[pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 16.12.2010 KOM(2010) 775 lopullinen 2010/0373 (COD) . Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS euromääräisiä tilisiirtoja ja suoraveloituksia koskevien teknisten vaatimusten vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 924/2009 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) SEK(2010) 1583 lopullinenSEK(2010) 1584 lopullinenSEK(2010) 1585 lopullinen PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tätä ehdotusta tarkasteltaessa on otettava huomioon sellaisten euromaksupalvelujen sisämarkkinoiden (yhtenäisen euromaksualueen eli SEPAn) toteuttaminen, joilla käydään tehokasta kilpailua, joilla ei tehdä eroa rajatylittävien ja kansallisten maksujen välillä ja jotka tuottavat siten huomattavia säästöjä ja hyötyjä koko Euroopan taloudelle. SEPA tarjoaa Euroopan kansalaisille ja yrityksille hinnoiltaan kilpailukykyisiä, käyttäjäystävällisiä ja luotettavia euromaksupalveluja ja luo perustan maksuihin liittyville innovaatioille. Vaikka Euroopan komissio ja Euroopan keskuspankki antavatkin vankan tukensa SEPAlle, se suunniteltiin alun perin ensisijaisesti markkinavetoiseksi hankkeeksi. Euroopan laajuiset tilisiirto- ja suoraveloitusjärjestelyt on suunnitellut ja toteuttanut Euroopan maksuneuvosto (EPC), joka on Euroopan pankkialan SEPAn toteuttamiseksi perustama koordinointi- ja päätöksentekoelin. SEPAan siirtyminen on kuitenkin ollut hidasta, minkä vuoksi kaikissa sidosryhmissä ollaan yhä enemmän sitä mieltä, että siirtymiselle olisi ehkä asetettava oikeudellisesti sitova määräaika, jotta hanke voitaisiin saada onnistuneesti päätökseen. Maksupalvelumarkkinat yhdentyvät täydellisesti vasta sitten, kun perinteiset kansalliset välineet on kokonaan korvattu unionin laajuisilla maksuvälineillä. Tämän saavuttamiseksi tässä asetuksessa asetetaan määräajat euromääräisiin tilisiirtoihin ja suoraveloituksiin siirtymiselle. Yleinen tausta SEPA-tilisiirto (SEPA Credit Transfer, SCT) käynnistettiin 28. tammikuuta 2008. Lähes kaksi vuotta sen jälkeen, 2. marraskuuta 2009, käynnistettiin SEPA-suoraveloitus (SEPA Direct Debit, SDD), mikä oli toinen merkittävä virstanpylväs SEPAn toteuttamisessa unionin laajuisten järjestelyjen avulla. Turvallisilla ja tehokkailla maksujärjestelmillä on ratkaiseva merkitys liiketoiminnan ja sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta. Euro on yhteisenä valuuttana helpottanut jäsenvaltioiden välisiä käteismaksuja vuodesta 2002 alkaen. Vielä on kuitenkin pitkä matka siihen, että unionin laajuiset sähköiset maksuvälineet korvaavat kaikki kansalliset maksuvälineet. Tähän on olemassa useita syitä. Markkinoilla vallitseva epävarmuus, yleisesti vaikea taloudellinen tilanne, verkkoliiketoiminnan edelläkävijöille koituvat haitat ja se käsitys, että SEPA-suoraveloituksessa noudatettavaa, täysin EU-kilpailusääntöjen mukaista asiaankuuluvaa pitkän aikavälin liiketoimintamallia varten ei ole riittävästi oikeusvarmuutta, sekä SEPA-maksujärjestelmien ja perinteisten maksujärjestelmien rinnakkaisesta käytöstä aiheutuvat kaksinkertaiset kustannukset ovat johtaneet siihen, että monet markkinatoimijat ovat erityisesti tarjontapuolella toivoneet EU:n lainsäädäntöä, jossa SEPAan siirtymiselle vahvistettaisiin määräaika. Määräajan tarvetta ja etuja on tähdennetty myös kahdessa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa[1] sekä Ecofin-neuvoston päätelmissä[2], joissa komissiota on kehotettu tekemään asiasta perusteellinen arviointi läheisessä yhteistyössä EKP:n kanssa. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 127 artiklan mukaan EKP:n (EKPJ:n) perustehtävänä on edistää maksujärjestelmien moitteetonta toimintaa. EKP on tässä yhteydessä näytellyt tärkeää osaa ohjatessaan markkinoita SEPAn kehittämisessä. Kaksi vuotta SEPA-tilisiirron käynnistämisen jälkeen euroalueen selvitys- ja toimitusmekanismeilla käsiteltyjen SEPA-tilisiirtojen määrä ei ole vieläkään saavuttanut 10 prosentin rajaa. Jos SEPA-tilisiirtojen nykyinen osuus (9,3 prosenttia elokuussa 2010) ekstrapoloidaan lineaarisesti, SEPAan siirtyminen kestää arviolta 30 vuotta. Optimistisemmankin ennusteen perusteella on hyvin epätodennäköistä, että SEPAan siirtyminen kestäisi alle 15–20 vuotta ilman uusia lainsäädäntötoimia. Tämä verkkaisuus viivästyttää SEPAan siirtymistä huomattavasti ja voi näin ollen vähentää merkittävästi välittömiä ja välillisiä hyötyjä, joita SEPA voisi tuottaa koko Euroopan taloudelle[3]. SEPAan siirtyminen edellyttää, että käyttäjät, kuten kansalaiset ja pienet ja keskisuuret yritykset, siirtyvät yhteiseen unionin laajuiseen pankkitilien numerointiin, joka perustuu IBAN-tilinumeroihin ja BIC-koodeihin, mutta pankkiala helpottaa tätä siirtymistä toteuttamalla erityisiä tiedotustoimia, sisällyttämällä IBAN-tilinumeron ja BIC-koodin tiliotteisiin ja maksukortteihin ja tarjoamalla automaattisia muuntojärjestelmiä. Voimassa olevat aiemmat säännökset Tällä aloitteella täydennetään maksupalvelujen nykyistä oikeudellista kehystä EU:ssa. Asetus (EY) N:o 2560/2001 korvattiin 1. marraskuuta 2009 rajatylittävistä maksuista yhteisössä 16 päivänä syyskuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 924/2009[4]. Kumotulla asetuksella oli alennettu enintään 50 000 euron suuruisista rajatylittävistä maksutapahtumista perityt palvelumaksut kansallisten palvelumaksujen tasolle ja kannustettu Euroopan maksupalvelualaa luomaan unionin laajuinen maksuinfrastruktuuri, jota SEPAn toteuttaminen edellyttää. Maksupalveluista sisämarkkinoilla 13 päivänä marraskuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/64/EY (”maksupalveludirektiivin”)[5] tavoitteena on vahvistaa markkinoilla tarjottavia maksupalveluja koskevat standardoidut ehdot ja oikeudet kuluttajien ja yritysten eduksi koko unionissa sekä luoda yhdenmukainen oikeusperusta SEPAa varten. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotuksen tavoitteet ovat unionin politiikan ja muiden tavoitteiden mukaisia. Ensinnäkin niillä parannetaan maksupalvelujen sisämarkkinoiden toimintaa. Toiseksi niillä tuetaan yleisesti unionin muuta politiikkaa, erityisesti kuluttajapolitiikkaa (edistämällä turvallisia unionin laajuisia maksujärjestelmiä) sekä kilpailupolitiikkaa (vahvistamalla kaikkia markkinatoimijoita koskevat velvollisuudet, oikeudet ja mahdollisuudet ja helpottamalla maksupalvelujen tarjoamista yli rajojen, mikä lisää kilpailua). Tähän ehdotukseen liittyvässä vaikutusten arvioinnissa todetaan, että nopea ja täysimittainen siirtyminen unionin laajuiseen tilisiirtoon ja suoraveloitukseen on ainoa tapa saavuttaa yhdentyneiden maksupalvelumarkkinoiden kaikki edut. Käytäntö on osoittanut, että yhtenäistä siirtymistä SEPAan ei saada aikaan pelkästään markkinavoimien ja itsesääntelytoimien avulla. Liiketoiminnan helpottaminen unionissa edistää myös Eurooppa 2020 -strategian laajempien tavoitteiden saavuttamista[6]. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Intressitahojen kuuleminen Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto järjesti kesäkuun ja elokuun 2009 välisenä aikana sidosryhmien julkisen kuulemisen siitä, pitäisikö vahvistaa määräajat nykyisten kansallisten tilisiirtojen ja suoraveloitusten siirtämiselle uusiin SEPA-maksuvälineisiin ja millä tavoin määräajat olisi siinä tapauksessa vahvistettava. Pääosasto julkaisi kuulemisen tulokset syyskuussa 2009. Kuulemisesta on myös julkaistu yhteenveto pääosaston verkkosivustolla[7]. SEPAsta on järjestetty vuosittain useita kuulemisia eurooppalaisen yrityspaneelin välityksellä. Viimeinen kuuleminen järjestettiin vuoden 2009 jälkipuoliskolla, ja siihen osallistui yli 400 yritystä. Niistä 85 prosenttia oli pk-yrityksiä ja 15 prosenttia suuria yrityksiä. Vuonna 2009 järjestettyyn kuulemiseen sisältyi kysymyksiä perinteisten maksuvälineiden vaiheittaisesta käytöstä poistamisesta ja määräajan vahvistamisesta SEPAan siirtymiselle. Pankkialan kanssa on myös keskusteltu jo jonkin aikaa SEPA-suoraveloituksen liiketoimintamallista. Keskusteluissa on käsitelty erityisesti monenvälisiä siirtohintoja[8], ja käytyjen keskustelujen perusteella on annettu kyseisiä siirtohintoja koskevat siirtymäsäännökset asetuksessa (EY) N:o 924/2009. Mielipiteiden vaihtoa on jatkettu tämänkin jälkeen, koska pankkiala ei ollut vahvistanut SEPA-suoraveloitusta varten pitkän aikavälin liiketoimintamallia. Ohjeistaakseen pankkeja komissio ja EKP antoivat maaliskuussa 2009 yhteisen lausuman, minkä jälkeen komissio antoi marraskuussa 2009 asiasta valmisteluasiakirjan[9]. Jälkimmäisestä asiakirjasta järjestetty julkinen kuuleminen saatiin päätökseen joulukuussa 2009. Lisäksi komission yksikön lähettivät valikoiduille pankeille kyselylomakkeen joulukuun 2009 ja tammikuun 2010 välisenä aikana. Lomakkeessa kysyttiin erityisesti kaksinkertaisista kustannuksista, joita aiheutuu yksittäisille maksupalveluntarjoajille siitä, että nykyisiä kansallisia maksuja ja uusia unionin laajuisia maksuja varten on käytettävä rinnakkain eri maksujärjestelmiä ja prosesseja (maksualustoja). Kyselyä varten Euroopan suurimmista pankeista tai pankkiryhmistä valittiin yhdeksäntoista pankkia tai ryhmää, jotka edustivat yhteensä yhdeksän maan liike-, säästö- ja osuuspankkeja. Vastaava kysely lähetettiin maksunkäsittelijöille ja maksupalvelunkäyttäjille (lähinnä yrityksille), mutta siihen ei saatu riittävästi vastauksia analyysiä varten. Vuosien 2008 ja 2010 välisenä aikana on käyty keskusteluja ja mielipiteiden vaihtoa jäsenvaltioiden, rahoituslaitosten, kuluttajajärjestöjen ja muiden talouselämän toimijoiden ja työmarkkinaosapuolten kanssa erityisesti nykyisten pieniä maksuja käsittelevien neuvoa-antavien komiteoiden välityksellä, joihin kuuluvat maksujärjestelmämarkkinoiden asiantuntijaryhmä (Payment Systems Market Expert Group, PSMEG), maksukomitea (Payments Committee, PC) ja kansallisten SEPA-koordinointikomiteoiden EU-foorumi. Sidosryhmien kanssa käytyjen keskustelujen ja niiden antamien vastausten ja kirjallisten kommenttien pohjalta tehtiin analyysi, joka esiteltiin kahdessa komission asiakirjassa: tähän ehdotukseen liittyvässä vaikutusten arvioinnissa sekä työasiakirjassa, joka julkaistiin kommentoitavaksi komission verkkosivuilla 7. ja 23. kesäkuuta 2010 välisenä aikana. Työasiakirjassa käsitellään useita kysymyksiä, jotka olisi otettava huomioon vahvistettaessa pakollisia määräaikoja sekä tilisiirtoja että suoraveloituksia varten. Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Kaikissa sidosryhmissä kannatettiin yleisesti sitä, että täysimittaiselle SEPAan siirtymiselle vahvistetaan määräajat sitovalla EU:n asetuksella: ainoastaan unionin tasolla annetulla lainsäädännöllä voidaan vauhdittaa unionin laajuisten tilisiirtojen ja suoraveloitusten laajamittaista käyttöä. Vastauksissa esitettiin, että SEPA-välineiden ei tulisi pelkästään täydentää perinteisiä maksuvälineitä vaan korvata ne kokonaan. Vaikka valtaosa sidosryhmistä kannatti eri määräaikojen vahvistamista tilisiirtojen ja suoraveloitusten siirtämiselle SEPAan, eräät niistä kannattivat kuitenkin saman määräajan vahvistamista kummallekin maksupalvelulle. Lisäksi tarjontapuolen edustajat ja eräät käyttäjät toivoivat pitempiä siirtymäaikoja erityisesti suoraveloituksia varten. Konsultoinnin yhteydessä sekä muilta alan edustajilta saatujen vastausten perusteella komissio järjesti 17. marraskuuta 2010 viimeisen julkisen kuulemisen, jossa käsiteltiin kahta tärkeää kysymystä. Ensimmäinen niistä oli se, olisiko asetuksessa tehtävä maksualan kehittämät maksujärjestelyt suoraan pakollisiksi sen sijaan, että siinä noudatettaisiin pakollisiin teknisiin vaatimuksiin perustuvaa lähestymistapaa. Toinen kysymys oli se, olisiko asetukseen selvyyden vuoksi sisällytettävä säännökset asianmukaisesta pitkän aikavälin liiketoimintamallista suoraveloituksia varten. Tiiviin konsultoinnin perusteella on tultu siihen tulokseen, että unionin laajuisten maksuvälineiden määrittelyyn on asianmukaisinta soveltaa lähestymistapaa, jossa yhdistyvät yhteiset standardit ja yleiset tekniset vaatimukset . Teknisiä vaatimuksia olisi sovellettava koko maksutapahtumaketjuun eli maksupalvelunkäyttäjästä toiseen kyseisten käyttäjien maksupalveluntarjoajien välityksellä. Tällä tavoin voitaisiin hyödyntää kaikkia etuja, joita SEPA tarjoaa markkinoiden kysyntäpuolella (maksupalvelunkäyttäjien keskuudessa). Tarjontapuolen edustajat ovat kuitenkin kannattaneet nykyisten, Euroopan pankkialan kehittämien SEPA-järjestelyjen käyttöä. Monet sidosryhmät kannattivat sitä ehdotusta, että jäsenvaltiot jättäisivät erityiset kansalliset maksutuotteet, jotka täyttävät tietyt ehdot (esimerkiksi maansisäiset maksutapahtumat ja tuotteet, joiden markkinaosuus jää alle tietyn kynnysarvon), rajalliseksi ajaksi SEPAn ulkopuolelle, minkä jälkeen kaikki perinteiset tuotteet poistettaisiin vähitellen käytöstä. Eräät toiset sidosryhmät toivoivat kuitenkin, että erityistuotteita koskeva poikkeus olisi pysyvä, jotta ne voisivat jatkaa tällaisten tuotteiden käyttöä. Konsultoinnissa annetuissa vastauksissa vahvistettiin kautta linjan olevan erittäin tarpeellista selventää, onko EU:n kilpailusääntöjen mukainen suoraveloituksia koskeva pitkän aikavälin liiketoimintamalli pätevä. Asiantuntijatiedon käyttö Cap Gemini Consulting yrityksellä teetettiin kattava selvitys SEPAan siirtymisen kustannuksista ja hyödyistä, ja sen tulokset julkaistiin tammikuussa 2008. Elokuussa 2008 komissio julkaisi myös Van Dijk Consultants yrityksellä teetetyn selvityksen, jonka tavoitteena oli valmistella SEPAsta kuluttajille aiheutuvien vaikutusten seurantaa. Vaikutusten arviointi Komissio on tehnyt työohjelmassaan mainitun vaikutusten arvioinnin. Arviointi on tehty tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa. Vaikutusten arvioinnissa pohditaan SEPA-tilisiirtoon ja SEPA-suoraveloitukseen siirtymisen hitautta, joka on johtanut siihen, että perinteisiä kansallisia maksuvälineitä ja SEPA-maksuja käytetään rinnakkain. Arvioinnissa todetaan hitaan siirtymisprosessin perimmäinen syy: epävarmuus SEPAn toteutumisesta ja siihen liittyvät ongelmat, kuten sellaisten kannustimien puute, jotka innostaisivat kehittämään käyttäjien tarpeita vastaavia SEPA-tuotteita, sekä edelläkävijän epäedulliseen asemaan liittyvä investointihaluttomuus ja pirstoutunut kysyntäpuoli, jolla ei ole riittävästi tietoa SEPAsta. Vaikutusten arvioinnissa luetellaan myös hitaan siirtymisen vaikutukset. ”Mikrotasolla” tarjonta- ja kysyntäpuolen markkinatoimijoiden on pidettävä yllä useita maksualustoja, minkä vuoksi toimintakustannukset kaksinkertaistuvat ja SEPA-investoinnit aiheuttavat tappiota. ”Makrotasolla” nykyinen tilanne, jossa EU:n markkinat ovat pirstoutuneet kansallisiin markkinoihin, estää mittakaavaetujen hyödyntämisen, rajoittaa kilpailua ja haittaa innovointia. Vaikutusten arvioinnissa käsitellään kolmea skenaariota: uusia toimenpiteitä ei toteuteta, SEPAan siirtymiseen tarjotaan lisäkannustimia vahvistamatta kuitenkaan määräaikaa ja SEPAan siirtymiselle vahvistetaan määräaika. Arvioinnissa tullaan siihen tulokseen, että unionin maksupalvelumarkkinoiden, Euroopan talouden ja sidosryhmien kannalta paras skenaario on vahvistaa SEPAan siirtymiselle määräaika antamalla siitä asetus. Tämän pohjalta vaikutusten arvioinnissa tarkastellaan parhaita keinoja, joilla määräajan mukainen siirtyminen voidaan toteuttaa teknisellä tasolla. Siinä käsitellään vaihtoehtoisia toimintatapoja usealla aihealueella. Vaatimukset, joiden pohjalta unionin laajuiset tilisiirrot ja suoraveloitukset otetaan käyttöön . Suositeltavana vaihtoehtona on vahvistaa määräaika yleisten teknisten vaatimusten eli sellaisten vaatimusten pohjalta, jotka unionin laajuisten tilisiirtojen ja suoraveloitusten on täytettävä. Teknisiin vaatimuksiin sisältyisivät voimassa olevat kansainväliset ja eurooppalaiset standardit. Soveltamisalaan kuuluvat maksutapahtumat . On suositeltavaa noudattaa lähestymistapaa, jossa määräaikaan liittyviä teknisiä vaatimuksia sovelletaan koko maksuketjuun, toisin sanoen maksupalveluntarjoajien välisten maksutapahtumien lisäksi myös asiakkaan ja maksupalveluntarjoajan välisiin maksutapahtumiin. Arvion mukaan kysyntäpuolella voidaan saavuttaa 84 miljardin euron toiminnalliset säästöt vain, jos maksupalvelumarkkinoiden yhdentyminen ei rajoitu pankkien välisiin maksutapahtumiin. Erilaiset tuotteet . On suositeltavaa soveltaa määräaikaa myös niche-tuotteisiin eli tilisiirtoihin ja suoraveloituksiin, joissa maksutapahtumien määrä ei ole suuri ja joihin liittyy erityistoimintoja. Tähän varataan kuitenkin 3–5 vuoden pituinen siirtymäkausi, jotta SEPA-tilisiirto- ja SEPA-suoraveloitusjärjestelyihin voidaan tehdä tarvittavat mukautukset. Määräajan soveltaminen jäsenvaltioihin . On suositeltavaa valita toimintatapa, jossa euroalueeseen sovelletaan aiempaa määräaikaa ja sen ulkopuolisiin jäsenvaltioihin myöhempää määräaikaa. Koska euroalueen ulkopuolisissa jäsenvaltioissa suoritettujen euromääräisten maksujen osuus on vain noin 2 prosenttia kaikista euromääräisistä maksuista, näiden jäsenvaltioiden nopea ja täysimittainen siirtyminen SEPAan ei vaikuta ratkaisevasti sen onnistuneeseen toteutukseen. Siirtymisen määräaika . On suositeltavaa valita toimintavaihtoehto, jossa tilisiirtoja ja suoraveloituksia varten vahvistetaan eri määräajat: edellisille enintään yksi vuosi ja jälkimmäisille enintään kaksi vuotta asetuksen voimaantulon jälkeen. Käytännössä asetuksen antamiseen liittyvä viive merkitsee sitä, että sidosryhmillä on komission ehdotuksen hyväksymisen jälkeen noin 30 kuukautta aikaa valmistautua SEPA-tilisiirtoon siirtymiseen ja 42 kuukautta SEPA-suoraveloitukseen siirtymiseen. Selvyys yleiseurooppalaisia suoraveloituksia koskevasta pitkän aikavälin liiketoimintamallista. On suositeltavaa kieltää se, että monenvälisiä siirtohintoja (ja muita toimenpiteitä, joilla on vastaava tavoite tai vaikutus) sovelletaan yleisesti jokaiseen maksupalveluntarjoajien väliseen suoraveloitustapahtumaan. Monenväliset siirtohinnat sallittaisiin kuitenkin tietyin edellytyksin sellaisten suoraveloitustapahtumien yhteydessä, joita ei voida toteuttaa asiamukaisesti tai jotka maksupalveluntarjoaja haluaa palautettavan. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Tilisiirtoihin ja suoraveloituksiin liittyvien teknisten vaatimusten vahvistamista koskevalla ehdotuksella on seuraavat tavoitteet: - ottaa käyttöön yhteiset standardit ja yleiset tekniset vaatimukset, joiden pohjalta tilisiirtoja ja suoraveloituksia varten vahvistetaan eri määräajat - varmistaa maksupalveluntarjoajien saavutettavissa oleminen tilisiirtotapahtumien osalta asetuksen (EY) N:o 924/2009 8 artiklan 1 kohdassa asetetun, suoraveloitustapahtumiin liittyvää saavutettavissa olemista koskevan velvoitteen mukaisesti sekä varmistaa maksujärjestelmien yhteentoimivuus. Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artiklan 1 kohta. Toissijaisuusperiaate Toissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska asia, jota ehdotus koskee, ei kuulu unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Ehdotuksen tavoitteita ei voida saavuttaa riittävällä tavalla pelkästään jäsenvaltioiden toimin seuraavista syistä: Tässä vaiheessa lähes kaikilla jäsenvaltioilla on omat SEPAan siirtymistä koskevat kansalliset suunnitelmansa. Vaikka kaikissa suunnitelmissa tuetaan SEPAan siirtymistä, vain muutamissa niistä pyritään siihen, että perinteiset maksuvälineet korvataan SEPA-maksuvälineillä järjestelmällisesti ja kokonaan tiettyyn määräaikaan mennessä. Sidosryhmien kansallisella tasolla tavoitteeksi asettamat määräajat vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen. Koska unionin tasolla ei ole vahvistettu yhteistä määräaikaa, eri jäsenvaltioiden välisen ja eri sidosryhmien välisen koordinoinnin puute vaikeuttaa SEPAan siirtymistä ja johtaa pahimmassa tapauksessa pattitilanteeseen. Lisäksi määräaikoihin liittyy usein muita ehtoja. Sen vuoksi nämä suunnitelmat eivät vauhdita riittävästi täysimittaista SEPAan siirtymistä, eikä eri jäsenvaltioiden suunnitelmia ole koordinoitu keskenään. Ehdotuksen tavoitteet voidaan saavuttaa paremmin unionin tason toimilla seuraavista syistä: Yhdentyneet euromääräisten maksujen markkinat ovat luonnostaan sellaiset, että ne edellyttävät unionin laajuista lähestymistapaa, koska niiden perustana olevien standardien, sääntöjen ja prosessien on oltava yhdenmukaisia kaikissa jäsenvaltioissa. Tällä tuetaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 artiklan tavoitetta, jonka mukaan unioni toteuttaa sisämarkkinat ja perustaa talous- ja rahaliiton, jonka rahayksikkö on euro. Verkottumista voidaan hyödyntää täysimittaisesti ainoastaan soveltamalla eurooppalaista lähestymistapaa, joka on koordinoitu tarjonta- ja kysyntäpuolella. Vaihtoehtona olisi monenvälisiin ja kahdenvälisiin sopimuksiin perustuva järjestelmä, joka olisi kuitenkin monimutkaisempi ja kalliimpi kuin unionin lainsäädäntöön perustuva unionin laajuinen lähestymistapa. Unionin tasolla toteutettavat toimenpiteet ovat näin ollen sopusoinnussa toissijaisuusperiaatteen kanssa. Edellä esitetyn perusteella ehdotus on toissijaisuusperiaatteen mukainen. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Ehdotuksessa ei ylitetä sitä, mikä on ehdottomasti tarpeen sen tavoitteiden saavuttamiseksi. Kaikkien ehdotettujen sääntöjen oikeasuhteisuus on testattu, ja niistä on järjestetty laaja kuuleminen, jotta sääntely olisi tarkoituksenmukaista ja oikeasuhteista. Ehdotuksella pyritään minimoimaan muutosten vaikutukset kaikkiin sidosryhmiin. Asetuksen liitteessä luetellut tekniset vaatimukset on laadittu siten, että ne antavat mahdollisuuden soveltaa nykyisiä unionin laajuisia järjestelyjä rajoittamatta kuitenkaan joustavuutta ja innovointia. Lisäksi ehdotus antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden päättää toimivaltaisten viranomaisten nimeämisestä, joten ne voivat halutessaan käyttää olemassa olevia hallintorakenteita ja elimiä vähentääkseen kustannuksiaan. Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista syistä: Määräajan vahvistaminen unionin laajuiseen tilisiirtoon ja suoraveloitukseen siirtymistä varten edellyttää standardointia teknisellä tasolla sekä mahdollisimman pitkälle menevää yhdenmukaistamista. Tämän perusteella on suotavampaa antaa asetus kuin direktiivi. Lisäksi useimmat SEPAn tarjoamista eduista toteutuvat maksualan verkottumisen vuoksi vasta sen jälkeen, kun kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat siirtäneet koko sisäisen maksuliikenteensä unionin laajuisiin maksuvälineisiin. Maksupalvelumarkkinoiden pirstoutuneisuus on vaarassa jatkua, jos sääntelytavaksi valitaan direktiivi, jonka täytäntöönpano saattaa vaihdella jäsenvaltiosta toiseen. Lisäksi direktiivi viivästyttäisi SEPAan siirtymistä, koska sen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä vaatisi oman aikansa. Sen vuoksi on suositeltavaa käyttää asetusta määräajan vahvistamiseksi SEPAan siirtymiselle. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Jollei oteta huomioon tavanomaisia hallintokuluja, jotka liittyvät EU:n lainsäädännön noudattamisen varmistamiseen, asetuksella ei ole talousarviovaikutuksia, koska sillä ei perusteta uusia komiteoita eikä siinä tehdä taloudellisia sitoumuksia. Komissio on kuitenkin itse merkittävä maksupalvelujen käyttäjä, minkä vuoksi sen pitäisi hyötyä SEPAn lisäämästä kilpailusta muiden käyttäjien ohella. LISÄTIEDOT Yksinkertaistaminen Ehdotuksella pyritään yksinkertaistamaan lainsäädäntöä, sillä sen 3 artiklassa yhdistetään asetuksen (EY) N:o 924/2009 mukainen suoraveloituksiin liittyvä saavutettavissa olemista koskeva säännös ja vastaava tilisiirtoja koskeva säännös yhdeksi säännökseksi. Maksujen käsittelyn yksinkertaistamisella on myönteinen vaikutus sidosryhmiin, kuten viranomaisiin, yrityksiin ja yksityishenkilöihin. Asetuksella yksinkertaistetaan maksuprosesseja, koska sillä vähennetään kansallisten rajojen mukaista pirstoutumista ja edistetään kilpailua Euroopan maksumarkkinoilla. Esimerkiksi viranomaiset tulevat maksuvälineiden suurkäyttäjinä todennäköisesti hyötymään SEPAsta, koska se yksinkertaistaa niiden maksuprosesseja ja antaa mahdollisuuden käsitellä maksuja automaattisesti ja tehokkaasti. Unionin tasolla järjestettävien maksupalveluihin liittyvien tarjouskilpailujen pitäisi helpottua, koska mahdollisten maksupalveluntarjoajien määrä lisääntyy, niiden tekemien tarjousten vertailu helpottuu ja kansallisista maksuformaateista johtuva tehottomuus katoaa. Lisäksi sähköisen laskutuksen yhdistäminen maksualustana toimivaan SEPAan helpottaisi laskujen ja maksujen automaattista täsmäytystä. Kuluttajat, jotka ovat ammatti- ja yksityiselämässään yhä liikkuvampia, hyötyisivät vastaavasti rajatylittävien maksujen standardoinnista, koska sen ansiosta ei olisi enää tarpeen pitää useita maksutilejä eri maissa. Maksupalveluntarjoajien ja maksunkäsittelijöiden kannalta SEPAn mukanaan tuomat mittakaavaedut ja yhteiset standardit tehostaisivat maksuja merkittävästi koko unionissa. Lainsäädännön kumoaminen Jos ehdotus hyväksytään, sillä kumotaan asetuksen (EY) N:o 924/2009 8 artikla, joka koskee saavutettavissa olemista suoraveloitustapahtumien osalta. Avoimuuden ja yksinkertaisuuden vuoksi kyseisen artiklan sisältö on siirretty ehdotuksen 3 artiklaan. Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ehdotus sisältää uudelleentarkastelulausekkeen. Euroopan talousalue Ehdotettu toimenpide koskee ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa asiaa, minkä vuoksi se on ulotettava koskemaan Euroopan talousaluetta. Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Jäljempänä olevan lyhyen yhteenvedon tavoitteena on helpottaa päätöksentekoprosessia hahmottelemalla asetuksen pääsisältöä. Asetuksen kohdetta ja soveltamisalaa koskevassa 1 artiklassa todetaan, että asetus koskee kaikkien euromääräisten tilisiirto- ja suoravelvoitustapahtumien toteuttamista unionissa. Se ei kuitenkaan koske tietyntyyppisiä maksutapahtumia, kuten maksukorttitapahtumia, rahansiirtoa eikä televiestintä-, digitaalisella tai tietoteknisellä laitteella toteutettavia maksutapahtumia, jotka eivät johda tilisiirtoon tai suoraveloitukseen. Kilpailun ja tehokkuuden lisäämiseksi asetuksessa ei saisi jättää markkinoiden ulkopuolelle varsinkaan sellaisia ”epätavanomaisia” maksujärjestelyjä, jotka perustuvat yhdistettyjä järjestelyjä koskeviin sääntöihin, joihin sisältyy suoraveloitus- tai tilisiirto-osa. Näin ollen asetuksen säännöksiä sovelletaan ainoastaan maksutapahtuman perustana olevaan tilisiirtoon tai suoraveloitukseen. Ehdotuksen 2 artiklassa esitetyt määritelmät on mahdollisuuksien mukaan sovitettu yhteen direktiivissä 2007/64/EY käytettyjen määritelmien kanssa. Koska asetuksella on kuitenkin suppeampi soveltamisala kuin maksupalveludirektiivillä, osa määritelmistä on räätälöity ehdotuksen tarpeiden mukaisiksi. Ehdotuksen 3 artiklassa on yhdistetty tilisiirtotapahtumiin liittyvä maksupalveluntarjoajien saavutettavissa oleminen asetuksen (EY) N:o 924/2009 8 artiklan mukaiseen velvoitteeseen, joka koskee suoraveloitustapahtumiin liittyvää saavutettavissa olemista. Ehdotuksen 4 artikla koskee teknistä yhteentoimivuutta, jota maksujärjestelyjen ja järjestelmien sujuva toiminta edellyttää, jotta ne voivat toimia vuorovaikutuksessa samojen standardien pohjalta, jolloin markkinatoimijat eivät törmää maksujen käsittelyssä teknisiin esteisiin. Ehdotuksen 5 artiklassa ja liitteessä, jotka koskevat tilisiirto- ja suoraveloitustapahtumille asetettuja teknisiä vaatimuksia, otetaan käyttöön unionin laajuisiin maksuvälineisiin siirtymisen määräaika tekemällä tietyt maksualan käyttämät tärkeät standardit pakollisiksi ja määrittelemällä tekniset vaatimukset, jotka koskevat sekä maksupalveluntarjoajia että asiakkaita. Suoraveloitustapahtumia koskevia siirtohintoja käsittelevässä 6 artiklassa täsmennetään, että kansallisiin tai rajatylittäviin suoraveloituksiin ei saa soveltaa suoraveloitustapahtumakohtaisia monenvälisiä siirtohintoja 31. lokakuuta 2012 jälkeen. Lisäksi artiklassa määritellään niin kutsutuista R-maksutapahtumista maksettavia (monenvälisiä, kahdenvälisiä ja yksipuolisia) siirtohintoja koskevat yleiset ehdot komission 3. marraskuuta 2009 julkaiseman valmisteluasiakirjan ”'Applicability of Article 81 of the EC Treaty to multilateral interbank-payments in SDD” mukaisesti. Poikkeusta koskevaa 7 artiklaa sovelletaan perinteisiin niche-tuotteisiin, jotka olisi poistettava käytöstä sopivan siirtymäkauden jälkeen. Maksujen käyttömahdollisuutta koskevalla 8 artiklalla varmistetaan, että jos euromääräinen tilisiirto tai euromääräinen suoraveloitus hyväksytään tietyssä maassa, sitä käytetään myös silloin, kun maksutapahtuma toteutetaan yli rajojen euromääräiselle tilille tai euromääräiseltä tililtä. Ehdotuksen 9 artiklassa toimivaltaisille viranomaisille annetaan valtuudet toteuttaa tarvittavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että asetuksessa vahvistettuja velvoitteita noudatetaan. Seuraamuksia koskevassa 10 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan antamaan komissiolle yksityiskohtaiset tiedot seuraamuksista. Tuomioistuinten ulkopuolisia kantelu- ja muutoksenhakumenettelyjä koskevassa 11 artiklassa jäsenvaltiot velvoitetaan perustamaan tuomioistuinten ulkopuolisia muutoksenhakuelimiä asetuksesta syntyvien erimielisyyksien ratkaisemiseksi. Lisäksi jäsenvaltiot velvoitetaan ilmoittamaan komissiolle näistä järjestelyistä. Delegoitujen säädösten antamista koskevassa 12–15 artiklassa mahdollistetaan teknisten vaatimusten saattaminen ajan tasalle. Uudelleentarkastelua koskevassa 16 artiklassa asetetaan raportointivelvoite, johon liittyy muutosehdotuksen antaminen tarvittaessa. Siirtymäsäännöksiä koskevalla 17 artiklalla varmistetaan, että määräaikoja aletaan soveltaa aikaisemmin euroalueeseen kuuluviin jäsenvaltioihin ja että euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille myönnetään siirtymäkausi niiden euromääräisten maksutapahtumien vähäisen määrän perusteella. 2010/0373 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS euromääräisiä tilisiirtoja ja suoraveloituksia koskevien teknisten vaatimusten vahvistamisesta ja asetuksen (EY) N:o 924/2009 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen[10], sen jälkeen, kun ehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[11], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[12], ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon[13], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: 1. Sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan vuoksi on tarpeen luoda euromääräisten sähköisten maksujen yhdentyneet markkinat, joilla ei tehdä perusluonteista eroa kansallisten ja rajatylittävien maksujen välillä. Tätä varten yhtenäistä euromaksualuetta, jäljempänä ’SEPA’, koskevassa hankkeessa pyritään kehittämään yhteiset unionin laajuiset maksuvälineet, joilla korvataan nykyiset kansalliset maksuvälineet. Avointen, yhteisten maksustandardien, -sääntöjen ja -käytänteiden käyttöönoton ansiosta ja yhdentyneen maksunkäsittelyn välityksellä SEPAn odotetaan tarjoavan unionin kansalaisille ja yrityksille turvallisia, hinnoiltaan kilpailukykyisiä ja luotettavia euromaksupalveluja. SEPA toteuttamisen tulisi luoda suotuisat edellytykset kilpailun lisääntymiselle maksupalvelujen alalla sekä maksuihin liittyvien innovaatioiden esteettömälle kehittämiselle ja nopealle unionin laajuiselle käyttöönotolle. Näin ollen sähköiset euromaksupalvelut tulisivat parempien mittakaavaetujen, tehostuneen toiminnan ja lisääntyneen kilpailun ansiosta perustumaan parhaiten soveltuviin ratkaisuihin, ja ne painaisivat hintoja alaspäin. Tällä pitäisi olla merkittäviä vaikutuksia erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joissa maksut ovat muihin jäsenvaltioihin verrattuina suhteellisen suuria. Sen vuoksi SEPAan siirtymisen ei pitäisi yleisesti katsoen nostaa kokonaishintoja maksupalvelunkäyttäjien kannalta eikä varsinkaan kuluttajien kannalta. 2. SEPAn menestyminen on taloudellisesti, rahallisesti ja poliittisesti erittäin tärkeää. Se on sopusoinnussa Eurooppa 2020 -strategian kanssa, jolla pyritään älykkäämpään talouteen, jossa vauraus syntyy innovoinnista ja käytettävissä olevien resurssien tehokkaammasta käytöstä. Nopean SEPAan siirtymisen merkitystä ovat tähdentäneet Euroopan parlamentti 12 päivänä maaliskuuta 2009[14] ja 10 päivänä maaliskuuta 2010[15] antamissaan päätöslauselmissa sekä neuvosto 2 päivänä joulukuuta 2009 antamissaan päätelmissä[16]. 3. Maksupalveluista sisämarkkinoilla 13 päivänä marraskuuta 2007 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2007/64/EY[17] tarjoaa nykyaikaisen oikeudellisen perustan maksupalvelujen sisämarkkinoiden luomiselle, jossa SEPA on keskeinen osatekijä. 4. Rajatylittävistä maksuista yhteisössä ja asetuksen (EY) N:o 2560/2001 kumoamisesta 16 päivänä syyskuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 924/2009[18] sisältää myös useita SEPAn onnistumista helpottavia toimenpiteitä, kuten sen periaatteen laajentamisen, että rajatylittävistä suoraveloituksista peritään samansuuruisia palvelumaksuja. 5. Lisäksi itsesääntelytoimet, joita Euroopan pankkiala on toteuttanut SEPA-aloitteen yhteydessä, eivät ole osoittautuneet riittäväksi keinoksi edistää yhtenäistä siirtymistä unionin laajuisiin tilisiirto- ja suoraveloitusjärjestelyihin kysyntä- ja tarjontapuolella. Tähän itsesääntelyprosessiin ei ole myöskään sovellettu asianmukaisia ohjausmekanismeja, mikä saattaa olla osasyynä kysyntäpuolen hitaaseen siirtymiseen. Ainoastaan nopea ja täysimittainen siirtyminen unionin laajuisiin tilisiirtoihin ja suoraveloituksiin tuottaa yhdentyneiden maksumarkkinoiden kaikki edut, jolloin on mahdollista poistaa perinteisten ja SEPA-tuotteiden rinnakkaisesta käytöstä aiheutuvat suuret kustannukset. 6. Sen vuoksi olisi vahvistettava säännöt, joita sovellettaisiin kaikkien euromääräisten tilisiirto- ja suoraveloitustapahtumien toteuttamiseen unionissa. Tässä vaiheessa ei olisi kuitenkaan asianmukaista soveltaa sääntöjä maksukorttitapahtumiin, koska unionissa suoritettavia korttimaksuja koskevat yhteiset standardit ovat vielä kehitteillä. Rahansiirron, sisäisesti käsiteltyjen maksujen, maksupalveluntarjoajien välisten suurten maksutapahtumien ja matkapuhelimen välityksellä suoritettavien maksujen ei pitäisi kuulua sääntöjen soveltamisalaan, koska kyseiset maksupalvelut eivät ole verrattavissa tilisiirtoihin ja suoraveloituksiin. 7. Nykyään on olemassa lähinnä internetin välityksellä suoritettavia maksuja varten useita maksuvälineitä, joissa myös käytetään kansainvälistä tilinumeroa (IBAN) ja pankkitunnusta (BIC) ja jotka perustuvat tilisiirtoon ja suoraveloitukseen, mutta joissa on lisäominaisuuksia. Näiden järjestelyjen odotetaan laajenevan nykyisten kansallisten rajojensa ulkopuolelle, ja niillä voidaan mahdollisesti täyttää innovatiivisten, turvallisten ja edullisten maksuvälineiden tarve kuluttajien keskuudessa. Jotta tällaisia järjestelyjä ei suljettaisi pois markkinoilta, suoraveloitusta ja tilisiirtoa koskevista määräajoista annettua asetusta olisi sovellettava ainoastaan maksutapahtuman perustana olevaan tilisiirtoon tai suoraveloitukseen. 8. Jotta tilisiirto voidaan suorittaa, maksunsaajan tilin on oltava saavutettavissa. Tästä syystä koko unionissa olisi asetettava saavutettavissa olemista koskeva velvoite, joka edistäisi näiden maksuvälineiden onnistunutta käyttöönottoa. Avoimuuden lisäämiseksi kyseinen velvoite ja asetuksella (EY) N:o 924/2009 jo vahvistettu velvoite, joka koskee suoraveloitukseen liittyvää saavutettavissa olemista, olisi yhdistettävä yhteen ainoaan asetukseen. 9. Tekninen yhteentoimivuus on kilpailun ennakkoedellytys. Jotta voidaan luoda sähköisten maksujärjestelmien yhdentyneet markkinat euromääräisiä maksuja varten, on olennaisen tärkeää, että tekniset esteet eivät haittaa tilisiirtojen ja suoraveloitusten käsittelyä ja että käsittely suoritetaan järjestelyllä, jossa valtaosa maksupalvelujentarjoajista valtaosasta jäsenvaltioita noudattaa samoja perussääntöjä, joita sovelletaan sekä rajaylittäviin että puhtaasti kansallisiin tilisiirto- ja suoraveloitusmaksutapahtumiin. Jos tällaisia järjestelyjä on kehitetty useampi kuin yksi tai jos tällaisten maksujen käsittelyä varten on useampi kuin yksi maksujärjestelmä, kyseisten järjestelyjen ja järjestelmien olisi oltava yhteentoimivia, jotta kaikki käyttäjät ja maksupalveluntarjoajat voisivat hyötyä vaivattomien euromääräisten maksujen tarjoamista eduista koko unionissa. 10. On olennaisen tärkeää yksilöidä tekniset vaatimukset, joissa yksiselitteisesti määritetään ominaisuudet, joiden mukaisia asianmukaisten hallintojärjestelyjen puitteissa kehitettävien unionin laajuisten maksujärjestelyjen on oltava yhteentoimivuuden varmistamiseksi. Tekniset vaatimukset eivät saisi rajoittaa joustavuutta eivätkä innovointia, vaan niiden olisi oltava avoimia ja neutraaleja maksumarkkinoiden mahdollisten uusien muutosten ja parannusten suhteen. Niiden suunnittelussa olisi otettava huomioon tilisiirtojen ja suoraveloitusten erityispiirteet erityisesti maksusanomaan sisältyvien tietoalkioiden osalta. Lisäksi niihin olisi sisällyttävä erityisesti suoraveloituksia varten toimenpiteitä, joilla vahvistetaan maksupalvelunkäyttäjien luottamusta tällaisten välineiden käytössä. 11. Tekninen standardointi on unionin maksumarkkinoiden kaltaisten verkkojen integroinnin kulmakivi. Kansainvälisten tai eurooppalaisten standardointielinten kehittämien standardien käytön olisi oltava pakollista tietystä päivästä alkaen kaikissa asiaankuuluvissa maksutapahtumissa. Maksujen yhteydessä niihin kuuluisivat IBAN, BIC sekä finanssipalvelujen ISO 20022 XML -sanomastandardi. Unionin laajuinen täysimittainen yhteentoimivuus edellyttää sen vuoksi, että kaikki maksupalveluntarjoajat käyttävät kyseisiä standardeja. Erityisesti olisi edistettävä IBAN-tilinumeroiden ja BIC-koodien pakollista käyttöä toteuttamalla jäsenvaltioissa laajoja viestintä- ja helpottamistoimenpiteitä, jotka sujuvoittaisivat ja helpottaisivat yleiseurooppalaisiin tilisiirtoihin ja suoraveloituksiin siirtymistä erityisesti kuluttajille kannalta. 12. On asianmukaista vahvistaa päivämäärät, joista alkaen kaikkien tilisiirto- ja suoraveloitustapahtumien on täytettävä kyseiset tekniset vaatimukset, ja jättää samalla markkinat avoimiksi uudelle kehitykselle ja innovoinnille. 13. Tilisiirtoja ja suoraveloituksia varten olisi vahvistettava eri siirtymäpäivät niiden välisten erojen huomioon ottamiseksi. Unionin laajuiset tilisiirrot ja suoraveloitukset eivät ole saavuttaneet samaa kehitystasoa, koska suoraveloitus on monimutkaisempi väline kuin tilisiirto, minkä vuoksi unionin laajuisiin suoraveloituksiin siirtyminen vaatii huomattavasti enemmän resursseja kuin unionin laajuisiin tilisiirtoihin siirtyminen. 14. On olennaisen tärkeää säännellä suoraveloituksiin liittyviä monenvälisiä siirtohintoja, jotta voidaan luoda tasapuoliset kilpailuedellytykset maksupalveluntarjoajille ja mahdollistaa siten suoraveloitusten yhtenäismarkkinoiden kehittyminen. Suoraveloitustapahtumakohtaiset monenväliset siirtohinnat rajoittavat maksunsaajien pankkien välistä kilpailua, paisuttavat kyseisten pankkien maksunsaajilta perimiä palvelumaksuja ja aiheuttavat siten huomaamattomia hinnannousuja maksajille. Vaikka on osoitettu, että maksutapahtumakohtaisiin monenvälisiin siirtohintoihin liittyvät objektiiviset tehokkuusedut ovat olemattomia tai vähäisiä, kustannukset voitaisiin kohdentaa tehokkaasti yhtenäismarkkinoilla käyttämällä sellaisiin maksutapahtumiin liittyviä monenvälisiä siirtohintoja, joista kieltäydytään tai jotka hylätään, palautetaan tai siirretään takaisin siitä syystä, että niitä ei voida toteuttaa asianmukaisesti (R-maksutapahtumat). Toimivien eurooppalaisten suoraveloitusmarkkinoiden toteutumisen kannalta vaikuttaisi siis hyödylliseltä kieltää maksutapahtumakohtaiset monenväliset siirtohinnat. R-maksutapahtumakohtaiset monenväliset siirtohinnat olisi kuitenkin sallittava tietyillä ehdoilla. Säännöillä ei saisi kuitenkaan rajoittaa SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklan soveltamista R-maksutapahtumiin liittyviin monenvälisiin siirtohintoihin. 15. Näin ollen olisi rajoitettava ajallisesti mahdollisuutta soveltaa maksutapahtumakohtaisia monenvälisiä siirtohintoja kansallisissa ja rajatylittävissä suoraveloituksissa, ja olisi vahvistettava yleiset ehdot, joilla siirtohintoja sovelletaan R-maksutapahtumiin. 16. Joissakin jäsenvaltioissa on tiettyjä perinteisiä maksuvälineitä, jotka ovat tilisiirtoja tai suoraveloituksia mutta joissa on, usein historiallisista tai oikeudellisista syistä, hyvin erityisiä toimintoja. Tällaisilla tuotteilla toteutettujen maksutapahtumien määrä on yleensä erittäin pieni, minkä vuoksi tuotteet voidaan luokitella niche-tuotteiksi. Jos niche-tuotteita varten vahvistettaisiin riittävän pitkä siirtymäkausi, joka minimoisi siirtymisen vaikutukset maksupalvelunkäyttäjiin, markkinoiden molempien osapuolten olisi helpompi keskittyä aluksi niiden tilisiirtojen ja suoraveloitusten siirtämiseen, joita on eniten, jolloin unionin yhdentyneiden maksumarkkinoiden useimpia potentiaalisia etuja voitaisiin hyödyntää aikaisemmin. 17. Maksujen sisämarkkinoiden käytännön toiminnan kannalta on olennaisen tärkeää varmistaa, että yritysten ja viranomaisten kaltaiset maksajat voivat lähettää tilisiirtoja maksunsaajien maksutileille, joita ylläpitävät toisissa jäsenvaltioissa sijaitsevat ja tämän asetuksen mukaisesti saavutettavissa olevat maksupalveluntarjoajat. 18. Toimivaltaisille viranomaisille olisi annettava valtuudet, joiden avulla ne voivat täyttää tehokkaasti valvontavelvoitteensa ja toteuttaa kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että maksupalveluntarjoajat noudattavat tätä asetusta. 19. Jäsenvaltioiden on tarpeen säätää kansallisessa lainsäädännössään tehokkaista, oikeasuhteisista ja varoittavista seuraamuksista siltä varalta, että tätä asetusta ei noudateta. 20. Sen varmistamiseksi, että muutoksenhaku on mahdollista, jos tätä asetusta on sovellettu väärin, jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön asianmukaiset ja tehokkaat tuomioistuinten ulkopuoliset kantelu- ja muutoksenhakumenettelyt tästä asetuksesta johtuvien riitojen ratkaisemiseksi. 21. On suotavaa, että komissio antaa kertomuksen tämän asetuksen säännösten toimivuudesta. 22. Komissiolle olisi siirrettävä valta antaa delegoituja säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti tilisiirtoja ja suoraveloituksia koskevien teknisten vaatimusten ajantasaistamiseksi. 23. Koska euroalueen ulkopuolisista jäsenvaltioista olevat maksupalveluntarjoajat tarvitsisivat enemmän valmisteluaikaa, kyseisten maksupalveluntarjoajien pitäisi saada lykätä kyseisten teknisten vaatimusten soveltamista tietyksi ajaksi. 24. Oikeusvarmuuden lisäämiseksi on asianmukaista yhdenmukaistaa asetuksen (EY) N:o 924/2009 6 ja 7 artiklassa vahvistetut siirtohintoja koskevat määräajat tässä asetuksessa vahvistettujen säännösten kanssa. 25. Asetusta (EY) N:o 924/2009 olisi muutettava vastaavasti. 26. Tämän asetuksen mukaista henkilötietojen käsittelyä säännellään yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 95/46/EY[19]. 27. SEPA-maksuihin ja -siirtoihin liittyvä sanomanvälitys ei kuulu terrorismin rahoituksen jäljittämisohjelmaa varten tapahtuvaa rahaliikenteen sanomanvälitystietojen käsittelyä ja siirtämistä koskevan, 8 päivänä heinäkuuta 2010 tehdyn EU:n ja Yhdysvaltojen välisen sopimuksen[20] soveltamisalaan. 28. Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Kohde ja soveltamisala 29. Tässä asetuksessa vahvistetaan säännöt sellaisten euromääräisten tilisiirto- ja suoraveloitustapahtumien toteuttamiseksi unionissa, joissa sekä maksajan maksupalveluntarjoaja että maksunsaajan maksupalveluntarjoaja sijaitsevat unionissa tai joissa ainoa maksutapahtumaan osallistuva maksupalveluntarjoaja sijaitsee unionissa. 30. Tätä asetusta ei sovelleta a) maksutapahtumiin, joita maksupalveluntarjoajat toteuttavat sisäisesti tai keskenään omaan lukuunsa; b) maksutapahtumiin, joissa käsittely ja katteensiirto suoritetaan suuria maksuja välittävillä maksujärjestelmillä ja joissa sekä maksun alkuperäinen käynnistäjä että sen lopullinen vastaanottaja ovat maksupalveluntarjoajia; c) maksukortilla toteutettaviin maksutapahtumiin, mukaan luettuna käteisen nostaminen maksutililtä, jos ne eivät johda tilisiirtoon tai suoraveloitukseen kansallisella tilinumerolla (BBAN) tai kansainvälisellä tilinumerolla (IBAN) yksilöidylle maksutilille tai yksilöidyltä maksutililtä; d) televiestintä-, digitaalisella tai tietoteknisellä laitteella toteutettaviin maksutapahtumiin, jos ne eivät johda tilisiirtoon tai suoraveloitukseen BBAN- tai IBAN-tilinumerolla yksilöidylle maksutilille tai yksilöidyltä maksutililtä; e) rahansiirtotapahtumiin, joissa maksajalta vastaanotetaan varoja ilman maksutilin perustamista maksajan tai maksunsaajan nimiin ja jonka yksinomaisena tarkoituksena on siirtää vastaava summa maksunsaajalle tai maksunsaajan puolesta toimivalle muulle maksupalveluntarjoajalle ja/tai jossa varat vastaanotetaan maksunsaajan puolesta ja asetetaan tämän käyttöön. 31. Jos maksujärjestelyt perustuvat tilisiirroilla tai suoraveloituksilla toteutettaviin maksutapahtumiin, mutta niissä on myös lisäominaisuuksia, tätä asetusta sovelletaan ainoastaan niiden perustana oleviin tilisiirtoihin tai suoraveloituksiin. 2 artiklaMääritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan 32. ’tilisiirrolla’ maksupalvelua, jolla maksunsaajan maksutiliä hyvitetään, kun maksaja on käynnistänyt yhden tai useamman maksutapahtuman maksupalveluntarjoajalleen antamallaan suostumuksella; 33. ’suoraveloituksella’ maksupalvelua, jolla maksajan maksutiliä veloitetaan, kun maksunsaaja on käynnistänyt maksutapahtuman maksajan suostumuksella; 34. ’maksajalla’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka on maksutilin haltija ja antaa maksutoimeksiannon kyseiseltä maksutililtä; 35. ’maksunsaajalla’ luonnollista tai oikeushenkilöä, jonka on tarkoitus vastaanottaa maksutapahtuman kohteena olevat varat; 36. ’maksutilillä’ yhden tai useamman maksupalvelunkäyttäjän nimissä olevaa tiliä, jota käytetään maksutapahtumien toteuttamiseen; 37. ’maksujärjestelmällä’ varojensiirtojärjestelmää, jossa on viralliset ja vakioidut järjestelyt ja yhteiset säännöt maksutapahtumien käsittelylle, selvitykselle ja/tai katteensiirrolle; 38. ’maksujärjestelyllä’ kyseiseen järjestelyyn osallistujien välisten maksujen suorittamista koskevia sääntöjä, käytänteitä ja standardeja, jotka ovat erillisiä infrastruktuuri- tai maksujärjestelmästä, jolla tuetaan kyseisen järjestelyn käyttöä jäsenvaltioiden välillä ja niiden sisällä; 39. ’maksupalveluntarjoajalla’ kaikkia direktiivin 2007/64/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja ryhmiä sekä mainitun direktiivin 26 artiklassa tarkoitettuja luonnollisia ja oikeushenkilöitä, ei kuitenkaan niitä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY[21] 2 artiklassa lueteltuja laitoksia, joihin jäsenvaltio jättää direktiivin 2007/64/EY 2 artiklan 3 kohdan nojalla soveltamatta direktiivin säännöksiä; 40. ’maksupalvelunkäyttäjällä’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka käyttää maksupalvelua joko maksajan tai maksunsaajan tai molempien ominaisuudessa; 41. ’maksutapahtumalla’ maksajan tai maksunsaajan käynnistämää toimenpidettä, jossa on kyse varojen siirtämisestä, maksajan ja maksunsaajan välisistä velvoitteista riippumatta; 42. ’maksutoimeksiannolla’ maksajan tai maksunsaajan maksupalveluntarjoajalleen antamaa määräystä toteuttaa maksutapahtuma; 43. ’siirtohinnalla’ maksajan ja maksunsaajan maksupalveluntarjoajien välillä kustakin suoraveloitustapahtumasta maksettua maksua; 44. ’monenvälisellä siirtohinnalla’ maksupalveluntarjoajien välisen kollektiivisen sopimuksen alaista siirtohintaa; 45. ’BBAN-tilinumerolla’ maksutilin numeroa, joka on jäsenvaltiossa sijaitsevan maksupalveluntarjoajan ylläpitämän yksittäisen tilin yksilöllinen tunniste ja jota voidaan käyttää vain kansallisiin maksutapahtumiin; 46. ’IBAN-tilinumerolla’ kansainvälistä maksutilin numeroa, joka on jäsenvaltiossa toimivan tietyn maksupalveluntarjoajan ylläpitämän yksittäisen tilin yksilöllinen tunniste ja jonka osat on eritelty Kansainvälisen standardisoimisjärjestön (ISO) vahvistamassa ISO 13616 -standardissa; 47. ’BIC-koodilla’ koodia, jolla maksupalveluntarjoaja yksilöidään yksiselitteisesti ja jonka osat on eritelty Kansainvälisen standardisoimisjärjestön (ISO) vahvistamassa ISO 13616 -standardissa; 48. ’ISO 20022 XML -standardilla’ Kansainvälisen standardisoimisjärjestön (ISO) määrittelemää rahaliikenteen sähköisten sanomien kehittämiseen tarkoitettua standardia, johon sisältyy XML-syntaksin mukainen maksutapahtumien fyysinen kuvaus, tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia maksutapahtumia koskevien liiketoimintasääntöjen ja kyseisiin maksutapahtumiin sovellettavien unionin laajuisten järjestelyjen täytäntöönpanoa koskevien ohjeiden mukaisesti. 3 artiklaSaavutettavissa oleminen Maksupalveluntarjoajan, joka on saavutettavissa tietyllä maksutilillä tapahtuvan euromääräisen kansallisen tilisiirto- tai suoraveloitustapahtuman tai molempien osalta, on maksujärjestelyn sääntöjen mukaisesti oltava saavutettavissa myös sellaisten euromääräisten tilisiirto- ja suoraveloitustapahtumien osalta, jotka on käynnistänyt missä tahansa jäsenvaltiossa sijaitseva maksupalveluntarjoaja. 4 artiklaYhteentoimivuus 49. Maksupalveluntarjoajien on suoritettava tilisiirrot ja suoraveloitukset sellaisen maksujärjestelyn mukaisesti, joka täyttää seuraavat edellytykset: a) sen säännöt ovat samat kansallisille ja rajatylittäville tilisiirto- ja suoraveloitustapahtumille jäsenvaltioiden välillä ja niiden sisällä; b) järjestelyyn osallistujat edustavat valtaosaa maksupalveluntarjoajista valtaosassa jäsenvaltioita. 50. Maksujärjestelmistä ja tarvittaessa maksujärjestelyistä on tehtävä teknisesti yhteentoimivia käyttämällä kansainvälisten tai eurooppalaisten standardointielinten kehittämiä standardeja. 51. Tekniset esteet eivät saa estää tilisiirtojen ja suoraveloitusten käsittelyä. 5 artiklaTilisiirto- ja suoraveloitustapahtumia koskevat vaatimukset 52. Tilisiirrot on suoritettava liitteen 1 ja 2 kohdassa vahvistettujen teknisten vaatimusten mukaisesti viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä: 12 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]. 53. Suoraveloitukset on suoritettava 6 artiklan sekä liitteen 1 ja 3 kohdassa vahvistettujen teknisten vaatimusten mukaisesti viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä: 24 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]. 54. Sen estämättä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat vahvistaa 1 ja 2 kohdassa mainittuja lyhyemmät määräajat. 55. Komissio voi muuttaa liitettä tekniikan kehityksen ja markkinakehityksen huomioon ottamiseksi. Nämä toimenpiteet hyväksytään delegoiduilla säädöksillä 12 artiklan mukaisesti. 6 artiklaSuoraveloitustapahtumia koskevat siirtohinnat 56. Suoraveloitustapahtumiin ei saa soveltaa suoraveloitustapahtumakohtaisia monenvälisiä siirtohintoja tai muita sovittuja korvauksia, joilla on sama tavoite tai vaikutus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista. 57. Suoraveloitustapahtumiin, joita maksupalveluntarjoaja ei voi toteuttaa asianmukaisesti maksutoimeksiannon hylkäämisen, kieltämisen, palauttamisen tai takaisinsiirron vuoksi (R-maksutapahtumat), voidaan soveltaa monenvälistä siirtohintaa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) kyseisellä järjestelyllä kustannukset pyritään kohdistamaan tehokkaasti siihen osapuoleen, joka on aiheuttanut kyseisen R-maksutapahtuman, ottaen samalla huomioon maksutapahtumakustannukset ja kuluttajansuojatavoite; b) siirtohintojen on oltava tiukasti kustannusperusteisia; c) siirtohinnat eivät saa olla suurempia kuin R-maksutapahtuman käsittelystä sellaiselle kustannustehokkaimmalle verrannolliselle maksupalveluntarjoajalle aiheutuvat todelliset kustannukset, joka on maksutapahtumien määrän ja palvelujen luonteen osalta monenvälistä järjestelyä edustava osapuoli; d) a, b ja c alakohtien mukaisella siirtohintojen soveltamisella estetään se, että maksupalveluntarjoajat veloittavat maksupalvelunkäyttäjiltään lisämaksuja, jotka liittyvät näillä siirtohinnoilla katettaviin kustannuksiin; e) kollektiiviselle sopimukselle ei saa olla käytännöllistä ja taloudellisesti elinkelpoista vaihtoehtoa, joka mahdollistasi yhtä tehokkaan tai tehokkaamman R-maksutapahtumien käsittelyn ja josta aiheutuisi kuluttajille yhtä suuret tai pienemmät kustannukset. Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa R-maksutapahtumia koskevien siirtohintojen laskennassa saa ottaa huomioon ainoastaan sellaiset kustannusluokat, jotka ovat kyseisen R-maksutapahtuman käsittelyn kannalta suoranaisesti ja yksiselitteisesti merkityksellisiä. Nämä kustannukset on määriteltävä tarkasti. Kustannusten määrän erittelyn, kunkin kustannustekijän yksilöinti mukaan luettuna, on sisällyttävä kollektiiviseen sopimukseen todentamisen ja valvonnan helpottamiseksi. 58. Edellä 1 kohtaa sekä 2 kohdan a, b ja d alakohdassa vahvistettuja edellytyksiä sovelletaan myös kahdenvälisiin ja yksipuolisiin järjestelyihin, joilla on sama tavoite tai vaikutus. 7 artiklaPoikkeus 59. Jäsenvaltiot voivat sallia, että niiden toimivaltaiset viranomaiset ovat [ lisätään tarkka päivämäärä: 36 kuukautta tämän asetuksen voimaantulosta] asti soveltamatta kaikkia tai joitakin 5 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia tilisiirtotapahtumiin tai suoraveloitustapahtumiin, joiden yhteenlaskettu markkinaosuus on Euroopan keskuspankin vuosittain julkaisemien maksutilastojen perusteella alle 10 prosenttia tilisiirtotapahtumien tai suoraveloitustapahtumien kokonaismäärästä kyseisessä jäsenvaltiossa. 60. Jäsenvaltiot voivat sallia, että niiden toimivaltaiset viranomaiset ovat [ lisätään tarkka päivämäärä: 60 kuukautta tämän asetuksen voimaantulosta] soveltamatta kaikkia tai joitakin 5 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia niihin maksutapahtumiin, jotka on käynnistetty myyntipaikassa maksukortilla ja jotka johtavat suoraveloitukseen BBAN- tai IBAN-tilinumerolla yksilöidyltä maksutililtä. 61. Jos jäsenvaltio sallii toimivaltaisten viranomaistensa soveltaa 1 ja 2 kohdassa säädettyä poikkeusta, sen on ilmoitettava tästä komissiolle viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä: 6 kuukautta tämän asetuksen voimaantulosta]. Jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle viipymättä mahdollisista myöhemmistä muutoksista. 8 artikla Maksujen käyttömahdollisuus 62. Maksaja, joka käyttää tilisiirtoja siirtääkseen varoja omalta maksutililtään muille maksutileille, joita ylläpitävät samassa jäsenvaltiossa sijaitsevat maksupalveluntarjoajat, ei saa kieltäytyä suorittamasta tilisiirtoja maksutileille, joita ylläpitävät toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevat maksupalveluntarjoajat, jotka ovat 3 artiklan mukaisesti saavutettavissa. 63. Maksunsaaja, joka käyttää suoraveloituksia vastaanottaakseen varoja omalle maksutililleen muilta maksutileiltä, joita ylläpitävät samassa jäsenvaltiossa sijaitsevat maksupalveluntarjoajat, ei saa kieltäytyä vastaanottamasta suoraveloituksia maksutileille, joita ylläpitävät toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevat maksupalveluntarjoajat, jotka ovat 3 artiklan mukaisesti saavutettavissa. 9 artiklaToimivaltaiset viranomaiset 64. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaisiksi viranomaisiksi, jotka vastaavat tämän asetuksen noudattamisen varmistamisesta, joko viranomaisia tai kansallisen lainsäädännön mukaisia tai kansallisessa lainsäädännössä nimenomaisesti tätä varten valtuutettujen viranomaisten hyväksymiä elimiä, kansalliset keskuspankit mukaan luettuina. Jäsenvaltiot voivat nimetä olemassa olevia elimiä toimimaan toimivaltaisina viranomaisina. 65. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 1 kohdassa tarkoitetuista elimistä komissiolle viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä : 6 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]. Niiden on viipymättä ilmoitettava komissiolle myös näitä viranomaisia koskevista mahdollisista myöhemmistä muutoksista. 66. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoitetuilla toimivaltaisilla viranomaisilla on kaikki tehtäviensä hoitamiseksi tarvittavat valtuudet. Jos useampi kuin yksi viranomainen on jäsenvaltion alueella toimivaltainen asioissa, joita tämä asetus koskee, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseiset viranomaiset tekevät läheistä yhteistyötä, jotta ne voivat kukin suorittaa tehtävänsä tehokkaasti. 67. Toimivaltaisten viranomaisten on valvottava tehokkaasti tämän asetuksen noudattamista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen noudattamisen varmistamiseksi. 10 artiklaSeuraamukset Jäsenvaltioiden on vahvistettava viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä : 6 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta] tämän asetuksen rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on toimitettava kyseiset säännökset komissiolle viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä: 12 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta] ja ilmoitettava sille viipymättä niihin myöhemmin mahdollisesti tehtävistä muutoksista. 11 artiklaTuomioistuimen ulkopuoliset kantelu- ja muutoksenhakumenettelyt 68. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön asianmukaiset ja tehokkaat tuomioistuimen ulkopuoliset kantelu- ja muutoksenhakumenettelyt maksupalvelunkäyttäjien ja niiden maksupalveluntarjoajien välisten, tästä asetuksesta johtuvien riitojen ratkaisemiseksi. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on nimettävä olemassa olevia elimiä, mikäli mahdollista, tai perustettava uusia elimiä. 69. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 1 kohdassa tarkoitetuista elimistä komissiolle viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä : 6 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]. Niiden on ilmoitettava komissiolle viipymättä näitä elimiä koskevista mahdollisista myöhemmistä muutoksista. 12 artiklaSiirretyn säädösvallan käyttö 70. Siirretään komissiolle määräämättömäksi ajaksi valta antaa 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä. Jos on painavat perusteet käyttää kiireellistä menettelyä, sovelletaan 15 artiklaa. 71. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 72. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 13 ja 14 artiklassa säädettyjä ehtoja. 13 artiklaSäädösvallan siirron peruuttaminen 73. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. 74. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisessa ajassa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä ilmoittaa samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee, ja mainitsee peruuttamisen syyt. 75. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 14 artiklaDelegoitujen säädösten vastustaminen 76. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta määräaikaa pidennetään yhdellä kuukaudella. 77. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole tämän määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, delegoitu säädös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä. Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se voi tulla voimaan ennen kyseisen määräajan päättymistä, jos Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat molemmat ilmoittaneet komissiolle aikomuksestaan olla vastustamatta säädöstä. 78. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä. 15 artiklaKiireellinen menettely 79. Kiireellisen menettelyn mukaisesti annettu delegoitu säädös tulee voimaan viipymättä, ja sitä sovelletaan niin kauan kuin sitä ei ole vastustettu 2 kohdan mukaisesti. Euroopan parlamentille ja neuvostolle annettavassa tiedoksiannossa esitetään syyt kiireellisen menettelyn soveltamiselle. 80. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kuuden viikon kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Siinä tapauksessa säädöksen soveltaminen lakkaa. Säädöstä vastustava toimielin esittää syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä. 16 artikla Uudelleentarkastelu Komissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä Euroopan keskuspankille viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä: 3 vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta] kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta ja liittää siihen tarvittaessa ehdotuksen. 17 artiklaSiirtymäsäännökset 81. Sellaisessa jäsenvaltiossa sijaitsevien maksupalveluntarjoajien, jonka valuuttana ei ole euro, on noudatettava 3 artiklaa viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2014. Jos euro kuitenkin otetaan käyttöön jäsenvaltion valuuttana ennen 1 päivää marraskuuta 2013, kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevien maksupalveluntarjoajien on noudatettava 3 artiklaa vuoden kuluessa siitä, kun kyseinen jäsenvaltio on liittynyt euroalueeseen. 82. Sellaisessa jäsenvaltiossa sijaitsevien maksupalveluntarjoajien, jonka valuuttana ei ole euro, on noudatettava 4 artiklassa sekä liitteessä olevassa 1 ja 2 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia euromääräisten tilisiirtojen osalta ja 4 artiklassa sekä liitteessä olevassa 1 ja 3 kohdassa vahvistettuja vaatimuksia euromääräisten suoraveloitusten osalta viimeistään [ lisätään tarkka päivämäärä: 4 vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]. Jos euro kuitenkin otetaan käyttöön tällaisen jäsenvaltion valuuttana ennen [ lisätään tarkka päivämäärä: 3 vuoden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta], kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevien maksupalveluntarjoajien on noudatettava näitä vaatimuksia vuoden kuluessa siitä, kun kyseinen jäsenvaltio on liittynyt euroalueeseen. 18 artiklaAsetuksen (EY) N:o 924/2009 muuttaminen Muutetaan asetus (EY) N:o 924/2009 seuraavasti: 83. Korvataan 6 artiklassa ilmaisu ”ennen 1 päivää marraskuuta 2012” ilmaisulla ”ennen [ lisätään tarkka päivämäärä: 24 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]”. 84. Muutetaan 7 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohdassa ilmaisu ”ennen 1 päivää marraskuuta 2012” ilmaisulla ”ennen [ lisätään tarkka päivämäärä: 24 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]”. b) Korvataan 2 kohdassa ilmaisu ”ennen 1 päivää marraskuuta 2012” ilmaisulla ”ennen [ lisätään tarkka päivämäärä: 24 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]”. c) Korvataan 3 kohdassa ilmaisu ”ennen 1 päivää marraskuuta 2012” ilmaisulla ”ennen [ lisätään tarkka päivämäärä: 24 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulosta]”. 85. Poistetaan 8 artikla. 19 artiklaVoimaantulo Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE TEKNISET VAATIMUKSET (5 ARTIKLA) 86. Seuraavat tekniset vaatimukset koskevat sekä tilisiirto- että suoraveloitustapahtumia : 87. Maksupalveluntarjoajien ja maksupalvelunkäyttäjien on käytettävä IBAN-tilinumeroa maksutilien yksilöimiseksi riippumatta siitä, sijaitsevatko sekä maksajan maksupalveluntarjoaja että maksunsaajan maksupalveluntarjoaja tai sijaitseeko maksutapahtumaan osallistuva ainoa maksupalveluntarjoaja samassa jäsenvaltiossa tai sijaitseeko toinen kyseisistä maksupalveluntarjoajista toisessa jäsenvaltiossa. 88. Maksupalveluntarjoajien on käytettävä ISO 20022 XML -standardiin perustuvia sanomamuotoja lähettäessään maksutapahtumia toiselle maksupalveluntarjoajalle tai maksujärjestelmään. 89. Jos maksupalvelunkäyttäjä käynnistää tai vastaanottaa yksittäisiä varojen siirtoja, jotka on lähetystä varten niputettu yhteen, on käytettävä ISO 20022 XML -standardiin perustuvia sanomamuotoja. 90. Tiedonantokentässä sallitaan 140 merkkiä. Maksujärjestelyissä voidaan sallia useampia merkkejä, paitsi jos tietojen siirtoon käytettävässä laitteessa on merkkien määrään liittyviä teknisiä rajoituksia, jolloin sovelletaan kyseisen laitteen teknistä ylärajaa. 91. Maksun viitetiedot ja kaikki muut tämän liitteen 2 ja 3 kohdan mukaisesti annettavat tietoalkiot on siirrettävä kokonaisina ja muuttumattomina maksupalveluntarjoajalta toiselle maksuketjun alusta loppuun saakka. 92. Kun maksutapahtumaa koskevat tiedot ovat saatavilla sähköisessä muodossa, niitä on voitava käsitellä täysin automaattisesti ja sähköisesti kaikissa käsittelyn vaiheissa maksuketjun alusta loppuun saakka (automaattinen käsittely päästä päähän), jolloin koko maksuprosessi voidaan suorittaa sähköisesti ilman tietojen uudelleen syöttämistä tai manuaalista käsittelyä. Tämä koskee myös tilisiirto- ja suoraveloitustapahtumien poikkeuksellista käsittelyä, mikäli mahdollista. 93. Maksujärjestelyissä ei saa asettaa alarajaa tilisiirtotapahtuman ja suoraveloitustapahtuman summalle. 94. Maksujärjestelyissä ei ole pakko toteuttaa yli 999 999 999,99 euron suuruisia tilisiirtoja ja suoraveloituksia. 95. Edellä 1 kohdassa mainittujen vaatimusten lisäksi tilisiirtotapahtumiin sovelletaan seuraavia vaatimuksia: 96. Maksunsaajan, joka hyväksyy tilisiirrot, on ilmoitettava maksajille IBAN-tilinumeronsa sekä maksupalveluntarjoajansa BIC-koodi aina kun tilisiirtoa pyydetään. 97. Maksajan on annettava maksupalveluntarjoajalleen seuraavat pakolliset tiedot, jotka on siirrettävä maksuketjun välityksellä maksunsaajalle direktiivin 95/46/EY täytäntöönpanemiseksi annetussa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen velvoitteiden mukaisesti: i) maksajan nimi ja/tai maksajan IBAN-tilinumero; ii) tilisiirron määrä; iii) maksunsaajan IBAN-tilinumero; iv) maksunsaajan nimi; v) mahdolliset maksun lisätiedot. 98. Lisäksi maksajan maksupalveluntarjoajan on annettava maksunsaajan maksupalveluntarjoajalle seuraavat pakolliset tiedot: i) maksajan maksupalveluntarjoajan BIC-koodi (elleivät maksutapahtumaan osallistuvat maksupalveluntarjoajat ole toisin sopineet); ii) maksunsaajan maksupalveluntarjoajan BIC-koodi (elleivät maksutapahtumaan osallistuvat maksupalveluntarjoajat ole toisin sopineet); iii) maksujärjestelyn yksilöintitieto; iv) tilisiirron suorituspäivä; v) maksajan maksupalveluntarjoajan antama tilisiirtosanoman viitenumero. 99. Edellä 1 kohdassa mainittujen vaatimusten lisäksi suoraveloitustapahtumiin sovelletaan seuraavia vaatimuksia: 100. Maksajan on ilmoitettava maksunsaajalle IBAN-tilinumeronsa ja tarvittaessa maksupalveluntarjoajansa BIC-koodi ainoastaan kerran ennen ensimmäistä suoraveloitustapahtumaa. 101. Maksunsaajan on lähetettävä valtuutukseen liittyvät tiedot maksupalveluntarjoajalleen ensimmäisen suoraveloitustapahtuman, yksittäisten suoraveloitustapahtumien ja jokaisen myöhemmän suoraveloitustapahtuman yhteydessä. Maksunsaajan maksupalveluntarjoajan on lähetettävä tällaiset valtuutukseen liittyvät tiedot maksajan maksupalveluntarjoajalle jokaisen suoraveloitustapahtuman yhteydessä. 102. Maksajalla on oltava mahdollisuus määrätä maksupalveluntarjoajansa rajoittamaan suoraveloitusperintä tiettyyn summaan tai jaksotukseen taikka molempiin. 103. Jos maksajan ja maksunsaajan välisessä sopimuksessa suljetaan pois oikeus palautukseen, maksajan maksupalveluntarjoajan on maksajan pyynnöstä tarkastettava jokainen suoraveloitustapahtuma todetakseen valtuutusta koskevien tietojen perusteella, onko kyseisen suoraveloitustapahtuman määrä sama kuin valtuutuksessa sovittu määrä, ennen kuin maksajan maksutiliä veloitetaan. 104. Maksajalla on oltava mahdollisuus määrätä maksupalveluntarjoajansa estämään suoraveloitukset maksajan tilille tai estämään suoraveloitukset, jotka tulevat yhdeltä tai useammalta yksilöidyltä maksunsaajalta tai hyväksymään ainoastaan yhdeltä tai useammalta yksilöidyltä maksunsaajalta tulevat suoraveloitukset. 105. Suostumus on annettava sekä maksunsaajalle että maksajan maksupalveluntarjoajalle (suoraan tai epäsuorasti maksunsaajan kautta), ja maksunsaajan tai tämän puolesta toimivan kolmannen osapuolen on tallennettava valtuutukset yhdessä niiden myöhempien muutosten ja/tai peruutuksen kanssa. 106. Maksunsaajan on annettava maksupalveluntarjoajalleen seuraavat pakolliset tiedot, jotka on siirrettävä maksuketjun välityksellä maksajalle: i) suoraveloitustyyppi (toistuva, kertaluonteinen, ensimmäinen, viimeinen tai korjaus); ii) maksunsaajan nimi; iii) maksunsaajan sen tilin IBAN-tilinumero, jota perinnällä hyvitetään; iv) maksajan nimi; v) maksajan sen tilin IBAN-tilinumero, jota perinnän vuoksi veloitetaan; vi) valtuutuksen yksilöllinen viite; vii) valtuutuksen allekirjoituspäivä; viii) perinnän määrä; ix) valtuutuksen yksilöllinen viite sellaisena kuin valtuutuksen antanut alkuperäinen maksunsaaja on sen antanut (jos valtuutuksen on ottanut haltuunsa muu maksunsaaja kuin se, joka valtuutuksen on antanut); x) maksunsaajan tunniste; xi) valtuutuksen antaneen alkuperäisen maksunsaajan tunniste (jos valtuutuksen on ottanut haltuunsa toinen maksunsaaja kuin se, joka valtuutuksen on antanut); xii) mahdolliset maksun lisätiedot maksunsaajalta maksajalle. 107. Lisäksi maksunsaajan maksupalveluntarjoajan on annettava maksajan maksupalveluntarjoajalle seuraavat pakolliset tiedot: i) maksunsaajan maksupalveluntarjoajan BIC-koodi (elleivät maksutapahtumaan osallistuvat maksupalveluntarjoajat ole toisin sopineet); ii) maksajan maksupalveluntarjoajan BIC-koodi (elleivät maksutapahtumaan osallistuvat maksupalveluntarjoajat ole toisin sopineet); iii) laskutettavan nimi (jos se esiintyy aineettomassa valtuutuksessa); iv) laskutettavan yksilöintitieto (jos se esiintyy aineettomassa valtuutuksessa); v) alkuperäisen laskuttajan nimi (jos se esiintyy aineettomassa valtuutuksessa); vi) alkuperäisen laskuttajan yksilöintitieto (jos se esiintyy aineettomassa valtuutuksessa); vii) maksujärjestelyn yksilöintitieto; viii) perinnän suorituspäivä; ix) perintää koskeva maksunsaajan maksupalveluntarjoajan viite; x) valtuutustyyppi; xi) perinnän eräpäivä. [1] http://www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?pubRef=-//EP//TEXT+TA+P7-TA-2010-0057+0+DOC+XML+V0//FI [2] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/111670.pdf [3] SEPA voi kuudessa vuodessa tuottaa välittömiä ja välillisiä hyötyjä yli 300 miljardin arvosta, jos SEPA-välineisiin siirtyminen on täysimittaista ja nopeaa. Ks. ”SEPA: potential benefits at stake”, CapGemini, 2007,http://ec.europa.eu/internal_market/payments/docs/sepa/sepa-capgemini_study-final_report_en.pdf. [4] EUVL L 266, 9.10.2009, s. 11. [5] http://eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=OJ:L:2007:319:0001:01:FI:HTML [6] Tämä ehdotus on määritelty Eurooppa 2020 -strategiassa yhdeksi komission toukokuussa 2010 hyväksymän digitaalistrategian keskeisistä aloitteista:http://ec.europa.eu/information_society/digital-agenda/documents/digital-agenda-communication-en.pdf. [7] http://ec.europa.eu/internal_market/payments/docs/sepa/feedback_migration-2009_09_29_en.pdf [8] Monenvälinen siirtohinta on määrä, jonka maksunsaajan maksupalveluntarjoaja suorittaa maksajan maksupalveluntarjoajalle korvauksena jokaisesta suoraveloitustapahtumasta. [9] Nämä asiakirjat ovat saatavissa seuraavasta osoitteesta, jossa annetaan myös muuta lisätietoa: http://ec.europa.eu/competition/sectors/financial_services/banking.html. [10] EUVL C , , s. . [11] EUVL C , , s. . [12] EUVL C , , s. . [13] EUVL C , , s. . [14] P6_TA(2009)0139. [15] P7_TA(2010)0057. [16] http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/111670.pdf [17] EUVL L 319, 5.12.2007, s. 1. [18] EUVL L 266, 9.10.2009, s. 11. [19] EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31. [20] EUVL L 195, 27.7.2010, s. 1. [21] EUVL L 177, 30.6.2006, s. 1.