Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: 'Teleyleispalvelu täysin vapautetun ympäristön näkökulmasta - tietoyhteiskunnan olennainen tekijä'" CdR 371/96 fin



Virallinen lehti nro C 116 , 14/04/1997 s. 0033



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: `Teleyleispalvelu täysin vapautetun ympäristön näkökulmasta tietoyhteiskunnan olennainen tekijä`" (97/C 116/04) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon asiakirjan "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Teleyleispalvelu täysin vapautetun ympäristön näkökulmasta" KOM(96) 73 lopull., ottaa huomioon komission 13. marraskuuta 1996 tekemän päätöksen pyytää Euroopan yhteisön 198 c artiklan ensimmäisen alakohdan mukaisesti alueiden komitean lausunto aiheesta, ottaa huomioon 8. maaliskuuta 1996 tekemänsä päätöksen antaa lausunnon valmistelu alavaliokunta 3:n "Teletoiminta" tehtäväksi, ottaa huomioon alavaliokunta 3:n 11. joulukuuta 1996 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 371/96 rev. (esittelijä: Frank Nash), hyväksyi tammikuun 15. ja 16. päivänä 1997 pitämässään 16. täysistunnossa (tammikuun 15. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Tiedonannossa käsitellään EU:n suunnitelmaa avata televiestintämarkkinat täysin kilpailulle 1. tammikuuta 1998 alkaen. EU:n toimielimet myöntävät, että vapauttamisen tulisi tapahtua samalla kun yleispalvelun toimittaminen varmistetaan lainsäädäntötoimin. 1.2. Euroopan komission tietoyhteiskuntaa hahmottelevissa suuntalinjoissa on otettu huomioon tarve välttää sellaisen "kahtiajakautuneen" yhteiskunnan syntyminen, jossa on yhtäältä niitä jotka voivat ja osaavat käyttää uusia mahdollisuuksia, sekä niitä, jotka eivät pysty täysin hyödyntämään heille tarjottuja etuja. 1.3. Komission vuonna 1992 tekemän, televiestintäalan täyttä vapauttamista koskevan tilannekatsauksen seurauksena vuosina 1993 ja 1994 solmittujen poliittisten sopimusten valossa sekä neuvosto, Euroopan parlamentti, talous- ja sosiaalikomitea että alueiden komitea () ovat painottaneet, että vapauttamisen yhteydessä on myös luotava sääntelyjärjestelmä, jolla turvataan yleispalvelun toimittaminen. 1.4. Edellä mainitut kannat huomioon ottaen tiedonannolla on kolme tavoitetta: kuvata nykyinen teleyleispalvelun käsite sekä sääntelyjärjestelmän että jäsenvaltioiden nykyisen tasoisen yleispalvelun tarjoamisen osalta; käsitellä käytännön kysymyksiä sekä tehdä ratkaisu- ja toimintaehdotuksia yleispalvelun tulevaa kehitystä varten; asettaa teleyleispalvelu tietoyhteiskunnan laajempaan yhteyteen. 2. Teleyleispalvelun käsitteen tarve Euroopan tasolla; miksi Euroopan yhteisössä asetetaan teleyleispalvelun velvoite 2.1. Tiedonannossa huomautetaan aiheesta seuraavaa: Aiemmin telealan yleispalveluja ei ole yhdenmukaistettu Euroopan tasolla. Ensisijaiset tavoitteet asetettiin kansallisella tasolla, mistä oli monenlaisia seurauksia. Kehityksen eri tasojen huomiotta jättäminen heikentäisi perustamissopimukseen kirjattua tavoitetta vahvistaa taloudellista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta. Tietyt vähimmäispalvelut ovat tärkeitä sisämarkkinoiden kehitykselle. Maastrichtin sopimuksessa yhteisö velvoitetaan ylläpitämään korkeatasoista kuluttajansuojaa, ja siinä uskotaan vapauttamisprosessin synnyttämän kilpailun olevan tärkeä tekijä kuluttajien valinnan mahdollisuuksien ja palvelujen laadun parantamisessa. 2.2. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti yleispalvelun käsitteeseen, erityisesti tavoitteeseen tarjota vähimmäispalvelut kaikille käyttäjille, mutta vaatii, että kuluttajansuojaa pidetään vapautetuilla markkinoilla ensisijaisena. 2.3. Alueiden komitea on tyytyväinen komission päätökseen luoda televiestintäpalvelujen toimittajille velvoite varmistaa tietty palvelutaso kaikille käyttäjille. 3. Ehdotukset 3.1. Ehdotukset perustuvat puhelintoimintadirektiiviin (95/62/EY) () ja kattavat äänipuhelinpalvelun myös faksin ja modeemin käytön mahdollistavan kiinteän yhteyden avulla, sekä operaattorineuvonnan, hätä- ja luettelopalvelut, tilaajatiedot niihin mukaan luettuna sekä maksulliset yleisöpuhelimet. 3.2. Käyttäjille annetaan mahdollisuus käyttää määriteltyjen puhelinpalvelujen lisäksi kaikkia nykyisin televiestintäverkoin toimitettavissa olevia palveluja. 3.3. Alueiden komitea kannattaa edellä mainittuja velvoitteita ja sen varmistamista, että käyttäjien saatavilla on julkista tietoa palvelujen kustannuksista ja hinnoista, palvelutason laadusta sekä laatutavoitteiden täyttymisestä. 3.4. Komitea hyväksyy myös tiedonannon näkemyksen siitä, että käyttäjille tulee tarjota tehokasta, luotettavaa ja kohtuuhintaista palvelua, jonka taso on määritelty ja jota myös valvotaan; tämä koskee erityisesti, puhelinlinjan avaamiseen kuluvaa aikaa, siirron ja puhelujen vastaanottamisen laatua sekä vian korjaamiseen kuluvaa aikaa. 3.5. Koska televiestintäteollisuus kehittyy nopeasti, alueiden komitean mielestä yleispalvelu tulisi mahdollisimman nopeasti määritellä entistä laajemmin. AK ymmärtää, että yleispalvelun käyttöönotto on tasapainotettava sijoitusten houkuttelemiseen vapautetuille markkinoille, mutta komitean mielestä yleispalvelun käsitteen määrittely mahdollisimman laajasti vähentää alueellisten erojen syntymistä. 3.6. On olemassa suuri vaara, että kiirehtiessään vapautetuille markkinoille yksityiset palveluntoimittajat keskittävät kehittyneiden televiestintäpalvelujen toimittamisen väestö- ja varallisuuskeskittymiin, kun taas köyhät ja harvaanasutut alueet saavat tyytyä vähimmäispalveluihin. 3.7. Vaikka nykyistä enemmän palveluja voidaan myöhemmin toimittaa yleispalveluina, köyhien alueiden voi silloin olla liian myöhäistä kuroa kehitys kiinni ja löytää oma paikkansa markkinoilla. Epäonnistuminen ennakoitua laajemman toiminnan saavuttamisessa saattaa hyvinkin kasvattaa unionin alueiden välisiä, jo nykyään huolestuttavan suuria taloudellisia eroja. 3.8. Edellä mainitun perusteella alueiden komitea vaatii komissiota laajentamaan yleispalveluvelvoitetta kattamaan kiinteät yhteydet sekä digitaalisen monipalveluverkon (ISDN), milloin se on asianmukaista. Yleispalvelukäsitteen ei tulisi sitä paitsi missään tapauksessa sulkea pois mahdollisuutta tarjota maaseudulla toimivalle palvelun toimittajalle tukea vähimmäistasoa laajempien yleispalveluiden takaamiseksi. 4. Kohtuuhintaisuus: kuluttajalle aiheutuvat kustannukset 4.1. Kohtuuhintaisuudesta komissio huomauttaa, että vaikka palveluntoimittajien kustannukset ovat laskeneet suuresti, kustannussäästöt eivät ole heijastuneet edelleen halvempina kuluttajahintoina. 4.2. Esimerkiksi Tanskassa liittymän asennus maksaa 212 ecua ja Luxemburgissa 65 ecua. Kahden kuukauden liittymävuokra on Tanskassa 27 ecua ja Luxemburgissa vain 11 ecua. Melkein kaikkien unionin jäsenvaltioiden välillä on vastaavia eroja. 4.3. Tiedonannossa ilmaistaan huoli näistä ja vastaavista eroista varoittamalla, että "on erittäin tärkeää varmistaa, ettei myöhemmin kehittyvästä ja välttämättömästä tasapainottamisesta ole haittaa käyttäjille eikä varsinkaan yksityisasiakkaille". 4.4. Alueiden komitea on huolissaan samasta asiasta ja kehottaa komissiota vähintäänkin määräämään selkeät velvoitteet kohtuuhintaan toimitettavista palveluista. 4.5. Alueiden komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että herkkien käyttäjäryhmien sekä yksityisasiakkaiden kohdalla kansallisten sääntelyviranomaisten tulisi tarpeen vaatiessa vahvistaa erityisiä tariffipaketteja, hintakattoja ja muita järjestelmiä, joilla voidaan lieventää liittymämaksujen, kuukausimaksujen ja tariffien tasapainottamisesta aiheutuvia vaikutuksia. Kuten tiedonannossa todetaan, tämä on erityisen tärkeää yhteisön muita heikommassa asemassa olevien ja harvaanasuttujen yhteisön alueiden kannalta. 4.6. Lisäksi alueiden komitea pyytää komissiota tarvittaessa ryhtymään toimenpiteisiin ennen tarkasteluraportin julkaisemista 1. tammikuuta 1998, mikäli palvelujen hinnoissa on suuria eroja. Tämä on tarpeen perusteettomien maksunkorotusten ehkäisemiseksi 1. tammikuuta 1998 asti. 4.7. Alueiden komitean lausunnossa todetaan olevan erittäin tärkeää, että osana yleispalvelua operaattorit tulisi velvoittaa toimittamaan kaikille käyttäjille eritellyt laskut ja joustavat maksuehdot, esim. mahdollisuus maksaa liittymän avauskustannukset useassa erässä. 5. Yhtenäiset kansalliset hinnat 5.1. Tiedonannossa todetaan aivan oikein, että kansallisten sääntelyviranomaisten perusvelvollisuus on varmistaa, että kaikilla käyttäjäryhmillä on varaa käyttää yleispalveluja sekä että "vapautetussa ympäristössä yhdenmukaisen hinnoittelun on taattava kohtuuhintaisuus ja parannettava sitä". 5.2. Uhkana on, että kilpailun päästessä käyntiin erityisesti kaupungeissa uudet kilpailijat keskittyvät siellä oleviin asiakkaisiin ja tarjoavat alempia hintoja kuin markkinoilla jo toimiva teletoiminnan harjoittaja. 5.3. Alueiden komitea on tällaisesta mahdollisuudesta hyvin huolestunut, koska markkinoilla jo toimivan toiminnanharjoittajan olisi ehkä turvauduttava kaksijakoiseen järjestelmään: ts. alhaiset hinnat kaupungeissa ja korkeat hinnat maaseudulla ja harvaanasutuilla alueilla. 5.4. Käsitellessään ongelmaa komissio toteaa, että "yleispalvelun laajuutta ja kohtuuhintaisuutta sekä telepalveluja yleensä koskevat kysymykset ovat ratkaisevan tärkeitä yhteisön muita heikommassa asemassa oleville alueille". Lisäksi komissio toteaa jatkavansa työtään huolehtiakseen siitä, että vapauttaminen ja uusi teknologia pikemminkin vähentävät kuin laajentavat alueellisia eroja Euroopan yhteisössä. 5.5. Omalta osaltaan komissio myöntää olevan vaikeata arvioida, kuinka paljon vapauttaminen vaikuttaa unionin epäsuotuisilla alueilla ja toteaa, että komission on tiedostettava vaara, että syntyvässä tietoyhteiskunnassa tarvittavien palvelujen eriaikainen käyttöönotto yhteisön alueilla voi osaltaan kasvattaa sosiaalisia ja taloudellisia eroja. 5.6. Komission tavoin myös alueiden komitea on asiasta huolissaan, mutta AK:n mielestä ongelmaa on lähestyttävä päättäväisemmin, jotta ehkäistään tilanne, jossa palvelut saadaan epäsuotuisille alueille eri aikaan kuin muualle. 5.7. Rakennerahastot ja muut aloitteet ovat käyttökelpoinen tapa parantaa televiestintäpalveluja Irlannissa, Kreikassa, Portugalissa, Espanjassa ja Etelä-Italiassa, ja AK:n mielestä kyseisten välineiden jatkuva käyttö parantamisprosessissa on suotavaa. 5.8. Alueiden komitean mielestä vastaavia ohjelmia saatetaan tarvita myös muilla unionin alueilla. 5.9. Siksi AK pyytää komissiota laatimaan mahdollisimman pian selvityksen, jonka tavoitteena on löytää muita yhteisön alueita, jotka ovat jääneet jälkeen televiestintäperusrakenteiden kehittämisessä, sekä tarvittaessa antamaan näille alueille rahoitusta kyseisten palvelujen parantamiseksi. 5.10. Lisäksi alueiden komitean mielestä yksityisten sijoittajien on tehtävä oma osuutensa vapauttamisprosessissa; tarvittaessa on lainsäädännön keinoin varmistettava, että sijoituksia suunnataan asianmukaisesti ja oikeudenmukaisesti unionin harvaanasutuille ja epäsuotuisille alueille. 6. Vammaiset ja erityistarpeita omaavat käyttäjät 6.1. Vammaiset ja erityistarpeita omaavat henkilöt muodostavat yhteiskunnassamme oman erityisryhmänsä, ja heidän tarpeistaan ja toiveistaan tulee pitää huolta. 6.2. Siksi alueiden komitea on tyytyväinen komission toteamukseen, että kyseisten käyttäjäryhmien tulisi saada kohtuuhinnoin samantasoista palvelua kuin muiden käyttäjäryhmien. 6.3. Alueiden komitean mielestä kyseisten palvelujen toimittaminen edistyisi entistä nopeammin, mikäli taataan tietyt peruspalvelut. Esimerkkeinä mainittakoon tekstipuhelimet kuuroille sekä kotona että julkisilla paikoilla, tai ilmainen vuokraliittymä ja alennetut hinnat ikäihmisille, työttömille ja eläkeläisille. Vapaaehtoisten hyväntekeväisyysryhmien kuten "samarialaisten", raiskauksen uhriksi joutuneiden kriisikeskuksien, jne. tulisi voida tarjota maksuttomia puhelinpalveluja. Suunnitelma palveluja vähän käyttäville 6.4. Alueiden komitea myöntää, että joillekin ihmisille, erityisesti vanhuksille sekä vammaisille ja erityistarpeita omaaville käyttäjille puhelin on olennaisen tärkeä väline, vaikka he eivät sitä usein käyttäisikään. Tämän vuoksi komitea vaatii komissiota edistämään joissakin jäsenvaltioissa jo toimivan, palveluja vähän käyttäville suunnatun järjestelmän ulottamista kaikkiin jäsenvaltioihin. 7. Palvelun laatustandardit 7.1. Alueiden komitea on samaa mieltä äänipuhelindirektiivissä säädetyistä standardeista sekä siitä, että on julkaistava säännöllisesti tietoja siitä, miten teletoiminnan harjoittajat ovat noudattaneet palvelun laatustandardeja. 7.2. Komitea hyväksyy täysin komission näkemyksen, että jatkuvasti palvelutavoitteista jälkeen jääville teletoiminnan harjoittajille tulee määrätä rangaistuksia, mahdollinen lupien peruuttaminen mukaanlukien. 7.3. Lisäksi alueiden komitea on samaa mieltä siitä, että Euroopan yhteisön tasolla tulisi sopia vähimmäispalvelutavoitteista, joihin verrattuna voitaisiin asettaa kansalliset tavoitteet. 8. Käyttäjän osuus palvelutason, hintojen ja kohtuuhintaisuuden valvonnassa 8.1. Alueiden komitean mielestä alue- ja paikallisviranomaisilla on kuluttajajärjestöjen ohella yleisesti ottaen tärkeä osuus palvelutason, hintojen ja kohtuuhintaisuuden valvontaprosessissa. Koska kyseiset viranomaiset ovat lähimpänä ihmisiä, niillä on ainutlaatuinen asema havainnoida niin paikallisesti kuin päivittäin palveluja tarkkailemalla, mitä tapahtuu. 8.2. Siksi alueiden komitea pyytää komissiota sisällyttämään alue- ja paikallisviranomaiset teletoiminnan harjoittajien valvontajärjestelmään televiestinnän uudessa, vapautetussa ympäristössä. 8.3. Alueiden komitea kannattaa ehdotusta valvontakomitean asettamisesta Euroopan tasolla edustamaan kuluttajia sekä vaatii, että komiteassa on alue- ja paikallisviranomaisten edustajia. 9. Yleispalvelun ja kehittyneiden palvelujen kehittyminen 9.1. Myös alueiden komitean mielestä yleispalvelun katsotaan olevan maailmanlaajuisen tietoyhteiskunnan olennainen osa, ja komitea yhtyy G7-ryhmän ministerien julistukseen, jossa "palvelujen yleisen tarjonnan ja saatavuuden varmistaminen yksilöidään yhdeksi kahdeksasta perusperiaatteesta, joihin heidän yhteinen näkemyksensä tietoyhteiskunnan toteuttamisesta perustuu". 9.2. Määritellessään teleyleispalvelun kehittämistä tietoyhteiskunnassa komissio tekee tässä vaiheessa mieluummin kysymyksiä kuin antaa vastauksia. Kysymykset kuuluvat mm. seuraavasti: 9.3. Pitäisikö teleyleispalvelun olla jatkossakin vain alan yritysten rahoittamaa vai pitäisikö pohtia muita rahoitustapoja (esimerkiksi entistä suurempaa suoraa valtiontukea tai julkisten ja yksityisten tahojen yhteistyösuhteiden kehittämistä)? 9.4. Pitäisikö yhteisötasolla toteutettavan kehyksen ainoastaan vastata siihen riskiin, että markkinavoimat eivät yksinään riittävästi takaa kohtuuhintaista palvelua jokaiselle kansalaiselle, vai pitäisikö sen pikemminkin ohjata ja edistää markkinoiden ja teknologian kehittämistä? 9.5. Vastaus edellä mainittuihin erittäin tärkeisiin kysymyksiin on niin alueiden komitean kuin komissionkin mielestä, että kysynnän ja teknisen kehityksen on oltava määrääviä tekijöitä yleispalvelun tulevassa kehityksessä. Komitea toteaa kuitenkin, että epäsuotuisten alueiden etujen suojelemiseksi yhteisön, valtion ja aluerahoitusta tulisi ja pitää käyttää tarpeen vaatiessa. Edellä käsiteltyyn aiheeseen viitaten komitea toteaa, että epäsuotuisten alueiden teknisen kehityksen eriaikaisuudella voisi olla vahingollisia vaikutuksia, joista alueiden olisi vaikea toipua. 9.6. Alueiden komitea tukee komission kehystä, jossa vaaditaan jäsenvaltioita asettamaan tavoitteet tiettyjen edistyneiden puhelinpalvelujen (jotka eivät tällä hetkellä kuulu yleispalvelujen piiriin) yhteisön laajuiselle käyttöönotolle. 10. Tietoyhteiskunnan edistäminen 10.1. Alueiden komitea kannattaa komission päätöstä edistää tietoyhteiskuntaa. AK on erityisen tyytyväinen yleisen ja ammattikoulutuksen painottamiseen tietoyhteiskunnassa ja erityisesti tiedon aikakauteen sopivien taitojen opettamiseen työllistämisen ja yleisen kilpailukyvyn edistämiseksi. 10.2. Koulutusalalla alueiden komitea vaatii komissiota huolehtimaan siitä, että ajankohtaisia ja kehittyneitä televiestintäpalveluja käyttävät saavat hinnoista alennuksia. 10.3. Hinnanalennusten rahoittaminen nähdään pääasiassa valtion velvollisuutena ja osana yleistä koulutuspakettia. Siksi alueiden komitean mielestä koulutuksen kannalta tärkeiden asioiden kehittämisen tulisi olla paikallisen, alueellisen ja valtion organisaation tehtävä, ja näiden organisaatioiden tulisi rahoittaa kehitys. 10.4. Tästä huolimatta alueiden komitea hyväksyy tiedonannossa "Kohti tietoyhteiskuntaa" () mainitut toiminnan painopistealueet ja kannattaa ajatusta, että yhteisön osuus tulisi keskittää hankkeiden edistämiseen siten, että se tarjoaa tietoa tietoyhteiskuntaan liittyvistä hankkeista. 10.5. Alueiden komitea hyväksyy lisäksi taloudellisen tuen tietyille yhteisön hankkeille, jotka liittyvät esimerkiksi asianmukaiseen perusrakenteeseen sekä tietoisuuden, taitojen ja palvelujen edistämiseen, tai edistävät tarpeellista tutkimus- ja kehitystoimintaa, joka johtaa tietoyhteiskunnan kehittymisen kannalta tärkeisiin uusiin käsitteisiin. 11. Tietoyhteiskunnan palvelujen yleinen saatavuus 11.1. Alueiden komitea on hyvin tyytyväinen komission sitoumukseen tukea tietoyhteiskunnan palvelujen yleisen saatavuuden laajentamista. Erityisesti komitea kannattaa koulujen, yliopistojen, sairaaloiden, virastojen, kirjastojen ja muiden julkisten pisteiden yhdistämistä tietoyhteiskuntaan. 11.2. Tässä suhteessa alueiden komitea on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että palvelujen yleinen ja "yhteisöllinen" saatavuus ovat erittäin tärkeitä epäsuotuisilla alueilla, mikäli tietoyhteiskunnan kehittäminen jätetään pelkästään markkinavoimien tehtäväksi. Siksi komitea tässä yhteydessä kannattaa komission kantaa, jonka mukaan tulee valvoa tarkasti, että tietoyhteiskunta on julkisten sekä voittoa tavoittelemattomien ja vapaaehtoisten alojen saatavilla. 11.3. Alueiden komitea antaa täyden tukensa komission päättäväiselle pyrkimykselle valvoa jatkuvasti tietoyhteiskunnan julkista saatavuutta erityisesti yhteisön epäsuotuisilla alueilla. 12. Tulevaisuuden aiheita 12.1. Alueiden komitea yhtyy komission näkemyksiin tulevaisuudessa tärkeistä aiheista ja on erityisesti samaa mieltä siitä, että palvelujen julkisen saatavuuden tulee ulottua fyysisten yhteyksien edistämistä laajemmalle ja sisältää riittävästi koulutusta, tukea ja laiteinvestointeja. 12.2. Alueiden komitean mielestä alhaiset tariffit ovat erittäin tärkeitä online-tietojen ja -palveluiden käytön leviämiselle. Komitea uskoo myös, että tarvitaan mahdollisesti lainsäädäntöä varmistamaan, että alhaisia tariffeja noudatetaan. 13. Päätelmät 13.1. Alueiden komitea on tyytyväinen komission tiedonantoon ja hyväksyy sen. Komitea arvostaa erityisesti sitä, että komissio on painottanut unionin alueiden osuutta televiestintävallankumouksen yhteydessä varmistamalla erityisesti, että tällä hetkellä muita huonommassa tilanteessa olevat alueet eivät jää jälkeen uudesta kehityksestä. 13.2. Alueiden komitea haluaa esittää lausunnostaan seuraavan yhteenvedon: 13.2.1. Alueiden komitea vaatii, että yleispalvelun yhteydessä kuluttajansuojaa pidetään kaikkein tärkeimpänä asiana. 13.2.2. Ensimmäisenä askeleena epäsuotuisten alueiden auttamiseksi alueiden komitea vaatii, että kiinteiden yhteyksien ja ISDN-verkon tulisi olla osa yleispalveluvelvoitetta, milloin se on asianmukaista. 13.2.3. Alueiden komitea uskoo, että komission tulisi asettaa selkeät velvoitteet, jotta palvelut ovat kohtuuhintaisia. 13.2.4. Komitea hyväksyy herkkiä ryhmiä ja yleisesti yksityisasiakkaita koskevan komission kehotuksen, jonka mukaan kansallisten sääntelyviranomaisten tulisi tarpeen tullen hyväksyä erityishintapaketteja, hintakattoja ja muita järjestelmiä, joilla lievennetään liittymämaksujen, kuukausimaksujen ja tariffien uudelleentasapainottamisprosessin vaikutuksia. 13.2.5. Alueiden komitea kehottaa komissiota tarpeen vaatiessa puuttumaan tapauksiin, joissa ennen valvontaraportin julkaisemista 1. tammikuuta 1998 palvelujen kohtuuhintaisuus vaihtelee suuresti. 13.2.6. Vaikka alueiden komitea tunnustaa rakennerahastojen suuren merkityksen televiestintäverkkojen parantamisessa joissakin valtioissa, se kehottaa komissiota laatimaan raportin siitä, onko yhteisössä muita alueita, joilla televiestintäperusrakenne on huonompi kuin muilla, sekä tarpeen vaatiessa antamaan rahoitusta kyseisille alueille palvelujen parantamiseksi. 13.2.7. Alueiden komitea uskoo myös, että komission velvollisuus on varmistaa tarpeen vaatiessa, että sijoitukset ohjautuvat kohtuullisessa määrin harvaanasutuille ja epäsuotuisille unionin alueille. 13.2.8. Komitean mielestä muiden järjestelyiden lisäksi vammaisille ja erityistarpeita omaaville tulee järjestää erityispalveluja, esim. tekstipuhelimia kuuroille, ja omia järjestelmiä palveluja vähän käyttäville. 13.2.9. Komitean mielestä kuluttajajärjestöjen lisäksi myös alue- ja paikallisviranomaisten tulisi osallistua valvontaryhmien toimintaan. 13.3. Alueiden komitea on tyytyväinen yhteisössä käytävään keskusteluun tietoyhteiskunnasta ja näkee yleispalvelun käyttöönoton ensimmäisenä ja erittäin tärkeänä askeleena oikeudenmukaisuuden ja sopusoinnun saavuttamiseen unionissa. Komitea haluaa osallistua tietoyhteiskunnan kehittämisestä käytävään keskusteluun. Bryssel, 15. tammikuuta 1997. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA () Toimintasuunnitelma KOM(94) 347 lopull; EYVL N:o C 210, 14.8.1995, s. 109 () EYVL N:o L 321, 30.12.1995, s. 6; EYVL N:o L 108, 1.5.1996, s. 62 () KOM(95) 244 lopull.