I.Johdanto

Tässä kertomuksessa käsitellään maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamista jäsenvaltioissa, ja kertomuksen tavoitteena on varmistaa maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä ja neuvoston direktiivin 96/26/EY kumoamisesta 21 päivänä lokakuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1071/2009 (jäljempänä ’asetus (EY) N:o 1071/2009’) soveltamisen tiiviimpi valvota. Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin EU:hun sijoittautuneisiin yrityksiin, jotka harjoittavat tai joiden tarkoituksena on ryhtyä harjoittamaan maantieliikenteen harjoittajan ammattia. Maantieliikenteen harjoittajan ammatilla tarkoitetaan sekä maanteiden tavaraliikenteen harjoittajan ammattia että maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattia. Tietyt yritysluokat, kuten sellaiset, jotka käyttävät moottoriajoneuvoja, joiden kokonaismassa on alle 3,5 tonnia, eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan. Asetuksessa (EY) N:o 1071/2009 määritellään maanteiden tavaraliikenteen harjoittajan ammattiin ja maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyä koskevat yhteiset säännöt.

Asetuksen 3 artiklan mukaan yrityksellä, joka harjoittaa maantieliikenteen harjoittajan ammattia, on oltava tosiasiallinen ja pysyvä toimipaikka jossain jäsenvaltiossa, hyvä maine, asianmukainen vakavaraisuus ja vaadittava ammatillinen pätevyys. Lisäksi asetuksen 4 artiklassa maantiekuljetusyritykset velvoitetaan nimeämään liikenteestä vastaava henkilö, jolla oleva ammatillisesta pätevyydestä annettu todistus vahvistaa, että henkilöllä on tarvittavat taidot ja tiedot, jotta hän voi johtaa yrityksen kuljetustoimintoja kaikkien oikeudellisten ja toimialan vaatimusten mukaisesti sekä tosiasiallisesti ja yhtäjaksoisesti. Jäsenvaltioilla on velvollisuus tarkistaa, että kuljetusyritykset täyttävät asetuksessa (EY) N:o 1071/2009 säädetyt edellytykset. Lisäksi hyvin järjestetty jäsenvaltioiden välinen hallinnollinen yhteistyö on avainasemassa parannettaessa Euroopan unionissa toimivien yritysten valvonnan tehokkuutta.

Asetuksen (EY) N:o 1071/2009 26 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan jäsenvaltioiden ja komission kertomuksille seuraavat määräajat:

Jäsenvaltioiden on asetuksen soveltamisen alkamispäivästä lähtien laadittava joka toinen vuosi kertomus toimivaltaisten viranomaisten toiminnasta ja toimitettava se komissiolle asetuksen 26 artiklan mukaisesti.

Komission olisi laadittava jäsenvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta joka toinen vuosi kertomus, joka toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Jäsenvaltioiden toimittamat kansalliset kertomukset ovat olennainen panos komission kertomukseen. Asetuksen 26 artiklassa määritellään, mitä seuraavia tietoja kansallisiin kertomuksiin on sisällytettävä:

”a) katsaus toimialasta hyvän maineen, vakavaraisuuden ja ammatillisen pätevyyden kannalta;

b) annettujen lupien määrä tyypeittäin ja vuosittain, määräajaksi tai kokonaan peruutettujen lupien määrä, ammattiin soveltumattomaksi julistamisten määrä sekä näiden päätösten perustelut;

c) kunakin vuonna myönnettyjen ammatillista pätevyyttä osoittavien todistusten määrä;

d) keskeiset tilastot kansallisista sähköisistä rekistereistä ja siitä, miten toimivaltaiset viranomaiset ovat niitä käyttäneet; ja

e) katsaus tiedonvaihdosta toisten jäsenvaltioiden kanssa 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja erityisesti toisille jäsenvaltioille vuosittain ilmoitettujen rikkomisten ja saatujen vastausten määrä sekä 18 artiklan 3 kohdan mukaisesti vuosittain esitettyjen pyyntöjen ja saatujen vastausten määrä.”

Tässä kertomuksessa käsitellään kansallisten tietojen laatua ja tietojen toimittamisen oikea-aikaisuutta (II jakso) sekä analysoidaan jäsenvaltioiden toimittamia kertomuksia (III jakso). Kertomuksen IV jaksossa esitetään johtopäätökset.

II.Tietojen toimittaminen

Tämä on toinen asetuksen (EY) N:o 1071/2009 mukainen kertomus, ja se kattaa 1. tammikuuta 2013 ja 31. joulukuuta 2014 välisen ajanjakson. Ensimmäinen kertomus kattoi 4. joulukuuta 2011 (päivä, jona asetusta alettiin soveltaa) ja 31. joulukuuta 2012 välisen ajanjakson. Viimeisin raportointikausi on sovitettu ajallisesti yhteen tieliikenteen sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen kanssa, kuten asetuksen (EU) N:o 1071/2009 26 artiklan 2 kohdassa edellytetään. Synkronoinnin ansiosta jäsenvaltiot ja sidosryhmät saavat yhdenmukaisen yleiskuvan alan sisämarkkinoiden toiminnasta ja sosiaalilainsäädännöstä samalta raportointikaudelta.

Kyseisen asetuksen 26 artiklan sisältämästä, kertomuksen laatimista koskevasta velvollisuudesta huolimatta kuusi jäsenvaltiota – Itävalta, Belgia, Kypros, Unkari, Alankomaat ja Portugali – eivät olleet toimittaneet kansallisia kertomuksiaan tämän kertomuksen laatimisajankohtaan mennessä. Eräät jäsenvaltiot toimittivat tiedot huomattavasti myöhemmin kuin 30. syyskuuta 2015, joka oli asetettu määräajaksi. Tämä vaikutti merkittävästi tämän komission kertomuksen valmistelun aikatauluun. Useissa kertomuksissa ei annettu tiettyjä tarpeellisia tietoja, mikä teki kattavan analyysin suorittamisesta ongelmallista. Joissakin tapauksissa toimitetut tiedot koskivat eri ajanjaksoa kuin mitä oli pyydetty.

Johdonmukaisuuden vuoksi ja jotta toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi helpompi täyttää kertomuksen laatimista koskeva velvollisuutensa, komission yksiköt ehdottivat jäsenvaltioille vuonna 2015 vakiolomaketta, jota nämä voisivat käyttää toisesta raportointikaudesta alkaen. Useimmat jäsenvaltiot, jotka toimittivat kansallisen kertomuksen, käyttivät vakiolomaketta.

Koska jäsenvaltiot, jotka toimittivat kertomuksen nykyisellä raportointikaudella, eivät ole samoja kuin ne jäsenvaltiot, jotka toimittivat kertomuksen ensimmäisellä raportointikaudella, ja koska raportointikaudet olivat eripituiset, vertailua näiden kahden raportointikauden välillä ei voitu tehdä eikä mahdollinen vertailu olisi johtanut merkityksellisiin päätelmiin. Tämän vuoksi tällaisia vertailuja ei käsillä olevassa kertomuksessa tehdä.