FI Euroopan unionin virallinen lehti C 23/8

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

(2018/C 23/08)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”PITINA”

EU-nro: PGI-IT-02332-23.1.2017

SAN ( ) SMM ( X )

1. Nimi (nimet)

”Pitina”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Italia

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.2. Lihavalmisteet (kuumennetut, suolatut, savustetut jne.)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Pitina valmistetaan lihaseoksesta, johon sisältyy

— pääasiassa vähärasvainen osa, joka saadaan seuraavista eläinlajeista: lammas, vuohi, metsäkauris, kuusipeura, saksanhirvi tai gemssi

— pääasiassa rasvainen osa, joka saadaan siankyljestä tai -lavasta.

Se on puolipallon muotoinen, ja ulkopinnan väri vaihtelee kullankeltaisesta ja kellanruskeaan. Sisuksen väri vaihtelee kirkkaanpunaisen ja syvän viininpunaisen välillä ja muuttuu ulkoreunaa kohti tummemmaksi. Lihaseos on vähärasvaista ja erittäin hienosyistä. Maku on täyteläinen, maittava ja tyypillisen savumainen.

Kulutukseen saatettaessa Pitinalla on oltava seuraavat kemialliset ja fysikaaliset ominaisuudet:

Kosteuspitoisuus: < 55 %

Suola: < 3,5 %

Proteiinipitoisuus: < 28 %

Nitraatit: < 100 mg/kg

Nitriitit: < 25 mg/kg

Paino on 100–300 grammaa.

3.3 Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Raaka-aine (liha):

Pitinan valmistuksen raaka-aineena käytetään lampaan- tai vuohenlihaa tai sorkkaeläimistä saatavaa lihaa, jonka on pääasiassa vähärasvaisen osan osalta oltava metsäkauriin, kuusipeuran, saksanhirven tai gemssin lihaa ja pääasiassa rasvaisen osan osalta siankylkeen tai -lapaa.

Vähärasvaisen osan on koostuttava pelkästään yhden edellä mainitun lajin lihasta.

Mausteet:

Merisuola- tai vuorisuolaseos taikka niiden yhdistelmä, sekä pippuri, valkosipuli, viini ja mausteyrtit; myös nitriittejä ja nitraatteja käytetään.

Seuraavat mausteyrtit sallitaan: katajanmarja, kumina tai luonnonvarainen fenkoli, fenkolin siemenet, kärsämö (Achillea moschata).

Kuorrutus:

Maissijauho

Raaka-aineella on oltava seuraavat ominaisuudet:

a) Lihan väri ja ominaisuudet: vähärasvainen punainen liha, jossa ei ole rasvakerrosta, verenvuotoa tai verenpurkaumia;

b) Siankyljen ja -lavan väri ja ominaisuudet: punainen tai vaaleanpunainen liha ja puhtaanvalkoinen ihra.

Mekaanisesti eroteltua lihaa ei sallita.

Raaka-aineen on oltava seuraavien prosenttiosuuksien rajoissa:

Vähimmäisosuus Enimmäisosuus Vähärasvainen osa 70 % 90 % Rasvainen osa 10 % 30 %

3.4 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Pitinan kaikki tuotantovaiheet raaka-aineen pintarasvan kuorimisesta tuotteen kypsyttämiseen saakka tapahtuvat yksilöidyllä maantieteellisellä alueella.

3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

Pitina myydään kokonaisena tyhjiöpakattuna tai suojakaasuun pakattuna.

Se voidaan pakata ainoastaan tuotantoalueella ja osana samaa tuotantoprosessia. Pakkaamisen rajoittaminen tällä tavoin on tarpeen tuotteen erityisominaisuuksien varmistamiseksi. Pitina-lihaseosta ei muista kypsytetyistä tuotteista poiketen säilötä suolessa. Ainoa ”kääre” ja suojaava aine on maissijauho lihaseoksen puolipallon muotoisella pinnalla. Kun tuote pakataan tuotantoprosessin aikana, sen muoto ei muutu eikä se kovetu liikaa kosteuden ja valvomattoman lämpötilan vuoksi.

3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

Kaikissa pakkauksissa on oltava tuotemerkki ja EU:n tunnus.

Suojattu maantieteellinen merkintä ”Pitina” on tehtävä etikettiin selkein ja lähtemättömin kirjaimin siten, että se erottuu selvästi kaikista muista etiketissä olevista merkinnöistä; välittömästi nimityksen jälkeen on merkittävä ilmaisu ”suojattu maantieteellinen merkintä” ja/tai sen kirjainlyhenne ”SMM”.

Tuotteen tunnus on nähtävissä alla.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Pitinaa tuotetaan yksinomaan Pordenonen maakunnassa seuraavissa kunnissa: Andreis, Barcis, Cavasso Nuovo, Cimolais, Claut, Erto Casso, Frisanco, Maniago, Meduno, Montereale Valcellina, Tramonti di Sopra ja Tramonti di Sotto.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

Pitinan spesifisyys perustuu tuotteen luontaisiin ominaisuuksiin ja omaperäisyyteen. Siihen käytetään Alppien alueelle epätavallisella tavalla riistan, lampaan tai vuohen lihaa, eikä sen säilytykseen käytetä luonnonsuolta tai kamaraa, toisin kuin muissa lihavalmisteissa. Pitinassa on ohut maissijauhokerros, joka yhdessä hyvin toteutetun savustamisen kanssa mahdollistaa tuotteen kypsymisen ja estää sen kuivumisen.

Pitinaa tuotetaan alueella, jolla on tunnusomaiset ympäristöolosuhteet. Alueellinen meteorologinen observatorio (OSMER, 2011) on määritellyt sen erilliseksi Esialppien alueeksi. Sen ilmastoprofiiliin kuuluu ennätyksellinen keskimääräinen vuotuinen sademäärä, ilmamassojen toistuva sekoittuminen sekä vuoristomaiseman erityislaatuisuus Alppien alhaisimpana pysyvänä lumikenttänä.

Maantieteellisesti Pitinan tuotantoalue sijaitsee kolmessa laaksossa – Valcellina, Val Colvera ja Val Tramontina – Länsi-Friulin ylängön takana olevalla vuoristoalueella Tagliamento- ja Piavejokien välissä. Osa alueesta on Friulin Dolomiittien luonnonpuiston alueella.

Alue on kärsinyt köyhyydestä ja maastamuutosta, ja se on kuulunut selviytymistalouden piiriin, jossa liha on arvokas hyödyke ja sianlihan tuotanto hyvin harvinaista. Eläinproteiinia saatiin lampaista ja vuohista, jotka teurastettiin vaaditun ikäisinä, tai jotka olivat loukkaantuneet tai kuolleet rotkoon pudotessaan, ja toisinaan luonnonvaraisista sorkkaeläimistä, jotka monesti olivat peräisin salametsästyksestä.

Tarve säilyttää vähäinen saatavilla oleva liha mahdollisimman pitkään erityisesti talvella johti säilyttämistekniikoiden kehittämiseen. Tällaiset tekniikat, kuten lihan savustaminen ja stabiloiminen sianihralla tunnetaan kaikkialla Alppien alueella ja Pohjois-Euroopassa.

Pitinaa varten liha, jota ei kulutettu välittömästi ja joka yleensä oli vähemmän arvokasta ruhonosaa, paloiteltiin, siitä poistettiin rasva ja jänteet, ja se pilkottiin laudalla (pestadoria) raskaalla veitsellä (manarin). Massaan lisättiin suolaa, mausteita (joskus marinoituna viinissä) ja luonnonvaraista fenkolia, ja se leivottiin lihapulliksi (pitine), jotka pyöriteltiin maissijauhossa ja savustettiin tulisijalla (fogher tai fogolar).

Paikallisten historioitsijoiden vuodesta 1978 keräämän suullisen tiedon (Renata Ventorellin opinnäytetyö ”La cultura popolare di Andreis e la sua valle” (kansankulttuuri Andreisissa ja sen laaksossa), Urbinon yliopisto, lukuvuosi 1981–1982) ansiosta voidaan varmasti todeta, että Pitinaa valmistettiin ja kulutettiin Val Tramontinassa ja sen viereisissä laaksoissa 1800-luvun alussa.

On tärkeää panna merkille teoksessa ”La valle del Colvera” (Mazzoli, Maniago, 1973) esitetty viittaus ”Pitinaan” ja sen erityisominaisuuksiin: ”… Pitina valmistettiin lampaan- ja vuohenlihasta” sekä yksityiskohtaisempi kuvaus teoksessa ”Civiltà contadina del Friuli – architettura spontanea e lavoro a Navarons” (Talonpoikaiselämä Friulissa – perinteinen arkkitehtuuri ja työ Navaronsin kylässä), joka julkaistiin vuonna 1979: ”Pitina on lampaan, pässin, kutun, pukin tai vuorikauriin lihasta pyöritelty lihapulla (halkaisija 8 cm ja paksuus 3 cm). Lihasta poistetaan luut ja pintarasva, se jauhetaan koneella tai käsin, sitten maustetaan suolalla, pippurilla ja valkosipulilla, ja sen jälkeen lisätään tietty määrä rasvaa. Lihaseos sekoitetaan hyvin ja pyöritellään maissijauhossa. Lihapullat savustetaan katajasavulla. Näitä Pitini-lihapullia (tekstin laatija ehdottaa italiankieliseksi monikkomuodoksi ”pitini”) voidaan säilyttää kuivassa yli vuoden ajan.”

Pitinan perinne Val Tramontinassa mainitaan V Comunità Montanan vuoden 1989 matkaoppaassa: ”erityismaininnan ansaitsee pässinlihasta valmistettu ”pitina”, joka on savustettu harvinaisten yrttien ja mausteiden kanssa, jotka lisätään asiantuntevasti vanhan, tiukasti varjellun sukureseptin mukaan.

Nimitys ”Pitina” on peräisin Val Tramontinasta. Ensimmäiset sitä todistettavasti valmistaneet henkilöt olivat Inglagnan ja Frasaneitin kylien asukkaat Tramonti di Sopran kunnassa. Pro Locon yhdistys elvytti vuodesta 1969 lähtien paikallisen perinteen järjestämällä Pitina-festivaalin, joka on pidetty siitä lähtien joka heinäkuu.

Vuosina 1997–2000 Pitina sisältyi Arcigola -järjestön ensimmäiseen Slow Food -luetteloon uhanalaisista tuotteista. Lisäksi laadittiin video (Pieffe immagini, Maniago, 1999) ja perustettiin komitea turvaamaan perinne ja resepti.

Lähes samaan aikaan tuote sisällytettiin Friuli-Venezia Giulian alueen ensimmäiseen luetteloon perinnetuotteista ministeriön asetuksen 350/99 mukaisesti.

Eritelmän julkaisutiedot

(tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

Italian tasavallan virallinen lehti numero 287, 9.12.2016. Tuote-eritelmä on saatavilla osoitteessa: http://www.politicheagricole.it/flex/cm/pages/ServeBLOB.php/L/IT/IDPagina/3335

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.