Ehdotus: Neuvoston päätös jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan tai ratifioimaan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen, sekä Itävallan ja Luxemburgin valtuuttamisesta liittymään yhteisön etujen mukaisesti perusasiakirjoihin /* KOM/2003/0534 lopull. - AVC 2003/0209 */





Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan tai ratifioimaan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen, sekä Itävallan ja Luxemburgin valtuuttamisesta liittymään yhteisön etujen mukaisesti perusasiakirjoihin (komission esittämä) PERUSTELUT Nykyinen kansainvälinen järjestelmä Alusten aiheuttamista öljyvahingoista maksettavia korvauksia säännellään kahdella kansainvälisellä yleissopimuksella. Öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta vuonna 1969 tehdyllä kansainvälisellä yleissopimuksella (vastuuyleissopimuksella) ja öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1971 tehdyllä kansainvälisellä yleissopimuksella (rahastoyleissopimuksella) on luotu kaksitasoinen vastuujärjestelmä, joka perustuu aluksen rekisteröidyn omistajan objektiiviseen mutta rajoitettuun vastuuseen sekä öljynsaajien rahoittamaan rahastoon, josta maksetaan korvauksia niille öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen uhreille, jotka eivät voi saada aluksen omistajalta täysimääräistä korvausta vahingosta. Vastuuyleissopimus tuli voimaan vuonna 1975 ja rahastoyleissopimus vuonna 1978. Järjestelmää tarkistettiin vuonna 1992, jolloin molempia yleissopimuksia muutettiin niihin tehdyillä pöytäkirjoilla. Nämä vastuuyleissopimukseen ja rahastoyleissopimukseen vuonna 1992 tehdyt pöytäkirjat tulivat voimaan vuonna 1996. Kaikki EU:n rannikkojäsenvaltiot ovat molempien vuonna 1992 tehtyjen pöytäkirjojen sopimuspuolia. Vastuujärjestelmän ensimmäistä tasoa, aluksen rekisteröidyn omistajan vastuuta, säädellään vastuuyleissopimuksella. Aluksen omistajalla on objektiivinen vastuu, joka ei edellytä tahallisuutta tai tuottamusta hänen taholtaan. Omistajalla on yleensä oikeus rajoittaa vastuunsa tiettyyn summaan, joka on sidoksissa aluksen vetoisuuteen. Tällä hetkellä enimmäismäärä on isoimpien alusten osalta 72 miljoonaa euroa. Aluksen omistaja menettää oikeutensa rajoittaa vastuutaan vain, jos voidaan näyttää toteen, että vahinko "on aiheutunut hänen tahallisesta teostaan tai laiminlyönnistään tai edesvastuuttomuudesta, jonka hän tiesi todennäköisesti aiheuttavan kyseistä vahinkoa". Lisäksi vastuuyleissopimus edellyttää aluksen omistajaa ottamaan vastuuvakuutuksen ja antaa korvauksenhakijoille oikeuden esittää korvausvaatimuksensa suoraan vakuutuksen myöntäneelle vakuutusyhtiölle aluksen omistajan vastuun rajana olevaan summaan saakka. Vastuuyleissopimuksen luomaa järjestelmää täydentää öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälinen korvausrahasto (IOPC), joka perustettiin rahastoyleissopimuksella. IOPC maksaa korvauksia uhreille tapauksissa, joissa aluksen omistajan vastuu ei riitä kattamaan vahinkoa. IOPC:hen voidaan turvautua kolmessa tapauksessa. Yleisimmin IOPC:hen turvaudutaan, kun vahinko ylittää laajuudeltaan aluksen omistajan enimmäisvastuun. IOPC:hen turvaudutaan myös, kun aluksen omistaja vapautuu vastuusta jonkin vastuuyleissopimuksessa määrätyn perusteen mukaisesti. [1] Kolmas tapaus on se, että aluksen omistaja (ja hänen vakuutusyhtiönsä) eivät taloudellisen tilanteensa vuoksi pysty täyttämään velvoitteitaan. IOPC-rahastosta maksettavien korvausten enimmäismäärä on tällä hetkellä noin 162 miljoonaa euroa. IOPC:tä rahoittavat meriteitse kuljetettavaa öljyä vastaanottavat yritykset ja muut yhteisöt. Öljyvuodon sattuessa kaikki rahastoyleissopimuksen osapuolina oleviin valtioihin sijoittautuneet öljynsaajat osallistuvat maailmanlaajuisesti korvausten maksamiseen sekä rahaston hallinnollisiin kuluihin onnettomuuden tapahtumapaikasta riippumatta. IOPC-rahastosta ei makseta korvauksia, jos pilaantumisvahinko on aiheutunut sodankäynnin vuoksi tai on sotalaivan aiheuttama. Lisäksi on myös pystyttävä todistamaan, että öljy on peräisin säiliöaluksesta. [1] Vastuuyleissopimuksen III artiklan 2 kohdan mukaan aluksen omistaja vapautuu vastuusta, mikäli hän pystyy osoittamaan, että vahinko: Öljyvuotojen uhrit voivat esittää korvausvaatimuksensa suoraan IOPC:lle, ja jos vaatimukset arvioidaan oikeutetuiksi ja jos ne täyttävät asianmukaiset ehdot, rahasto suorittaa korvauksen suoraan korvauksenhakijalle. Jos hyväksyttyjen korvausvaatimusten yhteissumma ylittää IOPC-rahaston korvausten enimmäismäärän, kaikkia maksettavia korvaussummia alennetaan samassa suhteessa. Korvauksenhakijat voivat myös halutessaan viedä vaatimuksensa käsiteltäväksi sen valtion tuomioistuimissa, jossa vahinko on tapahtunut. Sen jälkeen, kun IOPC-rahasto perustettiin vuonna 1978, se on käsitellyt yli 100 tapausta, joista suurin osa on mahtunut korvaussummille asetettuihin rajoihin. Niistä on siten maksettu täysimääräinen korvaus sen jälkeen, kun rahasto on itse arvioinut, että korvausvaatimukset ovat aiheellisia. Viime aikoina on kuitenkin asetettu kyseenalaiseksi se, ovatko vuoden 1992 järjestelmästä maksettavien korvausten enimmäismäärät riittäviä. Erikan haverin jälkeen joulukuussa 1999 aloitettiin prosessi, jolla pyritään lisäämään vastuuyleissopimuksessa ja rahastoyleissopimuksessa määriteltyjä nykyisiä enimmäismääriä sopimuksissa määrättyä yksinkertaistettua muutosmenettelyä noudattaen. Menettelyssä saavutettava enimmäiskorotus riippuu useista eri tekijöistä eikä se tällä hetkellä anna mahdollisuutta enempään kuin noin 50 prosentin korotukseen nykyisiin rajoihin verrattuna. Nämä muutokset tulevat voimaan 1. marraskuuta 2003. Komission kanta Komissio on katsonut, että 50 prosentin eli yhteensä noin 250 miljoonaan euron korotus nykyisiin enimmäismääriin ei riitä takaamaan mahdollisten suurten öljyvuotojen uhrien asianmukaista suojaa Euroopassa. Tästä syystä komissio ehdotti joulukuussa 2000 asetusta, jolla täydennettäisiin nykyistä kansainvälistä järjestelmää perustamalla eurooppalainen rahasto (COPE-rahasto), josta maksettaisiin korvauksia Euroopan vesillä tapahtuneiden öljyvuotojen uhreille. [2] COPE-rahastosta maksettaisiin korvauksia vain niille uhreille, joiden korvausvaatimukset katsotaan aiheellisiksi ja jotka eivät ole saaneet täysimittaista korvausta kansainvälisestä järjestelmästä enimmäismäärien ylittymisen vuoksi. COPE-rahastosta maksettavat korvaukset perustuisivat näin ollen samoihin periaatteisiin ja sääntöihin kuin nykyinen kansainvälinen rahastojärjestelmä, mutta sillä erotuksella, että sen korvausten enimmäismäärän (1 000 miljoonaa euroa) katsotaan riittävän kaikenlaisten ennakoitavissa olevien suuronnettomuuksien varalle. [2] KOM(2000) 802 lopullinen, 6.12.2000. Asian edistyminen EU:n toimielimissä Tähän mennessä komission ehdotuksen on hyväksynyt Euroopan parlamentti, joka teki siihen joitain muutoksia [3]. Neuvosto ei kuitenkaan ole vielä vahvistanut kantaansa ehdotukseen. Suurin osa jäsenvaltioista oli yhtä mieltä tavoitteesta, jonka mukaan korvausten enimmäismäärää olisi korotettava täydentävän järjestelmän avulla, ja tukee ehdotetun asetuksen perusperiaatteita. Jäsenvaltioiden piirissä on kuitenkin ollut vallitsevana näkemys, jonka mukaan asia olisi parasta hoitaa kansainvälisellä tasolla, jos se vain on mahdollista. Joulukuussa 2000 kokoontunut liikenneneuvosto antoi päätelmät, joiden mukaan nykyistä kansainvälistä järjestelmää olisi parannettava muun muassa lisäämällä merkittävästi vastuun ja korvausten enimmäismääriä. Kesäkuussa 2001 neuvosto omaksui yhteisen lähestymistavan, jonka mukaan jäsenvaltiot sitoutuvat tukemaan täydentävää öljyvahinkojen korvausjärjestelmää, josta voitaisiin maksaa täysimääräiset korvaukset, sekä osallistumaan kyseiseen järjestelmään. [3] Euroopan parlamentti hyväksyi ehdotetut tarkistukset 13. kesäkuuta 2001. Prestige-aluksen haverin jälkeen marraskuussa 2002 neuvosto ryhtyi ponnekkaammin tukemaan täydentävää korvausjärjestelyä. Hiljattain EU:n huippukokouksessa 21. maaliskuuta 2003 vahvistettiin useiden joulukuussa 2002 pidettyjen ministerineuvostojen näkemykset seuraavasti: "Pilaantumisesta ja ympäristövahingoista kärsineille maksettavan korvauksen osalta jäsenvaltioiden olisi IMOn toukokuussa pidettävässä diplomaattikonferenssissa pyrittävä nostamaan nykyistä korvauksen ylärajaa 1 miljardiin euroon. Ellei IMOssa päästä myönteiseen tulokseen, olisi käsiteltävä annettua ehdotusta asetukseksi, jolla perustettaisiin ennen vuoden loppua 1 miljardin euron suuruinen erityinen EU:n rahasto, jossa käytetään mahdollisimman paljon yksityistä rahoitusta." Ajoituksen osalta 6. joulukuuta 2002 annettujen liikenneasiain neuvoston päätelmien 12 kohdassa - jota kannatettiin viikkoa myöhemmin Kööpenhaminan huippukokouksessa - viesti oli entistäkin selvempi: VAHVISTAA UUDELLEEN jäsenvaltioiden kannattavan IMOssa kehitettävää öljyn aiheuttaman pilaantumisen uhrien hyväksi perustettavaa lisäkorvausrahastoa, jolla olisi voitava kattaa tulevat öljyvahingot EU:n jäsenvaltioiden vesillä 1 000 miljoonaan euroon saakka, jossa olisi nopea maksujärjestelmä ja joka olisi toiminnassa vuoden 2003 loppuun mennessä, sekä olemassa olevien maailmanlaajuisten korvausjärjestelmien osapuolina olevien jäsenvaltioiden aikomuksen ratifioida uusi lisärahasto. PÄÄTTÄÄ käsitellä välittömästi asetusta rahaston perustamisesta Euroopan vesillä sattuneiden öljyvahinkojen korvaamiseksi, jos lisäkorvausrahastoa ei perusteta, ja pitää tavoitteenaan kyseisen rahaston perustamista ennen vuoden 2003 loppua. Kansainväliset kehityssuuntaukset IOPC-rahasto asetti helmikuussa 2000 työryhmän käsittelemään nykyisen öljyvahinkojen kansainvälisen vastuu- ja korvausjärjestelmän parannustarvetta. Vaihtoehtoisen täydentävän rahaston perustaminen nousi keskeiseksi teemaksi työryhmän asialistalla jo keskustelujen alkuvaiheessa. Tämän pohjalta rahaston edustajakokous hyväksyi 19. lokakuuta 2001 pöytäkirjaluonnoksen. Pöytäkirja öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen (jäljempänä 'lisärahastopöytäkirja') hyväksyttiin lopullisesti Kansainvälisen merenkulkujärjestön IMOn diplomaattikonferenssissa 16. toukokuuta 2003. Uusi lisärahasto muistuttaa asiasisällöltään suuresti komission ehdottamaa COPE-rahastoa. Hallinnolliset ratkaisut ovat erilaiset, mutta rahaston tavoite, eli täydentävien korvausten maksaminen vuoden 1992 rahastolle tehtyjen korvausvaatimusten perusteella, on sama kuin COPE-rahastolla. Lisärahasto liittyy siis hyvin läheisesti vuoden 1992 pöytäkirjalla luotuun rahastojärjestelmään, ja jäsenyys viimeksi mainitussa on edellytys lisärahastopöytäkirjan hyväksymiselle. Lisärahastosta maksettavien korvausten enimmäismääräksi on asetettu 750 miljoonaa erityisnosto-oikeutta, mikä hyväksymisajankohtana vastasi noin 920 miljoonaa euroa tai 1 000 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Lisärahastossa tulee luultavasti olemaan huomattavasti vähemmän jäseniä kuin vuoden 1992 rahastossa, sillä monet vuoden 1992 järjestelmän sopimusvaltiot eivät tällä hetkellä katso tarvitsevansa tällaista lisäsuojaa. Yhteisön lainsäädäntö Öljyvahingoista maksettavia korvauksia on tähän saakka säännelty ainoastaan kansainvälisillä yleissopimuksilla ja kansallisella lainsäädännöllä. Yhteisö ei ole antanut erityisesti öljyvahinkojen korvaamista koskevia säännöksiä. Kuten edellä on todettu, yhteisössä tunnetaan suurta mielenkiintoa öljyvahingoista maksettavia täydentäviä korvauksia kohtaan. Lisäksi lisärahastopöytäkirja sisältää määräyksiä toimivallasta sekä yleissopimuksen tulkintaan liittyvien tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta. Nämä artiklat vaikuttavat yhteisön oikeuden säännöksiin, tarkemmin sanottuna tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa 22. joulukuuta 2000 annettuun neuvoston asetukseen 44/2001 [4]. [4] EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1. Neuvoston asetus 44/2001 Neuvoston asetuksessa 44/2001 annetaan yhteiset säännöt tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa. Asetus sitoo kaikkia jäsenvaltioita Tanskaa lukuun ottamatta. Tanskan ja muiden jäsenvaltioiden välisiin suhteisiin sovelletaan edelleen vuoden 1968 Brysselin yleissopimusta. Asetuksen 44/2001 yhteisiä toimivaltasäännöksiä sovelletaan, kun vastaajan kotipaikka on jossakin niistä jäsenvaltioista, joita asetus sitoo. Sellaista vastaajaa koskeva asia, jonka kotipaikka ei ole jäsenvaltiossa, voidaan saattaa jonkin jäsenvaltion tuomioistuimen käsiteltäväksi kyseisen jäsenvaltion kansallisten toimivaltasäännösten mukaisesti. Toimivaltajärjestelmä perustuu ensisijaisesti vastaajan kotipaikkaan. Lisäksi sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevaan deliktivelvoitteeseen ja kvasideliktivelvoitteeseen liittyvissä kysymyksissä jäsenvaltiossa kotipaikkaansa pitävä oikeussubjekti voidaan haastaa oikeuteen jäsenvaltiossa, jossa vahingollinen tapahtuma sattui tai voi sattua. Vakuutuksiin liittyvissä kysymyksissä vakuutuksenantaja, jonka kotipaikka on jossakin jäsenvaltiossa, voidaan haastaa oikeuteen a) sen jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa sen kotipaikka on, b) jos kantajana on vakuutuksen ottaja, vakuutettu tai edunsaaja, siinä jäsenvaltiossa, jossa kantajan kotipaikka on tai c) jos kyseessä on rinnakkaisvakuutuksen antaja, sen jäsenvaltion tuomioistuimessa, jossa kanne on nostettu johtavaa vakuutuksenantajaa vastaan. Vastuuvakuutusta koskevassa asiassa kanne vakuutuksenantajaa vastaan voidaan nostaa myös sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jolla vahinko sattui tai siinä tuomioistuimessa, jossa vahingonkärsinyt on nostanut kanteen vakuutettua vastaan, jos tuomioistuimen laki sen sallii. Asetuksessa 44/2001 säädetään, että jossakin jäsenvaltiossa annettu tuomio on tunnustettava ja toimeenpantava muissa jäsenvaltioissa ilman eri toimenpidettä. Tunnustamisesta voidaan kuitenkin tietyin tarkasti rajatuin perustein pidättäytyä oikeusjärjestykseen liittyvistä syistä, puolustautumisoikeuksien turvaamiseksi tai eri tuomioiden keskinäisen ristiriitaisuuden vuoksi. Lisärahastopöytäkirjan mukainen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva järjestelmä Asetuksen 44/2001 mukaan toimivalta voi määräytyä monilla eri perusteilla, kun taas lisärahastopöytäkirjan 7 artiklan mukaan pääsääntönä on, että sillä sopimusvaltiolla, jonka alueella vahinko tapahtuu, on yksinomainen toimivalta. Tämän määräyksen perustana on viittaus vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen ja rahastoyleissopimuksen vastaaviin artikloihin. Lisärahastoon liittyvien toimien osalta 7 artiklan 2 ja 3 kohdassa määrätään vastaavanlaisesta rajoittavasta toimivaltajärjestelystä. Lisärahastopöytäkirjassa määrätään edelleen, että sen maan tuomioistuimilla, johon aluksen omistaja tai vakuutuksenantaja on perustanut rahaston voidakseen rajoittaa vastuutaan, on yksinomainen toimivalta kaikissa rahaston varojen jakamiseen ja osoittamiseen liittyvissä kysymyksissä. Lisäksi lisärahastopöytäkirjan 8 artiklassa viitataan vastuuyleissopimuksen X artiklaan ja edellytetään toimivaltaisen tuomioistuimen tuomion tunnustamista heti, kun siihen ei enää ole tavanomaista muutoksenhakuoikeutta, lukuun ottamatta tilanteita, joissa tuomio on saatu petollisin keinoin tai vastaajalle ei ole annettu riittävästi aikaa tai asianmukaista mahdollisuutta vastata kanteeseen. Tuomio on täytäntöönpanokelpoinen jokaisessa sopimusvaltiossa heti kun tuomiovaltiossa edellytetyt muodollisuudet on saatettu päätökseen. Asian aineellista puolta ei voida tutkia uudelleen näiden muodollisuuksien vuoksi. Yhteisön toimivalta lisärahastopöytäkirjaan liittyvissä kysymyksissä Yhteisöllä on yksinomainen toimivalta lisärahastopöytäkirjalla säännellyissä kysymyksissä. Pöytäkirjan 7 ja 8 artiklan toimivalta-, tunnustamis- ja täytäntöönpanomääräykset vaikuttavat neuvoston asetuksen 44/2001 vastaaviin sääntöihin. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti jäsenvaltiot menettävät yksin tai yhdessä toimiessaan oikeutensa sitoutua velvoitteisiin kolmansiin maihin nähden heti kun sellaiset yhteiset säännöt, joihin kyseiset velvoitteet voisivat vaikuttaa, tulevat voimaan. Tästä seuraa, että ainoastaan yhteisöllä on toimivalta neuvotella, tehdä ja täyttää tällaisia kansainvälisiä sitoumuksia. Komission näkemyksen mukaan tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevien artiklojen pitäisi olla mahdollisimman pitkälle yhteensopivia tätä alaa koskevan yhteisön lainsäädännön kanssa. Tässä suhteessa on kuitenkin otettava huomioon lisärahastopöytäkirjan tarkasti rajattu luonne. Kuten edellä on kuvattu, pöytäkirjan tarkoituksena on ainoastaan täydentää nykyistä korvausjärjestelmää ja osoittaa lisävaroja sellaisten korvausvaatimusten käsittelyyn, joihin ei ole saatu täyttä korvausta vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen nojalla. Pöytäkirjan nojalla maksetaan korvauksia ainoataan sellaisissa korvausvaatimuksissa, joita vuoden 1992 rahasto on jo käsitellyt. Lisärahastopöytäkirja on näin ollen erottamaton osa vuoden 1992 järjestelmää tuomioistuinten toimivallan suhteen. Toimivaltaa koskevien määräysten pitäisi siis käytännön syistä olla samanlaiset kuin vastaavat määräykset vuoden 1992 rahastoyleissopimuksessa, jota ei ole vähään aikaan tarkistettu. Tästä syystä öljyvahinkojen korvausjärjestelmän ja yhteisön järjestelmän poikkeavuutta toimivaltakysymyksissä ei pitäisi käsitellä lisärahastopöytäkirjan yhteydessä. Tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevien sääntöjen osalta on komission mielestä tärkeää, että jäsenvaltiot edelleen soveltavat keskenään asetuksessa 44/2001 olevaa III lukua, kun on kyse yhden jäsenvaltion tuomioistuimen antamien tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta toisessa jäsenvaltiossa. Näin ollen komissio pyysi neuvostolta valtuuksia neuvotella tietyistä lisärahastopöytäkirjan osista. Ehdotettuihin valtuuksiin sisältyivät muun muassa neuvottelut artiklasta, jossa yhteisölle annettaisiin mahdollisuus liittyä pöytäkirjan osapuoleksi. Lisäksi komission mielestä tarvittiin mekanismia, joka antaisi mahdollisuuden soveltaa tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia yhteisön sääntöjä tulevaisuudessakin. Toimivaltaa koskevia määräyksiä ei sen sijaan pidetty tarpeellisena muuttaa lisärahastopöytäkirjassa. Komissio katsoi lisäksi, että jos vuoden 1992 vastuuyleissopimusta ja rahastoyleissopimusta kuitenkin muutetaan, mikä on hyvinkin mahdollista tulevina vuosina, asetuksen 44/2001 ja öljyvahinkojen kansainvälisen korvausjärjestelmän yhteensopivuutta ja mahdollisten erojen syitä on syytä tarkastella perinpohjaisesti. Oikeus- ja sisäasiain neuvosto myönsi lisärahastopöytäkirjaa koskevat neuvotteluvaltuudet 19. joulukuuta 2002. Valtuudet eivät sisältäneet lupaa neuvotella komission esittämästä yhteisön mahdollisuudesta liittyä sopimukseen, mutta niissä todettiin kuitenkin seuraavaa: "Komission olisi huolehdittava siitä, että tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevaa järjestelmää, josta säädetään asetuksessa 44/2001, sovelletaan tulevaisuudessakin, kun yhden jäsenvaltion tuomioistuimen antamat tuomiot tunnustetaan ja pannaan täytäntöön toisessa jäsenvaltiossa. Tässä suhteessa komission olisi oltava asianmukaisesti yhteydessä kolmansiin maihin riittävän ajoissa ennen 12.-16. toukokuuta 2003 järjestettävää diplomaattikonferenssia." Keskusteltuaan jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kanssa komissio jätti diplomaattikonferenssille ehdotuksen uuden kohdan 2 lisäämiseksi lisärahastopöytäkirjaluonnoksen 8 artiklaan. [5] Ehdotettu uusi kohta on seuraavanlainen: [5] IMOn asiakirja LEG/CONF.14/7. "2. Tämän pöytäkirjan sopimusvaltio voi soveltaa muita tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanokelpoisuutta koskevia sääntöjä, kunhan tuomiot tunnustetaan ja täytäntöönpannaan vähintään samassa laajuudessa kuin 1 kohdan nojalla." Diplomaattikonferenssi hyväksyi tämän kohdan lisäämisen. Lisäpöytäkirjan teksti ei anna yhteisölle itsessään mahdollisuutta liittyä pöytäkirjaan. Yhteisön etujen turvaamiseksi ulkoisen toimivallan suhteen niin, että samalla annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ratifioida pöytäkirja, ehdotetaan neuvoston päätöstä jäsenvaltioiden valtuuttamisesta tekemään pöytäkirja. Neuvosto voisi näin poikkeuksellisesti valtuuttaa jäsenvaltiot, Tanskaa lukuun ottamatta, allekirjoittamaan ja ratifioimaan lisärahastopöytäkirjan yhteisön etujen mukaisesti. Tätä toimenpidettä tulisi pitää väliaikaisratkaisuna. Pidemmällä aikavälillä, mutta kuitenkin mahdollisimman nopeasti, lisärahastopöytäkirjaa ja sen perusasiakirjoja olisi tarkistettava, jotta Euroopan yhteisö voisi tehdä kyseiset sitoumukset. Koska EU:n liikenneministerit ja hallitusten ja valtioiden päämiehet ovat sitoutuneet saamaan uuden rahaston kaikilta osin toimintaan ennen vuoden 2003 loppua, uuden pöytäkirjan ratifioinnin aikataulu on hyvin tiukka. Lisärahastopöytäkirja tulee sen 21 artiklan mukaan voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun kahdeksan valtiota, joiden yhteensä vastaanottama maksuvelvoitteisen öljyn määrä on vähintään 450 miljoonaa tonnia, tulee sen sopimuspuoliksi. Pöytäkirja saadaan siis toimintaan pelkästään EU:n jäsenvaltioiden toimin. Itävallan ja Luxemburgin erityistilanne Kaksi jäsenvaltioista ei vielä ole sopimuspuolena vastuu- ja rahastoyleissopimuksissa, mikä olisi edellytys lisärahastopöytäkirjan tekemiselle. Vastuu- ja rahastoyleissopimuksiin liittyy samankaltaisia kysymyksiä suhteessa asetukseen 44/2001. Neuvosto pyysi 19. joulukuuta 2002 komissiota valmistelemaan mahdollisimmat nopeasti Itävallalle ja Luxemburgille valtuudet liittyä näihin perusasiakirjoihin. Näin ollen ehdotetaan, että tämä päätös sisältäisi myös valtuudet näille jäsenvaltioille liittyä vastuuyleissopimukseen ja rahastoyleissopimukseen. Koska tämä liittymismenettely vie vääjäämättä jonkin aikaa, ehdotetaan, että Itävalta ja Luxemburg allekirjoittavat tai ratifioivat lisärahastopöytäkirjan tai liittyvät siihen 31. joulukuuta 2005 mennessä. Päätelmät Edellä esitetyistä syistä komissio suosittelee neuvostolle oheisen päätöksen tekemistä. Päätös ja jäsenvaltioiden liittyminen lisärahastopöytäkirjaan eivät vaikuta yhteisön talousarvioon. 2003/0209 (AVC) Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan tai ratifioimaan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja tai liittymään siihen, sekä Itävallan ja Luxemburgin valtuuttamisesta liittymään yhteisön etujen mukaisesti perusasiakirjoihin EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan, 67 artiklan 5 kohdan, 300 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan ja 300 artiklan 3 kohdan toisen alakohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [6], [6] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottaa huomioon Euroopan parlamentin suostumuksen [7], [7] EYVL C [...], [...], s. [...]. sekä katsoo seuraavaa: (1) Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvällä pöytäkirjalla (jäljempänä 'lisärahastopöytäkirja') pyritään varmistamaan säiliöalusten öljyvuotojen johdosta vahinkoa kärsineille henkilöille riittävä, nopea ja tehokas vahingonkorvaus. Koska lisärahastopöytäkirjassa korotetaan huomattavasti nykyisen kansainvälisen järjestelmän korvausten enimmäismääriä, se auttaa korjaamaan yhtä suurimmista öljyvahinkovastuun kansainvälisen sääntelyn puutteista. (2) Lisärahastopöytäkirjan 7 ja 8 artikla vaikuttaa toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevaan yhteisön lainsäädäntöön, sellaisena kuin niistä on säädetty tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa 22 päivänä joulukuuta 2000 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 44/2001 [8]. [8] EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1. (3) Yhteisöllä ja sen jäsenvaltioilla on jaettu toimivalta lisärahastopöytäkirjan kattamilla aloilla, ja yhteisöllä on yksinomainen toimivalta mainitun yleissopimuksen 7 ja 8 artiklaan liittyvissä kysymyksissä. (4) Lisärahastopöytäkirjan mukaan vain täysivaltaiset valtiot voivat olla sen sopimuspuolia; näin ollen yhteisö ei voi ratifioida pöytäkirjaa tai liittyä siihen, eikä tämä näytä olevan mahdollista myöskään lähitulevaisuudessa. (5) Tästä syystä neuvoston olisi valtuutettava jäsenvaltiot allekirjoittamaan ja tekemään lisärahastopöytäkirja yhteisön etujen mukaisesti tässä päätöksessä säädetyin ehdoin. (6) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn Tanskan asemaa koskevan pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä se siten sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. (7) Ainoastaan perusasiakirjojen sopimuspuolet voivat tulla lisärahastopöytäkirjan sopimusvaltioiksi. Itävalta ja Luxemburg eivät tällä hetkellä ole perusasiakirjojen sopimuspuolia. Koska perusasiakirjat sisältävät säännöksiä, jotka vaikuttavat asetukseen (EY) N:o 44/2001, myös Itävalta ja Luxemburg olisi valtuutettava liittymään näihin asiakirjoihin. (8) Jäsenvaltioiden olisi allekirjoitettava tai ratifioitava lisärahastopöytäkirja tai liityttävä siihen mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa ennen vuoden 2003 loppua. (9) Itävallan ja Luxemburgin osalta tilanne on erilainen, koska niistä ei voi tulla lisärahastopöytäkirjan sopimuspuolia ennen kuin ne ovat liittyneet perusasiakirjoihin. Tästä syystä Itävallan ja Luxemburgin olisi allekirjoitettava tai ratifioitava lisärahastopöytäkirja tai liityttävä siihen viimeistään 31 päivään joulukuuta 2005 mennessä, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla 1. Valtuutetaan jäsenvaltiot allekirjoittamaan tai ratifioimaan jäljempänä olevissa artikloissa säädetyin ehdoin Euroopan yhteisön etujen mukaisesti öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyvä vuoden 2003 pöytäkirja (jäljempänä 'lisärahastopöytäkirja') tai liittymään siihen. Lisärahastopöytäkirjan teksti on tämän päätöksen liitteenä 1. 2. Itävalta ja Luxemburg valtuutetaan lisäksi liittymään perusasiakirjoihin. Perusasiakirjojen tekstit ovat tämän päätöksen liitteinä 2 ja 3. 3. Tässä päätöksessä tarkoitetaan 'perusasiakirjoilla' vuoden 1992 pöytäkirjaa öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta vuonna 1969 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen muuttamisesta ja vuoden 1992 pöytäkirjaa öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamista koskevan vuoden 1971 kansainvälisen yleissopimuksen muuttamisesta. 2 artikla Allekirjoittaessaan tai ratifioidessaan 1 artiklassa tarkoitettuja asiakirjoja tai liittyessään niihin jäsenvaltioiden on ilmoitettava kirjallisesti Kansainvälisen merenkulkujärjestön pääsihteerille, että allekirjoittaminen, ratifiointi tai liittyminen on suoritettu tämän päätöksen mukaisesti. 3 artikla Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet allekirjoittaakseen tai ratifioidakseen lisärahastopöytäkirjan tai muutoin ilmaistakseen suostumuksensa tulla sen sitomiksi mahdollisimman nopeasti ja joka tapauksessa ennen vuoden 2003 loppua. Itävallan ja Luxemburgin on toteutettava tarvittavat toimet allekirjoittaakseen tai ratifioidakseen lisärahastopöytäkirjan tai muutoin ilmaistakseen suostumuksensa tulla sen sitomiksi ennen 31 päivää joulukuuta 2005. 4 artikla Jäsenvaltioiden on mahdollisimman pian pyrittävä siihen, että lisärahastopöytäkirjaa ja perusasiakirjoja muutetaan niin, että Euroopan yhteisö voi tulla niiden sopimuspuoleksi. Tehty Brysselissä [...]. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE 1 ÖLJYN AIHEUTTAMIEN PILAANTUMISVAHINKOJEN KANSAINVÄLISEN KORVAUSRAHASTON PERUSTAMISESTA VUONNA 1992 TEHTYYN KANSAINVÄLISEEN YLEISSOPIMUKSEEN LIITTYVÄ VUODEN 2003 PÖYTÄKIRJA [9] [9] On syytä huomata, että vaikka tässä liitteessä oleva pöytäkirjan teksti on diplomaattikonferenssin 16. toukokuuta 2003 hyväksymä teksti, se ei ole virallinen pöytäkirja, joka ei tämän ehdotuksen antamisajankohtana vielä ollut saatavilla. Virallinen teksti, kunhan se tulee saataville, on ensisijainen suhteessa tässä liitteessä olevaan tekstin. TÄMÄN PÖYTÄKIRJAN SOPIMUSVALTIOT, jotka OTTAVAT HUOMIOON öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta vuonna 1992 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (jäljempänä 'vuoden 1992 vastuuyleissopimus'), OTTAVAT HUOMIOON öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (jäljempänä 'vuoden 1992 rahastoyleissopimus'), VAHVISTAVAT öljyn aiheuttamaa pilaantumista koskevan kansainvälisen vastuu- ja korvausjärjestelmän ylläpitämisen tärkeyden, TOTEAVAT, että vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen sallima enimmäiskorvaus saattaa olla riittämätön tietyissä korvaustilanteissa joissain kyseisen yleissopimuksen sopimusvaltioissa, PANEVAT MERKILLE, että useat vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen ja vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen sopimusvaltiot pitävät tarpeellisena saada kiireellisesti käyttöön lisää korvausvaroja luomalla täydentävä järjestelmä, johon sopimusvaltiot voivat liittyä niin halutessaan, USKOVAT, että lisäjärjestelmällä olisi pyrittävä varmistamaan öljyn aiheuttaman pilaantumisen uhreille täysi korvaus menetyksistään tai vahingoistaan sekä lieventämään uhreille koituvia haittoja tilanteissa, joissa on olemassa vaara, että vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen ja vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen mukaiset korvaukset eivät kokonaan kata vahvistettuja korvausvaatimuksia, ja vuonna 1992 perustettu kansainvälinen öljyvahinkojen korvausrahasto on näin ollen tehnyt alustavan päätöksen maksaa ainoastaan osan mistä tahansa vahvistetusta korvausvaatimuksesta, OTTAVAT HUOMIOON, että lisäjärjestelmään voivat liittyä ainoastaan vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen sopimusvaltiot, OVAT SOPINEET SEURAAVAA: Yleiset määräykset 1 artikla Tässä pöytäkirjassa: 1 'Vuoden 1992 vastuuyleissopimuksella' tarkoitetaan öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta vuonna 1992 tehtyä kansainvälistä yleissopimusta. 2 'Vuoden 1992 rahastoyleissopimuksella' tarkoitetaan öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta vuonna 1992 tehtyä kansainvälistä yleissopimusta. 3 'Vuoden 1992 rahastolla' tarkoitetaan vuoden 1992 rahastoyleissopimuksella vuonna 1992 perustettua öljyvahinkojen kansainvälistä korvausrahastoa. 4 'Sopimusvaltiolla' tarkoitetaan tämän pöytäkirjan sopimusvaltiota, ellei toisin ilmoiteta. 5 Kun tässä pöytäkirjassa viitataan vuoden 1992 rahastoyleissopimukseen, kyseisen yleissopimuksen määräyksissä 'rahastolla' tarkoitetaan 'lisärahastoa', ellei toisin ilmoiteta. 6 'Aluksella', 'henkilöllä', 'omistajalla', 'öljyllä', 'pilaantumisvahingolla', 'torjuntatoimenpiteillä' ja 'vahinkotapahtumalla' tarkoitetaan samaa kuin vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen I artiklassa. 7 'Maksuvelvoitteisella öljyllä', 'laskentayksiköllä', 'takaajalla' ja 'terminaalilla' tarkoitetaan samaa kuin vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 1 artiklassa, ellei toisin ilmoiteta. 8 'Vahvistetulla vaatimuksella' tarkoitetaan korvausvaatimusta, jonka vuoden 1992 rahasto on tunnustanut tai joka on todettu oikeutetuksi vuoden 1992 rahastoa sitovalla toimivaltaisen tuomioistuimen päätöksellä, johon ei enää voida hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin, ja joka olisi korvattu kokonaisuudessaan, ellei vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 4 artiklan 4 kohdassa asetettua enimmäismäärää olisi sovellettu kyseiseen vahinkotapahtumaan. 9 'Yleiskokouksella' tarkoitetaan vuoden 2003 kansainvälisen öljyvahinkojen lisäkorvausrahaston yleiskokousta, ellei toisin ilmoiteta. 10 'Järjestöllä' tarkoitetaan Kansainvälistä merenkulkujärjestöä. 11 'Pääsihteerillä' tarkoitetaan järjestön pääsihteeriä. 2 artikla 1. Perustetaan pilaantumisvahinkojen korvaamista varten kansainvälinen lisärahasto, jonka nimeksi tulee 'Vuoden 2003 kansainvälinen öljyvahinkojen lisäkorvausrahasto' (jäljempänä 'lisärahasto'). 2 Lisärahasto tunnustetaan jokaisessa sopimusvaltiossa oikeushenkilöksi, jolla on kyseisen sopimusvaltion lainsäädännön mukaiset oikeudet ja velvollisuudet ja joka voi olla oikeudenkäynnin osapuolena kyseisen valtion tuomioistuimissa. Jokainen sopimusvaltio tunnustaa lisärahaston johtajan lisärahaston lailliseksi edustajaksi. 3 artikla Tätä pöytäkirjaa sovelletaan yksinomaan: a) pilaantumisvahinkoon, joka on aiheutunut i) sopimusvaltion alueella, mukaan luettuna sen aluemeri, ja ii) kansainvälisen oikeuden mukaisesti perustetulla sopimusvaltion talousvyöhykkeellä tai, jos sopimusvaltio ei ole perustanut tällaista vyöhykettä, välittömästi asianomaisen sopimusvaltion aluemeren ulkopuolella olevalla ja siihen rajoittuvalla alueella, jonka sopimusvaltio on määrännyt kansainvälisen oikeuden mukaisesti ulottumaan enintään 200 meripeninkulman päähän niistä perusviivoista, joista sen aluemeren leveys mitataan; b) mahdollisiin torjuntatoimenpiteisiin, joilla ehkäistään tai minimoidaan tällaista vahinkoa. Lisäkorvaus 4 artikla 1 Lisärahastosta maksetaan korvauksia henkilöille, joilla on vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen nojalla oikeus korvauksiin pilaantumisvahingosta, mutta jotka eivät ole voineet saada täyttä ja riittävää korvausta kyseisen yleissopimuksen nojalla, koska vahvistettujen korvausvaatimusten kokonaismäärä ylittää tai on vaarassa ylittää vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 4 artiklan 4 kohdan nojalla kyseiseen tapaukseen liittyen käytettävissä olevan korvausmäärän. 2 a) Lisärahastosta tämän artiklan nojalla maksettavan korvauksen kokonaismäärä rajataan kunkin yksittäisen vahinkotapahtuman osalta siten, että kyseisen määrän sekä korvausmäärän, joka tosiasiallisesti maksetaan tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvasta pilaantumisvahingosta vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen ja vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen nojalla, yhteenlaskettu loppusumma on enintään 750 miljoonaa laskentayksikköä. b) Tämän artiklan 2 kohdan a alakohdassa mainittu 750 miljoonan laskentayksikön määrä muunnetaan kansalliseen valuuttaan sen arvon mukaisesti, joka kyseisellä valuutalla on suhteessa erityisnosto-oikeuteen sinä päivänä, jonka mukaista arvoa vuoden 1992 rahaston yleiskokous on päättänyt käytettävän vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen ja vuoden 1992 rahastoyleissopimusten nojalla suoritettavien enimmäismäärien määrittämisessä. 3 Jos lisärahastolle esitettyjen vahvistettujen vaatimusten määrä ylittää 2 kohdan mukaisesti maksettavissa olevan korvauksen kokonaismäärän, käytettävissä oleva summa jaetaan siten, että jokaisen vahvistetun vaatimuksen ja vaatimuksen esittäjän tämän pöytäkirjan mukaisesti saaman summan välinen suhde on sama kaikkien vaatimuksen esittäjien osalta. 4 Lisärahastosta maksetaan korvauksia ainoastaan 1 artiklan 8 kohdan mukaisista vahvistetuista vaatimuksista. 5 artikla Lisärahastosta maksetaan korvaus, jos vuoden 1992 rahaston yleiskokous katsoo vahvistettujen korvausvaatimusten määrän ylittävän tai olevan vaarassa ylittää vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti maksettavissa olevan korvauksen kokonaismäärän ja kun vuoden 1992 rahaston yleiskokous on näin ollen tehnyt alustavan tai lopullisen päätöksen maksaa ainoastaan osan mistä tahansa vahvistetusta korvausvaatimuksesta. Tämän jälkeen lisärahaston yleiskokous päättää, missä määrin lisärahastosta maksetaan korvausta vahvistetun vaatimuksen siitä osasta, jota ei ole korvattu vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen ja vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen nojalla. 6 artikla 1 Ellei 15 artiklan 2 ja 3 kohdasta muuta johdu, oikeus korvauksiin lisärahastosta kumoutuu ainoastaan, jos kyseinen oikeus kumoutuu rahastoyleissopimuksen 6 artiklan nojalla suhteessa vuoden 1992 rahastoon. 2 Vuoden 1992 rahastolle esitettyä korvausvaatimusta pidetään myös saman korvauksenhakijan korvausvaatimuksena lisärahastolle. 7 artikla 1 Tämän pöytäkirjan 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti lisärahastolle esitettyihin korvausvaatimuksiin sovelletaan vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 7 artiklan 1, 2, 4, 5 ja 6 kohtaa. 2 Jos aluksen omistajaa tai muuta omistajan vastuun takaavaa henkilöä vastaan on esitetty pilaantumisvahinkoa koskeva korvausvaatimus vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen IX artiklan mukaisesti toimivaltaisessa tuomioistuimessa, kyseisellä tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta käsitellä mitä tahansa samaan vahinkoon liittyvää, lisärahastoa vastaan tämän pöytäkirjan 4 artiklan määräysten mukaisesti esitettyä vahingonkorvausvaatimusta. Mikäli vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen mukainen pilaantumisvahinkoa koskeva korvausvaatimus on kuitenkin esitetty sellaisen valtion tuomioistuimessa, joka on sopimusvaltiona vuoden 1992 vastuuyleissopimuksessa mutta ei tässä pöytäkirjassa, lisärahastolle tämän pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti esitetyt korvausvaatimukset on korvauksenhakijan valinnan mukaisesti esitettävä joko lisärahaston päätoimipaikan sijaintivaltion tuomioistuimessa tai vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen IX artiklan mukaisesti toimivaltaisessa tämän pöytäkirjan sopimusvaltion tuomioistuimessa. 3 Ellei 1 kohdan määräyksistä muuta johdu ja mikäli pilaantumisvahinkoa koskeva korvausvaatimus vuoden 1992 rahastolle on esitetty sellaisen valtion tuomioistuimessa, joka on sopimusvaltiona vuoden 1992 rahastoyleissopimuksessa mutta ei tässä pöytäkirjassa, lisärahastolle esitetyt muut asiaan liittyvät korvausvaatimukset on korvauksenhakijan valinnan mukaisesti esitettävä joko lisärahaston päätoimipaikan sijaintivaltion tuomioistuimessa tai 1 kohdan mukaisesti toimivaltaisessa sopimusvaltion tuomioistuimessa. 8 artikla 1 Lisärahastoa vastaan annettu tuomio, joka on tämän pöytäkirjan 7 artiklan mukaisesti toimivaltaisen tuomioistuimen antama ja täytäntöönpanokelpoinen alkuperämaassa, jossa siihen ei enää voida hakea muutosta varsinaisin muutoksenhakukeinoin, on tunnustettava ja se on täytäntöönpanokelpoinen jokaisessa sopimusvaltiossa vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen X artiklassa kuvatuin ehdoin, jollei mahdollisesta tämän pöytäkirjan 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetusta korvauksen jakamista koskevasta päätöksestä muuta johdu. 2 Sopimusvaltio voi soveltaa muita tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanokelpoisuutta koskevia sääntöjä, kunhan tuomiot tunnustetaan ja täytäntöönpannaan vähintään samassa laajuudessa kuin 1 kohdan nojalla. 9 artikla 1 Tämän pöytäkirjan 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti pilaantumisvahingosta maksamansa korvauksen osalta lisärahasto saa sijaantulijana kaikki ne oikeudet, joita asianomaisen korvauksen saajalla on vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen nojalla aluksen omistajaa tai omistajan takaajaa vastaan. 2 Lisärahasto saa sijaantulijana oikeudet, joita asianomaisen korvauksen saajalla on vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen nojalla vuoden 1992 rahastoa vastaan. 3 Tämän pöytäkirjan määräykset eivät vaikuta lisärahaston takautumisoikeuteen tai sijaantulo-oikeuteen muita kuin edellisissä kohdissa tarkoitettuja henkilöitä kohtaan. Missään tapauksessa lisärahaston sijaantulo-oikeus sellaisia henkilöitä kohtaan ei saa olla heikompi kuin vahingonkorvauksen saaneen henkilön vakuutuksenantajan oikeus. 4 Sopimusvaltio tai sen edustaja, joka on maksanut pilaantumisvahinkoon perustuvaa korvausta kansallisen lainsäädännön määräysten mukaisesti, saa sijaantulijana ne oikeudet, jotka vahingonkorvauksen saaneella henkilöllä olisi ollut tämän pöytäkirjan mukaisesti, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta muihin mahdollisesti olemassa oleviin sijaantulo- tai takautumisoikeuksiin lisärahastoa kohtaan. Maksut 10 artikla 1 Vuosimaksuja lisärahastoon suorittavat jokaisen sopimusvaltion osalta kaikki henkilöt, jotka ovat 11 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun kalenterivuoden aikana vastaanottaneet kokonaismäärältään 150 000 tonnia ylittävät määrät: a) kyseisen valtion alueella sijaitseviin satamiin tai terminaaleihin meritse kuljetettua maksuvelvollista öljyä ja b) mihin tahansa kyseisen sopimusvaltion alueella sijaitseviin laitoksiin maksuvelvollista öljyä, joka on kuljetettu meritse ja purettu sopimukseen liittymättömän valtion satamassa tai terminaalissa, kunhan maksuvelvollinen öljy otetaan tämän alakohdan tarkoituksiin huomioon ainoastaan silloin kun se ensimmäisen kerran otetaan vastaan sopimusvaltiossa sen jälkeen kun se on purettu sopimukseen liittymättömässä valtiossa. 2 Velvollisuuteen suorittaa maksuja lisärahastoon sovelletaan vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 10 artiklan 2 kohdan määräyksiä. 11 artikla 1 Mahdollisten vuosimaksujen määrittämiseksi ja koska käyttövaroja on oltava riittävästi, yleiskokous laatii joka kalenterivuodelle talousarvion seuraavista: i) Kustannukset a) lisärahaston hallintokulut ja -menot kyseisenä vuonna, ja edellisten vuosien toiminnasta syntyneet alijäämät; b) lisärahastolle tehtyjen korvausvaatimusten täyttämiseksi lisärahaston maksettaviksi 4 artiklan nojalla kyseisenä vuonna tulevat maksut, mukaan luettuina sellaisten lainojen takaisinmaksut, joita lisärahasto on aiemmin ottanut tällaisten korvausvaatimusten täyttämiseksi; ii) Tulot a) ylijäämävarat edellisten vuosien toiminnasta, mukaan luettuina korot; b) tarpeen vaatiessa vuosimaksut talousarvion tasapainottamiseksi; c) muut tulot. 2 Yleiskokous päättää perittävien maksujen kokonaismäärästä. Yleiskokouksen päätöksen mukaisesti lisärahaston johtaja laskee kunkin sopimusvaltion osalta jokaisen 10 artiklassa tarkoitetun henkilön vuosimaksun: a) siltä osin kuin vuosimaksua peritään 1 kohdan i alakohdan a alakohdassa tarkoitettujen maksujen suorittamiseksi, kiinteän summan perusteella sen mukaisesti montako maksuvelvollisen öljyn tonnia kyseinen henkilö on asianomaisessa valtiossa vastaanottanut edeltävän kalenterivuoden aikana ja b) siltä osin kuin vuosimaksua peritään 1 kohdan i alakohdan b alakohdassa tarkoitettujen maksujen suorittamiseksi, kiinteän summan perusteella sen mukaisesti montako maksuvelvollisen öljyn tonnia kyseinen henkilö on vastaanottanut sitä vuotta edeltävän kalenterivuoden aikana, jona kyseinen vahinkotapahtuma tapahtui, sillä edellytyksellä että kyseinen valtio oli tapahtumahetkellä tämän pöytäkirjan sopimusvaltio. 3 Edellä 2 kohdassa tarkoitetut summat lasketaan jakamalla vaadittujen rahoitusosuuksien kokonaismäärä sen maksuvelvollisen öljyn kokonaismäärällä, joka on vastaanotettu kaikissa sopimusvaltioissa kyseessä olevana vuonna. 4 Vuosimaksu on maksettava lisärahaston ohjesäännössä määrättynä päivänä. Yleiskokous voi muuttaa maksupäivää. 5 Yleiskokous voi päättää tehdä lisärahaston varainhoitosäännösten mukaisilla ehdoilla siirtoja 2 kohdan a alakohdan ja b alakohdan mukaisesti saatujen varojen välillä. 12 artikla 1 Lisärahastolle suoritettaviin maksuihin sovelletaan vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 13 artiklaa. 2 Sopimusvaltio voi itse vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 14 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen sitoutua suorittamaan maksuja lisärahastolle. 13 artikla 1 Sopimusvaltioiden on toimitettava lisärahaston johtajalle tiedot vastaanotetusta öljystä vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 15 artiklan mukaisesti, ja vuoden 1992 rahaston johtajalle vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 15 artiklan 2 kohdan nojalla toimitetut tiedot katsotaan toimitetun myös tämän pöytäkirjan nojalla. 2 Jos sopimusvaltio ei täytä velvollisuuttaan toimittaa 1 kohdassa tarkoitetut tiedot ja tästä aiheutuu taloudellisia menetyksiä lisärahastolle, sopimusvaltio on velvollinen korvaamaan menetykset lisärahastolle. Yleiskokous päättää sopimusvaltion korvausvelvollisuudesta lisärahaston johtajan suosituksesta. 14 artikla 1 Tässä pöytäkirjassa katsotaan 10 artiklasta riippumatta, että jokaisessa sopimusvaltiossa vastaanotetaan vähintään miljoona tonnia maksuvelvollista öljyä. 2 Jos sopimusvaltiossa vastaanotetaan yhteensä alle 1 miljoona tonnia maksuvelvollista öljyä, sopimusvaltio ottaa itselleen velvollisuudet, jotka tämän pöytäkirjan nojalla kuuluisivat öljyä kyseisen valtion alueella vastaanottaneelle ja lisärahastoon nähden maksuvelvolliselle henkilölle niiltä osin kuin vastaanotetun öljyn kokonaismäärälle ei ole olemassa vastuullista henkilöä. 15 artikla 1 Jos sopimusvaltiossa ei ole 10 artiklan ehdot täyttäviä henkilöitä, sopimusvaltion on tämän pöytäkirjan soveltamista varten ilmoitettava tästä lisärahaston johtajalle. 2 Lisärahastosta ei makseta korvauksia tiettyyn vahinkotapahtumaan liittyvästä pilaantumisvahingosta sopimusvaltion alueella, aluemerellä tai tämän pöytäkirjan 3 artiklan a kohdan ii alakohdan mukaisesti määritellyllä talousvyöhykkeellä tai tällaisen vahinkotapahtuman ehkäisemiseksi tai lieventämiseksi milloin tahansa toteutettujen torjuntatoimenpiteiden johdosta ennen kuin velvollisuudet toimittaa lisärahaston johtajalle 3 artiklan 1 kohdan ja tämän artiklan 1 kohdan mukaiset tiedot on täytetty kyseisen sopimusvaltion osalta kaikilta vahinkotapahtumaa edeltäneiltä vuosilta. Yleiskokous määrittelee ohjesäännössä tekijät, joiden perusteella sopimusvaltion katsotaan laiminlyöneen velvollisuutensa. 3 Sen jälkeen kun korvaus on tilapäisesti evätty 2 kohdan mukaisesti, se evätään pysyvästi kyseisen vahinkotapahtuman osalta, ellei velvollisuuksia toimittaa lisärahaston johtajalle 3 artiklan 1 kohdan ja tämän artiklan 1 kohdan mukaiset tiedot ole täytetty vuoden kuluessa siitä, kun lisärahaston johtaja on toimittanut kyseiselle sopimusvaltiolle huomautuksen ilmoittamisvelvollisuuden laiminlyönnistä. 4 Kaikista lisärahastosta maksettaviksi tulevista maksuista vähennetään velallisen tai tämän edustajien maksettaviksi tulevat korvaukset. Toimielimet ja hallinto 16 artikla 1 Lisärahastolla on yleiskokous ja johtajan alainen sihteeristö. 2 Lisärahaston yleiskokoukseen, sihteeristöön ja johtajaan sovelletaan vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 17-20 ja 28-33 artiklaa. 3 Lisärahastoon sovelletaan vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 34 artiklaa. 17 artikla 1 Vuoden 1992 rahaston sihteeristö ja sitä johtava vuoden 1992 rahaston johtaja voivat toimia myös lisärahaston sihteeristönä ja johtajana. 2 Jos vuoden 1992 rahaston sihteeristö ja johtaja hoitavat 1 kohdan mukaisesti myös lisärahaston sihteeristön ja johtajan tehtäviä tapauksissa, joissa vuoden 1992 rahaston ja lisärahaston välillä on eturistiriitoja, lisärahastoa edustaa lisärahaston yleiskokouksen puheenjohtaja. 3 Lisärahaston johtajan ja lisärahaston johtajan nimittämän henkilökunnan ja asiantuntijoiden ei katsota heidän hoitaessaan tämän pöytäkirjan ja vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen mukaisia tehtäviään rikkovan tämän pöytäkirjan 16 artiklan 2 kohdassa sovellettuja vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen 30 artiklan määräyksiä sikäli kuin he toimivat tämän artiklan mukaisesti. 4 Yleiskokous pyrkii olemaan tekemättä päätöksiä, jotka ovat ristiriidassa vuoden 1992 rahaston yleiskokouksen tekemien päätösten kanssa. Jos yhteisissä hallinnollisissa kysymyksissä ilmenee erimielisyyksiä, yleiskokous pyrkii yhteisymmärrykseen vuoden 1992 rahaston yleiskokouksen kanssa keskinäisen yhteistyön hengessä ja pitäen mielessä molempien järjestöjen yhteiset tavoitteet. 5 Lisärahasto korvaa vuoden 1992 rahastolle kaikki kulut, jotka johtuvat hallinnollisista palveluksista, joita vuoden 1992 rahasto on tehnyt lisärahaston puolesta. 18 artikla Siirtymämääräykset 1 Jollei 4 kohdan määräyksistä muuta johdu, sopimusvaltion yhden kalenterivuoden aikana vastaanottamaa maksuvelvoitteista öljyä koskevat vuosimaksut eivät saa ylittää 20 prosenttia tämän pöytäkirjan nojalla maksettavien vuosimaksujen kokonaismäärästä kunkin kalenterivuoden osalta. 2 Jos 11 artiklan 2 ja 3 kohdan soveltaminen johtaisi siihen, että yhden sopimusvaltion maksuvelvollisten maksettavaksi tulevien maksujen kokonaismäärä ylittää tiettynä kalenterivuonna yli 20 prosenttia kaikista maksuista, kyseisessä valtiossa sijaitsevien maksuvelvollisten maksuja alennetaan suhteellisesti yhtä paljon siten, että heidän yhteenlasketut maksunsa vastaavat 20 prosenttia kyseisenä vuonna lisärahastoon tehtävien maksujen kokonaismäärästä. 3 Jos sopimusvaltion henkilöiden maksuja vähennetään 2 kohdan nojalla, kaikkien muiden sopimusvaltioiden henkilöiden maksuja lisätään suhteellisesti yhtä paljon siten, että kaikkien henkilöiden lisärahastoon maksettavaksi tulevien maksujen kokonaismäärä kyseisenä kalenterivuonna saavuttaa yleiskokouksen päättämän maksujen kokonaismäärän. 4 Tämän artiklan 1-3 kohtaa noudatetaan, kunnes maksuvelvollisen öljyn kokonaismäärä kaikissa sopimusvaltioissa yhden kalenterivuoden aikana, mukaan luettuna 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut määrät, ylittää 1 000 miljoonaa tonnia tai kunnes kymmenen vuotta on kulunut tämän pöytäkirjan voimaantulosta, riippuen siitä kumpi tapahtuu aikaisemmin. Loppumääräykset 19 artikla Allekirjoittaminen, ratifioiminen, hyväksyminen ja liittyminen 1 Tämä pöytäkirja on avoinna allekirjoituksia varten Lontoossa 31 päivästä heinäkuuta 2003 lähtien 30 päivään heinäkuuta 2004 saakka. 2 Valtiot voivat ilmaista suostumuksensa tulla tämän pöytäkirjan sitomiksi: a) allekirjoittamalla sen ilman ratifioimis- tai hyväksymisvaraumaa; tai b) allekirjoittamalla sen ratifioimis- tai hyväksymisvaraumin, mitä seuraa ratifioiminen tai hyväksyminen; tai c) liittymällä siihen. 3 Ainoastaan vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen sopimusvaltiot voivat tulla tämän pöytäkirjan sopimusvaltioiksi. 4 Ratifioiminen, hyväksyminen tai liittyminen tapahtuu tallettamalla sitä tarkoittava virallinen asiakirja pääsihteerin huostaan. 20 artikla Tiedot maksuvelvoitteisesta öljystä Ennen kuin tämä pöytäkirja tulee jonkin valtion osalta voimaan, valtion on tätä pöytäkirjaa 19 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti allekirjoittaessaan tai tämän pöytäkirjan 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua asiakirjaa tallettaessaan ja tämän jälkeen vuosittain pääsihteerin määräämänä ajankohtana ilmoitettava pääsihteerille jokaisen sellaisen henkilön nimi ja osoite, joka olisi kyseisen valtion osalta 10 artiklan nojalla velvollinen suorittamaan maksuja lisärahastoon sekä myös ilmoitettava tiedot asianomaisista maksuvelvoitteisista öljymääristä, jotka tällainen henkilö on vastaanottanut kyseisen valtion alueella edellisen kalenterivuoden aikana. 21 artikla Voimaantulo 1 Tämä pöytäkirja tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua siitä päivästä, jona seuraavat ehdot täyttyvät: a) vähintään kahdeksan valtiota on allekirjoittanut pöytäkirjan ilman ratifiointi- tai hyväksymisvaraumaa tai tallettanut ratifiointi-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjan pääsihteerin huostaan ja b) pääsihteeri on saanut vuoden 1992 rahaston johtajalta tiedot siitä, että henkilöt, jotka ovat 10 artiklan mukaisesti velvollisia suorittamaan maksuja rahastolle, ovat vastaanottaneet edeltävän kalenterivuoden aikana yhteismäärältään vähintään 450 miljoonaa tonnia maksuvelvollista öljyä, mukaan luettuina 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut määrät. 2 Sellaisen valtion osalta, joka allekirjoittaa tämän pöytäkirjan ilman ratifiointi- tai hyväksymisvaraumaa, ratifioi tai hyväksyy tämän pöytäkirjan tai liittyy siihen sen jälkeen, kun voimaantulolle 1 kappaleessa asetetut ehdot on täytetty, tämä pöytäkirja tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua päivästä, jolloin valtio on tallettanut asianomaisen asiakirjansa. 3 Riippumatta 1 ja 2 kohdasta tämä pöytäkirja ei tule minkään valtion osalta voimaan ennen kuin vuoden 1992 rahastoyleissopimus on tullut voimaan kyseisessä valtiossa. 22 artikla Yleiskokouksen ensimmäinen istunto Pääsihteeri kutsuu koolle yleiskokouksen ensimmäisen istunnon. Istunto pidetään mahdollisimman pian tämän pöytäkirjan voimaantulon jälkeen, kuitenkin viimeistään kolmenkymmenen päivän kuluttua voimaantulosta. 23 artikla Tarkistaminen ja muuttaminen 1 Järjestö voi kutsua koolle konferenssin tämän pöytäkirjan tarkistamista tai muuttamista varten. 2 Järjestö kutsuu sopimusvaltioiden konferenssin koolle tämän pöytäkirjan tarkistamista tai muuttamista varten, kun vähintään kolmasosa kaikista sopimusvaltioista sitä pyytää. 24 artikla Korvausrajan muuttaminen 1 Pääsihteeri antaa 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa määrätyn korvausmäärän rajan muuttamista koskevan ehdotuksen tiedoksi kaikille järjestön jäsenille ja kaikille sopimusvaltioille, jos vähintään neljäsosa sopimusvaltioista on sitä pyytänyt. 2 Kaikki yllä mainitulla tavalla esitetyt ja tiedoksi annetut muutosehdotukset saatetaan järjestön oikeudellisen komitean käsiteltäväksi vähintään kuuden kuukauden kuluttua niiden tiedoksiantopäivästä. 3 Kaikilla tämän pöytäkirjan sopimusvaltioilla, riippumatta siitä ovatko ne järjestön jäseniä, on oikeus osallistua muutosten käsittelyyn ja hyväksymiseen oikeudellisessa komiteassa. 4 Muutokset hyväksytään läsnäolevien ja äänestävien sopimusvaltioiden kahden kolmasosan äänten enemmistöllä oikeudellisessa komiteassa, jonka kokoonpanoa on laajennettu 3 kohdan mukaisesti, edellyttäen kuitenkin, että vähintään puolet sopimusvaltioista on läsnä äänestyksen aikana. 5 Käsitellessään korvausrajan muutosehdotusta oikeudellinen komitea ottaa huomioon kokemukset vahinkotapahtumista ja erityisesti niiden aiheuttamien vahinkojen laajuudesta sekä valuuttojen arvon muutokset. 6 a) Tämän artiklan mukaisia korvausrajan muutoksia ei voida käsitellä ennen tämän pöytäkirjan voimaantuloa eikä ennen kuin kolme vuotta on kulunut aiemman tämän artiklan mukaisesti tehdyn muutoksen voimaantulopäivästä. b) Korvausrajaa ei saa korottaa siten, että se ylittäisi tässä pöytäkirjassa määrätyn rajan korotettuna kuudella prosentilla vuosittain ja sisältäen edeltävän vuoden prosentuaalisen korotuksen siitä päivästä lukien, jona tämä pöytäkirja avattiin allekirjoittamista varten siihen päivään saakka, jona oikeudellisen komitean päätös tulee voimaan. c) Korvausrajaa ei saa korottaa siten, että se ylittäisi tässä pöytäkirjassa määrätyn rajan kolmella kerrottuna. 7 Järjestö ilmoittaa kaikille sopimusvaltioille 4 kohdan mukaisesti hyväksytystä muutoksesta. Muutos katsotaan hyväksytyksi kahdentoista kuukauden kuluttua ilmoituksen päivästä, jollei vähintään neljäsosa valtioista, jotka olivat sopimusvaltioita oikeudellisen komitean hyväksyessä muutoksen, ole sinä aikana ilmoittaneet järjestölle, että kyseiset valtiot eivät hyväksy muutosta, jolloin muutos on hylätty eikä sillä ole vaikutusta. 8 Muutos, joka katsotaan hyväksytyksi 7 kohdan mukaisesti, tulee voimaan kahdentoista kuukauden kuluttua sen hyväksymisestä. 9 Muutos sitoo kaikkia sopimusvaltioita, elleivät ne 26 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti irtisano tätä pöytäkirjaa vähintään kuutta kuukautta ennen muutoksen voimaantuloa. Irtisanominen tulee voimaan muutoksen voimaantulosta alkaen. 10 Kun oikeudellinen komitea on hyväksynyt muutoksen, mutta hyväksymisen edellytyksenä oleva kahdentoista kuukauden ajanjakso ei ole vielä päättynyt, muutos sitoo voimaantullessaan sanotun ajanjakson aikana sopimusvaltioksi tulevaa valtiota. Tämän ajanjakson jälkeen sopimusvaltioksi tullutta valtiota sitovat 7 kohdan mukaisesti hyväksytyt muutokset. Valtio tulee muutoksen sitomaksi tässä kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa, kun muutos tulee voimaan tai kun tämä pöytäkirja tulee voimaan kyseisen valtion osalta, mikäli pöytäkirjan voimaantuloajankohta on myöhempi. 25 artikla Vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen pöytäkirjat 1 Mikäli vuoden 1992 rahastoyleissopimuksessa määrättyjä vastuunrajoja on korotettu siihen liitetyllä pöytäkirjalla, 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa määrättyä korvausrajaa voidaan korottaa samalla määrällä noudattaen 24 artiklassa määrättyä menettelyä. Tällaisissa tapauksissa ei sovelleta 26 artiklan 6 kohtaa. 2 Mikäli on noudatettu 1 kohdassa tarkoitettua menettelyä, mahdollinen 4 artiklan 2 kohdassa säädettyyn korvausrajaan 24 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen tehty muutos on 24 artiklan 6 kohdan b ja c alakohdan soveltamiseksi laskettava käyttäen perustana uutta 1 kohdan mukaisesti korotettua korvausrajaa. 26 artikla Irtisanominen 1 Sopimusvaltio voi irtisanoa tämän pöytäkirjan milloin tahansa sen tultua voimaan kyseisen sopimusvaltion osalta. 2 Irtisanominen tapahtuu tallettamalla sitä koskeva asiakirja pääsihteerin huostaan. 3 Irtisanominen tulee voimaan kahdentoista kuukauden kuluttua irtisanomisasiakirjan tallettamisesta pääsihteerin huostaan tai irtisanomisasiakirjassa mainitun pidemmän ajanjakson kuluttua. 4 Vuoden 1992 rahastoyleissopimuksen irtisanominen katsotaan tämän pöytäkirjan irtisanomiseksi. Irtisanominen tulee voimaan päivänä, jolloin vuoden 1971 rahastoyleissopimukseen liittyvän vuoden 1992 pöytäkirjan irtisanominen tulee kyseisen pöytäkirjan 34 artiklan mukaisesti voimaan. 5 Siitä huolimatta, että sopimusvaltio on irtisanonut tämän pöytäkirjan tämän artiklan mukaisesti, sen on edelleen sovellettava niitä tämän pöytäkirjan määräyksiä, jotka koskevat 11 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuihin ja ennen irtisanomista ilmenneisiin vahinkotapahtumiin liittyvää maksuvelvollisuutta lisärahastolle. 27 artikla Yleiskokouksen ylimääräiset istunnot 1 Sopimusvaltio voi pyytää lisärahaston johtajaa kutsumaan koolle yleiskokouksen ylimääräisen istunnon, yhdeksänkymmenen päivän kuluessa sellaisen irtisanomiskirjan tallettamispäivästä, jonka seurauksena se katsoo jäljelle jäävien sopimusvaltioiden maksutason merkittävästi kohoavan. Lisärahaston johtaja kutsuu yleiskokouksen koolle enintään kuudenkymmenen päivän kuluessa pyynnön vastaanottamispäivästä. 2 Lisärahaston johtaja voi kutsua koolle yleiskokouksen ylimääräisen istunnon omasta aloitteestaan kuudenkymmenen päivän kuluessa irtisanomiskirjan tallettamisesta, jos hän katsoo jäljelle jäävien sopimusvaltioiden maksutason irtisanomisen seurauksena merkittävästi kohoavan. 3 Jos yleiskokous päättää 1 tai 2 kohdan mukaisesti koolle kutsutussa ylimääräisessä istunnossa, että irtisanomisen seurauksena jäljelle jäävien sopimusvaltioiden maksutaso merkittävästi kohoaa, mikä tahansa näistä valtioista voi viimeistään satakaksikymmentä vuorokautta ennen kyseisen irtisanomisen voimaantulopäivää irtisanoa tämän pöytäkirjan samasta päivästä alkaen. 28 artikla Voimassaolon päättyminen 1 Tämän pöytäkirjan voimassaolo päättyy sinä päivänä, jona sopimusvaltioiden lukumäärä laskee alle seitsemän tai vastaanotetun maksuvelvollisen öljyn kokonaismäärä, mukaan luettuina 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut määrät, jäljellä olevissa sopimusvaltioissa laskee alle 350 miljoonan tonnin, riippuen siitä kumpi tapahtuu aikaisemmin. 2 Valtiot, joita tämä pöytäkirja sitoo sen voimassaolon päättymispäivää edeltävänä päivänä, antavat lisärahastolle mahdollisuuden hoitaa sen 29 artiklan mukaiset tehtävät, ja tämä pöytäkirja sitoo niitä edelleen ainoastaan kyseistä tarkoitusta varten. 29 artikla Lisärahaston toiminnan lopettaminen 1 Jos tämän pöytäkirjan voimassaolo päättyy, lisärahasto kuitenkin: a) hoitaa velvoitteensa ennen tämän pöytäkirjan voimassaolon päättymistä ilmenneiden vahinkotapahtumien osalta; b) on oikeutettu käyttämään oikeuksiaan maksuihin siinä määrin kuin nämä maksut ovat tarpeen 1 kohdan a alakohdan mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi, mukaan luettuina tähän tarkoitukseen liittyvät tarpeelliset lisärahaston hallintomenot. 2 Yleiskokous ryhtyy kaikkiin tarvittaviin toimenpiteisiin lisärahaston toiminnan lopettamiseksi, mukaan luettuna jäljelle jäävien varojen tasapuolinen jakaminen niiden henkilöiden kesken, jotka ovat suorittaneet maksuja lisärahastolle. 3 Tämän artiklan soveltamistarkoituksessa lisärahasto on edelleen oikeushenkilö. 30 artikla Tallettaja 1 Tämä pöytäkirja ja 24 artiklan mukaisesti hyväksytyt muutokset talletetaan pääsihteerin huostaan. 2 Pääsihteeri: a) ilmoittaa kaikille tämän pöytäkirjan allekirjoittaneille tai siihen liittyneille valtioille i) jokaisesta uudesta allekirjoittamisesta tai asiakirjan tallettamisesta päivämäärineen; ii) tämän pöytäkirjan voimaantulopäivästä; iii) korvausrajan muutosehdotuksista, jotka on tehty 24 artiklan 1 kohdan mukaisesti; iv) muutoksista, jotka on hyväksytty 24 artiklan 4 kohdan mukaisesti; v) muutoksista, jotka katsotaan hyväksytyksi 24 artiklan 7 kohdan mukaisesti, sekä muutosten kyseisen artiklan 8 ja 9 kohdan mukaisista voimaantulopäivistä; vi) jokaisesta tämän pöytäkirjan irtisanomiskirjan tallettamisesta, tallettamispäivämäärästä ja irtisanomisen voimaantulopäivämäärästä; vii) kaikista muista tämän pöytäkirjan määräyksiin perustuvista tiedonannoista; b) toimittaa tämän pöytäkirjan oikeaksi todistetut jäljennökset kaikille valtioille, jotka ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan ja kaikille valtioille, jotka liittyvät tähän pöytäkirjaan. 3 Tämän pöytäkirjan tultua voimaan pääsihteeri toimittaa sen tekstin Yhdistyneiden Kansakuntien pääsihteerille rekisteröintiä ja julkaisemista varten Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan 102 artiklan mukaisesti. 31 artikla Kielet Tämä pöytäkirja on tehty yhtenä arabian-, englannin-, espanjan-, kiinan-, ranskan- ja venäjänkielisenä alkuperäiskappaleena, jonka jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen. TEHTY LONTOOSSA 16 päivänä toukokuuta 2003. TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet, hallitustensa siihen asianmukaisesti valtuuttamina, ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan. LIITE 2 VUODEN 1992 PÖYTÄKIRJA ÖLJYN AIHEUTTAMASTA PILAANTUMISVAHINGOSTA JOHTUVASTA SIVIILIOIKEUDELLISESTA VASTUUSTA VUONNA 1969 TEHDYN KANSAINVÄLISEN YLEISSOPIMUKSEN MUUTTAMISESTA TÄMÄN PÖYTÄKIRJAN OSAPUOLINA OLEVAT VALTIOT, OVAT HARKINNEET vuoden 1969 kansainvälistä yleissopimusta öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta ja siihen liittyvää vuoden 1984 pöytäkirjaa, OVAT PANNEET MERKILLE, että yleissopimukseen liittyvä vuoden 1984 pöytäkirja, joka laajentaa yleissopimuksen soveltamisalaa ja parantaa korvausmahdollisuuksia, ei ole tullut voimaan, VAHVISTAVAT öljyn aiheuttamaa pilaantumista koskevan kansainvälisen vastuu- ja korvausjärjestelmän ylläpitämisen tärkeyden, OVAT TIETOISIA tarpeesta varmistaa vuoden 1984 pöytäkirjan sisällön voimaantulo mahdollisimman pian, TUNNUSTAVAT, että erityisiä määräyksiä tarvitaan öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamista koskevaan vuoden 1971 kansainväliseen yleissopimukseen tehtävien vastaavien muutosten tekemisen yhteydessä, OVAT SOPINEET seuraavasta: 1 artikla Yleissopimus, jonka määräyksiä tällä pöytäkirjalla muutetaan, on vuoden 1969 kansainvälinen yleissopimus öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta, jäljempänä ''vuoden 1969 vastuuyleissopimus''. Niiden sopimusvaltioiden osalta, jotka ovat vuoden 1969 vastuuyleissopimukseen vuonna 1976 tehdyn lisäpöytäkirjan sopimuspuolia, viittausten vuoden 1969 vastuuyleissopimukseen katsotaan kattavan mainitun lisäpöytäkirjan. 2 artikla Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen I artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Seuraava teksti korvaa 1 kappaleen: 1. "Alus" tarkoittaa mitä tahansa mertakulkevaa alusta tyypistä riippumatta, joka on rakennettu tai muunnettu kuljettamaan öljyä irtolastina, edellyttäen että alus, joka voi kuljettaa öljyä tai muuta lastia katsotaan alukseksi vain sen kuljettaessa öljyä irtolastina ja tällaista kuljetusta seuraavalla matkalla, ellei nimenomaan ole todistettu, ettei siinä ole jätteitä irtolastina kuljetetusta öljystä. 2. Seuraava teksti korvaa 5 kappaleen: 5. "Öljy" tarkoittaa mitä tahansa pysyväisluonteista hiilivetymineraaliöljyä, kuten raakaöljyä, polttoöljyä, raskasta dieselöljyä, voiteluöljyä, riippumatta siitä, onko se aluksessa lastina vai sen säiliöissä. 3. Seuraava teksti korvaa 6 kappaleen: 6. "Pilaantumisvahinko" tarkoittaa: a) aluksen ulkopuolella aiheutunutta menetystä tai vahinkoa, joka johtuu aluksesta päässeen tai päästetyn öljyn pilaavasta vaikutuksesta tapahtumapaikasta riippumatta, edellyttäen että muu ympäristön pilaantumisesta suoritettava korvaus kuin ympäristön pilaantumisen aiheuttama ansion menetys rajoitetaan kohtuullisten ja todellisuudessa tehtyjen tai tehtävien ennalleensaattamistoimien kustannuksiin; b) torjuntatoimenpiteiden aiheuttamia kuluja sekä torjuntatoimenpiteistä johtuvaa menetystä ja vahinkoa. 4. Seuraava teksti korvaa 8 kappaleen: 8. "Tapahtuma" tarkoittaa sellaista tapahtumaa tai samaa alkuperää olevaa tapahtumasarjaa, joka aiheuttaa pilaantumisvahinkoa tai vakavan ja välittömän pilaantumisvahingon vaaran. 5. Seuraava teksti korvaa 9 kappaleen: 9. "Järjestö" tarkoittaa Kansainvälistä merenkulkujärjestöä. 6. Seuraava uusi kappale lisätään 9 kappaleen jälkeen: 10. "Vuoden 1969 vastuuyleissopimus" tarkoittaa vuoden 1969 kansainvälistä yleissopimusta öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta. Niiden sopimusvaltioiden osalta, jotka ovat vuoden 1969 vastuuyleissopimukseen vuonna 1976 tehdyn lisäpöytäkirjan sopimuspuolia, viittausten mainittuun sopimukseen katsotaan kattavan vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen sellaisena kuin se on muutettuna lisäpöytäkirjalla. 3 artikla Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen II artikla korvataan seuraavalla tekstillä: Tätä yleissopimusta sovelletaan yksinomaan: a) pilaantumisvahinkoon, joka on aiheutettu: (i) sopimusvaltion alueella mukaan lukien sille kuuluva aluemeri, ja (ii) kansainvälisen oikeuden mukaisesti perustetulla sopimusvaltion talousvyöhykkeellä tai, jos sopimusvaltio ei ole perustanut tällaista vyöhykettä, välittömästi asianomaisen sopimusvaltion aluemeren ulkopuolella olevalla ja siihen rajoittuvalla alueella, jonka sopimusvaltio on määrännyt kansainvälisen oikeuden mukaisesti ulottumaan enintään 200 meripeninkulman päähän niistä perusviivoista, joista sen aluemeren leveys mitataan. b) torjuntatoimenpiteisiin pilaantumisvahingon estämiseksi tai rajoittamiseksi, riippumatta siitä, missä näihin toimenpiteisiin ryhdytään. 4 artikla Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen III artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Seuraava teksti korvaa 1 kappaleen: 1. Jollei tämän artiklan 2 ja 3 kappaleesta muuta johdu, aluksen aiheuttamasta pilaantumisvahingosta on vastuussa se, joka tapahtumahetkellä tai, tapahtumasarjan ollessa kysymyksessä, ensimmäisen tapahtuman sattuessa on ollut aluksen omistaja. 2. Seuraava teksti korvaa 4 kappaleen: 4. Omistajaa vastaan ei saa esittää korvausvaatimusta pilaantumisvahingosta muutoin kuin tämän yleissopimuksen mukaisesti. Jollei tämän artiklan 5 kappaleesta muuta johdu, korvausvaatimusta pilaantumisvahingosta ei saa esittää tämän yleissopimuksen nojalla eikä muutoin: a) omistajan palveluskuntaa tai asiamiehiä tai miehistön jäseniä vastaan; b) luotsia tai muuta henkilöä vastaan, joka tekee työtä aluksen lukuun kuulumatta sen miehistöön; c) rahdinantajaa (riippumatta luonteesta ja mukaan lukien "bareboat" rahdinantaja), aluksen varustajaa tai sellaista henkilöä vastaan, joka käyttää alusta merenkulkuun; d) henkilöä vastaan, joka aluksen omistajan suostumuksella tai toimivaltaisen julkisen viranomaisen käskystä suorittaa pelastustoimia; e) torjuntatoimenpiteisiin ryhtynyttä henkilöä vastaan; f) edellä c, d ja e kohdassa mainittuja palveluskunnan jäseniä tai asiamiehiä vastaan, ellei vahinko johdu asianomaisen henkilön omasta tahallisesta teosta tai laiminlyönnistä tai edesvastuuttomuudesta, jonka hän tiesi todennäköisesti aiheuttavan kyseistä vahinkoa. 5 artikla Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen IV artikla korvataan seuraavalla tekstillä: Milloin pilaantumisvahinkoon johtaneeseen tapahtumaan liittyy kaksi tai useampia aluksia, kaikkien alusten omistajat, jollei heitä III artiklan nojalla vapauteta vastuusta, katsotaan yhteisvastuullisiksi kaikesta vahingosta, jota ei perustellusti voi eritellä. 6 artikla Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen V artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Seuraava teksti korvaa 1 kappaleen: 1. Aluksen omistajalla on oikeus rajoittaa tähän yleissopimukseen perustuva vastuunsa erillisen tapahtuman osalta seuraavasti laskettuun kokonaissummaan: a) 3 miljoonaa laskentayksikköä aluksesta, jonka vetoisuus ei ylitä 5 000 yksikköä; b) aluksesta, jonka vetoisuus ylittää edellä mainitun, jokaisesta ylimääräisestä tonnistoyksiköstä 420 laskentayksikköä a kohdassa mainitun määrän lisäksi; kuitenkin edellyttäen, ettei kokonaismäärä missään tapauksessa ylitä 59,7 miljoonaa laskentayksikköä. 2. Seuraava teksti korvaa 2 kappaleen: 2. Omistajalla ei ole oikeutta rajoittaa vastuutaan tämän yleissopimuksen nojalla, jos näytetään toteen, että vahinko on aiheutunut hänen tahallisesta teostaan tai laiminlyönnistään taikka edesvastuuttomuudesta, jonka hän tiesi todennäköisesti aiheuttavan kyseistä vahinkoa. 3. Seuraava teksti korvaa 3 kappaleen: 3. Voidakseen hyötyä tämän artiklan 1 kappaleessa tarkoitetusta rajoitusedusta, aluksen omistajan on perustettava rahasto, joka vastaa hänen vastuunsa rajan koko määrää, joko tuomioistuimen tai muun toimivaltaisen viranomaisen huostaan jossakin sopimusvaltiossa, jossa syyte on pantu vireille IX artiklan mukaisesti tai, jos syytettä ei ole pantu vireille, tuomioistuimen tai muun toimivaltaisen viranomaisen huostaan sopimusvaltiossa, jossa syyte voidaan panna vireille IX artiklan mukaisesti. Rahasto voidaan perustaa joko tallettamalla mainittu rahamäärä tai esittämällä pankki- tai muu vakuus, joka asianomaisen sopimusvaltion lainsäädännön mukaan on hyväksyttävä ja jonka tuomioistuin tai muu toimivaltainen viranomainen katsoo riittäväksi. 4. Seuraava teksti korvaa 9 kappaleen: 9. a) Tämän artiklan 1 kappaleessa tarkoitettu laskentayksikkö on Kansainvälisen valuuttarahaston määrittämä erityisnosto-oikeus. Edellä 1 kappaleessa mainitut rahamäärät muunnetaan kansalliseksi valuutaksi tämän valuutan arvon mukaan suhteessa erityisnosto-oikeuteen ajankohtana, jolloin 3 kappaleessa tarkoitettu rahasto perustetaan. Kansallisen valuutan arvo erityisnosto-oikeuteen nähden sopimusvaltion osalta, joka on Kansainvälisen valuuttarahaston jäsen, lasketaan sillä laskentamenetelmällä, jota Kansainvälinen valuuttarahasto kyseisenä ajankohtana soveltaa toimituksissaan ja siirroissaan. Kansallisen valuutan arvo erityisnosto-oikeuteen nähden sopimusvaltion osalta, joka ei ole Kansainvälisen valuuttarahaston jäsen, lasketaan asianomaisen sopimusvaltion määräämällä tavalla. 9. b) Kuitenkin sopimusvaltio, joka ei ole Kansainvälisen valuuttarahaston jäsen ja jonka lainsäädäntö ei salli sovellettavan tämän kappaleen a kohdan määräyksiä, voi tämän yleissopimuksen ratifioidessaan tai hyväksyessään tahi siihen liittyessään tai milloin tahansa sen jälkeen selittää, että a kohdassa mainittu laskentayksikkö vastaa 15 kultafrangia. Tässä kappaleessa tarkoitettu kultafrangi vastaa 65,5 milligrammaa kultaa, jonka hienous on yhdeksänsataa tuhannesosaa. Kultafrangin muuntaminen kansalliseksi valuutaksi tapahtuu asianomaisen sopimusvaltion lain mukaisesti. 9. c) Tämän artiklan 9 kappaleen a kohdan viimeisessä virkkeessä mainittu laskenta sekä 9 kappaleen b kohdassa mainittu muuntaminen tulee suorittaa siten, että 1 kappaleessa mainitut määrät ovat reaaliarvoltaan sopimusvaltion kansallisessa valuutassa ilmaistuna mahdollisimman samat kuin jos olisi sovellettu 9 kappaleen a kohdan kolmea ensimmäistä virkettä. Sopimusvaltioiden on ilmoitettava tallettajavaltiolle, mitä a kohdan mukaista laskentatapaa sovelletaan tai vastaavasti, mikä on b kohdassa tarkoitetun muuntamisen tulos, tallettaessaan tätä yleissopimusta koskevan ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa, sekä milloin jompaankumpaan tulee muutos. 5. Seuraava teksti korvaa 10 kappaleen: 10. Tässä artiklassa aluksen vetoisuudella tarkoitetaan vuoden 1969 kansainvälisen aluksenmittausyleissopimuksen liitteessä I olevien määräysten mukaan laskettua bruttovetoisuutta. 6. Seuraava teksti korvaa 11 kappaleen toisen virkkeen: Rahasto voidaan perustaa vaikka omistaja 2 kappaleen määräysten nojalla ei olisikaan oikeutettu rajoittamaan vastuutaan, mutta rahaston perustaminen ei silloin vaikuta velkojan oikeuksiin aluksen omistajaan nähden. 7 artikla Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen VII artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Seuraava teksti korvaa 2 kappaleen kaksi ensimmäistä virkettä: Jokaiselle alukselle on annettava todistus siitä, että vakuutus tai muu rahavakuus on tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti voimassa sen jälkeen kun sopimusvaltion asianomainen viranomainen katsoo, että 1 kappaleen vaatimukset on täytetty. Sopimusvaltiossa rekisteröityä alusta koskevan todistuksen antaa tai vahvistaa rekisterivaltion toimivaltainen viranomainen; todistuksen sellaista alusta varten, joka ei ole sopimusvaltiossa rekisteröity, antaa tai vahvistaa minkä tahansa sopimusvaltion toimivaltainen viranomainen. 2. Seuraava teksti korvaa 4 kappaleen: 4. Todistusta on säilytettävä aluksessa, ja jäljennös siitä talletetaan sen viranomaisen huostaan, joka on rekisteröinyt aluksen, tai jos alusta ei ole rekisteröity sopimusvaltiossa, sen valtion viranomaisen huostaan, joka on antanut tai vahvistanut todistuksen. 3. Seuraava teksti korvaa 7 kappaleen ensimmäisen virkkeen: Sopimusvaltion viranomaisen 2 kappaleen mukaisesti antama tai vahvistama todistus hyväksytään muissa sopimusvaltioissa tässä yleissopimuksessa mainittuihin tarkoituksiin, ja muut sopimusvaltiot katsovat sen yhtä päteväksi kuin itse antamansa tai vahvistamansa todistukset vaikka todistus koskisikin alusta, jota ei ole rekisteröity sopimusvaltiossa. 4. Korvataan 7 kappaleen toisessa virkkeessä olevat sanat "tietyn aluksen rekisteröintivaltion" sanoilla "todistuksen antaneen tai vahvistaneen valtion". 5. Seuraava teksti korvaa 8 kappaleen toisen virkkeen: Tällaisessa tapauksessa vastaaja voi, vaikka omistaja ei olisikaan oikeutettu rajoittamaan vastuutaan V artiklan 2 kappaleen nojalla, käyttää hyväkseen V artiklan 1 kappaleessa tarkoitettua vastuunrajoitusta. 8 artikla Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen IX artiklaa muutetaan seuraavasti: Seuraava teksti korvaa 1 kappaleen: 1. Milloin tapahtuma on aiheuttanut pilaantumisvahinkoa yhden tai useamman sopimusvaltion alueella mukaan lukien aluemeret sekä II artiklassa tarkoitettu alue, tai on ryhdytty toimenpiteisiin pilaantumisvahingon estämiseksi tai vähentämiseksi sanotulla alueella mukaan lukien aluemeri, korvausvaatimuksen saa panna vireille ainoastaan asianomaisen sopimusvaltion tai -valtioiden tuomioistuimessa. Vastaajalle on kohtuullisessa ajassa ilmoitettava kanteen nostamisesta. 9 artikla Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen XII artiklan jälkeen lisätään kaksi uutta artiklaa seuraavasti: XII bis artikla Siirtymämääräykset Seuraavat siirtymämääräykset koskevat valtiota, joka tapahtuman sattuessa on sekä vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen että tämän yleissopimuksen osapuoli: a) milloin tapahtuma on aiheuttanut tämän yleissopimuksen piiriin kuuluvaa pilaantumisvahinkoa, tämän yleissopimuksen nojalla syntyvä vastuu raukeaa, jos ja siinä määrin, kun vastuu syntyy myös vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen mukaisesti; b) milloin tapahtuma on aiheuttanut tämän yleissopimuksen piiriin kuuluvaa pilaantumisvahinkoa, ja asianomainen valtio on sekä tämän yleissopimuksen että öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamista koskevan vuoden 1971 kansainvälisen yleissopimuksen osapuoli, syntyy jäljellä oleva vastuu tämän yleissopimuksen nojalla sen jälkeen, kun tämän artiklan a kohdan määräyksiä on sovellettu, vain niiltä osin kuin pilaantumisvahinko vuoden 1971 yleissopimuksen nojalla on jäänyt korvaamatta; c) tämän yleissopimuksen III artiklan 4 kappaleen määräyksiä sovellettaessa ilmaisu "tämä yleissopimus" tarkoittaa joko tätä yleissopimusta tai vuoden 1969 vastuuyleissopimusta; d) tämän yleissopimuksen V artiklan 3 kappaleen määräyksiä sovellettaessa muodostettavan rahaston kokonaismäärää alennetaan sillä määrällä, jolla vastuu tämän artiklan a kohdan mukaan katsotaan suoritetuksi. XII ter artikla Loppumääräykset Tämän yleissopimuksen loppumääräykset ovat vuoden 1969 vastuuyleissopimusta muuttavan vuoden 1992 pöytäkirjan 12-18 artikla. Tässä yleissopimuksessa olevat viittaukset sopimusvaltioihin katsotaan viittauksiksi mainitun pöytäkirjan sopimusvaltioihin. 10 artikla Tämän pöytäkirjan liitteenä oleva todistusmalli korvaa vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen liitteenä olevan todistusmallin. 11 artikla 1. Vuoden 1969 vastuuyleissopimus ja tämä pöytäkirja katsotaan tämän pöytäkirjan osapuolten välillä yhdeksi ainoaksi asiakirjaksi. 2. Vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen I-XII ter artikla ja todistusmalli tällä pöytäkirjalla muutettuina saavat täten nimen vuoden 1992 kansainvälinen yleissopimus öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta (vuoden 1992 vastuuyleissopimus). LOPPUMÄÄRÄYKSET 12 artikla Allekirjoittaminen, ratifioiminen, hyväksyminen ja liittyminen 1. Tämä pöytäkirja on avoinna allekirjoittamista varten kaikille valtioille Lontoossa 15 päivästä tammikuuta 1993 14 päivään tammikuuta 1994 asti. 2. Jollei tämän artiklan 4 kappaleesta muuta johdu, valtio voi tulla tämän pöytäkirjan osapuoleksi: a) allekirjoittamalla sen ratifioimista tai hyväksymistä koskevin edellytyksin sekä tämän jälkeen ratifioimalla tai hyväksymällä sen; tahi b) liittymällä siihen. 3. Ratifioiminen, hyväksyminen tai liittyminen tapahtuu tallettamalla sitä tarkoittava virallinen asiakirja järjestön pääsihteerin huostaan. 4. Öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamista koskevan vuoden 1971 kansainvälisen yleissopimuksen (jäljempänä vuoden 1971 rahastoyleissopimus) sopimusvaltio voi ratifioida tai hyväksyä tämän pöytäkirjan tahi liittyä siihen ainoastaan, jos se samanaikaisesti ratifioi tai hyväksyy sanottua yleissopimusta koskevan vuoden 1992 pöytäkirjan tahi liittyy siihen, paitsi jos se irtisanoutuu vuoden 1971 rahastoyleissopimuksesta tämän pöytäkirjan tullessa voimaan asianomaisen valtion osalta. 5. Valtion osalta, joka on tämän pöytäkirjan muttei vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen osapuoli, mainitun yleissopimuksen määräykset tällä pöytäkirjalla muutettuina ovat sitovia suhteessa tämän pöytäkirjan sopimusvaltioihin, mutta ei suhteessa muihin vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen sopimusvaltioihin. 6. Ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjan, joka talletetaan tällä pöytäkirjalla muutetun vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen muutoksen voimaantultua, katsotaan koskevan täten muutettua vuoden 1969 vastuuyleissopimusta. 13 artikla Voimaantulo 1. Tämä pöytäkirja tulee voimaan kahdentoista kuukauden kuluttua siitä, jolloin kymmenen valtiota, joista neljällä on säiliöalusten bruttorekisteritonnisto vähintään miljoona yksikköä, on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa järjestön pääsihteerin huostaan. 2. Kuitenkin vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen sopimusvaltio voi tätä pöytäkirjaa koskevaa ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjaansa tallettaessaan selvittää, ettei sitä tämän artiklan osalta katsota päteväksi ennen kuin vuoden 1971 rahastoyleissopimusta koskevan vuoden 1992 pöytäkirjan 31 artiklassa tarkoitettu kuuden kuukauden ajanjakso on päättynyt. Valtio, joka ei ole vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen sopimuspuoli, mutta joka tallettaa vuoden 1971 rahastoyleissopimusta koskevan vuoden 1992 pöytäkirjaa koskevan ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjan, voi myös samalla antaa tämän kappaleen mukaisen selityksen. 3. Edellä olevan kappaleen mukaisen selityksen antanut valtio voi milloin tahansa peruuttaa selityksensä järjestön pääsihteerille osoitetulla ilmoituksella. Peruutus tulee voimaan sen vastaanottopäivänä edellyttäen, että asianomaisen valtion katsotaan tuona päivänä tallettaneen tätä pöytäkirjaa koskevan ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa. 4. Valtion osalta, joka ratifioi tai hyväksyy tämän pöytäkirjan tai liittyy siihen sen jälkeen kun 1 kappaleen mukaiset voimaantulon edellytykset on täytetty, tämä pöytäkirja tulee voimaan kahdentoista kuukauden kuluttua asianomaisen asiakirjan tallettamisesta. 14 artikla Tarkistaminen ja muuttaminen 1. Järjestö voi kutsua koolle konferenssin vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen tarkistamiseksi tai muuttamiseksi. 2. Järjestön tulee kutsua koolle sopimusvaltioiden välinen konferenssi vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen tarkistamiseksi tai muuttamiseksi, jos vähintään yksi kolmasosa sopimusvaltioista sitä pyytää. 15 artikla Vastuunrajojen muuttaminen 1. Vähintään neljäsosan sopimusvaltioista sitä pyytäessä pääsihteerin on toimitettava kaikki ehdotukset tällä pöytäkirjalla muutetun vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen V artiklan 1 kappaleessa määrättyjen korvausmäärien rajojen muuttamisesta kaikille järjestön jäsenille ja kaikille sopimusvaltioille. 2. Edellä tarkoitetuin tavoin toimitettu muutosehdotus tulee jättää järjestön oikeudelliselle komitealle käsiteltäväksi vähintään kuuden kuukauden kuluttua toimittamispäivän jälkeen. 3. Kaikilla tällä pöytäkirjalla muutetun vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen osapuolilla on, riippumatta siitä, ovatko ne järjestön jäseniä vai eivät, oikeus osallistua oikeudellisen komitean työhön tämän käsitellessä ja hyväksyessä muutoksia. 4. Muutokset hyväksytään 3 kappaleen mukaisesti laajennetussa oikeudellisessa komiteassa läsnä olevien ja äänestävien sopimusvaltioiden kahden kolmasosan ääntenenemmistöllä, edellyttäen, että vähintään puolet sopimusvaltioista on läsnä äänestyksen aikana. 5. Vastuunrajoja koskevaa muutosehdotusta käsitellessään oikeudellisen komitean tulee ottaa huomioon tapahtumista saadut kokemukset ja varsinkin niiden aiheuttamien vahinkojen suuruus, rahanarvon muutokset sekä muutosehdotuksen vaikutukset vakuutuksen hintaan. Sen on myös otettava huomioon tällä pöytäkirjalla muutetun vuoden 1969 vastuuyleissopimuksen V artiklan 1 kappaleessa mainittujen rajojen ja öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamista koskevan vuoden 1992 kansainvälisen yleissopimuksen 4 artiklan 4 kappaleessa mainittujen rajojen välinen suhde. 6. a) Tämän artiklan mukaista vastuunrajojen muutosta ei saa käsitellä ennen tammikuun 15 päivää 1998 eikä ennen kuin viisi vuotta on kulunut edellisen tämän artiklan nojalla tehdyn muutoksen voimaantulopäivästä. Tämän artiklan mukaista muutosta ei saa käsitellä ennen tämän pöytäkirjan voimaantuloa. b) Vastuunrajaa ei saa korottaa siten, että sen määrä ylittäisi tällä pöytäkirjalla muutetussa vuoden 1969 vastuuyleissopimuksessa määrättyä rajaa korotettuna 6 prosentilla vuosittain ja sisältäen edellisen vuoden prosentuaalisen korotuksen 15 päivästä tammikuuta 1993 lukien. c) Vastuunrajaa ei saa korottaa siten, että se ylittäisi määrän, joka vastaisi tällä pöytäkirjalla muutetussa vuoden 1969 vastuuyleissopimuksessa määrättyä rajaa kolmella kerrottuna. 7. Järjestön on ilmoitettava kaikille sopimusvaltioille 4 kappaleen mukaisesti hyväksytystä muutoksesta. Muutos katsotaan hyväksytyksi kahdeksantoista kuukauden kuluttua ilmoituksen päivämäärästä, jollei vähintään yksi neljäsosa valtioista, jotka olivat sopimusvaltioita oikeudellisen komitean hyväksyessä muutoksen, ole sinä aikana ilmoittanut järjestölle, että ne eivät hyväksy muutosta. Tällöin muutos on hylätty eikä sillä ole vaikutusta. 8. Muutos, joka katsotaan hyväksytyksi 7 kappaleen mukaisesti, tulee voimaan kahdeksantoista kuukauden kuluttua sen hyväksymisestä. 9. Muutos sitoo kaikkia sopimusvaltioita, jolleivät ne 16 artiklan 1 ja 2 kappaleen mukaisesti irtisano tätä pöytäkirjaa vähintään kuusi kuukautta ennen muutoksen voimaantuloa. Irtisanominen tulee voimaan muutoksen voimaantulosta alkaen. 10. Kun oikeudellinen komitea on hyväksynyt muutoksen, mutta sen hyväksymisen edellytyksenä oleva kahdeksantoista kuukauden ajanjakso ei ole vielä päättynyt, muutos sitoo sanotun ajanjakson aikana sopimusvaltioksi tullutta valtiota mikäli muutos tulee voimaan. Tämän ajanjakson jälkeen sopimusvaltioksi tulleita valtioita sitoo 7 kappaleen mukaisesti voimaantullut muutos. Muutos sitoo tässä kappaleessa tarkoitetuissa tapauksissa valtiota, kun muutos tulee voimaan tai kun tämä pöytäkirja tulee valtion osalta voimaan, jos tämä tapahtuu myöhemmin. 16 artikla Irtisanominen 1. Sopimuspuoli voi milloin tahansa irtisanoutua tästä pöytäkirjasta sen tultua voimaan asianomaisen sopimuspuolen osalta. 2. Irtisanominen tapahtuu tallettamalla sitä koskeva asiakirja järjestön pääsihteerin huostaan. 3. Irtisanominen tulee voimaan kahdentoista kuukauden tai irtisanomiskirjassa mainitun tätä pidemmän ajan kuluttua siitä, jolloin irtisanomiskirja on talletettu järjestön pääsihteerin huostaan. 4. Tämän pöytäkirjan osapuolten kesken jonkin osapuolen irtisanoutuminen vuoden 1969 vastuuyleissopimuksesta sen XVI artiklan mukaisesti ei merkitse irtisanoutumista tällä pöytäkirjalla muutetusta vuoden 1969 vastuuyleissopimuksesta. 5. Valtion, joka irtisanoutuu vuoden 1971 rahastoyleissopimusta koskevasta vuoden 1992 pöytäkirjasta ja jää vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen osapuoleksi, katsotaan irtisanoutuneen tästä pöytäkirjasta. Irtisanominen tulee voimaan samana päivänä kuin vuoden 1971 rahastoyleissopimusta koskevasta vuoden 1992 pöytäkirjasta irtisanoutuminen tulee sanotun pöytäkirjan 34 artiklan mukaisesti voimaan. 17 artikla Tallettaminen 1. Tämä pöytäkirja ja siihen 15 artiklan mukaisesti hyväksytyt muutokset talletetaan järjestön pääsihteerin huostaan. 2. Järjestön pääsihteeri: a) ilmoittaa kaikille valtioille, jotka ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan tai liittyneet siihen: (i) jokaisesta uudesta allekirjoituksesta tai asiakirjan tallettamisesta sekä sen päivämäärästä; (ii) jokaisesta 13 artiklan mukaisesta selityksestä ja ilmoituksesta sekä jokaisesta vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen V artiklan 9 kappaleen mukaisesta selityksestä ja ilmoituksesta; (iii) tämän pöytäkirjan voimaantulopäivän; (iv) vastuurajoitusta koskevasta muutosehdotuksesta, joka on tehty 15 artiklan 1 kappaleen mukaisesti; (v) 15 artiklan 4 kappaleen mukaisesti hyväksytystä muutoksesta; (vi) muutoksesta, joka 15 artiklan 7 kappaleen nojalla katsotaan hyväksytyksi sekä asianomaisen muutoksen voimaantulopäivästä saman artiklan 8 ja 9 kappaleen mukaisesti; (vii) tästä pöytäkirjasta irtisanoutumista koskevan asiakirjan tallettamisesta yhdessä sen tallettamis- ja voimaantulopäivämäärän kanssa; (viii) irtisanoutumisesta, joka 16 artiklan 5 kappaleen nojalla katsotaan tapahtuneeksi; (ix) kaikista muista tämän pöytäkirjan määräysten mukaisesti tapahtuvista ilmoituksista; b) toimittaa oikeiksi todistetut jäljennökset tästä pöytäkirjasta kaikille allekirjoittajavaltioille ja kaikille valtioille, jotka liittyvät tähän pöytäkirjaan. 3. Tämän pöytäkirjan voimaantultua järjestön pääsihteeri toimittaa siitä kappaleen Yhdistyneiden kansakuntien sihteeristölle rekisteröitäväksi ja julkaistavaksi Yhdistyneiden kansakuntien perussäännön 102 artiklan mukaisesti. 18 artikla Kielet Tämä pöytäkirja on laadittu yhtenä alkuperäiskappaleena arabian, englannin, espanjan, kiinan, ranskan ja venäjän kielellä, joista jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen. TEHTY LONTOOSSA 27 päivänä marraskuuta 1992. TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet, hallitustensa asianmukaisesti siihen valtuuttamina, ovat allekirjoittaneet tämän pöytäkirjan. LIITE TODISTUS VAKUUTUKSESTA TAI MUUSTA RAHAVAKUUDESTA, JOKA KOSKEE ÖLJYN AIHEUTTAMASTA PILAANTUMISVAHINGOSTA JOHTUVAA SIVIILIOIKEUDELLISTA VASTUUTA Annettu öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvaa siviilioikeudellista vastuuta koskevan vuoden 1992 kansainvälisen yleissopimuksen VII artiklan määräysten mukaisesti. Aluksen nimi Numero- tai kirjaintunnus Rekisteröintisatama Omistajan nimi ja osoite Täten todistetaan, että edellä mainitun aluksen osalta on voimassa öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvaa siviilioikeudellista vastuuta koskevan vuoden 1992 kansainvälisen yleissopimuksen VII artiklan vaatimukset täyttävä vakuutus tai muu vakuus. Vakuuden laatu ......................................................................................................... ................................................................................................................................... Vakuuden kestoaika ............................................................................................... ................................................................................................................................... Vakuutuksenantajan (-antajien) ja/tai takaajan (takaajien) nimi ja osoite Nimi ....................................................................................................................... Osoite....................................................................................................................... Tämän todistuksen voimassaoloaika päättyy........................................................... Todistuksen antanut tai vahvistanut hallitus.......................................................... .................................................................................................................................. (Valtion täydellinen nimi) ................................................... .................................................................. (Paikka ) (Aika) ............................................................................ Todistuksen antavan tai vahvistavan virkamiehen allekirjoitus ja arvo Selityksiä: 1. Valtion nimeen voidaan haluttaessa liittää maininta sen maan asianomaisesta julkisesta viranomaisesta, jossa todistus on annettu. 2. Mikäli vakuuden kokonaismäärä on peräisin useammasta kuin yhdestä lähteestä, kunkin osuus on mainittava erikseen. 3. Mikäli vakuus annetaan useammassa kuin yhdessä muodossa, nämä on eritellen mainittava. 4. Kohdassa "vakuuden kestoaika" on mainittava myös vakuuden voimassaolon alkamispäivä. LIITE 3 VUODEN 1992 PÖYTÄKIRJA öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamista koskevan vuoden 1971 kansainvälisen yleissopimuksen muuttamisesta Tämän pöytäkirjan osapuolina olevat valtiot, jotka ovat harkinneet vuoden 1971 kansainvälistä yleissopimusta öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta ja siihen liittyvää vuoden 1984 pöytäkirjaa, ovat panneet merkille, että yleissopimukseen liittyvä vuoden 1984 pöytäkirja, joka laajentaa yleissopimuksen soveltamisalaa ja parantaa korvausmahdollisuuksia, ei ole tullut voimaan, vahvistavat öljyn aiheuttamaa pilaantumista koskevan kansainvälisen vastuu- ja korvausjärjestelmän ylläpitämisen tärkeyden, ovat tietoisia tarpeesta varmistaa vuoden 1984 pöytäkirjan sisällön voimaantulo mahdollisimman pian, tunnustavat olevan sopimusvaltioille eduksi, että muutettu yleissopimus toimii siirtymäkautena alkuperäisen yleissopimuksen rinnalla ja täydentää tätä, ovat vakuuttuneita siitä, että merenkulkuelinkeinon harjoittajien ja öljylastien omistajien tulisi edelleen jakaa aluksissa irtolastina olevan öljyn kuljetuksesta merellä johtuvan pilaantumisvahingon taloudelliset seuraamukset ja jotka pitävät mielessä vuoden 1969 öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvaa siviilioikeudellista vastuuta koskevan kansainvälisen yleissopimuksen muuttamisesta tehdyn vuoden 1992 pöytäkirjan hyväksymisen, ovat sopineet seuraavasta: 1 artikla Yleissopimus, jota tämän pöytäkirjan määräyksillä muutetaan, on vuoden 1971 kansainvälinen yleissopimus öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta, jäljempänä ''vuoden 1971 rahastoyleissopimus''. Vuoden 1971 rahastoyleissopimukseen liittyvän vuoden 1976 pöytäkirjan osapuolena olevan valtion osalta viittauksen katsotaan sisältävän kyseisellä pöytäkirjalla muutetun vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen. 2 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 1 artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Seuraava teksti korvaa 1 kappaleen: 1. ''Vuoden 1992 vastuuyleissopimus'' tarkoittaa vuoden 1992 kansainvälistä yleissopimusta öljyn aiheuttamasta pilaantumisvahingosta johtuvasta siviilioikeudellisesta vastuusta. 2. Seuraava uusi kappale sijoitetaan 1 kappaleen jälkeen: 1 bis ''Vuoden 1971 rahastoyleissopimus'' tarkoittaa vuoden 1971 kansainvälistä yleissopimusta öljyn aiheuttamien pilaantumisvahinkojen kansainvälisen korvausrahaston perustamisesta. Yleissopimukseen liittyvän vuoden 1976 pöytäkirjan osapuolten osalta kyseisen nimitteen katsotaan sisältävän vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen tuolla pöytäkirjalla muutettuna. 3. Seuraava teksti korvaa 2 kappaleen: 2. ''Alus'', ''henkilö'', ''omistaja'', ''öljy'', ''pilaantumisvahinko'', ''torjuntatoimenpiteet'', ''tapahtuma'' ja ''järjestö'' tarkoittavat samaa kuin vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen I artiklassa. 4. Seuraava teksti korvaa 4 kappaleen: 4. ''Maksuyksikkö'' tarkoittaa samaa kuin vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen V artiklan 9 kappaleessa. 5. Seuraava teksti korvaa 5 kappaleen: 5. ''Aluksen vetoisuus'' tarkoittaa samaa kuin vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen V artiklan 10 kappaleessa. 6. Seuraava teksti korvaa 7 kappaleen: 7. ''Takaaja'' tarkoittaa henkilöä, joka on antanut vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen VII artiklan 1 kappaleen mukaisen, omistajan vastuun kattavan vakuutuksen tai muun rahavakuuden. 3 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 2 artiklaa muutetaan seuraavasti: Seuraava teksti korvaa 1 kappaleen: 1. Täten perustetaan pilaantumisvahinkojen korvaamista varten kansainvälinen rahasto, jonka nimeksi tulee ''Vuoden 1992 kansainvälinen öljyvahinkojen korvausrahasto'', jäljempänä ''rahasto'', toteuttamaan seuraavia tarkoitusperiä: a) korvaamaan pilaantumisvahinkoja siltä osin kuin vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen antama suoja on riittämätön: b) toteuttamaan asiaan liittyviä tässä yleissopimuksessa mainittuja päämääriä. 4 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 3 artikla korvataan seuraavalla tekstillä: Tätä yleissopimusta sovelletaan yksinomaan: a) pilaantumisvahinkoon, joka on aiheutunut: (i) sopimusvaltion alueella, mukaan lukien sille kuuluva aluemeri, ja (ii) kansainvälisen oikeuden mukaisesti perustetulla sopimusvaltion talousvyöhykkeellä tai, jos sopimusvaltio ei ole perustanut tällaista vyöhykettä, välittömästi asianomaisen sopimusvaltion aluemeren ulkopuolella olevalla ja siihen rajoittuvalla alueella, jonka sopimusvaltio on määrännyt kansainvälisen oikeuden mukaisesti ulottumaan enintään 200 meripeninkulman päähän niistä perusviivoista, joista sen aluemeren leveys mitataan; b) torjuntatoimenpiteisiin pilaantumisvahingon estämiseksi tai rajoittamiseksi, riippumatta siitä, missä näihin toimenpiteisiin on ryhdytty. 5 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 4-9 artiklan otsikkoa muutetaan poistamalla sanat ''ja hyvitys''. 6 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 4 artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Viisi 1 kappaleessa olevaa viittausta ''vastuuyleissopimukseen'' korvataan viittauksilla ''vuoden 1992 vastuuyleissopimukseen''. 2. Seuraava teksti korvaa 3 kappaleen: 3. Jos rahasto osoittaa pilaantumisvahingon johtuneen kokonaan tai osittain vahinkoa kärsineen henkilön tahallisesta teosta tai laiminlyönnistä taikka hänen välinpitämättömyydestään, rahasto voidaan vapauttaa kokonaan tai osittain velvollisuudestaan maksaa korvausta tuolle henkilölle. Rahasto vapautetaan joka tapauksessa siihen määrään asti, johon aluksen omistaja on voitu vapauttaa vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen III artiklan 3 kappaleen mukaisesti. Rahastoa ei kuitenkaan vapauteta korvausvelvollisuudesta torjuntatoimenpiteiden osalta. 3. Seuraava teksti korvaa 4 kappaleen: 4. a) Jollei tämän kappaleen b ja c kohdassa toisin määrätä, rahaston maksettavaksi tämän artiklan nojalla kuuluvan korvauksen kokonaismäärä on jokaisen erillisen tapahtuman osalta rajoitettava siten, että mainittu määrä yhdessä sellaisen korvaussumman kanssa, joka on vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen nojalla tosiasiallisesti suoritettu 3 artiklassa määritellystä tämän yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvasta pilaantumisvahingosta, ei saa ylittää 135 miljoonaa laskentayksikköä. b) Jollei c kohdasta muuta johdu, rahaston maksettavaksi tämän artiklan nojalla kuuluvan korvauksen kokonaismäärä pilaantumisvahingosta, joka on johtunut luonteeltaan poikkeuksellisesta, väistämättömästä ja ylivoimaisesta luonnonilmiöstä, ei saa ylittää 135 miljoonaa laskentayksikköä. c) Edellä a ja b kohdassa tarkoitettu enimmäiskorvaus on 200 miljoonaa laskentayksikköä tapahtumista, jotka sattuvat aikana, jolloin tällä yleissopimuksella on kolme osapuolta, joiden osalta näiden osapuolten alueella olevien henkilöiden vastaanottaman asianomaisen maksuvelvoitteisen öljyn yhteenlaskettu määrä on ollut edellisenä kalenterivuonna 600 miljoonaa tonnia tai enemmän. d) Vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen V artiklan 3 kappaleen mukaisesti perustetulle rahastolle mahdollisesti kertyvää korkoa ei oteta huomioon laskettaessa rahaston maksettavaksi tämän artiklan mukaisesti kuuluvaa enimmäiskorvausta. e) Tässä artiklassa mainitut määrät muunnetaan kansalliseksi valuutaksi sen arvon mukaisesti, joka tällä valuutalla on erityisnosto-oikeuteen verrattuna päivänä, jonka rahaston yleiskokous määrää ensimmäiseksi korvauksen maksupäiväksi. 4. Seuraava teksti korvaa 5 kappaleen: 5. Milloin rahastoa kohtaan esitettyjen toteennäytettyjen vaatimusten määrä ylittää 4 kappaleen mukaisesti maksettavan korvauksen kokonaismäärän, käytettävänä oleva määrä on jaettava siten, että jokaisen toteennäytetyn vaatimuksen suhde vaatimuksen esittäjän tämän yleissopimuksen nojalla tosiasiallisesti saamaan korvaussummaan on kaikkien vaatimuksen esittäjien osalta sama. 5. Seuraava teksti korvaa 6 kappaleen: 6. Rahaston yleiskokous voi päättää, että tämän yleissopimuksen mukainen korvaus voidaan poikkeustapauksissa maksaa, vaikka aluksen omistaja ei olisikaan perustanut vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen V artiklan 3 kappaleen mukaista rahastoa. Tällöin sovelletaan vastaavasti tämän artiklan 4 kappaleen e kohtaa. 7 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 5 artikla poistetaan. 8 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 6 artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Poistetaan 1 kappaleen numero ja sanat ''tai hyvityksen 5 artiklan nojalla''. 2. Poistetaan 2 kappale. 9 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 7 artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Seitsemän 1, 3, 4 ja 6 kappaleessa olevaa viittausta ''vastuuyleissopimukseen'' korvataan viittauksilla ''vuoden 1992 vastuuyleissopimukseen''. 2. Poistetaan 1 kappaleessa olevat sanat ''tai 5 artiklan mukaisen hyvityksen''. 3. Poistetaan 3 kappaleen 1 virkkeestä sanat ''tai hyvityksen'' ja ''tai 5''. 4. Poistetaan 3 kappaleen 2 virkkeestä sanat ''tai 5 artiklan 1 kappaleeseen''. 10 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 8 artiklassa oleva viittaus ''vastuuyleissopimukseen'' korvataan viittauksella ''vuoden 1992 vastuuyleissopimukseen''. 11 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 9 artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Seuraava teksti korvaa 1 kappaleen: 1. Rahastolla on sijaantulo-oikeutensa nojalla tämän yleissopimuksen 4 artiklan 1 kappaleen nojalla pilaantumisvahingosta maksamaansa korvaukseen nähden kaikki ne oikeudet, jotka vuoden 1992 vastuuyleissopimuksen nojalla kuuluisivat asianomaisen korvauksen saajalle, aluksen omistajaan tai tämän takaajaan nähden. 2. Poistetaan 2 kappaleesta sanat ''tai hyvitys''. 12 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 10 artiklaa muutetaan seuraavasti: Seuraava teksti korvaa 1 kappaleen aloituslauseen: Vuosimaksuja rahastoon on velvollinen suorittamaan jokaisen sopimusvaltion osalta henkilö, joka on 12 artiklan 2 kappaleen a tai b kohdassa tarkoitetun kalenterivuoden aikana vastaanottanut yhteensä 150 000 tonnia ylittävät määrät: 13 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 11 artikla poistetaan. 14 artikla Vuoden 1971 rahastoyleissopimuksen 12 artiklaa muutetaan seuraavasti: 1. Poistetaan 1 kappaleen aloituslauseesta sanat ''kunkin 10 artiklassa tarkoitetun henkilön osalta''. 2. Poistetaan 1 kappaleen i kohdan b ja c alakohdasta sanat ''tai 5'' ja korvataan sanat ''15 m