Tammikuun ja elokuun 2022 välisenä aikana havaitun tuntikohtaisen tuotannon perusteella 5 prosentin vähennys niinä 10 prosenttina tunneista, joina sähkön kysyntä on suurin, alentaisi kyseisten tuntien keskimääräisen kysynnän samalle tasolle kuin ensimmäisinä valinnan ulkopuolelle jääneinä huippukulutustunteina. Tämä tasoittaisi tuntikohtaista kulutusprofiilia. Koska kaasu on yleensä marginaalinen teknologia aikoina, joina kysyntä oli suurinta, tavoitteena oleva 5 prosentin vähennys voi johtaa kaasun kulutuksen vähenemiseen, jonka arvioidaan olevan 1,2 miljardia kuutiometriä neljän kuukauden aikana. Tämä on noin 3,8 prosenttia sähköntuotantoon käytetyn kaasun kulutuksesta samana ajanjaksona. Viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, että nykyiset mahdollisuudet kysyntäjoustoon voisivat täyttää pakollisen tavoitteen, millä olisi myönteinen vaikutus sähkön hintoihin ja kaasusäästöjen määriin.

Ensimmäinen tavoite edellyttää, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön toimenpiteitä, joilla vähennetään sähkön kokonaiskulutusta kaikkien kuluttajien keskuudessa, myös niiden kuluttajien, joille ei ole vielä asennettu älykkäitä mittausjärjestelmiä tai laitteita, joiden avulla he voivat mukauttaa kulutustaan eri vuorokaudenaikoina. Toimenpiteiden olisi oltava riittävän kunnianhimoisia, ja niihin voisi sisältyä esimerkiksi kuluttajille suunnattuja tiedotus- ja viestintäkampanjoita. Tältä osin voitaisiin harkita unionin laajuista sovellusta kohdennettujen tietojen antamiseksi kuluttajille. Lisäksi komissio ehdottaa pakollista tavoitetta vähentää sähkön kokonaiskulutusta vähintään 5 prosentilla tiettyinä hintahuippuaikoina siten, että tavoite kattaa vähintään 10 prosenttia kunkin kuukauden niistä tunneista, jolloin hintojen odotetaan olevan korkeimmillaan. Se kohdistuisi sähkönkulutuksen kalleimpiin tunteihin, jolloin kaasu yleensä määrittää marginaalihinnan. Tämän pakollisen tavoitteen johdosta vuorokaudesta valittaisiin keskimäärin 3–4 tuntia, jotka tavallisesti vastaisivat kulutushuippuja, mutta valintaan voi sisältyä myös tunteja, joiden aikana uusiutuviin energialähteisiin perustuvan sähköntuotannon odotetaan olevan vähäistä ja kysyntään vastaamiseksi tarvitaan marginaalivoimaloiden tuotantoa. Tämän huomioon ottamiseksi jäsenvaltioilla on tietty harkintavalta näiden tuntien määrittämisessä. Sitova tavoite on suunnattu erityisesti kuluttajille, jotka voivat tarjota joustavuutta kulutuksen vähentämistä tai siirtämistä koskevilla tarjouksilla tuntikohtaisesti. Jäsenvaltioiden olisi voitava vapaasti valita asianmukaiset toimenpiteet kysynnän vähentämistavoitteiden saavuttamiseksi, ja niiden olisi erityisesti harkittava taloudellisesti tehokkaita ja markkinapohjaisia toimenpiteitä, kuten kysyntäjoustoa tai kuluttamatonta sähköä koskevia huutokauppoja tai tarjouskilpailujärjestelmiä. Tähän voi sisältyä olemassa olevien järjestelmien tai kansallisten kannustimien laajentaminen kysyntäjouston kehittämiseksi. Siihen voi sisältyä myös taloudellisia kannustimia tai korvauksia osallistuville markkinaosapuolille tapauksissa, joissa se maksetaan ylimääräisestä sähköstä, jota ei kuluteta, verrattuna kyseisen tunnin odotettuun kulutukseen ilman tarjouskilpailua. Tällaisten toimenpiteiden käyttöönotto ja toteuttaminen ei saisi rajoittaa valtiontukisääntöjen soveltamista.

Komissio on hyvin tietoinen kaasutoimituksiin liittyvän epävarmuuden vaikutuksista sähkömarkkinoihin. Kaasun hintojen nousun vuoksi sähkön hinnat ovat nousseet voimakkaasti jäsenvaltioissa kaikkialla Euroopassa. Tämän seurauksena kaasusta on tullut marginaalihinnan määrittävä polttoaine hiilen sijaan. Samaan aikaan sähköntuotanto EU:ssa on viime kuukausina ollut tavanomaista vähäisempää, kun sähkövoimaloiden huoltotyöt ovat lisääntyneet, vesivoiman tuotanto on vähentynyt ja eräitä vanhempia voimalaitoksia on suljettu.

Kaikki nämä välineet ovat edelleen tärkeitä. Jäsenvaltioiden olisi voitava valita ne välineet, jotka parhaiten sopivat niiden kansallisiin olosuhteisiin. Kuluttajille annettavalla tuella on mahdollisuuksien mukaan tuettava myös kysynnän vähentämistä. On kuitenkin myös tärkeää huomata, että jotkut kuluttajat saattavat jo nyt olla lähellä vähimmäiskulutustasoa, joka on tarpeen heidän hyvinvointinsa turvaamiseksi.

Kaasun toimituspulan vaikutukset sähkön hintoihin ja mahdollisuudet rahoittaa tukitoimenpiteitä valtion talousarviosta vaihtelevat kuitenkin eri jäsenvaltioissa. Tämän seurauksena kriisillä on suhteettomia vaikutuksia joissakin unionin osissa, joissa asiakkaat eivät voi saada tarvitsemaansa energiaa, kun toimittajat vetäytyvät markkinoilta. Ilman ehdotettuja toimenpiteitä vaarana on, että vain jäsenvaltioilla, joiden valtiontaloudessa on liikkumavaraa, on resursseja suojella näitä asiakkaita ja toimittajia, mikä johtaisi vakaviin vääristymiin sisämarkkinoilla. Asetusehdotuksella luodulla yhtenäisellä velvoitteella siirtää ylimääräiset tulot loppukuluttajille varmistetaan, että periaatteessa kaikki jäsenvaltiot voivat suojella asiakkaitaan ja käyttää näitä lisävaroja samaan tarkoitukseen. Myönteinen vaikutus energian hintoihin vaikuttaa myönteisesti yhteenliitettyihin EU:n markkinoihin ja auttaa myös hillitsemään inflaatiota. Sen vuoksi kansalliset toimenpiteet vaikuttavat myönteisesti myös muihin jäsenvaltioihin unionin yhteenliitetyssä taloudessa.

Hintojen jyrkkä nousu on johtanut tilanteeseen, joka ei ainoastaan aiheuta monille kotitalouksille suuria haasteita laskujen maksamisessa, vaan on myös vakava riski taloudelle. Koska nykyisten ongelmien laajuutta ei ole ennakoitu nykyisessä sääntelykehyksessä, on aiheellista sallia valtion puuttuminen vähittäishintoihin myös pienten ja keskisuurten yritysten osalta sekä tietyin edellytyksin toimenpiteet, jotka johtavat energiantoimittajien kustannuksia alhaisempaan hintatasoon sekä kotitalouksille että pk-yrityksille.

Toimenpide on myös yhteensopiva Euroopassa nykyisin sovellettavan sähkön kaupankäynti- ja hinnoittelutavan kanssa. Siten sillä varmistetaan, että energiakauppa ja energian jakaminen jatkuvat entisellään, että jäsenvaltiot voivat edelleen turvautua naapureihinsa tuonnin osalta ja että ne jäsenvaltiot, joiden kotimainen tuotanto on vähäisempää ja luonnonvarat rajalliset, ovat paremmin suojattuja toimitushäiriöiden riskeiltä. Sen vuoksi on perusteltua perustaa ehdotettu säädös SEUT-sopimuksen 122 artiklan 1 kohtaan.

Ehdotus on poikkeuksellinen toimenpide, jota sovelletaan rajoitetun ajan ja joka on johdonmukainen laajempien aloitteiden kanssa, joilla parannetaan unionin energia-alan häiriönsietokykyä ja lievennetään mahdollisten hätätilanteiden riskiä tai vaikutuksia. Ehdotuksella säilytetään sisämarkkinoiden toiminta eikä vaaranneta niiden eheyttä, sillä toimivat rajatylittävät energiamarkkinat ovat avainasemassa toimitusvarmuuden varmistamisessa tilanteessa, jossa tarjonnasta on puutetta. Sähkönkysynnän koordinoidumpi vähentäminen on myös linjassa komission vihreän kehityksen ohjelman tavoitteiden kanssa ja noudattaa samoja periaatteita ja tavoitteita kuin on hahmoteltu ”Kaasua säästöön talven varalle” -aloitteessa. Ehdotus on myös kuluttajansuojaperiaatteiden mukainen, sillä sen avulla pyritään varmistamaan kohtuulliset energian hinnat kuluttajille kaikkialla EU:ssa.

Ehdotettu solidaarisuusmaksu on suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä siinä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tavoitteiden saavuttamiseksi. Maksun laskentaperuste ja suuruus varmistavat sen, että osaan voitoista voidaan soveltaa tällaista maksua ilman, että se tarpeettomasti estää öljy-, kaasu-, hiili- ja jalostamoalojen yhtiöitä käyttämästä tällaisia ylimääräisiä voittoja tuleviin investointeihin tai elinkelpoisuutensa varmistamiseen. Tästä syystä asetuksessa ehdotettu maksun taso on rajoitettu kolmannekseen ylimääräisestä verotettavasta voitosta sen jälkeen, kun maksupohjaan on sovellettu turvamarginaalia. Sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden erityisolosuhteet otetaan huomioon, ehdotettu taso on kuitenkin vähimmäisosuus, ja jäsenvaltiot voivat soveltaa korkeampaa maksuosuutta, jos ne pitävät sitä tarpeellisena.

Kun otetaan huomioon kaasun toimituskriisin ennennäkemätön luonne ja kaasun rooli keskeisenä teknologiana sähkönkysyntään vastaamisessa, unionin tason toimet ovat perusteltuja myös sähkömarkkinoiden osalta. Jäsenvaltioiden on voitava turvautua tuontiin, jos ja kun se on tarpeen tulevana talvena, mikä korostaa sähkön sisämarkkinoiden merkitystä. Sähkön on virrattava edelleen ympäri Eurooppaa, jotta voidaan välttää hintakriisin muuntuminen toimitusvarmuuskriisiksi. Tämän on kuitenkin oltava kohtuuhintaista, ja kuluttajien sähkölaskuihin kohdistuviin suhteettomiin vaikutuksiin olisi puututtava. Sähköjärjestelmän toiminnan sekä rajatylittävän kaupan ja investointien turvaamiseksi yhteinen lähestymistapa inframarginaalisten teknologioiden tulorajoituksiin on kohtuullinen, asianmukainen ja oikeasuhteinen.

1)Sähkömarkkinoilla on nähty erittäin korkeita hintoja syyskuusta 2021 lähtien. Kuten ACER totesi huhtikuussa 2022 tekemässään arvioinnissa EU:n sähkön tukkumarkkinoiden rakenteesta, tämä johtuu pääasiassa sähkön tuotantoon käytettävän kaasun korkeasta hinnasta. Maakaasukäyttöisiä voimalaitoksia tarvitaan usein sähkön kysynnän tyydyttämiseksi silloin, kun kysyntä on suurimmillaan vuorokauden aikana tai kun muilla tekniikoilla, kuten ydinvoimalla, vesivoimalla tai vaihtelevalla uusiutuvalla energialla, tuotetun sähkön määrä ei riitä kattamaan kysyntää. Venäjän helmikuussa 2022 aloittama hyökkäys Ukrainaan, joka on energiayhteisön sopimuspuoli, on johtanut kaasutoimitusten huomattavaan vähenemiseen. Venäjän hyökkäys Ukrainaan on aiheuttanut epävarmuutta myös muiden voimalaitoksissa käytettyjen hyödykkeiden, kuten kivihiilen ja raakaöljyn, tarjonnasta. Tämä on entisestään nostanut sähkön hintaa ja lisännyt sen epävakautta.

2)Venäjän kaasutoimitusten huomattava väheneminen viime aikoina ja lisääntyneet kaasun toimitushäiriöt viittaavat merkittävään riskiin siitä, että Venäjän kaasutoimitukset loppuvat kokonaan lähitulevaisuudessa. Unionin energian toimitusvarmuuden parantamiseksi neuvosto hyväksyi asetuksen (EU) 2022/1369, jossa säädetään maakaasun kysynnän vapaaehtoisesta vähentämisestä 15 prosentilla tänä talvena ja annetaan neuvostolle mahdollisuus julistaa toimitusvarmuutta koskevasta unionin hälytystila, jolloin kaasun kysynnän vähentämisestä tulisi pakollista.

3)Kesällä 2022 vallinneet poikkeuksellisen korkeat lämpötilat ovat lisänneet sähkön kysyntää jäähdytystä varten, mikä on lisännyt sähköntuotantoon kohdistuvaa painetta, samalla kun tietyistä teknologioista peräisin olevan sähkön tuotanto on teknisten ja säästä riippuvaisten olosuhteiden vuoksi ollut huomattavasti historiallisen tason alapuolella. Tämä johtui pääasiassa poikkeuksellisesta kuivuudesta, joka johti i) ydinvoimalaitosten alhaiseen sähköntuotantoon eri jäsenvaltiossa, koska saatavilla oli liian vähän jäähdytysvettä, ii) vähäiseen vesivoiman tuotantoon ja iii) suurten jokien alhaiseen vedenkorkeuteen, mikä on vaikuttanut haitallisesti sähköntuotannossa polttoaineena käytettävien hyödykkeiden kuljetuksiin. Tämä ennennäkemätön tilanne merkitsee sitä, että maakaasuvoimaloissa tuotetun sähkön määrä on pysynyt jatkuvasti suurena, mikä on vaikuttanut poikkeuksellisen ja epätavallisen korkeisiin sähkön tukkuhintoihin. Vaikka tuotantokapasiteetin saatavuus on vähentynyt joissakin jäsenvaltioissa, jäsenvaltioiden välinen sähkökauppa on auttanut välttämään toimitusvarmuuteen liittyviä häiriöitä ja lieventämään hintojen epävakautta EU:n markkinoilla, mikä on parantanut jäsenvaltioiden kykyä selviytyä hintasokeista.

4)Sähkön jyrkkä hinnannousu tukkumarkkinoilla on johtanut sähkön vähittäishintojen nopeaan nousuun, jonka odotetaan jatkuvan ennen seuraavaa lämmityskautta ja siirtyvän asteittain useimpiin kuluttajasopimuksiin. Kaasun hintojen jyrkkä nousu ja siitä johtuva vaihtoehtoisten polttoaineiden kysyntä on nostanut myös muiden hyödykkeiden, kuten öljyn ja hiilen, hintoja.

5)Nykyinen energiakriisi on vaikuttanut kielteisesti kaikkiin jäsenvaltioihin, joskin eri mitassa. Energian hintojen jyrkkä nousu vaikuttaa merkittävästi euroalueen yleiseen inflaatioon ja hidastaa unionin talouskasvua.

6)Sen vuoksi tarvitaan nopeita ja koordinoituja toimia. Ottamalla käyttöön hätätilanneväline voitaisiin väliaikaisesti vähentää riskiä siitä, että sähkön hinnat ja loppukäyttäjille aiheutuvat sähkökustannukset nousevat vielä kestämättömämmälle tasolle ja että jäsenvaltiot toteuttavat koordinoimattomia kansallisia toimenpiteitä, jotka voisivat vaarantaa toimitusvarmuuden unionin tasolla ja aiheuttaa lisärasitetta unionin teollisuudelle ja kuluttajille. Jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun hengessä seuraavalla talvikaudella 2022–2023 tarvitaan jäsenvaltioiden koordinoituja toimia, jotta voidaan lieventää korkeiden energianhintojen vaikutuksia ja varmistaa, ettei nykyinen kriisi aiheuta pysyvää haittaa kuluttajille ja taloudelle, ja samalla säilyttää julkisen talouden kestävyys.

7)Nykyiset kaasun toimitushäiriöt, tiettyjen voimalaitosten heikentynyt saatavuus ja niistä aiheutuvat vaikutukset kaasun ja sähkön hintoihin muodostavat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 122 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun suuren vaikeuden kaasu- ja sähköenergiatuotteiden saatavuudessa. On olemassa vakava riski, että tilanne heikkenee entisestään tulevalla talvikaudella, jos kaasutoimitukset häiriintyvät entisestään ja kylmä talvikausi lisää kaasun ja sähkön kysyntää. Tällainen heikkeneminen voisi lisätä kaasun ja muiden energiahyödykkeiden hintojen nousupaineita, mikä puolestaan vaikuttaisi sähkön hintoihin.

8)Tarvitaan yhtenäisiä ja hyvin koordinoituja unionin laajuisia toimia, jotta voidaan puuttua sähkön hintojen jyrkkään nousuun ja sen kotitalouksiin ja teollisuuteen kohdistuviin vaikutuksiin. Koordinoimattomat kansalliset toimenpiteet voisivat vaikuttaa energian sisämarkkinoiden toimintaan, vaarantaa toimitusvarmuuden ja johtaa uusiin hinnankorotuksiin niissä jäsenvaltioissa, joihin kriisi on vaikuttanut eniten. Sen vuoksi sähkön sisämarkkinoiden eheyden turvaaminen on ratkaisevan tärkeää tarvittavan jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden säilyttämiseksi ja lisäämiseksi.

9)Vaikka jotkin jäsenvaltiot saattavat olla muita alttiimpia Venäjän kaasutoimitusten keskeytymisen vaikutuksille ja niistä aiheutuville hinnankorotuksille, kaikki jäsenvaltiot voivat osaltaan rajoittaa tällaisten häiriöiden aiheuttamia taloudellisia haittoja asianmukaisilla kysynnänvähentämistoimenpiteillä. Sähkönkysynnän vähentämisellä kansallisella tasolla voi olla unionin laajuinen myönteinen vaikutus sähkön hintoihin, koska sähkömarkkinat ovat kytköksissä toisiinsa ja säästöt yhdessä jäsenvaltiossa hyödyttävät siten myös muita jäsenvaltioita.

10)Koordinoimattomien rajoitusten asettaminen sellaisten tuottajien, joiden marginaalikustannukset ovat alhaisemmat, kuten uusiutuvia energialähteitä, ydinvoimaa ja ruskohiiltä käyttävät tuottajat (inframarginaaliset tuottajat), sähköntuotannosta saamille tuloille voi johtaa merkittäviin vääristymiin tuottajien välillä unionissa, koska tuottajat kilpailevat EU:n laajuisesti yhteenkytketyillä sähkömarkkinoilla. Tällaiset vääristymät voidaan välttää sitoutumalla yhteiseen unionin laajuiseen ylijäämätulojen ylärajaan. Kaikki jäsenvaltiot eivät myöskään voi tukea kuluttajia samassa määrin rajallisten taloudellisten resurssien vuoksi, kun taas jotkin sähköntuottajat voivat edelleen saada huomattavia ylijäämätuloja. Jäsenvaltioiden välisen solidaarisuuden hengessä asetettu yhtenäinen yläraja inframarginaalisten tuotantoteknologioiden tuloille tuottaa jäsenvaltioille tuloja, joilla ne voivat rahoittaa toimenpiteitä, joilla tuetaan sähkön loppuasiakkaita, kuten kotitalouksia, pk-yrityksiä ja energiaintensiivisiä teollisuudenaloja, samalla kun säilytetään markkinoiden hintasignaalit kaikkialla Euroopassa sekä rajatylittävä kauppa.

11)Kaasun ja sähkön vähittäishintojen jyrkkä nousu huomioon ottaen valtion toimenpiteet vähittäiskuluttajien suojelemiseksi ovat erityisen tärkeitä. Kaasun toimituspulan vaikutukset sähkön hintoihin ja mahdollisuudet rahoittaa tukitoimenpiteitä valtion talousarviosta vaihtelevat kuitenkin eri jäsenvaltioissa. Jos vain jotkin jäsenvaltiot, joilla on riittävät resurssit, voivat suojella näitä asiakkaita ja toimittajia, tämä johtaisi sisämarkkinoiden vakaviin vääristymiin. Yhdenmukainen velvoite siirtää ylijäämätulot loppukuluttajille antaa kaikille jäsenvaltioille mahdollisuuden suojella kuluttajiaan. Myönteinen vaikutus energian hintoihin vaikuttaa edelleen myönteisesti yhteenliitettyihin EU:n markkinoihin ja auttaa myös hillitsemään inflaatiota. Sen vuoksi yhteisvastuun hengessä toteutetut kansalliset toimenpiteet vaikuttavat myönteisesti myös muihin jäsenvaltioihin unionin yhteenliitetyssä taloudessa.

12)Öljy-, kaasu-, hiili- ja jalostamoaloilla toimivien fossiilisia polttoaineita käyttävien yritysten solidaarisuusmaksusta koostuva toimenpide on poikkeuksellinen ja ehdottoman väliaikainen toimenpide. Nykytilanteessa vaikuttaa aiheelliselta toteuttaa unionin tason toimia, joilla lievennetään energian jyrkän hinnannousun suoria taloudellisia vaikutuksia julkisiin talousarvioihin, kuluttajiin ja yrityksiin kaikkialla unionissa.

13)Solidaarisuusmaksu on tarkoituksenmukainen keino puuttua ennakoimattomista olosuhteista johtuviin ylimääräisiin voittoihin. Tällaiset voitot eivät ole tavanomaisia voittoja, joita nämä yritykset olisivat saaneet tai olisivat voineet odottaa saavansa tavanomaisissa olosuhteissa, jos energiamarkkinoiden ennakoimatonta kehitystä ei olisi tapahtunut. Solidaarisuusmaksun käyttöönotto on siten yhteinen ja koordinoitu toimenpide, jolla mahdollistetaan yhteisvastuun hengessä lisätulojen kertyminen kansallisille viranomaisille, jotta ne voivat antaa taloudellista tukea kotitalouksille ja yrityksille, joihin energian jyrkkä hinnannousu vaikuttaa voimakkaasti, samalla kun varmistetaan tasapuoliset toimintaedellytykset kaikkialla unionissa ja sisämarkkinoilla. Sitä olisi sovellettava rinnakkain niiden tavanomaisten yhteisöverojen kanssa, joita kukin jäsenvaltio perii asianomaisilta yhtiöiltä.

14)Jotta voidaan varmistaa johdonmukaisuus energiapolitiikan eri osa-alueiden välillä, toimenpiteiden olisi muodostettava toisistaan riippuva kokonaisuus, jossa toimenpiteet vahvistavat toisiaan. Kaikkien jäsenvaltioiden olisi voitava tukea kuluttajia kohdennetusti ylijäämätuloilla, jotka johtuvat inframarginaalisen sähköntuotannon markkinatuloille asetetusta ylärajasta, vähentämällä sähkön kysyntää, mikä alentaa energian hintoja, sekä tuotoilla, joita saadaan öljy-, kaasu-, hiili- ja jalostamoaloilla toimiville fossiilisia polttoaineita käyttäville yrityksille asetetusta solidaarisuusmaksusta. Pienentyneellä kysynnällä pitäisi myös olla myönteisiä vaikutuksia toimitusvarmuuteen kohdistuvien riskien vähentämiseen direktiivin (EU) 2019/944 tavoitteiden mukaisesti.

15)Jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi pyrittävä vähentämään sähkön kokonaiskulutustaan kaikkien kuluttajien keskuudessa, myös niiden kuluttajien, joille ei ole vielä asennettu älykkäitä mittausjärjestelmiä tai laitteita, joiden avulla he voivat seurata kulutustaan tiettyinä vuorokaudenaikoina.

16)Koska kaasukäyttöisellä sähköntuotannolla on erityisen merkittävä vaikutus marginaalihintaan, kunkin jäsenvaltion olisi vähennettävä sähkön kokonaiskulutustaan määritettyjen huippuhintatuntien aikana, jotta polttoainevarastoja voidaan säästää sähköntuotantoa varten ja kohdentaa ne erityisesti kaikkein kalleimpiin sähkönkulutustunteihin.

17)Huipputuntien tyypillisen sähkönkulutusprofiilin perusteella 5 prosentin sitova vähennystavoite huippuhintatuntien aikana varmistaisi, että jäsenvaltiot ottavat erityisesti huomioon kuluttajat, jotka voivat tarjota joustavuutta kysynnän vähentämistä koskevilla tarjouksilla tuntikohtaisesti, myös aggregaattoreiden kautta. Sen vuoksi sähkönkysynnän aktiivisen vähentämisen vähintään 5 prosentilla tiettyinä tunteina pitäisi vähentää kaasunkulutusta ja tasoittaa kysynnän tuntikohtaista jakautumista, mikä vaikuttaa tuntikohtaisiin markkinahintoihin.

18)Jäsenvaltioiden olisi voitava harkintansa mukaan valita asianmukaiset toimenpiteet kysynnän vähentämistavoitteiden saavuttamiseksi, jotta niissä voidaan ottaa huomioon kansalliset erityispiirteet. Suunnitellessaan sähkönkysynnän vähentämistoimenpiteitä jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että toimenpiteet suunnitellaan siten, että ne eivät heikennä tiedonannossa ”Käyttövoimaa ilmastoneutraalille taloudelle: EU:n energiajärjestelmän integrointistrategia” asetettuja sähköistämistavoitteita. Sähköistäminen on keskeistä, jotta voidaan vähentää EU:n riippuvuutta fossiilisista polttoaineista ja varmistaa sen pitkän aikavälin strateginen riippumattomuus, sillä tämä tulee rajoittamaan nykyisen energiakriisin laajuutta ja ehkäisee tulevia energiakriisejä. Toimenpiteitä sähkön kokonaiskulutuksen vähentämiseksi voisivat olla kansalliset tiedotuskampanjat, kohdennettujen tietojen julkaiseminen sähköjärjestelmän ennustetusta tilanteesta, sääntelytoimenpiteet, joilla rajoitetaan muuta kuin välttämätöntä energiankulutusta, sekä kohdennetut kannustimet sähkönkulutuksen vähentämiseksi.

19)Määrittäessään asianmukaisia toimenpiteitä kysynnän vähentämiseksi huippuhintatunteita jäsenvaltioiden olisi erityisesti harkittava markkinapohjaisia toimenpiteitä, kuten huutokauppoja tai tarjouskilpailujärjestelmiä, joilla ne voisivat kannustaa vähentämään kulutusta taloudellisesti tehokkaalla tavalla. Tehokkuuden ja nopean täytäntöönpanon varmistamiseksi jäsenvaltiot voisivat hyödyntää olemassa olevia aloitteita ja laajentaa nykyisiä järjestelmiä kysyntäjouston kehittämiseksi. Kansallisella tasolla toteutettaviin toimenpiteisiin voisi sisältyä myös taloudellisia kannustimia tai korvauksia asianomaisille markkinatoimijoille, jos odotettavissa olevan tavanomaisen kulutuksen sijaan saavutetaan tuntuva kysynnän väheneminen.

20)Jäsenvaltioiden auttamiseksi ja ohjeistamiseksi tässä asetuksessa säädettyjen tarvittavien kysynnän vähennysten toteuttamisessa komission olisi helpotettava parhaiden käytäntöjen jakamista jäsenvaltioiden välillä.