettaisiin yhtäläinen suoja. 
Myös vahingonkärsijän määritelmä ja oikeudet sekä vahingonkärsijän edustus 
oikeuskäsittelyn yhteydessä, joista tällä hetkellä säädetään kunkin jäsenvaltion 
lainsäädännössä, on otettava tarkastelun kohteeksi, jotta löydettäisiin yhteisön 
rahapoliittisten etujen mukainen ratkaisu. 
19 Nykyisten asetusten perusteella, ks. alaviitteet 14,16 ja 17. 
20 Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 974/98 euron käyttöönotosta rajoitutaan säätämään ainoastaan, että jäsenvaltioiden on säädettävä 
riittävät seuraamukset rahan väärentämisestä. 
12 
Rikosten määrittely 
Koska oikeusjärjestelmät eroavat toisistaan varsinkin rikosoikeudellisten säännösten osalta, 
on ensi kädessä lähennettävä rahanväärennykseen liittyvien rikosten määrittelyä. 
Vastaavaa kysymystä on jo käsitelty rahanpesun määritelmän yhteydessä laadittaessa 
yhteisön direktiiviä21, väärinkäytöksen määritelmän yhteydessä laadittaessa asetusta 
taloudellisten etujen suojaamisesta ja erityisesti petoksen määritelmän yhteydessä 
laadittaessa yleissopimusta taloudellisten etujen rikosoikeudellisesta suojasta. 
Tähän tavoitteeseen pyritään, koska joutuessaan tekemisiin yhteisön etuja vahingoittavan 
rikollisen toiminnan kanssa jäsenvaltiot eivät yksin kykene varmistamaan yhtäläistä suojaa 
kaikkialla yhteisössä. Yhteisten määritelmien laatiminen helpottaisi tietojen hyödyntämistä, 
kansainvälistä rikosoikeudellista yhteistyötä ja seuraamusten määräämistä. 
On syytä korostaa tarvetta yhteisesti määritellä kaiken rahanväärennykseen liittyvän 
toiminnan rikosoikeudelliset seuraamukset. Rahanväärennykseen liittyvistä seikoista ja 
kaikista väärennystapahtumaa edeltävistä, sen kanssa samanaikaisesti tapahtuvista tai sitä 
seuraavista teoista on säädettävä yhdenmukaisella tavalla ottaen huomioon valokopioinnin 
ja digitaalitekniikan kehitys. Suojajärjestelmän, jonka on oltava yhtäläinen kaikkialla 
yhteisössä, tehokkuus ja yhtenäisyys riippuu rikoksen osatekijöiden täsmällisestä 
erittelystä. 20 päivänä huhtikuuta 1929 tehdyssä Geneven yleissopimuksessa annettu 
rahanväärennyksen määritelmä on tässä yhteydessä mielenkiintoinen lähtökohta. 
Rikosoikeudelliset seuraamukset 
ERI:n laatimasta alustavasta tilannekatsauksesta ilmenee, että enimmäisrangaistukset 
vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen. Tällainen tilanne ei ole EMU-alueen 
yhtäläisen suojan tavoitteen mukainen. On mietittävä keinoja pelotevaikutukseltaan 
yhtenäisen seuraamusjärjestelmän luomiseksi. 
Vertailukohtana voivat olla taloudellisten etujen suojaamisesta saadut kokemukset ja 
tulokset. Rahanväärennykseen liittyvän toiminnan rangaistavuuden määrittelyä edellä 
mainitun euron väärentämisen yhteisen määritelmän perusteella voitaisiin alkuvaiheessa 
täydentää unionin tasolla asettamalla vähimmäisrangaistus, jolloin vähenisi se vaara, että 
joillakin alueilla väärennysrikoksia kohdeltaisiin lievemmin kuin muualla. 
Virka-apu 
Virka-avusta on päätettävä tehokkaan ja yhtenäisen torjunnan varmistamiseksi koko 
unionin alueella. Geneven yleissopimuksen määräyksiä virka-avusta rahanväärennyksen 
torjumiseksi voidaan tässäkin käyttää lähtökohtana22 pohdinnalle ja tarvittavien aloitteiden 
toteuttamiselle. 
Euron suojeluun liittyvän virka-avun ehtoja määriteltäessä on mentävä pitemmälle kuin 
parhaillaan neuvoteltavana olevassa virka-apua koskevassa yleissopimusluonnoksessa 
erityisesti niiden kohtien osalta, jotka koskevat todisteiden tunnustamista ja haltuunottoa 
21 Neuvoston direktiivi 91/308/ETY, 10.6.1991, EYVL L 166, 28.6.1991; neuvoston asetus (EY) 2988/95, 18.12.1995, 
EYVL L 312,23.12.95; 26 päivänä heinäkuuta 1995 tehty yleissopimus, EYVL C 316,27.11.95. 
22 Karkotus (8,9,10 ja 16 artikla) ja oikeusviranomaisten väliset suorat virka-apupyynnöt (16 artikla). 
13 
sekä komission ja EKP:n tehtäviä kansallisten viranomaisten avustamisessa ja suoran virka-
avun antamisessa. 
7. JO OLEMASSA OLEVIEN VÄLINEIDEN HYÖDYNTÄMINEN 
Yhteisön ja sen toimielinten toiminnan sekä hallitustenvälisten sopimuksiin perustuvan ja 
olemassaolevien kansainvälisten järjestöjen toiminnan väliset mahdolliset 
synergiavaikutukset ja keskinäinen täydentävyys on arvioitava tarkasti. Asiantuntijoiden 
työskentelyn perusteella on ilmennyt, että kansainvälisellä tasolla rahanväärennyksen 
torjumiseksi jo luodut yhteistyörakenteet voivat olla merkittäviä erityisesti silloin, kun on 
kyse suhteista niihin kolmansiin maihin, joissa euroa käytetään tai joissa se on 
kansainvälinen vaihto- ja varantovaluutta. 
Euron väärentämistä koskevien tietojen vaihtoa ja operatiivista yhteistyötä kaikkien 
maailman maiden kanssa on siis tehostettava erityisesti asianomaisten kansainvälisten 
järjestöjen välityksellä. Tätä yhteistyötä voidaan täydentää ja täsmentää yhteisön ja 
kolmansien maiden välisiin yhteistyösopimuksiin sisällytettävien erityislausekkeiden 
muodossa (ks. jäljempänä). 
Europol-yleissopimuksen23 on määrä tulla voimaan lokakuussa 1998. Neuvosto saattaa 
vielä yksimielisellä päätöksellä laajentaa Europolin toimivaltaa koskemaan 
rahanväärennystä. Näin neuvosto voisi antaa panoksensa kansainvälisen järjestäytyneen 
rikollisuuden torjuntaan yhteistyössä komission, EKP:n ja jäsenvaltioiden kanssa. 
Euron suojelun on tukeuduttava myös muihin olemassaoleviin kansainvälisiin 
sopimuksiin, kuten Geneven yleissopimukseen24, yhteisön rahapoliittisten etujen 
suojelemiseksi kaikkialla unionin ulkopuolella25. 
Interpol saa ilmoitukset kansainvälisistä rahanväärennystapauksista kansallisilta Interpol-
yksiköiltä. Se laatii tältä pohjalta vuotuiset tilastot niiden valuuttojen väärentämisestä, 
jotka kiertävät muissa maissa. Euron suojeluun voidaan siis saada Interpolin apua, kuten 
jäsenvaltiot ovat saaneet kansallisen rahayksikkönsä suojelemiseksi ennen euron 
käyttöönottoa. Interpol ottaa huomioon EMUn olemassaolon ja pitää euroalueeseen 
kuuluvia jäsenvaltioita yhtenäisenä valuutta-alueena. 
8. MÄÄRÄAJAT 
Toimet on suunniteltava siten, että ne ajoittuvat EMUn vaiheiden mukaan. 
EKP on jo tehnyt päätöksen teknisen tietokannan perustamisesta. 
•" EYVL C 316, 27.11.1995. Europol-yleissopimuksen voimaantulon ehtona on Europolin toimintaa säätelevien asiakirjojen 
laadinta. Nämä asiakirjat mainitaan yleissopimuksen 45 artiklan 4 kohdassa (työjärjestys, henkilöstösääntö, varainhoitoasetus, 
pöytäkirja erioikeuksista ja vapauksista ym.). Näiden asiakirjojen moninaisuuden vuoksi ei voida ennakoida, milloin Europol 
aloittaa varsinaisen työnsä. 
24 Vrt. alaviite 18. 
•" Yhteisön ja sen kumppaneina toimivien kolmansien maiden välillä tehtyihin sopimuksiin voidaan sisällyttää erityislausekkeita 
yhteistyön tehostamiseksi. 
14 
Komissio valmistelee lähestymistapansa ja neuvoston 19 päivänä toukokuuta 1998 
antamien päätelmien mukaisesti euron suojelun vaatimien keinojen ja oikeudellisen 
kehyksen käyttöönottoa jo ennen euron seteleiden ja kolikoiden liikkeeseenlaskua 
1. tammikuuta 2002. 
Tätä varten komissio: 
• jatkaa yhteistyössä asiantuntijoiden kanssa tilannearvion tekemistä sekä 
tietojenvaihtoa ja viranomaisten välistä yhteistyötä koskevaa arviointia 
• esittää lainsäädäntöaloitteita, jotka täydentävät EKP:n toimia. Aloitteiden on tarkoitus 
johtaa 
- sellaisten säännösten aikaansaamiseen, jotka helpottavat tietojenvaihtoa ja tiiviin 
ja säännöllisen yhteistyön järjestämistä rahanväärennyksen ehkäisemiseksi ja 
torjumiseksi 
- säännösten lähentämiseen ja rikosoikeudellisen virka-avun vahvistumiseen26, 
jotka ovat tarpeen seuraamusjärjestelmän yhdenmukaistamiseksi. 
• selvittää mahdollisuutta käynnistää varainhoitovuoden 1999 aikana koulutusalan 
pilottihanke kaikkia niitä varten, jotka osallistuvat rahanväärennyksen 
ennaltaehkäisyyn, paljastamiseen ja rankaisuun. Hankkeen pohjalta voidaan täydentää 
jäsenvaltioiden kansallista koulutuspolitiikkaa ja laatia suuntaviivat koulutuksen 
monivuotiselle toimintaohjelmalle. 
Komissio katsoo, että sovellettavien teknisten keinojen ja rakenteiden 
käyttökelpoisuuden kokeilemiseksi tarvitaan riittävä koeaika. Niinpä se ehdottaa, että 
säädösten antamiselle asetettaisiin määräaika, joka päättyisi viimeistään vuonna 2000. 
Näin euron suojelujärjestelmän sisäänajovaihe voitaisiin käynnistää 1. tammikuuta 2001. 
26 On huomattava, että komissio saa oikeuden tehdä lainsäädäntöaloitteita kolmanteen pilariin kuuluvasta yhteistyöstä oikeusasioissa 
vasta sitten, kun Amsterdamin sopimus tulee voimaan. 
15 


ISSN 1024-4492 
KOM(98) 474 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 09 10 01 06 
Luettelonumero : CB-CO-98-492-FI-C 
ISBN 92-78-38611-1 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg