Vaikka meriliikenne on yksi energiatehokkaimmista liikennemuodoista, se aiheutti vuosina 2018–2019 noin 3–4 prosenttia kaikista EU:n hiilidioksidipäästöistä. Noin 60 prosenttia näistä päästöistä on peräisin matkoista, jotka suuntautuvat ETA-alueen ulkopuoliseen satamaan tai saapuvat sieltä. Pandemia vaikutti vuonna 2020 huomattavasti myös tähän alaan (hiilidioksidipäästöt vähenivät 15 % vuodessa). Tähän mennessä saavutetuista tuloksista huolimatta on tärkeää muistaa, että talouden nopea elpyminen voi aiheuttaa päästöjen suurta ja nopeaa kasvua, ellei ohjata elvytystoimenpiteitä kohti vihreää siirtymää. Koska on otettava huomioon ilmastonmuutoksen ennennäkemättömät vaikutukset, nyt on toimittava nopeammin kuin koskaan vihreän, oikeudenmukaisen ja vauraan tulevaisuuden turvaamiseksi.

Kasvihuonekaasupäästöt pienenivät vuonna 2020 vuoteen 2019 verrattuna miltei 10 prosenttia, mikä on pandemian aiheuttama ennennäkemätön väliaikainen päästövähennys. EU:n päästökauppajärjestelmän piiriin kuuluvien kiinteiden laitosten päästöt vähenivät jyrkästi 11,4 prosentilla ja päästökauppajärjestelmän ulkopuolisten laitosten päästöt 5,6 prosentilla. Ilmailualan päästöt vähenivät ennätyksellisesti (-63,5 %) ETA-alueen sisäisten lentojen osalta ja maailmanlaajuisesti (-54 %) kansainvälisen ilmailun osalta. Tuore tutkimus kuitenkin osoittaa, että ilmailun muiden päästöjen kuin hiilidioksidipäästöjen osuus ilmailun tehoisasta säteilypakotteesta on yli puolet (66 % vuonna 2018). Tämän vuoksi on pohdittava, miten voidaan puuttua parhaiten muiden kuin hiilidioksidipäästöjen vaikutuksiin ja samalla edistää EU:n ilmastotavoitteita ja Pariisin sopimusta täydentäen jo käytössä olevia ilmastotoimia.

Vuonna 2020 EU27:n omat kasvihuonekaasupäästöt, johon sisältyvät myös kansainvälisen lentoliikenteen päästöt, vähenivät 31 prosenttia vuoden 1990 tasoista ja saavuttivat alimman tasonsa 30 vuoteen. Jos otetaan huomioon maankäytön, maankäytön muutoksen ja metsätalouden alasta, jäljempänä ’LULUCF’, aiheutuvat päästöt ja poistumat, päästöjen nettovähennys on 34 prosenttia. EU on siis selvästi ylittänyt ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen (UNFCCC) mukaisen tavoitteensa, joka oli kasvihuonekaasupäästöjen vähentäminen 20 prosentilla vuoteen 2020 mennessä vuoteen 1990 verrattuna. Viime vuosikymmenellä hellittämättömästi toteutettujen hiilestä irtautumiseen tähtäävien toimien ansiosta tähän oli päästy jo ennen covid-19-pandemiaa. Sen jälkeen, kun EU:n päästökauppajärjestelmä otettiin käyttöön vuonna 2005, sen kattamien alojen (sähköntuotanto, suurin osa teollisesta tuotannosta ja lennot Euroopan talousalueella, jäljempänä ’ETA-alue’) päästöt ovat vähentyneet noin 43 prosenttia. Tämä on edistänyt EU:n vuoden 2020 yleisen tavoitteen saavuttamista merkittävästi. Päästökauppajärjestelmään kuulumattomilla aloilla (kuten päästökauppajärjestelmään kuulumaton teollisuus, liikenne, rakennukset, maatalous ja jätteet) päästöt olivat 16 prosenttia pienemmät kuin vuonna 2005, eli myös vuoden 2020 taakanjakotavoite (-10 %) ylittyi. Kioton pöytäkirjan mukaisen alustavan simuloidun tilinpidon mukaan LULUCF-sektorien lasketut vuotuiset nettohyvitykset vähenivät vuodesta 2013 vuoteen 2019.

”Tämä on ratkaiseva vuosikymmen ilmastonmuutokseen ja biologiseen monimuotoisuuteen liittyvien kriisien torjunnassa. Yhdeksän kymmenestä eurooppalaisesta on samaa mieltä siitä, että olisi ryhdyttävä toimiin päästöjen vähentämiseksi ja Euroopan unionin muuttamiseksi ilmastoneutraaliksi vuoteen 2050 mennessä. EU on asettanut kunnianhimoiset tavoitteet, ja komission ehdotuksissa osoitetaan, miten ne voidaan saavuttaa. Vihreän ja terveellisen tulevaisuuden turvaaminen kaikille vaatii huomattavia ponnisteluja kaikilla aloilla ja kaikissa jäsenvaltioissa. Euroopan siirtymä tulee olemaan oikeudenmukainen, vihreä ja kilpailukykyinen.”

EU asetti joulukuussa 2019 Pariisin sopimuksen mukaisesti tavoitteeksi ilmastoneutraaliuden saavuttamisen vuoteen 2050 mennessä. EU hyväksyi myös Euroopan vihreän kehityksen ohjelman ja sen monialaisen etenemissuunnitelman vihreää ja oikeudenmukaista siirtymää varten. Siinä digitaaliteknologia on yhä keskeisemmässä asemassa ilmastonmuutoksen hillitsemisessä ja siihen sopeutumisessa. Eurooppa-neuvosto hyväksyi joulukuussa 2020 kunnianhimoisemman tavoitteen, jonka mukaan nettopäästöjen täytyy vuoteen 2030 mennessä pienentyä vähintään 55 prosenttia (aiempi vähennystavoite 40 %). Tämä tapahtui sen jälkeen, kun komissio oli julkaissut vuoden 2030 ilmastotavoitesuunnitelman, jossa ehdotettiin tasaisempaa etenemistä kohti ilmastoneutraaliutta. Siksi EU ja sen jäsenvaltiot toimittivat joulukuussa 2020 UNFCCC:lle päivitetyt kansallisesti määritellyt panokset. Lokakuuhun 2021 mennessä 20 jäsenvaltiota oli toimittanut EU:lle pitkän aikavälin strategiansa, mutta jäsenvaltioita kannustetaan harkitsemaan niiden päivittämistä ja mahdollisuuksien mukaan nostamaan tavoitetasoaan.

Kun eurooppalainen ilmastolaki hyväksyttiin ja tuli voimaan kesäkuussa 2021, sekä vuoden 2030 että vuoden 2050 tavoitteista tuli EU:ssa oikeudellisesti sitovia. Lailla rajataan myös hiilipoistumien vaikutusta päästövähennyksiin vuonna 2030 sen varmistamiseksi, että hillintätoimet ovat riittäviä. Siinä kehotetaan aloja laatimaan etenemissuunnitelmia ilmastoneutraaliustavoitteen saavuttamiseksi ja perustetaan ilmastonmuutosta käsittelevä eurooppalainen tieteellinen neuvottelukunta.

Komissio halusi varmistaa, että EU:n poliittinen kehys on sen vuoden 2030 uuden ilmastotavoitteen mukainen, ja ehdotti siksi heinäkuussa 2021 kaikkien aikojen kattavinta ilmasto- ja energialainsäädäntöpakettia. Paketissa pyritään tekemään muutoksia asteittain ja esittämään useita välineitä, joilla tuetaan sosiaalisesti hyväksyttävää siirtymää. Kasvihuonekaasupäästöjen osalta paketissa ehdotetaan nykyisen EU:n päästökauppajärjestelmän tiukentamista ja hiilen hinnoittelujärjestelmän laajentamista meriliikenteen alalle. Siinä ehdotetaan myös tapoja lisätä kestävien vaihtoehtoisten polttoaineiden käyttöä meriliikenteen ja ilmailun aloilla. Lisäksi siinä ehdotetaan ilmailualan maksutta jaettavien päästöoikeuksien asteittaista poistamista ja tarvittaessa kansainvälisen lentoliikenteen maailmanlaajuisen päästöhyvitysjärjestelmän (CORSIA) täytäntöönpanoa ETA-alueen ulkopuolisten lentojen osalta. Paketissa ehdotetaan myös erillistä päästökauppajärjestelmää liikenteessä ja rakennuksissa käytettäville polttoaineille, korkeampaa päästövähennystavoitetta uusien henkilö- ja pakettiautojen hiilidioksidipäästöille ja vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin nopeampaa käyttöönottoa. Aloille, joihin ei tällä hetkellä sovelleta EU:n päästökauppajärjestelmää (rakennukset, tieliikenne ja kotimaan meriliikenne, maatalous, jätteet ja pienteollisuus), vahvistetaan paketissa kunkin jäsenvaltion sitovat kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoitteet. Lisäksi siinä asetetaan erityistavoitteet luonnollisten hiilinielujen säilyttämiseksi ja kasvattamiseksi. Pakettiin sisältyy myös uusiutuvien energialähteiden käyttöä koskevia korkeampia tavoitteita ja toimenpiteitä, joilla nopeutetaan niiden käyttöönottoa kaikilla loppukäytön aloilla ja edistetään energiajärjestelmien integrointia. Lisäksi siinä asetetaan korkeammat energiatehokkuustavoitteet ja vaaditaan laajempia energiansäästötoimenpiteitä, kuten julkisten rakennusten suurempaa kunnostusastetta, ehdotetaan, että energialähteitä verotetaan ilmastotavoitteiden mukaisesti, ja esitetään toimenpiteitä hiilivuotojen ehkäisemiseksi. Komissio hyväksyi heinäkuussa 2021 myös uuden EU:n metsästrategian vuodelle 2030. Siinä tunnustetaan metsien ja koko metsiin perustuvan arvoketjun keskeinen rooli EU:n biodiversiteettitavoitteiden sekä kasvihuonekaasupäästöjen uuden vähennystavoitteen ja ilmastoneutraaliuden saavuttamisessa vuoteen 2050 mennessä.

Koska jäsenvaltiot eroavat lähtökohdiltaan toisistaan ja vihreä siirtymä vaikuttaa niihin eri tavoin, on tärkeää, että siirtymä on oikeudenmukainen. Jäsenvaltioiden vahvistetut päästövähennystavoitteet perustuvat niiden BKT:hen asukasta kohti, joihin tehdään kustannustehokkuuteen ja kansallisiin erityisolosuhteisiin perustuvia mukautuksia. Paketissa ehdotetaan myös modernisaatiorahaston koon kasvattamista sekä tieliikennettä ja rakennuksia koskevasta uudesta maantieliikenteen ja rakennusten päästökauppajärjestelmästä saatavien tulojen osittaista kanavointia uuden sosiaalisen ilmastorahaston kautta heikossa asemassa oleville kotitalouksille, mikroyrityksille ja liikennepalvelujen käyttäjille. Tarkoituksena on näin puuttua siirtymän jäsenvaltioiden välillä ja sisällä aiheuttamiin jakaumavaikutuksiin ja sosiaalisiin vaikutuksiin.

Komissio hyväksyi vuonna 2021 uuden ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan strategiansa , jonka tavoitteena on ilmastonmuutoksen väistämättömiin vaikutuksiin sopeutuminen ja yhteiskunnan muuttaminen ilmastonmuutoksen kestäväksi vuoteen 2050 mennessä. Siinä vaaditaan älykkäämpää, nopeampaa ja järjestelmällisempää sopeutumista, jotta voidaan vahvistaa sopeutumiskykyä ja minimoida jäsenvaltioiden ja koko EU:n ilmastohaavoittuvuus sekä tehostaa yhteistyötä kumppanimaiden kanssa eri puolilla maailmaa. EU toimitti lokakuussa 2021 UNFCCC:lle sopeutumista koskevan EU:n tiedonannon, jossa esitetään EU:n sopeutumisstrategiassa määritellyt tavoitteet ja esimerkkejä jäsenvaltioiden hyvistä käytännöistä.

Vihreän siirtymän rahoitus

Vihreä siirtymä vaatii tulevina vuosina ennennäkemättömiä investointeja innovaatioihin ja uusiin teknologioihin. EU tarvitsee vuoden 2030 päästövähennystavoitteensa saavuttamiseen vuosittain arviolta 390 miljardin euron, lisäinvestoinnit verrattuna vuosiin 2011–2020 ja muihin ympäristötavoitteisiin 130 miljardia euroa vuodessa. Tätä varten on hyödynnettävä yhdenmukaisesti kaikkia rahoituslähteitä: sekä julkisia ja yksityisiä että kansallisia ja monenvälisiä. Uudessa monivuotisessa rahoituskehyksessä, Next Generation EU -välineessä, sääntelyaloitteessa ja julkisen ja yksityisen sektorin aloitteissa sekä heinäkuun 2021 paketissa on kaikissa ehdotettu ilmastorahoituksen huomattavaa lisäämistä.

Yksityisten investointien saamiseksi liikkeelle hyväksyttiin vuonna 2021 uudistettu kestävän rahoituksen strategia. Yksityisen pääoman uudelleensuuntaamiseksi komissio hyväksyi kestävän rahoituksen luokitusjärjestelmää koskevan asetuksen, jossa vahvistetaan puitteet EU:n kestävyysluokitusjärjestelmälle – yritysten, sijoittajien ja päättäjien ympäristön kannalta kestävien taloudellisten toimintojen luokitukselle. Sen ensimmäinen osa koskee ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista tietyillä aloilla. Muita ympäristöön liittyviä ja sosiaalisia näkökohtia koskevat osat valmistuvat vuonna 2022. Komissio aikoo vuoden 2021 loppuun mennessä julkaisemassaan kertomuksessa kuvata säännökset, joita tarvitaan kattamaan sellainen taloudellinen toiminta, jolla ei ole merkittävää vaikutusta ympäristökestävyyteen, ja taloudellinen toiminta, joka vahingoittaa merkittävästi ympäristökestävyyttä. EU jatkaa yhteistyötä keskeisten kumppaniensa kanssa kestävän rahoituksen kansainvälisessä foorumissa sen selvittämiseksi, miten rajat ylittäviä kestäviä investointeja voidaan helpottaa erityisesti mahdollisen yhteisen perustan muodostavan luokitusjärjestelmän avulla. Lisäksi komissio on tehnyt ehdotuksen yritysten kestävyysraportointia koskevasta direktiivistä, jolla muutettaisiin olemassa olevia muiden kuin taloudellisten tietojen raportointivaatimuksia, laajennettaisiin raportoinnin soveltamisalaa kaikkiin suuriin yrityksiin ja kaikkiin säännellyillä markkinoilla listattuihin yrityksiin lukuun ottamatta listattuja mikroyrityksiä ja säädettäisiin raportoitujen tietojen tarkastamisesta. Se lisäisi avoimuutta huomattavasti.

Teollisuuden allianssit kuuluvat EU:ssa politiikan välineisiin, ja niiden avulla saadaan liikkeelle investointeja keskeisillä aloilla. Niitä ovat muun muassa EU:n akkualan allianssi, puhtaan vedyn alan allianssi ja raaka-aineallianssi.

Kohti vihreää ja oikeudenmukaista elpymistä

Sen jälkeen kun pandemia puhkesi vuonna 2020, Euroopan vihreän kehityksen ohjelma on ollut EU:n elvytyspaketin ja pitkän aikavälin talousarvion (2021–2027) suunnittelun keskiössä. Eurooppa-neuvoston viime vuonna tekemän sopimuksen mukaisesti sekä väliaikaisesta Next Generation EU -elpymisvälineestä että vuosien 2021–2027 talousarviosta koostuvista 1,8 biljoonasta eurosta vähintään 30 prosenttia eli yhteensä 540 miljardia euroa käytetään ilmastoon liittyviin politiikkoihin ja ohjelmiin. Komissio rahoittaa elpymis- ja palautumistukivälineen mukaisiin ilmastomenoihin perustuen 30 prosenttia Next Generation EU -välineestä laskemalla liikkeeseen vihreitä joukkovelkakirjoja. Saadakseen vuonna 2021 tukea elpymis- ja palautumistukivälineestä , joka on Next Generation EU -välineen keskeinen osa, jäsenvaltioiden on täytynyt laatia kansalliset elpymis- ja palautumissuunnitelmat siitä, miten ne aikovat käyttää kansalliset määrärahansa. Näiden suunnitelmien on oltava kansallisten energia- ja ilmastosuunnitelmien mukaisia ja täytettävä erityinen ilmastomenoja koskeva 37 prosentin tavoite, ja niissä on noudatettava ”ei merkittävää haittaa” -periaatetta, jotta niillä ei ole kielteisiä vaikutuksia ilmasto- ja ympäristötavoitteisiin. Jäsenvaltiot, joiden kansalliset elpymis- ja palautumissuunnitelmat komissio on arvioinut, ovat ylittäneet edellä mainitun tavoitteen osoittamalla ilmastomenoihin noin 40 prosenttia.

Oikeudenmukaisen siirtymän mekanismi perustettiin sen varmistamiseksi, että siirtyminen ilmastoneutraaliin talouteen toteutetaan oikeudenmukaisesti niin, että ketään ei jätetä jälkeen. Tällä uudella välineellä on tarkoitus saada liikkeelle noin 55 miljardin euron rahoitus ilmastonmuutoksen sosioekonomisten vaikutusten lieventämiseen niistä eniten kärsineillä alueilla ja aloilla. Jäsenvaltiot laativat alueelliset oikeudenmukaista siirtymää koskevat suunnitelmat, joissa yksilöidään alueet, joihin vaikutukset kohdistuvat pahiten, ja hahmotellaan niiden siirtymäprosessia. Energia- ja ilmastotavoitteiden saavuttamisen kannalta on ratkaisevan tärkeää, että investoinneilla tuetaan työntekijöiden uudelleen- ja täydennyskoulutusta aloilla, joihin siirtymä vaikuttaa kielteisesti, ja sujuvoitetaan työmarkkinoiden siirtymiä. Lisäksi on perustettu oikeudenmukaisen siirtymän foorumi , jolla autetaan kiinteistä fossiilisista polttoaineista ja hiili-intensiivisestä teollisuudesta riippuvaisia alueita ja tarjotaan tilaa avoimelle vuoropuhelulle ja tietojen vaihdolle.

Kaupunkien ja kansalaisten ilmastotoimet lisääntyivät

Ilmastonmuutoksen torjunta on kaikkien vastuulla. Ihmiset ja kaupungit kaikkialla EU:ssa toteuttavat yhä enemmän toimia. Komissio käynnisti joulukuussa 2020 eurooppalaisen ilmastosopimusaloitteen, jossa lisätään kansalaisten osallistumista hillitsemis- ja sopeutumistoimien suunnitteluun ja tarjotaan toimiva foorumi niiden toteuttamiseen. Aloitteeseen liittymistä koskevia hakemuksia oli heinäkuuhun 2021 mennessä tehty yli 1 000, ja jo yli 500 kansalaista on täysin aktiivisia lähettiläitä.

Vuoden 2020 loppuun mennessä noin 9 900 Euroopan kaupunkia oli liittynyt EU:n kaupunginjohtajien energia- ja ilmastosopimukseen ja sitoutunut yhdessä vähentämään kasvihuonekaasupäästöjä vuoteen 2020 mennessä 30 prosenttia ja vuoteen 2030 mennessä 47 prosenttia vuoteen 2005 verrattuna. Komissio käynnistää myös tutkimuksen ja innovoinnin Horisontti Eurooppa -puiteohjelmassa ilmastoneutraaleja ja älykkäitä kaupunkeja koskevan mission, jonka tavoitteena on, että vähintään sadasta kaupungista tulee ilmastoneutraaleja vuoteen 2030 mennessä ja niissä edistetään kokeilua ja innovointia. Muiden missioiden aiheita ovat ilmastonmuutokseen sopeutuminen, valtameret ja sisävedet sekä maaperän terveys, ja niillä edistetään ilmastotoimia laajapohjaisen kansalaisten osallistumisen kautta.





2.EU:N PÄÄSTÖKAUPPAJÄRJESTELMÄ

EU:n päästökauppajärjestelmä kattaa tällä hetkellä noin 36 prosenttia EU:n kasvihuonekaasujen kokonaispäästöistä, jotka aiheutuvat lähes 9 500 voimalaitoksesta ja tuotantolaitoksesta (eli kiinteistä laitoksista) ja ETA-alueen sisäistä lennoista. EU:n päästökauppajärjestelmän päästöt kiinteistä laitoksista olivat vuonna 2020 vähentyneet jo 43 prosenttia vuodesta 2005. Tämä vähennys tapahtui pääasiassa sähkön- ja lämmöntuotantosektoreilla (-15 %) ja johtui sekä aiemmin havaituista hiilestä irtautumisen suuntauksista (kuten siirtymistä hiilestä maakaasuun perustuvaan sähköntuotantoon ja fossiilisten polttoaineiden korvaamisesta uusiutuvilla energialähteillä, joita ohjaavat EU:n ja jäsenvaltioiden uusiutuvaa energiaa koskevat politiikat) että sähkön kulutuksen vähenemisestä vuonna 2020 pandemian vuoksi. Kiinteiden laitosten päästöt vähenivät vuonna 2020 pandemian vaikutusten vuoksi arvion mukaan 11,4 prosenttia, kun taas teollisuuden päästöt vähenivät EU:n päästökauppajärjestelmän kolmannen vaiheen aloittamisen jälkeen vuodesta 2013 lähtien eniten (-7 %) ja ilmailualalla vähennys oli ennätyksellinen (-63,5 %).