Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Asuminen ja aluepolitiikka”

(2007/C 146/02)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon Euroopan parlamentin 28. syyskuuta 2006 päivätyn kirjeen, jossa se Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan 4 kohdan nojalla pyytää alueiden komiteaa laatimaan lausunnon aiheesta ”Asuminen ja aluepolitiikka”,

ottaa huomioon puheenjohtajansa 20. marraskuuta 2006 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu ”alueellinen yhteenkuuluvuuspolitiikka” -valiokunnan tehtäväksi,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin mietintöluonnoksen aiheesta ”Asuminen ja aluepolitiikka”, 2006/2108 (INI), esittelijä: Alfonso Andria (IT, ALDE),

ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta ”Koheesiopolitiikka ja kaupungit: kaupunkialueiden panos kasvuun ja työpaikkojen syntyyn alueilla”, CdR 38/2006 fin,

ottaa huomioon Bristolissa 6.-7. joulukuuta 2005 kokoontuneen, kestävyysperiaatteita noudattavia yhteisöjä käsitelleen epävirallisen ministerikokouksen päätelmät,

ottaa huomioon Euroopan komission tiedonannon aiheesta ”Koheesiopolitiikka ja kaupungit: kaupunkialueiden panos kasvuun ja työpaikkojen syntyyn alueilla”,

ottaa huomioon Euroopan parlamentin virallisen Urban-toimintaryhmän (intergroup) ehdotuksen eurooppalaiseksi asumisen peruskirjaksi,

ottaa huomioon”alueellinen yhteenkuuluvuuspolitiikka” -valiokunnan 11. joulukuuta 2006 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 345/2006 rev. 1), jonka esittelijä oli Liverpoolin kaupunginvaltuuston jäsen Flo Clucas (UK, ALDE),

sekä katsoo seuraavaa:

Hallitusten päämiesten kompromissiratkaisussa joulukuulta 2005 asuminen on määritelty rakennerahastoissa tukikelpoiseksi kustannukseksi EAKR-asetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti ainoastaan uusissa jäsenvaltioissa ja rajallisessa määrin. Toisin sanoen siihen voidaan käyttää enintään kolme prosenttia toimenpideohjelmiin myönnetyistä varoista tai kaksi prosenttia koko EAKR:n piiriin kuuluvista varoista. Lisäksi varojen käyttö on rajattu useille perheille tarkoitettuihin rakennuksiin ja sosiaaliseen asuntotarjontaan kaupunkikehitykseen tähtäävien ohjelmien puitteissa. Komissio ja Euroopan investointipankki ovat yhdessä kehittäneet uusia rakennerahastoihin kuuluvia välineitä. Esimerkkinä tästä on JESSICA (Joint European Support for Sustainable Investment in City Areas), jonka avulla voidaan rahoittaa laajamittaiseen kaupunkialueiden kehittämiseen tarkoitettuja hankkeita.

hyväksyi 13.–14. helmikuuta 2007 pitämässään 68. täysistunnossa (helmikuun 13. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon,

Alueiden komitean näkemykset

Asumispolitiikka on yksi tärkeimmistä tekijöistä pyrittäessä torjumaan sosiaalista syrjäytymistä ja työttömyyttä, ja sen tavoitteena on kehittää kuntia, kaupunkeja, maaseutua ja alueita asuin- ja työskentely-ympäristöinä sekä luoda sopusointua yhteisöissä ja niiden välillä ja edistää lisäksi kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista.

Monilla Euroopan unionin alueilla ja monissa kaupungeissa on meneillään kunnostushankkeita tai ne tarvitsevat uudistuksia osissa, joissa asumisen laatu on heikko ja asuntomarkkinat eivät toimi. Siihen yhdistyy usein talouden edellytysten taantuminen sekä fyysisten rakenteiden ja sosiaalisen infrastruktuurin (koulutus- ja terveyspalvelut sekä yhteisösuhteet) heikkeneminen.

1. Asumispolitiikan alueellinen ulottuvuus

Vuosikymmeniä jatkuneiden laiminlyöntien vuoksi monilla vanhoilla ja erityisesti uusilla EU:n jäsenvaltioilla on taakkanaan kehnojen asuntojen ja syrjäytyneiden asuinalueiden perintö. Riittämätön sijoittaminen asumispolitiikkaan on näissä tapauksissa johtanut köyhien ja syrjäytyneiden asuinyhteisöjen gettoistumiseen, mikä aiheuttaa tyytymättömyyttä ja toisinaan myös yhteiskunnallista levottomuutta ja väkivaltaa, kuten eräissä jäsenvaltioissa on äskettäin nähty.

Kaupunkisuunnittelu on tulevien strategioiden keskeinen perusta, ja on tärkeää sovittaa asumispoliittiset strategiat aluekehitysstrategioihin. Vanhat jäsenvaltiot ovat saaneet sekä hyviä että huonoja kokemuksia pyrkiessään torjumaan kaupunkien suunnittelematonta laajenemista ja liikenneruuhkia sekä luomaan entistä viihtyisämpiä ja miellyttävämpiä kaupunkeja, jotka tukevat asuinalueille syntyvää yhteenkuuluvuuden tunnetta. Uusien jäsenvaltioiden on syytä ottaa nämä kokemukset huomioon välttääkseen virheellisiksi osoittautuneita ratkaisuja.

Ensisijaisesti on kiinnitettävä huomiota joutomaiden uusiokäyttöön ja hylättyjen teollisuusalueiden käyttöönottoon kaupunkien tiivistämiseksi sekä niiden suunnittelemattoman laajenemisen ja maaseutuyhdyskuntiin tunkeutumisen rajoittamiseksi. Lyhyellä aikavälillä tämä kysyy usein runsaasti varoja, mutta pitkällä aikavälillä se on hyödyllistä yhteisöjen yhteenkuuluvuuden, resurssien uudelleenkäytön ja työllisyyden kannalta. Alue- ja paikallistason infrastruktuuriin suunnattavat avustukset ja kannustimet ovat hyviä välineitä uusiokäytön edistämiseksi rakentamattomien viheralueiden käytön sijaan.

Tiiviillä asuinalueilla, joilla asunnot ovat korkealaatuisia ja niiden koko ja omistuspohja vaihtelee, on riittävä väestömäärä ja väestöntiheys integroitujen palveluiden, kauppojen ja liikennepalveluiden ylläpitämiseksi ja niiden kannattavuuden varmistamiseksi. Asuntotarjonta on yhdistettävä julkisten palveluiden tarjontaan, ja tulee kiinnittää huomiota siihen, että tärkeimpien palveluiden säilyttämisen vaatima väestömäärä pysyy optimaalisena. Kaupunkien asuinalueiden uudistamisprosessin aikana väestömäärien säilyttäminen ennallaan voi olla vaikeaa, minkä tuloksena palvelut kärsivät. Jäsenvaltioiden olisi tunnustettava palveluiden jatkuvuuden merkitys asuinalueilla tapahtuvien huomattavien muutosten yhteydessä.

Tarvitaan kokonaisvaltaista näkemystä suunnitteluun, jotta voitaisiin ymmärtää ympäristön sekä rakennusten, kotien, työpaikkojen ja paikallisten palveluiden välistä suhdetta. Rakennushankkeiden on sovittava hyvin yhteen ja niitä ympäröivään tilaan. Kun on tarkoitus kunnostaa tai rakentaa asuntoja, alue- ja paikallisviranomaisten on kiinnitettävä huomiota suunnitteluun sekä rikollisuuden torjumiseksi että laadukkaiden alueiden luomiseksi. Tarvitaan lisäksi huomiota kestävään kehitykseen ja perinteisiin, paikallisyhteisön tarpeisiin ja toiveisiin sekä toimenpiteiden laajempaan vaikutukseen yhteenkuuluvuutta ajatellen.

Sosiaalisilla yrityksillä, kuten yleishyödyllisillä asuntoyhtiöillä, on eräissä maissa merkittävä rooli asumisen uudistamisessa. Ne kykenevät tarjoamaan pysyvyyttä ja puuttumaan esikaupunkialueiden integroitumista ja kulkuyhteyksiä koskeviin kysymyksiin sekä tukemaan ongelmien kanssa kamppailevia yhteisöjä. Yleishyödyllisillä asuntoyhtiöillä ja sosiaalista asumista tarjoavilla on joustavuutta ja suorat yhteydet yhteisöihin, minkä ansiosta ne voivat tarjota ongelmiin asukkaiden tarpeisiin vastaavia ratkaisuja. Ne edistävät myös työpaikkojen luomista ja voivat tehdä työtä julkisen ja yksityisen tuen saamiseksi erilaisille hankkeille. (Ks. liitteen esimerkit 1 ja 2.)

Valtioille alati kasvavaa huolta aiheuttavan ilmastonmuutoksen vuoksi asuntojen energiatehokkuus, kohtuuhintainen lämmitys ja samalla polttoaineniukkuuden torjuminen ovat tärkeitä näkökohtia tulevaisuuden asuntojen suunnittelussa. Myös riittämättömän eristyksen korjaaminen vanhoissa kiinteistöissä on erittäin tärkeää. Se voi sekä edistää työllisyyttä että tuottaa energiansäästöä. Yksi monista alhaiseen kysyntään johtavista tekijöistä on rakennetun ympäristön ja sen yhtenä osa-alueena asuinrakennusten heikko laatu. Perusrakenteiden suunnittelijoiden on otettava ympäristön kannalta kestävät vaihtoehdot huomioon asuntorakentamisessa alusta alkaen. Esimerkiksi geotermisten laitteiden asentaminen vedenlämmitystä varten on energiatehokasta ja vähentää lämmityskustannuksia. Energian tuhlauksen välttäminen on ratkaisevan tärkeää EU:lle, jotta se voisi saavuttaa Kioton pöytäkirjan tavoitteet. Tämä tulisi ottaa huomioon käynnistettäessä kaupunkialueiden uudistamisprosesseja ja asuntopoliittisia toimia erityisesti rakennusten energiatehokkuutta koskevan EU:n direktiivin puitteissa.

Asuinalueiden suunnittelussa on otettava huomioon se, miten rakennusten väliin jäävä tila käytetään ja miten julkiset tilat voivat edistää asukkaiden välistä vuorovaikutusta. Esimerkiksi kadut on rakennettava ihmisiä varten eikä vain läpikulkuväyliksi autoille. Esimerkkinä aluekohtaisesta vuorovaikutuksesta ovat asuinvyöhykkeet, joilla jalankulkijoiden ja asukkaiden tarpeet ovat ensisijaisia ja autoliikenne toissijaista. Hyödyntämällä työnvälitysjärjestelmiä ja puutarha-alan koulutusta tällaisilla alueilla voidaan muuttaa alueesta syntyvää kuvaa, vahvistaa paikallisten asukkaiden hyvinvointia ja muuttaa joutomaata hyödylliseksi viheralueeksi.

Tässä yhteydessä on tärkeää huolehtia tiedotuksesta kansalaisille ja saada heidät osallistumaan elävöittämishankkeisiin alusta alkaen, jotta heidät saadaan aktiivisesti mukaan uudistamisprosessiin ja jotta voidaan elvyttää sekä asuinalueen fyysistä ympäristöä ja yhteisöllisyyttä että sosiaalista osallisuutta ja yhteisvastuullisuutta. Elävöittämistoimien tulee ensisijaisesti hyödyttää alueen asukkaita, eivätkä ne saa johtaa siihen, että sosiaalisesti muita heikommassa asemassa olevien asukkaiden on muutettava pois.

Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien painopiste on usein julkista infrastruktuuria koskevissa hankkeissa kuten liikenteessä, jätehuollossa ja julkisissa palveluissa. Vaikka eräät organisaatiot ovat tiedostaneet julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien merkityksen kaupunkialueiden elvyttämisessä, periaatteen tarjoamia mahdollisuuksia voitaisiin kehittää edelleen. Yksi tällaisen kehitystyön ennakkoedellytys olisi julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia koskevien yhteisön oikeudellisten puitteiden selventäminen, sillä nykytilanteessa on jonkin verran epäselvyyttä sisäisten (in-house) toimijoiden määrittelemisestä, eräiden sosiaaliseen asuntotarjontaan liittyvien yhteisoperaatioiden hyväksymisestä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksiksi sekä kohtuuhintaista asumista edistävien organisaatioiden luokittelusta institutionalisoitujen julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien piiriin.

On kuitenkin olemassa riski, että yksityisen rahoituksen käyttäminen johtaa asuntojen hintojen keinotekoiseen inflaatioon. Tällä voi olla monia haittavaikutuksia. Asuntojen hinnat saattavat nousta paikallisten asukkaiden ulottumattomiin, ja sen seurauksena yhteisöt hajoavat, kun ihmisten on muutettava pois entisiltä asuinalueiltaan perheiden ja tukiverkostojen läheisyydestä. Tällaisissa tapauksissa sosiaalisella asuntotuotannolla on keskeisen tärkeä tehtävä. Sosiaalisella asuntotuotannolla voidaan vähentää inflaation vaikutusta, ja lisätarjontaa paikallisyhteisöille voidaan saada ottamalla käyttöön yhteisomistusjärjestelmiä ja tarjoamalla edullisia lainoja. Siten voidaan saada asukkaat pysymään alueella, houkuttaa uusia asukkaita vaikeuksissa olevalle alueelle ja tarjota piristystä paikalliselle taloudelle.

2. Asumispolitiikan sosiaalinen ulottuvuus

Yleiset toimenpiteet asuntotarjonnan kehittämiseksi

Tietyille väestöryhmille suunnatut toimenpiteet

Kansalaisten omat asumista koskevat valinnat saattavat edistää tiettyä etnistä ryhmää edustavien ihmisten keskittymistä tietyille alueille. Se ei itsessään ole ongelma, ja on olemassa monia esimerkkejä toimivista yhteisöistä, joissa on paljon yhteen etniseen ryhmään kuuluvia asukkaita. On kuitenkin valitettavaa, että joillakin alueilla mustien ja etnisiin vähemmistöyhteisöihin kuuluvat ovat keskittyneet yksityistahojen omistamiin huonokuntoisiin asuntoihin ja valkoiset köyhtyneet asukkaat sosiaalisin perustein myönnettävien asuntojen muodostamiin lähiöihin. Osittain fyysisen eriytymisen tulosta oleva vuorovaikutuksen puute voi johtaa pelkoon ja epäluuloisuuteen, joka moninkertaistuu, koska asumisen eriytyminen johtaa erillisiin kouluihin ja vapaa-ajan toimintaan.

Monien vähemmistö- tai syrjäytyneiden yhteisöjen kohtaama taloudellinen ja sosiaalinen epätasa-arvo on ongelma, johon monet laajapohjaisiin toimintaohjelmiin kuuluvat yleiset elvyttämisstrategiat ja ohjelmat pyrkivät puuttumaan. Asumispoliittisten toimien on oltava osa tällaisia ohjelmia, ja ne tulisi ottaa huomioon myös pohdittaessa laajemmin toimenpiteiden ja investointien vaikutusta uudistusprosessin onnistumiseen.

On tärkeää, että asuinalueet heijastavat niillä elävien yhteisöjen kulttuuria. Paikalliset maamerkit kuten monitoimitalot, uskonnonharjoitukseen tarkoitetut paikat sekä torit ja erikoismyymälät ovat tärkeitä yhteisöjen rakentamisessa. Habitat for Humanity -järjestön kaltaiset organisaatiot voivat tarjota mekanismeja uusien asuntojen saamiseksi kaikille ja erityisesti niille, jotka eivät uskonnollisista syistä halua ottaa velkaa tai kiinnelainaa, ja antaa mahdollisuuden asunnon omistamiseen muilla kuin perinteisillä tavoilla.

Sekä EU:n väestörakenteen muutoksilla että työntekijöiden liikkuvuudella on vaikutuksia asuntotarjontaan kohdistuviin tarpeisiin ja vaatimuksiin. Joissakin kaupungeissa ja eräillä alueilla yhä enemmän asuntoja jää tyhjiksi, kun asukkaat muuttavat muille alueille etsimään työtä, ja sen seurauksena väestömäärä vähenee. Uusia monien jäsenvaltioiden kohtaamia haasteita ovat perheiden perustaminen entistä myöhemmin sekä alhainen lapsiluku samoin kuin ihmisten pidentynyt elinikä, minkä vuoksi tarvitaan aiempaa enemmän asuntoja yksinasuville. Alueiden on tiedostettava väestörakenteeseen ja muuttoliikkeeseen sekä työntekijöiden maahanmuuttoon liittyvät haasteet ja mukautettava asumispoliittiset strategiansa niiden perusteella.

3. Alueiden komitean suositukset

Alueiden komitea suosittelee kansalaisten osallistumista kaupunkienuudistamishankkeisiin erityisesti silloin, kun elävöitetään rappeutuneita asuinalueita, joille on luotava uudelleen yhteisöllisyyttä ja sellaisia asukkaiden välisiä suhteita, jotka tukevat kotoutumista. EU:n tukemista hankkeista (esimerkiksi INTERREG III C POSEIDON) saadut kokemukset olisi saatettava jäsenvaltioiden tietoon, ja ne olisi otettava huomioon.

Alueiden komitea muistuttaa kestävyysperiaatteita noudattavia yhteisöjä koskeneen Bristolin epävirallisen ministerikokouksen päätelmistä, joiden mukaan kaupunkisuunnittelijoiden ammattitaitoa ja tietämystä on lisättävä. Komitea kehottaakin komissiota jatkamaan aloitteiden tekemistä erityisesti yhteistyön ja hyvien käytäntöjen jakamisen alalla. Lisäksi asuntojen älykkään energiahuollon edistämiseksi ja asukkaiden valistamiseksi on perustettava hyvien käytäntöjen hyödyntämiseen ja levittämiseen tarkoitettu eurooppalainen verkosto.

Rakennusten energiatehokkuutta koskevaa EU:n direktiiviä on tarkistettava ja sen toteutusta jäsenvaltioissa on valvottava tarkoin. Asuntojen energiataloutta voidaan edistää myös EU-ohjelmilla, kuten ”Euroopan älykäs energiahuolto”, tai CONCERTO-aloitteella (7. TTK-puiteohjelma) vuosina 2007-2013.

Suunnitteluun on omaksuttava kokonaisvaltainen näkemys ympäristön sekä rakennusten, kotien, työpaikkojen ja paikallisten palveluiden välisen konkreettisen suhteen optimoimiseksi. Tässä yhteydessä on paikallisin, alueellisin ja jäsenvaltiokohtaisin toimin varmistettava, että erityisesti sosiaaliseen asuntotuotantoon varataan riittävästi maata ja että se myös käytetään kyseiseen tarkoitukseen.

On huomattava, että asuntotarjonta on yhdistettävä julkisten palveluiden tarjontaan ja että uusia asuntoja rakennettaessa on luotava julkisten palvelujen tarjoamiseksi tarvittavat perusrakenteet. Lisäksi on kiinnitettävä huomiota siihen, että tärkeimpien palveluiden säilyttämisen vaatima väestömäärä pysyy optimaalisena.

Yleishyödyllisten asuntoyhtiöiden merkitys on tunnustettava, koska niillä on joustavuutta ja suorat yhteydet yhteisöihin ja siksi ne voivat tarjota ongelmiin asukkaiden tarpeisiin sopivia ratkaisuja.

Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että komissio on yleishyödyllisiä sosiaalipalveluja käsittelevässä tiedonannossaan tunnustanut sosiaalisen asuntotarjonnan merkityksen sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja perusoikeuksien vahvistamista koskevien perustamissopimuksen tavoitteiden saavuttamisessa.

Energiatehokkuutta koskevaan EU:n direktiiviin tulee sisällyttää nykyisen asuntokannan kunnostaminen ja elvyttäminen, ja siitä on tehtävä yksi ensisijaisista toiminta-aloista, jotta pysäytettäisiin uusi rakentaminen, ennen kuin on otettu käyttöön kaikki nykyiset asumiseen soveltuvat asunnot. Näin vältetään maa-alueihin kohdistuvat uudet tarpeettomat rasitteet.

(1) Euroopan parlamentin mietintöluonnos aiheesta ”Asuminen ja aluepolitiikka”, 2006/2108 (INI), esittelijä: Alfonso Andria (IT, ALDE).

LIITE

ESIMERKKEJÄ ASUMISHANKKEISTA

Yhteisöjen kuuleminen

Esimerkki 1: Include on yleishyödyllisen asuntoyhtiön (CDS) ja Liverpoolin kaupungin kumppanuusyritys, joka huolehtii asuinalueen hallinnasta. Molemmat kumppanit ovat siirtäneet henkilökuntaa yritykseen, ja kumppanuusalueen asukkaat ja kumppanuusyritys pitävät säännöllisiä kokouksia varmistaakseen, että yhteisöä kuullaan kaikissa sitä koskevissa asioissa. Yhteisöjen mukaan ottaminen niiden asuinalueita koskevaan päätöksentekoon antaa paikallisille asukkaille lisää mahdollisuuksia ja vastuuta, tekee heidät ylpeiksi asuinalueistaan ja edistää kestävää kaupunkien kehittämistä.

Esimerkki 2: Toinen esimerkki kuulemisesta on liverpoolilainen hanke ”Anfield Regeneration”, jossa noin 19 000:ää omistuspohjaltaan julkista, yksityistä sekä sosiaalista asuntotarjontaa edustavaa taloutta on kuultu keskeisenä osana asuinalueen kunnostusprosessia. Kyseessä on esimerkki yksityisiä investointeja vauhdittaneesta asuntojen kunnostamisesta rappeutuneella keskusta-alueella. Rakennerahastot tarjoavat rahoitusta koulutukseen ja ympäristöolojen parannuksiin, jotka houkuttavat alueelle noin 20 miljoonaa euroa julkiselta sektorilta ja 300 miljoonaa euroa yksityiseltä sektorilta.

Innovatiiviset toimintamallit asuntomarkkinoiden uudistamiseksi

Esimerkki 3: Osana valtiovallan uutta aloitetta asuntomarkkinoiden uudistamiseksi Merseysiden alue on asuntopolitiikan innovatiivisten lähestymistapojen edelläkävijöitä ja keskeisessä asemassa alueellisessa elvyttämisessä.

Yhtenä yhdeksästä Yhdistyneen kuningaskunnan edelläkävijäalueesta (Pathfinder Areas) Merseyside voi kohdata asuntomarkkinoiden uudistamisen haasteet kansallisen asuntomarkkinoiden uudistamisrahaston turvin. Rahastolle on myönnetty 720 miljoonaa puntaa seuraavaksi kolmeksi vuodeksi. Tuleva rahoitus määritellään hallituksen seuraavissa menoarvioissa.

Merseysiden edelläkävijähanke New Heartlands on alueen kolmen paikallisyhteisön eli Liverpoolin, Seftonin ja Wirralin sekä paikallisten strategisten kumppanuuksien (Local Strategic Partnerships, LSP), North West -alueen aluekehitysviraston ja English Partnerships -organisaation välinen kumppanuus. Se käsittää 130 000 kiinteistöä muutamilla erittäin epäedullisessa asemassa olevilla Merseysiden alueilla.

Esimerkki 4: Mainittakoon liverpoolilainen hanke, jonka tarkoituksena on kannustaa tietylle alueelle opiskelemaan tulevia jäämään kaupunkiin työhön ja juurtumaan sinne pysyvästi helpottamalla pääsyä asuntomarkkinoille (New Heartlands esimerkkitapauksena). Vastaavia järjestelmiä on olemassa nuoria työntekijöitä ja perheitä varten. Ikääntyneitä asukkaita varten on olemassa järjestelmä, jossa valtuutetut taitoniekat tekevät kiinteistöissä ilmaiseksi suppeita korjaustöitä pienituloisille ja erityisesti iäkkäille henkilöille.

Esimerkki 5: Toinen mainitsemisen arvoinen esimerkki on Ateenassa kehitetty Prosopsi-ohjelma (”julkisivut”), jonka tarkoituksena on rohkaista kiinteistöjen omistajia uudistamaan ja korjaamaan julkisivuja antamalla heille mahdollisuus saada kaupungin tukemia pitkäaikaisia lainoja. Ohjelmalla on vahvistettu yhteisöllisyyttä ja kohennettu elämänlaatua asuinalueilla. Tätä alun perin Ateenan vuoden 2004 olympialaisiin liittynyttä aloitetta on jatkettu, ja hallitus edistää sitä nyt valtakunnallisesti.

Esimerkki 6: Mielenkiintoisia ovat myös Italiassa kehitetyt ns. hartiapankki-hankkeet (autocostruzione), joiden avulla keski- ja vähätuloiset perheet — joista useat ovat eri maista ja erilaisista etnisistä ryhmistä lähtöisin olevia maahanmuuttajaperheitä — saavat kunnalta käyttöönsä maata ja mahdollisuuden huokeakorkoiseen lainaan. He osallistuvat oman asuntonsa rakentamiseen, ja heistä tulee näin asunnon omistajia suhteellisen pienillä kuukausittaisilla lainanlyhennysmaksuilla.

Esimerkki 7: Kotouttamista edistävät asuntohankkeet Wienissä. Noin 30 prosentilla Wienin väestöstä on maahanmuuttajatausta (kyse on lähinnä entisestä Jugoslaviasta ja Turkista tulleista ensimmäisen tai toisen sukupolven maahanmuuttajista). Wienissä on jo muutamien vuosien ajan toteutettu tuetun asuntotuotannon yhteydessä (noin 6 000 uutta asuntoa vuodessa) myös niin sanottuja kotouttamishankkeita. Asuntojen rakentajat ovat yleensä yleishyödyllisiä rakennusyhtiöitä, ja tuen saaminen edellyttää, että vähintään puolet uusista asunnoista osoitetaan maahanmuuttajille. Hankkeiden arvioinnit ovat osoittaneet, että sekä syntyjään itävaltalaiset asukkaat että maahanmuuttajat ovat asumisjärjestelyihin erittäin tyytyväisiä. Kotouttamista edistävillä asuntohankkeilla onkin tärkeä merkitys sosiaalisesti ja etnisesti monimuotoisen asukasrakenteen luomisessa ja konfliktien ehkäisemisessä.

Yhtenäinen lähestymistapa ja aluekohtaiset aloitteet

Esimerkki 8: Katalonian kriisialueet. Ohjelmaa rahoittavat EAKR, Katalonian aluehallinto ja asianomaiset paikallisviranomaiset. Ohjelman tavoitteena on puuttua tietyillä taantuneilla asuinalueilla, pääasiassa vanhoissa kaupunkikeskustoissa, lähiöissä ja marginalisoituneilla suunnittelemattoman rakentamisen alueilla havaittuihin rakenteellisiin ongelmiin. Alueiden ongelmina ovat yhdyskuntasuunnittelun puutteet, heikko taloudellinen ja kaupallinen rakenne sekä sosiaaliset ongelmat, kuten ikääntyminen, matala tulotaso, alhainen koulutustaso, asukasmäärän aleneminen ja lukuisat erityistarpeita omaavat ryhmät.

Välineen tarkoituksena on ollut perustaa rahasto alueiden perinpohjaista kunnostamista varten ja edistää asianomaisten viranomaisten yhteistyötä. Tässä yhteydessä on käytetty yhtenäistä toimintamallia, ja täydentäviä toimenpiteitä ovat olleet julkisten paikkojen ja viheralueiden sekä rakennusten yhteisten tilojen kunnostaminen, yhteisten palvelujen tarjonta, tietotekniikan ja sukupuolten tasa-arvon edistäminen sekä alueiden kulkuyhteyksien ja ympäristön parantaminen.

On arvioitu, että toimintajakson (2004-2007) loppuun mennessä 60 aluetta hyötyy ohjelman tuesta ja kokonaisinvestoinnit ovat 800 miljoonaa euroa.

Ammattitaito ja asuntojen kunnostaminen

Hyviä malliesimerkkejä ammattitaidon parantamiseen ja asuntojen kunnostamiseen liittyvistä hankkeista ovat Liverpoolissa, Brysselissä ja Harlemissa (Yhdysvallat) toteutetut toimet, joilla on tarjottu ammattitaidottomille koulutusta ja sen tuomia työllistymismahdollisuuksia ja voitu siten vahvistaa paikallista elinkeinoelämää. Liverpool Housing Action Trust on yksi tällaisista malleista.

Esimerkki 9: Pehmeitä kaupunginuudistustoimia Wienissä. Wienissä kunnostetaan ja korjataan runsaskätisen julkisen tuen turvin vuosittain lukuisia asuinrakennuksia, joissa on yhteensä noin 10 000 asuntoa. Porrastettujen kunnostustöiden avulla parannetaan asumisen laatua (esimerkiksi liitetään rakennuksia kaukolämpöverkkoon ja rakennetaan asuntoihin kylpyhuoneita), ja asukkaiden — yleensä vuokralaisten — vaikutusmahdollisuuksille pannaan paljon painoa. Tavoitteena on tehdä sekä yksityisessä että julkisessa omistuksessa oleviin asuinrakennuksiin perusparannuksia ja huolehtia samalla siitä, etteivät usein sosiaalisesti muita heikommassa asemassa olevat vuokralaiset joudu muuttamaan pois. Asuinrakennusten kunnostusohjelmaa on toteutettu Wienissä noin 30 vuotta, ja se on suurin Euroopassa. Ohjelma on jo kaksi kertaa saanut YK:n asuinyhdyskuntaohjelman HABITATin parhaiden käytänteiden palkinnon.

Esimerkki 10: Rakentaminen vaatii korkeatasoista erityisosaamista. Luoteis-Englannissa sijaitseva Merseysiden alue rahoitti vuosien 2000-2006 ohjelmatavoitteeseen 1 kuuluvan hankkeen, jossa rakennerahastoja on käytetty tukemaan yhteisön asuntojen rakentamisessa tarvittavan ammattitaidon kehittämistä. Merseysiden alueen rakennusalan aloite sai unionin rahoitusta aiemmin rakennusalalla työttömänä olleiden paikallisten ihmisten kouluttamiseksi, jotta he saivat kaupungin työmarkkinoiden tarpeita vastaavia taitoja. Joissakin tapauksissa hankkeen avulla koulutetut ovat myöhemmin työskennelleet asuntojen rakentajina omilla asuinalueillaan.

Monet työmarkkinapalveluita koskevat aloitteet antavat pitkään työttöminä olleille mahdollisuuden oppia työskentelemällä ja vähentävät siten työttömyyttä. Knowsleyn Green Apprentices -ohjelma on esimerkki tällaisista aloitteista. Se rahoitetaan osaksi rakennerahastoista, ja se tarjoaa paikallisille nuorille tilaisuuden työskennellä omalla alueellaan asteittaiseen taitojen kehittämiseen perustuvassa ohjelmassa, joka voi johtaa täysimääräisiin oppisopimuksiin ja pätevöitymiseen alalle.

Valtakunnalliset aloitteet

Esimerkki 11: Yhdistyneen kuningaskunnan Decent Homes -aloitteen tarkoituksena on saada vuoteen 2010 mennessä kaikki sosiaaliseen asuntotarjontaan kuuluvat asunnot asianmukaiseen kuntoon, mikä tarkoittaa, että kaikkien asuntojen tulisi olla lämpimiä ja säänkestäviä ja että niissä tulisi olla kohtuullinen ja nykyaikainen varustelutaso. Useimmat parannustyöt tehdään kaikkein puutteellisimmin kehittyneillä alueilla, ja niiden tarkoituksena on myös lisätä heikossa asemassa olevien ryhmien käytössä olevien hyväkuntoisten yksityisten asuntojen määrää.

Epäasianmukaisten sosiaalisten asuntojen määrä on vähentynyt yli 50 prosentilla vuodesta 2001. Tavoitteena on kuitenkin saada kaikki yhteiskunnan tukemat asunnot asianmukaiseen kuntoon vuoteen 2010 mennessä. Aloitteella halutaan kohentaa myös yksityisomistuksessa olevissa asunnoissa asuvien, epäsuotuisassa asemassa olevien talouksien ja erityisesti lapsiperheiden oloja.

Kestävä kaupunkisuunnittelu ja energiatehokkuus

Esimerkki 12: Toisen maailmansodan jälkeen Varsovan piti rakentaa asuntokantansa uudelleen hyvin nopeasti tarjotakseen asuntoja nopeasti kasvavalle väestölle. Natolin Wyzynyn lähiö on yksi esimerkki tämäntyyppisistä asuntoalueista. Sille ovat ominaisia korkeat kerrostalot, monotoninen tilarakenne ja laajat aukiot. Lähiön uudelleenrakentaminen ja yksityistäminen aloitettiin vuonna 1994. Uudistustöihin kuuluivat rakennusten ulkoseinien lämpöeristys, lämmitysjärjestelmän ja putkistojen nykyaikaistaminen sekä kunkin asunnon sähkönkulutusta mittaavien laitteistojen asentaminen. Lämpöeristyksen rakentamiseen myönnettiin 920 000 ecun valtiontuki. Vuoteen 1998 mennessä noin 60 prosenttia asunnoista oli yksityistetty ja 90 prosenttia asuntokannasta kunnostettu tai rakennettu uudestaan. Lisäksi rakennuksia muutettiin monikäyttöisemmiksi, ja näin saatiin aikaan kestävän kehityksen periaatteiden mukaisia lähiöitä niiden alkuperäisten, yhdellä ja samalla muotilla tehtyjen kerrostaloalueiden tilalle, jotka eivät tarjonneet asukkaille juuri mitään palveluja. Alueelle rakennettiin paljon uutta liike-, myymälä- ja toimistotilaa. Uudistushankkeen tuloksena kehkeytyi entistä kestävämmällä pohjalla oleva asuinyhteisö, joka on viihtyisä paikka asua ja täyttää lisäksi tiukat energiatehokkuusnormit. (Lähde: Euroopan komissio.)

Esimerkki 13: Asuinrakennusten eristys- ja lämmitysremontit (Thewosan-hankkeet) Wienissä. Jotta voidaan vähentää huomattavasti erityisesti 1960- ja 1980-luvuilla rakennettujen asuinrakennusten energiankulutusta ja edistää Kioton tavoitteiden saavuttamista, Wienin kaupunki tukee asuinrakennusten eristys- ja lämmitysremontteja. Tähän mennessä remontteja on tehty noin 50 000 asunnossa, ja lämmitystarve on yleensä vähentynyt yli 50 prosenttia. Myös asukkaat ovat erittäin kiinnostuneita näistä remonteista, koska remontointikustannukset ovat tuen ansiosta erittäin pienet ja lämmityskustannukset vähenevät tuntuvasti. Tukea voi saada sekä julkisessa että yksityisessä omistuksessa olevien asuntojen remontteihin.