[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 13.9.2006

KOM(2006) 502 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Tietämyksestä käytännön toimiin: laajapohjainen innovaatiostrategia EU:lle

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Tietämyksestä käytännön toimiin: laajapohjainen innovaatiostrategia EU:lle

1. Tulevaisuutemme rakentuu innovaatioille

Talouden globalisoituminen on hämmästyttävän lyhyessä ajassa muuttanut maailman talousjärjestystä ja tuonut mukanaan uusia mahdollisuuksia ja uusia haasteita. Pystyäkseen kilpailemaan tässä uudessa talousjärjestyksessä EU:n on muututtava entistä innovatiivisemmaksi, ja kuluttajien tarpeet ja mieltymykset on otettava entistä paremmin huomioon.

Unionin kansalaiset ovat huolissaan monista tärkeistä kysymyksistä aina ilmastonmuutoksesta ja uusiutumattomien luonnonvarojen ehtymisestä demografisiin muutoksiin ja kasvaviin turvallisuustarpeisiin. Tällaiset ongelmat edellyttävät yhteistoimintaa, jotta voimme turvata eurooppalaisen elämänmuodon, jossa yhdistyvät taloudellinen hyvinvointi ja solidaarisuus. Tällaiset perustellut huolenaiheet on voitava kääntää mahdollisuuksiksi parantaa EU:n maailmanlaajuista taloudellista kilpailukykyä . Mitä nopeammin pystymme reagoimaan, sitä paremmat ovat mahdollisuudet onnistua ja sitä suurempi on mahdollisuus, että eurooppalainen lähestymistapa voi toimia maailmanlaajuisena mallina. Komissio on vakuuttunut siitä, että innovointi laajassa merkityksessä (ympäristön suojeluun liittyvistä ekoinnovaatioista ihmisten hyvinvoinnin parantamiseen entistä älykkäämpien infrastruktuuriratkaisujen kautta) on yksi tärkeimmistä keinoista vastata kansalaisten konkreettisiin tulevaisuuteen liittyviin huolenaiheisiin.

Euroopan unionilla on poikkeukselliset mahdollisuudet innovointiin. EU:lla on pitkät perinteet uraa uurtavien keksintöjen tekemisessä. Täällä on paljon luovia ihmisiä ja kulttuurinen monimuotoisuus luo pohjaa innovatiivisuudelle. Euroopan unionissa on saatu aikaan yhdet maailman laajimmista yhtenäismarkkinoista, joilla innovatiivisia tuotteita ja palveluja voidaan markkinoida suuressa mittakaavassa. Meillä on myös vahvan ja vastuullisen julkisen sektorin perinne, jota olisi kyettävä hyödyntämään.

EU:n talouden modernisoimiseksi on jo tehty paljon. Vuonna 2005 hyväksytyssä kasvun ja työllisyyden edistämiseen tähtäävässä Lissabonin strategiassa [1] määriteltiin kattava joukko toimintalinjoja ja uudistuksia, joiden tarkoituksena on tehdä unionista sääntelyn ja talouden toimintaympäristön osalta innovaatioita suosivampi. Strategian keskeisenä tavoitteena on nostaa tutkimus- ja kehitysrahoituksen osuus kolmeen prosenttiin bruttokansantuotteesta. Sopimus uudesta rahoituskehyksestä sekä siihen sisältyvät koheesiopolitiikka, seitsemäs tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelma sekä kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma tarjoavat merkittäviä mahdollisuuksia suunnata rahoitusta innovaatiotoimintaan. Lokakuussa 2005 annetussa komission tiedonannossa ”Lisää tutkimusta ja innovaatiota”[2] määritellään yhteisölle ja jäsenvaltioille 19 toimintalinjaa, joita toteutetaan parhaillaan suunnitelmien mukaisesti.

Jäsenvaltiot toimivat innovaatioiden edistämiseksi toteuttamalla kansallisia uudistusohjelmia , jotka perustuvat kasvua ja työllisyyttä koskevaan uudistettuun Lissabonin strategiaan sisältyviin kasvun ja työllisyyden yhdennettyihin suuntaviivoihin. Euroopan innovaatiokartoitus[3] on antanut selkeän kuvan maanosamme innovaatiotoiminnasta ja EU:n jäsenvaltioiden innovointijärjestelmistä ja niiden vahvuuksista ja heikkouksista. Sen avulla edistymistä voidaan seurata tarkasti.

Vaikka politiikassa on jo voimakkaasti alettu tukea innovaatioita, EU:n heikkouksia ei ole vielä pystytty poistamaan riittävässä määrin eikä taloutemme ole vielä sellainen kaikilta osin innovatiivinen talous, joka sen pitäisi olla. Innovatiivisen Euroopan luomista käsittelevässä raportissa[4] (nk. Ahon raportissa) yksilöitiin tärkeimmät syyt siihen, miksi tätä potentiaalia ei ole vielä täysin hyödynnetty, ja vaadittiin nopeita toimenpiteitä ”ennen kuin on liian myöhäistä”. Raportissa todettiin, että keskeinen asia on liiketoimintaympäristön tekeminen innovaatioita suosivammaksi .

Komissio on vakuuttunut siitä, että on tehtävä vielä enemmän – EU:sta täytyy tulla aidosti osaamiseen perustuva ja innovaatioita tukeva yhteiskunta , jossa innovaatioita ei pelätä vaan halutaan, jossa innovatiivisuutta ei kahlita vaan tuetaan ja jossa innovaatiot kuuluvat yhteiskunnan keskeisiin arvoihin ja niiden ymmärretään hyödyttävän kaikkia kansalaisia. Siksi keväällä kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi Euroopan komissiota esittämään ” laajapohjaisen innovaatiostrategian , jonka avulla osaamiseen panostaminen näkyy tuotteina ja palveluina”.

Tässä puitetiedonannossa esitetään tällainen strategia erityisesti vastaamalla Ahon raportissa esitettyihin suosituksiin. Tiedonannossa esitetään puitteet innovaatioiden edistämiselle asianomaisten politiikanalojen yhteistoiminnan kautta. Sen tarkoituksena on toimia perustana innovaatiotoiminnan linjauksista käytäville keskusteluille jäsenvaltioissa ja EU:n tasolla. Tiedonannossa kuvaillaan tärkeimpiä suunnitteilla tai meneillään olevia aloitteita, osoitetaan uusia kohteita toiminnalle ja erityisesti esitetään kohdennettu strategia, jolla helpotetaan innovatiivisten tuotteiden ja palvelujen luomista ja markkinointia lupaavilla aloilla, ns. edelläkävijämarkkinoilla (lead markets). Tämän laaja-alaisen toimintasuunnitelman toteuttamiseksi ei ehdoteta uusien rakenteiden luomista, vaan tukeudutaan uudistetun kasvua ja työllisyyttä edistävän Lissabonin kumppanuuden oikeudelliseen ja institutionaaliseen kehykseen, joka jo muodostaa poliittisen perustan jäsenvaltioiden ja komission väliselle kumppanuudelle.

EU:ssa ei tarvita nyt uusia sitoumuksia, vaan poliittista johtajuutta ja päättäväistä toimintaa . Sen sijaan, että ylläpidettäisiin vakiintuneita rakenteita, joilla ei kyetä vastaamaan 21. vuosisadan haasteisiin, jäsenvaltioiden on oltava valmiita panostamaan rakennemuutoksen ennakointiin ja siihen sopeutumiseen. Tämä edellyttää etenkin resurssien suuntaamista uudelleen koulutukseen, tieto- ja viestintätekniikkaan, tutkimukseen, lisäarvoa tuottavien työpaikkojen luomiseen ja kasvun edistämiseen. EU:n uusi rahoituskehys vuosiksi 2007–2013 on ensimmäinen askel tähän suuntaan. Painopisteitä on muutettava samansuuntaisesti myös kansallisella tasolla.

EU:sta voi tulla kaikilta osin innovatiivinen vain, jos kaikki toimijat ovat mukana ja erityisesti jos markkinoilla on kysyntää innovatiivisille tuotteille. Tämän laajan strategian toteuttamiseen on saatava mukaan kaikki osapuolet – yritykset, julkinen sektori sekä kuluttajat. Innovointiprosessi ei ole yksin liike-elämän asia, vaan sen piiriin kuuluvat myös kansalliset, alueelliset ja paikalliset viranomaiset, kansalaisyhteiskunnan organisaatiot, ammattiliitot ja kuluttajat. Tällainen laaja kumppanuus synnyttää suotuisan kehitysympäristön, jossa uusien ideoiden syntyminen ja uusien ratkaisujen kysyntä yhdessä ruokkivat innovointia. Innovaatioiden syntyminen edellyttää sitä, että kuluttajat ja kansalaiset haluavat uusia ja innovatiivisia tuotteita ja palveluja. Siksi optimaalisten puitteiden ja mahdollisuuksien luominen innovaatioille ei yksin riitä, vaan tarvitaan myös innovaatioita suosivat markkinat ja kysyntää tuotoksille. Sellaisten markkinoiden syntyminen edellyttää puolestaan, että kuluttajat luottavat tuotteisiin ja palveluihin ja eritoten niiden (todennettavissa olevaan) turvallisuuteen. Kuluttajien luottamus tuntemattomiin tuotteisiin ja palveluihin perustuu osittain siihen, että tiedetään vahvan kuluttajansuojajärjestelmän olemassaolosta. Uusia innovatiivisia tuotteita tarjoavien toimittajien on myös helpompi päästä sellaisille markkinoille, joilla kuluttajien luottamus on vankka.

Kaikenlaista innovointia täytyy tukea , sillä teknisen innovoinnin lisäksi on myös organisatorista ja palveluihin liittyvää innovointia. Kilpailun lisääntyminen on tärkein innovointia edistävä tekijä, mutta myös poliittisilla toimenpiteillä ja innovointia tukevilla välineillä voi olla suuri merkitys.

Entistä kattavamman strategian tärkeys käy ilmeiseksi, kun tarkastellaan EU:n tavoitetta suunnata kolme prosenttia BKT:stä tutkimus- ja kehitystyön rahoitukseen ja tämän tavoitteen asettamia haasteita. Jäsenvaltiot ja yhteisö ovat jo ottaneet merkittäviä askeleita kohti julkiselle rahoitukselle asetettua tavoitetta, joka on yksi prosentti BKT:stä vuoteen 2010 mennessä. Yksityisen sektorin osuus ei ole riippuvainen pelkästään tästä, vaan siihen vaikuttavat myös T&K-investointien tuottonäkymät Euroopassa. Tuottonäkymiin puolestaan vaikuttaa se, onko innovatiivisille tuotteille ja palveluille kysyntää, onko käytettävissä henkilöitä, joilla on tarvittavat taidot ja halu tuottaa näitä tuotteita ja palveluja markkinoille ja onko sääntelyjärjestelmä sellainen, että hyödykkeet voidaan saattaa markkinoille nopeasti.

2. EU:sta enemmän innovaatioita suosiva

Yhtenä syynä siihen, että innovaatiopotentiaalia ei ole vielä pystytty täysin hyödyntämään, ovat toimintaympäristössä yhä olevat puutteet ja se, että innovaatioiden merkitystä yhteiskunnallisena arvona edelleen aliarvioidaan. Tämä on aihe, johon kaikkien tasojen viranomaisten olisi pikaisesti puututtava. Näiden esteiden poistumisen jälkeen voitaisiin ottaa ratkaiseva askel kohti todellista eurooppalaista innovaatioaluetta.

2.1. Peruslähtökohta on koulutus

Avainsana on koulutus – sen on oltava politiikan keskiössä, muuten innovaatiotoiminta jää tuuliajolle. Koulutuksella on tuettava lahjakkuutta ja luovuutta jo varhaisessa vaiheessa. Elinikäiseen oppimiseen liittyvässä 10. marraskuuta 2005 annetussa tiedonannossa[5] komissio on jo eritellyt avaintaidot, joita tarvitaan elettäessä ja työskenneltäessä modernissa innovatiivisessa yhteiskunnassa. Näitä taitoja ovat yrittäjyyteen liittyvät taidot laajassa merkityksessä, viestintätaidot, tieteellinen ja matemaattinen osaaminen, kielitaito, oppimistaidot sekä sosiaaliset ja kulttuuriin liittyvät taidot. Tarvitaan myös tietoteknisiä taitoja, joita ilman tieto- ja viestintätekniikkaa ja sen tarjoamia innovaatiomahdollisuuksia ei voida laajemmin hyödyntää. Avoimen koordinointimenetelmän kautta komissio avustaa näitä avaintaitoja tarjoavien koulutusjärjestelmien modernisointia ja uudistamista.

Merkittäväksi haasteeksi on todettu soveltuvien taitojen puute erityisesti tieteessä, tekniikassa ja tieto- ja viestintätekniikassa. Tieteen ja tekniikan henkilöresursseja koskevien Eurostatin tietojen mukaan matemaattisten, luonnontieteellisten ja teknisten alojen loppututkinnon suorittaneiden absoluuttinen lukumäärä[6] on viime aikoina lisääntynyt EU:ssa, mutta näiden alojen tutkintojen suhteellinen osuus kaikista tutkinnoista pienenee edelleen, mikä vaikuttaa näiden alojen ikärakenteeseen joissakin maissa ja uhkaa heikentää EU:n innovaatiokykyä tulevaisuudessa. Tämä on ongelma useimmissa uusissa jäsenvaltioissa, mutta myös vanhoissa jäsenvaltioissa, kuten Itävallassa, Saksassa, Italiassa, Alankomaissa ja Portugalissa (vaikka luonnontieteiden ja teknisten alojen tutkinnon suorittaneiden absoluuttinen määrä onkin jonkin verran kasvanut viime vuosina).

Jäsenvaltioiden koulutusjärjestelmissä olisi kyettävä varmistamaan, että avaintaitoja on käytettävissä riittävästi innovaatiotoiminnan ylläpitämiseksi. Koulutuksen on seurattava aikaansa. Kuten kasvun ja työllisyyden yhdennetyissä suuntaviivoissa on jo sovittu, jäsenvaltioita kehotetaan ensisijaisesti asettamaan kansallisissa uudistusohjelmissaan kunnianhimoiset tavoitteet näiden heikkouksien poistamiseksi.

Tutkijoiden liikkuvuutta on edistettävä sekä maantieteellisesti että eri toimialojen välillä. Uusien tietojen ja taitojen hankkimisen ja uusien sovellusten löytämisen kannalta on oleellista, että vaihtoa tapahtuu sekä kansainvälisesti että akateemisen maailman ja yritysten välillä. Tästä näkökulmasta on erittäin tärkeää panna täytäntöön yhteisön ja jäsenvaltioiden kehittämä strategia, jonka tavoitteena on luoda tutkijoille avoimet, yhtenäiset ja kilpaillut työmarkkinat, jotka tarjoavat houkuttelevia urakehitysmahdollisuuksia. Molempien on tehtävä osansa strategian täytäntöönpanossa siksikin, että voidaan varmistaa, että tutkijoita, jotka siirtyvät toiselle alalle tai toiseen maahan väliaikaisesti houkuttelevammalle uralle, ei menetetä lopullisesti.

2.2. Sisämarkkinoiden mahdollisuudet on hyödynnettävä

Sisämarkkinoilla on edelleen esteitä. Ne haittaavat liikkumista ja niiden takia yritykset eivät voi toimia sellaisessa mittakaavassa, että tutkimukseen ja innovointiin tehdyt investoinnit olisivat tuottavia. Näin markkinaesteet kahlitsevat innovaatiopotentiaalia. Esteiden vaikutukset kohdistuvat tavaroiden ja palvelujen ja niitä haluavien kuluttajien lisäksi myös työvoiman liikkuvuuteen ja riskipääoman saatavuuteen. Nämä esteet on poistettava, jotta voitaisiin luoda eurooppalainen innovaatioalue. Esteettömyys lisäisi myös kilpailua, joka on innovoinnin tärkein kannustin.

Komissio suorittaa parhaillaan sisämarkkinoita koskevaa tarkastelua , jonka perusteella on tarkoitus asettaa konkreettiset tavoitteet tulevalle toiminnalle. Tarkastelu auttaa osaltaan sisämarkkinoiden muokkaamisessa innovaatioita suosivammiksi.

Erityistä huomiota on kiinnitettävä palvelualaan . Alalla on merkittävät ja vähän hyödynnetyt mahdollisuudet innovointiin.[7] Palveluala edustaa yli kahta kolmasosaa BKT:stä ja työllisyydestä ja tarjoaa lisäksi monia synergioita teollisten innovaatioiden kanssa. Koska palveluinnovaatiot liittyvät enemmän liiketoimintamalliin kuin uusien tekniikoiden kehittämiseen, ne ovat usein suhteellisen helposti toteutettavissa myös teknisesti vähemmän kehittyneillä alueilla. Palveludirektiivin voimaantulo on tärkeä askel kohti todellisten sisämarkkinoiden luomista palveluja varten ja voimakas kannustin innovaatioille. Jotta palvelualan innovaatiopotentiaali voitaisiin hyödyntää täysimääräisesti, on kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että pk-yritysten saatavilla on rahoitusta ja innovaatiojohtamiseen liittyviä resursseja. Europe INNOVA -aloitteen puitteissa komissio kehittää entistä ennakoivampaa lähestymistapaa innovatiivisten pk-yritysten perustamiseen ja aloittavien yritysten tukemiseen palvelualalla. Erityisesti tarkoituksena on tehostaa korkeakoulujen, yrittäjien ja rahoitusalan välisiä yhteyksiä, jotta saataisiin aikaan EU:n laajuinen perusta yritysten syntymiselle ja kehittymiselle tällä alalla.

On myös keskeisen tärkeätä luoda sellaiset olosuhteet, joissa EU:n yritykset voivat toimia tuottavasti maailmanlaajuisesti kaikilla markkinoilla, joilla eurooppalaista vienti- ja investointitoimintaa ei nykyään ole siinä määrin kuin voisi olla, kuten Aasiassa. Siksi avoimet markkinat ympäri maailman ovat tärkeä kannustin innovoinnille EU:ssa. Lisäksi EU:n normien ja standardien ja innovatiivisten aloitteiden levittäminen maailmanlaajuisesti voi antaa ratkaisevan edelläkävijän edun eurooppalaisille yrityksille jäljempänä kuvailtavan edelläkävijämarkkinoita koskevan aloitteen hengessä.

2.3. Sääntely-ympäristöä on parannettava ja tekijänoikeusjärjestelmää tehostettava

Innovaatiotoimintaa varten tarvitaan sääntely-ympäristö, joka on ennakoitava, joka mahdollistaa uusien tavaroiden ja palvelujen kehittämisen ja jopa kannustaa sitä, joka suojaa teollis- ja tekijänoikeuksia ja jossa sovelletaan avoimia ja yhteentoimivia standardeja. Sääntelyn parantamisessa[8] on jo saavutettu tuloksia sekä EU:n tasolla että jäsenvaltioissa. Sääntelystä yrityksille aiheutuvien hallinnollisten kustannusten pienentäminen on merkittävä lisä innovaatiotoiminnan edistämiseen. Samalla sääntely-ympäristön olisi oltava sellainen, että se vahvistaa kuluttajien luottamusta takaamalla, että suojatoimenpiteitä sovelletaan innovatiivisiin tuotteisiin tehokkaasti ja samalla tavalla kuin muihinkin tuotteisiin.

Sääntelyn vaikutuksia innovaatioihin on tarpeen arvioida nykyistä tarkemmin. Säännösten olisi oltava ennakoitavia, joustavia, yksinkertaisia ja vaikuttavia. Säännökset, joiden lähtökohtana on poliittinen tavoite eikä niinkään tekninen ratkaisu, jonka kautta tavoite saavutetaan, jättävät tilaa innovatiivisille ratkaisuille. Komissio kannustaa tämän tyyppisen lainsäädännön laatimista tuotteita koskevan sääntelyn ”uuden lähestymistavan” puitteissa. Lisäksi komissio tukee sellaisten kehittyneiden standardien oikea-aikaista käyttöönottoa, joissa keskitytään tekniikan sijasta lopputulokseen.

Komissio toimii eurooppalaisen standardisoinnin institutionaalisten puitteiden parantamiseksi. Erityisesti se pyrkii nopeuttamaan avoimien ja yhteentoimivien standardien käyttöönottoa ja saamaan pk-yritykset ja kuluttajat entistä paremmin mukaan standardien laatimisprosessiin. Nopeasti kehittyvillä tekniikan aloilla, kuten tieto- ja viestintätekniikassa, yksittäisten yritysten määrittelyistä voi helposti käytännössä tulla alan standardeja. Jos näin tapahtuu, on tärkeätä, että ne eivät muodosta markkinoille pääsyn estettä. Lisäksi avoimien ja yhteentoimivien standardien nopea aikaansaaminen on avain eurooppalaisten yritysten maailmanlaajuiseen menestykseen, kuten matkaviestinala on osoittanut. Komissio jatkaa yhteistyötä eurooppalaisten standardointiorganisaatioiden ja yhteiskunnan sidosryhmien kanssa tämän päämäärän saavuttamiseksi. Komissio aikoo varmistaa, että EU:n lainsäädäntö tukee tällaisten standardien käyttöä.

Tekijänoikeussuoja on toinen innovaatioiden ehdoton edellytys. Jos keksinnöillä ja tuotteilla ei ole riittävää suojaa, ei niihin ole myöskään halua investoida. Lisäksi suojan puute voi haitata teosten käyttöä tekijöidensä omaisuutena. Etenkin pk-yritysten kannalta on erittäin tärkeätä, että saadaan aikaan sellaiset patentointimenettelyt, joissa kustannukset, laatu ja oikeusvarmuus ovat tasapainossa ja joihin sisältyy nopea, kustannustehokas ja ennakoitava riitojenratkaisu. Komissio on vakuuttunut siitä, että kaikkein tärkein tavoite on ”kustannustehokkaan” yhteisöpatentin käyttöönotto. Sitä ennen ja yhden innovoinnin merkittävän esteen madaltamiseksi jäsenvaltioiden ja komission olisi yhdessä pyrittävä tehostamaan nykyistä patenttijärjestelmää ratifioimalla Lontoon pöytäkirja ja työskentelemällä patenttiriitoja koskevan eurooppalaisen sopimuksen aikaansaamiseksi varmistaen samalla, että nämä välineet ovat yhteisön lainsäädännön mukaisia.

Komissio esittää ennen vuoden 2006 loppua uuden patenttistrategian, jossa otetaan huomioon neuvoston päätelmät[9] ja komission tulevasta patenttistrategiasta järjestämän julkisen kuulemisen tulokset. Lisäksi komissio valmistelee entistä kattavampaa teollis- ja tekijänoikeuksia koskevaa strategiaa innovatiivisten ideoiden liikkumisen helpottamiseksi. Tämän strategian on oltava kattava ja kustannuksiltaan kohtuullinen. Tietoisuutta tekijänoikeussuojan käytännön kysymyksistä innovaatioyhteisössä on tarpeen parantaa entistä tehokkaammin. Tiedotusta olisi kohdistettava erityisesti pk-yrityksille ja julkisille tutkimusorganisaatioille.

Erityisesti on pohdittava nykyisten tekijänoikeusmekanismien soveltuvuutta palvelualalle. Erityinen haaste on varmistaa nykyisten mekanismien soveltuvuus uusien digitaalisten palvelujen tekijänoikeuskysymysten osalta. Komissio tekee parhaillaan laajaa tutkimusta yhteisön tekijänoikeuslainsäädännöstä sen varmistamiseksi, että sekä säädökset että niiden soveltaminen edistävät uusien tuotteiden, palvelujen ja liiketoimintamallien kehittämistä ja niiden käytön parantamista käyttäjien tarpeiden mukaan sekä mahdollistavat tarjoamisen rajojen yli. Komissio aikoo tehdä tekijänoikeusmaksuja koskevan aloitteen ennen vuoden loppua.

Teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpano ulkomaisilla markkinoilla on olennaista eurooppalaisten yritysten suojelemiseksi, ja tältä osin komissio aikoo keskittää ponnistelunsa tiettyihin ensisijaisiin maihin. Entistä enemmän resursseja aiotaan suunnata oikeuksien omistajien, etenkin pk-yritysten, tukemiseen ja avun antamiseen yksittäisissä tekijänoikeusongelmissa kolmansissa maissa.

2.4. Sidosryhmien välistä yhteistyötä on edistettävä

Klusteriin kuuluminen on merkittävä kilpailuetu markkinoilla. Klusteri tuo yrityksiä, tutkimusta ja resursseja lähemmäs toisiaan ja nopeuttaa siten tiedon tuloa markkinoille. Menestyvät klusterit edistävät intensiivistä kilpailua ja samalla yhteistyötä. Ne parantavat tuottavuutta, houkuttelevat investointeja, edistävät tutkimusta, vahvistavat teollista perustaa, tehostavat tuotteiden ja palvelujen kehittämistä ja ovat keskuksia osaamisen kehittämiselle. Maailmanluokan klusterit houkuttelevat huippuluokan osaajia, jotka ylläpitävät innovointia – Silicon Valley on tästä tunnetuin esimerkki.

Siksi ”klusteripolitiikka” on noussut tärkeäksi osaksi jäsenvaltioiden innovaatiopolitiikkaa, mikä heijastuu kansallisissa uudistusohjelmissa, ja siksi myös yhteisön välineillä tuetaan klustereihin liittyviä toimia. Vuosiksi 2007–2013 laadituilla uusilla EU:n aluepoliittisilla ohjelmilla edistetään lähestymistapaa, joka perustuu alueellisiin innovatiivisiin klustereihin niin kehittyneissä kaupunkikeskuksissa kuin köyhemmillä alueilla ja maaseudullakin. Monilla yrityksillä, varsinkin pienillä ja keskisuurilla, on yhteyksiä toistensa ja oppimis- ja teknologiakeskusten kanssa nimenomaan aluetasolla. Siksi läheisyys on avaintekijä innovaatioprosessissa, ja innovaatiopolitiikan tehoa voidaan parantaa sovittamalla se alueellisiin ja paikallisiin tarpeisiin. Komission on tarkoitus hyväksyä ennen vuodenvaihdetta uusi tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja innovoinnin valtiontukia koskeva puitejärjestelmä, joka auttaa jäsenvaltioita kohdentamaan tukimäärärahojaan entistä paremmin esimerkiksi innovatiivisten klustereiden muodostumisen edistämiseen.

Jotta eurooppalaisten klustereiden mahdollisuudet voitaisiin hyödyntää täysimittaisesti, niiden on lisäksi saavutettava tarpeellinen koko ja strateginen asema tekemällä enemmän ja tehokkaammin kansainvälistä yhteistyötä yli kansallisten rajojen. Näin voi syntyä maailmanluokan eurooppalaisia klustereita. Tämän prosessin tukemiseksi komissio kartoittaa kansallisten ja kansainvälisten klustereiden vahvuudet ja vauhdittaa käytännön yhteistyötä alueviranomaisten ja talouden toimijoiden tai yhdistysten välillä ja tukee klusterialoitteiden välistä yhteistoimintaa. Tämän hankkeen ensimmäiset tulokset esitetään ministerikokouksessa syksyllä 2007 tavoitteena saada aikaan yhteinen EU:n klusteriohjelma.

Tietoyhteiskunta nojautuu tietämyksen siirtymiseen tiedon tuottajilta sen käyttäjille ja hyödyntäjille. Tietämyksen siirtymistä julkisten tutkimusorganisaatioiden ja kolmansien osapuolten (mukaan luettuna elinkeinoelämä ja kansalaisyhteiskunnan organisaatiot) välillä on tarpeen tehostaa, ja jäsenvaltioita kehotetaan ottamaan tämä huomioon innovaatioihin liittyvässä politiikassaan. Näin voidaan auttaa rakentamaan uusia markkinamahdollisuuksia tutkimustoiminnan pohjalta. Julkisilla tutkimusorganisaatioilla, jotka edustavat noin kolmannesta kaikesta T&K-toiminnasta EU:ssa, on erityisen merkittävä osa tässä toiminnassa. Tietämyksen siirtymistä on tehostettava edelleen ja hallinnoitava entistä paremmin sen kaikissa muodoissa, joita ovat sopimusperusteinen tutkimus, yhteistyötutkimus, lisensointi, julkaisut sekä tutkijavaihdot julkisen ja yksityisen sektorin välillä.

Komissio aikoo antaa tiedonannon tietämyksen siirron parantamisesta julkisen tutkimustoiminnan ja elinkeinoelämän välillä koko EU:ssa. Tiedonannossa annetaan suuntaviivoja siitä, miten viranomaiset voivat vähentää olemassa olevia esteitä ja miten tutkimuksen ja kehittämisen tulosten omistus, hyödyntäminen ja tekijänoikeuskysymykset voidaan parhaiten yhdistää julkisten tutkimusorganisaatioiden perustehtävän kanssa.

Lisäksi komission tarkoituksena on hioa yritystoimintaan liittyviä tuki- ja tietoverkkojaan . Tällä edistetään ja helpotetaan uusien ideoiden omaksumista ja niiden muokkaamista markkinakelpoisiksi tuotteiksi ja palveluiksi varsinkin pk-yrityksissä. Toiminta auttaa osaltaan varmistamaan, että innovaatiokeskukset ja euroneuvontakeskukset tuottavat huippuluokan yrityspalveluja pk-yrityksille.

Tiedonannossa ”Tuloksia korkeakoulujen nykyaikaistamisesta”[10] tuotiin jo esille joukko tärkeitä toimia, joiden kautta EU:n korkeakoulut voivat parantaa suorituskykyään, esimerkiksi osallistumalla entistä tehokkaammin innovaatioprosessiin. Keskeistä tässä on antaa korkeakouluille riittävästi valtaa päättää omista strategioistaan. Yritysten ja korkeakoulujen välisiä jäsenneltyjä ja strategisia kumppanuuksia on vahvistettava. Tämä edellyttää sitä, että mahdollisuuksia henkilövaihtoon lisätään, että korkeakouluissa opetetaan yrittäjyyttä ja kannustetaan yrittämään ja että korkeakoulujen ympärille perustetaan tiedepuistoja ja että tutkimuksesta alkunsa saavien spin-off-yritysten tukemiseksi tarjotaan riittävästi rahoitusta. Tämä auttaa ylittämään kuilua, joka niin usein erottaa korkeakoulututkimuksen yritysten tarpeista. Myös yhteyksien luominen korkeakoulujen ja paikallisen kansalaisyhteiskunnan välille edistäisi innovaatioiden omaksumista paikallisella ja alueellisella tasolla.

Komissio aikoo tehdä lokakuussa ehdotuksen Euroopan teknologiainstituutin[11] perustamiseksi. Siitä tulee tieteen, yritysten ja koulutuksen välinen integroitu kumppanuushanke, jonka kaikkia toimia leimaa huippuosaaminen. Instituutin on tarkoitus olla keskeinen veturi ja uusi malli innovaatiotoiminnalle strategisilla tieteidenvälisillä aloilla, joilla on mahdollisuuksia luoda innovatiivisia ratkaisuja ja saada kaupallisia etuja ja siten vaikuttaa merkittävästi EU:n kilpailukykyyn. Instituutti kokoaa yhteen Euroopan kyvykkäimpiä opiskelijoita ja tutkijoita kehittämään rinta rinnan johtavien yritysten kanssa osaamista ja tutkimusta ja niiden hyödyntämistä sekä parantamaan tutkimuksen ja innovoinnin hallintoon liittyviä taitoja. Yritykset ovat täysin mukana teknologiainstituutin toiminnassa: ne ovat edustettuina johtokunnassa ja tutkimuksen ja koulutuksen kaikissa vaiheissa aina koulutuksen suunnittelusta ja toteutuksesta aktiiviseen tutkimustoimintaan saakka.

2.5. Rahoituksella tehoa tutkimukseen ja innovointiin

Innovaatioita varten tarvitaan erinomaista tutkimusta, joka suunnitellaan ja toteutetaan kaksisuuntaisessa vuorovaikutuksessa tutkijoiden ja yritysten kesken. Tutkimustoiminta EU:ssa on jo entistä paremmin suunnattua eurooppalaisten teknologiayhteisöjen ansiosta. Ne ovat elinkeinoelämän johtamia ja yhdistävät eri sidosryhmiä, kuten tutkimusyhteisöä ja rahoitusmaailmaa. Vaikka teknologiayhteisöt eivät kuulu tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelman välineistöön, suurin osa niiden laatimista tutkimusohjelmista on otettu huomioon muotoiltaessa komission ehdotusta seitsemänneksi puiteohjelmaksi. Lisäksi kaikki jäsenvaltiot ovat maaliskuussa 2006 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa asettaneet tutkimusta varten kansalliset tavoitteet, jotka toteutuessaan merkitsevät sitä, että T&K-rahoituksen määrä Euroopan unionissa, joka on nyt 1,9 prosenttia BKT:stä, nousee 2,6 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Tämä on askel oikeaan suuntaan, mutta keskeisenä haasteena on nyt luoda sellainen ympäristö, joka kannustaa yksityistä sektoria investoimaan tutkimukseen, kehittämiseen ja innovointiin.

Seitsemäs puiteohjelma lisää tutkimusyhteistyön rahoitusta EU:ssa vuosina 2007–2013 sekä nykyisten että uusien ohjelmien kautta. Euroopan tutkimusneuvoston perustaminen virkistää kilpailua huippusuorituksiin pääsemiseksi, kun sen kautta osoitetaan varoja parhaaseen uraauurtavaan tutkimukseen EU:n tasolla.

Yhteiset teknologia-aloitteet on seitsemänteen puiteohjelmaan liittyvä uusi rahoitusjärjestelmä, joka tarjoaa uuden kehyksen sellaisten erityisen kunnianhimoisten tutkimus- ja teknologiaohjelmien toteuttamiselle, joihin tarvitaan paljon julkista ja yksityistä rahoitusta EU:n tasolla. Nämä aloitteet ovat niin mittavia, että nykyiset rahoitusjärjestelmät ovat riittämättömiä toivottujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Yhteiset teknologia-aloitteet tuovat sidosryhmät yhteen yhteisesti sovittujen ja elinkeinoelämän tarpeisiin perustuvien tutkimusohjelmien ympärille ja sitä kautta nopeuttavat uuden tietämyksen tuottamista, edistävät strategisia teknologioita koskevien tutkimustulosten käyttöönottoa ja tukevat erikoistumista huipputekniikan aloihin, mikä on keskeinen tekijä EU:n teollisuuden tulevan kilpailukyvyn kannalta. Mahdollisia yhteisiä teknologia-aloitteita on alustavasti suunniteltu kuudella alalla, jotka tarjoavat merkittävää potentiaalia EU:n innovointikapasiteetin vahvistamiseen. Kokemusten perusteella voidaan tulevaisuudessa ehdottaa muitakin aloja.

Jäsenvaltiot ovat päättäneet, että vuosiksi 2007–2013 tarkoitetuissa uusissa koheesiopoliittisissa ohjelmissa pitäisi pyrkiä ”korvamerkitsemään” suuri osa 308 miljardin euron kokonaissummasta tietämykseen ja innovaatioihin kohdistuviin investointeihin. Kaikkia jäsenvaltioita ja alueita on kehotettu asettamaan tavoitteensa korkealle tällä alalla. Tämä on yhdenmukaista myös vuosiksi 2007–2013 tarkoitettujen yhteisön koheesiopolitiikan strategisten suuntaviivojen kanssa, joissa kehotetaan jäsenvaltioita ja alueita laatimaan selkeät ohjeet kokeilutoimintaa ja innovaatioinvestointeja varten kansallisten ja alueellisten innovaatiostrategioiden pohjalta. Näin jäsenvaltiot voivat rakentaa vahvat tutkimus- ja innovointijärjestelmät kaikkialle Eurooppaan, mukaan luettuna alueellisen tason innovointia tukevat järjestelmät. Innovatiivisille toimille myönnetään yhteisrahoitusta myös Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta uusien korkealaatuisten ja lisäarvoa tuottavien tuotteiden kehittämiseen ja luonnonvarojen kestävän käytön edistämiseen. Jäsenvaltioiden ja yhteisön innovaatioita tukevien toimien välistä synergiaa on parannettava ja kaikkia käytettävissä olevia yhteisön välineitä on käytettävä täydessä mitassa innovaatioihin liittyvien kansallisten toimintasuunnitelmien edistämiseksi.

Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma yhdistää innovointia tukevia toimia esimerkiksi energian, ekoinnovoinnin ja tieto- ja viestintätekniikan aloilla läheisesti koordinoituna tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen seitsemännen puiteohjelman kanssa. Ohjelmassa ennakoidaan 60 prosentin lisäystä yrittäjyyden ja innovoinnin tukemiseen suunnattuihin rahoitusvälineisiin. Tuoreessa tiedonannossa ”Pk-yritysten kasvun rahoittaminen” esitetään rahoituksen saatavuuden parantamiseksi lisätoimia, jotka voivat johtaa EU:n antaman alkuvaiheen riskipääomarahoituksen kolminkertaistumiseen vuoteen 2013 mennessä.

Komissio ottaa yhdessä Euroopan investointipankin kanssa käyttöön riskinjaon rahoitusvälineen , jolla tuetaan investointeja sellaisiin tutkimukseen, teknologiseen kehittämiseen ja esittelyyn liittyviin hankkeisiin, joissa riski on suuri. Yhteisö antaa rahoitusvälinettä varten enintään miljardi euroa valikoiduista seitsemännen puiteohjelman aihealueista ja toimista, ja EIP:n osuus on samansuuruinen, enintään miljardi euroa. Vahvistamalla EIP:n rahoituskapasiteettia tutkimuksen alalla yhteisö mobilisoi suuren määrän eurooppalaisia pankkeja ja rahoituslaitoksia investoimaan tutkimukseen ja kehittämiseen, mikä lisää yksityisiä investointeja ja yksityistä rahoitusta tällä alalla.

Lisätoimena yritysten kehittämiseen suunnatun rahoituksen saannin parantamiseksi, palveluala mukaan luettuna, komissio ja Euroopan investointirahasto ovat tehneet aloitteen rakennerahastojen käyttämisestä pienten yritysten rahoituksen saannin parantamiseen. Tämä nk. JEREMIE-aloite (Joint European Resources for Micro-to-Medium Enterprises) toimii koheesiopoliittisten ohjelmien yhteydessä ja auttaa jäsenvaltioita kehittämään hyvin suunniteltuja rahoitusvälineitä pk-yritysten hyväksi. Euroopan investointirahasto on valmis avustamaan ohjelmien hallinnoijia selviytymään vaikeasta tehtävästään suunnitella ja hankkia rahoitus käyttäen erilaisia riskipääoman muotoja alueellisten tarpeiden ja prioriteettien mukaan. Jäsenvaltioita kehotetaan hyödyntämään tätä aloitetta täydessä mitassa pääoman ja asiantuntemuksen lähteenä.

Komissio on äskettäin hyväksynyt uudet ohjeet riskipääomaan liittyvästä valtiontuesta [12]. Vuoden loppuun mennessä komissio hyväksyy uudet tutkimus- ja kehitystyöhön myönnettävää valtiontukea koskevat yhteisön puitteet. Näiden kahden välineen avulla jäsenvaltiot voivat entistä paremmin kohdistaa valtiontuen markkinaongelmiin, jotka estävät riskipääoman ja riittävän rahoituksen saannin tutkimus- ja innovaatiotoimintaan. Tutkimuksen, kehittämisen ja innovoinnin osalta komissio aikoo ottaa käyttöön laajennetut T&K- ja innovaatioluokat ja harkitsee tiettyjen innovointia tukevien kohdennettujen toimien ottamista mukaan. Tällaisia toimia ovat esimerkiksi aloittaville innovatiivisille yrityksille suunnattu apu, neuvonta- ja tukipalvelut, pätevän henkilöstön lainaaminen, prosesseihin ja organisaatioihin liittyvät innovaatiot sekä innovaatioklusterit. Jäsenvaltioiden olisi suunnattava valtiontukimäärärahansa uudelleen näiden toimenpiteiden mukaisesti noudattaen kuitenkin tuen määrän vähentämistä ja tarkempaa kohdentamista koskevaa sitoumustaan.

Verokannustimet voivat myös olla tärkeä keino, jota jäsenvaltiot voivat käyttää yhteisön lainsäädännön puitteissa yritysten tutkimus- ja innovaatiotoiminnan kannustamiseksi ja yksityisen rahoituksen saannin helpottamiseksi. Monet jäsenvaltiot ovat hiljattain ottaneet käyttöön uusia kannustimia tai vahvistaneet entisiä. Jäsenvaltioiden olisi myös otettava huomioon hyvät toimintatavat, joiden avulla voidaan parantaa yleisesti sovelleltavien verohoukuttimien vaikuttavuutta ja optimoida niiden käyttöä T&K-toiminnan eduksi. Komissio julkaisee myöhemmin vuoden 2006 aikana tiedonannon, jossa annetaan tarkkoja ohjeita kysymyksistä, jotka liittyvät T&K-toimintaa tukevien yleisesti sovellettavien verokannustimien suunnitteluun ja arviointiin.

2.6. Esimerkin näyttäminen: hallitusten rooli

Julkisen sektorin on itse näytettävä esimerkkiä ottamalla käyttöön innovatiivisia menettelyjä ja hyödyntämällä uutta tekniikkaa ja uusia menetelmiä julkishallinnossa. Näin voidaan entistä paremmin täyttää kansalaisten tarpeet ja parantaa julkisten palvelujen laatua myös tuottavuuden parantamisen kautta.

Tieto- ja viestintätekniikkaa hyödynnetään EU:ssa ja etenkin erityisesti julkishallinnossa liian vähän. Tämä on keskeinen kysymys julkisten palvelujen kehittämisen kannalta. Tieto- ja viestintätekniikan laajempi hyödyntäminen julkisissa palveluissa (esimerkiksi terveydenhuollossa) parantaisi julkisen sektorin tuottavuutta, mutta se voisi myös avata suuria markkinoita innovatiivisille tieto- ja viestintäteknisille tuotteille ja palveluille.

Julkisiin hankintoihin liittyvien menettelytapojen parantaminen voi edistää innovatiivisten tuotteiden ja palvelujen markkinoille pääsyä ja samalla parantaa julkisten palvelujen laatua markkinoilla, joilla julkinen sektori on merkittävä ostaja. Hankintaviranomaiset voivat päästä tähän kuvailemalla tarpeensa laajasti ja tavoitelähtöisesti, jolloin tarjoajat voivat ehdottaa parempia ja monipuolisempia ratkaisuja käsillä olevaan ongelmaan. Hankintaviranomaisten on muututtava ”älykkäiksi asiakkaiksi”, jotka suunnittelevat mitä ostavat ja miten ja kuka ostokset tekee. Kuten Ahon raportissa todetaan, hankintaviranomaisten pitäisi ottaa huomioon tuotteen tai palvelun koko elinkaaren aikana syntyvät kustannukset, eikä keskittyä vain hankintahetken kustannuksiin. Hankintaviranomaiset voisivat myös yhdistää voimiaan asiantuntemuksen ja ideoiden vaihtamiseksi ja tilauksen kriittisen koon saavuttamiseksi. Tämä lisäisi innovaatioiden kysyntää, ja samalla viranomaiset saisivat hankittua parempilaatuisia tuotteita ja palveluja.

EU:n viranomaiset eivät vielä hyödynnä ns. esikaupallista hankintaa (pre-commercial procurement). Esimerkiksi Yhdysvalloissa sillä on suuri merkitys taloudessa puolustus-, avaruus- ja turvallisuusaloihin liittyvän innovoinnin lisäksi myös muilla julkisen sektorin toimialoilla, kuten liikenteessä, terveydenhoidossa, energiahuollossa ja tieto- ja viestintätekniikan alalla. Kun markkinoilla ei ole kaupallisia ratkaisuja, esikaupallisen hankintamenettelyn kautta viranomaisille voidaan kehittää innovatiivisia ratkaisuja kulloistenkin tarpeiden mukaisesti. Esikaupallisessa hankinnassa hankintaviranomaiset eivät määrittele tiettyä ratkaisua, vaan pyytävät vaihtoehtoisia ratkaisuja yleistä etua koskevaan ongelmaan.

Pitkän aikavälin suunnitelmat, joista tiedotetaan markkinoille, ja tekninen vuoropuhelu hankintaviranomaisten ja markkinoiden välillä voi auttaa löytämään innovatiivisia ratkaisuja. Vuonna 2004 hyväksytyissä hankintadirektiiveissä[13] annetaan mahdollisuus tarjouskilpailujen järjestämiseen innovaatioita tukevalla tavalla. Lisäksi näissä direktiiveissä on säännöksiä, joiden odotetaan helpottavan pk-yritysten pääsyä ja osallistumista julkisille hankintamarkkinoille. Julkishallinnon olisi hyödynnettävä näitä mahdollisuuksia. Jäsenvaltioita kehotetaan myös ryhtymään konkreettisiin toimenpiteisiin innovoinnin ja tutkimuksen edistämiseksi parantamalla julkisia hankintamenettelyjä Lissabonin strategiaan liittyvien kansallisten uudistusohjelmien yhteydessä, kuten kasvun ja työllisyyden yhdennetyissä suuntaviivoissa ehdotetaan.

Komission yksiköt valmistelevat parhaillaan käsikirjaa siitä, mitä mahdollisuuksia julkisia hankintoja koskevat direktiivit antavat kaupallisten ja esikaupallisten innovaatioita tukevien tarjouskilpailujen järjestämiselle. Käsikirja julkaistaan myöhemmin tänä vuonna. Tämä on tärkeä etappi parannettaessa tietoisuutta siitä, mitä mahdollisuuksia hankintaviranomaisilla on edistää innovaatioita.

3. Innovaatioihin perustuvien edelläkävijämarkkinoiden syntymisen helpottaminen

Tehokkaampi ja kilpailua suosivampi toimintaympäristö on edellytyksenä onnistuneelle innovaatiotoiminnan omaksumiselle EU:ssa, mutta nekään eivät yksin riitä poistamaan EU:n pysyvää innovaatiovajetta verrattuna sen tärkeimpiin kilpailijoihin. Kuten Ahon raportissa aivan oikein todettiin, EU:n on entistä kohdennetummin pyrittävä kehittämään innovaatioita suosivia markkinoita luomalla olosuhteet, joissa teknisten ja muiden innovaatioiden muuntaminen kaupallisiksi tuotteiksi on helppoa.

Sen vuoksi ehdotetaan edelläkävijämarkkinoita koskevan aloitteen (lead-market initiative) käynnistämistä tavoitteena helpottaa uusien innovatiivisten tuotteiden ja palvelujen luomista ja markkinointia. Ideana on löytää toiminta-alueet, joilla esteiden poistaminen vaikuttaisi olennaisesti kilpailuprosessiin ja johtaisi uusien markkinoiden syntymiseen. Keskeisessä osassa ovat koordinoidut toimet, joissa yhdistyvät tarjontapuoleen liittyvät toimenpiteet, kuten tutkimuksen tukeminen, joita suoritetaan seitsemännen puiteohjelman yhteydessä, ja toimet, joiden tavoitteena on innovatiivisten tuotteiden ja palvelujen kilpailuun perustuvan markkinakysynnän ymmärtäminen ja vahvistaminen. Innovaatioita suosivamman kulttuurin edistämiseksi päättäjät voivat esimerkiksi tarkastella sääntely-ympäristön laatua, laatia standardeja, hyödyntää entistä paremmin hankintasääntöjen antamia mahdollisuuksia ja parantaa markkinaympäristöä yleensä. Tällaisella aloitteella voidaan helpottaa edelläkävijöiden toimintaa ”valikoimatta voittajia” tai suosimatta joitakin tiettyjä teknologioita ja siten luoda ympäristöä, jossa kysynnän lisääntymien ja innovaatiot tukevat toisiaan.

Kaikkia käytettävissä olevia poliittisia välineitä olisi tarkasteltava systemaattisesti ja tulevaisuutta ajatellen, ja niitä olisi käytettävä yhdessä niin, että voidaan varmistaa suotuisien ja kilpailtujen markkinoiden syntyminen riittävän nopeasti uusien tekniikoiden hyödyntämistä varten. Tämä edellyttää jäsenvaltioiden ja yhteisön yhteistä lähestymistapaa ja jäsenvaltioiden vastaavien aloitteiden ottamista huomioon.

Painopistealueiden määrittelyn olisi tapahduttava markkinoiden näkökulmasta niin, että otetaan huomioon tarve säilyttää vapaa ja reilu kilpailu. Mitään aloja ei suljeta pois aloitteen piiristä, mutta julkinen kiinnostus kohdistuu selvästi sellaisten ratkaisujen edistämiseen, jotka liittyvät kansalaisten huolenaiheisiin. Nämä olisivat varsinkin sellaisia toiminta-alueita, joilla viranomaisilla on keskeinen rooli uusien tuotteiden omaksumisen esteiden poistamisessa markkinoilta. Tämä ei kuitenkaan saa tapahtua perinteisempien alojen innovaatioiden tukemisen kustannuksella.

Tällaisella lähestymistavalla voidaan osoittaa, että innovaatiot voivat auttaa ratkaisemaan ongelmallisia kysymyksiä, ja komissio uskoo, että tämä lähestymistapa olisi oleellinen osa innovaatioita suosivan yhteiskunnan rakentamisessa, koska se lisäisi kansalaisten luottamusta sellaisen yhteiskunnan etuihin.

Käytännössä komissio voi hyödyntää teknologiayhteisöjä ja Europe INNOVA -innovaatiopaneeleita[14], joilla on hyvät mahdollisuudet nähdä esteet ja mahdollisuudet yksittäisillä tekniikan aloilla ja toimialoilla. Etenkin teknologiayhteisöjen pitkän aikavälin strategiset tutkimuslinjaukset muodostavat hyvän lähtökohdan, jonka perusteella voidaan arvioida lisätoimien tarvetta.

Ekoinnovointi on osa-alue, joka tarjoaa lupaavia näkymiä innovaatioille suotuisien edelläkävijämarkkinoiden syntymiselle. Ekoinnovoinnin vaikutusta voidaan tehostaa ympäristöpolitiikan keinoin, eritoten hyvällä sääntelyn suunnittelulla ja markkinat huomioon ottavien välineiden kehittämisellä. Voitaisiin esimerkiksi ottaa käyttöön menetelmä, jossa nykyistä ”parasta suoritusta” tiettyjen tuotteiden markkinoilla käytettäisiin vertailustandardina tietyn ajan myös muiden yritysten kannustamiseksi sen soveltamiseen. Ekoinnovointia voidaan edistää myös tukemalla tutkimuksen ja liike-elämän välistä yhteistyötä lupaavilla aloilla, kuten rakentamisessa, vesien hoidossa, bioteollisuudessa, hiilidioksidin loppusijoituksessa tai kierrätyksessä.

Ekoinnovoinnin osana tavoitteiden asettaminen energiatehokkuuden parantamiselle voi toimia mallina muihin energiakysymyksiin liittyvälle toiminnalle: aihetta koskeva tuleva toimintaohjelma on konkreettinen väline tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Tätä kysymystä olisi tarkasteltava Euroopan strategiasta kestävän, kilpailukykyisen ja varman energiahuollon turvaamiseksi annetun vihreän kirjan[15] ja Euroopan strategisen energiakatsauksen muodostamassa laajemmassa yhteydessä.

Esimerkki mahdollisesta innovaatioita suosivasta edelläkävijämarkkinasta: älykäs, lähes energiaa kuluttamaton talo

Edelläkävijämarkkinoiden syntyminen älykkäille, lähes energiaa kuluttamattomille rakennuksille synnyttäisi uusia liiketoimintamahdollisuuksia (esim. älykkäät palvelut, rakennusyksiköt, osat ja materiaalit ja uudet energialähteet) ja vähentäisi osaltaan merkittävästi EU:n riippuvuutta fossiilisista energialähteistä sekä vähentäisi kasvihuonekaasujen ja muiden saasteiden päästöjä.

”Älykäs, lähes energiaa kuluttamaton rakennus” tarjoaa mahdollisuuden saada aikaan täysin uudet teknologiaintensiiviset eurooppalaiset markkinat, joilla olisi ilmeiset maailmanlaajuiset vientimahdollisuudet. EU:n rakennusalan teknologiayhteisö on jo elinkeinoelämän johdolla koonnut yhteen laajan joukon sidosryhmiä (kuten asiakas- tai käyttäjäorganisaatioita, energiayhtiöitä, paikallisviranomaisia, materiaalitoimittajia, välineiden valmistajia, arkkitehtejä, insinöörejä ja tekniikan asiantuntijoita. Se tarkastelee myös toimenpiteitä, joilla voitaisiin lisätä innovatiivisten tekniikoiden ja palvelujen kysyntää. Tällaisia ovat esimerkiksi julkisen sektorin energiatehokkuuden parantamiseen tähtäävät aloitteet, julkisiin hankintoihin liittyvien rakenteiden parantaminen ja muutokset teollis- ja tekijänoikeuksien[16] käsittelyssä.

Tarvitaan EU:n laajuinen poliittinen toimintaohjelma, jotta voidaan poistaa jäljellä olevat esteet, jotta voidaan varmistaa menetelmien ja tulosten arviointikriteerien levittäminen ja käyttö ja jotta voidaan johdonmukaisella tavalla integroida nykyiset säännökset ja aloitteet, kuten rakentamista ja energiatehokkuutta koskevat EU:n direktiivit, EU:n toimintasuunnitelmat, kansalliset säädökset, vihreä kirja energiasta ja Kioton päästösitoumukset.

Esimerkkejä aloista, joilla julkinen sektori voi toimia innovaatioiden edistämiseksi on muitakin: Sisäinen turvallisuus ja maanpuolustus ovat nousseet huolenaiheiksi maailmanlaajuisesti. Innovatiivisia ratkaisuja voidaan odottaa esimerkiksi julkiseen liikenteeseen, yhteiseen julkiseen hallintoon ja rajojen turvaamiseen liittyvillä aloilla. Avaruus tarjoaa paljon mahdollisuuksia huipputekniikan innovaatioille ajan myötä. (Kyseeseen tulevat varsinkin komission lippulaiva-avaruusohjelmien Galileon[17] ja GMES:in [ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuinen seuranta] julkiset rahoittajat. Niiden on tarpeen jakaa järjestelmää ja sen liiketoiminnallisia soveltamismahdollisuuksia koskevaa tietämystään mahdollisille käyttäjille avaruusalalla ja muilla aloilla, jotta viimeksi mainitut olisivat tietoisia avaruustekniikkaan liittyvien ratkaisujen tarjoamista mahdollisuuksista.) Liikenteen alalla mahdollisuuksia tarjoaa energiatehokkaiden ratkaisujen kysyntä. Meriteknologia ja tuotteet, joiden avulla merta voidaan hyödyntää uusilla tavoilla tarjoavat lupaavia mahdollisuuksia. Tällaisia aloja ovat esimerkiksi syvänmeren poraustekniikka, meribiotekniikka, offshore-meriviljely ja uudistuvat energiamuodot sekä merialueen seuranta- ja valvontatekniikat. Terveysalalla on valtavat mahdollisuudet kehittää innovatiivisia tuotteita ja palveluja esimerkiksi sellaisilla osa-alueilla kuin sähköiset terveydenhuoltopalvelut, ikääntyneiden ihmisten itsenäisen elämän mahdollistavat yksilölliset ratkaisut, lääkkeet ja lääkinnälliset laitteet, joilla innovaatiot voivat suoraan hyödyttää potilaita ja parantaa kilpailukykyä. Hyvinvoinnin ja kulttuurin ala tarjoaa myös monia mahdollisuuksia, jotka liittyvät esimerkiksi sisältöpalveluihin, jotka saavat uusia ulottuvuuksia laajakaistaverkkojen yleistyessä, kun kansalaiset ja yritykset saavat käyttöönsä kaikenlaista luovaa sisältöä, kuten audiovisuaalista materiaalia, pelejä ja kulttuuritietoa kotona ja liikkeellä ollessaan.

Komissio tekee eri lähteistä (myös julkisesta kuulemisesta) saatujen tietojen perusteella yksityiskohtaisen analyysin sellaisten alojen yksilöimiseksi, joilla tarjontaan ja kysyntään kohdistuvien toimien yhdistelmällä voidaan edistää innovaatioille suotuisien markkinoiden syntymistä. Tätä varten on jo käynnistetty Euroopan teknologiayhteisöjen ja Europe INNOVA -innovaatiopaneelien epävirallinen kuuleminen. Komissio aikoo ehdottaa kattavaa strategiaa näiden kahden kuulemisen ja mahdollisten muiden hyödyllisten lähteiden (esimerkiksi alueellisilta innovaatioverkoilta uuden Regions for Economic Change -aloitteen puitteissa saadut tiedot) sekä edelläkävijämarkkinoiden syntymisen edistämiseksi tarvittavien toimenpiteiden ja vaikutusten analysoinnin perusteella. Samalla esitellään odotettavissa olevat positiiviset vaikutukset kasvun ja työllisyyden kannalta. Ensimmäinen vaihe on tämän konseptin testaaminen vuonna 2007 soveltamalla sitä pilottivaiheessa muutamilla aloilla.

Komissio aikoo toteuttaa innovaatioille suotuisia edelläkävijämarkkinoita koskevan aloitteen nykyisen oikeudellisen ja institutionaalisen järjestelmän puitteissa. Ratkaiseva tekijä todellisten tulosten saavuttamiseksi on kaikkien asianomaisten toimijoiden täysi poliittinen sitoutuminen osallistumaan innovaatioille suotuisien markkinoiden tiellä olevien mahdollisten esteiden tunnistamiseen ja poistamiseen. Komissio ohjaa tätä prosessia ja vaalii yhteistyötä yhteisen toimintasuunnitelman aikaansaamiseksi.

4. Hallinnon parantaminen innovaatioiden hyväksi

EU:n innovaatiokyvyn parantamiseksi tarvitaan pitkäaikaista sitoutumista laaja-alaiseen toimintapolitiikkaan. Tätä päämäärää ja sen mahdollistamaa lisäkasvua ei voida saavuttaa minkään yksittäisen toimen avulla tai minkään yksittäisen toimijan voimin. Vain kaikkien julkisten ja yksityisten sidosryhmien yhdistetyin voimin, tarvittaessa yhteistyötä tehden ja soveltuvin osin keskenään kilpaillen, päästään siihen, että innovaatiotoiminta omaksutaan yhteiskunnassa tarpeellisella tavalla.

Poliittinen johtajuus on tärkeää sen rakennemuutoksen hallitsemiseksi, joka väistämättä liittyy sellaiseen osaamiseen perustuvaan ja innovaatioita suosivaan yhteiskuntaan, jonka syntymistä tällä tiedonannolla halutaan edistää. Myös yritysten on tehtävä osansa ja osoitettava tuntevansa sosiaalinen vastuunsa innovaatiotoiminnan omaksumisen helpottamisessa. Paras keino yritysten kilpailukyvyn parantamiseksi on lisätä investointeja tutkimukseen ja innovaatiotoimintaan. Samalla yritysten on osana sosiaalisesti vastuullista toimintatapaa pidettävä mielessä, että nopeat teknologiset muutokset voivat aiheuttaa huolta kansalaisten keskuudessa. Kansalaisten auttaminen näiden huolenaiheiden selvittämisessä vahvistaisi heidän luottamustaan innovaatioihin. Innovaatiotoiminta olisi organisoitava tavalla, joka tukee muutosten hyväksyntää ja tarjoaa lisäksi henkilöresurssien hallintoon liittyviä mahdollisuuksia tuottavuuden lisäämiseksi.

Poliittisella tasolla jäsenvaltioiden on edelleen tunnustettava innovaatioiden merkitys ja tuettava niitä johdonmukaisesti kasvua ja työllisyyttä edistävän kumppanuuden keskeisenä painopistealueena . Kevään 2005 ja 2006 Eurooppa-neuvosto on vahvistanut tämän lähestymistavan, mutta lisää työtä tarvitaan innovaatioiden pitämiseksi esillä ja työjärjestyksen kärkisijoilla. Komissio pitää myönteisenä puheenjohtajavaltion suunnitelmaa käsitellä innovaatioita valtion- ja hallitusten päämiesten epävirallisessa kokouksessa Lahdessa 20. lokakuuta 2006. Komissio toivoo, että Lahden huippukokouksen tuloksena jäsenvaltiot muuntavat innovaatioiden tukemista koskevia julistuksia käytännön toimiksi.

Jotta tässä tiedonannossa esitetyt poliittiset linjaukset voidaan panna täytäntöön, hallintorakennetta on parannettava innovaatioiden hyväksi . Innovaatiot on otettava huomioon kaikilla tasoilla. Etusijalle on asetettava se, että kaikkiin jäsenvaltioihin luodaan vahvat innovaatiojärjestelmät, joiden lähtökohtana ovat tässä tiedonannossa kuvaillut innovaatioveturit, kuten koulutus, tutkimus, tietämyksen siirto, yrittäjyys ja rahoitus. Tätä varten ehdotetaan, että jäsenvaltiot käyttävät Lissabonin prosessin yhteydessä luotuja kansallisia koordinointimenettelyjä innovaatiostrategioidensa toteutumisen seuraamiseksi tehokkaalla tavalla.

Uudistetun Lissabonin strategian hallintorakenne tarjoaa foorumin poliittisille keskusteluille ja innovaatiotoimintaa koskevien parhaiden toimintatapojen vaihdolle EU:n tasolla osana perustamissopimuksen mukaista monenvälistä valvontaa. Innovaatioita koskevat aihepiirikohtaiset keskustelut ministerineuvoston eri kokoonpanoissa syksyn 2006 aikana antavat mahdollisuuden saada tietoja komission vuoden 2007 vuosiraporttia ja keväällä 2007 käytäviä neuvoston jatkokeskusteluja varten. Arvioidessaan kansallisten uudistusohjelmien täytäntöönpanon edistymistä koskevia raportteja, jotka on määrä toimittaa 15. lokakuuta mennessä, komissio aikoo huolellisesti arvioida innovaatiojärjestelmiin liittyvät jäsenvaltioiden uudistukset ja toimintalinjat ja raportoida havainnoista vuosiraportissa. Tässä yhteydessä kilpailuneuvostoa kehotetaan säännöllisesti arvioimaan kansallisten innovaatio-ohjelmien vaikutusta kilpailukykyyn.

Uudistetun Lissabonin strategian hallintosykliin sisältyy prosessia ohjaavien yhdennettyjen suuntaviivojen hyväksyminen kolmen vuoden jaksolle. Yhdennettyjä suuntaviivoja tarkistetaan seuraavan kerran vuonna 2008 seuraavaa kolmivuotiskautta varten, ja silloin on tilaisuus ottaa huomioon kansallisista uudistusohjelmista hallintosyklin 2005–2008 aikana saadut kokemukset sekä tässä tiedonannossa esitetyt uudet poliittiset linjaukset. Yhteisön lainsäädännön vaikutusten arvioinnissa on jo nyt otettava huomioon sääntelyn vaikutukset innovaatioihin. Näiden säännösten vahvistamistarvetta arvioidaan komission vaikutustenarviointiohjeiden yleisen tarkistuksen yhteydessä.

Parhaat edellytykset innovaatioiden edistämiseen ovat usein aluetasolla . Alueiden olisi siksi osallistuttava kansallisten uudistusohjelmien valmisteluun ja täytäntöönpanoon muun muassa kehittämällä omia alueellisia innovaatiostrategioitaan. Lisätoimia tarvitaan politiikkaan liittyvän oppimisen ja hyvien toimintatapojen levittämisen tehostamiseksi. Tältä osin Pro INNO Europe -hanke tarjoaa foorumin, joka yhdistää alueellisia ja kansallisia päättäjiä tavoitteena helpottaa kansainvälistä yhteistyötä osapuolia kiinnostavilla aloilla. Teollisuusklusterit ovat tärkeä esimerkki tästä. Toimien täydennykseksi komissio aikoo esittää jäsenvaltioille ehdotuksia, jotka liittyvät Regions for Economic Change -aloitteeseen uusien koheesiopolitiittisten ohjelmien puitteissa. Tämä aloitteen tarkoituksena on alueiden verkottuminen avainalojen, kuten tutkimuksen ja innovoinnin, parhaiden toimintatapojen kehittämiseksi ja uusien ideoiden siirtämiseksi ohjelmien puitteissa tuettaviksi hankkeiksi.

Myös yksityiset sidosryhmät ovat erittäin tärkeä osa tehokasta innovaatiojärjestelmää, ja siksi niiden on oltava täydessä mitassa mukana, kun asetetaan poliittisia prioriteetteja. Jäsenvaltioita kehotetaan sopivissa yhteyksissä edistämään julkisten ja yksityisten tahojen yhteistyökumppanuuksia yksityisen sektorin saamiseksi entistä enemmän mukaan toimintaan koulutuksen, tutkimuksen ja rahoituksen aloilla.

5. TIE INNOVATIIVISEEN EUROOPAN UNIONIIN

EU:N INNOVAATIOJÄRJESTELMÄN HEIKKOUDET LIITTYVÄT INNOVATIIVISTEN RESURSSIEN JA EDELLYTYSTEN, INNOVAATIOIDEN KANNUSTIMIEN JA INNOVATIIVISTEN TOIMIJOIDEN VÄLISEN VUOROVAIKUTUKSEN PUUTTEISIIN.

Näitä puutteita on viime vuosina pyritty poistamaan sekä kansallisella että yhteisön tasolla. Kolmen prosentin toimintasuunnitelma[18] ja komission tiedonanto ”Lisää tutkimusta ja innovaatiota” vuodelta 2005 ovat olleet merkittäviä virstanpylväitä tässä työssä.

Tässä tiedonannossa asetetaan tämä työ laajempaan kontekstiin . Tarkoituksena on vahvistaa sekä innovaatioiden tarjontaa että niiden kysyntää. Näin tiedonanto vastaa Ahon raportin suosituksiin. Siinä esitetään perusta kevään Eurooppa-neuvoston vaatimalle laajapohjaiselle innovaatiostrategialle. Tavoitteet voidaan saavuttaa vain toteuttamalla toimet laajapohjaisesti yhteisön, sen jäsenvaltioiden ja niiden alueiden tasolla. Viranomaisten lisäksi myös liike-elämän ja kansalaisyhteiskunnan on toimittava.

Seuraavassa esitetään 10 tointa , joiden poliittinen painoarvo on erityisen korkea osana kasvua ja työllisyyttä koskevaa Lissabonin strategiaa:

Toimi 1: Jäsenvaltioita kehotetaan merkittävästi lisäämään koulutukseen osoitettavaa julkista rahoitusta ja etsimään ja poistamaan koulutusjärjestelmissään olevia piirteitä, jotka haittaavat innovaatioita suosivan yhteiskunnan rakentamista. Erityisesti jäsenvaltioiden olisi pantava täytäntöön tiedonannossa ”Tuloksia korkeakoulujen nykyaikaistamisesta”[19] esitetyt suositukset koulutuksen ja innovaatiotaitojen parantamiseksi.

Toimi 2: Olisi perustettava Euroopan teknologiainstituutti , joka auttaisi parantamaan EU:n innovointikapasiteettia ja -tuloksia. Komissio aikoo tehdä asiaa koskevan ehdotuksen lokakuussa 2006, ja instituutin on määrä olla toiminnassa vuoteen 2009 mennessä.

Toimi 3: Yhteisön ja jäsenvaltioiden olisi edelleen kehitettävä ja toteutettava strategiaa sellaisten avointen, yhtenäisten ja kilpailukykyisten tutkijatyömarkkinoiden aikaansaamiseksi Eurooppaan, jotka tarjoaisivat houkuttelevia uramahdollisuuksia ja mahdollisesti kannustimia liikkuvuuteen.

Toimi 4: Tutkimustuloksia sovelletaan EU:ssa heikosti käytäntöön, ja tilanteen parantamiseksi komissio aikoo vuonna 2006 antaa tiedonannon tietämyksen siirron edistämiseksi korkeakoulujen ja muiden julkisten tutkimuslaitosten ja elinkeinoelämän välillä . Siihen sisältyy myös jäsenvaltioille ja muille asianomaisille sidosryhmille suunnattuja vapaaehtoisia suuntaviivoja ja toimia.

Toimi 5: EU:n koheesiopolitiikka vuosiksi 2007–2013 valjastetaan tukemaan alueellista innovaatiotoimintaa. Kaikkien jäsenvaltioiden olisi pyrittävä korvamerkitsemään merkittävä osa 308 miljardin euron käytettävissä olevasta rahoituksesta tietämykseen ja innovaatioihin suunnattuihin investointeihin.

Toimi 6: Komissio hyväksyy vuoden 2006 loppuun mennessä uuden tutkimuksen, teknologisen kehittämisen ja innovoinnin valtiontukia koskevan puitejärjestelmän, joka auttaa jäsenvaltioita kohdentamaan tukimäärärahansa entistä paremmin markkinaongelmiin, jotka haittaavat tutkimus- ja innovaatiotoimintaa. Jäsenvaltioiden olisi suunnattava valtiontukimäärärahansa uudelleen näiden tavoitteiden mukaisesti noudattaen kuitenkin tuen määrän vähentämistä ja tarkempaa kohdentamista koskevaa sitoumustaan. Komissio julkaisee myöhemmin vuoden 2006 aikana myös tiedonannon, jossa annetaan tarkkoja ohjeita, jotka liittyvät T&K-toimintaa tukevien yleisesti sovellettavien verokannustimien suunnitteluun ja arviointiin.

Toimi 7: Äskettäistä julkista kuulemista hyödyntäen komissio esittää vuoden 2006 loppuun mennessä uuden patenttistrategian ja laatii vuonna 2007 entistä kattavamman teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat strategian muun muassa innovatiivisten ideoiden liikkumisen helpottamiseksi.

Toimi 8: Yhteisön tekijänoikeuslainsäädäntöä koskevan tarkastelun perusteella komissio jatkaa työtään sen varmistamiseksi, että oikeudellinen kehys ja sen soveltaminen edistävät uusien digitaalisten tuotteiden, palvelujen ja liiketoimintamallien kehitystä. Eritoten komissio aikoo tehdä ”tekijänoikeusmaksuja” koskevan aloitteen ennen vuoden 2006 loppua.

Toimi 9: Komissio testaa vuonna 2007 strategiaa, jonka tarkoituksena on helpottaa innovaatioita suosivien edelläkävijämarkkinoiden (lead-markets) syntymistä. Tässä yhteydessä järjestetään julkinen kuuleminen, johon osallistuvat erityisesti teknologiayhteisöt ja Europe INNOVA -innovaatiopaneelit. Kuulemisen jälkeen komissio tekee yksityiskohtaisen analyysin uuden tekniikan omaksumisen esteistä muutamilla aloilla. Samanaikaisesti ja saatuja tietoja hyödyntäen komissio laatii kattavan edelläkävijämarkkinoita koskevan strategian.

Toimi 10: Jäsenvaltioiden auttamiseksi käyttämään hyväkseen uuden hankintadirektiivin suomia mahdollisuuksia komissio julkaisee vuoden 2006 loppuun mennessä käsikirjan siitä, miten esikaupallisilla (pre-commercial) ja kaupallisilla hankintamenettelyillä voidaan vauhdittaa innovointia .

Näiden toimien toteuttamisen kehyksenä on kasvua ja työllisyyttä koskeva uudistettu Lissabonin strategia. Siksi edellytetään kaikkien osapuolten ja etenkin jäsenvaltioiden sitoutumista rakenteellisiin uudistuksiin innovoinnin edistämiseksi. Komissio seuraa tiekartan toteuttamista osana Lissabonin prosessia . Näihin aiheisiin kiinnitetään erityistä huomiota tulevassa vuosiraportissa, joka on määrä julkaista joulukuussa 2006, sekä kansallisten uudistusohjelmien arvioinnissa.

[1] ”Yhteiset toimet kasvun ja työllisyyden hyväksi: yhteisön Lissabon-ohjelma”, KOM(2005) 330, 20.7.2005.

[2] ”Lisää tutkimusta ja innovaatiota – Investointi kasvuun ja työllisyyteen: Yhteinen lähestymistapa” KOM(2005) 488, 12.10.2005.

[3] Trend Chart – Innovation Policy in the EU – katso http://trendchart.cordis.lu/

[4] ”Creating an Innovative Europe”: Hampton Courtin huippukokouksen päätöksellä perustetun tutkimus- ja kehitystyötä sekä innovointia käsitelleen ja Esko Ahon johtaman riippumattoman asiantuntijaryhmän raportti.

[5] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston suositukseksi elinikäisen oppimisen avaintaidoista, Euroopan komissio, KOM(2005) 548.

[6] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja SEK(2006) 639, s. 19.http://ec.europa.eu/education/policies/2010/doc/progressreport06.pdf

[7] Palvelualan innovaatioita käsittelevä valmisteluasiakirja (Innovation in services) esitetään marraskuussa 2006.

[8] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - ”Yhteisön Lissabon-ohjelman toteuttaminen - strategia sääntely-ympäristön yksinkertaistamiseksi”, KOM(2005) 535, 19.10.2005.

[9] Kilpailukyky (sisämarkkinat, teollisuus ja tutkimus), 29.–30. toukokuuta 2006, Päätelmät 9334/06 (väliaikainen versio).

[10] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - ”Tuloksia korkeakoulujen nykyaikaistamisesta - Koulutus, tutkimus ja innovaatiot”, KOM(2006) 208, 10.5.2006.

[11] Euroopan teknologiainstituutti: perustamisvaiheen jatkotoimet. Komission tiedonanto Eurooppa-neuvostolle, KOM(2006) 276, 8.6.2006.

[12] Community Guidelines on state aid to support risk capital investments in SMEs, 19.7.2006,http://ec.europa.eu/comm/competition/state_aid/others/risk_capital_guidelines_en.pdf

[13] Direktiivit 2004/18/EY ja 2004/17/EY.

[14] Katso: ”Europe INNOVA innovation panels” osoitteessa http://www.europe-innova.org/index.jsp

[15] Vihreä kirja energiatehokkuudesta, KOM(2005) 265, 22.6.2005.

[16] Rakennusalalla ei nykyisin laajasti käytetä muodollisia keinoja tekijänoikeus- ja patenttisuojan saamiseksi.

[17] Mahdollisimman laajan käyttäjäjoukon tarpeiden tyydyttämiseksi olisi tutkittava mahdollisuutta järjestää nuorille keksijöille suunnattu kilpailu Galileo-signaalin tulevista sovellutuksista EU:n tasolla koordinoidusti nykyisten kilpailujen kanssa.

[18] Komission tiedonanto - ”Tutkimusinvestoinnit: toimintasuunnitelma Euroopalle”, KOM(2003) 226 lopullinen 2, 4.6.2003.

[19] ”Tuloksia korkeakoulujen nykyaikaistamisesta: Koulutus, tutkimus ja innovaatiot”, KOM(2006) 208, 10.5.2006.