A4-0159/98

Päätöslauselma komission esittämästä koheesiorahaston vuosikertomuksesta 1996 (KOM(97)0302 - C4-0482/97)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission esittämän vuosikertomuksen KOM(97)0302 - C4-0482/97,

- ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksen varainhoitovuodelta 1996 ((EYVL C 348, 18.11.1997.)),

- ottaa huomioon 29. kesäkuuta 1995 ((EYVL C 183, 17.7.1995, s. 36. )), 19. huhtikuuta 1996 ((EYVL C 141, 13.5.1996, s. 265.)) ja 26. kesäkuuta 1997 ((EYVL C 222, 21.7.1997, s. 55.)) antamansa päätöslauselmat komission perättäisistä vuotuisista kertomuksista koheesiorahastosta ja koheesiorahoitusvälineestä,

- ottaa huomioon aluepoliittisen valiokunnan mietinnön ja liikenne- ja matkailuvaliokunnan sekä ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnot (A4-0159/98),

A. katsoo, että tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuotta 1996 koskevan kertomuksen mukaisesti koheesiorahaston maksusitoumusmäärärahoista toteutui 100 % ja maksumäärärahoista 97,5 %,

B. katsoo, että yhteisön tasolla on päästy yleisesti ottaen tasapainoon koheesiorahaston kahden toimintasektorin, ympäristöalan ja Euroopan laajuisten liikenneverkkojen, välillä, joihin myönnettyjen maksusitoumusmäärärahojen osuudet vuonna 1996 olivat vastaavasti 49,89 % ja 50,11 %,

C. katsoo, että huolimatta edellä mainitusta yleisestä tasapainosta joissakin jäsenvaltioissa vallitsee edelleen huomattava epätasapaino liikenteen infrastruktuurien hyväksi; näin on esimerkiksi Irlannissa, jossa liikenteen infrastruktuureihin käytetään vielä 54 % jäsenmaalle myönnetyistä maksusitoumusmäärärahoista; katsoo, että vastaavat varainhoitovuotta 1997 koskevat luvut, jotka komissio on jo antanut, vahvistavat pyrkimyksen tasapainoon näiden kahden sektorin välillä kaudella 1994 - 1999,

D. katsoo, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen alalla on todettu aikaisempiin vuosiin verrattuna avustusten suhteetonta keskittymistä maantiehankkeiden rahoittamiseen, jotka saivat 78,4 % kaikista liikennealalle vuonna 1996 myönnetyistä maksusitoumusmäärärahoista, kun taas rautateille suunnattujen määrärahojen osuus (18,12 % kokonaissummasta) pysyi juuri ja juuri ennallaan ja satamille (1,9 %) ja lentokentille (1,3 %) suunnattujen määrärahojen osuus pieneni selvästi,

E. katsoo, että ympäristöalalla rahoitus keskittyy edelleen vesihuoltoon ja veden käsittelyyn liittyviin hankkeisiin ja myös, vaikkakin vähemmässä määrin, jätteiden käsittelyyn; katsoo, että tämänkaltaisten hankkeiden osuus ympäristölle suunnatuista tuista on Portugalissa 96,3 %, Kreikassa 99,5 % ja Irlannissa 96,7 %, ja että erityisesti Espanjassa tämä tukien keskittyminen on lisääntynyt selvästi vuoden 1995 65,23 %:sta vuoden 1996 82 %:iin,

F. katsoo, että koheesiorahaston tärkein tehtävä on edistää taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, eli vähentää yhteiskunnallisia ja alueellisia eroavaisuuksia, ja katsoo myös, että kyseiset eroavaisuudet koskettavat edelleen suurelta osin edunsaajana olevia jäsenvaltioita, sillä vaikka niiden tulo asukasta kohden on kasvanut viimeisen kymmenen vuoden aikana 66 %:sta 74 %:iin yhteisön keskimääräisestä arvosta, työllisyyden alalla ero yhteisön keskimääräiseen arvoon on kuitenkin kasvanut, huolestuttavissa määrin eritoten Kreikassa ja Espanjassa,

G. katsoo, että vaikka koheesiorahastolla ei ole suoraa työttömyyden torjuntaan liittyvää tavoitetta, sen rahoittamilla investointihankkeilla on vahva työpaikkoja luova ominaisuus, sillä komission arvion mukaan aina, kun liikenteen infrastruktuurien parantamiseen sijoitetaan miljoona ecua, syntyy keskimäärin 21 työpaikkaa, kun taas ympäristöalalla miljoonan ecun sijoituksella voidaan luoda 26 työpaikkaa,

H. katsoo, että yksi rahaston tärkeimmistä tavoitteista on tukea edunsaajina olevien jäsenvaltioiden talousarvioponnisteluja nimellisen lähentymisen perusteiden saavuttamiseksi yhtenäisvaluuttaan siirtymistä varten, ja tämän vuoksi rahaston toiminnassa on noudatettava ehdollisuuslauseketta,

I. katsoo, että vuosi 1996 on ensimmäinen soveltamisvuosi kyseiselle ehdollisuuslausekkeelle, jonka perusteella edunsaajina olevien jäsenvaltioiden on seurattava ohjelmaa, joka johtaa taloudellisen lähentymisen edellytysten täydelliseen toteutumiseen EY:n perustamissopimuksen julkistalouden alijäämiä koskevan 104 c artiklan mukaisesti; katsoo myös, että vuoden 1996 aikana näiden jäsenvaltioiden julkistalouksien alijäämät pysyivät suositeltujen tavoitteiden rajoissa, lukuun ottamatta nämä juuri ja juuri ylittänyttä Kreikkaa,

J. katsoo, että ehdollisuuslauseke asettaa nimensä mukaisesti rahaston jatkamisen ehdoksi suositeltujen tavoitteiden kunnioittamisen ja että yhtenäisvaluutasta tulee olemaan hyötyä kaikilla unioniin kuuluvilla alueilla; katsoo, että on toteutettava täydentäviä toimenpiteitä, jotta rahaliiton ja yhteenkuuluvuuden tavoitteista ei aiheudu toisilleen haittaa,

K. katsoo, että vuonna 1996 toteutettiin välitarkistus koheesiorahastosta annetun asetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti, jonka perusteella rahaston edunsaajavaltiot voivat edelleen saada rahaston tukea sillä edellytyksellä, että niiden bruttokansantulon taso on kyseisen välitarkistuksen jälkeen edelleen alle 90 % yhteisön keskitasosta; katsoo, että tarkistuksen aikana yksikään neljästä edunsaajamaasta ei ylittänyt kyseistä rajaa;

1. On tyytyväinen koheesiorahaston talousarvion toteuttamiseen varainhoitovuonna 1996, kuten myös rahaston kahden toimintasektorin välisen täydellisen tasapainon tavoittelussa saavutettuun edistykseen;

2. Katsoo kuitenkin, että joidenkin edunsaajina olevien jäsenvaltioiden on lisättävä ponnistelujaan, jotta ne voisivat toteuttaa alueellaan todellisen tasapainon kyseisten alojen välillä;

3. On yleensä ottaen tyytyväinen neljän edunsaajavaltion toteuttamiin ponnisteluihin sellaisten hankkeiden rahoittamiseksi, jotka vastaavat komission julistamaa strategiaa lisätä entisestään ympäristöalan investointien keskittämistä soveltamalla yhteisön direktiivejä vesihuollosta ja veden käsittelystä sekä jätteiden käsittelystä;

4. Ilmaisee jälleen kerran kiinnostuksensa pienimittaisten ympäristöhankkeiden rahoitukseen ottaen huomioon, että niiden osuus ympäristön tilan parantumisessa on suhteellisen suuri verrattuna niihin kuluvan rahoituksen kokonaismäärään;

5. On tyytyväinen komission pyrkimyksiin, joiden tarkoituksena on tarkistaa ympäristöalan investointeja sekä laadullisesti että määrällisesti, ja ehdottaa, että komission olisi luotava välineitä kehittämällä ympäristöindikaattoreita, joiden avulla on mahdollista osoittaa ympäristöä koskevat parannukset määrällisesti sekä kestävää kehitystä myötävaikuttavat toimet ja tarjota mahdollisuus vertailujen tekemiseen;

6. Ilmaisee olevansa tyytyväinen lähes kaikkien syrjäisimpien alueiden aseman korostumiseen vuonna 1996, sillä nämä ansaitsevat erikoisen sijaintinsa ja olosuhteidensa vuoksi erityishuomiota sekä ympäristön että liikenteen alalla; muistuttaa, että Euroopan laajuisten liikenneverkkojen alalla vaaditaan EY:n perustamissopimuksen 129 b artiklan perusteella kiinnittämään erityistä huomiota tarpeeseen liittää saaristoalueet toisiinsa ja äärialueisiin, ja arvioi, että tätä määräystä pidetään ensisijaisen tärkeänä rahoitettaessa erityisen syrjäisten alueiden liikennealaa koheesiorahastosta;

7. Pitää hyvin myönteisinä koheesiorahaston tuella tehtyjä maantieinfrastruktuurin parannuksia; toistaa edellä mainitun 26. kesäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman 9 kohdassa esittämänsä mielipiteen siitä, että liikennealalle suunnatut tuet ovat keskittyneet liikaa maantieliikenteeseen, mikä on vastoin tavoitetta sisällyttää ympäristöulottuvuus yhteisön liikennepolitiikkaan; pahoittelee sitä, että komissio ja jäsenvaltiot ovat lisänneet entisestään maantieliikenteeseen liittyvien hankkeiden tukea, mutta eivät ole lisänneet rautateiden rakentamiseen suunnattua tukea ja ovat vähentäneet samalla satamien ja lentokenttien saamia tukia; myöntää kuitenkin, että koheesiorahaston toimien piiriin kuuluvissa jäsenvaltioissa maanteiden laatu on edelleen selvästi eurooppalaisen keskitason alapuolella, millä on vaikutuksensa kilpailukyvylle ja turvallisuudelle; ja myöntää liikenteen tärkeyden sen koheesiorahaston tavoitteen kannalta, jolla pyritään syrjäisten ja köyhien alueiden tuomiseen yhtenäismarkkinoihin liittyvien etujen piiriin;

8. Katsoo, että huomion kiinnittäminen erityisen syrjäisiin alueisiin on oikea lähestymistapa, mutta että tarvitaan konkreettisia hankkeita; palauttaa mieliin, että hyvin monet koheesiorahastosta tuettavien maiden alueista lukeutuvat yhteisön reuna-alueisiin, ja että on kiinnitettävä enemmän huomiota laiva- ja lentoliikenteeseen, mukaan lukien satamat ja lentokentät liikenteen solmukohtina sekä tarkoituksenmukaiset nykyaikaiset liikenteenohjausjärjestelmät;

9. Palauttaa mieliin, että kaikki koheesiorahastosta toteutetut hankkeet olisi arvioitava sekä etu- että jälkikäteen objektiivisesti sen suhteen, miten ne vaikuttavat ympäristöön, ja arviointi tulisi antaa sellaisten henkilöiden suoritettavaksi, jotka eivät osallistu hankkeiden suunnitteluun tai toteutukseen;

10. Muistuttaa, että yksi koheesiorahaston tavoitteista on tukea edunsaajavaltioita näiden ponnistellessa lähentymistä kohti ja että tätä tavoitetta on edelleen tuettava sen saavuttamisen jälkeenkin;

11. Toteaa, että koheesiorahasto ei ole vielä onnistunut saamaan aikaan kaikkien jäsenvaltioiden todellista lähentymistä; vaikka jotkut koheesiorahastosta tukea saavat maat ovat jo saavuttaneet nimellisen lähentymisen tason, jonka ansiosta ne pääsevät mukaan rahaliittoon, ne on pidettävä voimassa olevassa asetuksessa mainittuun ajankohtaan (31. joulukuuta 1999) saakka koheesiorahaston edunsaajavaltioina, joiden ensisijainen tavoite on todellisen lähentymisen saavuttaminen;

12. Pyytää komissiota jättämään Euroopan parlamentille teettämänsä tutkimuksen sosiaalis-taloudellisista kokonaisvaikutuksista (ks. vuosikertomuksen 4.5.3 kohta), jotta Euroopan parlamentin demokraattisen osallistumisen vaatimus täytetään ja tarjotaan mahdollisuus laajapohjaiseen keskusteluun koheesiorahaston toiminnan taloudellisista vaikutuksista;

13. Toistaa myös, että perustamissopimuksen mukaisesti koheesiorahasto on rahoitusväline, joka on tarkoitettu pääasiassa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen, ja että tästä syystä kyseisen rahaston on jatkettava toimintaansa tämänsuuntaisesti voimassa olevassa asetuksessa mainittuun ajankohtaan (31. joulukuuta 1999) saakka, vaikka edunsaajavaltio täyttäisikin EMUun liittymisen edellytykset, ottaen huomioon, että tavoitteiden saavuttaminen ei merkitse alueellisten ja sosiaalisten eroavaisuuksien poistumista, kuten koheesiosta annetun ensimmäisen kolmivuotisen kertomuksen johtopäätöksissä selvästi ilmoitetaan; toteaa, että komissio ehdottaa koheesiorahaston säilyttämistä nykyisessä muodossaan; kannattaa koheesiorahaston säilyttämistä;

14. Kehottaa komissiota ja neuvostoa pidentämään koheesiorahaston soveltamisaikaa vuoden 1999 jälkeen tosin vain talous- ja rahaliittoon kuulumattomien jäsenvaltioiden osalta), jotta alueellinen epätasapaino saadaan merkittävästi vähenemään ja jotta saadaan luotua lisää työpaikkoja ennen kaikkea nuorille, naisille ja pitkäaikaistyöttömille;

15. Katsoo, että on kiinnitettävä enemmän huomiota jäsenvaltioiden niihin alueisiin, joilla esiintyy vakavaa epätasapainoa, jotta koheesiotavoite ei rajoittuisi pelkästään jäsenvaltioiden välisen vaan myös niiden sisäisen tasapainon turvaamiseen;

16. On tyytyväinen seurantakomiteoiden moitteettomaan toimintaan ja erityisesti ponnisteluihin sen hyväksi, että taattaisiin alueellisten ja paikallisten viranomaisten ja työmarkkinaosapuolten osallistuminen niihin, vaikkakin saavutuksissa on maiden välisiä eroja;

17. Katsoo, että meneillään olevassa uudistuksessa on lujitettava tätä kumppanuusperiaatetta, ja ehdottaa tämän vuoksi, että komissio ottaa asian huomioon suunnittelussa alusta alkaen, ei pelkästään tehokkuuden parantamiseksi vaan myös toiminnan näkyvyyden lisäämiseksi;

18. Ilmaisee olevansa huolestunut komission esittämistä huomioista, jotka liittyvät yleisesti todettuun alueita ja paikallisia viranomaisia koskevien hankkeiden toteuttamisen hitauteen;

19. Kannattaa toimia, joihin paikalliset ja alueelliset viranomaiset osallistuvat koheesiohankkeiden sovittamiseksi tiiviimmin yhteen muiden EU-rahastojen rakennetta koskevan toiminnan kanssa, ja pitää tätä osallistumista eurooppalaisten varojen tehokkaamman käytön kannalta ratkaisevana;

20. On tyytyväinen siihen, että koheesiorahaston vuonna 1996 rahoittamissa hankkeissa ei todettu yhtään petostapausta, vaikka ilmaiseekin olevansa huolestunut komission havaitsemasta hallinnollisten säännönvastaisuuksien ja laiminlyöntien toistumisesta;

21. Ei pidä perusteltuna sitä, että komissio ei ole vielä vahvistanut koheesiorahastosta annetun neuvoston asetuksen 12 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja sääntöjä varainhoidon valvonnasta;

22. Korostaa koheesiorahaston tärkeää osuutta työpaikkojen luomisessa edunsaajavaltioihin ja pitää hyvin myönteisinä komission arvioita, joiden mukaisesti vuonna 1996 olisi koheesiorahaston rahoittamista hankkeista syntynyt suoraan yli 57 000 ja epäsuorasti 17 100 työpaikkaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta pitkän tähtäimen arviota; edellyttää, että koheesiorahaston jäljellä olevalla toimintakaudella annetaan etusija toimenpiteille, joiden avulla luodaan pitkäaikaisia työpaikkoja;

23. Pyytää komissiota tekemään tutkimuksen, jossa selvitetään, missä määrin koheesiorahaston määrärahojen kohdentaminen on sopusoinnussa ympäristöalan viidennen toimintaohjelman ympäristötavoitteiden ja erityisesti kestävän kehityksen tavoitteiden kanssa;

24. Katsoo, että jo toteutettujen tukea saaneiden hankkeiden arvioimiseksi tarkoitetun jälkiarviointiohjelman yhteydessä tulisi selvittää erityisesti se, missä määrin toteutetuilla hankkeilla on yhteys Euroopan laajuisiin verkkoihin ja missä määrin ne pystyvät edistämään tavoitteena olevaa kestävää liikkuvuutta;

25. Katsoo, että on edelleen kiinnitettävä paljon huomiota koheesiorahaston tuen sosiaalis-

taloudelliseen kokonaisvaikutukseen, ja odottaa, että komissio antaa säännöllisesti asiaa koskevia kertomuksia;

26. Toistaa, että on välttämätöntä edistää aktiivisempaa tiedotusta yleisölle koheesiorahaston toiminnan myönteisistä vaikutuksista edunsaajavaltioissa ja parantaa rahaston varsinaisten kohteiden ja erityisesti paikallisten viranomaisten tiedonsaantia rahaston tarjoamista rahoitusmahdollisuuksista;

27. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän lausunnon komissiolle ja neuvostolle.