EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 4.3.2016 COM(2016) 140 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Toinen kertomus Turkin edistymisestä viisumivapautta koskevassa etenemissuunnitelmassa esitettyjen vaatimusten täyttämisessä {SWD(2016) 97 final}



1. JOHDANTO Euroopan unioni (EU) käynnisti viisumivapautta koskevan vuoropuhelun Turkin kanssa 16. joulukuuta 2013, samalla kun EU ja Turkki allekirjoittivat takaisinottosopimuksen. Vuoropuhelu perustuu Turkin viisumivapautta koskevaan etenemissuunnitelmaan, jäljempänä ’etenemissuunnitelma’, jossa asetetaan Turkille tiettyjä vaatimuksia. Kun nämä vaatimukset täyttyvät, komissio voi ehdottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle asetuksen (EY) N:o 539/2001 muuttamista siten, että Turkin kansalaiset voisivat matkustaa Schengen-alueelle ilman viisumia lyhytaikaista oleskelua (enintään 90 päivää minkä tahansa 180 päivän jakson aikana) varten. Etenemissuunnitelmassa luetellaan 72 vaatimusta, jotka on ryhmitelty viiteen temaattiseen osa-alueeseen: asiakirjojen turvallisuus, muuttoliikkeen hallinta, yleinen järjestys ja turvallisuus, perusoikeudet ja laittomien muuttajien takaisinotto. Komissio antoi 20. lokakuuta 2014 ensimmäisen kertomuksen Turkin edistymisestä viisumivapautta koskevan etenemissuunnitelman vaatimusten täyttämisessä , jäljempänä ’ensimmäinen kertomus’. Siinä arvioitiin kunkin vaatimuksen täyttymistä ja annettiin suosituksia, joiden tarkoituksena on edistyksen jatkaminen kaikkien vaatimusten täyttämisessä. Ensimmäisen kertomuksen julkaisemisen jälkeen järjestettiin viisumivapausvuoropuheluun liittyvät komission ja Turkin väliset korkean tason tapaamiset 26. helmikuuta 2015, 14. joulukuuta 2015 ja 19. tammikuuta 2016. Komissio järjesti vuoden 2015 huhtikuun ja heinäkuun välillä Turkkiin seitsemän teknistä tarkastuskäyntiä, joihin osallistui asiantuntijoita jäsenvaltioista, komissiosta, Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivasta virastosta (Frontex), Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirastosta (EASO), Europolista ja EU:n Turkin-edustustosta. Käyntien tarkoituksena oli tarkastella Turkin lainsäädäntöä ja hallinnollisia käytänteitä ja arvioida etenemissuunnitelman vaatimusten täytäntöönpanossa mahdollisesti saavutettua edistystä. Lisäksi 15. heinäkuuta 2015 ja 19. tammikuuta 2016 järjestettiin takaisinoton sekakomitean kokoukset, joissa arvioitiin luvattomasti maassa oleskelevien henkilöiden takaisinottamisesta tehdyn EU:n ja Turkin välisen sopimuksen täytäntöönpanoa. Turkin viranomaisten kanssa keskusteltiin etenemissuunnitelman täytäntöönpanon tukemisesta myös neuvoteltaessa EU:n ja Turkin yhteisestä toimintasuunnitelmasta , joka hyväksyttiin ad referendum 15. lokakuuta 2015, sekä EU:n ja Turkin huippukokouksessa 29. marraskuuta 2015. Huippukokouksessa Turkki ilmoitti olevansa sitoutunut nopeuttamaan etenemissuunnitelman toteuttamista muun muassa aikaistamalla kaikkien EU:n ja Turkin välisen takaisinottosopimuksen määräysten soveltamista. Tavoitteena olisi viisumivapauden toteuttaminen mahdollisesti lokakuuhun 2016 mennessä. Euroopan unioni suhtautui sitoumukseen myönteisesti. Tämä toinen kertomus Turkin edistymisestä viisumivapautta koskevan etenemissuunnitelman vaatimusten täyttämisessä, jäljempänä ’toinen kertomus’, perustuu tietoihin, joita komissio on saanut edellä mainituista asiantuntijakäynneistä ja kokouksista, sekä ilmoituksiin, joita on saatu Turkin viranomaisilta, jäsenvaltioilta, EU:n virastoilta ja muilta lähteiltä. Siinä analysoidaan etenemissuunnitelman vaatimusten täytäntöönpanotilannetta helmikuuhun 2016 mennessä ja luetellaan erityisiä suosituksia toimenpiteistä, jotka Turkin olisi toteutettava edistyäkseen edelleen vaatimusten täysimääräisessä täyttämisessä. Toisen kertomuksen ohessa esitetään komission yksiköiden valmisteluasiakirja . Siinä kuvaillaan yksityiskohtaisesti huomattava joukko asiaa koskevia toimenpiteitä, joiden toteuttamisen Turkki on käynnistänyt lokakuun 2014 jälkeen etenemissuunnitelman vaatimusten täyttämiseksi. Lisäksi valmisteluasiakirjassa arvioidaan viisumivapausvuoropuhelussa sovellettavan menetelmän mukaisesti niitä vaikutuksia muuttoliikkeeseen, joita viisumipakon poistamisen voidaan odottaa aiheuttavan. Toinen kertomus noudattaa etenemissuunnitelman rakennetta, joten siinä käsitellään yksitellen kutakin viidestä osa-alueesta. Jokaisen yhteydessä ilmoitetaan ne vaatimukset, joita ei ole vielä täysin täytetty, ja suositellaan toimenpiteitä, joiden avulla Turkin viranomaisten olisi mahdollistaa saavuttaa tavoite. 2. OSA-ALUE 1: ASIAKIRJOJEN TURVALLISUUS Ensimmäisessä kertomuksessa todettiin Turkin jo edistyneen hyvin asiakirjojen turvallisuutta koskevan osa-alueen vertailuarvojen täyttämisessä. Hiljattain on tapahtunut lisää myönteistä kehitystä, jota kuvataan tarkemmin komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. Tästä mainittakoon erityisesti viimeisten ei-biometristen passien poistaminen käytöstä, aiempaa varmemman menettelyn omaksuminen vanhentuneiden passien mitätöimiseen, jotta voidaan välttää niiden uusiokäyttö väärennöksissä, ja sellaisten oikeudellisten ja teknisten toimenpiteiden hyväksyminen, joiden ansiosta voidaan pian alkaa myöntää uusia ja aiempaa luotettavampia, 10 vuotta voimassa olevia henkilökortteja, jotka sisältävät biometrisia tietoja. Edistyksestä huolimatta Turkin on edelleen toteutettava merkittäviä toimenpiteitä täyttääkseen osa-alueessa määritellyt vaatimukset: Turkin passien turvaominaisuudet olisi mukautettava neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2252/2004 esitettyihin EU:n vaatimuksiin. Turkin olisi siis alettava myöntää passeja, joissa on kontaktiton siru, jossa on haltijan kasvokuva ja sormenjäljet. Turkin lainvalvontaviranomaisten olisi alettava viipymättä jakaa eurooppalaisten kollegoidensa kanssa tietoa väärennetyistä ja vilpillisistä asiakirjoista, jotka on löydetty EU:hun matkustavilta henkilöiltä. Turkin poliisin ja Turkin tärkeimmillä kansainvälisillä lentoasemilla toimivan maahenkilöstön valmiuksia havaita väärennetyt ja vilpilliset matkustusasiakirjat, viisumit ja oleskeluluvat, joita EU:hun matkalla olevat matkustajat käyttävät, olisi parannettava erityisesti lisäämällä koulutusta ja tehostamalla yhteistyötä Turkissa toimivien EU:n jäsenvaltioiden maahanmuuttoalan yhteyshenkilöiden kanssa.

3. OSA-ALUE 2: MUUTTOLIIKKEEN HALLINTA Ensimmäisessä kertomuksessa tunnustettiin Turkin jo edistyneen hyvin etenemissuunnitelman toisen osa-alueen vertailuarvojen täyttämisessä. Turkin viranomaiset ovat lokakuun 2014 jälkeen toteuttaneet huomattavia lisätoimia lujittaakseen entisestään maahanmuuton hallintaa käsittelevän pääosaston operatiivisia valmiuksia. Turkki on myös hyväksynyt useita kansainvälistä suojelua koskevia säädöksiä, kuten 22. lokakuuta 2014 annetun asetuksen, jolla myönnetään tilapäistä suojelua kaikille Syyriasta tulleille pakolaisille, ja 15. tammikuuta 2016 annetun asetuksen, jonka perusteella näillä pakolaisilla on oikeus anoa työlupaa. Turkin viranomaiset ovat tehostaneet rajaturvallisuusyhteistyötään kreikkalaisten ja bulgarialaisten kollegoidensa kanssa yhteisellä maarajallaan. Myös viisumi- ja rajaturvallisuusjärjestelmän lujittamiseksi on toteutettu useita tärkeitä toimenpiteitä. Turkki otti 8. tammikuuta käyttöön viisumipakon, joka koskee Turkkiin ilmateitse tai meritse kolmansista maista saapuvia syyrialaisia. Helmikuun 5. päivänä se poisti Irakin kansalaisilta mahdollisuuden saada viisumi rajalla. Turkki ehdotti kahdenvälisten takaisinottosopimusten neuvottelemista 14 maalle ja aloitti valmistelut kauttakulkuviisumien käyttöön ottamiseksi 18 sellaisen maan kansalaisille, joita pidetään mahdollisina sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen lähtömaina. Lisäksi Turkki on salakuljetukseen puuttumiseksi tehostanut lainvalvontaviranomaistensa toimintaa, myös yhteisten maaoperaatioiden osalta, ja perustanut Turkin kansallisen poliisin ja santarmilaitoksen yhteyteen erikoisyksikköjä torjumaan ihmisten salakuljetusta ja ihmiskauppaa. Kaikista toteutetuista toimenpiteistä on yksityiskohtaista tietoa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. Monet osa-alueen 2 vaatimuksista on kuitenkin täytetty vain osittain. Yksi niistä liittyy siihen, että Turkki soveltaa edelleen EU:n jäsenvaltioihin syrjivää viisumijärjestelmää. Tärkein niistä vaatimuksista, jotka Turkin on vielä täytettävä, liittyy siihen, että Turkin on toteutettava asianmukaiset rajatarkastukset ja asianmukainen rajavalvonta, ”jotta vähennetään huomattavasti ja pysyvästi sellaisten henkilöiden määrää, jotka onnistuvat laittomasti ylittämään Turkin rajat joko saapuakseen Turkkiin tai lähteäkseen Turkista”. Vuonna 2015 EU:n maa- ja merirajoille saapui 888 457 sellaista muuttajaa ja pakolaista, jotka olivat ylittäneet sääntöjenvastaisesti Turkin rajat. Tämä on noin 17 kertaa enemmän kuin vastaava luku vuonna 2014. Ongelma on valitettavasti edelleen ajankohtainen, ja tammikuussa 2016 tällaisia tulijoita rekisteröitiin 68 650. Sääntöjenvastaisten rajanylitysten määrän lisääntyminen liittyy myös laajempaan pakolaiskriisiin, jonka Syyriassa ja eräissä muissa maissa käynnissä oleva konflikti on aiheuttanut. Turkin viranomaisilla, joiden pitäisi estää luvattomat rajanylitykset, on edessään valtava haaste, sillä Turkin alueella oleskelee yli 2,5 miljoonaa syyrialaispakolaista ja yli 200 000 siirtolaista ja pakolaista muista maista. Huomioon on myös otettava, että Turkin rannikkovartiosto otti kiinni tai pelasti vuonna 2015 noin 91 612 EU:hun sääntöjenvastaisesti pyrkivää siirtolaista ja pakolaista. Luku on seitsenkertainen vuoteen 2014 verrattuna. Tästä huolimatta Turkin viranomaisten toimenpiteet ovat edelleen riittämättömiä jo pelkästään sääntöjenvastaisesti maahan pyrkivien määrään nähden. Jotta tähän haasteeseen onnistuttaisiin vastaamaan paremmin, on välttämätöntä, että Turkin viranomaiset jatkavat kiireesti sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, joilla ongelmaan puututaan kattavasti. Tässä suhteessa komissio suosittelee Turkkia harkitsemaan seuraavassa kuvattuja toimenpiteitä: Ensinnäkin olisi vahvistettava Turkin rannikkovartioston valvonta- ja kiinniottovalmiuksia Egeanmeren alueella. Tätä varten olisi nopeutettava sellaisten erilaisten Turkin ja EU:n rahoittamien hankkeiden toteuttamista, joilla kehitetään rannikon tutkaseurantajärjestelmää, lisätään käytettävissä olevien partioalusten määrää, toiminnallisia valmiuksia ja läsnäoloa pitkin rannikkoa ja parannetaan alusten laatua. Rannikon tutkajärjestelmän perustamista odotettaessa voitaisiin harkita laivaston tutkajärjestelmän käyttöä EU:n alueelle pyrkivien muuttajien sääntöjenvastaisten lähtöjen ehkäisemisessä. Rannikkovartioston taakan keventämiseksi olisi lisättävä poliisin ja santarmilaitoksen valmiuksia havaita ja ehkäistä EU:n alueelle pyrkivien muuttajien sääntöjenvastaiset lähdöt yhtä lailla vielä maissa kuin kaukana maarajalta. Tämä olisi tehtävä lisäämällä partiointia ja valvontaa ja myös ilmavalvontajärjestelmien käyttöä. Kaikki rajojen turvaamisesta ja sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen torjumisesta vastaavat viranomaiset olisi ohjeistettava tehostamaan keskinäistä yhteistyötään muun muassa koordinoimalla toimiaan järjestelmällisesti, jakamalla tiedustelutietoa, tietoa ja resursseja sekä lisäämällä yhteisten operaatioiden määrää. Myös kansallisen koordinoinnin ja yhteisen riskianalyysin keskus olisi perustettava pikaisesti EU:n tuella. Kaikkien näiden viranomaisten työskentelyssä olisi muuttajien sääntöjenvastaisen lähdön ehkäisemisen ja ihmissalakuljettajien sattumanvaraisten kiinniottojen lisäksi keskityttävä nimenomaisesti maahanmuuttajien salakuljetukseen osallistuvien rikollisjärjestöjen johtajien ja keskiportaan jäsenten tunnistamiseen ja pidättämiseen ja heidän varojensa takavarikointiin. Turkkiin sääntöjenvastaisesti saapuvien henkilöiden määrän vähentämiseksi maarajavalvontaa olisi tehostettava maan kaakkois- ja itärajoilla. Tätä varten Turkin maavoimien uudistamista olisi jatkettava lisäämällä hyvin koulutetun sopimussuhteisen henkilöstön käyttöä varusmiesten sijasta sekä käyttämällä uudenaikaista valvontavälineistöä ja omaksumalla joustavia partiointitekniikoita. Turkin viranomaisten olisi mahdollisuuksien mukaan kehitettävä yhteistyötä, jota sääntöjenvastaisesti maahan pyrkivien muuttajien lähtö- ja kauttakulkumaiden viranomaisten kanssa tehdään rajavalvonta-asioissa ja jaettaessa tietoa maahanmuuttajien salakuljetukseen osallistuvista rikollisjärjestöistä. Samalla olisi jatkettava työskentelyä muiden tässä osa-alueessa esitettyjen vaatimusten ja suositusten toteuttamiseksi, mikä edistää osaltaan sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen ehkäisyä.

Naapurijäsenvaltioiden kanssa tehtävän rajayhteistyön alalla komissio suosittelee, että Turkin viranomaiset harkitsisivat seuraavia toimenpiteitä: Kolmenvälisen yhteyskeskuksen perustamisesta ”Kapitan Andreevo” rajanylityspaikkaan toukokuussa 2015 tehdyn sopimuksen olisi tultava voimaan ilman lisäviivytystä. Turkin ja Kreikan rannikkovartiostojen välille olisi perustettava suojattu viestintäkanava, jonka kautta voidaan jakaa oikea-aikaista tietoa maahanmuuttajien salakuljetukseen liittyvästä toiminnasta. Turkin olisi kehitettävä operatiivista yhteistyötään Frontexin kanssa voidakseen hyödyntää sen asiantuntemusta kiinniotettujen maahantulijoiden puhuttamisessa ja saadakseen pääsyn salakuljetusverkostojen toimintatapoja koskeviin tietoihin, jotka on kerätty tällä tavalla. Myös Turkin viisumijärjestelmää olisi tarkistettava, jotta voitaisiin paremmin ehkäistä sellaisten kolmansien maiden kansalaisten pääsy Turkkiin, joiden aikomuksena on jatkaa matkaa sääntöjenvastaisesti EU:n ulkorajojen yli. Tätä varten Turkin viranomaisten olisi hyödynnettävä toimenpiteitä, jotka toteutettiin 8. tammikuuta 2016 Syyrian ulkopuolella oleskelevien syyrialaisten ja 5. helmikuuta 2016 Irakin kansalaisten osalta, ja pyrittävä nyt ensisijaisesti lujittamaan niiden maiden kansalaisiin sovellettavaa viisumijärjestelmää, joista pyrki vuonna 2015 eniten muuttajia sääntöjenvastaisesti Turkin kautta EU:hun (afganistanilaiset, pakistanilaiset, iranilaiset, marokkolaiset, palestiinalaiset, somalialaiset, bangladeshilaiset, libanonilaiset, algerialaiset jne.). Lisäksi olisi arvioitava huolellisesti sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen todennäköisyyttä muista sellaisista maista, joiden kansalaisille Turkki on myöntänyt viisumivapauden tai joille se tarjoaa mahdollisuutta saada sähköinen viisumi. Viitekohtina pitäisi olla EU:n luettelot maista, joille on myönnetty viisumivapaus, ja maista, joiden kansalaisilta viisumi vaaditaan. Eri maihin tällä hetkellä sovellettavien viisumijärjestelmien ja kyseisten maiden kansalaisia koskevien havaittujen muuttoliike- ja salakuljetusmallien perusteella Turkin olisi toteutettava seuraavat toimenpiteet: Tietyille suuren muuttoriskin maille, joiden kansalaisilta ei tällä hetkellä vaadita viisumia, olisi asetettava viisumipakko. Jos Turkin viranomaiset päättävät säilyttää sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen mahdollisena alkuperänä olevien kolmansien maiden kansalaisten viisumivapauden, tämän ehdoksi olisi asetettava kyseisten maiden kanssa tehtävien takaisinottosopimusten pikainen allekirjoittaminen ja tehokas täytäntöönpano. Mahdollisuus tulla Turkkiin sähköisellä viisumilla olisi poistettava tiettyjen suuren muuttoriskin maiden kansalaisilta, joille se on tällä hetkellä mahdollista, ja heidät olisi sen sijaan velvoitettava hakemaan viisumia Turkin diplomaattiedustustossa, jossa muuttoliike- ja turvallisuusriskit voidaan tarkastaa asianmukaisesti. Jos Turkin viranomaiset päättävät säilyttää sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen mahdollisena alkuperänä olevien kolmansien maiden kansalaisten mahdollisuuden tulla Turkkiin sähköisellä viisumilla, kyseisille sähköisen viisumin haltijoille olisi tehtävä perusteellisempi tarkastus rajalla, jotta voidaan varmistaa, että he todella täyttävät sähköisen viisumin saamisen edellytykset. Viisumien myöntämisestä vastaavan Turkin konsulihenkilöstön tietämystä ja valmiuksia on parannettava, jotta voidaan varmistaa, että viisumia hakevilla henkilöillä on perustellut syyt tulla Turkkiin ja että he aikovat palata kotimaihinsa. Samalla on tiukennettava sisäisen valvonnan standardeja, jotka koskevat koko viisuminmyöntämisjärjestelmän lahjomattomuutta, erityisesti suuren riskin maissa sijaitsevissa lähetystöissä. Sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen tärkeimpien lähtömaiden kansalaisilta olisi alettava vaatia lentoasemien kauttakulkuviisumeja. Turkin olisi edistyttävä edelleen kansainvälistä suojelua koskevien tämän osa-alueen vaatimusten täyttämisessä hyödyntäen jo toteutettuja huomattavia toimia. Erityisesti on kiinnitettävä huomiota seuraaviin: Turkin viranomaisten olisi jatkettava työskentelyä sen eteen, että kansainvälistä suojelua saavilla henkilöillä olisi tosiasiallinen mahdollisuus sosiaalipalvelujen hyödyntämiseen (erityisesti saada lapsensa kouluun), laillisiin työllistymismahdollisuuksiin, asianmukaiseen asuntoon ja ammatilliseen ja kielikoulutukseen sekä mahdollisuus osallistua muihin aloitteisiin, jotka edistävät heidän sosiaalista osallisuuttaan ja taloudellista riippumattomuuttaan turkkilaisessa yhteiskunnassa. Lisäksi Turkin viranomaisten olisi varmistettava, että kansainvälistä suojelua hakevien henkilöiden hakemukset käsitellään mahdollisimman lyhyessä ajassa ja että he saavat käsittelyn seurauksena joko jonkin Turkin oikeusjärjestelmän mukaisista suojeluasemista tai päinvastaisessa tapauksessa määräyksen poistua Turkista. Tässä yhteydessä on erittäin tärkeää, että maahanmuuton hallintaa käsittelevä pääosasto toteuttaa erityisiä toimia, joilla ovähennetään sellaisten hakemusten ruuhkaa, joiden käsittely on ollut vireillä jo kauan; ovarmistetaan, että siirtolaiset, jotka ovat tulleet Turkkiin sääntöjenvastaisesti ja tehneet kansainvälistä suojelua koskevan hakemuksen, joka on hylätty, palautetaan nopeasti lähtömaahansa; oestetään turvapaikanhakijoita, joiden hakemuksen käsittely on vireillä, sekä kielteisen päätöksen saaneita turvapaikanhakijoita, jotka eivät ole vielä lähteneet Turkista, pakenemasta ja siirtymästä edelleen kohti EU:ta. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on hyödyllistä yhdenmukaistaa menettelyjä erityisesti hyväksymällä määräys, jossa määritellään erityiset säännöt, joita ulkomaalaisista ja kansainvälisestä suojelusta annetun lain täytäntöönpanossa on noudatettava.

4. OSA-ALUE 3: YLEINEN JÄRJESTYS JA TURVALLISUUS Ensimmäisessä kertomuksessa kuvattiin tämän osa-alueen vaatimusten täyttämiseen liittyviä Turkin järjestelmän vahvuuksia ja puutteita. Turkin viranomaiset ovat lokakuusta 2014 alkaen toteuttaneet lisätoimia, kuten ratifioineet 19. helmikuuta 2016 rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista sekä terrorismin rahoittamista koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen, ihmiskaupan vastaisen Euroopan neuvoston yleissopimuksen, Euroopan neuvoston yleissopimuksen yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä ja tuomittujen siirtämisestä tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen lisäpöytäkirjan. On kuitenkin huomattava, että tästä kehityksestä huolimatta osa-alueen 3 vaatimusten täyttämisessä on edistytty huomattavasti osa-alueita 1 ja 2 vähemmän. Vaatimusten täyttämiseksi Turkkia kannustetaan lisäämään myönteisiä vastauksia jäsenvaltioiden esittämiin rikosoikeuden alalla tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskeviin pyyntöihin ja nopeuttamaan vastausten antamista ja täytäntöönpanoa. Lisäksi voitaisiin harkita kattavan lain hyväksymistä sellaisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta, joita noudatetaan pantaessa täytäntöön rikosoikeuden alalla tehtävään oikeudelliseen yhteistyöhön liittyviä Turkin kansainvälisiä velvoitteita; olemaan aktiivisesti yhteydessä kaikkien jäsenvaltioiden asianomaisten viranomaisten kanssa poliisiyhteistyön ja rikosoikeuden alalla tehtävän oikeudellisen yhteistyön aloilla; aloittamaan yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä vuonna 1981 tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen täytäntöönpano ja ratifioimaan sen lisäpöytäkirja (ETS 181) sekä hyväksymään EU:n ja Euroopan neuvoston normien mukaista henkilötietojen suojaa koskevaa lainsäädäntöä; tekemään Europolin kanssa operatiivista yhteistyötä koskeva sopimus ja Eurojustin kanssa yhteistyösopimus heti, kun asianmukainen henkilötietojen suojaa koskeva oikeudellinen kehys on voimassa. Siihen asti Turkin viranomaisia kannustetaan lisäämään kaikin tavoin tietojenvaihtoa ja yhteistyötä kyseisten virastojen kanssa; hyväksymään uusi, vuosia 2016–2018 koskeva järjestäytyneen rikollisuuden torjunnan toimintasuunnitelma, jonka ansiosta voidaan torjua tehokkaammin kaikkia järjestäytyneen rikollisuuden muotoja, erityisesti huume- ja ihmiskauppaa, ampuma-aseiden laitonta kauppaa ja väärennettyjen tavaroiden kauppaa; antamaan EU:lle tietoja Turkkiin tällä hetkellä sijoittautuneista kansallisista ja kansainvälisistä rikollisorganisaatioista ja niiden toimintatavoista sekä lähestymistavasta, jonka Turkin viranomaiset ovat omaksuneet niiden rikollisen toiminnan torjumiseksi; aloittamaan hiljattain ratifioidun, ihmiskaupan vastaisen Euroopan neuvoston yleissopimuksen täytäntöönpano ja saattamaan Turkin tämän alan kansallinen lainsäädäntökehys kyseisessä yleissopimuksessa ja EU:n säännöstössä asetettujen normien mukaiseksi; parantamaan maahanmuuton hallintaa käsittelevän pääosaston valmiuksia tunnistaa ihmiskaupan uhrit ja tarjota heille suojaa; aloittamaan hiljattain ratifioidun, rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista sekä terrorismin rahoittamista koskevan Euroopan neuvoston yleissopimuksen (CETS 198) täytäntöönpano ja saattamaan Turkin tämän alan kansallinen lainsäädäntökehys kyseisessä yleissopimuksessa asetettujen normien mukaiseksi; lujittamaan edelleen talousrikostutkintaviraston (MASAK) valmiuksia analysoida epäilyttäviä liiketoimia ja havaita tapaukset, joissa on kyse rahanpesusta tai terrorismin rahoittamisesta; saattamaan Turkin lainsäädäntökehys täysin Euroopan neuvoston tietoverkkorikollisuutta koskevan yleissopimuksen määräysten mukaiseksi; antamaan lainsäädäntöä, jolla varmistetaan lahjonnan vastaisen valtioiden ryhmän (GRECO) suositusten tehokkaat jatkotoimet, ja hyväksymään kansalaisyhteiskuntaa kuullen laadittu uusi kansallinen lahjonnan vastainen toimintasuunnitelma sekä antamaan vastuu toimintasuunnitelman täytäntöönpanon seurannasta elimelle, jolla on valtuudet toimia riittävän riippumattomasti ja avoimesti; käynnistämään rajaturvallisuudesta ja sääntöjenvastaisen muuttoliikkeen torjunnasta vastaaville virkamiehille koulutusohjelmia ja ottamaan käyttöön heille laaditut lahjonnan torjuntaa koskevat eettiset säännöt ja lisäämään näin toimia sen varmistamiseksi, että viranomaisen lahjontarikoksista nostetaan järjestelmällisesti syytteet;

allekirjoittamaan ja ratifioimaan rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen (ETS 24, 1957) kolme lisäpöytäkirjaa vuosilta 1975, 2010 ja 2012 ja keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen (ETS 30, 1959) lisäpöytäkirja vuodelta 2001 ja aloittamaan tuomittujen siirtämisestä tehdyn Euroopan neuvoston yleissopimuksen (ETS 112, 1983) lisäpöytäkirjan (vuodelta 1997) täytäntöönpano; allekirjoittamaan ja ratifioimaan vuoden 1996 Haagin yleissopimus (yleissopimus toimivallasta, sovellettavasta laista, tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sekä yhteistyöstä vanhempainvastuuseen ja lasten suojeluun liittyvissä asioissa) ja vuoden 2007 Haagin yleissopimus (yleissopimus lasten ja muiden perheenjäsenten elatusavun kansainvälisestä perinnästä); vähentämään viipeitä sellaisten oikeudellisten menettelyjen toteuttamisessa, jotka liittyvät yksityisoikeuden alaa koskevaan vuoden 1980 Haagin yleissopimukseen kansainvälisestä lapsikaappauksesta. 5. OSA-ALUE 4: PERUSOIKEUDET Ensimmäisessä kertomuksessa todettiin, että monet tämän osa-alueen vaatimuksista oli jo täytetty. Siinä kuitenkin yksilöitiin joitakin erittäin tärkeitä aloja, joilla kehitys on edelleen tarpeen. Näillä aloilla on tapahtunut vain vähän kehitystä, joten ensimmäisen kertomuksen asiaa koskevat suositukset ovat pitkälti edelleen voimassa. Tästä syystä Turkkia kehotetaan tarkistamaan terrorismia koskevaa lainsäädäntöään sen yhdenmukaistamiseksi EU:n säännöstön, Euroopan neuvoston normien ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen terrorismia koskevan oikeuskäytännön kanssa; hyväksymään syrjinnän vastaista lainsäädäntöä käyttäen mallina EU:n säännöstöä rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattomasta yhdenvertaisesta kohtelusta; hyväksymään kansallinen toimintasuunnitelma romanien tilanteen parantamiseksi Turkissa ja varmistamaan, että romaniväestöä edustavat kansalaisyhteiskunnan organisaatiot osallistuvat sen täytäntöönpanon seurantaan; ratifioimaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen lisäpöytäkirjat nro 4 ja 7 tai vaihtoehtoisesti varmistamaan tai osoittamaan, että Turkin lainsäädännössä on vastaavat säännökset; jatkamaan Euroopan ihmisoikeussopimuksen rikkomisen estämiseksi laaditun toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa ja huolehtimaan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen ”Incal”-tapauksia koskevan oikeuskäytännön jatkotoimista; tarjoamaan edelleen koulutusta, tukea ja ohjeistusta lainvalvontaviranomaisille, tuomareille ja syyttäjille, jotta nämä voisivat tulkita voimassa olevaa lainsäädäntöä ottaen huomioon Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytännön; hyväksymään laki, jolla perustetaan riippumaton komissio valvomaan lainvalvontaviranomaisten toimintaa mahdollisten yksilön oikeuksien rikkomisten ehkäisemiseksi. 6. OSA-ALUE 5: LAITTOMIEN MUUTTAJIEN TAKAISINOTTO Ensimmäisessä kertomuksessa todettiin, että tämän osa-alueen vaatimusten täyttäminen oli erittäin heikkoa. Komission yksiköiden valmisteluasiakirjan mukaan tämän jälkeen on tapahtunut jonkin verran myönteistä kehitystä. Turkki on erityisesti marraskuussa pidetyn huippukokouksen jälkeen tiivistänyt yhteyksiään Kreikan viranomaisiin parantaakseen voimassa olevan kahdenvälisen pöytäkirjan täytäntöönpanoa. Lisäksi on järjestetty joukko teknisiä kokouksia, joiden myötä Turkki on nopeuttanut niiden 864 takaisinottohakemuksen arviointia, jotka Kreikka on esittänyt vuonna 2016 ja joiden käsittely on vielä kesken. Helmikuussa 2016 Turkki ehdotti Bulgarialle kahdenvälisen pöytäkirjan tekemistä EU:n ja Turkin välisen takaisinottosopimuksen puitteissa.