EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 20.7.2021 COM(2021) 421 final 2021/0240(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaviranomaisen perustamisesta ja asetusten (EU) N:o 1093/2010, (EU) N:o 1094/2010 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2021) 190, 191}

{SEC(2021) 391}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Rahanpesu ja terrorismin rahoitus ovat vakava uhka EU:n talouden ja rahoitusjärjestelmän eheydelle ja kansalaisten turvallisuudelle. Europol on arvioinut, että noin 1 prosentin EU:n vuotuisesta bruttokansantuotteesta havaitaan olevan yhteydessä epäilyttävään taloudelliseen toimintaan. Useiden EU:n luottolaitoksissa tapahtuneiksi väitettyjen, paljon julkisuutta saaneiden rahanpesutapausten jälkeen komissio hyväksyi heinäkuussa 2019 joukon asiakirjoja, joissa analysoitiin rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan EU:n järjestelmän vaikuttavuutta ja tehokkuutta sen silloisessa muodossa. Komissio totesi, että uudistukset olivat tarpeen muun muassa valvonnan ja rahanpesun selvittelykeskusten välisen yhteistyön alalla. Tässä yhteydessä EU:n turvallisuusunionistrategiassa vuosiksi 2020–2025 korostettiin rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan EU:n kehyksen parantamista, jotta voitaisiin suojella eurooppalaisia terrorismilta ja järjestäytyneeltä rikollisuudelta. Komissio esitti 7. toukokuuta 2020 toimintasuunnitelman, joka koskee kattavaa unionin politiikkaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen ehkäisemiseksi. Komissio sitoutui toimintasuunnitelmassa toteuttamaan toimenpiteitä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevien EU:n sääntöjen vahvistamiseksi ja määritteli kuusi painopistealuetta tai pilaria: 1.Varmistetaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan EU:n nykyisen sääntelykehyksen tuloksellinen täytäntöönpano. 2.Luodaan yksi yhteinen rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskeva EU:n säännöstö. 3.Aloitetaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvonta EU:n tasolla. 4.Perustetaan tuki- ja yhteistyömekanismi rahanpesun selvittelykeskuksia varten. 5.Valvotaan unionin tason rikosoikeussäännösten noudattamista ja varmistetaan tietojenvaihto. 6.Vahvistetaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan EU:n sääntelykehyksen kansainvälistä ulottuvuutta. Tällä lainsäädäntöehdotuksella pyritään panemaan täytäntöön kyseisen toimintasuunnitelman toimet 3 ja 4, kun taas kahdella muulla asiaan liittyvällä lainsäädäntöehdotuksella pyritään panemaan täytäntöön toimi 2 ja edistämään toimea 6. Toimet 1 ja 5 eivät edellytä lainsäädäntötoimia. Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan EU:n tason valvonnan käyttöönotto sekä rahanpesun selvittelykeskusten tuki- ja koordinointimekanismin perustaminen on saanut tukea Euroopan parlamentilta ja neuvostolta: Euroopan parlamentti suhtautui rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevasta kokonaisvaltaisesta unionin toimintapolitiikasta 10. heinäkuuta 2020 antamassaan päätöslauselmassa myönteisesti komission toimintasuunnitelmaan ja aikomukseen esitellä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan EU:n tason valvoja sekä rahanpesun selvittelykeskusten EU:n koordinointi- ja tukimekanismi. Euroopan parlamentti kehotti lisäksi komissiota harkitsemaan EU:n koordinointi- ja tukimekanismin luomista EU:n rahanpesun selvittelykeskuksen muodossa, varmistamaan, että rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojan vastuut kattavat finanssialan ja muiden kuin finanssialan ilmoitusvelvolliset ja sillä on suorat valvontavaltuudet tiettyihin ilmoitusvelvollisiin nähden sen mukaan, minkä kokoisia ne ovat tai millaisen riskin ne aiheuttavat, ja että se voi valvoa sitä, miten kansalliset valvojat soveltavat EU:n sääntöjä, sekä jakamaan selkeästi EU:n valvojan ja kansallisten valvojien valtuudet, ja pyysi antamaan EU:n tason valvojalle ja EU:n rahanpesun selvittelykeskukselle talousarviota koskevan ja toiminnallisen riippumattomuuden. Euroopan parlamentti totesi tässä yhteydessä, että ehdotetut talousarvio- ja henkilöresurssit eivät riitä täysimääräisen tuen antamiseksi rahanpesun torjuntaan liittyvään tutkintaan ja nykyisiin koordinointimekanismeihin ja että rahanpesun torjuntaan olisi osoitettava enemmän henkilö- ja taloudellisia resursseja. Neuvosto tukee yhtä lailla komission toimintasuunnitelmaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta 5. marraskuuta 2020 antamissaan päätelmissä. Neuvosto muun muassa pyysi komissiota asettamaan etusijalle rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan EU:n tason valvonnan aloittamisen ja koordinointi- ja tukimekanismin perustamisen rahanpesun selvittelykeskuksia varten. Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojalle olisi annettava toimivaltaa puhtaasti riskiherkkyyden perusteella. Tälle viranomaiselle olisi annettava resurssit kansallisten viranomaisten tukemiseksi ja valvonnan lähentämisen edistämiseksi myös muilla aloilla kuin finanssialalla. Suoran valvonnan hoitamiseksi sen olisi perustettava yhteisiä valvontaryhmiä, tehtävä yleistarkastuksia ja määrättävä valvontatoimenpiteitä ja hallinnollisia seuraamuksia kansallisten järjestelmien ja valvontarakenteiden erityispiirteitä noudattaen. Tällä uudella valvojalla olisi oltava riippumaton ja itsenäinen hallintorakenne ja sen olisi tehtävä yhteistyötä muiden asiaankuuluvien EU:n ja kansallisten viranomaisten kanssa. Rahanpesun selvittelykeskusten koordinointi- ja tukimekanismin luomisen osalta neuvosto ehdottaa, että uudelle viranomaiselle annetaan keskeinen rooli yhteisen analysoinnin vahvistamisessa ja helpottamisessa rahanpesun selvittelykeskusten välillä ja että rahanpesun selvittelykeskusten analyyseja tuetaan ja edistetään vaihtoja ja valmiuksien kehittämistä rahanpesun selvittelykeskusten kesken ja myös muiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Koordinointi- ja tukimekanismin olisi perustuttava hallintotapaan, jossa otetaan rahanpesun selvittelykeskukset kaikilta osin mukaan ja kunnioitetaan niiden keskeisiä tehtäviä ja vastuuta toiminnallisen riippumattomuuden ja itsenäisyyden sekä finanssialan tiedustelutiedon turvallisuuden ja luottamuksellisuuden osalta. Tällä ehdotuksella perustetaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaviranomainen, jäljempänä ’rahanpesuntorjuntaviranomainen’ tai ’viranomainen’. Tämä uusi EU:n rahanpesuntorjuntaviranomainen on välttämätön, jotta voidaan puuttua nykyisiin puutteisiin rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvonnassa unionissa: Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvonta perustuu EU:ssa tällä hetkellä jäsenvaltioiden toimiin. Sen laatu ja vaikuttavuus ovat epätasaisia, koska resurssit ja käytännöt vaihtelevat huomattavasti eri jäsenvaltioissa. Kuten viimeaikaiset EU:n luottolaitoksiin liittyvät väitetyt rahanpesutapaukset osoittavat, rajatylittäviä tilanteita koskeva lähestymistapa ei ole johdonmukainen. Euroopan pankkiviranomaisen (EPV) kertomuksessa toimivaltaisten rahanpesuntorjuntaviranomaisten lähestymistavoista, jotka koskevat rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontaa, vahvistettiin, että edistymisestä huolimatta kaikki toimivaltaiset viranomaiset eivät pysty tekemään tuloksellista yhteistyötä kansallisten ja kansainvälisten sidosryhmien kanssa. Myös menetelmät riskien tunnistamiseksi ja riskiperusteisen lähestymistavan soveltamiseksi valvontaan eroavat toisistaan. Tietyt riskit ovat luonteeltaan kansallisia, kun taas toiset ovat luonteeltaan horisontaalisia tai voivat vaikuttaa koko unionin rahoitusjärjestelmään. Vastauksissaan kohdennettuun kyselylomakkeeseen, jonka komissio toimitti niille osana julkista kuulemista, joka käynnistettiin toimintasuunnitelman hyväksymisen yhteydessä 7. toukokuuta 2020, jäsenvaltiot korostivat, että tarvitaan yhteinen ja johdonmukainen menetelmä riskien arvioimiseksi ja tunnistamiseksi. Jo kuvattujen valvontavaltuuksien erojen lisäksi EPV totesi myös, että kansalliset rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojat eivät välttämättä aina halua käyttää kaikkia käytettävissä olevia valtuuksia. Tämä ei johda ainoastaan riittämättömään valvontaan kansallisella tasolla vaan myös rajatylittäviä palveluja tarjoavien ammattilaisten riittämättömään valvontaan, mikä aiheuttaa riskejä koko sisämarkkinoille. Nämä havainnot vahvistettiin suurelta osin myös Euroopan tilintarkastustuomioistuimen viimeisimmässä kertomuksessa. Näiden puutteiden korjaamiseksi rahanpesuntorjuntaviranomaisesta tulee rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan yhdennetyn valvontajärjestelmän keskus, joka koostuu itse rahanpesuntorjuntaviranomaisesta ja kansallisista viranomaisista, joilla on rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontatehtävä, jäljempänä ’valvontaviranomaiset’. Rahanpesuntorjuntaviranomainen osallistuu suoraan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan unionissa valvomalla suoraan joitakin riskialtteimmista rajatylittävistä finanssialan ilmoitusvelvollisista ja tekemällä niitä koskevia päätöksiä. Viime vuosina julkisuudessa on keskusteltu useista tapauksista, joissa yritykset eivät ole panneet säännöksiä asianmukaisesti täytäntöön ja/tai valvojat eivät ole ryhtyneet asianmukaisiin vastatoimiin. Suoran EU:n tason valvonnan luominen niille ilmoitusvelvollisille, joihin kohdistuu suuri rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen liittyvä riski, poistaa nämä porsaanreiät erityisesti rajatylittävän valvonnan kohdalla. Samalla koordinoidaan kansallisia valvontaviranomaisia ja autetaan niitä parantamaan yhteisen säännöstön noudattamisen valvontaa ja yhdenmukaisten ja korkealuokkaisten valvontanormien, lähestymistapojen ja riskinarviointimenetelmien varmistamista. Kaikissa hiljattain EU:ssa raportoiduissa merkittävissä rahanpesutapauksissa on ollut rajatylittävä ulottuvuus. Näiden rahavirtojen havaitseminen jää kuitenkin kansallisten rahanpesun selvittelykeskusten ja niiden välisen yhteistyön huoleksi. Vaikka tämä kertoo rahanpesun selvittelykeskusten operatiivisesta riippumattomuudesta ja itsenäisyydestä, tätä yhteistyötä tukevan yhteisen rakenteen puuttuminen johtaa tilanteisiin, joissa yhteisiä analyyseja ei tehdä yhteisten välineiden tai resurssien puuttumisen vuoksi. Nämä erot haittaavat rajatylittävää yhteistyötä ja vähentävät siten valmiuksia havaita rahanpesu ja terrorismin rahoitus varhaisessa vaiheessa ja tuloksellisesti. Tämä johtaa hajanaiseen lähestymistapaan, joka on altis rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyville väärinkäytöksille ja jossa ei pystytä ajoissa tunnistamaan suuntauksia ja typologioita unionin tasolla. Uudella rahanpesuntorjuntaviranomaisella olisi myös oltava keskeinen rooli rahanpesun selvittelykeskusten välisen tietojenvaihdon ja yhteistyön parantamisessa. Rahanpesuntorjuntaviranomainen toimii tuki- ja koordinointikeskuksena, joka avustaa rahanpesun selvittelykeskuksia niiden työssä muun muassa sellaisten epäilyttävistä maksutapahtumista tehtyjen ilmoitusten ja epäilyttävää toimintaa koskevien ilmoitusten, joilla on merkittävä rajatylittävä vaikutus, yhteisten analyysien kohdalla, ja tarjoaa FIU.net-foorumille vakaan ylläpitopalvelun. Lisäksi rahanpesuntorjuntaviranomainen mahdollistaa yhteisten ilmoituslomakkeiden ja -standardien kehittämisen EU:n rahanpesun selvittelykeskusten käyttöön.

Tärkeä seikka on myös se, että rahanpesuntorjuntaviranomaisella on valtuudet laatia teknisiä sääntely- ja täytäntöönpanostandardeja ja ohjeita ja suosituksia tehtäviensä puitteissa sekä antaa komissiolle ja lainsäätäjille neuvoja ja palautetta monista rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan toimintapolitiikan näkökohdista, myös unionin ulkopuolisiin lainkäyttöalueisiin liittyvistä riskeistä. • Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Unionissa voimassa oleva rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskeva oikeudellinen kehys koostuu rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevasta direktiivistä ja varainsiirtoasetuksesta. Tähän ehdotukseen liittyy kolme muuta ehdotusta rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan EU:n lainsäädännön muuttamiseksi: i.Uusi asetus, jolla luodaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskeva yhteinen säännöstö ii.Uusi rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskeva direktiivi, joka täydentää asetusta iii.Uudelleenlaadittu asetus (EU) 2015/847 varainsiirtojen mukana toimitettavista tiedoista Tätä neljän lainsäädäntöehdotuksen pakettia pidetään yhtenä johdonmukaisena kokonaisuutena pantaessa täytäntöön 7. toukokuuta 2020 hyväksyttyä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaa komission toimintasuunnitelmaa. Paketilla luodaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskeville unionin säännöille uusi tiukempi täytäntöönpanokehys. Asetukseen sisältyvät suoraan sovellettavat rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevat säännöt, jotka ovat yksityiskohtaisempia kuin nykyisessä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevassa direktiivissä, edistävät jäsenvaltioiden valvonta- ja täytäntöönpanokäytäntöjen lähentymistä. Lisäksi rahanpesuntorjuntaviranomainen saa säännöt, joita se voi soveltaa itse tiettyjen valittujen ilmoitusvelvollisten suorana valvojana. Välillisen valvonnan sekä rahanpesun selvittelykeskusten koordinoinnin ja tuen osalta tähän ehdotukseen liittyvissä ehdotuksissa on säännöksiä, joilla rahanpesuntorjuntaviranomaiselle annetaan valtuudet laatia erilaisia teknisiä sääntely- ja täytäntöönpanostandardeja sekä antaa ohjeita ja suosituksia, mikä vahvistaa viranomaisen roolin ja tehtävän. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen valvontaviranomaisille ja rahanpesun selvittelykeskuksille tarjoama riskinarviointeihin ja analyyseihin liittyvä tuki on myös keskeinen tehtävä uudessa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontajärjestelmässä. Rahanpesuntorjuntaviranomainen tukee myös kolmansia maita koskevaa unionin toimintapolitiikkaa unionin ulkopuolelta peräisin olevien, rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvien uhkien osalta. Rahanpesuntorjuntaviranomainen tekee tässä yhteydessä yhteistyötä asiaankuuluvien komission yksiköiden, Euroopan ulkosuhdehallinnon, EU:n elinten ja virastojen kanssa. • Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Vaikka rahanpesuntorjuntaviranomaisen toimivalta rajoittuu rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan EU:n lainsäädännön soveltamisalaan, kyseinen lainsäädäntö on itse vuorovaikutuksessa ja johdonmukainen rahoituspalveluja ja rikosoikeutta koskevan muun lainsäädännön kanssa. Tähän sisältyy maksuja ja varainsiirtoja koskeva EU:n lainsäädäntö (esimerkiksi maksupalveludirektiivi, maksutilidirektiivi ja sähköistä rahaa koskeva direktiivi). Rahanpesun selvittelykeskusten osalta on myös otettu huomioon direktiivi, jolla helpotetaan rahoitus- ja muiden tietojen käyttöä tiettyjen rikosten ennalta estämistä, paljastamista, tutkimista tai niihin liittyviä syytetoimia varten. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen toimivalta virtuaalivarojen alalla on yhdenmukainen komission 24. syyskuuta 2020 julkaiseman digitaalista rahoitusta koskevan paketin kanssa. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen ja muiden asiaankuuluvien EU:n hajautettujen virastojen sekä muiden EU:n ja kansallisten elinten hyvästä yhteistyöstä säädetään tätä koskevassa asetusluonnoksessa. Näitä virastoja ja elimiä ovat muun muassa Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirasto (Europol), Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF), Euroopan syyttäjänvirasto (EPPO) ja yhteinen valvontamekanismi (YVM) unionin tasolla sekä erilaiset kansalliset viranomaiset, mukaan lukien finanssilaitosten vakavaraisuuden valvojat. Valvonnan ja täytäntöönpanon parantamiseksi eri aloilla rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi mahdollistettava tehokas tietojenvaihto edellä mainittujen viranomaisten välillä ja luotava synergiaetuja näiden viranomaisten kanssa, jos tämä voisi parantaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen onnistunutta torjuntaa. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE • Oikeusperusta Ehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT’, 114 artiklaan, eli oikeusperusta on sama kuin rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan nykyisen oikeudellisen kehyksen kohdalla. SEUT-sopimuksen 114 artiklan katsotaan soveltuvan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan lainsäädännön oikeusperustaksi, kun otetaan huomioon, että kansallisten lakien erilainen kehittyminen voisi häiritä sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja että rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvissä toimissa voitaisiin pyrkiä hyödyntämään pääoman vapaata liikkuvuutta ja rahoituspalvelujen tarjoamisen vapautta, mikä aiheuttaisi taloudellisia tappioita, häiriöitä sisämarkkinoiden toiminnassa ja maineeseen liittyviä vahinkoja unionin tasolla. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan EU:n lainsäätäjä voi SEUT-sopimuksen 114 artiklan nojalla katsoa tarpeelliseksi säätää sellaisen EU:n elimen perustamisesta, jonka tehtävänä on edistää yhdenmukaistamisprosessin täytäntöönpanoa. • Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Komission vuonna 2019 kokoamassa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevassa paketissa, joka koostui tiedonannosta ja neljästä kertomuksesta, tuotiin esiin, että rikolliset ovat voineet hyödyntää EU:n järjestelmän kansallisen täytäntöönpanon eroja jäsenvaltioissa. Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen rajatylittävä luonne tekee kansallisten valvojien ja rahanpesun selvittelykeskusten välisestä hyvästä yhteistyöstä olennaisen tärkeää näiden rikosten ehkäisemiseksi. Monilla yhteisöillä, joihin sovelletaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevia velvoitteita, on rajatylittävää toimintaa, ja valvontaviranomaisten ja rahanpesun selvittelykeskusten erilaiset lähestymistavat estävät niitä soveltamasta parhaita mahdollisia rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisia käytäntöjä konsernitasolla. Jotta voidaan käsitellä näitä rajatylittäviä kysymyksiä ja maksimoida EU:n rahoitusjärjestelmän valmiudet sekä ehkäistä että havaita rahanpesua ja terrorismin rahoitusta, on tarpeen lisätä unionin tason koordinointia, myös joidenkin riskialtteimpien yhteisöjen suoraa EU:n tason valvontaa. • Suhteellisuusperiaate Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen rajatylittävä luonne edellyttää tehostettuja toimia unionin tasolla, jotta voidaan lisätä valvojien ja rahanpesun selvittelykeskusten välistä yhteistyötä. Kuten tähän ehdotukseen liittyvässä vaikutustenarvioinnissa on kuvattu, vaihtoehdot, joissa kaikki suuret tai rajojen yli toimivat finanssilaitokset alistetaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvään valvontaan EU:n tasolla ja joissa perustetaan EU:n tason rahanpesun selvittelykeskus, on kuitenkin hylätty suhteettomina. • Toimintatavan valinta

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus on tarvittava väline uuden EU:n viraston perustamiseksi. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET • Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset EU:n nykyisestä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntajärjestelmästä ja Euroopan pankkiviranomaisen vuoden 2020 alussa saaman rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvän toimivallan käytöstä ei ole vielä tehty kattavaa jälkiarviointia. Taustalla on useita viimeaikaisia lainsäädännöllisiä kehityskulkuja. Neljäs rahanpesuntorjuntadirektiivi hyväksyttiin 20. toukokuuta 2015, ja määräaika sen saattamiselle osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä oli 26. kesäkuuta 2017. Viides rahanpesuntorjuntadirektiivi hyväksyttiin 30. toukokuuta 2018, ja määräaika sen saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä oli 10. tammikuuta 2020. Kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen valvonta on edelleen käynnissä. Edellä mainitut heinäkuussa 2019 annettu komission tiedonanto ja siihen liittyvät kertomukset toimivat kuitenkin arviointina EU:n rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntajärjestelmän vaikuttavuudesta sellaisena kuin se oli kyseisenä ajankohtana. • Sidosryhmien kuuleminen Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaa komission toimintasuunnitelmaa koskeva kuulemisstrategia koostui useista osatekijöistä: –Kuuleminen etenemissuunnitelmasta, jossa ilmoitettiin komission toimintasuunnitelmasta. Kuuleminen järjestettiin komission Kerro mielipiteesi ‑portaalissa 11. helmikuuta ja 12. maaliskuuta 2020 välisenä aikana, ja siihen osallistui 42 eri sidosryhmää. –Julkinen kuuleminen toimintasuunnitelmassa esitetyistä toimista, avoin yleisölle ja kaikille sidosryhmille 7. toukokuuta ja 26. elokuuta 2020 välisenä aikana. Kuulemiseen saatiin 202 virallista vastausta. –Jäsenvaltioiden ja toimivaltaisten rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaviranomaisten kohdennettu kuuleminen. Jäsenvaltioilla oli mahdollisuus esittää näkemyksensä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmän eri kokouksissa, ja EU:n rahanpesun selvittelykeskukset osallistuivat rahanpesun selvittelykeskusten foorumin kokouksiin ja toimittivat kirjallisia muistioita. –Euroopan pankkiviranomaiselle maaliskuussa 2020 esitetty neuvontapyyntö. EPV antoi lausuntonsa 10. syyskuuta 2020. –Euroopan tietosuojavaltuutettu antoi 23. heinäkuuta 2020 lausunnon komission toimintasuunnitelmasta. –Komissio järjesti 30. syyskuuta 2020 korkean tason konferenssin, johon osallistui kansallisten ja EU:n viranomaisten edustajia, Euroopan parlamentin jäseniä sekä yksityisen sektorin, kansalaisyhteiskunnan ja tiedemaailman edustajia. Sidosryhmien palaute toimintasuunnitelmasta oli suurelta osin hyvin myönteistä. Enemmistö tuki sellaisen EU:n valvojan perustamista, jolla olisi kaikkia ilmoitusvelvollisia, finanssialaan kuuluvia ja sen ulkopuolisia, koskeva toimivalta ja suorat valvontavaltuudet ainakin tiettyjen finanssialan ilmoitusvelvollisten osalta. • Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Ehdotusta valmistellessaan komissio tukeutui tunnustetuista lähteistä kerättyyn laadulliseen ja määrälliseen näyttöön, mukaan lukien Euroopan pankkiviranomaisen antamaan tekniseen neuvontaan. Tietoa rahanpesun torjuntasääntöjen täytäntöönpanosta saatiin myös jäsenvaltioilta kyselylomakkeiden avulla ja rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmältä. • Vaikutustenarviointi Tähän ehdotukseen liittyy vaikutustenarviointi, joka toimitettiin sääntelyntarkastelulautakunnan käsiteltäväksi 6. marraskuuta 2020 ja hyväksyttiin kyseisessä lautakunnassa 4. joulukuuta 2020. Sama vaikutustenarviointi on liitetty myös kahteen muuhun lainsäädäntöehdotukseen, jotka esitetään yhdessä tämän ehdotuksen kanssa, eli asetusehdotukseen rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta sekä uudelleenlaadittuun direktiiviin rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta ((EU) 2015/849). Sääntelyntarkastelulautakunta ehdotti vaikutustenarvioinnista antamassaan myönteisessä lausunnossa erilaisia esitystapaan liittyviä parannuksia, jotka toteutettiin. Vaikutustenarvioinnissa komissio tarkasteli erikseen toimintapolitiikan vaihtoehtoja rahanpesun torjunnan valvonnan vaikuttavuuden ja johdonmukaisuuden parantamiseksi sekä rahanpesun selvittelykeskusten välisen yhteistyön ja tietojenvaihdon tason nostamiseksi. Valvonnan osalta harkittavia vaihtoehtoja ovat seuraavat: 1)Rahanpesun torjuntaa valvotaan edelleen kansallisella tasolla, ja Euroopan pankkiviranomainen valvoo tätä valvontaa finanssialalla (perusskenaario).

(2)Kaikkia ilmoitusvelvollisia valvotaan välillisesti. (3)Suorat valvontavaltuudet rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvien vaatimusten soveltamisalaan kuuluvien valittujen riskialttiiden finanssialan ilmoitusvelvollisten osalta ja kaikkien muiden ilmoitusvelvollisten välillinen valvonta. (4)Kaikkien ilmoitusvelvollisten suora EU:n tason valvonta rahanpesun torjunnan alalla. Vaikutustenarvioinnin tulosten perusteella parhaimpana pidetään vaihtoehtoa 3, joka on yhdistelmä suoria ja välillisiä valvontavaltuuksia EU:n tason valvontaelimessä, joka on hajautettu virasto. Rahanpesun selvittelykeskusten välisessä yhteistyössä ja tietojenvaihdossa harkittavia vaihtoehtoja ovat seuraavat: 1)Rahanpesun selvittelykeskukset jatkaisivat yhteistyötä EU:n rahanpesun selvittelykeskusten foorumin puitteissa, ja foorumi luokiteltaisiin verkostoksi (perusskenaario). 2)Muutetaan EU:n rahanpesun selvittelykeskusten foorumi komiteamenettelyyn osallistuvaksi komiteaksi, ja jätetään komission tehtäväksi antaa täytäntöönpanosäädöksiä rahanpesun selvittelykeskuksia koskevien normien määrittelemiseksi. 3)EU:n rahanpesun selvittelykeskusten foorumista tulisi EU:n mekanismi, jolla on valtuudet antaa ohjeita ja teknisiä standardeja sekä järjestää yhteisiä analyyseja ja koulutusta ja toteuttaa kehityssuuntaus- ja riskianalyyseja. 4)EU:n rahanpesun selvittelykeskusten foorumista tulisi EU:n tason rahanpesun selvittelykeskus, joka korvaisi kansalliset rahanpesun selvittelykeskukset. Parhaimpana pidetään vaihtoehtoa 3, EU:n tason koordinointi- ja tukimekanismia rahanpesun selvittelykeskuksille osana EU:n elintä. Kaikkien näiden tehtävien yhdistäminen uuteen rahanpesuntorjuntaviranomaiseen on olennainen askel sen varmistamiseksi, että uusi elin toimii moitteettomasti, sillä sen on tehtävä yhteistyötä erilaisten finanssialaan kuuluvien ja sen ulkopuolisten sidosryhmien kanssa ja koordinoitava valvonnan ja rahanpesun selvittelyn erillisiä tehtäviä. Huolellisen analyysin jälkeen vaihtoehto, jossa uudet tehtävät finanssinykyisille elimille (esimerkiksi Euroopan pankkiviranomaiselle) hylättiin useista syistä. EPV:n hallintomallin erityispiirteiden vuoksi on ilmennyt vaikeuksia käyttää joitakin EPV:n nykyisiä toimivaltuuksia, erityisesti täytäntöönpanoon liittyviä. EPV:llä olisi oltava kaksi päätöksentekomallia – yksi nykyisiä muita kuin rahanpesun torjuntaan liittyviä tehtäviä varten ja toinen vain rahanpesun torjuntaan liittyviä tehtäviä varten. Lisäksi synergiavaikutukset olisivat hyvin rajalliset, koska EPV:llä ei ole kokemusta yhteisöjen suorasta valvonnasta ja sen olisi kehitettävä asiaankuuluvaa asiantuntemusta paitsi finanssialalla myös muilla aloilla. Tämä on myös julkisen kuulemisen tulosten kanssa yhdenmukainen päätelmä. Kuulemisessa Euroopan pankkiviranomainen tulevana rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojana EU:ssa sai vain vähän kannatusta. Kolmannes vastaajista ei ilmaissut mielipidettä asiasta, mutta vain 19 prosenttia niistä, jotka ilmaisivat mielipiteensä, kannattivat EPV:tä. Koska rahanpesun selvittelykeskuksen tuki- ja koordinointimekanismin tehtävät ovat luonteeltaan uudenlaisia eikä yhdelläkään nykyisellä unionin elimellä ole asianmukaisia oikeudellisia valtuuksia tällaisten tehtävien hoitamiseen, rahanpesun selvittelykeskuksen tuki- ja koordinointimekanismia varten tarvittaisiin todennäköisesti myös uusi erityisvirasto. Molempien tehtävien (valvonnan ja rahanpesun selvittelykeskusten koordinoinnin) yhdistämisen uuden rahanpesuntorjuntaviranomaisen alaisuuteen pitäisi tuoda kustannussäästöjä verrattuna kahteen eri virastoon, ja synergioita voidaan ennakoida. Sellaisen rahanpesuntorjuntaviranomaisen perustaminen unionin tasolle, jonka katon alla yhdistetään rahanpesun ja terrorismin rahoituksen tuloksellisen torjunnan erilaiset vaiheet ja osatekijät, vaikuttaa ainoalta toimintapolitiikalta, joka voi vastata vaatimukseen kattavasta rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntapolitiikasta EU:n tasolla. • Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Tämä ehdotus on aloite uuden EU:n viraston perustamiseksi, eikä sillä kumota tai yksinkertaisteta olemassa olevaa lainsäädäntöä. Ehdotusta varten tutkittiin, voisivatko nykyiset EU:n virastot ottaa hoitaakseen kaikki uudelle rahanpesuntorjuntaviranomaiselle ehdotetut tehtävät, ja pääteltiin, että oikeudellisista ja muista syistä näin ei ollut. Yksinkertaistamisen osalta voidaan todeta, että niiden suuririskisten rajatylittävien finanssilaitosten, joita EU:n rahanpesuntorjuntaviranomainen tulevaisuudessa valvoo suoraan, ei enää tarvitse toimia useiden rahanpesun torjunnan valvojien kanssa eri jäsenvaltioissa, mikä yksinkertaistaa niiden hoitamaa rahanpesun torjunnan valvontaa. Lisäksi rahanpesun selvittelykeskusten koordinointimekanismin luominen yksinkertaistaa ja helpottaa rahanpesun selvittelykeskusten välistä yhteistyötä. • Perusoikeudet EU on sitoutunut varmistamaan perusoikeuksien korkeatasoisen suojelun. EU:n elimenä rahanpesuntorjuntaviranomaiseen sovelletaan asiaankuuluvaa tietosuoja-asetusta siltä osin kuin se saattaa käsitellä henkilötietoja. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Rahanpesuntorjuntaviranomaisesta tulee uusi unionin hajautettu virasto, joka rahoitetaan osittain EU:n talousarviosta ja osittain niiltä ilmoitusvelvollisilta perittävistä maksuista, joita rahanpesuntorjuntaviranomainen valvoo suoraan tai välillisesti. Menetelmät niiden yhteisöjen valitsemiseksi, joilta peritään maksuja, ja itse maksujen määrittämiseksi vahvistetaan komission delegoidussa säädöksessä. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen tarvitsemat henkilöstö- ja budjettiresurssit määräytyvät sen tehtävien mukaan. Keskushallinnon ja johdon tehtäviä lukuun ottamatta tehtävät kuuluvat kolmeen pääluokkaan: i.finanssialan tiettyjen valittujen ilmoitusvelvollisten suora valvonta

ii.sekä finanssialan ilmoitusvelvollisten että finanssialan ulkopuolisten ilmoitusvelvollisten välillinen valvonta valvojien tai itsesääntelyelinten valvonnan avulla iii.EU:ssa toimivien rahanpesun selvittelykeskusten koordinointi- ja tukimekanismi. Kun rahanpesuntorjuntaviranomainen on täysin toimintavalmis, henkilöstömäärän on tarkoitus olla kaikissa henkilöstöryhmissä yhteensä 250. Rahanpesuntorjuntaviranomainen ottaa vastuulleen myös kahden olemassa olevan infrastruktuurin hallinnoinnin: i. rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan tietokannan, jota tällä hetkellä hallinnoi Euroopan pankkiviranomainen, ja ii. rahanpesun selvittelykeskusten suojatun viestintäverkon FIU.netin. Näitä kahta infrastruktuuria rahoitetaan jo EU:n talousarviosta. Niiden yleisen näkyvyyden EU:n talousarviossa pitäisi siis muuttua vain sikäli kuin kehitetään lisätoimintoja ja muita parannuksia. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen vuotuisten kokonaismenojen sen ollessa täysin toimintavalmis on laskettu olevan 45,6 miljoonaa euroa, josta noin kolme neljäsosaa on tarkoitus rahoittaa ilmoitusvelvollisilta perittävillä maksuilla. Rahanpesuntorjuntaviranomainen perustetaan vuoden 2023 alussa ja suora valvonta alkaa vuoden 2026 alkupuolella, joten sillä on täydet resurssit vuoden 2025 lopussa. Näin ollen vuosi 2026 on ensimmäinen vuosi, jolloin rahanpesuntorjuntaviranomaisella on täydet resurssit koko kalenterivuoden ajan. Ehdotuksen rahoitus- ja talousarviovaikutukset esitetään yksityiskohtaisesti tähän ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä. 5.LISÄTIEDOT • Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Rahanpesuntorjuntaviranomaisesta tulee uusi hajautettu unionin virasto, joka rahoitetaan osittain EU:n talousarviosta ja osittain niiltä ilmoitusvelvollisilta perittävistä maksuista, joita rahanpesuntorjuntaviranomainen valvoo suoraan tai välillisesti. Menetelmät niiden ilmoitusvelvollisten valitsemiseksi, joilta peritään maksuja, ja itse maksujen määrittämiseksi vahvistetaan komission delegoidussa säädöksessä. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen tarvitsemat henkilöstö- ja budjettiresurssit määräytyvät sen tehtävien mukaan. Keskushallinnon ja johdon tehtäviä lukuun ottamatta tehtävät kuuluvat kolmeen pääluokkaan: tiettyjen valittujen finanssialan ilmoitusvelvollisten suora valvonta sekä finanssialan ilmoitusvelvollisten että finanssialan ulkopuolisten ilmoitusvelvollisten välillinen valvonta valvojien tai itsesääntelyelinten valvonnan avulla EU:ssa toimivien rahanpesun selvittelykeskusten koordinointi- ja tukimekanismi. Kun rahanpesuntorjuntaviranomainen on täysin toimintavalmis, henkilöstömäärän on tarkoitus olla kaikissa henkilöstöryhmissä yhteensä 250. Rahanpesuntorjuntaviranomainen ottaa vastuulleen myös kahden olemassa olevan infrastruktuurin hallinnoinnin: i. rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan tietokannan, jota tällä hetkellä hallinnoi Euroopan pankkiviranomainen, ja ii. rahanpesun selvittelykeskusten suojatun viestintäverkon FIU.netin. Näitä kahta infrastruktuuria rahoitetaan jo EU:n talousarviosta. Niiden yleisen näkyvyyden EU:n talousarviossa pitäisi siis muuttua vain sikäli kuin että kehitetään lisätoimintoja ja muita parannuksia. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen vuotuisten kokonaismenojen sen ollessa täysin toimintavalmis on laskettu olevan 45,6 miljoonaa euroa, josta noin kolme neljäsosaa on tarkoitus rahoittaa ilmoitusvelvollisilta perittävillä maksuilla. Rahanpesuntorjuntaviranomainen perustetaan vuoden 2023 alussa ja suora valvonta alkaa vuoden 2026 alkupuolella, joten viranomaisella on täydet resurssit vuoden 2025 lopussa. Näin ollen vuosi 2026 on ensimmäinen vuosi, jolloin rahanpesuntorjuntaviranomaisella on täydet resurssit koko kalenterivuoden ajan. Ehdotuksen rahoitus- ja talousarviovaikutukset esitetään yksityiskohtaisesti tähän ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä. • Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Rahanpesuntorjuntaviranomainen on oikeushenkilö ja EU:n hajautettu virasto. Se toimii rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan EU:n lainsäädännön puitteissa, mukaan lukien uusi rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskeva asetus, jota komissio ehdottaa tämän ehdotuksen ohella, muutokset nykyiseen direktiiviin (EU) 2015/849 ja muutokset asetukseen (EU) 2015/847. Sen tavoitteena on ehkäistä rahanpesua ja terrorismin rahoitusta unionissa tehostamalla rahanpesun selvittelykeskusten ja valvontaviranomaisten valvontaa ja parantamalla niiden yhteistyötä. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen kotipaikkaa koskeva päätös olisi tehtävä erillisvirastoista annetun Euroopan parlamentin, EU:n neuvoston ja Euroopan komission yhteisen julkilausuman asiaa koskevien määräysten mukaisesti. • Rahanpesuntorjuntaviranomaisen tehtävät ja valtuudet (5–44 artikla)

Rahanpesuntorjuntaviranomaisen tehtävät voidaan jakaa viiteen osaan: i.Rahanpesuntorjuntaviranomainen varmistaa valittujen ilmoitusvelvollisten osalta, että koko konserni noudattaa rahanpesuntorjuntadirektiiviin ja ‑asetukseen ja muihin oikeudellisesti sitoviin unionin säädöksiin, joilla asetetaan finanssilaitoksille rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyviä velvoitteita, sisältyviä vaatimuksia. Se tekee valvontatarkastuksia ja arviointeja yksittäisten yhteisöjen ja konsernien tasolla, osallistuu konsernitason valvontaan sekä kehittää ja pitää ajan tasalla järjestelmää valittujen ilmoitusvelvollisten riskien ja haavoittuvuuksien arvioimiseksi. ii.Rahanpesuntorjuntaviranomainen suorittaa säännöllisiä tarkastuksia varmistaakseen, että kaikilla finanssialan valvojilla on riittävät resurssit ja valtuudet tehtäviensä hoitamiseksi. Se helpottaa kollegioiden toimintaa ja edistää valvontakäytäntöjen lähentämistä ja korkeiden valvontanormien levittämistä. Se koordinoi unionin finanssialan valvojien välistä henkilöstön ja tietojen vaihtoa ja avustaa valvojia. iii.inanssialan ulkopuolisten alojen valvojien ja myös mahdollisten itsesääntelyelinten osalta rahanpesuntorjuntaviranomainen koordinoi valvontanormien ja -käytäntöjen vertaisarviointeja ja pyytää finanssialan ulkopuolisten alojen valvojia tutkimaan ilmoitusvelvollisiin sovellettavien vaatimusten mahdollista rikkomista ja harkitsemaan seuraamusten tai korjaavien toimien määräämistä niistä. Se suorittaa säännöllisiä tarkastuksia ja avustaa valvojia. Kun tiettyjen alojen valvonta on siirretty kansallisella tasolla itsesääntelyelimille, rahanpesuntorjuntaviranomainen suorittaa ensimmäisessä alakohdassa säädettyjä tehtäviä, jotka koskevat tällaisten itsesääntelyelimien toimintaa valvovia julkisia elimiä. iv.Rahanpesuntorjuntaviranomaisella on jäsenvaltioiden rahanpesun selvittelykeskusten osalta merkittävä rooli rahanpesun selvittelykeskusten yhteisten analyysien tekemisessä eli merkityksellisten tapausten määrittämisessä ja asianmukaisten menetelmien kehittämisessä rajatylittävien tapausten yhteistä analyysia varten. Lisäksi se asettaa rahanpesun selvittelykeskusten saataville tietotekniikka- ja tekoälypalveluja ja -välineitä turvallista tiedonvaihtoa varten muun muassa ylläpitämällä FIU.net-verkkoa. Se edistää asiantuntijoiden tietämystä epäilyttävien maksutapahtumien havaitsemis-, analysointi- ja levittämismenetelmistä, tarjoaa rahanpesun selvittelykeskuksille erityiskoulutusta ja apua sekä laatii ja koordinoi uhka-arviointeja. v.Rahanpesuntorjuntaviranomaisen yleisiin toimivaltuuksiin, jotka liittyvät kaikkiin edellä mainittuihin tehtäviin, sisältyy valtuudet hyväksyä teknisiä sääntely- ja täytäntöönpanostandardeja, jos sovellettavassa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevassa lainsäädännössä niin säädetään, sekä laajat valtuudet antaa ohjeita tai suosituksia ilmoitusvelvollisille, rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojille tai rahanpesun selvittelykeskuksille. Rahanpesuntorjuntaviranomaisella on suoran valvonnan yhteydessä valtuudet hyväksyä sitovia päätöksiä, hallinnollisia toimenpiteitä ja taloudellisia seuraamuksia, jotka kohdistuvat suoraan valvottaviin ilmoitusvelvollisiin. Välillisen valvonnan yhteydessä rahanpesuntorjuntaviranomaisella on finanssialan valvontaviranomaisen ja finanssialan ulkopuolisten alojen valvontaviranomaisten osalta valtuudet muun muassa esittää toimintapyyntöjä ja ohjeita, jotka liittyvät niiden oman valvontavallan käyttöön. • Finanssialan valittujen ilmoitusvelvollisten suora valvonta (12–27 artikla) Rahanpesuntorjuntaviranomainen valvoo rajoitettua määrää rajojen yli toimivan finanssialan riskialtteimpia ilmoitusvelvollisia, jäljempänä ’valitut ilmoitusvelvolliset’. Lisäksi on olemassa menettely, jonka mukaisesti se voi ottaa hoitaakseen finanssialan ilmoitusvelvollisen valvonnan kansalliselta valvontaviranomaiselta hätätilanteessa, jos on viitteitä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan lainsäädännön rikkomisesta, jota valvontaviranomainen ei käsittele tehokkaasti ja asianmukaisesti. Suoraan valvottavat yhteisöt valitaan säännöllisesti joka kolmas vuosi objektiivisin kriteerein. Valintaa varten yhteisöillä on oltava toimintaa vähimmäismäärässä jäsenvaltioita, ja ainakin tietyssä määrässä näitä jäsenvaltioita valvontaviranomaisen on luokiteltava ne korkeimpaan riskiluokkaan kuuluviksi yhdenmukaistetun riskinarviointimenetelmän perusteella. Rahanpesuntorjuntaviranomainen voi ottaa hoitaakseen finanssialan yksittäisen ilmoitusvelvollisen valvonnan, jos sovellettavien vaatimusten noudattamisessa on ilmennyt ongelmia yhteisön tasolla eikä asianomainen valvontaviranomainen ole toteuttanut riittäviä toimenpiteitä puuttuakseen noudattamatta jättämiseen ajoissa. Tehtävän siirtäminen voidaan toteuttaa ainoastaan sellaisen menettelyn jälkeen, joka päättyy siirtämisen vahvistavaan komission päätökseen. Tätä ennen rahanpesuntorjuntaviranomainen olisi velvoittanut valvontaviranomaisen erityisiin toimiin havaittujen puutteiden korjaamiseksi ilmoitusvelvollisen tasolla, kansallinen viranomainen ei olisi toteuttanut tällaisia toimia tietyssä määräajassa ja rahanpesuntorjuntaviranomainen olisi saattanut asian komission käsiteltäväksi pyytäen päätöstä valvontatoimivallan siirtämisestä. Suoraan valvottavien valittujen ilmoitusvelvollisten valvonnasta vastaavat rahanpesuntorjuntaviranomaisen johtamat yhteiset valvontaryhmät, joihin kuuluu kansallisten valvontaviranomaisten henkilöstöä. Paikan päällä tehtävät vierailut ovat osa valvontaa. Viranomaisella on valtuudet osoittaa tällaisille valituille ilmoitusvelvollisille sitovia päätöksiä ja määrätä oikeushenkilöille hallinnollisia seuraamuksia, joiden suuruus on enintään 10 prosenttia liikevaihdosta tai 10 miljoonaa euroa sen mukaan, kumpi summa on suurempi. • Muiden kuin valittujen ilmoitusvelvollisten välillinen valvonta (25–27 artikla) ja finanssialan ulkopuolisten ilmoitusvelvollisten välillinen valvonta (28–29 artikla) Rahanpesuntorjuntaviranomaisen välillinen valvontatehtävä koostuu kansallisten rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojien työn koordinoinnista ja valvonnasta. Tämä koskee myös itsesääntelyelimiä tietyissä jäsenvaltioissa tiettyjen finanssialan ulkopuolisten ilmoitusvelvollisten osalta. Vertaisarvioinnit ja temaattiset arvioinnit ovat tärkeitä välineitä hyvien ja vähemmän hyvien käytäntöjen tunnistamisessa ja korkeiden valvontanormien takaamisessa kaikkialla unionissa. Rahanpesuntorjuntaviranomaisella on valtuudet antaa ohjeita, lausuntoja ja suosituksia kansallisille valvojille ja itsesääntelyelimille. • Rahanpesun selvittelykeskusten koordinointi- ja tukimekanismi (33–37 artikla) Rahanpesuntorjuntaviranomaisella on valtuudet hyväksyä teknisillä täytäntöönpanostandardeilla sitovia lomakkeita ja malleja, joilla ilmoitusvelvollisten epäilyttävistä maksutapahtumista ja epäilyttävästä toiminnasta voidaan ilmoittaa rahanpesun selvittelykeskuksille. Tämä helpottaa nopeampaa ja tehokkaampaa yhteistyötä ja tietojenvaihtoa rahanpesun selvittelykeskusten välillä. Se edistää tiettyjen epäilyttävien rajatylittävien maksutapahtumien ja toimien yhteisten analyysien järjestämistä ja osallistuu siihen. Se tarkastelee tällaisten yhteisten analyysien tekemistä koskevia menetelmiä ja menettelyjä pyrkien jatkuvasti parantamaan niiden vaikuttavuutta. Lisäksi se ylläpitää ja hallinnoi rahanpesun selvittelykeskusten välistä suojattua FIU.net-viestintäverkkoa. • Rahanpesuntorjuntaviranomaisen organisaatio ja hallinto (45–63 artikla) Rahanpesuntorjuntaviranomaiseen kuuluu kaksi kollegiaalista hallintoelintä: viiden riippumattoman kokoaikaisen jäsenen ja rahanpesuntorjuntaviranomaisen puheenjohtajan muodostama johtokunta sekä hallintoneuvosto, joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista. Rahanpesuntorjuntaviranomaiselle annettujen erilaisten tehtävien hoitamiseksi hallintoneuvostolla on kaksi vaihtoehtoista kokoonpanoa: valvontakokoonpano, jossa on rahanpesun torjunnasta vastaavien viranomaisten päälliköitä, ja rahanpesun selvittelykeskusten kokoonpano, jossa on kansallisten rahanpesun selvittelykeskusten päälliköitä. Hallintoneuvoston kummankin kokoonpanon puheenjohtajana toimii rahanpesuntorjuntaviranomaisen puheenjohtaja. Hallintoneuvosto hyväksyy aihealueesta riippuen asianmukaisessa kokoonpanossa kaikki sääntelyvälineet ja laatii teknisiä sääntely- ja täytäntöönpanostandardeja, ohjeita ja suosituksia. Valvontakokoonpanossaan hallintoneuvosto voi myös antaa lausunnon yhteisen valvontaryhmän laatimista, valittuja suoraan valvottavia ilmoitusvelvollisia koskevista päätöksistä ennen kuin johtokunta tekee niistä lopullisen päätöksen. Johtokunta on rahanpesuntorjuntaviranomaisen hallintoelin. Se tekee kaikki päätökset yksittäisistä ilmoitusvelvollisista tai yksittäisistä valvontaviranomaisista, jos rahanpesuntorjuntaviranomainen toimii valittujen ilmoitusvelvollisten suorana valvojana tai muiden kuin valittujen ilmoitusvelvollisten tai finanssialan ulkopuolisten ilmoitusvelvollisten välillisenä valvojana, jolla on niiden valvontaviranomaisiin kohdistuvat erityiset valvontavaltuudet. Johtokunta tekee myös päätökset, jotka koskevat talousarvioesitystä ja muita rahanpesuntorjuntaviranomaisen hallintoon, operaatioihin ja toimintaan liittyviä asioita. Näiden päätösten osalta komission edustajalla on äänioikeus. Rahanpesuntorjuntaviranomaisella on puheenjohtaja ja pääjohtaja. Puheenjohtaja edustaa rahanpesuntorjuntaviranomaista ja vastaa hallintoneuvoston ja johtokunnan työn valmistelusta. Pääjohtaja vastaa rahanpesuntorjuntaviranomaisen päivittäisestä johtamisesta, ja hänellä on hallinnollinen vastuu viranomaisen talousarvion toteuttamisesta, resursseista, henkilöstöstä ja hankinnoista. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen puheenjohtaja ja pääjohtaja valitaan erillisiä valintamenettelyjä noudattaen. Oikaisulautakunta käsittelee valituksia rahanpesuntorjuntaviranomaisen sitovista päätöksistä, jotka on osoitettu sen suorassa valvonnassa oleville ilmoitusvelvollisille. Oikaisulautakunnan päätöksiin voi hakea muutosta Euroopan unionin tuomioistuimelta. Oikaisulautakunnassa on viisi arvostettua henkilöä, joiden tehtävänä on kuulla valittujen ilmoitusvelvollisten hallinnolliset valitukset rahanpesuntorjuntaviranomaisen heille osoittamista sitovista päätöksistä. Oikaisulautakunta voi ehdottaa hallinnollisen valituksen kohteena olevan johtokunnan alkuperäisen päätöksen muuttamista tai korvaamista. Johtokunta ottaa huomioon oikaisulautakunnan lausunnon, mutta lausunto ei sido sitä. • Varainhoitosäännökset (64–72 artikla)

Rahanpesuntorjuntaviranomainen laatii budjettivallan käyttäjän hyväksyttäväksi vuotuisen talousarvion, jonka on oltava tasapainoinen. Se hyväksyy sisäiset varainhoitosäännöt ja petostentorjuntatoimenpiteet. Tilintarkastustuomioistuin kommentoi talousarvioesitystä ja on toimivaltainen tarkastamaan rahanpesuntorjuntaviranomaisen. Euroopan parlamentti myöntää talousarviota koskevan vastuuvapauden, kuten muidenkin hajautettujen virastojen kohdalla. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen tulot tulevat sekä EU:n talousarviosta että tietyiltä valituilta ja muilta kuin valituilta finanssialan ilmoitusvelvollisilta perittävistä maksuista. Valituilta ja muilta kuin valituilta ilmoitusvelvollisilta perittävät maksut vastaavat kustannuksia, joita rahanpesuntorjuntaviranomaiselle aiheutuu finanssialan ilmoitusvelvollisten suorasta ja välillisestä valvonnasta. Komission delegoidussa säädöksessä täsmennetään niiden ilmoitusvelvollisten alaryhmä, joilta peritään maksuja, ja vahvistetaan ilmoitusvelvollista kohden perittävien maksujen laskentamenetelmä. • Henkilöstösäännöt (73–76 artikla) ja yhteistyö (77–81 artikla) Rahanpesuntorjuntaviranomainen soveltaa henkilöstösääntöjä ja muuhun henkilöstöön sovellettavia palvelussuhteen ehtoja, jotka koskevat muun maussa salassapitovelvollisuutta, erioikeuksia ja vapauksia. Tietosuojaa ja asiakirjojen julkisuutta koskevat säännöt velvoittavat tekemään tiivistä yhteistyötä Euroopan tietosuojavaltuutetun ja tietosuojaneuvoston kanssa. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen on tehtävä vilpittömässä mielessä yhteistyötä asiaankuuluvien ulkoisten elinten, kuten EU:n elinten (Europol, Euroopan valvontaviranomaiset, yhteinen valvontamekanismi ja Euroopan syyttäjänvirasto), muiden asiaankuuluvien kansallisten toimivaltaisten viranomaisten, kuten toiminnan vakaudesta, kriisinratkaisusta ja talletusten vakuusjärjestelmästä vastaavien viranomaisten, sekä tarvittaessa kolmansien maiden viranomaisten kanssa. • Loppusäännökset (82–93 artikla) Euroopan pankkiviranomaisen toimivalta rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan alalla poistetaan ja siirretään rahanpesuntorjuntaviranomaiselle. Rahanpesuntorjuntaviranomainen perustetaan vuoden 2023 alussa, ja suoraan valvontaan liittyvä toiminta alkaa vuoden 2026 alussa. Arviointi tehdään joulukuuhun 2029 mennessä. 2021/0240 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaviranomaisen perustamisesta ja asetusten (EU) N:o 1093/2010, (EU) N:o 1094/2010 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon Euroopan tietosuojavaltuutetun lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä,

sekä katsovat seuraavaa: 1)Kokemus nykyisestä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevasta kehyksestä, joka perustuu voimakkaasti rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevien toimenpiteiden kansalliseen täytäntöönpanoon, on paljastanut heikkouksia sekä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan unionin kehyksen tehokkaassa toiminnassa että kansainvälisten suositusten sisällyttämisessä kehykseen. Nämä heikkoudet aiheuttavat uusia esteitä sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle sekä sisämarkkinoiden sisäisten riskien että sisämarkkinoihin kohdistuvien ulkoisten uhkien vuoksi. 2)Rikollisuuden ja siitä saadun hyödyn rajatylittävä luonne vaarantaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvät unionin rahoitusjärjestelmän toimet. Nämä toimet on hoidettava unionin tasolla perustamalla yhdenmukaistettujen sääntöjen täytäntöönpanosta vastaava rahanpesuntorjuntaviranomainen. Lisäksi rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi noudatettava yhdenmukaistettua lähestymistapaa, jotta voidaan vahvistaa unionin nykyistä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan ennaltaehkäisevää kehystä ja erityisesti rahanpesun torjunnan valvontaa sekä rahanpesun selvittelykeskuksen välistä yhteistyötä. Tämän lähestymistavan olisi vähennettävä eroja kansallisessa lainsäädännössä ja valvontakäytännöissä, ja siinä olisi otettava käyttöön rakenteita, joilla edistetään määrätietoisesti sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Näin ollen lähestymistavan olisi perustuttava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT’, 114 artiklaan. 3)Tästä syystä olisi perustettava rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnasta vastaava eurooppalainen viranomainen, jäljempänä ’rahanpesuntorjuntaviranomainen’. Tämän uuden rahanpesuntorjuntaviranomaisen perustaminen on ratkaisevan tärkeää, jotta voidaan varmistaa sellaisten ilmoitusvelvollisten tehokas ja riittävä valvonta, joille on ominaista suuri rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvä riski, vahvistaa yhteisiä lähestymistapoja muiden kuin valittujen ilmoitusvelvollisten valvonnassa ja helpottaa rahanpesun selvittelykeskusten yhteisiä analyyseja ja niiden välistä yhteistyötä. 4)Tämä uusi väline on osa kattavaa pakettia, jonka tavoitteena on vahvistaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaa unionin kehystä. Tämä väline, direktiivi [lisätään viite – ehdotus kuudenneksi rahanpesun vastaiseksi direktiiviksi], asetus [lisätään viite – ehdotus asetuksen (EU) 2015/847 uudelleenlaatimiseksi] ja asetus [lisätään viite – ehdotus rahanpesunvastaiseksi asetukseksi] muodostavat yhdessä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaa unionin institutionaalista kehystä tukevan oikeudellisen kehyksen, jolla säännellään rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevia vaatimuksia, jotka ilmoitusvelvollisten tulee täyttää. 5)Jotta rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvonta saataisiin tehokkaalle ja yhdenmukaiselle tasolle kaikkialla unionissa, rahanpesuntorjuntaviranomaiselle on tarpeen antaa seuraavat valtuudet: finanssialan tiettyjen valittujen ilmoitusvelvollisten suora valvonta, sisämarkkinoihin vaikuttavia rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyviä riskejä koskeva seuranta, analysointi ja tietojenvaihto, finanssialan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojien koordinointi ja valvonta, finanssialan ulkopuolisten alojen rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojien, itsesääntelyelimet mukaan lukien, koordinointi ja valvonta sekä rahanpesun selvittelykeskusten tukeminen. 6)Rahanpesun selvittelykeskusten valvontaa ja niiden välistä yhteistyötä voidaan asianmukaisimmin toteuttaa unionin tasolla kohdistamalla ilmoitusvelvollisiin sekä suoria että välillisiä valvontavaltuuksia ja toimimalla rahanpesun selvittelykeskusten tuki- ja yhteistyömekanismina. Tämä olisi tehtävä perustamalla rahanpesuntorjuntaviranomainen, jossa yhdistyvät riippumattomuus ja korkean tason tekninen asiantuntemus ja joka olisi perustettava Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission erillisvirastoista antamaa yhteistä julkilausumaa ja yhteistä lähestymistapaa noudattaen. 7)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen ja vastaanottavan jäsenvaltion välillä olisi tehtävä toimipaikkasopimus, jossa vahvistetaan toimipaikan perustamisedellytykset ja jäsenvaltion rahanpesuntorjuntaviranomaiselle ja sen henkilöstölle myöntämät edut. 8)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen valtuuksien olisi oltava sellaiset, että se voi parantaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontaa unionissa eri tavoin. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi varmistettava valittujen ilmoitusvelvollisten osalta, että koko konserni noudattaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaan kehykseen ja muihin oikeudellisesti sitoviin unionin säädöksiin, joilla asetetaan finanssilaitoksille rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyviä velvoitteita, sisältyviä vaatimuksia. Lisäksi rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi suoritettava säännöllisiä tarkastuksia varmistaakseen, että kaikilla finanssialan valvojilla on riittävät resurssit ja valtuudet tehtäviensä hoitamiseen. Sen olisi helpotettava rahanpesun torjunnan valvontakollegioiden toimintaa ja edistettävä valvontakäytäntöjen lähentämistä ja korkeiden valvontanormien edistämistä. Finanssialan ulkopuolisten alojen valvojien, mukaan lukien tarvittaessa itsesääntelyelimet, osalta rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi koordinoitava valvontanormien ja -käytäntöjen vertaisarviointeja ja pyydettävä finanssialan ulkopuolisten alojen valvojia tutkimaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevien vaatimusten mahdollisia rikkomisia. Lisäksi rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi koordinoitava rahanpesun selvittelykeskusten yhteisten analyysien tekemistä ja asetettava rahanpesun selvittelykeskusten saataville tietotekniikka- ja tekoälypalveluja ja -välineitä turvallista tiedonvaihtoa varten muun muassa ylläpitämällä FIU.net-verkkoa. 9)Koska tavoitteena on vahvistaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevia sääntöjä unionin tasolla ja selkeyttää niitä varmistaen samalla johdonmukaisuus kansainvälisten normien ja muun lainsäädännön kanssa, on tarpeen antaa rahanpesuntorjuntaviranomaiselle unionin tasolla kaikentyyppisiä ilmoitusvelvollisia koskeva koordinointitehtävä, jotta se ovi avustaa kansallisia valvojia ja voidaan yhdenmukaistaa valvontaa. Tavoitteena on lisätä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntatoimenpiteiden tehokkuutta, myös finanssialan ulkopuolella. Näin ollen rahanpesuntorjuntaviranomaisella olisi oltava valtuudet laatia teknisiä sääntelystandardeja ja antaa ohjeita, suosituksia ja lausuntoja, jotta samoja valvontakäytäntöjä ja -normeja sovelletaan periaatteessa kaikkiin keskenään vertailukelpoisiin yhteisöihin silloin, kun valvonta pysyy jäsenvaltioiden tasolla. Rahanpesuntorjuntaviranomaiselle olisi sen pitkälle menevän erityisasiantuntemuksen vuoksi annettava tehtäväksi kehittää riskiperusteisen lähestymistavan mukainen valvontamenetelmä. Menetelmän tietyt näkökohdat, joihin voi sisältyä yhdenmukaistettuja määrällisiä vertailuarvoja, kuten ilmoitusvelvollisten luontaisen riskiprofiilin luokitteluun liittyvät lähestymistavat, olisi eriteltävä suoraan sovellettavissa sitovissa sääntelytoimenpiteissä – teknisissä sääntely- tai täytäntöönpanostandardeissa. Muista seikoista, jotka edellyttävät laajempaa valvontaan liittyvää harkintavaltaa, kuten lähestymistavoista, joiden avulla arvioidaan ilmoitusvelvollisten jäännösriskiprofiilia ja sisäistä valvontaa, olisi annettava rahanpesuntorjuntaviranomaisen ei-sitovia ohjeita, suosituksia ja lausuntoja. Yhdenmukaistetussa valvontamenetelmässä olisi otettava asianmukaisesti huomioon olemassa olevat valvontamenetelmät, jotka liittyvät finanssialan ilmoitusvelvollisten valvonnan muihin näkökohtiin, ja tarvittaessa hyödynnettävä niitä, erityisesti silloin, kun rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvonta ja vakavaraisuusvalvonta ovat vuorovaikutuksessa keskenään. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen kehittämän valvontamenetelmän olisi täydennettävä Euroopan pankkiviranomaisen laatimia ohjeita ja muita asiakirjoja, joissa esitetään yksityiskohtaisesti toiminnan vakautta valvovien viranomaisten lähestymistavat rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvien riskien huomioimiseen toiminnan vakauden valvonnassa, jotta toiminnan vakauden valvonnan ja rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvonnan välillä voidaan varmistaa toimiva vuorovaikutus. 10)Rahanpesuntorjuntaviranomaiselle olisi siirrettävä valta laatia teknisiä sääntelystandardeja [lisätään viitteet – ehdotus kuudenneksi rahanpesun vastaiseksi direktiiviksi, rahanpesun vastainen asetus ja ehdotus asetuksen (EU) 2015/847 uudelleenlaatimiseksi] vahvistetun yhdenmukaistetun säännöstön viimeistelemiseksi. Komission olisi hyväksyttävä luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi delegoiduilla säädöksillä SEUT 290 artiklan mukaisesti, jotta standardeilla olisi sitovia oikeusvaikutuksia. Niitä olisi muutettava vain hyvin rajoitetuissa ja poikkeuksellisissa tilanteissa, koska rahanpesuntorjuntaviranomainen on toimija, joka on tiiviissä yhteydessä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaan kehykseen ja tuntee sen parhaiten. Sen varmistamiseksi, että standardit hyväksytään sujuvasti ja nopeasti, olisi asetettava määräaika, jonka kuluessa komission on tehtävä teknisten sääntelystandardien hyväksymistä koskeva päätöksensä. 11)Komissiolle olisi myös siirrettävä valta hyväksyä teknisiä täytäntöönpanostandardeja täytäntöönpanosäädöksillä SEUT 291 artiklan mukaisesti. 12)Koska rajatylittäviä näkökohtia sisältävien rahanpesuun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvien poikkeamien käsittelemiseksi ei ole olemassa riittävän tuloksellisia järjestelyjä, on tarpeen ottaa käyttöön unionin tasolla yhdennetty rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontajärjestelmä, jolla varmistetaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontamenetelmien johdonmukainen ja laadukas soveltaminen ja edistetään tehokasta yhteistyötä kaikkien asiaankuuluvien toimivaltaisten viranomaisten välillä. Näistä syistä rahanpesuntorjuntaviranomaisen ja kansallisten rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontaviranomaisten, jäljempänä ’valvontaviranomaiset’, olisi muodostettava rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontajärjestelmä. Tämä hyödyttäisi valvontaviranomaisia myös silloin, kun ne kohtaavat erityisiä haasteita esimerkiksi rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvän riskin kasvaessa tai resurssien puutteen vuoksi, sillä tässä järjestelmässä keskinäinen avunanto olisi pyynnöstä mahdollista. Tämä voisi tarkoittaa henkilöstövaihtoa ja henkilöstön lähettämistä komennukselle, koulutustoimintaa ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa. Lisäksi komissio voisi antaa jäsenvaltioille teknistä tukea Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2021/240 nojalla rahanpesun torjunnan vahvistamiseen tähtäävien uudistusten edistämiseksi. 13)Kun otetaan huomioon, että temaattisilla arvioinneilla on suuri merkitys rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvonnassa kaikkialla unionissa, koska niiden avulla voidaan määrittää ja vertailla, missä määrin valvottavat ilmoitusvelvolliset altistuvat riskeille ja suuntauksille, ja otetaan huomioon että valvojat muissa jäsenvaltioissa eivät tällä hetkellä hyödy näistä arvioinneista, on tarpeen, että rahanpesuntorjuntaviranomainen määrittää kansalliset temaattiset arvioinnit, joilla on samankaltainen soveltamisala ja aikataulu, ja varmistaa niiden koordinoinnin unionin tasolla. Jotta vältettäisiin tilanteet, joissa valvottavien yhteisöjen kanssa viestitään mahdollisesti ristiriitaisella tavalla, rahanpesuntorjuntaviranomaisen koordinointitehtävä olisi rajattava vuorovaikutukseen asianomaisten valvontaviranomaisten kanssa eikä siihen saisi sisältyä suoraa vuorovaikutusta muiden kuin valittujen ilmoitusvelvollisten kanssa. Samasta syystä rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi tutkittava mahdollisuutta yhdenmukaistaa tai synkronoida kansallisten temaattisten arviointien aikataulu ja helpotettava kaikkia toimia, joita asianomaiset valvontaviranomaiset mahdollisesti haluavat toteuttaa yhdessä tai samaan tapaan. 14)Tehokas tiedon käyttö parantaa yritysten valvontaa ja vaatimustenmukaisuutta. Sen vuoksi rahanpesuntorjuntaviranomaisen ja valvontaviranomaisten kaikkiin ilmoitusvelvollisiin kohdistaman suoran ja välillisen valvonnan koko järjestelmässä olisi perustuttava siihen, että ilmoitusvelvollisiin itseensä ja niitä koskeviin valvontatoimiin ja -toimenpiteisiin liittyvät asiaankuuluvat tiedot ovat tarkoituksenmukaisella tavalla saatavilla. Tätä varten rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi perustettava rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan keskustietokanta, joka sisältää kaikilta valvontaviranomaisilta kerättyjä tietoja, ja asetettava tällaiset tiedot valikoivasti kaikkien järjestelmään kuuluvien valvontaviranomaisten saataville. Näiden tietojen olisi katettava myös lupien peruuttamiseen liittyvät menettelyt sekä osakkeenomistajien ja yksittäisten ilmoitusvelvollisten jäsenten soveltuvuusarvioinnit, sillä näin asianomaiset viranomaiset voivat ottaa asianmukaisesti huomioon tiettyjen yhteisöjen ja yksilöiden mahdolliset puutteet, joita on saattanut ilmetä muissa jäsenvaltioissa. Tietokantaan olisi myös sisällytettävä tilastotietoja rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontaan osallistuvista valvontaviranomaisista ja muista rahanpesuntorjuntaan osallistuvista viranomaisista. Tällaisten tietojen avulla rahanpesuntorjuntaviranomainen voisi valvoa tuloksellisesti rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontajärjestelmän moitteetonta toimintaa ja tuloksellisuutta. Tietokannasta saatujen tietojen perusteella rahanpesuntorjuntaviranomainen voisi reagoida ajoissa mahdollisiin heikkouksiin ja tapauksiin, joissa muut kuin valitut ilmoitusvelvolliset eivät noudata sääntöjä. Neuvoston asetuksen (EU) 2017/1939 24 artiklan 1 kohdan mukaisesti rahanpesuntorjuntaviranomaisen on ilmoitettava ilman aiheetonta viivytystä Euroopan syyttäjänvirastolle kaikesta rikollisesta toiminnasta, jonka osalta se voisi käyttää toimivaltaansa kyseisen asetuksen 22 artiklan ja 25 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti. Rahanpesuntorjuntaviranomainen toimittaa asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 8 artiklan nojalla OLAFille viipymättä kaikki tiedot, jotka liittyvät mahdollisiin petoksiin, lahjontaan tai unionin taloudellisia etuja vahingoittavaan muuhun laittomaan toimintaan. 15)Jotta voidaan varmistaa unionin rahoituskehyksen tuloksellisempi ja yhtenäisempi suojelu, rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi valvottava suoraan rajoitettua määrää riskialtteimpia ilmoitusvelvollisia. Koska rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvät riskit eivät ole suhteessa valvottavien yhteisöjen kokoon, olisi sovellettava muita kriteerejä riskialtteimpien yhteisöjen tunnistamiseksi. Erityisesti olisi otettava huomioon kaksi luokkaa: riskialttiit rajojen yli toimivat luotto- ja finanssilaitokset, jotka toimivat merkittävässä osassa jäsenvaltioita ja jotka valitaan määräajoin, ja poikkeustapauksissa sellaiset yhteisöt, jotka olennaisesti rikkovat sovellettavia vaatimuksia, mutta niiden kansalliset valvojat eivät puutu tähän riittävästi tai ajoissa. Nämä yhteisöt kuuluisivat luokkaan ’valitut ilmoitusvelvolliset’. 16)Luotto- ja finanssilaitosten tai tällaisten laitosten muodostamien konsernien ensimmäinen luokka olisi arvioitava joka kolmas vuosi niiden rajatylittävään läsnäoloon ja toimintaan liittyvien objektiivisten kriteerien ja niiden rahanpesun ja terrorismin rahoitukseen liittyvään luontaiseen riskiprofiiliin liittyvien kriteerien yhdistelmän pohjalta. Valintaprosessiin olisi sisällytettävä vain useissa jäsenvaltioissa toimivat suuret monimutkaiset finanssikonsernit, joita voitaisiin valvoa tehokkaammin unionin tasolla. Luottolaitosten osalta valintaprosessiin sisällyttämisen kriteerinä olevan rajatylittävän vähimmäisläsnäolon olisi perustuttava eri jäsenvaltioissa toimivien tytäryhtiöiden ja sivuliikkeiden lukumäärään, koska laajuudeltaan merkittävä riskialtis pankkitoiminta edellyttää paikallista läsnäoloa toimipaikan muodossa. Muut finanssisalan yhteisöt saattavat sen sijaan harjoittaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen näkökulmasta riittävän riskialtista toimintaa tarjoamalla palveluja suoraan esimerkiksi asiamiesten verkoston kautta, mutta ne eivät välttämättä ole perustaneet tytäryhtiöitä tai sivuliikkeitä useisiin jäsenvaltioihin. Näin ollen saman rajatylittävään toimintaan liittyvän kriteerin, toisin sanoen sijoittautumisvapauteen liittyvän kriteerin, soveltaminen, johtaisi sellaisten suurten finanssialan yhteisöjen pois sulkemiseen, joilla voi olla useissa jäsenvaltioissa merkittävä riskiprofiili ilman että ne ovat sijoittautuneet kyseisiin jäsenvaltioihin. Koska palvelujen suoran tarjoamisen kautta harjoitettavan toiminnan laajuus on yleensä pienempi kuin sivuliikkeessä tai tytäryhtiössä harjoitettavan toiminnan, on aiheellista ottaa huomioon ainoastaan konsernit, jotka ovat sijoittautuneet vähintään kahteen jäsenvaltioon mutta tarjoavat palveluja suoraan tai asiamiesten verkoston kautta vähintään kahdeksassa muussa jäsenvaltiossa. 17)Sen varmistamiseksi, että ainoastaan riskialtteimpia ilmoitusvelvollisia, joilla on merkittävää rajatylittävää toimintaa, valvotaan suoraan unionin tasolla, niiden luontaisen riskin arviointi olisi yhdenmukaistettava. Tällä hetkellä on olemassa monenlaisia kansallisia lähestymistapoja, ja valvontaviranomaiset käyttävät erilaisia vertailuarvoja arvioidessaan ja luokitellessaan ilmoitusvelvollisten luontaista rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvää riskiä. Näiden kansallisten menetelmien käyttäminen valittaessa ilmoitusvelvollisia unionin tasolla toteutettavaa suoraa valvontaa varten voisi johtaa siihen, että ilmoitusvelvollisten toimintaedellytykset ovat keskenään erilaiset. Sen vuoksi rahanpesuntorjuntaviranomaiselle olisi siirrettävä valta laatia teknisiä sääntelystandardeja, joissa vahvistetaan yhdenmukaistetut menetelmät ja vertailuarvot rahanpesuun ja terrorismin rahoitukseen liittyvän luontaisen riskin luokittelemiseksi pieneksi, keskitasoiseksi, huomattavaksi tai suureksi. Menetelmä olisi räätälöitävä tietyntyyppisten riskien mukaan, ja sen vuoksi siinä olisi noudatettava sellaisten ilmoitusvelvollisten eri luokkia, jotka ovat rahoitusjärjestelmän käytön estämisestä rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen [julkaisutoimisto lisää asiakirjan COM(2021)420 tulevan numeron] mukaisia finanssilaitoksia. Tämän menetelmän olisi oltava riittävän yksityiskohtainen, ja siinä olisi vahvistettava erityiset määrälliset ja laadulliset vertailuarvot, joissa otetaan huomioon ainakin e riskitekijät, jotka liittyvät asiakastyyppeihin, tarjottaviin tuotteisiin ja palveluihin sekä maantieteellisiin alueisiin, mukaan lukien kolmansien maiden lainkäyttöalueet, joilla ilmoitusvelvolliset toimivat tai joihin niillä on yhteys. Kunkin arvioitavan ilmoitusvelvollisen luontainen riskiprofiili luokiteltaisiin kussakin jäsenvaltiossa, jossa se toimii, tavalla, joka vastaa kaikkien muiden ilmoitusvelvollisten luokittelua unionissa. Määrälliset ja laadulliset vertailuarvot mahdollistaisivat sen, että tällainen luokittelu olisi objektiivista eikä se riippuisi yksittäisen jäsenvaltion tietyn valvontaviranomaisen harkinnasta eikä rahanpesuntorjuntaviranomaisen harkinnasta. 18)Lopullisen valintakriteerin olisi taattava suoraan valvottaville ilmoitusvelvollisille tasapuoliset toimintaedellytykset, ja tätä varten rahanpesuntorjuntaviranomaiselle tai valvontaviranomaisille ei pitäisi jättää harkintavaltaa päätettäessä niiden ilmoitusvelvollisten luettelosta, joihin suoraa valvontaa olisi sovellettava. Jos siis tietty arvioitu ilmoitusvelvollinen toimii rajojen yli ja kuuluu yhdenmukaistetun menetelmän mukaiseen suuren riskin luokkaan vähimmäismäärässä jäsenvaltioita, se olisi katsottava valituksi ilmoitusvelvolliseksi. Luottolaitosten kohdalla rajatylittävän toiminnan näkökohta olisi otettava huomioon ottamalla mukaan luottolaitokset, jotka on luokiteltu suuririskisiksi vähintään neljässä jäsenvaltiossa ja vähintään yhdessä näistä neljästä jäsenvaltiosta kyseinen yhteisö on ollut valvontatoimien tai muun julkisen tutkinnan kohteena rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevien vaatimusten olennaisen rikkomisen vuoksi. Muiden finanssilaitosten kohdalla rajatylittävän toiminnan näkökohta olisi otettava huomioon ottamalla mukaan finanssilaitokset, jotka on luokiteltu suuririskisiksi vähintään yhdessä jäsenvaltiossa, jossa niillä on toimipaikka, ja vähintään viidessä muussa jäsenvaltiossa, jossa ne toimivat palvelujen suoran tarjoamisen kautta. 19)Jotta tilanne olisi asianomaisten laitostenkannalta läpinäkyvä ja selkeä, rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi julkaistava luettelo valituista ilmoitusvelvollisista kuukauden kuluessa valintakierroksen aloittamisesta tarkistettuaan, että finanssialan valvojien toimittamat tiedot vastaavat rajatylittävän toiminnan kriteerejä ja luontaiseen riskiin liittyvää menetelmää. Sen vuoksi on tärkeää, että kunkin valintajakson alussa asiaankuuluvat finanssialan valvojat toimittavat rahanpesuntorjuntaviranomaiselle ajantasaisia tilastotietoja, joiden avulla luettelo arvioitavista finanssilaitoksista voidaan määrittää niiden rajatylittävään toimintaan liittyvien arviointikriteerienmukaisesti. Tässä yhteydessä finanssialan valvojien olisi ilmoitettava rahanpesuntorjuntaviranomaiselle, mihin luontaisen riskin luokkaan finanssilaitos niiden lainkäyttöalueella kuuluu teknisissä sääntelystandardeissa vahvistettujen menetelmien mukaisesti. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi sen jälkeen otettava hoitaakseen suoran valvonnan tehtävät viisi kuukautta luettelon julkaisemisen jälkeen. Tämä aika on tarpeen, jotta voidaan asianmukaisesti valmistella valvontatehtävien siirtäminen kansalliselta tasolta unionin tasolle, mukaan lukien yhteisen valvontaryhmän perustaminen, ja hyväksyä asiaankuuluvat työjärjestelyt asianomaisten finanssialan valvojien kanssa.

20)Jotta voidaan varmistaa oikeusvarmuus ja valittujen yhteisöjen tasapuoliset toimintaedellytykset, jokaisen valitun yhteisön olisi oltava rahanpesuntorjuntaviranomaisen suorassa valvonnassa vähintään kolmen vuoden ajan, vaikka yhteisö valintahetken jälkeen kolmen vuoden kuluessa lakkaisi täyttämästä jonkin rajatylittävään toimintaan tai riskiin liittyvän kriteerin esimerkiksi toimipaikkojen hoitamien tai palvelujen tarjoamisen vapauden kautta hoidettujen tehtävien mahdollisen konsolidoinnin, laajentamisen tai uudelleenkohdentamisen vuoksi. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi myös varmistettava, että ilmoitusvelvollisille ja niiden valvontaviranomaisille varataan riittävästi aikaa valmistella valvonnan siirtämistä kansalliselta tasolta unionin tasolle. Sen vuoksi kukin myöhempi valintaprosessi olisi aloitettava kuusi kuukautta ennen aiemmin valittujen yhteisöjen kolmen vuoden valvontajakson päättymistä. 21)Rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan kehyksen soveltamiseen osallistuvien asiaankuuluvien toimijoiden olisi tehtävä keskenään yhteistyötä perussopimuksissa vahvistetun vilpittömän yhteistyön velvoitteen mukaisesti. Sen varmistamiseksi, että rahanpesuntorjuntaviranomaisesta ja valvontaviranomaisista koostuva rahanpesuntorjunnan valvontajärjestelmä toimii yhdennettynä mekanismina ja että lainkäyttöaluekohtaiset riskit ja paikallinen valvonta-asiantuntemus otetaan asianmukaisesti huomioon ja niitä hyödynnetään, valittujen ilmoitusvelvollisten suora valvonta olisi toteutettava yhteisten valvontaryhmien muodossa. Näitä ryhmiä johtaa rahanpesuntorjuntaviranomaisen henkilöstön jäsen, joka koordinoi ryhmän kaikkia valvontatoimia. Jotta varmistetaan riittävä käsitys mahdollisista kansallisista erityispiirteistä, ryhmän johtajan, jäljempänä ’yhteisen valvontaryhmän koordinaattorin’, toimipaikan olisi oltava siinä jäsenvaltiossa, jossa valitun yhteisön päätoimipaikka sijaitsee. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi vastattava yhteisen valvontaryhmän perustamisesta ja kokoonpanosta, ja paikallisten valvojien olisi varmistettava, että ryhmään nimetään riittävä määrä niiden henkilöstöä, ottaen huomioon valitun yhteisön riskiprofiili niiden lainkäyttöalueella. 22)Sen varmistamiseksi, että rahanpesuntorjuntaviranomainen voi täyttää valvontavelvoitteensa valittujen ilmoitusvelvollisten osalta tehokkaasti, rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava hankkia kaikki sisäiset asiakirjat ja tiedot, joita se tarvitsee tehtäviensä hoitamiseksi, ja sillä olisi tätä varten oltava kaikille valvontaviranomaisille kansallisen hallintolainsäädännön mukaisesti myönnetyt yleiset tutkintavaltuudet. 23)Rahanpesuntorjuntaviranomaisella olisi oltava valtuudet vaatia yhteisöä toteuttamaan sisäisiä toimia, joiden avulla ilmoitusvelvollinen voi paremmin noudattaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaa kehystä, mukaan lukien sisäisten menettelyjen vahvistaminen ja hallintorakenteen muutokset ja jopa hallintoelimen jäsenten erottaminen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen valitun yhteisön muiden asiaankuuluvien valvontaviranomaisten toimivaltuuksia. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava määrätä erityisiä toimenpiteitä tai menettelyjä tiettyjen suuririskisten asiakkaiden tai asiakasryhmien kohdalla, jos on tehty merkityksellisiä havaintoja siitä, että ilmoitusvelvollinen ei noudata sovellettavia vaatimuksia tai noudattaa niitä vain osittain. Paikan päällä tehtävien tarkastusten olisi kuuluttava tällaiseen valvontaan säännönmukaisesti. Jos tietyntyyppinen paikan päällä tehtävä tarkastus edellyttää kansallisen oikeusviranomaisen lupaa, rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi haettava tällaista lupaa. 24)Rahanpesuntorjuntaviranomaisella olisi oltava kaikki valvontavaltuudet suoraan valvottavien yhteisöjen osalta, jotta voidaan varmistaa sovellettavien vaatimusten noudattaminen. Näitä valtuuksia olisi sovellettava tapauksissa, joissa valittu yhteisö ei täytä vaatimuksiaan, tapauksissa, joissa tietyt vaatimukset eivät todennäköisesti täyty, sekä tapauksissa, joissa sisäinen prosessi ja valvonta eivät ole tarkoituksenmukaisia valitun ilmoitusvelvollisen rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvien riskien moitteettoman hallinnan varmistamiseksi. Näitä valtuuksia voitaisiin käyttää sitovilla päätöksillä, jotka osoitetaan yksittäisille valituille ilmoitusvelvollisille. 25)Valvontavaltuuksien lisäksi ja vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava määrätä valituille ilmoitusvelvollisille hallinnollisia taloudellisia seuraamuksia tapauksissa, joissa suoraan sovellettavia vaatimuksia rikotaan olennaisesti. Tällaisten seuraamusten olisi oltava oikeasuhteisia ja varoittavia, niillä olisi oltava sekä rankaiseva että pelotevaikutus ja niiden olisi oltava kaksoisrangaistavuuden kiellon mukaisia. Taloudellisten seuraamusten enimmäismäärien olisi oltava yhdenmukaiset [lisätään viite – kuudennessa rahanpesun vastaisessa direktiivissä] vahvistettujen seuraamusten kanssa, ja niiden olisi oltava kaikkien valvontaviranomaisten käytettävissä kaikkialla unionissa. Näiden seuraamusten perusmäärät olisi määritettävä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevassa kehyksessä vahvistetuissa rajoissa ottaen huomioon rikottujen vaatimusten luonne. Jotta rahanpesuntorjuntaviranomainen voi ottaa raskauttavat tai lieventävät tekijät asianmukaisesti huomioon, asianomaiseen perusmäärään olisi voitava tehdä mukautuksia. Jotta vahingollista liiketoimintakäytäntöä voitaisiin muuttaa hyvissä ajoin, rahanpesuntorjuntaviranomaisen johtokunnalla olisi oltava valtuudet määrätä uhkasakkoja pakottaakseen asianomaisen oikeushenkilön tai luonnollisen henkilön lopettamaan kyseisen toiminnan. Jotta kaikkien ilmoitusvelvollisten tietoisuutta voitaisiin lisätä kannustamalla niitä omaksumaan rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevan kehyksen mukaisia liiketoimintakäytäntöjä, seuraamukset ja rangaistukset olisi julkistettava. Unionin tuomioistuimella olisi oltava toimivalta tutkia rahanpesuntorjuntaviranomaisen, neuvoston ja komission antamien päätösten laillisuus SEUT 263 artiklan mukaisesti sekä näyttää toteen niiden sopimussuhteen ulkopuolinen vastuu. 26)Jotta rahanpesuntorjuntaviranomainen ja finanssialan valvojat voivat viestiä nopeasti ja tehokkaasti rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvontajärjestelmässä ja jotta päätöksentekoprosessit ovat johdonmukaisempia, kyseiseen järjestelmään on sisällytettävä erityisiä viestintäjärjestelyjä. 27)Muiden kuin valittujen ilmoitusvelvollisten osalta rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvonnan on tarkoitus pysyä ensisijaisesti kansallisella tasolla, ja jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla säilyy täysi vastuu ja tilivelvollisuus suorasta valvonnasta. Rahanpesuntorjuntaviranomaiselle olisi annettava riittävät välillisen valvonnan valtuudet sen varmistamiseksi, että kansallisen tason valvontatoimet ovat johdonmukaisia ja korkealaatuisia kaikkialla unionissa. Sen vuoksi sen olisi arvioitava valvonnan lähentymisen tilaa ja julkaistava raportteja havainnoistaan. Rahanpesuntorjuntaviranomaisella olisi oltava valtuudet antaa sekä ilmoitusvelvollisille että valvontaviranomaisille osoitettuja ohjeita ja suosituksia yhdenmukaisten ja korkeatasoisten valvontakäytäntöjen varmistamiseksi kaikkialla unionissa. 28)Tietyillä finanssialan ilmoitusvelvollisilla, jotka eivät täytä säännönmukaista valintaa koskevia vaatimuksia, saattaa silti olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen näkökulmasta suuri luontainen riski, tai ne voivat aloittaa, muuttaa tai laajentaa toimintaa, johon liittyy suuri riski, jota ei lievennetä oikeasuhteisella sisäisellä valvonnalla, mikä johtaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvien vaatimusten olennaiseen rikkomiseen. Jos on viitteitä sovellettavien rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvien vaatimusten mahdollisesta olennaisesta rikkomisesta, ne voivat olla merkki ilmoitusvelvollisen törkeästä huolimattomuudesta. Valvontaviranomaisen olisi useimmissa tapauksissa voitava reagoida asianmukaisesti mahdolliseen rikkomiseen ja estää riskejä toteutumasta ja johtamasta törkeään huolimattomuuteen rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaan liittyvien vaatimusten kohdalla. Joissakin tapauksissa kansallisen tason reaktio ei kuitenkaan välttämättä ole riittävä tai oikea-aikainen, erityisesti jos on viitteitä siitä, että yhteisön tasolla on jo tapahtunut olennaista rikkomista. Tällaisissa tapauksissa rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava pyytää paikallista valvojaa toteuttamaan erityistoimenpiteitä tilanteen korjaamiseksi, myös pyytää sitä määräämään taloudellisia seuraamuksia. Jotta rahanpesun ja terrorismin riskit eivät toteutuisi, kansallisten toimien määräajan olisi oltava riittävän lyhyt. 29)Rahanpesuntorjuntaviranomaisella olisi oltava mahdollisuus pyytää tiettyä ilmoitusvelvollista koskevien valvontatehtävien ja -valtuuksien siirtoa omasta aloitteestaan, jos kansallinen valvoja ei toimi tai noudata sen ohjeita annetussa määräajassa. Koska ilmoitusvelvollista koskevien tehtävien ja valtuuksien siirtäminen ilman finanssialan valvojan rahanpesuntorjuntaviranomaiselle osoittamaa erityistä pyyntöä edellyttäisi rahanpesuntorjuntaviranomaiselta harkinnanvaraista päätöstä, rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi esitettävä tätä koskeva erityinen pyyntö komissiolle. Jotta komissio voisi tehdä päätöksen, joka on johdonmukainen rahanpesuntorjuntaviranomaiselle rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevassa kehyksessä annettujen tehtävien kanssa, rahanpesuntorjuntaviranomaisen pyyntöön olisi liitettävä asianmukaiset perustelut ja siinä olisi ilmoitettava täsmällisesti, miten pitkäksi aikaa tehtävät ja valtuudet siirretään rahanpesuntorjuntaviranomaiselle. Valtuuksien siirtämisen keston olisi vastattava aikaa, jonka rahanpesuntorjuntaviranomainen tarvitsee riskien käsittelyyn ilmoitusvelvollisen tasolla, eikä se saisi ylittää kolmea vuotta. Komission olisi tehtävä päätös ilmoitusvelvollisen valvontaan liittyvien valtuuksien ja tehtävien siirtämisestä rahanpesuntorjuntaviranomaiselle nopeasti ja joka tapauksessa kuukauden kuluessa. 30)Finanssialan ulkopuolisten valvontakäytäntöjen parantamiseksi rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi tehtävä vertaisarviointeja finanssialan ulkopuolisten alojen valvontaviranomaisten, myös itsesääntelyelimiä valvovien viranomaisten, osalta ja julkaistava raportteja havainnoistaan. Niihin voitaisiin liittää ohjeita tai suosituksia, jotka on osoitettu asianomaisille viranomaisille, itsesääntelyelimiä valvovat viranomaiset mukaan lukien. Itsesääntelyelinten olisi voitava osallistua vertaisarviointeihin tapauskohtaisesti, jos ne ovat ilmaisseet halukkuutensa osallistua. 31)Jotta rahanpesun ja terrorismin torjuntaan liittyvien toimenpiteiden täytäntöönpanoa voitaisiin tehostaa myös muilla aloilla kuin finanssialalla, rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava tutkia unionin lainsäädännön mahdollista rikkomista tai virheellistä soveltamista myös muiden alojen valvontaviranomaisissa, itsesääntelyelimiä valvovat viranomaiset mukaan lukien. 32)Useisiin lainkäyttöalueisiin vaikuttavan epäilyttävän toiminnan analysoimiseksi asiaankuuluvien rahanpesun selvittelykeskusten, jotka ovat saaneet asiaan liittyviä raportteja, olisi voitava tehokkaasti tehdä yhteisiä analyyseja yhteistä etua koskevista tapauksista. Tässä tarkoituksessa rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava ehdottaa, koordinoida ja tukea kaikin asianmukaisin keinoin yhteisiä analyyseja, jotka koskeat rajatylittäviä epäilyttäviä maksutapahtumia tai epäilyttävää toimintaa. Yhteiset analyysit olisi käynnistettävä, jos unionin lainsäädännön asiaa koskevien säännösten nojalla on tarpeen tehdä juuri tällaisia yhteisiä analyyseja. Yhteisiin analyyseihin osallistuvien rahanpesun selvittelykeskusten nimenomaisen suostumuksen saatuaan rahanpesuntorjuntaviranomaisen henkilöstön, joka tukee yhteisten analyysien tekemistä, olisi voitava vastaanottaa ja käsitellä kaikki tarvittavat tiedot, analysoitavia tapauksia koskevat tiedot mukaan lukien. 33)Yhteisten analyysien vaikuttavuuden parantamiseksi rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava käynnistää yhteisten analyysien menetelmiä, menettelyjä ja toteutusta koskevia tarkasteluja, jotta voidaan määrittää saadut kokemukset ja parantaa ja edistää näitä analyyseja. Yhteistä analyysia koskevan palautteen avulla rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava antaa päätelmiä ja suosituksia, jotka lopulta johtaisivat yhteisten analyysien tekemisessä käytettävien menetelmien ja menettelyjen säännölliseen hienosäätöön ja parantamiseen. 34)Rahanpesun selvittelykeskusten ja rahanpesuntorjuntaviranomaisen välisen yhteistyön helpottamiseksi ja parantamiseksi, myös yhteisten analyysien tekemisessä, kunkin rahanpesun selvittelykeskuksen olisi voitava lähettää vapaaehtoisuuteen perustuen yksi henkilöstön jäsen rahanpesuntorjuntaviranomaiseen. Kansallisista rahanpesun selvittelykeskuksista lähetettyjen henkilöstön jäsenten olisi tuettava rahanpesuntorjuntaviranomaisen henkilöstöä kaikkien rahanpesun selvittelykeskuksiin liittyvien tehtävien suorittamisessa, mukaan lukien yhteisten analyysien tekeminen sekä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen uhkia, riskejä ja menetelmiä koskevien uhka-arvioiden ja strategisten analyysien laatiminen. Yhteisten analyysien lisäksi rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi edistettävä ja helpotettava rahanpesun selvittelykeskusten keskinäisen avunannon eri muotoja, mukaan lukien koulutus ja henkilöstövaihto, jotta parannetaan valmiuksien kehittämistä ja mahdollistetaan tietojen ja hyvien käytäntöjen vaihto rahanpesun selvittelykeskusten välillä. 35)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi hallinnoitava ja ylläpidettävä FIU.net-verkkoa, tietoteknistä järjestelmää, jonka avulla rahanpesun selvittelykeskukset voivat tehdä yhteistyötä ja vaihtaa tietoja keskenään ja tarvittaessa kolmansissa maissa toimivien kollegojensa ja kolmansien osapuolten kanssa. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa pidettävä järjestelmä ajan tasalla. Tässä tarkoituksessa rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi varmistettava, että FIU.net-verkon kehittämiseen käytetään aina kaikkein edistyneintä käytettävissä olevaa huipputason teknologiaa kustannus–hyötyanalyysin perusteella. 36)Jotta voidaan vakiinnuttaa johdonmukaiset, tehokkaat ja vaikuttavat valvontakäytännöt ja rahanpesun selvittelykeskuksiin liittyvät käytännöt ja varmistaa unionin lainsäädännön yhteinen, yhdenmukainen ja johdonmukainen soveltaminen, rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi voitava antaa ohjeita ja suosituksia, jotka on osoitettu kaikille ilmoitusvelvollisille tai jollekin ilmoitusvelvollisryhmälle ja kaikille valvontaviranomaisille ja rahanpesun selvittelykeskuksille tai jollekin näiden ryhmälle. Ohjeet ja suositukset voitaisiin antaa sovellettavissa unionin säädöksissä olevan erityisvaltuutuksen nojalla tai rahanpesuntorjuntaviranomaisen omasta aloitteesta, jos on tarpeen vahvistaa rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa koskevaa kehystä unionin tasolla. 37)Vakaan sisäisen hallintorakenteen luominen rahanpesuntorjuntaviranomaiselle on olennaisen tärkeää, jotta voidaan varmistaa sille annettujen tehtävien tuloksellinen hoitaminen sekä tehokas ja objektiivinen päätöksentekoprosessi. Rahanpesuntorjuntaviranomaiselle annettavat tehtävät ovat sekä valvonnan että rahanpesun selvittelykeskusten alalla monimutkaisia ja moninaisia, joten päätöksiä ei voi tehdä yksi hallintoelin, kuten usein on hajautetuissa virastoissa. Tietyntyyppisten päätösten, kuten yhteisten välineiden hyväksymistä koskevien päätösten, on oltava asianmukaisten viranomaisten tai rahanpesun selvittelykeskusten edustajien tekemiä, ja niiden yhteydessä on noudatettava Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen äänestyssääntöjä. Sen sijaan tietyt muut päätökset, kuten yksittäisiä valittuja ilmoitusvelvollisia tai yksittäisiä viranomaisia koskevat päätökset, edellyttävät pienempää päätöksentekoelintä, jonka jäseniin olisi sovellettava asianmukaisia vastuuvelvollisuusjärjestelyjä. Sen vuoksi rahanpesuntorjuntaviranomaisella olisi oltava hallintoneuvosto ja johtokunta, joka koostuu viidestä kokoaikaisesta riippumattomasta jäsenestä ja viranomaisen puheenjohtajasta. 38)Asiaankuuluvan asiantuntemuksen varmistamiseksi hallintoneuvostolla olisi oltava kaksi kokoonpanoa. Kaikkien soveltamisalaltaan yleisten säädösten, kuten rahanpesun selvittelykeskuksiin liittyvien teknisten sääntely- ja täytäntöönpanostandardien, ohjeiden, suositusten ja lausuntojen, hyväksymistä koskevien päätösten osalta hallintoneuvoston olisi koostuttava jäsenvaltioiden rahanpesun selvittelykeskusten päälliköistä, jäljempänä ’hallintoneuvosto rahanpesun selvittelykeskusten kokoonpanossa’. Finanssialan ja muiden kuin finanssialan ilmoitusvelvollisten suoraan tai välilliseen valvontaan liittyvien samantyyppisten säädösten osalta hallintoneuvoston olisi koostuttava niiden rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnan valvojien päälliköistä, jotka ovat viranomaisia, jäljempänä ’hallintoneuvosto valvontakokoonpanossa’. Kaikkien hallintoneuvostossa edustettujen osapuolten olisi pyrittävä rajoittamaan edustajiensa vaihtuvuutta, jotta voidaan varmistaa hallintoneuvoston työskentelyn jatkuvuus. Kaikkien osapuolten olisi pyrittävä naisten ja miesten tasapuoliseen edustukseen hallintoneuvostossa. 39)Päätöksenteon sujuvuus edellyttää, että tehtävät jaetaan selkeästi: hallintoneuvoston olisi päätettävä rahanpesun selvittelykeskuksia koskevista asiaankuuluvista toimenpiteistä rahanpesun selvittelykeskusten kokoonpanossa ja ilmoitusvelvollisia koskevista delegoiduista säädöksistä, ohjeista ja vastaavista toimenpiteistä valvontakokoonpanossa. Hallintoneuvoston olisi voitava antaa johtokunnalle lausuntonsa ja neuvonsa kaikista yhteisten valvontaryhmien ehdottamista päätösluonnoksista, jotka koskevat yksittäisiä valittuja ilmoitusvelvollisia, niin ikään valvontakokoonpanossa. Jos tällaisia lausuntoja tai neuvoja ei anneta, johtokunnan olisi tehtävä päätökset. Jos johtokunta lopullisessa päätöksessä poikkeaa hallintoneuvoston valvontakokoonpanossa antamasta neuvosta, sen olisi perusteltava poikkeaminen kirjallisesti.

40)Äänestystä ja päätöksentekoa varten kullakin jäsenvaltiolla olisi oltava yksi äänivaltainen edustaja. Sen vuoksi viranomaisten päälliköiden olisi nimettävä pysyvä edustaja valvontakokoonpanossa toimivan hallintoneuvoston äänivaltaiseksi jäseneksi. Vaihtoehtoisesti jäsenvaltion viranomaiset voivat päättää tilapäisestä edustajasta tietyn hallintoneuvoston kokouksen päätöksen tai esityslistan aiheen mukaan. Valvontakokoonpanossa toimivan hallintoneuvoston jäsenten päätöksentekoon ja äänestykseen liittyvät käytännön järjestelyt olisi vahvistettava rahanpesuntorjuntaviranomaisen laatimassa hallintoneuvoston työjärjestyksessä. 41)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen puheenjohtajan olisi johdettava hallintoneuvoston kokouksia, ja hänellä olisi oltava äänivalta, kun päätökset tehdään yksinkertaisella enemmistöllä. Komission olisi oltava hallintoneuvostossa äänivallaton jäsen. Jotta hallintoneuvosto voisi tehdä hyvää yhteistyötä muiden asiaankuuluvien elinten kanssa, sen olisi voitava hyväksyä hallintoneuvostoon sen valvontakokoonpanossa myös muita äänivallattomia tarkkailijoita, kuten yhteisen valvontamekanismin ja kunkin kolmen Euroopan valvontaviranomaisen (EPV, EIOPA ja ESMA) edustajat, ja hallintoneuvostoon sen rahanpesun selvittelykeskusten kokoonpanossa Europolin, EPPOn ja Eurojustin edustajat, kun keskustellaan tai päätetään asioista, jotka kuuluvat kyseisten elinten toimivaltaan. Jotta päätöksentekoprosessi olisi sujuva, hallintoneuvoston päätökset olisi tehtävä yksinkertaisella enemmistöllä, lukuun ottamatta teknisten sääntely- ja täytäntöönpanostandardien, ohjeiden ja suositusten luonnoksia koskevia päätöksiä, jotka olisi tehtävä jäsenvaltioiden edustajien määräenemmistöllä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen äänestyssääntöjen mukaisesti. 42)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen hallintoelimenä olisi oltava johtokunta, joka koostuu rahanpesuntorjuntaviranomaisen puheenjohtajasta ja viidestä kokoaikaisesta jäsenestä, jotka hallintoneuvosto nimittää komission alustavan ehdokasluettelon perusteella. Nopean ja tehokkaan päätöksentekomenettelyn varmistamiseksi johtokunnan olisi vastattava rahanpesuntorjuntaviranomaisen tehtävien suunnittelusta ja toteuttamisesta, paitsi jos tietyt päätökset on nimenomaisesti annettu hallintoneuvoston hoidettaviksi. Jotta voidaan varmistaa valittujen ilmoitusvelvollisten suoraa valvontaa koskevan päätöksentekoprosessin objektiivisuus ja asianmukainen nopeus, johtokunnan olisi tehtävä valituille ilmoitusvelvollisille osoitettavat sitovat päätökset. Lisäksi johtokunnan olisi yhdessä komission edustajan kanssa vastattava yhteisvastuullisesti rahanpesuntorjuntaviranomaisen hallinnollisista ja talousarviota koskevista päätöksistä. Komission suostumusta olisi edellytettävä silloin, kun johtokunta tekee rahanpesuntorjuntaviranomaisen talousarviohallintoon, hankintoihin, palvelukseenottamiseen ja tilintarkastukseen liittyviä päätöksiä, koska osa viranomaisen rahoituksesta myönnetään unionin talousarviosta. 43)Nopean päätöksenteon mahdollistamiseksi kaikki johtokunnan päätökset, mukaan lukien päätös, jossa komissiolla on äänivalta, olisi tehtävä yksinkertaisella enemmistöllä siten, että puheenjohtajan ääni ratkaisee äänten mennessä tasan. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen moitteettoman varainhoidon varmistamiseksi talousarvioon, hallintoon ja palvelukseenottamiseen liittyvissä päätöksissä olisi edellytettävä komission suostumusta. Hallintoneuvoston olisi valittava johtokunnan äänivaltaiset jäsenet puheenjohtajaa lukuun ottamatta komission laatiman alustavan luettelon perusteella. 44)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen riippumattoman toiminnan varmistamiseksi johtokunnan viiden jäsenen ja viranomaisen puheenjohtajan olisi toimittava riippumattomasti ja koko unionin edun mukaisesti. Heidän olisi sekä toimikautensa aikana että sen jälkeen osoitettava kunniallisuutta ja pidättyvyyttä tiettyjen nimitysten tai etuuksien vastaanottamisessa. Jotta vältyttäisiin siltä vaikutelmalta, että johtokunnan jäsen voisi käyttää asemaansa rahanpesuntorjuntaviranomaisen johtokunnan jäsenenä saadakseen korkean tason nimityksen yksityisellä sektorilla toimikautensa jälkeen, ja ehkäistäisiin mahdolliset julkisen sektorin työsuhteen jälkeiset eturistiriidat, olisi otettava käyttöön viiden johtokunnan jäsenen ja viranomaisen puheenjohtajan karenssiaika. 45)Neuvoston olisi nimitettävä rahanpesuntorjuntaviranomaisen puheenjohtaja objektiivisin kriteerein Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan. Hänen olisi edustettava rahanpesuntorjuntaviranomaista ulos päin ja raportoitava viranomaisen tehtävien suorittamisesta. 46)Johtokunnan olisi nimitettävä rahanpesuntorjuntaviranomaisen pääjohtaja komission alustavan luettelon perusteella. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen pääjohtajan olisi oltava rahanpesuntorjuntaviranomaisen ylempi hallintovirkamies, joka vastaa viranomaisen päivittäisestä hallinnosta ja on vastuussa talousarviohallinnosta, hankinnoista, palvelukseenotosta ja henkilöstöstä. 47)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi annettava luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille mahdollisuus pyytää sellaisten päätösten uudelleenkäsittelyä, jotka on tehty suoraan valvontaan liittyvien ja tällä asetuksella rahanpesuntorjuntaviranomaiselle annettujen valtuuksien nojalla ja osoitettu niille tai jotka koskevat niitä suoraan ja erikseen. Näin voitaisiin tuloksellisesti suojata asianomaisten osapuolten oikeuksia, keventää menettelyä ja vähentää Euroopan unionin tuomioistuimen kuormitusta. Oikaisulautakunnan tekemien päätösten riippumattomuus ja objektiivisuus olisi varmistettava muun muassa sillä, että se muodostetaan viidestä riippumattomasta ja soveltuvan pätevyyden omaavasta henkilöstä. Oikaisulautakunnan päätöksiin olisi puolestaan voitava hakea muutosta Euroopan unionin tuomioistuimelta. 48)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen moitteettoman toiminnan takaamiseksi sen rahoitus olisi järjestettävä perimällä tietyiltä ilmoitusvelvollisilta maksuja ja maksamalla unionin talousarviosta rahoitusosuus, tehtävien ja toimintojen mukaan. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen talousarvion olisi oltava osa unionin talousarviota, ja budjettivallan käyttäjän olisi vahvistettava se komission ehdotuksen perusteella. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi toimitettava komissiolle hyväksyttäväksi talousarvioesitys ja sisäiset varainhoitosäännöt. 49)Sen varmistamiseksi, että rahanpesuntorjuntaviranomainen voi hoitaa tehtävänsä myös ilmoitusvelvollisten suorana ja välillisenä valvojana, olisi otettava käyttöön asianmukainen mekanismi maksujen määrittämistä ja perimistä varten. Valituilta ilmoitusvelvollisilta ja tietyiltä muilta kuin valituilta ilmoitusvelvollisilta perittävien maksujen laskenta- ja perintämenetelmästä olisi säädettävä komission delegoidussa säädöksessä. Menetelmän olisi perustuttava suoraan ja välillisesti valvottavien ilmoitusvelvollisten riskiin sekä niiden liikevaihtoon tai tuloihin. 50)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen talousarvion laatimista ja toteuttamista koskevissa säännöissä sekä sen tilinpäätöksen esittämisessä olisi noudatettava komission delegoidun asetuksen (EU) 2019/715 säännöksiä, jotka koskevat yhteistyötä Euroopan syyttäjänviraston kanssa ja Euroopan petostentorjuntaviraston tutkimusten vaikuttavuutta. 51)Jotta voidaan ehkäistä ja tuloksellisesti torjua rahanpesuntorjuntaviranomaisen sisäisiä petoksia, korruptiota tai muuta laitonta toimintaa, siihen olisi sovellettava asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013 Euroopan syyttäjänviraston kanssa tehtävän yhteistyön ja Euroopan petostentorjuntaviraston tutkimusten vaikuttavuuden osalta. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi liityttävä toimielinten väliseen sopimukseen OLAFin sisäisistä tutkimuksista, ja OLAFin olisi voitava tehdä tarkastuksia paikan päällä omalla vastuualueellaan. 52)Kuten Euroopan unionin kyberturvallisuusstrategiassa todetaan, yhä vihamielisemmän uhkaympäristön vuoksi on tärkeää varmistaa kyberuhkien sietokyvyn korkea taso kaikissa EU:n toimielimissä, elimissä ja laitoksissa. Pääjohtajan on näin ollen varmistettava asianmukainen tietoteknisten riskien hallinta, vahva sisäinen tietotekniikkahallinto ja riittävä tietoturvarahoitus. Rahanpesuntorjuntaviranomainen tekee tiivistä yhteistyötä Euroopan unionin toimielinten, elinten ja laitosten tietotekniikan kriisiryhmän (CERT-EU) kanssa ja ilmoittaa laajavaikutteisista häiriöistä 24 tunnin kuluessa CERT-EU:lle ja komissiolle. 53)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi oltava vastuuvelvollinen sekä Euroopan parlamentille että neuvostolle tehtäviensä suorittamisesta ja tämän asetuksen täytäntöönpanosta. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen puheenjohtajan olisi esitettävä vuosittain kertomus Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle. 54)Rahanpesuntorjuntaviranomaisen henkilöstön olisi koostuttava väliaikaisista toimihenkilöistä, sopimussuhteisista toimihenkilöistä ja kansallisista asiantuntijoista sekä lähetetyistä työntekijöistä, jotka unionin rahanpesun selvittelykeskukset ovat asettaneet viranomaisen käytettäviksi. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen olisi hyväksyttävä komission suostumuksella asiaankuuluvat täytäntöönpanosäännöt henkilöstösääntöjen 110 artiklan säännösten mukaisesti. 55)Sen varmistamiseksi, että luottamuksellisia tietoja käsitellään asianmukaisesti, rahanpesuntorjuntaviranomaisen hallintoelinten kaikkiin jäseniin, viranomaisen koko henkilöstöön, sen palvelukseen lähetetty ja sen käytettäväksi asetettu henkilöstö mukaan lukien, sekä viranomaiselle sopimusperusteisesti tehtäviä suorittaviin henkilöihin olisi sovellettava salassapitovelvollisuutta, mukaan lukien unionin lainsäädännön asiaankuuluvista säännöksistä johtuvat luottamuksellisuuteen liittyvät rajoitukset ja velvoitteet, jotka liittyvät viranomaisen erityistehtäviin. Luottamuksellisuutta ja salassapitovelvollisuutta koskevat velvoitteet eivät kuitenkaan saisi estää rahanpesuntorjuntaviranomaista tekemästä yhteistyötä, vaihtamasta tietoja muiden asianomaisten kansallisten tai unionin viranomaisten tai elinten kanssa tai luovuttamasta tietoja niille, jos se on tarpeen niiden tehtävien hoitamiseksi ja jos tällaisesta yhteistyöstä ja tietojenvaihdosta on säädetty unionin lainsäädännössä. 56)Rahanpesuntorjuntaviranomaiseen olisi sovellettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1049/2001, sanotun kuitenkaan rajoittamatta viranomaisen henkilöstöön ja edustajiin unionin oikeuden asiaankuuluvien säännösten mukaisesti sovellettavia luottamuksellisuusvelvoitteita. Rahanpesuntorjuntaviranomaisen valvontatehtäviin ja rahanpesun selvittelykeskusten tuki- ja koordinointitehtäviin liittyvien luottamuksellisuutta ja salassapitoa koskevien rajoitusten mukaisesti tällaista asiakirjoihin tutustumista ei pitäisi laajentaa koskemaan viranomaisen henkilöstön käsittelemiä luottamuksellisia tietoja. Erityisesti rahanpesuntorjuntaviranomaisen ja EU:n rahanpesun selvittelykeskusten operatiiviset tiedot, jotka ovat rahanpesuntorjuntaviranomaisen hallussa rahanpesun selvittelykeskusten tukeen ja koordinointiin liittyvien tehtävien ja toimintojen suorittamisen vuoksi, olisi katsottava luottamuksellisiksi. Valvontatehtävien osalta rahanpesuntorjuntaviranomaisen, finanssialan valvojien tai ilmoitusvelvollisten tietoja, jotka on hankittu suoraan valvontaan liittyvien tehtävien ja toimintojen suorittamisen yhteydessä, olisi periaatteessa myös käsiteltävä luottamuksellisina, eikä niitä saisi luovuttaa. Luetellut valvontamenettelyyn liittyvät luottamukselliset tiedot voidaan kuitenkin luovuttaa kokonaan tai osittain ilmoitusvelvollisille, jotka ovat tällaisen valvontamenettelyn osapuolia, edellyttäen, että otetaan huomioon muiden oikeushenkilöiden ja luonnollisten henkilöiden kuin asianomaisen osapuolen oikeutetut edut, jotka liittyvät niiden liikesalaisuuksien suojaan. 57)Rahanpesuntorjuntaviranomaiseen olisi sovellettava neuvoston a