Alueiden komitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla"



Virallinen lehti nro C 244 , 10/10/2003 s. 0001 - 0004



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla" (2003/C 244/01) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla (KOM(2002) 415 lopullinen - 2002/0185 (COD)), ottaa huomioon Euroopan unionin neuvoston 5. syyskuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohdan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon alueiden komitean puheenjohtajan 26. heinäkuuta 2002 tekemän päätöksen antaa lausunnon laatiminen "kestävä kehitys" -valiokunnan tehtäväksi, ottaa huomioon laatimansa lausunnon aiheesta "Komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antama tiedonanto - Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi" (CdR 382/97 fin)(1), ottaa huomioon laatimansa lausunnon aiheesta "Komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antama tiedonanto - Valmistautuminen Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoon" (CdR 295/1999 fin)(2), ottaa huomioon laatimansa lausunnon aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla" (CdR 191/2000 fin)(3), ottaa huomioon laatimansa lausunnon aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Toimintasuunnitelma energiatehokkuuden parantamiseksi Euroopan yhteisössä" (CdR 270/2000 fin)(4), ottaa huomioon antamansa lausunnon aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Vihreä kirja - energiahuoltostrategia Euroopalle" (CdR 38/2001 fin)(5), ottaa huomioon "kestävä kehitys" -valiokunnan joulukuun 12. päivänä 2002 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 344/2002 rev.), jonka esittelijä oli Rhône-Alpesin aluevaltuutettu Michèle Eybalin (F, PSE), hyväksyi 9. ja 10. huhtikuuta 2003 pitämässään 49. täysistunnossa (huhtikuun 9. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Alueiden komitean näkemykset 1.1. Alueiden komitea on tyytyväinen, että komissio on ehdotuksellaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hyötylämmön tarpeeseen perustuvan sähkön ja lämmön yhteistuotannon edistämisestä sisämarkkinoilla päättänyt luoda puitteet, joiden avulla voidaan merkittävästi lisätä yhteistuotannon osuutta sähkön kokonaistuotannossa EU:n alueella. Lisäksi tämä on merkittävä kehitysaskel kohti järkevämpää energiankäyttöä ja kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä. 1.2. Komitea korostaa yhteisten ja johdonmukaisten toimien välttämättömyyttä tavoitteeseen pääsemiseksi. Tavoitteeksi on määritelty vuonna 1997 annetussa tiedonannossa "Yhteisön strategia yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon edistämiseksi ja sen kehittämisen esteiden poistamiseksi" yhteistuotannon prosenttiosuuden nostaminen vuoden 1994 yhdeksästä prosentista 18 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. 1.3. Alueiden komitea korostaa, että yhteisön strategiaan olennaisena osana kuuluva yhteistuotanto on merkittävä ase taisteltaessa ilmastomuutoksia vastaan, mitä Kioton sopimukseen kirjattujen sitoumusten kunnioittaminen edellyttää. 1.4. Komitea painottaa, että kasvihuonekaasujen vähentämismahdollisuudet ovat merkittävät, mikäli käytetään yhteistuotantoa. Vähennyksen on laskettu olevan minimissään 65 miljoonaa hiilidioksidiekvivalenttitonnia (EY:n tiedonanto eurooppalaisesta ilmastonmuutosohjelmasta), ja se voidaan saada aikaan kilpailukykyisin hinnoin. 1.5. Komitea ehdottaa komissiolle, että tämän esittämän Euroopan energiahuoltostrategian rajoissa hillitään energian kysyntää, mihin pyrittäessä yhteistuotantokin voi olla merkittävä vaihtoehto. 1.6. Komitea korostaa työpaikkojen luomisen mahdollisuuksia, joita kyseisen teknologian käyttö tuottaa, koska tällöin polttoaineen tuonti korvataan energian käytön tehostamisella. 1.7. Alueiden komitea ehdottaa, että komissio ja jäsenvaltiot kutsuvat alue- ja paikallisyhteisöt tiiviisti mukaan keskusteluun, koska niillä on asiasta konkreettista kokemusta. Ne osallistuvat usein yhteistuotannon hallintaan ja kehittämiseen lämpöverkkojen rakentamisen ja huollon muodossa. Verkot ovat merkittäviä tekijöitä alueellisen yhtenäisyyden kannalta. 1.8. Komitea korostaa tarvetta pyytää tarkkaan määriteltyä sitoutumista ja antaa tukea jäsenvaltioille valittaessa toimenpiteitä, jotka mahdollistavat yhteistuotannon kapasiteetin hyödyntämisen tehokkaimmalla mahdollisella tavalla kuitenkaan loukkaamatta toissijaisuusperiaatetta. 1.9. Komitea toteaa, että yhteistuotannon kehittämistavoitetta ei voida saavuttaa, mikäli tämän hyvin vähän saastuttavan teknologian kilpailukyky kärsii edelleen siitä, että perinteisten energiantuotantotapojen ulkoisia kustannuksia ei oteta huomioon. Jäsenvaltioiden jo toteuttamat tai tulevat toimenpiteet ovat näin ollen edelleen välttämättömiä keskipitkällä aikavälillä. 1.10. Itse asiassa alueiden komitea katsoo, että ehdotettu direktiivi ei riitä vastaamaan edellä mainittuihin haasteisiin. Yhteistuotannon tavoitteita ei ole ilmoitettu numeroina jäsenvaltioissa eikä Euroopan unionissa. Mihinkään ei ole sitouduttu ja käytön lisäämisen ulottuvuus on jätetty taka-alalle painotettaessa yhteistuotannon määrittelymetodin esittelyä. 2. Alueiden komitean suositukset 2.1. Yhteistuotannon määritelmä, tuottamiselle asetetut vaatimukset 2.1.1. Alueiden komitea toteaa, että on tarpeen määritellä yhteistuotannon käsite täsmällisesti ja yhdenmukaisesti, jotta voidaan turvata primaarienergiasta ennakoitu hyöty. Komitea puoltaa kuitenkin mahdollisimman yksinkertaista, ymmärrettävää ja kehityskelpoista määritelmää. 2.1.2. Komitea suosittelee, että lauhdevoimalassa ja sähkön ja lämmön yhteistuotannossa tuotetun sähkön erottamiseksi toisistaan käytetään Protermo-menetelmää, jonka alan toimijat ja asiantuntijat ovat jo hyväksyneet. 2.1.3. Se ehdottaa, että asetetaan yhteistuotannon kokonaishyötysuhteelle yksi kynnysarvo, joka kehittyy ajan kuluessa markkinoilla käytettävissä olevien teknologioiden havaitun kehittymisen myötä. 2.1.4. Jos yhteistuotanto määritellään täsmällisesti ja yhdenmukaisesti, komitea ei pidä tärkeänä lämmön ja sähkön erillistuotannon tehokkuutta koskevien kansallisten viitearvojen määrittämistä. Näyttää siis asiallisemmalta noudattaa vertailumenetelmää, jossa verrataan yhteistuotantoa erillistuotantoon Euroopan mittakaavassa. 2.1.5. Komitea pohtii komission käyttämää "hyötylämmön" määritelmää, jossa on yksi tekninen ja taloudellinen ulottuvuus, ja pyytää täsmennystä "taloudellisesti perusteltu" -ajatukselle. 2.1.6. Teollisuutta, lämmitystä ja maataloutta varten tarkoitettujen yhteistuotantotyyppien erottaminen toisistaan on tarpeetonta, mikäli sovelletaan ehdotettua yhteistuotannon Protermo-määritelmää. 2.1.7. Komitea kannattaa kooltaan pienehköjen yhteistuotantolaitosten tunnistamista, koska tällaisten laitosten käyttö edellyttää erityistä kehitystukea. 2.1.8. Alueiden komitea pitää haitallisena, että ainoastaan 50 MWe:n ohjeellista kynnysarvoa pienemmän kapasiteetin laitoksille annetaan tukea, koska tällöin vaikeutetaan teollisuussektorilla olevan mittavan potentiaalin käyttöönottoa. Tuki tulisi muokata pikemminkin kapasiteetin mukaan ja käyttämällä eri toimenpiteitä (suoria tukia, verohelpotuksia tai teollisuusinvestointien vakuusrahastoja). 2.1.9. Komitea pitää hyvänä komission ehdotusta edistää kaikkia polttoaineita käyttävää sähkön ja lämmön yhteistuotantoa, mutta toivoo erityistä ja johdonmukaista ponnistusta uusiutuvia energiamuotoja kuten energiapuuta käyttävien tuotantomuotojen kehittämiseksi. 2.2. Alkuperätakuu 2.2.1. Alueiden komitea yhtyy komission toivomukseen edellyttää jäsenvaltioilta alkuperätakuujärjestelmää, jonka turvin voidaan saavuttaa täydellinen avoimuus, jota kuluttaja tarvitsee valintaansa tehdessään. Alkuperätakuu olisi yhteistuotantomenetelmin tuotetun sähkön tehokkaan markkinoinnin ehto. 2.2.2. Komitea pyytää komissiota sisällyttämään direktiiviin tarkat osoittimet, jotta voidaan taata jäsenvaltioissa noudatettavien käytänteiden yhdenmukaisuus yhteistuotannon alkuperätakuiden ja määritelmien osalta. 2.3. Jäsenvaltiokohtaiset kapasiteetit 2.3.1. Alueiden komitea korostaa tarvetta vaatia ehdotetun direktiivin muodossa sitä, että jäsenvaltiot sopivat asianmukaisista ja välttämättömistä tavoitteista suhteessa yleiseen 18 prosentin tavoitteeseen, joka on asetettu vuodelle 2010, mutta myös sitä, että direktiivin on täydennettävä ja edistettävä tukitoimenpiteitä, joita jo sovelletaan jäsenvaltioissa. 2.3.2. Komitea painottaa tarvetta saada jäsenvaltiot kutsumaan alue- ja paikallisyhteisöt selkeistä tavoitteista sopimiseen ja kehitysstrategioiden määrittelyyn, jotta voidaan ottaa huomioon eri alueiden erityispiirteet ja erityistarpeet. 2.3.3. Komitea korostaa, että alue- ja paikallisyhteisöillä ei ole jäsenvaltioiden verotuskeinoja, mutta ne voivat edistää yhteistuotannon käyttöä vastuullaan olevissa infrastruktuurirakennuksissa (uimahallit, sairaalat, suuret toimistorakennukset jne.) sekä omassa aluekehityspolitiikassaan. 2.3.4. Komitea ehdottaa, että valtakunnallisen ja alueellisen tason yhteistuotantokapasiteetti eritellään laitosten koon mukaan ja että kiinnitetään erityistä huomiota pienten laitosten kapasiteettiin. 2.4. Tukijärjestelmät 2.4.1. Alueiden komitea toteaa, että vielä ei ole edellytyksiä tehdä päätöstä yhteistuotannon tukivälineitä koskevasta yhteisön säännöksestä. 2.4.2. Se katsoo, että on kiire täsmentää, miten komissio liittää toisiinsa tulevaisuudessa direktiivin, ympäristötukikehyksen ja ilmoituskäytännöt; miten määritellään (avoimet ja käytäntöön suuntautuneet) arviointikriteerit, joiden avulla saadaan selville ne edistämistoimenpiteet, jotka on toteutettava sopusoinnussa yhteisön lainsäädännön kanssa. 2.4.3. Komitea arvioi, että EY:n perustamissopimuksessa käytetty termi (sellaisena kuin EY:n tuomioistuin on sen hiljattain vahvistanut tuomiossaan) rajaa tukikäsitteen sellaiseen tukeen, joka saadaan suoraan tai välillisesti valtion varoista. Termistä seuraavat ehdot, joiden perusteella hinnoittelujärjestelmiin, joihin sisältyy lainsäädännöllinen osto- ja hinnoitteluvelvollisuus, voidaan soveltaa valtion tukea. 2.4.4. Alueiden komitea toteaa, että kunkin jäsenvaltion päättämiä verohelpotuksia voidaan myöntää sähkön yhteistuotannolle, jotta sen suhteellista osuutta kokonaistuotannosta lisättäisiin. 2.4.5. Komitea painottaa, että ympäristönsuojelullisista syistä asetettu velvollisuus ostaa tietty kiintiö yhteistuotannossa tuotettua sähköä ei ole suora eikä välillinen hintatukitoimenpide. 2.4.6. Komitea korostaa, että on ehdottomasti vältettävä tilanne, jossa harmonisoinnin puutteen vuoksi jäsenvaltioiden tukijärjestelmiä käytetään kohtuuttoman paljon jäsenvaltioiden välisessä kaupassa. 2.4.7. Alue- ja paikallisyhteisöjen, jotka omistavat tai hallinnoivat yhteistuotantolaitoksia oman toimivaltansa puitteissa ja jotka noudattavat määritelmää, on voitava hyödyntää tuotettua sähköä. Käyttöön otettavien tukitoimien on mahdollistettava yhteisöjen osallistuminen tässä yhteydessä. 2.5. Sähköverkkojärjestelmiin liittyminen 2.5.1. Alueiden komitea vakuuttaa, että jäsenvaltioiden on valvottava, että siirto- ja jakeluverkkoihin liittämisen toiminnalliset vaatimukset sekä tekniset edellytykset noudattavat objektiivisia sääntöjä, jotka annetaan kuluttajille tiedoksi ja joissa otetaan huomioon tuotantolaitoksen koko. 2.6. Hallintomenettelyt 2.6.1. Komitean mielestä on välttämätöntä, että jäsenvaltiot poistavat nykyistä tehokkaammin ja mahdollisimman paljon yhteistuotannon kehittämisen hallinnollisia esteitä. Komitea kannattaa komission omaksumaa kriittisen tukijan roolia. 2.6.2. Komitea korostaa investointien rahoitusmuodollisuuksien luomista ja yksinkertaistamista jäsenvaltioissa, jolloin teknologiaa voidaan kehittää. Rahoitusmuodollisuuksina voidaan käyttää esimerkiksi ulkopuolisten investoijien järjestelmää tai rahoitusleasingia. 2.7. Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä: aikataulu ja muita näkökohtia 2.7.1. Komitea toteaa, että direktiiviin nopea voimaantulo antaisi nostetta yhteistuotannossa tuotetun sähkön kehitykselle EU:ssa. Tämä olisi paitsi kansalaisten myös elinkeinoelämän etu, koska yhteistuotannon tuotanto- ja laitteistosektori saisi ratkaisevaa lisävauhtia, mikä vaikuttaisi myönteisesti työmarkkinoihin. 2.7.2. Komitea tukee komission ponnistuksia aloittaa ohjelma "Euroopan älykäs energiahuolto", jonka tarkoituksena on edistää tutkimus-, kehitys- ja esittelyhankkeita samoin kuin yhteistuotannon konkreettisia ja toimivia sovelluksia. 2.7.3. Lopuksi alueiden komitea korostaa tarvetta järjestää seuranta direktiivin antamisen jälkeen, jotta voidaan ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin, mikäli tuloksia ei saavuteta. Bryssel 9. huhtikuuta 2003. Alueiden komitean puheenjohtaja Albert Bore (1) EYVL C 180, 11.6.1998, s. 34. (2) EYVL C 57, 29.2.2000, s. 81. (3) EYVL C 22, 24.1.2001, s. 27. (4) EYVL C 144, 16.5.2001, s. 17. (5) EYVL C 107, 3.5.2002, s. 3.