Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuontia koskevan lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta /* COM/2013/0760 final - 2013/0370 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tämä ehdotus koskee muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11. kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 10 artiklan soveltamista. Yleinen tausta Ehdotus perustuu perusasetuksen soveltamiseen ja tutkimukseen, joka tehtiin perusasetuksessa säädettyjen sisältöä ja menettelyjä koskevien vaatimusten mukaisesti. Voimassa olevat aiemmat säännökset Samaa tuotetta koskevat väliaikaiset polkumyyntitoimenpiteet otettiin käyttöön komission asetuksella (EU) N:o 513/2013 (EUVL L 152, 5.6.2013, s. 5). Rinnakkainen ehdotus lopullisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöön ottamiseksi. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ei sovelleta. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Intressitahojen kuuleminen Menettelyn osapuolilla on perusasetuksen säännösten mukaisesti ollut tilaisuus puolustaa etujaan tämän tutkimuksen yhteydessä. Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttö ei ollut tarpeen. Vaikutusten arviointi Ehdotus perustuu perusasetuksen täytäntöönpanoon. Perusasetuksessa ei säädetä yleisestä vaikutusten arvioinnista, mutta se sisältää tyhjentävän luettelon arvioitavista edellytyksistä. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Komissio pani 8. marraskuuta 2012 vireille Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot ja kiekot) tuontia koskevan tukien vastaisen menettelyn. Tutkimus osoitti, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti tapahtuu tuetusti ja että tämä on aiheuttanut vahinkoa unionin tuotannonalalle. Tutkimuksessa todettiin myös, että tuen vastaisten toimenpiteiden käyttöönotto ei ollut unionin edun vastaista. Sen vuoksi ehdotetaan, että neuvosto hyväksyy oheisen asetusehdotuksen, jotta voidaan ottaa käyttöön lopulliset tuen vastaiset toimenpiteet Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuonnissa. Toimenpiteiden kohteena olevan tuotteen määritelmään eivät kuulu kiekot, jotka olivat alunperin osa tutkimusta. Tämä johtuu siitä, että kiekoilla on erityisominaisuuksia, jotka eroavat tarkasteltavana olevasta tuotteesta. Oikeusperusta Neuvoston asetus (EY) N:o 597/2009, annettu 11 päivänä kesäkuuta 2009, muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta. Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Toimintatapa on kuvattu edellä mainitussa perusasetuksessa, eikä mahdollisuutta kansallisiin päätöksiin anneta. Vaatimusta, jonka mukaan unionille, kansallisille viranomaisille, alue- ja paikallisviranomaisille, talouden toimijoille ja kansalaisille aiheutuvan taloudellisen ja hallinnollisen rasituksen olisi pysyttävä mahdollisimman pienenä ja oltava oikeassa suhteessa tavoitteeseen, ei sovelleta. Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Muut sääntelytavat eivät soveltuisi, koska perusasetuksessa ei säädetä muista vaihtoehdoista. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. 2013/0370 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuontia koskevan lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009[1] ja erityisesti sen 17 artiklan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan, sekä katsoo seuraavaa: 1. MENETTELY 1.1. Vireillepano (1) Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, ilmoitti Euroopan unionin virallisessa lehdessä 8 päivänä marraskuuta 2012 julkaistulla ilmoituksella[2], jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, tiettyjen Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’ tai ’asianomainen maa’, peräisin olevien kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot ja kiekot) tuontia unioniin koskevan tukien vastaisen menettelyn vireillepanosta. (2) Tukien vastainen menettely pantiin vireille, kun EU ProSun, jäljempänä ’valituksen tekijä’, esitti 26 päivänä syyskuuta 2012 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 25 prosenttia kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien kokonaistuotannosta unionissa. Valituksessa esitetty alustava näyttö kyseisen tuotteen tuetusta tuonnista ja siitä johtuvasta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi perusteeksi menettelyn aloittamiselle. (3) Ennen menettelyn aloittamista komissio ilmoitti muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009[3], jäljempänä ’perusasetus’, 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti Kiinan viranomaisille saaneensa asianmukaisesti asiakirjanäytöllä vahvistetun valituksen, jonka mukaan Kiinasta peräisin olevien kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Kiinan viranomaisille ehdotettiin neuvottelujen aloittamista, jotta valituksen kohteena oleva tilanne voitaisiin selvittää ja päästä molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun. Kiinan viranomaiset hyväksyivät neuvottelutarjouksen, minkä jälkeen neuvotteluja käytiin. Neuvottelujen aikana ei päästy molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun. Kiinan viranomaiset tekemät huomautukset valituksessa luetelluista järjestelmistä, jotka eivät mahdollista tasoitustoimenpiteiden käyttöönottoa, otettiin kuitenkin huomioon. Kiinan viranomaisilta saatiin kannanottoja neuvottelujen jälkeen. 1.2. Rinnakkainen polkumyyntimenettely (4) Komissio ilmoitti Euroopan unionin virallisessa lehdessä 6 päivänä syyskuuta 2012 julkaistulla ilmoituksella[4] Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot ja kiekot) tuontia unioniin koskevan polkumyyntimenettelyn vireillepanosta. (5) Komissio otti 6 päivänä kesäkuuta 2013 asetuksella (EU) N:o 513/2013[5], jäljempänä ’väliaikaista polkumyyntitullia koskeva asetus’, käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot ja kiekot) tuonnissa. (6) Tässä tukien vastaisessa ja rinnakkaisessa polkumyynnin vastaisessa tutkimuksessa tehdyt vahinkoanalyysit perustuvat samaan unionin tuotannonalan, edustavien unionin tuottajien sekä tutkimusajanjakson määritelmään ja johtivat täysin samanlaisiin päätelmiin, ellei toisin mainita. Tätä pidettiin asianmukaisena, jotta voitiin järkeistää vahinkoanalyysi ja tehdä johdonmukaiset päätelmät molemmissa menettelyissä. Tästä syystä kummassa tahansa menettelyssä esitetyt vahinkoa koskevat huomautukset otettiin huomioon molemmissa menettelyissä. 1.3. Rekisteröinti (7) Valituksen tekijän pyynnöstä, jonka tukena oli vaadittu näyttö, komissio antoi 1 päivänä maaliskuuta 2013 asetuksen (EU) N:o 182/2013, jolla asetettiin Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot ja kiekot) tuonti kirjaamisvelvoitteen alaiseksi 6 päivästä maaliskuuta 2013. (8) Jotkin asianomaiset osapuolet väittivät, että päätös tuonnin kirjaamisesta oli perusteeton, koska perusasetuksen 24 artiklan 5 kohdan mukaiset edellytykset eivät täyttyneet. Näiden väitteiden tueksi ei kuitenkaan esitetty mitään näyttöä eivätkä ne perustuneet tosiseikkoihin. Tehdessään päätöstä tuonnin kirjaamisesta komissiolla oli riittävästi alustavaa näyttöä, joka oikeutti tuonnin kirjaamisen, etenkin absoluuttisen tuonnin ja markkinaosuuden jyrkkä kasvu. Tätä koskevat väitteet oli siksi hylättävä. 1.4. Menettelyn osapuolet (9) Komissio ilmoitti menettelyn vireillepanosta virallisesti valituksen tekijälle, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, tiedossa oleville vientiä harjoittaville tuottajille Kiinassa, Kiinan viranomaisille ja tiedossa oleville tuojille. Asianomaiset osapuolet saivat tilaisuuden esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa vahvistetussa määräajassa. (10) Koska vientiä harjoittavia tuottajia, unionin tuottajia ja etuyhteydettömiä tuojia oli ilmeisen runsaasti, kaikkia tiedossa olevia vientiä harjoittavia tuottajia ja etuyhteydettömiä tuojia pyydettiin ilmoittautumaan komissiolle ja toimittamaan vireillepanoilmoituksen mukaisesti perustiedot tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvästä liiketoiminnastaan 38 kappaleessa määritellyn tutkimusajanjakson ajalta. Tätä tietoa pyydettiin perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti, jotta komissio voisi päättää otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valita otoksen. Asiassa kuultiin myös Kiinan viranomaisia. (a) Vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta (11) Alustavassa vaiheessa 121 kiinalaista vientiä harjoittavaa tuottajaa/tuottajaryhmää toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen. Yhteistyössä toimineiden yritysten osuus Kiinan viennin kokonaismäärästä oli yli 80 prosenttia. Vientiä harjoittavilta tuottajilta saatujen tietojen perusteella komissio ehdotti alustavasti perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti, että otokseen valittaisiin seitsemän vientiä harjoittavaa tuottajaa/vientiä harjoittavien tuottajien ryhmää. (12) Otokseen valitut seitsemän yritysryhmää muodostuvat kolmesta yhteistyössä toimivasta viejästä, joilla on suurin moduulien vientimäärä, kahdesta yhteistyössä toimivasta viejästä, joilla on suurin kennojen vientimäärä, ja kahdesta yhteistyössä toimivasta viejästä, joilla on suurin kiekkojen vientimäärä. Tätä seitsemän vientiä harjoittavien tuottajien ryhmän otosta käytettiin perustana määritettäessä tukitasoa näiden ryhmien osalta sekä tukitasoa kaikkien yhteistyössä toimimattomien otokseen kuulumattomien vientiä harjoittavien tuottajien osalta, kuten perusasetuksen 15 artiklan 2 ja 3 kohdassa vaaditaan. Kuten 46 kappaleessa selitetään, komissio jätti kiekot tuotteen määritelmän ulkopuolelle tutkimuksen lopullisessa vaiheessa. Jotkin yritykset valittiin otokseen sen perusteella, että niillä oli suurimmat kiekkojen vientimäärät. Kun kuitenkin otetaan huomioon, että komissio oli jo tutkinut näitä yrityksiä ja tarkastanut niiden toimittamat tiedot ja että kaikilla näillä yrityksillä oli merkittävää moduulien ja/tai kennojen vientiä, otoksen muuttamista ei pidetty tarpeellisena. (13) Otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien lukumäärä oli lopulta kahdeksan yritystä/ryhmää. Tämä johtuu siitä, että vaikka alunperin ilmoitettiin, että Jinko Solar Co. Ltd ja Renesola Jiangsu Ltd. ovat etuyhteydessä toisiinsa, myöhemmin kävi ilmi, että näin ei ole. (b) Unionin tuottajia koskeva otanta (14) Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se oli alustavasti valinnut unionin tuottajia edustavan otoksen. Kaikille tiedossa oleville unionin tuottajille ja tuottajien järjestöille ilmoitettiin unionin tuottajien alustavan otoksen valinnasta. Tähän alustavaan otokseen kuului yhdeksän unionin tuottajaa niistä noin 215:stä unionin tuottajasta, joiden tiedettiin ennen tutkimuksen vireillepanoa tuottavan samankaltaista tuotetta; otos valittiin sellaisen suurimman edustavan tuotantomäärän perusteella – ottaen huomioon tuottajien myyntimäärä ja maantieteellinen sijainti – joka ne voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Varmistettiin, että otokseen kuului sekä vertikaalisesti integroituneita että integroitumattomia unionin tuottajia. Asianomaisia osapuolia kehotettiin myös esittämään kantansa alustavasta otoksesta. (15) Useat asianomaiset osapuolet esittivät seuraavia vastalauseita unionin tuottajia koskevasta alustavasta otoksesta: i) Jotkin osapuolet katsoivat, että alustavasti valitusta otoksesta toimitetut tiedot eivät olleet riittäviä ja estivät niitä esittämästä merkityksellisiä huomautuksia ehdotetusta otoksesta. Ne arvostelivat erityisesti sitä, että unionin tuottajien identiteetti pidettiin luottamuksellisena, ja pyysivät, että ne jäsenvaltiot, joissa otokseen valitut unionin tuottajat sijaitsivat, olisi paljastettava samoin kuin valittujen unionin tuottajien tuotannon osuus aurinkosähkömoduulien ja kennojen kokonaistuotantomäärästä sekä otokseen valittujen yksittäisten yritysten ja koko otoksen prosenttiosuus tuotannosta ja myynnistä. ii) Otoksen valintaan käytetty menetelmä kiistettiin sillä perusteella, että siinä sekoitettiin kolme eri vaihetta eli tutkimuksen vireillepanolle annettu tuki, unionin tuotannonalan määrittely sekä otanta. Sen vuoksi väitettiin, että oli epäselvää, oliko unionin tuotannonala määritelty jo otosta valittaessa ja voitaisiinko otosta sen vuoksi pitää edustavana. Koska unionin tuotannonalaa ei määritetty otantavaiheessa, asianomaiset osapuolet eivät pystyneet varmistamaan, oliko alustava otos edustava ja voitaisiinko unionin tuotannonalan tilannetta tutkimusajanjaksolla (määritelmä 38 kappaleessa) näin ollen arvioida oikein otoksen perusteella. Lisäksi väitettiin, että oli epäasianmukaista valita alustava otos niiden vastausten perusteella, jotka unionin tuottajat toimittivat tutkimuksen vireillepanolle annettavaa tukea koskevaan tutkimukseen. iii) Lisäksi väitettiin, että alustava otos valittiin pelkästään niistä yrityksistä, jotka olivat ilmoittaneet tukevansa tätä tutkimusta. iv) Yksi osapuoli väitti, että koska vertikaalisesti integroituneet yritykset kuuluvat alustavaan otokseen, kennojen tuotantomäärä saattaa kaksin- tai kolminkertaistua, mikä asettaa otoksen yleisen edustavuuden kyseenalaiseksi. Se vaati, että vertikaalisesti integroituneiden tuottajien osalta otetaan huomioon vain moduulien muttei kennojen tuotantomäärää. v) Sama osapuoli väitti, että tiedot, joiden perusteella otos valittiin, olivat ainakin osittain epäluotettavia, millä saattoi olla vaikutusta koko alustavan otoksen edustavuuteen. vi) Yksi osapuoli toimitti luettelon, johon väitetysti sisältyi vielä noin 150 samankaltaisen tuotteen unionin tuottajaa, ja vaati, että ne olisi pitänyt ottaa huomioon unionin tuottajien otoksen valinnassa. (16) Osapuolten esiin ottamiin seikkoihin vastattiin seuraavasti: Unionin tuottajat pyysivät, että niiden nimet pidetään luottamuksellisina vastatoimien riskin vuoksi. Unionin tuottajiin kohdistettiinkin uhkauksia, jotka koskivat niiden liiketoiminnan vahingoittamista sekä unionissa että sen ulkopuolella. Komissio katsoi, että pyynnöt olivat riittävän perusteltuja, jotta niihin voitiin suostua. Otokseen valittujen yksittäisten unionin tuottajien sijainnin tai tuotanto- ja myyntiosuuden paljastaminen olisi voinut helposti paljastaa kyseisen tuottajan identiteetin, joten tätä koskeva vaatimus oli hylättävä. (17) Komissio ei ”sekoittanut” tutkimuksen vireillepanolle annetun tuen määrittämistä, unionin tuotannonalan määrittelyä sekä alustavan otoksen valintaa, koska nämä vaiheet olivat riippumattomia toisistaan ja niistä päätettiin erikseen. Ei osoitettu, missä määrin unionin tuottajien – tutkimuksen vireillepanolle annetun tuen tutkimisen yhteydessä – toimittamien tuotanto- ja myyntitietojen käyttö oli vaikuttanut otoksen edustavuuteen. Unionin tuotannonala oli määritelty alustavasti vireillepanon yhteydessä. Kaikkia saatavilla olevia tietoja, jotka koskivat unionin tuottajia, mukaan luettuna valituksessa toimitetut ja unionin tuottajilta ja muilta osapuolilta ennen tutkimuksen vireillepanoa kerätyt tiedot, käytettiin alustavasti unionin kokonaistuotannon vahvistamiseen tutkimusajanjaksolla, joka määritellään 38 kappaleessa. (18) Kaikkia unionin tuottajia, jotka vastasivat tutkimuksen vireillepanolle annettavaa tukea koskeviin kysymyksiin, tarkasteltiin otoksen sisällyttämisen kannalta riippumatta siitä, tukivatko vai vastustivatko ne tutkimusta vai ilmaisivatko mitään mielipidettä siitä. Tämän vuoksi väite hylättiin. (19) Kaksin- tai kolminkertaiseen laskemiseen liittyvät seikat otettiin huomioon alustavaa otosta valittaessa. Kävi ilmi, että vertikaalisesti integroituneiden unionin tuottajien kennojen tuotannon ja myynnin huomiotta jättämisessä ei otettaisi huomioon kennojen tuotannon sitä osaa, joka myytiin vapailla markkinoilla. Sen vuoksi katsottiin, että kennojen myynnin jättäminen pois kokonaistuotantomäärästä ei välttämättä johtaisi edustavampaan otokseen. Otoksen edustavuutta ei määritetty pelkästään tuotantomäärän perusteella vaan myös maantieteellisen jakautumisen ja vertikaalisesti integroituneiden ja ei-integroituneiden tuottajien tasapuolisen edustuksen perusteella. Tuotantomäärän suhteellinen edustavuus laskettiin samankaltaisen tuotteen kunkin lajin tasolla. Tällä perusteella katsottiin, että alustavan otoksen valintamenetelmä oli järkevä, minkä vuoksi otoksen katsotaan edustavan tutkimuksen kohteena olevan tuotteen unionin tuotannonalaa kokonaisuudessaan. Näin ollen tämä väite hylättiin. Tietojen luotettavuuden osalta voidaan todeta, että otos valittiin valintahetkellä käytettävissä olleiden tietojen perusteella, kuten perusasetuksen 27 artiklassa säädetään. Tutkimuksen vireillepanoa tukevien tietojen luotettavuuden osalta tutkimuksessa ei havaittu mitään näyttöä siitä, että ennen vireillepanoa kerätyissä tiedoissa olisi ollut merkittäviä puutteita. Sen vuoksi voidaan olettaa kohtuudella, että alustavan otoksen valintaperusta oli riittävän luotettava. Näin ollen tämä väite hylättiin. (20) Luettelosta, joka sisälsi noin 150 muuta unionin tuottajaa, on huomattava, että tiedot toimitettiin huomattavasti sen määräajan jälkeen, joka osapuolille oli annettu alustavan otoksen valintaa koskevien huomautusten esittämistä varten ja unionin tuottajille ilmoittautumista ja otokseen sisällyttämisen pyytämistä varten. Lisäksi noin 30 luetteloon sisältyvistä unionin tuottajista oli itse asiassa komission tiedossa otoksen valintahetkellä. Kaikkia unionin tuottajia, jotka ilmoittautuivat vireillepanoilmoituksen julkaisemisen jälkeen, harkittiin otosta valittaessa. Tällä perusteella näillä tekijöillä ei ole ollut vaikutusta otoksen edustavuuteen. Näin ollen tämä väite hylättiin. (21) Huomautusten saamisen jälkeen otoksen kokoonpanoa tarkistettiin sillä perusteella, että oli merkkejä siitä, että yksi otokseen valittu yritys oli sellaisessa tilanteessa, että se ei olisi voinut toimia täysipainoisesti yhteistyössä. Otoksen edustavuuden tason säilyttämiseksi otokseen valittiin vielä yksi unionin tuottaja. Tarkistettuun otokseen kuului näin ollen kymmenen yritystä, jotka valittiin kullakin tuotantotasolla sellaisen suurimman edustavan tuotantomäärän perusteella – ottaen huomioon myyntimäärä unionin markkinoilla ja maantieteellinen sijainti – joka voitiin tutkia kohtuudella käytettävissä olevassa ajassa. Sen jälkeen, kun kiekot jätettiin tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmästä ja näin tutkimuksen soveltamisalasta (ks. 42–46 ja 349 kappale), otos koostui kahdeksasta yrityksestä. Näin ollen unionin tuottajien tarkistetun otoksen osuus – prosentteina koko unionin tuotannosta – moduulien tuotannosta oli 18–21 prosenttia ja kennojen tuotannosta 17–24 prosenttia, ja siihen kuului sekä vertikaalisesti integroituneita että ei-integroituneita tuottajia. Koska tarkat prosenttiosuudet antaisivat mahdollisuuden laskea edellä mainitun otokseen lisätyn unionin tuottajan tuotantomäärän ja näin sen identiteetti voitaisiin määrittää, tarkkoja prosenttilukuja ei voitu ilmoittaa. (22) Ne unionin tuottajat, jotka toimittivat komissiolle otoksen valintaa varten tarvittavia tietoja tässä tukien vastaisessa menettelyssä, olivat samoja kuin ne unionin tuottajat, jotka toimittivat asiaa koskevia tietoja rinnakkain käynnissä olevassa polkumyyntitutkimuksessa. Lisäksi kaikki lopulliseen otokseen polkumyyntitutkimuksessa valitut tuottajat ovat toimittaneet asiaa koskevia tietoja tässä tukien vastaisessa tutkimuksessa, minkä ansiosta komissio pystyi valitsemaan otoksen. Sen vuoksi pidettiin asianmukaisena, että unionin tuottajien lopulliset otokset ovat täysin samat molemmissa menettelyissä. (23) Kiinan viranomaiset toistivat väitteensä, jonka mukaan valituksen tekijöiden ja otokseen valittujen unikonin tuottajien nimien pitäminen luottamuksellisena ei ole perusteltua. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 9 kappaleessa jo todettiin, unionin tuottajat pyysivät nimiensä luottamuksellisena pitämistä vastatoimenpiteiden riskin vuoksi. Komissio katsoi, että pyynnöt olivat riittävän perusteltuja, jotta niihin voitiin suostua. Tietoja, jotka komissiolle toimitettiin näyttönä vastatoimien riskistä, ei voida paljastaa kolmansille osapuolille, koska tämä mitätöisi luottamuksellisuutta koskevan pyynnön. Lisäksi tapauksessa, jossa Kiinan viranomaisten ilmoituksen mukaan unionin tuottaja arvioi kantansa uudelleen ja paljasti identiteettinsä nostamalla tuomioistuimessa kanteen väliaikaista asetusta vastaan, ei ole enää perusteita paljastaa tietoja, joiden perusteella oikeus pysyä nimettömänä myönnettiin, koska identiteetti on jo paljastunut. (24) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen Kiinan koneiden ja elektroniikan tuonti- ja vientikauppakamari (China Chamber of Commerce for Import & Export of Machinery & Electronic Products), jäljempänä ’CCCME’, toisti väitteensä menetelmästä, jota käytettiin unionin tuottajien alustavan otoksen valinnassa. Se väitti erityisesti, että toimielimet eivät olleet ottaneet huomioon 120:tä tuottajaa. Komissio käsitteli tätä seikkaa jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 9 kappaleessa. Lisäksi toimielimet ovat tarkastaneet luettelossa esitettyjen yritysten toiminnan. Kävi ilmi, että luetteloon sisältyi enimmäkseen asentajia, jakelijoita, etuyhteydessä olevia tuojia ja vientiä harjoittavia tuottajia Kiinassa, Taiwanissa ja Intiassa. Sen vuoksi sen perusteella ei voitu osoittaa, että toimielimet olisivat jättäneet huomiotta merkittävän määrän unionin tuottajia. CCCME ei myöskään kiistänyt unionin kokonaistuotantoa toimittamalla vaihtoehtoisia lukuja eikä esittänyt mitään näyttöä siitä, että otoksen edustavuus olisi kärsinyt, koska yhtäkään väitetyistä muista unionin tuottajista ei olisi valittu otokseen, jos se olisi ollut komission tiedossa. (c) Etuyhteydettömiä tuojia koskeva otanta (25) Niistä noin 250:stä valituksen tekijän esittämästä etuyhteydettömästä tuojasta, joihin komissio otti yhteyttä, 20 vastasi vireillepanoilmoituksen liitteenä olevaan otantalomakkeeseen: 12 moduulien osalta ja yksi kennojen osalta. Lisäksi seitsemän muuta osapuolta ilmoittautui, mutta ne eivät ilmoittaneet mitään tarkasteltavana olevan tuotteen tuontia tai jälleenmyyntiä. Otos valittiin perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti niin, että katettiin suurin mahdollinen edustava tuontimäärä, joka voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Tällä perusteella etuyhteydettömien tuojien otokseen valittiin kaksi moduulien tuojaa ja yksi kennojen tuoja, joiden osuus asianomaisesta maasta tulevasta kokonaistuonnista oli noin 2–5 prosenttia. Kyselylomakevastausten saamisen jälkeen kävi kuitenkin ilmi, että näistä kolmesta tuojasta yhden ydintoimintaa olivat itse asiassa aurinkovoimalat eikä tarkasteltavana olevan tuotteen kauppa. Toinen tuoja taas toimi moduulien eikä kennojen tuojana. Sen kyselylomakevastauksessa antamat tiedot eivät kuitenkaan olleet laadultaan riittäviä, jotta ne olisi voitu sisällyttää etuyhteydettömien tuojien analyysiin. Tutkimuksessa kävi lisäksi ilmi, että tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnista suurin osa tuli unionin markkinoille sellaisten yritysten kautta, jotka ovat etuyhteydessä vientiä harjoittaviin tuottajiin Kiinassa, tai asentajien tai hankkeen toteuttajien kautta. (26) Rinnakkaisessa polkumyyntitutkimuksessa väliaikaisten polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönoton jälkeen komissio otti yhteyttä muihin tuojiin, jotka olivat jo toimineet yhteistyössä tutkimuksessa vireillepanovaiheessa toimittamalla perustietoja tutkimuksen kohteena olevaan tuotteeseen liittyvästä toiminnastaan vireillepanoilmoituksessa täsmennetyn mukaisesti. Tarkoituksena oli määrittää, voitaisiinko etuyhteydettömien tuojien otoksen kokoa kasvattaa. Kuusi yritystä, joita voitiin pitää tarkasteltavana olevalla tuotteella kauppaa käyvinä (eli sitä ostavina ja jälleenmyyvinä) etuyhteydettöminä tuojina, ilmoittautui ja oli halukkaita toimimaan yhteistyössä tutkimuksessa. Näistä kuudesta viisi vastasi määräajan kuluessa. Saaduista viidestä uudesta vastauksesta vain kolme oli riittävän kattavia, jotta voitiin tehdä merkityksellinen arviointi. Tällä perusteella etuyhteydettömien tuojien otosta laajennettiin niin, että siihen kuului neljä moduulien tuojaa, joiden osuus asianomaisesta maasta tulevasta kokonaistuonnista oli noin 2–5 prosenttia. Kun otetaan huomioon etuyhteydettömien tuojien rakenne (enimmäkseen pieniä ja keskisuuria yrityksiä), ei ollut mahdollisuutta otokseen, joka olisi edustanut suurempaa osuutta, kun otetaan huomioon toimielinten rajalliset resurssit. (d) Kyselylomakkeeseen annetut vastaukset ja tietojen tarkistaminen (27) Komissio lähetti kyselylomakkeen Kiinan edustajille (mukaan luettuna erityislomakkeet seuraaville tahoille: China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, muut asiaan liittyvät rahoituslaitokset sekä valtion omistamat monikiteisen piin, lasin ja alumiinin tuottajat, jotka toimittivat näitä raaka-aineita asianomaiselle tuotannonalalle tutkimusajanjaksolla), kahdeksalle otokseen valitulle kiinalaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle, muille kiinalaisille vientiä harjoittaville tuottajille, jotka pyysivät sitä, otokseen valituille unionin tuottajille, otokseen valituille etuyhteydettömille tuojille sekä alku- ja jatkojalostussektorin toimijoille ja niiden järjestöille, jotka ilmoittautuivat vireillepanoilmoituksessa annetuissa määräajoissa. Komissio otti yhteyttä myös kuluttajia edustavaan järjestöön. (28) Vastauksia saatiin Kiinan viranomaisilta, kaikilta otokseen valituilta vientiä harjoittavilta tuottajilta ja niihin etuyhteydessä olevilta yrityksiltä Kiinassa, viideltä vientiä harjoittavalta tuottajalta, jotka pyysivät yksilöllistä tarkastelua, kaikilta otokseen valituilta unionin tuottajilta, kaikilta otokseen valituilta etuyhteydettömiltä unionin tuojilta sekä 21:ltä alku- ja jatkojalostussektorin toimijalta ja kolmelta niiden järjestöltä. (29) Komissio hankki ja tarkasti kaikki tuetun tuonnin, siitä johtuvan vahingon ja unionin edun määrittämistä varten tarpeellisina pitämänsä tiedot. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien viranomaisten ja rahoituslaitosten, otokseen valittujen yritysten, yhden etuyhteydettömän tuojan, kahden alkujalostussektorin ja neljän jatkojalostussektorin toimijan, järjestöjen ja riippumattoman konsultin toimitiloihin: (a) Kiinan kansantasavallan viranomaiset – Kiinan kauppaministeriö, Beijing, Kiina – Huaxia Bank, Beijing, Kiina – China Development Bank, Beijing, Kiina – Export Import Bank of China, Beijing, Kiina – China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Beijing, Kiina (b) Unionin tuottajat – kahdeksan otokseen valittua unionin tuottajaa (c) Vientiä harjoittavien tuottajien ryhmät (ja niihin etuyhteydessä olevat yritykset) Kiinassa – Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Kiina – Delsolar (Wujiang) Ltd, Kiina – Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd, Kiina – JingAo Group, Kiina – Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Kiina – Yingli Green Energy Holding Company, Kiina – Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd, Kiina – Jinko Solar Co. Ltd, Kiina (d) Etuyhteydetön tuoja unionissa – IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Saksa (e) Alkujalostussektorin toimijat – Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Saksa – WACKER Chemie AG, Burghausen, Saksa (f) Jatkojalostussektorin toimijat – Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Saksa – ValSolar SL, Badajoz, Espanja – Jayme de la Costa, Pedroso, Portugali – Sunedison, Spain Construction, Madrid, Espanja (g) Järjestöt – European Photovoltaic Industry Association, jäljempänä ’EPIA’, Bryssel, Belgia (h) Riippumaton konsultti – Europressedienst, Bonn, Saksa. (30) Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia tarkasteltiin ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon. (31) Tuojia sekä alku- ja jatkojalostussektorin toimijoita edustava AFASE (Association for Affordable Solar Energy) asetti kyseenalaiseksi Europressedienstin tiloihin tehdyn käynnin oikeusperustan sillä perusteella, että riippumaton konsultti ei ole asianomainen osapuoli perusasetuksen 26 artiklan mukaisesti. Päätelmien pitäisi kuitenkin perustua luotettaviin ja tarkastettavissa oleviin tietoihin mahdollisuuksien mukaan. Europressedienst on antanut tietoja makrotaloudellisista indikaattoreista sopimuksen perusteella. Komissio teki sen tiloihin tarkastuskäynnin hyvän hallinnon periaatteiden vuoksi tarkastaakseen niiden tietojen luotettavuuden ja oikeellisuuden, joihin komissio perusti päätelmänsä. (32) Kiinan viranomaiset väittivät, että niiden puolustautumisoikeutta siltä osin kuin on kyse mahdollisuudesta tutustua osapuolten tarkasteltavaksi tarkoitettuun avoimeen asiakirja-aineistoon oli loukattu seuraavista syistä: i) ei-luottamuksellisesta asiakirja-aineistosta puuttui tietoja ilman osoitettua hyvää syytä tai riittävän yksityiskohtaista tiivistelmää tai poikkeuksellisesti ei-luottamuksellista tiivistelmää ei ollut toimitettu, ii) yhden unionin tuottajan koko kyselylomakevastauksen ei-luottamuksellinen versio puuttui ja iii) viiveet unionin tuottajien kyselylomakevastausten ei-luottamuksellisten versioiden saattamisessa osapuolten saataville olivat kohtuuttomat. (33) i) Väitteestä, jonka mukaan avoimesta asiakirja-aineistosta puuttui tietoja, osapuoli ei täsmentänyt, mitä tietoja se tarkoitti. ii) Väite, jonka mukaan koko kyselylomakevastauksen ei-luottamuksellista versiota ei asetettu saataville, oli virheellinen. iii) Otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakkeeseen antamien ei-luottamuksellisten vastausten saataville asettamisen määräajoista kyseiselle osapuolelle oli selvitetty, että kyselylomakkeet lisättiin ei-luottamukselliseen asiakirja-aineistoon vasta kun niiden tiivistelmien kattavuus ja asianmukaisuus oli tarkistettu. Jotta voitiin taata unionin tuottajien oikeus pysyä nimettöminä, varmistettiin myös, että kyselylomakkeiden ei-luottamuksellisista versioista ei käynyt ilmi kyseisen unionin tuottajan identiteetti. Joissakin tapauksissa ei-luottamuksellisen version toimittavan osapuolen oli tämän vuoksi korjattava versiota ennen kuin se voitiin asettaa muiden asianomaisten osapuolten saataville. (34) Joka tapauksessa katsotaan, että tämä ei millään tavalla vaikuttanut osapuolten puolustautumisoikeuteen. Komissio on antanut kaikille asianomaisille osapuolille mahdollisuuden reagoida tarkasteltavaksi tarkoitetun avoimen asiakirja-aineiston sisältämiin tietoihin ajoissa, jotta niiden perustellut ja oikeutetut huomautukset voidaan ottaa huomioon ennen päätelmien tekemistä tutkimuksessa. Kyseisellä asianomaisella osapuolelle oli kaikki mahdollisuudet kommentoida otokseen valittujen unionin tuottajien kyselylomakkeita myös alustavien ja lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen. Vaikka päätelmien ilmoittaminen ja mahdollisuus tutustua osapuolten tarkasteltavaksi tarkoitettuun avoimeen asiakirja-aineistoon perustuvat eri säännöksiin, on huomattava, että asianomaisilla osapuolilla oli runsaasti mahdollisuuksia kommentoida kaikkien osapuolten tutkimukseen toimittamia kaikkia tietoja. Tästä syystä väite oli hylättävä. (35) Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen tasoitustullin käyttöönottoa Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien tai sieltä lähetettyjen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkömoduulien ja niiden keskeisten komponenttien (kennot) tuonnissa, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Kaikille osapuolille annettiin määräaika, johon mennessä niillä oli mahdollisuus esittää huomautuksensa lopullisista päätelmistä. (36) Kaikkia asianomaisten osapuolten toimittamia huomautuksia tarkasteltiin ja ne otettiin soveltuvin osin huomioon. 1.5. Sitoumuksen hyväksyminen lopullisten tullien osalta (37) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen komissio sai vientiä harjoittavien tuottajien yhdessä Kiinan koneiden ja elektroniikan tuonti- ja vientikauppakamarin CCCME:n kanssa esittämän muutetun sitoumustarjouksen, joka kattaa myös rinnakkaisen polkumyynnin vastaisen tutkimuksen. Komissio vahvisti kyseisen sitoumuksen hyväksymisen XX päivänä marraskuuta 2013 annetulla komission päätöksellä 2013/XXX/EU. 1.6. Tutkimusajanjakso ja tarkastelujakso (38) Tukia ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän heinäkuuta 2011 ja 30 päivän kesäkuuta 2012 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon arvioinnin kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2009 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’. 2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE 2.1. Tarkasteltavana oleva tuote (39) Tarkasteltavana oleva tuote määriteltiin vireillepanovaiheessa seuraavasti: Kiinan kansantasavallasta peräisin olevat tai lähetetyt kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkömoduulit tai -paneelit ja sen tyyppiset kennot ja kiekot, joita käytetään kiteisestä piistä valmistetuissa aurinkosähkömoduuleissa tai -paneeleissa. Kennojen ja kiekkojen paksuus on enintään 400 mikrometriä. Tuote kuuluu tällä hetkellä CN-koodeihin ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ja ex 8541 40 90. (40) Seuraavat tuotelajit eivät kuulu tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään: – kannettavat aurinkolaturit, joissa on alle kuusi kennoa ja jotka tuottavat sähköä laitteisiin tai lataavat akkuja, – ohutkalvotekniikkaa käyttävät aurinkosähkötuotteet, – kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkötuotteet, jotka on pysyvästi integroitu sähkölaitteisiin, joiden käyttötarkoitus on jokin muu kuin sähkön tuottaminen ja jotka käyttävät integroitujen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkokennojen tuottaman sähkön. 2.2. Samankaltainen tuote (41) Tutkimuksessa kävi ilmi, että tarkasteltavana olevalla tuotteella ja unionin tuotannonalan unionissa tuottamalla ja myymällä tuotteella on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja samat käyttötarkoitukset. Tämän vuoksi niitä pidetään perusasetuksen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina. 2.3. Tuotteen määritelmää koskevat väitteet 2.3.1. Kiekkojen jättäminen tuotteen määritelmän ulkopuolelle (42) Asianomaiset osapuolet vaativat, että kiekot olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska niillä ei ole samoja fyysisiä, kemiallisia ja teknisiä perusominaisuuksia kuin kennoilla ja moduuleilla. Ennen väliaikaista polkumyyntitullia koskevan asetuksen julkaisemista esitettyjen väitteiden lisäksi sen jälkeen esitettiin vielä kaksi lisäväitettä. (43) Ensinnäkin osapuolet väittivät, että kiekkoja voidaan käyttää muihinkin tarkoituksiin kuin kennojen tuotantoon, kuten integroitujen piirien ja muiden mikrolaitteiden tuotantoon. Tältä osin on huomattava, että kaikki kiekot eivät kuulu tuotteen määritelmään tässä tutkimuksessa, joka rajoittuu sen tyyppisiin kiekkoihin, joita käytetään kiteisestä piistä valmistetuissa aurinkosähkömoduuleissa tai -paneeleissa (ja kiekkojen paksuus on enintään 400 mikrometriä). Kiekkoja varmaankin käytetään muissakin sovelluksissa, mutta tutkimuksen piiriin eivät missään vaiheessa kuuluneet kiekot, joita käytetään muiden tuotteiden, kuten integroitujen piirien, tuotannossa. Myöskään yksikään tuottaja, tuoja tai käyttäjä, joka toimii tällaisten toisentyyppisten kiekkojen markkinoilla, ei ilmoittautunut ja väittänyt, että niiden kiekkoihin sovelletaan kirjaamisvelvollisuutta tai väliaikaista polkumyyntitullia. Sen vuoksi päätellään, että nämä muuntyyppiset kiekot eivät kuulu tuotteen määritelmään tässä tutkimuksessa. Samalla tämä osoittaa, että kiekoilla ei välttämättä ole sama loppukäyttötarkoitus kuin kennoilla ja moduuleilla. (44) Toiseksi väitettiin, että prosessoimattomilla kiekoilla ei ole mitään niistä olennaisista sähköisistä ominaisuuksista, jotka erottavat aurinkokennot ja -moduulit muista tuotteista. Kiekoilla ei etenkään ole kykyä tuottaa sähköä auringonvalosta, mikä on kiteisestä piistä valmistettujen aurinkosähkökennojen ja -moduulien keskeinen tehtävä. (45) Tutkimuksessa kävikin ilmi, että kiekko saavuttaa toimivuuden sähkön tuottamiseksi auringonvalosta vasta sitten, kun se muutetaan kennoksi. Muuntaminen tapahtuu kennoissa, jotka absorboivat valoa ja muuntavat sen sähköksi kiteisen piin avulla. Niissä on pn-liitos kennon tuottaman sähkön keräämistä ja edelleensiirtämistä varten. Moduulien kokoamiseksi kennot juotetaan yhteen lattalangalla tai metallinauhalla, jotta saadaan kennojen jono. Ne laminoidaan levyjen väliin. Pinnalla käytetään useimmiten lasilevyjä ja pohjalla polymeeritaustalevyjä. Yleensä rakennetaan kehykset, jotta kennot voidaan asentaa käytännössä (esim. katolle). Moduulissa voi myös olla invertteri. (46) Erilaisten fyysisten ja teknisten perusominaisuuksien vuoksi, jotka määriteltiin tutkimuksen aikana muun muassa kyvyksi tuottaa sähköä auringonvalosta, pääteltiin, että kiekot olisi jätettävä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ja näin ollen tämän tutkimuksen soveltamisalan ulkopuolelle. 2.3.2. Fyysiset, kemialliset ja tekniset ominaisuudet ja käyttötarkoitukset (47) Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että tutkimus ei voi kattaa kahta tuotetta, joilla on erilaiset fyysiset, kemialliset ja tekniset ominaisuudet, minkä vuoksi moduuleista ja kennoista pitäisi tehdä kaksi erillistä tutkimusta. Lisäksi ne väittivät, että on epäselvää, koskeeko tutkimus yhtä tuotetta vai kahta erillistä tuotetta, minkä vuoksi osapuolilla ei ole täyttä mahdollisuutta puolustaa oikeuksiaan. (48) Kennojen ja moduulien tuotanto muodostaa yhden tuotantoprosessin, jossa on eri tuotantovaiheita. Kennot määrittävät lopputuotteen (eli moduulin) ominaisuudet. Tutkimuksessa kävi ilmi, että kennoja tuotetaan suoraan ja yksinomaisesti moduulien tuottamiseksi; moduuleilla ja kennoilla on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset ominaisuudet (jotka määräytyvät käytetyn raaka-aineen perusteella) sekä samat peruskäyttötarkoitukset (eli niitä myydään aurinkosähköjärjestelmiin integroimista varten). Moduulien suorituskyky liittyy suoraan kennojen suorituskykyyn. (49) Vireillepanoilmoituksessa tuotiin selvästi esiin, että moduulit ja kennot muodostavat tutkimuksen kohteena olevan tuotteen. Asianomaisilla osapuolilla oli sen vuoksi täysi mahdollisuus puolustaa etujaan määritellyn mukaisen tarkasteltavana olevan tuotteen perusteella. Tällä perusteella väitteet hylättiin. 2.3.3. Eri nimikkeistö (50) Väitettiin, että moduuleja ja kennoja ei voida pitää yhtenä tuotteena, koska niillä on eri kahdeksannumeroiset CN-koodit, kuusinumeroiset alanimikkeet ja nelinumeroiset HS-nimikkeet. Tältä osin on huomattava, että sekä kennot että moduulit voidaan ilmoittaa tullinimikkeessä 8541 40 90, kun taas nimikkeen 8501 tullinimikkeet on tarkoitettu yleisesti sähkögeneraattoreille eikä erityisesti aurinkosähkötuotteille. Näillä perusteilla väite hylättiin. 2.3.4. Kennojen lisäarvo (51) Useat osapuolet väittivät, että kennon muuntamisprosessin lisäarvo muodostaa suurimman osan moduulin arvosta, minkä vuoksi kennoja olisi pidettävä erillisenä tuotteena. (52) Tutkimuksessa kävi ilmi, että kennojen tuotanto on teknologisesti edistynein osa tuotantoprosessia. Siinä kävi kuitenkin myös ilmi, että nämä kaksi tuotantovaihetta liittyvät toisiinsa eikä lisäarvo keskity tuotantoprosessin mihinkään tiettyyn vaiheeseen vaan jakautuu koko tuotantoprosessiin. Tällä perusteella väite hylättiin. 2.3.5. Erilliset myyntimarkkinat (53) Jotkin osapuolet väittivät, että moduuleilla ja kennoilla on erilliset myyntimarkkinat, minkä vuoksi niitä olisi kohdeltava eri tuotteina, mitä osoittaa myös se, että monet tuottajat eivät ole vertikaalisesti integroituneita. (54) Moduuleja ja kennoja ei voida pitää erillisinä tuotteina, joiden hinnat vaihtelevat vain markkinatekijöiden perusteella. Niiden hinnat ovat itse asiassa tiiviisti yhteydessä toisiinsa ja niihin vaikuttaa monikiteisen piin hinta. Kuten 49 kappaleessa selitetään, tarkasteltavana olevaa tuotetta tuotetaan yhdessä tuotantoprosessissa, jossa on eri vaiheita. Se, että jotkin tuottajat eivät ole vertikaalisesti integroituneita, johtuu liiketoimintapäätöksistä ja mittakaavaeduista eikä muuta päätelmää. Näin ollen tämä väite oli hylättävä. 2.3.6. Käyttötarkoitus ja keskinäinen vaihdettavuus (55) Useat osapuolet väittivät, että moduuleja ja kennoja on käsiteltävä erillisinä tuotteina, koska niillä on eri käyttötarkoitukset eivätkä ne ole keskenään vaihdettavissa. (56) Kuten edellä mainittiin, tutkimuksessa kävi ilmi, että kenno-moduuli-tuotantoprosessi on yksi tuotantoprosessi, minkä vuoksi keskinäinen vaihdettavuus yhden ainoan tuotantoprosessin eri vaiheiden välillä ei tule kyseeseen. Lisäksi moduuleilla ja kennoilla on sama käyttötarkoitus eli auringonvalon muuntaminen sähköksi, eikä niitä sen vuoksi voida käyttää muissa sovelluksissa. 2.3.7. Jakelukanavat (57) Yksi osapuoli väitti, että moduuleilla ja kennoilla ei ole samat jakelukanavat, minkä vuoksi niitä ei pitäisi pitää yhtenä tuotteena. Tutkimuksessa kävi ilmi, että moduuleja ja kennoja voidaan jaella eri tai samojen jakelukanavien kautta. Yhden ainoan tuotteen määrittelemisessä tärkeimpiä kriteerejä ovat kuitenkin samat fyysiset, kemialliset ja tekniset ominaisuudet ja käyttötarkoitukset. Ottaen huomioon 47–49 kappale voidaan päätellä, että eri jakelukanavia ei pidetä ratkaisevana tekijänä. Tämä väite olisi näin ollen hylättävä. 2.3.8. Kuluttajien käsitys (58) Väitettiin, että moduulit ja kennot eroavat merkittävästi sen suhteen, mikä kuluttajien näkemys niistä on, minkä vuoksi niitä ei pitäisi pitää yhtenä tuotteena. (59) Kuten edellä on todettu, yhden ainoan tuotteen määrittelemisessä tärkeimpiä kriteerejä ovat samat fyysiset, kemialliset ja tekniset ominaisuudet ja käyttötarkoitukset. Ottaen huomioon 47–49 kappale voidaan päätellä, että kuluttajien eri käsityksiä ei pidetä ratkaisevana tekijänä. Tämä väite olisi näin ollen hylättävä. 2.3.9. Erilliset tutkimukset kennoille ja moduuleille (60) Asianomaiset osapuolet toistivat, että kennot ja moduulit eivät ole yksi tuote, minkä vuoksi ne olisi arvioitava erikseen. Toisin kuin kiekoilla, kennoilla ja moduuleilla kuitenkin on sama perusominaisuus eli kyky tuottaa sähköä auringonvalosta. Näin ollen väitteet hylättiin. (61) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi viejä väitti, että kennot itsessään eivät voi tuottaa sähköä. Väitteen mukaan ne on integroitava moduuleiksi, jotta ne pystyvät tähän. Kullakin kennolla itsessään on kuitenkin kyky tuottaa auringonvalosta sähköä yleensä noin 4 W. Vaikka tämä saattaakin olla riittämätöntä useimpiin sovelluksiin, jotka edellyttävät useiden kennojen kokoamista moduuliksi, se ei kuitenkaan tarkoita sitä, etteikö kennolla itsessään olisi kykyä tuottaa sähköä. (62) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi viejä väitti vielä, että kennot eivät ole vain eräs moduulien laji vaan täysin eri tuote. Itse asiassa kenno on moduulin pääkomponentti. Pääkomponenttina kenno ei selvästikään ole täysin eri tuote, koska moduuleilla ja kennoilla on samat perusominaisuudet eli kyky tuottaa sähköä auringonvalosta (ks. 60 kappale). (63) Sama osapuoli väitti lisäksi, että kun valittiin unionin tuottajien ja kiinalaisten viejien otosta, kennojen ja moduulien ero otettiin huomioon. Sen vuoksi moduuleille ja kennoille olisi pitänyt vahvistaa eri tullit. Tältä osin vahvistetaan, että moduulien ja kennojen ero tosiaan otettiin huomioon unionin tuottajien ja kiinalaisten viejien otoksen valinnassa (ks. väliaikaista polkumyyntitullia koskevan asetuksen johdanto-osan 10 ja 14 kappale). Tämä tehtiin kuitenkin vain siksi, että voitiin varmistaa otoksen edustavuus, eikä se sinällään tarkoita sitä, että kennoja ja moduuleja ei pitäisi pitää yhtenä tarkasteltavana olevana tuotteena tai että kennoille ja moduuleille olisi vahvistettava erilliset tullit. Sen varmistamiseksi, että otos on edustava kaikkien tuotelajien osalta, oli itse asiassa tärkeää erottaa toisistaan kennot ja moduulit otosta valittaessa. Koska oli jossakin määrin epävarmaa, pitäisikö kennoja ja moduuleja pitää yhtenä tuotteena vai kahtena erillisenä tuotteena, se oli lisäksi tarpeen molempien mahdollisten lopputulosten edustavuuden varmistamiseksi. (64) Vientiä harjoittavien tuottajien väitteen mukaan se, että yritys asettaa kennoille ja moduuleille eri vähimmäistuontihinnat ja -määrät, vahvistaa sitä, että moduulit ja kennot ovat erillisiä tuotteita, jotka edellyttävät kahta erillistä tutkimusta. Eri vähimmäistuontihinnat ovat kuitenkin pikemminkin osoitus siitä, että kennot ja moduulit ovat tuotelajien eri ryhmiä, joita myydään eri hinnoilla. Sen vuoksi on tarpeen määrittää eri hinnat, jotta vähimmäistuontihinnat ovat merkityksellisiä. (65) Myöskään se, että kennot ja moduulit ovat erillisiä tuotelajien ryhmiä, ei sellaisenaan ole merkityksellistä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän kannalta. Tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän osalta riittää, että tuotteilla on samat perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset, kuten onkin moduulien ja kennojen tapauksessa (ks. 46 ja 71 kappale). (66) Kiinan viranomaiset väittivät, että arvioinnissa, jossa pohdittiin, ovatko kennot ja moduulit yksi tarkasteltavana oleva tuote, ei käsitelty monia kriteereitä, jotka valituselin määritteli asiassa EC-Asbestos[6]. Kyseisiä kriteereitä käytetään kuitenkin ”samankaltaisen tuotteen” eikä tarkasteltavana olevan tuotteen määrittelyä varten. Toisin sanoen näitä kriteereitä on käytettävä samankaltaisen tuotteen määrittelyyn, esimerkiksi unionin tuotannonalan tuottaman samankaltaisen tuotteen, jota tämän jälkeen verrataan kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien viemään tarkasteltavana olevaan tuotteeseen. Nämä kriteerit eivät näin ollen ole merkityksellisiä tarkasteltavana olevaa tuotetta määriteltäessä. Lisäksi toimielimet katsovat, että EC-Asbestos-tapauksessa käytettyjen kriteerien soveltaminen tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään tässä tapauksessa ei johtaisi erilaiseen lopputulokseen. Ensimmäinen ja toinen kriteeri (ominaisuudet, luonne ja laatu sekä käyttötarkoitus) ovat täysin samoja kuin fyysisten, kemiallisten ja teknisten ominaisuuksien sekä käyttötarkoitusten kriteerit, joita on käytetty edeltävissä kappaleissa. Kolmas kriteeri (kuluttajien maku ja tottumukset) ei ole kovin hyödyllinen tässä tapauksessa, koska kennot ovat moduulien pääkomponentti; neljännen kriteerin, tulliluokituksen, osalta on huomattava, että sekä kennot että moduulit voidaan ilmoittaa tullinimikkeessä 8541 40 90, kun taas nimikkeen 8501 tullinimikkeet on tarkoitettu yleisesti sähkögeneraattoreille eikä erityisesti aurinkosähkötuotteille. (67) Jotkin asianomaiset osapuolet väittivät, että tuomioistuimen aiemmissa tapauksissa[7] kehittämien kriteerien puolueeton soveltaminen johtaisi päätelmään, jonka mukaan moduulit ja kennot ovat eri tuotteita. Tältä osin on huomattava, että tuomioistuin on ilmoittanut vain joukon kriteereitä, jotka voidaan ottaa huomioon ‑ ei ole mitään velvoitetta käyttää kaikkia kriteereitä kaikissa tapauksissa, koska kaikki niistä eivät ehkä ole merkityksellisiä. Näitä kriteereitä arvioitiin väliaikaista polkumyyntitullia koskevan asetuksen johdanto-osan 27–39 kappaleessa, joissa todettiin, että useat kriteerit eivät ole merkityksellisiä tässä tapauksessa. Asiassa Brosmann sen arviointi, kuuluvatko erityyppiset kengät tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään, tehtiin myös vain kolmen merkityksellisenä pidetyn kriteerin perusteella. Koska asianomaiset osapuolet eivät toimittaneet mitään perusteluja siihen, miksi kriteerien objektiivinen soveltaminen johtaa päätelmään, jonka mukaan moduulit ja kennot ovat erillisiä tuotteita, väitettä ei voida hyväksyä. (68) Lisäksi on muistettava, että kennoilla ja moduuleilla on samat peruskäyttötarkoitukset eli niitä myydään aurinkosähköjärjestelmiin integroimista varten. Moduulien suorituskyky liittyy suoraan kennojen suorituskykyyn, kuten väliaikaista polkumyyntitullia koskevan asetuksen johdanto-osan 28 kappaleessa todetaan. (69) Yksi osapuoli väitti, että kun kiekot jätettiin tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle ja kun otetaan huomioon merkittävä prosessointi, jotta kennoista saadaan moduuleja, myös väite, jonka mukaan kennoilla ja moduuleilla on samat käyttötarkoitukset, osoittautuu vääräksi. Osapuoli väitti myös, että arviointi, jonka mukaan moduuleilla ja kennoilla on samat käyttötarkoitukset, perustuu olettamukseen, jonka mukaan kiekoilla, moduuleilla ja kennoilla on sama tuotantoprosessi. (70) Ensinnäkin päätelmä siitä, että arviointi, jonka mukaan moduuleilla ja kennoilla on samat käyttötarkoitukset, perustuisi tuotantoprosessiin, on virheellinen. Molemmat toteamukset esitetään kyllä samassa väliaikaista polkumyyntitullia koskevan asetuksen johdanto-osan 36 kappaleessa, mutta tämä ei tarkoita sitä, että yksi päätelmä perustuisi toiseen olettamukseen. Nämä kaksi toteamusta erottava sana ”lisäksi” osoittaa selvästi, että toinen toteamus ei perustu ensimmäiseen. Näissä kahdessa toteamuksessa myös käsitellään kahta erillistä seikkaa, jotka sisältyvät otsikkoon ”Käyttötarkoitus ja keskinäinen vaihdettavuus”. Tuotantoprosessia koskevassa ensimmäisessä toteamuksessa käsitellään keskinäistä vaihdettavuutta ja toisessa käyttötarkoituksia. Perustana oleva olettamus siitä, että arviointi, jonka mukaan moduuleilla ja kennoilla on samat käyttötarkoitukset, perustuu olettamukseen, jonka mukaan kiekoilla, moduuleilla ja kennoilla on sama tuotantoprosessi, on sen vuoksi virheellinen. (71) Kennojen ja moduulien todellisten käyttötarkoitusten osalta asianomaiset osapuolet eivät kiistä sitä, että moduuleja ja kennoja myydään integroitavaksi aurinkosähköjärjestelmiin. Näin ollen päätelmä, jonka mukaan moduuleilla ja kennoilla on sama käyttötarkoitus, voidaan vahvistaa. 2.3.10. Ohutkalvotuotteet (72) Yksi osapuoli väitti, että ohutkalvotekniikkaa käyttävät aurinkosähkötuotteet olisi sisällytettävä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään, koska niillä on samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja samat peruskäyttötarkoitukset. (73) Ohutkalvotekniikkaa käyttävät aurinkosähkötuotteet on selkeästi jätetty tuotteen määritelmän ulkopuolelle (ks. 40 kappale). Niillä on erilaiset fyysiset, kemialliset ja tekniset ominaisuudet kuin tarkasteltavana olevalla tuotteella. Niitä tuotetaan eri tuotantoprosessissa eikä niitä tuoteta kiteisestä piistä, joka on moduulien ja kennojen tuotannon tärkein raaka-aine. Niillä on heikompi muuntohyötysuhde ja alempi tehontuotto, minkä vuoksi ne eivät sovellu samantyyppisiin sovelluksiin kuin tarkasteltavana oleva tuote. Näin ollen nämä väitteet oli hylättävä. 2.3.11. Välituotteet (74) Lisäksi väitettiin, että kennoja olisi pidettävä välituotteena, jonka lopputuotteita ovat moduulit, minkä vuoksi niitä ei olisi pidettävä yhtenä tuotteena. (75) Kuten edellä mainittiin, yhden ainoan tuotteen määrittelemisessä tärkeimpiä kriteerejä ovat samat fyysiset, kemialliset ja tekniset ominaisuudet ja käyttötarkoitukset. Ottaen huomioon johdanto-osan 47–49 kappale voidaan päätellä, että välituotteiden ja lopputuotteiden välisiä eroja ei pidetä ratkaisevana tekijänä. Tämä väite olisi näin ollen hylättävä. 2.3.12. Aurinkolaturit (76) Yksi osapuoli vaati, että yksinomaan 12 V:n paristojen lataamiseen tarkoitetut aurinkopaneelit olisi jätettävä tutkimuksen ulkopuolelle sillä perusteella, että niillä on eri käyttötarkoitus kuin verkkoon liitettäväksi tarkoitetuilla moduuleilla, koska niiden tuottama jännite on paljon heikompi eivätkä ne sen vuoksi sovellu verkkoon liitettäväksi. (77) Vireillepanoilmoituksen mukaan aurinkolaturit, joissa on vähemmän kuin kuusi kennoa ja jotka ovat kannettavia ja tuottavat sähköä laitteisiin tai lataavat paristoja, eivät kuulu tutkimuksen kohteena olevan tuotteen määritelmään. Moduuleilla, joissa on enemmän kuin kuusi kennoa ja jotka on tarkoitettu vain paristojen lataamiseen, on samat perusominaisuudet ja suorituskyky kuin verkkoon liitettäväksi tarkoitetuilla moduuleilla. Niissä käytetään avointa virtapiiriä, jolla on alempi jännite kuin verkkoon liitettäväksi tarkoitetuissa moduuleissa käytetyllä virtapiirillä. Tutkimuksessa kävi ilmi, että tästä erosta huolimatta tämäntyyppiset moduulit voidaan liittää verkkoon. Alempaa jännitettä voidaan helposti kompensoida lisäämällä kennojen kokoa ja/tai lukumäärää. Sen vuoksi paristojen lataamiseen tarkoitetut moduulit, joissa on enemmän kuin kuusi kennoa, kuuluvat tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään. (78) Asianomaiset osapuolet väittivät myös, että määritelmä ”aurinkolaturit, joissa on alle kuusi kennoa” on liian suppea ja että se olisi laajennettava koskemaan tuotteita, joilla on samanlainen tehtävä mutta jotka eivät kuulu määritelmän piiriin, kuten samankokoiset tuotteet, joissa käytetään useampia pienempiä kennoja. (79) Lisäksi osapuolet väittivät, että määritelmä ”kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkötuotteet, jotka on pysyvästi integroitu sähkölaitteisiin” on liian suppea, koska määritelmän ulkopuolelle jää vain valmis sähkölaite, mutta sähkölaitteisiin integroitavaksi tarkoitettuja aurinkosähkökomponentteja ei välttämättä jätetä sen ulkopuolelle. (80) Näiden eri osapuolten esiin tuomien väitteiden analyysissä kävikin ilmi, että näiden tuotteiden jättäminen määritelmän ulkopuolelle on asianmukaisempaa tehdä teknisen standardin eikä kennojen lukumäärän perusteella. Erityisesti vahvistettiin, että standardissa ”IEC 61730-1 Application Class C” määritellään asianmukaisemmin tuotteet, jotka olisi jätettävä toimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolelle. (81) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen saatiin huomautuksia tuotteiden jättämisestä soveltamisalan ulkopuolelle edellä mainitun kansainvälisen standardin perusteella. Väitettiin, että standardiin viittaamisen sijaan olisi asianmukaisempaa määritellä soveltamisalan ulkopuolelle jättäminen lähtöjännitteen ja antotehon perusteella seuraavasti: moduulit tai paneelit, joiden lähtöjännite on enintään 50 V (tasavirta) ja antoteho enintään 50 W ja joita käytetään yksinomaisesti suoraan akkulatureina järjestelmissä, joissa on samat jännite- ja teho-ominaisuudet. Väite voitiin hyväksyä, ja soveltamisalan ulkopuolelle jätettävät tuotteet määritellään lopullisesti tämän määritelmän mukaisesti. 2.3.13. Katolle integroidut aurinkosähkömoduulit (82) Toinen asianomainen osapuoli väitti, että katolle integroidut aurinkosähkömoduulit olisi jätettävä tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska niissä yhdistyvät aurinkosähkömoduulin ja kattotiilen tai -laatan tehtävät. Sen vuoksi ne eivät ole suoraan vaihdettavissa normaaliin aurinkosähkömoduuliin. (83) Tutkimuksessa kuitenkin kävi ilmi, että sekä normaalien moduulien että katolle integroitujen aurinkosähkömoduulien on oltava samojen sähköstandardien mukaisia. Vaikka katolle integroituja aurinkosähkömoduuleja ei voidakaan yksinkertaisesti korvata normaaleilla moduuleilla, ne voidaan korvata normaalilla moduulilla ja kattotiilillä tai -laatoilla. Näin ollen näillä tuotteilla on samat tekniset perusominaisuudet eli ne voivat tuottaa sähköä auringonvalosta. Lisätoimintoa (joka muutoin saadaan kattomateriaalista) ei pidetty olennaisena, eikä se ole peruste katolle integroitujen aurinkosähköpaneelien jättämiseksi tuotteen määritelmän ulkopuolelle. (84) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen sama osapuoli väitti, että keskinäisen vaihdettavuuden puute katolle integroitujen aurinkosähkömoduulien ja tavanomaisten aurinkosähkömoduulien välillä on osoitus siitä, että katolle integroidut aurinkosähkömoduulit olisi jätettävä toimenpiteiden soveltamisalan ulkopuolelle; osapuoli viittasi yleisesti jalkineita koskevaan asiaan[8] ja erityisesti erittäin pitkälle kehitettyihin urheilujalkineisiin (STAF). Syitä STAF-jalkineiden jättämiseen toimenpiteiden ulkopuolelle oli kuitenkin useita, eikä yleinen tuomioistuin pitänyt keskinäisen vaihdettavuuden puutetta sinänsä riittävänä perusteena asiassa Brosmann[9], jossa vahvistettiin, että hyvinkin erilaisia tuotteita, kuten kävelykenkiä ja vaelluskenkiä voidaan pitää tarkasteltavana olevana tuotteena yhdessä polkumyyntitutkimuksessa niiden eroista huolimatta. (85) Kyseinen asianomainen osapuoli väitti lisäksi, että koska unionissa ei ole tuotantoa ja koska asianomaisella osapuolella on immateriaalioikeudet, tämä vahvistaa, että katolle integroidut aurinkosähkömoduulit ovat innovatiivisia ja eroavat muista tuotteista. Tässä voidaan kuitenkin viitata jälleen jalkineita koskevaan asiaan Brosmann, jonka osapuoli otti esiin ja jossa yleinen tuomioistuin katsoi, että se, ettei yhteisössä valmisteta tämäntyyppisiä jalkineita, ja patentin olemassaolo eivät ole ratkaisevia.[10] Tämän seurauksena patentoidulla teknologialla valmistettuja jalkineita pidettiin tarkasteltavana olevana tuotteena kyseisessä asiassa. (86) Sama asianomainen osapuoli väitti myös, että katolle integroidut aurinkosähkömoduulit olisi jätettävä tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle, koska niitä myydään huomattavasti korkeammilla hinnoilla kuin tavanomaisia moduuleita. Myös jalkineita koskevassa asiassa tietyn hinnan ylittävät STAF-jalkineet jätettiin tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Tältä osin on huomattava, että katolle integroiduissa aurinkosähkömoduuleissa yhdistyvät aurinkosähkömoduulin ja kattotiilen tai -laatan tehtävät, kuten 83 kappaleessa todettiin. Hintojen suora vertailu ei sen vuoksi ole merkityksellistä, koska lisätehtävä luonnollisesti johtaa korkeampaan hintaan. (87) Vastauksena tähän asianomainen osapuoli väitti, että tämän perusteella olisi mahdotonta ikinä pitää hintaeroja lisäindikaattorina, joka oikeuttaisi jonkin tuotteen jättämisen tuotteen määritelmän ulkopuolelle. Tällainen tulkinta on kuitenkin liian pitkälle menevä. Edeltävässä kappaleessa todetaan vain, että tässä tapauksessa, jossa katolle integroiduissa moduuleissa yhdistyvät tarkasteltavana olevan tuotteen sekä toisen tuotteen (eli kattotiilen tai -laatan) tehtävät, hinta ei luonnollisestikaan ole merkityksellinen. Tämä ei tarkoita missään tapauksessa sitä, että hintaerot eivät muissa tapauksissa voisi olla hyödyllisiä indikaattoreita määritettäessä, pitäisikö tuote jättää tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmän ulkopuolelle. (88) Osapuoli vaati vielä, että sen katolle integroitavien aurinkosähkömoduulien toimittajalle pitäisi antaa mahdollisuus osallistua vähimmäishintasitoumukseen. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että kyseinen kiinalainen viejä ei toiminut yhteistyössä tutkimuksessa ja yhteistyöstä kieltäytyneenä osapuolena se ei voi osallistua sitoumukseen. Tätä vaatimusta ei sen vuoksi voitu hyväksyä. 2.3.14. Yksi- ja monikiteiset kennot (89) Yksi asianomainen osapuoli väitti, että unionissa ei ole yksikiteisten kennojen tuotantoa ja että sen yksikiteisten kennojen vienti ei kilpaile unionin tuotannonalan kanssa. Tutkimuksessa kuitenkin kävi ilmi, että unionissa on yksikiteisten kennojen tuotantoa. Tämän vuoksi väite hylättiin. Yleinen tuomioistuin katsoi asiassa Brosmann, että se seikka, että yhteisössä ei valmisteta tiettyä tuotelajia, ei ole ratkaiseva. 2.3.15. Lähetetty Kiinasta -lauseke (90) Jotkin asianomaiset osapuolet väittivät, että tutkimuksen soveltamisalan laajentaminen tuotteisiin, jotka on lähetetty Kiinasta, vaikka asia pantiin vireille vain sellaisten tuotteiden osalta, jotka ovat peräisin Kiinasta, oli perusteetonta. (91) Kiinasta lähetetyt tuotteet kuitenkin kuuluivat tutkimuksen piiriin jo vireillepanovaiheessa. Vireillepanoilmoituksen 5 kohdassa todetaan, että ”yrityksiä, jotka kuljettavat tarkasteltavana olevaa tuotetta Kiinan kansantasavallasta mutta katsovat, että koko vienti tai osa siitä ei ole tullioikeudellisesti peräisin Kiinan kansantasavallasta, pyydetään ilmoittautumaan tutkimuksessa ja toimittamaan kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot”. Sen vuoksi on selvää, että kaikilla yrityksillä, jotka lähettävät tuotteita Kiinasta, oli mahdollisuus toimia yhteistyössä tässä tutkimuksessa. Lisäksi koska tutkimuksen kohteena olevaan tuotteeseen usein sisältyy komponentteja ja osia eri maista, vireillepanoilmoituksen 5 kohdassa todettiin myös, että tämän seikan käsittelemiseksi voidaan antaa erityissäännöksiä. (92) Sen vuoksi katsotaan, että kaikille talouden toimijoille, joita asia koskee, ilmoitettiin asianmukaisesti, että Kiinasta lähetettyjen tuotteiden osalta saatetaan antaa erityissäännöksiä tarpeen mukaan, ja niitä kehotettiin toimimaan yhteistyössä tutkimuksessa. Näin ollen tutkimuksen soveltamisalaa ei laajennettu koskemaan Kiinasta lähetettyjä tuotteita, koska ne kuuluivat tutkimuksen piiriin alusta lähtien. (93) Päätelmien ilmoittamisen jälkeen osapuolet väittivät, että 91 kappaleessa tarkoitetusta vireillepanoilmoituksesta riippumatta tutkimus oli rajoitettu Kiinasta peräisin oleviin tuotteisiin, eikä siinä arvioitu Kiinasta lähetettyjen tuotteiden vaikutusta. (94) Tältä osin on huomattava, että sen varmistamiseksi, että tutkimuksen aikana arvioitiin kaikki Kiinasta lähetetyt tavarat eikä vain Kiinasta peräisin olevia tavaroita, toteutettiin seuraavat vaiheet: · Kaikkia yrityksiä, jotka kuljettavat tarkasteltavana olevaa tuotetta Kiinasta, kehotettiin ilmoittautumaan tutkimuksessa tavaroiden alkuperästä riippumatta. · Vireillepanoilmoituksen liitteessä A viejiä pyydettiin ilmoittamaan tietoja kaikista yrityksen valmistamista tuotteista. Tietoja ei ollut rajattu Kiinasta peräisin oleviin tavaroihin. · Näiden tietojen perusteella, joihin sisältyi kaikki EU:hun suuntautuva vienti – tavaroiden alkuperästä riippumatta – valittiin edustava otos. · Otokseen valitut tuottajat saivat kyselylomakkeen, joka oli tarkoitettu ”Euroopan unioniin vieville tuottajille” ja jossa Kiinaan viitattiin ”asianomaisena maana” eikä alkuperämaana. Sen vuoksi oli selvää, että kaikkia tavaroita niiden alkuperästä riippumatta tutkittiin. (95) Tällä perusteella päätellään, että tutkimuksessa otettiin huomioon kaikki Kiinasta peräisin olevat tai lähetetyt tavarat ja että tutkimuksen päätelmät, mukaan luettuna tukea ja vahinkoa koskevat päätelmät, kattoivat kaikki Kiinasta peräisin olevat tai lähetetyt tavarat. (96) Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen asianomaiset osapuolet väittivät, että valitukseen sisältyi alustava näyttö ainoastaan Kiinasta peräisin olevien muttei Kiinasta lähetettyjen aurinkopaneelien tuonnista. Tältä osin on selvennettävä, että valitus kattoi tavarat ”Kiinasta”, minkä voi nähdä pyynnön esittäjän toimittamien asiakirjojen kansilehdeltä, jolla on leima. Ennen tätä sivua asiakirja-aineistossa on toinen sivu, jossa käytetään sanamuotoa ”Kiinan kansantasavallasta peräisin oleva”. Tässä tapauksessa se ei ollut osa valituksen tekijän toimittamaa asiakirjaa, vaan komission yksiköt lisäsivät sen kansilehdeksi ja käyttivät siinä tutkimuksen nimeä eivätkä toistaneet valituksessa ollutta otsikkoa. Sen vuoksi katsotaan, että valitus kattoi kaikki tavarat Kiinasta, riippumatta siitä, olivatko ne sieltä peräisin vai eivät. (97) Kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat väittivät vielä, että vientiä harjoittavien tuottajien kolmansissa maissa ei voida kohtuudella odottaa tietävän, että tutkimuksessa voidaan käsitellä myös niiden tuotteita. Tältä osin on huomattava, että toimenpiteitä ei sovelleta tavaroihin, jotka ovat GATT-sopimuksen V artiklan mukaisesti passitusmenettelyssä. Sen vuoksi toimenpiteet eivät vaikuta vientiä harjoittaviin tuottajiin, joilla ei ole toimintaa Kiinassa. Yksikään kolmannessa maassa vientiä harjoittava tuottaja ei myöskään ilmoittautunut ja tuonut esiin, että niiden viemät tuotteet ovat toimenpiteiden kohteena. (98) Samat vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että vientiä harjoittavia tuottajia kolmansissa maissa ei pyydetty ilmoittautumaan eikä niille annettu mahdollisuutta osoittaa, että niiden tuotteita ei viedä tuetusti. Toimielimet katsovat, että toimenpiteet eivät vaikuta niihin vientiä harjoittaviin tuottajiin, joilla ei ole mitään toimintaa Kiinassa, koska jos niiden tavarat lähetetään Kiinasta, ne ovat passitusmenettelyssä. Kaikille muille vientiä harjoittaville tuottajille ilmoitettiin vireillepanoilmoituksessa, että niiden toiminta on osa tutkimusta. 2.3.16. Päätelmät (99) Edellä esitetyn perusteella tuotteen määritelmän piiriin kuuluviksi vahvistetaan lopullisesti Kiinan kansantasavallasta peräisin olevat tai lähetetyt kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkömoduulit tai -paneelit ja sen tyyppiset kennot, joita käytetään kiteisestä piistä valmistetuissa aurinkosähkömoduuleissa tai -paneeleissa, elleivät ne ole GATT-sopimuksen V artiklan mukaisesti passitusmenettelyssä. Kennojen paksuus on enintään 400 mikrometriä. Tuote kuuluu tällä hetkellä CN-koodeihin 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 ja ex 8541 40 90. (100) Seuraavat tuotelajit eivät kuulu tarkasteltavana olevan tuotteen määritelmään: – kannettavat aurinkolaturit, joissa on alle kuusi kennoa ja jotka tuottavat sähköä laitteisiin tai lataavat akkuja, – ohutkalvotekniikkaa käyttävät aurinkosähkötuotteet, – kiteisestä piistä valmistetut aurinkosähkötuotteet, jotka on pysyvästi integroitu sähkölaitteisiin, joiden käyttötarkoitus on jokin muu kuin sähkön tuottaminen ja jotka käyttävät integroitujen kiteisestä piistä valmistettujen aurinkokennojen tuottaman sähkön, – moduulit tai paneelit, joiden lähtöjännite on enintään 50 V (tasavirta) ja antoteho enintään 50 W ja joita käytetään yksinomaisesti suoraan akkulatureina järjestelmissä, joissa on samat jännite- ja teho-ominaisuudet. 3. TUET (101) Valituksen tekijä väitti, että Kiina tukee voimakkaasti aurinkosähköteollisuuttaan ja viittasi useisiin poliittisiin ja suunnitteluasiakirjoihin sekä lainsäädäntöön, jotka ovat valtiontuen perustana tällä sektorilla. Komissio tutki ja analysoi valituksessa mainitut asiakirjat sekä Kiinan viranomaisten ja otokseen valittujen vientiä harjoittavien tuottajien tutkimuksen aikana toimittamat lisäasiakirjat ja havaitsi, että monista niissä itse asiassa kävi ilmi, että Kiinan aurinkosähköalaan kohdistuu etuuskohtelua monilla aloilla. (102) Kiinan viranomaiset ovat sisällyttäneet aurinkosähköalan 12. viisivuotissuunnitelmassa[11] ”strategisten” tuotannonalojen joukkoon. Kiinan viranomaiset ovat myös laatineet aurinkosähköalaa varten erityissuunnitelman (jota sovelletaan yleisen 12. viisivuotissuunnitelman alaisuudessa) eli 12. viisivuotissuunnitelma aurinkosähköalaa varten. Suunnitelmassa Kiinan viranomaiset antavat tukensa huippuyrityksille[12] ja avainyrityksille[13] sekä sitoutuvat edistämään aurinkoenergiaa tukevan politiikan täytäntöönpanoa[14] ja laatimaan mm. teollisuutta, rahoitusta ja verotusta tukevaa yleistä politiikkaa[15]. Valtioneuvoston päätöksessä nro 40 todetaan, että Kiinan viranomaiset tukevat aktiivisesti uuden energiateollisuuden kehittämistä ja nopeuttavat aurinkoenergian kehittämistä[16], ohjeistetaan kaikkia rahoituslaitoksia antamaan luottotukea kannustetuille hankkeille (joihin aurinkosähköhankkeet kuuluvat) ja luvataan kannustettuja hankkeita koskevan muun etuuskohtelupolitiikan täytäntöönpanoa[17]. Toisessa, 10 päivänä lokakuuta 2010 päivätyssä valtioneuvoston päätöksessä puhutaan vero- ja rahoituspoliittisen tuen tehokkuuden laajentamisesta, kannustetaan rahoituslaitoksia laajentamaan luottotukeaan ja luvataan, että verotukseen liittyvää etuuskohtelua, kuten riskien korvaamista, hyödynnetään[18] uusilla strategisilla teollisuudenaloilla, joihin aurinkosähköala kuuluu. Tieteen ja teknologian kehittämistä koskevassa keskipitkän ja pitkän aikavälin kansallisessa suunnitelmassa (2006–2020) luvataan asettaa etusijalle politiikan rahoitus, kannustaa rahoituslaitoksia myöntämään etuuskohtelun mukaista luottotukea suurille kansallisille tieteellisille ja teknologisille teollistamishankkeille, kannustaa rahoituslaitoksia parantamaan ja vahvistamaan rahoituspalveluja huipputeknologiayrityksille sekä panna täytäntöön veroetuuspolitiikkaa huipputeknologiayritysten kehittämiseksi[19]. Myös tieteellistä ja teknologista kehitystä koskevassa Kiinan laissa luetellaan toimenpiteitä niiden strategisten tuotannonalojen tueksi, joihin aurinkosähköala kuuluu. Laista käy ilmi, että valtio kannustaa ja ohjeistaa rahoituslaitoksia tukemaan uuden ja huipputeknologian alan yrityksiä myöntämällä niille lainoja[20], ja siinä ohjeistetaan politiikan tarpeita palvelevia rahoituslaitoksia asettamaan etusijalle uuden ja huipputeknologian alan yritykset tarjoamalla rahoituspalveluja[21], säädetään tiettyjen yritysten alennuskorosta ja lainatakuusta sekä politiikan tarpeita palvelevien rahoituslaitosten myöntämästä erityistuesta valtion kannustamille hankkeille[22]. Näiden toimenpiteiden käytännön sovellukset esitetään jäljempänä tarkemmin. 3.1. Alustavat huomautukset (103) Sekä Kiinan viranomaiset että otokseen kuuluneet kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat toimittivat vastauksia kyselylomakkeeseen ja hyväksyivät niiden toimitiloihin vastausten varmentamiseksi tehtävät tarkastuskäynnit[23]. (104) Kiinan viranomaisten kyselylomakevastausten analyysin jälkeen komissio lähetti puutteista ilmoittavan kirjeen ja tarkastuskäyntiä edeltävän kirjeen, jonka jälkeen käytiin kirjeenvaihtoa tarkastuskäynnin ohjelmasta. Komissio antoi Kiinan viranomaisille runsaasti aikaa huomautusten laatimista ja toimittamista varten, silloin kun sitä pyydettiin ja se oli perusteltua. Kiinan viranomaisille myönnettiin huomattava eli 30 päivän pidennys kyselylomakkeeseen vastaamista varten, minkä vuoksi vastausten toimittamisen kokonaismääräaika oli 69 päivää, ja komissio antoi Kiinan viranomaisille 25 päivää aikaa vastata puutteista ilmoittavaan kirjeeseen. Sen vuoksi Kiinan viranomaisilla oli kaikkiaan yli kolme kuukautta aikaa toimittaa komission pyytämät tiedot. (105) Kiinan kauppaministeriön toimitiloihin Beijingissä ja neljän rahoituslaitoksen (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank ja SINOSURE) toimitiloihin tehdyn tarkastuskäynnin aikana komissio pyrki perusasetuksen 11 ja 26 artiklan säännösten mukaisesti tarkistamaan toimitetut tiedot niiden tausta-asiakirjojen perusteella, joita oli käytetty Kiinan viranomaisten vastauksen laatimiseen. Tätä tehdessään komissio päätyi alustavasti siihen, ettei kyselylomakkeeseen annettuja vastauksia pystytty asianmukaisesti tarkistamaan Kiinan viranomaisilta saatujen tietojen ja tausta-asiakirjojen puutteiden vuoksi. Joitakin tietoja ei lisäksi toimitettu lainkaan, vaikka niitä nimenomaisesti pyydettiin, ja joihinkin kysymyksiin ei vain vastattu. Näin ollen Kiinan viranomaisille ilmoitettiin perusasetuksen 28 artiklan 1 ja 6 kohdan mukaisista yhteistyöstä kieltäytymisestä aiheutuvista seuraamuksista. (106) Kiinan viranomaiset esittivät lisäksi, että komissio asetti Kiinan viranomaisille kohtuuttoman rasitteen ja että se oli pyytänyt kyselylomakkeessa ja puutteista ilmoittavassa kirjeessä asiaan kuulumattomia ja tarpeettomia tietoja. (107) On syytä huomata, että komissio pyysi ainoastaan valitukseen sisältyneitä väitteitä koskevia tietoja, joita pidetään tarpeellisina edustavien päätelmien tekemiseksi, ja pyysi johdonmukaisesti samoja tietoja tutkimusprosessin aikana pyytäen Kiinan viranomaisia selittämään toimitettuja tietoja ja niiden vaikutuksia tutkittuihin järjestelmiin. Komissio toisin sanoen pyysi ainoastaan tietoja, jotka olivat välttämättömiä sellaisten tukien olemassaolon ja tason arvioimiseksi, jotka ovat valituksessa väitettyjen muiden tukijärjestelmien mukaan saatavilla tarkasteltavana olevan tuotteen tapauksessa. 3.2. Yhteistyöstä kieltäytyminen (108) Kuten 106 kappaleessa jo todettiin, 23 päivänä toukokuuta 2013 tehdyn tarkastuskäynnin jälkeen komissio ilmoitti Kiinan viranomaisille, että se harkitsi perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti käytettävissä olevien tietojen soveltamista. Komissio lähetti tällaisen kirjeen, koska se oli päätynyt alustavasti siihen, että Kiinan viranomaisilta saatujen tietojen ja tausta-asiakirjojen puutteiden vuoksi ei pystytty asianmukaisesti tarkastamaan tukien vastaiseen kyselylomakkeeseen ja puutteita koskevaan kirjeeseen annettuja vastauksia eikä muita Kiinan viranomaisten menettelyn aikana esittämiä kannanottoja. Lisäksi tarkastuskäynnillä havaittiin, että jotkin tiedot oli jätetty pois kyselylomakevastauksista ja Kiinan viranomaisten myöhemmistä kannanotoista, vaikka komissio oli niitä erityisesti pyytänyt. Lisäksi joihinkin kysymyksiin oli yksinkertaisesti jätetty vastaamatta. Mahdollinen käytettävissä olevien tietojen soveltaminen koski valtion suunnitelmia, hankkeita, lainsäädäntöä ja muita asiakirjoja, etuuskohtelun mukaista lainanantoa, muuta rahoitusta, takuita ja vakuuksia, Kiinan keskuspankin yleiskirjeitä, pankkeihin tehtyjä tarkastuskäyntejä, vientiluottojen vakuutuksia ja Sinosureen tehtyä tarkastuskäyntiä, Golden Sun -demonstrointiohjelmaa, välittömiä veroja koskevia vapautus- ja helpotusohjelmia, välillisiä veroja ja tuontitariffeja koskevia ohjelmia, tuotantopanosten (monikiteinen pii, alumiini ja lasi) tarjoamista riittämättömänä pidettävää vastiketta vastaan sekä maankäyttöoikeuksien tarjoamista. (109) Kiinan viranomaiset vastustivat 3 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyssä kirjeessään komission alustavaa aietta soveltaa perusasetuksen 28 artiklaa sen perusteella, että edellytykset toimitettujen tietojen huomiotta jättämiselle tai edes tiedoissa olevien puutteiden korjaamiselle eivät täyty tässä tapauksessa. (110) Kiinan viranomaiset katsoivat, että tietojen paikkansapitävyyttä koskevat epäilykset, jotka johtuvat yksinomaan siitä, että toimitettuja tietoja ei pystytty tarkastamaan komissiota täysin tyydyttävällä tavalla, eivät saisi johtaa siihen, että tiedot jätetään huomiotta. Komissio on tästä eri mieltä, koska väite ei edusta todellista tilannetta. Komissio ei jättänyt huomiotta mitään tietoja yksinomaisesti siksi, että se ei voinut tarkastaa niitä tarkastuskäynnillä. Jos kuitenkin Kiinan viranomaisten antamia tietoja tai selityksiä pidettiin ristiriitaisina ja/tai puutteellisina verrattuna komission käytettävissä oleviin muihin tietoihin eikä niitä ollut mahdollista tarkastaa tarkastuskäynnin aikana, komissio ei voinut hyväksyä tällaisia tietoja sellaisenaan. Kaikkia eri tietoja painotetaan sen mukaan, missä määrin Kiinan viranomaiset kieltäytyivät yhteistyössä. On myös huomattava, että komissio ei puuttunut siihen, missä muodossa tiedot toimitettiin, kuten Kiinan viranomaiset väittivät, vaan pikemminkin tietojen epätarkkuuksiin ja/tai puutteellisuuksiin. (111) Kiinan viranomaiset väittivät myös, että joihinkin komission pyytämiin tietoihin liittyi niin suuri hallinnollinen rasite, että Kiinan viranomaisilla ei ollut käytännössä mahdollisuuksia toimittaa niitä. Tältä osin on huomattava, että komissio pyysi ainoastaan tietoja, jotka olivat tarpeen valituksen tekijän esittämien (ja alustavan näytön tukemien) väitteiden varmistamiseksi ja antoi Kiinan viranomaisille runsaasti aikaa ja mahdollisuuksia tietojen toimittamiseen. Komissio on lisäksi täysin tietoinen siitä, että valituksen tekijän esittämät yksityiskohtaiset väitteet tässä tapauksessa pakottivat sen pyytämään merkittävät määrät tietoja Kiinan viranomaisilta. Kuten 104–107 kappaleessa selitettiin, tietoja ei kuitenkaan pyydetty ylettömiä määriä ja niiden toimittamiseen annettiin asianmukaisesti aikaa. (112) Kiinan viranomaiset toivat esiin, että toimitettujen tietojen huomiotta jättäminen ja saatujen tietojen täydentäminen asiakirjakokonaisuudessa olevilla tiedoilla eroavat toisistaan. Komissio on täysin tietoinen tästä erosta ja toimii perusasetuksen 28 artiklan asiaa koskevien säännösten mukaisesti, mutta on huomattava, että jos toimitetut tiedot ovat ristiriidassa muiden komission käytössä olevien samaa asiaa koskevien tietojen kanssa, näitä tietoja ei ole mahdollista täydentää. Tällöin komission on päätettävä, mitkä tiedot ovat luotettavampia (esim. toimitetut tiedot pankkien omistuksesta). Näin tehdessään komissio varmistaa, että käytettävissä olevien tietojen käyttö ei ole luonteeltaan rankaisevaa ja perustuu saatavilla oleviin tosiseikkoihin. (113) Kiinan viranomaiset väittivät, että komissiolla ei ollut mitään perusteita katsoa, että Kiinan viranomaiset kieltäytyivät yhteistyöstä tässä tapauksessa, koska komissio joko sivuutti tai ymmärsi väärin velvollisuutensa ottaa huomioon Kiinan viranomaisten käytännön mahdollisuudet vastata komission pyyntöön. Kiinan viranomaisten mukaan koko tutkimus on aiheuttanut kohtuuttoman rasitteen niin, että yhteistyöstä on yleisesti ottaen tullut mahdotonta, ja komissio on jatkuvasti tutkintaviranomaisena kieltäytynyt tekemästä yhteistyötä Kiinan viranomaisten kanssa tämän rasitteen lievittämiseksi. Väitteessä on kyse selkeästä tosiseikkojen väärintulkinnasta. Komissio pyysi – täyttääkseen oikeudelliset velvoitteensa saatuaan asianmukaisesti perustellun valituksen ja noudattaakseen samalla asiaan liittyvää WTO:n oikeuskäytäntöä – Kiinan viranomaisilta ainoastaan tiedot, jotka tarvitaan valitukseen sisältyvien väitteiden, joiden tukena oli riittävä näyttö, tarkastamiseksi ja arvioimiseksi. Komissio tarjosi Kiinan viranomaisille apua kyselylomakkeen saatekirjeessä ja itse kyselylomakkeessa. Myös puutteita koskevassa kirjeessä Kiinan viranomaisia pyydettiin ottamaan yhteyttä komissioon, jos sillä on kysymyksiä pyydetyistä tiedoista. Komissio myös myönsi poikkeuksellisen pitkän pidennyksen tietojen toimittamisen määräaikaan (ks. 104 kappale). Komissio pyysi tässä tutkimuksessa Kiinan viranomaisilta liiketoimikohtaisia tietoja vain otokseen valittujen viejien osalta eikä kaikkien Kiinan aurinkopaneelien tuottajien osalta ja supisti näin pyydettyjen tietojen määrää mittavasti. Komissio panee merkille, että Kiinan viranomaiset vaikuttavat yhdistelevän väitteitä, jotka koskevat sen kykyä toimittaa tietoja, muihin kysymyksiin. Esimerkiksi käsitellessään pankkeja ja rahoituslaitoksia koskevia komission väitetysti liiallisia tietopyyntöjä Kiinan viranomaiset perustavat väitteensä pääasiassa siihen, että valitus on puutteellinen ja perustuu päällystettyä hienopaperia koskevassa asiassa tehtyihin ”laittomiin päätelmiin”. Sen vuoksi Kiinan viranomaisten valitus vaikuttaa liittyvän vireillepanoa koskevan näytön laatuun eikä sen käytännön mahdollisuuksiin toimittaa tietoja. Kiinan viranomaiset toistivat 3 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyssä kirjeessään aiemmin esittämän väitteensä, jonka mukaan tutkimuksen vireillepano monien ohjelmien osalta ei täyttänyt tukia ja tasoitustulleja koskevan WTO-sopimuksen (SCM-sopimus) 11.2 artiklassa määrättyä todistuskynnystä ja että panemalla näitä ohjelmia koskevan tutkimuksen vireille komissio rikkoi SCM-sopimuksen 11.3 artiklaa. Komissio on jo vastannut näihin väitteisiin Kiinan viranomaisille osoitetussa kirjeessä ja muistiossa, ja koska 3 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyssä kirjeessä ei tuotu esiin mitään uusia väitteitä, näitä samoja väitteitä ei ole tarpeen enää käsitellä toiseen kertaan tässä asetuksessa. (114) Kiinan viranomaiset väittivät myös, että komissio ei antanut Kiinan viranomaisille riittävästi aikaa kyselylomakkeeseen vastaamiseen. Tämä ei yksinkertaisesti pidä paikkaansa. Kuten 104 kappaleessa selitettiin, komissio antoi Kiinan viranomaisille merkittävän pidennyksen määräaikaan ja myönsi niille niin pitkän ajan kuin oli mahdollista ilman merkittävää negatiivista vaikutusta tapauksen loppuun saattamiseen ajoissa. Kyselylomakkeeseen ja puutteita koskevaan kirjeeseen vastaamiseen myönnetty aika oli huomattavasti pidempi kuin perusasetuksen 11 artiklan 2 kohdassa säädetty aika. (115) Kiinan viranomaiset väittivät, että komissio jätti huomiotta Kiinan viranomaisten avunpyynnöt niiden pyrkiessä määrittämään kyselylomakevastausten suhteellista tarpeellisuutta, jotta olisi vältetty päätelmien tekeminen käytettävissä olevien tietojen perusteella. Kannanotossaan Kiinan viranomaiset totesivat, että ne olivat pyytäneet komissiota selittämään tiettyjen pyydettyjen tietojen tarkoituksen ja sen, minkälaisiin käytettävien tosiseikkojen perusteella tehtäviin päätelmiin ne johtaisivat, jotta ne voisivat varmistaa mahdollisimman hyvän yhteistyön parhaan kykynsä mukaan ja toimittaa samalla kaikkein olennaisimmat tiedot. Komissio ei luonnollisestikaan voi tietää ennen tietojen toimittamista, minkälaisiin päätelmiin ne johtavat. Kiinan viranomaiset väittivät myös, että komissio on laatinut kyselylomakkeen niin, että sen täyttäminen on käytännössä mahdotonta, ja syyttivät komissiota tietojen kalastelusta. Komissio kiistää ehdottomasti nämä väitteet. Kuten edellä on selitetty, kyselylomakkeessa pyydettiin vain tietoja, jotka olivat tarpeen päätelmien tekemistä varten. (116) Kiinan viranomaiset väittivät myös, että komissio vaati sellaisten asiakirjojen toimittamista, joita Kiinan viranomaiset eivät lain mukaan voineet toimittaa tai olleet velvollisia toimittamaan, ja viittasivat tässä yhteydessä asiaa koskevaan EU- ja WTO-lainsäädäntöön, jossa todetaan selvästi, että ainoastaan virheelliset tai harhaanjohtavat tiedot olisi jätettävä huomiotta; Kiinan viranomaiset myös väittivät, että niillä ei ollut käytännön mahdollisuutta toimittaa tiettyjä tietoja, kuten valtionsalaisuuksia, joiden levittämisen sen sisäiset lait kieltävät. Lisäksi se väitti, että WTO:n polkumyyntisopimuksen ja tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen (SCM) asiaa koskevia määräyksiä, joiden mukaan tutkintaviranomaisille voidaan toimittaa luottamuksellisia tietoja, joita käsitellään luottamuksellisesti, ei aina sovelleta tapauksissa, joissa tiedot toimittaa kolmannen maan viranomainen, tässä tapauksessa Kiinan viranomainen. Kiinan viranomaiset väittivät myös, että komissio toimii vastoin SCM-sopimusta, jos se kieltäytyy tunnustamasta oikeudellista eroa sellaisten tilanteiden välillä, joissa valtio ei käytännössä kykene toimittamaan tietoja, joita se ei lainsäädännön mukaisesti saa paljastaa, ja muunlaisten luottamuksellisten tietojen välillä, joille se voi pyytää luottamuksellista kohtelua tavanomaisesti tutkimuksessa. (117) Komissio ei jättänyt huomiotta mitään tietoja, joita Kiinan viranomaiset eivät toimittaneet, olipa syy mikä hyvänsä, koska yksinkertaisesti ei ole mahdollista olla ottamatta huomioon jotakin, mitä ei ole toimitettu. Toisaalta tilanteessa, jossa Kiinan viranomaiset eivät toimittaneet tai antaneet käyttöön tutkimusta varten tiettyjä tietoja ja komissio sai samankaltaisia tietoja muista lähteistä (enimmäkseen julkisesti saatavilla olevista mutta myös yhteistyössä toimineilta vientiä harjoittavilta tuottajilta tai tietyiltä pankeilta tarkastuskäyntien aikana), komissio sisällytti nämä tiedot asiakirja-aineistoon ja käytti niitä päätelmien tekemisessä. Komissio ei ole samaa mieltä väitteestä, jonka mukaan WTO:n polkumyyntisopimuksen ja SCM-sopimuksen määräyksiä, jotka koskevat luottamuksellisten tietojen toimittamistapaa tutkintaviranomaisille ja tietojen luottamuksellista käsittelyä, ei sovellettaisi Kiinan viranomaisiin. Kiinan viranomaiset väittävät, että valtion viranomaisiin olisi sovellettava eri yhteistyövaatimuksia kuin viejiin ja että viranomaisten tilanne oikeuttaa kansainvälisen kohteliaisuuden (comity) periaatteen soveltamisen, johon viejillä ei ole oikeutta. Komissio ei ole samaa mieltä tasoitustulleja koskevan tutkimuksen suorittamisesta. Kiinan viranomaiset ovat yksi asianomaisista osapuolista menettelyssä perusasetuksen mukaisesti ja samalla ”asianomaisena jäsenenä” Kiinaa sitovat WTO:n määräykset ja oikeuskäytäntö. Perusasetuksen 28 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: Jos asianomainen osapuoli kieltäytyy antamasta tarvittavia tietoja tai ei toimita niitä tässä asetuksessa säädetyssä määräajassa tai merkittävällä tavalla vaikeuttaa tutkimuksia, alustavat tai lopulliset päätelmät, jotka voivat olla myönteisiä vai kielteisiä, voidaan tehdä käytettävissä olevien tietojen perusteella.WTO:n SCM-sopimuksen 12.7 artiklassa viitataan nimenomaisesti seurauksiin, joita viranomaisten (asianomaisten jäsenten) yhteistyöstä kieltäytymisestä on: Jos asianomainen jäsen tai osapuoli kieltäytyy antamasta tarvittavia tietoja tai ei toimita niitä kohtuullisessa määräajassa tai merkittävällä tavalla vaikeuttaa tutkimuksia, alustavat tai lopulliset päätelmät, jotka voivat olla myönteisiä vai kielteisiä, voidaan tehdä käytettävissä olevien tietojen perusteella. Sen vuoksi kun tutkiva maa, tässä tapauksessa EU, harjoittaa WTO-sopimuksen mukaisia oikeuksiaan tukien vastaisessa tutkimuksessa ja pyytää tutkimuksen kannalta tarpeellisina pitämiään tietoja, viranomaisilla ja viejillä on sama velvollisuus toimia yhteistyössä. Tutkimuksen aikana Kiinan viranomaiset vetosivat usein luottamuksellisuutta koskeviin sääntöihin syynä sille, mikseivät ne toimittaneet pyydettyjä tietoja, esimerkiksi Kiinan keskuspankin yleiskirjeitä, tarkastamista varten. On huomattava, että vaikka Kiinan viranomaisilla olisikin väitteensä mukaan ”laillinen este tällaisten tietojen paljastamiseen”, sitä sitovat silti WTO-sopimuksen mukaiset velvoitteet toimittaa tutkimuksen kannalta tarpeellisina pidettyjä tietoja. WTO:n jäsenen kunnallisen lainsäädännön määräykset tai sisäiset säännöt eivät vapauta sitä WTO-sopimuksen mukaisista velvoitteista toimia yhteistyössä tutkimuksissa; tällaisissa ristiriitatilanteissa on Kiinan viranomaisten tehtävänä ehdottaa tapoja, joilla tiedot voidaan luovuttaa, jotta ne voidaan tarkastaa asianmukaisesti. Edellä esitetystä huolimatta Kiinan viranomaiset eivät missään vaiheessa itse asiassa selittäneet väitettään eivätkä toimittaneet asiasta mitään näyttöä (esim. säännöksiä, joiden mukaan sillä on ”laillinen este” tällaisten tietojen paljastamiseen). (118) Lisäksi Kiinan viranomaiset väittivät, että 25 päivänä maaliskuuta 2013 päivätty tarkastuskäyntiä edeltävä kirje ei ollut riittävän yksityiskohtainen eikä sisältänyt tarkkoja kysymyksiä, joihin tarkastuskäynnillä puututaan. On huomattava, että vaikka missään ei edellytetä, että komission olisi lähetettävä luettelo kaikista kysymyksistä, jotka tarkastuskäynnillä esitetään (eikä komissio pidä tätä asianmukaisenakaan), 25 päivänä maaliskuuta 2013 päivätyssä tarkastuskäyntiä edeltävässä kirjeessä oli erittäin täsmällinen ja yksityiskohtainen luettelo tällaisista kysymyksistä ja asiakirjoista, joita käsiteltäisiin perusasetuksen 26 artiklan 3 kohdan ja WTO-sopimuksen vaatimusten mukaisesti. Kirjeessä tuotiin selvästi esiin, että luettelo ei ole tyhjentävä ja että tarpeen mukaan esiin voidaan ottaa myös muita seikkoja ja näyttöä. On myös huomattava, että Kiinan viranomaiset eivät kiistäneet tämän kirjeen sisältöä ennen tarkastuskäyntiä, vaikka ne kieltäytyvätikin keskustelemasta joistakin seikoista, joita ei nimenomaisesti mainittu kirjeessä, kuten Kiinan suurimpia pankkeja koskevista tiedoista, Kiinan kommunistipuolueen osallistumisesta tiettyjen pankkien hallintoon tai joidenkin pankkien pääsystä valtion valuuttavarantohallinnon valuuttavarantoihin, sillä perusteella, että ne eivät olleet valmiita vastaamaan näitä seikkoja koskeviin kysymyksiin. (119) Kiinan viranomaiset väittivät myös, että komissio ei ollut joustava tarkastuskäynnin aikana ja ”asetti ehdottoman määräajan kaikkien muutospyyntöjen osalta, joita Kiinan viranomaiset esittivät”. Saman suuntaisesti viranomaiset väittivät, että komissio ei hyväksynyt mitään viranomaisten ehdottamia ”käyttökelpoisia” ratkaisuja, jotka koskivat tarkastuksia kansallisessa tilastotoimistossa (NBS), ja kieltäytyi pidentämästä tarkastuskäyntiä maanantaihin, 22 päivään huhtikuuta 2013, NBS:n tarkastamista varten. Lisäksi Kiinan viranomaisten mukaan komission virkamiehet aloittivat tarkastukset myöhässä lähes joka työpäivä myöhäisen saapumisensa vuoksi. (120) Edellä esitetyistä väitteistä komissio korostaa, että sen virkamiehet osoittivat täysimääräistä ja ehdotonta joustavuutta tarkastuskäynnillä. Komission virkamiehet tarjoutuivat useaan otteeseen tarkastamaan poikkeuksellisesti normaalien työaikojen ulkopuolella asiakirjoja ja näyttöä, jotka Kiinan viranomaiset antoivat vasta huomattavasti sen jälkeen, kun tietty aihe oli käsitelty loppuun. Näin tapahtui monia kertoja, vaikka se tarkoittikin sitä, että muita tarkastuskäyntikohteita oli siirrettävä erittäin myöhäiseen ajankohtaan ja/tai oli palattava paikkoihin, joissa komission virkamiehet olivat jo olleet ja joissa asiakirjojen tarkastamiseen oli jo ollut mahdollisuus. Kiinan viranomaiset eivät kuitenkaan valitettavasti suostuneet näihin tarjouksiin kyseisissä tapauksissa, mikä viittaisi voimakkaasti siihen, että komission pyytämien asiakirjojen toimittamatta jättäminen normaalin työajan aikana ei johtunut aikarajoitteista tai komission haluttomuudesta niiden tarkastamiseen. Tarkastuskäyntien aloittamisen myöhäisestä ajankohdasta komissio toteaa, että sen virkamiehet olivat ajoissa paikalla joka päivä, mutta viiveitä aiheuttivat valitettavasti Kiinan viranomaisten vaatimat päivittäiset rekisteröitymismenettelyt tarkastuskohteisiin pääsemiseksi tai yksinkertaisesti se, että Kiinan viranomaisten edustajat eivät olleet paikalla, kun komission virkamiehet saapuivat tarkastuskohteisiin, minkä vuoksi heidän oli odotettava pitkään ennen aloittamista. Komissio huomauttaa myös, että tarkastuskäynnit kestivät joka päivä paljon yli normaalin työajan ja että Kiinan viranomaiset itse peruuttivat ensimmäisen päivän iltapäivän tarkastuksen, kun teknologiaministeriön edustajat päättivät olla osallistumatta tarkastukseen (ks. 122 kappale). Jos Kiinan viranomaiset olisivat hyväksyneet kaikki komission virkamiesten toistuvat tarjoukset tarkastaa asiakirjoja työaikojen ulkopuolella, käynnit olisivat kestäneet pidempään, ja näin ei tapahtunut, koska Kiinan viranomaiset eivät toimineet täysimääräisesti yhteistyössä. (121) Kiinan viranomaiset vastustivat vielä komission käytäntöä olla hyväksymättä uusia asiakirjoja ja näyttöä, jotka vaativat tarkastamista sen tarkastuskäynnin päätyttyä, johon ne kuuluvat. Tältä osin on selvennettävä, että ei ole eikä koskaan ollutkaan komission tarkoituksena olla ottamatta huomioon näin toimitettuja tietoja suoralta kädeltä. Komissio otti huomioon kaikki sille toimitetut tiedot, analysoi niiden laadun (esim. otetta tarkastetusta tilinpäätöksestä kohdellaan eri tavalla kuin pelkkää Excel-taulukkoa tai Word-asiakirjaa, jossa lukujen tukena ei ole mitään virallista lähdettä) ja antoi niille asianmukaisen painoarvon ottaen huomioon, että näitä tietoja oli mahdoton tarkastaa tarkastuskäynnin aikana. (122) Niiden kuuden asiakirjan[24] osalta, jotka Kiinan viranomaiset toimittivat tutkimuksen aikana ja joiden sisällöstä viranomaiset kieltäytyivät keskustelemasta tarkastuskäynnin aikana, komissiolla ei Kiinan viranomaisten mukaan ollut mitään perusteita soveltaa käytettävissä olevia tietoja perusasetuksen 28 artiklan mukaisesti. Kiinan viranomaiset väittivät myös, että komissio ei auttanut Kiinan viranomaisia ymmärtämään vaatimusta näiden asiakirjojen toimittamisesta eikä osoittanut, että kaikki kyseiset asiakirjat olivat merkityksellisiä, siitä huolimatta, että Kiinan viranomaiset ”olivat erikseen kehottaneet komissiota ennen tarkastuskäynnin alkua auttamaan Kiinan viranomaisia ymmärtämään vaatimus näiden asiakirjojen toimittamisesta ja osoittamaan, että kaikki kyseiset asiakirjat olivat merkityksellisiä”. Ensinnäkin on huomattava, että kaikki asiakirjat liittyvät suoraan kyseiseen tuotannonalaan[25], minkä vuoksi niiden sisällyttäminen tarkastuksen piiriin oli erittäin merkityksellistä. Toiseksi Kiinan viranomaisten 11 päivänä huhtikuuta 2013 komissiolle osoittamassa kirjeessä käytetty sanamuoto oli erilainen kuin sen 3 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyssä kirjeessä. Kiinan viranomaiset totesivat 11 päivänä huhtikuuta 2013 päivätyssä kirjeessään, että kyseisten asiakirjojen ”tarkastus keskeytetään, ellei komissio voi vakuuttavasti osoittaa, missä määrin näitä asiakirjoja pidetään merkityksellisinä tässä tutkimuksessa, erityisesti väitettyjen tukien osalta”. Koska kaikki nämä asiakirjat koskevat suoraan asianomaista tuotannonalaa ja jopa erityisiä tukijärjestelmiä, kuten etuuskohtelun mukaisia laina- tai verojärjestelyjä, kuten niiden nimestä käy selvästi ilmi, komissio ei ymmärtänyt, mitä muuta voitaisiin todeta, jotta niiden merkityksellisyys voitaisiin osoittaa selvemmin. Komissio oli yllättynyt siitä, että näiden asiakirjojen merkityksellisyys ei vaikuttanut olevan ongelma Kiinan viranomaisille siinä vaiheessa kun ne toimitettiin, vaan vasta sitten, kun komissio pyysi selityksiä. (123) Komissio totesi 23 päivänä toukokuuta 2013 päivätyssä kirjeessään, että se ei pystynyt tarkastamaan suurinta osaa toimitetuista tiedoista alkuperäisten asiakirjojen perusteella eikä ristiintarkistamaan niitä lähdetietojen kanssa, joita käytettiin Kiinan viranomaisille suunnattujen vastausten laatimiseen Kiinan rahoitusmarkkinoita ja -laitoksia koskevien tietojen osalta. Kiinan viranomaiset esittivät vastalauseen, koska ”erittäin yleisluonteisen ja epätäsmällisen esitystavan vuoksi” komissio ei ollut antanut Kiinan viranomaisille mahdollisuutta esittää merkityksellisiä huomautuksia eikä näin harjoittaa puolustautumisoikeuksiaan asianmukaisesti. Väite ei vastaa tosiasioita. Komissio esitti kyselylomakkeessa erittäin täsmällisiä kysymyksiä ja monien tutkintaviranomaisten tavanomaisen käytännön mukaisesti se pyrki tarkastamaan Kiinan viranomaisten vastaukset tarkastuskäynnin aikana. (124) Vastauksessaan kyselylomakkeeseen Kiinan viranomaiset totesivat, että ”kyseiselle tuotannonalalle myönnettyjen lainojen osuus kaikista myönnetyistä lainoista on erittäin pieni. Jotkin pankit ovat esimerkiksi kuvanneet kyselylomakkeen lisäyksissä, että tuotannonalalle myönnettyjen lainojen osuus oli alle 1 prosentti kaikista lainoista.” Tarkastuskäynnin aikana Kiinan viranomaiset eivät pystyneet esittämään mitään näyttöä tämän tueksi ja pyysivät komissiota vain kääntymään pankkien puoleen. (125) Komissio pyysi myös tilastotietoja kyseiselle tuotannonalalle myönnetyistä lainoista. Kiinan viranomaiset väittivät, etteivät ne pidä tällaisia rekistereitä. Kun komissio kysyi, olivatko Kiinan viranomaiset pyrkineet keräämään tällaisia tilastoja, ja pyysi tätä tietoa pankeilta, Kiinan pankkisääntelyviranomaisen CBRC:n virkailija, joka oli läsnä tarkastuksessa, vastasi, ettei hänellä ole tästä tietoa, koska CBRC:n toinen osasto on vastuussa tilastoista. Kiinan viranomaiset eivät toimittaneet mitään kyselylomakkeessa ja puutteita koskevassa prosessissa toistuvasti pyydettyjä tilastotietoja. Komissio ilmoitti vielä tarkastuskäyntiä edeltävässä kirjeessä, että tätä aihetta tullaan käsittelemään. (126) Pankeilta komissio kysyi tarkastuskäynnillä riski- ja luottokelpoisuusarvioinnista, yleisestä toimintatilanteesta, hallintotilanteesta, luottotasosta, rahoituksen käytöstä, takaisinmaksukyvystä, vakuuskäytännöistä ja yhteistyöstä pankkien ja luotonottajien välillä, koska Kiinan viranomaiset esittivät näitä aiheita koskevia väitteitä kyselylomakevastauksessaan. Siitä huolimatta, että nämä aiheet otettiin esiin tarkastuskäyntiä edeltävässä kirjeessä, Kiinan viranomaiset eivät pystyneet esittämään mitään näyttöä omien väitteidensä tueksi ja kehottivat komissiota kääntymään pankkien puoleen. (127) Vastauksessaan puutteita koskevan kirjeeseen Kiinan viranomaiset toimittivat joitakin tietoja valtion omistusosuudesta joissakin pankeissa. On huomattava, että alunperin Kiinan viranomaisten kyselylomakevastauksessa todettiin, että niillä ei ole tällaisia tietoja, ja että ne toimittivat nämä tiedot vasta kun komissio toi esiin, että liikepankkeja koskevan lain 24 §:ssä itse asiassa edellytetään pankkien ilmoittavan nämä tiedot CBRC:lle. Kun komissio kysyi tarkastuskäynnillä näiden tietojen lähdettä, läsnä ollut CBRC:n virkailija totesi, ettei hänellä ole tästä tietoa, koska CBRC:n toinen osasto on vastuussa näiden tietojen keruusta. Valtio-omisteisten keskeisten rahoituslaitosten hallintoneuvostojen sisäisten sääntöjen (Interim Regulations on the Boards of Supervisors in Key State-owned Financial Institutions) (jotka EXIM Bank toimitti vastauksessaan puutteita koskevaan kirjeeseen) 2 §:n mukaan ”valtio-omisteisten rahoituslaitosten hallintoneuvoston hallinnollinen elin antaa suosituksen niistä valtio-omisteisista rahoituslaitoksista, joihin valtioneuvosto asettaa hallintoneuvoston”. Koska tässä säännöksessä viitataan valtio-omisteisten rahoituslaitosten hallintoneuvostojen hallinnolliseen elimeen, vaikuttaa siltä, että Kiinan viranomaiset ovat tietoisia omistamistaan rahoituslaitoksista. Komissio ei kuitenkaan pystynyt tarkastamaan näitä tietoja tai edes yksilöimään tietojen lähdettä Kiinan viranomaisten yhteistyöstä kieltäytymisen vuoksi. Julkisesti saatavilla olevien tietojen mukaan vaikuttaa siltä, että niiden pankkien lisäksi, jotka Kiinan viranomaiset ilmoittivat vastauksessaan puutteita koskevaan kirjeeseen[26], on myös muita valtion omistamia pankkeja (jotka myönsivät lainoja otokseen valituille vientiä harjoittaville tuottajille). (128) Kiinan viranomaiset väittivät 3 päivänä kesäkuuta 2013 päivätyssä kirjeessään, että komissio ei pyytänyt kyselylomakkeessa tai puutteita koskevassa kirjeessä ”tietoja tukevaa näyttöä tai tietolähdettä” ja ”nyt yhtäkkiä valittaa tietoja tukeva näytön tai tietolähteen puutteesta”. Asian selventämiseksi on todettava, että komissio muiden tutkintaviranomaisten tavoin tarkastaa menettelyn kaikkien osapuolten toimittamat tiedot, ja Kiinan viranomaiset olivat tietoisia tästä, koska komissio totesi jo kyselylomakkeessa ja sen saatekirjeessä, että vastaukset voivat olla tarkastuksen kohteena. Lisäksi tämä aihe sisältyi tarkastuskäyntiä edeltävään komission kirjeeseen[27] yhtenä niistä aiheista, jotka katetaan tarkastuskäynnin aikana. Sen vuoksi se, että komissio pyytää Kiinan viranomaisilta näyttöä esittämiensä väitteiden tueksi, ei taatusti tullut yllätyksenä Kiinan viranomaisille, vaan kyseessä on vakiomenettely, jota komissio noudattaa kaikissa tapauksissa. (129) Kun komissio tarkastuskäynnillä pyysi Kiinan viranomaisia toimittamaan luettelon Kiinan 10 suurimmasta pankista ja niiden markkinaosuudesta, CBRC vastasi, että se voi toimittaa nämä tiedot mutta voi vastata kysymykseen vasta kun se on toimitettu kirjallisesti. Komissio selitti, että tarkastuskäynnillä suullisesti esitetyt kysymykset ovat yhtä päteviä kuin kirjallisesti toimitetut kysymykset, ja toi esiin, että Kiinan viranomaiset eivät olleet pyytäneet muita suullisia kysymyksiä toimitettavaksi kirjallisessa muodossa ennen vastaamistaan niihin. Tästä huolimatta Kiinan viranomaiset eivät edelleenkään toimittaneet tietoja. (130) Komissio pyysi kyselylomakkeessa asiakirjoja, joiden perusteella CBRC oli perustettu ja joissa sen toimeksianto määriteltiin. Kiinan viranomaiset toimittivat Kiinan kansanta