EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 14.02.1997 
KOM(96) 724 lopull 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
SOSIAALISEN KEHITYKSEN MAAILMAN HUIPPUKOKOUKSEN 
SEURANTA 
EUROOPAN UNIONISSA 

Tiivistelmä 
Valtioiden ja hallitusten päämiehet hyväksyivät Kööpenhaminassa maaliskuussa 1995 
pidetyssä sosiaalisen kehityksen maailman huippukokouksessa julistuksen ja 
toimintaohjelman, jotka keskittyvät kolmeen aiheeseen: köyhyyden poistamiseen, tuottavien 
työpaikkojen lisäämiseen sekä työttömyyden vähentämiseen ja sosiaaliseen integraatioon. 
Euroopan unionin kansallisella ja yhteisön tasolla toteuttamat politiikat vastaavat jo suurelta 
osin Kööpenhaminassa hyväksyttyjä sitoumuksia. Tämän seurantaa koskevan tiedonannon 
tarkoituksena on määritellä Euroopan unionin huippukokouksen valmisteluvaiheessa ja sen 
aikana puolustaman tärkeysjärjestyksen mukaisesti rajattu määrä aiheita, joita voitaisiin 
erityisesti seurata unionin tasolla. Tämä ei kuitenkaan vähennä tarvetta pyrkiä määrittämään 
unionin yhteiset kannat niistä huippukokouksen aiheista, joita seurataan Yhdistyneiden 
Kansakuntien tasolla. 
Lisäksi ehdotetaan asiantuntijakokousten järjestämistä Euroopan unionin toteuttaman 
Kööpenhaminan sitoumusten täytäntöönpanon seuraamiseksi ja arvioimiseksi. 
SOSIAALISEN KEHITYKSEN MAAILMAN HUIPPUKOKOUKSEN 
SEURANTA 
EUROOPAN UNIONISSA 
Johdanto 
1. VIISI TOIMINTAKENTTÄÄ 
1.1. Sosiaalisen ulottuvuuden sisällyttäminen kansainväliseen institutionaaliseen 
rakenteeseen 
1.2. Sosiaalisten perusoikeuksien kunnioittamisen sekä sosiaalisen ja inhimillisen 
kehityksen edistämisen sisällyttäminen kahdenvälisiin sopimuksiin 
1.3. Köyhyyden torjunnan liittäminen kehitystoimiin ja aloitteet yhteisön sisäisen 
sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi 
1.4. Työllisyyden säilyttäminen talous-ja sosiaalipolitiikkojen painopistealueena 
1.5. Maahanmuuttajien kunnioittamisen ja suojelemisen sekä rasismin ja 
muukalaisvihan torjunnan varmistaminen 
2. KESKUSTELUN LAAJENTAMINEN JA ELÄVÖITTÄMINEN 
HUIPPUKOKOUKSEN HENGESSÄ 
2.1. Kansalaisyhteiskunnan osallistumisen edistäminen 
2.2. Asiantuntijakokousten järjestäminen Kööpenhaminan toimintaohjelman 
täytäntöönpanon tutkimiseksi 
SOSIAALISEN KEHITYKSEN MAAILMAN HUIPPUKOKOUKSEN 
SEURANTA 
EUROOPAN UNIONISSA 
Johdanto 
Kööpenhaminan huippukokous, joka on ensimmäinen sosiaalista kehitystä käsitellyt 
maailmanlaajuinen konferenssi, antoi kansainväliselle yhteisölle tilaisuuden muotoilla 
ihmiseen keskittyvän kehityksen yhtenäisen lähestymistavan periaatteet. Tämä 
lähestymistapa perustuu yhteisiin arvoihin, ja siinä korostetaan sellaisten tärkeimpien 
tavoitteiden kuten ihmisoikeuksien kunnioittamisen, sukupuolten välisen tasa-arvon, 
köyhyyden ja epätasa-arvon vähentämisen, työpaikkojen lisäämisen, työntekijöiden 
perusoikeuksien kunnioittamisen ja heikoimmassa asemassa olevien ryhmien 
integroimisen läheisiä yhteyksiä. Kööpenhaminan huippukokous onkin osa viimeaikaisten 
inhimilliseen kehitykseen keskittyneiden kokousten kokonaisuutta (Rio, Wien, Kairo, 
Beijing). 
Huippukokouksen valmisteluvaiheessa komissio antoi tiedonannon (KOM(94)669), jossa 
määriteltiin Euroopan unionin pääasialliset tavoitteet Kööpenhaminassa. Näitä ovat 
monenväliset sitoumukset, joiden tavoitteena on kannustaa kaikkia valtioita asettamaan 
konkreettiset tavoitteet sosiaaliselle kehitykselle, edistää sosiaalisia oikeuksia ILO:n 
yleissopimusten mukaisesti ja vähentää epätasa-arvoa, sekä tärkeimpien näkökohtien 
ottaminen huomioon yhteisön kahdenvälisissä suhteissa niihin valtioihin, jotka saavat 
taloudellista apua tai joihin sovelletaan suosituimmuuskohtelua. 
Tämän seurantaa koskevan tiedonannon tarkoituksena on selvittää, miten Euroopan unioni 
voisi käytännössä toteuttaa Kööpenhaminassa tehtyjä sitoumuksia. Vaikka komissio onkin 
sitä mieltä, että kaikki julistuksessa ja toimintaohjelmassa esitetyt sitoumukset olisi 
pantava täytäntöön ja toimenpiteet toteutettava (niin kuin kansallisella ja yhteisön tasolla 
on jo laajalti tehty), näyttää siltä, että Kööpenhaminassa hyväksytyissä asiakirjoissa 
esiintyvistä aiheista ja huippukokouksen valmisteluvaiheessa ja sen aikana Euroopan 
unionin puolustamista pääasiallisista tavoitteista voidaan unionin seurannan kohteeksi 
ehdottaa erityisesti viittä toiminta-alaa. Nämä aiheet ovat: 
kansainvälinen institutionaalinen ympäristö, 
sosiaaliset perusoikeudet sekä taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edistäminen 
kahdenvälisissä sopimuksissa, 
köyhyyden torjunta, 
työllisyyden asettaminen etusijalle talous- ja sosiaalipolitiikassa, 
maahanmuuttajien kunnioittaminen ja suojelu, rasismin ja muukalaisvihan 
torjunta. 
Näiden viiden aiheen yksilöinti ei vähennä tarvetta jatkaa pyrkimyksiä määrittää 
Euroopan unionin yhteinen kanta niistä huippukokouksen eri aiheista, joita Yhdistyneet 
Kansakunnat seuraavat. 
Lisäksi yhteisö kiinnittää erityistä huomiota kansalaisyhteiskunnan osallistumisen 
periaatteeseen, ja se aikoo edistää tätä osallistumista konkreettisin aloittein. 
Edistääkseen Kööpenhaminassa hyväksytyn sosiaalista kehitystä koskevan yhtenäisen 
lähestymistavan periaatteita ja varmistaakseen yhteisön sitoumusten jatkuvuuden 
yhdenmukaisen seurannan avulla komissio ehdottaa myös asiantuntijakokousten 
järjestämistä Kööpenhaminassa tehtyjen sitoumusten täytäntöönpanon arvioimiseksi. 
1. VIISI TOIMINTAKENTTÄÄ 
1.1. SOSIAALISEN ULOTTUVUUDEN KEHITTÄMINEN KANSAINVÄLISESSÄ 
INSTITUTIONAALISESSA RAKENTEESSA 
Vaikka Kööpenhaminan keskusteluissa vahvistettiinkin, että kansalliset politiikat kantavat 
päävastuun sosiaalisesta kehityksestä, korostettiin myös kansainvälisen institutionaalisen 
ympäristön kasvavaa merkitystä. Talouden maailmanlaaj istumisen, kaupan 
moninkertaistumisen ja yleisen maailmanlaajistumiskehityksen yhteydessä kansallisten 
politiikkojen itsemääräämisoikeuden menetys merkitsee lisääntyneen kansainvälisen 
yhteistyön tarvetta. 
Myös G7-maat ovat kiinnittäneet huomiota kansainvälisen institutionaalisen järjestelmän 
uudistamiseen. Tärkeimmät teollisuusmaat pohtivat Halifaxissa ja Lyonissa 
maailmanlaajuistumisen seurauksia kansallisten politiikkojen lisääntyneen keskinäisen 
riippuvuuden sekä kestävään kehitykseen vaikuttavien erilaisten politiikkojen keskinäisen 
riippuvuuden perusteella. Lyonissa ne lisäksi kehottivat uuteen kumppanuuteen 
kehitysyhteistyössä ottamalla mukaan muun muassa kehityksen sosiaaliset näkökohdat ja 
itse kehitysmaat sekä kahden- ja monenväliset avunantajat. 
Viimeisimpien Eurooppa-neuvostojen päätökset osoittavat, että Euroopan unioni etenee 
yhdentyneen lähestymistavan suuntaan: työttömyyden torjunnan ja julkisen vajeen 
pienentämisen on kuljettava käsi kädessä, sosiaaliasioiden neuvoston ja Ecofin-neuvoston 
on erityisesti mahdollistettava näiden kysymysten johdonmukainen tutkiminen. 
Kansainvälisellä tasolla vahvistuu tarve varmistaa suotuisat olosuhteet kasvulle ja 
vakaudelle samoin kuin työpaikkojen luominen ja monenvälisesti neuvoteltujen työelämää 
koskevien sääntöjen noudattaminen. 
Työllisyyteen on viime vuosina kiinnitetty suurta huomiota kansainvälisellä tasolla, 
erityisesti G7-maiden kokouksissa, mukaan lukien Detroitin ja Lillen kokoukset, ja 
kansainvälisten järjestöjen kuten EY:n ja OECD:n työohjelmissa. Kansainvälisellä 
yhteistyöllä työllisyyden alalla on saavutettu kuitenkin vasta vaatimattomia tuloksia. 
Kannustavia merkkejä ovat ensimmäiset yhteydenotot Kansainvälisen valuuttarahaston 
(IMF) ja Maailman työjärjestön ILO:n välillä sekä kestävää työllisyyttä ja elinoloja 
käsittelevän työryhmän perustaminen YK: n koordinaatiota käsittelevässä 
hallintokomiteassa. 
Ehdotetut suuntaviivat 
Ottaen huomioon toimintaohjelmassa tunnustetun ILO:n erityisen roolin työllisyyttä 
koskevissa määrällisissä ja laadullisissa kysymyksissä komissio arvioi, että on 
välttämätöntä varmistaa tiiviimpi yhteistyö ILO:n ja kolmella muulla avain-alalla 
toimivien toimielinten välillä. Nämä toimielimet ovat Kansainvälinen valuuttarahasto 
(IMF) makrotalouden alalla, Maailmanpankki kehitystä ja erityisesti rakennepolitiikkaa 
ja alakohtaisia politiikkoja koskevissa kysymyksissä sekä Maailman kauppajärjestö 
(WTO) kauppapolitiikassa. Tämän olisi täydennettävä Halifaxissa hyväksyttyjä ja 
Lyonissa tarkasteltuja suuntaviivoja, jotta kansainväliselle yhteisölle annettaisiin kaikki 
konkreettiset keinot kansainvälisten politiikkojen tehokkaamman yhteensovittamisen 
varmistamiseksi. 
Kööpenhaminassa hyväksytyn toimintaohjelman V luvussa käsitellään seurantaa koskevia 
kysymyksiä, ja seurannan perustana olevassa erittelyssä korostetaan taloudellisten ja 
sosiaalisten ulottuvuuksien paremman yhdentämisen tarvetta politiikkojen suunnittelussa 
ja toteuttamisessa. Käytännössä ehdotetaan erityisesti Maailmanpankin ja IMF:n kehitystä 
käsittelevän komitean yhteydessä järjestettäväksi korkean tason kokouksia, joihin 
osallistuisivat YK:n pääsihteeri, IMF, Maailmanpankki, ILO ja YK:n rahastot ja ohjelmat 
sekä muut näitä kysymyksiä käsittelevät toimistot ja järjestöt, ja joissa tutkittaisiin 
toimintaohjelman ja julistuksen täytäntöönpanoa. 
Komissio arvioi, että Euroopan unionin olisi tuettava tällaisten kokousten järjestämistä 
(mainittu 95 g kohdassa) ja suositeltava, että yleiskokous pyytää pääsihteeriä kutsumaan 
ne säännöllisesti koolle vuodesta 1996 alkaen koordinaatiota käsittelevän hallintokomitean 
puitteissa. 
Komission olisi myös tuettava kokousten järjestämistä G7-maiden keskusteluissa 
kansainvälisistä toimielimistä ja erityisesti Lyonissa määritellyn johdonmukaisuuden 
lujittamista koskevan tavoitteen yhteydessä. 
YK:n talous- ja sosiaalineuvostolla on keskeinen rooli talouden alalla, sosiaalialalla ja 
niihin liittyvillä aloilla järjestettävien suurten kokousten seurannan varmistamisessa, jotta 
voidaan ehkäistä kaksinkertainen työ ja edistää yhdennettyä lähestymistapaa. Uudelleen 
voimistetun sosiaalisen kehityksen komitean olisi avustettava talous- ja sosiaalikomiteaa 
tekemällä puolivuosittainen aihekohtainen työohjelma, joka koskee huippukokouksen 
kolmea pääaihetta. 
1.2. SOSIAALISTEN PERUSOIKEUKSIEN KUNNIOITTAMISEN SEKÄ 
SOSIAALISEN JA INHIMILLISEN KEHITYKSEN SISÄLLYTTÄMINEN 
KAHDENVÄLISIIN SOPIMUKSIIN 
Euroopan unioni noudattaa ulkosuhteissaan ihmisoikeus- ja perusvapauspolitiikkaa, johon 
liittyy laaja valikoima toimenpiteitä. Komissio on antanut tätä varten marraskuussa 1995 
tiedonannon, joka käsittelee Euroopan unionia ja ihmisoikeuspolitiikan ulkoisten 
näkökohtien kehitystä Rooman sopimuksesta Maastrichtin sopimukseen ja sen jälkeen. 
Suhteissa erityisesti kolmansiin maihin on käytetty vuodesta 1992 lauseketta, joka 
määrittelee ihmisoikeudet oleelliseksi osaksi näiden valtioiden kanssa tehtäviä sopimuksia. 
Tällä lausekkeella tarkoitetaan kaikkia oikeuksia, ei pelkästään kansalaisoikeuksia ja 
poliittisia oikeuksia vaan myös oikeutta kehitykseen sekä taloudellisia, kulttuurisia ja 
sosiaalisia oikeuksia. Lausekkeen merkitys määritellään toukokuussa 1995 annetussa 
komission tiedonannossa kansanvallan ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen huomioon 
ottamisesta yhteisön ja kolmansien maiden sopimuksissa. 
Erityisesti sosiaalisten oikeuksien osalta unioni valvoo sitä, että sosiaalinen ulottuvuus 
otetaan sopimuksissa asianmukaisesti huomioon. Tähän liittyen kehitysasioita käsittelevä 
neuvosto antoi vuoden 1996 marraskuussa päätöslauselman "Inhimillinen ja sosiaalinen 
kehitys ja Euroopan unionin kehitysyhteistyö". Lisäksi valkoinen kirja, jonka 
tarkoituksena on opastaa Keski- ja Itä-Euroopan maita niiden yhdentymisessä 
sisämarkkinoihin, kattaa myös sosiaaliset näkökohdat. Lisäksi Cannesin Eurooppa-
neuvoston hyväksymään uuteen Euro-Välimeri -kumppanuuteen kuuluu myös tärkeä 
sosiaalinen ja inhimillinen osa. 
Työn laadullista parantamista ja työllisyyttä käsittelevässä toimintaohjelman osassa kaikki 
Kööpenhaminassa edustettuina olleet hallitukset sitoutuivat edistämään työntekijöiden 
perusoikeuksien kunnioittamista ja erityisesti soveltamaan ILO:n yleissopimuksia (niissä 
maissa, jotka ovat yleissopimusten sopimuspuolia) tai kunnioittamaan niiden taustalla 
olevia periaatteita (muissa maissa). 
Kahdenvälisissä suhteissaan sekä avun ja kaupallisen suosituimmuuskohtelun 
myöntämisessä yhteisön olisi annettava etusija maille, jotka toteuttavat konkreettisia 
toimenpiteitä sitoumuksensa noudattamiseksi. 
Ehdotettu aloite 
a) Euroopan unioni noudattaa ulkosuhteissaan ihmisoikeus- ja perusvapauspolitiikkaa, 
johon liittyy laaja valikoima toimenpiteitä. Komissio on antanut tätä varten marraskuussa 
1995 tiedonannon, joka käsittelee Euroopan unionia ja ihmisoikeuspolitiikan ulkoisten 
näkökohtien kehitystä Rooman sopimuksesta Maastrichtin sopimukseen ja sen jälkeen. 
Suhteissa erityisesti kolmansiin maihin on käytetty vuodesta 1992 lauseketta, joka 
määrittelee ihmisoikeudet oleelliseksi osaksi näiden valtioiden kanssa tehtäviä sopimuksia. 
Tällä lausekkeella tarkoitetaan kaikkia oikeuksia, ei pelkästään kansalaisoikeuksia ja 
poliittisia oikeuksia vaan myös oikeutta kehitykseen sekä taloudellisia, kulttuurisia ja 
sosiaalisia oikeuksia. Lausekkeen merkitys määritellään toukokuussa 1995 annetussa 
komission tiedonannossa kansanvallan ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen huomioon 
ottamisesta yhteisön ja kolmansien maiden sopimuksissa. 
Unionin ja kehitysmaiden välisessä vuoropuhelussa käsitelläänkin näitä asioita. 
b) Unioni valvoo, että inhimillisten voimavarojen kehittämisestä koulutuksella ja 
ammatillisella pätevöittämisellä sekä parantamalla heikoimmassa asemassa olevien 
väestöryhmien elinoloja tehdään olennainen osa taloudellista ja sosiaalista kehitystä. 
Ihmisoikeuksiin liittyen se tunnustaa tarpeen suojella työntekijöiden perusoikeuksia ottaen 
huomioon ILO:n asiaa koskevien asiakirjojen periaatteet, mukaan lukien pakkotyön ja 
lapsityövoiman käytön kieltämistä, yhdistymisvapautta, järjestäytymis- ja 
neuvotteluoikeutta sekä syrjimättömyyttä koskevat periaatteet. 
Yhteisön ja kolmansien maiden yhteistyön osalta selvitetään tarvittaessa työllisyyttä ja 
sosiaalisten perusoikeuksien kunnioittamista koskevat kysymykset ja tutkitaan 
mahdollisesti mahdollisuudet yhteistyöhön sosiaaliasioissa 
c) jotta voidaan 
- edistää maiden itsensä tekemää sosiaalisen edistyksen konkreettisten tavoitteiden 
erittelyä ja niiden vahvistamista työllisyyden, terveyden, yleissivistävän ja 
ammatillisen koulutuksen ja köyhyyden torjunnan osalta sekä politiikkojen 
kehittämistä tällä alalla; 
- edistää työllisyyttä, terveyttä ja koulutusta koskevaa vuoropuhelua hallitusten, 
työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan erilaisten ryhmien välillä; 
- toteuttaa toimia ja ohjelmia sosiaalisen kehityksen tavoitteiden edistämiseksi ja 
ILO:n yleissopimusten noudattamisen varmistamiseksi. 
Sosiaalisen yhteistyön täytäntöön panemiseksi yhteisön on pyrittävä tiiviimpään 
yhteistoimintaan tai jopa suunniteltava yhteisiä yhteistyöohjelmia erityisten toimielinten 
ja erityisjärjestöjen, kuten UNDP:n (YK:n kehitysohjelma), ILO:n ja eurooppalaisten 
työmarkkinaosapuolten, kanssa. 
Lisäksi komissio katsoo, että on olemassa tehokas keino vahvistaa sosiaalista ulottuvuutta 
yhteisön kehitysyhteistyön täytäntöönpanossa kehitysmaissa erityisesti heikoimmassa 
asemassa olevien hyväksi. Tämä keino olisi sosiaalisen kehityksen maailman 
huippukokouksen toimintaohjelmassa tarkoitetun sitoumuksen mukaisesti myöntää 
yhteisestä sopimuksesta vähintään 20 prosenttia yhteisön julkisesta kehitysavusta 
sosiaaliasioita koskeviin perusohjelmiin, ja se, että kehitysmaat kohdistaisivat julkisista 
menoistaan vähintään 20 prosenttia näihin samoihin tavoitteisiin. 
1.3. KÖYHYYDEN TORJUNNAN LIITTÄMINEN KEHITYSTOIMIIN JA 
ALOITTEET YHTEISÖN SISÄISEN SOSIAALISEN SYRJÄYTYMISEN 
TORJUMISEKSI 
1.3.1. Kööpenhaminassa hyväksytyssä toimintaohjelmassa suositellaan sellaisten 
kansallisten strategioiden täytäntöönpanoa, joissa vahvistetaan köyhyyden vähentämistä 
ja absoluuttisen köyhyyden poistamista koskevat tarkat tavoitteet ja joissa nämä tavoitteet 
yhdennetään paikallisella, kansallisella tai alueellisella tasolla toteutettaviin talous- ja 
sosiaalipolitiikkoihin. Ohjelmassa pyritään myös tiiviimpään kansainväliseen 
yhteistyöhön, kansainvälisten toimielinten tukeen ja siihen, että julkinen ja yksityinen 
sektori osaltaan vaikuttaisivat kansallisten köyhyyden vähentämistä koskevien tavoitteiden 
saavuttamiseen. 
Euroopan unionin kehitysyhteistyössä köyhyyden torjunta on yksi toiminnan 
painopistealueista, joilla jäsenvaltiot ja yhteisö aikovat lujittaa paikan päällä toteutettavien 
politiikkojensa ja toimiensa yhteensovittamista. Neuvosto hyväksyi yhteiset yleiset 
suuntaviivat joulukuussa 1993, ja se korosti erityisesti köyhyyden torjunnan oleellisesti 
poliittista luonnetta. Ainoastaan kestävän poliittisen tuen avulla köyhyyden torjunta voi 
vaikuttaa epätasa-arvoisuuden vähentymiseen kasvun hedelmien jaossa sekä 
tuotannollisten voimavarojen ja sosiaalisten palvelujen käytössä. Etusijalle on asetettava 
tässä suhteessa naisten ja miesten epätasa-arvon vähentäminen. Neuvoston valitsema 
lähestymistapa on yhdentynyt pitkän aikavälin lähestymistapa, joka koskee kaikkia 
kehityksen välineitä ja jossa korostetaan rahoittajien ja avunsaajamaiden politiikkoja 
koskevaa vuoropuhelua sekä väestön osallistumista. 
Pystyäkseen paremmin arvioimaan rooliaan köyhyyden ja epäoikeudenmukaisuuden 
vähentämiseen tähtäävien sisäisten politiikkojen tukijana sekä tarkentaakseen 
kehityshankkeiden ja -ohjelmien hallintoa koskevia pääasiallisia tavoitteitaan yhteisö 
voisi lisätä tukeaan analysointi- ja tiedonvälitysmenetelmien kehittämiselle, ja sisällyttää 
ne käytännössä yhteistyön eri alueisiin. 
Ehdotettu aloite 
Yhteisön kehitysmaiden kanssa käymässä politiikkaa koskevassa vuoropuhelussa otetaan 
järjestelmällisesti huomioon köyhyyttä koskeva tilanteen erittely edistyksen osoittimien 
sekä kansallisten köyhyyden ja epäoikeudenmukaisuuden vähentämistä koskevien 
poliittisten toimien arvioinnin perusteella. Huomioon otetaan myös muut osoittimet, kuten 
sosiaalisten peruspalvelujen osuus julkisista menoista suhteessa muihin ei-tuotannollisiin 
menoihin tai koko väestön, ja erityisesti naisten, kohtaamat esteet tuotannollisten 
voimavarojen käytön tai tuotannolliseen toimintaan pääsyn suhteen. 
Yhteisö parantaa samanaikaisesti ohjelmiensa erittely- ja arviointijärjestelmää, jotta 
ohjelmien vaikutusta miesten ja naisten köyhyyteen voidaan arvioida tarkemmin. 
Lopuksi yhteisö voisi lisätä kehitysyhteistyötä koskevaa tiedotusta, jotta eurooppalainen 
julkinen mielipide olisi entistä valveutuneempi maailmanlaajuisen köyhyyden suhteen. 
1.3.2. Samoin on varmistettava, että taloudellinen edistyminen unionissa hyödyttää 
kaikkia. 
Kuten huippukokouksen yhteydessä tehdyissä erittelyissä korostettiin, sosiaalista 
syrjäytymistä esiintyy rakennemuutoksen kourissa olevissa teollisuusmaissa. 
Komissio jatkaa sosiaalisten kysymysten tiivistä seurantaa, kuten se on ilmoittanut 
keskipitkän aikavälin sosiaalisessa toimintaohjelmassaan. Eurooppalainen keskustelu 
sosiaalisesta syrjäytymisestä on aloitettu vuonna 1996, ja kertomus yhteisön toimista alalla 
on esitetty samana vuonna. 
Euroopan sosiaalirahastossa on syrjäytymisen torjunta ollut yksi pääasiallista tavoitteista 
vuodesta 1989 alkaen. Yksi toiminnan painopisteistä on pitkäaikaistyöttömyyden torjunta 
sekä nuorten ja huonompiosaisten henkilöiden (huumeidenkäyttäjät, siirtolaiset, entiset 
vangit jne.) yhteiskuntaan sopeuttamisen helpottaminen. 
Naisten ja miesten tasa-arvon periaate sisältyy kaikkiin yhteisön politiikkoihin ja toimiin. 
Syrjäytymisen torjuntaan on varattu nykyään 5,6 miljardia ecua. 
Yhteisöaloite työllisyydestä mahdollistaa joustavamman lähestymistavan hyväksymisen, 
syrjäytymisen eri näkökohtien huomioon ottamisen ja niiden käsittelyn kokonaisuutena. 
Tämän aloitteen "Horizon"-osassa on varattu 730 miljoonaa ecua syrjäytymisen 
torjuntaan. 
1.4 TYÖLLISYYDEN SÄILYTTÄMINEN TALOUS- JA 
SOSIAALIPOLITIIKKOJEN PAINOAPISTEALUEENA 
Kööpenhaminan julistuksessa ja toimintaohjelmassa työpaikkojen luominen ja 
työttömyyden vähentäminen sekä sellaisten työpaikkojen luomisen edistäminen, joista 
maksetaan oikeudenmukaista palkkaa, asetetaan talous- ja sosiaalipolitiikkojen sekä 
kestävän kehityksen strategioiden keskipisteeseen. Hallitukset sitoutuvat harjoittamaan 
aktiivista työvoimapolitiikkaa sekä antamaan kansallisella ja kansainvälisellä tasolla 
etusijan politiikoille, joiden vaikutuksen työllisyyteen pitäisi olla myönteinen. 
Toimintaohjelmassa korostetaan työllisyyden oleellista merkitystä köyhyyden 
vähentämisessä ja sosiaalisen integraation edistämisessä Erityisen tärkeää on valtion, 
työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan välinen yhteistyö kaikilla tasoilla sekä 
pyrkimykset henkiseen pääomaan sijoittamisen alalla. Sijoittaminen koulutukseen ja 
ammatilliseen koulutukseen on oleellista talouskasvun ja siten työllisyyden kannalta sekä 
miesten ja naisten maailmantalouden muutoksiin mukautumisen parantamiseksi. Lisäksi 
työvoimapolitiikassa on varmistettava miesten ja naisten tasa-arvo sekä tasavertainen 
kohtelu rodullisesta ja/tai etnisestä taustasta, uskonnosta tai muista tekijöistä huolimatta 
Työllisyyden parantaminen on yksi Euroopan unionin tärkeimmistä tehtävistä 
Rahataloudelliseen vakauteen ja ylisuurten julkisten alijäämien pienentämiseen tähtäävien 
makrotaloudellisten politiikkojen mukaisesti valitussa strategiassa yksilöidään viisi 
avainalaa, joiden merkitys työpaikkojen luomisessa on oleellinen: 
- työnsaannin mahdollisuuksien parantaminen sijoittamalla ammatilliseen koulutukseen, 
- kasvun valjastaminen työpaikkojen luomiseen, 
- epäsuorien työllistämiskustannusten vähentäminen työpaikkojen luomisen edistämiseksi, 
- työmarkkinapolitiikkojen tehokkuuden lisääminen, 
- toimenpiteet työttömyydestä pahiten kärsivien ryhmien eduksi. 
Essenin Eurooppa-neuvosto pyysi jäsenvaltioita tekemään näiden kansallisia politiikkoja 
koskevien suositusten perusteella monivuotisen ohjelman, jossa otetaan huomioon niiden 
taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen erityispiirteet. Joulukuussa 1995 Madridin Eurooppa­
neuvosto vahvisti uudelleen, että työpaikkojen luominen on Euroopan unionin ja sen 
jäsenvaltioiden sosiaalinen, taloudellinen ja poliittinen päätavoite. Ensimmäistä kertaa 
neuvoston (Ecofin-neuvosto sekä työllisyys- ja sosiaaliasioiden neuvosto) ja komission 
esittämässä yhteisessä kertomuksessa ollaan yksimielisiä siitä, miten voidaan parhaiten 
varmistaa talouden nousukauden ja työllisyystilanteen selkeän paranemisen yhdistäminen. 
Puheenjohtaja Santer ehdotti vuoden 1996 kesäkuussa työllisyyttä koskevaa 
luottamussopimusta kaikkien niiden liikkeelle saamiseksi, joita asia koskee, yhteisön 
kerrannaisvaikutusten käyttämiseksi paremmin hyödyksi sekä keskipitkän ja pitkän 
aikavälin ulottuvuuden antamiseksi pyrkimyksille voittaa työttömyys. Tämä 
kokonaispuitteet asettava politiikka sai myönteisen vastaanoton Firenzen Eurooppa-
neuvostossa, joka korosti uuden sysäyksen tarvetta työpaikkojen luomisen strategialle. 
Yhteistä kertomusta ja luottamussopimusta seurasi Dublinin Eurooppa-neuvoston 
työllisyyttä koskeva julistus, jossa määritellään toivottavat käytännön toimenpiteet 1) 
työmarkkinoiden tehokkuuden ja inhimillisiin voimavaroihin sijoittamisen edistämiseksi, 
2) yhteiskunnassa heikoimmassa asemassa olevien tukemiseksi, 3) vero- ja 
etuusjärjestelmien muuttamiseksi työllisyydelle myönteisemmiksi, 4) tavaroiden ja 
palveluiden markkinoiden nykyaikaistamiseksi, 5) kilpailukyvyn vahvistamiseksi sekä 6) 
paikallisen kehityksen edistämiseksi. 
Ehdotettu suuntaus 
Euroopan unionin työmarkkinaosapuolten kanssa tiiviissä yhteistyössä aloittamaa 
päättäväistä toimintaa voitaisiin parhaimpien käytäntöjen erittelyn yhteydessä soveltaa 
hyödyllisesti myös muissa aloitteissa, ja sitä voitaisiin verrata niihin laajemmissa 
kansainvälisissä yhteyksissä. Ottaen huomioon toimintaohjelmassa ILO.ile annetun 
erityisen roolin komissio ehdottaa, että järjestetään näiden kahden toimielimen välisiä 
säännöllisiä kokouksia. Työllisyyttä koskevaa keskustelua on jatkettava myös OECD:n 
ja G7-maiden kanssa. 
1.5 MAAHANMUUTTAJIEN KUNNIOITTAMISEN JA SUOJELEMISEN SEKÄ 
RASISMIN JA MUUKALAISVIHAN TORJUNNAN VARMISTAMINEN 
10 
Kööpenhaminan julistuksessa hallitukset sitoutuvat varmistamaan kansallisten 
lainsäädäntöjen ja kansainvälisen oikeuden mukaisen siirtotyöläisten suojelemisen, 
torjumaan rasismia ja muukalaisvihaa sekä edistämään yhteiskuntien suvaitsevaisuutta. 
Ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien kunnioittaminen, kulttuurinen ja uskonnollinen 
monimuotoisuus, sosiaalinen oikeudenmukaisuus ja yhtäläiset mahdollisuudet ovat 
inhimillisemmän, suvaitsevamman ja oikeudenmukaisemman yhteiskunnan olennaisia osia. 
Suunnitellut aloitteet 
- Keskipitkän aikavälin sosiaalisessa toimintaohjelmassaan komissio aikoo antaa 
lähiaikoina suosituksen, jossa jäsenvaltioita kehotetaan ratifioimaan Yhdistyneiden 
Kansakuntien vuoden 1990 yleissopimus, joka koskee siirtotyöläisten ja heidän 
perheittensä tilanteen parantamista. 
- Komission sosiaalisessa toimintaohjelmassa suunnitellaan myös suositusta, jossa 
jäsenvaltioita pyydetään helpottamaan toisessa jäsenvaltiossa pysyvästi ja laillisesti 
oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työnsaantia, kun Euroopan unionin 
kansalaiset tai kyseisessä jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevat kolmansien maiden 
kansalaiset eivät voi täyttää jotakin työpaikkaa. Tässä yhteydessä on tarkennettava, että 
jossakin jäsenvaltiossa laillisesti ja pysyvästi oleskelevilla kolmansien maiden kansalaisilla 
ei tällä hetkellä ole oikeutta siirtyä toiseen jäsenvaltioon harjoittaakseen siellä taloudellista 
toimintaa. 
- Joulukuussa 1995 komissio antoi tiedonannon rasismista, muukalaisvihasta ja 
antisemitismistä näillä aloilla toteutettavien toimien yhteensovittamiseksi ja ehdottaakseen 
tulevaisuuden toiminnan painopisteitä. Tähän tiedonantoon liittyy ehdotus neuvoston 
päätökseksi nimetä vuosi 1997 Euroopan rasismin vastaiseksi vuodeksi. 
2. KESKUSTELUN LAAJENTAMINEN JA ELÄVÖITTÄMINEN 
HUIPPUKOKOUKSEN HENGESSÄ 
2.1 KANSALAISYHTEISKUNNAN OSALLISTUMISEN EDISTÄMINEN 
Julistuksessa ja toimintaohjelmassa vaalitaan käsitettä kaikille avoimesta yhteiskunnasta, 
jossa yksilöillä on aktiivinen rooli siihen kuuluvine oikeuksineen ja velvollisuuksineen. 
Hallituksia kehotetaan painokkaasti edistämään kaikkien osallistumista yhteiskunnan 
toimintaan. 
Suunnitellut aloitteet 
Komissio on päättänyt järjestää puolentoista vuoden välein eurooppalaisen foorumin, 
jossa keskustellaan sosiaalipolitiikasta. Foorumin tarkoituksena on koota yhteen 
mahdollisimman suuri määrä asiasta kiinnostuneita järjestöjä Vaikka komissio 
tunnustaakin täysin työmarkkinaosapuolten merkityksen, on valtiosta riippumattomia 
11 
järjestöjä ja muita edustavia järjestöjä kuultava erilaisissa sosiaalisissa kysymyksissä. 
Ensimmäinen eurooppalainen foorumi on järjestetty maaliskuussa 1996. 
2.2 ASIANTUNTIJAKOKOUSTEN JÄRJESTÄMINEN KÖÖPENHAMINAN 
TOIMINTAOHJELMAN TOTEUTTAMISEN TUTKIMISEKSI 
Asiantuntijakokouksia olisi järjestettävä vuonna 1997 ja 1999 tärkeimpien 
Kööpenhaminassa käsiteltyjen kysymysten tilanteen seuraamiseksi ja tilannekatsauksen 
laatimiseksi Euroopan unionin politiikkojen sisäisistä ja ulkoisista näkökohdista 
valmistauduttaessa vuodeksi 2000 suunniteltuun YK:n yleiskokouksen erityisistuntoon, 
jossa on tarkoitus käsitellä Kööpenhaminan toimintaohjelman toteuttamista. 
12 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 724 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 11 05 
Luettelonumero : CB-C0-96-736-FI-C 
ISBN 92-78-14165-8 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
v>