[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 22.2.2008 KOM(2008) 95 lopullinen KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE arvio raportista, jonka Italia on esittänyt komissiolle ja neuvostolle edistymisestään sen määrän takaisinperimisessä, jonka maidontuottajat ovat velkaa markkinointivuosia 1995/1996–2001/2002 koskevan lisämaksun perusteella (neuvoston päätöksen 2003/530/EY 3 artiklan mukaisesti) KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE arvio raportista, jonka Italia on esittänyt komissiolle ja neuvostolle edistymisestään sen määrän takaisinperimisessä, jonka maidontuottajat ovat velkaa markkinointivuosia 1995/1996–2001/2002 koskevan lisämaksun perusteella(neuvoston päätöksen 2003/530/EY 3 artiklan mukaisesti) Komissio on laatinut tämän arviointikertomuksen tuen, jota Italian tasavalta aikoo myöntää maidontuottajilleen, soveltuvuudesta yhteismarkkinoille 16. heinäkuuta 2003 tehdyn neuvoston päätöksen 2003/530/EY [1] 3 artiklan mukaisesti. Kyseisen päätöksen 1 artiklan mukaan tukea, jota Italian tasavalta aikoo myöntää maidontuottajille maksamalla itse yhteisölle määrän, jonka nämä ovat yhteisölle velkaa maitotuotteille markkinointivuosien 1995/1996–2001/2002 osalta asetetun lisämaksun perusteella, ja sallimalla kyseisten tuottajien maksaa takaisin velkansa osamaksulla korotta usean vuoden aikana, pidetään poikkeuksellisesti yhteismarkkinoille soveltuvana edellyttäen, että: - takaisinmaksu tapahtuu täysimääräisenä samansuuruisina vuosittaisina erinä, ja - takaisinmaksuaika ei ylitä 14:ää vuotta 1 päivästä tammikuuta 2004 laskien. Päätöksen 2 artiklan mukaan tuen myöntämisen edellytyksenä on, että Italia ilmoittaa asianomaisia markkinointivuosia koskevan lisämaksun kokonaismäärän Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastolle (EMOTR) ja vähentää maksamattoman velan kolmena samansuuruisena vuosittaisena eränä EMOTR:sta marraskuun 2003, marraskuun 2004 ja marraskuun 2005 osalta rahoitettavista menoista. Italia ilmoitti asianomaisia markkinointivuosia koskevan lisämaksun kokonaismäärän asianmukaisesti 26. elokuuta 2003 päivätyllä kirjeellä. Maksamattomat velat vähennettiin asianmukaisesti EMOTR:sta marraskuun 2003, marraskuun 2004 ja marraskuun 2005 osalta rahoitettavista menoista. Päätöksen 3 artiklassa velvoitetaan Italian toimivaltaiset viranomaiset raportoimaan vuosittain neuvostolle ja komissiolle edistymisestään sen määrän takaisinperimisessä, jonka tuottajat ovat velkaa markkinointivuosia 1995/1996–2001/2002 koskevan lisämaksun perusteella. Italian viranomaiset esittivät kolmannen kertomuksensa kyseisen säännöksen mukaisesti neuvostolle ja komissiolle 31. lokakuuta 2007 päivätyllä AGEAn kirjeellä. Kertomus koskee vuoden 2006 maksuerää. LISÄMAKSUN SUORITTAMINEN MAKSUERÄJÄRJESTELMÄSSÄ Neuvoston päätöksessä tarkoitettuja seitsemää kautta koskevan lisämaksun perusteella velallisia tuottajia oli 25 000, joille kansalliset tuomioistuimet ovat kuitenkin antaneet välipäätöksen maksujen suorittamisen lykkäämisestä, kunnes lopulliset tuomiot annetaan. Heistä noin 15 200 tuottajaa valitsi maksujen suorittamisen maksuerinä. Jos tuottaja valitsi maksueräjärjestelmän noudattamisen, kaikki hänen osaltaan vireillä olleet riita-asiat raukesivat. Jos tuottaja jätti maksamatta jonkin vuotuisen maksuerän, hänet suljettiin järjestelmän ulkopuolelle, ja häneltä saatettiin periä koko velkasumma korkoineen. Järjestelmään osallistuneiden 15 200 tuottajan velka oli yhteensä noin 345 miljoonaa euroa eli noin kolmannes lisämaksuun liittyvästä kokonaisvelasta tuottajatasolla. Näyttää siis siltä, että järjestelmän valitsi enemmistö tuottajista, jotka ovat kuitenkin vastuussa vähäisemmistä määristä tilakohtaisia liikatoimituksia. Sitä vastoin tuottajat, joiden tilakohtaiset liikatoimitukset olivat merkittävämmät (10 000 tuottajaa, joiden velka seitsemää kautta koskevan lisämaksun perusteella on noin 695 miljoonaa euroa), halusivat jatkaa asiansa käsittelyä Italian tuomioistuimissa. Kolmannessa maksuerässä 12 426 tuottajan maksettavaksi kuului yhteensä 25 110 128 euroa 31. joulukuuta 2006 mennessä. Kolmannen maksuerän hieman suuremmat luvut edellisissä kertomuksissa ennustettuihin lukuihin verrattuina johtuvat siitä, että vuonna 2006 järjestelmään osallistui enemmän tuottajia, koska hakemusten määräaikoja jatkettiin sillä ehdolla, että kolme ensimmäistä maksuerää maksettaisiin välittömästi ja kaikki riita-asiat raukeaisivat. Toisaalta kolmannen maksuerän maksavien tuottajien määrän väheneminen verrattuna niihin 15 200 tuottajaan, jotka alun perin osallistuivat järjestelmään, johtuu siitä, että noin 2 500 tuottajaa päätti maksaa koko velkansa ensimmäisessä ja toisessa maksuerässä. Kolmannessa maksuerässä maksettaviksi kuuluneista maksuista 99,5 prosenttia kirjattiin maksetuiksi määräaikaan mennessä, mikä edusti 99,4 prosenttia asianomaisista tuottajista. Ensimmäisessä maksuerässä oli aiemmin kirjattu maksetuiksi määräaikaan mennessä 99,6 prosenttia ja toisessa maksuerässä 97,9 prosenttia maksettaviksi kuuluneista määristä. Ensimmäisessä kolmessa maksuerässä kerättiin kaikkiaan noin 78,6 miljoonaa euroa. Vaikka edellä mainitut prosenttiosuudet osoittavat järjestelmään osallistuvien tuottajien olevan sitoutuneita täyttämään velvollisuutensa, komissio katsoo, että niiden tapausten seuranta, joissa maksua ei ole kirjattu määräajassa, on tärkeä indikaattori, joka osoittaa, miten sitoutuneita viranomaiset ovat varmistamaan järjestelmän edellytysten noudattamisen ja sitä myötä velan perimisen kokonaisuudessaan. Komissio katsoo tältä osin, että kolmannesta kertomuksesta puuttuvat tiedot lisämaksumääristä, jotka kerättiin ensimmäisten kahden maksuerän osalta tarkastusten ja täytäntöönpanomenettelyiden jälkeen niiltä suhteellisen harvoilta tuottajilta, jotka olivat laiminlyöneet maksunsa. Koska kyseiset tuottajat suljetaan tällöin 14-vuotisen järjestelmän ulkopuolelle ja niiden jäljellä olevat lisämaksut neuvoston päätöksen kattamalta seitsemältä jaksolta lankeavat maksettaviksi välittömästi korkoineen, kyseisten tietojen katsotaan olevan tarpeellisia vuosikertomuksissa. MARKKINOINTIVUOSIA 1995/1996-2001/2002 KOSKEVAT LISÄMAKSUT, JOITA EI OLE SISÄLLYTETTY MAKSUERÄJÄRJESTELMÄÄN JA JOTKA OVAT EDELLEEN KÄSITELTÄVINÄ ITALIAN TUOMIOISTUIMISSA Kuten edellä todetaan, maksueräjärjestelmään on liittynyt varsin vähän tuottajia suhteessa lisämaksun määrään. Toisin sanoen velkaa ei voida tässä vaiheessa periä takaisin noin 10 000 tuottajalta, koska Italian tuomioistuimet ovat antaneet välipäätöksen maksujen suorittamisen lykkäämisestä, kunnes lopulliset tuomiot annetaan. Näiden tuottajien, jotka halusivat pitää riita-asiansa vireillä, lisämaksusta johtuva velka on 695 miljoonaa euroa. Koska järjestelmään liittyi vuonna 2006 melko vähän tuottajia, tilanne ei juurikaan helpottunut. Neuvostolle helmikuussa 2006 antamassaan arviointikertomuksessa komissio esitti, että Italian olisi tulevissa vuosikertomuksissaan käsiteltävä erityisesti kyseisiä seitsemää jaksoa koskevia riita-asioita ja vahvistettava, että tuottajat, joiden riita-asia on rauennut, ovat suorittaneet maksunsa. Ilman näitä tietoja komissio ei voi asiaankuuluvalla tavalla seurata maksueräjärjestelmään kuulumattomien lisämaksujen takaisinperinnän edistymistä. Vastauksena tähän pyyntöön Italian kertomuksessa on luettelo kyseisiä seitsemää jaksoa koskevista riitautetuista lisämaksumääristä, joista Italian tuomioistuimet antoivat tuomion viranomaisten hyväksi vuosina 2005 ja 2006, yhteensä 1 681 000 euron edestä. Tästä määrästä vain 231 700 euroa näyttäisi olevan kirjattu kertomuksen antamispäivään mennessä. Kertomuksen mukaan suurimmasta osasta niistä määristä, joita vuoden 2005 tuomiot koskevat, on aloitettu pakkoperintämenettelyt. Komissio katsoo, ettei se voi toimitettujen tietojen perusteella arvioida, onko lisämaksun sen osan, joka ei kuulu maksueräjärjestelmään ja jonka osalta riita-asian käsittely on lopetettu, kerääminen edennyt parhaalla mahdollisella tavalla. Vuonna 2005 annetuissa tuomioissa näyttää poikkeukselliselta se, että suurinta osaa vahvistetusta velasta ei ollut peritty takaisin lokakuussa 2007. Tämän perusteella kertomuksissa olisi toimitettava pakkoperintämenettelyiden aloittamista koskevien yleisluonteisten tietojen lisäksi enemmän tietoja siitä, missä vaiheessa kyseisten asioiden käsittely on. PÄÄTELMÄ Komissio katsoo, että Italian viranomaisten edistyminen maksujen perinnässä markkinointivuosia 1995/1996–2001/2002 koskevien lisämaksujen maksueräjärjestelmään liittyneiltä tuottajilta osoittaa, että järjestelmän hallinnointi on ollut riittävää. Komissio korostaa kuitenkin, että koska tietoja ei ole toimitettu määristä, jotka on kerätty muutamilta maksueränsä laiminlyöneiltä tuottajilta, jotka suljettiin sen vuoksi järjestelmän ulkopuolelle, se ei voi arvioida, onko maksun keräämisessä noudatettu huolellisuutta ja miten siinä on edistytty. Komissio katsoo, että niiden lisämaksumäärien osalta, joita ei ole kirjattu maksueräjärjestelmään ja joita koskevista riita-asioista on annettu tuomiot viranomaisten hyväksi, toimitetut tiedot eivät ole riittäviä sen arvioimiseksi, onko takaisinperintä edennyt parhaalla mahdollisella tavalla. Sen vuoksi komissio pyytää, että tulevissa vuosikertomuksissa toimitetaan tarvittavat tiedot kyseisistä tapauksista. [1] EUVL L 184, 23.7.2003, s. 15.