FI    FI  
 EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 16.11.2011 
KOM(2011) 594 lopullinen/3 
2011/0261 (CNS) 
  
CORRIGENDUM 
Annule et remplace le document  COM(2011) 594 fi nal du 28/09/2011 
Concerne la langue finnois e, page 2, la phrase "Täm ä ehdotus perustuu komission 
tiedonannossaan esittämään anal yysiin sekä Eurooppa-neuvost on, Euroopan parlamentin ja 
Euroopan neuvoston lukuisiin pyyntöihin (...)"  est remplacée par  "Tämä ehdotus perustuu 
komission tiedonannossaan es ittämään analyysiin sekä Eu rooppa-neuvoston, Euroopan 
parlamentin ja neuvoston l ukuisiin pyyntöihin (...)". 
Ehdotus 
NEUVOSTON DIREKTIIVI 
yhteisestä finanssitransaktio verojärjestelmästä ja direkt iivin 2008/7/EY muuttamisesta
{SEC(2011) 1102 lopullinen} 
{SEC(2011 ) 1103 lo pullinen }  
 
FI 2   FI PERUSTELUT  
1. EHDOTUKSEN  TAUSTA 
1.1. Johdanto: Finanssi- ja talouskriisin taus ta, toimenpidetavoitteet  ja tarve varmistaa 
sisämarkkinoiden moitteeton toiminta 
Viimeisimmän maailmanlaajuisen talous- ja fi nanssikriisin vaikutuks et Euroopan talouteen, 
erityisesti julkiseen talouteen, olivat vakavia. Finanssialalla on ollut erittäin suuri vaikutus 
talouskriisin syntymiseen, kun taas  kriisin kustannukset ova t langenneet pääasia ssa valtioiden ja 
Euroopan kansalaisten maksettaviksi. Euroopan ja kansainvälisellä tasolla ollaan vahvasti 
yksimielisiä siitä, että finanssialan olisi ma ksettava kohtuullinen osuus kriisin kustannuksista, 
varsinkin siksi, että ala hyötyy nyky isin liian alhaisesta  verotuksesta. Useat EU:n jäsenvaltiot ovat 
jo toteuttaneet erilais ia toimenpiteitä finanssialan ve rotuksen alalla. Tämän ehdotuksen 
tarkoituksena on määrittää yhteinen eurooppalainen kä ytäntö, jonka avulla tä tä kysymystä voitaisiin 
lähestyä sisämarkkinoiden kannalta tarkoituks enmukaisella tavalla. Ehdotuksella pyritään 
täydentämään varmempiin finanssipalveluihin tähtäävää EU:n sääntelykehystä puuttumalla 
erityisen riskialttiiseen käyttäytymiseen joillaki n finanssimarkkinoiden segmenteillä, jotta aiemmat 
käytännöt eivä t toistuisi. 
Euroopan komissio tarkasteli ajat usta finanssitransaktioveron kä yttöönotosta jo finanssialan 
verotuksesta 7. lokakuuta 2010 antamassaan tiedonannossa1. Tämä ehdotus perustuu komission 
tiedonannossaan esittämään analyys iin sekä Eurooppa-neuvoston2, Euroopan parlamentin3 ja 
neuvoston lukuisiin pyyntöihin ja on ensimmäinen askel pyrittäessä 
– välttämään finanssipalveluide n sisämarkkinoiden pirstoutumin en, joka johtuu siitä, että 
kansallisella tasolla  ollaan ottamassa  käyttöön yhä enemmän koordinoimattomia 
verotoimenpiteitä; 
– varmistamaan, että finanssilaitokset osalli stuvat kohtuullisella os uudella viimeisimmän 
kriisin kustannusten kattamiseen ja että fina nssialaa verotetaan ta sapuolisesti verrattuna 
muihin aloihin4; 
– luomaan tarkoituksenmukaisia esteitä transaktioille, jotka eivät tehosta 
finanssimarkkinoiden toimintaa, ja täyde ntämään samalla myös tulevien kriisien 
välttämiseen tähtääviä sääntelytoimenpiteitä. 
                                                 
1 KOM(2010) 549 lopullinen  
(http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexU riServ.do?uri=COM:2010:0549:FIN:FI:PDF ). 
2 Muun muassa 11. maaliskuuta 2011 pidetyssä Euro oppa-neuvoston kokouksessa euroalueen valtion- tai 
hallitusten päämiehet sopivat, että ”pääomasiirtojen transaktiomaksun käyttöönottoa selvitetään ja kehitetään 
edelleen euroalueella, EU:ssa ja kansainvälisellä tasolla”. Eurooppa-neuvosto toisti tämän jälkeen 24. ja 25. 
maaliskuuta 2011 pidetyssä kokouksessa aiemman päätelmänsä, jonka mukaan pääomasiirtojen kansainvälisen transaktiomaksun käyttöönottoa olisi tarkasteltava ja kehitettävä edelleen. 
3 Euroopan parlamentti antoi 10. ja 25. maaliskuuta 2010 sekä 8. maaliskuuta 2011 päätöslauselmat, joissa 
komissiota kehotettiin tekemään finanssitransaktioveroa koskeva vaikutustenarviointi, jossa tarkastellaan veron 
etuja ja haittoja. Lisäksi se pyysi komissiota arvioimaan, missä määrin eri transaktioverovaihtoehdoilla 
voitaisiin kartuttaa EU:n talousarviota ja voitaisii nko kyseisiä vaihtoehtoja käyttää innovatiivisina 
rahoitusmekanismeina, jotka tukisivat kehitysmaiden sopeutumista ilmastonmuutokseen ja ilmastonmuutoksen 
hillitsemistä, sekä lisäksi kehitysyhteistyön rahoitusvälineenä. 
4 Useimmat finanssi- ja vakuutuspalvelut on vapautettu alv:stä. 
 
FI 3   FI Koska useimpien veron soveltamisalaan mahdollis esti otettavien transaktioiden liikkuvuus on 
erittäin suuri, on tärkeää välttää vääristymät, jo ita yksipuolisesti toimivien jäsenvaltioiden antamat 
verosäännöt aiheuttavat. Vain EU:n tason toim et mahdollistavat sen, että finanssimarkkinoiden 
pirstoutuminen eri toimialoilla ja eri maissa voidaan välttää ja että EU:n finanssilaitosten tasapuolinen kohtelu ja viime kädessä sisämarkkinoiden moitteeton toiminta saadaan varmistettua.  
Sen vuoksi tässä ehdotuksessa säädet ään jäsenvaltioiden fi nanssitransaktioista kantamien verojen 
yhdenmukaistamisesta sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi.  
Kuten Euroopan unionin omien varojen järjeste lmästä 29 päivänä kesäkuuta 2011 annetussa 
komission ehdotuksessa neuvoston päätökseksi
5 edellytetään, tämän ehdotuksen tarkoituksena on 
myös luoda jäsenvaltioille uusi tulonlähde, jonka ansiosta niiden nykyisiä rahoitusosuuksia EU:n 
talousarvioon voitaisiin vähitellen pienentää. Tämä keventää valtionkassoihin kohdistuvaa rasitusta. 
1.2. EU:n talousarvion rahoittaminen  
Rahoitusalan verotusta käsite ltiin myös 19. lokakuuta 2010 a nnetussa komission tiedonannossa 
”EU:n talousarvion kokonaistarkastelu”6, jossa todetaan, että ” komissio katsoo, että seuraavassa 
ohjeellisessa luettelossa mainitut rahoituskeinot saattaisivat olla mahdollisia omien varojen 
lähteitä, jotka vähitellen korvaav at kansalliset maksut ja näin ol len rasittavat valtionkassoja 
vähemmän: - rahoitusalan EU-verotus ”. Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä 29 päivänä 
kesäkuuta 2011 tehdyssä ehdotuksessa neuvoston päätökseksi7 finanssitransaktiovero mainittiin 
yhtenä unionin talousarvioon otettavista uusista omista varoista. Tämän vuoksi tätä ehdotusta 
täydennetään omia varoja koskevi lla erillisillä ehdotuksilla, joi ssa selostetaan, miten komissio 
ehdottaa finanssitransaktioveroa käytettä väksi EU:n talousarvion kartuttamiseen. 
1.3. Sääntelytilanne 
Euroopan unioni toteuttaa parhaillaan kunnianhimoista finanssipalvelualan 
sääntelyuudistusohjelmaa. Komissio aikoo te hdä tämän vuoden loppuun mennessä ehdotukset 
tärkeimmistä toimenpiteistä Euroopan finanssima rkkinoiden sääntelyn ja valvonnan kehittämiseksi 
perusluonteisella tavalla. EU:n finanssipalvel u-uudistuksella on neljä st rategista tavoitetta: 
finanssialan valvonnan parantaminen, finanssilaito sten vahvistaminen ja tarvittaessa perustan 
tarjoaminen niiden elpymiselle, finanssimarkkinoi den muuttaminen varmemmiksi ja avoimemmiksi 
sekä kuluttajansuojan parantaminen finanssipa lvelualalla. Tämän mittavan uudistuksen odotetaan 
mahdollistavan sen, että finanssipalveluala alk aa jälleen hyödyttää reaalital outta ja erityisesti 
rahoittaa kasvua. Finanssitransaktioveroa kosk evalla ehdotuksella pyritään tukemaan näitä 
sääntelyuudistuksia. 
1.4 Kansainvälinen tilanne 
Nyt tehtävä ehdotus vauhdittaa myös tuntuvasti meneillään olevaa kansainvälistä keskustelua 
finanssialan verotuksesta ja er ityisesti finanssitransaktiover on kehittämisestä kansainvälisellä 
tasolla. Koordinoidun lähestymistavan omaksuminen kansainvälisellä tasolla on paras keino riskien 
                                                 
5 KOM(2011) 510 lopullinen. 
http://ec.europa.eu/budget/library/biblio/documents/fin_fwk1420/proposal_council_own_resources_en.pdf ).  
6 KOM(2010) 700 lopullinen  
(http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexU riServ.do?uri=COM:2010:0700:FIN:FI:PDF ). 
7 KOM(2011) 510 lopullinen 
(http://ec.europa.eu/budget/library/biblio/documents/fin_fwk1420/proposal_council_own_resources_en.pdf ).. 
 
FI 4   FI minimoimiseen. Tehokkaasti suunniteltu ja täytänt öön pantu finanssitransaktiovero on merkittävä 
tulonlähde. Tällä ehdotuksella halutaan lu oda edellytykset koordinoidun lähestymistavan 
käyttöönotolle tärkeimpien kansai nvälisten kumppaneiden kanssa.   
2. INTRESSITAHOJEN  KUULEMISEN  JA VAIKUTUSTEN  ARVIOINNIN  
TULOKSET 
2.1. Ulkopuolisten kuuleminen ja asiantuntemus 
Tämän ehdotuksen lähtökohtana on käytetty m onien ulkopuolisten kommentteja. Palautetta 
annettiin finanssialan vero tusta koskevassa julkisessa kuulemisessa, jäsenvaltioiden, 
asiantuntijoiden ja finanssialan sidosryhmien kes kuudessa järjestetyillä kuulemiskierroksilla sekä 
vaikutusten arviointia va rten teetetyissä kolmessa ulkopuolisessa tutkimuksessa. 
Kuulemisprosessin tulokset ja ulkopuolisten antama palaute on otettu huomioon vaikutusten 
arvioinnissa. 
2.2. Vaikutusten arviointi 
Tämän ehdotuksen liitteenä olevassa vaikutuste n arvioinnissa analysoidaan finanssialalla 
kannettavien lisäverojen vaikutuksia seuraa vien tavoitteiden saavuttamiseen: (1) sen 
varmistaminen, että finanssiala osallistuu julk isen talouden rahoittamiseen, (2) epäsuotavan 
markkinakäyttäytymisen rajoittaminen markkinoi den vakauttamiseksi sekä (3) vääristymien 
välttäminen sisämarkkinoilla. Vaikutusten arvioinni ssa tarkasteltiin kahta pe rustoimintavaihtoehtoa: 
finanssitransaktioveroa ja finanssitoimintaveroa sekä näihin liittyviä lukuisia vaihtoehtoisia toimenpiteitä. Arvioinnin tulos oli, että finanssi transaktiovero on näistä suositeltavin vaihtoehto. 
Finanssitransaktiovero näyttää mahdollistavan mitta vien verotulojen keräämisen finanssialalta, 
mutta sillä voi olla finanssitoim intaveron tavoin myös hienoisia ki elteisiä vaikutuk sia BKT:hen ja 
transaktioiden markkinavolyym iin. Siirtymisriskien välttämiseksi tarvitaan koordinoitua 
lähestymistapaa sekä EU:n tasolla – sisämarkki noiden pirstoutumisen välttämiseksi – että 
kansainvälisellä tasolla – G20-ta son yhteistyölle asetettujen ta voitteiden saavuttamiseksi.  
Markkinareaktioihin ja talouskasvuun kohdistuviin  vaikutuksiin liittyvi ä riskejä on pyritty 
hillitsemään finanssitransaktioveroihin liitetyillä rakenteellisilla erityispiirteillä, joilla tasataan 
veron taloudellisia vaikutuksia, estetään mahdo llisten veronkiertoon tähtäävien strategioiden 
käyttöä ja vaimennetaan siirtymisriskejä. Näitä piirteitä ovat  
• veron soveltamisalan laaja määrittely tuotteid en, transaktioiden, kaupankäyntimuotojen ja 
finanssialan toimijoiden sekä  finanssikonsernissa suoritettu jen transaktioiden kannalta; 
• kotipaikkaperiaatteen käyttö – transaktiota ve rotetaan transaktioiden  kauppapaikan sijaan 
siinä jäsenvaltiossa, jossa finanssialan toimijoiden toimipaikka sijaitsee. Direktiivissä 
säädetään myös transaktion verottamisest a EU:ssa, jos EU:n ulkopuolelta tuleva 
finanssilaitos osallistuu finanssi transaktioon EU:ssa sijaitseva n osapuolen kanssa ja myös 
silloin, kun yksi sen EU:ssa sijaitsevista sivukon ttoreista osallistuu finanssitransaktioon; 
• verokantojen vahvistaminen asianmukaiselle  tasolle, jotta muuntyyppi sten investointien 
kuin rahoitusinvestointien pääomakustannuksiin mahdollisesti kohdistuvat vaikutukset 
voidaan supistaa minimiin; 
 
FI 5   FI • ensimarkkinoilla suoritettavien transaktio iden jättäminen finanssitransaktioveron 
soveltamisalan ulkopuolelle sekä  arvopapereiden (o sakkeet, joukkovelkakirja t) – valtioiden 
ja yritysten pääoman hankintaan kohdistuvien haittojen välttämiseksi – että valuuttojen 
osalta. Ensimarkkinoiden jättäminen veron sove ltamisalan ulkopuolelle on linjassa EU:n jo 
pitkään noudattaman toimintalinjan ja myös direktiivin 2008/7/EY säännösten kanssa; 
• kotitalouksien, yritysten tai finan ssilaitosten anto- ja ottolain austoimintojen sekä muiden 
päivittäisten rahoitustoimintojen, kuten kiinni tysluottojen tai maksutapahtumien pitäminen 
erillään toisistaan; 
• esimerkiksi Euroopan keskuspankin (EKP) ja kansallisten keskuspankkien kanssa 
suoritettavien finanssitransaktioiden jättäminen finanssitransaktioveron soveltamisalan ulkopuolelle, jotta direkt iivi ei vaikuttaisi finanssilaito sten jälleenrahoitusmahdollisuuksiin 
tai rahapolitiikan välineisiin.  
Ehdotuksessa nimenomaisesti mainittujen finanssitr ansaktioveron rakenteellis ten piirteiden riskejä 
hillitsevien toimenpiteiden ansiosta BKT:hen pitkällä aikavälillä kohdistuvien kielteisten 
vaikutusten odotetaan rajoittuvan noin 0,5 pr osenttiin verrattuna perusskenaarioon.  
Vaikutusten arviointi osoittaa, että finanssitransak tiovero vaikuttaa finanssialan 
markkinakäyttäytymiseen ja liiketoimintamalleih in. Verosyistä johtuva transaktiokustannusten 
kasvu voi vaikuttaa automatisoituun kaupankäyntii n finanssimarkkinoilla siten, että kyseiset 
kustannukset heikentävät marginaalista voi ttoa. Tämä koskee erityisesti huippunopean 
kaupankäynnin liiketoimintamallia, sillä kyseinen kaupankäynti on fyysisesti tiukasti kytköksissä 
kauppapaikkoihin, joissa finanssila itokset suorittavat suuren määr än transaktioita, joiden volyymi 
on erittäin suuri mutta voittomarginaali pieni. Nä mä saatetaan joutua korvaamaan algoritmeilla, 
joiden vaikutuksesta transaktioiden määrä supi stuu mutta voittomarginaali (ennen veroa) kasvaa. 
Vaikutusten arviointi osoitti myös, että finanssitransakti overolla on pr ogressiivisia 
jakaantumisvaikutuksia, ts. sen vaikutukset kasvavat suhteessa tuloihin, sillä korkeamman tulotason ryhmät hyötyvät enemmän finanssialan tarjoa mista palveluista. Tä mä koskee erityisesti 
finanssitransaktioveroa, joka on rajattu joukkovelk akirjojen ja niihin liittyvien osakkeiden ja 
johdannaissopimusten kaltaisilla rahoitu svälineillä tehtävii n transaktioihin. 
Finanssitransaktioveroon rakenteelli sesti sisältyvien erottelupiirteiden  ansiosta tällä ehdotuksella ei 
olisi juurikaan vaikutusta niihin  kotitalouksiin ja pk-yrityksiin, jo tka eivät sijoita aktiivisesti 
finanssimarkkinoihin. 
Verotulojen maantieteellinen jakautuminen riippuu veron teknisestä rakenteesta. Tätä direktiiviä 
sovellettaessa tulojen maantiet eellinen jakauma rii ppuu rahoitusvälineiden kauppapaikan sijaan 
finanssitransaktioihin osalli stuvien finanssilaitosten toim ipaikkojen sijainnista. Tämä 
todennäköisesti vähentää verotulojen keskittymistä erityisesti tilanteissa, joissa finanssilaitokset toimivat kauppapaikalla tois een jäsenvaltioon sijoittautuneid en finanssilaitosten puolesta.  
Direktiivillä varmistetaan myös se, että veropeto sten, veronkierron ja väär inkäytösten estämiseksi 
toteutettavat erityistoimenpiteet määritellään jäsenvaltioiden ja unionin tasolla annettavilla delegoiduilla säädöksillä. Uude lleentarkastelulausekkeen noja lla finanssitransaktioveron 
vaikutuksia sisämarkkinoiden moitteettomaan toim intaan, finanssimarkkinoi hin ja reaalitalouteen 
voidaan tarkastella kolmen vuoden kuluttua direktiivin  täytäntöönpanosta finanssialan verotuksessa 
tapahtuneen kansainvälisen  kehityksen kannalta. 
 
FI 6   FI 3. EHDOTUKSEN  OIKEUDELLINEN  SISÄLTÖ 
3.1. Oikeusperusta 
Direktiiviehdotuksen oikeusperusta on SEUT-sopim uksen 113 artikla. Ehdot uksen tarkoituksena on 
finanssitransaktioiden välillistä verotusta koskevan lainsäädännön yhdenmukaistaminen, jotta 
voidaan varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja välttää kilpailun vääristyminen.  
3.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate 
Finanssitransaktioveron keskeiset ominaisuudet on määriteltävä yhtenäisesti EU:n tasolla, jotta 
voidaan välttää transaktioiden ja markkina-osapuolten perusteettomat siirtymiset ja rahoitusvälineiden korvaaminen EU :ssa. EU:n tasolla käytettävä yhtenäinen määritelmä on toisin 
sanoen tarpeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja kilpailun 
vääristymien välttämiseksi EU:ssa.  
Yhtenäisen määritelmän käyttö EU:n tasolla vois i lisäksi lievittää ratkai sevasti sisämarkkinoiden 
nykyistä pirstaleisuutta, myös erilaisten helposti toisensa korvaavien fina nssialan tuotteiden 
markkinoilla. Jos finanssitransaktioveroa ei yhdenmukaisteta, se tarjoaa tilaisuuden 
verokeinotteluun ja mahdolliseen kaksinkertaiseen  verotukseen tai verottamatta jättämiseen. Sen 
lisäksi, että se estää tasapuolisten toimintaedellytysten tarjoamisen finanssitransaktioiden osapuolille, se vaikuttaa myös jäsenvaltioid en tuloihin. Se kasv attaa kustannuksia, joita 
finanssialalle aiheutuu keskenään liian erilaisten verojärjestelm ien vaatimusten noudattamisesta.  
Näiden näkemysten tueksi voidaan esittää empiiristä näyttöä. Finanssitransaktioista kannettavat 
kansalliset verot ovat tähän mennessä aiheuttaneet j oko toimintojen ja/tai laitosten siirtymistä tai 
tämä on pyritty välttämään kantamalla verot vain suhteellisen liikkumattomien veropohjien 
mukaan, jolloin tietyn tuotteen helposti korvaavat tuotteet jäivät usein verottamatta. Keskeisten 
käsitteiden yhdenmukaistaminen ja täytän töönpanon koordinointi EU :n tasolla ovatkin 
ennakkoedellytys sille, että finanssitransaktiovero jen kanto onnistuu ja vääristymät voidaan välttää. 
Tällainen EU:n tasolla toteutettava toimi joht aa myös suositeltavan toimintalinjan valintaan. 
Tässä ehdotuksessa keskitytäänkin luomaan veron yl einen rakenne ja antam aan yleisiä säännöksiä 
verosaatavan syntymisestä. Ehdotuksessa jäte tään jäsenvaltioille ri ittävästi liikkumavaraa 
verokantojen vahvistamiseksi vä himmäistason yläpuolelle, kirjanpi to- ja ilmoitusvelvoitteiden 
määrittämiseksi sekä veropetosten, veronkierron ja muiden väärinkäytösten estämiseksi. 
Finanssitransaktioveron yhteinen kehys noudatt aa siten Euroopan unionist a tehdyn sopimuksen 
5 artiklan mukaista toissijaisuus- ja suhteel lisuusperiaatetta. Jäsenval tiot yksin eivät pysty 
saavuttamaan tälle ehdotukselle asetettuja tavoi tteita riittävässä määrin, vaan ne voidaan 
sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamisen vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. 
Ehdotetun yhdenmukaistamisen toteuttaminen asetuksen  sijaan direktiivin m uodossa ei ylitä sitä, 
mikä on tarpeen asetettujen tavoitteiden – e nnen kaikkea sisämarkkinoiden moitteettoman 
toiminnan – saavuttamiseksi. Ehdotus on se n vuoksi suhteellisuusperiaatteen mukainen. 
 
FI 7   FI 3.3. Ehdotuksen yksityis kohtaiset perustelut 
3.3.1. I Luku (Kohde, soveltamisala ja määritelmät) Tässä luvussa määritellään EU:ssa  kannettavaksi ehdotetun fina nssitransaktioveron keskeiset 
piirteet. Finanssitransaktioveron tarkoituksen a on kantaa veroa transaktioiden bruttoarvon 
perusteella, ennen mahdollisia nettoutuksia. 
Veron soveltamisala on laaja, koska sillä pyritään  kattamaan kaikentyyppis iin rahoitusvälineisiin 
liittyvät transaktiot, sillä ne ovat usein toisensa helposti korvaavia vaihtoehtoja. Vero kattaa siten rahoitusvälineet, jotka ovat vaihdantakelpoisia p ääomamarkkinoilla, rahamarkkinavälineet (lukuun 
ottamatta maksuvälineitä), osuudet tai osakkeet yhtei stä sijoitustoimintaa harj oittavissa yrityksissä 
(joita ovat yhteissijoitusyritykset ja vaihtoehtoiset sijoitusrahastot
8) sekä johdannaissopimukset. 
Veron soveltamisalaa ei myöskään ole rajattu kau ppaan, jota käydään järjestäytyneillä markkinoilla, 
kuten säännellyillä markkinoilla ja monenkeskisissä kaupankäyntij ärjestelmissä, vaan se kattaa 
myös muuntyyppisen kaupankäynnin, myös pörssin ulkopuolella. Veroa ei ole myöskään rajattu 
omistajuuden siirtoon, vaan se edustaa ennemminkin velvoitetta,  johon on sitouduttu ja joka 
kuvastaa sitä, ottaako kyseinen finanssilaitos va statakseen tiettyyn rahoitu svälineeseen liittyvän 
riskin (osto ja myynti). Jos johdannaissopimus j ohtaa rahoitusvälineiden to imitukseen, verotettavan 
johdannaissopimuksen lisäksi myös rahoitusvälinei den toimitus on veronalais ta edellyttäen, että 
kaikki muut verotuksen ed ellytykset täyttyvät.  
Transaktiot Euroopan keskuspankin ja kansallisten keskuspankkien kanssa jäävät kuitenkin veron 
soveltamisalan ulkopuolelle, jotta voidaan välttää mahdolliset kielteiset vaikutukset 
finanssilaitosten jälleenrahoitusmahdollisuuk siin tai rahapolitiikkaan yleisesti.  
EU:n tason sääntelykehys tarjoaa selkeän, kattavan ja hyväksytyn määritelmäkokonaisuuden9 sekä 
rahoitusvälineille, joiden ostoa, myyntiä ja siirtoa vero tetaan, että johdannaissopimusten tekemiselle 
tai muuttamiselle. Määritelmien mukaiset johdanna issopimukset koskevat s ijoitustarkoituksissa 
hankittavia johdannaisia. Määritelmistä ilmenee, e ttä avistavaluut tatoimet eivät ole verotettavia 
finanssitransaktioita, kun taas valuuttajohd annaissopimukset ovat. Vero kattaa myös 
johdannaissopimukset, joiden kohde-etuus on hyödyke, muttei fyysisiä hyödykkeitä koskevia 
transaktioita. 
Finanssitransaktiot voivat koostua m yös strukturoitujen tuotteiden ostosta/myynnistä tai siirrosta. 
Tällaisia tuotteita ovat kaupattava t arvopaperit tai muut arvopaperi stamisen kautta tarjottavat 
rahoitusvälineet. Kyseiset tuotteet ovat verratta vissa mihin tahansa muuhun rahoitusvälineeseen, ja 
sen vuoksi tässä ehdotuksessa käytetyllä termillä ”rahoitusväline” on katettava myös ne. Niiden 
jättäminen finanssitransaktioveron soveltamisala n ulkopuolelle mahdollistaisi  veronkierron. Tämä 
tuoteryhmä kattaa muun muassa velkasitoumukset , warrantit ja sertif ikaatit sekä pankkien 
                                                 
8 Ks. rahoitusvälineiden määritelmä rahoitusvälineiden ma rkkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 
93/6/ETY ja Euroopan parlamentin sekä neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston 
direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21. huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY liitteessä I (EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1).  Määritelmä kattaa osuudet yhteistä 
sijoitustoimintaa harjoittavissa yrityksissä. Tämä merkitsee, että direktiivin 2009/65/EY (EUVL L 302, 
17.11.2009, s. 32) 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen siirtokelpoisiin arvopaperei hin kohdistuvaa yhteistä 
sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyrityksiin) ja direktiivin 2011/61/EU (EUVL L 174, 
1.7.2011, s. 1) 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määr iteltyjen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osakkeet ja 
osuudet ovat rahoitusvälineitä. Näiden välineiden merkintä ja lunastus katsotaan sen vuoksi tässä ehdotuksessa 
tarkoitetuiksi finanssitransaktioiksi. 
9 Muun muassa direktiivi 2004/39/EY (ks. edellinen alaviite). 
 
FI 8   FI arvopaperistamisvälineet, jotka yleensä siirtävät kii nnitysten tai lainojen kaltaisiin omaisuuseriin 
sisältyvän luottoriskin markkinoille, ja vakuutusal an arvopaperistamisvälineet, joihin liittyy 
muuntyyppisten riskien siirtoja, esimerkiksi merkintää.  
Veron soveltamisala on kuitenkin keskitetty fina nssitransaktioihin, jotka finanssitransaktioiden 
osapuolina toimivat rahoituslaitokset suorittava t joko omaan tai muiden henkilöiden lukuun taikka 
transaktion osapuolen nimissä. Näin voidaan varmis taa, että finanssitransaktioveroa sovelletaan 
kattavasti. Käytännössä tämä voidaan yleensä tarkistaa kirjanpitoon tehdyistä merkinnöistä.  
Finanssilaitosten määritelmä on laaja ja kattaa pääasiassa sijo ituspalveluyritykset, jäsennellyt 
markkinat, luottolaitokset, va kuutus- ja jälleenvakuutusyrityks et, yhteistä sijoitustoimintaa 
harjoittavat yritykset ja niiden johdon, eläk erahastot ja niiden johdon, holdingyhtiöt, 
rahoitusleasingyhtiöt ja erillisyhtiöt. Määr itelmässä viitataan mahdollisuuksien mukaan 
määritelmiin, jotka on annettu sääntelytarkoituksissa annetussa EU:n lainsäädännössä. Lisäksi rahoituslaitoksiksi olisi katsot tava muut tietyntyyppistä finanss itoimintaa olennaisessa määrin 
harjoittavat henkilöt. 
Ehdotetussa direktiivissä säädet ään siirretyn säädösvallan käyt östä tarkempien yksityiskohtien 
osalta. 
Keskusvastapuolia, arvopaperike skuksia ja kansainvälisiä ar vopaperikeskuksia ei katsota 
rahoituslaitoksiksi siltä osin kuin ne suoritta vat toimintoja, joita ei katsota varsinaisiksi 
kaupankäyntitoiminnoiksi. Ne ovat keskeisessä  asemassa myös fi nanssimarkkinoiden 
tehokkaamman ja avoimemman toiminnan kannalta. 
Ehdotetun finanssitransaktioveron alueellinen soveltaminen ja jä senvaltioiden verotusoikeudet 
määritellään kotipaikkaperiaatteen perusteella. Jo tta finanssitransaktio on verotettavissa EU:ssa, 
yhden transaktion osapuolista on oltava sijoittau tunut jäsenvaltion alueelle. Verotus tapahtuu 
jäsenvaltiossa, jonka alueella fina nssilaitoksen toimipaikka sijaitsee, edellyttäen, että kyseinen laitos 
on transaktion osapuoli, toimii joko omaan lukuuns a tai toisen henkilön lukuun taikka toimii 
transaktion osapuolen nimissä.  
Jos transaktion osapuolina olevien tai transaktion osapuolten nimissä toimivien eri finanssilaitosten 
toimipaikat sijaitsevat eri jäsenvaltioiden alueel la, näillä eri jäsenvaltioilla on toimivalta kantaa 
transaktiosta veroa tämän ehdotuksen mukaisesti vahvistettujen verokantojen mukaan. Jos kyseiset 
toimipaikat sijaitsevat sellaisen valtion alueella, joka ei kuulu unioniin, tr ansaktiosta ei kanneta 
finanssitransaktioveroa EU:ssa, jo llei yksi transaktion osapuolista ole sijoittautunut EU:hun, jolloin 
myös kolmannen maan rahoituslaitoksen katsotaan sijoittautuneen EU:hun ja transaktio muuttuu 
verotettavaksi kyseisessä jäsenvaltiossa. Jos transa ktiot suoritetaan EU:n ulkopuolella sijaitsevilla 
kauppapaikoilla, niistä kannetaan veroa, jos vähintään yksi transa ktion suorittavi sta tai siihen 
osallistuvista toimipaikoista sijaitsee EU:ssa.  
Jos verovelvollinen pystyy kuitenkin osoittamaa n, ettei transaktion taloudellinen sisältö ole 
kytköksissä mihinkään jäsenvaltioon, finanssilaitoksen ei voida katsoa  sijoittautuneen jäsenvaltioon.  
Lisäksi jos rahoitusvälineet, joiden osto ja  myynti on verotettavaa, ovat ryhmään kuuluvien 
yhtiöiden välisen siirron kohteina, si irto on verotettavaa, vaikka siin ä ei välttämättä ole kyse ostosta 
eikä myynnistä.  
Edellä esitetystä seuraa, että m onia finanssitoimintoja ei katsota finanssitransaktioiksi edellä 
mainittuihin tavoitteisiin pyrkivän finanssitransaktioveron logiikan mukaan. Kuten edellä mainittiin, 
 
FI 9   FI ensimarkkinat on jätetty finanssitransaktioveron soveltamisalan ulkopuolelle, kuten myös valtaosa 
kansalaisten ja yritysten kannalta merkityksellisistä päivittäisistä finanssitoiminnoista. Tämä kattaa 
vakuutussopimusten tekemisen, kiinnitysluotot, kul utusluotot, maksupalvelut jne. (vaikka kauppa, 
jota näillä käydään myöhemmin strukturoitujen tuotteiden kautta, kuuluu veron soveltamisalaan). 
Myös spot-markkinoilla suoritettavat valuutta transaktiot jäävät fi nanssitransaktioveron 
soveltamisalan ulkopuolelle pääoman vapaan liikkuvuude n varmistamiseksi. Valuuttatransaktioihin 
perustuvat johdannaissopimukset kuuluvat kuitenkin finanssitransakt ioveron soveltamisalaan, koska 
ne eivät ole varsinaisia valuuttatransaktioita. 
3.3.2. II luku (Verosaatavan syntyminen, veron peruste ja verokannat) 
Verosaatavan syntymishetki määritellään hetkeksi, jona finanssitransaktio suoritetaan. Transaktion 
myöhempää peruuttamista ei voida katsoa perusteeksi sille, että verosaatavan katsottaisiin jääneen 
syntymättä, paitsi tapauksissa, joissa on kyse virheistä.  
Koska yhtäältä tiettyjen rahoitusvälineiden (lukuun o ttamatta johdannaisia) osto /myynti tai siirto ja 
toisaalta johdannaissopimusten osto/myynti, siirt o, tekeminen tai muuttaminen ovat luonteeltaan ja 
ominaisuuksiltaan erilaisia tapahtumia, ne on yhdi stettävä erilaisiin veron perusteisiin.  
Tiettyjen rahoitusvälineiden (muiden kuin johdanna isten) ostoa ja myyntiä varten määritetään 
yleensä hinta tai mikä tahansa muu vastikkeen m uoto. On loogista, että tämä määritellään veron 
perusteeksi. Markkinoiden vääristymien välttämiseksi tarvitaan kuitenkin erityissääntöjä, jos vastike 
on alhaisempi kuin markkinahint a tai jos on kyse transaktioista , jotka suoritetaan ryhmään 
kuuluvien yhtiöiden välillä ja joita käsitteet ”osto” ja ”myynti” eivä t kata. Tuolloin veron peruste on 
markkinahinta, joka määritetään markkinaehdoin finanssitransaktio veron verosaatavan syntymisen 
aikaan.  
Johdannaissopimusten oston/myynnin, siirron, tekemisen ja muuttamisen osalta 
finanssitransaktioveron peruste on nimellis määrä ajankohtana, jona johdannaissopimus 
ostetaan/myydään, siirretään tai tehdään taikka  jona sitä muutetaan. Tämä lähestymistapa 
mahdollistaisi finanssitransaktioveron selkeän ja  helpon soveltamisen johdannaissopimuksiin sekä 
alentaisi vaatimusten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja hallinnollisia kustannuksia. Tämä lähestymistapa myös vaikeuttaa verorasituksen ke inotekoista keventämistä johdannaissopimuksen 
rakenteen luovan suunnittelun avulla, koska esimerki ksi pelkästään hinta- tai arvoeroja koskevan 
sopimuksen tekemiselle ei olisi verokannustinta. Lisäksi se merkitsisi sitä, että verottaminen 
tapahtuisi sopimuksen oston/myynni n, siirron, tekemisen tai muuttami sen hetkellä sen sijaan, että 
verotettaisiin kassavirtoja eri ajankohtina sopim uksen elinkaaren aikana. Tällöin on käytettävä 
suhteellisen matalaa verokantaa, jott a verorasitus olisi asianmukainen. 
Jäsenvaltioissa voi olla tarp een antaa erityissäännöksiä ve ronkierron, veropetosten ja 
väärinkäytösten estämistä varten (ks. myös 3.3.3 jakso). Esimerkiksi tilanteissa, joissa 
nimellismäärä jaetaan keinotekoisesti, swapin nimellismäärä voitaisiin jakaa keinotekoisen korkealla kertoimella ja kaikki maksut kertoa  samalla kertoimella. Instrumentin rahavirrat 
pysyisivät tällöin muuttumattomina, mutta veron peruste alenisi keinotekoisesti. 
Erityissäännöksiä tarvitaan veron perusteen määrittämiseksi transaktioissa, joissa veron peruste tai 
osia siitä ilmaistaan muun kuin arvioinnin s uorittavan jäsenvaltion valuutan määräisenä. 
Yhtäältä tiettyjen muiden rahoitusvälineiden kuin johdannaisten osto/myynti ta i siirto ja toisaalta 
johdannaissopimusten osto/myynti, siirto, tekemine n tai muuttaminen ovat luonteeltaan erilaisia 
toimintoja. Lisäksi markkinat reagoivat todennä köisesti eri tavalla nä ihin kahteen ryhmään 
 
FI 10   FI sovellettuun finanssitransaktioveroon. Näistä  syistä ja mahdollisimman oikeudenmukaisen 
verotuksen varmistamiseksi verokannat olisi eriytettävä mainittujen kahden ryhmän välillä. 
Verokannoissa olisi otettava huomioon myös erot  veron perusteiden määritysmenetelmissä.  
Yleisesti ottaen ehdotetaan, että vähimmäisveroka nnat (joiden yläpuolelle on jätetty liikkumavaraa 
kansallisille toimintalinjoille) aset etaan riittävän korkealle tasoll e tälle direktiiville asetetun 
yhdenmukaistamistavoitteen saavuttamiseksi. E hdotetut verokannat asetetaan kuitenkin samaan 
aikaan riittävän matalalle tasolle siirtymisriskien minimoimiseksi.  
3.3.3. III luku (Finanssitransaktioveron maksam inen, siihen liittyvä t velvoitteet sekä 
veropetosten, veronkierron ja v äärinkäytösten estäminen) 
Finanssitransaktioveron soveltamisala m ääritellään tässä ehdot uksessa suhteessa 
finanssitransaktioihin, joiden os apuoli (joka toimii joko omaan tai toisen henkilön lukuun) kyseisen 
jäsenvaltion alueelle sijoittautunut finanssilaitos on, ta i suhteessa transaktioihi n, joissa laitos toimii 
osapuolen nimissä. Finanssilaitokset suorittavat va ltaosan transaktioista finanssimarkkinoilla, ja 
finanssitransaktiovero olisi keskitettävä kansalai sten sijaan finanssialaan itseensä. Tämän vuoksi 
finanssilaitoksilla olisi oltava velvollisuus maksaa vero veroviranomaisille. Jäsenvaltioilla olisi 
kuitenkin oltava mahdollisuus katsoa muut henk ilöt yhdessä ja erikseen verovelvollisiksi, muun 
muassa tilanteissa, joissa tr ansaktion osapuolen päätoimipai kka sijaitsee Euroopan unionin 
ulkopuolella. 
Monet finanssitransaktiot suoriteta an sähköisesti. Tällöin finanssi transaktiovero olisi kannettava 
välittömästi verovelan syntymisen aikaan. Mui ssa tapauksissa finanssi transaktiovero olisi 
kannettava määräajassa, joka on riittävän pitkä maksun manuaalisen käsittelyn mahdollistamiseksi 
mutta jonka avulla voidaan välttää perusteetto mien kassavirtaetujen syntyminen kyseiselle 
finanssilaitokselle. Kolmen työpäivän jakso voi daan katsoa asianmukaiseksi tältä kannalta. 
Jäsenvaltiot olisi velvoitettava toteuttamaan ai heellisia toimenpiteitä finanssitransaktioveron 
kantamiseksi asianmukaisesti ja ajallaan sekä  veropetosten, veronkie rron ja väärinkäytösten 
estämiseksi.  
Jäsenvaltioiden olisi tässä yhteydessä käytettävä finanssimarkkinoita koskevaa voimassa olevaa ja 
tulevaa EU:n lainsäädäntöä, jossa  säädetään finanssitransaktioita koskevista ilmoitusvelvoitteista ja 
tietojen säilytysvelvoitteista. 
Niiden olisi tarvittaessa voitava käyttää myös s aatavilla olevia hallinno llisen yhteistyön välineitä, 
jotka liittyvät verojen arviointiin ja perintään, er ityisesti hallinnollisesta yhteistyöstä verotuksen 
alalla ja direktiivin 77/799/ ETY kumoamisesta 15 päivänä he lmikuuta 2011 annetussa neuvoston 
direktiivissä 2011/16/EU10 (jota sovelletaan 1. tammikuu ta 2013 alkaen) ja keskinäisestä 
avunannosta veroihin, maksuihin ja muihin toim enpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 
16 päivänä maaliskuuta 2010 annetussa neuvoston direktiivissä 2010/24/EY11 (jota sovelletaan 
1. tammikuuta 2012 alkaen) tarkoitettuja välineitä . Tarvittaessa olisi kä ytettävä myös muita 
tarkoituksenmukaisia väline itä, esimerkiksi OECD:n ja Euroopan neuvoston monenvälistä 
                                                 
10 EUVL L 64, 11.3.2011, s. 1. 
11 EUVL L 84, 31.3.2010, s. 1. 
 
FI 11   FI yleissopimusta veroasioissa annettavasta keskinäisestä virka-avusta ( OECD - Council of Europe 
Multilateral Convention on Mutual Admi nistrative Assistance in Tax Matters )12. 
Ehdotetussa direktiivissä säädet ään siirretyn säädösvallan käyt östä tarkempien yksityiskohtien 
osalta. 
Edellä kuvaillut säännöt yhdistettyinä finanssitran saktioveron perustana ol evaan käsitteelliseen 
lähestymistapaan (laaja soveltamisala, kotipaikkaperiaate, ei poikkeuksia) mahdollistavat veropetosten, veronkierron ja väärinkäytösten minimoinnin.  
3.3.4. IV luku (Loppusäännökset) 
Tämän ehdotuksen yhdenmukaistami stavoitteen vuoksi jäsenvaltioilla ei pitäisi olla mahdollisuutta 
pitää voimassa tai ottaa käyttöön muita finanssi transaktioista kannetta via veroja kuin ehdotetun 
direktiivin kohteena oleva finanssitransaktiovero  tai arvonlisävero. Arvonlisäveron osalta olisi 
sovellettava edelleen yhteises tä arvonlisäverojärjestelmästä 28 päivänä marraskuuta 2006 annetun 
neuvoston direktiivin 2006/112/EY
13 137 artiklan 1 kohdan a alakohda ssa säädettyä verotuksen 
valitsemista koskevaa oikeutta. Muut verot,  kuten vakuutusmaksuist a kannettavat verot ja 
finanssitransaktioiden rekisteröin timaksut, ovat epäilemättä  luonteeltaan erilaisia,  jos niissä on kyse 
todellisesta kustannusten korvaamisesta tai tarjotus ta palvelusta maksetusta vastikkeesta. Tämä 
ehdotus ei sen vuoksi vaikuta kysei siin veroihin ja maksuihin. 
Pääoman hankinnasta suoritettavista välillisis tä veroista 12 päivänä helmikuuta 2008 annetun 
neuvoston direktiivin 2008/7/EY14 säännöksiä sovelletaan periaattee ssa edelleen tä ysimääräisesti. 
Tämä merkitsee esimerkiksi sitä, että dire ktiivin 2008/7/EY 5 artiklan 2 kohdassa mainittuun 
osakkeiden, osuuksien tai muiden samankaltaisten arvopapereiden taikka tällaisia ar vopapereita 
vastaavien todistusten ja debentuu rien, mukaan lukien valtion j oukkovelkakirjalainat, tai muiden 
lainoihin liittyvien siirtokelpoisien arvopape reiden ensimarkkinoilla tapahtuva liikkeeseen 
laskeminen ei kuulu finanssitransaktioveron sovelta misalaan EU:ssa. Mainitun direktiivin ja tämän 
direktiivin välillä mahdollisesti ilmenevien ristiriito jen välttämiseksi olisi ku itenkin säädettävä, että 
tämä direktiivi on etusijalla suhteessa  direktiivin 2008/7/EY säännöksiin.  
4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET   
Alustavien tuloarvioiden mukaan vuotuiset verotulot voisivat olla markkinareaktioista riippuen 57 
miljardia euroa koko EU:ssa. 
Ehdotuksella luotaisiin erityisesti uusi tulonlähde, josta voidaan ka rtuttaa EU:n ja jäsenvaltioiden 
talousarvioita – Euroopan unionin omien varojen jä rjestelmästä 29 päivän ä kesäkuuta 2011 tehdyn 
ehdotuksen neuvoston päät ökseksi mukaisesti.   
EU:ssa kannettavasta finanssitran saktioverosta kertyvät tulot void aan käyttää kokonaan tai osittain 
EU:n talousarvioon otettavina omina varoina,  jotka korvaavat tiet yn osan kansallisista 
talousarvioista nykyisin maksetta vista omista varoista. Tämä edistäisi julkis en talouden 
                                                 
12
 http://www.oecdilibrary.org/docserver/downloa d/fulltext/2311331e.pdf?expires=1309623132&id=id
&accname=ocid194935&checksum= 37A9732331E7939B3EE154BB7EC53C41   
13 EUVL L 347, 11.12.2006, s. 1. 
14 EUVL L 46, 21.2.2008, s. 11. 
 
FI 12   FI vakauttamista jäsenvaltioissa. Komissio esittää erik seen tarvittavat täydentävät ehdotukset, joissa 
määritetään, kuinka finanssitransaktioverolla voitaisiin kartuttaa EU:n talousarviota. 
 
FI 13   FI 2011/0261 (CNS) 
Ehdotus 
NEUVOSTON DIREKTIIVI 
yhteisestä finanssitransaktioverojärjestelm ästä ja direktiivin 2008/7/EY muuttamisesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn s opimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan, 
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestykse ssä hyväksyttäväksi sää dökseksi on toimitettu 
kansallisille parlamenteille, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon
15,  
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon16,  
noudattaa erityistä lainsä ätämisjärjestystä, 
sekä katsoo seuraavaa: (1) Viimeisin finanssikriisi on saanut kaikilla tasoilla aikaan keskustelua finanssialalla 
mahdollisesti kannettavasta lisäverosta ja erityisesti finanssitransaktioverosta. Tavoitteena on halu saada finanssiala osallistumaan kriisin kustannusten kattamiseen, muuttaa 
finanssialan verotusta tasapuolisemmaksi verratt una muihin aloihin, estää finanssilaitoksia 
harjoittamasta toimintaa, j ohon liittyy liian suuria  riskejä, täydentää  tulevien kriisien 
välttämiseen tähtääviä sääntelytoimenpiteitä se kä kerätä lisätuloja julkiseen talouteen tai 
erityisiin toimenpidetarkoituksiin. 
(2) Jotta voidaan estää vääristymät, joita aiheutuu jäsenvaltioiden yksipuolisesti toteuttamista 
toimenpiteistä ottaen huomioon, että asianom aisista finanssitransaktioista valtaosa on 
sellaisia, joiden liikkuvuus on erittäin suuri,  ja varmistaa sitä kautta sisämarkkinoiden 
moitteeton toiminta, on tärkeää, että jäsenvaltioissa kannettavan finanssitransaktioveron perusominaisuudet yhdenmukaistetaan unionin ta solla. Samalla olisi pyrittävä välttämään 
kannustimet verokeinotteluun unionissa ja unioni n finanssimarkkinoiden  väliset vääristymät 
sekä mahdollisuudet kaksinkertaiseen verotukseen tai verottamatta jättämiseen. 
(3) Jotta sisämarkkinat toimisivat asianmukaisesti, finanssitransaktioveroa olisi sovellettava 
kauppaan, jota käydään laajalla valikoimalla rahoitusvälineitä, mukaan lukien strukturoidut 
tuotteet, sekä jäsennellyillä markkinoilla että pörssin ulkopuolella ja myös kaikkien 
johdannaissopimusten tekemiseen ja muuttamis een. Samasta syystä finanssitransaktioveroa 
olisi sovellettava laajasti määr itettyyn joukkoon finanssilaitoksia. 
                                                
 
15 EUVL C…, s... . 
16 EUVL C ..., …, s. … 
 
FI 14   FI (4) Rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvos ton direktiivien 85/611/ ETY ja 93/6/ETY ja 
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiv in 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston 
direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta (rahoitu smarkkinadirektiivi) 21 päivänä huhtikuuta 
2004 annetun direktiivin 2004/39/EY17 liitteessä I oleva rahoitusvälineiden määritelmä 
kattaa yhteissijoitusyritysten osuud et. Tämä merkitsee, että si irtokelpoisiin arvopapereihin 
kohdistuvaa yhteistä sijoitustoim intaa harjoittavia yrityksiä  (yhteissijoitusyritykset) 
koskevien lakien, asetusten ja hallinnolliste n määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä 
heinäkuuta 2009 annetun direktiivin 2009/65/EY18 1 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen 
siirtokelpoisiin arvopa pereihin kohdistuvaa yhtei stä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten 
(yhteissijoitusyritykset) ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivin 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 
muuttamisesta 8 päivänä kesäkuuta  2011 annetun direktiivin 2011/61/EU
19 4 artiklan 1 
kohdan a alakohdassa määriteltyjen va ihtoehtoisten sijoitusrahast ojen osakkeet ja osuudet 
ovat rahoitusvälineitä. Tämän vuoksi näiden välineiden merkintä ja lunastus ovat 
transaktioita, joista olisi kanne ttava finanssitransaktioveroa. 
(5) Finanssimarkkinoiden tehokkaan ja avoimen to iminnan ylläpitämiseksi tietyt yksiköt on 
tarpeen jättää tämän direktiivin henkilöllisen soveltamisalan ulkopuolelle siltä osin kuin ne 
hoitavat tehtäviä, joita ei sinänsä katsota ka upankäyntitoiminnaksi vaan jotka ennemminkin 
helpottavat kaupankäyntiä, tai siltä osin kuin ne suoritta vat finanssitransaktioita 
avustaakseen taloudellis esti jäsenvaltioita.  
(6) Kansallisten keskuspankkien samoin kuin Euroopan keskuspankin kanssa suoritettavista 
transaktioista ei kuitenkaan pitäisi kantaa fi nanssitransaktioveroa, jotta voidaan välttää 
mahdolliset kielteiset vaikutukset finanssi laitosten jälleenrahoitusmahdollisuuksiin tai 
rahapolitiikkaan yleisesti. 
(7) Lukuun ottamatta johdannaissopimusten tekemistä tai muuttamista valtaosa 
kaupankäynnistä ensimarkkinoilla ja kansalaisten ja yritys ten kannalta merkitykselliset 
transaktiot, kuten vakuutuss opimusten tekeminen, kiinnity sluotot, kulut usluotot tai 
maksupalvelut, olisi jätettävä finanssitransa ktioveron soveltamisalan ulkopuolelle, jotta 
kyseisellä verolla ei haitattaisi yritysten ja valtioiden pääomanhankintaa ja jotta vältettäisiin sen vaikutukset kotitalouksiin.  
(8) Verovelan syntyminen ja veron peruste olis i yhdenmukaistettava, jotta voidaan välttää 
vääristymät sisämarkkinoilla. 
(9) Verovelan syntymishetkeä ei pitäisi viivästyttää perusteettomasti, ja sen pitäisi ajoittua 
hetkeen, jona finanssitransaktio tapahtuu.  
(10) Jotta veron peruste voitaisiin määrittää  mahdollisimman helposti yrityksille ja 
verohallinnolle aiheutuvien kustannus ten rajoittamiseksi, muissa kuin 
johdannaissopimuksiin liittyvissä finanssitransak tioissa olisi vi itattava yleensä transaktion 
yhteydessä myönnettyyn vastikkees een. Jos vastiketta ei myönne tä tai vastike myönnetään 
markkinahintaa alhaisempana, markkinahinnan olisi katsottava ilmentävän oikeassa 
suhteessa transaktion arvoa. Samoin laskenna n helpottamiseen liittyvistä syistä olisi 
käytettävä nimellismäärää, jos johdannaissopi muksia ostetaan/myydää n, siirretään, tehdään 
tai muutetaan.  
                                                
 
17 EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1–44. 
18 EUVL L 302, 17.11.2009, s. 32–96. 
19 EUVL L 174, 1.7.2011, s. 1–73. 
 
FI 15   FI (11) Yhdenvertaisen kohtelun varmistamiseksi kuhunki n transaktioryhmään, toisin sanoen muilla 
rahoitusvälineillä kuin johdannaisilla käyt ävään kauppaan ja johdannaissopimusten 
ostoon/myyntiin, tekemiseen ja muuttamisee n, olisi sovellettava samaa verokantaa. 
(12) Jotta verotus voidaan kohdistaa kansalaisten  sijaan finanssialaan itseensä ja koska 
finanssilaitokset suorittavat valtaosan transaktioista fina nssimarkkinoilla, veroa olisi 
sovellettava kyseisiin laitoks iin riippumatta siitä, käyvätkö ne kauppaa omissa vai muiden 
henkilöiden nimissä ja omaan vai muiden henkilöiden lukuun.  
(13) Koska finanssitransaktiot ovat erittäin liikkuvai sia ja jotta voidaan helpottaa mahdollisen 
veronkierron torjumista, finanssitransaktiove roa olisi sovellettava kotipaikkaperiaatteen 
perusteella. 
(14) Vähimmäisverokannat olisi asetettava riittävän ko rkealle tasolle tässä direktiivissä asetetun 
yhdenmukaistamistavoitteen saavuttamiseksi. Niid en olisi kuitenkin samalla oltava riittävän 
matalia, jotta siirtymisriskit olisivat mahdollisimmat pienet. 
(15) Jotta finanssitransaktiovero kannettaisiin asianmukaisesti ja ajallaan, jäsenvaltiot olisi 
velvoitettava toteuttamaan ta rvittavat toimenpiteet. Jotta veropetosten, veronkierron ja 
väärinkäytösten estäminen olis i tehokasta, jäsenval tiot olisi velvoitettava käyttämään 
tarvittaessa nykyisiä veroasiois sa annettavan keskinäisen avun välineitä ja hyödyntämään 
finanssialalle asetettuja ilmoitusvelvoitteita ja tietojen säilytysvelvoitteita asiaa koskevan 
lainsäädännön mukaisesti. 
(16) Jotta voidaan antaa yksityiskoht aisempia sääntöjä sen määri ttämiseksi, muodostaako tietty 
finanssitoiminta merkittävän osan yrityksen toimintaa, jolloin yritys voidaan katsoa tässä direktiivissä tarkoitetuksi finanssilaitoks eksi, sekä yksityiskohtaisempia sääntöjä 
veropetoksilta, veronkierrolta ja väärinkäyt öksiltä suojautumisesta, komissiolle olisi 
siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan 
mukaisia säädöksiä niiden toim enpiteiden määrityksestä, jotka ovat tarpeen tätä  tarkoitusta 
varten. On erityisen tärkeää, että komissio as iaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset 
kuulemiset, myös asiantuntijatas olla. Komission olisi delegoituja  säädöksiä valmistellessaan 
ja laatiessaan varmistettava, että neuvosto saa tarvittavat asiaki rjat hyvissä ajoin ja 
asianmukaisesti. 
(17) Jotta voidaan välttää ristiriidat tämän direkt iivin ja pääoman hankinnasta suoritettavista 
välillisistä veroista 12 päivänä helmikuuta 2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/7/EY
20 
välillä, kyseistä direktiiv iä olisi muutettava. 
(18) Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiiv in tavoitetta, joka on 
finanssitransaktioveron olennaisten piirteiden  yhdenmukaistaminen unioni n tasolla, vaan se 
voidaan sisämarkkinoiden moitteettoman to iminnan varmistamisen vuoksi saavuttaa 
paremmin unionin tasolla, unioni voi tote uttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn 
sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissija isuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä 
artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen m ukaisesti tässä direktiiv issä ei ylitetä sitä, 
mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi, 
                                                 
20 EUVL L 46, 21.2.2008, s. 11. 
 
FI 16   FI ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 
I luku  
Kohde, soveltamisala ja määritelmät 
1 artikla 
Kohde ja soveltamisala 
1. Tällä direktiivillä perustetaan yhteinen  finanssitransaktioverojärjestelmä. 
2. Tätä direktiiviä on sovellettava kaikkiin fina nssitransaktioihin edellyttäen, että vähintään 
yksi transaktion osapuolista on sijoittautunut jäsenvaltioon ja  transaktion osapuolena on 
jäsenvaltion alueelle sijoitta utunut finanssilaitos, joka toimii joko omaan tai toisen 
henkilön lukuun taikka tran saktion osapuolen nimissä. 
3. Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin: 
(a) Euroopan rahoitusvakausväline; 
(b) jollei 4 kohdan c alakohdasta muuta j ohdu, kahden tai useamman jäsenvaltion 
perustama kansainvälinen finanssilaitos, jonka tarkoituksena on hankkia varoja ja 
antaa rahoitusapua jäsenilleen, joill a on tai joille uhkaa tulla vakavia 
rahoitusongelmia; 
(c) keskusvastapuolet, kun ne hoitava t keskusvastapuolen tehtävää; 
(d) arvopaperikeskukset ja kansainväliset arvopaperikeskukset, kun ne hoitavat 
arvopaperikeskuksen tai kansainväli sen arvopaperikeskuksen tehtävää. 
Jos yhteisö ei ole verotettavi ssa ensimmäisen alakohdan nojall a, tämä ei kuitenkaan saa 
estää sen vastapuol en verotettavuutta. 
4. Tätä direktiiviä ei sovelleta seuraaviin transaktioihin: 
(a) komission asetuksen (EY) N:o 1287/200621 5 artiklan c alakohdassa tarkoitetut 
liiketoimet, jotka toteutetaan ensisijaisil la markkinoilla, lukuun ottamatta Euroopan 
parlamentin ja neuvost on direktiivin 2009/65/EY22 1 artiklan 2 kohdassa 
määriteltyjen siirtoke lpoisiin arvopapereihin kohdist uvaa yhteistä sijoitustoimintaa 
harjoittavien yritysten ( yhteissijoitusyritykset) sekä  Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivin 2011/61/EU23 4 artiklan 1 kohdan a alakohdassa määriteltyjen 
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osakkeiden ja osuuksien liikkeeseenlaskua ja lunastusta;  
(b) transaktiot Euroopan unionin, Euroopa n atomienergiayhteisön, Euroopan 
keskuspankin, Euroopan investointipanki n ja sellaisten Euroopan unionin tai 
Euroopan atomienergiayhteisön perustamie n elinten kanssa, jo ihin sovelletaan 
                                                
 
21 EUVL L 241, 2.9.2006, s. 1. 
22 EUVL L 302, 17.11.2009, s. 32. 
23 EUVL L 174, 1.7.2011, s. 1. 
 
FI 17   FI pöytäkirjaa Euroopan unionin er ioikeuksista ja vapauksis ta, mainitun pöytäkirjan ja 
sen täytäntöönpanosta tehtyjen sopimusten tai kotipaikkasopimusten rajoituksin ja 
edellytyksin siltä osin kuin siitä ei aiheudu kilpailun vääristymistä; 
(c) transaktiot muiden kuin b al akohdassa tarkoitettujen kans ainvälisten järjestöjen tai 
elinten kanssa edelly ttäen, että vastaanottavan valtion viranomaiset ovat tunnustaneet 
kyseiset järjestöt tai elimet, mainittujen elinten perustamisesta tehtyjen kansainvälisten yleissopimusten tai kotipaikkasopimusten rajoituksin ja edellytyksin; 
(d) transaktiot jäsenva ltioiden keskus pankkien kanssa. 
2 artikla 
Määritelmät  
1. Tässä direktiivissä tarkoitetaan 
(1) ’finanssitransaktiolla’ mitä tahansa seuraavista: 
(a) rahoitusvälineiden osto ja myynti ennen ne ttoutusta tai selvitys tä, mukaan lukien 
takaisinosto- ja takaisinmyyntisopimukset sekä arvopapereiden lainaksiantamista tai 
-ottamista koskevat sopimukset;  
(b) rahoitusvälineen omistajan hallintaoikeuden si irto ryhmän yhteisöjen välillä ja mikä 
tahansa vastaava toiminto, joka kattaa rahoi tusvälineeseen liittyvän riskin siirron, 
tapauksissa, jotka jäävät a ala kohdan soveltamisalan ulkopuolelle; 
(c) johdannaissopimusten tekeminen tai muuttaminen; 
(2) ’rahoitusvälineillä’ Euroopan parlamentin  ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY
24 liitteessä 
I olevassa C osassa määriteltyjä rahoitus välineitä ja struktur oituja tuotteita; 
(3) ’johdannaissopimuksella’ direktiivin 2004/39/EY  liitteessä I olevan C osan kohdissa 4–10 
määriteltyä rahoitusvälinettä;  
(4) ’takaisinostosopimuksella’ ja ’takaisinm yyntisopimuksella’ Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivin 2006/49/EY25 3 artiklassa tar koitettua sopimusta; 
(5) ’arvopapereiden lainaksi antamista koskevalla sopimuksella’ ja ’ar vopapereiden lainaksi 
ottamista koskevalla sopimuksella’ direkt iivin 2006/49/EY 3 arti klassa tarkoitettua 
sopimusta; 
(6) ’strukturoidulla tuotteella’ kaupattavia arvop apereita tai muita Euroopan parlamentin ja 
neuvoston direktiivin 2006/48/EY26 4 artiklan 36 alakohdassa tarkoitetun 
arvopaperistamisen kautta tarjottavia rahoitusv älineitä tai va staavia transakt ioita, jotka 
kattavat muiden riskien kuin luottoriskin siirron; 
(7) ’finanssilaitoksella’ mitä tahansa seuraavista: 
                                                 
24 EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1. 
25 EUVL L 177, 30.6.2006, s. 201. 
26 EUVL L 177, 30.6.2006, s. 1. 
 
FI 18   FI (a) direktiivin 2004/39/EY 4 artiklassa määritelty sijoituspalveluyritys; 
(b) direktiivin 2004/39/EY 4 artiklassa määritelty  säännelty markkina ja mikä tahansa 
muu järjestäytynyt kauppapaikka  tai kaupankäyntijärjestelmä; 
(c) direktiivin 2006/48/EY 4 artiklassa määritelty luottolaitos; 
(d) Euroopan parlamentin ja ne uvoston direktiivin 2009/138/EY27 13 artiklassa 
määritelty vakuutus- ja jälleenvakuutusyritys; 
(e) direktiivin 2009/65/EY 1 artiklassa määrite lty siirtokelpoisiin arvopapereihin 
kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoi ttava yritys (yhteissijoitusyritys) ja 
direktiivin 2009/65/EY 2 artiklassa määritelty rahastoyhtiö; 
(f) eläkerahasto tai Euroopan parlamen tin ja neuvoston direktiivin 2003/41/EY28 
6 artiklan a alakohdassa määritelty ammatill ista lisäeläkettä tarjoava laitos sekä 
tällaisen rahaston tai laitoksen omaisuudenhoitaja;  
(g) direktiivin 2011/61/EU 4 artiklassa määritelty  vaihtoehtoinen sijoitusrahasto ja 
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja;  
(h) direktiivin 2006/48/EY 4 artiklassa määritelty arvopaperistamista varten perustettu 
erillisyhtiö; 
(i) direktiivin 2009/138/EY 13 artiklan 26 alakohdassa määritelty erillisyhtiö; 
(j) mikä tahansa muu yritys, joka harjoittaa vähintään yhtä seuraavista toiminnoista, 
edellyttäen, että kyseiset toiminnot  muodostavat olennaisen osan sen 
kokonaistoiminnasta finanssitransaktioid en volyymin tai arvon kannalta:  
i) direktiivin 2006/48/EY liitteessä I ol evissa kohdissa 1, 2, 3 ja 6 tarkoitetut 
toiminnot, 
ii) kaupankäynti omaan tai asiakkaiden l ukuun millä tahansa rahoitusvälineellä, 
iii) omistusyhteyksien ha nkinta yrityksissä,  
iv) omistusyhteys rahoitusvälineissä tai niiden liikkeeseenlasku, v) iv alakohdassa tarkoitettuihin toimin toihin liittyvien pa lveluiden tarjonta; 
(8) ’keskusvastapuolella’ oikeushenkilöä, joka on kaupan vastapuolten välissä yksillä tai 
useammilla finanssimarkkinoilla ja toimii jokaiseen myyjään nähden ostajana ja jokaiseen ostajaan nähden myyjänä; 
(9) ’nettoutuksella’ nettoutusta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/26/EY
29 
2 artiklassa määritellyssä merkityksessä; 
                                                 
27 EUVL L 335, 17.12.2009, s. 1. 
28 EUVL L 235, 23.9.2003, s. 10. 
29 EYVL L 166, 11.6.1998, s. 45. 
 
FI 19   FI (10) ’nimellismäärällä’ perustana olevaa nime llismäärää, jota käytetään tiettyä 
johdannaissopimusta koskevien maksujen laskennassa. 
2. Komissio antaa 13 artiklan mukaisesti dele goituja säädöksiä, joissa vahvistetaan 
yksityiskohtaiset säännöt sen määrittämise stä, muodostavatko 1 kohdan 7 alakohdan 
j alakohdassa tarkoitetut to iminnot olennaisen osan yr ityksen kokonaistoiminnasta. 
3 artikla 
Sijoittautuminen  
1. Tämän direktiivin soveltamiseksi finanssila itoksen on katsottava sijoittautuneen 
jäsenvaltion alueelle, jos jokin seur aavista edellytyksistä täyttyy:  
(a) se on saanut kyseisen jäsenvaltion viranom aisilta luvan toimia  finanssilaitoksena 
luvan kattamien transaktioiden osalta; 
(b) sen päätoimipaikka on kyseisessä jäsenvaltiossa; 
(c) sen vakituinen tai tavanomainen kotipai kka sijaitsee kyseisessä jäsenvaltiossa; 
(d) sillä on sivukonttori kyseisessä jäsenval tiossa kyseisen sivukonttorin suorittamien 
transaktioiden osalta; 
(e) se on finanssitransaktion osapuolena ja to imii joko omaan tai toisen henkilön lukuun 
taikka transaktion osapuolen nimissä yhde ssä kyseiseen jäsenva ltioon a, b, c tai 
d alakohdan nojalla sijoittautuneen finanssi laitoksen kanssa tai sellaisen osapuolen 
kanssa, joka on sijoittautunut kyseisen jä senvaltion alueelle mutta joka ei ole 
finanssilaitos. 
2. Jos useampi kuin yksi edellytys 1 kohdassa luete lluista edellytyksistä  täyttyy, ensimmäisen 
edellytyksen alkaen luettelon alusta aleneva ssa järjestyksessä on oltava merkityksellinen 
sijoittautumisjäsenvaltion määrityksessä. 
3. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, fi nanssilaitoksen ei saa katsoa olevan 
sijoittautunut jäsenvaltioon kysei sessä kohdassa tarkoitetulla ta valla, jos henkilö, jolla on 
velvollisuus maksaa finanssitran saktiovero, esittää todisteet siitä, ettei transaktion 
taloudellinen sisältö ole kytköksissä  minkään jäsenvaltion alueeseen. 
4. Henkilön, joka ei ole finanssilaitos, on kats ottava sijoittautuneen  jäsenvaltioon, jos sen 
päätoimipaikka, tai luonnollisen henkilön ta pauksessa vakituinen tai tavanomainen 
asuinpaikka, sijaitsee kyse isessä valtiossa taikka sillä on sivukonttori kyseis essä valtiossa 
mainitun sivukonttorin suorittamien finanssitransaktioiden osalta. 
 
FI 20   FI II luku  
Verovelan syntyminen, vero n peruste ja verokannat 
4 artikla 
Finanssitransaktioveron syntyminen 
1. Kutakin finanssitransaktiota koskevan finan ssitransaktioverovelan on katsottava syntyvän 
hetkellä, jona transaktio tapahtuu. 
2. Finanssitransaktion myöhempi peruutus tai oika isu ei saa vaikuttaa verovelan syntymiseen, 
lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyse virheistä. 
5 artikla 
Finanssitransaktioveron peruste muissa kuin johdannaissopimuksiin liittyvissä 
finanssitransaktioissa 
1. Muissa kuin 2 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan c al akohdassa ja johdannaissopimusten osalta 
2 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan a ja b alakohdassa  tarkoitetuissa fina nssitransaktioissa 
veron perusteeksi on katsottava kaikki se, mi kä muodostaa vastikkeen, joka maksetaan tai 
ollaan velkaa vastapuolelta tai kolmannelta suoritetusta siirrosta. 
2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kysei sessä kohdassa tarkoite tuissa tapauksissa 
veron perusteen on o ltava finanssitransaktioverovelan syntymisen aikaan määritetty 
markkinahinta, 
a) jos vastike on alhaisempi kuin markkinahinta; b) jos on kyse edellä 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetu ista tapauksista. 
3. Sovellettaessa 2 kohtaa markkinahinnan on tarko itettava koko summaa, j oka olisi maksettu 
vastikkeena kyseisestä rahoitusvälineestä ma rkkinaehdoin suoritetussa transaktiossa. 
6 artikla 
Veron peruste johdannaissopimuksiin liittyvissä finanssitransaktioissa 
Edellä 2 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan c alakohdassa  ja johdannaissopimusten osalta 2 artiklan 
1 kohdan 1 alakohdan a ja b alakohdassa tar koitetuissa finanssitransaktioissa 
finanssitransaktioveron perusteen on oltava johdannaissopimuksen nimellismäärä finanssitransaktion suorituksen aikaan. 
Jos yksilöityjä nimellismääriä on useampia kuin yksi,  veron perusteen määrityksessä on käytettävä 
suurinta määrää.  
7 artikla 
Veron perustetta koskevat yhteiset säännökset 
Jos arvo, joka on 5 tai 6 artiklan nojalla merkityksellinen veron peru steen määrityksessä, ilmaistaan 
kokonaan tai osittain muuna kuin verottavan jäsenvaltion valuut tana, sovellettava muuntokurssi on 
 
FI 21   FI finanssitransaktioverovelan syntymishetkellä viimeisin kyseisen jäsenvaltion edustavimmilla 
valuuttamarkkinoilla kirjattu myyntikurssi tai ku rssi, joka määritetään mainittujen markkinoiden 
perusteella kyseisen jäsenvaltion vahvistamien sääntöjen mukaisesti.  
8 artikla 
Verokantojen soveltaminen, rakenne ja taso 
1. Jäsenvaltioiden on sovelletta va verovelan syntymisen aikaan voimassa olevia 
finanssitransaktioverokantoja. 
2. Kunkin jäsenvaltion on vahvistettava ve rokannat prosentuaalisena osuutena veron 
perusteesta. 
Kyseisien verokantojen on oltava vähintään  
(a) 0,1 prosenttia 5 artiklassa tarkoitettu jen finanssitransaktioiden osalta;  
(b) 0,01 prosenttia 6 artiklassa tarkoitett ujen finanssitransa ktioiden osalta. 
3. Jäsenvaltioiden on sovellettava samaa verokantaa kaikkiin finanssitransaktioihin, jotka 
kuuluvat samaan ryhmään 2 kohdan a ja b alakohdan nojalla. 
III luku 
Finanssitransaktioveron maksaminen, siihen liittyvät velvoitteet sekä 
veropetosten, veronkierron ja  väärinkäytösten estäminen 
9 artikla 
Henkilö, joka on velvollinen maksamaan fi nanssitransaktioveron veroviranomaisille 
1. Jokaisessa finanssitransaktiossa kunkin finans silaitoksen, joka täyt tää jonkin seuraavista 
edellytyksistä, on maksettava finanssitransaktiovero:  
(a) se on transaktion osapuoli, joka toim ii joko omaan tai toisen henkilön lukuun; 
(b) se toimii transaktion osapuolen nimissä; tai 
(c) transaktio on suoritettu sen lukuun. 
2. Jos finanssilaitos toimii toisen finanssilait oksen nimissä tai lukuun, vain kyseinen toinen 
finanssilaitos on velvollinen maks amaan finanssitransaktioveron. 
3. Transaktion jokaisella osapuolel la, mukaan lukien muut henk ilöt kuin finanssilaitokset, on 
oltava yhdessä ja erikseen velvollisuus maksaa vero, jonka finanssilaitos on velvollinen maksamaan kyseisestä transaktiosta, jos mainit tu finanssilaitos ei ole maksanut veroa, 
jonka se on velvollinen maksamaan, 10 ar tiklan 4 kohdassa vahvistettuun määräaikaan 
mennessä. 
4. Jäsenvaltiot voivat säätää, että muut kuin tä män artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut 
henkilöt, jotka ovat velvollisia maksamaan finanssitransaktioveron, on katsottava yhdessä ja erikseen verovelvollisiksi. 
 
FI 22   FI 10 artikla 
Säännökset, jotka liittyvät finanssitransaktioveron maksamise lle asetettuihin määräaikoihin, 
velvoitteisiin, joiden tarkoituksena on varmis taa veronmaksu, ja veronmaksun tarkistamiseen 
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä re kisteröinti-, kirjanpito- ja ilmo itusvelvoitteista sekä muista 
velvoitteista, joiden tarkoituksena on varmis taa, että veroviranomaisille maksettava 
finanssitransaktiovero maks etaan tosiasiallisesti.  
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että jokainen henkilö, 
joka on velvollinen maksamaan finanssitr ansaktioveron, antaa veroviranomaisille 
veroilmoituksen, jossa on kaikki tiedot,  jotka ovat tarpeen yhden kuukauden aikana 
syntyneen finanssitransaktioverosaatavan m äärän laskemiseksi, mukaan lukien kunkin 
verokannan mukaan verotettavien  transaktioiden kokonaisarvo. 
Finanssitransaktioveroilmoitus on annetta va sitä kuukautta seuraavan kuukauden 
kymmenenteen päivään mennessä, jona finanssitransaktioverovelka syntyi. 
3. Jos finanssilaitokset eivät kuulu di rektiivin 2004/39/EY 25 artiklan 2 kohdan 
soveltamisalaan, jäsenvaltioiden on varmistetta va, että kaikkiin niiden joko omissa tai 
toisen henkilön nimissä ja omaan ta i toisen henkilön lukuun suorittamiin 
finanssitransaktioihin liittyvät tiedot pidetä än vähintään viiden vuode n ajan toimivaltaisen 
viranomaisen käytettävissä. 
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että finanssitransaktioverovelka maksetaan 
veroviranomaisille ajoissa 
(a) hetkellä, jona verovelka syntyy, jos transaktio suorit etaan sähköisesti; 
(b) kaikissa muissa tapauksissa kolmen työpä ivän kuluessa hetkestä, jona verovelka 
syntyy. 
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava , että asiassa toim ivaltaiset viranomaiset tarkistavat, onko 
vero maksettu oikein. 
11 artikla 
Veropetosten, veronkierron ja väärinkäytös ten estämiseen lii ttyvät erityissäännökset 
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä verope tosten, veronkierron ja väärinkäytösten 
estämiseksi. 
2. Komissio voi antaa 13 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joissa määritetään 
toimenpiteet, jotka jäsenvaltioide n on toteutettava 1 kohdan nojalla. 
3. Jäsenvaltioiden on tarvitt aessa sovellettava säännöksiä , jotka unioni on antanut 
hallinnollisesta yhteistyöstä ve roasioissa, ja erityisesti ne uvoston direktiivejä 2011/16/EY 
ja 2010/24/EU. Niiden on myös käytettävä jo  voimassa olevia ilmoitusvelvoitteita ja 
tietojen säilytysvelvoitteita, jotka liittyvät finanssitransaktioihin. 
 
FI 23   FI IV luku 
Loppusäännökset 
12 artikla 
Muut finanssitransaktioista kannettavat verot 
Jäsenvaltiot eivät saa pitää voima ssa tai ottaa käyttöön muita fina nssitransaktiois ta kannettavia 
veroja kuin tämän direktiivin soveltamisalaan  kuuluvan finanssitransaktioveron tai neuvoston 
direktiivissä 2006/112/EY30 säädetyn arvonlisäveron. 
13 artikla 
Siirretyn säädösvallan käyttäminen 
1. Siirretään komissiolle valta antaa delego ituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin 
edellytyksin. 
2. Siirretään 2 artiklan 2 kohdassa  ja 11 artiklan 2 kohdassa tar koitettu valta komissiolle 
määräämättömäksi ajaksi 18 artikla ssa tarkoitetusta ajankohdasta. 
3. Neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 2 ar tiklan 2 kohdassa ja 11 artiklan 2 kohdassa 
tarkoitetun säädösvallan sii rron. Peruuttamispäätöksellä lope tetaan tuossa päätöksessä 
mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä , tai jonakin myöhempänä, päätöksessä 
mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo  voimassa olevien delegoitujen säädösten 
pätevyyteen. 
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun sääd öksen, komissio antaa säädöksen tiedoksi 
neuvostolle. 
5. Edellä olevan 2 artiklan 2 kohdan ja 11 artikla n 2 kohdan nojalla annettu  delegoitu säädös 
tulee voimaan ainoastaan, jos neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi neuvosto lle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos 
neuvosto on ennen mainitun määräajan päättymi stä ilmoittanut komissi olle, että se ei 
vastusta säädöstä. Neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella. 
14 artikla 
Tiedottaminen Euroopan parlamentille 
Komission ilmoittaa Euroopan parlamentille hyväksym istään delegoiduista säädöksistä, mainittujen 
säädösten vastustamisesta ja siitä, että ne uvosto on peruuttanut säädösvallan siirron. 
15 artikla 
Direktiivin 2008/7/EY muuttaminen 
Muutetaan direktiivi 2008/7/EY seuraavasti: 
                                                
 
30 EUVL L 347, 11.12.2006, s. 1–118. 
 
FI 24   FI (1) Poistetaan 6 artiklan 1 kohdan a alakohta.  
(2) Lisätään 6 artiklan jälkeen artikla seuraavasti: 
”6 artikla 
Yhteys direktiiviin …/…/EU 
Tämä direktiivi ei rajoita neuvoston direktiivin …/…/EU31 soveltamista.” 
16 artikla 
Uudelleentarkastelulauseke  
Komissio toimittaa neuvostolle joka  viides vuosi ja ensimmäisen ke rran 31 päivään joulukuuta 2016 
mennessä kertomuksen tämän direktiivin täytän töönpanosta ja tarvittaessa ehdotuksen sen 
muuttamisesta.  
Kyseisessä kertomuksessa komissio tarkastelee vähintään finanssitransa ktioveron vaikutuksia 
sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan, fina nssimarkkinoihin ja reaa litalouteen sekä ottaa 
huomioon finanssialan verotuksessa ta pahtuneen kansainvälisen kehityksen. 
17 artikla 
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä  
1. Jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistav a tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät 
lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset  viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2013. Niiden 
on viipymättä toimitettava komissiolle ki rjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä 
säännöksiä ja tätä direktii viä koskeva vastaavuustaulukko.  
Niiden on sovellettava näitä sää nnöksiä 1 päivästä tammikuuta 2014. 
Näissä jäsenvaltioiden antamissa  säädöksissä on viitattava tä hän direktiiviin tai niihin on 
liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä 
siitä, miten viittaukset tehdään. 
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiiv issä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa 
keskeiset kansalliset säännökset  kirjallisina komissiolle. 
                                                 
31 EUVL L …, …, s. … .  
 
FI 25   FI 18 artikla 
Voimaantulo 
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmene ntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu 
Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 
19 artikla 
Osoitus 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 
Tehty Brysselissä 
 Neuvoston puolesta 
 Puheenjohtaja 
 
FI 26   FI LIITE  
SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS  
1. PERUSTIEDOT  EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA   
1.1. Ehdotuksen/aloitteen nimi  
Neuvoston direktiivi yhteisestä finanssitransak tioverojärjestelmästä ja direktiivin 2008/7/EY 
muuttamisesta 
1.2. Toimintalohko(t) toiminto perusteisessa johtamis- ja  budjetointijärjestelmässä 
(ABM/ABB) 
14 05 Veropolitiikka 
1.3. Ehdotuksen/aloitteen luonne   
Ehdotus liittyy uuteen toimeen . 
1.4. Tavoitteet   
1.4.1.  Komission monivuotinen strateginen tavoite, jonka saavuttamista ehdotus tukee 
Rahoitusvakaus 
1.4.2.  Erityistavoitteet sekä toiminto (toiminn ot) toimintoperusteisessa johtamis- ja 
budjetointijärjestelmässä 
Erityistavoite nro 3  
Kehittää uusia verokannustimia ja toimia, joilla tuetaan EU:n toimenpidetavoitteita Toiminto (toiminnot) toimintoperusteisess a johtamis- ja budjetointijärjestelmässä
 
Osasto 14 – Verotus ja tulliliitto; ABB 05 Veropolitiikka 
1.4.3.  Odotettu tulos 
Finanssipalveluiden sisämarkkinoiden pirstoutumisen  välttäminen, sillä kansallisella tasolla ollaan 
ottamassa käyttöön yhä enemmän koordinoimattomia verotoimenpiteitä 
Sen varmistaminen, että rahoituslaitokset os allistuvat kohtuullisella osuudella viimeisimmän 
kriisin kustannusten kattamiseen, ja sen varmista minen, että alaa verotetaan tasapuolisesti 
verrattuna muihin aloihin 
Tarkoituksenmukaisten esteiden luominen transaktio ille, joihin liittyy kohtuuttoman suuria riskejä, 
ja tulevien kriisien välttämiseen tähtäävien sääntelytoimenpiteiden täydentäminen. 
 
FI 27   FI 1.5. Ehdotuksen/aloitteen perustelut 
1.5.1.  Tarpeet, joihin ehdotuksella/alo itteella vastataan lyhyellä  tai pitkällä  aikavälillä 
Edistetään yleisen vakaustavoitteen saavut tamista EU:ssa finanssikriisin jälkeen 
1.5.2.  EU:n osallistumisesta saatava lisäarvo 
Vain EU:n tason toimet mahdollistavat sen, e ttä finanssimarkkinoiden pirstoutuminen eri 
toimialoilla ja eri maissa voidaan välttää ja että EU:n finanssilaitosten yhtäläinen kohtelu ja viime 
kädessä sisämarkkinoiden moitteeton toiminta saadaan varmistettua. 
1.5.3.  Vastaavista toimista saadut kokemukset 
Edellä mainitut kolme tavoitetta saavuttavan laaj apohjaisen finanssitransaktioveron käyttöönotto 
kansallisella tasolla ilman vakavia siirtymisv aikutuksia on osoittautunut lähes mahdottomaksi 
(Ruotsin esimerkki). 
1.5.4.  Yhteensopivuus muiden kyseeseen tulevien väli neiden kanssa ja m ahdolliset synergiaedut 
Verot ovat osa maailmanlaajuista kriisinratk aisukehystä. Lisäksi komissio on ehdottanut 
finanssitransaktioverosta kertyvien tulo jen käyttöä tulevina omina varoina. 
1.6. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto   
Ehdotuksen mukaisen toiminnan kestoa ei ole rajattu . 
1.7. Hallinnointitapa (hallinnointitavat)   
Ehdotuksella on vaikutuksia EU:n  talouteen, sillä se kasvatta a hallinnollisia kustannuksia. 
Komissio hallinnoi suoraan keskitetysti  
Välillinen keskitetty hallinnointi , jossa täytäntöönpanotehtäviä on siirretty 
henkilöille, joille on annettu tehtäväksi toteutta a Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osaston 
mukaisia erityistoimia ja jotka nimetään varainhoitoasetuksen 49 artiklan mukaisessa perussäädöksessä 
Hallinnointi yhteistyössä  jäsenvaltioiden kanssa  
Hajautettu hallinnointi  yhteistyössä kolmansien maiden kanssa 
Hallinnointi yhteistyössä  kansainvälisten järjestöjen kanssa (tarkennettava)  
2. H
ALLINNOINTI  
2.1. Seuranta- ja raportointisäännöt   
Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheellisia toim enpiteitä, mukaan lukien tarkistustoimenpiteet, 
finanssitransaktioveron kantamisek si asianmukaisesti ja ajallaan. 
 
FI 28   FI Vastuu säännösten antamisesta veron maksamis en varmistamiseksi sekä asianmukaisen 
maksamisen seuraamiseksi ja tarkistamiseksi toteut ettavista aiheellisista toimenpiteistä jätetään 
jäsenvaltioille. 
2.2. Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä  
2.2.1.  Todetut riskit 
1. Viiveet direktiivin saattamisessa osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. 
2. Veropetosten, veronkierron ja väärinkäytösten riski 
3. Siirtymisriski 
2.2.2.  Valvontamenetelmä(t)   
Direktiivin 11 artiklassa mainitaan  veropetosten, veronkierron ja  väärinkäytösten estämiseen 
liittyvät erityissäännökse t: delegoidut säädökset ja halli nnollinen yhteistyö veroasioissa. 
Siirtymisriskiä hillitään asianmukaisten verokant ojen valinnalla ja veron perusteen laajalla 
määritelmällä. 
2.3. Toimenpiteet petosten ja sään töjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi   
Ilmoitetaan käytössä olevat ja suunnite llut torjunta- ja suojatoimenpiteet 
3. EHDOTUKSEN/ALOITTEEN  ARVIOIDUT  RAHOITUSVAIKUTUKSET   
3.1. Kyseeseen tulevat monivuotisen rahoit uskehyksen otsakkeet  ja menopuolen 
budjettikohdat 
• Talousarviossa jo olevat budjettikohdat  
Monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden ja  budjettikohtien mukais essa järjestyksessä . 
Budjettikohta  Määräraha-  
laji Rahoitusosuudet  
Moniv. 
rahoitus-
kehyksen 
otsake  Numero  [Nimi………………]
 JM/EI-JM 
(1) EFTA-
mailta2 ehdokas-
mailta3 kolman-silta 
mailta  varainhoito-
asetuksen 
18 artiklan 
1 kohdan 
aa alakohdassa 
tarkoitetut 
rahoitus-
osuudet  
 [XX.YY.YY.YY] JM/EI-JM  KYLLÄ/EI KYLLÄ/ KYLLÄ/EI  KYLLÄ/EI  
                                                 
1 JM = jaksotetut määrärahat; EI-JM = jaksottamattomat määrärahat. 
2 EFTA: Euroopan vapaakauppaliitto.  
3 Ehdokasmaat ja soveltuvin osin Länsi-Balkanin mahdolliset ehdokasmaat. 
 
FI 29   FI  EI 
• Uudet perustettaviksi esitetyt budjettikohdat  
Monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden ja  budjettikohtien mukais essa järjestyksessä . 
Budjettikohta  Määräraha- 
laji Rahoitusosuudet  
Moniv. 
rahoitus-
kehyksen 
otsake  Numero  
[Nimi….…………..]  JM/EI-JM  EFTA-
mailta  ehdokas-
mailta  kolman-
silta mailta  varainhoito-
asetuksen 18 
artiklan 1 
kohdan aa 
alakohdassa 
tarkoitetut 
rahoitus-
osuudet  
 [XX.YY.YY.YY] 
  KYLLÄ/EI KYLLÄ/EI KYLLÄ/EI  KYLLÄ/EI  
3.2. Arvioidut vaikutukset menoihin   
3.2.1.  Yhteenveto arvioiduista  vaikutuksista menoihin   
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)  
Monivuotisen 
rahoituskehyksen 
otsake:  Numero  [Nimi….…………………………………………………………….]  
 
PO: <…….>    
vuosi 
N4 vuosi
N+1 vuo
-si
N+
2 vuo-
si 
N+3 …ja näitä seuraavat 
vuodet (ilmoitetaan 
kaikki vuodet, joille 
ehdotuksen/aloitteen 
vaikutukset ulottuvat, 
ks. kohta 1.6)  YHT.  
y Toimintamäärärahat          
Sitoumukset  (1)         Budjettikohdan 
numero  Maksut  (2)         
Sitoumukset  (1a)         Budjettikohdan 
numero  Maksut  (2a)         
Tiettyjen ohjelmien määrärahoista katettavat 
hallintomäärärahat5          
Budjettikohdan 
numero   (3)         
                                                 
4 Vuosi n on ehdotuksen/aloitteen toteutuksen aloitusvuosi. 
5 Tekninen ja/tai hallinnollinen apu sekä EU:n ohjelmien ja/tai toimien toteuttamiseen liittyvät tukimenot 
(entiset BA-budjettikohdat), epäsuora ja suora tutkimustoiminta. 
 
FI 30   FI Sitoumukset  =1+1a 
+3 – – – – – – – –
<…….> PO:n 
määrärahat 
YHTEENSÄ  Maksut  =2+2a 
+3 – – – – – – – –
 
Sitoumukset  (4) – – – – – – – –y Toimintamäärärahat 
YHTEENSÄ  Maksut  (5) – – – – – – – –
y Tiettyjen ohjelmien määrärahoista 
katettavat hallintomäärärahat 
YHTEENSÄ  (6)         
Sitoumukset  =4+ 6 – – – – – – – – Monivuotisen 
rahoituskehyksen  
OTSAKKEESEEN 
<….> 
kuuluvat 
määrärahat 
YHTEENSÄ  Maksut  =5+ 6 – – – – – – – –
Jos ehdotuksella/aloitteella on vaikutuksia useampaan otsakkeeseen:  
Sitoumukset  (4)         y Toimintamäärärahat 
YHTEENSÄ  Maksut  (5)         
y Tiettyjen ohjelmien määrärahoista 
katettavat hallintomäärärahat 
YHTEENSÄ  (6)         
Sitoumukset  =4+ 6 – – – – – – – – Monivuotisen 
rahoituskehyksen   
OTSAKKEISIIN 1-4 
kuuluvat 
määrärahat 
YHTEENSÄ 
(viitemäärä)  Maksut  =5+ 6 – – – – – – – –
 
Monivuotisen rahoituskehyksen otsake:  5 ”Hallintomenot”  
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) 
  vuosi
2013 vuosi
2014 vuosi 
2015 vuosi 
2016 Vuodesta 
2017 
lähtien  
PO: TAXUD  
y Henkilöresurssit  0,254 0,762 0,762 0,762 0,762 
y Muut hallintomenot  0,040 0,036 0,036 0,036 0,036  
TAXUD -PO YHTEENSÄ   0,294 0,798 0,798 0,798 0,798  
 
 
FI 31   FI Monivuotisen rahoituskehyksen
OTSAKKEESEEN 5
kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ  (Sitoumukset 
yhteensä = 
maksut 
yhteensä)  0,294 0,798 0,798 0,798 0,798  
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) 
  vuosi
2013 vuosi
2014 vuosi 
2015 vuosi 
2016 Vuodesta 
2017 
lähtien  
Sitoumukset  0,294 0,798 0,798 0,798 0,798  Monivuotisen rahoituskehyksen  
OTSAKKEISIIN 1–5
kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ  Maksut  0,294 0,798 0,798 0,798 0,798  
3.2.2.  Arvioidut vaikutukset toimintamäärärahoihin   
– X Ehdotus/aloite ei edelly tä toimintamäärärahoja. 
3.2.3.  Arvioidut vaikutukset hallintomäärärahoihin 
3.2.3.1.  Yhteenveto   
– X Ehdotus/aloite edellyttää hall intomäärärahoja seuraavasti: 
milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) 
 vuosi 
2013 vuosi 
2014 vuosi 
2015 vuosi 
2016 Vuodesta  
2017 lähtien  
  
Monivuotisen 
rahoituskehyksen 
OTSAKE 5       
Henkilöresurssit  0,254 0,762 0,762 0,762 0,762 
Muut hallintomenot  0,040 0,036 0,036 0,036 0,036  
Monivuotisen 
rahoituskehyksen 
OTSAKE 5, välisumma  0,294 0,798 0,798 0,798 0,798  
 
Monivuotisen 
rahoituskehyksen 
OTSAKKEESEEN 5 
sisältymättömät6       
Henkilöresurssit       
                                                 
6 Tekninen ja/tai hallinnollinen apu sekä EU:n ohjelmien ja/tai toimien toteuttamiseen liittyvät tukimenot 
(entiset BA-budjettikohdat), epäsuora ja suora tutkimustoiminta. 
 
FI 32   FI Muut  
hallintomenot       
Monivuotisen 
rahoituskehyksen  
OTSAKKEESEEN 5 
sisältymättömät, 
välisumma  – – – – –
 
YHT.  0,294 0,798 0,798 0,798 0,798  
3.2.3.2.  Henkilöresurssien arvioitu tarve   
– X Ehdotus/aloite edellyttää henk ilöresursseja seuraavasti: 
Arvio kokonaislukuina (tai enintään yhden desimaalin tarkkuudella) 
                                                 
7 CA = sopimussuhteiset toimihenkilöt; INT = vuokrahenkilöstö (”Intérimaire”); JED = ”Jeune Expert en 
Délégation” (nuoremmat asiantuntijat lähetystöissä); LA = paikalliset toimihenkilöt; SNE = kansalliset 
asiantuntijat. 
8 Toimintamäärärahoista katettavan ulkopuolisen henk ilöstön enimmäismäärä (entiset BA-budjettikohdat). 
9 Etenkin rakennerahastot, Euroopan maaseudun kehittä misen maatalousrahasto (maaseuturahasto) ja Euroopan 
kalatalousrahasto.  
vuosi
2013 vuosi
2014 vuosi 
2015 vuosi 
2016 Vuodesta 
2017 
lähtien  
y Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja 
väliaikaiset toimihenkilöt)       
14 01 01 01 (päätoimipaikka ja komission edustustot EU:ssa)  0,254 0,762 0,762 0,762 0,762 
14 01 01 02 (lähetystöt)  p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
14 01 05 01 (epäsuora tutkimustoiminta)  p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
10 01 05 01 (suora tutkimustoiminta)  p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
y Ulkopuolinen henkilöstö (k okoaikaiseksi muutettuna)7      
14 01 02 01 (kokonaismäärärahoista katettavat sopimussuhteiset 
toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat)  p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
14 01 02 02 (sopimussuhteiset ja paikalliset toimihenkilöt, 
vuokrahenkilöstö, nuoremmat asiantuntijat ja kansalliset asiantuntijat 
EU:n ulkopuolisissa edustustoissa)  p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
- päätoimipaikassa9 p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
XX 01 04 yy8 
-edustustoissa  p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
XX 01 05 02 (epäsuora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset 
toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat)  p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
10 01 05 02 (suora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, 
vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat)  p.m. p.m. p.m. p.m. p.m. 
Muu budjettikohta (mikä?)       
YHT.  0,254 0,762 0,762 0,762 0,762 
 
FI 33   FI 14 viittaa kyseessä olevaan toim intalohkoon eli talousarvion osastoon. 
Henkilöresurssien tarve katetaan toimen hallinnointi in jo osoitetulla pääosaston henkilöstöllä ja/tai 
pääosastossa toteutettuje n henkilöstön uudelleenjärjestelyjen tul oksena saadulla henkilöstöllä sekä 
tarvittaessa sellaisilla lisäresur sseilla, jotka toimea hallinnoiva pääosasto voi saada käyttöönsä 
vuotuisessa määrärahojen jakomene ttelyssä talousarvion puitteissa. 
Kuvaus henkilöstön tehtävistä: 
Virkamiehet ja 
väliaikaiset 
toimihenkilöt  TAXUD-PO:n nykyisissä henkilöstöjärjestelyissä ei varsinaisesti oteta huomioon yhteistä 
finanssitransaktioverojärjestelmää, vaan järjestelmän käyttöönotto edellyttää sisäisiä 
siirtoja. Vastuuvirkamiesten päätehtäviä ovat veron käytännön toimintaan liittyvien teknisten seikkojen määritys neuvotteluprosessin helpottamiseksi, veron täytäntöönpanon 
seuranta, oikeudellisten tulkintojen ja valmisteluasiakirjen laadinta, osallistuminen 
veronkierron ja väärinkäytösten torjunnasta annettavia säännöksiä koskevien delegoitujen säädösten laadintaan, rikkomisesta johtuvien menettelyiden valmistelu tarpeen mukaan jne.
 
3.2.4.  Yhteensopivuus nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen kanssa   
– X Ehdotus/aloite on nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen mukainen. 
3.2.5.  Ulkopuolisten tahojen osallistuminen rahoitukseen   
– Ehdotuksen/aloitteen rahoittamiseen ei osallistu ulkopuolisia tahoja.  
3.3. Arvioidut vaikutukset tuloihin   
– X Ehdotuksella/aloitteella ei  ole vaikutuksia tuloihin.