FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 22.7.2009 
SEC(2009) 1053 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja   
 
KOMISSION TIEDONANTOON:  
 
Moottoriajoneuvoalan tuleva kilpailuoikeudellinen kehys 
  
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
 
 
{KOM(2009) 388 lopullinen} 
{SEC(2009) 1052}  
FI 2   FI TIIVISTELMÄ  
1. TAUSTAA  
1. Moottoriajoneuvojen valmistajat jakele vat yleensä tuotteitaan sekä hoitavat 
tuotteidensa korjauksen ja huollon valtuutettujen jälleenmyyjä- ja 
korjaamoverkostojen kautta. Nämä ve rkostot perustuvat samankaltaisten 
vertikaalisten sopimusten kokonaisuuks iin, jotka saattavat edellyttää 
perustamissopimuksen 81 artiklan nojalla laadittavaa arviointia. 
Ryhmäpoikkeusasetuksilla l uodaan oikeusvarmuus (nk. safe harbour ) 
perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohda ssa määrätyn kiell on soveltamisalaan 
kuuluville sopimusryhmille. Sopimuspuolte n ei sen vuoksi ole tarpeen arvioida 
erikseen, voidaanko sopimuksille myöntää perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdassa määrätty poikkeus. Lisäksi ryhm äpoikkeusasetuksilla edistetään EU:n 
kilpailusääntöjen johdonm ukaista soveltamista. 
2. R
ATKAISTAVA ONGELMA  
2. Moottoriajoneuvojen jakelua ja myynnin jälk eisiä palveluita koskeviin sopimuksiin 
sovelletaan alakohtaista ryhmäpoikke usasetusta (EY) N:o 1400/2002, jonka 
voimassaolo päättyy 31. toukokuuta 2010. Komi ssion on nyt otettava kantaa siihen, 
mitä oikeudellista kehystä moottoriajone uvoalan vertikaalisiin  sopimuksiin olisi 
sovellettava kyseisen päivämäärän jälkeen. 
3. Lähes kaikki sidosryhmät ovat yhtä mieltä siitä, että alalla tarvitaan edelleen 
ryhmäpoikkeusasetusta, joka voi olla joko yleinen tai alakohtainen, sillä 
ryhmäpoikkeusasetus antaa sidosryhmille mahdollisuuden tehdä sopimuksia, joiden ne voivat otaksua olevan EU:n  kilpailuoikeuden mukaisia.  
4. Vaikutusten arviointia koskevassa kertomuksessa otetaan huomioon nykyisen 
asetuksen voimaantulon jälkeinen markkina kehitys ja erityisesti tämänhetkinen 
kriisitilanne. Kertomus osoittaa, että ajoneuvojen myyntimarkkinoilla vallitsevat 
olosuhteet eroavat myynnin jälkeisten mar kkinoiden olosuhteista. Ensin mainituilla 
markkinoilla kilpailu on erittäin ki reää, kun taas jälkimmäisillä markkinoilla 
tehokkaan kilpailun esteet s aattavat vahingoittaa kuluttajien etuja. Toimitusketjun 
tehostamiseksi moottoriajoneuvoalaan olis i sovellettava ryhmäpoikkeusta, jossa 
otetaan huomioon erot näillä kaksilla ma rkkinoilla vallitsevissa olosuhteissa. 
3. K
ILPAILUPOLIITTISET TAVOITTEET MOOTTORIAJONEUVOALALLA  
5. Komissio noudattaa vertikaalisten sopimu sten alalla politiikkaa, jonka 
yleistavoitteena on 83 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti yhtäältä turvata 
markkinoiden tehokas valvonta sekä toisaalt a yksinkertaistaa hallintoa ja alentaa 
kustannuksia, joita yrityksille aiheutuu säännösten noudattamisesta.  
6. Markkinoiden tehokkaan val vonnan osalta vaikutuste n arviointia koskevassa 
kertomuksessa todetaan, että erityista voitteet, joihin asetus (EY) N:o 1400/2002 
perustuu, pysyvät edelleen voimassa . Nämä tavoitteet ovat seuraavat: 
FI 3   FI • estetään kilpailevien ajon euvonvalmistajien sulkeminen markkinoilta ja turvataan 
niiden markkinoillepääsy; 
• varmistetaan saman merkin jälleenmyyjien välinen kilpailu;  
• annetaan riippumattomille korjaamo ille mahdollisuus kilpailla tehokkaasti 
valmistajien valtuutettujen korjaamoiden verkostojen kanssa varmistamalla, että 
korjaustöissä käytettävät tekniset tiedot , alkuperäiset varaos at ja laadultaan 
vastaavat varaosat asetetaan yhtäläisin  ehdoin kaikkien myynnin jälkeisillä 
markkinoilla toimivien osapuolten saataville;  
• turvataan valtuutettujen korjaamoiden välin en kilpailu varmistamalla, että pääsy 
valmistajien verkostoihin myönnetään  laatuvaatimusten perusteella;  
• turvataan kilpailu varaosamarkkinoilla estämällä sellaisten rajoitusten 
asettaminen, joilla vaikeutetaan varaosie n valmistajien pääsyä myynnin jälkeisille 
markkinoille;  
• säilytetään 81 artiklan pelotevaikutus, jott a voidaan välttää se, että valmistajat 
käyttävät ryhmäpoikkeusta estääkseen valtuutettuja jälleenmyyjiä ja korjaamoita 
toimimasta riippumattomasti ja ki lpailua edistävällä tavalla.  
7. Ryhmäpoikkeuksen myöntäminen olisi valitu sta toimintavaihtoehdosta riippumatta 
rajattava vain niihin sopimuksiin, jo tka täyttävät 81 artiklan 3 kohdan neljä 
edellytystä ja joissa otetaan huomioon  edellä mainitut erityistavoitteet. 
Ryhmäpoikkeuksella luotavan oikeusvarmuude n soveltamisalaa ei kuitenkaan pitäisi 
rajata niin kapeaksi, että sen soveltamisen  valvonnasta vastaaville tahoille aiheutuvat 
hallintokustannukset ja kustannukset, jo ita yrityksille aiheutuu säännösten 
noudattamisesta, kasvaisivat kohtuuttoma sti, kun sopimukset, joilla ei ole 
kilpailunvastaisia nettovaikutuksia , joudutaan arvioimaan erikseen. 
4. TOIMINTAVAIHTOEHDOT  
8. Vaikutusten arvioi nnissa ei oteta huomioon vaihtoeh toja, jotka joko pahentaisivat 
nykyiseen järjestelmään liittyviä haittoja tai olisivat ristiriidassa 83 artiklan 2 kohdan 
b alakohdan kanssa. Tämän vuoksi siinä ei arvioida, millaisia vaikutuksia 
yksityiskohtaisemmalla ryhmäpoikkeuks ella mahdollisesti olisi, sillä 
yksityiskohtaisempi ryhmäpoikkeus estäis i monipuolisten jakelumallien käytön 
vähittäiskaupassa, syventäisi  kuilua ryhmäpoikkeusten ja vertikaalisiin rajoituksiin 
sovellettavan yleisen toimintamallin välillä, rajoittaisi perusteettomasti autonvalmistajien toimintaa ja kasvattais i kustannuksia, joita yr ityksille aiheutuu 
säännösten noudattamisesta. Arvioinnissa ei  ole otettu huomioon myöskään sitä 
vaihtoehtoa, että moottoriajoneuvoala a koskevasta ryhmäpoikkeusasetuksesta 
luovuttaisiin kokonaan. Tämä vaihtoehto näyt täisi jo lähtökohtai sesti huonolta, sillä 
moottoriajoneuvojen jakelun ja myynnin jä lkeisten palveluiden aloilla on voimassa 
yli 120 000 vertikaalista sopimusta, jotk a osapuolten olisi muutoin arvioitava 
erikseen.  
9. Komissio on sen sijaan keskittynyt arvioi maan neljää toimintavaihtoehtoa, joissa 
kaikissa on lähtökohtana kaikentyyppiset vertikaaliset sopimukset kattavan 
FI 4   FI ryhmäpoikkeusasetuksen antaminen m oottoriajoneuvojen jakelun ja myynnin 
jälkeisten palveluiden aloill a. Arvioiduille toimintavaihtoehdoille on yhteistä myös 
se, että niissä kaikissa poikkeukse n myöntämisen edellytyksenä on, että 
markkinaosuudelle asetetut kynnysarvot  eivät ylity eli että osapuolten 
markkinavoima ei ole liian suuri.  
10. Kaikkien neljän vaihtoehdon mukaan poikkeus ta ei sovellettaisi sopimuksiin, jotka 
sisältävät tiettyjä vakavimpiin kuuluvia ra joituksia (näitä ova t jälleenmyyntihinnan 
määrääminen, rajoitukset, jotka koskevat muille jakelijoille varatuille alueille tai asiakasryhmille suunnattua passiivista myyntiä, rajoitukset , jotka koskevat 
loppukäyttäjille suunnattua aktiiv ista ja/tai passiivista myyn tiä markkinoilla, joilla 
käytetään valikoivaa jakelua, sekä rajoituks et, jotka koskevat alkupe räisten laitteiden 
toimittajien mahdollisuutta myydä varaosia riippumattomille korjaamoille). Kaikki 
neljä vaihtoehtoa sisältävät myös erityisedel lytyksiä, joilla yli viisi vuotta voimassa 
olevat kilpailukieltovelvoitteet, velvoitteet, joilla valtuutettuja jakelijoita estetään 
myymästä tiettyjen toimittajien tuotteita, ja tietyt sopimuksen voimassaolon päättymisen jälkeen jatkuvat kilpailukieltovelv oitteet jätetään ryhmäpoikkeuksesta 
saatavan edun ulkopuolelle.  
11. Vaihtoehtojen välillä on ku itenkin myös monia eroja. 
12. Vaihtoehto 1  merkitsisi nykyisen tilanteen pitämist ä ennallaan ja on erityisen tiukka 
ensimarkkinoiden kannalta. Se sisältäisi ala kohtaisia lausekkeita, joilla estettäisiin 
poikkeuksen myöntäminen velvoitteille,  joilla rajoitetaan jälleenmyyjien 
mahdollisuutta teettää korjauspalvelut alihan kintana, velvoitteille, jotka koskevat 
yhden tuotemerkin määräämistä (niiden kest osta riippumatta) ja joilla estetään 
jälleenmyyjiä myymästä enintään kolmea kilpailevaa merkkiä samoissa esittelytiloissa, velvoitteill e, joilla rajoitetaan jälleen myyjien mahdollisuutta perustaa 
lisämyyntipisteitä tai siirtää jälleenmyyntisopimuksensa muille samassa verkostossa 
toimiville jälleenmyyjille, sopimusten vähimmäiskestoa ja/tai 
vähimmäisirtisanomisaikaa koskevien m ääräysten jättämiselle noudattamatta ja 
velvoitteelle, joka koskee mahdollisuu tta välimiesmenettelyn käyttöön.  
13. Vaihtoehdossa 1 myynnin jälkeisillä markkinoilla myönnettävän poikkeuksen 
soveltamisala olisi erittäin laaja, sill ä se kattaisi laadulliset valikoivat 
jakelujärjestelmät riippumatta siitä, kui nka suuri osapuolten markkinaosuus on. 
Kaikki sopimukset, jotka vaikuttavat k ilpailuun myynnin jälkeisillä markkinoilla, 
katsottaisiin laillisiksi, kunhan ne eivät sisällä ”mustalla li stalla” olevia  rajoituksia 
(esim. käytäntöjä, joilla rajoitetaan riippumattomien korjaamoiden mahdollisuutta 
saada teknisiä tietoja, rajoituksia, jotka kos kevat alkuperäisten laitteiden toimittajien 
mahdollisuutta myydä varaosia valtuutetui lle korjaamoille, rajoituksia, jotka 
koskevat valtuutettujen korjaamoiden mahdollisuutta myydä osia riippumattomille korjaamoille, ja velvoitteita, joiden muk aan valtuutettujen korjaamoiden on myös 
myytävä uusia ajoneuvoja). 
14. Vaihtoehdon 2  mukaan alakohtaisen ryhmäpoikkeusjärjestelmän voimassaolon 
annettaisiin päättyä ja alaan sovellettaisiin vertikaalisiin rajoituksiin sovellettavia yleisiä sääntöjä, jotka vahvistetaan täll ä hetkellä asetuksessa (EY) N:o 2790/1999. 
FI 5   FI Vaikka tämänhetkisessä luonnoksessa1 korvaavaksi asetukseksi on säilytetty valtaosa 
asetuksen (EY) N:o 2790/1999 säännöksistä, muun muassa kaikki viisi rajoitusta, 
joiden tarkoituksena on kilpa ilun rajoittaminen, siihen on  tehty joitakin parannuksia 
(30 prosentin kynnysarvon soveltaminen myös ostajan markkinaosuuteen ja 
verkkokauppaa koskevat erity isohjeet), jotka eivät muuttaisi olennaisesti 
vaihtoehdosta 2 laadittua arviointia. 
15. Vaihtoehto 2 perustuisi lähestymistapaa n, jonka mukaan vertik aaliset rajoitukset 
saattavat aiheuttaa haittaa kul uttajille vain tietyissä olosuhteissa, erityisesti silloin, 
kun tuotemerkkien välinen kilpailu merk ityksellisillä markkinoilla on heikkoa, 
markkinoillepääsyn esteet ovat korkeita ja sopimuspuolilla on merkittävää markkinavoimaa. Ensimarkkinoihin, joilla kilpailu on erittäin kireää, sovellettaisiin sen vuoksi joustavampaa lähestymistapaa. Esimerkiksi kilpailukieltovelvoitteet 
jätettäisiin ryhmäpoikkeuksen soveltamisal an ulkopuolelle vain siinä tapauksessa, 
että niiden kesto on yli viisi vuotta ja niillä estetään jä lleenmyyjiä myymästä toista 
tuotemerkkiä. Markkinoiden sulkemiseen mahdollisesti liittyvät ongelmat voitaisiin 
ratkaista peruuttamalla ryhmäpoikkeuksesta saatava etu.  
16. Sijaintilausekkeet kuuluisivat poi kkeuksen piiriin eikä sopimusten 
oikeudenmukaisuuteen liittyviin kysymyks iin sovellettaisi lisäedellytyksiä. 
17. Korjauspalveluiden markkinoilla ja varaosien jakelun markkinoilla valmistajien 
verkostojen markkinaosuudet ylittävät ylee nsä selvästi vaihtoe hdon 2 mukaisen 30 
prosentin kynnysarvon. Tämä merkitsisi sitä, et tä kilpailuviranomaiset voisivat tutkia 
suuremman määrän potentiaal isesti kilpailunvastaisia käytäntöjä (muun muassa 
käytännöt, joilla rajoitetaan riippumatto mien toimijoiden mahdollisuutta saada 
teknisiä tietoja tai alkuperäis iä ja/tai laadultaan va staavia varaosia). Tämä 
lähestymistapa ei perustuisi rajoitu sten ”tarkoitukseen” (ts. vakavimpien 
kilpailunrajoitusten  luetteloon) vaan niiden ”vaikutukseen ” (ts. empiirisiin 
todisteisiin kuluttajille aiheut etusta tosiasiallisesta tai po tentiaalisesta haitasta).  
18. Vaihtoehto 3  perustuu vaihtoehtoon 2, mutta se  sisältäisi lisäksi alakohtaiset 
suuntaviivat, joissa anne ttaisiin ohjeita yleisten sääntöjen soveltamisesta 
moottoriajoneuvoalaan. Suuntaviivoissa käsi teltäisiin rajoituksia , jotka vaikuttavat 
kilpailuun korjauspalveluiden ja varaosie n jakelun markkinoill a (rajoitukset, jotka 
koskevat esim. riippumattomien toimijoid en mahdollisuutta saada korjaustöissä 
tarvittavia teknisiä tietoja, pääsyä valt uutettujen korjaamoiden verkostoihin ja 
kilpailevien varaosamerkkien  saatavuutta), mutta niihin sisältyisi myös tiettyjä 
tarkennuksia, jotka koskevat ensimarkkinoita.  
19. Myös vaihtoehto 4  perustuu vaihtoehtoon 2. Se  sisältää kuitenkin lisäksi 
keskitetymmän alakohtaisen ryhmäpoikkeuks en. Kyseinen ryhm äpoikkeus kattaisi 
kaikki vakavimpia rajoituksia koskevat s äännökset, joiden tar koituksena on turvata 
kilpailu myynnin jälkeisillä markkinoilla ja jotka vahvistet aan tällä hetkellä 
asetuksessa (EY) N:o 1400/2002.  
20.
 Vaihtoehdot 2–4 eroavat vaihtoehdosta 1 pääasiassa siinä, että niissä otetaan 
huomioon ensimarkkinoilla ja myynnin jä lkeisillä markkinoilla vallitsevien 
kilpailuolosuhteiden välis et erot. Vaihtoehtojen 2–4 mukaan a) poikkeuksen 
                                                 
1 Alustava luonnos, jonka komissio antoi 8. heinäkuuta 2009.  
FI 6   FI myöntämisessä erittäin k ilpailluilla ensimarkkinoilla tehtäville sopimuksille 
sovelletaan joustavampaa lähestymistapa a ja b) myynnin jälkeisillä markkinoilla 
sovelletaan kapea-alaisempaa poikkeus ta, joka perustuu markkinaosuudelle 
asetettuun 30 prosentin kynnysarvoon. 
5. VAIKUTUSTEN ANALYYSI  
21. Kukin vaihtoehto on arvio itu neljään ryhmään jaettujen kriteerien perusteella. 
Ensimmäinen ryhmä liittyy edellä 3 jaksossa  mainittuihin erityistavoitteisiin. Tähän 
ryhmään kuuluvilla kriteereillä mitataan si tä, kuinka hyvin eri vaihtoehdoilla voidaan 
varmistaa kilpailun tehokas suojaaminen. 
22. Toinen ryhmä sisältää taloude llisia kriteereitä, joilla mitataan kunkin vaihtoehdon 
vaikutuksia i) kustannuksii n, joita yrityksille ennuste taan aiheutuvan säännösten 
noudattamisesta, ii) pk-yritysten investointia steeseen ja rahoituksen saantiin, iii) 
Euroopan autoteollisuuden kilpailukykyyn sekä iv) kuluttajien ja kotitalouksien 
saamaan hyötyyn.  
23. Kolmanteen ryhmään kuuluvilla kriteere illä arvioidaan eri vaihtoehtojen 
todennäköisiä vaikutuksia julkishallintoon i)  valvontaresurssien kä ytön osalta ja ii) 
EU:n talousarvion osalta.  
24. Viimeiseen ryhmään kuuluvilla kriteer eillä mitataan kunkin vaihtoehdon 
potentiaalisia vaikutuksia i) työllisyyteen ja työn laatuun, ii) yleiseen turvallisuuteen 
sekä iii) terveyteen ja ympäristöön.  
25. Odotettavissa olevia vaikutuksia on arvioitu pääasiassa laadullisesti. Vaihtoehdoille 
2–4 on annettu kunkin kriteerin pe rusteella vähintään –3 ja en intään +3 pistettä ja 
vertailukohtana on käytetty perusvaihtoeht oa (vaihtoehtoa 1). Lisäksi on käytetty 
painotuksia kunkin kritee rin tärkeyden mukaan. 
6. TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
26. Vaikutusten arvioinnin päähuomiot voidaan tiivistää seuraavasti: 
6.1. Taloudelliset vaikutukset: tehokkaan  kilpailun suojaamiseen liittyvät 
kriteerit 
27. Vaihtoehdot 3 ja 4 parantaisivat tilannett a kilpailuongelmien ratkaisemisen osalta 
verrattuna vaihtoehtoon 1. Vaihtoehto 2 sitä vastoin huonontaisi tilannetta. 
28. Vaihtoehdot 1 ja 3 saavat samat pisteet tarkasteltaessa tavoi tetta, joka koskee 
kilpailun suojaamista ensimarkkinoilla uus ien moottoriajoneuvojen myynnin osalta. 
Vaihtoehto 1 saa hieman paremmat pisteet s iitä, että siin ä sovelletaan erityiskohtelua 
yhden tuotemerkin määräämistä koskeviin velvoitteisiin, mutta  sen pisteet ovat 
toisaalta hiukan huonommat kuin va ihtoehdon 3 innovaatiotoiminnan ja 
jakelumallien monimuotoisuuden osalta. Vaihtoehtojen 2 ja 4 pistemäärä on matalampi erityisesti siksi, että ne heikentävät oikeusvarmuutta tiettyjen rinnakkaiskaupan rajoitust en käsittelyn osalta. 
FI 7   FI 29. Sekä vaihtoehto 3 että vaihtoehto 4 pa rantaisivat nykyistä kilpailusuojatasoa 
myynnin jälkeisillä markkinoilla, sillä ne mahdollistaisivat sellaisten käytäntöjen 
keskitetymmän valvonnan, joihin liitt yy riski riippumattomien korjaamoiden 
sulkemisesta markkinoilta (esim.  takuusitoumusten väärinkäyttö 
ajoneuvonvalmistajien keskuudessa), ja tarj oaisivat samalla paremman suojan 
sellaisia käytäntöjä vastaan, jotka ra joittavat riippumattomien toimijoiden 
mahdollisuutta saada teknisiä tietoja. Vaihtoehto 4 saa paremmat pisteet kuin vaihtoehto 3 kilpailun suojaamisesta varaosamarkkinoilla. Vaihtoehto 2 sitä vastoin heikentää oikeusvarmuutta siltä osin kuin on kyse kilpailusääntöjen soveltamisesta 
rajoituksiin, jotka koskevat p ääsyä valtuutettujen korjaamoiden verkostoihin ja 
kilpailevien varaosien toimittamista. 
6.2. Muut taloudelliset vaikutukset 
30. Vaihtoehdot 2–4 saavat perusvaihtoeht oa korkeamman pistemäärän muiden 
taloudellisten vaikutuste n perusteella. Vaihtoehdon 2 pistemäärä on hieman 
matalampi kuin vaihtoehtojen 3 ja 4.  
31. Vaihtoehto 3 saa parhaat pisteet vaikut uksista, jotka kohdist uvat pk-yrityksiin ja 
yrityksille säännösten nouda ttamisesta aiheutuviin kustannuksiin. Vaihtoehdossa 2 
sovellettaisiin asetukseen (EY) N:o 1400/ 2002 sisältyviä sääntöjä huomattavasti 
yksinkertaisempia yleisiä sääntöjä, mikä pienentäisi riskiä siitä, että yrityksille aiheutuu tarpeettomia kustannuksia sääntö jen riittämättömän tai liiallisen 
noudattamisen vuoksi. Vaihtoehto 3 parantai si tilannetta verrattuna vaihtoehtoon 2, 
sillä siinä annettaisiin yrityksille ohjei ta oikeusvarmuuden laajuudesta. Tämä 
alentaisi virheistä aiheutuvia kustannuksia  ja oikeudenkäyntikuluja. Vaihtoehdon 4 
pistemäärä sijoittuu vaihtoehtojen 2 ja  3 väliin, sillä vaikka suhteettoman 
monimutkaisia ensimarkkinasäännöksiä ei pi dettäisi voimassa, jäljellä olisi edelleen 
tietynasteista oikeudellista epävarmuutta. Myös virheistä aiheutuvat kustannukset ja 
oikeudenkäyntikulut alenisivat vastaa vassa määrin kuin vaihtoehdossa 3.  
32. Mikään vaihtoehto ei vaikuttaisi olennais esti pk-yritysten asemaan  eikä yrittäjyyden 
tukemiseen. Vaihtoehdot 3 ja 4 vaik uttaisivat myönteisesti keskeisten 
tuotantopanosten, kuten varaosien ja tekni sten tietojen, saatavuuteen. Vaihtoehdossa 
3 puututtaisiin uusiin ongelmakohtiin, kuten takuusitoumusten väärinkäyttöön autonvalmistajien keskuudessa, jotka saattava t vaikuttaa korjauspalveluita tarjoaviin 
riippumattomiin pk-yrityksiin. Vaihtoehto 4 puolestaan saa hieman paremmat pisteet 
siitä, että se parant aa varaosien saatavuutta. 
33. Vaihtoehtojen 2–4 mukainen järjestelmä olis i perusvaihtoehtoa joustavampi, mikä 
mahdollistaisi sen, että ryhmäpoikkeusta voitaisiin soveltaa laajemmin jakelusopimuksiin ja autonvalmistajilla  olisi enemmän liikkumavaraa mukautua 
muuttuviin taloudellisiin olos uhteisiin. Tämä parantaisi myös EU:n autoteollisuuden 
yleistä kilpailukykyä. 
34. Vaihtoehdot 2–4 eivät todennäköisesti estäis i kilpailevia valmistajia pääsemästä 
markkinoille. Useamman tuotemerkin myyn ti liikkeissä ei myöskään hyödyttäisi 
juurikaan kuluttajia. Vaihtoehdot 2–4 la ajentaisivat kuluttajien valinnanvaraa 
korjaamomarkkinoilla, sillä ne parantaisivat komission mahdollisuutta tutkia käytäntöjä, joihin liittyy riski riippumattomien korjaamoiden sulkemisesta markkinoilta. Vaihtoehto 4 parantaisi tilannetta  verrattuna vaihtoehtoihin 2 ja 3, sillä 
FI 8   FI sen sisältämät vakavimpia rajoituksia koske vat säännökset mahdollistaisivat sen, että 
valtuutetut korjaamot voivat tarjota laaj empaa varaosavalikoimaa kuluttajille.  
6.3. Vaikutukset julkishallintoon 
35. Julkishallinnon alalla vaih toehdot 2–4 saavat perusvaihtoehtoa paremmat pisteet, 
sillä ne mahdollistaisivat resurssien paremman keskittämisen vakavimpiin EU:n kilpailusääntöjen rikkomistapauksiin.  
36. Vaihtoehto 3 saa korkeimmat pisteet, sillä si ihen sisältyvät suuntaviivat vähentäisivät 
epätietoisuutta siitä, kuinka moottori ajoneuvoalalle ominai sia kysymyksiä olisi 
tarkasteltava yleisten sään töjen nojalla. Myös vaihtoe hdon 4 vaikutuk set olisivat 
hieman perusvaihtoehtoa paremmat, sillä se  antaisi komissiolle tilaisuuden keskittää 
valvontatoimintansa paremmin ongelma llisempiin kysymyksiin, jotka liittyvät 
myynnin jälkeisiin markkinoihin.  
37. Vaihtoehdoilla 2–4 ei olisi vaikutusta yhteisön talousarvioon, sillä paremman 
valvonnan myötä määrättävät sakot alenta isivat jäsenvaltioiden maksuosuuksia. 
6.4. Sosiaaliset ja ympäristöön kohdistuvat vaikutukset 
38. Vaihtoehdot 3 ja 4 parantai sivat tilannetta verrattuna perusvaihtoehtoon sosiaalisten 
ja taloudellisten vaikutusten osalta. Kai kkien vaihtoehtojen työllisyysvaikutukset 
jäisivät vähäisiksi, sillä kilpailuoikeudelli seen kehykseen tehtävil lä muutoksilla ei ole 
juurikaan vaikutusta työntekijämäärän vaihteluun moottoriaj oneuvojen myynnin ja 
myynnin jälkeisten palveluiden aloilla. 
39. Vaihtoehdot 3 ja 4 voisivat parantaa yleist ä turvallisuutta ja vähentää ympäristön 
pilaantumista helpottamalla erityise sti teknisten tietojen saatavuutta. 
7. P
ARHAAKSI ARVIOITU VAIHTOEHTO  
40. Vaikutusten arviointi osoittaa, että vaihtoehto 3 tarjoaa parhaat mahdollisuudet 
asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen. Se näyttäisi myös parhaalta tavalta päästä 
yleistavoitteeseen, joka on tasapainon löytäminen markkinoiden tehokkaan 
valvonnan sekä hallinnon yksinkertaistam isen ja säännösten noudattamisesta 
aiheutuvien kustannusten minimoinnin välille.  Vaihtoehto 3 täyttää parhaiten myös 
alakohtaiset tavoitteet ja sen vaikutukset  ovat suotuisimmat muiden vaikutusten 
arvioinnissa käytettyjen kr iteerien perusteella. Vaih toehdon 4 kokonaispistemäärä on 
kuitenkin lähes yhtä suuri kuin vaih toehdon 3. Sen vuoksi on mahdotonta ottaa 
lopullista kantaa siihen, olisiko vaihtoe hdolla 3 myönteisempiä  vaikutuksia kuin 
vaihtoehdolla 4. Molemmilla vaihtoehdoilla olisi myönteisiä vaikutuksia kilpailuun ja viime kädessä myös kuluttajiin. 
8. S
EURANTA JA ARVIOINTI  
41. Annettuaan tiedonannon, jo ssa vahvistetaan moottoriajoneuvoalan tulevan 
kilpailuoikeudellisen järjestelmän peruslinjat, komissio jatkaa yksityisten ja institutionaalisten sidosryhmien sekä alan  asiantuntijoiden kuulemista ja laatii sen 
jälkeen luonnoksen oikeudelliseksi kehykseksi.