Ehdotus: neuvoston asetus Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä {SEK(2004) 924} /* KOM/2004/0492 lopull. - AVC 2004/0163 */





Bryssel 14.7.2004 KOM(2004) 492 lopullinen 2004/0163 (AVC) Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä (komission esittämä) {SEK(2004) 924} PERUSTELUT 1. Johdanto: Asetusten tarkistustarve Komissio hyväksyi 10. helmikuuta 2004 ehdotuksen 27 jäsenvaltioon laajentuneen unionin rahoitusnäkymistä kaudella 2007–2013 [KOM(2004) 101]. Siinä komissio esitti, että unionin tukitoimia on vahvistettava monilla avainaloilla. Erityisesti komissio päätti, että kunnianhimoisen koheesiopolitiikan olisi saatava merkittävä asema rahoituspaketissa. Päätös perustui laajentuneen unionin koheesiopolitiikan tulevaisuudesta käytyihin laajoihin keskusteluihin, jotka käynnistettiin vuonna 2001 toisen koheesioraportin [KOM(2001) 24] julkaisusta. Komissio hyväksyi 18. helmikuuta 2004 kolmannen koheesioraportin [KOM(2004) 107], jossa esitettiin yksityiskohtainen ehdotus uusien koheesiopoliittisten ohjelmien toimintalinjoista ja täytäntöönpanojärjestelmästä kaudella 2007–2013. Ehdotus on johdonmukainen uusia rahoitusnäkymiä koskevassa komission tiedonannossa vahvistettujen laajojen suuntaviivojen kanssa. Kolmannessa koheesioraportissa todetaan, että laajentuminen 25 jäsenvaltion unioniksi ja myöhemmin 27:n tai useammankin jäsenvaltion unioniksi on ennennäkemätön haaste unionin kilpailukyvylle ja sisäiselle koheesiolle. Laajentuminen on johtanut talouskuilun syvenemiseen, kehityserojen maantieteelliseen siirtymiseen itään ja yhä vaikeampaan työttömyystilanteeseen: - kun otetaan 10 prosenttia vauraimmilla alueilla asuvasta väestöstä ja 10 prosenttia köyhimmillä asuvista, BKT:nä asukasta kohti laskettu ero näiden välillä on yli kaksinkertaistunut verrattuna 15 jäsenvaltion unioniin; - 25 jäsenvaltion unionissa 123 miljoonaa ihmistä – noin 27 prosenttia kokonaisväestöstä – asuu alueilla, joiden BKT asukasta kohti jää alle 75 prosenttiin EU:n keskiarvosta, kun vastaavat luvut 15 jäsenvaltion unionissa olivat 72 miljoonaa ihmistä ja 19 prosenttia. Näistä kansalaisista neljä kymmenestä asuu 15 ”vanhan” jäsenvaltion alueilla, kun loput kuusi taas tulevat ”uusista” jäsenvaltioista; - uusia työpaikkoja on luotava neljä miljoonaa, jotta 10 uuden jäsenvaltion keskimääräinen työttömyysaste saataisiin samalle tasolle muun EU:n kanssa. Laajentuneessa Euroopassa ikään ja sukupuoleen liittyvät työllisyyserot ovat myös huomattavia. Samaan aikaan unionilla kokonaisuudessaan on edessään haasteita, jotka liittyvät talouden uudelleenjärjestelyjen oletettavaan nopeutumiseen globalisaation, kaupan avautumisen, teknisen vallankumouksen, osaamistalouden ja -yhteiskunnan kehittymisen, väestön ikääntymisen ja maahanmuuton lisääntymisen seurauksena. EU:n talouskasvu on myös hidastunut merkittävästi vuodesta 2001. Tämän johdosta työttömyys on kaikkine sosiaalisine seurauksineen taas lisääntynyt monissa unionin osissa. Unionin pitäisikin tulevaisuutta varten hyödyntää kaikki nykyisen elpymissuuntauksen tarjoamat mahdollisuudet. EU:n talouden suorituskyvyn parantamiseksi unionin valtion- ja hallitusten päämiehet päättivät Lissabonissa maaliskuussa 2000 järjestetyssä kokouksessa laatia strategian, jolla Euroopasta tehdään maailman menestynein ja kilpailukykyisin osaamistalous vuoteen 2010 mennessä. Joulukuussa 2000 Nizzan Eurooppa-neuvosto laati Lissabonissa asetetut köyhyyden vähentämistavoitteet koordinoiduksi sosiaalista osallisuutta koskevaksi eurooppalaiseksi ohjelmaksi. Göteborgin Eurooppa-neuvostossa kesäkuussa 2001 Lissabonin strategiaa laajennettiin lisäämällä siihen ympäristönsuojelun ja kestävämmän kehityksen näkökulmat. Koheesiopolitiikalla on merkittävä tehtävä näiden tavoitteiden toteuttamisessa. Kasvu ja koheesio ovat itse asiassa toisiansa tukevia. Vähentämällä eroja unioni varmistaa osaltaan, että kaikki alueet ja yhteiskuntaryhmät osallistuvat unionin talouden kokonaiskehitykseen ja pääsevät osallisiksi siitä. Perustamissopimuksen 3 ja 158 artikla heijastavat tätä näkemystä, jota on vahvistettu perustuslakiluonnoksessa viittaamalla selkeämmin koheesion alueelliseen ulottuvuuteen. Koheesiopolitiikkaa tarvitaan myös silloin, kun muista yhteisön politiikoista saadaan merkittävää hyötyä paikalliselle tasolle rajoittuvilla kustannuksilla. Hyötyjä voidaan levittää koheesiopolitiikan avulla. Muutoksia ennakoimalla ja mukautuksia helpottamalla koheesiopolitiikalla voidaan vähentää kielteisiä vaikutuksia. Tästä syystä koheesiopolitiikka kaikkine ulottuvuuksineen on nähtävä Lissabonin strategian erottamattomana osana, vaikka Lissabonin perustana ollutta politiikkaa onkin tarpeen täydentää ja ajanmukaistaa, kuten komissio huomautti uusia rahoitusnäkymiä koskevassa ehdotuksessaan. Toisin sanoen Lissabonin ja Göteborgin tavoitteet on sisällytettävä koheesiopolitiikkaan, johon kuuluvien kansallisten ja alueohjelmien pitäisi olla avainasemassa näitä tavoitteita toteutettaessa. Alueellisen kilpailukyvyn vahvistaminen tarkasti kohdennetuilla investoinneilla kaikkialla unionissa ja sellaisten taloudellisten edellytysten, joilla ihmiset voivat toteuttaa itseään, luominen tukee EU:n talouden kasvupotentiaalia kokonaisuudessaan kaikkien hyödyksi. Varmistamalla taloudellisen toiminnan tasapainoisempi jakautuminen unionissa aluepolitiikalla helpotetaan ylikeskittymisestä, ruuhkautumisesta ja pullonkauloista johtuvia paineita. Koheesiopolitiikan uudistuksen tavoitteena on myös tehokkuuden, avoimuuden ja poliittisen vastuun parantaminen. Tämä edellyttää ensinnäkin, että politiikalle määritellään strateginen lähestymistapa, johon sisältyvät politiikan toimintalinjat ja joka varmistaa yhteensovittamisen taloudellisen ja sosiaalisen hallintojärjestelmän kanssa ja mahdollistaa edistymisen säännöllisen ja avoimen tarkastelun. Siihen sisältyy edelleen hallintojärjestelmän yksinkertaistamista ottamalla käyttöön eriyttämisen ja suhteellisuuden periaatteet moitteettoman varainhoidon osana. Vastuuta on lisäksi tarpeen siirtää enemmän jäsenvaltioissa toimiville kumppaneille, alueille ja paikallisviranomaisille. Tämä asetusluonnos on uusia koheesiopoliittisia ohjelmia koskeva komission ehdotus. Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21. kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 55 artiklan mukaisesti neuvosto tarkastelee mainittua asetusta uudelleen viimeistään 31. joulukuuta 2006 tämän ehdotuksen perusteella. Komissio korostaa, että asetukset on hyväksyttävä vuoden 2005 aikana, jotta vuosi 2006 voidaan käyttää kauden 2007–2013 ohjelmatyöhön. 2. EU:n koheesiopolitiikan uudet rakenteet vuoden 2006 jälkeen Komissio ehdottaa, että koheesiopolitiikan perusteella tuetuissa toimissa keskityttäisiin investointeihin, jotka kohdistuvat vain tiettyihin Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden mukaisiin yhteisön ensisijaisiin tavoitteisiin, joilla voidaan olettaa olevan vipuvaikutusta ja merkittävää lisäarvoa. Niinpä komissio ehdottaa toimenpideohjelmia varten seuraavia rajattuja avainaiheita: innovaatio ja osaamistalous, ympäristö ja riskien ehkäiseminen sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen saatavuus. Työllisyyteen liittyvissä ohjelmissa keskitytään panemaan täytäntöön uudistukset, joilla pyritään kohti täystyöllisyyttä, parannetaan työn laatua ja tuottavuutta sekä edistetään sosiaalista osallisuutta ja koheesiota Euroopan työllisyysstrategian suuntaviivojen ja suositusten mukaisesti. Kolme ensisijaista yhteisön tavoitetta Ensisijaisten tavoitteiden toteuttamiskehyksestä tehdään yksinkertaisempi ja avoimempi ryhmittämällä uudet ohjelmat kolmeen ryhmään: lähentyminen, alueellinen kilpailukyky ja työllisyys sekä alueellinen yhteistyö. 2.1. Lähentyminen Lähentymistavoite koskee vähiten kehittyneitä jäsenvaltioita ja alueita, jotka perustamissopimuksen mukaan ovat yhteisön koheesiopolitiikan ensisijainen kohde. Perustamissopimuksen mukaan on pyrittävä vähentämään ”alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden tai saarien jälkeenjääneisyyttä, maaseutu mukaan luettuna” (158 artikla). Laajentuminen lisää kehityseroja unionissa ennennäkemättömällä tavalla, ja niiden vähentämiseen tarvitaan pitkäaikaisia ja jatkuvia toimia. Tämä tavoite koskee ensisijaisesti alueita, joiden BKT asukasta kohti on alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Koheesiopolitiikan päätavoite on tällöin kasvulle suotuisten olosuhteiden ja todelliseen lähentymiseen johtavien tekijöiden edistäminen. Strategioissa on pyrittävä kilpailukyvyn ja työllisyyden pitkäaikaiseen kehittämiseen. Lisäksi komissio ehdottaa, että tavoitteen perusteella maksetaan väliaikaista tukea alueille, joiden BKT asukasta kohti olisi 15 jäsenvaltion unionissa ollut alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta (ns. laajentumisen tilastovaikutus). Nämä ovat alueita, joilla olosuhteet eivät objektiivisesti ole muuttuneet, vaikka niiden BKT asukasta kohti onkin suhteellisesti korkeampi laajentuneessa unionissa. Tasapuolisuuden vuoksi, ja jotta kyseisille alueille jää riittävästi aikaa saattaa lähentymisprosessinsa loppuun, tuki on suurempi kuin mitä nykyisten ohjelmien phasing out –alueiden osalta Berliinissä vuonna 1999 sovittiin. Ohjelmia tuetaan Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR), Euroopan sosiaalirahaston (ESR) ja koheesiorahaston rahoitusvaroin perustamissopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaan. Koheesiorahasto toimii jäsenvaltioissa, joiden BKTL on alle 90 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Koheesiorahaston tuen ehtona on taloudellisten lähentymisvaatimusten täyttyminen sekä julkistalouden liiallisen alijäämän välttäminen perustamissopimuksen 104 artiklan mukaisesti. Rahoitusnäkymissä vahvistettujen painopisteiden mukaisesti koheesiorahaston osuutta vahvistetaan kestävän kehityksen osalta. Keskeisellä sijalla olisivat edelleen Euroopan laajuinen liikenneverkko ja erityisesti Euroopan yhteistä etua koskevat hankkeet sekä ympäristöinfrastruktuuri. Jotta löydetään tasapaino uusien jäsenvaltioiden erityistarpeiden suhteen, tarkoituksena on tukea myös hankkeita, jotka liittyvät rautateihin, meri- ja sisävesiväyliin sekä multimodaalisiin liikenneohjelmiin Euroopan laajuisten verkkojen ulkopuolella, kestävään kaupunkiliikenteeseen ja ympäristön kannalta merkittäviin investointeihin energiatehokkuuden tai uusiutuvien energialähteiden keskeisillä aloilla. Institutionaalisten valmiuksien ja julkishallinnon tehokkuuden vahvistamiseen, rakennerahastojen ja koheesiorahaston toimien hallintovalmius mukaan luettuna, kiinnitetään myös huomiota. 2.2. Alueellinen kilpailukyky ja työllisyys: muutoksen ennakoiminen ja edistäminen Vaikka vähiten kehittyneissä jäsenvaltioissa ja vähiten kehittyneillä alueilla toteutettavat tukitoimet ovat edelleenkin koheesiopolitiikan keskeisin asia, EU:n jäsenvaltioilla on merkittäviä haasteita, jotka liittyvät nopeisiin taloudellisiin ja sosiaalisiin muutoksiin ja uudelleenjärjestelyihin, kaupan globalisoitumiseen, siirtymiseen osaamistalouteen ja -yhteiskuntaan, vanhenevaan väestöön, kasvavaan maahanmuuttoon, työvoimapulaan avainaloilla sekä yhteiskunnasta syrjäytymiseen. Unionilla on oltava merkittävä osuus näihin haasteisiin vastaamisessa. Komissio ehdottaa kaksinaista lähestymistapaa vähiten kehittyneiden jäsenvaltioiden ja alueiden ulkopuolella harjoitettavaa koheesiopolitiikkaa varten: - Ensinnäkin EAKR:sta rahoitettavilla alueohjelmilla autetaan alueita ja alueviranomaisia ennakoimaan ja edistämään talouden muutoksia teollisuus-, kaupunki- ja maaseutualueilla lisäämällä niiden kilpailukykyä ja houkuttavuutta olemassa olevat taloudelliset, sosiaaliset ja alueelliset erot huomioon ottaen. - Toiseksi ESR:sta rahoitetuilla ohjelmilla autetaan ihmisiä ennakoimaan talouden muutoksia ja sopeutumaan niihin Euroopan työllisyysstrategian poliittisten linjausten mukaisesti tukemalla täystyöllisyyteen, työn laadun ja tuottavuuden parantamiseen sekä syrjäytymisen ehkäisemiseen tähtääviä toimintatapoja. Komissio ehdottaa, että EAKR:sta rahoitettavissa uusissa alueohjelmissa tukitoimet keskitetään selkeämmin kolmeen ensisijaiseen aihepiiriin: innovaatio ja osaamistalous, ympäristö ja riskien ehkäiseminen sekä yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyvien palvelujen saatavuus. Uusia ohjelmia rahoitetaan yksinomaan EAKR:sta. Varainjakoa varten alueet on tarpeen jakaa kahteen ryhmään seuraavasti: - Nykyiset tavoite 1 -alueet, jotka eivät täytä lähentymistavoitteen perusteita, vaikka laajentumisen tilastovaikutusta ei otettaisikaan huomioon. Nämä alueet saavat siirtymäkauden tukea ( phasing in ), jota myönnetään samaan tapaan kuin tavoitteen 1 ulkopuolelle kaudella 2000–2006 jääville alueille. - Kaikki muut unionin alueet, joita eivät koske lähentymisohjelmat tai edellä kuvattu phasing in -tuki. ESR:sta rahoitettavien toimenpideohjelmien osalta komissio ehdottaa työllisyyssuositusten täytäntöönpanon korostamista ja sosiaalisen osallisuuden lujittamista Euroopan työllisyysstrategian tavoitteiden ja suuntaviivojen mukaisesti. Tuki olisi tätä varten keskitettävä neljään poliittiseen toimintalinjaan, jotka ovat keskeisiä Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpanossa ja joilla yhteisön rahoituksella saadaan lisäarvoa: työntekijöiden ja yritysten sopeutumiskyvyn lisääminen; työhön pääsyn parantaminen ja työmarkkinoille osallistumisen lisääminen; sosiaalisen osallisuuden vahvistaminen ja syrjinnän torjuminen sekä työllisyyttä ja syrjäytymisen ehkäisyä koskevien uudistusten käynnistäminen. 2.3. Euroopan alueiden välinen yhteistyö Nykyisestä Interreg-aloitteesta saadun kokemuksen perusteella komissio ehdottaa, että unionin alueiden sopusointuista ja tasapainoista yhdentämistä jatkettaisiin tukemalla yhteistyötä eri toimijoiden välillä rajat ylittävällä, valtioiden välisellä ja alueiden välisellä tasolla yhteisön kannalta tärkeissä kysymyksissä. Toimia rahoitetaan EAKR:sta, ja niissä keskitytään yhden viranomaisen hallinnoimiin yhdennettyihin ohjelmiin, jotka liittyvät Lissabonin ja Göteborgin tavoitteiden mukaisiin yhteisön ensisijaisiin tavoitteisiin. Rajaseutuyhteistyöhön voivat osallistua kaikki sisämaarajoilla sijaitsevat alueet ja tietyt ulkomaarajoilla sijaitsevat sekä tiettyihin merirajoihin rajoittuvat alueet. Tavoitteena on löytää yhdessä naapuriviranomaisten kanssa ratkaisuja yhteisiin ongelmiin esimerkiksi kaupunkeihin, maaseutuun ja rannikkoalueiden kehittämiseen sekä taloussuhteiden ja pk-yritysten verkottumisen edistämiseen liittyvissä kysymyksissä. Valtioiden välisen laajemman yhteistyön edistämisen osalta jäsenvaltioita ja alueita pyydetään arvioimaan nykyisen 13 yhteistyöohjelman (Interreg III B) hyödyllisyyttä ja toimivuutta laajentumisen jälkeen. Tavoitteena on päättää valtioiden väliseen yhteistyöhön osallistuvat alueet yhdessä komission kanssa niin, että ne ovat riittävän yhdenmukaisia ja niillä voidaan ajaa yhteistä etua ja tarjota yhteisiä mahdollisuuksia. Suunnitelman mukaan tällaisessa yhteistyössä keskitytään ylikansallisesti painottuviin strategisiin toimintalinjoihin, joita ovat T&K, ympäristö, riskien ehkäiseminen ja yhdennetty vesihuolto. Lopuksi komissio ehdottaa, että alueiden pitäisi tulevaisuudessa sisällyttää alueiden väliseen yhteistyöhön liittyvät toimet alueohjelmiinsa. Tästä syystä alueohjelmissa on kohdennettava tietty määrä varoja vaihtoon, yhteistyöhön ja verkottumiseen muiden jäsenvaltioiden alueiden kanssa. 3. Yhdennetty suhtautuminen alueellisiin erityispiirteisiin Jotta koheesiopolitiikka olisi tehokasta, siinä on otettava huomioon alueiden erityistarpeet ja -piirteet, joita on muun muassa unionin syrjäisimmillä alueilla, saarilla, vuoristoalueilla, unionin harvaan asutuilla pohjoisilla alueilla ja joillakin sen raja-alueilla. Lisäksi on tuettava riittävästi kaupunkien elvytystä, maaseutualueita ja kalastuksesta riippuvaisia alueita varmistaen samalla täydentävyys ja johdonmukaisuus maatalous- ja kalastusalan erityisten rahoitusvälineiden kanssa. Tästä syystä komissio aikoo ottaa lähentymistavoitteessa käyttöön erityisen korvauksen lieventääkseen syrjäisimpien alueiden erityishaittoja, jotka on tunnustettu perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa ja joiden korvaamista pyydettiin Sevillan Eurooppa-neuvostossa 21. ja 22. kesäkuuta 2002. Tämän lisäksi Euroopan alueiden välisen yhteistyön ohjelmiin sisällytetään lähialueita koskeva toimi, jolla pyritään helpottamaan yhteistyötä naapurimaiden kanssa. Koska suurille markkinoille pääsyyn ja niiden syrjäisyyteen liittyvät ongelmat ovat erityisen vaikeita monilla saarilla, vuoristoalueilla ja harvaan asutuilla alueilla, etenkin unionin pohjoisimmissa kolkissa, jaettaessa varoja alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden toimintalinjassa tämä otetaan huomioon käyttämällä ”hallintoaluekohtaisia” perusteita, jolloin maantieteellisistä haitoista kärsivien alueiden aseman suhteellinen epäedullisuus saadaan näkyviin. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että näiden alueiden erityispiirteet otetaan huomioon kohdennettaessa varoja alueohjelmissa. Toimien lisäämiseksi näillä toisinaan unohduksiin jäävillä alueilla ja asukasta kohti laskettavien julkisten investointien korkeampien kulujen huomioon ottamiseksi ehdotetaan, että yhteisön rahoitusosuuden enimmäismäärää korotetaan seuraavalla kaudella alueilla, joilla on pysyviä maantieteellisiä haittoja. Urban-aloitteen vahvuuksien pohjalta komissio aikoo vahvistaa kaupunkikysymysten asemaa ottamalla alan toimet täysimääräisesti mukaan alueohjelmiin. Alueohjelmissa on osoitettava, miten niissä käsitellään kaupunkikysymyksiä ja miten vastuu näistä toimista on delegoitu kaupunkien viranomaisille. 4. Maaseutualueilla toimivien ja kalastusalan uudelleenjärjestelyä edistävien välineiden parempi organisointi Komissio ehdottaa maaseutua ja kalastusalaa tukevien eri välineiden aseman yksinkertaistamista ja selkiyttämistä. Nykyiset maaseudun kehittämisvälineet kootaan yhteen välineeseen, joka toimii yhteisen maatalouspolitiikan osana ja jonka tehtävänä on: - parantaa maatalousalan kilpailukykyä tukemalla rakenneuudistusta, - parantaa ympäristön ja maaseudun tilaa tukemalla maanhoitoa, mukaan luettuna Natura 2000 -luonnonsuojeluohjelmaan kuuluvia alueita koskevien maaseudun kehittämistoimien yhteisrahoitus, - parantaa elämänlaatua maaseudulla ja edistää elinkeinotoiminnan monipuolistamista viljelyalalle ja muille maaseudun toimialoille kohdennetuilla toimenpiteillä. Nykyinen Leader+-yhteisöaloite sisällytetään pääohjelmiin. Kalastusalan rakenneuudistukseen tähtäävät toimet keskitetään myös yhteen välineeseen, joka toteuttaa kalastusalan rakenneuudistukseen tarvittavia liitännäistoimia sekä työ- ja elinolosuhteiden parannustoimia alueilla, joilla kalastusala, vesiviljely mukaan luettuna, on merkittävässä asemassa. Yhtenä merkittävänä tekijänä näissä uudistuksissa on se, että koheesiopolitiikasta näihin uusiin rahoitusvälineisiin siirrettävät varat käytetään edelleen niin, että keskittyminen lähentymisohjelmiin kuuluvien vähiten kehittyneiden alueiden ja maiden auttamiseen säilyy ennallaan. Näiden tukitoimien lisäksi koheesiopolitiikalla tuetaan maaseudun ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden talouden monipuolistamista siirtymällä pois perinteisistä elinkeinotoiminnoista. 5. Yksinkertaistaminen ja hajauttaminen: uusi täytäntöönpanojärjestelmä Vaikka koheesiopolitiikan täytäntöönpanojärjestelmä onkin osoittanut kykynsä panna käytännössä täytäntöön Euroopan etua koskevia laadukkaita ohjelmia ja hankkeita, nykyisten ohjelmien hallinnoinnissa on ollut joitakin ongelmia. Tästä syystä komissio aikoo säilyttää koheesiopolitiikan pääperiaatteet – ohjelmatyön, kumppanuuden, osarahoituksen ja arvioinnin. Komissio ehdottaa kuitenkin politiikan tehostamista uudistuksilla, joilla pyritään ensinnäkin strategisempaan lähestymistapaan ohjelmatyössä, toiseksi yhä suurempaan vastuun hajauttamiseen jäsenvaltioissa toimiville kumppaneille sekä alueille ja paikallisviranomaisille, kolmanneksi vahvistamaan osarahoitettujen toimien suorituskykyä ja laatua lujitetulla ja avoimemmalla kumppanuudella sekä selkeillä ja tiukemmilla seurantajärjestelmillä ja neljänneksi yksinkertaistamaan hallinnointijärjestelmää lisäämällä avoimuutta, eriyttämistä ja suhteellisuutta samalla, kun varmistetaan moitteeton varainhoito. 5.1. Strategisempi suhtautumistapa unionin ensisijaisiin tavoitteisiin Komissio ehdottaa, että neuvosto hyväksyisi ennen uuden ohjelmakauden alkua komission ehdotuksesta yleisen koheesiopoliittisen strategia-asiakirjan, jossa määritetään selkeät toimintalinjat jäsenvaltioille ja alueille ja josta parlamentti antaisi lausuntonsa. Tällä strategisella lähestymistavalla pyritään ohjaamaan politiikan täytäntöönpanoa ja lisäämään poliittista vastuuta siitä. Olisi hyödyllistä tarkentaa, kuinka suurta yhteisvaikutusta koheesiopolitiikan sekä Lissabonin ja Göteborgin tavoitteille haetaan. Tämä lisäisi johdonmukaisuutta talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen ja Euroopan työllisyysstrategian kanssa. Euroopan unionin toimielinten on tarkoitus tarkastella vuosittain sekä edistymistä strategisilla toimintalinjoilla että saavutettuja tuloksia, jotka komissio esittelee jäsenvaltioiden raporteista laadittavassa yhteenvetokertomuksessa. Tämän lisäksi komissio ehdottaa joidenkin järjestelmän keskeisten piirteiden yksinkertaistamista. 5.2. Ohjelmatyö Ohjelmatyötä yksinkertaistetaan seuraavasti: Poliittisella tasolla: kukin jäsenvaltio laatii neuvoston hyväksymien strategisten suuntaviivojen perusteella omasta kehittämisstrategiastaan kansallisen viitekehyksen, josta neuvotellaan komission kanssa ja joka toimii kehyksenä temaattisia ohjelmia ja alueohjelmia valmisteltaessa, muttei kuitenkaan ole hallinnointiväline kuten nykyinen yhteisön tukikehys. Toiminnallisella tasolla: komissio hyväksyy laaditun strategia-asiakirjan perusteella kunkin jäsenvaltion kansalliset ja alueohjelmat. Ohjelmat määritellään ainoastaan toimiryhmien tai toimintalinjojen tasolla niin, että tärkeimmät toimet tulevat esiin. Yksityiskohtaisemmista tiedoista, joita nykyisin esitetään ns. ohjelma-asiakirjan täydennyksessä, luovutaan, samoin kuin toimenpidetasolla tapahtuvasta hallinnoinnista. Rahastoja on nykyisen kuuden sijasta enää kolme (EAKR, ESR ja koheesiorahasto). Nykyisin ohjelmia on voitu rahoitta useammasta rahastosta, mutta tulevaisuudessa EAKR:n ja ESR:n tukitoimissa on tarkoitus käyttää vain yhtä rahastoa yhteen ohjelmaan. Tältä osin kunkin rahaston toimista tehdään johdonmukaisempia siten, että EAKR:sta ja ESR:sta voidaan rahoittaa vastaavasti fyysiseen ja inhimilliseen pääomaan liittyviä jäljellä olevia toimia. Näiden toimien rahoituksen on tarkoitus olla rajoitettua ja suoraan yhteydessä kunkin rahaston päätoiminta-aloihin. Näin yksinkertaistetaan ja tehostetaan ohjelmatyötä. Koheesiorahastossa ja EAKR:ssa sovelletaan yhtenäistä ohjelmatyöjärjestelmää liikenteen ja ympäristön infrastruktuurien osalta. Suurhankkeille tarvitaan komission erillinen hyväksyntä, mutta niitä hallinnoidaan vastaavien ohjelmien osana. 5.3. Varainhoito ja sen valvonta Yksi jaetun hallinnoinnin tavoitteista ohjelmakauden 2007–2013 asetuspaketissa on nykyisestä lainsäädännöstä saadun kokemuksen perusteella selkeästi määrittää yhteisön talousarvion toteuttamiseen osallistuvien toimijoiden välillä toimintakehys, toiminnan luonne ja vastuunjako. Toimijoihin kuuluvat jäsenvaltiot ja täytäntöönpanoelimet sekä komissio. Näitä tekijöitä selkiyttämällä järjestelmästä tulee tehokkaampi, toimivampi ja yleisesti tasapainoisempi. Hallinto- ja valvontajärjestelmä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä annetussa asetusluonnoksessa lisätään johdonmukaisuutta ja avoimuutta ja parannetaan rahastojen hallinto- ja valvontajärjestelmien rakennetta yleisesti: - johdonmukaisuutta sikäli, että siinä määritetään selkeästi valvonta- ja tarkastusjärjestelmältä edellytetyt vähimmäisvaatimukset kaikissa eri vaiheissa sekä eri toimijoiden tehtävät ja velvoitteet; - avoimuutta taasen sikäli, että valvonnan piiriin kuuluvien toimijoiden on tultava tietoisiksi kunkin osan tarkastusten tuloksista, jotta järjestelmästä tulisi tehokkaampi, toimivampi ja yleisesti tasapainoisempi. Asetusluonnoksessa määritetään yhteiset vähimmäisvaatimukset, jotka kaikkien rahastojen hallinnointiin kuuluvien hallinto- ja valvontajärjestelmien on täytettävä, sekä jäsenvaltioiden ja komission vastuu moitteettoman varainhoidon periaatteiden noudattamisen varmistamisessa. Tätä varten jäsenvaltioiden on esitettävä seuraavat takeet hallinto- ja valvontajärjestelmistä: - riippumattoman tilintarkastuslaitoksen lausunto järjestelmästä kauden alussa; - tarkastusviranomaisen lausunto vuotuisen tarkastuskertomuksen kanssa joka vuosi; - lopulliseen menoilmoitukseen liitetty lausuma kauden lopussa. Kun komissiolla on käytössään – komission omien ja kansallisten tarkastusten perusteella – takeet kansallisten hallinto- ja valvontajärjestelmien olemassaolosta ja toimivuudesta, se voi antaa oman lausumansa ilmoitettujen menojen lain- ja sääntöjenmukaisuudesta kansallisten tarkastustulosten perusteella. Komissio pystyy näin vastaavasti rajoittamaan omat paikalla tehtävät tarkastuksensa vain poikkeustapauksiin. Samansuuntaisesti sääntelykehyksessä ehdotetaan, että yhteisön osuus hallinnoinnissa, arvioinnissa ja valvonnassa riippuu yhteisön rahoitusosuuden määrästä. Yleisasetusluonnoksen mukaan jäsenvaltiot voivat soveltaa omia sääntöjään ja hallinnointi- ja valvontarakenteitaan silloin, kun kansallisen rahoituksen osuus on huomattavasti suurempi. Tämä sallitaan vain siinä tapauksessa, että komissio on saanut takeet kansallisten hallinto- ja valvontajärjestelmien luotettavuudesta. Täydentävyysperiaate, jonka mukaan EU:n varojen on oltava kansallisia varoja täydentävää eikä niitä korvaavaa, kuuluu edelleen koheesiopolitiikan pääperiaatteisiin. Suhteellisuusperiaatteen mukaan komissio kuitenkin tarkistaa sen soveltamisen vain lähentymistavoitteessa. Jäsenvaltioiden tehtävänä on varmistaa, että täydentävyysperiaatetta noudatetaan alueellista kilpailukykyä ja työllisyyttä sekä alueellista yhteistyötä Euroopassa koskevissa ohjelmissa. Varainhoito Varainhoitoa yksinkertaistetaan kahdesta merkittävästä näkökulmasta. Maksut hoidetaan toimintalinjatasolla, eikä enää toimenpidetasolla. Tämän lisäksi yhteisön rahoitusosuus lasketaan ainoastaan julkisten menojen perusteella. Maksatusjärjestelmä (ennakkomaksu ja korvaus) sekä automaattisen vapautuksen periaate säilytetään. Asetusluonnoksessa ehdotetaan myös menettelyä, jolla maksatusta lykätään, varat pidätetään tai maksatus keskeytetään, jos välimaksun esittämisaikana todetaan vakavia ongelmia. Varainhoidon yksinkertaistamiseksi komissio ehdottaa, että ohjelmien päättäminen valmiiden toimien osalta sallitaan. Päättämisaikataulusta päätetään kussakin jäsenvaltiossa. Menojen tukikelpoisuus perustuu pitkälti kansallisiin sääntöihin, mutta joillakin aloilla (esimerkiksi alv) sovelletaan edelleen yhteisön sääntöjä. 5.4. Varojen keskittäminen Varat pitäisi edelleen suurimmalta osin keskittää köyhimpiin jäsenvaltioihin ja köyhimmille alueille ja uusiin jäsenvaltioihin painottuen. Yksittäisten kehittämisohjelmien osalta keskittämisessä onnistutaan painottamalla Lissabonin ja Göteborgin tavoitteita sekä institutionaalisten valmiuksien kehittämistä lähentymisalueilla. Alueellista kilpailukykyä koskevissa ohjelmissa nykyinen tukikelpoisten alueiden rajaus (tavoitteessa 2) kuntien ja kunnan osien tasolla on johtanut siihen, että keskittämistä on ajateltu lähes yksinomaan maantieteellisellä mikrotasolla. Vaikka varojen keskittämisen maantieteellisesti vaikeimmassa asemassa oleville alueille on edelleenkin oltava keskeistä, on myös tunnustettava, että näiden alueiden näkymät riippuvat suuresti koko alueen menestyksestä. Kuten monet alueet ovat todenneet, jonkin alueen heikoimpien osien tarpeiden täyttämiseksi on kehitettävä johdonmukainen strategia koko alueelle. Tämän vuoksi ehdotetaan, että nykyisestä mikroaluetason määrityksestä luovutaan, jotta keskittämisen maantieteelliset ja muut perusteet, jotka määritetään laadittaessa alueellisen kilpailukyvyn ohjelmia kumppanuuden osana komission kanssa, voidaan ottaa asianmukaisesti huomioon. Tämän ei pitäisi mitenkään vähentää EU:n rahoitusvarojen käyttöä. Alueellisen kilpailukyvyn osalta kussakin toimenpideohjelmassa on perusteltava keskittäminen maantieteellisesti, temaattisesti ja rahoituksellisesti. Kumppanuuden osana alueiden tehtävänä on keskittää rahoitusvarat ensinnä taloudellisten, sosiaalisten ja alueellisten erojen hoitamiseen aluetasolla tarvittaviin aihepiireihin. Komissio tarkistaa ja vahvistaa asian ohjelmista päättäessään. Yksinomaan alue- ja koheesiopolitiikassa noudatettavan käyttämättömien määrärahojen vapauttamisperiaatteen (N+2-sääntö) vuoksi kannustimet ohjelmien tehokkaaseen ja nopeaan toteutukseen ovat edelleen olemassa. 5.5. Enemmän painoarvoa suorituskyvylle ja laadulle Tehokkuuden vuoksi on keskityttävä enemmän vaikutukseen ja suorituskykyyn ja määriteltävä tarkemmin halutut tulokset. Koheesiopolitiikkaa voitaisiin yleisesti tehostaa käymällä unionin toimielinten välillä komission vuosikertomuksen pohjalta vuosittain keskustelua kansallisten ja alueohjelmien edistymisestä ja tuloksista, mikä lisäisi politiikan avoimuutta ja tulosvastuullisuutta toimielimiin ja kansalaisiin nähden. Ennen ohjelmien aloitusta, niiden aikana ja niiden lopussa tehtävä arviointi on edelleen keskeistä laadun säilyttämiseksi. Tämän lisäksi komissio ehdottaa yhteisön suoritusvarauksen käyttöönottoa parhaiten sovittuihin tavoitteisiin päässeiden jäsenvaltioiden ja alueiden palkitsemiseksi. Lopuksi komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot luovat omiin kansallisiin määrärahoihinsa pienen varauksen, jolla ne pystyvät nopeasti vastaamaan teollisuuden rakennemuutoksista tai kauppasopimusten vaikutuksista johtuviin odottamattomiin alakohtaisiin tai paikallisiin mullistuksiin. Tätä varausta käytettäisiin mullistusten koettelemien työntekijöiden lisätukeen ja elinkeinoelämän monipuolistamiseen kyseisillä alueilla täydentäen kansallisia ja alueohjelmia, joiden pitäisi olla päävälineitä talouden muutoksia ennakoivissa uudelleenjärjestelyissä. Ehdotetuilla muutoksilla politiikan mukaisista toimista saadaan avoimempia, mikä helpottaa kansalaisten ja yritysten pääsyä niihin ja lisää näin esitettävien hankkeiden määrää edistäen kustannustehokkuuden paranemista tukihakemusten välisellä kilpailulla. 6. Rahoitusvarat Koheesiopolitiikkaan osoitetut rahoitusvarat heijastavat laajentuneen unionin halua edistää kasvua ja työpaikkojen luomista heikoimmassa asemassa olevilla alueillaan. Komissio ehdottaa, että uudistetun koheesiopolitiikan kolmen toimintalinjan toteutukseen osoitetaan 336,1 miljardia euroa (373,9 miljardia euroa ehdotettuihin maaseudun kehittämisen ja kalastuksen rahoitusvälineisiin tehtävien siirtojen kanssa) kaudella 2007–2013. Varat on ohjeellisesti jaettu uudistetun koheesiopolitiikan kolmen tavoitteen välillä seuraavasti: - Noin 78 prosenttia lähentymistavoitteeseen (vähemmän kehittyneet alueet, koheesiorahasto ja tilastovaikutuksesta kärsivät alueet) niin, että painopiste on 12 uudessa jäsenvaltiossa. Koheesiopoliittisten varainsiirtojen enimmäismäärä (”yläraja”) mihin tahansa jäsenvaltioon säilyy nykyisenä neljänä prosenttina kansallisesta BKT:sta maaseudun kehittämisen ja kalastuksen rahoitusvälineistä saatavat varat mukaan luettuina. Niin sanotusta tilastovaikutuksesta kärsivät alueet saavat lähentymistavoitteen perusteella vähenevää erityistukea, jolla valmistellaan niiden jäämistä tuen ulkopuolelle ( phasing out ). - Noin 18 prosenttia alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteeseen. Phasing in –alueiden ulkopuolella varat jaetaan tasan EAKR:sta rahoitettavien alueohjelmien ja ESR:sta rahoitettavien kansallisten ohjelmien kesken. - Noin neljä prosenttia Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteeseen. Rahoitusvarojen jakoon jäsenvaltioiden kesken komissio ehdottaa käytettävän samaa objektiivisten perusteiden menettelyä, jota käytettiin Berliinin Eurooppa-neuvostossa (1999) lähentymistavoitteeseen, ottaen huomioon laajentumisen tilastovaikutuksesta kärsivien alueiden reilu kohtelu. Alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteeseen osoitettavat varat komissio jakaa jäsenvaltioiden kesken yhteisön taloudellisten, sosiaalisten ja alueellisten perusteiden mukaan. Tukikelpoisilla alueilla asuvaa väestömäärää ja kyseisen jäsenvaltion kokonaisväestömäärää taasen käytetään ohjaamaan varojen jakoa Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteessa. 2004/0163 (AVC) Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 161 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[1], ottaa huomioon Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon[2], ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[3], ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon[4], ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon, sekä katsoo seuraavaa: (1) Perustamissopimuksen 158 artiklassa määrätään taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi, että yhteisö pyrkii vähentämään eri alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden tai saarten jälkeenjääneisyyttä, maaseutu mukaan luettuna. Sen 159 artiklan mukaan tätä toimintaa tuetaan rakennerahastojen, Euroopan investointipankin (EIP) ja muiden olemassa olevien rahoitusvälineiden avulla. (2) Koheesiopolitiikalla olisi lisättävä kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä sisällyttämällä siihen kestävää kehitystä koskevat yhteisön ensisijaiset tavoitteet, sellaisina kuin ne määritellään Lissabonin ja Göteborgin Eurooppa-neuvostoissa. (3) Taloudelliset, sosiaaliset ja alueelliset erot ovat laajentuneessa unionissa kasvaneet niin alueellisella kuin kansallisella tasolla. Tästä syystä kilpailukykyä ja työllisyyttä olisi parannettava kaikkialla yhteisössä. (4) Unionin maa- ja merirajojen lisääntymisen ja maantieteellisen alueen laajenemisen vuoksi rajat ylittävän, valtioiden välisen ja alueiden välisen yhteistyön lisäarvoa unionissa olisi lisättävä. (5) Koheesiorahaston toimet olisi sisällytettävä rakennepoliittiseen ohjelmatyöhön johdonmukaisuuden lisäämiseksi eri rahastojen kesken. (6) Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999[5] 55 artiklan mukaan neuvosto tarkastelee mainittua asetusta komission ehdotuksen perusteella viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006. Tässä asetuksessa ehdotetun uudistuksen täytäntöön panemiseksi asetus (EY) N:o 1260/1999 olisi kumottava. (7) Maaseudun kehittämiseen erityisesti asetuksen (EY) N:o […] perusteella ja kalastusalalla erityisesti asetuksen (EY) N:o […][6] perusteella tukea antavien eri välineiden tehtävät olisi täsmennettävä, ja ne olisi sisällytettävä yhteisen maatalouspolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan välineisiin, jotka olisi koordinoitava koheesiopolitiikan välineisiin. (8) Tästä syystä koheesiopoliittista tukea antavat rahastot rajoitetaan Euroopan aluekehitysrahastoon (EAKR), Euroopan sosiaalirahastoon (ESR) ja koheesiorahastoon. Kuhunkin rahastoon sovellettavat säännöt vahvistetaan perustamissopimuksen 148, 161 ja 162 artiklan mukaisesti annettavissa soveltamisasetuksissa. (9) Yhteisön koheesiopolitiikan lisäarvon kasvattamiseksi rakennerahastojen ja koheesiorahaston toimet olisi keskitettävä ja niitä olisi yksinkertaistettava, mistä syystä asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 asetetut tavoitteet olisi määriteltävä uudelleen. Tällöin tavoitteeksi olisi asetettava jäsenvaltioiden ja alueiden lähentyminen, alueellinen kilpailukyky ja työllisyys sekä Euroopan alueiden välinen yhteistyö. (10) Näissä kolmessa tavoitteessa olisi otettava asianmukaisesti huomioon sekä taloudelliset ja sosiaaliset että alueelliset piirteet. (11) Syrjäisimmillä alueilla pitäisi toteuttaa erityistoimenpiteitä, ja ne tarvitsevat lisärahoitusta perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista seikoista johtuvien haittojen lieventämiseksi. (12) Erittäin harvaan asutut unionin pohjoiset alueet tarvitsevat riittävää rahoitusta tämän haitan vaikutusten lieventämiseksi. (13) Koska kaupunkiulottuvuus ja kaupunkien, etenkin keskikokoisten, merkitys aluekehityksessä on huomattava, niihin olisi kiinnitettävä enemmän huomiota kehittämällä niiden asemaa kaupunkien elvyttämisohjelmissa. (14) Rahastoista olisi rahoitettava erityisiä ja täydentäviä toimia Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) ja Euroopan kalatalousrahaston toimien lisäksi maaseutualueiden ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden elinkeinotoiminnan monipuolistamiseksi. Lisäksi rahoitusta olisi kauden 2000–2006 tapaan keskitettävä kehityksessä jälkeen jääneille alueille siten, että näiden välineiden toiminta tukee rahastojen toimintaa. (15) Toimia luonnonhaitoista kärsivillä alueilla eli joillakin saarilla, vuoristoalueilla ja erityisen harvaan asutuilla alueilla olisi vahvistettava niiden erityisten kehitysongelmien ratkaisemiseksi samoin kuin joillakin yhteisön rajaseutualueilla laajentumisen jälkeen. (16) Tukikelpoisten alueiden määrittelemiseksi olisi vahvistettava objektiiviset perusteet. Tätä varten ensisijaiset alueet olisi tunnistettava yhteisön tasolla yhteisestä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) 26 päivänä toukokuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1059/2003[7] mukaisen yhteisen alueluokitusjärjestelmän perusteella. (17) Lähentymistavoite koskee jäsenvaltioita ja alueita, jotka ovat kehityksessä jäljessä, ja kohdealueita ovat alueet, joiden ostovoimaan perustuva bruttokansantuote (BKT) asukasta kohti on alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. Tästä syystä alueet, jotka kärsivät unionin laajentumisesta johtuvan keskiarvon alenemisen tilastovaikutuksesta, saavat huomattavaa siirtymäkauden tukea lähentymisprosessinsa loppuunsaattamiseen. Tämä tuki päättyy vuonna 2013, eikä siirtymäkautta enää jatketa. Lähentymistavoitteen kohteisiin kuuluvat jäsenvaltiot, joiden bruttokansantulo (BKTL) asukasta kohti on alle 90 prosenttia yhteisön keskiarvosta, saavat tukea koheesiorahastosta. (18) Lähentymistavoitteen ulkopuolelle jääviä alueita koskee alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoite. Tukikelpoisia alueita ovat ohjelmakauden 2000–2006 tavoite 1 -alueet, jotka eivät enää täytä lähentymistavoitteen alueellisia tukikelpoisuusperusteita ja saavat sen vuoksi siirtymäkauden tukea, sekä kaikki muut yhteisön alueet. (19) Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoite kattaa alueet, joilla on maa- tai merirajoja, yhdennettyä aluekehitystä edistävien toimien osalta määritetyt valtioiden välisen yhteistyön alueet sekä alueiden välistä yhteistyötä ja kokemustenvaihtoa edistävät verkot. Yhteisön ulkorajoilla tehtävän yhteistyön parannukseen ja yksinkertaistukseen sisältyy asetuksen (EY) N:o […] mukaisen Euroopan lähialue- ja kumppanuusvälineen sekä asetuksen (EY) N:o […] mukaisen liittymistä valmistelevan välineen käyttö. (20) Rahastojen toiminnan ja niistä rahoitettavien toimien olisi oltava johdonmukaisia ja yhteensopivia muun yhteisön politiikan kanssa, ja niissä on noudatettava yhteisön lainsäädäntöä. (21) Yhteisön toimien olisi oltava jäsenvaltioiden toimia täydentäviä tai niitä edistäviä. Kumppanuutta olisi vahvistettava erilaisten kumppanien, erityisesti alueiden, osallistumista suosivilla järjestelyillä, jotka ovat jäsenvaltioiden institutionaalisten säännösten mukaisia. (22) Rahastojen tavoitteet pyritään saavuttamaan monivuotisilla ohjelmilla, joilla varmistetaan riittävien rahoitusvarojen saanti sekä yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteisten toimien yhdenmukaisuus ja jatkuvuus. (23) Yhteisö voi perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti toteuttaa toimia lähentymistä, alueellista kilpailukykyä ja työllisyyttä sekä Euroopan alueiden välistä yhteistyötä koskevien tavoitteiden edistämiseksi. Jäsenvaltiot eivät yksinään pääse kunnolla näihin tavoitteisiin, koska erot ovat niin suuria ja lähentymistavoitteen perusteella tukikelpoisten jäsenvaltioiden ja alueiden rahoitusvarat ovat rajallisia. Tästä syystä tavoitteisiin päästään paremmin yhteisön tasolla takaamalla monivuotinen yhteisön rahoitus, jotta koheesiopolitiikassa voidaan keskittyä yhteisön ensisijaisiin tavoitteisiin. Edellä mainitussa artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen mukaan tällä asetuksella pyritään ainoastaan näiden tavoitteiden saavuttamiseen. (24) Rakennerahastojen ja koheesiorahaston tukitoimien toissijaisuutta ja suhteellisuutta on aiheellista lujittaa. (25) Perustamissopimuksen 274 artiklan mukaisesti edellytykset, joilla komissio voi jaetun hallinnoinnin yhteydessä toteuttaa Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviään, olisi täsmennettävä ja jäsenvaltioiden yhteistyövelvoitteet tarkennettava. Näiden edellytysten täyttyessä komissio voi olla varma, että jäsenvaltiot käyttävät rahastovaroja laillisesti ja asianmukaisesti varainhoitoasetuksessa tarkoitettua moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen. (26) Todellisten taloudellisten vaikutusten varmistamiseksi rakennerahastojen rahoitusosuus ei voi tämän asetuksen perusteella korvata jäsenvaltioiden julkisia menoja. Kumppanuuden osana tehtävässä täydentävyysperiaatteen noudattamisen tarkastuksessa keskitytään lähentymistavoitteeseen kuuluviin alueisiin niille myönnettävän rahoituksen merkittävyyden vuoksi, ja tarkastus voi johtaa rahoitusoikaisuihin, jos täydentävyyttä ei ole noudatettu. (27) Pyrkimyksissä taloudelliseen ja sosiaaliseen koheesioon yhteisön tavoitteena on epätasa-arvon poistaminen sekä miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistäminen perustamissopimuksen 2 ja 3 artiklan mukaisesti. (28) Rahoitusta olisi keskitettävä entistä enemmän lähentymistavoitteeseen, koska erot ovat suurempia laajentuneessa unionissa, pyrkimyksiä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteeseen kilpailukyvyn ja työllisyyden parantamiseksi muualla unionissa olisi jatkettava ja varoja Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteeseen olisi lisättävä sen erityisen lisäarvon vuoksi. (29) Käytössä olevien varojen jaosta olisi annettava säännökset. Varat jaetaan vuosittain, ja niiden huomattava keskittäminen kehityksessä jälkeen jääneille alueille, tilastovaikutuksen vuoksi siirtymäkauden tukea saavat alueet mukaan luettuina, on varmistettava. (30) Yhdelle jäsenvaltiolle vuosittain myönnettäville määrärahoille asetetaan enimmäismäärä rahoituksen hyödyntämiskyvyn mukaan. (31) Komission olisi vahvistettava käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen ohjeellinen jako objektiivista ja avointa menettelyä noudattaen. Jäsenvaltioille lähentymistavoitteen sekä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen perusteella rakennerahastoista myönnetyistä määrärahoista kolme prosenttia pitäisi jättää yhteisön varaukseen laadun ja suorituskyvyn palkitsemista varten. (32) Rahastojen käytössä olevat määrärahat olisi sidottava kiinteään indeksiin ohjelmatyötä varten. (33) Koheesiopolitiikan strategisen sisällön lisäämiseksi yhteisön ensisijaiset tavoitteet yhdentämällä ja siten politiikan avoimuuden lisäämiseksi neuvoston olisi hyväksyttävä komission ehdotuksesta strategiset suuntaviivat ja tarkasteltava komission laatiman kertomuksen perusteella, miten jäsenvaltiot panevat ne täytäntöön. (34) Kunkin jäsenvaltion olisi neuvoston hyväksymien strategisten suuntaviivojen perusteella laadittava oma kehittämisstrategiansa, josta neuvotellaan komission kanssa ja josta komissio tekee päätöksen ja jota käytetään viitekehyksenä toimenpideohjelmia laadittaessa. (35) Rakennerahastojen ohjelmatyötä ja hallinnointia olisi niiden erityispiirteet huomioon ottaen yksinkertaistettava säätämällä, että toimenpideohjelmat rahoitetaan joko EAKR:sta tai ESR:sta siten, että kummastakin rahastosta voidaan täydentävästi ja rajoitetusti rahoittaa toimia, jotka kuuluvat toisen rahaston toiminta-alaan. (36) Täydentävyyden parantamiseksi ja täytäntöönpanon yksinkertaistamiseksi koheesiorahaston ja EAKR:n tukea koskeva ohjelmatyö hoidetaan liikenteen ja ympäristön toimenpideohjelmien osalta yhteisesti. (37) Ohjelmatyössä olisi varmistettava rahastojen koordinointi keskenään ja muiden olemassa olevien rahoitusvälineiden sekä EIP:n ja Euroopan investointirahaston kanssa. Tähän koordinointiin sisältyvät myös monimutkaisten rahoitussuunnitelmien laatiminen sekä yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuudet. (38) Ohjelmakausi kestää seitsemän vuotta asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 määritellyn hallintojärjestelmän yksinkertaistuksen säilyttämiseksi. (39) Jäsenvaltioiden ja hallintoviranomaisten tehtävänä on hoitaa EAKR:sta osarahoitettavissa toimenpideohjelmissa järjestelyt alueiden välistä yhteistyötä varten ja ottaa huomioon luonnonhaitoista kärsivien alueiden erityispiirteet. (40) Yksinkertaistamisen ja hajauttamisen tarpeen vuoksi ohjelmatyö ja rahoitushallinto olisi hoidettava ainoastaan toimintalinjojen tasolla, eikä asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 säädettyjä yhteisön tukikehyksiä ja ohjelma-asiakirjan täydennyksiä jatketa. (41) Jäsenvaltioiden, alueiden ja hallintoviranomaisten olisi EAKR:sta lähentymistavoitteen sekä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen perusteella osarahoitettavissa ohjelmissa järjestettävä vastuunsiirto kaupunkiviranomaisille kaupunkien elvyttämistä koskevien toimintalinjojen osalta. (42) Syrjäisimmille alueille aiheutuvien lisäkustannusten tasoittamiseksi tarkoitetut lisämäärärahat olisi sisällytettävä EAKR:sta näillä alueilla rahoitettaviin toimenpideohjelmiin. (43) EAKR:sta rahoitettavan Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteella olisi oltava erilliset täytäntöönpanojärjestelyt. (44) Komission pitäisi voida hyväksyä toimenpideohjelmiin kuuluvat suurhankkeet, tarvittaessa yhdessä EIP:n kanssa, niiden tarkoituksen, vaikutuksen ja yhteisön varojen käyttöä varten suunniteltujen järjestelyjen arvioimiseksi. (45) Teknisen avun osana rahastoista olisi tuettava arviointeja, rahastojen hallinnointiin liittyvän hallintokapasiteetin parannuksia, tutkimuksia, pilottihankkeita ja erityisesti innovatiivisten lähestymistapojen ja käytäntöjen kannustamiseen tarkoitettua kokemustenvaihtoa. (46) Rahastojen tuen tehokkuus edellyttää myös luotettavan arvioinnin sisällyttämistä ohjelmatyöhön ja seurantaan, ja jäsenvaltioiden ja komission vastuu tältä osin olisi tarkennettava. (47) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä, että lähentymisen sekä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen kansallisista kokonaismäärärahoista jätetään pieni osa varaukseen, jolla pystytään nopeasti vastaamaan sosioekonomisista uudelleenjärjestelyistä tai kauppasopimusten vaikutuksista johtuviin odottamattomiin alakohtaisiin tai paikallisiin mullistuksiin. (48) On tarpeen määrittää tekijät, joiden perusteella rahastojen osallistumista toimenpideohjelmiin mukautetaan. Yhteisön varojen kerrannaisvaikutusten lisäämiseksi on tästä syystä tarpeen ottaa huomioon kyseisten alueiden ongelmien luonne ja vakavuus, yhteisön ensisijaisten tavoitteiden täytäntöönpano, ympäristön suojeleminen ja parantaminen mukaan luettuina, sekä yksityisten varojen käyttöönotto toimenpideohjelmissa yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuden osana. Tätä varten on myös tarpeen määrittää tuloja tuottavan hankkeen käsite ja esittää, millä perusteilla rahastojen osuus lasketaan tällaisissa hankkeissa. (49) Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti, jollei Euroopan aluekehitysrahastosta annetussa asetuksessa (EY) N:o […], Euroopan sosiaalirahastosta annetussa asetuksessa (EY) N:o […] ja koheesiorahastosta annetussa asetuksessa (EY) N:o […] säädetä poikkeuksista, menojen tukikelpoisuudesta annetaan kansalliset säännöt. (50) Rahastotoimien tehokkuuden, oikeudenmukaisuuden ja kestävän vaikutuksen varmistamiseksi olisi annettava säännökset, joilla taataan yrityksiin tehtävien investointien pitkäaikaisuus ja vältetään rahastojen käyttö epäterveeseen kilpailuun. On tarpeen varmistaa, että rahastoista tuetut investoinnit voidaan kirjata poistoiksi riittävän pitkällä aikavälillä. (51) Jäsenvaltioiden on toteutettava riittävät toimenpiteet hallinto- ja valvontajärjestelmän toimivuuden varmistamiseksi. Tätä varten on tarpeen vahvistaa yleisperiaatteet ja tehtävät, joista kaikkien toimenpideohjelmien järjestelmien on vastattava ohjelmakaudella 2000–2006 voimassa olevan yhteisön lainsäädännön perusteella. (52) Siksi on tarpeen edelleen nimetä yksi hallintoviranomainen kutakin tukitoimea varten ja selkiyttää tämän viranomaisen vastuu sekä tarkastusviranomaisen tehtävät. On myös tarpeen varmistaa yhdenmukaiset laatuvaatimukset menojen todentamiselle ja maksatuspyynnöille ennen niiden esittämistä komissiolle. Pyyntöjen perusteena olevien tietojen luonne ja laatu on tarpeen täsmentää ja vahvistaa tätä varten todentamisviranomaisen tehtävät. (53) Toimenpideohjelmien seurantaa tarvitaan niiden täytäntöönpanon laadun varmistamiseen. Tätä varten seurantakomiteoiden vastuu määritetään samoin kuin tiedot, jotka on toimitettava komissiolle, ja näiden tietojen tarkastelukehys. (54) Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen mukaan vastuu tukitoimien täytäntöönpanosta ja valvonnasta kuuluu ensisijassa jäsenvaltioille. (55) Hallinto- ja valvontajärjestelmiin, menojen todentamiseen sekä väärinkäytösten ja yhteisön lainsäädännön rikkomusten ehkäisyyn, toteamiseen ja oikaisuun liittyvät jäsenvaltioiden velvoitteet olisi täsmennettävä toimenpideohjelmien tehokkaan ja asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Hallinnoinnin ja valvonnan osalta on erityisesti tarpeen vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt, joiden mukaan jäsenvaltiot antavat takeet siitä, että järjestelmät ovat olemassa ja toimivat tyydyttävästi. (56) Rajoittamatta varainhoitoa koskevaa komission toimivaltaa, yhteistyötä jäsenvaltioiden ja komission välillä tällä alalla olisi lisättävä ja vahvistettava perusteet, joilla komissio voi kansallisten järjestelmien valvontastrategiansa osana määrittää, kuinka vakuuttavat takeet se voi saada kansallisilta tarkastuslaitoksilta. (57) Yhteisön tarkastusten laajuus ja intensiteetti olisi suhteutettava sen rahoitusosuuden määrään. Jos jäsenvaltio vastaa suurimmasta osasta ohjelman rahoitusta, on aiheellista antaa kyseiselle jäsenvaltiolle mahdollisuus hoitaa joitakin valvontajärjestelyjä kansallisten sääntöjen mukaan. On tarpeen vahvistaa, että tällaisissa tilanteissa komissio eriyttää tavat, joilla jäsenvaltioiden on hoidettava menojen todentaminen sekä hallinto- ja valvontajärjestelmän tarkastus, ja asetettava edellytykset, joiden täyttyessä komissio voi rajoittaa omia tarkastuksiaan ja luottaa kansallisten laitosten antamiin takeisiin. (58) Toimenpideohjelman alussa maksettavalla ennakkomaksulla varmistetaan säännöllinen kassavirta, joka helpottaa maksatusta tuensaajille toimenpideohjelman täytäntöönpanon aikana. Rakennerahastoista maksettava seitsemän prosentin ennakko ja koheesiorahastosta maksettava 10,5 prosentin ennakko nopeuttavat näin toimenpideohjelmien täytäntöönpanoa. (59) Hallinto- ja valvontajärjestelmissä todetuista puutteista johtuvan maksujen keskeytyksen lisäksi olisi oltava toimenpiteitä, joiden avulla valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksatuksen, jos näiden järjestelmien moitteettomuutta epäillään, tai komissio voi tehdä maksuihin vähennyksiä, jos kyseinen jäsenvaltio ei ole pannut täytäntöön kaikkia suunnitelmaan kuuluneita oikaisutoimenpiteitä. (60) Automaattista vapauttamista koskevalla säännöllä nopeutetaan ohjelmien täytäntöönpanoa ja parannetaan moitteetonta varainhoitoa. Tätä varten on aiheellista määrittää säännön soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä se osuus talousarviomäärärahoista, joka voidaan jättää säännön ulkopuolelle erityisesti silloin, kun täytäntöönpanon viiveet johtuvat olosuhteista, jotka ovat niihin vetoavasta toimijasta riippumattomia, epätavanomaisia tai ennalta arvaamattomia, eikä niiden seurauksia ole toimijan todistetusta huolellisuudesta riippumatta voitu välttää. (61) Ohjelmien päättämismenettelyjä olisi yksinkertaistettava tarjoamalla tätä haluaville jäsenvaltioille mahdollisuus päättää niiden valitsemassa aikataulussa loppuun saatettuja toimia koskeva osa toimenpideohjelmasta, ja tähän tarvittavasta kehyksestä olisi säädettävä. (62) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[8] mukaisesti, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO TAVOITTEET JA YLEISET SÄÄNNÖT I LUKU TOIMINTA-ALA JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa annetaan Euroopan aluekehitysrahastoa (EAKR), Euroopan sosiaalirahastoa (ESR), jäljempänä ’rakennerahastot’, ja koheesiorahastoa koskevat yleiset säännöt, sanotun kuitenkaan rajoittamatta EAKR:sta, ESR:sta ja koheesiorahastosta annetuissa asetuksissa säädettyjä erityissäännöksiä. Tässä asetuksessa määritetään tavoitteet, joihin rakennerahastoilla ja koheesiorahastolla, jäljempänä ’rahastot’, pyritään vaikuttamaan, sekä perusteet, joilla jäsenvaltiot ja alueet voivat saada tukea näistä rahastoista, käytössä olevat rahoitusvarat ja niiden jakoperusteet. Asetuksessa määritetään koheesiopolitiikan toimintaympäristö, johon kuuluvat yhteisön koheesiopolitiikan strategisten suuntaviivojen laatiminen, kansallinen strateginen viitekehys ja vuotuinen tarkastelu yhteisön tasolla. Asetuksessa säädetään kumppanuutta, ohjelmatyötä, arviointia, hallinnointia, myös varainhoitoa, seurantaa ja valvontaa koskevista periaatteista ja säännöistä jäsenvaltioiden ja komission jaetun vastuun perusteella. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan seuraavilla käsitteillä seuraavaa: 1) ’toimenpideohjelma’ : jäsenvaltion esittämä ja komission strategisen viitekehyksen osana hyväksymä asiakirja, jossa vahvistetaan kehittämisstrategia käyttämällä johdonmukaisia toimintalinjoja, joiden toteutukseen haetaan tukea yhdestä rahastosta tai, kun on kyse lähentymistavoitteesta, koheesiorahastosta ja EAKR:sta; 2) ’toimintalinja’ : yksi toimenpideohjelman strategiaan kuuluva toimintalinja, johon sisältyy joukko toisiinsa liittyviä toimia, joilla on mitattavissa olevat erityistavoitteet; 3) ’toimi’ : hanke tai hankeryhmä, jonka kyseisen toimenpideohjelman hallintoviranomainen on valinnut tai joka on valittu hallintoviranomaisen valvonnassa seurantakomitean vahvistamilla perusteilla ja jota yksi tai useampi tuensaaja panee täytäntöön siihen liittyvän toimintalinjan tavoitteiden saavuttamiseksi; 4) ’tuensaaja’ : toimien käynnistämisestä ja/tai täytäntöönpanosta vastaava toimija, elin tai yritys, joko julkinen tai yksityinen. Perustamissopimuksen 87 artiklan mukaisissa tukijärjestelmissä tuensaajia ovat julkiset tai yksityiset yritykset, jotka toteuttavat yksittäisen toimen ja saavat julkista tukea; 5) ’julkiset menot’ : mikä tahansa toimien julkinen rahoitusosuus, joka tulee valtion, alue- tai paikallisviranomaisten talousarviosta taikka rakennerahastoihin ja koheesiorahastoon liittyvästä Euroopan yhteisöjen talousarviosta, ja kaikki vastaavat menot. Kaikkia toimien rahoitusosuuksia, jotka tulevat yhdestä tai useammasta alue- tai paikallisviranomaisesta muodostettujen julkisoikeudellisten elinten tai yhdistysten taikka julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY[9] tarkoitettujen julkisoikeudellisten elinten talousarviosta pidetään julkisena rahoitusosuutena; 6) ’välittävä elin’ : mikä tahansa elin taikka yksityinen tai julkinen yksikkö, joka toimii hallinto- tai todentamisviranomaisen vastuulla tai hoitaa toimia täytäntöönpaneviin tuensaajiin liittyviä tehtäviä tällaisen viranomaisen puolesta. II LUKU TAVOITTEET JA TEHTÄVÄT 3 artikla Tavoitteet 1. Yhteisön perustamissopimuksen 158 artiklan mukaisesti toteuttamilla toimilla pyritään lujittamaan laajentuneen unionin taloudellista ja sosiaalista koheesiota yhteisön sopusointuisen, tasapainoisen ja kestävän kehittämisen edistämiseksi. Toimet toteutetaan rahastojen, Euroopan investointipankin (EIP) ja muiden olemassa olevien rahoitusvälineiden avulla. Toimilla vastataan haasteisiin, jotka liittyvät taloudellisiin, sosiaalisiin ja alueellisiin eroihin, joita on syntynyt erityisesti kehityksessä jälkeen jääneissä maissa ja kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla, taloudellisten ja sosiaalisten uudelleenjärjestelyjen nopeuttamiseen sekä väestön ikääntymiseen. Rahastotoimiin sisällytetään kansallisella ja alueellisella tasolla yhteisön ensisijaiset tavoitteet, joilla tähdätään kestävään kehitykseen vahvistamalla kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä, sosiaalista osallisuutta sekä ympäristön parantamista ja laatua. 2. Tätä varten EAKR, ESR, koheesiorahasto, EIP ja muut olemassa olevat yhteisön rahoitusvälineet pyrkivät tarkoituksenmukaisella tavalla seuraavien kolmen tavoitteen täyttymiseen: a) lähentymistavoitteessa tarkoituksena on nopeuttaa vähiten kehittyneiden jäsenvaltioiden ja alueiden lähentymistä parantamalla kasvun ja työllisyyden edellytyksiä siten, että lisätään ja parannetaan fyysiseen ja inhimilliseen pääomaan tehtävien investointien laatua ja kehitetään innovaatiota ja osaamisyhteiskuntaa, sopeutumista taloudellisiin ja sosiaalisiin muutoksiin, ympäristön suojelua ja parantamista sekä hallinnon tehokkuutta. Tämä on rahastojen ensisijainen tavoite. b) vähiten kehittyneiden alueiden ulkopuolella toteutettavassa alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteessa tarkoituksena on vahvistaa alueiden kilpailukykyä ja houkuttavuutta sekä työllisyyttä ennakoimalla taloudellisia ja sosiaalisia muutoksia, myös kaupan avautumiseen liittyviä, innovaation ja osaamisyhteiskunnan edistämisen, yrittäjyyden, ympäristön suojelun ja parantamisen, yhteyksien helpottamisen, työntekijöiden ja yritysten sopeutumiskyvyn parantamisen sekä syrjäytymistä torjuvien työmarkkinoiden avulla. c) Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteessa tarkoituksena on rajat ylittävän yhteistyön vahvistaminen yhteisillä paikallisaloitteilla ja alueiden tasolla toimilla, jotka liittyvät yhteisön ensisijaisiin tavoitteisiin ja johtavat yhdennettyyn alueelliseen kehittämiseen sekä verkottumisella ja kokemustenvaihdolla sopivalla alueellisella tasolla. 3. Rahastotoimissa otetaan näiden kolmen tavoitteen osana huomioon taloudelliset ja sosiaaliset erityispiirteet sekä alueelliset erityispiirteet kunkin rahaston luonteen mukaan. Toimilla tuetaan tarkoituksenmukaisella tavalla kaupunkien elvyttämistä erityisesti osana aluekehitystä sekä maaseutualueiden ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden elvyttämistä talouden monipuolistamisen avulla. Toimilla tuetaan myös alueita, joilla on maantieteellisiä tai luonnonhaittoja, jotka vaikeuttavat niiden kehitysongelmia erityisesti syrjäisimmillä alueilla (Guadeloupe, Ranskan Guyana, Martinique, Réunion, Azorit, Madeira ja Kanariansaaret) sekä erittäin harvaan asutuilla pohjoisilla alueilla, tietyillä saarilla ja saarijäsenvaltioissa sekä vuoristoalueilla. 4 artikla Välineet ja tehtävät 1. Rahastot osallistuvat kustakin annettujen erityissäännösten mukaisesti seuraavien kolmen tavoitteen toteuttamiseen: a) lähentymistavoite: EAKR, ESR ja koheesiorahasto; b) alueellinen kilpailukyky ja työllisyys: EAKR ja ESR; c) Euroopan alueiden välinen yhteistyö: EAKR. 2. Rahastot osallistuvat jäsenvaltioiden ja komission aloitteesta teknisen avun rahoitukseen. III LUKU MAANTIETEELLISET TUKIKELPOISUUSEHDOT 5 artikla Lähentyminen 1. Rakennerahastorahoitusta lähentymistavoitteen perusteella saavien alueiden on oltava Euroopan parlamentin ja neuvoston 26 päivänä toukokuuta 2003 antamassa asetuksessa (EY) N:o 1059/2003 tarkoitetun mukaisesti tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistön II-tasoa, jäljempänä ’NUTS II -taso’, ja niiden bruttokansantuotteen (BKT) on asukasta kohti oltava ostovoimapariteettina mitattuna ja yhteisön käytössä … olevien viimeisten kolmen vuoden tietojen perusteella alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta. 2. NUTS II -tason alueet, joiden BKT asukasta kohti ostovoimapariteettina mitattuna ja yhteisön käytössä … olevien viimeisten kolmen vuoden tietojen perusteella on 75 prosentista … prosenttiin yhteisön keskiarvosta voivat saada erityisperustein rakennerahastorahoitusta siirtymäkauden ajan. 3. Koheesiorahastorahoitusta saavat jäsenvaltiot, joiden bruttokansantulo (BKTL) asukasta kohti ostovoimapariteettina mitattuna ja yhteisön käytössä … olevien viimeisten kolmen vuoden tietojen perusteella on alle 90 prosenttia yhteisön keskiarvosta ja joilla on ohjelma perustamissopimuksen 104 artiklassa tarkoitettujen taloudellisten lähentymisvaatimusten täyttämiseksi. 4. Syrjäisimmät alueet (Guadeloupe, Ranskan Guyana, Martinique, Réunion, Azorit, Madeira ja Kanariansaaret) saavat EAKR:sta erityisrahoitusta, jolla helpotetaan niiden integroitumista sisämarkkinoille ja korvataan niiden erityishaittoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 1 ja 2 kohdan sekä 6 artiklan soveltamista. 5. Heti tämän asetuksen tultua voimaan komissio hyväksyy 104 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon tämän artiklan 1 ja 2 kohdan mukaiset ehdot täyttävistä alueista ja 5 artiklan 3 kohdan mukaiset ehdot täyttävistä jäsenvaltioista. Luettelo on voimassa 1 päivästä tammikuuta 2007 31 päivään joulukuuta 2013. 6 artikla Alueellinen kilpailukyky ja työllisyys 1. Rakennerahastotukea alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen perusteella voivat saada muut kuin 5 artiklan 1 kohdan ja 2 kohdan soveltamisalaan kuuluvat alueet.Kunkin jäsenvaltion on 25 artiklassa tarkoitettua kansallista strategista viitekehystä esittäessään ilmoitettava NUTS I- ja NUTS II -tason alueet, joita varten se esittää EAKR:sta rahoitettavaa ohjelmaa. 2. Vuonna 2006 kokonaan tavoite 1 -alueisiin asetuksen (EY) N:o 1260/1999 mukaisesti kuuluneet NUTS II -tason alueet, joita ei tarkoiteta 5 artiklan 1 ja 2 kohdassa, voivat saada rakennerahastoista erityistä siirtymäkauden rahoitusta. 3. Heti tämän asetuksen tultua voimaan komissio hyväksyy 104 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon tämän artiklan 2 kohdan mukaiset ehdot täyttävistä alueista. Luettelo on voimassa 1 päivästä tammikuuta 2007 31 päivään joulukuuta 2013. 7 artikla Euroopan alueiden välinen yhteistyö 1. Rajat ylittävän yhteistyön rahoitukseen ovat tukikelpoisia yhteisön NUTS III -tason alueet sisärajoilla ja joillakin ulkomaarajoilla sekä jotkut yhteisön NUTS III -tason alueet merirajoilla, joiden välillä on pääsääntöisesti vähintään 150 kilometriä, ottaen huomioon yhteistyötoimen johdonmukaisuuden ja jatkuvuuden mahdollisesti vaatimat mukautukset.Heti tämän asetuksen tultua voimaan komissio hyväksyy 104 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon tukikelpoisista alueista. Luettelo on voimassa 1 päivästä tammikuuta 2007 31 päivään joulukuuta 2013. 2. Komissio hyväksyy 23 ja 24 artiklassa tarkoitettujen yhteisön strategisten suuntaviivojen perusteella 104 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen luettelon valtioiden välisen yhteistyön osalta tukikelpoisista valtioiden välisistä alueista. Luettelo on voimassa 1 päivästä tammikuuta 2007 31 päivään joulukuuta 2013. 3. Koko yhteisön alue on tukikelpoinen yhteistyöverkkojen ja kokemustenvaihdon osalta. IV LUKU TOIMINTAPERIAATTEET 8 artikla Täydentävyys, johdonmukaisuus ja yhdenmukaisuus 1. Rahastotoimilla täydennetään kansallisia, alueellisia ja paikallisia toimenpiteitä sisällyttämällä niihin yhteisön ensisijaiset tavoitteet. 2. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että rahastojen ja jäsenvaltioiden tukitoimet ovat johdonmukaisia yhteisön toimien, politiikkojen ja ensisijaisten tavoitteiden kanssa. Johdonmukaisuus osoitetaan erityisesti yhteisön strategisissa suuntaviivoissa, kansallisissa strategisissa viitekehyksissä ja toimenpideohjelmissa. 3. Rahastoista rahoitettavien toimien on oltava perustamissopimuksen määräysten ja niiden perusteella annettujen säännösten mukaisia. 9 artikla Ohjelmatyö Rahastojen tavoitteiden toteutuksessa käytetään monivuotista ohjelmatyöjärjestelmää, joka sisältää toimintalinjat ja monivaiheiset hallinnointi-, päätöksenteko- ja rahoitusmenettelyt. 10 artikla Kumppanuus 1. Komissio päättää rahastotoimista tiiviissä yhteistyössä, jäljempänä ’kumppanuus’, komission ja jäsenvaltioiden kesken. Jäsenvaltioiden on hoidettava seuraavien nimeämiensä viranomaisten ja elinten väliset kumppanuusjärjestelyt voimassa olevien kansallisten sääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti: a) toimivaltaiset alue-, paikallis- ja kaupunkiviranomaiset sekä muut julkisviranomaiset, b) talous- ja yhteiskuntaelämän osapuolet, c) mikä tahansa muu sopiva elin, joka edustaa kansalaisyhteiskuntaa, ympäristöalan kumppaneita tai kansalaisjärjestöjä sekä miesten ja naisten tasa-arvon edistämisestä vastaavat elimet. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla sekä talous- ja yhteiskuntaelämän taikka muun alan edustavimmat kumppanit, jäljempänä ’kumppanit’. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki keskeiset elimet osallistuvat kansallisten sääntöjen ja käytäntöjen mukaisesti laajaan ja vaikuttavaan kokonaisuuteen, ottaen huomioon tarpeen edistää miesten ja naisten välistä tasa-arvoa ja kestävää kehitystä sisällyttämällä siihen ympäristönsuojelua ja ympäristön parantamista koskevat vaatimukset. 2. Kumppanuutta harjoitetaan kunkin osapuolen institutionaalisten, oikeudellisten ja rahoitusta koskevien toimivaltuuksien mukaisesti. Kumppanuus kattaa kansallisen strategisen viitekehyksen valmistelun ja seurannan sekä toimenpideohjelmien valmistelun, täytäntöönpanon, seurannan ja arvioinnin. Jäsenvaltioiden on otettava mukaan kaikki asiaan liittyvät kumppanit, erityisesti alueet, ohjelmatyön eri vaiheissa kunkin vaiheen määräaikoja noudattaen. 3. Komissio kuulee vuosittain yhteiskuntaelämän osapuolia Euroopan tasolla edustavia järjestöjä rahastojen tuesta. 11 artikla Tukitoimien toissijaisuus ja suhteellisuus 1. Jäsenvaltiot vastaavat 23 artiklassa tarkoitettujen toimenpideohjelmien täytäntöönpanosta sopivalla alueellisella tasolla kunkin jäsenvaltion institutionaalisen järjestelmän mukaisesti. Tehtävä on hoidettava tämän asetuksen mukaisesti. 2. Keinot, joita komissio ja jäsenvaltiot käyttävät valvonnassa, eriytetään sen mukaan, kuinka suuri yhteisön rahoitusosuus on. Eriyttäminen koskee myös arviointia, komission osallistumista 62 artiklassa tarkoitettuihin seurantakomiteoihin ja toimenpideohjelmien vuosikertomuksia. 12 artikla Yhteinen hallinnointi 1. Rahastoille varattu yhteisön talousarvio toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission jaetun hallinnoinnin osana neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002[10] 53 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti, 43 artiklassa tarkoitettua teknistä apua lukuun ottamatta. Jäsenvaltiot ja komissio varmistavat moitteettoman varainhoidon periaatteen noudattamisen. 2. Komissio hoitaa vastuunsa Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamisesta seuraavasti: a) komissio varmistaa 69 ja 70 artiklassa kuvattuja menettelyjä noudattaen, että jäsenvaltioissa on olemassa hallinto- ja valvontajärjestelmät ja että ne toimivat moitteettomasti; b) komissio lykkää maksatusta, pidättää varoja tai keskeyttää maksatuksen kokonaan tai osittain 89, 90 ja 91 artiklan mukaisesti, jos kansalliset hallinto- ja valvontajärjestelmät eivät toimi, ja toteuttaa mitkä tahansa muut tarvittavat rahoitusoikaisut 101 ja 102 artiklassa kuvattuja menettelyjä noudattaen; c) komissio tarkastaa ennakon palautuksen ja vapauttaa maksusitoumukset automaattisesti 81 artiklan 2 kohdassa, 93 artiklassa ja 96 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen. 13 artikla Täydentävyys 1. Rakennerahastojen rahoitusosuudet eivät saa korvata jäsenvaltion julkisia tai niihin rinnastettavia rakenteellisia menoja. 2. Lähentymistavoitteen alueilla komissio ja jäsenvaltiot määrittävät tason, jolla jäsenvaltion on pidettävä julkiset tai niihin rinnastettavat rakenteelliset menonsa kaikilla kyseisillä alueilla koko ohjelmakauden ajan. Jäsenvaltio ja komissio sopivat menoista 25 artiklassa tarkoitetussa kansallisessa strategisessa viitekehyksessä. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun menotason on oltava vähintään yhtä suuri kuin edellisellä ohjelmakaudella saavutettu todellisten menojen vuotuinen keskitaso. Menotaso määritellään niiden yleisten makrotaloudellisten olosuhteiden perusteella, joissa rahoitus toteutuu ottaen huomioon tietyt taloudelliset erityistilanteet, kuten yksityistämiset sekä jäsenvaltion edellisen ohjelmakauden julkisten tai niihin rinnastettavien rakenteellisten menojen poikkeuksellinen taso. 4. Komissio varmistaa yhteistyössä kunkin jäsenvaltion kanssa täydentävyyden lähentymistavoitteen osalta ohjelmakauden puolivälissä vuonna 2011 ja jälkikäteen 30 päivään kesäkuuta 2016 mennessä. Jos jäsenvaltio ei pysty 30 päivänä kesäkuuta 2016 todistamaan, että kansallisessa strategisessa viitekehyksessä sovittua täydentävyyttä on noudatettu, komissio tekee rahoitusoikaisun 101 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. 14 artikla Miesten ja naisten välinen tasa-arvo Jäsenvaltiot ja komissio varmistavat, että miesten ja naisten välistä tasa-arvoa ja tasa-arvonäkökohtia edistetään rahastotoimien täytäntöönpanon eri vaiheissa. V LUKU RAHOITUSKEHYS 15 artikla Kokonaismäärärahat 1. Rahastojen maksusitoumuksiin käytettävissä olevat varat kaudella 2007–2013 ovat 336,1 miljardia euroa vuoden 2004 hintoina liitteessä 1 olevan vuosijakauman mukaisesti. Ohjelmatyötä varten ja määrien ottamiseksi myöhemmin Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut määrät indeksikorjataan vuosittain kahdella prosentilla. Talousarviomäärärahat jaetaan 3 artiklan 2 kohdassa määritettyjen tavoitteiden kesken niin, että huomattava osa niistä keskitetään lähentymistavoitteen alueille. 2. Komissio tekee jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon vuosittain 16, 17 ja 18 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 20 ja 21 artiklassa tarkoitettujen säännösten soveltamista. 16 artikla Lähentymistavoitteen määrärahat 1. Lähentymistavoitteen kokonaismäärärahat ovat 78,54 prosenttia 15 artiklan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista määrärahoista eli yhteensä 264 miljardia euroa, ja ne jaetaan osa-alueittain seuraavasti: a) 67,34 prosenttia 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun rahoitukseen käyttäen jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon perusteina tukikelpoista väestöä, alueellista vaurautta, kansallista vaurautta ja työttömyyttä; b) 8,38 prosenttia 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun siirtymäkauden erityistukeen käyttäen jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon perusteina tukikelpoista väestöä, alueellista vaurautta, kansallista vaurautta ja työttömyyttä; c) 23,86 prosenttia 5 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuun rahoitukseen käyttäen jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon perusteina väestöä, asukasta kohti laskettua bruttokansantuloa ottaen huomioon kansallisen vaurauden kasvu edellisellä ohjelmakaudella sekä pinta-alaa, ja d) 0,42 prosenttia 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuun rahoitukseen käyttäen jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon perusteena tukikelpoista väestöä. 2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen määrärahojen vuotuinen jakomäärä pienenee 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen. Vuonna 2007 määrärahat ovat pienemmät kuin vuonna 2006, lukuun ottamatta kuitenkaan alueita, jotka eivät asetuksen (EY) N:o 1260/1999 perusteella 1 päivänä tammikuuta 2000 kuuluneet kokonaan tavoite 1 -alueisiin, joiden osalta vuoden 2007 määrärahojen on oltava objektiiviset ja oikeudenmukaiset. 17 artikla Alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden määrärahat 1. Alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen kokonaismäärärahat 15 artiklan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista määrärahoista ovat 17,22 prosenttia eli yhteensä 57,9 miljardia euroa, ja ne jaetaan osa-alueittain seuraavasti: a) 83,44 prosenttia 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun rahoitukseen käyttäen jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon perusteina tukikelpoista väestöä, alueellista vaurautta, työttömyyttä, työllisyysastetta ja asukastiheyttä; b) 16,56 prosenttia 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun siirtymäkauden erityistukeen käyttäen jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon perusteina tukikelpoista väestöä, alueellista vaurautta, kansallista vaurautta ja työttömyyttä. 2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut määrärahat jaetaan tasapuolisesti EAKR:sta ja ESR:sta rahoitettavien ohjelmien kesken. 3. ESR:sta rahoitettavat toimenpideohjelmat saavat enintään 50 prosenttia käytettävissä olevista 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuista maksumäärärahoista. ESR:sta rahoitettavissa toimenpideohjelmissa on oltava tätä varten erityinen toimintalinja. 4. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen määrärahojen vuotuinen jakomäärä pienenee 1 päivästä tammikuuta 2007 alkaen. Vuonna 2007 määrärahat ovat pienemmät kuin vuonna 2006, lukuun ottamatta kuitenkaan alueita, jotka kuuluivat asetuksen (EY) N:o 1260/1999 perusteella vuodesta 2004 alkaen tavoite 1 -alueisiin, joiden osalta vuoden 2007 määrärahojen on oltava objektiiviset ja oikeudenmukaiset. 18 artikla Euroopan alueiden välisen yhteistyön määrärahat Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteen kokonaismäärärahat 15 artiklan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista määrärahoista ovat 3,94 prosenttia eli yhteensä 13,2 miljardia euroa, ja ne jaetaan osa-alueittain seuraavasti: a) 35,61 prosenttia 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun rajat ylittävän yhteistyön rahoitukseen käyttäen jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon perusteena tukikelpoista väestöä. 12,12 prosenttia EAKR:n rahoitusosuuteen Euroopan lähialue- ja kumppanuusvälineen rajat ylittävästä ohjelmalohkosta asetuksen (EY) No […] perusteella sekä liittymistä valmistelevasta välineestä asetuksen (EY) N:o […] perusteella. Näiden asetusten mukaan näiden kahden välineen rahoitusosuuksien jäsenvaltioiden rajat ylittävästä yhteistyöstä on oltava yhtä suuri kuin EAKR:n osuus. b) 47,73 prosenttia 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun valtioiden välisen yhteistyön rahoitukseen käyttäen jäsenvaltiokohtaisen alustavan jaon perusteena tukikelpoista väestöä. c) 4,54 prosenttia 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun yhteistyöverkkojen ja kokemustenvaihdon rahoitukseen. 19 artikla Varojen siirtokielto Jäsenvaltioille rahastojen kunkin tavoitteen perusteella myönnettäviä kokonaismäärärahoja ja niiden osia ei voi siirtää keskenään. Edellä sanotusta poiketen Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteen perusteella myönnettyyn jäsenvaltiokohtaiseen määrärahaan voidaan soveltaa joustoa siten, että 10 prosenttia rajat ylittävään yhteistyöhön ja valtioiden väliseen yhteistyöhön myönnetyistä varoista voidaan siirtää keskenään. 20 artikla Suoritus- ja laatuvarauksen varat Edellä 16 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa sekä 17 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista varoista myönnetään 3,0 prosenttia 48 artiklan mukaisesti. 21 artikla Teknisen avun varat Edellä 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista varoista käytetään 0,30 prosenttia komission aloitteesta annettavaan tekniseen apuun, sellaisena kuin se määritellään 43 artiklassa. 22 artikla Varoja koskevat ylärajat Komissio varmistaa, että tämän asetuksen perusteella mille tahansa jäsenvaltiolle myönnettävät vuotuiset kokonaismäärärahat, EAKR:n rahoitusosuus Euroopan lähialue- ja kumppanuusvälineen rajat ylittävästä ohjelmalohkosta asetuksen (EY) No […] mukaisesti ja liittymistä valmistelevasta välineestä asetuksen (EY) N:o […] mukaisesti sekä maaseuturahaston EMOTR:n ohjausosastosta peräisin oleva osuus asetuksen (EY) N:o […] mukaisesti ja Euroopan kalatalousrahastosta lähentymistavoitteeseen liittyvä osuus asetuksen (EY) N:o [...] mukaisesti mukaan luettuina, ovat enintään neljä prosenttia toimielinten välisen sopimuksen tekohetkellä arvioidusta kyseisen jäsenvaltion BKT:sta. Edellisessä alakohdassa mainituista muista rahoitusvälineistä kuin rahastoista annetuissa asetuksissa on vastaavanlainen säännös. II OSASTO STRATEGINEN LÄHESTYMISTAPA KOHEESIOON I LUKU YHTEISÖN KOHEESIOPOLITIIKAN STRATEGISET SUUNTAVIIVAT 23 artikla Sisältö Neuvosto vahvistaa taloudellista, sosiaalista ja alueellista koheesiota koskevat yhteisön tason suuntaviivat, joissa määritetään rahastojen tukitoimien kehys. Suuntaviivoissa konkretisoidaan sopusointuisen, tasapainoisen ja kestävän kehittämisen edistämiseen tähtäävät yhteisön ensisijaiset tavoitteet rahastojen kunkin tavoitteen osalta. Suuntaviivoja vahvistettaessa otetaan huomioon keskipitkän aikavälin talouspoliittinen strategia, joka on määritelty talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa. Työllisyyden ja inhimillisten voimavarojen osalta ensisijaiset tavoitteet ovat samat kuin Euroopan työllisyysstrategiassa alueelliset ja paikalliset erityispiirteet huomioon ottaen. 24 artikla Hyväksyminen ja uudelleentarkastelu Edellä 23 artiklassa tarkoitetut yhteisön strategiset suuntaviivat hyväksytään kolmen kuukauden kuluessa tämän asetuksen hyväksymisestä perustamissopimuksen 161 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen. Päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Yhteisön strategisia suuntaviivoja tarkastellaan tarvittaessa uudelleen perustamissopimuksen 161 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen erityisesti yhteisön ensisijaisia tavoitteita koskevien muutosten huomioon ottamiseksi. II LUKU KANSALLINEN STRATEGINEN VIITEKEHYS 25 artikla Sisältö 1. Jäsenvaltioiden on esitettävä kansallinen strateginen viitekehys, jolla varmistetaan, että yhteisön rakennetuki on yhteisön strategisten suuntaviivojen mukaista, ja jossa selvitetään kestävään kehitykseen tähtäävien yhteisön ensisijaisten tavoitteiden ja toisaalta kansallisten ja alueellisten toimintalinjojen sekä työllisyyttä koskevan kansallisen toimintasuunnitelman välinen yhteys. Kehys toimii viitteenä rahastojen ohjelmatyön valmistelussa. 2. Kussakin kansallisessa strategisessa viitekehyksessä on oltava yhteenveto jäsenvaltion strategiasta ja sen täytäntöönpanoon liittyvistä toimista. 3. Kansallisen strategisen viitekehyksen strategiaosiossa on määritettävä lähentymistavoitetta sekä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitetta varten valittu strategia ja esitettävä kehityksen eroja, heikkouksia ja erityisesti Euroopan ja maailman taloudessa odotettaviin muutoksiin liittyviä mahdollisuuksia analysoimalla, miten valinnat ovat yhteisön strategisten suuntaviivojen mukaisia. Osiossa on oltava: a) temaattiset ja alueelliset toimintalinjat, myös kaupunkien elvyttäminen sekä maaseudun ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden elinkeinoelämän monipuolistaminen; b) lähentymistavoitteen osalta toimet, joilla pyritään vahvistamaan jäsenvaltion hallinnollista tehokkuutta, myös rahastojen hallinnoinnissa, sekä 46 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu arviointisuunnitelma; c) alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen osalta luettelo alueista, jotka on valittu 6 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuihin alueellisen kilpailukyvyn toimiin. Seurannan mahdollistamiseksi a alakohdassa tarkoitettujen toimintalinjojen tärkeimmät tavoitteet on ilmaistava määrällisinä ja esitettävä rajattu määrä suoritus- ja vaikutusindikaattoreita. 4. Toiminnallisessa osiossa on oltava lähentymistavoitteen sekä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen osalta: a) luettelo toimenpideohjelmista ja kunkin rahaston varojen ohjeellinen vuotuinen jako ohjelmittain siten, että varmistetaan riittävä tasapaino alueellisten ja temaattisten toimien välillä. Luettelossa on oltava 49 artiklassa tarkoitetun ennakoimattomia menoja varten tehtävän kansallisen varauksen määrä; b) järjestelyt, joilla varmistetaan koordinointi toimenpideohjelmien ja rahastojen välillä; c) muista rahoitusvälineistä, erityisesti EIP:sta, saatavat rahoitusosuudet ja niiden koordinointi rahastojen kanssa. 5. Lähentymistavoitteen alueiden osalta toiminnallisessa osiossa on lisäksi oltava: a) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta ja Euroopan kalatalousrahastosta saatavat vuotuiset kokonaismäärärahat; b) 13 artiklassa tarkoitetun täydentävyysperiaatteen noudattamisen ennakkoarviointia varten tarvittavat tiedot. 6. Kansalliseen strategiseen viitekehykseen sisältyvissä tiedoissa otetaan huomioon kunkin jäsenvaltion institutionaaliset erityisjärjestelyt. 26 artikla Laatiminen ja hyväksyminen 1. Jäsenvaltioiden on laadittava kansallinen strateginen viitekehyksensä oman institutionaalisen rakenteensa mukaan ja tiiviissä yhteistyössä 10 artiklassa tarkoitettujen kumppaneiden kanssa. Viitekehys laaditaan 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 väliseksi ajaksi. 2. Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle ehdotus kansalliseksi strategiseksi viitekehykseksi mahdollisimman pian sen jälkeen, kun yhteisön strategiset suuntaviivat on hyväksytty. Jäsenvaltiot voivat päättää esittävänsä 31 artiklassa tarkoitetut toimenpideohjelmat yhtä aikaa. Komissio neuvottelee ehdotuksesta kumppanuuden osana. 3. Ennen 36 artiklassa tarkoitettujen toimenpideohjelmien hyväksymistä komissio tekee 105 artiklassa tarkoitettua komiteaa kuultuaan 104 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettely noudattaen päätöksen, joka koskee seuraavia seikkoja: a) rahastojen tukea varten valitut strategia ja ensisijaiset teemat ja niiden seurantajärjestelyt; b) luettelo toimenpideohjelmista ja rahastojen kunkin tavoitteen varojen ohjeellinen jako ohjelmittain sekä 49 artiklassa tarkoitetun ennakoimattomia menoja varten tehtävän kansallisen varauksen määrä; c) lähentymistavoitteen osalta lisäksi menotaso, joka takaa 13 artiklassa tarkoitetun täydentävyysperiaatteen noudattamisen sekä suunnitellut toimet hallinnoinnin ja moitteettoman varainhoidon tehostamiseksi. Päätös ei rajoita 32 artiklassa tarkoitettuihin toimenpideohjelmiin tehtäviä muutoksia. III LUKU STRATEGISET JATKOTOIMET JA VUOTUINEN KESKUSTELU 27 artikla Jäsenvaltioiden vuotuinen kertomus 1. Kunkin jäsenvaltion on ensimmäisen kerran vuonna 2008 ja myöhemmin kunkin vuoden 1 päivään lokakuuta mennessä esitettävä komissiolle kertomus, jossa käsitellään jäsenvaltion strategian täytäntöönpanon edistymistä ja tavoitteiden saavuttamista kiinnittäen erityistä huomiota ilmoitettuihin indikaattoreihin sekä näiden vaikutusta yhteisön koheesiopolitiikan strategisten suuntaviivojen täytäntöönpanossa samoin kuin käytössä olevia arviointeja. Kertomuksessa on viitattava työllisyyttä koskevaan kansalliseen toimintasuunnitelmaan. 2. Työllisyyttä koskevassa kansallisessa toimintasuunnitelmassa kuvataan joka vuosi, kuinka Euroopan työllisyysstrategian suuntaviivoja pannaan täytäntöön kussakin jäsenvaltiossa. 28 artikla Komission vuotuinen kertomus 1. Komissio laatii ensimmäisen kerran vuonna 2009 ja myöhemmin kunkin vuoden alussa vuosikertomuksen, jossa esitetään yhteenvetona yhteisön strategisten suuntaviivojen ja kansallisten strategisten viitekehysten täytäntöönpanoon liittyvät tärkeimmät tapahtumat, suuntaukset ja haasteet. 2. Komissio laatii kertomuksen 27 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioiden vuotuisten kertomusten ja muiden käytössä olevien tietojen tarkastelun ja arvioinnin perusteella. Kertomuksessa mainitaan jatkotoimet, jotka jäsenvaltioiden ja komission on määrä toteuttaa kertomuksen päätelmien mukaan. 29 artikla Vuotuinen tarkastelu 1. Komissio lähettää 28 artiklassa tarkoitetun vuosikertomuksensa neuvostolle yhdessä talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanokertomuksen, yhteisen työllisyysraportin ja sisämarkkinastrategian täytäntöönpanokertomuksen kanssa Eurooppa-neuvoston kevätkokousta varten. Se lähetetään lausuntoa varten myös Euroopan parlamenttiin, Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaan ja alueiden komiteaan. 2. Neuvosto tarkastelee joka kevät komission vuosikertomusta yhdessä talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanokertomuksen, yhteisen työllisyysraportin ja sisämarkkinastrategian täytäntöönpanokertomuksen kanssa. 3. Edellä 28 artiklassa tarkoitetun komission vuosikertomuksen perusteella neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta päätelmät yhteisön strategisten suuntaviivojen täytäntöönpanosta. Komissio varmistaa, että päätelmien mukaiset jatkotoimet toteutetaan. 30 artikla Koheesiokertomus Perustamissopimuksen 159 artiklan toisessa alakohdassa tarkoitetussa komission kertomuksessa on erityisesti oltava: a) selvitys taloudellisen ja sosiaalisen koheesion edistymisestä, myös alueiden sosioekonominen tilanne ja kehitys sekä yhteisön ensisijaisten tavoitteiden huomioon ottaminen; b) selvitys rahastojen, EIP:n ja muiden rahoitusvälineiden asemasta sekä muiden yhteisön ja kansallisten politiikkojen vaikutuksesta edistykseen. Kertomuksessa on tarvittaessa oltava ehdotukset yhteisön toimenpiteistä ja politiikoista, jotka olisi otettava käyttöön taloudellisen ja sosiaalisen koheesion lisäämiseksi. Tarvittaessa siinä ehdotetaan myös mukautuksia, jotka liittyvät koheesiopolitiikan strategisissa suuntaviivoissa oleviin yhteisön uusiin poliittisiin aloitteisiin. Kertomus korvaa sen esittämisvuonna 28 artiklassa tarkoitetun komission vuosikertomuksen. Kertomuksesta keskustellaan vuosittain 29 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. III OSASTO OHJELMATYÖ I LUKU RAKENNERAHASTOJA JA KOHEESIORAHASTOA KOSKEVAT YLEISET SÄÄNNÖKSET 31 artikla Toimenpideohjelmien laatiminen ja hyväksyminen 1. Rahastotoimet toteutetaan jäsenvaltioissa kansallisiin strategisiin viitekehyksiin kuuluvina toimenpideohjelmina. Kukin toimenpideohjelma kattaa 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisen ajan. Yksi toimenpideohjelma koskee vain yhtä 3 artiklassa tarkoitetuista kolmesta tavoitteesta, jolleivät komissio ja jäsenvaltio muuta sovi. 2. Toimenpideohjelmat laatii jäsenvaltio tai sen nimeämä viranomainen tiiviissä yhteistyössä 10 artiklassa tarkoitettujen kumppanien kanssa. 3. Jäsenvaltio tekee toimenpideohjelmasta komissiolle ehdotuksen, jonka on sisällettävä kaikki 36 artiklassa tarkoitetut tekijät, mahdollisimman pian sen jälkeen, kun 26 artiklassa tarkoitettu komission päätös on tehty, tai samaan aikaan, kun se esittää samassa 26 artiklassa tarkoitetun kansallisen strategisen viitekehyksen. 4. Komissio tekee ehdotetusta toimenpideohjelmasta arvion määrittääkseen, onko se kansallisen strategisen viitekehyksen tavoitteiden ja toimintalinjojen sekä yhteisön strategisten suuntaviivojen mukainen. Jos komissio arvioi, ettei toimenpideohjelma ole yhteisön strategisten suuntaviivojen tai kansallisen strategisen viitekehyksen mukainen, se kehottaa jäsenvaltiota tekemään ehdotettuun ohjelmaan tarvittavat tarkistukset. 5. Komissio hyväksyy kunkin toimenpideohjelman mahdollisimman pian sen jälkeen, kun jäsenvaltio on virallisesti esittänyt ohjelman. 32 artikla Toimenpideohjelmien tarkistaminen 1. Toimenpideohjelmia tarkastellaan uudelleen jäsenvaltion tai komission aloitteesta ja seurantakomission hyväksynnän jälkeen, ja tarvittaessa niihin tehdään ohjelmakauden loppuun asti sovellettavia tarkistuksia merkittävien sosioekonomisten muutosten vuoksi tai yhteisön ensisijaisten tavoitteiden ottamiseksi huomioon paremmin tai eri tavalla, erityisesti neuvoston päätelmien perusteella. Toimenpideohjelmia voidaan tarkastella uudelleen arvioinnin perusteella ja täytäntöönpanossa esiintyneiden vaikeuksien vuoksi. Tarvittaessa toimenpideohjelmia tarkastellaan uudelleen 48 ja 49 artiklassa tarkoitettujen varausten jaon jälkeen. 2. Komissio tekee päätöksen toimenpideohjelman uudelleentarkastelusta mahdollisimman pian sen jälkeen, kun jäsenvaltio on esittänyt sitä koskevan virallisen pyynnön. 33 artikla Rahastojen erityispiirteet 1. Toimenpideohjelmia rahoitetaan aina vain yhdestä rahastosta, jollei 3 kohdassa muuta säädetä. 2. EAKR:sta ja ESR:sta voidaan rahoittaa täydentävästi enintään viiteen prosenttiin asti toimenpideohjelman kunkin toimintalinjan osalta toimenpiteitä, jotka kuuluvat toisen rahaston toiminta-alaan edellyttäen, että ne ovat tarpeen toimen tyydyttävän täytäntöönpanon kannalta ja liittyvät suoraan siihen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rahastoista annetuissa erityisasetuksissa säädettyjä poikkeuksia. 3. Koheesiorahaston tukea saavissa jäsenvaltioissa EAKR ja koheesiorahasto myöntävät yhteisesti tukea liikenneinfrastruktuuriin ja ympäristöön liittyviin toimenpideohjelmiin, suurhankkeet mukaan luettuina. 34 artikla Maantieteellinen toiminta-ala 1. Lähentymisaloitteen toimenpideohjelmat laaditaan sopivalla maantieteellisellä tasolla, joka on vähintään alueellista NUTS II -tasoa.Lähentymistavoitteen toimenpideohjelmat, joihin koheesiorahasto osallistuu, laaditaan kansallisella tasolla. 2. Alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen toimenpideohjelmat laaditaan EAKR:sta rahoitusta saaville alueille alueellisella NUTS I- tai NUTS II -tasolla jäsenvaltion institutionaalisen järjestelmän mukaan, jolleivät komissio ja jäsenvaltio muuta sovi. Jäsenvaltio laatii ohjelmat sopivalla tasolla, jos niitä rahoitetaan ESR:sta. 3. Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteen toimenpideohjelmat rajat ylittävää yhteistyötä varten laaditaan kullekin rajaseudulle tai rajaseuturyhmälle sopivassa NUTS III -tason ryhmityksessä, eristyksissä olevat alueet mukaan luettuina. Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteen toimenpideohjelmat valtioiden välistä yhteistyötä varten laaditaan kunkin valtioiden välisen yhteistyöalueen tasolla. Verkottamisohjelmien on koskettava koko yhteisön aluetta. 35 artikla Euroopan investointipankin ja Euroopan investointirahaston osallistuminen 1. EIP ja Euroopan investointirahasto (EIR) voivat niiden perussäännöissä olevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti osallistua rahastotoimien ohjelmatyöhön. 2. EIP ja EIR voivat jäsenvaltioiden pyynnöstä osallistua kansallisen strategisen viitekehyksen ja toimenpideohjelmien valmisteluun sekä toimiin, jotka liittyvät suurhankkeiden valmisteluun, rahoituksen järjestämiseen samoin kuin yksityisen ja julkisen sektorin kumppanuuksiin. Jäsenvaltio voi yhteisymmärryksessä EIP:n ja EIR:n kanssa keskittää myönnetyt lainat jonkin toimenpideohjelman yhteen tai useampaan toimintalinjaan erityisesti innovaation ja osaamistalouden, inhimillisen pääoman, ympäristön ja perusinfrastruktuurihankkeiden aloilla. 3. Komissio voi kuulla EIP:a ja EIR:a ennen kansallisten strategisten viitekehysten ja toimenpideohjelmien hyväksymistä. Kuuleminen koskee erityisesti toimenpideohjelmia, joissa on ohjeellinen luettelo suurhankkeista, tai ohjelmia, jotka toimintalinjojensa puolesta soveltuvat lainojen ja muunlaisen markkinalähtöisen rahoituksen käyttöön. 4. Jos komissio pitää tätä tarpeellisena suurhankkeiden arvioimiseksi, komissio voi pyytää EIP:a tarkastelemaan näiden hankkeiden teknistä laatua ja taloudellista ja rahoituksellista elinkelpoisuutta erityisesti käyttöön otettavien tai kehitettävien uusien rahoitusjärjestelyjen osalta. II LUKU OHJELMATYÖN SISÄLTÖ 1 JAKSO TOIMENPIDEOHJELMAT 36 ARTIKLA Lähentymistavoitteen sekä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen toimenpideohjelmat 1. Lähentymistavoitteen sekä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen toimenpideohjelmiin on sisällyttävä seuraavat tiedot: a) selvitys vahvuuksista ja heikkouksista sekä ongelmien ratkaisemiseksi valittu strategia; b) valittujen toimintalinjojen perustelut ottaen huomioon yhteisön strategiset suuntaviivat, kansallinen strateginen viitekehys ja toimenpideohjelman toimintalinjat sekä 46 artiklassa tarkoitetun ennakkoarvioinnin mukaiset odotetut vaikutukset; c) tiedot toimintalinjoista ja niiden erityistavoitteet. Tavoitteet on ilmoitettava määrällisinä käyttäen rajallista määrää täytäntöönpanoa, tuloksia ja vaikutusta mittaavia indikaattoreita suhteellisuusperiaate huomioon ottaen. Indikaattoreilla on voitava mitata edistymistä lähtötilanteeseen verrattuna ja toimintalinjoja täytäntöön pantaessa saavutettavien tavoitteiden tehokkuutta; d) tuen jakautuminen menoluokittain tämän asetuksen soveltamista koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen mukaisesti; e) rahoitussuunnitelma, jossa on seuraavat kaksi taulukkoa: i) taulukko, joka sisältää vuosikohtaisen jaon asetuksen 50–53 artiklan mukaisesti, kunkin rahaston rahoitusosuuteen varatut kokonaismäärärahat. Rahoitussuunnitelmassa on ilmoitettava erikseen ne määrärahat rakennerahastojen kokonaisrahoitusosuudesta, jotka osoitetaan siirtymäkauden tukea saaville alueille. Rahastojen vuotuisen kokonaisrahoitusosuuden on oltava sovellettavien rahoitusnäkymien mukainen ja siinä on otettava huomioon 16 artiklan 2 kohdassa ja 17 artiklan 4 kohdassa säädetty asteittainen väheneminen;f ii) taulukko, jossa täsmennetään yhteisön rahoitusosuuden kokonaismäärärahat ja vastaava kansallinen julkinen rahoitus koko ohjelmakauden ajan ja kunkin toimintalinjan osalta sekä rahastojen tuen intensiteetti. Taulukossa on annettava tiedoksi EIP:n ja muiden rahoitusvälineiden rahoitusosuudet; f) täydentävyys Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta ja Euroopan kalatalousrahastosta rahoitettujen toimenpiteiden kanssa; g) toimenpideohjelmaa koskevat täytäntöönpanosäännökset, joihin sisältyvät seuraavat tiedot: i) jäsenvaltion nimeämät viranomaiset, joista säädetään 58 artiklassa, tai jos jäsenvaltio käyttää hyväkseen 73 artiklassa säädettyä vaihtoehtoa, 73 artiklassa säädettyjen sääntöjen mukaisesti nimetyt muut elimet ja noudatettavat menettelyt; ii) kuvaus seuranta- ja arviointijärjestelmistä sekä seurantakomitean kokoonpano; iii) rahoitusvirtojen käyttöönottoa ja liikkeitä koskevien menettelyjen määrittely niiden avoimuuden varmistamiseksi; iv) toimenpideohjelman julkistamisen varmistavat säännökset; v) kuvaus menettelyistä, joista komissio ja jäsenvaltio ovat sopineet keskenään sähköistä tietojenvaihtoa varten tässä asetuksessa säädettyjen maksatusta, seurantaa ja arviointia koskevien vaatimusten täyttämiseksi; h) 70 artiklassa tarkoitettu vaatimustenmukaisuuden arvioiva elin; i) ohjeellinen luettelo 38 artiklassa tarkoitetuista suurhankkeista, joita on tarkoitus esittää toteutettaviksi ohjelmakauden aikana, myös niiden ohjeellinen vuotuinen aikataulu. Komissio vahvistaa d alakohdan soveltamista koskevat säännöt 104 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 2. EAKR:sta ja koheesiorahastosta yhteisesti rahoitettaviin liikenteen ja ympäristön alan toimenpideohjelmiin sovelletaan kummankin rahaston erityisiä toimintalinjoja ja rahastokohtaista erityissitoumusta. 3. Alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen osalta kussakin toimenpideohjelmassa on perusteltava keskittäminen temaattisesti, maantieteellisesti ja rahoituksellisesti. EAKR:sta rahoitettavien toimenpideohjelmien perusteluihin on sisällyttävä seuraavat tiedot: a) todennettavissa oleva yhteys alueen tasapainoiseen kehitykseen liittyvän tavoitteen ja valittujen toimintalinjojen välillä; b) taloudellisesti riittävän kriittisen massan ja tuensaajien suuren määrän aiheuttama vipuvaikutus kyseisen alueen kehittämistä koskeviin tärkeimpiin toimintalinjoihin erityisesti innovaatioiden alalla. ESR:sta rahoitettavien toimenpideohjelmien perusteluihin on sisällyttävä seuraavat tiedot: a) valittujen toimintalinjojen osuus jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkojen toteuttamista koskevien neuvoston suositusten täytäntöönpanossa; b) vipuvaikutus tärkeimpiin toimintalinjoihin ja Euroopan työllisyysstrategian tavoitteisiin samoin kuin yhteisön tavoitteisiin sosiaalisen osallisuuden alalla. 4. EAKR:sta lähentymistavoitteen sekä alueellisen kilpailukyvyn ja työllisyyden tavoitteen perusteella rahoitettaviin toimenpideohjelmiin on lisäksi sisällyttävä seuraavat tiedot: a) kussakin alueohjelmassa alueiden välistä yhteistyötä koskevat toimet, jotka toteutetaan vähintään yhden toisen jäsenvaltion alueen kanssa; b) tiedot kaupunkeihin liittyvistä kysymyksistä, myös luettelo valituista kaupungeista ja menettelyt vastuun siirtämiseksi kaupunkiviranomaisille mahdollisesti yleiskattavan tuen avulla; c) ennalta ehkäisevät toimet aluetalouksien mukauttamiseksi taloudellisen tilanteen muutoksiin Euroopassa ja kansainvälisesti; d) syrjäisimmillä alueilla toteutettaviin toimenpideohjelmiin sisältyvät erityiset toimintalinjat, jotka koskevat 16 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun lisämäärärahan perusteella rahoitettavia toimenpiteitä. 5. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, kunkin jäsenvaltion 49 artiklassa tarkoitettua kansallista varausta varten 31 artiklan mukaisesti ehdottamaan toimenpideohjelmaan on sisällyttävä ainoastaan 1 kohdan e alakohdan i, h ja g alakohdassa tarkoitetut tiedot sekä seuraavat tiedot: a) selvitys haavoittuvista aloista ja aloista, joihin kaupan avautuminen voi vaikuttaa; b) toimintalinjat, jotka liittyvät mahdollisesti kyseisten työtekijöiden sopeuttamiseen ja aluetalouksien monipuolistamiseen. 6. Kun jokin 49 artiklassa tarkoitettu odottamaton tilanne ilmenee, jäsenvaltion on pyydettävä komissiota tarkistamaan toimenpideohjelmaa 32 artiklan mukaisesti, 1 kohdan c alakohdassa ja e alakohdan ii alakohdassa tarkoitetut tiedot mukaan luettuina. 37 artikla Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteen toimenpideohjelmat Euroopan alueiden välisen yhteistyön tavoitteen toimenpideohjelmien ohjelmatyötä koskevat erityissäännöt vahvistetaan Euroopan aluekehitysrahastosta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o […], sanotun kuitenkaan rajoittamatta 36 artiklan soveltamista. 2 JAKSO SUURHANKKEET 38 ARTIKLA Sisältö EAKR:sta ja koheesiorahastosta voidaan rahoittaa toimenpideohjelman osana menoja, jotka liittyvät tukitoimeen, johon sisältyy täsmällisen taloudellisen tai teknisen tehtävän suorittamiseksi tarkoitettu yhtenäinen työ-, toimi- tai palvelukokonaisuus, jolla on selvästi eriytetyt tavoitteet ja jonka kokonaiskustannukset ovat ympäristöalalla yli 25 miljoonaa euroa ja muilla aloilla yli 50 miljoonaa euroa, jäljempänä ’suurhanke’. 39 artikla Komissiolle toimitettavat tiedot Hallintoviranomaisen on toimitettava komissiolle seuraavat suurhankkeita koskevat tiedot: a) täytäntöönpanosta vastaava elin; b) investointityyppi ja sen kuvaus, kokonaismäärärahat ja sijainti; c) toteutettavuustutkimusten tulokset; d) hankkeen toteuttamisaikataulu ja, jos kyseisen tukitoimen täytäntöönpanokauden odotetaan olevan ohjelmakautta pidemmän, vaiheet, joita varten yhteisön osarahoitusta haetaan ohjelmakaudella 2007–2013; e) kustannus-hyötyanalyysi, myös riskinarviointi, sekä arvioitu vaikutus kyseiseen alaan ja jäsenvaltion ja/tai alueen ja mahdollisuuksien mukaan myös muiden yhteisön alueiden sosioekonomiseen tilanteeseen; f) takeet yhteisön lainsäädännön noudattamisesta; g) ympäristövaikutusten arviointi; h) julkisen rahoitusosuuden perustelut; i) rahoitussuunnitelma, jossa eritellään suunnitellut kokonaismäärärahat sekä rahastojen, EIP:n, EIR:n ja kaikkien muiden yhteisön rahoitusvälineiden suunniteltu rahoitusosuus sekä hankkeen vuotuinen aikataulu. 40 artikla Komission päätös 1. Komissio arvioi suurhankkeen 39 artiklassa tarkoitettujen seikkojen perusteella tarvittaessa ulkopuolisten asiantuntijoiden, myös EIP:n, avustuksella; se arvioi myös suurhankkeen yhdenmukaisuuden toimenpideohjelman toimintalinjojen kanssa, suurhankkeen osuuden kyseisten toimintalinjojen tavoitteiden saavuttamisessa ja suurhankkeen johdonmukaisuuden muiden yhteisön politiikkojen kanssa. 2. Komissio antaa jäsenvaltioille metodologista tukea ja sopii viitearvot kustannus-hyötyanalyysin tärkeimpiä muuttujia varten. 3. Jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen toimitettua kaikki 39 artiklassa tarkoitetut tiedot komissio tekee päätöksensä mahdollisimman pian. Päätöksessä määritellään fyysinen kohde, toimintalinjan osarahoitusosuuden määräytymisperuste ja vuotuinen aikataulu. 4. Jos komissio päättää olla osallistumatta suurhankkeen rahoitukseen, se ilmoittaa perustelunsa jäsenvaltioille. 3 JAKSO YLEISKATTAVAT TUET 41 ARTIKLA Yleiset säännökset 1. Hallintoviranomainen voi antaa toimenpideohjelman osan hallinnoinnin ja t