PERUSTELUT

Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti Eurooppa-neuvostolle 29. maaliskuuta 2017 Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU’, 50 artiklan nojalla aikomuksestaan erota Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä. Euroopan unioni on kyseisen artiklan mukaisesti neuvotellut Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa sopimuksen eroamiseen sovellettavista järjestelyistä, jäljempänä ’erosopimus’, ottaen huomioon puitteet, jotka sääntelevät kyseisen valtion myöhempiä suhteita unioniin. Neuvosto hyväksyi 11. tammikuuta 2019 päätöksen (EU) 2019/274, jolla annetaan valtuutus erosopimuksen allekirjoittamiseen, ja toimitti luonnoksen neuvoston päätökseksi erosopimuksen tekemisestä Euroopan parlamentille hyväksyntää varten.

Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ei kuitenkaan saanut parlamentiltaan tarvittavaa tukea, jotta erosopimuksen allekirjoittamisessa ja ratifioinnissa olisi voitu edetä, minkä vuoksi se pyysi Eurooppa-neuvostoa pidentämään SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaista määräaikaa. Eurooppa-neuvosto pidensi määräaikaa aluksi 12. päivään huhtikuuta 2019. Määräaikaa pidennettiin edelleen 31. päivään lokakuuta 2019 ja sitten 31. päivään tammikuuta 2020.

Erosopimuksen 185 artiklan kolmannessa kohdassa määrätään, että tehdessään kirjallista ilmoitusta tarvittavien sisäisten menettelyjen saattamisesta päätökseen unioni voi sellaisen jäsenvaltion osalta, joka on esittänyt kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön perusperiaatteisiin liittyviä perusteluita, antaa julistuksen, jonka mukaan paitsi että kyseisellä jäsenvaltiolla on neuvoston puitepäätöksessä 2002/584/YOS tarkoitetut perusteet kieltäytyä panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön, kyseisen jäsenvaltion täytäntöönpanosta vastaavat oikeusviranomaiset voivat siirtymäkauden aikana kieltäytyä luovuttamasta kansalaisiaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla. Päätöksen (EU) 2019/274 4 artiklassa säädetään, että niiden jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää erosopimuksen 185 artiklan toisessa kohdassa määrättyä mahdollisuutta, on annettava aikomuksestaan tieto komissiolle ja neuvoston pääsihteeristölle ennen 15. päivää helmikuuta 2019.

Koska SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaista määräaikaa on pidennetty useita kertoja, on aiheellista asettaa uusi määräaika, jonka kuluessa niiden jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää tätä mahdollisuutta, on annettava siitä tieto komissiolle ja neuvoston pääsihteeristölle.

Sen vuoksi erosopimuksen allekirjoittamisesta annettua päätöstä (EU) 2019/274 olisi muutettava vastaavasti.

2020/0012 (NLE)

Ehdotus

NEUVOSTON PÄÄTÖS

Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan eroamista Euroopan unionista ja Euroopan atomienergiayhteisöstä koskevan sopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan unionin ja Euroopan atomienergiayhteisön puolesta annetun päätöksen (EU) 2019/274 muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 50 artiklan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1)Neuvosto hyväksyi 11 päivänä tammikuuta 2019 päätöksen (EU) 2019/274 erosopimuksen allekirjoittamisesta.

(2)Päätöksellä (EU) 2019/476 Eurooppa-neuvosto päätti yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa pidentää SEU 50 artiklan 3 kohdan mukaista määräaikaa aluksi 12 päivään huhtikuuta 2019. Määräaikaa pidennettiin edelleen 31 päivään lokakuuta 2019 yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa tehdyllä Eurooppa-neuvoston päätöksellä (EU) 2019/584 ja sitten 31 päivään tammikuuta 2020 yhteisymmärryksessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa tehdyllä Eurooppa-neuvoston päätöksellä (EU) 2019/1810.

(3)Erosopimuksen 185 artiklan kolmannessa kohdassa, sellaisena kuin se on mukautettuna, määrätään, että tehdessään kirjallista ilmoitusta tarvittavien sisäisten menettelyjen saattamisesta päätökseen unioni voi sellaisen jäsenvaltion osalta, joka on esittänyt kyseisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön perusperiaatteisiin liittyviä perusteluita, antaa julistuksen, jonka mukaan paitsi että kyseisellä jäsenvaltiolla on neuvoston puitepäätöksessä 2002/584/YOS tarkoitetut perusteet kieltäytyä panemasta eurooppalaista pidätysmääräystä täytäntöön, kyseisen jäsenvaltion täytäntöönpanosta vastaavat oikeusviranomaiset voivat siirtymäkauden aikana kieltäytyä luovuttamasta kansalaisiaan Yhdistyneeseen kuningaskuntaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen nojalla. Päätöksen (EU) 2019/274 4 artiklan nojalla niiden jäsenvaltioiden, jotka aikovat käyttää erosopimuksen 185 artiklan kolmannessa kohdassa määrättyä mahdollisuutta, on annettava aikomuksestaan tieto komissiolle ja neuvoston pääsihteeristölle ennen 15 päivää helmikuuta 2019.