Epätasapaino osakkeiden kaupankäyntiympäristössä: Ehdotetun uudistuksen taustalla on muun muassa tarve varmistaa, että osakkeilla Euroopan unionin läpinäkyvissä (eli kauppaa edeltävässä vaiheessa avoimissa) kauppapaikoissa käytävän kaupan osuus on suurin piirtein linjassa muiden kansainvälisten rahoitusalan keskusten suhdelukujen kanssa. Arvopaperipörssien mukaan niiden markkinaosuuden pieneneminen osakkeilla käytävässä kaupassa on haitallista unionin pääomamarkkinoiden kehityksen kannalta, koska vain pörssit ja monenkeskiset kaupankäyntijärjestelmät ovat täysin avoimia osto- ja myyntitarjousten (kauppaa edeltävien tietojen) ja toteutettujen liiketoimien (kaupan jälkeisten tietojen) suhteen ja vaikuttavat osaltaan hintojen muodostumiseen. Toisaalta pankkien ja sijoituspalveluyritysten mukaan avoimet kauppapaikat ovat säilyttäneet markkinaosuutensa EU:ssa ja jopa kasvattaneet sitä. Yleisesti tunnustetaan, että on tärkeää säilyttää tasapaino perinteisten arvopaperipörssien, vaihtoehtoisten kauppapaikkojen, investointipankkien ja muiden kaupankäyntijärjestelmiä tarjoavien toimijoiden välillä. Tämän takia uudelleentarkasteluun sisältyykin tämän tasapainon säilyttämiseen tähtääviä muutoksia.

Konsolidoitujen markkinatietojen puute myös estää tarkat salkkujen arvostamiset ja heikentää indeksien tarkkuutta kaikissa omaisuuserien luokissa (eurooppalaisten osakkeiden, joukkovelkakirjojen ja johdannaisten vertailuarvojen luotettavuus on heikompi). Useimmat sijoittajat suosivat suurten yhtiöiden markkina-arvoryhmään (large cap) kuuluvia osakkeita, kuten suuriin listautuneisiin yhtiöihin keskittyvien sijoitusindeksien (esimerkiksi DJ 100, S&P 500 ja STOXX 600) suuri määrä osoittaa. Informaatiotehokkuuden puutteesta seuraa, että on vähemmän indeksejä, joihin sisältyy markkina-arvoltaan pienempiä yrityksiä, ja siten myös vähemmän näihin indekseihin pohjautuvia rahastoja, jotka kanavoisivat pääomaa tällaisten yritysten osakkeiden liikkeeseenlaskijoille (esimerkiksi small cap- tai mid cap ‑indeksiä seuraavien pörssilistattujen rahastojen kautta).

Osakemarkkinoilla toimivat omaisuudenhoitajat, joita haastateltiin osana MSP:n tutkimusta, arvioivat, että kustannukset, joita niille aiheutuu vuosittain siitä, että saatavilla ei ole täydellistä ja tarkkaa kuvaa markkinatiedoista, eli niin sanottu hintaliukuma (slippage) on 0–1,0 peruspistettä niiden vuotuisen kaupankäynnin arvosta. Osa haastatelluista arvioi vuosikustannukset tätäkin suuremmiksi, yli 5,0 peruspisteeksi. MSP:n tutkimukseen vastanneet antoivat erilaisia arvioita kustannuksista, joita aiheutuu siitä, että markkinoista on epätäydellinen kuva. Mitä suuremmasta yrityksestä oli kyse ja mitä laajemmat resurssit sillä oli käytettävissään tietojen kokoamiseen ja puhdistamiseen, sitä pienempi arvio oli. Näihin arvioihin ja eurooppalaisten osakkeiden vuotuisen kaupankäynnin arvoon perustuva laskelma osoittaa, että tarkan osakemarkkinoita koskevan kuvan puute voi aiheuttaa jopa 10,6 miljardin euron kokonaiskustannukset vuodessa; tosin miltei kolmannes vastaajista antoi arvioita, joiden mukaan kustannukset ovat 0,5–1 miljardia euroa vuodessa.

Kuten Market Structure Partnersin (MSP) tekemässä EU:n konsolidoitujen kauppatietojen luomista koskevassa tutkimuksessa todetaan, likviditeettiriski on seurausta siitä, että on pyrittävä tunnistamaan osto- ja myynti-intressejä unionin pirstaloituneilla toteuttamismarkkinoilla, jotta liiketoimi voidaan toteuttaa kokonaisuudessaan. Kun kaikista saatavilla olevista likviditeettivarannoista ei ole kattavaa kuvaa, tietyt sijoittajat eivät ehkä pysty toteuttamaan kaikkia liiketoimia tai he ehkä toteuttavat liiketoimia vain osittain tai vähemmän houkuttelevalla hinnalla. Markkinoiden epätäydellisen avoimuuden taloudellisia kustannuksia voidaan mitata sekä toteutusvajeena (implementation shortfall; kaupankäyntitoimia toteutetaan hinnoilla, jotka eivät heijasta parasta saatavilla olevaa myynti- tai ostotarjousta) että hukattuina kaupankäynti- ja sijoitusmahdollisuuksina. Nämä kustannukset ovat ristiriidassa pääomamarkkinaunionin tavoitteiden kanssa, sillä pääomamarkkinaunionin tavoitteena ovat hyvin toimivat, likvidit ja yhdentyneet pääomamarkkinat.

Tämä aloite on yksi toimenpiteistä, joilla pääomamarkkinaunioni toteutetaan. Sen tavoitteena on parantaa sijoittajien, erityisesti pien- ja vähittäissijoittajien, toimintamahdollisuuksia antamalla heille entistä helpompi pääsy markkinatietoihin, joita tarvitaan osakkeisiin tai joukkovelkakirjoihin sijoitettaessa, ja vahvistamalla EU:n markkinainfrastruktuureja. Näin voidaan myös lisätä markkinalikviditeettiä, mikä puolestaan helpottaa yritysten rahoituksen saantia pääomamarkkinoilta. Komission tavoitteena on edistää todellisia ja tehokkaita kaupankäynnin sisämarkkinoita, ja tämän tavoitteen saavuttamiseksi komissio on määrittänyt uudelleentarkastelua varten kolme painopistealuetta: markkinatietojen avoimuuden ja saatavuuden parantaminen, toimeksiantojen toteuttamispaikkojen toimintaedellytysten tasapuolisuuden parantaminen ja sen varmistaminen, että EU:n markkinainfrastruktuurit pystyvät säilyttämään kansainvälisen kilpailukykynsä. Tähän aloitteeseen liittyy ehdotus rahoitusvälineiden markkinoista annetun direktiivin 2014/65/EU (rahoitusmarkkinadirektiivi, MiFID) muuttamisesta, ja aloite sisältyy komission vuoden 2020 työohjelmaan.

Eri jäsenvaltiot saattaisivat hyväksyä erilaisia standardeja tai valita erilaisia markkinatietojen konsolidoijaa koskevia käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmiä. Osa jäsenvaltioista ei ehkä ryhtyisi mihinkään toimiin. Koska markkinatietojen konsolidoinnin on toimittava koko unionin alueella, on sekä tuloksellisempaa että tehokkaampaa käsitellä kaikkia kaupankäyntimarkkinoita koskevan konsolidoidun kuvan muodostamisessa tarvittavia raportointistandardeja ja tietojen käyttöoikeuden myöntämisehtoja unionin tasolla. Tietoraporttien ja käyttöoikeuden myöntämisehtojen standardointi koskisi vain raportointia markkinoiden konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajalle. Esimerkiksi markkinatietoja koskevat käyttöoikeudet, jotka eivät liity konsolidoitujen kauppatietojen tuottamiseen, eivät kuuluisi ehdotettujen sääntöjen soveltamisalaan.

SEUT-sopimuksen 114 artiklassa annetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimivalta toteuttaa sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevia toimenpiteitä jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi. SEUT-sopimuksen 114 artiklan mukaan EU voi toteuttaa toimenpiteitä, joilla paitsi poistetaan olemassa olevia perusvapauksien käyttämisen esteitä myös estetään kyseisten esteiden ilmaantumista, jos niitä voidaan ennakoida riittävän konkreettisesti. Tämä koskee myös esteitä, joiden vuoksi talouden toimijoiden, myös sijoittajien, on vaikea hyödyntää sisämarkkinoita täysimääräisesti. SEUT-sopimuksen 114 artikla on siis asianmukainen oikeusperusta puututtaessa tietojen konsolidoinnin esteisiin, joita aiheutuu 1) pirstaloituneista markkinatietolähteistä, 2) epäselvistä markkinatietojen raportointistandardeista ja 3) monimutkaisista markkinatietojen käyttöoikeusjärjestelmistä. Nämä ovat päätekijät, jotka estävät konsolidoidun kuvan muodostamisen kaupankäyntilikviditeetistä unionissa.

MiFID/R-kehys muodostaa Euroopan pääomamarkkinoille osallistumista ohjaavan säännöstön. Se koostuu direktiivistä 2014/65/EU (MiFID II) ja asetuksesta (EU) N:o 600/2014 (MiFIR). MiFIR-asetuksen hyväksymisen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 114 artikla. Tällä ehdotuksella pyritään parantamaan markkinatietojen laatua ja konsolidointia muuttamalla MiFIR-asetukseen tällä hetkellä sisältyviä markkinatietoja koskevia sääntöjä. Näin ollen ehdotetulla uudistuksella tulisi olla sama oikeusperusta.

Nykyiset konsolidoituja kauppatietoja koskevat säännöt perustuvat yksityisiin toimijoihin (kilpaileviin konsolidoijiin), jotka konsolidoivat markkinatietoja useista toimeksiantojen toteuttamispaikoista. MiFIR-asetuksen säännösten mukaan kilpailevia konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajia voi olla useita, mutta on myös mahdollista, että on vain yksi konsolidoitujen kauppatietojen tarjoaja, jos useampia tarjoajia ei ilmoittaudu. Tähän mennessä näin ei ole tapahtunut, mikä johtuu monista eri syistä.

Tasapainoisen kaupankäyntiympäristön ylläpitämisen kannalta olisi hyödyllistä muuttaa tietyiltä osin avoimuussääntöjä, jotka koskevat kaupankäyntiä pörsseissä sekä vaihtoehtoisissa kauppapaikoissa tai kauppojen sisäisten toteuttajien (investointipankkien ja markkinatakaajien) kautta. Tiettyjen avoimuussääntöjä koskevien poikkeusten (niin sanottujen vapautusten) käytön katsotaan olevan syynä siihen, että suhteellisen pieni prosenttiosuus osakekaupoista toteutetaan kauppapaikoissa, joissa hinnat ovat läpinäkyviä. Nykyisessä asetuksessa on jo sääntöjä, joilla rajoitetaan yleisimmin käytettyjen avoimuusvaatimuksista myönnettyjen vapautusten käyttöä. Kahden volyymin ylärajan (double volume cap) kaltaisilla säännöillä on tarkoitus asettaa yläraja osakemäärälle, jolla markkinaosapuolet voivat käydä kauppaa avoimuusvaatimuksista myönnetyn vapautuksen nojalla. Sen lisäksi, että tällaisten säännösten hallinnointi vie paljon voimavaroja sääntelyviranomaisilta, ne ovat myös osoittautuneet jäykiksi ja monimutkaistavat osakemarkkinoiden toimintaa turhaan. Uudelleentarkastelun tarkoituksena onkin virtaviivaistaa avoimuusvaatimuksia koskevien vapautusten ja kahden volyymin ylärajan välistä monimutkaista suhdetta.

MiFID II -direktiivin ja MiFIR-asetuksen uudelleentarkastelua koskevassa kertomuksessaan (MiFID II/MiFIR Review Report on the transparency regime for equity and equity-like instruments, the double volume cap mechanism and the trading obligations for shares) ESMA tarkasteli oman pääoman ehtoisten rahoitusvälineiden MiFIR-avoimuusjärjestelmää ja ehdotti kohdennettuja muutoksia. Kertomuksessa on myös suosituksia muista keskeisistä avoimuussäännöksistä, erityisesti osakkeita koskevasta kaupankäyntivelvollisuudesta ja avoimuussäännöksistä, joita sovelletaan kauppojen sisäisiin toteuttajiin oman pääoman ehtoisten rahoitusvälineiden osalta.

ESMAn mukaan MiFID/R ei saavuttanut tavoitettaan selkeyttää kauppapaikkojen omien markkinatietojen käyttöoikeuden myöntämistä ja kyseisten tietojen hinnoittelua. Markkinatietojen hinnat ovat nousseet vuodesta 2017 lähtien. Tämä koskee etenkin erittäin kysyttyjä tietoja, kuten ei-julkisia tietoja. Eräs toimialajärjestö arvioi, että jos otetaan hypoteettiseksi esimerkiksi pieni päämiehen lukuun kauppaa käyvä yritys, jolla on pääsy useisiin kauppapaikkoihin, tietoihin liittyvät kokonaiskustannukset ovat nousseet 27 prosentilla, 917 000 eurosta vuonna 2016 1,16 miljoonaan euroon vuonna 2019. ESMA myös suosittelee, että konsolidoitujen kauppatietojen tulot tulisi jakaa tietoja toimittavien yhteisöjen kanssa ja että konsolidoidut kauppatiedot tulisi toimittaa niin reaaliaikaisesti kuin teknisesti on mahdollista.

Koska sisämarkkinoilla on monenlaisia tapoja hinnoitella markkinatietoja, markkinatietojen konsolidoijan on vaikea saada pääsyä kauppapaikkojen omiin markkinatietovirtoihin ehdoilla, jotka takaavat tasapuolisuuden, yhdenvertaisuuden ja oikea-aikaisuuden. Konsolidoituja kauppatietoja koskevassa kertomuksessaan ESMA esitti näkemyksenään, että nykyiset MiFID II ‑säännöt eivät velvoita kauppapaikkoja ja hyväksyttyjä julkistamisjärjestelyjä toimittamaan markkinatietoja konsolidoituihin kauppatietoihin tasapuolisin ja kohtuullisin ehdoin. ESMA ehdottaakin, että kauppapaikoilta ja hyväksytyiltä julkistamisjärjestelyiltä tulisi edellyttää tietojen toimittamista konsolidoituihin kauppatietoihin joko i) pyytämällä kauppapaikkoja ja hyväksyttyjä julkistamisjärjestelyjä toimittamaan tiedot konsolidoituihin kauppatietoihin tai ii) asettamalla kriteerit hinnan (ja käyttöehtojen) määrittämiseksi konsolidoituihin kauppatietoihin toimitetuille tiedoille.

Etenkin MiFID II/MiFIR Review Report No. 1 ‑kertomuksessaan ESMA totesi, että markkinatietolähteiden pirstaloituminen lisää riippuvuutta useista kauppapaikkakohtaisista, kauppapaikkojen omista datavirroista, jotka antavat vain osittaisen kuvan saatavilla olevasta kaupankäynnin likviditeetistä. Kauppapaikkojen omia markkinatietoja koskevan käyttöoikeuden myöntäminen ja käyttörajoitusten noudattamisen hallinnointi on monimutkaista, mikä hankaloittaa sen varmentamista, antavatko kaikki markkinatietolähteet pääsyn markkinatietoihinsa tasapuolisella, yhdenvertaisella ja oikea-aikaisella tavalla. Koska yksittäisistä kauppapaikoista saatavat kauppatiedot ovat yksilöllisiä eivätkä ne voi korvata toinen toisiaan, tietojen käyttöoikeussopimuksista on tullut yhä yksityiskohtaisempia ja monimutkaisempia. Markkinatietoja vastaanottavien yritysten onkin erittäin monimutkaista hallita käyttöoikeussopimustensa jatkuvia muutoksia, ja niille aiheutuu siitä operatiivisia kustannuksia ja riskejä; niille aiheutuu usein myös monimutkaisiin käyttöoikeusauditointeihin liittyviä kustannuksia tietojen tarjoajien veloittamina jälkikäteismaksuina.

Arvopaperivälittäjät ja kaupan välittäjät ovat vastuussa parhaan toteutuksen varmistamisesta, mikä tarkoittaa liiketoimen toteuttamista siten, että se on niin hinnan kuin sijoittajille aiheutuvien eksplisiittisten ja implisiittisten kokonaiskustannusten suhteen ehdoiltaan edullisin. Paras toteutus tarkoittaa, että välittäjien on esitettävä asiakkaille hinnat, joilla he ostivat ja myivät, ja vertailukohtana hinnat ja volyymit, joita oli tarjolla eri pörsseissä ja vaihtoehtoisissa kauppapaikoissa kaupan toteutushetkellä. Kaikki kaupankäyntimarkkinat kattavan konsolidoidun kuvan puuttuminen on ongelma silloin kun rahoitusväline asetetaan kaupankäynnin kohteeksi useisiin kilpaileviin listautumispaikkoihin yhden listautumispaikan sijaan. Sijoittaja voi valita kilpailevien paikkojen väliltä – ja näin tulisi olla jatkossakin – mutta tällä hetkellä hänellä on tukenaan vain yksittäisiä paikkoja koskevia markkinatietoja. Tämän seurauksena sijoittajilla ei ole käytettävissään riittävästi konsolidoituja ja vertailukelpoisia markkinatietoja, eivätkä he voi tehdä vertailuja siitä, olisivatko he saaneet jostakin vaihtoehtoisesta kauppapaikasta paremmat toteutusehdot. Tämä estää heitä asettamasta arvopaperivälittäjiään ja kaupan välittäjiään vastuuseen siitä, ovatko nämä saavuttaneet parhaan toteutuksen tietyssä kaupankäyntitoimeksiannossa.

Kuulemisen perusteella pörssikohtaiset (pörssien omat) markkinatietotuotteet, joita on syntynyt MiFID I ‑direktiivin ja MiFID/R-kehyksen myötä, eivät anna konsolidoitua kuvaa kaikista kaupankäyntimarkkinoista. Likviditeetti, joka on saatavilla vaihtoehtoisilla markkinoilla (monenkeskisissä/organisoiduissa kaupankäyntijärjestelmissä) ja valikoimassaan olevilla rahoitusvälineillä kauppaa käyvien investointipankkien (kauppojen sisäisten toteuttajien) kautta, ei ole edustettuna näissä pörssien omissa datavirroissa. Tämä synnyttää merkittäviä informaatioesteitä, sillä näiden vaihtoehtoisten kauppapaikkojen volyymit voivat muodostaa jopa 50 prosenttia tietyn kaupankäyntipäivän kaupankäyntivolyymista.

Vaihtoehto 1.2 (kilpailevat konsolidoijat) ja vaihtoehto 1.4 (yksi riippumaton konsolidoija) ovat parhaiksi arvioidut vaihtoehdot. Mitä tulee optimaaliseen markkinatietojen laatuun ja oikea-aikaiseen tietojen toimittamiseen, vaihtoehdon 1.2 hajautettu konsolidointimalli on pienessä etulyöntiasemassa verrattuna keskitettyyn konsolidointiin (vaihtoehto 1.4). Toisaalta vaihtoehtoon 1.4 sisältyvä kilpailutusprosessi antaa ESMAlle enemmän harkintavaltaa, ja ESMA voisi antaa konsolidoijan roolin täysin uudelle markkinoille tulevalle toimijalle. Näin voitaisiin valita konsolidoija, joka on täysin riippumaton sekä markkinatietojen toimittajista että markkinatietoyrityksistä ja jolla on tehokkaampi tulojen jakojärjestelmä.

Ehdotukseen sisältyy se, että seurataan ja arvioidaan, miten EU:hun kehittyy yhdentyneet markkinat konsolidoiduille markkinatiedoille. Seuranta kattaa sekä konsolidoitujen kauppatietojen osalta käytettyjen toimintamallien kehityksen että sen, miten on onnistuttu helpottamaan entistä laajemman sijoittajayhteisön yleistä pääsyä konsolidoituihin markkinatietoihin. Seurannassa keskitytään erityisesti seuraaviin seikkoihin: omaisuuserien luokat, joista on luotu konsolidoituja kauppatietoja, markkinatietojen konsolidoinnin oikea-aikaisuus ja toteutuksen laatu, markkinatietojen konsolidoinnin rooli omaisuuseräluokkakohtaisen toteutusvajeen (implementation shortfall) vähentämisessä, konsolidoitujen markkinatietojen tilaajien lukumäärä omaisuuseräluokittain, se, miten tulojen jakomallit, joita sovelletaan säänneltyjen markkinoiden toimittamien osakkeita koskevien markkinatietojen osalta, ovat onnistuneet, markkinatietojen konsolidoinnin vaikutus eri pääomamarkkinaosapuolten välisen tiedon epäsymmetrian korjaamiseen ja entistä tasapuolisemman konsolidoituihin markkinatietoihin pääsyn vaikutus pk-yrityksiin tehtäviin sijoituksiin.

Sen lisäksi, että ehdotuksessa on säännöksiä, jotka koskevat markkinatietojen konsolidointia ja konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajien toimintaa keskeisten MiFIR-asetuksen omaisuuserien luokkien (osakkeet, pörssilistatut rahastot, joukkovelkakirjat ja johdannaiset) osalta, siinä on myös joukko liitännäistoimenpiteitä, joilla pyritään vahvistamaan unionin pääomamarkkinoiden avoimuutta ja kilpailukykyä.

Myös säännellyille markkinoille voidaan ennakoida syntyvän mahdollisia hyötyjä, koska kauppatiedot parantavat osakkeiden, etenkin pk-yritysten osakkeiden, näkyvyyttä, kun ne listataan kauppapaikoissa, joilla on laajempi näkyvyys kuin niiden omilla paikallisilla markkinoilla ja joiden likviditeetti on tämän seurauksena parempi. Parempi näkyvyys lisää sijoitusten houkuttelevuutta ja sitä mahdollisuutta, että osakkeet sisällytetään sijoitusrahastoihin tai ‑salkkuihin. Koska konsolidoidut kauppatiedot lisäävät pk-yritysten osakkeiden houkuttelevuutta, ne voisivat myös tehostaa pk-yritysten pääoman hankkimista.

Sijoittajille (ostopuolen omaisuudenhoitajille) konsolidoitujen kauppatietojen suurin hyöty on mahdollisuus välttää likviditeettiriski ja hintaliukuma. Kun tarkastellaan osakkeita, 56 prosenttia MSP:n tutkimukseen osallistuneista varainhoitajista totesi, että markkinoiden likviditeettiin liittyvän avoimuuden puutteen merkittävin seuraus on ollut hintaliukuma, joka on kooltaan 0–0,5 peruspistettä vuotuisen kaupankäynnin arvosta. Tämän hintaliukuman välttäminen tuottaisi sijoittajille jopa 1,06 miljardia euroa.

Esteiden poistaminen konsolidoitujen kauppatietojen luomiselta kannustaa omaisuuden- ja salkunhoitajia sisällyttämään hoitamiinsa salkkuihin unionissa saatavilla olevista rahoitusvälineistä optimaalisimmat rahoitusvälineet (tai tällaisten välineiden optimaalisimman yhdistelmän) eikä ainoastaan sitä rahoitusvälinettä, joka on saatavilla niissä (muutamissa) kauppapaikoissa, joiden markkinatietoja he kyseisellä hetkellä tilaavat. Omaisuuden- ja salkunhoitajilla olisi käytössään tiedot, joiden perusteella he voisivat päättää, tarvitseeko heidän ryhtyä (muiden) kauppapaikkojen jäseniksi, silloin kun näillä kauppapaikoilla on optimaaliset tuotteet heidän tarkoituksiaan varten. Nämä tiedot ovat tärkeä ohjenuora ostopuolen välittäjille kaupankäyntipäätösten arvioinnissa ja tekemisessä sekä algoritmisten parametrien määrittämisessä.

Kun tarkoituksena on saavuttaa optimaalinen yhdistelmä, jolla varmistetaan markkinatietojen korkea laatu ja oikea-aikainen toimittaminen, vaihtoehdon 1.4 kilpailutusprosessi on asianmukaisin menetelmä, jolla voidaan varmistaa kilpailu uudesta markkinasta, joka koskee markkinatietojen konsolidoinnin edellyttämän olennaisen infrastruktuurin perustamista. Toisaalta monet vaihtoehdon 1.2 myönteisistä piirteistä voidaan säilyttää luomalla, mahdollisesti myöhemmässä vaiheessa, uusi markkinatietojen julkistamisen ja edistyneen tietojen analysoinnin ”ketjun loppupään” markkina, joka on avoin kilpailulle. Tulojen jakaminen markkinatietojen toimittajille taataan parhaiten vaihtoehdossa 2.1 (tulojen jakomalli).

Lopulta markkinatiedoista saatavan korvauksen kannalta parhaaksi arvioitu vaihtoehto on 2.1, koska siinä puututaan vähiten konsolidoijan liiketoimintamalliin ja sillä voidaan varmistaa vastaavat tulot kuin vaihtoehdolla 2.2 tai 2.3. Verrattuna siihen, miten monimutkaista on määrittää yksittäiset tilausmaksut keskitetysti, vaihtoehto 2.1 mahdollistaa suuremman kaupallisen vapauden tilausmaksujen määrittämisessä ja tarkistamisessa.

Asetuksen 1 artiklan 26 kohdassa kielletään se, että kauppojen sisäiset toteuttajat tarjoaisivat maksua (vähittäissijoittajien) toimeksiantovirrasta. Tämä ehdotus lopettaisi kiistanalaisen käytännön, jossa tietyt huippunopeaa algoritmikauppaa harjoittavat yritykset, jotka ovat suurten liiketoimivolyymiensa takia järjestäytyneet kauppojen sisäisiksi toteuttajiksi, maksavat vähittäissijoittajien välittäjille siitä, että nämä ohjaavat niille vähittäissijoittajien toimeksiantoja toteutettaviksi. Odotuksena on, että kun toimeksiantovirrasta ei makseta, vähittäissijoittajien toimeksiannot lähetetään toteutettaviksi kauppaa edeltävässä vaiheessa läpinäkyville markkinoille (säännellyille markkinoille tai monenkeskiseen kaupankäyntijärjestelmään). Tämä yhdessä sen kanssa, että kauppojen sisäisillä toteuttajilla on entistä suurempi kauppaa edeltävien hintatarjousten tekemisen velvollisuus, saisi aikaan sen, että näiden yhteisöjen olisi ”ansaittava” vähittäissijoittajien toimeksiantovirta julkistamalla kilpailukykyisiä kauppaa edeltäviä hintatarjouksia. Kun oletetaan, että vähittäissijoittajien toimeksiantovirta on noin 7–10 prosenttia päivittäisestä kokonaisvolyymista ja verkkovälitys kasvaa, toimeksiantovirrasta maksamisen kieltämisen voi ennakoida parantavan vähittäissijoittajille tarjottavan toteuttamisen laatua ja lisäävän kauppaa edeltävää avoimuutta kaikissa vähittäissijoittajien toimeksiantojen toteuttamispaikoissa.

Asetuksen 1 artiklan 18, 19 ja 20 kohdassa tehdään muutoksia johdannaisia koskeviin kaupankäyntivelvollisuuksiin ESMAn suositusten mukaisesti. Vastapuolille asetettu velvollisuus käydä kauppaa johdannaisilla, jotka kuuluvat määritysvelvollisuuden piiriin kauppapaikoissa, käynnistyy, kun johdannaislajin on ilmoitettu kuuluvan määritysvelvollisuuden piiriin. Koska nämä velvollisuudet liittyvät tiiviisti yhteen, muutoksella saatetaan MiFIR-asetuksessa määritetty johdannaisia koskeva kaupankäyntivelvollisuus linjaan ”EMIR REFIT ‑asetuksessa” määritetyn johdannaisten määritysvelvollisuuden kanssa, jotta voidaan varmistaa oikeusvarmuus näiden kahden velvollisuuden välillä, erityisesti sen osalta, mitä yhteisöjä määritys- ja kaupankäyntivelvollisuudet ja näiden velvollisuuksien soveltamisen mahdolliset keskeyttämiset koskevat. Asetuksen 1 artiklan 20 kohdassa lisätään uusi 32 a artikla, johon sisältyy erillinen keskeyttämismekanismi: komissio voi tiettyjen edellytysten täyttyessä keskeyttää kaupankäyntivelvollisuuden soveltamisen tiettyihin sijoituspalveluyrityksiin, jotka toimivat markkinatakaajina ETA-alueen ulkopuolisille vastapuolille. Mekanismi voidaan ottaa käyttöön jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä, ja se on muodoltaan komission hyväksymä täytäntöönpanosäädös. Keskeytykseen on liityttävä todisteet siitä, että ainakin yksi keskeytyksen edellytyksistä täyttyy.

Asetuksen 1 artiklan 10 kohdassa asetetaan kauppapaikoille velvollisuus toimittaa yhdenmukaistettuja markkinatietoja suoraan ja yksinomaan niille yhteisöille, jotka ESMA on nimittänyt kunkin omaisuuserien luokan konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajaksi (pakollinen tietojen toimittaminen). Asetuksen 1 artiklan 10 kohdassa myös saatetaan kauppojen sisäisten toteuttajien kauppoja koskevien tietojen raportointimuodot ja -velvollisuudet linjaan pörsseihin ja vaihtoehtoisiin toimeksiantojen toteuttamispaikkoihin (monenkeskisiin/organisoituihin kaupankäyntijärjestelmiin) sovellettavien raportointimuotojen ja ‑velvollisuuksien kanssa. Tämä toteutetaan delegoidulla säädöksellä, joka tekee nykyisestä pörssien käyttämästä raportointimuodosta (Model Market Typology eli MMT) pakollisen kaikissa kauppojen sisäisten toteuttajien markkinatietoraporteissa. Lisäksi 1 artiklan 10 kohdassa laajennetaan liiketoimintakellojen synkronointia kauppapaikoista ja niiden jäsenistä kauppojen sisäisiin toteuttajiin, hyväksyttyihin julkistamisjärjestelyihin ja konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajiin (22 c artikla).

Asetuksen 1 artiklan 2 kohdan b, c ja d alakohdassa on uusia määritelmiä erityisesti markkinatietojen konsolidoinnin kannalta olennaisille termeille, kuten perusmarkkinatiedot.

(4)Tähän mennessä yksikään valvottu yhteisö ei kuitenkaan ole hakenut lupaa toimia konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajana. Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen, jäljempänä ’arvopaperimarkkinaviranomainen’, on tunnistanut kolme keskeisintä estettä, jotka ovat estäneet valvottuja yhteisöjä hakemasta konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajaksi rekisteröintiä. Ensinnäkin ei ole selvää, miten konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajan tulisi hankkia markkinatietoja toimeksiantojen toteuttamispaikoilta tai asianomaisilta tietojen raportointipalvelujen tarjoajilta. Toiseksi toimeksiantojen toteuttamispaikkojen raportoimien tietojen laatu on yhdenmukaistamisen osalta riittämätöntä eikä mahdollista kustannustehokasta konsolidointia. Kolmanneksi konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajan toimiluvan hakemiselle ei ole kaupallisia kannustimia. Nämä esteet on tarpeen poistaa. Poistaminen edellyttää ensinnäkin sitä, että kaikki kauppapaikat ja kauppojen sisäiset toteuttajat toimittavat konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajille markkinatietoja (toimittamissääntö). Toiseksi se edellyttää, että tietojen laatua parannetaan yhdenmukaistamalla tietoraportteja, joita kauppapaikkojen ja kauppojen sisäisten toteuttajien olisi toimitettava konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajalle.

(3)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 600/2014 vahvistetaan lainsäädäntökehys konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajille sekä oman pääoman ehtoisten rahoitusvälineiden että muiden kuin oman pääoman ehtoisten rahoitusvälineiden osalta. Kyseiset konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajat ovat nykyään vastuussa rahoitusvälineitä koskevien markkinatietojen keräämisestä kauppapaikoista ja hyväksytyistä julkistamisjärjestelyistä sekä näiden tietojen konsolidoimisesta jatkuvaksi sähköiseksi muuttuvaksi datavirraksi, joka tarjoaa kutakin rahoitusvälinettä koskevia markkinatietoja. Konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajan käyttöönottamisen tausta-ajatuksena on se, että kauppapaikoista ja hyväksytyistä julkistamisjärjestelyistä saatavat markkinatiedot voidaan näin asettaa julkisesti saataville konsolidoituina, kaikki unionin kaupankäyntimarkkinat mukaan lukien, käyttäen täsmälleen samoja tietotunnisteita ja ‑muotoja ja käyttöliittymiä.

(5)Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/65/EU 1 artiklan 7 kohdassa edellytetään, että sellaisten järjestelmien ylläpitäjien, joissa useiden kolmansien osapuolten rahoitusvälineitä koskevat osto- ja myynti-intressit voivat olla keskenään vuorovaikutuksessa (’monenkeskiset järjestelmät’), on toiminnassaan noudatettava säänneltyjä markkinoita, monenkeskisiä kaupankäyntijärjestelmiä tai organisoituja kaupankäyntijärjestelmiä koskevia vaatimuksia. Se, että tämä vaatimus on direktiivissä 2014/65/EU, on jättänyt vaatimukseen tulkinnan varaa, mikä on johtanut siihen, että sellaisilla monenkeskisillä järjestelmillä, jotka ovat saaneet toimiluvan säänneltyinä markkinoina, monenkeskisinä kaupankäyntijärjestelminä tai organisoituina kaupankäyntijärjestelminä, ja muilla monenkeskisillä järjestelmillä on epätasapuoliset toimintaedellytykset. Jotta vaatimuksen yhdenmukainen soveltaminen voidaan varmistaa, se olisi otettava osaksi asetusta (EU) N:o 600/2014.

(6)Asetuksen (EU) N:o 600/2014 4 artiklan mukaan toimivaltaiset viranomaiset voivat vapauttaa kauppaa edeltävistä avoimuusvaatimuksista sellaiset kauppapaikkaa ylläpitävät markkinoiden ylläpitäjät ja sijoituspalveluyritykset, jotka määrittävät hintansa käyttäen perustana keskipistehintaa ensimarkkinoilla tai merkittävimmällä markkinalla likviditeetillä mitattuna. Koska ei ole perusteita sulkea pienimpiä toimeksiantoja pois läpinäkyvästä tarjouskirjasta, ja jotta voidaan lisätä kauppaa edeltävää avoimuutta ja näin vahvistaa hinnanmuodostusprosessia, tämän vapautuksen olisi oltava sovellettavissa toimeksiantoihin, joiden koko on vähintään kaksi kertaa tavanomainen markkinakoko. Silloin kun osakkeiden ja pörssilistattujen rahastojen konsolidoiduissa kauppatiedoissa annetaan osto- ja myyntitarjousten hinnat, joista keskipisteen voi johtaa, viitehintaa koskevan vapautuksen olisi oltava käytettävissä myös järjestelmissä, joissa keskipistehinta johdetaan konsolidoiduista kauppatiedoista.

(7)Nimetön kaupankäynti (dark trading) on kaupankäyntiä, jossa ei sovelleta kauppaa edeltävää avoimuutta ja jossa käytetään asetuksen (EU) N:o 600/2014 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyä viitehintaa koskevaa vapautusta ja 4 artiklan a kohdan a alakohdan i alakohdassa säädettyä sopimuskauppoja koskevaa vapautusta. Molempien vapautusten käyttöä rajoittaa kahden volyymin yläraja. Kahden volyymin yläraja on mekanismi, joka rajoittaa nimettömän kaupankäynnin tiettyyn osuuteen oman pääoman ehtoisen rahoitusvälineen koko kaupankäynnistä. Nimetön kaupankäynti oman pääoman ehtoisella rahoitusvälineellä yksittäisessä kauppapaikassa ei saa ylittää 4:ää prosenttia kyseisen välineen koko kaupankäynnistä unionissa. Kun tämä kynnysarvo ylittyy, nimetön kaupankäynti kyseisellä välineellä kyseisessä kauppapaikassa keskeytetään. Lisäksi nimetön kaupankäynti oman pääoman ehtoisella rahoitusvälineellä unionissa ei saa ylittää 8:aa prosenttia kyseisen välineen koko kaupankäynnistä unionissa. Kun tämä kynnysarvo ylittyy, kaikki nimetön kaupankäynti kyseisellä välineellä keskeytetään. Kauppapaikkakohtainen kynnysarvo mahdollistaa vapautusten käytön jatkamisen muissa sellaisissa kauppapaikoissa, joissa kaupankäyntiä kyseisellä oman pääoman ehtoisella rahoitusvälineellä ei ole vielä keskeytetty, aina siihen asti, kun unionin tason kynnysarvo ylittyy. Tämä monimutkaistaa nimettömän kaupankäynnin osuuksien seurantaa ja keskeytyksen täytäntöönpanoa. Jotta voidaan yksinkertaistaa kahden volyymin ylärajaa ja samalla säilyttää sen toimivuus, uuden yhden volyymin ylärajan olisi perustuttava ainoastaan EU:n tason kynnysarvoon. Kyseinen kynnysarvo olisi laskettava 7 prosenttiin, jotta pystytään kompensoimaan mahdollinen näiden vapautusten piirissä käytävän kaupan kasvu, joka voi seurata kauppapaikkakohtaisen kynnysarvon poistamisesta.

(8)Asetuksen (EU) N:o 600/2014 10 artiklassa asetetaan kauppapaikoille vaatimuksia julkistaa muita kuin oman pääoman ehtoisia rahoitusvälineitä koskeviin liiketoimiin liittyviä tietoja, muun muassa hinta ja volyymi. Asetuksen 11 artiklassa on perusteet, joilla kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia kyseisten tietojen julkistamisen lykkäämisen. Tietojen julkistamisen lykkääminen sallitaan, kun liiketoimi ylittää kooltaan suureksi katsottavan liiketoimen kynnysarvon ja kohdistuu rahoitusvälineeseen, jolle ei ole likvidejä markkinoita, tai kun liiketoimi on kyseiselle rahoitusvälineelle määritettyä ominaiskokoa suurempi ja siinä on mukana likviditeetintarjoajia. Kansallisilla toimivaltaisilla viranomaisilla on harkintavaltaa lykkäämisjakson pituuden suhteen ja lykättävissä olevien liiketoimia koskevien tietojen suhteen. Tämä harkintavalta on johtanut erilaisiin käytäntöihin eri jäsenvaltioissa ja tehottomaan kaupan jälkeistä avoimuutta koskevaan julkistamiseen. Jotta voidaan varmistaa avoimuus kaikenlaisia sijoittajia kohtaan, on tarpeen yhdenmukaistaa lykkäämisjärjestelmä Euroopan unionin tasolla, poistaa harkintavalta kansallisella tasolla ja edistää markkinatietojen konsolidointia. Sen vuoksi on asianmukaista lujittaa kaupan jälkeistä avoimuutta koskevia vaatimuksia poistamalla toimivaltaisten viranomaisten harkintavalta.

(9)Riittävän avoimuuden varmistamiseksi muuhun kuin oman pääoman ehtoiseen rahoitusvälineeseen liittyvän liiketoimen hinta olisi julkistettava mahdollisimman reaaliaikaisesti ja julkistamista saisi lykätä enintään kaupankäyntipäivän loppuun. Jotta muiden kuin oman pääoman ehtoisten rahoitusvälineiden likviditeetintarjoajille ei kuitenkaan aiheutuisi tarpeetonta riskiä, olisi oltava mahdollista pitää liiketoimien volyymi salassa lyhyen ajanjakson ajan, ja tämä ajanjakso saisi olla enintään kaksi viikkoa. Erilaisia lykkäämisjaksoja vastaavien luokkien tarkka määrittäminen olisi jätettävä arvopaperimarkkinaviranomaiselle määrittämisessä tarvittavan teknisen asiantuntemuksen ja määrityksen muuttamisessa tarvittavan joustavuuden takia. Näiden lykkäämisten olisi perustuttava muun kuin oman pääoman ehtoisen rahoitusvälineen likviditeettiin, liiketoimen kokoon ja joukkovelkakirjojen tapauksessa luottoluokitukseen, eikä niihin tulisi enää sisältyä kyseiselle rahoitusvälineelle määritettyä ominaiskokoa.

(10)Asetuksen (EU) N:o 600/2014 13 artiklassa kauppapaikkaa ylläpitävien markkinoiden ylläpitäjien ja sijoituspalveluyritysten edellytetään asettavan rahoitusvälineisiin liittyviä liiketoimia koskevat kauppaa edeltävät ja kaupan jälkeiset tiedot julkisesti saataville kohtuullisin kaupallisin ehdoin ja varmistavan näiden tietojen syrjimättömän saatavuuden. Tämän artiklan tavoitteita ei kuitenkaan ole saavutettu. Kauppapaikkojen, hyväksyttyjen julkistamisjärjestelyjen ja kauppojen sisäisten toteuttajien kohtuullisin kaupallisin ehdoin tarjoamat tiedot eivät auta käyttäjiä ymmärtämään markkinatietoihin liittyviä toimintapolitiikkoja ja markkinatietojen hinnan määritystä. Arvopaperimarkkinaviranomainen on julkaissut ohjeet, joissa selitetään, miten kohtuullisten kaupallisten ehtojen käsitettä olisi sovellettava. Nämä ohjeet olisi muunnettava sääntelyyn sisältyviksi velvollisuuksiksi. Koska kohtuullisten kaupallisten ehtojen määrittäminen edellyttää erittäin yksityiskohtaisia tietoja ja sovellettavien sääntöjen muuttaminen nopeasti muuttuvan dataympäristön perusteella vaatii joustavuutta, arvopaperimarkkinaviranomaiselle olisi annettava valtuudet laatia teknisten sääntelystandardien luonnoksia, joissa määritetään, miten kohtuullisia kaupallisia ehtoja olisi sovellettava, mikä vahvistaisi asetuksen (EU) N:o 600/2014 13 artiklan yhdenmukaistettua ja yhtenäistä soveltamista.

(11)Jotta voidaan vahvistaa hinnanmuodostusprosessia ja ylläpitää kauppapaikkojen ja kauppojen sisäisten toteuttajien tasapuolisia toimintaedellytyksiä, asetuksen (EU) N:o 600/2014 14 artiklassa edellytetään, että kauppojen sisäiset toteuttajat julkistavat kaikki oman pääoman ehtoisia rahoitusvälineitä koskevat hintatarjoukset silloin kun niiden näillä rahoitusvälineillä toteuttamat liiketoimet ovat tavanomaista markkinakokoa pienempiä. Kauppojen sisäiset toteuttajat voivat päättää koot, joilla ne tekevät hintatarjouksia, kunhan ne tekevät hintatarjouksen koolla, joka on vähintään 10 prosenttia tavanomaisesta markkinakoosta. Tämä mahdollisuus on kuitenkin johtanut erittäin vähäiseen kauppojen sisäisten toteuttajien tarjoamaan kauppaa edeltävään avoimuuteen oman pääoman ehtoisten rahoitusvälineiden osalta ja haitannut tasapuolisten toimintaedellytysten saavuttamista. Sen vuoksi on tarpeen edellyttää, että kauppojen sisäiset toteuttajat julkistavat sitovat hintatarjoukset, jotka liittyvät vähintään kaksi kertaa tavanomaisen markkinakoon suuruisiin liiketoimiin.

(12)Sen lisäksi, että kauppojen sisäisille toteuttajille asetetaan velvollisuus julkistaa sitovat hintatarjoukset, jotka liittyvät vähintään kaksi kertaa tavanomaisen markkinakoon suuruisiin liiketoimiin, tasapuolisten toimintaedellytysten luominen edellyttää, että kauppojen sisäisten toteuttajien ei enää sallittaisi täsmäyttää alle kaksi kertaa tavanomaisen markkinakoon suuruisia liiketoimia keskipisteessä. Lisäksi olisi selvennettävä, että kauppojen sisäisille toteuttajille olisi sallittava täsmäyttäminen keskipisteessä, kunhan ne noudattavat direktiivin 2014/65/EU 49 artiklan mukaisia hinnanmuutosvälejä koskevia sääntöjä silloin kun niiden kaupat ovat suurempia kuin kaksi kertaa tavanomainen markkinakoko mutta eivät ylitä kooltaan suureksi katsottavan liiketoimen kynnysarvoa. Kun kauppojen sisäisten toteuttajien kaupat ylittävät kooltaan suureksi katsottavan liiketoimen kynnysarvon, kauppojen sisäisille toteuttajille olisi edelleen sallittava täsmäyttäminen keskipisteessä ilman hinnanmuutosvälijärjestelmän noudattamista.

(13)Markkinaosapuolet tarvitsevat perusmarkkinatietoja pystyäkseen tekemään tietoon perustuvia päätöksiä. Asetuksen (EU) N:o 600/2014 nykyisen 27 h artiklan mukaan tiettyjä rahoitusvälineitä koskevien perusmarkkinatietojen hankkiminen suoraan kauppapaikoista ja hyväksytyistä julkistamisjärjestelyistä edellyttää, että konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajat tekevät erilliset käyttöoikeussopimukset kaikkien näiden tietoja toimittavien tahojen kanssa. Tämä on hankala, kallis ja aikaa vievä prosessi. Se on ollut yksi tekijä, joka on estänyt konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajien luomista eri markkinoita varten. Tämä este olisi poistettava, jotta konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajat pystyisivät saamaan markkinatietoja ja ratkaisemaan käyttöoikeusongelmat. Kauppapaikkoja ja hyväksyttyjä julkistamisjärjestelyjä tai sellaisia sijoituspalveluyrityksiä ja kauppojen sisäisiä toteuttajia, joihin ei liity hyväksyttyjen julkistamisjärjestelyjen osallisuutta toimintaan, (’markkinatietojen toimittajia’) olisi vaadittava toimittamaan markkinatietonsa konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajille ja käyttämään siinä yhdenmukaistettuja malleja, joilla varmistetaan tietojen laadukkuus. Vain arvopaperimarkkinaviranomaisen valitsemat ja arvopaperimarkkinaviranomaiselta toimiluvan saaneet konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajat voisivat kerätä yhdenmukaistettuja markkinatietoja yksittäisistä tietolähteistä pakollista tietojen toimittamista koskevan säännön mukaisesti. Jotta markkinatiedoista olisi hyötyä sijoittajille, markkinatietojen toimittajia olisi vaadittava toimittamaan markkinatietoja konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajalle niin reaaliaikaisesti kuin teknisesti on mahdollista.

(14)Asetuksen (EU) N:o 600/2014 II ja III osastossa edellytetään, että kauppapaikat, hyväksytyt julkistamisjärjestelyt, sijoituspalveluyritykset ja kauppojen sisäiset toteuttajat (’markkinatietojen toimittajat’) julkistavat rahoitusvälineitä koskevia kauppaa edeltäviä tietoja, muun muassa osto- ja myyntitarjousten hinnat, ja liiketoimia koskevia kaupan jälkeisiä tietoja, muun muassa hinta ja volyymi, jolla tiettyyn rahoitusvälineeseen liittyvä liiketoimi toteutettiin. Markkinaosapuolilla ei ole velvollisuutta käyttää konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajan antamia konsolidoituja perusmarkkinatietoja. Vaatimusta julkistaa edellä mainitut kauppaa edeltävät ja kaupan jälkeiset tiedot olisikin siis edelleen pystyttävä soveltamaan, jotta markkinaosapuolet voisivat saada käyttöönsä markkinatietoja. Jotta voidaan välttää aiheettoman rasitteen luominen markkinatietojen toimittajille, on kuitenkin syytä saattaa markkinatietojen toimittajia koskeva tietojen julkistamisvaatimus ja vaatimus toimittaa tietoja konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajalle mahdollisimman hyvin linjaan keskenään.

(15)Markkinatietojen vaihtelevan laadun vuoksi markkinaosapuolten on vaikea vertailla tietoja, mikä vähentää tietojen konsolidoinnin tuottamaa lisäarvoa huomattavasti. Asetuksen (EU) N:o 600/2014 II ja III osastossa määritetyn avoimuusjärjestelmän asianmukaisen toiminnan ja konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajien toteuttaman tietojen konsolidoinnin kannalta on äärimmäisen tärkeää, että markkinatiedot ovat laadukkaita. Sen vuoksi on asianmukaista edellyttää, että kyseiset markkinatiedot täyttävät tiukat laatuvaatimukset sekä asiasisällön että muodon osalta. Tietojen asiasisältöä ja muotoa olisi pystyttävä muuttamaan nopeasti, jotta muuttuvat markkinakäytännöt ja -näkemykset voidaan ottaa huomioon. Tämän vuoksi komission olisi määritettävä tietojen laatua koskevat vaatimukset delegoidussa säädöksessä, ja niissä olisi otettava huomioon tätä tarkoitusta varten perustettavan, alan asiantuntijoista ja julkisista viranomaisista koostuvan neuvoa-antavan ryhmän näkemykset.

(16)Jotta raportoitavia tapahtumia voidaan seurata entistä paremmin, direktiivissä 2014/65/EU yhdenmukaistettiin kauppapaikkojen ja niiden jäsenten liiketoimintakellojen synkronointi. Jotta voidaan varmistaa, että eri yhteisöjen ilmoittamia aikaleimoja voidaan vertailla markkinatietojen konsolidoinnin yhteydessä mielekkäällä tavalla, on asianmukaista laajentaa liiketoimintakellojen synkronoinnin yhdenmukaistamisvaatimuksia kauppojen sisäisiin toteuttajiin, hyväksyttyihin julkistamisjärjestelyihin ja konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajiin. Synkronoidun liiketoimintakellon soveltamisvaatimusten määrittämisessä tarvittavan teknisen asiantuntemuksen vuoksi arvopaperimarkkinaviranomaiselle olisi annettava valtuudet laatia teknisten sääntelystandardien luonnoksia, joissa määritetään kellojen synkronoinnin tarkkuus.

(17)Asetuksen (EU) N:o 600/2014 23 artiklassa edellytetään, että suurin osa osakkeilla käytävästä kaupasta toteutetaan kauppapaikoissa tai kauppojen sisäisen toteuttajan välityksellä (’osakkeita koskeva kaupankäyntivelvollisuus’). Tämä vaatimus ei koske ad hoc ‑pohjalta satunnaisesti tai epäsäännöllisesti ja harvoin toteutettavaa kaupankäyntiä osakkeilla. Ei ole selvää, milloin tätä poikkeusta sovelletaan. Tämän vuoksi arvopaperimarkkinaviranomainen selvensi tätä erottelemalla osakkeet toisistaan niiden kansainvälisten arvopaperitunnusten (ISIN-tunnusten) perusteella. Erottelun mukaan vain osakkeet, joilla on ETA-alueen ISIN-tunnus, kuuluvat osakkeita koskevan kaupankäyntivelvollisuuden piiriin. Tämä lähestymistapa selkeyttää asiaa osakkeilla kauppaa käyvien markkinaosapuolten näkökulmasta. Sen vuoksi on asianmukaista sisällyttää arvopaperimarkkinaviranomaisen nykykäytäntö asetukseen (EU) N:o 600/2014 ja samalla poistaa poikkeus, joka koskee ad hoc ‑pohjalta satunnaisesti tai epäsäännöllisesti ja harvoin toteutettavaa kaupankäyntiä osakkeilla. Jotta markkinaosapuolille voidaan tarjota varmuus siitä, mitkä rahoitusvälineet kuuluvat osakkeita koskevan kaupankäyntivelvollisuuden piiriin, arvopaperimarkkinaviranomaiselle olisi annettava valtuudet julkaista ja ylläpitää luetteloa kaikista kyseisen velvollisuuden piiriin kuuluvista osakkeista.

(18)Sen päivämäärän määrittäminen, mihin mennessä liiketoimet raportoidaan, on tärkeää sekä valvojien että raportoivien yhteisöjen riittävän valmiuden varmistamiseksi. On myös ratkaisevan tärkeää saattaa eri raportointikehysten muutosten ajoitus yhtenäiseksi. Tämän päivämäärän määrittäminen delegoidussa säädöksessä antaa tarvittavaa joustavuutta ja saattaa arvopaperimarkkinaviranomaisen valtuudet linjaan asetuksessa (EU) 2019/834 säädettyjen valtuuksien kanssa. Markkinaraportoinnin yleisen yhtenäisyyden lisäämiseksi arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi asiaan liittyviä teknisten sääntelystandardien luonnoksia laatiessaan otettava huomioon myös kansainvälinen kehitys ja unionin tai globaalilla tasolla sovitut standardit.

(19)Raportointi rahoitusmarkkinoilla – etenkin liiketoimien raportointi – on jo pitkälle automatisoitua, ja tietoja on standardoitu. Joitakin eri kehysten välisiä epäyhtenäisyyksiä on jo ratkaistu Euroopan markkinarakenneasetuksen (EMIR) REFIT-tarkistuksessa ja asetuksessa arvopapereilla toteutettavista rahoitustoimista (SFTR). Arvopaperimarkkinaviranomaisen valtuudet olisi yhtenäistettävä, jotta voidaan antaa teknisiä standardeja ja varmistaa EMIR-, SFTR- ja MiFIR-kehyksiin sisältyvän liiketoimien raportoinnin entistä parempi yhtenäisyys. Tämä parantaa liiketoimia koskevien tietojen laatua ja auttaa välttämään turhia toimialalle aiheutuvia lisäkustannuksia.

(20)Konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajien välisellä kilpailulla varmistetaan, että konsolidoituja kauppatietoja tarjotaan tehokkaimmalla tavalla ja käyttäjien kannalta parhailla ehdoilla. Yksikään yhteisö ei kuitenkaan ole tähän mennessä hakenut lupaa toimia konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajana. Sen vuoksi on katsottu asianmukaiseksi antaa arvopaperimarkkinaviranomaiselle valtuudet järjestää määräajoin kilpailuun perustuva valintamenettely, jossa valitaan kutakin määritettyä omaisuuserien luokkaa varten yksi yhteisö, joka pystyy tarjoamaan konsolidoituja kauppatietoja kyseisestä luokasta. Kun otetaan huomioon, että ehdotettu järjestelmä on täysin uusi, arvopaperimarkkinaviranomaisen tulisi ensimmäisessä valintamenettelyssä, jonka se järjestää osakkeiden osalta, antaa toimeksi ainoastaan kaupan jälkeiseen avoimuuteen liittyvien tietojen toimittaminen. Vähintään 18 kuukautta ennen toisen valintamenettelyn käynnistämistä arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi toimitettava komissiolle kertomus, jossa arvioidaan, onko markkinakysyntää sille, että kauppatietoihin toimitettavat tiedot laajennettaisiin kattamaan myös kauppaa edeltävät tiedot. Komissiolle olisi annettava delegoidulla säädöksellä valta määrittää kauppatietoihin toimitettavien kauppaa edeltävien tietojen perusteellisuus tarkemmin edellä mainitun kertomuksen perusteella.

(21)Tähän asetusehdotukseen liittyvässä vaikutustenarvioinnissa esitettyjen tietojen mukaan konsolidoitujen kauppatietojen tuottamat odotettavissa olevat tulot vaihtelevat sen mukaan, mitkä kauppatietojen ominaisuudet tarkalleen ottaen ovat. Konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajan odotettavissa olevien tulojen tulisi olla merkittävästi suuremmat kuin konsolidoitujen kauppatietojen tuottamisen kustannukset, jolloin ne auttaisivat luomaan vakaan tulojen jakojärjestelmän, jossa konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajalla ja markkinatietojen toimittajilla olisi yhteneviä kaupallisia intressejä. Tämän periaatteen ei tulisi estää konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajia varmistamasta, että saavutetaan elinkelpoisen liiketoimintamallin ylläpitämisen mahdollistava kate, ja käyttämästä perusmarkkinatietoja tarjotakseen pidemmälle meneviä analyyseja tai muita palveluja, joilla pyritään kasvattamaan tuloja.

(22)Ensimarkkinoiden kauppapaikkojen ja muiden jälkimarkkinapaikkoina toimivien kauppapaikkojen välillä on objektiivinen ero. Ensimarkkinoiden kauppapaikan kautta yritykset pääsevät julkisille markkinoille, joten sillä on erittäin merkittävä rooli osakkeen elinkaaressa ja likviditeetissä. Tämä koskee etenkin osakkeita, jotka on otettu kaupankäynnin kohteeksi pienemmillä säännellyillä markkinoilla ja joilla tyypillisesti käydään kauppaa pääasiassa ensimarkkinoiden kauppapaikassa. Kun tietyn osakkeen kauppaa edeltävässä vaiheessa läpinäkyvä kaupankäynti tapahtuu ainoastaan tai valtaosin ensimarkkinoiden kauppapaikassa, tämä pienempi kauppapaikka on tavanomaista tärkeämpi kyseisen osakkeen hinnanmuodostuksen kannalta. Perusmarkkinatiedot, joita pienemmät säännellyt markkinat toimittavat konsolidoituihin kauppatietoihin, ovat sen vuoksi määräävämmässä asemassa kyseisessä kauppapaikassa kaupankäynnin kohteeksi otettujen osakkeiden hinnanmuodostuksessa. Suosituimmuuskohtelua tulojen jakojärjestelmässä pidetään sen vuoksi asianmukaisena, jotta nämä pienemmät pörssit pystyvät ylläpitämään paikallista kaupankäynnin kohteeksi ottamista ja jotta voidaan turvata monipuolinen ja elinvoimainen ekosysteemi pääomamarkkinaunionin tavoitteiden mukaisesti.

(23)Pienet säännellyt markkinat ovat sellaisia säänneltyjä markkinoita, joissa kaupankäynnin kohteeksi otetaan osakkeita liikkeeseenlaskijoilta, joille kaupankäynti jälkimarkkinoilla on yleensä vähemmän likvidiä kuin kaupankäynti suuremmilla säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otetuilla osakkeilla.Jotta voidaan välttää se, että pienemmät kaupankäyntivolyymit (tai nimellisarvot) aiheuttaisivat pienemmille pörsseille kielteisiä seurauksia osakkeiden konsolidoituja kauppatietoja varten suunnitellussa tulojen jakojärjestelmässä, näistä vähemmän likvideillä osakkeilla käytyä kauppaa koskevista tiedoista olisi saatava suurempi korvaus kuin niiden nimellisen kaupankäyntiarvon perusteella voitaisiin olettaa.Se, onko osake vähemmän likvidi, olisi määritettävä sen perusteella, mikä on kauppaa edeltävässä vaiheessa sen läpinäkyvä likviditeetti säännellyillä markkinoilla, joilla kyseinen vähemmän likvidi osake on otettu kaupankäynnin kohteeksi, suhteessa kyseisen osakkeen keskimääräiseen päivävaihtoon.

(24)Koska konsolidoidut kauppatiedot ovat EU:n rahoitusmarkkinoilla uusi ilmiö, arvopaperimarkkinaviranomaiselle olisi annettava tehtäväksi toimittaa Euroopan komissiolle arviointi säänneltyjä markkinoita varten suunnitellusta tulojen jakojärjestelmästä osakkeiden konsolidoitujen kauppatietojen osalta. Kyseinen kertomus olisi laadittava konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajan vähintään 12 kuukauden toiminnan perusteella ja tämän jälkeen komission pyynnöstä silloin, kun se katsotaan tarpeelliseksi tai asianmukaiseksi. Arvioinnissa olisi keskityttävä erityisesti tarkastelemaan, voidaanko pienten säänneltyjen markkinoiden osuudella konsolidoitujen kauppatietojen tarjoajan tuloista turvata tasapuolisesti ja tuloksellisesti se rooli, joka näillä markkinoilla on omassa paikallisessa rahoituksen ekosysteemissään. Komissiolle olisi annettava valta tarkistaa jakomekanismia delegoidulla säädöksellä silloin, kun se on tarpeen tai asianmukaista.