FI Euroopan unionin virallinen lehti C 188/10

Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomus (1)

Lentorahti (päätöksen antaminen uudelleen)

(AT.39258)

(2017/C 188/10)

JOHDANTO

1. Komissio antoi 9. marraskuuta 2010 asiassa COMP/39.258 Lentorahti päätöksen C(2010) 7694 final Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan, ETA-sopimuksen 53 artiklan ja Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisen lentoliikennettä koskevan sopimuksen 8 artiklan mukaisesta menettelystä, jäljempänä ’vuoden 2010 päätös’ (2). Kaikki yritykset, joille kyseinen kartellin sakottamista koskeva päätös oli osoitettu, nostivat yhtä lukuun ottamatta päätöksestä kumoamiskanteen (joka koski koko päätöstä tai osia siitä).

2. Unionin yleinen tuomioistuin katsoi 16. joulukuuta 2015 päivätyissä 13 tuomiossa, jäljempänä ’vuoden 2015 tuomiot’ (3), että vuoden 2010 päätöstä ei perusteltu riittävästi (4). Yleisen tuomioistuimen haluttiin kumoavan joko kokonaan tai osittain vuoden 2010 päätös sen kyseenalaistaneiden osapuolten osalta (5).

3. Vuoden 2015 tuomioissa todettiin, että Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan 2 kohdan mukaista vaatimusta riittävistä perusteluista ei ollut noudatettu. Tuomioissa ei käsitelty aineellisia perusteita. Päätösluonnos, johon tämä kertomus liittyy, korvaa vuoden 2010 päätöksen siinä määrin kuin se on kumottu. Siinä pyritään korjaamaan vuoden 2015 tuomioissa esitetyt puutteet ja selvittämään tiettyjen yritysten rakenteessa vuodesta 2010 tapahtuneet muutokset.

Toukokuun 2016 kirjeet

4. Komission kilpailupääosasto kirjoitti 20. toukokuuta 2016 vuoden 2015 tuomioiden antamiseen johtaneiden 13 muutoksenhaun tekijälle. Kirjeissä, jäljempänä ’toukokuun 2016 kirjeet’, ilmoitettiin kyseisille osapuolille kilpailupääosaston aikeesta ehdottaa komissiolle uuden päätöksen antamista asiassa AT.39258. Päätös osoitettaisiin oikeushenkilöille, joita yleiselle tuomioistuimelle jätetyt 13 muutoksenhakua koskevat, siltä osin kuin vuoden 2010 päätös oli kumottu kunkin hakijan osalta. Päätöksessä todettaisiin, että kukin hakija, joka on jättänyt yleiselle tuomioistuimelle muutoksenhaun, osallistui yhtenä kokonaisuutena pidettävään ja jatkuvaan rikkomiseen vuoden 2010 päätöksessä tarkoitettujen reittien osalta. Ehdotetussa uudessa päätöksessä olisi kyseisten kirjeiden mukaan jonkin verran mukautettava vuoden 2010 päätöksen johdanto-osaa ja artiklaosaa, mutta se ei johtaisi uusiin väitteisiin eikä muuttaisi 18. joulukuuta 2007 annetun väitetiedoksiannon väitteiden sisältöä. Kirjeissä ilmaistiin kilpailupääosaston näkökanta, jonka mukaan kyseinen uusi päätös olisi hyväksyttävissä asianomaisen oikeuskäytännön mukaisesti, sillä vuoden 2010 päätös kumottiin ”menettelyllisin perustein” (6). Niissä kehotettiin antamaan huomautuksia kilpailupääosaston suunnittelemista toimista.

Asianomaisten osapuolten vastaukset

5. Kaikki yritykset, joille toukokuun 2016 kirjeet oli osoitettu, vastasivat kirjeisiin ja jotkut antoivat kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle kopion kilpailupääosastolle lähettämästään vastauksesta.

6. Jotkut yritykset kritisoivat saamaansa toukokuun 2016 kirjettä siitä, että se oli liian epämääräinen. Kirjeissä ei annettu yksityiskohtia ”mukauttamisesta”, minkä vuoksi ne väittivät, että niiden kyky tehdä perusteellisia huomautuksia kilpailupääosaston uudessa päätösehdotuksessa yksilöimästä rikkomisesta oli enemmän tai vähemmän rajoitettu.

7. Useat yritykset väittivät, että päinvastoin kuin tämän kertomuksen alaviitteessä 6 mainittuihin tuomioihin johtaneissa tilanteissa (PVC II -oikeuskäytäntö), vuoden 2015 tuomioissa esitettyjä virheitä on muitakin kuin päätöksen antamisen loppuvaiheen puhtaisiin muodollisuuksiin liittyvät virheet, jotka voidaan korjata suhteellisen helposti.

8. Jotkut samat yritykset totesivat, että komissio ei siten voisi oikeudellisesti antaa uutta päätöstä asiassa AT.39258, vaikka eivät viitanneetkaan tiettyyn oikeusperustaan. Toiset olivat sitä mieltä, että komissio ei voi antaa uutta päätöstä ilman uutta väitetiedoksiantoa ja antamatta asianomaisille osapuolille mahdollisuutta saada tulla uudestaan kuulluksi myös suullisesti. Jotkut viimeksi mainitut yritykset väittivät, että asianomaisessa oikeuskäytännössä oli esitetty seikkoja, jotka kyseenalaistavat sen, täyttyvätkö vaatimukset sen toteennäyttämisestä, että yritykset osallistuivat yhtenä kokonaisuutena pidettävään ja jatkuvaan rikkomiseen.

9. Tietyt yritykset totesivat myös, että uudella päätöksellä ei voida lisätä niiden vastuuta verrattuna vuoden 2010 päätöksessä määrättyyn vastuun määrään.

Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan huomiot toukokuun 2016 kirjeiden vastauksiin

10. Mikään yrityksistä, joille toukokuun 2016 kirjeet oli osoitettu, ei osoittanut minulle pyyntöä kyseisten kirjeiden saamisen jälkeen. Edellä mainittujen seikkojen osalta on kuitenkin syytä ottaa huomioon seuraava.

11. Oikeus saada tulla kuulluksi koskee komission väitteitä ja näyttöä, johon se perustaa väitteensä. Se ei kuitenkaan koske komission lopullista kantaa, jonka komissio aikoo hyväksyä kilpailulainsäädännön rikkomista koskevassa päätöksessä (7). Toukokuun 2016 kirjeitä ei voida sen vuoksi kritisoida asianmukaisesti sen perusteella, että niissä ei annettu yksityiskohtia mukautuksista, jotka kilpailupääosasto aikoi tehdä uuden päätöksen antamiseksi tässä asiassa. Toukokuun 2016 kirjeissä pyydettiin mielipiteitä kilpailupääosaston suunnittelemasta uudesta päätösehdotuksesta, jolla korjataan vuoden 2015 tuomioissa esitetyt virheet. Olisi ollut ennenaikaista esittää tarkan yksityiskohtaisesti kaikki mukautukset, jotka kilpailun pääosasto piti tarpeellisena virheiden korjaamiseksi. Lisäksi yrityksiltä, joille toukokuun 2016 kirjeet oli osoitettu, pyydettiin itse asiassa huomautuksia kyseisissä kirjeissä esitetyistä seikoista.

12. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan 2 kohdan mukaisen riittäviä perusteita koskevan vaatimuksen rikkomista pidetään mainitun sopimuksen 263 artiklassa tarkoitetun ”olennaisen menettelymääräyksen” rikkomisena (8). Vaikka vuoden 2010 päätöksen virheet, jotka esitettiin vuoden 2015 tuomioissa, eivät olleet samoja kuin PVC II-oikeuskäytännössä, ei voida vetää sitä johtopäätöstä, että vuoden 2015 tuomioissa esitetty lainvastaisuus koskee sisältöä eikä muotoa. PVC II-oikeuskäytäntöä sovelletaan siten asiassa AT.39258 vallinneeseen tilanteeseen vuoden 2015 tuomioiden antamisen jälkeen.

13. Vuoden 2015 tuomioissa ei päätetty siitä, oliko kartelli muodostettu eikä siinä tarkasteltu asiasta vuoden 2010 päätöksessä tehdyn arvioinnin lainmukaisuutta (9). Lainvoimaisuuden periaatetta ei sen vuoksi oteta huomioon (10). Lisäksi vuoden 2015 tuomioissa toteutettuja eri päätösten kumoamisia ei voida pitää syytteen hylkäämisenä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 50 artiklaan sisältyvää ne bis in idem -periaatetta sovellettaessa. Kumpikaan näistä periaatteista ei estä komissiota jatkamasta menettelyjä vuoden 2010 päätöksen aiheena olleiden käytänteiden osalta (11). Missään toukokuun 2016 kirjeisiin lähetetyissä vastauksissa ei esitetty, että komission asiassa AT.39258 antamaa uutta päätöstä ei voida hyväksyä muista syistä.

14. Väitetiedoksianto, ei vuoden 2010 päätös, on merkityksellinen sovellettaessa oikeutta saada tulla kuulluksi komission väitteiden yhteydessä asiassa AT.39258 (12). Vuoden 2015 tuomioissa esitetty lainvastaisuus tapahtui vuoden 2010 päätöksen päättämis- ja hyväksymisvaiheessa. Ne eivät itsessään vaikuttaneet väitetiedoksiannon lainmukaisuuteen eikä asianomaisten osapuolten kuulemiseen (13). Komissio on sen vuoksi oikeutettu jatkamaan menettelyä asiassa AT.39258 siitä kohdasta, jossa vuoden 2015 tuomioissa esitetty lainvastaisuus tapahtui (14).

15. Ottamatta kantaa siihen väitteeseen, että yhtenä kokonaisuutena pidettävän ja jatkuvan rikkomisen käsitettä koskeva oikeuskäytäntö on kehittynyt väitetiedoksiannon tai vuoden 2010 päätöksen antamisen jälkeen, olisi palautettava mieliin, että EU:n tuomioistuinten mukaan oikeuskäytännössä tapahtunut kehitys ei voi itsessään tehdä uusia kuulemisia tarpeellisiksi yhtään enempää kuin jos kyseinen kehitys tapahtuisi hallinnollisissa menettelyissä ennen lopullisen päätöksen antamista (15). Joka tapauksessa joidenkin toukokuun kirjeisiin lähetettyjen vastausten sisältö antaa aihetta todeta, että kyseiset kirjeet mahdollistivat käytännössä yritysten, joille kirjeet oli osoitettu, esittää oikeudellisia väitteitä asianomaisen oikeuskäytännön perusteella.

16. Jos komissio päättää korvata vuoden 2010 päätöksen siltä osin kuin se on kumottu, sen on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 266 artiklan mukaisesti poistettava vuoden 2015 tuomioissa esitetty lainvastaisuus. Komissio voi mukauttaa vuoden 2010 päätöksessä käytettyä tekstiä myös tavalla, joka joidenkin yritysten, joille toukokuun 2016 kirje oli osoitettu, mukaan vaikuttaisi niiden vastuuseen verrattuna vuoden 2010 päätöksen artiklaosaan erityisesti, jos se tehdään päätöksen mitätöivien ristiriitaisuuksien poistamiseksi. Toisin kuin joissakin toukokuun 2016 kirjeisiin lähetetyissä vastauksissa todettiin, pelkkä mahdollisuus sille, että vuoden 2010 päätöksen ja asiaa AT.39258 koskevan uuden päätöksen välillä on eroja, ei ole perustelu uuden väitetiedoksiannon antamiseen tai uuden suullisen kuulemisen järjestämiseen (16).

17. Toukokuun 2016 kirjeisiin lähetetyissä vastauksissa esille tuoduissa väitteissä ei ole havaittu menettelyllisiä seikkoja, jotka vaikuttavat uuden päätöksen antamisen lainmukaisuuteen asiassa AT.39258 kuten toukokuun 2016 kirjeissä esitettiin.

Pyyntö, joka koskee väitetiedoksiannon jälkeen vastaanotettuja asianosaisten puolesta mahdollisesti puhuvia asiakirjoja

18. Vastauksena toukokuun 2016 kirjeeseen yksi yritys, jolle kirje oli osoitettu, pyysi (kuten se oli tehnyt ennen vuoden 2010 päätöstä) saada tutustua kaikkiin asianosaisten puolesta mahdollisesti puhuviin asiakirjoihin, jotka komissio oli saanut väitetiedoksiannon antamisen jälkeen vuonna 2007. Vuoden 2016 pyyntö koski erityisesti kaikkia asianosaisten puolesta mahdollisesti puhuvia tietoja, jotka komissio olisi voinut saada vuoden 2015 tuomioihin johtaneessa tuomioistuinkäsittelyssä, ja sitä, että asiaa M.3770 Lufthansa/Swiss koskevista asiakirjoista se osa, joka on tietyn vuoden 2010 päätöksen alaviitteen kannalta merkityksellinen, lisättäisiin asiaa AT.39258 koskeviin asiakirjoihin.

19. Kilpailun pääosasto vastasi 14. lokakuuta 2016 päivätyllä kirjeellä. Kyseisessä kirjeessä selitettiin, että niiden asiakirjojen tarkastelussa, jotka komissio sai väitetiedoksiannon jälkeen, ei ollut havaittu mitään asianosaisten puolesta mahdollisesti puhuvia todisteita, joita kyseinen vastaanottaja ei olisi voinut jo aiemmin tarkastella. Pyynnön osalta, joka koski asiaa M.3770 koskevien asiakirjojen osan lisäämistä asiaa AT.39258 koskeviin asiakirjoihin, kirjeessä todettiin, että asianomaisessa alaviitteessä viitattiin ainoastaan komission asiassa M.3770 antaman tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen julkiseen versioon eikä mihinkään kyseistä asiaa koskeviin asiakirjoihin sisältyvään dokumenttiin.

20. Uuden päätöksen antamista koskevan menettelyn varsin myöhäisessä vaiheessa sama yritys, jolle kirje oli osoitettu, lähetti minulle kirjeen, jossa se kyseenalaisti kilpailun pääosaston 14. lokakuuta 2016 antaman vastauksen. Huomautin kirjallisessa vastauksessani kyseisen kirjeen viivästymisestä ja selitin, miksi huomautukset eivät olleet perusteltuja.

Päätösluonnos

21. Yksittäisille yrityksille päätösluonnoksessa määrätyt sakot eivät ylitä vuoden 2010 päätöksessä vahvistettuja määriä.

22. Olen tutkinut päätöksen 2011/695/EU 16 artiklan mukaisesti, käsitelläänkö päätösluonnoksessa ainoastaan sellaisia väitteitä, joista osapuolille on annettu mahdollisuus esittää näkemyksensä. Katson, että asia on näin.

PÄÄTELMÄ

23. Edellä esitetyn perusteella ja ottaen huomioon, että edellä 20 kohdassa mainittua kirjettä lukuun ottamatta minulle ei ole esitetty pyyntöjä tai valituksia, katson, että menettelyllisiä oikeuksia on kunnioitettu uuden päätöksen antamismenettelyssä asiassa AT.39258.

Brysselissä 9 päivänä maaliskuuta 2017. Wouter WILS

(1) Laadittu kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13 päivänä lokakuuta 2011 annetun Euroopan komission puheenjohtajan päätöksen (EUVL L 275, 20.10.2011, s. 29), jäljempänä ’päätös 2011/695/EU’, 16 ja 17 artiklan mukaisesti.

(2) Vuoden 2010 päätös oli osoitettu seuraaville yrityksille: Air Canada, Air France-KLM, Société Air France, KLM NV, British Airways plc, Cargolux Airlines International S.A, Cathay Pacific Airways Limited, Japan Airlines, Japan Airlines International Co., Ltd., LAN Airlines SA, LAN Cargo SA, Lufthansa Cargo AG, Deutsche Lufthansa AG, SWISS International Air Lines AG, Martinair Holland NV, Qantas Airways Limited, SAS AB, SAS Cargo Group A/S, SCANDINAVIAN AIRLINES SYSTEM Denmark – Norway – Sweden, Singapore Airlines Cargo Pte Ltd and Singapore Airlines Limited.

(3) Tuomiot seuraavissa asioissa: Air Canada v. komissio (T-9/11, EU:T:2015:994); Koninklijke Luchtvaart Maatschappij v. komissio (T-28/11, EU:T:2015:995); Japan Airlines v. komissio (T-36/11, EU:T:2015:992); Cathay Pacific v. komissio (T-38/11, EU:T:2015:985); Cargolux Airlines v. komissio (T-39/11, EU:T:2015:991); Latam Airlines Group ja Lan Cargo v. komissio (T-40/11, EU:T:2015:986); Singapore Airlines ja Singapore Airlines Cargo v. komissio (T-43/11, EU:T:2015:989); Deutsche Lufthansa ja muut v. komissio (T-46/11, EU:T:2015:987); British Airways v. komissio (T-48/11, EU:T:2015:988); SAS Cargo Group ja muut v. komissio (T-56/11, EU:T:2015:990); Air France-KLM v. komissio (T-62/11, EU:T:2015:996); Air France v. komissio (T-63/11, EU:T:2015:993); ja Martinair Holland v. komissio (T-67/11, EU:T:2015:984).

(4) Ks. esimerkiksi tuomiot asioissa Martinair Holland v. komissio (EU:T:2015:984, 25, 72, 78, 83 ja 84 kohta) ja Cargolux Airlines v. komissio (EU:T:2015:991, 27, 28, 72, 79, 83 ja 84 kohta).

(5) Vuoden 2010 päätös kumottiin osittain yrityksen British Airways plc osalta (asia T-48/11) sekä yritysten Deutsche Lufthansa AG, Lufthansa Cargo AG ja Swiss International Air Lines AG osalta (asia T-46/11). Se kumottiin kokonaan muiden sen kyseenalaistaneiden yritysten osalta. Sen yrityksen osalta, jolle päätös oli osoitettu ja joka ei kyseenalaistanut sitä, vuoden 2010 päätös oli lopullinen.

(6) Toukokuun 2016 kirjeissä viitattiin tältä osin tuomioihin asioissa Limburgse Vinyl Maatschappij ja muut v. komissio (C-238/99 P, C-244/99 P, C-245/99 P, C-247/99 P, C-250/99 P – C-252/99 P ja C-254/99 P, EU:C:2002:582, EU:C:2002:582, 44–53, 59–69 72–76 kohta); SP v. komissio (T-472/09 ja T-55/10, EU:T:2014:1040, 277–281 kohta); ja Lucchini v. komissio (T-91/10, EU:T:2014:1033, 173 kohta).

(7) Ks. muun muassa tuomiot asioissa BASF v. komissio (T-15/02, EU:T:2006:74, 94 kohta) sekä IMI ja muut v. komissio (T-18/05, EU:T:2010:202, 109 ja 111 kohta).

(8) Tuomiot muun muassa asioissa komissio v. Irlanti ja muut (C-89/08 P, EU:C:2009:742, 34 kohta) sekä Cargolux Airlines v. komissio (EU:T:2015:991, 27 kohta).

(9) Tilanne vastaa asiassa Limburgse Vinyl Maatschappij ja muut v. komissio (EU:C:2002:582) annetun tuomion 60 kohdassa kuvattua tilannetta. Ks. esimerkiksi tuomiot asioissa Singapore Airlines ja Singapore Airlines Cargo v. komissio (EU:T:2015:989, 30–33 kohta ja 90–92 kohta) sekä SAS Cargo Group ja muut v. komissio (EU:T:2015:990, 29–33 kohta, 90 ja 91 kohta).

(10) Ks. tuomiot asioissa Limburgse Vinyl Maatschappij ja muut v. komissio (EU:C:2002:582, 44, 46 ja 47 kohta) ja ThyssenKrupp Nirosta v. komissio (C-352/09 P, EU:C:2011:191, 123 kohta).

(11) Ks. ne bis in idem-periaatteen osalta vastaavasti tuomio asiassa Limburgse Vinyl Maatschappij ja muut v. komissio (EU:C:2002:582, 62 kohta).

(12) Ks. vastaavasti tuomiot asioissa Limburgse Vinyl Maatschappij ja muut v. komissio (EU:C:2002:582, 98 kohta); Lucchini v. komissio (EU:T:2014:1033, 177 kohta); sekä Leali ja Acciaierie e Ferriere Leali Luigi v. komissio (T-489/09, T-490/09 ja T-56/10, EU:T:2014:1039, 284 kohta).

(13) Ks. muun muassa tuomiot asioissa Limburgse Vinyl Maatschappij ja muut v. komissio (EU:C:2002:582, 73 kohta) sekä SP v. komissio (EU:T:2014:1040, 277 kohta).

(14) Ks. vastaavasti tuomio asiassa Lucchini v. komissio (EU:T:2014:1033, 173 kohta ja mainittu oikeuskäytäntö).

(15) Ks. tuomiot asioissa Limburgse Vinyl Maatschappij ja muut v. komissio (EU:C:2002:582, 91 ja 92 kohta) sekä IRO v. komissio (T-69/10, EU:T:2014:1030, 141 kohta).

(16) Ks. vastaavasti tuomio asiassa Limburgse Vinyl Maatschappij ja muut v. komissio (EU:C:2002:582, kohta 97).