KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE KOLMANSILLE MAILLE MYÖNNETTÄVÄN MAKROTALOUDELLISEN RAHOITUSAVUN TOTEUTTAMISESTA VUONNA 1999

Lyhenteet

CBA // valuuttakatejärjestelmä (currency board arrangement)

KHI // kuluttajahintaindeksi

DEM // Saksan markka

EY // Euroopan yhteisö

EFF // laajennettu rahoitusjärjestely (Extended Fund Facility)

EIP // Euroopan investointipankki

ESAF // tehostettu rakennesopeutusohjelma (Enhanced Structural Adjustment Facility)

EU // Euroopan unioni

EUR // euro

FDI // suorat ulkomaiset sijoitukset

FESAL // rahoitus- ja yritysalan sopeutuslaina

EJTM // entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia

GATT // General Agreement on Tariffs and Trade

BKT // bruttokansantuote

KRL // kansainväliset rahoituslaitokset

IMF // Kansainvälinen valuuttarahasto

SAF // rakennesopeutusohjelma

SBA // valmiusluottojärjestely (Stand-By Arrangement)

USD // Yhdysvaltain dollari

alv // arvonlisävero

WTO // Maailman kauppajärjestö (World Trade Organisation)

I. JOHDANTO

II. YLEISKATSAUS

1. Tausta

2. Makrotaloudellinen rahoitusapu vuonna 1999

3. Makrotaloudellisen rahoitusavun suuntauksia

4. Vastuun jakaminen

III. ALBANIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

IV. ARMENIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

V. BOSNIA JA HERTSEGOVINA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

VI. BULGARIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

VII. ENTINEN JUGOSLAVIAN TASAVALTA MAKEDONIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

VIII. GEORGIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitustuen toteutus

IX. ROMANIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

X. UKRAINA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

I. JOHDANTO

Tässä kertomuksessa arvioidaan vuonna 1999 makrotaloudellista rahoitusapua saaneiden maiden taloudellista tilannetta, uudistusten etenemistä ja tulevaisuudennäkymiä kiinnittäen erityistä huomiota rahoitusapuun liittyvien ehtojen täyttymiseen.

Toisessa luvussa luodaan yleiskatsaus EY:n kolmansille maille myöntämään makrotaloudelliseen rahoitusapuun ja sen historialliseen taustaan, esitetään tiivistelmä vuonna 1999 toteutetuista toimenpiteistä ja analysoidaan taakan jakamista kansainvälisen rahoittajayhteisön kesken.

Myöhemmissä luvuissa käsitellään siirtymävaihetta eri näkökannoilta niissä maissa, joille neuvosto on päättänyt myöntää uutta makrotaloudellista rahoitusapua tai joille on maksettu eriä aiemmin päätetystä avusta vuoden 1999 aikana.

Kertomus toimitetaan neuvoston tekemien kolmansille maille myönnettävää yhteisön makrotaloudellista rahoitusapua koskevien päätösten mukaisesti. Kertomus on jatkoa aiempina vuosina esitetyille kertomuksille [1].

[1] Katso seuraavat komission tiedonannot neuvostolle ja Euroopan parlamentille otsakkeenaan "Kertomus kolmansille maille myönnettävän makrotaloudellisen rahoitusavun toteuttamisesta":

Liitteessä 1 esitetään täydellinen luettelo neuvoston päättämistä makrotaloudellisen rahoitusavun toimista sekä niihin liittyvistä maksuista vuoden 1999 loppuun. Liitteessä 2 tehdään yhteenveto kahdenvälisten ja monenvälisten lainanantajien antamasta makrotaloudellisesta rahoitusavusta EY:n makrotaloudellista rahoitusapua saaville maille. Liitteessä 3 esitellään tiivistetysti valikoituja makrotalouden indikaattoreita.

II. YLEISKATSAUS

1. Tausta

Yhteisön makrotaloudellinen rahoitusapu kehitettiin alun alkaen yhteisön sisäiseksi maksutasetueksi. Vuonna 1990 se ulotettiin koskemaan kolmansia maita erityisesti Keski- ja Itä-Euroopassa, mutta vähitellen myös entisen Neuvostoliiton ja Välimeren alueella. Makrotaloudellisen rahoitusavun tarkoituksena on tukea maiden poliittista ja taloudellista uudistusta.

Euroopan yhteisö päätti 1990-luvun alussa laajentaa Keski- ja Itä-Euroopan maille (KIE-maat) annettavaa makrotaloudellista rahoitusapua tukeakseen maiden siirtymistä markkinatalouteen. Samalla päätettiin, että 24 teollisuusmaan (G-24-maat) kesken sovitun rahoitusavun koordinoinnin puitteissa komissio ottaa muitakin lainanantajia mukaan tukemaan samalla tavoin KIE-maiden talousohjelmia, joita ne toteuttavat yhdessä Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja Maailmanpankin kanssa.

Useita EY:n ja G-24-maiden keskenään sopimia maksutaseen tukitoimia toteutettiin vuosina 1990-1994, ja ne kattoivat suurimman osan KIE-maista. Tämän jälkeen EY:n makrotaloudellinen rahoitusapu on alueella keskitetty pääasiassa Balkanin maihin ja erityisesti entisen Jugoslavian maihin. Lisäksi neuvosto on 1990-luvun alusta lähtien päättänyt useista Keski- ja Itä-Euroopan alueen ulkopuolelle kohdistettavista toimista, joilla on tuettu joitakin uusia itsenäisiä valtioita ja muutamaa Välimeren maata. Näilläkin toimilla tuetaan edunsaajamaiden poliittisia ja taloudellisia uudistuspyrkimyksiä, ja ne toteutetaan yhdessä IMF:n ja Maailmanpankin tukiohjelmien kanssa. Yhteisön toimissa noudatetaan edelleen tämän tyyppiseen rahoitusapuun soveltuvia periaatteita. Periaatteissa korostetaan avun poikkeuksellisuutta, siihen liittyviä makrotaloudellisia ehtoja ja sitä, että se täydentää kansainvälisten rahoituslaitosten rahoitusta. Yhteisön makrotaloudellisella rahoitusavulla on tuettu erityisesti edunsaajamaiden pyrkimyksiä taloudellisten uudistusten ja rakennemuutosten toteuttamiseksi. Rahoitusapua on toteutettu tiiviissä yhteistyössä IMF:n ja Maailmanpankin kanssa, ja sillä on edistetty toimia, jotka on suunniteltu kunkin maan erityistarpeiden mukaisiksi ja joiden yleistavoitteena on vakauttaa rahoitustilannetta ja luoda markkinatalouteen suuntautuneita talousjärjestelmiä. Komissio kuulee avun toteuttamisessa talous- ja rahoituskomiteaa.

2. Makrotaloudellinen rahoitusapu vuonna 1999

a) Uudet päätökset

Balkanille myönnettävä vahvistettu makrotalousapu käynnistyi jo vuonna 1998, ja sitä on lisätty vuonna 1999. Neuvosto on päättänyt viidestä toimenpiteestä, joiden enimmäismäärä on 460 miljoonaa euroa, ja niillä tuetaan Albaniaa, Bosniaa ja Hertsegovinaa, Bulgariaa, entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa (EJTM) ja Romaniaa.

Huhtikuussa 1999 päätettiin kolmannesta Albanialle myönnettävästä makrotaloudellisesta avusta. Siihen sisältyvän pitkäaikaisen lainan enimmäispääoma on 20 miljoonaa euroa, enimmäislaina-aika 15 vuotta ja vapaavuosia kymmenen. Tämän avun asettamisella Albanian käyttöön pyritään turvaamaan maksutaseen kestävyys ja vakauttamaan maan valuuttavaranto. Aiemmista tuista poiketen tämä apu myönnetään lainana. Albania ryhtyy perustavanlaatuisiin toimiin talousuudistuksen edistämiseksi ja nykyaikaisten instituutioiden rakentamiseksi, mitä myös IMF ja Maailmanpankki tukevat. Myönnetty makrotaloudellinen rahoitusapu on johdonmukaista niiden makrotalous- ja uudistusohjelmien kanssa, joista Albanian viranomaiset ovat sopineet IMF:n ja Maailmanpankin kanssa.

Bosnia ja Hertsegovina on edistynyt jonkin verran rakenneuudistusten toteuttamisessa ja talouspolitiikan kehikon parantamisessa. Makrotalouden vakaus on saavutettu, ja ensimmäistä kertaa neuvosto on päättänyt poikkeuksellisesta makrotaloudellisesta rahoitusavusta Bosnialle ja Hertsegovinalle; avun yhteismäärä on 60 miljoonaa euroa. Rahoitusavun lainaosuus on korkeintaan 20 miljoonaa euroa ja avustusosa korkeintaan 40 miljoonaa euroa. Avun täytäntöönpano riippuu siitä, hoitaako Bosnia ja Hertsegovina kokonaan aiemmat velvoitteensa yhteisölle ja EIP:lle. Yhteisö maksoi jo ensimmäisen 25 miljoonan euron erän joulukuussa 1999.

Neuvosto päätti neljännestä Bulgarialle myönnetystä makrotaloudellisesta rahoitusavusta marraskuussa 1999. Toimi koostuu pitkäaikaisesta lainajärjestelystä, jonka enimmäismäärä on 100 miljoonaa euroa (enimmäislaina-aika 10 vuotta) ja jolla pyritään takaamaan kestävä maksutasetilanne. Laina annetaan Bulgarian käyttöön kahdessa erässä. Ensimmäinen erä on maksettu, koska Bulgarian makrotalousohjelman edistyminen todettiin tyydyttäväksi, kuten IMF:n kanssa oli sovittu. Toinen erä on kytketty Bulgarian sopeutus- ja uudistusohjelman jatkamiseen.

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia on toteuttanut perusteellisia poliittisia ja taloudellisia uudistuksia. Maan viranomaiset hyväksyivät talousohjelman IMF:n ja Maailmanpankin voimakkaalla tuella. Maksutaseen tukemiseksi sekä maan ulkoisten rahoitusrajoitteiden ja Kosovon kriisin aiheuttamien talouden häiriöiden yhteiskunnallisten seuraamusten lievittämiseksi neuvosto päätti marraskuussa 1999 myöntää maalle makrotaloudellista rahoitusapua enintään 50 miljoonan euron lainana (laina-aika 15 vuotta, 10 vapaavuotta) ja enintään 30 miljoonan euron avustuksena vuosiksi 1999 ja 2000.

Vuonna 1999 Romania oli edelleen taloudellisissa vaikeuksissa, mutta se toteutti kuitenkin perusteellisia talousuudistuksia ja pyrki huomattavin ponnistuksin luomaan toimivan markkinatalouden, joka parantaisi työllisyyttä ja elintasoa. Marraskuussa 1999 yhteisö päätti myöntää Romanialle neljännen makrotaloudellisen rahoitusavun enintään 200 miljoonan euron pitkäaikaisena lainajärjestelynä (enimmäislaina-aika 10 vuotta), jolla turvattaisiin kestävä maksutasetilanne. Laina annetaan Romanian käyttöön kahdessa erässä.

b) Maksut

Kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun maksujen määrä oli vuonna 1999 yhteensä 136 miljoonaa euroa. Näihin maksuihin sisältyi 25 miljoonaa euroa Bosnialle ja Hertsegovinalle, 40 miljoonaa euroa Bulgarialle, 4 miljoonaa euroa Armenialle, 9 miljoonaa euroa Georgialle ja 58 miljoonaa euroa Ukrainalle. Kolme viimeistä maksua olivat osa aiemmin päätettyjä toimia. Bosnialle ja Hertsegovinalle sekä Bulgarialle suoritetut maksut liittyivät uusiin, vuonna 1999 päätettyihin toimenpiteisiin.

Maksetuista yhteensä 136 miljoonasta eurosta 28 miljoonaa on maksettu suorina avustuksina yleisestä talousarviosta (momentit B7-531 ja B7-532). Ne on maksettu Bosnialle ja Hertsegovinalle (15 milj. EUR), Georgialle ( 9 milj. EUR) ja Armenialle (4 milj. EUR). Suurin osa tuesta on tavalliseen tapaan myönnetty pitkäaikaisina lainoina (Bosnialle ja Hertsegovinalle 10 milj. EUR, Bulgarialle 40 milj. EUR, Ukrainalle 58 milj. EUR).

c) Takaisinmaksut ja maksamatta olevat toimet

Vuonna 1999 ainoa erääntynyt ja takaisin maksettu makrotalousapulaina oli Romanian tammikuussa 1992 päätetyn avun toinen takaisinmaksuerä. Viro ja Armenia ovat maksaneet etuajassa kumpikin 5 miljoonaa euroa, jotka koskevat Viron vuoden 1993 ja Armenian vuoden 1998 lainaa.

Joitakin 1990-luvun alkupuolella päätettyjä rahoitusaputoimia ei ole vielä maksettu kokonaan alkuperäisen suunnitelman mukaisesti. Näin on tapahtunut, jos ulkoiset rahoitusolosuhteet ovat parantuneet pääasiassa maksutaseen ja ulkoisen velka-aseman suhteen kuten tapahtui Baltian maissa (1992), Unkarissa (1990) ja Slovakiassa (1994), tai jos poliittinen ilmapiiri on huonontunut ja/tai uudistusprosessi on hidastunut kuten tapahtui Valko-Venäjällä (1995) ja Algeriassa (1994). Näitä toimenpiteitä ei enää suunnitella toteutettavan. Taulukon 1 viimeisessä sarakkeessa on ilmoitettu maksamatta olevat määrät. Albanian, Bosnian ja Hertsegovinan, Bulgarian, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Romanian, Armenian ja Georgian toimenpiteet sekä Ukraina III toteutetaan todennäköisesti suunnitelmien mukaan.

d) Muuta

Vuoden 1999 lopulla neuvoston päätöstä jäi odottamaan kolme komission ehdotusta. Ensimmäinen koski Tadzikistania, jolle komissio oli heinäkuussa 1999 ehdottanut mahdollista enintään 110 miljoonan euron tukea Armenialle ja Georgialle myönnettävän avun yhteydessä.

Toinen ehdotus koskee kolmatta Moldovalle myönnettävää makrotaloudellista rahoitusapua, joka sisältää enintään 15 miljoonan euron lainan.

Marraskuussa komissio ehdotti Kosovolle poikkeuksellista rahoitusavustusta, jonka määrä olisi enintään 35 miljoonaa euroa.

3. Makrotaloudellisen rahoitusavun suuntauksia

Yhteisön makrotaloudellisella rahoitusavulla oli alun perin tarkoitus tukea makrotaloudellista vakauttamista ja maksutaseen tasapainoa. Vuosien kuluessa niiden maiden määrä kasvoi, joille yhteisön oli tarkoituksenmukaista myöntää kyseistä tukea, kun yhä useampi yhteisön naapurimaa sitoutui toteuttamaan tiukkoja talousuudistusohjelmia. Tämä johti avun maantieteellisen tasapainon muuttumiseen alkuvuosista, jolloin suurin osa edunsaajamaista oli yhteisön välittömässä läheisyydessä. Länsi-Balkanin selkkausten ja erityisesti vuoden 1999 Kosovon kriisin seurauksena voidaan havaita uusi suuntaus vahvistetun makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämiseksi Balkanin maille, mikä ilmenee neuvoston vuonna 1999 tekemistä päätöksistä.

On myös käynyt selväksi, että vaikka alkuperäiseen makrotaloudellisen vakauttamisen ja maksutaseen tasapainon tavoitteeseen suunnattu makrotaloudellinen rahoitusapu onkin vielä tarpeellista joillekin maille, muiden maiden kohdalla rahoitusapua olisi tarpeellisempaa suunnata hallituksen rakenneuudistusohjelmien tukemiseen. Tämä suuntaus oli ensimmäiseksi havaittavissa joissakin Keski- ja Itä-Euroopan maissa, joissa rakenneuudistukseen myönnetty makrotaloudellinen rahoitusapu voitiin tehokkaasti yhdistää Phare-ohjelman tekniseen apuun niiden instituutioiden toimintakyvyn parantamiseksi, jotka olivat keskeisiä rakenneuudistusohjelmien onnistumiselle. Yhteisön avun eri muotojen täydentävyyttä lisäsi kunkin edunsaajamaan kanssa käytävän vuoropuhelun laajentaminen. Vuoropuhelun avulla oli helpompi saada kokonaiskäsitys uudistuspyrkimyksiin myönnetystä avusta. Tätä lähestymistapaa on vahvistettu uusille itsenäisille maille ja Länsi-Balkanin maille annetun avun yhteydessä. Vastaavaa kehitystä on tapahtunut IMF:n ja Maailmanpankin tukemissa ohjelmissa, mikä on tiivistänyt komission ja näiden laitosten välistä yhteistyötä.

Taulukot 1 ja 2 ja niitä seuraavat kuviot 1a ja 2a osoittavat hyvin EY:n makrotaloudellisen rahoitusavun poikkeusluonteen. Suurimmista makrotaloudellisen rahoitusavun summista päätettiin ja ne maksettiin heti KIE-maiden poliittisten ja talousjärjestelmien muutosten jälkeen. Myöhemmin kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun vaihtelut kuvastavat sitä periaatetta, että päätökset tehdään tapauskohtaisesti mahdollisten tuensaajamaiden makrotaloudellisen tilanteen ja ulkoista rahoitusta koskevien tarpeiden arvioinnin jälkeen.

Päätettyjä toimia esittävä kuvio 1a ja maksettuja määriä esittävä kuvio 2a osoittavat, miten vahvasti apu keskittyy EU:hun liittymiseen valmistautuviin maihin, mikä kuvaa sitä johtavaa periaatetta, että apu kohdistetaan naapurimaihin, joiden poliittiset ja taloudelliset suhteet EU:hun ovat erityisen tiiviit. Viime vuosikymmenen aikana noin kaksi kolmasosaa makrotaloudellisesta rahoitusavusta on suunnattu EU:n jäsenyyttä hakeneisiin maihin. Muutamat uudet itsenäiset valtiot ja eräät Välimeren maat ovat kumpikin saaneet noin 16 prosenttia koko avusta vuoden 1990 jälkeen, ja Länsi-Balkanin maat saavat noin 6 prosenttia päätetyistä toimista, joista puolet on päätetty vuonna 1999.

Taulukko 1: Makrotaloudellinen rahoitusapu 1990-1999

Myönnetyt enimmäismäärät (milj. EUR)

>TAULUKON PAIKKA>

Taulukko 2: Makrotaloudelliset toimet 1990-1999

Maksut (milj. EUR)

>TAULUKON PAIKKA>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

4. Vastuun jakaminen

Euroopan komissio järjestää G-24-maiden avun koordinoinnin osana Maailmanpankin kanssa yhteistyössä lainanantajien konferensseja KIE-maiden tukemiseksi. Näissä konferensseissa arvioidaan varojen tarve ja sovitaan periaatteessa kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten lainanantajien sitoumuksista, EY mukaan luettuna. Muiden mahdollisten avunsaajamaiden kohdalla noudatetaan samanlaista lähestymistapaa Maailmanpankin aloitteesta koolle kutsuttavan neuvoa-antavan ryhmän kokouksissa.

Eri lainanantajilta saatavat varat EY:n makrotaloudellisen rahoitusavun saajamaiden maksutaseen tukemiseksi esitetään liitteessä 2. Liitteessä 2.1 käsitellään erikseen jokainen avunsaajamaa vuonna 1999.

Makrotaloudellisen rahoitusavun käynnistämisestä lähtien EY:n myöntämän rahoituksen kokonaismäärät ovat vaihdelleet merkittävästi, samoin kuin kansainvälisen yhteisön tarjoama maksutasetuki (katso liite 2 ja edeltävien makrotaloudellista rahoitusapua koskevien kertomusten vastaavat taulukot).

Alkuaikoina yhteisön tuelle oli ominaista, että erittäin suuria summia myönnettiin kansainvälisten rahoituslaitosten ohjelmien tukemiseksi. Yhteisöllä oli keskeinen tehtävä sekä näiden rahoituslaitosten tärkeimpänä rahanlähteenä että vuodesta 1991 KIE-maille G-24-maiden kautta myönnettävän kahdenvälisen avun koordinoijana.

Kansainväliset rahoituslaitokset pystyivät kuitenkin vähitellen hankkimaan enemmän varoja uusien välineiden avulla, ja niiden osuus rahoituksesta on kasvanut merkittävästi erityisesti uusien varojen käyttöönottamisessa.

Samalla otettiin käyttöön muiden ulkoisten lainanantajien, niin julkisten kuin yksityistenkin, sitoumukset velkahelpotusten ja velan vähentämistoimien muodossa. Nämä toimet olivat erityisen merkittäviä vuosina 1994, 1995 ja 1999. Ne EY:n makrotaloudellista rahoitusapua saavat maat, joita velkahelpotukset ja muut vastaavat toimet koskivat, olivat Algeria vuosina 1991 ja 1994, Bulgaria vuosina 1991, 1994 ja 1997, Moldova vuonna 1996, Ukraina vuosina 1994, 1995 ja 1999 sekä entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Bosnia ja Hertsegovina ja Albania vuonna 1999.

III. ALBANIA

1. Tiivistelmä

Toukokuussa 1998 hyväksytyn IMF:n 3-vuotisohjelman mukaisesti ja Kosovon kriisistä huolimatta Albanian viranomaiset onnistuivat säilyttämään makrotalouden vakauden: BKT:n kasvu oli 8 prosenttia vuonna 1999 samoin kuin vuonna 1998, julkisen talouden alijäämä pysyi hallinnassa, lekin kurssi suhteessa dollariin on pysynyt vahvana, vuosi-inflaatio oli hitaampi kuin 1 prosentti ja vaihtotaseen alijäämä kasvoi paljon odotettua vähemmän (6 prosentista 8,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen).

Rakenneuudistuksessa tapahtui edistystä, mutta yleensä hitaampaa kuin oli odotettu, mikä johtui osittain Kosovon kriisistä. Rahoitusalan uudistuksessa on vireillä jäljellä olevien kahden valtion pankin yksityistäminen, lainsäädäntöä ja pankkien valvontaa on parannettu huomattavasti ja pyramidiohjelmien lopettaminen saadaan pian päätökseen. Pk-yritysten yksityistäminen on saatu melkein päätökseen, mutta tulokset ovat heikompia strategisten alojen suuryritysten kohdalla. Parlamentti hyväksyi vuonna 1999 sekä tarkistetun virkamieslain että uuden tullikoodeksin, mikä on ollut tärkeä vaihe julkisen hallinnon ja tullilaitoksen uudistamisessa. Huomattavaa edistystä tapahtui myös veronkannon tehostamisessa.

Neuvosto päätti huhtikuussa 1999 asettaa Albanian käyttöön pitkäaikaisen lainajärjestelyn, jonka enimmäispääoma on 20 miljoonaa euroa.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Albania edistyi vuosina 1993-1996 huomattavasti taloutensa vakauttamisessa ja vapauttamisessa sekä rakenneuudistusten toteuttamisessa, mitä tuettiin tuntuvalla kansainvälisellä avulla. Pyramidiohjelmien romahduksen jälkeisen levottomuuden asetuttua vuonna 1997 uusi hallitus onnistui palauttamaan makrotalouden vakauden. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Hinnat määräytyvät enimmäkseen markkinoilla, lukuun ottamatta julkista liikennettä, rautatie- ja postimaksuja, sähkön hintaa ja maaseudun vedensaantia.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Ei määrällisiä tuontirajoituksia; viimeinen vientikielto kumottiin syyskuussa 1999. 4 erilaista tariffitasoa (0, 5, 10 ja 20 %). Liittyminen WTO:hon melkein selvä.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Vapaasti kelluva valuuttakurssi heinäkuusta 1992. Ei merkittäviä rajoituksia vaihtotasesuorituksille eikä voittojen viemiselle maasta. Albaniassa asuvien pääoman vienti on säänneltyä.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Vapaa lainsäädäntö. Maan myynti ulkomaalaisille sallittu. Maan rekisteröinti saatu päätökseen useimmilla alueilla.

// 5. Rahapolitiikka

Pankkikohtaiset luottokatot poistettu marraskuussa 1999. Pankit voivat määrätä vapaasti lainakorot, mutta keskuspankki määrää vähimmäistalletuskorot, jotta reaalikorot pysyvät positiivisina. Valtion (3, 6, 12 kuukauden) velkasitoumuslainojen huutokauppoja.

// 6. Julkinen talous

Alv:n käyttöönotto heinäkuussa 1996. Julkisen talouden tulot arvioitiin 20,4 %:ksi suhteessa BKT:hen vuonna 1999, menot 31,4 %:ksi suhteessa BKT:hen (ml. Kosovoon liittyvät menot ja korot).

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Maatalousmaan yksityistäminen suurelta osin toteutettu. Noin 470 pk-yrityksen yksityistäminen saatu melkein päätökseen (IMF:n tammikuun 2000 ohjelmatarkistuksessa edellytetään täydellistä yksityistämistä). Strategisten alojen suuria valtion yrityksiä ei vielä ole yksityistetty. Osakepörssi perustettu maaliskuussa 1996.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Kahden jäljellä olevan valtion pankin hallitsema pankkijärjestelmä. Uusi laki varmennetuista pankkitapahtumista sekä uudet yhtiö- ja konkurssilait vuonna 1999. Pyramidiohjelmien lopettaminen melkein valmis.

Puolivuotisen hätäohjelman mukaisesti Albanian viranomaiset toteuttivat laajan keskipitkän aikavälin makrotaloudellisen ja rakennemukautusohjelman, jota IMF tuki ESAF-järjestelyllä [2]. Sen seurauksena BKT:n kasvu kiihtyi 8 prosenttiin vuonna 1998 (kun taas vuonna 1997 BKT laski 7 prosenttia), inflaatio hidastui yksinumeroisiin lukuihin, kotimaisin varoin rahoitettu julkisen talouden alijäämä supistui paljon, ja vaihtotaseen alijäämä puoliintui 6 prosenttiin suhteessa BKT:hen.

[2] Tehostetun rakennesopeutusohjelman (ESAF) - IMF:n köyhille maille myöntämän erityisen edullisen rahoituksen - nimi muutettiin marraskuussa 1999 köyhyyden vähentämis- ja kasvuohjelmaksi (PRGF) ja sen tavoitteet määriteltiin uudelleen: PRGF-ohjelmat perustuvat maakohtaisiin köyhyydenvähentämisstrategioihin ja niihin liitetään laaja makrotalous-, rakenne- ja sosiaalipolitiikkaa, joilla tuetaan kasvua ja vähennetään köyhyyttä.

Kosovon kriisistä huolimatta viranomaiset ovat osoittaneet jatkuvasti sitoutuneensa makrotalouden vakauttamiseen. Alustavien arvioiden mukaan BKT:n kasvu saavuttanee tavoitteena olleen 8 prosenttia vuonna 1999, minkä voidaan katsoa olevan pääosin rakennus-, kuljetus- ja palvelualojen vahvan kasvun ansiosta. Kosovon kriisi edisti osaltaan kahden viimeksi mainitun alan kasvua. Työttömyyden arvioidaan olevan noin 18 prosenttia. Hintojen ja valuutan vakaus on ollut merkittävää vuonna 1999: lek pysyi vakaana suhteessa Yhdysvaltain dollariin, ja vuosi-inflaatio oli vuoden lopussa 0,5 prosenttia, kun tavoite oli 7 prosenttia. Tämä erinomainen tulos johtuu kuitenkin osittain Kosovon kriisistä, sillä osa suunnattoman suuresta humanitaarisesta avusta myytiin paikallisilla markkinoilla ja se laski ruuan hintoja, joiden paino Albanian kuluttajahintaindeksissä on suuri. Vaikka Kosovon kriisi vaikutti julkiseen talouteen melko voimakkaasti [3], talouden tila ei ole niin kriittinen kuin odotettiin. Vuoden 1999 julkisen talouden kokonaisalijäämä, johon sisältyvät Kosovoon liittyvät suorat menot, jotka nyt arvioidaan noin 2 prosentiksi suhteessa BKT:hen, lienee noin 11 prosenttia suhteessa BKT:hen (toukokuussa 1999 tarkistettu tavoite oli 13,8 prosenttia ja vuoden 1998 toteutunut alijäämä 10,4 prosenttia), kun taas kotimaasta rahoitettu julkisen talouden alijäämä lienee noin 5 prosenttia eli hieman pienempi kuin IMF:n ohjelmaan sisältynyt 5,5 prosentin tavoite. On kuitenkin huomattava, että vaikka alijäämätavoite saavutettiin, tulo- ja menotavoitteisiin ei päästy. Maksutase on odotettua vahvempi. Vaihtotaseen alijäämä, jonka odotettiin kasvavan jyrkästi Kosovon kriisin seurauksena, jäi lopulta 8,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen (6 % vuonna 1998). Valuuttavaranto oli 475 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä vastaa yli 4 kuukauden tuontia.

[3] Vaikutus vuoden 1999 talousarvioon on nyt arvioitu noin 85 miljoonaksi Yhdysvaltain dollariksi, mikä vastaa noin kahta prosenttia suhteessa BKT:hen. Suurimman osan näistä menoista ovat rahoittaneet ulkomaiset rahoittajat, mukaan luettuna EU, avustuksin tai lainoin, joille on asetettu hyvin edulliset ehdot.

3. Rakenneuudistukset

Rahoitusalan uudistuksessa oli edistyminen kahden jäljellä olevan valtion pankin yksityistämisessä vaatimatonta. Jos kansallisen liikepankin yksityistämisen todella odotetaan toteutuvan ennen kesäkuun loppua 2000, parlamentin on vielä hyväksyttävä säästöpankin yksityistämisen turvaava laki. Lainsäädäntöä on parannettu, kun parlamentti hyväksyi uuden lain varmennetuista pankkitoimista ja parlamentille annettiin uusi lakiesitys rahanpesusta, ja vasta hyväksyttyjen yhtiö- ja konkurssilakien täytäntöönpanoa on tehostettu. Merkittävää edistystä on tapahtunut myös pankkien valvonnassa, kun pyramidiohjelmien lopettaminen on saatu melkein päätökseen.

Yksityistämisohjelmassa ilmeni joitakin viivästyksiä. Jäljellä olevien valtion pk-yritysten myynti tai lopettaminen oli kesken, ja se on toteutettava ennen tammikuussa 2000 tehtävää IMF:n ohjelman puolivälitarkistusta. Strategisten alojen suuryritysten yksityistäminen on myös viivästynyt, mutta hallitus on sitoutunut edistämään sitä huomattavasti vuonna 2000.

Vuonna 1999 parlamentti hyväksyi tarkistetun virkamieslain ja uuden tullikoodeksin, ja nämä lait ovat merkinneet merkittäviä askeleita julkisen hallinnon ja tullihallinnon uudistamisessa. Myös veronkannon vahvistamisessa tapahtui huomattavaa edistystä: 10 000 yritystä, joiden liikevaihto on yli 35 000 euroa, on määritelty suuriksi veronmaksajiksi, ja niiden nettovoitoille on määrätty 30 prosentin vero, kun taas pk-yrityksiä edustaville 27 000 veronmaksajalle asetettiin kohtuullinen kiinteämääräinen vero. Yksityinen tulovero lasketaan progressiivisesti, ja se on 5-30 prosenttia. Parlamentti hyväksyi joulukuussa 1999 myös veromenettelylain, jolla säännellään veronmaksajien ja veroviranomaisten suhteita. Myös oikeuslaitoksen uudistamisessa edistyttiin jonkin verran.

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

Neuvosto päätti 22. huhtikuuta 1999 antaa Albanian käyttöön IMF:n 3-vuotisen, toukokuussa 1998 hyväksytyn ESAF-järjestelyn yhteydessä 20 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusapujärjestelyn. Kahdesta aiemmasta makrotaloudellisesta avusta (vuonna 1992 päätetty 70 miljoonan euron avustus ja vuonna 1994 päätetty 35 miljoonan euron avustus) poiketen tämä apu myönnettiin lainana.

Joulukuussa 1999 komission virkamiehiä vieraili ensimmäisen kerran Albaniassa tarkoituksenaan neuvotella yhteisymmärryspöytäkirja, jossa asetettaisiin ehdot avun ensimmäisen ja toisen erän maksamiselle, mikä on IMF:n ja Maailmanpankin kanssa sovittu tavallinen talouspoliittinen edellytys. Siinä vaiheessa Albanian viranomaiset eivät kuitenkaan olleet valmiit sitoutumaan tiettyihin politiikkaehtoihin. Keväällä 2000 viranomaiset ovat kuitenkin osoittaneet valmiutta neuvotella yhteisön lainan ehdoista.

IMF hyväksyi 14. kesäkuuta 1999 toisen vuotuisen PRGF-järjestelyn, joka koski jaksoa huhtikuusta 1999 maaliskuuhun 2000, ja suostui korottamaan ESAF-järjestelyssä Albanian käytettävissä olevia 35,3 miljoonan erityisnosto-oikeuksia 9,74 miljoonalla erityisnosto-oikeudella. Tämän toisen vuosijärjestelyn puolivälitarkistus saataneen päätökseen tammikuussa 2000. Maailmanpankki hyväksyi kesäkuussa 1999 osana Albanian maa-apustrategiaan vuosiksi 1998-2001 20 miljoonan Yhdysvaltain dollarin rakennesopeutusluoton (SAC), joka korotettiin 45 miljoonaan dollariin Kosovon kriisin yhteydessä.

IV. ARMENIA

1. Tiivistelmä

Armenian talous kasvoi vain 3 prosenttia vuonna 1999, kun Venäjän kriisin kielteinen vaikutus osoittautui odotettua voimakkaammaksi. Vuoden lopussa vuosi-inflaatio oli vain 2 prosenttia. Julkisen talouden ja vaihtotaseen suuret alijäämät olivat edelleen huolestuttavia, ja Armenia tarvitsee jatkossakin kansainvälistä apua niiden rahoittamiseen.

Joulukuussa 1998 IMF:n johtokunta hyväksyi kolmannen vuosijärjestelyn helmikuussa 1996 myönnetystä Armenialle annettavasta kolmivuotisesta tehostetusta rakennesopeutusohjelmasta (ESAF), joka oli noin 150 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. IMF sai päätökseen 8. lokakuuta 1999 tämän kolmivuotisen ohjelman puolivälin arvioinnin.

Yhteisö maksoi toisen 4 miljoonan euron erän 17. marraskuuta 1997 hyväksytystä poikkeuksellisesta rahoitusavusta [4].

[4] Neuvoston päätös N:o 97/787/EY - EYVL L 322, 25.11.1997.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Bruttokansantuote kasvoi 7,2 prosenttia vuonna 1998 ja 3 prosenttia vuonna 1999. Kasvua kiihdytti kiinteään pääomaan tehtyjen investointien huomattava lisäys ja siitä seurannut rakentamisen kasvu (45 %). Kasvu riippui kuitenkin huomattavalta osin ulkomaisesta rahoituksesta, jota Armenia sai erityisesti Maailmanpankilta ja IMF:ltä ja joka mahdollisti suuret vaihtotaseen ja julkisen talouden alijäämät.

Hallituksen paluu kireämpään finanssi- ja rahapolitiikkaan hidasti inflaation -1,3 prosenttiin vuonna 1998. Inflaation ei odotettu ylittävän 2 prosenttia koko vuoden 1999 aikana. // Talousuudistusten tila

1. // 1. Hintojen vapauttaminen

Suurin osa hinnoista vapautettu ja kuluttajien tukemista vähennetty jyrkästi. Hyvin harvojen tuotteiden hintoja säännöstellään.

1. // 2. Kaupan vapauttaminen

Vapaa kauppapolitiikka. Yksinkertainen ja suhteellisen avoin tuontijärjestelmä ja alhaiset tariffit. Armeniasta uskotaan tulevan WTO:n jäsen vuonna 2000.

1. // 3. Valuuttajärjestelmä

Kelluva valuuttakurssi. Keskuspankin interventiot rajoitettuja. Hyvin vapaa vaihtojärjestelmä. Ulkomaisen valuutan saantia ei rajoiteta. Ulkomaan valuuttaa hallitsevat pankkien väliset markkinat.

1. // 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Ulkomaisiin suoriin sijoituksiin suhtautuminen vapaata: voittojen ja pääoman kotiuttamista ei rajoiteta.

1. // 5. Rahapolitiikka

Vuoden 1999 alkupuoliskolla liiallista puuttumista valuuttamarkkinoihin ja yrityksiä hillitä korkoja arvopaperimarkkinoilla. Myöhemmin finanssipolitiikkaa kiristetty ja luotettu enemmän markkinavoimiin.

1. // 6. Julkinen talous

Julkisen talouden tulot (ml. avustukset) arvioitu noin 22,5 %:ksi suhteessa BKT:hen; kokonaismenot arvioitu noin 28,7 %:ksi suhteessa BKT:hen.

1. // 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Sekä keskisuurten että suurten yritysten yksityistäminen jatkui (kemiantehdas, jalokiviä jalostava yhtiö, alkoholin valmistusyhtiö, hotelli, leipomot ja myllyt...), joskin hitaasti. Energia-alan tehokkuus parani, ja hallitus oli yksityistämässä sähkönjakeluyhtiöitä, mikä auttaa keräämään rahaa valtiolle.

1. // 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkijärjestelmä muodostuu Armenian keskuspankista ja 31 liikepankista, joista kolme on ulkomaisessa omistuksessa. Valtio myi jäljellä olleet Ardshinbankin osakkeensa, mutta säästöpankin yksityistäminen on viivästynyt asian poliittisen arkuuden vuoksi. Varantovaatimusten täyttämättä jättämisestä entistä ankarampia rangaistuksia ja vakavaraisuussäännösten rikkomisesta automaattisesti rangaistukset. Kaikki pankit noudattavat IAS-standardeja.

1. //

1. //

Vuoden 1999 seitsemän ensimmäisen kuukauden aikana valtion talouden alijäämä oli 4,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun se oli vuoden 1998 vastaavana kautena 1,4 prosenttia ja 4,7 prosenttia koko vuonna 1998.

Valtion talouden tulot olivat vuoden 1999 kuuden ensimmäisen kuukauden aikana vain 87,3 prosenttia ennustetusta tasosta, ja verorästien kertymä kasvoi hälyttävästi. Hallitus antoi kuitenkin tiukan toimenpidepaketin, johon sisältyi tupakka- ja polttoaineveron korotus sekä muiden kuin välttämättömimpien menojen leikkaus terveydenhuollossa ja koulutuksessa. Tämän seurauksena verokertymä parani tasaisesti ja julkisen talouden vuoden 1999 tulotavoitteet uskotaan saavutettavan. Tämä parannus antoi hallitukselle mahdollisuuden jatkaa perhe-etuuksien maksamista lokakuussa.

Vuonna 1998 Armenian vaihtotaseen alijäämä (ilman virallisia siirtoja) vastasi 27,3 prosenttia BKT:stä, mikä johtui maahan kohdistetusta kauppasaarrosta, Venäjän rahoituskriisistä ja dramin suhteellisesta vahvuudesta. Tuonti oli yli kolminkertainen viennin arvoon verrattuna. Kauppataseen alijäämä supistui kuitenkin 9,2 prosenttia, 28 prosenttiin suhteessa BKT:hen tammi-kesäkuussa 1999; tämä johtui siitä, että tuonti supistui jyrkemmin kuin vienti. Ulkomailla asuvien armenialaisten rahalähetysten, kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten rahoittajien (erityisesti Yhdysvaltain) rahansiirtojen sekä huomattavien ulkomaisten suorien sijoitusten (noin 100 miljoonaa USD) ansiosta nämä alijäämät eivät ole järkyttäneet Armenian taloutta. Nämä alijäämät ovat kuitenkin selvästi kestämättömiä pitkällä aikavälillä. Vuonna 1999 Armenian ulkomainen velkakanta kasvoi ja sen odotetaan olevan vuoden lopussa noin 47 prosenttia suhteessa BKT:hen (870 milj. USD). Bruttomääräinen valuuttavaranto, jota yksityistämistulot kasvattavat, on vielä hyvällä tasolla ja kattaa noin 3,7 kuukauden tuonnin. Valuutan arvo heikkeni hieman Venäjän kriisin alkaessa, mutta se on vahvistunut viime kuukausina niin että dramin suhde dollariin oli noin 519:1 joulukuun 1999 lopussa.

3. Rakenneuudistukset

Rakenneuudistuksen vauhti ja jatkuvuus heikkenivät hieman vuoden 1999 ensimmäisellä puoliskolla erityisesti valtion yritysten yksityistämisen ja energia-alan elvyttämisen osalta samoin kuin pankkialan uudistusten toteuttamisessa ja toiminnan vakauden valvontasäännösten täytäntöönpanossa. Viranomaiset säilyttivät kuitenkin vapaan kauppa- ja valuuttajärjestelmän koko vuoden 1999 ajan, vaikka vaikeudet olivat vakavia (kauppasaarto, Venäjän kriisi, poliittinen kriisi...) ja pyrkivät päättäväisesti WTO:n jäsenyyteen. Hallitus ilmoitti onnistumisista teknisten menetysten ja energiavarkauksien vähentämisessä ja sähkön hintojen nostamisessa energia-alalla, ja ala elpyi vuoden toisella puoliskolla. Pankkialan kohdalla on mainittava Ardshinbankin täydellinen yksityistäminen. Viranomaisten odotetaan käynnistävän säästöpankin yksityistämisen ja rakenneuudistuksen Maailmanpankin avulla lähikuukausina. Julkishallinnon uudistusstrategiaa tukee vuonna 2000 Maailmanpankin SAC 4 -ohjelma.

IMF ilmaisi huolestumisensa takaiskuista ja rakenneuudistusten hidastumisesta vuoden 1998 lopulla ja vuoden 1999 alkupuoliskolla erityisesti energia-alan rahoituksen kunnostamisen osalta. Se piti onnistuneina uuden hallituksen äskettäin toteuttamia korjaustoimia, erityisesti viranomaisten päätöstä ryhtyä voimakkaisiin finanssipolitiikan korjauksiin ja ponnistuksiin, joilla yksityistäminen saataisiin jälleen vauhtiin. Se piti tervetulleena myös viranomaisten sitoutumista valuuttavalvonnan tiukentamiseen ja pankkijärjestelmän toiminnan vakauden valvonta- ja sääntelyvaatimusten täytäntöönpanoon. Lopuksi IMF korosti, että on tärkeää kehittää ja omaksua laaja ulkomaista velkaa koskeva keskipitkän aikavälin strategia, johon on sisällytettävä yksityistämistulojen käyttö ulkomaisen velan rakenteen parantamiseen.

Maailmanpankki lykkäsi vuoteen 2000 SAC 3 -ohjelmansa (rakennesopeutusluotto, Structural Adjustment Credit) neljännen erän maksamisen, koska Armenia kerää heikosti keinokastelumaksuja, energia-alan yhtiöiden tarkastukset ovat viivästyneet ja sähkönjakeluverkon yksityistäminen on edistynyt hitaasti. Maailmanpankki harkitsee mahdollisuutta myöntää Armenialle SAC 4 -ohjelma vuonna 2000. Tämän ohjelman on tarkoitus keskittyä valtionhallinnon uudistamiseen ja yksityisen sektorin kehityksen edistämiseen. Siihen sisältyisi myös sosiaaliturvaan, koulutukseen ja terveydenhuoltoon liittyviä aineksia.

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

Uusille itsenäisille valtioille vuonna 1992 myönnetystä yhteisön 1 250 miljoonan euron kauppaluottojärjestelystä Armenia sai noin 58 miljoonaa euroa lainoina. Vaikean poliittisen, taloudellisen ja rahoitustilanteen vuoksi maa ei kuitenkaan pystynyt hoitamaan ulkomaisia rahoitusvelvoitteitaan kunnolla, ja tämä koski myös yhteisön saamisia. Helpottaakseen tämän velkaongelman ratkaisua neuvosto hyväksyi marraskuussa 1997 komission ehdotuksen poikkeuksellisen rahoitusavun myöntämisestä Armenialle (ja Georgialle) lainojen ja suorien avustusten yhdistelmänä.

Tämän avun toteuttaminen riippuu siitä, pystyykö Armenia toteuttamaan IMF-ohjelmansa ja edistymään rakenneuudistuksissa komission kanssa tehtävien yhteisymmärryspöytäkirjojen mukaisesti. Armenian on myös hoidettava säännöllisesti lainojen pääoman lyhennykset, jotta yhteisön suuri rahoitusriski tällä riskialttiilla alueella pienenee mahdollisimman nopeasti.

Joulukuussa 1998, jolloin Armenia oli maksanut kaikki rästinsä yhteisölle (51 milj. EUR) ja päässyt taas IMF-ohjelmassaan ajan tasalle, yhteisö maksoi ensimmäisen erän poikkeuksellisesta rahoitusavusta (28 miljoonan euron laina ja 8 miljoonan euron avustus). Toinen erä (4 miljoonan euron avustus) tästä avusta maksettiin joulukuun alussa 1999. Tämän erän edellytyksenä oli, että Armenia lyhensi 5 miljoonalla eurolla rahoitusvelvoitteitaan yhteisölle (yhteensä 28 milj. EUR) ja toteutti tehokkaasti IMF:n kolmivuotisella ESAF-järjestelyllä tuettua makrotalousohjelmaansa.

Heinäkuussa 1999 Armenian viranomaiset ja komission yksiköt pääsivät periaatesopimukseen niistä rakenteellisista ehdoista, joita avun kolmannen erän maksamiselle vuonna 2000 asetetaan. Armenian viranomaiset eivät kuitenkaan ole ratifioineet tätä sopimusta. Lähikuukausina voidaan tarvita uusi neuvottelumatka, jolla työstetään uutta täydentävää yhteisymmärryspöytäkirjaa Maailmanpankin tulevan SAC 4 -ohjelman rinnalla.

V. BOSNIA JA HERTSEGOVINA

1. Tiivistelmä

Toukokuussa 1998 päätetyllä IMF:n tukemalla valmiusluottojärjestelyllä Bosniassa ja Hertsegovinassa on säilytetty makrotaloudellinen vakaus. BKT:n kasvun arvioidaan kuitenkin vuonna 1999 hidastuneen ennustetusta 16 prosentista 10 prosenttiin suurelta osin Kosovon kriisin kielteisten vaikutusten vuoksi. Koko maan kattavan talouspolitiikan kehikon parantamisessa on edistytty. Erityisesti kehitystä on tapahtunut talouden keskeisissä toimenpiteissä: (a) on otettu käyttöön yhteinen valuutta, vaihdettava markka (Konvertible Marka, KM), ja se on vakauttanut rahataloutta valuuttakatejärjestelmän toimiessa, (b) on laadittu yhteinen valtion talousarvio, joka varmistaa siirrot yhteisöistä, (c) uusi yhdenmukainen tullikoodeksi, joka on EU:n standardien mukainen, tuli voimaan 1. tammikuuta 1999, ja toukokuussa 1999 yhteisöt kumosivat käytännössä naapurimaiden kauppasopimusten suosituimmuuskohtelun. Bosnian ja Hertsegovinan ja sen kahdenvälisten lainanantajien välillä on sopimukset, jotka on tehty Pariisin klubin ja Lontoon klubin yhteydessä. IMF saattoi päätökseen ensimmäisen tarkastuksensa 28. kesäkuuta 1999 ja päätti jatkaa valmiusjärjestelyä.

Rakenneuudistusten puolella Bosnian ja Hertsegovinan yhteisöt ovat edistyneet maksujärjestelmän uudistamisessa ja pienyritysten yksityistämisessä. Eräillä muilla aloilla edistyminen on kuitenkin ollut hitaampaa, kuten pankkialan uudistuksessa ja yksityistämisessä, suuryritysten yksityistämisessä sekä vero- ja tulliuudistuksissa. Talousuudistuksen jatkuvan edistymisen avain on yhteisöjen välisen yhteistyön vahvistumisessa, jolla turvataan koko maan laajuinen, itseään ruokkiva kasvu, kun ulkopuolisten rahoittajien avun odotetaan lähivuosina hiljalleen vähenevän. // Talousuudistusten tila

1. // 1. Hintojen vapauttaminen

Eräitä julkisia palveluja lukuun ottamatta useimmat hinnat on vapautettu.

1. // 2. Kaupan vapauttaminen

Kumpikin yhteisö on purkanut suosituimmuuskohtelut kaupassa Kroatian ja entisen Jugoslavian kanssa (toukokuussa 1999). Yhdenmukainen tullikoodeksi on voimassa tammikuusta 1999 samoin kuin yhteinen tariffi, joka muodostuu neljästä tuoteryhmästä ja jossa tariffit vaihtelevat välillä 0-15 %. BiH ei ole vielä WTO:n jäsen.

1. // 3. Valuuttajärjestelmä

Yhteinen valuutta KM on ollut sidottu Saksan markkaan valuuttakatejärjestelmässä kesäkuusta 1998.

1. // 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Erittäin epäsuotuisa toimintaympäristö, koska riskejä pidetään suurina ja politiikkaa vaikeaselkoisena. Yhteisöjen on vielä pantava kokonaisuudessaan täytäntöön valtion laki ulkomaisista suorista sijoituksista.

1. // 5. Rahapolitiikka

BiH:n keskuspankki vastaa valuuttakatejärjestelmän toiminnasta. Keskuspankki ja muut pankit eivät saa lainata rahaa valtiolle.

1. // 6. Julkinen talous

Yhteisöjen oli pakko supistaa talousarvioitaan noin 30 % vuonna 1999 tulojen vähyyden vuoksi. Lisäuudistuksia tarvitaan, erityisesti yhteisöjen välistä verotuksen yhdenmukaistamista, jotta varmistetaan verojärjestelmän tehokkuus ja avoimuus.

1. // 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Pienyritysten yksityistäminen on onnistunut federaatiossa, mutta serbitasavallassa se on yhä alkutekijöissään. Suuryritysten yksityistämistä ei ole vielä vakavasti harkittukaan.

1. // 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkialan uudistus on edennyt kummassakin yhteisössä toiminnan vakauden valvontasäännösten käyttöönoton myötä. Parin maksukykyisen pankin yksityistämisen odotetaan tapahtuvan pian. Maksujärjestelmän uudistuksia toteutetaan myös tarkoituksena lopettaa maksutoimistojen monopoli vuoden 2000 loppuun mennessä.

1. //

Neuvosto päätti enintään 60 miljoonan euron makrotaloudellisesta rahoitusavusta toukokuussa 1999.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Vuosina 1996-98 Bosnia ja Hertsegovina (BiH) on onnistunut pitämään keskimääräisen kasvun noin 35 prosenttina. Näihin korkeisiin kasvulukuihin on päästy hyvin alhaisista BKT-tasoista, ja kehitykseen on vaikuttanut kansainvälisen rahoittajayhteisön tukema, ulkomaisin varoin rahoitettu 5,1 miljardin Yhdysvaltain dollarin talouden elvytys- ja jälleenrakennusohjelma. Vuonna 1999 kokonaistuotannon kasvun arvioidaan hidastuneen 10 prosenttiin, kun kasvuksi ennen Kosovon kriisiä ennustettiin 16 prosenttia, mikä johtuu Kosovon tilanteen vaikutuksesta kauppaan ja kotimaisiin investointeihin vuoden 1999 alkupuolella. Kasvulukujen suuruudesta huolimatta inflaatio on hidastunut huomattavasti ja on koko maassa yksinumeroisissa luvuissa. Tätä hidastumista tukee valuuttakatejärjestelmän sääntöjen tiukka noudattaminen ja varovainen finanssipolitiikka, jota toteutetaan osana IMF:n valmiusluottojärjestelyllä tuettua koko maan laajuista makrotalousohjelmaa. Vaihdettavan markan (KM) kurssi on valuuttakatejärjestelmässä kiinnitetty Saksan markkaan suhteessa 1:1 (ja sitä kautta euroon). Työttömyys on edelleen korkealla kummassakin yhteisössä, noin 40 prosentin tasossa. Vuonna 1999 kumpikin yhteisö joutui tasapainottamaan talousarvionsa uudelleen ja leikkaamaan menoja noin 30 prosenttia ennen kaikkea Kosovon kriisin vuoden 1999 alkupuolella synnyttämien häiriöiden vuoksi.

Vaihtotase on edelleen pahasti alijäämäinen (noin 22 % suhteessa BKT:hen vuonna 1999), ja alijäämä rahoitetaan pääosin ulkomaisten rahoittajien avulla. Virallinen valuuttavaranto oli vuoden 1999 lopussa noin 877 miljoonaa Saksan markkaa brutto- kolminkertainen vuoden alkuun verrattuna - ja sen kasvu oli ollut vuoden 1999 jälkipuoliskolla ilmiömäistä, mikä kuvastaa KM:n lisääntynyttä hyväksymistä kummassakin yhteisössä. BiH:n ulkomainen velka on edelleen suuri (noin 70 % suhteessa BKT:hen vuoden 1998 lopussa), josta osa on entiseltä Jugoslavialta perittyä huomattavaa velkataakkaa. Velanhoitokustannukset prosentteina tavaroiden ja palvelujen viennistä ovat kuitenkin alhaiset suhteessa velka-BKT-suhdelukuun, mikä osoittaa, että suuri osa velasta on saatu edullisin ehdoin ja velkojen maksuaikatauluja on järjestelty uudelleen Lontoon klubin ja Pariisin klubin kanssa. Nämä seikat selittävät myös, miksi velan ja velanhoitosuhteen ennustetaan supistuvan edelleen lähivuosina, vaikka ulkomaista lainaa on otettu jälleenrakennukseen huomattavia määriä.

3. Rakenneuudistukset

Julkisessa taloudessa säännölliset siirrot yhteisöjen talousarviosta valtion talousarvioon on toteutettu, vaikka usein sattuvat viivästykset ovatkin aiheuttaneet ongelmia BiH:n ulkomaisen velan nopeassa hoitamisessa. On tärkeää, että kumpikin yhteisö tasapainottaa talousarvionsa ja rajoittaa menot käytettävissä oleviin varoihin. Lisäksi ne julkistalouden toimet, jotka tähän asti on hoidettu talousarvion ulkopuolisina erinä, on sisällytettävä talousarvioesityksiin. Myönteistä on ollut se, että budjettivuoden 2000 talousarvioluonnoksessa pyritään sotilasmenojen alentamiseen. Yhteisöjen tason ylimpien tilintarkastuslaitosten oikeudellinen kehys on myös luotu. Vaikka pohja valtion ja yhteisöjen tason valtionkassajärjestelmien perustamiselle on luotu, on vielä tarvetta varmistaa näiden laitosten asianmukainen toiminta. Federaation hallitus on hyväksynyt ne lainsäädäntömuutokset, joita kahden olemassaolevan eläkerahaston talouden ja hallinnon sulauttaminen edellyttää, mutta parlamentin on vielä käsiteltävä asia.

Lukuisista vaikeuksista huolimatta, joihin kuuluu yleinen epäluulo yhteistä BiH:n valuutta kohtaan, luottamus vaihdettavaan markkaan (KM) on kasvanut. Serbitasavallassa KM:n käyttö on kasvanut nopeasti viimeksi kuluneen puolen vuoden aikana ja arvioidaankin, että KM:ää käytetään yli 70 prosentissa valtion maksuista ja tuloista. Federaatio antoi lopulta lokakuussa lain, jolla kielletään Saksan markan ja kunan käyttö muissa maksutoimistojen (ZPP ja SAP) maksuissa kuin käteismaksuissa. Kaikki verot ja palkat maksetaan nyt KM:inä.

Yleisesti ottaen maksujärjestelmän uudistuksessa on edistytty hyvin, samoin kuin valmistautumisessa maksutoimiston lopettamiseen joulukuuhun 2000 mennessä, joka on rahoittajien kanssa sovittu määräaika. Federaatio antoi syyskuussa lakimuutoksen, jolla poistetaan maksutoimistojen monopoli kotimaisissa maksutapahtumissa ja luodaan oikeusperusta johtokunnalle, joka takaa avoimuuden muutoksen aikana. Tämän jälkeen kumpaankin yhteisöön on muodostettu johtokunnat, joiden tehtävänä on valvoa maksujärjestelmien uudistusta.

Pankkialan uudistuksen sääntelykehyksestä suurin osa on perustettu ja yksityistäminen etenee siten, että useat maksukyvyttömät pankit lopetetaan odotetusti lähitulevaisuudessa. Federaatio on (Maailmanpankin ohjeiden mukaisesti) hyväksynyt federaation investointipankkia koskevan suunnitelman ja pankin yksityistämisen odotetaan tapahtuvan ensi vuoden alussa. Serbitasavalta hyväksyi liikepankkilain heinäkuussa 1999. Serbitasavallan odotetaan pian ilmoittavan ainakin kahden suuren valtion pankin yksityistämissuunnitelmista. Federaatiossa odotetaan itsenäisen ja itsensä rahoittavan talletusvakuutusohjelman alkavan pian toimia, mutta serbitasavallassa sellainen on vielä perustettava ennen kuin yksityistäminen voidaan vakavasti käynnistää.

Yksityistämistä toteuttaessaan federaatio alkoi myydä pk-yrityksiä toukokuussa 1999 ja niiden yksityistämisen odotettiin ehtivän loppuun vuoden 1999 päättyessä. Mostaria lukuun ottamatta kaikissa kantoneissa on pidetty avoimia huutokauppoja. Serbitasavallassa edistys on ollut hitaampaa. Heinäkuun jälkeen myytäviksi ilmoitetuista 23 yrityksestä vain 9 on myyty, sillä kiinnostus on ollut vähäistä. Serbitasavallassa pienyritysten yksityistäminen ei ole päässyt vauhtiin lähinnä kiinnostuksen puutteen vuoksi (serbitasavallassa yksityistämiseen osallistuviksi kelpoisten kansalaisten oletetaan rekisteröityvän, mikä ei ole käytäntö federaatiossa, jossa kansalaiset saavat yksityistämiskuponkeja ilman eri toimenpiteitä) ja/tai teknisistä syistä (yhtiöt eivät toimita tilintarkastuskertomuksia ja aloittavia taseita serbitasavallan yksityistämisvirastolle).

Yhteisöt pääsivät 8. kesäkuuta 1999 sopimukseen seitsemän hyödykeryhmän valmisteverojen yhdenmukaistamisesta yhteisöissä ja kaikkien kotimaisten ja tuontitavaroiden valmisteverotasojen yhtenäistämisestä 15. heinäkuuta 1999 mennessä. Yhteisöjen on kuitenkin vielä turvattava tämän sopimuksen täysi täytäntöönpano. Yhteisöjen välisestä verohallintoyhteistyöstäkään ei vielä ole tehty virallista sopimusta. BiH:n viranomaisten on ryhdyttävä lisäponnistuksiin yhteisöjen välisen verojärjestelmien harmonisoinnin kehittämiseksi ja saatettava kaupallista toimintaa koskeva lainsäädäntö EU:n normien mukaiseksi. Vero- ja tulliasioita koskevan avun toimiston CAFAOn avulla yhteisöt ovat laatineet uusia lainsäädäntöehdotuksia, jotka koskevat tullin toimivaltaa, rangaistuksia ja rikkomuksia. Nämä lakiluonnokset on nyt viimeistelty ja niistä on pyydetty lausuntoja. Edistys federaation tulli- ja verovirastojen rinnakkaistoimintojen poistamisessa on CAFAOn ohjelman mukaan arvioituna hidasta.

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

Yhteisö teki 10. toukokuuta 1999 päätöksen poikkeuksellisen rahoitusavun myöntämisestä Bosnialle ja Hertsegovinalle. Tämän avun määrä on enintään 60 miljoonaa euroa, johon sisältyy huomattava, enintään 40 miljoonan euron avustus ja enintään 20 miljoonan euron pitkäaikainen laina. Avun toteuttamisen ehtona on ollut, että BiH selvittää kaikki hoitamattomat velvoitteensa yhteisölle ja EIP:lle. Tämän edellytyksen ja eräiden muiden ennakkotoimien toteuduttua yhteisö maksoi joulukuussa ensimmäisen erän, yhteensä 25 miljoonaa euroa, joka koostui 15 miljoonan euron avustuksesta ja 10 miljoonan euron lainasta. Toisen erän maksaminen on kytketty voimassa olevan IMF:n ohjelman tyydyttävään edistymiseen sekä eräisiin yhteisön asettamiin ehtoihin, jotka liittyvät avun täytäntöönpanoon.

Toukokuussa 1998 IMF hyväksyi 81 miljoonan Yhdysvaltain dollarin valmiusluottojärjestelyn. Kesäkuussa 1999 IMF päätti korottaa apuaan 23 miljoonaa dollaria Kosovon kriisin haitallisten vaikutusten vuoksi. Maailmanpankilla on BiH:ssa kaksi poliittisiin päätöksiin perustuvaa tukiohjelmaa, joilla tuetaan julkisen talouden uudistusta ja yritysten ja pankkialan yksityistämistä. Näiden rahoitusta tuetaan kahdella IDAn edullisin ehdoin myöntämällä luotolla, joiden yhteismäärä on 134 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja johon sisältyy 28 miljoonan dollarin korotus Kosovon kriisin vaikutusten huomioonottamiseksi.

VI. BULGARIA

1. Tiivistelmä

Bulgarian talouden vakautuminen vahvistui vuonna 1999, vaikka ulkoinen ympäristö oli edelleen vaikea. Kosovon kriisi vaikutti sekä välittömästi että keskipitkällä aikavälillä alueen kauppavirtoihin. Kriisi pidensi osaltaan talven 1998-1999 pienoislamaa, mutta siihen oli muitakin syitä, erityisesti tehdasteollisuuden taloudellinen rakenneuudistus, joka supisti tuotantoa ja lisäsi työttömyyttä. Vuoden 1999 jälkipuoliskolle oli tunnusomaista talouden toimeliaisuuden kasvu, johon kuului myös ulkomaisten sijoittajien kiinnostuksen elpyminen. Tärkein tapahtuma oli kutsu liittymisneuvottelujen aloittamiseen EU:n kanssa, jonka Helsingin Eurooppa-neuvosto vahvisti. Tämä luonee lisäkannusteita Bulgariaan tehtäviin investointeihin.

Bulgarian poliittista vakautta vahvistivat paikallisvaalit, jotka tulkittiin uudistetuksi mandaatiksi kansainvälisten rahoituslaitosten ja EU:n tukeman uudistuspolitiikan jatkamiseen. Koska Bulgaria on päättäväisesti toteuttanut reformia, se on täyttänyt IMF:n kanssa sovitun keskipitkän aikavälin ohjelman mukaiset sitoumuksensa. Bulgaria on nyt puolivälissä ohjelmaa, joka on edellytyksenä yhteensä 627,62 miljoonan erityisnosto-oikeuden (858 milj. USD / 820 milj. EUR) EFF-järjestelyn käyttämiselle.

// Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Hallinnollisesti säänneltyjen hintojen osuus kuluttajahintaindeksistä oli 17,4 % vuonna 1999. Energiatuotteiden ja erityisesti lämmityksen hintoja vapautetaan asteittain.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Järjestelmä on yleisesti ottaen vapautettu.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Lev kiinnitettiin euroon tammikuussa 1999 valuuttakatejärjestelmässä. Levin nimellisarvoa muutettiin poistamalla kolme nollaa 5. heinäkuuta 1999, joten 1 lev vastaa nyt yhtä Saksan markkaa.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Ulkomaiset sijoittajat voivat vapaasti kotiuttaa voittoja ja tuloja.

// 5. Rahapolitiikka

Keskuspankki vastaa valuuttakatejärjestelmän toiminnasta; järjestelmä on uskottava ja sitä tukevat suuret varannot.

// 6. Julkinen talous

Finanssipolitiikka on jatkuvasti ollut suunniteltua kireämpää ja veronkanto on parantunut. IMF on vaatinut kuria julkishallinnon palkkojen nousupaineiden hillitsemiseksi.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Vuodesta 1992 lokakuuhun 1999 noin 40 % pitkäaikaisesta varallisuudesta yksityistettiin. Vuosina 1998 ja 1999 yksityistämisvauhti hidastui jonkin verran, mutta kestävää edistystä tapahtui.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkialan rahoitusasema on parantunut tuntuvasti vuoden 1996 kriisin jälkeen. Suurimpia ongelmia ovat haluttomuus myöntää lainoja edelleen heikolle yksityissektorille sekä yksityistämisen viivästyminen.

Neuvosto päätti 8. marraskuuta 1999 neljännestä makrotaloudellisesta 100 miljoonan euron rahoitusapulainasta Bulgarialle. Ensimmäinen erä, 40 miljoonaa euroa, maksettiin joulukuussa.

Myös Maailmanpankki on antanut Bulgarian käyttöön uuden sopeutuslainan vuonna 1999. EU:n apu kasvaa vuodesta 2000 eteenpäin, kun liittymistä edeltävät välineet ISPA ja SAPARD käynnistetään. Kokonaisavustusten odotetaan nousevan vuosittain 256 vuosina 2000-2006

2. Makrotaloudellinen kehitys

Vuoden 1998 alussa havaittu talouden toimeliaisuuden elpyminen vaimeni saman vuoden loppua kohti. Yhdessä Kosovon kriisin kanssa tämä huononsi kauppa- ja investointi-ilmastoa vuoden 1999 alkupuolella. Euroopan heikentyneellä kysynnällä ja Venäjän kriisillä oli merkittävä vaikutus kasvun taantumiseen, mutta teollisuustuotantoa vähensi myös teollisuuden uudistamiseen pyrkivä rakennemuutos. Tehdasteollisuuden myynti väheni keskimäärin 12,8 prosenttia vuoden 1999 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana verrattuna edellisen vuoden samaan ajanjaksoon, ja toiminta väheni erityisen voimakkaasti esimerkiksi ajoneuvo- ja kemikaaliteollisuudessa. Kaikki nämä tekijät vaikuttivat osaltaan siihen, että kokonaistuotannon kasvu oli heikkoa vuoden 1999 alkupuolella. Elpyminen voimistui kuitenkin huomattavasti vuoden 1999 loppupuolella, ja viimeisten ennusteiden mukaan koko vuoden talouskasvu olisi noin 2,5 prosenttia, vaikka teollisuustuotanto supistui 5 prosenttia.

Työttömyys kasvoi vuonna 1999, koska julkisten yritysten rakennemuutoksiin ja selvitystiloihin liittyi laajoja irtisanomisia. Työllisyyden odotetaan paranevan heti, kun julkisen sektorin kannattavuus paranee yksityistämisen ja pk-yritysten kehityksen ansiosta.

Vuosina 1998 ja 1999 inflaatio hidastui dramaattisesti valuuttakatejärjestelmän vakauttavan vaikutuksen ja kansainvälisten raaka-ainehintojen laskun ansiosta. Vuoden lopun inflaatio oli 1 prosentti, joka on reilusti talousarvion perustana olleen 16 prosentin ennusteen alapuolella. Inflaatio on sittemmin pysynyt hitaana huolimatta hallinnollisten hintojen noususta, jotka selittivät inflaation hetkelliset kiihtymiset tammikuussa ja heinäkuussa 1999. Vuotuinen inflaatiovauhti oli 6,2 prosenttia vuoden 1999 lopussa. Kuluttajahintaindeksiin kohdistuu uusia nousupaineita talven aikana kansainvälisten ja kotimaisten energianhintojen lisäkorotusten ja yleishyödyllisten laitosten tariffien nousun vuoksi.

Kokonaisvienti supistui yli 10 prosenttia vuonna 1999. Ensimmäiset elpymisen merkit olivat nähtävissä vuoden 1999 puolivälissä, mutta Jugoslavian liittotasavallan kautta kulkevan liikenteen keskeytys ja Tonavan saarto vaikuttavat edelleen kielteisesti kauppaan. Viennin arvon rakenne muuttuu vähitellen: raaka-aineiden osuus pienenee ja kulutushyödykkeiden, ml. elintarvikkeet, osuus kasvaa.

Tuonti pysyi vuonna 1999 hieman edellisen vuoden tason yläpuolella, mikä johtui kulutushyödykkeiden ja investointihyödykkeiden vahvasta kysynnästä. Tämä yhdessä viennin vähenemisen kanssa heikensi vaihtotasetta, jonka alijäämän ennakoidaan olevan 5,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1999. Alijäämän odotetaan pysyvän samalla tasolla lähivuosina reaalipalkkojen nousun ja rakenneuudistuksia tekevien toimialojen pääomahyödykkeiden tarpeen vuoksi. Myös kansainvälinen energiahintojen kehitys vaikuttaa siihen merkittävästi.

Pääomataseen ylijäämä auttaa osaltaan vaihtotaseen alijäämän rahoittamisessa. Ulkomaiset suorat sijoitukset Bulgariaan olivat 358 miljoonaa euroa vuonna 1998 eli noin 3/4 vuoden 1997 määrästä. Viimeiset luvut osoittavat suorien sijoitusten kasvaneen merkittävästi, yli 600 miljoonaan euroon, vuonna 1999. Kumulatiiviset ulkomaiset suorat sijoitukset ovat edelleen vähäisiä asukaslukuun suhteutettuna muihin siirtymätalouksiin verrattuna. Viralliset ulkoiset lähteet, ml. IMF:n tuki ja EU:n makrotaloudellinen rahoitusapu, auttavat vahvistamaan Bulgarian ulkoista rahoituskapasiteettia.

Vuonna 1998 julkinen talous kehittyi odotettua paremmin ja julkisen talouden sulautettu rahoitusasema oli 1,1 prosenttia ylijäämäinen suhteessa BKT:hen. Vuoden 1999 talousarviossa alustava alijäämä oli yhteensä 2,8 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuoden alkupuolella ylijäämä oli kuitenkin ennakoitua suurempi ja vuoden 1999 alijäämä jää noin 0,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen.

Valuuttakatejärjestelmä on toiminut tyydyttävästi. Vuonna 1998 virallisten luotonantajien suuret maksut kasvattivat omalta osaltaan keskuspankin valuuttavarantoa edelleen. Valuuttavaranto oli vuoden 1998 lopulla 2,7 miljardia euroa, mikä vastaa kuuden kuukauden tavara- ja palvelutuontia. Vuoden 1999 loppuun mennessä varanto vastasi 6,4 kuukauden tuontia ja riitti kattamaan keskuspankin sitoumukset valuuttakatejärjestelmässä. Euro korvasi Saksan markan 1. tammikuuta 1999 Bulgarian valuutan kiinnitysvaluuttana. Heinäkuun 5. päivänä 1999 Bulgarian levin nimellisarvoa muutettiin poistamalla kolme nollaa; nyt yksi lev vastaa yhtä Saksan markkaa. Peruskorko, joka vaihteli 5,2 prosentista 6,2 prosenttiin koko vuoden 1998 ajan alennettiin 5 prosenttiin vuonna 1999 ja 4,42 prosenttiin tammikuussa 2000.

3. Rakenneuudistukset

Vaikka valtion yritysten yksityistäminen edistyi myytyjen yksiköiden perusteella laskettuna vuosina 1998 ja 1999, varallisuuden myynnin kokonaisarvo laski. Yksityistäminen saataneen päätökseen noin vuonna 2002 ja monet arvokkaimmat yritykset on myyty tai myydään pian. Yksityistämisen merkitys julkisen talouden tulolähteenä vähenee sen mukaisesti.

Jäljellä jäävissä valtion yrityksissä on ryhdytty toimiin rahoituskurin vahvistamiseksi. Saadakseen tukia siirtymäkaudella näiden yritysten oli esitettävä suunnitelma siitä, kuinka ne saavat taloutensa kuntoon ja voivat toimia ilman tukia vuodesta 2002 lähtien. Lisäksi 154 valtion yritystä on otettu erityiseen rahoitusvalvontaan, jolla pyritään välttämään uusien maksurästien kertyminen.

Pankkien yksityistäminen on edistynyt huomattavasti. Kolme pankkia on yksityistetty ja kolme jäljellä olevaa valtion pankkia on tarkoitus yksityistää vuoden 2000 alkupuolella. Valmistelut valtion säästöpankin yksityistämiseksi on käynnistetty. Vuoden 1998 lopussa kaikki pankit täyttivät vakavaraisuutta koskevan 10 prosentin vähimmäisvaatimuksen. Koko järjestelmässä keskimääräinen vakavaraisuussuhde oli jopa 41 prosenttia kesäkuussa 1999. Tämä kuvastaa riskiä karttavaa luotonantopolitiikkaa, joka saattaa haitata rakenneuudistusten rahoittamista.

Vaikka hallitus on kiinnittänyt huomiota pörssin kehittämiseen, osakekauppa on vähäistä ja markkinoiden likviditeetti sen vuoksi heikko. Talouden kehitystason noustessa tämä voi vakavasti haitata yksityisen pääoman houkuttelemista pääomamarkkinoille.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Keskustelut Bulgarian nykyisestä makrotaloudellisesta avusta (neljäs vuoden 1991 jälkeen [5]) käynnistettiin vuoden 1998 lopulla. Kosovon kriisin vaikutus vaihtotaseeseen on kasvattanut rahoitusvajetta, ja heinäkuussa 1999 komissio ehdotti 100 miljoonan euron makrotaloudellista rahoitusapulainaa. Neuvosto hyväksyi ehdotuksen 8. marraskuuta 1999 (päätös 1999/731/EY). Pian sen jälkeen komissio saattoi päätökseen neuvottelut lainaehdoista, ja laina sovittiin maksettavan kahdessa erässä. Ensimmäisen erän maksun ehtona oli, että IMF:n keskipitkän aikavälin toinen tarkastus saadaan onnistuneesti päätökseen. Kun tämä varmistui marraskuun lopussa, ensimmäinen 40 miljoonan euron erä voitiin maksaa joulukuussa 1999. Toisen erän maksamisen ehtona on Bulgarian suoriutuminen eräistä rakenneuudistustoimista. Lainan ehdot ovat IMF:n keskipitkän aikavälin ohjelman ja Maailmanpankin rakennesopeutuslainan (FESAL) ehtojen mukaiset. Niissä painotetaan uudistuksia, jotka ovat erityisen tärkeitä liittymisprosessin kannalta. Jos Bulgaria pystyy noudattamaan uudistusohjelmaansa, komissio aikoo maksaa toisen erän vuoden 2000 kolmannen neljänneksen aikana.

[5] Neuvosto on hyväksynyt aiemmat makrotaloudelliseen rahoitusapuun tarkoitetut lainat seuraavasti: kesäkuussa 1991 (290 miljoonaa euroa, jotka maksettiin elokuussa 1991 ja maaliskuussa 1992), lokakuussa 1992 (110 miljoonaa euroa, jotka maksettiin joulukuussa 1994 ja elokuussa 1996) ja heinäkuussa 1997 (250 miljoonaa euroa, jotka maksettiin helmikuussa 1998 ja joulukuussa 1998).

VII. ENTINEN JUGOSLAVIAN TASAVALTA MAKEDONIA

1. Tiivistelmä

Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian perustamisen jälkeen vuonna 1992 maan bruttokansantuote supistui huomattavasti, mutta sittemmin talous on kasvanut tasaisesti joskin hitaasti usean vuoden ajan. Vuoteen 1999 mennessä BKT:n tason arvioidaankin olevan selvästi alle sen, mitä se oli itsenäisen valtion perustamisen aikaan.

Vuotta 1999 leimasi Kosovon kriisi, joka toi maahan valtaisan pakolaisvirran, sekoitti ulkomaankauppaa ja vähensi maahan tehtyjä ulkomaisia suoria sijoituksia. Kosovon jälleenrakentamisesta on nyt tulossa tärkeä kasvun lähde entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle. Maa on vuodesta 1992 toteuttanut rohkaisevaa talousuudistusohjelmaa. Vuonna 1999 ohjelmaa ei kuitenkaan toteutettu suunnitelmien mukaan; varsinkaan tärkeimpiä tappiollisia valtion yrityksiä ei uudistettu eikä myyty suunnitelman mukaisesti. Niinpä IMF:n ohjelma ei pysynyt aikataulussa. IMF:n kanssa käydään neuvotteluja ja uuden hallituksen odotetaan saavan uudistustyön uudelleen vauhtiin.

Kosovon kriisi lisäsi suuresti pakolaisiin liittyviä julkisia menoja. Kansainvälinen yhteisö, ml. Euroopa unioni, reagoi nopeasti ja on sitoutunut antamaan merkittävää makrotaloudellista rahoitustukea entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle.

Neuvosto päätti enintään 80 miljoonan euron makrotaloudellisesta rahoitusaputoimesta marraskuussa 1999.

// Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Hintojen vapauttaminen on saatu suurilta osin päätökseen. Vain erittäin harvojen tuotteiden hintoja säännöstellään.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Jäljellä on muutamia harvoja tariffeihin liittyviä ja muita kaupan esteitä. Useimmat Kosovon kriisin alkaessa käyttöön otetut tilapäiset turvatoimet on jälleen lakkautettu, mutta sokerin tuontitulli on edelleen huomattava. Keskimääräinen tariffi on 15 %. Hallitus antoi tarkistetun tullikoodeksin.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Dinaari on vuoden 1994 alkukuukausista ollut käytännössä kiinnitettynä euroon; heinäkuun 1997 devalvaation jälkeen dinaarin kurssi suhteessa euroon on noin 60,5.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Edellytykset ulkomaisille suorille sijoituksille ovat parantuneet huomattavasti. Tietyille ulkomaisille suorille sijoituksille tarvitaan kuitenkin hallituksen hyväksyntä. Ulkomaisten suorien sijoitusten maahantuloa vaikeuttaa toimivien maamarkkinoiden puuttuminen. Ulkomaiset suorat sijoitukset lisääntyivät huomattavasti vuonna 1998, sillä viranomaiset ovat avoimempia niiden suhteen. Kaiken kaikkiaan pääomatase on edelleen pitkälti säännelty.

// 5. Rahapolitiikka

Rahapolitiikka perustuu olennaisin osin valuuttakurssiankkuriin.

// 6. Julkinen talous

Kireä finanssipolitiikka jatkui vuonna 1999 (vaikka julkiset menot kasvoivat voimakkaasti pakolaisista aiheutuneiden menojen vuoksi vuonna 1999). Alijäämäksi arvioidaan noin 3-4 % suhteessa BKT:hen.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Yksityistämisohjelma alkoi vuonna 1993. Lähes 1 200 yritystä 1 216:sta on yksityistetty, vaikka ainoastaan joissakin on toteutettu rakenneuudistuksia. Yksityisen sektorin osuus BKT:sta yli 2/3. Monialaisten maatalous- ja teollisuusyritysten yksityistäminen etenee hitaasti.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Kaksitasoinen pankkijärjestelmä. Maassa on 20 pankkia: yksi ulkomaalaisen pankin sivukonttori ja 19 säästöpankkia. Määräävässä asemassa on Stopanska Banka, jossa on toteutettu rakenneuudistus ja joka nyt myydään Kreikan keskuspankille. Pankkialaa valvoo keskuspankki. Luotonantoa 22 suurimmalle velallisyritykselle seurataan tarkasti.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Vuoden 1999 alussa talouskasvua koskevat odotukset olivat synkkiä: Kosovon kriisillä oli selvästi kielteinen vaikutus entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian talouden toimeliaisuuteen, koska ulkomaankauppa keskeytyi, ulkomaiset suorat sijoitukset vähenivät ja maahan virtasi valtavasti pakolaisia.

Kosovon kriisin loppua ja useimpien pakolaisten nopeaa paluuta seurasi kuitenkin entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian talouden toimeliaisuuden elpyminen, koska Kosovon kansainväliset avustustoimet vahvistivat vientiä ja ulkomaisen avustus- ja sotilashenkilöstön läsnäolo alueella tuki kysyntää maassa. Vuoden 1999 bruttokansantuotteen määrän kasvun odotetaankin nyt olevan noin 2,5 prosenttia, vaikka kokonaistuotanto supistui keväällä.

Vaihtotaseen alijäämä kehittyi myös paremmin kuin alkuvuodesta odotettiin ja se oli noin 4,0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kuten edellä todettiin, tähän vaikutti merkittävästi Kosovon jälleenrakentamiseen liittyvä viennin elpyminen. Siitä huolimatta koko vuoden osalta odotetaan viennin supistuneen reilun 1 prosentin, kun taas tuonti on saattanut vähentyä yli 7 prosenttia.

Julkinen talous on yleisesti ottaen kehittynyt tyydyttävästi. Vuodesta 1995 lähtien julkisen talouden alijäämä on ollut 0-2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosittain. Vuoden 1999 alijäämäksi toteutunee 1,5 prosenttia. Kosovon pakolaisista aiheutui huomattavia asumiseen, ruokaan ja terveydenhuoltoon jne. liittyviä lisäkustannuksia julkiselle taloudelle. Kahdenvälisten luotonantajien ja kansainvälisten järjestöjen, ml. Euroopan yhteisö, hätäapu kattoi kuitenkin merkittävän osan näistä ylimääräisistä menoista.

Työttömyys säilyi suurena, vaikka supistui hieman vuoteen 1998 verrattuna. Kevään 1999 työvoimatutkimuksessa työttömyysaste olikin 32,4 prosenttia eli hieman vähemmän kuin vuoden 1998 keskimääräinen työttömyysaste, joka oli noin 36 prosenttia. Pelko työttömyyden lisääntymisestä lyhyellä aikavälillä näyttää hidastavan suurten tappiollisten valtionyritysten tarvitsemia rakenneuudistuksia, minkä vuoksi resurssien huono kohdentuminen jatkuu edelleen (ks. jäljempänä).

3. Rakenneuudistukset

Rakenneuudistukset ovat edenneet monilla aloilla melko pitkälle. Talouden siirtymän varhaisessa vaiheessa on edistytty merkittävästi hintojen vapauttamisessa ja instituutioiden kehittämisessä. Myös kaupan vapauttamisessa on edistytty, vaikka vuonna 1999 otettiin käyttöön väliaikaisia turvatoimia ja tuontilupajärjestelmä Kosovon kriisin vuoksi. Kriisin jälkeen useimmat toimet poistettiin, mutta eräät turvatoimet ovat edelleen voimassa ja käyttöön on otettu erityinen sokerin tuontitulli.

Suurten ja usein tappiollisten valtionyritysten (jotka ovat tavallisimmin monialaisia maatalous- ja teollisuusyrityksiä) yksityistäminen ei ole edistynyt tyydyttävästi kahden viime vuoden aikana. Koska hallitus on ollut haluton toteuttamaan rakenneuudistuksia myymällä, sulkemalla tai yksityistämällä yrityksiä tai näiden toimien yhdistelmällä, IMF:n kanssa sovittu ESAF-ohjelma ei ole pysynyt aikataulussa. Tämä kolmivuotinen ohjelma päättyy huhtikuussa 2000, ja IMF:n ja juuri muodostetun hallituksen välillä käydään parhaillaan neuvotteluja uuden IMF-ohjelman laatimiseksi. Neuvotteluihin liittyy todennäköisesti ehtoja, jotka koskevat ainakin osaa niistä 12:sta valtion omistamasta tappiollisesta yrityksestä, jotka olisi pitänyt jo sulkea.

Jatkuvasti tappiolliset yritykset kuluttavat todennäköisesti kaiken aikaa talouden pääomia ja siten haittaavat innovatiivisempien ja tehokkaampien yritysten mahdollisuuksia hankkia tarvitsemaansa pääomaa kotimaan pääomamarkkinoilta. Tästä aiheutuu jatkuvasti resurssien huonoa kohdentumista, mikä alentaa sekä talouskasvua että työllisyyttä.

Jo aikaisemmin oli epäonnistuttu suurimman pankin (Stopanska Banka) yksityistämisessä. Tällä hetkellä näyttää kuitenkin siltä, että pankin myynti saadaan päätökseen vuonna 2000. Jos siinä onnistutaan, se olisi merkittävä askel kohti toimivan markkinapohjaisen rahoitussektorin luomista maassa.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Kosovon konfliktin ja siitä johtuvien suurten, pakolaisiin liittyvien menojen vuoksi Euroopan komissio ja Maailmanpankki järjestivät yhteisen G-24-maiden ja neuvoa-antavan ryhmän kokouksen 5. toukokuuta. Kokouksessa luotonantajat lupasivat apua yhteensä lähes 250 miljoonaa dollaria. Yhteisö lupasi enintään 25 miljoonaa euroa poikkeuksellista talousarviotukea, jotta maa selviää pakolaisvirran aiheuttamista kustannuksista, ja ilmaisi halukkuutensa harkita uuttaa poikkeuksellista makrotaloudellista rahoitusapua. Avun ensimmäinen erä, joka oli 12,2 miljoonaa euroa, maksettiin 16. kesäkuuta.

Neuvosto päätti 8. marraskuuta myöntää entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle täydentävää makrotaloudellista rahoitusapua enintään 80 miljoonaa euroa. Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian heikon taloudellisen tilanteen vuoksi, erityisesti ulkomaisen velkaantuneisuuden osalta (ulkomaisen velan määrä on noin 40 % suhteessa BKT:hen), neuvosto päätti poikkeuksellisesti, että osa makrotaloudellisesta rahoitusavusta (enintään 30 miljoonaa euroa) annetaan suorina avustuksina.

Täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun saamisen keskeisenä ehtona on uuden IMF:n ohjelman laatiminen. Kuten jo edellä mainittiin, neuvottelut uudesta ohjelmasta ovat käynnissä ja ohjelmasta päästäneen sopimukseen vuoden 2000 puolivälissä.

Elokuussa 1998 Maailmanpankki hyväksyi entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian uuden CAS-strategian, joka kestää vuoden 1998 puolivälistä vuoden 2001 puoliväliin ja jolla tuetaan hallituksen kansallista kehitysstrategiaa. Tähän CAS-strategiaan sisältyy 200 miljoonaa dollaria uutta luottoa uudistusten ja talouskehityksen edistämiseksi ja työttömyyden ja köyhyyden vähentämiseksi. Tällä hetkellä lainaohjelma on kuitenkin pysähdyksissä, koska entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ei ole täyttänyt siihen liittyviä ehtoja. Maailmanpankki on toteuttanut tähän mennessä neljä sopeutusoperaatiota, joiden yhteisarvo on 254 miljoonaa dollaria.

VIII. GEORGIA

1. Tiivistelmä

Georgian talouden odotettiin kasvavan 2-3 prosenttia vuonna 1999. Vaikka näyttääkin siltä, että Venäjän kriisin kielteiset vaikutukset on osin voitettu, talouskasvua hidastaa edelleen sisäisen kysynnän vaimeus, joka aiheutuu julkisen talouden ongelmien vuoksi maksamatta jääneistä sosiaalisista tulonsiirroista. Jos IMF:n kanssa allekirjoitetaan uusi kolmivuotinen sopimus, talouskasvun odotetaan kiihtyvän vuonna 2000.

IMF:n johtokunta hyväksyi 28. heinäkuuta 1998 kolmannen vuosittaisen ESAF-ohjelmaan kuuluvan järjestelyn Georgian hyväksi. Marraskuussa 1998 ja tammi- ja toukokuussa 1999 IMF:n valtuuskunta ei kuitenkaan voinut antaa myönteistä lausuntoa ESAF-ohjelman kolmannessa välikertomuksessa, sillä veronkanto oli heikkoa. IMF maksoi viimein seuraavan ESAF-maksuerän heinäkuussa 1999. Uudesta kolmivuotisesta sopimuksesta IMF:n kanssa käydään neuvotteluja. Suotuista tulosta ei kuitenkaan odotettu ennen vuoden 2000 huhtikuuta.

Marraskuun 17. päivänä 1997 [6] hyväksytyn poikkeuksellisen rahoitusavun nojalla yhteisö maksoi toisen 9 miljoonan euron avustuserän syyskuussa 1999. Maksun ehtona oli, että Georgia vähentää 10 miljoonalla eurolla maksamattomia velvoitteitaan yhteisölle (110 miljoonaa euroa) ja toteuttaa IMF:n tukeman makrotaloudellisen ohjelman. // Talousuudistusten tila

[6] Neuvoston päätös N:o 97/787/EY - EYVL L 322, 25.11.1997.

// 1. Hintojen vapauttaminen

Suurin osa hinnoista on vapautettu.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Vapaa kansainvälinen kauppapolitiikka. Useimmat tuonti- ja vientirajoitukset on poistettu. Georgian parlamentin odotetaan pian ratifioivan WTO:n liittymispöytäkirjan.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Valuuttasääntely ei koske laria. Tblisin pankkienvälinen valuuttapörssi (TICEX) järjestää huutokauppoja.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Riittävä yleislainsäädäntö. Pääoman ja voittojen kotiuttamista sekä valuuttatilien pitämistä ei rajoiteta. Ulkomaiset sijoittajat saavat vuokrata mutta eivät omistaa maatalousmaata. Ulkomaalaiset saavat kuitenkin ostaa rakennuksia ja vuokrata maata samoin edellytyksin kuin maassa asuvat.

// 5. Rahapolitiikka

Tarkoituksenmukainen. Välilliset rahapolitiikan välineet on rajattu Georgian keskuspankin toimiin pankkienvälisissä luottohuutokaupoissa ja pankkien varantovaatimusten käyttämiseen. Valtion velkasitoumuslainojen liikkeeseenlasku on käynnistetty uudelleen pienimuotoisena elokuussa 1999 Venäjän kriisin aiheuttaman katkoksen jälkeen.

// 6. Julkinen talous

Julkisen talouden tulojen (ilman avustuksia) arvioidaan olevan 14,7 % suhteessa BKT:hen, menojen 21,5 % suhteessa BKT:hen.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Yksityistäminen on edennyt hyvin energia-alalla, ja edistystä on tapahtunut myös laskuttamisessa, mittarien asentamisessa, maksujen korotuksissa ja niiden keruussa. Myös teleliikenteen yksityistäminen edistyy.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Keskuspankki tiukentaa toiminnan vakauden valvontasääntöjä ja vahvistaa pankkivalvontaa. Useimmat maan 37 liikepankista ovat kuitenkin yhä pieniä ja niillä on liian vähän pääomaa, ja pankkitalletusten määrä on alhainen ja dollaritalous yleistä.

2. Makrotaloudellinen kehitys [7]

[7] Viranomaiset ovat äskettäin tarkistaneet nimellistä BKT:tä koskevat tiedot. Uusien arvioiden mukaan nimellinen BKT on noin 34 prosenttia aiemmin julkistettujen tietojen mukaan. Tämä johtuu harmaata taloutta koskevien arvioiden tarkistuksesta.

Georgian kokonaistuotanto kasvoi vain 2,9 prosenttia vuonna 1998 eli huomattavasti ennustettua 11 prosenttia vähemmän, ja kasvu hidastui edelleen 1,7 prosenttiin vuoden 1999 alkupuolella. Koko vuoden 1999 kasvu oli 3 prosenttia. Kasvun vaimeus heijastaa viennin romahdusta Venäjälle, Ukrainaan ja Moldovaan Venäjän ruplan devalvaation jälkeen. Julkisen talouden kriisin vaikutus kotimaiseen kysyntään vaikeutti tilannetta moninkertaisesti. Larin nopea heikentyminen ja keskuspankin päätös lakkauttaa valuuttamarkkinainterventiot kiihdyttivät inflaatiota joulukuussa 1998. Suhteellisen tiukan rahapolitiikan ansiosta inflaatio vaimeni kuitenkin huhtikuusta 1999 lähtien, ja kuluttajahinnat nousivat ainoastaan 9,6 prosenttia vuoden 1999 tammikuusta marraskuuhun. Vuosi-inflaation (joulukuusta joulukuuhun) odotettiin olevan enintään 11 prosenttia vuonna 1999.

Julkisen talouden alijäämä (sitoumusten perusteella) oli 6,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1998. Se pysyykin todennäköisesti suurena tai jopa kasvaa, koska talouskasvu hidastuu, veronkanto on heikkoa, menojen priorisointi on riittämätöntä, monilla suuryrityksillä on rahoitusongelmia ja velanhoitokustannukset ovat suuret. Toteutunut alijäämä koko vuoden 1999 osalta oli 6,7 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka valtion verohallinto keräsi suunniteltua enemmän veroja, vuoden 1999 alkupuolella oli puutteita useilla aloilla: kotimaisten hyödykkeiden valmiste- ja arvonlisäverot, yritysten tuloverot (reaalimääräiset), erityisten valtion rahastojen verotus ja verorästien maksaminen. Menorästejä, joita syntyi erityisesti sosiaalisten tulonsiirtojen osalta, kertyi vuonna 1999 määrä, joka oli 4,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, vaikka suunnitelman mukaan menorästejä ei olisi enää pitänyt kertyä lainkaan.

Vaihtotaseen alijäämä kasvoi räjähdysmäisesti vuonna 1998 lähinnä Venäjän viennin romahduksen seurauksena ja oli 17,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Seuraavana vuonna se kuitenkin supistui (14 %:iin suhteessa BKT:hen) maltillisen kotimaisen tuontikysynnän johdosta. Vuonna 1998 Georgiaan virtasi huomattava määrä ulkomaisia suoria sijoituksia (yli 200 miljoonaa dollaria). Ulkomaiset suorat sijoitukset vähenivät huomattavasti vuonna 1999, erityisesti Bakun ja Supsan välisen öljyputken kunnostustyön valmistumisen vuoksi. Ulkoiset alijäämät katettiin lähinnä ulkomaisin lainoin. Tämän vuoksi ja larin joulukuussa 1998 tapahtuneen heikentymisen vuoksi Georgian ulkoinen velka, joka oli 48 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoden 1998 lopulla, kasvoi ja sen odotettiin olevan 63 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoden 1999 lopussa. Bruttomääräinen valuuttavaranto kattoi ainoastaan 1,5 kuukauden tuonnin. Valuuttakurssi on nyt vakautunut tasolle, joka on 2 laria suhteessa dollariin, mutta itsepintaisesti jatkuva inflaatio voisi heikentää valuuttaa tulevina kuukausina.

Maan odotettiin hyötyvän uudesta kolmivuotisesta ESAF-järjestelystä IMF:n kanssa ennen vuoden 1999 loppua. IMF ei kuitenkaan pitänyt nykyistä vuoden 2000 talousarvioluonnosta täysin tyydyttävänä. Lisäksi IMF oli huolissaan korruptiosta ja verotulojen riittämättömyydestä, jotka ovat toisiinsa liittyviä ongelmia, sekä siitä, ettei julkisen sektorin palkkojen ja eläkkeiden maksua ole toistaiseksi pidetty kovin tärkeänä.

3. Rakenneuudistukset

Rakenneuudistuksissa edettiin edelleen. Metalliromun vientiveron poistaminen muutti kauppajärjestelmän varsin vapaaksi samalla kun valuuttajärjestelmä säilyi rajoituksettomana. Neuvottelut WTO:hon liittymisestä saatiin onnistuneesti päätökseen lokakuussa 1999. Vaikka oikeusjärjestelmässä tapahtui edistystä, lainsäädännön ja erityisesti konkurssilain toimeenpano oli edelleen varsin puutteellista.

Yksityistämisen osalta tarjoukset energian jakelu- ja tuotantoyhtiöistä johtivat sopimuksiin ulkomaisten yritysten (Itera, AES, jne.) kanssa. Teleyhtiöt ja satamat yksityistettäneen vuonna 2000.

Verohallinnon uudistaminen ei juurikaan edennyt julkisen talouden rahoitustilanteen vahvistamisen osalta vuonna 1999. Georgian on keskityttävä erityisesti veronkannon tehokkuuteen sekä määrätietoisiin toimiin korruption torjumiseksi ja menohallinnon parantamiseksi.

Georgian keskuspankki jatkoi liikepankkisektorin vahvistamista. Sen seurauksena pankkien lukumäärä väheni 37:ään syyskuun 1999 lopussa. Kansainvälisten tilintarkastusten ansiosta entisten suurten valtionpankkien rahoitustilanne parani lukuun ottamatta Agrobankia, jonka rahoitustilanne säilyi heikkona. Useimmat liikepankit olivat kuitenkin edelleen pieniä ja niiden vakavaraisuus riittämätön. Yleisön luottamus rahoitusjärjestelmän vahvuuteen pysyi suhteellisen heikkona, mikä ilmenee pankkitalletusten vähäisyytenä ja laajana dollaritaloutena.

Kaupunki- ja teollisuusalueiden maan yksityistämiseen tarvittava lainsäädäntö on annettu. Maataloussektorin kehittymistä haittasi edelleen maakaupan markkinoiden hidas kehittyminen.

4. Poikkeuksellisen rahoitustuen toteutus

Uusille itsenäisille valtioille vuonna 1992 myönnetyn 1 250 miljoonan euron yhteisön kauppaluottojärjestelyn puitteissa Georgialle myönnettiin noin 113 miljoonan euron lainat. Vaikeiden poliittisten, taloudellisten ja rahoituksellisten olosuhteiden vuoksi maa ei kuitenkaan kyennyt hoitamaan asianmukaisesti ulkoisia rahoitusvelvoitteitaan, ml. rahoitusvelvoitteet yhteisöä kohtaan. Velkaongelman selvittämisen helpottamiseksi neuvosto hyväksyi marraskuussa 1997 komission ehdotuksen antaa Georgialle (ja Armenialle) poikkeuksellista rahoitusapua lainojen ja suorien avustusten yhdistelmänä.

Tämän avun maksamisen ehtona on, että Georgia pysyy IMF:n ohjelman aikataulussa ja että sen rakenneuudistukset etenevät komission kanssa sovittavien yhteisymmärryspöytäkirjojen mukaisesti. Maan edellytetään myös jatkavan säännöllisiä lainan lyhennyksiä, jotta yhteisön rahoitusriski tällä hyvin riskipitoisella alueella pienenisi mahdollisimman nopeasti.

Heinäkuussa 1998, kun Georgia oli maksanut kaikki maksurästinsä (131 miljoonaa euroa) yhteisölle ja sen IMF-ohjelma oli jälleen aikataulussa, komissio maksoi poikkeuksellisen rahoitusavun ensimmäisen erän (110 miljoonaa euroa lainoja ja 10 miljoonaa euroa suoria avustuksia). Tämän avun toinen erä (9 miljoonan euron suora avustus) maksettiin syyskuussa 1999 pian sen jälkeen kun Georgia oli lyhentänyt 10 miljoonalla eurolla vuonna 1998 myönnetyn 110 miljoonan euron lainan pääomaa.

Poikkeuksellisen rahoitusavun kolmas erä on tarkoitus maksaa myöhemmin tänä vuonna, kun sovitut rakennepoliittiset ehdot on täytetty tyydyttävästi.

IX. ROMANIA

1. Tiivistelmä

Vakavat talousvaikeudet jatkuivat Romaniassa vuonna 1999. Maan laajojen rahoitusongelmien, talouden epätasapainojen, maahan suuntautuneiden pääomavirtojen vähäisyyden, työttömyyden lisääntymisen ja tappiollisten suuryritysten vaisun yksityistämisen vuoksi kokonaistalouden vakauttamisessa ja markkinoiden luottamuksen palauttamisessa edistyttiin vain vähän. Talouspolitiikkaa heikensivät valtion omistamien yritysten tappiot, verorästien ja yritysten välisten maksurästien kasvu, heikosti edenneet rakenneuudistukset ja heikko rahoitussektori.

Vuoden alussa maan heikko kansainvälinen uskottavuus aiheutti epäilyjä sen kyvystä selviytyä ulkomaisista velvoitteistaan ja vähensi maahan tehtäviä yksityisiä sijoituksia. Tämä luottamuskriisi heikensi jyrkästi maan valuuttaa. Siitä huolimatta Romania onnistui maksamaan kaikki ulkoiset velkansa ja kasvattamaan uudelleen ehtyneet valuuttavarantonsa. Ulkoisen rahoituksen vähäisyys yhdessä heikon kotimaisen säästämisen kanssa muuttivat jyrkästi vaihtotaseen alijäämää, joka jo vuonna 1998 oli erittäin suuri.

Vakavien maksutaseongelmien edessä hallitus nopeutti uudistuksia ja pääsi kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa sopimukseen uusista rakennesopeutuslainoista. Näiden ponnistelujen tukemiseksi Euroopan unionin neuvosto hyväksyi 200 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusapulainan Romanialle. Lainan ensimmäisen 100 miljoonan euron erän maksamisen edellyttää, että Romania täyttää IMF-sopimuksensa tyydyttävästi. Koska tätä tarkastusta ei voitu tehdä vuonna 1999, yhteisön avustuksen ensimmäisen erän maksaminen on lykkääntynyt. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Säänneltyjen hintojen osuus (lähinnä yleishyödylliset laitokset ja energia) kuluttajahintaindeksistä oli noin 7 % vuoden 1999 lopussa.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Vuonna 1999 keskimääräinen suosituimmuusasemaan perustuva tullimaksu oli 16 % teollisuustuotteille ja noin 34 % maataloustuotteille. Romania on allekirjoittanut Eurooppa-sopimuksen EU:n kanssa ja vapaakauppasopimukset ceftan, eftan, Moldovan ja Turkin kanssa. Vuonna 1998 otettiin käyttöön tuontimaksu, joka oli 4 % vuonna 1999.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Leu kelluu vapaasti, mutta keskuspankki intervenoi usein valuuttamarkkinoilla. Leu on täysin vaihdettava vaihtotaseen erien osalta.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Ulkomaisten suorien sijoitusten järjestelmä on avoin ja syrjimätön. Voitot ovat vapaasti kotiutettavissa. Vuoden 1997 alusta ulkomaiset sijoittajat ovat saaneet omistaa maata siinä määrin kuin niiden toiminnalle on välttämätöntä. Muualla kuin Romiassa asuvien portfoliosijoitukset kiinteätuottoisiin arvopapereihin eivät olleet mahdollisia vuonna 1999. Ulkomaisia suoria sijoituksia ja portfoliosijoituksia säänteleviä lakeja muutettiin toistuvasti vuosina 1997-99, mikä synnytti epäselvyyttä oikeusvarmuudesta.

// 5. Rahapolitiikka

Romanian keskuspankki on riippumaton. Keskuspankkilaki rajoittaa sen valtuuksia huolehtia hintavakaudesta ja julkiselle sektorille myönnettävän rahoituksen määrää. Rahapolitiikan vaikuttavuutta heikensi edelleen valtion arvopapereiden jälkimarkkinoiden puuttuminen.

// 6. Julkinen talous

Perustavanlaatuinen verouudistus on jo saatettu päätökseen, mutta merkittäviä toimia julkisen talouden vakauttamiseksi on vielä tehtävä. Näitä ovat mm. eläke- ja terveydenhuollon uudistus, rahoituskurin tiukentaminen, ei-rahastoituihin velvoitteisiin puuttuminen ja budjetoinnin ja menojen valvonta.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Vuoden 1999 loppuun mennessä useimmat pk-yritykset oli yksityistetty, mutta useimmat suuryritykset olivat vielä julkisia yrityksiä. Suuria yleishyödyllisiä laitoksia organisoitiin uudelleen vuosina 1998-1999 ja yksityistäminen käynnistettiin. Yritysjohdon valvonta ja rahoituskuri olivat edelleen heikkoja enimmäkseen suurissa ja tappiollisissa julkisissa yrityksissä.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkisektorin uudistus eteni hitaasti alkuvuosina ja johti suuriin vaikeuksiin vuosina 1997 ja 1999. Pankkien varallisuudesta oli suurin osa julkisten pankkien hallussa vuoden 1999 lopussa. Pääomamarkkinat ovat edelleen pienet ja alikehittyneet.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Talouden toimeliaisuus hidastui edelleen vuonna 1999 ja BKT:n määrän arvioidaan supistuneen 3,2 prosenttia koko vuoden tasolla. Talouden menopuolella investoinnit vähenivät jyrkästi, mikä johtui heikosta kokonaiskysynnästä, pitkään jatkuneesta korkeasta korkotasosta ja vaikeudesta saada ulkopuolista rahoitusta. Lisäksi Kosovon kriisillä oli vähäinen kielteinen vaikutus talouteen. Vienti ja vähittäiskauppa ovat kuitenkin elpyneet jonkin verran.

Vuoden 1999 alussa heikko kotimainen ja kansainvälinen luottamus ja rahoitusjärjestelmän vakavat rahoitusvaikeudet nostivat sekä nimellis- että reaalikorot erittäin korkeiksi. Tämä vaikutti voimakkaasti investointeihin ja kulutukseen sekä julkiseen talouteen. Korkomenoista tuli valtion talousarvion suurin menoerä, mikä herätti epäilyjä julkisen talouden kestävyydestä. Korkomenojen nopea kasvu johtui pääasiassa rahoituksen päälähteenä vuonna 1999 olleen kotimaisen velan korkeista kustannuksista ja lyhyistä erääntymisajoista.

Nimellis- ja reaalikorot laskivat vuoden 1999 loppupuolella, ja Romania sai käyttöönsä ulkoista rahoitusta, minkä avulla hallitus pystyi vähentämään lainojaan kotimaan markkinoilla ja valvomaan paremmin menojaan. Talousarvion täytäntöönpano onnistuikin paremmin vuoden loppupuolella, ja hallitus saavutti julkiselle taloudelle asettamansa tavoitteet. Yleisesti ottaen julkisen talouden tila säilyi heikkona erityisesti yksityistämistulojen merkityksen vuoksi.

Likviditeetin paraneminen yhdessä valuutan heikentymisen voimakkaan vaikutuksen kanssa kiihdyttivät kuluttajahintainflaatiota, joka nousi vuoden alun 32 prosentista yli 55 prosenttiin vuoden lopulla. Rahapolitiikan taakka säilyikin liian suurena, koska rahapoliittisilla viranomaisilla oli useita samanaikaisia tavoitteita: maan valuutan uskottavuuden vahvistaminen, valuuttavarannon kasvattaminen, likviditeetin säätely ja inflaation hidastaminen sekä valuutan reaaliarvon heikentäminen viennin tukemiseksi.

Työttömyys on kasvanut nopeasti ja oli yli 11 prosenttia työvoimasta vuoden 1999 lopussa. Se voi lisääntyä edelleen yritysten rakenneuudistusten kiihtyessä. Sosiaalinen tilanne oli myös erittäin huolestuttava, sillä köyhyys lisääntyy tasaisesti ja terveydenhuollon olot heikkenevät.

Romanian suurimpia taloudellisia ongelmia siirtymävaiheen alusta alkaen on ollut sen suhteellisen heikko ulkoinen asema. Koska julkisen sektorin tarkoituksenmukaista rakenneuudistusta ei juuri ole toteutettu eikä yritysten toimintaympäristö ole yrittäjäystävällinen, tuloksena on ollut heikko vientisektori. Lisäksi ulkomaisten suorien sijoitusten ja muun pitkäaikaisen pääoman alhainen taso on kasvattanut ulkoista - enimmäkseen suhteellisen lyhytaikaista - velkaa ja aiheuttanut valuuttavarannon suuria vaihteluja.

Nämä heikkoudet paljastuivat kokonaisuudessaan vuonna 1999, jolloin Romania joutui maksamaan suuria ulkoisen velan lyhennyksiä samaan aikaan kun sen heikko uskottavuus johti ulkoisen rahoituksen dramaattiseen vähenemiseen. Vuoden 1999 alussa heikko maksutasetilanne herätti epäilyjä maan kyvystä selviytyä ulkoisen velkansa hoitomaksuista. Spekulatiiviset paineet heikensivät valuuttaa jyrkästi maaliskuussa ja valuuttavaranto supistui tasolle, joka vastasi alle yhden kuukauden tuontia kesäkuun lopussa. Viranomaiset onnistuivat kuitenkin vakauttamaan valuuttamarkkinat, ja maa välttyi täysimittaiselta rahoituskriisiltä. Myös kaikki ulkoisen velkaan liittyvät maksut suoritettiin täysimääräisesti ja ajallaan.

Vaihtotaseen tila muuttui suuresti vuonna 1999; alijäämän arvioidaan supistuneen 1,2 miljardiin dollariin, kun se edellisenä vuonna oli 3 miljardia dollaria. Tämä johtuu lähinnä kotimaisen kysynnän heikkenemisestä ja vaikeuksista saada ulkomaankaupan rahoitusta, minkä vuoksi tuonti on vähentynyt noin 15 prosenttia.

3. Rakenneuudistukset

Romanian makrotaloudelliset ongelmat johtuvat suuressa määrin vaatimattomista ja joskus epäjohdonmukaisista rakenneuudistuksista. Vuonna 1999 rahoitussektorin ongelmien selvittäminen ja yksityistämisen nopeuttaminen edistyivät hyvin. Ongelmallisia olivat kuitenkin edelleen heikko yritysjohdon valvonta ja yritysten toimintaympäristö, joka ei ole yrittäjäystävällinen eikä avoin.

Yksityistäminen nopeutui. Vuoden ensimmäisinä kuukausina ilmoitettiin muutamasta merkittävästä kaupasta, ml. määräysvallan myynti teleyhtiössä ja suurimmassa autotehtaassa. Useita muita kunnianhimoisia yksityistämistoimia käynnistettiin, mutta niistä suurin osa saadaan päätökseen vasta vuoden 2000 puolivälissä tai sen jälkeen. Yksityistämismenettelyn hajauttamisella on nopeutettu pk-yritysten myyntiä. Yksityistäminen ei kuitenkaan yleisesti ottaen edistynyt odotusten mukaisesti; merkittävien ja taajaan tehtyjen yksityistämis- ja investointilainsäädännön muutosten vuoksi tarjouspyynnöt eivät ole herättäneet riittävästi kiinnostusta tai ne on jouduttu perumaan kuten kävi merkittävässä suurinta öljynjalostamoa koskevassa kaupassa. Uuteen lainsäädäntöön liittyvä epävarmuus pysähdytti suuryritysten yksityistämisen lähes kokonaan vuoden 1999 loppupuolella. Laajamittaisen yksityistämisen hidastumisen seurauksena mm. maahan tehtävät ulkomaiset suorat sijoitukset vähenivät.

Pankkien yksityistäminen jatkui: yksi pieni pankki myytiin keväällä 1999 ja hallitus käynnisti kahden muun suuren pankin yksityistämismenettelyn. Kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa sovittujen ennakkotoimien mukaisesti hallitus ryhtyi merkittäviin toimenpiteisiin heikkojen julkisten pankkien saneeraamiseksi, koska ne olivat joutuneet vakaviin vaikeuksiin järjestämättömien lainojen suuren määrän vuoksi. Maahan perustettiin erityinen virasto hoitamaan roskaomaisuutta. Suurimman julkisen pankin Bancorexin toimilupa peruutettiin heinäkuun lopussa ja sen jäljellä oleva varallisuus siirrettiin toiseen julkiseen pankkiin.

Rahoituskurin puute oli edelleen vakava ongelma, ja se lisäsi yritysten välisiä maksurästejä erityisesti suurten valtion omistamien yleishyödyllisten laitosten osalta ja aiheutti katkoksia peruspalveluiden tarjonnassa.

Maataloudessa toteutettiin merkittäviä toimia; erityisesti mainittakoon valtion maan ja metsien palauttamista koskeva määräys sekä valtion maatilojen yksityistäminen.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Vuoden 1998 lopulla Romanian viranomaiset käynnistivät neuvottelut uudesta makrotaloudellista vakauttamista ja rakenneuudistuksia koskevasta ohjelmasta, jota oli määrä tukea uusilla IMF:n ja Maailmanpankin lainoilla. Maailmanpankki hyväksyi 10. kesäkuuta 1999 325 miljoonan dollarin arvoiset luotot (joihin sisältyi uusi 300 miljoonan dollarin määräinen PSAL-laina) ja 5. elokuuta IMF:n johtokunta hyväksyi uuden 400 miljoona erityisen nosto-oikeuden (550 miljoonaa dollaria) valmiusluottojärjestelyn (SBA). Vuonna 1999 Maailmanpankki maksoi 150 miljoonaa dollaria PSAL-järjestelyn nojalla ja IMF maksoi ensimmäisen 73 miljoonan dollarin maksuerän. Toista erää ei kuitenkaan voitu maksaa alkuperäisen suunnitelman mukaisesti lokakuussa.

Romanian viranomaisten ja IMF:n allekirjoitettua aiesopimuksen komissio hyväksyi 28. heinäkuuta 1999 ehdotuksen neuvoston päätökseksi uuden maksutaselainan myöntämisestä Romanialle. Neuvosto päätti 8. marraskuuta myöntää Romanialle uuden pitkäaikaisen maksutaselainan, jonka enimmäismäärä on 200 miljoonaa euroa. Tämä on neljäs tällainen laina vuoden 1992 jälkeen.

Vuoden 1999 lopussa komissio ja Romanian viranomaiset pääsivät sopimukseen kahdessa samansuuruisessa erässä maksettavan avun maksamisen ehdoista. Ensimmäisen erän maksaminen edellyttää, että IMF:n kanssa tehdyn valmiusluottojärjestelyn nojalla tehtävä ensimmäinen tarkastus saadaan onnistuneesti päätökseen. Seuraava erä maksetaan edellyttäen, että IMF:n ohjelman toteuttaminen jatkuu tyydyttävästi ja että eräissä rakenneuudistuksissa on edistytty.

Romania maksoi takaisin ajallaan eli 1. helmikuuta 1999 ensimmäisen erän, 190 miljoonaa euroa, ensimmäisestä Euroopan yhteisön makrotaloudellisesta rahoitusapulainasta.

X. UKRAINA

1. Tiivistelmä

Vuosi 1999 oli toinen taloudellisen taantuman vuosi Ukrainalle, vaikka tuotanto kääntyikin kasvuun vuoden loppupuolella. Inflaatio kiihtyi vuoden 1999 lopulla, mikä heijasteli talouspolitiikan keventämistä ja valuuttakurssin jyrkkää heikkenemistä loka-marraskuun presidentin vaalien aikaan. Myönteistäkin kehitystä tapahtui: vaikka tavoitteista livettiin vuoden loppupuolella, julkisen talouden sulautettu alijäämä supistui vuoden 1998 3 prosentista suhteessa BKT:hen 1,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 1999. Myös vaihtotaseen alijäämä supistui, mikä heijasteli supistuvan kokonaistuotannon kielteistä vaikutusta tuontiin.

Ukrainan ulkoinen rahoitustilanne on kuitenkin edelleen kriittinen. Maan on suoritettava huomattavia maksuja ulkomaisille velkojille vuonna 2000, käytettävissä oleva valuuttavaranto on hyvin pieni ja kansainvälinen luottoluokituslaitos alensi maan luottoluokitusta vuoden 2000 alussa luokkaan, joka tarkoittaa, että maa saattaa laiminlyödä velan maksun. Vuoden 2000 alussa hallitus ilmoitti ulkomaisen velkansa uudelleenjärjestelystä, joka koskee lähinnä yksityiseltä sektorilta hankittua joukkolainaa, mutta myös osaa Ukrainan velasta venäläiselle kaasuyhtiölle Gazpromille.

Rakenneuudistukset ovat edenneet vaihtelevasti. Joillakin aloilla on tapahtunut edistystä, mm. yksityistämisessä, sääntelyn purkamisessa ja julkisen talouden ja hallinnon uudistamisessa. Muilla aloilla, erityisesti maataloudessa ja energia-alalla, uudistukset eivät ole edistyneet toivotulla tavalla, ja yksityistä yritystoimintaa haittaa epävakaa ja usein epäystävällinen sääntely-ympäristö. Pankkijärjestelmä on edelleen heikko, vaikka pankkivalvontaa on vahvistettu. Ulkomaankaupassa Ukraina on ottanut vuoden 1998 jälkeen käyttöön eräitä rajoituksia, jotka ovat ristiriidassa sen ja EU:n välisen kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen kanssa. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Lähes kaikki hinnat on vapautettu. Yhteisten palveluiden hinnat (esim. kaasu, sähkö, lämmitys ja vuokrat) ovat hallinnollisesti säänneltyjä ja yleensä sen verran alhaiset, etteivät kata kustannuksia.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Tuontijärjestelmässä ei ole määrällisiä rajoituksia, lukuun ottamatta muutamia, pääasiassa terveys- ja turvallisuussyistä johtuvia poikkeuksia. Kauppapainotteinen keskimääräinen tuontitulli oli 7,5 % vuoden 1999 puolivälissä. Heinäkuussa 1999 määrättiin yhtenäinen kauppapainotteinen keskimääräinen 2 prosentin tuontitulli kuudeksi kuukaudeksi. Joitakin tuontirajoituksia (vuotien ja nahkojen ja auringonkukan siementen viennille on vientitulli). Ukrainan ja EU:n välinen kumppanuus- ja yhteistyösopimus tuli voimaan 1. maaliskuuta 1998. Vuonna 1999 Ukraina otti käyttöön useita kaupan rajoituksia, jotka eivät ole kumppanuus- ja yhteistyösopimuksen mukaisia.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Ukrainan valuutta on ollut täysin vaihdettava vaihtotaseen erien osalta (artikla VIII asema IMF:ssä) syyskuusta 1996. Syyskuun 1998 ja elokuun 1999 välisenä aikana otettiin uudelleen käyttöön joitakin vaihtotasemaksuja koskevia valuuttarajoituksia valuutan puolustamiseksi.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Joillekin investoinneille, jotka muodostavat vähintään 20 prosenttia yrityksen pääomasta, ja yli 100 miljoonan dollarin autoteollisuusinvestoinneille, myönnetään verohelpotuksia. Ulkomaisten suorien sijoitusten virta Ukrainaan on pysynyt hyvin pienenä henkeä kohti (se oli ainoastaan 747 miljoonaa dollaria eli 15 dollaria henkeä kohti vuonna 1998).

// 5. Rahapolitiikka

Rahapolitiikassa on käytetty yhä enemmän epäsuoria rahapolitiikan välineitä. Keskuspankkiluottoja myönnetään liikepankeille lähinnä Lombard-järjestelyn, huutokauppojen ja takaisinostosopimusten avulla. Varantovaatimus yhtenäistettiin huhtikuussa 1997, jolloin se oli 11 prosenttia. Se nostettiin 16,5 prosenttiin vuosina 1997--1998 ja alennettiin 15 prosenttiin tammikuussa 1999.

// 6. Julkinen talous

Julkisia menoja alennettiin noin 38 prosenttiin BKT:sta vuonna 1998, kun ne vielä vuonna 1992 olivat 70 prosenttia BKT:sta. Julkisen sektorin työpaikkoja vähennettiin miljoonalla (4,7 miljoonaan) vuosina 1994-1998. Julkisen talouden sulautettu alijäämä supistui noin 1,1 prosenttiin BKT:sta vuonna 1999, kun se vuonna 1997 oli 5,2 prosenttia BKT:sta. Tärkeimmät tulolähteet ovat sosiaaliturvamaksut, alv ja voitoista maksettava vero, ja ne muodostavat yhteensä noin 70 prosenttia kaikista julkisen talouden verotuloista.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Pienyritysten yksityistäminen käytännössä tehty. Yli 9 500 yritystä yksityistetty joukkoyksityistämisohjelmalla (kuponkiyksityistäminen), joka aloitettiin vuoden 1995 alussa. Yli neljäsosa 200 suuresta yrityksestä yksityistetty. Ulkomaisten tai strategisten sijoittajien osallistuminen vähäistä. Hallituksen mukaan yksityisen sektorin osuus teollisuustuotannosta oli 60 prosenttia vuonna 1998.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkivalvontaa ja -sääntelyä on vahvistettu merkittävästi vuodesta 1997. Tähän on sisältynyt uuden keskuspankkilain hyväksyminen heinäkuussa 1999, kansainvälisten tilinpäätösstandardien (IAS) käyttöönotto ja uuden raportointijärjestelmän luominen pankeille. Suurin osa pankeista on yksityisessä omistuksessa. Pankkijärjestelmä on kuitenkin edelleen heikko ja useat suurimmista pankeista ovat heikossa kunnossa. Pääomamarkkinat ovat alikehittyneet.

Lokakuussa 1998 EU:n neuvosto päätti myöntää Ukrainalle kolmannen makrotaloudellisen lainan, jonka enimmäismäärä on 150 miljoonaa euroa. Lainan ensimmäinen erä maksettiin heinäkuussa 1999.

Toisen erän maksamista lykättiin, mikä ilmentää osin laajennetun rahoitusjärjestelyn (Extended Fund Facility, EFF) nojalla tehtyjen ostojen keskeytystä syksyllä 1999. EU-lainan maksamatta olevan erän maksamisehdoista käynnistettäneen keskustelut viranomaisten kanssa uudelleen, kun EFF-ohjelma on saatu takaisin aikatauluunsa.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Nopeasti kehittyviä talouksia kohtaan tunnetun luottamuksen menetyksellä ja erityisesti Venäjän kriisillä oli vakavasti kielteinen vaikutus Ukrainan talouteen vuonna 1998, jolloin sen kokonaistuotanto supistui noin 2 prosenttia, valuutta heikkeni jyrkästi ja inflaatio kiihtyi vuoden 1997 lopun 10 prosentista 20 prosenttiin vuoden 1998 lopulla. Ukraina onnistui kuitenkin välttämään samanlaisen kriisin kuin Venäjällä eikä laiminlyönyt ulkomaisen velkansa maksuja.

Kokonaistuotanto supistui 0,4 prosenttia vuonna 1999, mutta supistumisvauhti näyttää hidastuneen vuoden loppupuolella eräiden sektoreiden elpyessä. Inflaatio kiihtyi jälleen vuoden 1999 lopulla, mikä heijasteli raha- ja finanssipolitiikan keventämistä ja valuuttakurssin jyrkkää heikkenemistä loka-marraskuun 1999 presidentinvaalien aikaan, ja kuluttajahintaindeksi nousi 4,1 prosenttia joulukuussa. Keskimääräinen KHI-inflaatio oli 19,2 prosenttia vuonna 1999. Vuoden loppupuolen lipsumisista huolimatta julkisen talouden sulautettu alijäämä supistui vuoden 1998 3 prosentista suhteessa BKT:hen 1,1 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 1999. Parlamentti on hyväksynyt vuoden 2000 tarkistetun talousarvioehdotuksen, jonka tavoitteena on tasapainoinen rahoitusasema.

Vaihtotaseen arvioidaan kääntyneen vuoden 1998 3 prosentin alijäämästä suhte