Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97 täytäntöönpanosta /* KOM/2000/0719 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97 täytäntöönpanosta Pääkertomus (Tammikuu 2000) Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 58/97 yritystoiminnan rakennetilastoista (YRT) annettiin 20. joulukuuta 1996. Tässä YRT-asetuksen mukaisessa kertomuksessa tarkastellaan ensisijaisesti: * yritystoiminnan rakennetilastojen saatavuutta ja laatua, ja * Eurostatin sekä yhteisön tilastojen tuottamisesta vastaavien jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten toimia YRT-asetuksen täytäntöönpanemiseksi. Yhteisön tilastojen tuottamisesta pääasiallisesti vastaava kansallinen viranomainen on useimmissa tapauksissa kansallinen tilastolaitos, vaikka monissa jäsenvaltioissa myös muut julkishallinnon yksiköt tuottavat joitakin erityistilastoja. Esimerkkinä näistä ovat vakuutuspalvelutilastot, joiden tuottaminen on usein vakuutusalan kansallisten sääntelyelinten vastuulla. Tavoitteen saavuttaminen Yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen tarkoituksena on sen 1 artiklan mukaan määrittää yhteinen järjestelmä yhteisössä toimivien yritysten rakennetta, toimintoja, kilpailukykyä ja tuloksia koskevien yhteisön tilastojen keräämiselle, laatimiselle, toimittamiselle ja arvioinnille. Tässä yritystoiminnan rakennetilastojen tuottamista varten perustetussa järjestelmässä määritellään joukko tiedon saatavuuteen ja laatuun - esimerkiksi sen kattavuuteen ja ajantasaisuuteen - liittyviä tavoitteita. Näiden EU:n tilastotoiminnan yleistä kehitystä tukevien tavoitteiden saavuttaminen on edellyttänyt muutosten toteuttamista kaikissa jäsenvaltioissa, vaikka parannuskohteet ovatkin olleet hyvin erilaisia kussakin jäsenvaltiossa. YRT-asetuksen täytäntöönpanon tehokkuutta on arvioitava tätä taustaa vasten. Tietojen saatavuutta, laatua ja niiden keruun aiheuttamaa rasitetta koskeva analyysi perustuu tämän kertomuksen kirjoittamishetkellä vallinneeseen tilanteeseen [1]. Käytännössä analyysi perustuu tietoihin viitevuosilta 1995 ja 1996, joilta kaikki jäsenvaltiot toimittivat tietoja. Myös vuoden 1997 tiedot ovat saatavilla muutamien jäsenvaltioiden osalta. [1] Tietojen saatavuutta koskevat tiedot perustuvat Eurostatin New Cronos -tietokannan sisältämiin muihin kuin salassapidettäviin tietoihin (tilanne 13. tammikuuta 2000). Tietojen saatavuus Saatavilla olevien tietojen määrä on lisääntynyt ratkaisevasti YRT-asetuksessa tarkoitetun siirtymäkauden alkupuolella. Yleisesti ottaen tilanne on parantunut lähes kaikissa maissa, ja saatavilla on nyt yli kaksinkertainen määrä tietoa aiempaan tilanteeseen verrattuna. Jäsenvaltiot toimittivat viitevuoden 1996 osalta jo yli puolet YRT-asetuksen liitteessä 1 tarkoitetuista tiedoista. Tietojen saatavuus on parantunut eniten palvelualoilla - joiden lähtötilanne oli yleisesti heikoin - ja toiseksi eniten rakennusalalla. Teollisuuden osalta EU:n kokonaistilanne on parantunut, vaikka joissakin jäsenvaltioissa tilanne on heikentynyt. Edelleenkin vähiten tietoja on saatavilla energiahuollon, kaivostoiminnan ja louhinnan sekä kuljetuksen ja tietoliikenteen aloilta. Tilanne on heikoin jäsenvaltioiden postilaitosten toimintaa (NACE Rev. 1 -toimialaluokituksen nelinumerotasoa 64.11). koskevien tietojen osalta. Muuta kuin valmistusteollisuutta koskevien tietojen vähäisyys tulee esiin, kun tarkastellaan 15 jäsenvaltion tietoihin perustuvien EU:ta koskevien aggregaattien tuottamiseksi tarvittavien tietojen saatavuutta. Nämä kokonaissuureet voidaan laskea ainoastaan hyvin pienen muuttujajoukon osalta vain seitsemälle NACE Rev. 1 -luokituksen mukaisen teollisuuden pääluokan sisältämästä 23 välitasosta. EU:ta koskevia aggregaatteja ei kuitenkaan voida ilman estimaatteja laskea muille toimialoille, etenkään palvelutoimialoille. Kaikkia YRT-asetuksen liitteessä 1 lueteltuja keskeisiä muuttujia koskevat tiedot ovat melko hyvin saatavilla. Kyseisen asetuksen alakohtaisissa liitteissä 2, 3 ja 4 tuodaan esiin osa-alueita - joista mainittakoon esimerkiksi tutkimusta ja kehittämistä kuvaavat indikaattorit - joiden osalta tilanne on huolestuttava. On kuitenkin huomattava, että suurin osa siirtymäkauden kahta viimeistä vuotta koskevista tiedoista on vielä toimittamatta. Ajantasaisuus Tietojen ajantasaisuus on keskeinen laatutekijä. Sitä on kuitenkin tarkasteltava erikseen, koska suurimpana ongelmana teollisuutta koskevien tietojen osalta on pidetty juuri ajantasaisten tietojen puutetta ja koska myös palvelualoja koskevien tietojen ajantasaisuus on tärkeää. Tietojen ajantasaisuuteen liittyvien puutteiden syynä voi olla se, että tietojen tuottaminen on hidasta jäsenvaltioissa ja komissiossa, tai se, että puuttuvien tai pitkällä viipeellä saatavien tietojen estimointimenetelmät ovat muuttuneet. Tarkasteltaessa tietojen saatavuudessa ilmeneviä viipeitä olisi otettava huomioon, että useissa maissa on palvelualoilla otettu käyttöön uusia tiedonkeruujärjestelmiä tai jo käytössä oleviin järjestelmiin on tehty merkittäviä muutoksia. Vaikka tietojen levittäminen on siis hidastunut entisestään, tietojen toimittamisviipeet vähenivät yleisesti vuosien 1995 ja 1996 välisenä aikana. Eurostat jatkaa tietojenkäsittelymenetelmien nopeuttamiseen tähtäävää työtään, jotta käyttäjät saisivat tiedot käyttöönsä entistä nopeammin. Eurostat jatkaa yritystoiminnan rakennetilastojen levittämiskäytännön uudistamista nopeuttaakseen näiden tietojen jakelua ja parantaakseen levittämisessä käytettyjä menetelmiä. Tietojen ajantasaisuus on käyttäjien suurimpia huolenaiheita, ja tämä tietojen saatavuuteen liittyvä näkökohta edellyttää Eurostatilta ja jäsenvaltioilta jatkuvaa valppautta myös jatkossa. Jotta tiedot saataisiin käyttäjien saataville YRT-asetuksessa lopullisille tuloksille säädettyjä määräaikoja nopeammin, jäsenvaltioiden ja komission on pyrittävä entistä tehokkaammin parantamaan ennakkotulosten saatavuutta, joka tällä hetkellä on melko huono. Lisäksi komission on jatkettava teollisuutta koskevien estimaattien laatimista monivuotisen käytäntönsä mukaisesti ja tutkittava mahdollisuuksia muita toimialoja koskevien estimointimenetelmien kehittämiseksi. Näillä estimointimenetelmillä pyritään laatimaan keskeisistä muuttujista alustava arvio neljän kuukauden kuluessa viitevuoden päättymisestä. Laadun arviointi ja vastaajille aiheutuvan rasitteen määrittäminen Yritystoiminnan rakennetilastojen toimiva laatumääritelmä ja laadun varmistamiseen tähtäävien asianmukaisten toimenpiteiden määrittely perustuu vankkaan teoreettiseen tutkimusaineistoon. Määrittelyssä on hyödynnetty Ruotsin kansallisen tilastolaitoksen (Statistics Sweden) ja Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen tilastolaitoksen (Office for the National Statistics in the United Kingdom) kansallisella tasolla tekemää työtä. Nyt, kuten jatkossakin, pyritään arvioimaan näiden toimenpiteiden käyttökelpoisuutta ja kannustamaan niiden entistä laajamittaisempaan toteuttamiseen. Ensimmäiset tuoreet edistysaskeleet on kuitenkin saavutettu keskeisiä YRT-muuttujia koskevien tarkkuusarviointien yhteydessä. Tähän liittyen on hyväksytty komission asetus laadun arviointiperusteista. Tiivistelmä EU:n kokonaistilanteesta todennäköisesti valmistuu kuluvan vuoden aikana - mikä sekin on merkittävä edistysaskel. Eurostat pyrkii tässä yhteydessä lisäämään asteittain laatunäkökohtien huomioonottamista. Tämän lähestymistavan omaksuminen on välttämätöntä, koska laadun mittaaminen edellyttää mittavia henkilöstövoimavaroja ja taloudellisia voimavaroja ja koska kansallisten tilastoviranomaisten kokemukset tältä alalta ovat hyvinkin erilaisia. Lopuksi on syytä korostaa, että viranomaislähteiden entistä tehokkaampi hyödyntäminen sekä aiempaa kehittyneempien tilastomenetelmien käyttäminen vastaajille aiheutuvien rasitteiden vähentämiseksi edellyttävät teoreettisten perusteiden laajamittaista kehittämistä, jotta käytettävien tietojen tarkkuutta voitaisiin mitata asianmukaisella tavalla. Eurostat pyrkii lähivuosina keskittymään tiiviissä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa toteutettavaan yritystoiminnan rakennetilastojen laadun valvontaan ja tarvittaessa myös sen parantamiseen. Vastaajille aiheutuvan rasitteen arvioinnissa on edistytty vain hyvin vähän. Vain muutamat jäsenvaltiot (ennen kaikkea Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta) ovat jatkuvasti ja säännöllisesti keränneet tätä asiaa koskevia tietoja, joskin yksittäisiä tiedonkeruita on toteutettu useissa jäsenvaltioissa. Vastaajille aiheutuvasta rasitteesta voidaan toki pyytää tarkempia määrätietoja, mutta tämä tietojenkeruu on sikäli paradoksaalista, että myös siitä aiheutuu rasitteita vastaajille. Vastaustaakan arviointi koko EU:n osalta on vasta aloitettu ja arvioinnin yhteydessä on tullut korostetusti ilmi, miten vaikeaa EU:ta koskevan määrällisen kokonaisarvion muodostaminen on. Vaikeinta on selvittää, miten vastaustaakkaa kuvaava estimaatti voidaan yhdistää kerättyjen ja levitettyjen tilastotietojen saatavuutta ja laatua koskeviin tietoihin. Tulevissa toimissa, joita Eurostatin mukaan olisi tehostettava, on pyrittävä selvittämään tilastoinnista vastaajille aiheutuvan rasitteen, tilastojen laadun (sekä tietojen saatavuuden), käyttäjien tarpeiden ja yleisen hallinnollisen taakan väliset yhteydet. Täytäntöönpano Tietojen tuottamisen parantamiseen tähtäävät kansalliset toimet Direktiivin täytäntöönpano on havaintojen mukaan edennyt yleisesti ottaen suotuisasti jäsenvaltioissa ja Norjassa. Täytäntöönpanossa on pidetty keskeisenä yritystoiminnan kansallisten tilastojen kattavuuden laajentamista siten, että mukaan otetaan myös yritykset, joista on ollut saatavilla vain hyvin vähän tai ei lainkaan tietoja, sekä olemassa olevien järjestelmien järkiperäistämistä. Kun kansalliset olosuhteet ovat olleet suotuisat, monissa tapauksissa on vastaajille aiheutuvan rasitteen vähentämiseksi pyritty hyödyntämään hallinnollisia tietolähteitä entistä enemmän [2], vaikka tämä on samalla saattanut lisätä tilastolaitosten menoja ja jopa heikentää laatua. Pääkertomuksen liitteenä olevassa yksityiskohtaisessa selvityksessä on tietoja jäsenvaltioiden tilanteesta täytäntöönpanon alkaessa, sekä toimista, joita on toteutettu viitevuodesta 1995. Jäljempänä esitetyt kolme esimerkkiä antavat viitteitä toteutettujen toimien luonteesta ja valottavat hieman sitä, miten erilaisissa olosuhteissa yritystoiminnan rakennetilastoja laaditaan. [2] Yritystoiminnan rakennetilastoissa käytettäviä hallinnollisia tietoja ei ole määritelty virallisesti. Hallinnollisilla tiedoilla tarkoitetaan tässä yhteydessä kaikkia muiden viranomaisten kuin tilastoviranomaisten omiin tarkoituksiinsa ja ensisijaisesti muihin kuin tilastollisiin tarkoituksiin säännöllisesti keräämiä tietoja. Tilastoviranomaiset käyttävät tutkimuksissaan etenkin veroilmoitusten sisältämiä tietoja, julkistettuja tilinpäätöstietoja sekä sosiaaliturvailmoitusten työllisyystietoja. Vuosittaisiin yritystoiminnan rakennetilastoihin perustuva järjestelmä ei monissa jäsenvaltioissa kattanut kaikkia toimialoja etenkään palvelusektorilla. Tämä oli tilanne esimerkiksi Itävallassa, jossa ennen vuotta 1995 laadittiin vuositilastot ainoastaan teollisuustoiminnasta. Palvelut sisältyivät muuta kuin maatalousalaa koskevien ja vuosina 1976, 1983 ja 1988 toteutettujen yrityksiin kohdistuneiden yksittäisten tiedonkeruiden piiriin. Vuonna 1995 Itävallan kansallinen tilastolaitos toteutti tiedonkeruun, joka kattoi sekä teollisuuden että palvelut. Viitevuodesta 1997 Itävallassa on käytetty vuosittaista tiedonkeruuta ja otantatutkimusta, ja vuosittainen tiedonkeruu kattaa nyt teollisuuden lisäksi myös palvelut. Toiseksi jotkin jäsenvaltiot ovat onnistuneet parantamaan tietojen saatavuutta siten, että se vastaa nyt YRT-asetuksen vaatimuksia. Tämä on saavutettu tehostamalla jo käytössä olevien hallinnollisten tietolähteiden käyttöä ja ottamalla käyttöön uusia hallinnollisia tietolähteitä. Suomessa ennen vuotta 1995 toteutetut tilinpäätöstietoja koskevat tiedonkeruut olivat kattavuudeltaan puutteellisia, koska tietyt kuljetus- ja tietoliikennealan samoin kuin kiinteistö-, vuokraus-, tutkimus- ja kehittämistoiminnan sekä liiketoiminnan toimialat oli jätetty tiedonkeruun ulkopuolelle. Tiedonkeruut olivat puutteellisia myös siltä osin, etteivät ne kattaneet hotelli- ja ravintola-alalla sekä tietyllä kuljetusalalla toimivia alle 50 työntekijän (palkattu henkilöstö) yrityksiä. Hallinnollisia tietolähteitä on käytetty, jotta tietoja voitaisiin saada kaikilta niiltä palvelutoiminnan toimialoilta, joilta niitä edellytetään YRT-asetuksessa, ja jotta tietoja saataisiin myös niistä pienyrityksistä, jotka eivät tietyillä toimialoilla kuuluneet tiedonkeruun piiriin. Hallinnollisten tietojen käyttö on mahdollistanut myös sen, että Suomessa on voitu jättää tilinpäätöstietoja koskevien tiedonkeruiden ulkopuolelle aiemmin tiedonkeruun piiriin kuuluneet pienyritykset. Joissakin jäsenvaltioissa saavutettiin yrityskokoluokkien ja toimialojen osalta käytännössä täydellinen kattavuus, joskin pieniä puutteita saattoi toisinaan esiintyä, ja muuttujien saatavuudessa olevat puutteet korjattiin käyttämällä useita eri lähteitä. Näin tapahtui esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa toimintaa järkeistettiin vuotuisen yrityskyselyn käyttöönotolla. Tällä kyselyllä on johdonmukaisesti korvattu tuotanto- ja rakennussektorin kokonaistutkimukset, vähittäis-, tukku- ja autokauppa-alan kyselytutkimukset sekä kiinteistö-, ateriapalvelu- ja palvelualoja koskevat kyselytutkimukset ja siihen on yhdistetty myös aiemmin erikseen toteutettu työllisyyttä koskeva tiedonkeruu. Näiden ja muiden vastaavanlaisten toimien avulla useimmat jäsenvaltiot ovat kuitenkin onnistuneet melko hyvin täyttämään YRT-asetuksen pakolliset vaatimukset. Vaikka tämän kertomuksen kirjoittamishetkellä viitevuoden 1997 tiedot on saatu vasta muutamista jäsenvaltioista, tiedonkeruu on useimmissa jäsenvaltioissa saatu jo lähes päätökseen; viitevuotta 1998 koskeva tiedonkeruu on myös edennyt hyvin. Vaikka tietoja ei aina olekaan saatavilla, viiteajanjaksoa 1999 koskevien tietojen laajan saatavuuden varmistamiseksi on laadittu perusteellisia suunnitelmia. Yhteisön täytäntöönpanotoimet Komissio on hyväksynyt joukon YRT-asetuksen täytäntöönpanoa koskevia vaatimuksia kyseisessä asetuksessa säädetyn komiteamenettelyn mukaisesti. Nämä vaatimukset koskevat erityisesti komissiolle toimitettavien tietosarjojen täsmällistä kuvausta, useimpien muuttujien määritelmiä sekä laadun mittausperusteiden luetteloa. Näiden virallisten täytäntöönpanotoimien sekä edellä mainitun laadun määritelmän ja laadunarvioinnin lisäksi on syytä mainita myös i) vastaajille aiheutuvan rasitteen ja ii) salassapidettävien tietojen käsittely. Nämä ovat menetelmäosa-alueita, joilla on tehty eniten kehittämistyötä ja joilla tehdään työtä myös vastaisuudessa. Vastaajille aiheutuva rasite Vastaajille aiheutuvaa rasitetta voidaan hallinnollisten tietolähteiden käytöllä keventää esimerkiksi seuraavasti: - osa tutkimuskohteena olevasta perusjoukosta jätetään tilastollisen tutkimuksen ulkopuolelle (esimerkkeinä Belgia, Ranska, Ruotsi, Suomi ja Tanska [3]) [3] Useimmissa näistä maista hallinnollisia tietolähteitä käytetään pienyrityksiä ja joissakin tapauksissa tiettyjä toimialoja koskevien tiedonkeruiden yhteydessä, kuten Belgiassa, jossa niitä käytetään vapaata ammattitoimintaa koskevassa tiedonkeruussa. - otoksen kokoa pienennetään täydentämällä tilastollista tutkimusta hallinnollisista tietolähteistä saatavilla tiedoilla (esimerkkinä Italia [4]); [4] Italian tilastoviranomainen on korottanut kynnysarvona käytettävän yrityskokorajan 20 työntekijästä 100 työntekijään (työhön osallistuvat). Yli sadan työntekijän yrityksistä tehdään kokonaistutkimus ja alle 100 työntekijän yritykset tutkitaan otantatutkimuksilla ja niiden osalta hyödynnetään myös hallinnollisia tietoja. - kyselylomakkeita yksinkertaistetaan vähentämällä kysymysten määrää (esimerkkinä Yhdistynyt kuningaskunta [5]). [5] Työllisyyttä koskevista tilastotutkimuksista on Yhdistyneessä kuningaskunnassa poistettu alueellisia tietoja koskevat kysymykset, joiden sijaan käytetään hallinnollisia tietoja. Vaikka hallinnollista tietolähteistä saatavista tiedoista saattaa olla paljon hyötyä tilastojen tuottamisessa, näiden lähteiden käyttö voi olla ongelmallista monestakin syystä. Näistä on syytä mainita esimerkiksi lähteissä käytettyjen hallinnollisten yksiköiden määritelmät ja niissä saatavilla olevat tiedot sekä tietojen laatu ja hallinnollista muutoksista johtuvat katkokset. Eurostat on luonut kansainvälisen keskustelufoorumin, jonka puitteissa on voitu vaihtaa näkemyksiä ja käytäntöjä sekä julkaista ja levittää ETA-alueella sovellettavia parhaita käytäntöjä. Eurostat jatkaa tätä toimintaa myös vastaisuudessa etenkin auttamalla jäsenvaltioita kehittämään ja noudattamaan vastaajille aiheutuvan rasitteen keventämiseen tähtääviä parhaita käytäntöjä. Se pyrkii etenkin edistämään hallinnollisten tietolähteiden ja niiden yhdistelmien hyödyntämistä sekä estimaattien laatimista ja kannustamaan otannan, kuten rotaatioon perustuvan tai määrävuosin toteuttavan otannan, käyttöä. Tähän liittyen eräät jäsenvaltiot (esimerkiksi Ranska ja Portugali) ovat jo pitkään pyrkineet lähentämään tilastollisissa tutkimuksissa ja hallinnollissa tietolähteissä käytettyjä määritelmiä ja termejä toisiinsa. Eräissä muissa jäsenvaltioissa (esimerkiksi Kreikassa ja Ruotsissa) tähän työhön on ryhdytty vasta äskettäin. Esimerkkinä tästä toiminnasta on tilastollisissa kyselylomakkeissa käytetyn termistön ja esitystavan saattaminen yritysten soveltaman kirjapitokäytännön mukaiseksi. Tietojen toimittamista koskevien vaatimusten yhdistämiseksi Suomessa ja Norjassa pyritään nyt tekemään entistä tiiviimpää yhteistyötä hallinnollisten standardien laatimisesta vastaavien viranomaisten kanssa ja näin vaikuttamaan näiden viranomaisten käyttämään termistöön ja esitystapaan. Kansallisten tilastoviranomaisten ja komission on pyrittävä varmistamaan, ettei tilastollisten vaatimusten ja muiden hallinnollisten vaatimusten välillä esiinny tarpeetonta ristiriitaisuutta, ja osaltaan helpotettava laadukkaiden EU:n yritystoiminnan rakennetilastojen laatimista. Vaikka yhteys hallinnollisiin vaatimuksiin nähdään usein ensisijaisesti vastaajille aiheutuvaan rasitteeseen liittyvänä tekijänä, se on erottamaton osa laatua. Yritystoimintatilastot pohjautuvat entistä enemmän muihin hallinnollisiin vaatimuksiin, joten EU:n yritystoimintatilastojen laatuun vaikuttaa aina muun muassa se, miten yhdenmukaisia nämä vaatimukset ovat. Vaatimusten yhdenmukaistaminen EU:n tasolla ei kuitenkaan riitä, koska yhä useammat EU:ssa toimivat yritykset, etenkin suuret yritysryhmät, laativat kirjanpitonsa muiden kuin EU:n vaatimusten mukaisesti saadakseen esimerkiksi kansainvälistä rahoitusta. Tämä käytäntö vaikuttaa todennäköisesti siihen, minkä tyyppisiä tilinpäätöstietoja yritystilastoihin on käytettävissä. Salassapito Salassapitoon liittyvät näkökohdat ovat edelleen keskeinen huolenaihe EU:n yritystoimintatilastojen yhteydessä, vaikka jäsenvaltiot velvoitetaankin YRT-asetuksen nojalla toimittamaan myös salassapidettävät tiedot. Tietojen salassapitoon liittyvät ongelmat rajoittavat EU:ta koskevien aggregaattien levittämistä merkittävästi. NACE Rev. 1:n mukaisista teollisuutta koskevista 103 kolminumerotasosta pystyttiin vuonna 1996 julkistamaan koko EU:ta koskevat aggregaatit ainoastaan 38 kolminumerotason osalta [6], vaikka tietty osa toimittamattomistakin tiedoista estimoitiin. Tämä ongelma rasittaa tällä hetkellä erityisesti teollisuutta. Muiden alojen osalta tilanne on helpompi, sillä teollisuuden lisäksi on vain muutamia muita toimialoja, joilta kaikki 15 jäsenvaltiota toimittavat tiedot tai joiden tiedot voidaan luotettavasti estimoida. Koska tietojen saatavuus paranee jäsenvaltioiden pannessa direktiivin täytäntöön, salassapito-ongelma pahenee väistämättä, ja siihen on löydettävä ratkaisu. Yksi mahdollisuus on tarkastella uudelleen jäsenvaltiokohtaisten tietojen ja EU:ta koskevien aggregaattien saatavuuden ja toisaalta levitykseen annettavien yksityiskohtaisten ja aggregoitujen tietojen suhdetta. [6] Mainittakoon, että 103 kolminumerotasosta 11 kolminumerotason tietoja ei voida julkistaa muista kuin tietojen salassapitoa koskevista syistä. Yritystoiminnan rakennetilastojen salassapitoa varten on laadittu peruskirja, jolla pyritään varmistamaan, että jäsenvaltioiden ja Eurostatin näkemykset salassapidosta ovat yhtenevät. Jäsenvaltioiden ja Eurostatin on tehtävä uusi sopimus salassapidettävistä tiedoista. Eurostatin tarkoituksena on saattaa salassapitoa käsittelevä peruskirja ajan tasalle siten, että siinä otetaan huomioon EU:ssa tapahtuneet tilastotietojen salassapitoa koskevat yleiset muutokset. Eurostat pyrkii myös luomaan edellytykset, joiden nojalla se voi lisätä käyttäjille jaettavien yritystoiminnan rakennetta koskevien yhteisön tilastotietojen määrää. Jos edellä mainittua sopimusta ei tehdä, yritystoimintaa koskeviin yhteisön rakennetilastoihin liittyvä tavoite saavutetaan vain pintapuolisesti eli tiedoista saadaan ja levitetään vain jäsenvaltiokohtaiset tiedot. Varsinainen tavoite - koko EU:ta koskevien tietojen levittäminen - jää kuitenkin saavuttamatta. Tilastoyksiköt ja määritelmien täytäntöönpano kansallisella tasolla Vaikka edellä mainituilla aloilla on tehty runsaasti työtä, tulevaisuudessa on paneuduttava vielä moniin muihin kysymyksiin. Esiin on noussut kaksi keskeistä kehittämiskohdetta, joihin on panostettava, jos yritystoiminnan rakennetta koskevia yhteisön tilastoja halutaan kehittää. On pohdittava uudelleen sitä, miten yritystilastojen tuottamisessa voitaisiin hyödyntää erityyppisiä, muun kuin alueellisen tiedon (eli keskeisen tietoaineiston) tuottamiseen tarkoitettuja tilastoyksiköitä. YRT-asetuksessa säädetään nyt kahden tällaisen yksikön - yrityksen ja toimialayksikön (TAY) - käytöstä. Näiden tilastoyksiköiden osalta tarvitaan lisätutkimusta; samalla on tutkittava sitä, miten näitä yksiköitä voitaisiin käyttää tilastointiin tarkoitetuissa yritysrekistereissä ja miten ne soveltuvat analysointiin. Tutkimuksen on perustuttava tilastointiin tarkoitettuja yritysrekisterejä koskevan asetuksen sekä YRT-asetuksen täytäntöönpanosta viime vuosien aikana saatuun kokemukseen. Seuraavat kolme ongelmatyyppiä liittyvät olennaisesti muihin kuin alueellisiin tilastoyksiköihin: - tietojen kerääminen yksiköistä siten, että yksiköt ovat hyvin homogeenisiä harjoittamiensa toimintojen osalta, on hankalaa, mutta jos näin ei tehdä, tuloksena olevat alakohtaiset yritystoiminnan rakennetilastot saattavat sisältää suuren osuuden sivutoimintoja; useita toimintoja harjoittavien yksiköiden toiminnot on toisin sanoen jaettava entistä homogeenisempiin osiin, vaikka tämä on vaikeaa, - yhteistyössä toimivien oikeudellisten yksiköiden käsittelyssä on otettava huomioon taloudelliset tosiseikat, esimerkiksi näiden yksiköiden keskinäinen riippuvuus, - yritysten toimintaympäristöt ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa, koska esimerkiksi jäsenvaltioiden teollisuuden rakenteet sekä niiden nykyiset verotukselliset ja hallinnolliset rasitteet poikkeavat toisistaan. Tämän vuoksi on vaikea laatia sellaista yhden- tai useammanlaiset yksiköt kattavaa yhteistä määritelmää, joka voidaan tulkita siten, että sen perusteella voidaan laatia vertailukelpoisia yhteisön yritystoimintatilastoja. Nämä ongelmat on ratkaistava, jos EU:n yritystoimintatilastot aiotaan vastaisuudessa laatia yksinkertaisesti laskemalla yhteen jäsenvaltiokohtaiset tulokset. Yritystoiminnan rakennetilastoja koskevassa tarkastelussa on kiinnitetty hyvin vähän huomiota siihen, miten EU-tason määritelmiä on sovellettu kansallisella tasolla. Vaikka EU-tason määritelmät on laadittu huolella ja hyväksytty vasta kansallisten asiantuntijoiden kanssa käytyjen pitkällisten keskustelujen jälkeen, Eurostatin mielestä on välttämätöntä selvittää, missä määrin erot sellaisissa keskeisissä indikaattoreissa, kuten liikevaihdossa, tuotannon arvossa, arvonlisäyksessä ja investoinneissa, johtuvat pikemminkin määritelmien erilaisesta soveltamisesta kuin kansallisten yritysyhteisöjen taustalla vaikuttavista eroista. Kehitystavoitteet Keskipitkän aikavälin päätavoitteena on varmistaa YRT-asetuksen täysimääräinen täytäntöönpano, jotta komissio voisi tuottaa Euroopan unionia koskevia laadukkaita aggregaatteja kohtuullisen ajanjakson kuluessa viiteajanjakson päättymisestä. Jotta yritystoiminnan rakennetilastot säilyttäisivät ajantasaisuutensa ja painoarvonsa, niitä on mukautettava, mikä vaatii seuraavien edellytysten toteutumista: - tiedon toimittajat ja käyttäjät myöntävät, että kehittäminen on välttämätöntä ja että samalla on varmistettava myös järjestelmän vakaus - käyttäjien (EU:n toimielimet, kansallisen ja alueellisen tason käyttäjät) muuttuviin tarpeisiin vastataan - tuotantomenetelmien, työllisyyskehityksen ja liikesuhteiden muutokset otetaan huomioon - painopistealueet määritellään käytettävissä olevien voimavarojen mukaisesti. Koska taloudelliset resurssit ja henkilöresurssit ovat rajalliset, mukauttamisperiaatteen voidaan katsoa olevan ristiriidassa YRT-asetuksen täysimääräiseen täytäntöönpanoon tähtäävien toimien kanssa. YRT-asetuksen täytäntöönpano ei saisi olla esteenä sille, että yritystoiminnan rakennetilastoja kehitetään myös kyseisen oikeudellisen kehyksen ulkopuolella. Erityisesti joihinkin käyttäjien tarpeisiin olisi voitava vastata nopeammin ja joustavammin kuin se on mahdollista YRT-asetuksen kaltaisen oikeudellisen välineen tarjoamissa puitteissa. Jotta vastaajille aiheutuva rasite ja kansallisten tilastoviranomaisten työtaakka ei kasvaisi jatkuvasti, Eurostatin on tarkistettava säännöllisesti YRT-asetuksen vaatimuksia sen varmistamiseksi, että pakollisten vaatimusten kohdealoista poistetaan ne alat, joiden merkitys on vähenemässä. Eurostat laatii yhteistyössä kansallisten tilastoviranomaisten kanssa yritystoiminnan rakennetilastojen kehittämistä koskevan kolmivuotisen työohjelman, joka kattaa YRT-asetuksen mukaisten koetutkimusten loppuunsaattamisen edellyttämät toimet ja johon sisällytetään myös muita tärkeitä aiheita. Ensi vuonna tehtävän kehittämistyön tärkeimpänä tavoitteena pidetään yrityspalveluja sekä yritysdemografiaa ja/tai työpaikkojen luomista koskevien tilastojen laatimista. Samalla on esitetty toivomus, että jotkin Eurostatin ja jäsenvaltioiden parhaillaan toteuttamista muihin kuin YRT-asetuksen soveltamisaloihin liittyvistä hankkeista olisi voitava keskeyttää, jos näihin hankkeisiin perustuvien tilastojen käyttäjät saadaan vakuuttuneiksi siitä, että valtaosa niiden tiedontarpeesta voidaan täyttää YRT-asetuksessa asetettujen vaatimusten avulla. Toiveena muun muassa on, että 1980-luvun loppupuolella ja 1990-luvun alkupuolella käynnistetyistä pk-yritystilastoja koskevista erityishankkeista voidaan tällä perusteella luopua viitevuoteen 1999 mennessä. Suunnitelmien mukaan komissio laatii vuosina 2000-2001 joukon ehdotuksia YRT-asetuksen muuttamiseksi. Nämä ehdotukset koskevat erityisesti rahoitustoimintaa, eläkerahoitusta, rahoitusta avustavaa toimintaa sekä yritysten ympäristönsuojelumenojen selvittämisessä käytettävän ominaisuusluettelon täydentämistä. Suositukset Tässä pääkertomuksessa annetaan seuraavat suositukset: Niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät ole vielä täyttäneet täysimääräisesti YRT-asetuksen liitteessä 1 asetettuja vaatimuksia katettavien toimialojen ja kokoluokkien osalta, on keskityttävä täyttämään nämä ensisijaiset vaatimukset. Eurostatin olisi jatkettava työtään tietojen saannin nopeuttamiseksi parantamalla tietojen käsittely- ja levitysmenetelmiä. EU:ta koskevien aggregaattien tarpeen kannalta on välttämätöntä, että Eurostat jatkaa puuttuvien tietojen estimointia ja pyrkii käyttämään estimaatteja myös muilla kuin valmistusteollisuuden aloilla sekä avustaa kansallisia tilastoviranomaisia ennakkotulosten tuottamisessa. Niiden jäsenvaltioiden, jotka eivät ole vielä pystyneet noudattamaan lopullisten tulosten toimittamiselle YRT-asetuksen liitteessä 1 asetettuja määräaikoja, on kiinnitettävä huomiota erityisesti tähän laatunäkökohtaan. Eurostatin on yhteistyössä kansallisten tilastoviranomaisten kanssa määriteltävä salassapidettävän aineiston tunnistamista ja käsittelyä koskevat uudet toimintatavat EU:ta koskevien aggregaattien saatavuuden parantamiseksi. Eurostatin olisi myös jatkossa valvottava, että YRT-asetuksessa vaaditut tilastot ja muut yritystoiminnan rakennetilastot vastaavat kulloisiakin tarpeita. Sen olisi pyrittävä yhtäältä varmistamaan, että tilastotuotanto aloitetaan aloilla, joita koskeva tiedontarve havaitaan ensimmäistä kertaa tai joita koskevien tietojen tarve on lisääntymässä, ja toisaalta se, että niistä aloista luovutaan, joiden merkitys vähenee jatkuvasti, jotta kansallisille tilastoviranomaisille ja vastaajille aiheutuvia rasitteita voitaisiin vähentää. Eurostatin ja kansallisten tilastoviranomaisten on edelleen pyrittävä parantamaan yritystoiminnan rakennetilastojen laatua esimerkiksi tutkimalla, mitkä muista kuin alueellisista tilastoyksiköistä ovat tarkoituksenmukaisimpia, sekä pohtimalla muuttujien määritelmien soveltamista ja käsitteiden entistä laajamittaisempaa yhdenmukaistamista. Eurostatin ja kansallisten tilastoviranomaisten on jatkettava vastaajille aiheutuvan rasitteen ja tilastojen laadun arviointia. Kansallisten tilastoviranomaisten on etsittävä jatkossakin keinoja vastaajille aiheutuvan rasitteen keventämiseksi ja Eurostatin olisi jatkettava tämän alan parhaiden käytäntöjen tallentamista ja levittämistä sekä tuettava ja kannustettava kansallisen tilastoviranomaisten toimia. Yksityiskohtainen kertomus (Tammikuu 2000) SISÄLLYS OSA I Yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen täytäntöönpano ja ennakoitu kehitys 1.1 Tiivistelmä osasta I 1.2 Yrt-asetuksen tausta 1.3 Saavutukset 1.4 YRT-asetuksen täytäntöönpano jäsenvaltioissa 1.5 Täytäntöönpano Euroopan tasolla 1.6 Ennakoitu kehitys OSA II Tietojen levittäminen ja käyttö 2.1 Tiivistelmä osasta II 2.2 Tietojen käyttäjät 2.3 Tiedot 2.4 Tietojen salassapito ja levittäminen 2.5 Tietojen vertailukelpoisuus OSA III Tietojen laatu 3.1 Tiivistelmä osasta III 3.2 Laatupolitiikan tarve ja periaatteet 3.3 Ensimmäiset edistysaskeleet 3.4 Tarkkuus, asteittainen käyttöönotto OSA IV Yrityksille aiheutuvat kustannukset 4.1 Tiivistelmä osasta IV 4.2 Vastaajille aiheutuva rasite LIITTEET Liite 1 : NACE Rev. 1 Liite 2 : Sanasto Liite 3 : Osa II: taulukot OSA I Yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen täytäntöönpano ja ennakoitu kehitys 1.1Tiivistelmä osasta I Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 58/97 yritystoiminnan rakennetilastoista annettiin 20. joulukuuta 1996. Tämän asetuksen 1 artiklan mukaan asetuksen tarkoituksena on määrittää yhteinen järjestelmä yhteisössä toimivien yritysten rakennetta, toimintoja, kilpailukykyä ja tuloksia koskevien yhteisön tilastojen keräämiselle, laatimiselle, toimittamiselle ja arvioinnille. Tässä tiivistelmässä esitellään tärkeimmät viitevuosien 1995 ja 1998 välisenä aikana kussakin jäsenvaltiossa YRT-asetuksen täytäntöönpanemiseksi toteutetut toimet sekä edelleen ratkaisematta olevat täytäntöönpanoon liittyvät ongelmat. Ongelmien luettelo koskee pääosin kyseisen asetuksen liitteessä 1 esitettyjä vaatimuksia. Tämän kertomuksen kohdassa 1.4 esitellään maakohtaisesti toteutetut toimet ja annetaan lisätietoa kaikkien liitteiden täysimääräiseen täytäntöönpanoon edelleen liittyvistä ongelmista. Edistyminen kansallinen tasolla Belgia: Viitevuonna 1995 otettiin käyttöön uusi kansallinen tiedonkeruujärjestelmä, jota varten on laadittu myös uusi kansallinen oikeusperusta. Järjestelmä täyttää useimmat YRT-asetuksessa esitetyt vaatimukset. Tanska: NACE Rev. 1:n pääluokkien C (kaksinumerotasoa 11 lukuun ottamatta), D ja F sekä kaksinumerotason 52 osalta on viitevuodesta 1995 alkaen käytetty uutta tietojenkeruuta yleisten tilinpäätöstilastojen tuottamisessa. Saksa: Saksassa on laadittu estimaatit kahdesta toimialaluokituksen pääluokan H muuttujasta niiden vuosien osalta, joilta tietoja ei kerätty (vuodet 1996 ja 1998). Kreikka: Viitevuotta 1997 varten on otettu käyttöön rakennusalaa koskeva tiedonkeruu, joka kattaa kaikki yritystoiminnan rakennetilastoista annetussa asetuksessa mainitut muuttujat. Palveluiden osalta on otettava käyttöön täysin uusi yritystilastojärjestelmä. Suunnitelmissa on toteuttaa viitevuodesta 1995 lähtien vuotuiset yrityksiin kohdistuvat tiedonkeruut seuraavien toimialojen osalta: NACE Rev. 1:n pääluokat G ja H, nelinumerotasot 60.22, 60.23, 60.24, 63.12, kolminumerotaso 63.4, nelinumerotaso 64.12, kaksinumerotaso 61, kaksinumerotasot 65 ja 66 sekä kolminumerotasot 92.1 ja 92.2. Espanja: Vuosi 1998 on ensimmäinen viitevuosi, jonka osalta otetaan käyttöön palvelualaa koskeva uusi kaksivuotinen tiedonkeruujärjestelmä. Tiedonkeruulla kartoitetaan kahden vuoden välein kaikki palvelut. Viitevuoden 1998 osalta tuotetaan pääluokkia G ja H, kolminumerotasoa 63.3, kaksinumerotasoja 64 ja 72, nelinumerotasoa 74.12 sekä kolminumerotasoja 74.4-74.7 koskevat tilastot sekä osa pääluokan O tilastoista ja tilastot jäljelle jäävistä palvelualoista tuotetaan seuraavana vuonna. Rakennusalaa koskevan tiedonkeruun yhteydessä on vuodesta 1996 käytetty samaa keskusrekisteriä kuin teollisuus- ja palvelutilastojen yhteydessä. Ranska: Viitevuosien 1996 ja 1997 välisen ajanjakson osalta on asteittain siirrytty uusiin neljännen sukupolven tiedonkeruisiin. Viitevuonna 1997 aloitettiin uusi rakennusalan tiedonkeruu ja teollisuutta sekä maatalous- ja elintarvikealaa koskevaa tiedonkeruuta tarkistettiin viitevuotta 1996 varten. Teollisuutta koskevat tiedot kattavat viitevuodesta 1996 lähtien kaikki yritykset niiden koosta riippumatta. Tiedot kaikista niistä kuljetus- ja tietoliikennealan toimialoista, jotka eivät ole kuuluneet tiedonkeruun piiriin, on viitevuodesta 1996 lähtien joko kerätty laajentamalla tiedonkeruuta tai estimoitu. Katettavia palvelutoimialoja lisätään siten, että viitevuonna 1998 katetaan NACE Rev. 1:n kolminumerotaso 55.2 lähes kokonaan. Irlanti: Viiteajanjaksoa 1995-1996 koskeviin yrityskyselylomakkeisiin tehtiin teollisuuden osalta merkittäviä muutoksia. Palvelualoilla tärkein muutos oli se, että vuotuisen tiedonkeruun piiriin kuuluvat viitevuodesta 1996 lähtien myös NACE Rev. 1:n pääluokat G, H, I ja K. Italia: Erikokoisia yrityksiä koskevia tiedonkeruita on viitevuotta 1995 koskevasta tiedonkeruusta lähtien laajennettu tarvittaessa siten, että ne kattavat kaikki yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen mukaiset toimialat. Viitevuonna 1996 otettiin käyttöön uusi kyselylomake. Hallinnollisten tietolähteiden ja otantatutkimusten käyttöä lisätään viitevuodesta 1998 lähtien. Luxemburg: Viitevuodeksi 1996 kehitettiin uusi tiedonkeruujärjestelmä, joka täyttää useimmat YRT-asetuksen vaatimukset. Alankomaat: Teollisuudelle suunnattuja kyselylomakkeita laajennetaan kattamaan NACE Rev. 1:n pääluokka C. Pääluokkaan E kuuluvien alle 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) yritysten osalta tehdään koetutkimus viitevuodelta 1998. Investointitiedot kerätään otantatutkimuksella pääluokkiin C - F kuuluvista alle 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) yrityksistä. Tiedonkeruu kattaa myös nelinumerotason 52.31; kolminumerotaso 51.1 aiotaan ottaa mukaan lähiaikoina. Itävalta: Viitevuotta 1995 koskevassa kokonaistutkimuksena toteutetussa tiedonkeruussa käytettiin uusia kyselylomakkeita. Viitevuodesta 1997 lähtien käytetty vuotuinen tiedonkeruu poikkeaa viitevuonna 1995 toteutetusta kokonaistutkimuksesta vain siltä osin, että siinä käytetään otantaa. Portugali: Viitevuonna 1996 otettiin käyttöön uudet kyselylomakkeet, joilla katetaan kaikki toimialat. Uudessa vuosittaisessa tiedonkeruussa ei sovelleta yrityksen kokoon perustuvia kynnysarvoja. Suomi: Teollisuusaloja koskeva viitevuoden 1995 kyselylomake oli jo tarkistettu YRT-asetusta koskevan komission ehdotuksen perusteella. Rakennusalaa koskevat tiedot tuotettiin ensimmäisen kerran viitevuodelta 1995. Kaikista niistä palvelualoista, jotka YRT-asetuksen mukaan on katettava, on vuodesta 1995 lähtien ollut saatavilla hallinnollisiin lähteisiin perustuvia tietoja, joten palvelualan tilastot kattavat Suomessa kaikki vaaditut toimialat. Ruotsi: Kaksi jo käytössä olevaa tiedonkeruuta yhdistettiin viitevuotta 1997 varten. Tämän uuden keruun kohdealoihin kuuluu myös rakentaminen. Palvelualojen tilinpäätöstilastot ovat viitevuodesta 1996 kattaneet kaikkien perusjoukkoon kuuluvien yksiköiden tiedot. Viitevuonna 1997 tiedonkeruun piiriin otettiin myös NACE Rev. 1:n kaksinumerotaso 70. Yhdistynyt kuningaskunta: Yrityksen kokoon perustuvista kynnysarvoista oli teollisuus- ja rakennusalalla luovuttu kokonaan viitevuoteen 1995 mennessä. Viitevuonna 1996 tiedonkeruu ulotettiin palvelujen osalta NACE Rev. 1:n kolminumerotasoon 60.1 sekä kaksinumerotasoihin 61 ja 63. Viitevuonna 1998 kyselylomakkeeseen lisättiin joitakin uusia muuttujia ja tiedonkeruu ulotettiin NACE Rev. 1:n nelinumerotasoon 64.11. Norja: Yritystoiminnan rakennetilastot laaditaan NACE Rev. 1:n kolminumerotason 40.1 ja kaksinumerotason 41 osalta viitevuodesta 1998 lähtien. Viitevuonna 1995 otettiin käyttöön NACE Rev. 1:n pääluokkia G ja K koskeva yrityksiin kohdistuva tiedonkeruu. Kynnysarvoina käytetyt yrityskokorajat poistettiin viitevuonna 1996 ja tiedonkeruu ulotettiin NACE Rev. 1:n pääluokkaan I. Viitevuonna 1997 tiedonkeruun piiriin otettiin myös pääluokka H. Vakuutusalan tilastoja on uudistettu perusteellisesti, jotta YRT-asetuksen vaatimukset voitaisiin kokonaisuudessaan täyttää vuodesta 1998 lähtien. Ratkaisematta olevat ongelmat jäsenvaltioissa Belgia: Tietoja ei todennäköisesti pystytä toimittamaan 18 kuukauden kuluessa viitevuoden 1999 päättymisestä. Tanska: Mainittavia ongelmia ei ole odotettavissa. Saksa: Teollisuuden osalta on käytettävissä ainoastaan muutama kaikki yrityskokoluokat kattava muuttuja siihen asti, kunnes pienyrityksiä koskeva tiedonkeruu voidaan toteuttaa; kyseinen tiedonkeruu voidaan aloittaa vasta yritysrekisterin valmistuttua. Tätä muuttujaluetteloa, jonka muuttujista ovat käytettävissä pienyrityksiä ja käsityöalan yrityksiä koskevat tiedot, on tarkoitus laajentaa viitevuotta 1999 varten siten, että se täyttää yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen vaatimukset. Kuljetus-, tietoliikenne- ja yrityspalveluista tulevat olemaan saatavilla ainoastaan muutaman muuttujan tiedot, jotka perustuvat hallinnollisiin tai jo kerättyihin tietoihin. Tilanteen uskotaan säilyvän ennallaan ainakin viitevuoteen 2000 asti ja mahdollisesti siitä eteenpäinkin. Kreikka: Palvelualoja koskevien tietojen saatavuudesta ei ole varmuutta. Espanja: Vielä ei tiedetä, pystyykö Espanjan tilastojärjestelmä täyttämään kaikki rakennusalaa koskevat vaatimukset. Palvelualaa koskevien tilastojen saanti on sidoksissa siihen, miten toimivaksi uusi yhtenäinen palvelualojen tilastojärjestelmä osoittautuu viitevuosien 1998 ja 1999 osalta. Ranska: Mainittavia ongelmia ei ole odotettavissa. Irlanti: Vielä ei ole ehdotettu teollisuudessa kynnysarvona käytetyn 3 työntekijän ja rakennusalalla kynnysarvona käytetyn 20 työntekijän kokorajan (työhön osallistuvat) poistamista. Italia: Mainittavia ongelmia ei ole odotettavissa. Luxemburg: Tietoja ei todennäköisesti pystytä toimittamaan 18 kuukauden kuluessa viitevuoden 1999 päättymisestä. Alankomaat: Mainittavia ongelmia ei ole odotettavissa. Itävalta: Lopullisten tulosten toimittamiselle asetettujen määräaikojen noudattaminen saattaa olla vaikeaa, koska yritykset laativat tilinpäätöksensä usein vasta 12-15 kuukauden kuluttua viiteajanjakson päättymisestä. Portugali: On mahdollista, ettei TAY-tietoja ja paikallisia yksikköjä koskevia tietoja pystytä tuottamaan. Tätä asiaa, samoin kuin alle 20 työntekijän (työhön osallistuvat) yrityksiä koskevien tietojen estimointia, tutkitaan parhaillaan. Suomi: Mainittavia ongelmia ei ole odotettavissa. Ruotsi: Mainittavia ongelmia ei ole odotettavissa. Yhdistynyt kuningaskunta: Mainittavia ongelmia ei ole odotettavissa. Norja: Mainittavia ongelmia ei ole odotettavissa. Kansalliset menetelmät Teollisuutta ja palveluja koskeviin kansallisiin menetelmiin liittyvät tiedot saatettiin ensimmäisen kerran ajan tasalle yhteisössä vuonna 1999. Nämä tiedot ovat saatavilla kaupallisesti sähköisessä muodossa (cd-rom) ja maksutta Internetistä. Eurostatin ja kansallisten tilastoviranomaisten on oltava säännöllisesti yhteydessä toisiinsa YRT-asetuksen täytäntöönpanoa koskevan seurannan varmistamiseksi ja jäsenvaltioiden tukemiseksi menetelmiin liittyvissä kysymyksissä aina kun tämä on mahdollista. Yhteydenpito on erityisen tärkeää kyseisen asetuksen liitteissä 2, 3 ja 4 tarkoitettujen määrävuosittain laadittavien tilastojen - joiden ensimmäinen viitevuosi on kaikissa tapauksissa vuosi 1997 - sekä ennakkotulosten laatimisen kannalta. Täytäntöönpano Euroopan tasolla Komissio on ottanut käyttöön joukon YRT-asetuksen täytäntöönpanoon liittyviä normeja, joita käsitellään yksityiskohtaisemmin tämän kertomuksen kohdassa 1.5. Vuonna 1996 annetun YRT-asetuksen tekstin ja tämän kertomuksen laatimisen [7] välisenä aikana on hyväksytty normeja, jotka liittyvät sekä YRT-asetuksen että vakuutusalaa koskevien asetusten täytäntöönpanoon. Nämä normit koskevat seuraavia kyseisten asetusten täytäntöönpanoon liittyviä näkökohtia: [7] Tammikuu 2000. - ominaisuustietojen määritelmät - ennakkotulosten tuottamisen ensimmäinen viitevuosi - tulosten erittely - tilastojen laadintaväli - tulosten toimittamisessa käytettävä tekninen muoto - siirtymäkausi ja YRT-asetuksen säännöksiin myönnetyt poikkeukset - laadun arviointiperusteet. Lisäksi komissio on kehittänyt yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa lukuisia muita aloja koskevia yhteisön tason menettelytapoja: - Laadun mittaamisessa tarvittavista indikaattoreista laaditaan tyhjentävä luettelo siten, että otetaan huomioon erilaiset keruumenetelmät; tällaisia indikaattoreita ovat esimerkiksi käyttökelpoisuus, tarkkuus, ajantasaisuus, saatavuus, vertailukelpoisuus, yhdenmukaisuus ja kattavuus. - Komissio järjesti tammikuussa 1997 seminaarin, jossa käsiteltiin hallinnollisten tietolähteiden käyttöä tilastoinnissa. Eurostat seuraa jatkossakin hallinnollisia tietoja koskevien eurooppalaisten ja kansainvälisten normien kehittämistyötä, jotta vältettäisiin tarpeettomat ristiriitaisuudet tilastollisten ja hallinnollisten vaatimusten välillä. - Yrityksille aiheutuvaa rasitetta on tarkasteltu lukuisissa teknisissä kokouksissa, joissa on korostettu käyttökelpoisten kvantitatiivisten mittareiden tuottamiseen liittyviä vaikeuksia. Vaikeinta on selvittää, miten rasitetta mittaavat estimaatit voidaan suhteuttaa laaditun ja levitetyn tilastoaineiston saatavuutta ja laatua koskeviin tietoihin. - Mahdollisia salassapidettäviä kansallisia tietoja tarvitaan, jotta EU:ta koskevat aggregaatit voitaisiin laatia. EU:n tason aggregaatteja ei kuitenkaan ole saatu laadittua kaikilta toimialoilta YRT-asetuksenkaan nojalla. Yritystoiminnan rakennetilastojen salassapidosta on hyväksytty peruskirja jäsenvaltioiden ja Eurostatin salassapitokäytäntöjen yhdenmukaistamiseksi. - Eurostat jatkaa estimointimenettelyjen kehittämistä ja käyttämistä, kun saatavilla on riittävän hyviä menetelmiä, jotta käyttäjille voidaan toimittaa tietoja myös niiden maiden osalta, jotka eivät ole pystyneet toimittamaan ennakkotuloksia tai noudattamaan lopullisten tulosten toimittamiselle asetettuja määräaikoja. Yritystoiminnan eurooppalaisiin rakennetilastoihin liittyvien menettelytapojen kehittämisessä on keskeistä - arvioida ehdotettujen laatuindikaattoreiden käyttökelpoisuus ja edistää kyseisten indikaattoreiden käyttöä, jotta laatua voitaisiin arvioida asianmukaisella tavalla - kehittää ja levittää vastaustaakan keventämiseen tähtääviä parhaita käytäntöjä kannustamalla etenkin hallinnollisten tietolähteiden käyttöön ja yhdistelemiseen, estimointiin sekä otantamenetelmien, kuten rotaatioon perustuvan otannan tai määrävuosina toteutettavan otannan, soveltamiseen - antaa niiden YRT-asetuksen mukaisten määrävuosina kerättävien ominaisuustietojen määritelmät, joita ei ole vielä vahvistettu - saattaa salassapitoa koskeva peruskirja ajan tasalle tilastotietojen salassapitoa koskevassa käytännössä Euroopassa tapahtuneiden yleisten muutosten huomioon ottamiseksi. Koetutkimukset ja tuleva kehitys Eurostat on aloittanut menetelmien kehittämistyön yhteistyössä joidenkin tähän työhön vapaaehtoisesti osallistuvien jäsenvaltioiden kanssa useita YRT-asetuksen mukaisia koetutkimuksia varten. Tämän työn tulokset vaihtelevat hyvin paljon: joissakin tapauksissa menetelmätyössä on edistytty jo pitkälle (esimerkiksi alihankintaan ja muuhun rahoitustoimintaan liittyvät toimialat), toisissa taas on vasta kartoitettu nykyisiä menetelmiä (esimerkiksi investointien alueellinen jakautuminen palvelualoilla). Kukin koetutkimus esitellään lyhyesti kohdassa 1.5. Koska koetutkimusten luettelo annettiin komission ehdotuksessa YRT-asetukseksi yli viisi vuotta sitten, Eurostat on pyytänyt uudestaan käyttäjiltä näiden mielipiteitä suunniteltuihin koetutkimusaloihin liittyvän tiedon käyttökelpoisuudesta. Eurostat ehdottaa edellä mainitun perusteella, että koetutkimusohjelman toteuttamiselle YRT-asetuksessa asetettua määräaikaa siirretään viitevuodesta 1998 eteenpäin, jotta koetutkimusten toteuttamisessa voidaan ottaa käyttöön vuosittain tarkistettava ohjelma. Tämän jatkuvan työohjelman perustaksi olisi otettava asetuksen kehittämistä varten laadittu ensisijaisten tavoitteiden luettelo, jossa on otettu huomioon käyttäjien lisätiedon tarve, nykyinen tietojen saatavuus jäsenvaltioissa sekä tiettyjen alojen kehittämiseen tarvittava aika. Tällaisen työohjelman laatimisesta keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa lokakuun lopussa vuonna 1999. Tärkeimpänä tavoitteena on saattaa YRT-asetuksen täytäntöönpano kaikilta osin päätökseen, jotta komissio voisi laatia koko EU:ta koskevia laadukkaita aggregaatteja kohtuullisen ajan kuluessa viiteajanjakson päättymisestä. Jos kuitenkin halutaan säilyttää yritystoiminnan rakennetilastojen ajantasaisuus ja tarkoituksenmukaisuus, niissä on jatkuvasti otettava huomioon tilanteiden muutokset. Tilastojen kehittämisen edellytyksenä on, että - tiedon tuottajat ja käyttäjät tunnustavat kehittämistoiminnan välttämättömyyden - EU:ssa sekä kansallisella ja alueellisella tasolla otetaan jatkuvasti huomioon käyttäjien muuttuvat tarpeet - tuotantomenetelmien muutoksiin kiinnitetään jatkuvaa huomiota - painopistealueet määritellään käytettävissä olevien voimavarojen mukaisesti. Eurostat laatii yhteistyössä kansallisten tilastoviranomaisten kanssa yritystoiminnan rakennetilastojen kehittämistä koskevan kolmivuotisen työohjelman, joka kattaa YRT-asetuksen mukaisten koetutkimusten loppuunsaattamisen edellyttämät toimet ja johon sisällytetään myös muita tärkeitä aiheita. Koetutkimusten toteuttamisessa ja yritystoiminnan rakennetilastojen muussa kehittämistyössä saavutetun edistyksen perusteella voidaan antaa ennakkoarvio lähitulevaisuudessa päätökseen saatavista toimista. Komission on tarkoitus laatia vuosina 2000 ja 2001 joukko ehdotuksia YRT-asetuksen muuttamiseksi. Nämä ehdotukset koskevat muun muassa rahoitustoimintaa, eläkerahoitusta, rahoitusta avustavaa toimintaa sekä yritysten ympäristönsuojelukustannusten seurantaan tarkoitetun ominaisuustietojen luettelon täydentämistä. YRT-asetuksessa tarkoitettujen koetutkimusten lisäksi kolmen lähivuoden kehittämistyön tärkeimpinä kohteina pidetään yrityspalveluja (NACE Rev. 1:n pääluokka K) ja yritysdemografiaa koskevien tilastojen laatimista. 1.2 Yrt-asetuksen tausta Yritystilastoihin liittyvät ongelmat 1980-luvulla Yritystoiminnan yhdenmukaistetut yhteisön tason rakennetilastot kattoivat ennen YRT-asetuksen antamista ainoastaan pienen osan yritysyhteisöä eli sellaiset perinteiset teollisuudenalat kuin energia- ja vesihuollon, kaivosteollisuuden, valmistusteollisuuden ja rakennusteollisuuden. Palvelualoja koskevat jäsenvaltioiden tilastot ovat olleet puutteellisia ja epäyhtenäisiä, mikä on merkittävästi heikentänyt kerätyn tiedon vertailukelpoisuutta Euroopan tasolla. Teollisuusaloja koskevat tiedot perustuivat vuosina 1964 ja 1972 annettuihin neuvoston direktiiveihin [8]. Vuosittain julkaistiin yleensä useita yhdenmukaistettuja teollisuustilastoja, ja osa näistä sekä osa palvelualojen yhdenmukaistamattomista tilastoista on yhä saatavilla New Cronos -tietokannan YRT-verkkoalueella. [8] Neuvoston direktiivi 64/475/ETY, annettu 30 päivänä heinäkuuta 1964, yhteensovitetusta vuosittaisesta teollisuusinvestointeja koskevien tietojen keruusta (EYVL 131, 13.8.1964, s. 2193) ja neuvoston direktiivi 72/221/ETY, annettu 6 päivänä kesäkuuta 1972, yhteensovitetuista teollisuustoimintaa koskevista vuosikatsauksista (EYVL L 133, 10.6.1972, s. 57). Vaikka direktiivit olivat olleet voimassa useita vuosia, teollisuutta koskevien yhteisön tason rakennetilastojen laatiminen oli useimmissa tapauksissa jäänyt kansallisten järjestelmien oheistoiminnoksi. Näiden tilastojen merkitys väheni jatkuvasti, mikä johtui kuluneina vuosina tapahtuneesta talouden ja tekniikan kehityksestä, käytettävissä olevien oikeudellisten välineiden joustamattomuudesta ja lainsäädäntökehyksen ulkopuolisen kehittämistyön heikoista tuloksista. 1980-luvun loppuun mennessä esille oli noussut useita vakavia ongelmia, jotka johtuivat direktiivien säännösten noudattamatta jättämisestä sekä erityisesti sellaisten tietojen puuttumisesta, joita komissio tarvitsi vastatakseen käyttäjien tarpeisiin. Huomiota kiinnitettiin etenkin seuraaviin seikkoihin: - Kaikkia yrityskokoluokkia koskevat tiedot toimitettiin vain joka viides vuosi, mikäli niitä toimitettiin lainkaan. - Jotkin jäsenvaltiot jättivät keräämättä eräitä teollisuusaloja, etenkin rakennusalaa, koskevat tiedot. Useimmat jäsenvaltiot keräsivät palvelualoja koskevat tiedot vain osittain, ja jotkin jäsenvaltiot eivät keränneet niitä edes vuosittain. - Eräistä yritystoiminnan rakennetilastoihin liittyvistä toiminnoista, kuten alihankinnasta, tutkimuksesta ja kehittämisestä sekä ympäristönsuojelusta, ei kerätty tietoja lainkaan. Yritystoiminnan muutosten myötä - joista mainittakoon esimerkiksi osa-aikatyön lisääntyminen, leasing-toiminta ja aineettomien investointien merkitys - käytettävissä olevien mittareiden käyttökelpoisuus oli vähentynyt. - Monet käyttäjät valittivat tietojen saannin olevan hidasta. - Tietoja menetettiin, koska kansallisen tason tiedot jätettiin toisinaan ilmoittamatta salassapidettävien tietojen suojaamiseksi tai koska tietoja siirrettiin kansallisista nimikkeistöistä yhteiseen NACE 70 -toimialaluokitukseen. EU:ta koskevien aggregaattien laskenta oli tämän vuoksi lähes mahdotonta. - Tilastot perustuivat erilaisiin tilastoyksiköihin, sillä kaikki kansalliset tilastoviranomaiset eivät käyttäneet tilastoyksikkönä yritystä tai toimialayksikköä. - Useimmat kansalliset tilastoviranomaiset eivät keränneet tai toimittaneet tietoja kaikista vaadituista muuttujista. Osaa vaikeuksista lievitti Euroopan yhteisön tilastollisesta toimialaluokituksesta (NACE Rev. 1) 9. lokakuuta 1990 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3037/90 täytäntöönpano [9] sekä muiden tilastollisten välineiden, kuten yhdenmukaistettujen yritysrekisterien kehittäminen [10], mutta suurimmat vaikeudet säilyivät ennallaan. [9] EYVL L 293, 24.10.1990, s. 1. [10] Neuvoston asetus (ETY) N:o 2186/93, annettu 22 päivänä heinäkuuta 1993, tilastointiin tarkoitettujen yritysrekisterien laatimisen yhteensovittamisesta yhteisössä (EYVL L 196, 5.8.1993, s. 1). Joidenkin jäljellä olevien ongelmien ratkaisemiseksi käytyjen teknisten neuvottelujen yhteydessä kuultiin säännöllisesti monia asianomaisten osapuolten eli ensisijaisten tiedontuottajien (yritysten), kansallisten tilastoviranomaisten ja erilaisten käyttäjäryhmien edustajia. Nämä neuvottelut voidaan jakaa seuraaviin kolmeen ryhmään: - Komission yksiköille ilmoitettiin suunnitelmista alkuvaiheessa ja yksittäisiin yksikköihin pidettiin tämän jälkeen yhteyttä säännöllisesti. - Kansallisia viranomaisia, jotka nykyäänkin vastaavat tietojen keruusta, kuultiin useaan otteeseen. Viranomaiset olivat mukana jo niissä ensimmäisissä kokouksissa, joissa Eurostatin edustajat analysoivat silloiseen järjestelmään liittyviä ongelmia, sekä teknisissä työryhmissä, joissa laadittiin ensimmäiset muutosehdotukset ja tarkistettiin komission ehdotuksia. - Yrityksille ja niiden etujärjestöille tiedotettiin YRT-asetuksen laatimisen etenemisestä tiedotustilaisuuksissa, joita Eurostat järjesti yritystilastojen osalta säännöllisesti yhdessä Euroopan toimialajärjestöjen kanssa. YRT-asetuksen antaminen Komissio sai vuonna 1995 valmiiksi ehdotuksensa neuvostolle eurooppalaisten yritystoiminnan rakennetilastojen oikeusperustasta. Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 58/97 yritystoiminnan rakennetilastoista annettiin 20. joulukuuta 1996. Se julkaistiin Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä 17. tammikuuta 1997, ja se tuli voimaan 20 päivän kuluttua julkaisupäivästä. YRT-asetuksen tarkoitus YRT-asetuksen tarkoituksena on sen 1 artiklan mukaan määrittää yhteinen järjestelmä yhteisössä toimivien yritysten rakennetta, toimintoja, kilpailukykyä ja tuloksia koskevien yhteisön tilastojen keräämiselle, laatimiselle, toimittamiselle ja arvioinnille. YRT-asetuksen täysimääräisellä täytäntöönpanolla saavutetaan tilanne, jossa tiedonkeruusta vastaavat kansalliset viranomaiset toimittavat Eurostatille jäsenvaltioiden kesken vertailukelpoisia tietoja. YRT-asetuksessa säädetään normeista, vaatimuksista ja määritelmistä vertailukelpoisten yhteisön tilastojen tuottamiseksi, mutta siinä ei yksilöidä käytettäviä keruumenetelmiä. Näin kunkin jäsenvaltion tilastoviranomaiset voivat kerätä tiedot olosuhteisiinsa parhaiten soveltuvalla tavalla esimerkiksi siten, että tilinpäätösten esitystapaa koskevat kansalliset vaatimukset voidaan ottaa huomioon. YRT-asetus on siihen sisältyvän komiteamenettelyn ansiosta niin joustava, että komissio voi sen nojalla toteuttaa taloudelliseen ja tekniseen kehitykseen mukauttamista koskevat toimenpiteet kuultuaan jäsenvaltioita. YRT-asetuksen 1 artiklassa tarkoitettu järjestelmä koostuu asetustekstiin sisältyvistä yleissäännöksistä, joita sovelletaan useimpiin tai kaikkiin yritystoiminnan rakennetilastoihin. Näitä yleissäännöksiä täydennetään yksityiskohtaisemmilla säännöksillä asetuksen neljässä liitteessä. Liite 1 on yleisluontoinen, ja se koskee kaikkia asetuksen kattamiin toimialoihin liittyviä yleisindikaattoreita. Kolmesta muusta liitteestä yksi koskee teollisuutta, yksi kauppaa ja yksi rakentamista. Tämä moduulipohjainen lähestymistapa antaa mahdollisuuden tehdä YRT-asetukseen suhteellisen yksinkertaisia mukautuksia esimerkiksi silloin, kun tiedonkeruu päätetään ulottaa johonkin yritystoiminnan osa-alueeseen kyseistä osa-aluetta koskevien tarkempien tietojen saamiseksi. Tämäntyyppinen mukauttaminen onnistui hyvin esimerkiksi vakuutustilastoja käsittelevän uuden liitteen 5 osalta. 1.3 Saavutukset YRT-asetuksen sisällyttäminen ETA-sopimuksen tilastoliitteeseen YRT-asetus sisällytettiin ETA-sopimuksen liitteeseen XXI (tilastoliite) ETA:n sekakomitean 60. istunnossa 29. tammikuuta 1999 tehdyllä päätöksellä N:o 13/1999, joka tuli voimaan päätöksentekopäivää seuraavana päivänä. Neuvoston asetus YRT-asetuksen muuttamiseksi Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 410/98 yritystoiminnan rakennetilastoista annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 58/97) muuttamiseksi (jäljempänä 'vakuutusasetus') annettiin 16. helmikuuta 1998. Tällä asetuksella YRT-asetukseen lisättiin viides liite, jossa säädetään viitevuodesta 1996 alkaen sovellettavasta, henki- ja muuta vakuutustoimintaa harjoittavien yritysten rakennetilastojärjestelmästä. Nykyinen järjestelmä, johon sisältyvät sekä YRT-asetus että vakuutusasetus, on pääosin seuraavanlainen: >VIITTAUS KAAVIOON> 1.4 YRT-asetuksen täytäntöönpano jäsenvaltioissa Belgia YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Belgian teollisuustilastojen tärkeimpiä lähteitä olivat paikallisia tai teknisiä yksiköitä (paikallinen TAY) koskevat tiedonkeruut, joihin sisältyi myös arvonlisäystä koskeva kysymyssarja, sekä paikallisiin ja teknisiin yksiköihin kohdistunut investointeja koskeva tiedonkeruu. Kohdeperusjoukkoon kuuluivat vähintään viiden työntekijän yritykset; joillakin aloilla yrityskokoon perustuva kynnysarvo asetettiin 10 tai 20 työntekijään. Tiedonkeruut olivat kokonaistutkimuksia. Palvelualoilta ei kerätty lainkaan tietoja, joten ainoat palveluista saatavilla olevat tilastot olivat peräisin sosiaaliturvarekisteristä. Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 Uuteen kansalliseen oikeusperustaan pohjautuva uusi tiedonkeruujärjestelmä otettiin käyttöön viitevuonna 1995. Tämä tiedonkeruu perustuu yhteen pakolliseen pääkyselylomakkeeseen, jota täydennetään liitteillä, yleensä määrävuosin toteutettavilla tiedonkeruilla. Tiedonkeruu on kaikille toimialoille yhteinen. Koska uudella tiedonkeruulla pyritään vastaamaan myös muihin kuin YRT-asetuksessa huomioon otettuihin tarpeisiin, se on entistä kattavampi. Kohdealoihin otettiin viitevuonna 1995 perinteisten teollisuus- ja rakennusalojen lisäksi NACE Rev. 1:n pääluokat C-I sekä K. Viitevuonna 1996 tutkimusalaa laajennettiin NACE Rev. 1:n pääluokan J kolminumerotasoon 65.2. Uudessa tiedonkeruussa ei sovelleta kynnysarvoja, mutta siihen vaikuttavat uudesta yritysrekisteristä johtuvat rajoitukset. Tärkein tilastoyksikkö on arvonlisäveroyksikkö tai sosiaaliturvayksikkö. Tiedonkeruussa käytetään otantaa ja niistä yrityksistä, joiden palveluksessa on vähintään 20 työntekijää (palkattu henkilöstö) tai joiden vuotuinen liikevaihto on yli 200 miljoonaa Belgian frangia (noin 5 miljoonaa euroa), tutkitaan kaikki perusjoukkoon kuuluvat yritykset. Pääkyselylomakkeen aiheita ovat työllisyys, tulot ja menot (tuloslaskelman muodossa) sekä investoinnit. Vuosikohtaiset liitteet sisältävät muuttujat, jotka mittaavat liikevaihdon jakautumista toimialan ja paikallisen yksikön mukaan. Lisäksi määrävuosin tutkittavista muuttujista laaditaan erilliset liitteet. Uuden tiedonkeruun lisäksi käytetään verotustietoja keruun piiriin kuulumattomien yksiköiden ja etenkin sellaisten vapaata ammattitoimintaa harjoittavien yritysten tarkasteluun, joilla ei ole palkattua henkilöstöä. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Uuden tiedonkeruun uskotaan täyttävän lähes kaikki YRT-asetuksessa asetetut vaatimukset; suurimman ongelman muodostavat tietojen toimittamiseen liittyvät viipeet. Tietoja ei todennäköisesti pystytä toimittamaan viitevuoden 1999 osalta 18 kuukauden kuluessa, eivätkä ennakkotulokset ole saatavilla. Eräät määrävuosin tutkittavien muuttujien tiedot ovat vielä keräämättä, ja TAY-tietojen tuottamiseen liittyy edelleen joitakin epäselvyyksiä. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Määrävuosin tutkittavien muuttujien tiedot kerätään vuonna 1999 täydentämällä kyselylomaketta tietyillä alakohtaisilla liitteillä. Hallinnollisten tietojen käyttöä aiotaan myös lisätä ja mahdollisuutta käyttää sosiaaliturvarekistereitä tiettyjen työllisyysmittarien osalta tutkitaan. Tanska YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Teollisuutta koskevat tilastot perustuivat ennen YRT-asetuksen täytäntöönpanoa pääasiassa kahteen tiedonkeruuseen: tilinpäätöstilastoihin ja investointeja koskevaan tiedonkeruuseen. Tilinpäätöstilastot pohjautuivat tilastollisiin tutkimuksiin ja hallinnollisiin tietoihin. Vuosittain kerättiin tiedot NACE Rev. 1:n pääluokkiin C-E kuuluvista vähintään 20 työntekijän (työhön osallistuvat) yrityksistä (kaksinumerotasoa 11 lukuun ottamatta). Tiedonkeruut olivat kokonaistutkimuksia, ja niiden vastausaste oli lähes 100 prosenttia. Tilinpäätöstietoja koskevassa tiedonkeruussa kerättiin tietoja tuloista ja menoista (tuloslaskelman muodossa). Vastaavat tilastot laaditaan vuosittain yrityksistä, joissa on alle 20 työntekijää; tilastointi pohjautuu tällöin hallinnollisista tietolähteistä saataviin tietoihin. NACE Rev. 1:n pääluokkaan E kuuluu ainoastaan sähkö- kaasu- ja vesihuolto. Näiden alojen yksiköt katettiin yritystoiminnan yleisen tilastojärjestelmän sijasta julkissektorin tilastojärjestelmässä. Tiedonkeruussa ei sovellettu yrityskokoon perustuvia kynnysarvoja ja se toteutettiin kokonaistutkimuksena. NACE Rev. 1:n pääluokka F otettiin mukaan tiedonkeruuseen vasta viitevuonna 1990. Palveluja koskevat tilastot laadittiin veroviranomaisilta, arvonlisäverorekisteristä ja yritysten palveluksessa olevan työvoiman rekisteristä saatujen tietojen perusteella. Ensimmäinen lähde kattoi kaikki toimialat ja useimmat yritysmuodot, ja siitä saatiin tuloslaskelmaa ja tasetta koskevia tietoja. Toinen lähde sisälsi tiedot kaikista arvonlisäveron alaisista yksiköistä sekä liikevaihtoa ja menojen rakennetta koskevat tiedot. Kolmas tietolähde kattoi kaikki työpaikkoja tarjoavat paikalliset yksiköt, ja siitä saatiin työllisyyttä, työvoimakustannuksia ja joitakin työntekijöiden ominaisuuksia koskevia tietoja. Tilinpäätös- ja työllisyystiedot toimitettiin vuosittain ja arvonlisäveroa koskevat tiedot neljännesvuosittain. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä (T&K) koskevat tiedot perustuivat tutkimusasioista vastaavan ministeriön kahden vuoden välein toteuttaman tiedonkeruun yhteydessä saatuihin tietoihin. Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 NACE Rev. 1:n pääluokat C (kaksinumerotasoa 11 lukuun ottamatta), D ja F sekä kaksinumerotaso 52 on viitevuodesta 1995 katettu uudella tiedonkeruulla, jossa kerätään tietoja yleisiä tilinpäätöstilastoja varten. Viitevuonna 1998 tiedonkeruun piiriin otettiin myös pääluokan G pääryhmä 51. Tiedonkeruu toteutetaan otantatutkimuksena, ja perusjoukkoon kuuluvat kaikki yritykset, joiden palveluksessa on yli viisi työntekijää (palkattu henkilöstö); yli 50 työntekijän yritysten osalta otos on yleensä 100 prosenttia. Tämän tiedonkeruun kattavuus on siis toimialojen ja kokoluokkien osalta laajempi kuin nykyisen tiedonkeruun. Laajamittaista sivutoimintaa harjoittavien yksiköiden TAY-kohtaiset tiedot kerätään lisäksi täydentävällä liitteellä. Alle viiden työntekijän yritysten perusjoukkoa koskevat tiedot kerätään hallinnollisista tietolähteistä, esimerkiksi verorekistereistä, joista saatuja tietoja käytetään myös otokseen perustuvien tulosten ekstrapoloinnissa perusjoukkoon. Samalla kun Tanskassa valmistaudutaan ulottamaan tilinpäätöstilastointi kaikille palvelualoille viitevuonna 1999, maan tilastolaitos toimittaa edelleen Eurostatille palvelualoja koskevat tilastot, jotka perustuvat veroviranomaisten ylläpitämiin tilinpäätöstietoja sisältäviin rekistereihin, arvonlisäverorekisteriin ja työllisyystilastorekisteriin. Huomattakoon, että näitä kolmea rekisteriä ei käytetä erikseen, vaan ne sulautetaan yhdeksi yritystilastokokonaisuudeksi. Vaikka näin laadittuja tilastoja käytetään ainoastaan YRT-asetuksen tarpeisiin palvelualoilla, ne tuotetaan kaikilta yritystoiminnan aloilta ja niitä on tarkoitus kehittää kyselylomakkeisiin tai hallinnollisiin tietolähteisiin perustuvien tilinpäätöstilastojen rinnalla. Näiden yritystoimintaa koskevien yleistilastojen lisäksi tuotetaan T&K-toimintaa ja ympäristöalaa koskevia erityistilastoja. Tiedeministeriö kerää T&K:ta koskevat tiedot kahden vuoden välein, ja välivuosien tiedot estimoidaan. On myös harkittu erityisen ympäristöä koskevan tiedonkeruun toteuttamista, mutta keruuta ei ole vielä toteutettu. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Ongelmia ei uskota ilmenevän, koska katettavia toimialoja on tarkoitus lisätä vuonna 1999. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Viitevuotta 1999 koskeviin tilinpäätöstilastoihin aiotaan lisätä jäljellä olevat palvelujen pääluokat, H, I ja K sekä kaksinumerotasot 11 ja 50. Saksa YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Teollisuutta koskevat tiedot kerättiin kahdessa yrityksiin kohdistuvassa tiedonkeruussa, joista toisessa kerättiin juoksevia tuloja ja menoja koskevat tiedot ja toisessa investointeja koskevat tiedot, sekä erillisessä paikallisten yksiköiden investointeja koskevassa tiedonkeruussa, joka ei kattanut rakentamista. Nämä tiedot kerättiin joka vuosi. Erillisiä kyselylomakkeita käytettiin seuraavilla aloilla: i) energia- ja vesihuolto, ii) kaivostoiminta ja teollisuus, iii) rakentaminen ja iv) rakennusten viimeistely. Kaikissa tiedonkeruissa oli energia-alaa lukuun ottamatta määritelty alakohtainen yrityskokoon perustuva kynnysarvo, joka yleensä oli 20 työntekijää (työhön osallistuvat), mutta rakennusten viimeistelyä koskevassa tiedonkeruussa sovellettiin vuoteen 1997 asti 10 työntekijän (työhön osallistuvat) kynnysarvoa, minkä jälkeen kynnysarvoksi asetettiin 20 työntekijää (työhön osallistuvat). Tuloja ja menoja koskevassa tiedonkeruussa käytettiin otantaa ja yli 500 työntekijän (työhön osallistuvat) yksiköistä tutkittiin kaikki yksiköt. Investointeja koskeva tiedonkeruu toteutettiin kokonaistutkimuksena niiden yritysten osalta, joiden palveluksessa oli vähintään 20 työntekijää (työhön osallistuvat). Tulo- ja menotutkimuksessa kerättiin tietoja liiketoiminnan tuloista ja menoista sekä työllisyydestä. Palveluja koskevat tiedonkeruut kattoivat ainoastaan NACE Rev. 1:n pääluokat G ja H, joiden kolminumerotasoista muutama jäi keruun ulkopuolelle. Yrityskokoon perustuvaa kynnysarvoa ei käytetty. Nämä yrityksiin kohdistuneet tiedonkeruut toteutettiin joka vuosi pääluokan G osalta ja joka toinen vuosi pääluokan H osalta ja niiden avulla saatiin tietoja työllisyydestä, yritysten tuloista ja menoista sekä investoinneista. Tiedot kerättiin käyttämällä ositettua otantaa, jossa otos oli 8-10 prosenttia perusjoukosta ja vastausaste lähes 100 prosenttia. Kuljetusalalla laadittiin joitakin vesi-, tie- ja ilmakuljetuksia koskevia yritystilastoja, joissa oli tietoja liikevaihdosta, työhön osallistuvien lukumäärästä ja palkatun henkilöstön määrästä. Muista toimialoista saatiin tietoa ainoastaan arvonlisäveroa ja sosiaaliturvaa koskevista ilmoituksista. Molemmat näistä alhaisiin kynnysarvoihin ja pakollisiin ilmoituksiin perustuvista lähteistä kattoivat kaikki toimialat. Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 HORECA-tiedonkeruu toteutetaan joka toinen vuosi; jotkin muuttujat kuitenkin arvioitiin viitevuoden 1996 osalta ja arvioidaan vastaisuudessa myös viitevuoden 1998 osalta. Jakelualaa ja muita palveluja koskevat tietolähteet ovat säilyneet lähes entisellään. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Tutkittavien yritysten koko perusjoukon osalta on teollisuudessa käytettävissä ainoastaan muutamia muuttujia siihen asti, kunnes pienyrityksiä (alle 20 työntekijän (työhön osallistuvat) yrityksiä) koskeva tiedonkeruu voidaan toteuttaa. Teollisuutta koskevat ennakkotulokset kattavat ainoastaan vähintään 20 työntekijän (työhön osallistuvat) yritykset. Saksan kansallinen tilastolaitos StBA (Statistiches Bundesamt) olettaa, että suurimmaksi ongelmaksi YRT-asetuksen täytäntöönpanossa osoittautuvat palvelut. Kuljetuspalveluista sekä tietoliikenne- ja yrityspalveluista on saatavana tietoja vain joitakin muuttujia varten - tiedot saadaan hallinnollisista lähteistä tai ne perustuvat jo kerättyihin tietoihin. Tilanteen uskotaan pysyvän ennallaan viitevuoteen 2000 asti ja mahdollisesti tämän ajankohdan jälkeenkin. Tärkein tekninen haaste on laadukkaan rekisterin laatiminen; lisäksi yrityksiä saattaa olla vaikea saada osallistumaan tiedonkeruuseen. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Kuten edellä mainittiin, teollisuustilastojen kannalta ongelmallisimpia ovat alle 20 työntekijän yritykset. Tulevaisuudessa on tarkoitus vuosittain toteuttaa kaikki alle 20 työntekijän yritykset kattava otantatutkimus, jonka muuttujaluetteloa on supistettu (8-10 muuttujaa). Tämä on kuitenkin mahdollista vasta sitten, kun yritysrekisteri on käytettävissä eli aikaisintaan viitevuonna 2000 tai 2001. Viitevuoden 1999 osalta on tarkoitus laatia pieniä teollisuusyrityksiä koskevia estimaatteja joidenkin valittujen muuttujien osalta. Suuryrityksille tarkoitettuihin viitevuotta 1999 koskeviin pääkyselylomakkeisiin lisätään T&K-toimintaa, osa-aikatyötä ja oppisopimuskoulutusta koskevia kysymyksiä. Viitevuotta 1999 koskevaa kyselylomaketta muutetaan lisäksi toimialoittaista liikevaihtoa koskevien tietojen keräämiseksi. Demografiset muuttujat ovat käytettävissä vasta rekisterin valmistuttua. Tiedonkeruun kattavuutta laajennetaan viitevuodesta 1999 palvelujen osalta siten, että mukaan otetaan NACE Rev. 1:n pääluokan G jäljellä olevat toimialat sekä tietyt NACE Rev. 1:n kaksinumerotason 50 kolminumerotasoille kuuluvat välittäjät, jotka eivät tällä hetkellä kuulu tiedonkeruun piiriin. Kyselylomakkeisiin lisätään uusia kysymyksiä. Suunnitteilla on myös suurentaa pääluokan G otoskokoa. Viitevuotta 1999 koskevat ennakkotulokset saadaan tuotettua NACE Rev. 1:n pääluokan G osalta NACE Rev. 1:n kolminumerotasoa 52.7 lukuun ottamatta. HORECA-tiedonkeruu toteutetaan vuosittain viitevuodesta 1999 lähtien. NACE Rev. 1:n pääluokkia G tai H koskevat alueelliset tiedot toimitetaan viitevuodesta 1999 lähtien. Kuljetus-, tietoliikenne- ja yrityspalvelualoilla on tarkoitus antaa tarvittavat kansalliset säädökset uuden otantatutkimuksen toteuttamiseksi. Jos tämä onnistuu, viitevuoden 2000 tai 2001 osalta on tavoitteena toteuttaa otantatutkimus, jossa otos on 20 prosenttia perusjoukosta. Kreikka YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Teollisuuden osalta tärkein tarkasteltava yksikkö oli paikallinen yksikkö, vaikka paikallista TAY:ä käytettiin poikkeustapauksissa. Yritys ja paikallinen yksikkö olivat monissa tapauksissa sama yksikkö. NACE Rev. 1:n pääluokkia C-E koskevassa tiedonkeruussa käytettiin seuraavia viittä kyselylomaketyyppiä: - kaivostoiminnan kyselylomake NACE Rev. 1:n pääluokkaa C varten - kaksi kyselylomaketta NACE Rev. 1:n pääluokkaa D ja NACE Rev. 1:n kolminumerotasoa 40.3 varten, joista toinen oli tarkoitettu alle 10 ja toinen yli 10 työntekijän yksiköille - Y-tyypin kyselylomake NACE Rev. 1:n kolminumerotasoa 41.0 (veden keruu, puhdistus ja jakelu) varten - NACE Rev. 1:n kolminumerotason 40.1 ainoalle yritykselle suoraan toimitettu erityiskyselylomake (sähkön tuotanto ja jakelu). Rakennusalasta ei kerätty tietoja. Tiedot kerättiin pääosin haastatteluilla; vain joissakin tapauksissa lomakkeet toimitettiin postitse tai sähköisessä muodossa. Tämän vuoksi vastausaste oli lähes 100 prosenttia. Alle 10 työntekijän (palkattu henkilöstö) yrityksistä ei kerätty tietoja ennen viitevuotta 1993. Kreikan tilastoviranomainen (NSSG) toteutti näitä yksiköitä koskevan otantatutkimuksen viitevuosina 1993, 1994 ja 1995. Palvelualoista ei laadittu yritystoiminnan rakennetilastoja viitevuotta 1995 edeltävältä ajanjaksolta. Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 Tiedonkeruu on viitevuodesta 1997 lähtien toteutettu yrityksiin kohdistuvana kyselynä, jossa kerätään tietoja paikallisista yksiköistä. Kyselylomakkeessa olevaan muuttajaluetteloon on myös lisätty uusia muuttujia. Rakennusalaa koskeva tiedonkeruu toteutettiin viitevuodelta 1997 (samalla kerättiin viitevuotta 1998 koskevat tiedot). Tällöin kerättiin tiedot kaikista YRT-asetuksen mukaisista muuttujista. Palvelualoilla ollaan ottamassa käyttöön täysin uutta yritystilastojärjestelmää. Vuotuiset tiedonkeruut, joissa tilastoyksikkönä on yritys, aiotaan toteuttaa tai ne on jo toteutettu seuraavien NACE Rev. 1:n toimialojen osalta: pääluokka G ja nelinumerotasot 66.01 ja 66.03 viitevuosien 1995 ja 1996 osalta, pääluokka H viitevuosien 1996-1998 osalta, nelinumerotasot 60.22, 60.23, 60.24, 63.12 ja 64.12 sekä kolminumerotaso 63.3 viitevuosien 1996 ja 1997 osalta, kolminumerotasot 92.1 ja 92.2 viitevuosien 1995-1998 osalta sekä kaksinumerotaso 65 viitevuosien 1995-1997 osalta. Tarkoituksena on kerätä tietoja yritysdemografiasta, työllisyydestä, juoksevista tuloista ja menoista sekä investoinneista siten, että tiedot saadaan kaikista YRT-asetuksessa vaadituista muuttujista. Tiedonkeruissa käytetään yrityskoon osalta vain sitä hyvin alhaista kynnysarvoa, jonka perusteella yritysrekisterin kattavuus määräytyy. Monia edellä mainittuja tiedonkeruita ei ole saatu päätöksen määräajassa tai niitä ei vielä ole aloitettu. Edellä mainittujen tietojen lisäksi saatavilla on tietoja NACE Rev. 1:n kolminumerotasolle 60.1, nelinumerotasolle 60.21, kaksinumerotasolle 62 ja nelinumerotasolle 64.11 kuuluvista valtionyhtiöistä. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Palvelualoja koskevien tietojen saanti on epävarmaa. Eurostatille ei ole vielä toimitettu jo aloitettujen tiedonkeruiden tuloksia. Tietyt kuljetus- ja tietoliikennealan osa-alueet (60.3, 63.11, 63.2, 63.4) sekä kaikki yrityspalvelut kattavan tiedonkeruun toteuttaminen ei tiettävästi ole suunnitteilla. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Hyvin pienet eli alle 10 työntekijän (palkattu henkilöstö) yksiköt jäävät teollisuuden osalta tiedonkeruun ulkopuolelle viitevuodesta 1999 lähtien, ja koko yritysperusjoukkoa koskevat estimaatit muodostetaan käyttämällä hallinnollisia tietolähteitä. Teollisuutta koskevat ennakkotulokset julkaistaan viitevuoden 1999 osalta. Palvelualojen osalta pyritään parantamaan tietojen laatua ja nopeuttamaan niiden levittämistä. Espanja YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Teollisuustilastot perustuivat pääosin tiedonkeruisiin, joissa perusyksikkönä käytettiin yritystä. Uusi kyselylomake otettiin käyttöön viitevuonna 1993. Tiedonkeruun piiriin kuuluivat kaikki yritykset, joissa oli vähintään yksi palkattu työntekijä. Alle 20 työntekijän (työhön osallistuvat) yrityksille toimitettiin yksinkertaistettu kyselylomake. Yli 20 työntekijän yritysten osalta kerättiin tiedot kaikista yrityksistä; tiedot tätä pienemmistä yrityksistä kerättiin käyttämällä otantaa. Tiedonkeruu kattoi NACE Rev. 1:n pääluokat C, D ja E. Rakentamista koskevien tietojen keruusta vastasi julkisten töiden ministeriö. Uusi kyselylomake otettiin käyttöön viitevuonna 1993. Tiedonkeruun yhteydessä käytetty rekisteri perustui vuonna 1978 toteutettuun laskentaan, jossa saadut tiedot ministeriö oli saattanut ajan tasalle. Tiedonkeruu kattoi kaikenkokoiset yritykset, ja tiedot alle kuuden työntekijän (palkattu henkilöstö) yrityksistä ja henkilöyhtiöistä kerättiin erityisesti näihin tarkoituksiin suunnitelluilla kyselylomakkeilla. Palvelualalla matkustajaliikenne oli ainoa toimiala, josta kerättiin tiedot säännöllisesti. Tiedot kerättiin ensimmäisen kerran viitevuodelta 1991, ja kokonaistutkimuksena toteutettu keruu kattoi kaikki NACE Rev. 1:n kolminumerotasolle 60.1, nelinumerotasoille 60.21 ja 60.23 sekä kolminumerotasoille 61.1, 62.1 ja 62.2 luokitellut yritykset. Muita palvelualoja koskevat jatkuvat koetutkimukset aloitettiin viitevuonna 1992, ja niiden kohdealat vaihtelevat vuosittain. Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 Espanjan kansallinen tilastolaitos INE on ottamassa käyttöön teollisuutta koskevaa tiedonkeruuta varten yhtenäisen mikrotason tiedot kattavan järjestelmän. Teollisuuden vuotuinen tiedonkeruu (AIS) on tämän järjestelmän keskeisin osa, ja se perustuu noin 40 000 tilastoyksikön otokseen. Siihen tullaan yhdistämään aputiedonkeruita. Ensimmäisenä siihen yhdistetään kokonaan tiedonkeruu innovaatioista. Nämä aputiedonkeruut ovat AIS:n osaotos (noin 10 000 yksikköä innovaatioiden tapauksessa). Tutkimus- ja kehittämistoiminta otetaan järjestelmään viitevuonna 1998. Teollisuudessa yritystoiminnan rakennetilastojen päätilastoyksikkö on yritys. Yli 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) yrityksistä kerätään kuitenkin paikallisyksiköiden tiedot kuutta muuttujaa varten. Alle 20 työntekijän yrityksiltä, joilla on kuitenkin enemmän kuin yksi paikallisyksikkö, kerätään tiedot työntekijöiden määrästä. TAY-tiedot kootaan luokittelemalla paikallisyksiköt niiden pääasiallisen toiminnon mukaan ja yhdistämällä niiden paikallisyksiköiden tulokset, joilla on sama pääasiallinen toiminto. Viitevuodesta 1996 rakennusalalla on käytetty samaa rekisteriä kuin teollisuudessa ja palvelualalla. Yli 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) yritysten tiedonkeruu toteutetaan kokonaistutkimuksena ja tämän kynnysarvon alapuolelle jäävien yritysten tiedot kerätään otannalla. Vuonna 1992 aloitettuja palvelualojen koetutkimuksia on jatkettu. Viime viitevuosien aikana tietoja on kerätty muun muassa seuraavilta toimialoilta: - 1995 siivouspalvelut, tietokonepalvelut, televiestintä - 1996 lakiasiainpalvelut, etsivä-, vartiointi- ja turvallisuuspalvelut, hotellit, taksit, televiestintä ja muut palvelut - 1997 vähittäiskauppa, henkilökohtaiset palvelut, audiovisuaaliset palvelut, tekniset palvelut ja matkatoimistot. Kaikki nämä koetiedonkeruut perustuvat yrityksiin, ja ne kattavat kaikki yrityskokoluokat, myös yritykset, joilla ei ole lainkaan palkattua henkilöstöä. Viitevuodesta 1998 lähtien käytetään yhdistettyä palvelutilastojärjestelmä, joka perustuu kahteen joka toinen vuosi suoritettavaan tiedonkeruuseen ja muihin lähteisiin. Näin saadaan vuonna 1998 tuotettua tilastot, jotka kattavat noin puolet kaikista palvelualoista. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Teollisuudessa tärkein vielä käsittelemättä oleva ongelma on se, ettei tiedonkeruu kata yrityksiä, joissa ei ole lainkaan palkattua henkilöstöä. Lisäksi on ryhdyttävä toimenpiteisiin joidenkin määrävuosittain kerättävien tietojen saamatta jäämisen vuoksi. Myös ympäristötietojen keruun kattavuus jää rajoitetuksi vuonna 1999. Palvelualojen ennakkotietojen saatavuus on epävarmaa. Espanjan tilastojärjestelmän kykyä vastata kaikkiin rakennusalaa koskeviin vaatimuksiin ei tunneta. Palvelualojen tilastojen saatavuuteen vaikuttaa se, saadaanko uusi yhtenäinen palvelualojen tilastojärjestelmä toteutettua viitevuosien 1998 ja 1999 osalta. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Teollisuudessa otetaan käyttöön uusi kyselylomake viitevuodeksi 1999. Siinä otetaan käyttöön joitakin uusia muuttujia, ja se vastaa näin aiempaa paremmin YRT-asetuksen vaatimuksia. Vähintään 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) teollisuusyrityksille lähetettäviä kyselylomakkeita on jatkossa kahdenlaisia: toiset on tarkoitettu yhdellä alueella ja toiset useilla alueilla toimivia yrityksiä varten. Teollisuuden tiedonkeruissa kattamatta jäävien tietojen ekstrapoloimista hallinnollisten lähteiden avulla tutkitaan. Viitevuodeksi 1999 suunnitellaan myös ensimmäistä ympäristötiedonkeruuta. Rakennusalalla käytetään viitevuonna 1999 uutta kyselylomaketta, jolla kerätään kaikki YRT-asetuksessa vaaditut tiedot käyttämällä Espanjassa noudatettavan tilinpäätöskäytännön mukaisia tietoja. Palvelualojen yhtenäisestä tilastojärjestelmästä saadaan viitevuodesta 1999 alkaen todennäköisesti kaikkien palvelualojen tilastot. Ranska YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Teollisuuden päätiedonkeruu koostui seuraavista kolmesta osasta: i) maatalous- ja elintarvikeala, ii) teollisuus ja iii) rakennusala, julkiset työt sekä maa- ja vesirakennusala. Lisäksi pienyrityksistä kerättiin tiedot erikseen. Kaikissa näissä tiedonkeruissa käytettiin päätilastoyksikkönä yritystä ja ne suoritettiin vuosittain. Poikkeuksena oli pienyrityksiä koskeva tiedonkeruu, joka suoritettiin maatalous- ja elintarvikealalla sekä teollisuudessa kaksi kertaa viidessä vuodessa. Yhdessä nämä tiedonkeruut kattoivat kaikki NACE Rev. 1:n pääluokkien C-F kaksinumerotasot lukuun ottamatta kaksinumerotasoa 37, jonka tiedot kerättiin palvelualojen tiedonkeruissa. Kaikissa näissä tiedonkeruissa pienyrityksille lähetettiin yksinkertaistettuja kyselylomakkeita. Maatalous- ja elintarvikealalla kynnysarvona oli 10 työntekijää (palkattu henkilöstö). Teollisuudessa tiedonkeruun kynnysarvona oli vuoteen 1993 asti 10 työntekijää ja tämän jälkeen 20 työntekijää (palkattu henkilöstö). Rakentamista, julkisia töitä ja maa- ja vesirakentamista koskevassa tiedonkeruussa kynnysarvona oli kuusi työntekijää (palkattu henkilöstö). Näitä pienempien yritysten osalta toteutettiin määrävuosittain tiedonkeruita perusjoukon kattamiseksi kokonaan. Tiedonkeruusta riippuen alle 20 työntekijän yritysten tiedot kerättiin otannalla. Kaikissa tiedonkeruissa kerättiin tietoja demografisista muutoksista, tuloista ja menoista (tuloslaskelman muodossa), taseista, työllisyydestä ja investoinneista sekä muista tilastoyksiköistä kuin yrityksistä. Ympäristönsuojelumenoista (vain investoinneista), energiankulutuksesta ja tutkimus- ja kehittämistoiminnasta suoritettiin vuosittain erityiset tiedonkeruut. Palvelualoilla suoritettiin perinteisesti tiedonkeruut seuraavilta aloilta: i) jakelu, ii) kuljetukset ja iii) palvelut. Kaikissa näissä tiedonkeruissa käytettiin päätilastoyksikkönä yritystä ja ne toteutettiin vuosittain otantatutkimuksina. Tiedonkeruut eivät kattaneet seuraavia YRT-asetuksessa pakollisiksi säädettyjä palvelualoja: kolminumerotaso 55.2, osa nelinumerotasosta 60.21, kolminumerotasot 60.3, 62.3, 63.2, 64.1 ja kaksinumerotaso 73. Tiedonkeruut kattoivat kaikki yrityskokoluokat paitsi tietyillä kuljetusaloilla, joissa kattamatta jäivät alle kuuden työntekijän (palkattu henkilöstö) yritykset. Palvelualoista kerättiin samankaltaiset tiedot kuin teollisuudesta. Tutkimus- ja kehittämistoimintaa koskeva erillinen tiedonkeruu toteutettiin myös palvelualoilla. Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 Viitevuosien 1996 ja 1997 välillä on asteittain otettu käyttöön uudet neljännen sukupolven tiedonkeruut. Rakennusalan uusi tiedonkeruu alkoi viitevuodelta 1997, ja teollisuuden sekä maatalous- ja elintarvikealan tiedonkeruuta tarkistettiin viitevuodeksi 1996. Nämä tiedonkeruut ovat ennakkotulosten pääasiallisina lähteinä. NACE Rev. 1:n kaksinumerotason 37 tiedot tulevat olemaan saatavissa viitevuodesta 1998 alkaen. Teollisuuden tiedot kattavat viiteajanjaksosta 1996 lähtien kaikki yritykset niiden koosta riippumatta. Vaikka määrävuosittaista tiedonkeruuta jatketaan pienten teollisuusyritysten osalta, näiden yritysten tiedot kerätään hallinnollisista lähteistä. Osa-aikatyöntekijöitä, oppisopimuskoulutuksessa olevia ja tehtyjä työtunteja koskevat tiedot saadaan vuosittaisesta sosiaalialan tietoja koskevasta ilmoituksesta (DADS). Palvelualoilla suurin osa vielä puuttuvista kuljetus- ja viestintäalojen toiminnoista on viitevuoden 1996 jälkeen katettu laajentamalla nykyisiä tiedonkeruita tai käyttämällä estimointia. Lisäksi tiedot nykyisen tiedonkeruun ulkopuolelle jätetyistä eräiden kuljetusalojen pienyrityksistä kerätään myös mainitusta ajankohdasta lähtien. Pienyritysten tiedot kerätään viitevuodesta 1997 lähtien joka toinen vuosi palvelualojen tiedonkeruun yhteydessä, ja välivuosina nämä tulokset korvataan hallinnollisiin tietoihin perustuvilla estimaateilla. Katettaviin jakelualoihin otetaan viitevuonna 1998 myös suurin osa NACE Rev. 1:n kolminumerotasosta 55.2. Suurin osa lopullisista tuloksista on kaikilla toimialoilla tuotettu viitevuodesta 1996 lähtien järjestelmällä, jossa verrataan ja yhdistetään kerättyjä tietoja hallinnollisiin tietoihin. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Tietojen keräämiseksi i) teollisuuden kotityöntekijöistä, ii) rakennusalan alihankinnasta saaduista tuloista ja iii) pitkäaikaisesta vuokraustoiminnasta ei vielä ole tehty suunnitelmia. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Rakennusalan alueelliset tilastot aiotaan toimittaa ensimmäistä kertaa sosiaalitietojen vuosi-ilmoitusten (DADS) perusteella viitevuodelta 1999. Irlanti YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Teollisuuden toimialoilla yrityskyselylomakkeella katettiin yritykset, joissa oli vähintään kolme työntekijää (työhön osallistuvat). Tätä pienemmille yrityksille oli oma erityinen lomake. Perusjoukkoon kuuluvista 4 440 yrityksestä noin 200:aan kuului enemmän kuin yksi paikallinen yksikkö, ja näille lähetettiin erillinen lomake. Tiedot kerättiin lisäksi teollisuus- ja palveluyritysten paikallisista teollisuusyksiköistä. Tiedonkeruut toteutettiin kokonaistutkimuksina kynnysarvojen yläpuolella. Hallinnollisia lähteitä käytettiin ainoastaan myöhässä olleiden tietojen korvaamiseen, tai kun vastausta ei saatu. Rakennusalalla käytettiin vain yhtä lomaketta, jolla katettiin 20 työntekijän (työhön osallistuvat) ja sitä suuremmat yritykset. Kyselylomakkeen sai noin 300-350 yritystä. Kynnysarvon yläpuolella tiedonkeruu toteutettiin kokonaistutkimuksena. Palvelualojen tiedonkeruita suoritettiin vuosittain viitevuodesta 1991, mutta ne kattoivat rotaatioperiaatteella eri toimialoja. Näillä yritykseen perustuvilla tiedonkeruilla katettiin NACE Rev. 1:n pääluokat G, H ja K ilman kynnysarvoja. Tiedonkeruut perustuivat ositettuun otantaan, ja kaikki perusjoukon yksiköt tutkittiin niiden yritysten osalta, joissa oli vähintään 20 työntekijää (työhön osallistuvat). Tietoja kerättiin tuloista ja menoista, varastoista, investoinneista ja työllistämisestä. Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 Teollisuustoimialojen salassapidettävät tiedot on toimitettu Eurostatiin viitevuodesta 1995 alkaen. Teollisuuden osalta kyselylomakkeisiin tehtiin suuria muutoksia viitevuosien 1995 ja 1996 välillä. Näiden muutosten tarkoituksena oli täyttää kansalliset ja kansantalouden tilinpidon tarpeet sekä panna YRT-asetus täytäntöön. Monilla muutoksilla yksinkertaistettiin kyselylomakkeita. YRT-asetuksessa vaadittujen tietojen saatavuuden lisäämiseksi kyselylomakkeita laajennettiin seuraavasti: - Tutkimus- ja kehittämistoiminta sekä rahoitusleasing on otettu mukaan. - Liikevaihtoa on yksinkertaistettu: vienti on koottu yhteen kysymykseen ja uusi tytäryhtiöitä koskeva kysymys on lisätty. - Vuokratyöntekijöitä koskeva kysymys on lisätty. - Osa-aikatyöntekijöiden määrä ja tehdyt työtunnit on otettu mukaan. Viiteajanjaksoksi 1997 ei tehty mitään suuria muutoksia. Viiteajanjaksoksi 1998 poistettiin työtuntien määrää koskeva kysymys ja lisättiin kysymyksiä polttoainemenoista. Rakennusalan kyselylomakkeeseen ei ole tehty muutoksia, koska käytössä oleva kysely täytti suurimman osan muuttujille YRT-asetuksessa asetetuista vaatimuksista. Sekä viitevuotta 1997 että viitevuotta 1998 koskevat kyselylomakkeet on viipeiden lyhentämiseksi lähetty yrityksille aiottua aikaisemmin. Palveluissa tärkein toteutettu muutos on tiedonkeruun kattavuuden laajentaminen vuotuisena NACE Rev. 1:n pääluokkiin G, H, I ja K viitevuodesta 1996 alkaen. Tarkistettu NUTS-luokitus otettiin huomioon lisäämällä otoksen kokoa huomattavasti viitevuonna 1998. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Teollisuudessa käytetyn kolmen työntekijän ja rakennusalalla käytetyn 20 työntekijän kynnysarvon (työhön osallistuvat) poistamista ei ole vielä ehdotettu. Palveluiden ennakkotulosten laadinta ei vielä ole suunnitteilla. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Teollisuuden ja rakennusalojen ennakkotulokset on tarkoitus laatia vuodeksi 1999. Yritysrekisterin laadun parantamiseksi ja erillisen teollisuusrekisterin korvaamiseksi keskusyritysrekisterillä on käynnissä pitkäaikainen hanke. Italia YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Yritysten tilinpäätösjärjestelmään kohdistuva tiedonkeruu kattoi teollisuudessa kaikki NACE Rev. 1:n pääluokkien C, D ja F yritykset, joissa oli vähintään 20 työntekijää (työhön osallistuvat). Tämä tiedonkeruu on suoritettu vuosittain viitevuodesta 1989 alkaen. Yritysten tuloslaskelma- ja tasetietojen lisäksi kerättiin tiedot toiminnan alueellisesta jakautumisesta. Pienistä, 1-19 henkilöä työllistäneistä yrityksistä kerättiin tiedot toisessa tiedonkeruussa, joka kattoi NACE Rev. 1:n pääluokan C (välitaso CA lisättiin vuonna 1992), pääluokan D (välitaso DF lisättiin vuonna 1994) ja pääluokan F. Tiedonkeruu suoritettiin viitevuodesta 1985 alkaen vuosittain yrityksistä, jotka työllistivät 10-19, ja viitevuodesta 1992 alkaen yrityksistä, jotka työllistivät 1-9 henkilöä. Tiedonkeruussa käytettiin otantaa ja siinä kerättiin yksinkertaistettuja tilinpäätöstietoja. Samat tiedonkeruut suoritettiin myös palvelualoilla. Yritysten tilinpäätösjärjestelmään kohdistuva tiedonkeruu kattoi kaikki NACE Rev. 1:n pääluokkien G, H, I ja K (paitsi kaksinumerotason 73) yritykset, joissa oli vähintään 20 työntekijää (työhön osallistuvat). Pienistä yrityksistä, joissa oli 1-19 työntekijää, otantana suoritettu tiedonkeruu kattoi NACE Rev. 1:n pääluokat G, H, I, J (paitsi kaksinumerotasot 65 ja 66), K, M, N ja O (paitsi kaksinumerotason 91). Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 Viitevuotta 1995 koskevasta tiedonkeruusta alkaen sekä pienyrityksiin kohdistuvassa otantatutkimuksessa että yritysten tilinpäätösjärjestelmään kohdistuvassa tiedonkeruussa on katettu samat toimialat (paitsi kaksinumerotason 67 osalta, jossa tiedonkeruu kohdistui vähintään 20 työntekijän (työhön osallistuvat) yrityksiin). Viitevuoden 1995 osalta tiedonkeruu perustui uuden ASIA-yritysrekisterin esiversioon, ja viitevuoden 1996 osalta tiedonkeruussa käytettiin ASIA:n päivitettyä versiota. Viitevuonna 1996 molemmissa tiedonkeruissa käytettiin uusia kyselylomakkeita. Lomakkeita muutettiin niiden rakenteen saattamiseksi aiempaa lähemmäs yritystasolla saatavissa olevia tietoja (ne perustuvat nyt aiempaa enemmän kirjanpitokäytäntöön) sekä uusien muuttujien saamiseksi mukaan YRT-asetuksen täytäntöönpanoa varten. Viitevuodeksi 1998 suunnitellaan hallinnollisten tietojen aiempaa laajempaa käyttöä. Otannalla katetaan alle sadan työntekijän (työhön osallistuvat) yritykset ja sitä suuremmista yrityksistä tiedot kerätään kokonaistutkimuksena. Viitevuoden 1997 osalta ollaan toteuttamassa koetutkimusta tietojen keräämiseksi ympäristönsuojelumenoista. Tässä käytetään välitiedonkeruussa käytettyä niin kutsuttua "pitkää" kyselylomaketta. Tämän kertomuksen kirjoitusajankohtana tietoja ollaan edelleen keräämässä. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Tällä hetkellä ei ennakoida tulevan ongelmia. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Yleisesti ollaan siirtymässä hallinnollisten tietojen entistä laajempaan käyttöön, millä pyritään vähentämään kyselylomakkeiden määrää. Lisäksi vastaajille aiheutuvaa rasitetta pyritään vähentämään tehostamalla otantaa ja parantamalla sen koordinointia. Suunnitteilla on myös tulosten tuottamisen nopeuttaminen ja niiden laadun parantaminen muokkaamalla valikoidusti yksittäisistä tilastoyksiköistä saatuja tuloksia, jotka saattavat sekä sisältää virheitä että vaikuttaa merkittävästi lopullisiin tuloksiin. Luxemburg YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Teollisuuden ja rakennusalan tiedonkeruujärjestelmä oli ennen YRT-asetuksen täytäntöönpanoa sama kuin viitevuodesta 1991 käytössä ollut järjestelmä. Kumpaakin alaa varten oli oma kyselylomakkeensa. Molemmat lomakkeet lähetettiin vuosittain vähintään 20 työntekijän (työhön osallistuvat) yrityksille sekä tätä pienemmistä yrityksistä muodostettuun otokseen kuuluville yksiköille. Tärkeimpänä tilastoyksikkönä oli yritys. Merkittäviltä aloilta (rauta- ja terästeollisuus sekä kumi- ja muoviteollisuus) kerättiin myös TAY-tiedot. Tiedot kerättiin muiden muuttujien lisäksi liiketoiminnan tuloista ja menoista sekä työllisyydestä. Palvelualoilla toteutettiin useita toimialakohtaisia tiedonkeruita samankaltaisin menetelmin. Tiedot kerättiin jakelualasta, hotelli-, ravintola- ja kahvilatoiminnasta, kuljetusalasta (mukaan luettuna matkatoimistot), palveluista sekä audiovisuaalisista palveluista. Jotkin näistä tiedonkeruista ovat peräisin 1980-luvulta, mutta yrityspalveluja koskevien tietojen kerääminen aloitettiin hiljattain. Useimmat tiedonkeruut toteutettiin määrävuosittain yleensä viiden vuoden välein. Yhdessäkään tiedonkeruussa ei käytetty yrityskokoon perustuvia kynnysarvoja, vaan mukana olivat kaikki yrityskokoluokat. Tärkeimpänä tilastoyksikkönä oli yritys. Tietoja kerättiin tilinpäätöksistä (tulonmuodostustili ja tuloslaskelma), työllisyydestä, todellisista työtunneista, työvoimakustannuksista sekä alakohtaisista tekijöistä. Kaikki tiedot kerättiin käyttämällä otantaa. Palveluihin kohdistuneiden tiedonkeruiden lisäksi kerättiin erikseen tiedot suuryrityksistä. Tämä tiedonkeruu toteutettiin vuosittain, ja sillä kerättiin tiedot noin kahdestakymmenestä suuresta yrityksestä, jotka yhdessä muodostivat suuren osan Luxemburgin palvelualasta (muun muassa televiestintäpalvelut ja audiovisuaaliset palvelut). Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 Uudistettua tiedonkeruuta ollaan ottamassa käyttöön seuraavista kolmesta osa-alueesta johtuvien vaatimusten täyttämiseksi: YRT-asetuksen täytäntöönpano, uusi kansantalouden tilinpitojärjestelmä (EKT) sekä suunniteltu uusi yleinen kirjapitojärjestelmä. Näiden ja muiden toimien tarkoituksena on pienyritysten toiminnan helpottaminen. Viitevuotta 1996 varten kehitettiin uusi tiedonkeruujärjestelmä. NACE Rev. 1:n pääluokkia C-E, F, G, H, I, K ja muita palveluja varten oli kaikille erilliset kyselylomakkeet. Lisäksi muulle rahoitustoiminnalle kuin pankkitoiminnalle sekä rahoitusta palvelevalle toiminnalle oli omat kyselylomakkeensa. Keruu kattoi kaikki yrityskokoluokat, mutta sitä osaperusjoukkoa varten, johon kuuluivat alle 50 työntekijän (palkattu henkilöstö) yritykset tai yritykset, joiden vuosiliikevaihto oli alle 280 miljoonaa Luxemburgin frangia (7 miljoonaa euroa), ja josta poimittiin otos, oli käytössä suppeat kyselylomakkeet. Yritykset voivat valita, täyttävätkö ne kyselylomakkeet vai toimittavatko ne julkaisemansa tilinpäätöksen maan tilastolaitokselle STATECille. Näin vastaajille aiheutuvaa rasitetta voidaan vähentää merkittävästi, mutta samalla STATECin työmäärä lisääntyy huomattavasti. Huomionarvoista on, että tämän uuden järjestelmän käyttöönoton ansiosta tiedonkeruulla on ensimmäistä kertaa katettu vuosittain myös palvelualat viitevuodesta 1996 lähtien. Kyselylomakkeilla kerättiin tietoja työllisyydestä, tulonmuodostuksesta, tuloslaskelmista, taseista ja investoinneista. Viitevuonna 1996 käyttöön otetussa uudessa järjestelmässä ilmenneiden ongelmien korjaamiseksi kyselylomakkeisiin tehtiin vähäisiä muutoksia viitevuodeksi 1997. Vuotuinen suuryrityksiin kohdistuva tiedonkeruu on säilytetty ennallaan. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Uuden tiedonkeruujärjestelmän odotetaan kattavan lähes kaikki YRT-asetuksen vaatimukset, ja ainoa ratkaistavana oleva ongelma on viive tietojen toimittamisessa. On epätodennäköistä, että viitevuoden 1999 tiedot pystytään toimittamaan 18 kuukauden määräajassa. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat Muutoksia ei ole suunnitteilla. Alankomaat YRT-asetuksen täytäntöönpanoa edeltävä ja viitevuoteen 1994 ulottuva tiedonkeruujärjestelmä Teollisuuden tuotteita ja teollisuustuotantoa koskevaa päätietojenkeruuta muutettiin viitevuotta 1994 varten, kun tuotetilastoja (jotka nyt kerätään PRODCOMin alaisuudessa) alettiin kerätä erikseen ja käyttöön otettiin uusi kyselylomake. Raportointiyksikkönä oli yritys, ja keruu kattoi kaikki NACE Rev. 1:n pääluokkien D-F toimialat. Useimpien toimialojen - joskaan ei kaikkien - osalta katettiin yritykset, joissa oli vähintään yksi palkattu työntekijä. Muutoin kynnysarvot vaihtelivat yhden ja kahdenkymmenen työntekijän välillä (palkattu henkilöstö). Silloin kun tiedot kerättiin myös NACE Rev. 1:n pääluokkiin D-E kuuluvista alle 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) yrityksistä tai rakennusalalla toimivista alle 50 työntekijän (palkattu henkilöstö) yrityksistä, käytettiin otantaa. Tiedonkeruu toteutettiin vuosittain. Investointitietojen keruu kattoi NACE Rev. 1:n pääluokkien C-F kaikki yritykset, joiden palveluksessa oli vähintään 10 työntekijää (palkattu henkilöstö). Tiedot kerättiin vuosittain. Otantaa käytettiin vain alle 50 työntekijän (palkattu henkilöstö) rakennusyritysten osalta. Tutkimusta ja kehittämistä sekä ympäristönsuojelumenoja koskevat tiedot kerättiin erikseen. Palvelualan tuotantotilastot kattoivat vuosittain kaksinumerotasot 50, 51 (paitsi kolminumerotason 51.1), 52 (paitsi nelinumerotason 52.31), 55, 60, 61, 62, 63, 64, 71, 72 ja 74 (paitsi nelinumerotason 74.11 ja kolminumerotason 74.6). Keruu kattoi kaikki yrityskokoluokat lukuun ottamatta NACE Rev. 1:n nelinumerotasolle 74.15 (hallintayhtiöt) kuuluvia alle viiden työntekijän (palkattu henkilöstö) yrityksiä. Tiedonkeruut toteutettiin kaikissa tapauksissa vuosittain, ja tilastoyksikkönä oli yritys. Alle 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) yritysten osalta käytettiin otantaa paitsi NACE Rev. 1:n nelinumerotasolla 74.15, jolla tiedot kerättiin kaikista niistä yrityksistä, joiden palveluksessa oli vähintään viisi työntekijää. Näiden toimialakohtaisten tiedonkeruiden lisäksi Alankomaiden tilastolaitos (CBS) tuotti kaikilta toimialoilta työllisyyttä koskevat tilastot sekä yritysdemografiatiedot, jotka saatiin yritysrekisteristä. Siirtymäkautta koskevat muutokset ja suunnitelmat: viitevuodet 1995-1998 Teollisuuden kyselylomakkeita laajennetaan kattamaan NACE Rev. 1:n pääluokka C. Pääluokassa E alle 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) yritykset katetaan koetiedonkeruulla, joka toteutetaan viitevuodelta 1998. On huomattava, että NACE Rev. 1:n pääluokassa E näiden pienempien yksiköiden osalta käytetään kokonaistutkimusta eikä otantaa, kuten muilla toimialoilla. Lisäksi pääluokissa C-F alle 20 työntekijän (palkattu henkilöstö) yritysten investointitiedot kerätään käyttämällä otantaa. Palvelujen osalta on toteutettu useita toimenpiteitä. NACE Rev. 1:n nelinumerotason 52.31 osalta käynnistettiin uusi tiedonkeruu, joka kattaa viitevuodet 1995-1996. Kolminumerotaso 51.1 otettiin mukaan vuotuiseen tiedonkeruuseen viitevuonna 1997. Alueellisten tietojen tuottaminen alkoi viitevuonna 1995. Työvoimaa koskevien tilastojen ja yritysdemografisten tietojen estimointiin käytetyn rekisterin käyttöä on laajennettu useimmat YRT-asetuksen vaatimukset täyttävän kokonaiskuvan tuottamiseksi. Ongelmat viitevuoden 1998 jälkeen Oppisopimuskoulutuksessa olevista sekä perustetuista ja lopetetuista yrityksistä ei ehkä ole saatavissa tietoja viitevuoteen 1999 mennessä. Tietojen yksityiskohtaisuus on ongelma erityisesti kahden viimeksi mainitun osalta. NACE Rev. 1:n kaksinumerotasoilla 51 ja 52 ei vielä kateta rahoitusleasingia. Riittävän yksityiskohtaiset ja luotettavat ennakkotulokset ovat saatavissa vasta 12 kuukauden kuluttua. Omistajatyypin mukaan jaotellut tulokset eivät tule olemaan saatavissa viitevuoteen 1999 mennessä. Viitevuotta 1999 ja sen jälkeistä ajanjaksoa koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat NACE Rev. 1:n pääluokan E pieniin yrityksiin kohdistuva tiedonkeruu, jota kokeiltiin vuonna 1998, aiotaan toteuttaa säännöllisesti viitevuodesta 1999 alkaen. Kyselylomaketta laajennetaan NACE Rev. 1:n kaksinumerotason 50 osalta lisämuuttujilla viitevuonna 1999. NACE Rev. 1:n kaksinumerotason 70 osalta voidaan mahdollisesti käyttää tietolähteenä verotustietojen (yritysverotus) ja vuotuisten tilinpäätöstietojen yhdistelmää. Perusjoukko pohjautuu yritysrekisteriin, jonka käyttökelpoisuus on edellyttänyt huomattavaa puhdistamista. Työ on edennyt hyvin NACE Rev. 1:n kolminumerotasolla 70.3, ja osa NACE Rev. 1:n kolminumerotasosta 70.2 on jo katettu. Koko kyseisen kaksinumerotason kattavien tietojen odotetaan olevan saatavissa viitevuoteen 1999 mennessä. Viitevuoden 1999 ennakkotulokset tulevat olemaan saatavilla. Joidenkin toimialojen osalta ne perustuvat etuajassa palautetuista kyselylomakkeista saatuihin tietoihin, ja joidenkin toimialojen, erityisesti palvelual