Ehdotus neuvoston asetus lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen muun muassa Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien elektronisten vaakojen tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2605/2000 muuttamisesta /* KOM/2005/0144 lopull. */





Bryssel 15.4.2005 KOM(2005) 144 lopullinen Ehdotus NEUVOSTON ASETUS lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen muun muassa Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien elektronisten vaakojen tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2605/2000 muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT Komissio ilmoitti elokuussa 2004 asetuksella (EY) N:o 1408/2004 lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen muun muassa Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien elektronisten vaakojen tuonnissa annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 2605/2000 liittyvän uutta viejää koskevan tarkastelun vireillepanosta. Asetuksella myös kumottiin kahden keskenään etuyhteydessä olevan ja tarkastelun vireillepanoa pyytäneen kiinalaisyrityksen, Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. ja Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd., jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, tuontiin sovellettava tulli ja säädettiin kyseisen tuonnin kirjaamisvelvoitteesta. Suoritetun tutkimuksen päätelmien perusteella pyynnön esittäjä ei täytä markkinatalouskohtelun mutta kylläkin yksilöllisen kohtelun ehdot, mistä syystä siihen olisi sovellettava 52,6 prosentin yksilöllistä tullia. Tästä syytä ehdotetaan, että neuvosto hyväksyisi liitteenä olevan asetusehdotuksen, jotta asetus voitaisiin julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä viimeistään 3. toukokuuta 2005. Ehdotus NEUVOSTON ASETUS lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta tiettyjen muun muassa Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien elektronisten vaakojen tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2605/2000 muuttamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96[1] , jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 4 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, sekä katsoo seuraavaa: A. VOIMASSA OLEVAT TOIMENPITEET Tällä hetkellä voimassa olevat toimenpiteet, joita sovelletaan Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, peräisin olevien tiettyjen elektronisten vaakojen tuonnissa yhteisöön, ovat neuvoston asetuksella (EY) N:o 2605/2000[2] käyttöön otetut lopulliset polkumyyntitullit. Kyseisellä asetuksella otettiin käyttöön polkumyyntitullit myös Taiwanista ja Korean tasavallasta peräisin olevien elektronisten vaakojen tuonnissa. B. MENEILLÄÄN OLEVA TUTKIMUS 1. Tarkastelupyyntö Sen jälkeen kun komissio oli ottanut Kiinasta peräisin olevien elektronisten vaakojen tuonnissa käyttöön lopulliset polkumyyntitullit, se sai kahdelta keskenään etuyhteydessä olevalta kiinalaisyritykseltä, Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. ja Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. , jäljempänä ’pyynnön esittäjä’, pyynnön asetukseen (EY) N:o 2605/2000 liittyvän uuden viejän tarkastelun vireille panemiseksi perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Pyynnön esittäjä väitti, ettei se ollut etuyhteydessä yhteenkään kiinalaiseen vientiä harjoittavaan tuottajaan, joihin sovellettiin elektronisten vaakojen osalta voimassa olevia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä. Lisäksi se väitti, ettei se ollut vienyt elektronisia vaakoja yhteisöön 1 päivän syyskuuta 1998 ja 31 päivän elokuuta 1999 välisenä aikana, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimusajanjakso’, vaan että se oli alkanut viedä niitä yhteisöön kyseisen ajanjakson jälkeen. 2. Uutta viejää koskevan tarkastelun vireillepano Komissio tutki pyynnön esittäjän toimittaman näytön ja katsoi sen riittäväksi pannakseen vireille perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisen tarkastelun. Kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa ja annettuaan kyseiselle yhteisön tuotannonalalle tilaisuuden esittää huomautuksia komissio pani asetuksella (EY) N:o 1408/2004[3] vireille asetukseen (EY) N:o 2605/2000 liittyvän tarkastelun pyynnön esittäjän osalta ja aloitti tutkimuksensa. Komission asetuksella, jolla tarkastelu pantiin vireille, kumottiin asetuksella (EY) N:o 2605/2000 pyynnön esittäjän tuottamien elektronisten vaakojen tuonnissa käyttöön otettu 30,7 prosentin polkumyyntitulli. Samalla tulliviranomaisia kehotettiin perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan nojalla toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet tällaisen tuonnin kirjaamiseksi. 3. Tarkasteltavana oleva tuote Tämän tarkastelun kohteena oleva tuote on sama kuin Kiinasta peräisin olevien elektronisten vaakojen tuonnissa voimassa olevien toimenpiteiden käyttöönottoon johtaneessa tutkimuksessa, jäljempänä ’alkuperäinen tutkimus’, eli vähittäiskaupassa käytettävät elektroniset vaa'at, joiden kuormitusraja on enintään 30 kg, joissa on painon, yksikköhinnan ja maksettavan hinnan digitaalinäyttö (riippumatta siitä, onko ne varustettu laitteella näiden tietojen tulostamiseksi), jotka yleensä ilmoitetaan CN-koodiin ex 8423 81 50 (Taric-koodi 8423 81 50 10) kuuluviksi ja jotka ovat peräisin Kiinasta. 4. Asianomaiset osapuolet Komissio ilmoitti tarkastelun vireillepanosta virallisesti pyynnön esittäjälle ja viejämaan edustajille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja tulla kuulluiksi. Lisäksi komissio lähetti pyynnön esittäjälle lomakkeen markkinatalouskohtelun pyytämistä varten sekä kyselylomakkeen ja sai vastaukset annettuun määräaikaan mennessä. Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin määrittelemisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot, myös markkinatalousasemaa koskevan pyynnön, ja pyynnön esittäjän toimitiloihin tehtiin tarkastuskäynti. 5. Tutkimusajanjakso Polkumyyntitutkimus käsitti 1 päivän heinäkuuta 2003 ja 30 päivän kesäkuuta 2004 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. C. TUTKIMUKSEN TULOKSET 1. Uuden viejän kelpoisuus Tutkimuksessa vahvistui, että pyynnön esittäjä ei ollut vienyt tarkasteltavana olevaa tuotetta alkuperäisellä tutkimusajanjaksolla ja että se oli aloittanut yhteisöön suuntautuvan viennin kyseisen ajanjakson jälkeen. Lisäksi pyynnön esittäjä pystyi osoittamaan, että se ei ollut etuyhteydessä yhteenkään kiinalaiseen viejään tai tuottajaan, joihin sovelletaan Kiinasta peräisin olevien elektronisten vaakojen tuonnissa voimassa olevia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä. Tässä yhteydessä vahvistetaan, että pyynnön esittäjää olisi pidettävä perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaisena uutena viejänä. 2. Markkinatalouskohtelu Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti Kiinasta peräisin olevaa tuontia koskevissa polkumyyntitutkimuksissa normaaliarvo määritetään mainitun artiklan 1–6 kohdan mukaisesti niille tuottajille, joiden on todettu täyttävän perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa esitetyt vaatimukset, eli jos osoitetaan, että samankaltaisen tuotteen valmistus ja myynti on tapahtunut markkinatalousolosuhteissa. Nämä vaatimukset ovat lyhyesti seuraavat: liiketoimintaa koskevat päätökset tehdään markkinasignaalien perusteella ilman merkittävää valtion puuttumista, ja kustannukset heijastavat markkina-arvoa; yrityksillä on yksi ainoa selkeä kirjanpito, joka on riippumattoman tarkastuksen kohteena kansainvälisten kirjanpitonormien (IAS) mukaisesti ja jota sovelletaan kaikkeen toimintaan; aiemmasta keskusjohtoisesta talousjärjestelmästä peräisin olevia vääristymiä ei ole; vakauden ja oikeusvarmuuden takaa konkurssi- ja omaisuuslainsäädäntö; valuuttamuunnokset tehdään markkinahintaan. Pyynnön esittäjä pyysi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan perusteella markkinatalouskohtelua. Yhteisön vakiintuneena käytäntönä on selvittää, täyttävätkö keskenään etuyhteydessä olevat yritykset kokonaisuutena markkinatalouskohtelun myöntämisedellytykset. Tästä syystä yrityksiä Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. ja Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. pyydettiin täyttämään lomake markkinatalouskohtelun pyytämistä varten. Molemmat yritykset täyttivät markkinatalouskohtelun pyytämistä koskevan lomakkeen annetussa määräajassa. Komissio hankki kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot ja tarkasti kaikki markkinatalouskohtelua koskevissa hakemuksissa esitetyt tiedot asianomaisten yritysten toimitiloissa. Katsottiin, että pyynnön esittäjälle ei pitäisi myöntää markkinatalouskohtelua sillä perusteella, että kyseiset kaksi keskenään etuyhteydessä olevaa kiinalaisyritystä eivät täyttäneet perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa säädetyistä vaatimuksista kahta ensimmäistä. Mitä tulee vaatimuksista ensimmäiseen, kahdesta keskenään etuyhteydessä olevasta kiinalaistuottajasta toisen yhtiöjärjestys sallii sen valtiojohtoisen kumppanin, jonka hallussa ei ole yrityksen pääomaa ja joka esiteltiin pelkkänä ”vuokranantajana”, vaatia korvausta, jos yritys ei pääse tuotannon, myynnin ja voiton osalta asetettuihin tavoitteisiin. Lisäksi tarvittiin paikallisviranomaisten hyväksyntä, jotta rakennukset voitiin kirjata käyttöomaisuudeksi ja aloittaa maankäyttöoikeuksiin liittyvien hankintamenojen jaksottaminen. Kiinalaistuottajista toinen ei ollut koskaan maksanut vuokraa maankäyttöoikeuksista, ja se nautti kolmannen osapuolen sille maksutta myöntämistä pankkitakauksista. Näissä olosuhteissa ja ottaen huomioon, ettei yritys pystynyt osoittamaan, että sen liiketoimintaa koskevat päätökset tehdään markkinasignaalien ja markkina-arvojen perusteella ilman valtion merkittävää puuttumista asiaan, todettiin, ettei asianomainen vaatimus täyty. Toisen vaatimuksen osalta todettiin, ettei pyynnön esittäjä noudata eräitä IAS-standardeja. IAS 1:n osalta pyynnön esittäjä ei noudattanut kolmea kirjanpidon peruskäsitettä: suoriteperusteisuutta, varovaisuutta ja sisältöpainotteisuutta. Pyynnön esittäjä ei myöskään noudattanut vaihto-omaisuutta koskevaa IAS 2 -standardia, rakennuksia ei kirjattu eikä niitä koskevia poistoja tehty IAS 16:n mukaisesti eikä maankäyttöoikeuksiin liittyviä hankintamenoja jaksotettu IAS 38:n mukaisesti. Myöskään IAS 21 -standardia valuuttakurssien muutosten vaikutuksista eikä IAS 36 -standardia omaisuuserien arvon alentumisesta noudatettu. Se, että tilintarkastuskertomuksissa ei ole mainintaa useimmista IAS-standardien noudattamatta jättämisistä, osoittaa, ettei tilintarkastusta tehty IAS:n mukaisesti. Samoin on syytä korostaa, että toista keskenään etuyhteydessä olevaa kiinalaistuottajaa koskevassa varainhoitovuoden 2001 tilintarkastuskertomuksessa oli jo noteerattu vaihto-omaisuuteen liittyvät ongelmat, kun taas varainhoitovuosien 2002 ja 2003 tilintarkastuskertomuksissa todetaan, että yritys ei ole vahvistanut asiaankuuluvia, omaisuuserien arvon alentumista koskevia määräyksiä. Kyseessä oli siis toistuvat ongelmat, jotka tilintarkastaja oli vuosi toisensa jälkeen ottanut esiin ilman tulosta. Tämäkin seikka on osoitus siitä, että pyynnön esittäjän kirjanpitoaineisto ei ole luotettavaa. Pyynnön esittäjälle ja yhteisön tuotannonalalle annettiin tilaisuus esittää huomautuksia edellä esitetyistä päätelmistä. Sen jälkeen, kun neuvoa-antavaa komiteaa oli kuultu, pyynnön esittäjälle ilmoitettiin, ettei sille voitu myöntää markkinatalouskohtelua. Yhteisön tuotannonala ei esittänyt huomautuksia. Pyynnön esittäjä väitti, että valtio ei puuttunut toimintaan, että kustannukset heijastivat markkina-arvoja ja että edellä mainitut IAS-standardit eivät olleet siihen sovellettavissa. Toinen kahdesta keskenään etuyhteydessä olevasta kiinalaistuottajasta väitti erityisesti, että markkinatalousolosuhteissa tehtyyn yhteisyrityssopimukseen sisältyy yleensä yrityksen tulokseen liittyvä korvausvaatimus. Toinen tuottaja piti normaalina sitä, että yrityksen ei tarvinnut maksaa vuokraa hankkeen rakennusvaiheessa. Se myös katsoi, että rakennuksia koskevat poistot ja maankäyttöoikeuksiin liittyvien hankintamenojen jaksottaminen eivät olleet yrityskohtaisia kysymyksiä ja että Kiinan viranomaisille ei koitunut minkäänlaista hyötyä. Nämä väitteet oli hylättävä. Ensinnäkin, vaikka tämän tutkimuksen kohteen kaltaisen yhteisyrityksen olemassaolo ei sinänsä viittaa valtion puuttumiseen, yhtiöjärjestykseen sisältyy järjestelyjä, jotka sallivat valtion puuttumisen toimintaan. Erityisesti kiinalaisen kumppanin (eli paikallisviranomaisten) korvausvaatimusoikeus ei ole rajattu tapaukseen, jossa vuokraa ei makseta. Kiinalaisen kumppanin oikeudet ovat siis laajemmat kuin mitkä sille kuuluisi pelkkänä vuokranantajana. Toiseksi, vuokra oli määrä maksaa valtiolle ensimmäisiltä toimintavuosilta. Tällaisesta maksuvelvoitteesta vapauttamisesta olisi pitänyt olla maininta sopimuksessa. Lopuksi se tosiasia, että pyynnön esittäjä myönsi, etteivät yritykset itse päättäneet rakennuksia koskevista poistoista ja maankäyttöoikeuksiin liittyvien hankintamenojen jaksottamisesta, vahvistaa päätelmää siitä, että valtio voisi merkittävällä tavalla puuttua pyynnön esittäjän liiketoimintaa koskeviin päätöksiin. Pyynnön esittäjän keskeisin järjestyksessä toista vaatimusta koskeva väite oli, että Kiinan tilintarkastajakunta ei ole omaksunut IAS-standardeja. Pyynnön esittäjä myönsi, ettei niitä noudatettu, mutta katsoi, ettei komission mainitsemat IAS-standardit olleet sovellettavissa tutkimusajanjaksolla. Kuitenkin todettiin, että kaikki 17 kappaleessa mainitut IAS-standardit olivat voimassa tutkimusajanjaksolla. Pyynnön esittäjä väitti lopullisia ilmoitettuja tietoja koskevissa huomautuksissaan, että päätöstä olla myöntämättä markkinatalouskohtelua kahdelle keskenään etuyhteydessä olevalle kiinalaistuottajalle ei tehty perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan mukaisesti kolmen kuukauden kuluessa tutkimuksen vireillepanosta. Pyynnön esittäjän mukaan tämä vaikutti komission päätökseen olla tarkistamatta eräiden siihen etuyhteydessä olevien yritysten ja vertailumaassa toimivan tuottajan toimittamia tietoja, mikä vaikutti haitallisesti tutkimustulokseen. Mitä tulee kolmen kuukauden määräaikaa koskevaan väitteeseen, määräajan noudattamatta jättämisellä ei ole ilmeisiä oikeusseurauksia. On syytä huomauttaa, että markkinatalouskohtelua koskevat pyynnöt olivat puutteellisia ja edellyttivät merkittäviä selvityksiä ja lisätietoja, mikä viivästytti tutkimusta. Kahdelle keskenään etuyhteydessä olevalle vientiä harjoittavalle kiinalaistuottajalle annettiin niiden pyynnöstä lisäaikaa näiden selvitysten ja lisätietojen toimittamiseksi. Ja koska ne eivät voineet vastaanottaa tarkastusryhmää lokakuun 2004 alussa, tarkastuskäynnit tehtiin vasta kyseisen kuun jälkipuoliskolla, mikä entisestään viivästytti markkinatalouskohtelua koskevan päätöksen tekemistä. Tästä syytä tultiin siihen tulokseen, että markkinatalouskohtelua koskeva päätös oli pätevä, vaikka se tehtäisiin tai hyväksyttäisiin kolmen kuukauden määräajan jo umpeuduttua. Komissio tarkisti kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot pyynnön esittäjän tiloissa tehdyn tutkimuksen kuluessa ja hyväksyi kaikki pyynnön esittäjään etuyhteydessä olevien yritysten vientihinnan laskemista varten toimittamat tiedot. Näin ollen sillä seikalla, että tarkastuskäyntejä ei tehty kyseisten etuyhteydessä olevien yritysten tiloihin, ei ollut vahingollista vaikutusta pyynnön esittäjään. Vertailumaassa toimivaa tuottajaa koskevat päätelmät esitetään 29–41 kappaleessa. Edellä esitettyjen päätelmien perusteella tultiin siihen tulokseen, ettei pyynnön esittäjä täyttänyt perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdassa asetettuja ehtoja ja ettei markkinatalouskohtelua siitä syystä pitäisi myöntää. 3. Yksilöllinen kohtelu Pyynnön esittäjä pyysi yksilöllistä kohtelua, mikäli sille ei myönnetä markkinatalouskohtelua. Toimitettujen tietojen perusteella pääteltiin, että kaksi keskenään etuyhteydessä olevaa kiinalaisyritystä täyttivät kaikki perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa esitetyt yksilöllisen kohtelun edellytykset. Tästä syystä pääteltiin, että pyynnön esittäjälle olisi myönnettävä yksilöllinen kohtelu. 4. Polkumyynti Normaaliarvo a) Vertailumaa Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaan muille kuin markkinatalousmaille sekä niille siirtymävaiheen maille, joille ei voitu myöntää markkinatalouskohtelua, normaaliarvo määritetään vertailumaassa sovellettavan hinnan tai vastaavan laskennallisen arvon perusteella. Tämän tarkastelun vireillepanoasetuksessa komissio ilmoitti aikovansa käyttää Indonesiaa vertailumaana normaaliarvon määrittämiseksi Kiinalle ja pyysi asianomaisia osapuolia esittämään asiasta huomautuksia. Myös alkuperäisessä tutkimuksessa Indonesiaa käytettiin vertailumaana. Yksikään asianomainen osapuoli ei vastustanut valintaa. Alkuperäisessä tutkimuksessa yhteistyössä toiminut indonesialaistuottaja teki yhteistyötä myös tässä tarkastelussa ja täytti komission kyselylomakkeen. Olisi myös huomattava, että ennen kuin valinta soveltuvimmasta vertailumaasta tehtiin, myös Korean tasavallassa, Taiwanissa ja Japanissa toimiville tuottajille lähetettiin kyselylomakkeet, mutta kyseiset tuottajat eivät toimineet yhteistyössä. Edellä esitetyn ja erityisesti sen perusteella, että Indonesiaa käytettiin alkuperäisessä tutkimuksessa vertailumaana, ja koska ei ole viitteitä siitä, että Indonesian soveltuvuus vertailumaaksi olisi muuttunut, päätellään, että Indonesia on perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdassa tarkoitettu sopiva vertailumaa. Pyynnön esittäjä piti sitä, että indonesialaistuottajan tiloihin ei tässä tarkastelussa tehty tarkastuskäyntiä, kun sellainen tehtiin alkuperäisessä tutkimuksessa, syrjivänä menetelmän vaihdoksena alkuperäisen tutkimuksen ja tämän tarkastelun välillä. Pyynnön esittäjä piti syrjivänä myös sitä, että normaaliarvon laskemiseen muussa kuin markkinatalousmaassa toimivalle vientiä harjoittavalle tuottajalle käytettiin tarkistamattomia tietoja, kun niin ei toimita markkinatalousmaissa toimivia vientiä harjoittavia tuottajia koskevissa uuden viejän tarkasteluissa. Pyynnön esittäjä väitti ei-luottamuksellisiin asiakirjoihin sisältyvien tietojen perusteella, että indonesialaistuottajan kyselyvastaukset vaikuttivat puutteellisilta ja että niiden perusteella määritetty laskennallinen normaaliarvo oli summittainen. Perusasetuksen 16 artiklan mukaisesti tarkastuskäynnit eivät ole pakollisia. Näin ollen tarkastuskäynnin tekemättä jättämistä ei voida pitää syrjivänä. Lisäksi se, että indonesialaistuottajan tiloihin ei tehty tarkastelun aikana tarkastuskäyntiä, ei tarkoita sitä, etteikö toimitettuja tietoja olisi analysoitu huolellisesti. Indonesialaistuottajan toimittamat tiedot olivat johdonmukaisia alkuperäisessä tutkimuksessa toimitettujen tietojen, jotka oli tarkistettu paikalla, ja osana kyselyvastauksia toimitetun asiakirjanäytön kanssa. Tiedot olivat riittäviä laskennallisen normaaliarvon määrittämiseksi yksityiskohtaisesti jäljempänä esitetyllä tavalla. Se, että pyynnön esittäjä ei löytänyt ei-luottamuksellisista asiakirjoista kaikkia indonesialaistuottajan toimittamien tietojen luottamuksellisia yksityiskohtia, ei tee kyseisistä tiedoista riittämättömiä normaaliarvon laskemiseen. Pyynnön esittäjä ei ole myöskään esittänyt, etteikö ei-luottamuksellisiin asiakirjoihin olisi sisältynyt riittävän yksityiskohtaisia yhteenvetoja, joiden avulla luottamuksellisesti toimitetuista tiedoista olisi voinut saada kunnollisen käsityksen. Edellä esitetyn perusteella pyynnön esittäjän huomautukset tarkastuskäynneistä ja riittämättömistä tiedoista oli hylättävä. b) Normaaliarvon määrittäminen Perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti normaaliarvo määritettiin kahdelle keskenään etuyhteydessä olevalle vientiä harjoittavalle kiinalaistuottajalle vertailumaassa toimivalta tuottajalta saatujen tietojen perusteella. Vaikka kyseisen tuottajan tuotanto ja vientimyynti olivat merkittäviä, sen myynnin etuyhteydettömille asiakkaille Indonesian markkinoilla ei katsottu olevan määrältään riittävää. Tästä syystä normaaliarvo piti määrittää pyynnön esittäjän yhteisöön viemiin tuotteisiin verrattavissa oleville tuotelajeille lasketun arvon perusteella eli Indonesiassa valmistettujen elektronisten vaakojen tuotantokustannusten perusteella lisäämällä niihin kohtuullinen määrä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ja kohtuullinen voitto. Myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksina käytettiin indonesialaisvalmistajan sekä yhden sen kotimarkkinamyyntiin osallistuvan, etuyhteydessä olevan yrityksen vastaavia kustannuksia. Voittomarginaalin laskemisessa jouduttiin käyttämään alkuperäisen tutkimuksen tietoja, koska indonesialaistuottajan etuyhteydettömille asiakkaille kotimarkkinoillaan myymät määrät eivät olleet riittäviä. Päätettiin käyttää normaaliarvon laskemiseen elektronisten vaakojen tuontia Taiwanista koskevassa alkuperäisessä tutkimuksessa käytettyä voittomarginaalia. Kyseistä marginaalia pidettiin kohtuullisena, koska muita tietoja Indonesiassa myydyn samankaltaisen tuotteen kannattavuudesta ei ollut käytettävissä. Olisi myös huomattava, että vientiä harjoittavien taiwanilaistuottajien Taiwanin kotimarkkinoilla myymät elektroniset vaa’at kuuluivat kaikki alempaan tuotesegmenttiin, johon kuuluvat myös vertailumaassa toimivan tuottajan valmistamat elektroniset vaa'at. Pyynnön esittäjä väitti, että perusasetuksen 11 artiklan 9 kohdan mukaisesti normaaliarvon määrittämisessä olisi pitänyt käyttää samaa menetelmää kuin alkuperäisessä tutkimuksessa eli myyntihintoja. Edelleen se väitti, ettei mikään viittaa siihen, että alkuperäisessä tutkimuksessa olisi huomioitu etuyhteydessä olevan yrityksen myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset, koska sitä koskevassa asetuksessa asiasta ei ole mainintaa. Näyttäisikin siltä, että alkuperäisessä tutkimuksessa käytettyä metodiikkaa muutettiin ja että siitä koitui haittaa pyynnön esittäjälle. Lisäksi pyynnön esittäjä totesi, että on epätavallista käyttää alkuperäisen tutkimusajanjakson osalta muilla kuin vertailumaan markkinoilla todettua kannattavuutta. Näiden väitteiden osalta todettakoon, että 37 kappaleessa esitetyn mukaisesti käytettiin laskennallista normaaliarvoa, jota määritettäessä oli otettu huomioon alkuperäisen tutkimusajanjakson aikaisesta Taiwanin kotimarkkinamyynnistä saatu voitto, koska Indonesian kotimarkkinamyynti tutkimusajanjaksolla katsottiin riittämättömäksi normaaliarvon määrittämiseen myyntihintojen perusteella. Näin ei ollut alkuperäisessä tutkimuksessa, jossa käytettiin myyntihintoja eikä laskennallisia arvoja. Tästä syystä alkuperäistä tutkimusta koskevassa asetuksessa ei mainita myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia. Lisäksi olisi huomattava, että jos olisi käytetty Indonesian markkinoilla vähäisen elektronisten vaakojen myynnin hintoja, niiden perusteella määritetty normaaliarvo olisi ollut korkeampi. Samoin olisi käynyt, jos normaaliarvoa laskettaessa olisi käytetty Indonesian vähäisen kotimarkkinamyynnin voittomarginaalia. Näistä syistä on perusteetonta väittää, että metodiikan vaihtumisesta koitui pyynnön esittäjälle haittaa. Vientihinta Kaksi vientiä harjoittavaa keskenään etuyhteydessä olevaa kiinalaistuottajaa myi elektroniset vaakansa yhteisöön etuyhteydessä olevien, Samoalle ja Taiwaniin rekisteröityneiden yritysten (kauppiaiden) välityksellä. Vientihinta määritettiin ensimmäiseltä riippumattomalta ostajalta yhteisössä veloitetun tai veloitettavien jälleenmyyntihintojen perusteella. Vertailu Normaaliarvon ja vientihinnan vertailu tehtiin noudettuna lähettäjältä -hinnoin samassa kaupan portaassa. Tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti huomioon sellaisissa tekijöissä vallitsevat erot, joiden osoitettiin vaikuttavan hintoihin ja niiden vertailukelpoisuuteen. Tämän perusteella tehtiin soveltuvin osin oikaisuja fyysisissä ominaisuuksissa, kuljetus- ja käsittelykustannuksissa sekä palkkioissa vallitsevien erojen huomioon ottamiseksi. Normaaliarvoon tehtiin oikaisu mahdollisen tulostinliitännän arvon huomiotta jättämiseksi. Koska eräissä kahden vientiä harjoittavan, keskenään etuyhteydessä olevan kiinalaistuottajan niihin etuyhteydessä olevien myyntiyritysten välityksellä myymissä malleissa oli varsi, normaaliarvoon tehtiin oikaisu varren arvon huomioon ottamiseksi. Koska vientiä harjoittaviin kiinalaistuottajiin etuyhteydessä olevilla kauppiailla on samankaltaisia tehtäviä kuin palkkioperusteisesti toimivalla komissionäärillä, vientihintaan tehtiin oikaisu palkkion huomioon ottamiseksi perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdan mukaisesti. Palkkio laskettiin edellä tarkoitettujen tehtävien olemassaoloon viittaavan suoran näytön perusteella. Palkkion laskemisessa otettiin huomioon etuyhteydessä oleville kauppiaille tarkasteltavana olevan, kahden keskenään etuyhteydessä olevan kiinalaistuottajan tuottaman tuotteen myynnistä aiheutuneet myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset. Pyynnön esittäjä väitti, että vertailumaassa myydyn tuotteen tekniset vaatimukset olivat tiukemmat, mikä vaikutti hintojen vertailukelpoisuuteen. Koska pyynnön esittäjä ei toimittanut ensimmäistäkään esimerkkiä väittämistään tiukemmista vaatimuksista ja niiden vaikutuksesta hintojen vertailukelpoisuuteen, väitettä ei voitu hyväksyä. Pyynnön esittäjä väitti, että eräitä kyselyvastausten palauttamisen jälkeen toimitettuja tietoja olisi pitänyt käyttää kuljetus- ja käsittelykustannusten osalta vientihintaan tehdyn oikaisun laskemisessa. Väitettä ei hyväksytty ja vientihintaa oikaistiin ylöspäin. Pyynnön esittäjä väitti, että normaaliarvoon olisi pitänyt tehdä oikaisu myynninjälkeisten kustannusten, takuiden ja luottokustannusten osalta. Se myös väitti, että yhden indonesialaistuottajaan etuyhteydessä olevan yrityksen ja erään Indonesiassa toimivan jakelijan välillä allekirjoitetusta sopimuksesta aiheutuvat kustannukset olisi vähennettävä normaaliarvosta. Nämä väitteet oli hylättävä, koska pyynnön esittäjän mainitsemat kustannukset eivät sisältyneet normaaliarvon laskemisessa käytettyihin tuotantokustannuksiin eivätkä myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksiin. Näin ollen kyseisiä kustannuksia ei ole syytä vähentää normaaliarvosta. Pyynnön esittäjän mukaan perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdassa ei sallita palkkion vähentämistä siihen etuyhteydessä olevien yritysten vientihinnoista, koska varsinaista palkkiota ei maksettu. Kun vientihintaan tehdään tällainen oikaisu, normaaliarvoon olisi pitänyt tehdä vastaavanlainen oikaisu, koska indonesialaistuottajaan etuyhteydessä olevalla yrityksellä oli samat tehtävät kuin pyynnön esittäjään etuyhteydessä olevilla yrityksillä. Taiwanin kautta tapahtuneen myynnin osalta pyynnön esittäjä väitti lisäksi, että oikaisua laskettaessa oli otettu huomioon tuotantoa ja yrityshallintoa koskevat kustannukset. Käytetyn laskutavan olisi pitänyt perustua elektronisten vaakojen jakelussa ja myynnissä työskentelevien taiwanilaisyrityksen työntekijöiden määrään jakelussa ja myynnissä työskentelevien työntekijöiden kokonaismäärän sijaan. Perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan i alakohdassa ei edellytetä, että voittomarginaalin muodossa oleva palkkio on tosiasiallisesti maksettu varsinkaan silloin, kun kauppias on etuyhteydessä vientiä harjoittavaan tuottajaan, jos kauppiaan tehtävät ovat verrattavissa palkkioperusteisesti toimivan komissionäärin tehtäviin. Palkkioiden osalta pitäisi tehdä oikaisu, jos osapuolet eivät toimi komitentti–komissionääri-periaatteen pohjalta mutta pääsevät samaan taloudelliseen tulokseen toimimalla ostajana ja myyjänä. Pyynnön esittäjään etuyhteydessä olevat yritykset laskuttivat kaiken etuyhteydettömille asiakkaille suuntautuneen vientimyynnin ja määräsivät myyntihinnat, ja asiakkaat toimittivat tilaukset niille. Näin ei ollut indonesialaistuottajaan etuyhteydessä olevan yrityksen tapauksessa, jonka myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia käytettiin normaaliarvon laskemisessa. Itse asiassa myynnistä Indonesian markkinoilla huolehti toinen etuyhteydessä oleva yritys, kuten 51 kappaleessa jo selitettiin, ja tämän yrityksen myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia ei käytetty normaaliarvon laskemisessa. Tästä syystä ei ollut aiheellista tehdä normaaliarvoon tällaista oikaisua, joten pyynnön esittäjän väitteitä ei voitu hyväksyä. Palkkioiden osalta tehtävän oikaisun laskemisesta tähdennettäköön, että pyynnön esittäjä ei ole nimenomaisesta pyynnöstä huolimatta toimittanut riittävän yksityiskohtaisia tietoja, joiden avulla sen myynti-, hallinto- ja yleiskustannukset olisi voitu kohdentaa eri tavalla. Pyynnön esittäjän väite palkkioiden osalta tehtävän oikaisun laskemisesta olikin hylättävä. Polkumyyntimarginaali Perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti tuotelajikohtaista normaaliarvon painotettua keskiarvoa verrattiin tarkasteltavana olevan tuotteen vastaavan lajin vientihinnan painotettuun keskiarvoon. Vertailu osoitti polkumyyntiä esiintyvän. Yhteisön vakiintuneen käytännön mukaisesti kahdelle keskenään etuyhteydessä olevalla vientiä harjoittavalle tuottajalle on laskettu yksi polkumyyntimarginaali. Tämä keskenään etuyhteydessä oleville yrityksille Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. ja Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. laskettu polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohinnasta on 52,6 prosenttia. D. TARKASTELUN KOHTEENA OLEVIEN TOIMENPITEIDEN MUUTTAMINEN Tutkimuksen tulosten perusteella katsotaan, että pyynnön esittäjän osalta pitäisi ottaa käyttöön lopullinen polkumyyntitulli todetun polkumyyntimarginaalin tasoisena. Kyseinen marginaali on alle vahingon korjaavan koko maata koskevan tason, joka Kiinalle vahvistettiin alkuperäisessä tutkimuksessa. Tässä yhteydessä yritysten Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. ja Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. elektronisten vaakojen tuontiin sovellettava muutettu polkumyyntitulli on 52,6 prosenttia. E. POLKUMYYNTITULLIN TAANNEHTIVA KANTAMINEN Edellä esitettyjen päätelmien perusteella pyynnön esittäjään sovellettava polkumyyntitulli kannetaan taannehtivasti tarkasteltavana olevan tuotteen sen tuonnin osalta, joka on velvoitettu kirjattavaksi komission asetuksen (EY) N:o 1408/2004 3 artiklan nojalla. F. ILMOITTAMINEN Kaikille asianomaisille osapuolille ilmoitettiin ne olennaiset tosiasiat ja huomiot, joiden perusteella pyynnön esittäjän tuomien elektronisten vaakojen tuonnissa aiottiin ottaa käyttöön muutettu lopullinen polkumyyntitulli ja kantaa se taannehtivasti kirjaamisvelvoitteen alaisesta tuonnista. Osapuolten huomautukset otettiin huomioon niiltä osin kuin se oli tarkoituksenmukaista. Tämä tarkastelu ei muuta sitä päivämäärää, jona neuvoston asetuksella (EY) N:o 2605/2000 käyttöön otettujen toimenpiteiden voimassaolon on perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti määrä päättyä, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 2605/2000 1 artiklan 2 kohdassa oleva taulukko lisäämällä siihen seuraavat tiedot: Maa | Yritys | Tulli | Taric-lisäkoodi | Kiinan kansantasa-valta | Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. No. 3217 Hong Mei Road, Shanghai 201103, Kiinan kansantasavalta | 52,6 % | A561 | Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. No. 1688 Huateng Road, Huaxin Town, Qingpu District, Shanghai, Kiinan kansantasavalta | 52,6 % | A561 | Tällä asetuksella käyttöön otettava tulli kannetaan myös taannehtivasti tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa, joka on kirjattu komission asetuksen (EY) N:o 1408/2004 3 artiklan nojalla. Tulliviranomaiset velvoitetaan lopettamaan tarkasteltavana olevan, Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan ja yritysten Shanghai Adeptech Precision Co., Ltd. ja Shanghai Excell M&E Enterprise Co., Ltd. valmistaman tuotteen tuonnin kirjaaminen. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä. 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä […]. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 461/2004 (EUVL L 77, 13.3.2004, s. 12). [2] EYVL L 301, 30.11.2000, s. 42. [3] EUVL L 256, 3.8.2004, s. 8.