FI Euroopan unionin virallinen lehti C 135/6

VALTIONTUKI — TANSKA

Valtiontuki C 5/07 (ex N 469/05) — Tanskan tonnistoverojärjestelmän alaisille merenkulkuyhtiöille asetettujen ilmoitusvelvollisuuksien keventäminen

Kehotus huomautusten esittämiseen EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisesti

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2007/C 135/06)

Komissio on ilmoittanut 7. helmikuuta 2007 päivätyllä, tätä tiivistelmää seuraavilla sivuilla todistusvoimaisella kielellä toistetulla kirjeellä Tanskan kuningaskunnalle päätöksestään aloittaa EY:n perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee mainittua tukea.

Asianomaiset voivat esittää huomautuksensa kuukauden kuluessa tämän tiivistelmän ja sitä seuraavan kirjeen julkaisemisesta. Huomautukset on lähetettävä osoitteeseen:

Euroopan komissio Energian ja liikenteen pääosasto Linja A — Yksikkö 4 B-1049 Bruxelles/Brussel Faksi: (32-2) 296 41 04

Huomautukset toimitetaan Tanskan kuningaskunnalle. Huomautuksia esittävän asianomaisen on pyydettävä kirjallisesti henkilöllisyyden luottamuksellista käsittelyä, ja tämä pyyntö on perusteltava.

YHTEENVETO

1. MENETTELY

1. Tanskan viranomaiset ilmoittivat 13. syyskuuta 2005 päivätyllä kirjeellä (1) komissiolle Tanskan tonnistoverojärjestelmään tehdystä muutoksesta. Alkuperäinen järjestelmä oli sallittu 12. maaliskuuta 2002 tehdyllä päätöksellä (2) (asia N 563/01).

2. Muutos kirjattiin ilmoitetuksi tueksi viitteellä N 469/05. Ilmoituksen kohteena oleva muutos saatettiin voimaan 1. kesäkuuta 2005 annetulla lailla N:o 408.

3. Komissio pyysi Tanskan viranomaisilta 28. lokakuuta 2005, 19. toukokuuta ja 29. elokuuta 2006 päivätyillä kirjeillä (3) lisätietoja, jotka toimitettiin 22. marraskuuta 2005 ja 30. kesäkuuta 2006 päivätyissä vastauksissa (4).

2. KUVAUS TOIMENPITEESTÄ

2.1. Nimi

4. Tonnistoverojärjestelmän alaisille merenkulkuyhtiöille asetettujen ilmoitusvelvollisuuksien keventäminen

2.2. Ilmoitettujen toimenpiteiden kuvaus

5. Tanskan tonnistoveron (5) alaiset tanskalaiset merenkulkuyhtiöt vapautetaan 1. kesäkuuta 2005 annetulla lailla N:o 408 velvollisuudesta toimittaa veroviranomaisille kaikki tarpeelliset tiedot liiketoimista samaan konserniin kuuluvien ulkomaisten yritysten kanssa.

6. Tällaisessa tapauksessa kahden samaan konserniin kuuluvan yhtiön välisiä kaupallisia liiketoimia valvotaan markkinaehtoperiaatteen mukaisesti. Kyseisen periaatteen mukaan samaan konserniin kuuluvien sivuyhtiöiden välisten liiketoimien hintoja verrataan markkinahintoihin. Tällaista valvontaa vaaditaan: — siirtohinnoittelusäännöissä, joita OECD-maita kehotetaan noudattamaan veronkierron välttämiseksi kahden samaan konserniin kuuluvan, eri maissa verotettavan sivuyhtiön välisissä kaupallisissa liiketoimissa (6) — yhdessä järjestelmään liittyvistä erottelutoimenpiteistä (ns. ring-fencing) (7); kyseinen erottelutoimenpide on kuvattu edellä mainitun 12. maaliskuuta 2002 tehdyn päätöksen 2.11.1 kohdassa markkinaehtoperiaatetta käsittelevässä luvussa, ja siinä on kyse tonnistoveron alaisen yhtiön ja sen sivuyhtiöiden välisten kaupallisten liiketoimien valvonnasta.

7. Edellä 4 kohdassa mainittu ilmoitusvelvollisuus, josta Tanskan tonnistoveron alaiset tanskalaiset merenkulkuyhtiöt vapautetaan, jos ilmoitetut toimenpiteet tulevat voimaan, ei koske ainoastaan tonnistoveron alaisia yhtiöitä. Sen tarkoituksena on verotusjärjestelmän puitteissa antaa veroviranomaisille mahdollisuus tarkistaa, ettei toinen samaan konserniin mutta eri yhtiöverojärjestelmiin kuuluva yhtiö pysty pelaamaan siirtohinnoilla ja siirtämään näin voittoaan toiselle yhtiölle, jonka verotusjärjestelmä on edullisempi. Tämä tieto on näin ollen olennainen konsernin sisäisten siirtohintojen tarkistamiseksi sekä siirtohinnoitteluperiaatteiden (kun liiketoimi on valtioiden rajat ylittävä) että tonnistoverojärjestelmässä sovellettavan erotteluvelvollisuuden (riippumatta siitä, onko liiketoimi valtioiden rajat ylittävä) valossa.

8. Tanskan viranomaiset ovat sitä mieltä, että jos kahdesta yhtiöstä toinen on Tanskan tonnistoveron alainen tanskalainen meriliikennöintiyhtiö ja toinen yhtiö ulkomaille sijoittautunut sivuliike (sisar-, tytär- tai emoyhtiö), kyseisen tanskalaisen yhtiön ei kannata viedä voittojaan ulkomaisiin sivuliikkeisiin sormeilemalla siirtohintoja. Kun toinen toisiinsa kytköksissä olevista yhtiöistä on Tanskan tonnistoverojärjestelmän alainen ja toinen muun maan verotuksen alainen, Tanskan veroviranomaisten vaivannäkö mahdollisten siirtohintoihin liittyvien väärinkäytösten valvomiseksi on Tanskan viranomaisten mukaan turhaa Tanskan valtionkassan kannalta. Tanskan viranomaisten mukaan tällainen valvonta hyödyttää vain muita jäsenvaltioita ja kolmansia maita.

2.3. Käytössä olevan järjestelmän kuvaus

9. Tonnistoverojärjestelmä on kuvattu edellä mainitussa 12. maaliskuuta 2002 asiassa N 563/01 tehdyssä komission päätöksessä. Se kuvataan vielä seuraavassa pääpiirteittäin.

10. Kaikkien tukikelpoisten toimintojen yhteydessä huomioon otettava ja tonnistoverojärjestelmän mukaan veronalainen tulo on kertasumma, joka vastaa jokaisen aluksen osalta sen vetoisuuden perusteella määritettyjen kiinteiden määrien summaa, eikä siis riipu meriliikenneyhtiön tekemästä todellisesta voitosta. Summa määräytyy seuraavasti: 1 000 NT:iin asti 7 DKK (~ 0,90 EUR)/100 NT/päivä 1 001 — 10 000 NT 5 DKK (~ 0,70 EUR)/100 NT/päivä 10 001 — 25 000 NT 3 DKK (~ 0,40 EUR)/100 NT/päivä >25 000 NT 2 DKK (~ 0,30 EUR)/100 NT/päivä

11. Näin laskettua tuloa verotetaan normaalilla yhtiöveroasteella. Kunkin tonnistoveron alaisen aluksen veronalainen tulo lasketaan ottamalla huomioon sen nettovetoisuus jokaista 100:aa nettotonnia (NT) ja jokaista alkanutta 24 tunnin jaksoa kohden, riippumatta siitä, onko alus kunakin vuorokautena käytössä.

12. Käytössä 1. tammikuuta 2002 alkaen ollut järjestelmä on avoin kaikille Tanskassa verovelvollisille yrityksille (joilla on kiinteä toimipaikka Tanskassa), jotka tarjoavat meriliikennepalveluja. Järjestelmään voivat osallistua myös ulkomaiset yhtiöt, jotka siirtävät hallinnollisen toimipaikkansa Tanskaan ja jotka rekisteröidään siten Tanskassa. Järjestelmä koskee vain meriliikennetoiminnasta saatua tuloa.

13. Meriliikenneyhtiöt saavat vapaasti valita, osallistuvatko järjestelmään. Valinta on tehtävä viimeistään jätettäessä veroilmoitusta siltä vuodelta, jolloin tonnistoverotusta on määrä käyttää ensimmäistä kertaa. Päätös tonnistoverojärjestelmään osallistumisesta tai sen ulkopuolelle jäämisestä on sitova 10 vuoden ajan. Tanskassa samaan konserniin kuuluvien meriliikenneyhtiöiden on valittava sama lähestymistapa tonnistoverojärjestelmään. Jos meriliikenneyhtiö valitsee tonnistoverojärjestelmän, kaikki sen alukset ja kaikki sen toiminnot, jotka täyttävät asetetut edellytykset, kuuluvat kyseisen verojärjestelyn piiriin.

2.4. Kesto

14. Tanskan viranomaiset sitoutuivat 5. huhtikuuta 2006 päivätyssä kirjeessä ilmoittamaan kymmenen vuoden kuluessa uudelleen ilmoitetusta toimenpiteestä, joka on Tanskan tonnistoveron alaisille meriliikenneyhtiöille asetetun ilmoitusvelvollisuuden keventäminen. Ilmoitetun toimenpiteen voimassaoloajan voidaan siten katsoa päättyvän vuoden 2015 lopussa.

2.5. Talousarvio

15. Käsiteltävänä olevalla muutoksella ei ole talousarviovaikutuksia käytössä olevaan järjestelmään. Yksittäiset tuet eivät muutu kaavaillun muutoksen seurauksena.

2.6. Muut meriliikenteeseen Tanskassa sovellettavat valtiontukijärjestelmät

16. Komission tietojen mukaan Tanska soveltaa tällä hetkellä vain yhtä muuta meriliikennöitsijöihin kohdistuvaa tukijärjestelmää tonnistoverojärjestelmän lisäksi: sen mukaan laivanomistajien ei tarvitse maksaa tuloveroa ja sosiaaliturvamaksuja merihenkilökunnasta, joka työskentelee tukikelpoisilla aluksilla (8).

2.7. Tanskan viranomaisten kanta

17. Tanskan viranomaiset ovat sitä mieltä, että jos monikansallinen yhtiö haluaisi yrittää kiertää yhtiöveroa toteuttamalla kaupallisen liiketoimen tonnistoveron alaisen tanskalaisen tytäryhtiön ja jonkun muun kuin tanskalaisen tytäryhtiönsä välillä, veronkierto olisi haitaksi asianomaiselle toiselle maalle eikä Tanskalle.

18. Tästä syystä Tanskan veroviranomaisten ei kannata valvoa järjestelmällisesti Tanskan tonnistoveron alaisten yhtiöiden ja niiden mahdollisten ulkomaisten sivuliikkeiden välisiä liiketoimia, sillä valvonta ei auttaisi hankkimaan mahdollisia lisätuloja Tanskan valtionkassaan. Tästä syystä Tanska on ehdottanut sellaisten hallinnollisten rasitteiden poistamista Tanskan tonnistoveron alaisilta yhtiöiltä, jotka Tanskan viranomaisten näkökulmasta ovat tarpeettomia.

19. Edellä esitettyjen näkökohtien perusteella Tanskan viranomaiset näyttäisivät epäsuorasti olevan sillä kannalla, että johonkin toiseen maahan sijoittautuneen yhtiön Tanskan tonnistoveron alaisen Tanskaan sijoittautuneen yhtiön kautta harjoittaman mahdollisen veronkierron valvominen kuuluu kyseisen toisen maan veroviranomaisille. Tämä olettamus edellyttää, että kyseisen toisen maan, olipa se EU:n jäsenvaltio tai kolmas maa, verolainsäädäntö sisältää siirtohinnoittelusäännöt ja että veroviranomaiset soveltavat kyseisiä sääntöjä tehokkaasti etenkin sellaisiin liiketoimiin, joiden toisena osapuolena on tonnistoverosta Tanskassa hyötyvät yhtiöt.

3. TUEN OLEMASSAOLON ALUSTAVA ARVIOINTI

20. Ei olisi mielekästä määritellä, ovatko ilmoitetut toimenpiteet itsessään EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan mukaista valtiontukea, sillä toimenpiteitä on tarkasteltava osana koko tonnistoverojärjestelmää. Komission pitäisikin tutkia koko tonnistoverojärjestelmä siinä muodossa, jossa se olisi, jos ilmoitetut toimenpiteet tulisivat voimaan.

21. Komissio katsoo asian käsittelyn tässä vaiheessa, että ilmoitetut toimenpiteet eivät vaikuta tonnistoverojärjestelmän tukiluonteeseen.

22. Tärkein ratkaistava kysymys onkin sen määritteleminen, muuttaisivatko kaavaillut toimenpiteet edellä mainitussa 12. maaliskuuta 2002 tehdyssä komission päätöksessä esitettyä arviota järjestelmän yleisestä soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.

4. EPÄILYT TOIMENPITEEN SOVELTUVUUDESTA YHTEISMARKKINOILLE

4.1. Ilmoitettujen toimenpiteiden aiheena oleva erottelutoimenpide

23. Yksi tärkeimmistä ehdoista, joilla varmistetaan tonnistoverojärjestelmien soveltuvuus yhteismarkkinoille, on eräiden erottelutoimenpiteiden käyttöönotto. Niillä on tarkoitus taata, että järjestelmästä eivät hyödy välillisesti mitkään muut toimialat kuin meriliikenne kyseisessä jäsenvaltiossa tai missään toisessakaan jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa. Tonnistoveron myöntämismahdollisuus koskee meriliikenteen valtintukea koskevien suuntaviivojen (9) mukaan selvästi vain tiettyjä merenkulkutoimintoja, ja kyseisiä suuntaviivojakin sovelletaan vain meriliikenteeseen. Mikäli tonnistoverojärjestelmä näin muutettuna johtaa siihen, että tonnistoverosta saattavat hyötyä muutkin kuin merenkulkutoiminnot, järjestelmän soveltuvuus yhteismarkkinoille on kyseenalainen, kuten jäljempänä on tarkemmin esitetty.

24. Tanskan tonnistoverojärjestelmään liittyvät erottelutoimenpiteet on kuvattu edellä mainitun 12. maaliskuuta 2002 tehdyn komission päätöksen 2.11 kohdassa.

25. Yksi tärkeimmistä erottelutoimenpiteistä on tonnistoveron alaisten yhtiöiden ja niiden mahdollisten sivuyhtiöiden (tai kyseisten yhtiöiden sellaisten osien, jotka ovat tavallisen yhtiöveron alaisia), olivatpa sivuyhtiöt kotimaisia tai ulkomaisia yrityksiä, välisten kaupallisten liiketoimien valvominen — markkinaehtoperiaatteen valossa. Tässä yhteydessä on hyvä muistaa, että on olemassa muunkinlaisia erottelutoimenpiteitä, jotka koskevat ns. ylikapitalisointia (10) tai kustannusten ja tulojen jakamista, kun osaa yhtiön toiminnoista verotetaan tonnistoverojärjestelmän mukaan ja muuta toimintaa tavallisen yhtiöveron mukaan.

26. Kaikissa komission viimeisten viiden vuoden aikana hyväksymissä tonnistoverojärjestelmissä (11) säädetään erottelutoimenpiteistä, joista yksi on ilmoitettujen toimenpiteiden aiheena oleva erottelutoimenpide eli tonnistoveron alaisten yksiköiden ja muun verotusjärjestelmän kuin tonnistoveron alaisten yksiköiden välisten liiketoimien valvonta.

27. Tonnistoverojärjestelmissä on oltava erottelutoimenpiteet, jotta voidaan estää tuen ns. valumisvaikutukset muihin toimintoihin kuin meriliikenteeseen. Komissio vaatii jäsenvaltioilta siksi yleensä tiettyjä erottelutoimenpiteitä, joita ovat: — tuen kohteena olevien ja sen ulkopuolisten tahojen välisten kaupallisten liiketoimien valvonta markkinaehtoperiaatteen valossa — säännöt pääomamenojen totuudenmukaisesta jakamisesta tukikelpoisten ja tukeen oikeuttamattomien toimintojen kesken — säännöt tulojen totuudenmukaisesta jakamisesta tukikelpoisiin ja tukeen oikeuttamattomiin toimintoihin — merenkulkukonserneille asetettava ”kaikki tai ei mitään” -valinta (kaikki konsernin tukikelpoiset yksiköt valitsevat tonnistoveron, jos vähintään yksi niistä valitsee sen).

28. Näiden toimenpiteiden tarkoituksena on muun muassa estää veronkierto sellaisten toimintojen hyväksi, jotka eivät liity meriliikenteeseen. Toimenpiteiden täytäntöönpano on tärkeää tonnistojärjestelmän yhteismarkkinoille soveltuvuuden arvioimisen kannalta, sillä niiden avulla voidaan varmistaa, että meriliikenteen valtiontukea koskevien suuntaviivojen ulkopuoliset toiminnot eivät hyödy järjestelmästä perusteettomasti. Erottelutoimenpiteet ovatkin näin ajateltuna erottamaton osa tonnistoverojärjestelmää.

29. Tonnistoverojärjestelmien hyväksymistä koskeviin komission päätöksiin (ks. 26 kohta), ja myös käsiteltävänä olevaan päätökseen, sisältyy nimenomaan markkinaehtoperiaatteeseen perustuva tonnistoveron erottelutoimenpide, jonka avulla varmistetaan, että pelkästään Tanskassa verovelvollisten yhtiöiden harjoittama meriliikennetoiminta voi hyötyä Tanskan tonnistoverosta.

4.2. Vaikutus asianomaisen erottelutoimenpiteen tehoon

30. On syytä muistaa, että erottelutoimenpiteet ovat keskeisen tärkeitä tonnistoverojärjestelmien aukottomuuden varmistamisessa. Komissio on vaatinut tällaiset erottelutoimenpiteet kaikkiin viimeisten viiden vuoden aikana hyväksyttyihin järjestelmiin.

31. Etenkään jos kaupallisiin liiketoimiin liittyvää erottelutoimenpidettä ei noudateta tehokkaasti, muutkin toimialat kuin meriliikenne saattavat hyötyä asianomaisessa jäsenvaltiossa tai muissa maissa mahdollisuudesta kiertää yhtiöveroa toteuttamalla kaupallisia liiketoimia sellaisen sivuliikkeen kanssa, jota verotetaan asianomaisen jäsenvaltion tonnistoverojärjestelmän mukaan.

32. Komission käsityksen mukaan Tanskan viranomaiset aikovat jatkaa kahden toisiinsa kytköksissä olevan yhtiön välisten liiketoimien valvomista — markkinaehtoperiaatteeseen perustuvan erottelutoimenpiteen mukaisesti — mikäli toinen niistä on tonnistoveron alainen, kuten tähänkin saakka, mutta vain jos molemmat ovat verovelvollisia Tanskassa.

33. Tämän seurauksena sellaisten maan sisäisten liiketoimien valvonta, joissa on osapuolena tonnistoveron alainen yhtiö, olisi Tanskan veroviranomaisten vastuulla, mutta sen sijaan valtioiden rajat ylittävien Tanskaan sijoittautuneen tonnistoveron alaisen yhtiön ja ulkomaisen sivuyhtiön välisten liiketoimien valvonta jätettäisiin asianomaisen toisen maan vastuulle.

34. Komissio kuitenkin epäilee tässä asian tarkasteluvaiheessa, onko alkuperäinen tonnistoverojärjestelmä ilmoitetuilla toimenpiteillä muutettuna enää yhteismarkkinoille soveltuva, sillä ilmoitetut toimenpiteet saattavat kumota edellä mainitun erottelutoimenpiteen, joka on välttämätön järjestelmän yhteismarkkinoille soveltuvuuden näkökulmasta (12).

35. Komissio pelkää myös, että ilmoitetut toimenpiteet helpottaisivat veronkiertoa muissa jäsenvaltioissa kyseisissä jäsenvaltioissa verovelvollisten yhtiöiden toimesta, sillä Tanskan veroviranomaiset eivät havaitsisi yhtä todennäköisesti kyseisten yhtiöiden ja tonnistoveron alaisten Tanskan sivuyhtiöiden välisiä petollisia liiketoimia, jos Tanskan veroviranomaiset eivät enää järjestelmällisesti saisi tietoa tanskalaisten tonnistoveron alaisten yhtiöiden ja niiden ulkomaisten sivuliikkeiden välisistä kaupallisista liiketoimista.

36. Jos erottelutoimenpiteet osoittautuvat tehottomiksi tai uhkaavat olla tehottomia, komissio katsoo, että tonnistoverojärjestelmä saattaa — hyödyttäessään myös muita toimintoja kuin meriliikennettä — vaikuttaa haitallisesti kaupan edellytyksiin yhteisen edun vastaisella tavalla ja että kyseinen järjestelmä ei tällaisissa olosuhteissa sovellu yhteismarkkinoille.

37. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa komissio pelkää, että ilmoituksen aiheena olevan erottelutoimenpiteen muuttaminen johtaa tilanteeseen, jossa muissa maissa veronalaiset toiminnot, jotka eivät siis kuulu Tanskan tonnistoverojärjestelmän piiriin, hyötyvät perusteettomasti tonnistoverojärjestelmästä, jos liiketoimet Tanskaan sijoittautuneiden Tanskan tonnistoveron alaisten sivuyhtiöiden kanssa hinnoitellaan vilpillisesti.

38. Edellä esitettyyn liittyen ja arvion täydentämiseksi komissio pyytää kolmansilta osapuolilta kaikista jäsenvaltioista näkemyksiä seuraavista aiheista.

39. Ensinnäkin olisi määritettävä, miten Tanska voisi edelleen varmistaa, että sen veroviranomaiset pystyvät ilmoitettujen toimenpiteiden käyttöönoton jälkeenkin havaitsemaan mahdolliset veronkiertoyritykset, joihin syyllistyvät Tanskan tonnistoveron alaisten merenkulkuyritysten ulkomaiset sivuyhtiöt, ja ilmoittamaan yrityksestä asianomaiselle toiselle maalle. Jos tämä ei ole mahdollista, komissio pohtii, onko oikein, että muut maat, myös muut EU:n jäsenvaltiot kuin Tanska, joutuvat kantamaan vastuun kaikkien Tanskan tonnistoveron alaisten yhtiöiden (joista useimmat ovat todennäköisesti Tanskaan sijoittautuneita yhtiöitä) kanssa harjoitettavien valtioiden rajat ylittävien liiketoimien valvonnasta.

40. Toiseksi komissio pohtii, onko sellaisten tuensaajien, joilla on vain kansallisia tonnistoverojärjestelmään kuulumattomia sivuyhtiöitä, ja tuensaajien, joilla on vain ulkomaisia sivuyhtiöitä, epätasa-arvoinen kohtelu ilmoitusvelvollisuuden suhteen perusteltua. Asiassa Matra vahvistetun oikeuskäytännön (13) perusteella tällainen epätasa-arvoinen kohtelu saattaa myöskin vaikuttaa järjestelmän soveltuvuuteen yhteismarkkinoille.

41. Kolmanneksi komissio pohtii, soveltuisivatko seuraavanlaiset jäsenvaltioiden väliset yhteisötyöjärjestelyt paremmin rajaamaan olemassa olevien tonnistoverojärjestelmien kohdetta: — EY:n perustamissopimuksen 10 artiklaan (14) perustuva tonnistoveron alaisen yhtiön kanssa harjoitettaviin liiketoimiin liittyvä vastavuoroista avunantoa koskeva velvollisuus, joka menee mahdollisia jäsenvaltioiden kahdenvälisten veroyhteistyösopimusten vaatimuksia ja OECD:n toimintaohjeita pidemmälle ja jonka avulla estetään tonnistoverojärjestelmien vaikutusten valuminen — yhteisön tasolla — tukeen oikeuttamattomiin toimintoihin — tonnistoverojärjestelmän käyttöön ottaneiden jäsenvaltioiden veroviranomaisille asetettava velvollisuus ilmoittaa toisen jäsenvaltion virkaveljilleen järjestelmällisesti epäillyistä sääntöjenvastaisista liiketoimista, jotka vaikuttavat haitallisesti kyseisen toisen jäsenvaltion verotuloihin ja hyödyttävät yritystä, joka on sijoittautunut niiden oman jäsenvaltion alueelle ja joihin sovelletaan maan tonnistoverojärjestelmää.

42. Komissio pyytää kolmansia osapuolia kaikista jäsenvaltioista ilmaisemaan näkemyksensä kaikista edellä mainituista asioista.

43. Tästä syystä valtiontukimenettelyä koskevan asetuksen (15) 4 artiklan 4 kohtaan perustuva tutkintamenettely on komission mielestä tarpeen näiden näkökohtien selventämiseksi ja niistä järjestelmän yhteismarkkinoille soveltuvuuteen aiheutuvan mahdollisen vaikutuksen selvittämiseksi ennen lopullisen arvion tekemistä ilmoitettujen toimenpiteiden soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.

KIRJEEN TEKSTI

”1. SAGSFORLØB 1. Ved brev af 13. september 2005 (16) anmeldte Danmark over for Kommissionen en ændring af den danske tonnageskatteordning, der oprindeligt blev godkendt ved beslutning af 12. marts 2002 (17) (sag nr. N 563/01). 2. Denne ændring blev registreret som anmeldt støtte under nr. N 469/05. Den anmeldte ændring blev indført ved lov nr. 408 af 1. juni 2005. 3. Ved breve af 28. oktober 2005, 19. maj og 29. august 2006 (18) anmodede Kommissionen de danske myndigheder om flere oplysninger, som de fremsendte i deres svar af 22. november 2005 og 30. juni 2006 (19). 2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN 2.1. Betegnelse 4. Lempelse af oplysningspligten for rederier, der er omfattet af tonnageskatteordningen. 2.2. Beskrivelse af den anmeldte ændring af foranstaltningerne 5. Lov nr. 408 af 1. juni 2005 fritager danske rederier, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning (20), fra deres pligt til at forsyne skattemyndighederne med alle nødvendige oplysninger om deres finansielle transaktioner med koncernforbundne udenlandske virksomheder. 6. I sådanne tilfælde foretages kontrollen af kommercielle transaktioner mellem to koncernforbundne virksomheder på basis af armslængdeprincippet. Dette princip består i at kontrollere, at de priser, der benyttes i forbindelse med transaktioner mellem koncernforbundne virksomheder, er i overensstemmelse med markedspriserne. Denne kontrol er påkrævet i henhold til både: — de regler for interne afregningspriser, som OECD-landene opfordres til anvende for at forhindre skatteunddragelse via kommercielle transaktioner mellem koncernforbundne virksomheder, der beskattes i to forskellige lande (21), og — en af de ring-fencing-foranstaltninger (22), der er knyttet til ordningen. Den pågældende foranstaltning er beskrevet i punkt 2.11.1 i førnævnte beslutning af 12. marts 2002 under overskriften »armslængdeprincippet« og består i kontrollere kommercielle transaktioner mellem et tonnagebeskattet selskab og dets koncernforbundne selskaber. 7. Den oplysningspligt, der er nævnt i punkt 4 ovenfor, og som danske tonnagebeskattede rederier vil blive fritaget for, hvis den anmeldte foranstaltning gennemføres, er ikke kun specifik for selskaber, der er omfattet af tonnageskatteordningen. I et skattesystem tjener den til at give skattemyndighederne mulighed for at tjekke, at et af to selskaber, der tilhører samme koncern, men som henhører under to forskellige selskabsskatteordninger, ikke benytter de interne afregningspriser til at overføre hovedparten af sit overskud til det andet selskab, der beskattes efter den mest fordelagtige ordning. Disse oplysninger er derfor meget vigtige for kontrollen med de interne afregningspriser i en koncern af virksomheder under såvel reglerne for interne afregningspriser (når transaktionerne er grænseoverskridende) som ring-fencing-forpligtelsen (hvad enten transaktionerne er grænseoverskridende eller ej), som er specifik for tonnageskatteordningen. 8. De danske myndigheder mener, at når et af disse to selskaber er et dansk tonnagebeskattet rederi, og det andet selskab er et i udlandet baseret koncernforbundet selskab (søster-, datter- eller moderselskab), har dette danske selskab ingen interesse i at eksportere sit overskud til sine koncernforbundne selskaber i udlandet ved at manipulere med de interne afregningspriser. Når et af de to koncernforbundne selskaber beskattes efter den danske tonnageskatteordning, og det andet beskattes i et andet land, tjener de danske skattemyndigheders undersøgelse af eventuelle misbrug via de interne afregningspriser derfor ikke, ifølge de danske myndigheder, statskassens sag. Denne kontrol er efter de danske myndigheders opfattelse kun i andre medlemsstaters og i tredjelandes interesse. 2.3. Beskrivelse af den eksisterende ordning 9. Tonnageskatteordningen er beskrevet i førnævnte beslutning vedtaget af Kommissionen den 12. marts 2002 i sag nr. N 563/01. Her følger en kort beskrivelse af ordningens hovedtræk. 10. Den skattepligtige indkomst af virksomhed omfattet af tonnageskatteordningen fastsættes for hvert skib som et fast beløb i forhold til skibets tonnage uanset rederiets faktiske driftsresultat. Den beregnes således: Til og med 1 000 NT 7 DKK (ca. 0,90 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 1 001-10 000 NT 5 DKK (ca. 0,70 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 10 001-25 000 NT 3 DKK (ca. 0,40 EUR) pr. 100 NT pr. døgn Over 25 000 NT 2 DKK (ca. 0,30 EUR) pr. 100 NT pr. døgn 11. Den således beregnede skattepligtige indkomst beskattes efter den almindelige selskabsskattesats. For hvert skib, der tonnagebeskattes, beregnes den skattepligtige indkomst i forhold til skibets nettotonnage, pr. 100 nettoton (NT) og pr. påbegyndt døgn, uanset om skibet er i drift eller ej. 12. Ordningen, der har været anvendt siden 1. januar 2002, er åben for selskaber, der er skattepligtige i Danmark (dvs. som har fast driftssted i Danmark), og som leverer søtransportydelser. Ordningen kan også anvendes af udenlandske selskaber, som bliver hjemmehørende i Danmark ved flytning af ledelsens sæde til landet. Kun indkomst fra rederivirksomhed kan omfattes af ordningen. 13. Deltagelse i ordningen er frivillig. Valget skal træffes senest ved rettidig indgivelse af selvangivelse for det indkomstår, hvor tonnagebeskatning første gang vil kunne vælges. Valg eller fravalg af tonnagebeskatning er bindende for rederiet i en periode på ti år. Inden for Danmarks grænser skal koncernforbundne rederier træffe samme valg, for så vidt angår anvendelse af tonnageskatteordningen. Når tonnageskatteordningen vælges, skal samtlige skibe og andre aktiviteter, som opfylder betingelserne for tonnagebeskatning, indgå i tonnageskatteordningen. 2.4. Varighed 14. Ved brev af 5. april 2006 forpligtede de danske myndigheder sig til at genanmelde foranstaltningen vedrørende lempelse af oplysningspligten for rederier omfattet af den danske tonnageskatteordning inden for ti år. Den anmeldte foranstaltning anses derfor at udløbe ved udgangen af 2015. 2.5. Budget 15. Denne ændring af ordningen får ingen budgetmæssige følger for den eksisterende ordning. Individuelle støtteforanstaltninger vil ikke blive påvirket af den påtænkte ændring. 2.6. Andre statsstøtteordninger inden for søtransportsektoren i Danmark 16. Ud over tonnageskatteordningen anvender Danmark, så vidt Kommissionen ved, på nuværende tidspunkt kun én anden ordning til fordel for virksomheder inden for søtransportsektoren, nemlig den, der fritager rederierne for betaling af skat og socialsikringsafgifter for søfolk, der arbejder om bord på skibe, der opfylder de relevante regler (23). 2.7. De danske myndigheders holdning 17. De danske myndigheder har den opfattelse, at hvis et multinationalt selskab skulle fristes til at unddrage sig selskabsskat via kommercielle transaktioner mellem et koncernforbundet dansk selskab, der er omfattet af tonnageskatteordningen, og et koncernforbundet udenlandsk selskab, vil en sådan skatteunddragelse være til skade for det andet land og ikke for Danmark. 18. Det er derfor ikke i de danske skattemyndigheders interesse at foretage en systematisk overvågning af transaktioner mellem selskaber, der er omfattet af den danske tonnageskatteordning, og deres koncernforbundne udenlandske selskaber, eftersom en sådan overvågning ikke vil resultere i ekstraindtægter for den danske statskasse. Det er grunden til, at Danmark foreslog at befri virksomheder, der er omfattet af tonnageskatteordningen, fra administrative byrder, som de set ud fra deres eget perspektiv finder unødvendige. 19. De danske myndigheder synes således implicit at mene, at ansvaret for at kontrollere en mulig skatteflugt fra et selskab, der er etableret i et andet land, til et selskab i Danmark, der er omfattet af den danske tonnageskatteordning, påhviler skattemyndighederne i det andet land. Denne formodning implicerer, at det andet land, uanset om det er en medlemsstat eller et tredjeland, har regler om interne afregningspriser i sin skattelovgivning, og at skattemyndighederne i det andet land anvender reglerne på en effektiv måde, navnlig på transaktioner med selskaber, der er omfattet af tonnageskatteordningen i Danmark. Ved brev af 13. september 2005 (24) anmeldte Danmark over for Kommissionen en ændring af den danske tonnageskatteordning. Ordningen blev oprindeligt blev godkendt ved beslutning af 12. marts 2002 (25) (sag nr. N 563/01). 20. Denne ændring blev registreret som anmeldt støtte under nr. N 469/05. Den anmeldte ændring blev indført ved lov nr. 408 af 1. juni 2005. 21. Ved breve af 28. oktober 2005, 19. maj og 29. august 2006 (26) anmodede Kommissionen de danske myndigheder om flere oplysninger, som de fremsendte i deres svar af 22. november 2005, 30. juni 2006 og 13. september 2006 (27). 3. FORELØBIG VURDERING AF, OM DER OPTRÆDER STØTTE 22. I henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, er »statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«. 23. Det giver ingen mening at undersøge, om de anmeldte foranstaltninger i sig selv udgør statsstøtte i henhold til EF-traktatens artikel 87, stk. 1, eftersom de er en del af den eksisterende tonnageskatteordning og derfor ikke kan betragtes isoleret, men må undersøges i sammenhæng med hele den tonnageskatteordning, som de medfører en ændring af. Kommissionen bør derfor undersøge hele tonnageskatteordningen i den form, den ville have haft, hvis de anmeldte foranstaltninger allerede var blevet gennemført. 24. På nuværende stadium af undersøgelsen mener Kommissionen, at den anmeldte foranstaltning ikke ændrer ved det forhold, at tonnageskatteordningen har karakter af støtte. 25. Det vigtigste spørgsmål drejer sig således om at afgøre, om de påtænkte foranstaltninger vil ændre vurderingen i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002 med hensyn til den samlede ordnings forenelighed med fællesmarkedet. 4. TVIVL MED HENSYN TIL FORANSTALTNINGENS FORENELIGHED MED FÆLLESMARKEDET 4.1. Ring-fencing-foranstaltning berørt af de anmeldte foranstaltninger 26. En af hovedbetingelserne knyttet til erklæringen om, at tonnageskatteordningen er forenelig med fællesmarkedet, er, at der skal træffes en række ring-fencing-foranstaltninger for at sikre, at ingen andre aktiviteter end søtransport — det være sig i den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat eller et tredjeland — kan blive indirekte tilgodeset af ordningen. Retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren giver rent faktisk mulighed for at indføre en tonnageafgift (28), men disse retningslinjer gælder kun for søtransport. Hvis tonnageskatteordningen i sin ændrede form kan resultere i, at ikke-maritime aktiviteter bliver tilgodeset af tonnageafgiften, kan der opstå tvivl med hensyn til ordningens forenelighed med fællesmarkedet, jf. beskrivelsen nedenfor. 27. Ring-fencing-foranstaltningerne knyttet til den danske tonnageskatteordning er beskrevet i punkt 2.11 i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002. 28. En af disse foranstaltninger består i, at der på basis af armslængdeprincippet skal føres kontrol med kommercielle transaktioner mellem tonnagebeskattede selskaber og deres eventuelle koncernforbundne selskaber (eller de af de pågældende selskaber, der selskabsbeskattes efter de normale regler), det være sig indenlandske eller udenlandske selskaber. Det er værd at erindre om, at der findes andre ring-fencing-foranstaltninger mod »thick capitalization« (29) eller en fordeling af omkostninger og udgifter, hvor en del af rederiets virksomhed beskattes efter tonnageskatteordningen, mens resten beskattes efter de almindelige selskabsskatteregler. 29. Alle de tonnageskatteordninger, som Kommissionen har godkendt de sidste fem år (30), herunder den her omhandlede, omfatter ring-fencing-foranstaltninger, der indebærer kontrol med transaktioner mellem tonnagebeskattede virksomheder og virksomheder, der beskattes efter de almindelige regler. 30. Tonnageskatteordninger skal være afskærmede for at undgå, at deres virkninger smitter af på økonomiske aktiviteter, der ikke har med søtransport at gøre. Til dette formål anmoder Kommissionen normalt medlemsstaterne om at træffe en række ring fencing-foranstaltninger, f.eks.: — kontrollere kommercielle transaktioner på tværs af afskærmningen på basis af på armslængde-princippet, — indføre regler om fair fordeling af kapitaludgifter mellem tonnagebeskattede aktiviteter og almindeligt beskattede aktiviteter, — indføre regler om fair fordeling af indtægter mellem tonnagebeskattede aktiviteter og almindeligt beskattede aktiviteter, — benytte alt-eller-intet-løsningen for rederikoncerner (alle dele af koncernen, der opfylder betingelserne for tonnagebeskatning, skal vælge denne ordning, når mindst en af dem opfylder betingelserne). 31. Sådanne foranstaltninger tjener til bl.a. at forhindre skatteunddragelse til fordel for aktiviteter, der ikke har forbindelse til søtransport. Gennemførelsen af disse foranstaltninger er vigtig for vurderingen af, om tonnageskatteordningen er forenelig med fællesmarkedet, da de bidrager til at sikre, at aktiviteter, der ikke er omfattet af retningslinjerne for statsstøtte til søtransportsektoren, ikke får uretmæssig fordel af ordningen. Ring-fencing-foranstaltninger skal betragtes som en integrerende del af en tonnageskatteordning. 32. Ring-fencing-foranstaltningen baseret på armslængdeprincippet indgår i Kommissionens beslutninger om godkendelse af tonnageskatteordninger (se punkt 26), inkl. den her omhandlede, og sikrer, at kun søtransportydelser, der leveres af selskaber, der er skattepligtige i Danmark, kan henføres under den danske tonnageskatteordning. 4.2. Ændret virkning af den pågældende ring-fencing-foranstaltning 33. Der erindres om, at ring-fencing-foranstaltninger er meget vigtige for at sikre, at tonnageskatteordninger er vandtætte. Kommissionen har i forbindelse med godkendelsen af alle tonnageskatteordninger de sidste fem år stillet krav om sådanne ring-fencing-foranstaltninger. 34. Uden en effektiv gennemførelse af ring-fencing-foranstaltningen vedrørende kommercielle transaktioner kan andre former for virksomhed end søtransport — det være sig i den pågældende medlemsstat selv eller i andre lande — nemlig får mulighed for at unddrage sig selskabsskat gennem kommercielle transaktioner med et koncernforbundet selskab, der beskattes efter tonnageskatteordningen i den pågældende medlemsstat. 35. Kommissionen har forstået det således, at de danske myndigheder fortsat agter at verificere transaktioner mellem to koncernforbundne selskaber med udgangspunkt i ring-fencing-foranstaltningen baseret på armslængdeprincippet, når et af dem beskattes efter tonnageskatteordningen, men kun når de begge er skattepligtige i Danmark. 36. Det betyder, at verifikationen af indenlandske transaktioner med et selskab, der beskattes efter tonnageskatteordningen, vil forblive under de danske myndigheders tilsyn og ansvar, mens det andet land vil være ansvarlig for kontrollen med grænseoverskridende transaktioner mellem et tonnagebeskattet selskab i Danmark og et udenlandsk koncernforbundet selskab. 37. Imidlertid nærer Kommissionen på nuværende stadium af undersøgelsen tvivl med hensyn til, om den oprindelige tonnageskatteordning som ændret ved de anmeldte foranstaltninger fortsat vil være forenelig med fællesmarkedet, eftersom de anmeldte foranstaltninger kan svække førnævnte ring-fencing-foranstaltning. Sidstnævnte er afgørende for ordningens forenelighed med fællesmarkedet (31). 38. Kommissionen frygter også, at de anmeldte foranstaltninger kan gøre det lettere for selskaber, der er skattepligtige i andre medlemsstater, at unddrage sig beskatning i de pågældende medlemsstater, eftersom det vil være vanskeligere for de danske skattemyndigheder at afsløre svigagtige transaktioner mellem disse selskaber og et tonnagebeskattet koncernforbundet selskab i Danmark, hvis de danske myndigheder ikke længere får regelmæssige oplysninger om transaktioner mellem danske tonnagebeskattede og deres udenlandske koncernforbundne selskaber. 39. Når ring-fencing-foranstaltninger viser sig at være virkningsløse eller kan forventes at være virkningsløse, finder Kommissionen, at tonnageskatteordningen — ved at tilgodese anden virksomhed end søtransportvirksomhed — kan fordreje konkurrencevilkårene i et omfang, der strider mod den fælles interesse, og at en sådan ordning under de omstændigheder er uforenelig med fællesmarkedet. 40. I denne sag frygter Kommissionen, at ændringen af den ring-fencing-foranstaltning, som anmeldelsen vedrører, vil føre til en situation, hvor virksomhed, der er skattepligtig i andre lande og således ikke omfattet at tonnageskatteordningen i Danmark, vil blive uretmæssigt tilgodeset af ordningen via en urimelig prissætning af transaktioner med koncernforbundne selskaber i Danmark, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning. 41. Hvad dette angår, ønsker Kommissionen at modtage samtlige medlemsstaters kommentarer til følgende punkter. 42. For det første er det nødvendigt at få fastslået, hvordan Danmark efter gennemførelsen af de anmeldte foranstaltninger fortsat vil kunne sikre, at landets skattemyndigheder vil være i stand til at afsløre eventuelle forsøg på skatteunddragelse begået af udenlandske selskaber, der er koncernforbundne med rederier, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning, og underrette det berørte land om dette forsøg. Hvis det ikke er tilfældet, spørger Kommissionen sig selv, om andre medlemsstater og tredjelande bør bebyrdes med at kontrollere alle grænseoverskridende transaktioner med selskaber, der beskattes efter den danske tonnageskatteordning (hvoraf de fleste sandsynligvis er selskaber registreret i Danmark). 43. For det andet spørger Kommissionen sig selv, om den uensartede behandling (med hensyn til oplysningspligt) af henholdsvis tonnagebeskattede selskaber, hvis koncernforbundne selskaber udelukkende er indenlandske selskaber, der ikke kan omfattes af tonnageskatteordningen, og tonnagebeskattede selskaber, hvis koncernforbundne selskaber udelukkende er udenlandske selskaber, kan betragtes som rimelig. Når henses til dommen i Matra-sagen (32), kan en sådan uensartet behandling meget vel få indflydelse på ordningens forenelighed med fællesmarkedet. 44. For det tredje spørger Kommissionen sig selv, om f.eks. følgende samarbejdsmekanismer aftalt mellem medlemsstater vil være bedre egnet som ring-fencing-foranstaltning i forbindelse med eksisterende tonnageskatteordninger: — en forpligtelse til, i lyset af EF-traktatens artikel 10 (33), at yde gensidig bistand, der går videre end kravene i en eventuel bilateral skattesamarbejdsaftale og videre end henstillingerne i OECD-retningslinjerne, i forbindelse med grænseoverskridende transaktioner med et tonnagebeskattet selskab med henblik på at forhindre en spillover-effekt på Fællesskabsplan fra tonnageskatteordninger til aktiviteter, der ikke kan henføres under en sådan ordning, — en forpligtelse for skattemyndighederne i en medlemsstat, der har indført en tonnageskatteordning, til systematisk at underrette deres kolleger i en anden medlemsstat, hvis de får mistanke om uregelmæssige transaktioner, der er til skade for den anden medlemsstats skatteindtægter og til fordel for et tonnagebeskattet selskab i de to medlemsstater. 5. KONKLUSION 45. Der er med henvisning til ovenstående behov for at indlede en undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4, i procedureforordningen vedrørende statsstøtte (34), således at Kommissionen kan få afklaret disse punkter og deres mulige indflydelse på den ændrede ordnings forenelighed med fællesmarkedet, før den tager endelig stilling til, om de anmeldte foranstaltninger er forenelige med fællesmarkedet. 46. På basis af vurderingen i det foregående beslutter Kommissionen hermed at indlede den formelle undersøgelsesprocedure i henhold til artikel 4, stk. 4 (35), i ovennævnte forordning med hensyn til den foreslåede ændring. 47. I lyset af betragtningerne ovenfor anmoder Kommissionen, i overensstemmelse med artikel 6, stk. 1 (36), i ovennævnte forordning Danmark om at fremsætte bemærkninger til ovenstående punkter og til at indsende alle sådanne oplysninger, der kan bidrage til vurderingen af de påtænkte støtteforanstaltninger senest en måned efter modtagelsen af dette brev. Den anmoder de danske myndigheder om straks at fremsende en kopi af dette brev til alle potentielle støttemodtagere. 48. Kommissionen ønsker at erindre de danske myndigheder om, at EF-traktatens artikel 88, stk. 3, har opsættende virkning. Den henleder også de danske myndigheders opmærksomhed på artikel 14 i førnævnte forordning, der foreskriver, at al ulovlig støtte kan kræves tilbagebetalt fra støttemodtagerne. 49. Kommissionen gør Danmark opmærksom på, at den vil underrette interesserede parter ved at offentliggøre dette brev og et resumé heraf i Den Europæiske Unions Tidende. Den vil også underrette interesserede parter i de EFTA-lande, der har undertegnet EØS-aftalen, ved at indrykke en meddelelse i EØS-tillægget i Den Europæiske Unions Tidende og underrette EFTA-Tilsynsmyndigheden ved at fremsende en kopi af dette brev. Alle interesserede parter vil blive opfordret til at fremsætte deres bemærkninger senest en måned efter offentliggørelsen af dette brev.”

(1) Kirjattu viitteellä TREN(2005) A/23228.

(2) Päätöksen teksti on saatavilla virallisella kielellä seuraavassa Internet-osoitteessa:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf.

Komissio hyväksyi 1. joulukuuta 2004 tehdyllä päätöksellä (asia N 171/2004) tukikelpoisten liitännäistoimintojen (liikennepalvelujen tarjoamiseen läheisesti ja suoraan liittyvät toiminnot) luettelon laajentamisen myös laivan kauppatilojen, kuten kauppojen tai kioskien, vuokraukseen joko kolmansille yhtiöille tai merenkulkuyhtiön itsenäiselle osalle riippumatta siitä, harjoitetaanko kyseisissä kioskeissa tukikelpoista vai tukeen oikeuttamatonta toimintaa. Tämän toisen päätöksen teksti on saatavilla virallisella kielellä seuraavassa Internet-osoitteessa:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf.

(3) Viitteet TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 ja D/ 217824.

(4) Kirjattu viitteellä TREN (2005) A/29975.

(5) Kuvattu jäljempänä 2.3 kohdassa.

(6) Siirtohinnoittelusäännöt vahvistetaan pääsääntöisesti kaikkien teollisuusmaiden yhtiöverolainsäädännössä. OECD:n monikansallisille yrityksille ja verohallinnoille antamissa siirtohinnoittelua koskevissa toimintaohjeissa OECD-maita kehotetaan valvomaan monikansallisten yritysten yksiköiden toteuttamia kaupallisia liiketoimia niiden ulkomaisten sivuyhtiöiden kanssa. Tällaisia sääntöjä saatetaan asettaa myös kahdenvälisissä veroyhteistyösopimuksissa. Siirtohinnoittelusäännöt velvoittavat tarkistamaan kahden toisiinsa edellä mainituissa OECD:n toimintaohjeissa tarkoitetulla tavalla yhteydessä olevan yrityksen välisten liiketoimien hintojen oikeellisuuden. Veroviranomaisilla on mahdollisuus muuttaa hintoja lähemmäs markkinahintoja, jos viranomaiset epäilevät veronkiertoa, ja laskea näin uudelleen asianomaisen tahon saaman voiton.

(7) Komissio on vaatinut tällaisia erottelutoimenpiteitä kaikkiin viimeisten viiden vuoden aikana hyväksyttyihin järjestelmiin.

(8) Asia NN 116/98; komissio antanut hyväksyvän päätöksen 13. marraskuuta 2002. Päätöksen teksti on saatavilla virallisella kielellä seuraavassa Internet-osoitteessa:

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/transports-1998/nn116-98.pdf .

(9) Komission tiedonanto C(2004) 43 — Yhteisön suuntaviivat meriliikenteen valtiontuelle (EUVL C 13, 17.1.2004, s. 3), ks. kohta 3.1; ks. myös meriliikenteen valtiontukea koskevat aikaisemmat suuntaviivat (EYVL C 205, 5.7.1997, s. 5).

(10) Ylikapitalisointi on strategia, jossa suurin osa tonnistoveron alaisen yhtiön osan pääomasta ja suurin osa muiden yhtiön osien veloista siirretään tavallisen yhtiöveron alaiseen yhtiöön, jolloin verotuksessa huomioon otettavat pääomamenot kasvavat.

(11) Ks. erityisesti seuraavat komission päätökset:

1) Yhdistyneen kuningaskunnan järjestelmä, hyväksytty 2. elokuuta 2000 (asia N 790/99);

2) Espanjan järjestelmä, hyväksytty 27. helmikuuta 2002 (asia N 736/01);

3) Tanskan järjestelmä, hyväksytty 12. maaliskuuta 2002 (asia N 563/01);

4) Suomen järjestelmä, hyväksytty 16. lokakuuta 2002 (asia N 195/02);

5) Irlannin järjestelmä, hyväksytty 11. joulukuuta 2002 (asia N 504/02);

6) Espanjan järjestelmä, jota sovelletaan Biskajan alueeseen, hyväksytty 5. helmikuuta 2003 (asia N 572/02);

7) Ranskan järjestelmä, hyväksytty 13. toukokuuta 2003 (asia N 737/02);

8) Belgian järjestelmä, hyväksytty 19. maaliskuuta 2003 (asiat C 20/03 ja N 433/02);

9) Italian järjestelmä, hyväksytty 20. lokakuuta 2004 (asia N 114/04).

(12) Ks. Komission päätöksen (tehty 12. maaliskuuta 2002) kohdan 3.3.5 asiaa käsittelevä kappale: Lisäksi markkinaehtoperiaate, rahoitustuloja/-menoja koskevat säännöt, ylikapitalisointia koskevat säännöt, tuen kohdealan ylittäviä toimintoja koskevat säännöt ja konsernin sisäisiä liiketoimia koskevat säännöt rajaavat selvästi sen, mitkä toiminnot kuuluvat / eivät kuulu tonnistoveron piiriin ja asettavat siten selkeät perusteet suuntaviivoissa edellytetylle avoimelle kirjanpidolle.

(13) Ks. yhteisöjen tuomioistuimen 15. kesäkuuta 1993 antama ns. Matra-tuomio asiassa C-225/91, Matra v. komissio, ja erityisesti sen 41 kohta: ”41 Tässä yhteydessä on huomautettava, että vaikka 92 ja 93 artiklassa tarkoitetussa menettelyssä komissiolla ja tietyin edellytyksin neuvostolla on paljon harkintavaltaa sen suhteen, soveltuuko valtiontukiohjelma yhteen yhteismarkkinoista johtuvien vaatimusten kanssa, perustamissopimuksen yleisestä rakenteesta seuraa, ettei kyseinen menettely voi koskaan johtaa perustamissopimuksen erityismääräysten vastaiseen tulokseen (asia 73/79, komissio v. Italia, tuomio 21.5.1980, Kok. 1980, s. 1533, 11 kohta). Yhteisöjen tuomioistuin on lisäksi katsonut, että tukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt, jotka ovat vastoin perustamissopimuksen muita kuin 92 ja 93 artiklan sisältämiä erityisiä määräyksiä, voivat olla niin kiinteästi sidoksissa tuen kohteeseen, ettei niitä voida arvioida erikseen (asia 74/76, Iannelli, tuomio 22.3.1977, Kok. 1977, s. 557).”

(14)

EY:n perustamissopimuksen 10 artikla:

Jäsenvaltiot toteuttavat kaikki yleis- ja erityistoimenpiteet, jotka ovat aiheellisia tästä sopimuksesta tai yhteisön toimielinten säädöksistä johtuvien velvoitteiden täyttämisen varmistamiseksi. Ne helpottavat yhteisön päämäärän toteuttamista.

Ne pidättyvät kaikista toimenpiteistä, jotka ovat omiaan vaarantamaan tämän sopimuksen tavoitteiden saavuttamista.

(15) Neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1999, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä (EYVL L 83/1, 22.3.1999).

(16) Registeret under ref. TREN(2005) A/23228.

(17) Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf

Kommissionen godkendte ved beslutning af 1. december 2004 (sag nr. 171/2004) en udvidelse af listen over de former for virksomhed, der kan beskattes efter tonnageskatteordningen (dvs. dem, der foregår i nær tilknytning til eller er direkte forbundet med levering af transportydelser), til at omfatte udlejning af lokaler om bord, f.eks. forretninger og kiosker, uanset om de drives af tredjemand eller af en uafhængig part i rederiet, og uanset om de pågældende aktiviteter kan være undergivet tonnagebeskatning eller ej. Denne beslutning findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf

(18) Ref. TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 og D/ 217824.

(19) Registeret under ref. TREN (2005) A/29975.

(20) Beskrevet i afsnit 2.3 nedenfor.

(21) Skattelovgivningen i alle udviklede lande indeholder normalt regler om interne afregningspriser. I OECD's »Transfer Pricing Guidelines for Multinational Enterprises and for Tax Administrations« opfordres OECD-landene til at føre kontrol med kommercielle transaktioner mellem virksomheder tilhørende multinationale selskaber og deres udenlandske koncernbundne virksomheder. Sådanne regler kan også være påkrævet i bilaterale skattesamarbejdsaftaler. Ifølge reglerne om interne afregningspriser skal det kontrolleres, om der benyttes en korrekt prissætning ved transaktioner mellem to virksomheder, der er koncernforbundne som omhandlet i OECD-retningslinjerne. Skattemyndighederne har mulighed for at fastsætte priserne på et niveau, der er mere på linje med markedspriserne, hvis de nærer mistanke om skatteunddragelse, og de kan derefter genberegne den pågældende virksomheds overskud.

(22) Kommissionen har i forbindelse med godkendelsen af alle tonnageskatteordninger de sidste fem år stillet krav om sådanne ring-fencing-foranstaltninger.

(23) Sag nr. NN 116/98, godkendt ved Kommissionens beslutning af 13. november 2002. Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://europa.eu.int/comm/secretariat_general/sgb/state_aids/transports-1998/nn116-98.pdf

(24) Registeret under ref. TREN(2005) A/23228.

(25) Beslutningen findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2001/n563-01.pdf

Kommissionen godkendte ved beslutning af 1. december 2004 (sag nr. 171/2004) en udvidelse af listen over de former for virksomhed, der kan beskattes efter tonnageskatteordningen (dvs. dem, der foregår i nær tilknytning til eller er direkte forbundet med levering af transportydelser), til at omfatte udlejning af lokaler om bord, f.eks. forretninger og kiosker, uanset om de drives af tredjemand eller af en uafhængig part i rederiet, og uanset om de pågældende aktiviteter kan være undergivet tonnagebeskatning eller ej. Denne beslutning findes på det officielle sprog på følgende internetadresse:

http://ec.europa.eu/community_law/state_aids/transports-2004/n171-04.pdf

(26) Ref. TREN (2005) D/122520, TREN (2006) D/209990 og D/217824.

(27) Ref. TREN(2005) A/29975 og TREN(2006) A/33708.

(28) Meddelelse C(2004) 43 fra Kommissionen — EU-retningslinjer for statsstøtte til søtransportsektoren (EUT C 13 af 17.1.2004, s. 3), punkt 3.1. Se også de forrige retningslinjer herfor (EFT C 205 af 5.7.1997, s. 5).

(29) Strategien med »thick capitalization« består i at placere det meste af egenkapitalen i den tonnagebeskattede del af selskabet og det meste af gælden i den del af selskabet, der beskattes efter de normale regler, hvorved de fradragsberettigede renteudgifter forøges.

(30) Se navnlig Kommissionens beslutninger vedrørende:

1. den britiske ordning, der blev godkendt den 2. august 2000 (sag nr. N 790/99)

2. den spanske ordning, der blev godkendt den 27. februar 2002 (sag nr. N 736/01)

3. den danske ordning, der blev godkendt den 12. marts 2002 (sag nr. N 563/01)

4. den finske ordning, der blev godkendt den 16. oktober 2002 (sag nr. N 195/02)

5. den irske ordning, der blev godkendt den 11. december 2002 (sag nr. N 504/02)

6. den spanske ordning gældende for Biscayen-området, der blev godkendt den 5. februar 2003 (sag nr. N 572/02)

7. den franske ordning, der blev godkendt den 13. maj 2003 (sag nr. N 737/02)

8. den belgiske ordning, der blev godkendt den 19. marts 2003 (sag nr. N 433/02)

9. den italienske ordning, der blev godkendt den 20. oktober 2004 (sag nr. N 114/04).

(31) Se især afsnit 3.3.5 i Kommissionens beslutning af 12. marts 2002: »Desuden fremgår det klart af arms længde -princippet, bestemmelserne om finansielle indtægter og udgifter, bestemmelserne om værn mod overkapitalisering, bestemmelserne om aktiviteter, der går på tværs af afgrænsningen, og bestemmelserne om transaktioner, der udføres af koncernforbundne selskaber, hvilke aktiviteter der kan blive omfattet af tonnageskatteordningen, og ordningen indeholder dermed en klar reference til kravene i retningslinjerne til dokumentation og bogføring«.

(32) Se Domstolens dom af 15. juni 1993, sag 225/91, Matra mod Kommissionen, særlig præmis 41: »I denne henseende bemærkes, at selv om den i artikel 92 og 93 fastsatte procedure overlader et betydeligt skøn til Kommissionen og under visse betingelser til Rådet med henblik på vurderingen af, om en statsstøtteordning kan forenes med fællesmarkedets krav, følger det dog af traktatens almindelige opbygning, at denne procedure aldrig må føre til resultater, der er i strid med traktatens særlige bestemmelser (dom af 21.5.1980, sag 73/79, Kommissionen mod Italien, Sml. s. 1533, præmis 11). Domstolen har desuden fastslået, at gennemførelsesforanstaltninger til en støtte, som er i strid med andre særlige traktatbestemmelser end artikel 92 og 93, kan være så uløseligt forbundet med støttens formål, at det ikke er muligt at bedømme dem isoleret (dom af 22.3.1977, sag 74/76, Iannelli, Sml. s. 557).«

(33)

Artikel 10

Medlemsstaterne træffer alle almindelige eller særlige foranstaltninger, som er egnede til at sikre opfyldelsen af de forpligtelser, der følger af denne traktat, eller af retsakter foretaget af Fællesskabets institutioner. De letter Fællesskabets gennemførelse af dets opgaver. De afholder sig fra at træffe foranstaltninger, der er egnede til at bringe virkeliggørelsen af denne traktats målsætning i fare.

(34) Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (EFT L 83 af 27.3.1999, s. 1).

(35) Konstaterer Kommissionen efter en foreløbig undersøgelse, at en anmeldt foranstaltning giver anledning til tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet, beslutter den at indlede proceduren efter traktatens artikel 93, stk. 2, i det følgende benævnt »beslutning om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure«.

(36) Beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure skal sammenfatte de relevante faktiske og retlige spørgsmål, indeholde en foreløbig vurdering fra Kommissionens side med hensyn til støttekarakteren af den påtænkte foranstaltning og anføre, om der er tvivl om, hvorvidt den er forenelig med fællesmarkedet. I beslutningen skal den pågældende medlemsstat og andre interesserede parter opfordres til at fremsætte bemærkninger inden for en nærmere fastsat frist, der normalt ikke må overstige en måned. I behørigt begrundede tilfælde kan Kommissionen forlænge denne frist.