[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 21.12.2007 KOM(2007) 843 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Kohti parempaa teollisuuden päästöjen hallintapolitiikkaa {KOM(2007)844 lopullinen}{SEK(2007)1679}{SEK(2007)1682} KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Kohti parempaa teollisuuden päästöjen hallintapolitiikkaa JOHDANTO Teollisuudella on tärkeä merkitys Euroopan taloudellisen hyvinvoinnin kannalta. Se luo kestävää kasvua ja tarjoaa korkealaatuisia työpaikkoja. Teollisuudesta aiheutuu kuitenkin myös huomattavia ympäristövaikutuksia. Suuri osuus merkittävimpien ilman epäpuhtauksien kokonaispäästöistä (83 prosenttia rikkidioksidista (SO2), 34 prosenttia typen oksideista (NOx), 43 prosenttia hiukkasista ja 55 prosenttia haihtuvista orgaanisista yhdisteistä) on peräisin suurimmista teollisuuslaitoksista. Niillä on myös muita ympäristövaikutuksia: niistä muun muassa aiheutuu päästöjä veteen ja maaperään, niistä syntyy jätettä ja ne kuluttavat energiaa. Teollisuuslaitosten päästöjä on siksi säädelty EU:n laajuisella lainsäädännöllä jo jonkin aikaa. 1970-luvulta alkaen on annettu direktiivejä, joihin pohjautuvat myös seuraavat keskeiset säädökset: - ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annettu direktiivi 96/61/EY[1] (IPPC), jossa vahvistetaan tärkeimmät lupamenettelyjä ja laitosten valvontaa koskevat periaatteet. Ne perustuvat yhtenäistettyyn lähestymistapaan ja parhaan käytettävissä olevan tekniikan (BAT) käsitteeseen eli menetelmiin, jotka ovat kustannus-hyötysuhteeltaan tehokkaimpia korkeaa ympäristönsuojelun tasoa tavoiteltaessa; - nk. alakohtaiset direktiivit, joissa asetetaan tarkempia vaatimuksia eli esimerkiksi päästöjen vähimmäisraja-arvot tietyille teollisuustoiminnoille (suuret polttolaitokset, jätteiden poltto, toiminnot, joissa käytetään orgaanisia liuottimia, ja titaanidioksidin tuotanto). Edellä mainittujen säädösten soveltamisalaan kuuluvien teollisuuslaitosten lupajärjestelmissä on alakohtaisissa direktiiveissä asetetuista päästöjen vähimmäisraja-arvoista riippumatta pyrittävä siihen, että paras käytettävissä oleva tekniikka otetaan niissä käyttöön. Teollisuuden päästöihin sovellettavan lainsäädännön noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia voidaan alentaa innovatiivisen teknologian avulla. Teollisuus voi innovaatioiden kautta myös hyötyä uusista kasvavista ympäristöteknologiamarkkinoista. Kestävä kehitys ja ympäristönsuojelu nimetään nykyisen ja tulevan eurooppalaisen politiikan keskeiseksi pilariksi Lissabonin strategiassa, jossa korostetaan myös ympäristöteknologian merkitystä, sillä se tarjoaa ”merkittäviä talouteen, ympäristöön ja työllisyyteen liittyviä mahdollisuuksia” [2]. Teollisuuden päästöihin sovellettavalla lainsäädännöllä voidaan aktiivisesti kannustaa kehittämään ja levittämään tällaista teknologiaa. IPPC-direktiivissä ja muussa teollisuuden päästöihin sovellettavassa lainsäädännössä on myös otettava huomioon jäsenvaltioiden, Euroopan parlamentin ja muiden sidosryhmien toiveet sääntelyn parantamisesta. Komissio käynnisti tältä pohjalta teollisuuden päästöihin sovellettavan lainsäädännön uudelleentarkastelun vuonna 2005[3] varmistaakseen lainsäädännön ympäristö- ja kustannustehokkuuden ja kannustaakseen luomaan teknologisia innovaatioita. Komissio ehdottaa tämänhetkisen tilanteen ja uudelleentarkasteluprosessin tulosten yksityiskohtaisen analyysin perusteella teollisuuden päästöihin kohdistuvan politiikkansa virtaviivaistamista ja tehostamista. Ehdotuksista koituva nettohyöty ympäristölle ja terveydelle on pelkästään suuria polttolaitoksia tarkasteltaessa 7–28 miljardia euroa vuodessa, kun esimerkiksi ennenaikaisia kuolemantapauksia aiheutuu 13 000 vähemmän ja menetettyjen elinvuosien määrä vähenee 125 000. Merkittäviä terveys- ja ympäristöhyötyjä saavutetaan myös muilla aloilla. Myös hallinnollinen rasitus kevenisi ehdotusten ansiosta 105–255 miljoonaa euroa vuodessa jäsenvaltioiden kanssa tehtävän yhteistyön kautta. Tässä tiedonannossa esitetään myös IPPC-direktiivin 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti laaditun kertomuksen tulokset[4] (sekä vuonna 2005 perustettua komission IPPC-toimintasuunnitelmaa koskeva tilannearvio, ks. liite 1) ja jätteenpoltosta annetun direktiivin 2000/76/EY 14 artiklan mukaisesti annetun kertomuksen tulokset[5] (ks. liite 2). TÄMÄNHETKINEN TILANNE IPPC-direktiivi oli määrä panna kokonaisuudessaan täytäntöön viimeistään 30. lokakuuta 2007. Direktiivin soveltamisalaan kuuluu noin 52 000 laitosta kaikkien jäsenvaltioiden alueelta. Vuoden 2006 puoleenväliin mennessä noin 50 prosenttia laitoksista oli saanut IPPC-direktiivin mukaisen luvan. Edistystä on sen jälkeen tapahtunut, mutta samalla on myös tullut selväksi, etteivät kaikki jäsenvaltiot pysty noudattamaan direktiivissä asetettua määräaikaa. Komissio on myös laatinut yksityiskohtaisen arvion jäsenvaltioiden myöntämien lupien laadusta ja lupien myöntämiseen, lupaehtojen noudattamisen valvomiseen ja lainsäädännön täytäntöönpanon valvomiseen käytetyistä järjestelmistä. Komissio on kaksi vuotta kestäneen tietojenkeruuprosessin (kymmenen tutkimusta käsittänyt laaja ohjelma ja sidosryhmien jatkuva kuuleminen) seurauksena päätynyt siihen johtopäätökseen, että tämänhetkisen IPPC-direktiivin keskeiset periaatteet, etenkin nk. parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan (BAT) perustuva yhtenäistetty lähestymistapa, ovat hyvä lähtökohta myös tulevan teollisuuden päästöihin sovellettavan EU:n lainsäädännön kehittämiselle. Nykyisen lainsäädännön täytäntöönpanossa on kuitenkin merkittäviä puutteita, jotka estävät parhaan käytettävissä olevan tekniikan hyödyntämisen direktiivissä alun perin tarkoitetulla tavalla, vaikeuttavat suuresti lainsäädännön täytäntöönpanon valvontaa yhteisön tasolla eivätkä tue turhien hallinnollisten rasitusten poistamista tai vähentämistä. Esiin nousseet viisi pääasiallista ongelmaa ovat: - Parhaan käytettävissä olevan tekniikan riittämätön hyödyntäminen. Analyysi osoitti erityisesti, että jos IPPC-laitosten päästöjä ei saada vähennettyä tuntuvammin, ilman pilaantumista koskevassa teemakohtaisessa strategiassa asetettujen tavoitteiden mukaiset myönteiset terveys- ja ympäristövaikutukset eivät toteudu. Lisäksi on havaittu, että hyvin erilaiset ympäristönsuojeluvaatimukset aiheuttavat kilpailun vääristymiä EU:n sisällä. - Lupaehtojen noudattamisessa, lainsäädännön täytäntöönpanon valvonnassa ja ympäristöystävällisyyden edistämisessä havaitut puutteet, jotka rajoittavat ympäristönsuojelua. - Turhat hallinnolliset rasitukset, jotka johtuvat voimassa olevan lainsäädäntökehyksen osin monimutkaisista ja epäjohdonmukaisista säännöksistä. - Nykyisen IPPC-direktiivin puutteellinen soveltamisala ja epäselvät säännökset, jotka saattavat haitata komission teemakohtaisissa strategioissa asetettujen tavoitteiden saavuttamista. - Rajalliset mahdollisuudet käyttää NOx- and SO2-päästökauppajärjestelmien kaltaisia joustavampia välineitä. Näistä ongelmista keskusteltiin ja niitä arvioitiin yksityiskohtaisesti IPPC:n uudelleentarkasteluun liittyvän komission vaikutustenarvioinnin yhteydessä. TEOLLISUUDEN PÄÄSTÖIHIN SOVELLETTAVAN LAINSÄÄDÄNNÖN JA SEN TÄYTÄNTÖÖNPANON PARANTAMINEN Komissio ehdottaa edellä kuvattujen ongelmien korjaamiseksi perinpohjaiseen vaikutustenarviointiin perustuvaa toimenpidekokonaisuutta, jolla puututaan yksittäisiin ongelmakohtiin ja korjataan näin tilannetta vähitellen. Seuraavat kaksi aloitetta ovat keskeisiä tässä yhteydessä: - teollisuuden päästöihin sovellettavan nykyisen lainsäädännön tarkistaminen eli yksinkertaistaminen, selkiyttäminen ja täydentäminen, - täytäntöönpanoa koskevan komission toimintasuunnitelman täydentäminen. Näiden kahden aloitteen lisäksi komissio jatkaa myös mahdollisten EU:n laajuisten sääntöjen valmistelemista NOx- ja SO2-päästökauppajärjestelmälle. Nykyisen lainsäädännön tarkistaminen Lainsäädännön tarkistamisen yhteydessä toteutettu vaikutustenarviointi osoitti, ettei havaittuja ongelmia voida ratkaista muutoin kuin muuttamalla lainsäädäntöä. Merkittävimpiä lainsäädäntöön tehtäviä muutoksia ovat: 1. Olemassa olevat säädökset (yhteensä seitsemän[6]) laaditaan uudelleen ja yhdistetään yhdeksi teollisuuden päästöistä annettavaksi direktiiviksi. Tämä lisää selkeyttä ja johdonmukaisuutta sekä jäsenvaltioiden että toiminnanharjoittajien näkökulmasta, auttaa vähentämään turhia hallinnollisia rasituksia yhdistettyjen lupavaatimusten ja selkeämpien ilmoitusvaatimusten ansiosta ja saa aikaan myös joitakin ympäristöhyötyjä. 2. Parhaan käytettävissä olevan tekniikan (BAT) käsitettä kehitetään ja täsmennetään, jotta nykyisen IPPC-direktiivin soveltaminen olisi johdonmukaisempaa. Tästä syystä edellytetään, että päätökset, joissa asetetaan muita kuin parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan perustuvia lupaehtoja, on perusteltava todistusaineiston avulla. Lisäksi joidenkin alojen (esim. suuret polttolaitokset) nykyisiä päästöjen vähimmäisraja-arvoja tiukennetaan, jotta ilman pilaantumista koskevassa teemakohtaisessa strategiassa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen tarvittava edistys tulee mahdolliseksi. 3. Tarkastuksille, lupaehtojen tarkistamiselle ja lupaehtojen noudattamisesta raportoimiselle asetetaan vähimmäisvaatimukset. Myös ympäristöinnovaatioihin johtavia kannustimia ja edelläkävijämarkkinoiden luomisen tukemista harkitaan. 4. IPPC-direktiivin soveltamisala ulotetaan kattamaan eräitä uusia toimintoja (esim. 20–50 MW:n polttolaitokset) ja joidenkin alojen (esim. jätteiden käsittely) rajausta täsmennetään nykyisten lupakäytäntöjen johdonmukaisuuden parantamiseksi. 5. Niiltä osin kuin komissio ryhtyy toimenpiteisiin uudelleenlaaditun direktiivin muiden kuin olennaisten osien muuttamiseksi, se tukeutuu komiteamenettelyyn ja varmistaa sidosryhmien laaja-alaisen kuulemisen. Teollisuuden päästöihin sovellettavan lainsäädännön täytäntöönpanoa koskeva toimintasuunnitelma vuosiksi 2008–2010 Tarkistettu lainsäädäntö tulee voimaan vasta muutaman vuoden kuluttua, joten komission on varmistettava, että jäsenvaltiot soveltavat nykyistä lainsäädäntöä mahdollisimman laajasti. Komissio aikookin vahvistaa seuranta- ja tukimekanismejaan tarkistamalla nykyistä IPPC:n täytäntöönpanoa koskevaa toimintasuunnitelmaa ja kohdentamalla sitä uudelleen (ks. tilannearvio liitteessä 1) ajanjaksolla 2008–2010 seuraavassa esitetyllä tavalla. Toimenpide 1. Teollisuuden päästöihin sovellettavan lainsäädännön täysimääräisen täytäntöönpanon takaaminen Lainsäädäntö, jolla rajoitetaan teollisuuden päästöjä, on annettu suojelemaan ja kohentamaan ympäristön tilaa Euroopassa ja suojelemaan Euroopan kansalaisten terveyttä ja hyvinvointia. Toimiva lainsäädäntö edellyttää ennen kaikkea sitä, että jäsenvaltiot saattavat sen osaksi kansallista oikeusjärjestelmäänsä. IPPC-direktiiviä ja siihen liittyvää teollisuuden päästöihin sovellettavaa lainsäädäntöä ei eräissä jäsenvaltioissa ole saatettu määräaikaan mennessä kaikilta osin voimaan. Komissio ryhtyy tarvittaviin toimiin ja aloittaa tarvittaessa rikkomusmenettelyn varmistaakseen lainsäädännön täysimääräisen ja asianmukaisen täytäntöönpanon. Toimenpide 2. Jäsenvaltioiden tukeminen turhien hallinnollisten rasitusten keventämisessä Komissio myöntää, että tarpeettomilla ja suhteettomilla hallinnollisilla rasituksilla voi olla myös taloudellisia vaikutuksia sen lisäksi, että ne aiheuttavat vaivaa yrityksille ja häiritsevät niiden toimintaa. Komissio onkin sitoutunut keventämään teollisuuden päästöihin sovellettavasta nykyisestä lainsäädännöstä aiheutuvaa hallinnollista rasitusta EU:n tasolla. Hallinnollisia kustannuksia on EU-tason lisäksi mahdollista leikata tuntuvasti myös jäsenvaltioissa. Komissio vaihtaa näiden asioiden käsittelemiseksi tietoa jäsenvaltioiden kanssa ja pohtii erityisten toimintaohjelmien perustamista IPPC-laitoksille myönnettäviin lupiin ja niiden valvontaan liittyvien turhien hallinnollisten rasitusten keventämiseksi jäsenvaltioissa. Erityisten toimintaohjelmien perustana on hallintomenojen määrityshanke, jota komissio suorittaa parhaillaan yhdessä jäsenvaltioiden kanssa osana hallinnollisen rasituksen keventämiseksi EU:ssa toteutettavaa toimintaohjelmaa[7]. Toimenpide 3. Jäsenvaltioiden tukeminen lainsäädännön täytäntöönpanossa Komissio tunnustaa, että teollisuuden päästöihin sovellettavan lainsäädännön onnistunut täytäntöönpano edellyttää jäsenvaltioiden välistä tietojenvaihtoa, jonka avulla yhdenmukaistetaan lähestymistapoja ja myös levitetään parhaita käytäntöjä. Komissio pyrkii vastaisuudessa tarjoamaan enemmän tukea jäsenvaltioille ja toimivaltaisille viranomaisille kaikkialla EU:ssa. Siihen kuuluvat tehostettu tietojenvaihto, ohjauksen kehittäminen, vierailut viranomaisten luona sekä koulutus. Tukea jatketaan koko tarkistetun lainsäädännön käyttöönotto- ja täytäntöönpanokauden ajan. Toimenpide 4. Tehostettu teollisuuden päästöihin sovellettavan lainsäädännön noudattamisen seuranta sekä tarkastukset Teollisuuden päästöihin sovellettavan lainsäädännön tehokas täytäntöönpano edellyttää järeää noudattamisen seurantajärjestelmää ja tarkastuksia, joiden avulla varmistetaan, että teollisuuslaitokset noudattavat ympäristövaatimuksia, ja saadaan kansalaiset vakuuttuneiksi siitä, että heidän terveyttään ja ympäristöään suojellaan riittävän hyvin. Komissio seuraa jatkossakin annettujen ja ajanmukaistettujen IPPC-lupien määriä ja suorittaa tarvittaessa seuranta- ja tarkastusjärjestelmää koskevan tutkimuksen IPPC-laitosten tasolla. Tällaisessa tutkimuksessa tarkastellaan yksittäisiä teollisuuslaitoksia ja toimialoja, yleisten sitovien sääntöjen soveltamista ja valitusten käsittelyä. Toimenpide 5. BREF-asiakirjojen tarkistamiseen tarvittavan tietojenkeruun kehittäminen ja tiiviimpien yhteyksien luominen tutkimuksen puiteohjelmaan IPPC-lupien lupaehtojen, joihin kuuluvat myös päästöjen raja-arvot, on perustuttava IPPC-direktiivissä määriteltyyn parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan. Jotta lupaviranomaisten ja yritysten olisi helpompi määritellä, mikä on kulloinkin paras käytettävissä oleva tekniikka, komissio järjestää tietojenvaihdon EU:n jäsenvaltioita edustavien asiantuntijoiden, teollisuuden edustajien ja ympäristöorganisaatioiden välillä. Sen tuloksena komissio hyväksyy ja julkaisee parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevan vertailuasiakirjan (BREF). BREF-asiakirjojen tarkistaminen jatkuu sovitun työohjelman mukaisesti läheisessä yhteistyössä sidosryhmien kanssa. Lisäksi otetaan käyttöön BREF-prosessissa toteutettavan tietojenkeruun kehittämistä käsittelevät ohjeet. Komissio aikoo myös luoda tiiviimmät yhteydet BREF-asiakirjojen laadintaprosessin, Euroopan yhteisön tutkimuksen puiteohjelman ja kilpailukyky- ja innovointiohjelman välille saadakseen kattavampaa tietoa uusista tekniikoista ja voidakseen tukea niitä. Toimintasuunnitelman seuranta ja arviointi Määräaikaiskertomukset toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta julkaistaan internetissä ja niistä keskustellaan sidosryhmien kanssa. Toimintasuunnitelmaa on määrä arvioida seuraavan kerran vuoden 2010 lopussa. EU:n laajuisten sääntöjen laatiminen NO x - ja SO 2 -päästökauppajärjestelmälle Komissio tutkii tarkemmin mahdollisuutta ottaa käyttöön IPPC-direktiivin kanssa yhteensopivia markkinapohjaisia välineitä, jollainen on esimerkiksi NOx/SO2-päästökauppajärjestelmä, ja laatia jatkossa säädös asiaan sovellettavien EU:n laajuisten sääntöjen vahvistamiseksi. Tässä yhteydessä arvioidaan läpikotaisin erilaisia mm. päästöoikeuksien soveltamisalaan ja jakamiseen liittyviä vaihtoehtoja, pohditaan elinkeinoaloihin kohdistuvia mahdollisia suoria ja välillisiä vaikutuksia ja hyödynnetään kasvihuonekaasujen päästökaupasta saatuja kokemuksia. TOIVOTUT VAIKUTUKSET IPPC-direktiivin ja siihen liittyvän lainsäädännön uudelleentarkasteluprosessin yhteydessä tehdyssä vaikutustenarvioinnissa kartoitettiin ehdotetun toimenpidekokonaisuuden vaikutuksia. Arviointi osoitti, että ehdotettujen toimenpiteiden ympäristö- ja terveysvaikutukset ovat huomattavat. Jos esimerkiksi paras käytettävissä oleva tekniikka olisi laajemmin käytössä, se auttaisi kaventamaan vertailuvuoden 2020[8] SO2- ja NOx-päästöjen ja ilman pilaantumista koskevassa teemakohtaisessa strategiassa asetettujen tavoitteiden välistä eroa tuntuvasti (30–70 prosenttia). Tästä koituva nettohyöty ympäristölle olisi pelkästään suuria polttolaitoksia tarkasteltaessa 7–28 miljardia euroa vuodessa. Ehdotusten hyödyt ovat selvästi taloudellisia vaikutuksia suuremmat (kerroin on 3–14). Ehdotusten odotetaan vaikuttavan myönteisesti myös muihin teemakohtaisiin strategioihin, jotka kohdistuvat esimerkiksi maaperään, veteen ja jätteisiin, mutta näitä vaikutuksia on vaikeampi mitata määrällisesti. Ehdotukset edistävät merkittävällä tavalla paremman sääntelyn toteutumista ja lainsäädännön yksinkertaistamista. Säädösten yhdistäminen yhdeksi uudelleenlaadituksi direktiiviksi vähentää hallinnollista rasitusta todistetusti 105–255 miljoonaa euroa vuodessa. Parhaan käytettävissä olevan tekniikan käytön yleistymisellä tai muilla ehdotetuilla parannuksilla ei havaittu olevan mitään merkittäviä pitkäkestoisia haittavaikutuksia kilpailukykyyn, yhteiskuntaan tai talouskasvuun. Analyysi pikemminkin osoitti, että parhaan käytettävissä olevan tekniikan yhdenmukaisempi soveltaminen auttaisi luomaan tasapuolisemmat toimintaedellytykset ja vähentäisi kilpailun vääristymiä IPPC-direktiivin soveltamisalaan kuuluvilla teollisuudenaloilla EU:ssa. Ehdotukset auttavat myös tukemaan innovatiivisen teknologian kehittämistä ja levittämistä. JOHTOPÄÄTÖS Edellä kuvattu toimintakokonaisuus ja siihen liittyvä komission ehdotus uudeksi ja johdonmukaiseksi teollisuuden päästöistä annettavaksi direktiiviksi parantavat lainsäädännön tehokkuutta ja tuloksellisuutta, sillä niiden avulla saavutetaan ympäristönsuojelun korkea taso, kevennetään hallinnollista rasitusta ja vähennetään kilpailun vääristymiä EU:n sisällä. Eurooppalaisen teollisuuden kilpailuasemaa ne eivät silti vaaranna. Liite 1: Vuonna 2005 laaditun komission IPPC-toimintasuunnitelman täytäntöönpanon edistymisen arviointi (vuoden 2007 lopussa) Toimenpiteiden kuvaus | Edistymisen arviointi | Toimenpide 1. IPPC-direktiivin täysimääräisen täytäntöönpanon takaaminen | IPPC-direktiivi on pantu asianmukaisesti täytäntöön 12:ssa EU-15:n jäsenvaltiossa. EU10-maissa on tehty direktiivin noudattamista koskevia tarkastuksia ja mahdollisia rikkomusmenettelyjä on määrä käynnistää. | Toimenpide 2. IPPC-direktiivin (määräaika 30. lokakuuta 2007) täysimääräisessä täytäntöönpanossa saavutetun edistymisen tehostettu seuranta | Komissio seuraa tarkasti myönnettyjen ja ajanmukaistettujen lupien määriä. | Toimenpide 3. Noudattamisen tarkastaminen | Komissio on arvioinut tiettyjen laitosten luvansaantia ja toimintaolosuhteita ja yleisiä sitovia sääntöjä. Täytäntöönpanossa ilmenneet puutteet on määritetty ja otettu huomioon IPPC-direktiivin uudelleentarkasteluprosessissa. Lisäksi on käynnistetty useita rikkomusmenettelyjä virheellisen soveltamisen johdosta. | Toimenpide 4. BREF-asiakirjojen ensimmäisen kierroksen viimeistely ja niiden tarkistuksen aloittaminen | Ensimmäiset 31 BREF-asiakirjaa on saatu valmiiksi vuoden 2006 lopussa; 7:n BREF-asiakirjan tarkistaminen on aloitettu; työohjelma on laadittu muiden BREF-asiakirjojen tarkistamista varten. | Toimenpide 5. Tiettyjen oikeudellisten kysymysten selventämisen ja direktiivin teknisen tarkistuksen tarve | Internetissä on julkaistu yksityiskohtainen opas, jossa täsmennetään eräitä IPPC-direktiivin kohtia jäsenvaltioiden kanssa käydyn laaja-alaisen keskustelun seurauksena. Oikeudellisia ja teknisiä kapasiteetin rajoituksia koskevat ohjeet pysyvät voimassa myös tarkistetun direktiivin tultua voimaan. Useita tutkimuksia on suoritettu direktiivin uudelleentarkastelun pohjaksi. | Toimenpide 6. Teollisuuden päästöjä koskevan nykyisen lainsäädännön yhdenmukaistamismahdollisuuksien arviointi lainsäädännön parantamisen yhteydessä | Suoritettu IPPC-direktiivin uudelleentarkasteluprosessin osana. | Toimenpide 7. Mahdollisten markkinaperusteisten välineiden ja muiden kannustimien arviointi | Suoritettu IPPC-direktiivin uudelleentarkasteluprosessin osana. | Liite 2: Yhteenvetokertomus jätteenpoltosta annetun direktiivin 2000/76/EY täytäntöönpanosta Taustaa Direktiivi 2000/76/EY jätteenpoltosta annettiin 4. joulukuuta 2000. Se oli määrä saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 28. joulukuuta 2002. Uusien poltto- ja rinnakkaispolttolaitosten piti kyseisestä päivästä lähtien täyttää direktiivin vaatimukset. Aiemmin käytössä olleet polttolaitokset piti saattaa direktiivin mukaisiksi viimeistään 28. joulukuuta 2005. Direktiivin 14 artiklan mukaan komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuoden 2008 loppuun mennessä kertomuksen direktiivin täytäntöönpanosta. Jäsenvaltioiden on direktiivin mukaan annettava ensimmäinen, vuodet 2006–2008 kattava kertomuksensa vuonna 2009. Koska kertomuksia ei vielä ole saatu, tietojenkeruu[9] on suoritettu IPPC-direktiivin ja siihen liittyvän teollisuuden päästöihin sovellettavan lainsäädännön uudelleentarkastelun yhteydessä aloitteiden välisen tiiviin synergian varmistamiseksi. Tässä liitteessä tehdään yhteenveto tärkeimmistä tuloksista komissiolle asetetun raportointivaatimuksen täyttämiseksi. Tietojenkeruussa alan organisaatioilta pyydettiin tietoja jätteenpolttoon tarkoitetuista polttolaitoksista sekä sementti- ja kalkkiuunista, joissa poltetaan myös jätteitä. Muunlaisista rinnakkaispolttolaitoksista kerättiin tietoja jäsenvaltioilta. Laitosten ja lupien määrät EU:ssa on saatujen tietojen mukaan noin 1 400 jätteiden poltto- ja rinnakkaispolttolaitosta. Alle puolet laitoksista (39 prosenttia) on jätteen polttoon tarkoitettuja polttolaitoksia. Rinnakkaispolttoa harjoitetaan monilla aloilla, yleisimmin energia-alalla (15 prosenttia) ja sementinvalmistuksessa (10 prosenttia). Jätevirtoja ohjataan suhteellisen vähän muille aloille. Valtaosa (96 prosenttia) laitoksista on nk. jo käytössä olevia laitoksia[10]. Laitoksista noin 20 prosentilta puuttuu lupa, joka piti vaatimusten mukaan olla olemassa viimeistään 28. joulukuuta 2005. Tämä koskee kuitenkin pääosin vain yhtä jäsenvaltiota, joten ongelma ei varsinaisesti näytä liittyvän direktiiviin. Voidaan siis katsoa, että lupien myöntämistä koskevaa vaatimusta on yleisesti ottaen noudatettu asianmukaisesti, ja komissio ryhtyy tarvittaviin toimiin varmistaakseen, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat tätä vaatimusta. Yli 90 prosenttia jätteenpoltosta annetun direktiivin soveltamisalaan kuuluvista laitoksista kuuluu myös IPPC-direktiivin soveltamisalaan. Vain kolme jäsenvaltiota ilmoitti käyttävänsä yhdistettyä lupamenettelyä näiden kahden direktiivin täytäntöönpanossa. Ympäristövaatimusten noudattaminen Ympäristövaatimusten noudattamista arvioitaessa havaittiin, että polttolaitokset noudattavat yleisesti ottaen jätteenpoltosta annetussa direktiivissä asetettuja ilmaan joutuvien päästöjen raja-arvoja. Jäsenvaltioista noin 50 prosenttia on sisällyttänyt lupiin joko tiukempia raja-arvoja esimerkiksi hiukkas-, CO-, HCl-, HF-, NOx, SO2- ja Hg-päästöille, kuin mitä jätteenpoltosta annetussa direktiivissä edellytetään, taikka lisävaatimuksia, jotka liittyvät esimerkiksi energiatehokkuuteen, meluntorjuntaan ja tapaturmien ehkäisyyn. Vain muutamiin myönnettyihin lupiin sisältyy päästöjen raja-arvoja muille kuin pakollisille parametreille, esimerkiksi PAH-yhdisteille, PCB:lle tai sinkille. Monissa tapauksissa on käytetty mahdollisuutta poiketa tietyistä vaatimuksista. Ilmaan joutuvien päästöjen valvonnasta on myönnetty noin 1 000 poikkeusta. Toisaalta valvonta on joissakin jäsenvaltioissa kattavampaa kuin mitä jätteenpoltosta annetussa direktiivissä edellytetään. Päästöjen valvontatekniikka IPPC-direktiivin mukaisesti laadittu jätteenpolttoon liittyvä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskeva vertailuasiakirja (BREF) julkaistiin elokuussa 2006. Siinä todetaan, että alalla kehitetään jatkuvasti tekniikoita, jotka ovat kustannuksiltaan edullisempia ja silti ympäristönsuojelun tasoltaan samantasoisia tai parempia kuin ennen. BREF-asiakirjassa luetellaan parhaiksi jätteenpolttotekniikoiksi katsotut tekniikat sekä eräitä mahdollisia tulevaisuuden tekniikoita, jotka ovat toistaiseksi olleet vasta testi- tai koekäytössä. Jätteenpoltosta annetussa direktiivissä vahvistetut päästöjen raja-arvot ovat yleensä melko lähellä päästötasoja, jotka saavutetaan käyttämällä BREF-asiakirjassa nimettyä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa. Jatkotoimet Jätteenpoltosta annetun direktiivin täytäntöönpanon arviointi on osoittanut, että vaikka direktiivi on tuonut merkittäviä parannuksia jätteenpolttolaitosten valvontaan EU:ssa, useat asiat edellyttävät vielä jatkotoimia. - Jätteenpoltosta annetussa direktiivissä asetettujen mittausvaatimusten on korostettu paikoin aiheuttavan toiminnanharjoittajille turhaa rasitusta. Uudelleentarkasteluprosessiin liittyvässä vaikutustenarvioinnissa on tätä varten tutkittu sellaista mahdollisuutta, että toimivaltaiset viranomaiset myöntäisivät tietyin edellytyksin lisää poikkeuksia joistakin mittausvaatimuksista, ja se on sisällytetty uutta yhdistettyä direktiiviä koskevaan ehdotukseen. - Jätteenpoltosta annetun direktiivin uudelleentarkastelua koskevassa säännöksessä vaaditaan erikseen sen tutkimista, pystytäänkö jo käytössä olevia, myös jätteen polttamiseen käytettäviä sementtiuuneja käytettäessä noudattamaan uusille sementtiuuneille asetettuja NOx-päästöjen raja-arvoja. Teollisuuden päästöistä annettavan direktiiviehdotuksen vaikutustenarvioinnissa esitetään kustannus-hyöty-analyysi, jonka perusteella on ehdotettu alemman raja-arvon soveltamista kaikkiin sellaisiin sementtiuuneihin, joita käytetään myös jätteenpolttoon. Tämä alempi raja-arvo olisi yhtenevä myös sementti- ja kalkkiteollisuutta käsittelevässä BREF-asiakirjassa esitettyjen parhaan käytettävissä olevan tekniikan avulla saavutettavien tasojen kanssa, ja sitä ehdotetaankin uudessa direktiivissä. Jäsenvaltiot ja muut sidosryhmät ovat myös tuoneet esiin joitakin jätteenpolttodirektiivin täytäntöönpanoon liittyviä vaikeuksia, jotka eivät välttämättä edellytä direktiivin muuttamista. Niiden ratkaisemiseksi pitäisi ennemminkin selventää direktiivin tulkintaa ja täytäntöönpanoa ja antaa siihen opastusta. Komissio aikookin tarkistetun täytäntöönpanoa koskevan toimintasuunnitelmansa yhteydessä laatia tarvittavia ohjeita läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. [1] EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. [2] Yhteiset toimet kasvun ja työllisyyden hyväksi: Yhteisön Lissabon-ohjelma. KOM(2005)330 lopullinen. [3] KOM(2005)540 lopullinen. [4] IPPC-direktiivin täytäntöönpanoa koskevat toiset jäsenvaltioiden kertomukset komissiolle kattavat kauden 2003–2005. Kertomuksia tarkasteltiin ulkoisessa tutkimuksessa ”Analysis of Member States’ second implementation reports on the IPPC Directive”, LDK-ECO. [5] Jätteenpoltosta annetun direktiivin soveltamista arvioitiin ulkoisessa tutkimuksessa ”Assessment of the application and possible development of Community legislation for the control of waste incineration and co-incineration” (Ökopol, 2007). [6] IPPC-direktiivi sekä direktiivi 1999/13/EY orgaanisten liuottimien päästöistä, direktiivi 2000/76/EY jätteenpoltosta, direktiivi 2001/80/EY suurista polttolaitoksista ja direktiivit 78/176/ETY, 82/883/ETY ja 92/112/ETY titaanidioksiditeollisuudesta. [7] KOM(2007)23. [8] Ennuste, jossa otetaan huomioon nykyisen lainsäädännön täytäntöönpano jäsenvaltioissa. [9] ”Assessment of the application and possible development of Community legislation for the control of waste incineration and co-incineration” (Ökopol, 2007). [10] Jo käytössä olevat laitokset ovat jätteenpoltosta annetun direktiivin määritelmän mukaan laitoksia, joilla oli lupa tai joille oli haettu lupaa ennen joulukuun 28. päivää 2002.