KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EU:n oikeusalan tulostaulu 2015 /* COM/2015/0116 final */





1. JOHDANTO Vuonna 2015 julkaistu EU:n oikeusalan tulostaulu esitetään tilanteessa, jossa EU on sitoutunut elvyttämään kasvua ja luomaan uutta muutosvoimaa. Tehokkaat oikeusjärjestelmät ovat avainasemassa pyrittäessä luomaan investointien kannalta suotuisia olosuhteita, palauttamaan luottamusta, parantamaan sääntelyn ennustettavuutta ja saamaan aikaan kestävää kasvua. Tulostaulu auttaa jäsenvaltioita tehostamaan oikeusjärjestelmiään. Tässä tulostaulussa pyritään kartoittamaan kehityssuuntauksia, ja se sisältää myös uusia indikaattoreita ja entistä tarkempaa tietoa. Oikeusjärjestelmillä on ratkaiseva merkitys EU:n perustana olevien arvojen suojelemisessa. Niillä on tämän lisäksi tärkeä merkitys myös kasvulle. Oikeus käyttää tehokasta oikeusjärjestelmää on Euroopan demokratioiden perustaan kuuluva perusoikeus, joka tunnustetaan jäsenvaltioiden yhteisessä valtiosääntöperinteessä, ja oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin tuomioistuimessa on vahvistettu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa. Oikeusjärjestelmien toimivuus on ratkaisevan tärkeää myös unionin oikeuden täytäntöönpanon ja keskinäisen luottamuksen lujittamisen kannalta. Soveltaessaan EU:n lainsäädäntöä kansallinen tuomioistuin toimii unionin tuomioistuimena, ja sen on tarjottava tehokas oikeussuoja jokaiselle, jonka unionin oikeudessa taattuja oikeuksia on loukattu, niin kansalaisille kuin yrityksillekin. Kansallisten oikeusjärjestelmien puutteet haittaavat sisämarkkinoiden toimintaa, Euroopan oikeusalueen toimivuutta ja unionin säännöstön tehokasta täytäntöönpanoa. Kansallisten oikeuslaitosten uudistaminen on tämän vuoksi ollut jo vuodesta 2011 olennainen osa rakenneuudistuksia niissä jäsenvaltioissa, joissa toteutetaan talouden sopeutusohjelmia[1]. Oikeuslaitosten laadun, riippumattomuuden ja toimivuuden parantaminen asetettiin jo vuonna 2012 yhdeksi painopisteeksi myös EU:n talouspolitiikkojen vuosittaisen koordinointijakson eli EU-ohjausjakson yhteydessä. Vuotuisessa kasvuselvityksessä 2015 vahvistetaan sitoutuminen rakenneuudistusten toteuttamiseen oikeusasioiden alalla.[2] Jäsenvaltioissa on käynnissä merkittäviä oikeusjärjestelmiin liittyviä uudistuksia... Tätä EU:n oikeusalan tulostaulua varten kerätyt tiedot osoittavat, että vuonna 2014 kaikki jäsenvaltiot toteuttivat toimenpiteitä oikeusjärjestelmiensä uudistamiseksi. Uudistusten kohteet, niiden laajuus ja niiden tämänhetkinen tilanne vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioittain. Uudistuksilla on myös hyvin erilaisia tavoitteita, kuten järjestelmän tehottomuuteen puuttuminen, laadun ja oikeussuojan saatavuuden parantaminen, talousarviorajoitusten huomioon ottaminen, kansalaisten luottamuksen vahvistaminen tai yrityksiä tukevan toimintaympäristön luominen. Kuvio 1: Oikeusjärjestelmän uudistukset EU:ssa vuonna 2014 (lähde: Euroopan komissio[3]) Osa uudistuksista koskee toiminnan kehittämistä, johon kuuluvat muun muassa tuomioistuimen asianhallintamenettelyjen nykyaikaistaminen, uuden tietotekniikan käyttö ja vaihtoehtoisten riidanratkaisumenetelmien kehittäminen, ja osa rakenteellisia toimenpiteitä, joihin kuuluvat muun muassa tuomioistuinten organisaatiouudistukset, tuomioistuinverkoston uudistaminen, menettelysääntöjen yksinkertaistaminen sekä uudistukset, jotka liittyvät oikeuslaitoksen ja oikeusalan ammattilaisiin ja oikeusapuun. ...joita tuetaan ja edistetään EU:n tasolla. Oikeusjärjestelmän uudistaminen kuuluu sellaisiin rakenneuudistuksiin, joita edistetään myös EU:n tasolla, jotta talouden elpyminen saataisiin pysyvästi käyntiin Euroopassa. Rakenneuudistukset ovat investointien ja vastuullisen finanssipolitiikan kanssa yksi niistä kolmesta osa-alueesta, jotka muodostavat EU:n talous- ja sosiaalipolitiikassa vuonna 2015 noudatettavan yhdennetyn lähestymistavan. Oikeuslaitosten toimivuuden varmistamiseksi toteutettavilla rakenneuudistuksilla luodaan pohjaa kansalaisille ja yrityksille myönteisemmän toimintaympäristön luomiselle. Vuoden 2014 tulostaulun havainnot ja kustakin jäsenvaltiosta erikseen tehty arviointi auttoivat EU:ta antamaan maakohtaisia suosituksia oikeusasioiden alalla. Neuvosto esitti komission ehdotuksen pohjalta kahdelletoista jäsenvaltiolle[4] suosituksia, joissa niitä kehotettiin tapauksen mukaan parantamaan oikeusjärjestelmänsä riippumattomuutta, laatua ja/tai toimivuutta. Näistä kahdestatoista jäsenvaltiosta kymmenen mainittiin jo vuonna 2013[5] ja kuusi jo vuonna 2012[6] jäsenvaltioina, joilla oli oikeusjärjestelmän toimivuuteen liittyviä haasteita. Komissio seuraa tiiviisti näiden suositusten täytäntöönpanoa käymällä vuoropuhelua kyseisten jäsenvaltioiden viranomaisten ja sidosryhmien kanssa. Tukeakseen näitä jäsenvaltioiden uudistuspyrkimyksiä komissio kävi entistä tiiviimpää vuoropuhelua kansallisten oikeusjärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmän[7] kanssa. Ryhmän kanssa käydyissä keskusteluissa hyödynnettiin jäsenvaltioiden asiantuntemusta[8], ja ne saivat aikaan tietojenvaihtoa oikeusjärjestelmien laadukkuutta tukevista käytänteistä, kuten laadunhallintamenetelmistä, tuomioistuinten viestintäpolitiikasta, unionin oikeuden yhdenmukaiseksi soveltamiseksi toteutetuista toimista ja viimeaikaisista uudistuksista, joita on toteutettu oikeuslaitosten toimivuuden ja laadun parantamiseksi (esimerkiksi oikeusjärjestelmän rakennetta koskevat uudistukset). Parhaiden käytänteiden vaihtoa edistävillä toimilla on keskeinen merkitys pyrittäessä varmistamaan, että jäsenvaltioissa toteutetut uudistukset ovat laadukkaita. Euroopan rakenne- ja investointirahastoista (ERI-rahastot)[9] tuetaan jäsenvaltioiden pyrkimyksiä parantaa oikeusjärjestelmiensä toimintaa. Vuodet 2014–2020 kattavan uuden ohjelmakauden alussa komissio aloitti jäsenvaltioiden kanssa tiiviin vuoropuhelun ERI-rahastoista myönnettävän rahoituksen strategisista painopisteistä, jotta rahoitus voitaisiin kytkeä entistä paremmin toimintapolitiikkaan. Julkishallinnon institutionaalisten valmiuksien kehittämiseksi tehtäviä investointeja varten on kumppanuussopimusluonnosten perusteella varattu yhteensä lähes 5 miljardia euroa uudella ohjelmakaudella. Niistä kahdestatoista jäsenvaltiosta, jotka saivat maakohtaisen suosituksen oikeusasioiden alalla vuonna 2014, yksitoista on ottanut oikeusasiat yhdeksi ERI-rahastoista myönnettävän tuen painopistealaksi. Oikeusasiat ovat yhtenä painopisteenä myös Kreikan ja Kyproksen talouden sopeutusohjelmissa, ja nämä jäsenvaltiot aikovat käyttää ERI-rahastojen varoja tällä alalla. Maakohtaiset suositukset ja arvioinnit sekä tulostaulussa esitetyt tiedot ovat keskeisiä osatekijöitä, joita jäsenvaltiot tarkastelevat rahoituksen painopisteistä päättäessään. Oikeusjärjestelmän yhdeksi painopistealaksi ottaneet jäsenvaltiot aikovat käyttää ERI-rahastojen varoja lähinnä oikeuslaitoksen toiminnan tehostamiseen. Vaikka konkreettiset toimet määräytyvät kunkin jäsenvaltion tarpeiden mukaan, näyttää siltä, että joitakin toimia toteutetaan useammassa jäsenvaltiossa. Tällaisia ovat muun muassa asianhallintajärjestelmien käyttöönotto, tieto- ja viestintätekniikan (TVT) käyttö tuomioistuimissa, seuranta- ja arviointivälineet sekä tuomareille tarkoitetut koulutusohjelmat. Tuen kattavuus vaihtelee jäsenvaltioittain. Jotkin jäsenvaltiot aikovat tukea oikeusjärjestelmäänsä laaja-alaisesti, kun taas toiset aikovat keskittyä vain muutamiin tuomioistuimiin, joilla on ratkaistavanaan erityisiä haasteita tai jotka on valittu osallistujiksi pilottihankkeisiin. Komissio on korostanut, että tuen vaikuttavuuden seurannassa tarvitaan luotettavia indikaattoreita, ja antanut ohjeita seurantaindikaattoreista, jotka vastaavat tulostaulussa käytettyjä indikaattoreita. Näiden indikaattoreiden avulla varmistetaan, että jäsenvaltiot raportoivat saavutetuista tuloksista komissiolle säännöllisesti. Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot auttavat arvioimaan sitä, miten EU:n tuella on tehostettu niiden oikeusjärjestelmiä. Mikä on EU:n oikeusalan tulostaulu? EU:n oikeusalan tulostaulun tarkoituksena on tukea EU:ta ja jäsenvaltioita oikeudenkäytön tehostamisessa tarjoamalla objektiivisia, luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja kaikkien jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien laadusta, riippumattomuudesta ja toimivuudesta. Tulostaulu helpottaa mahdollisten puutteiden, parannusten ja hyvien käytänteiden havaitsemista ja antaa tietoa kansallisten oikeusjärjestelmien toiminnassa eri aikoina havaittavissa olevista suuntauksista. Siinä ei esitetä yhtä kaikenkattavaa paremmuusjärjestystä, vaan se antaa yleiskatsauksen kaikkien oikeusjärjestelmien toimintaan sellaisten indikaattorien pohjalta, jotka ovat kaikkien jäsenvaltioiden yhteisen edun mukaisia. Tulostaulussa ei suosita mitään tietyntyyppistä oikeusjärjestelmää, vaan siinä kohdellaan kaikkia jäsenvaltioita tasavertaisesti. Tehokkaan oikeusjärjestelmän keskeisiä tunnusmerkkejä ovat riippumattomuus, asioiden käsittely kohtuullisessa ajassa ja kohtuullisin kustannuksin sekä oikeussuojan helppo saatavuus riippumatta kansallisen oikeusjärjestelmän mallista tai sen taustalla olevasta oikeusperinteestä. Vuoden 2015 tulostaulussa keskitytään siviili- ja kauppaoikeudellisiin riita-asioihin sekä hallinto-oikeudellisiin asioihin. Tarkastelulla on tarkoitus auttaa jäsenvaltioita niiden pyrkiessä tukemaan yrityksille ja kansalaisille myönteisemmän toimintaympäristön luomista, millä edistetään samalla investointeja, sekä entistä syvempien ja oikeudenmukaisempien sisämarkkinoiden kehittämistä. Tulostaulu on väline, jota kehitetään käymällä vuoropuhelua jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa tehokkaan oikeusjärjestelmän keskeisten osatekijöiden määrittämiseksi. Euroopan parlamentti on kehottanut komissiota laajentamaan tulostaulun soveltamisalaa asteittain. Sitä, miten tällainen laajennus voitaisiin toteuttaa, pohditaan parhaillaan. Miten oikeusalan tulostaulu tukee EU-ohjausjaksoa? EU:n oikeusalan tulostaulu antaa tietoja oikeusjärjestelmien toiminnasta ja auttaa arvioimaan niiden uudistamisen vaikutuksia. Tulostaulun indikaattoreiden esiin tuomien toiminnan heikkouksien syyt on tutkittava perusteellisesti. Tämä maakohtainen arviointi toteutetaan EU-ohjausjakson puitteissa kahdenvälisenä vuoropuheluna asianomaisten viranomaisten ja sidosryhmien kanssa. Arvioinnissa otetaan huomioon tarkastelun kohteena olevan oikeusjärjestelmän ominaispiirteet ja asianomaisten jäsenvaltioiden tilanne. Komissio voi esittää arviointinsa pohjalta neuvostolle oikeusjärjestelmien parantamista koskevia maakohtaisia suosituksia.[10] Miten EU:n oikeusalan tulostaulu laaditaan? Tulostaulu perustuu useisiin tietolähteisiin. Valtaosa määriä koskevista tiedoista on peräisin oikeuslaitoksen toimivuutta tarkastelevalta Euroopan neuvoston pysyvältä komitealta (CEPEJ), jonka kanssa komissio on tehnyt sopimuksen erityisen vuotuisen tutkimuksen tekemisestä.[11] Nämä tiedot ovat vuodelta 2013, ja jäsenvaltiot ovat toimittaneet ne komitean käyttämien menetelmien mukaisesti. Tätä tulostaulua varten CEPEJ on toteuttanut erityisen EU:n jäsenvaltiot kattavan tiedonkeruun.[12] CEPEJ:n tutkimukseen sisältyy myös maakohtaisia tietosivuja, joissa annetaan enemmän taustatietoja. Numerotietoja olisi tarkasteltava yhdessä niiden kanssa. Komissio on käyttänyt vuoden 2015 tulostaulun laatimisessa myös muita tietolähteitä, joihin kuuluvat Eurostat, Maailmanpankki ja Maailman talousfoorumi sekä Euroopan oikeudelliset verkostot (erityisesti Euroopan tuomarineuvostojen verkosto, joka on vastannut oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskevaan kyselyyn) ja kansallisten oikeusjärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmä. Tietoja on saatu lisäksi erikseen toteutetuista tiedonkeruuhankkeista ja kenttätutkimuksista, joissa on tarkasteltu kansallisten tuomioistuinten toimintaa niiden soveltaessa EU:n lainsäädäntöä kilpailun, kuluttajansuojan, yhteisön tavaramerkkien ja julkisten hankintojen aloilla. Miten tehokkailla oikeusjärjestelmillä edistetään kasvua? Tehokkailla oikeusjärjestelmillä voidaan merkittävällä tavalla edistää luottamuksen palauttamista koko suhdannekierron ajan. Kun oikeuslaitos takaa oikeuksien ja sopimusten sujuvan täytäntöönpanon, luotonantajat ovat halukkaampia antamaan lainaa, yritysten ei tarvitse toimia opportunistisesti, liiketoimintakustannukset vähenevät ja aineettomiin oikeuksiin (kuten teollis- ja tekijänoikeuksiin) perustuviin innovatiivisiin aloihin on helpompi investoida. Tehokkaammilla tuomioistuimilla edistetään yrittäjien pääsyä markkinoille ja tuetaan kilpailua. Tutkimukset osoittavat, että yritysten koon ja oikeusjärjestelmien tehokkuuden välillä on positiivinen korrelaatio. Sen sijaan puutteet oikeusjärjestelmän toimivuudessa heikentävät kannustimia investointeihin ja työpaikkojen luomiseen. Kansallisten oikeusjärjestelmien vaikutusta talouteen ovat korostaneet niin Kansainvälinen valuuttarahasto, Euroopan keskuspankki, OECD, Maailman talousfoorumi kuin Maailmanpankkikin[13]. 2. EU:n oikeusalan vuoden 2015 tulostaulun indikaattorit Vuoden 2015 tulostaulua on kehitetty aikaisemmista tulostauluista. Tässä kolmannessa tulostaulussa pyritään kartoittamaan mahdollisia suuntauksia käyttämällä järkevää ja tasapainoista lähestymistapaa, sillä tilanteet vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltion ja indikaattorin mukaan. Vuoden 2015 tulostaulu sisältää myös uusiin tietolähteisiin perustuvia uusia indikaattoreita ja tarkempia tietoja, jotka koskevat muun muassa tuomioistuinten toiminnan tehokkuutta julkisten hankintojen ja teollis- ja tekijänoikeuksien aloilla, vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käyttöä ja edistämistä, tieto- ja viestintätekniikan käyttöä vähäisiin vaateisiin liittyvissä menettelyissä, tuomioistuinten viestintäpolitiikkaa sekä tuomarineuvostojen kokoonpanoa ja valtuuksia. Se sisältää myös ensimmäistä kertaa tietoja siitä, mikä on naisten osuus ammattituomareista, koska myös molempien sukupuolten tasapainoisemmalla edustuksella voidaan parantaa oikeusjärjestelmien laatua. Oikeusjärjestelmien toimivuus Vuoden 2015 tulostaulussa on säilytetty aikaisemmat oikeudenkäyntimenettelyjen tehokkuutta koskevat indikaattorit, jotka ovat oikeudenkäynnin kesto, selvitysaste ja vireillä olevien asioiden määrä. Lisäksi vuoden 2015 tulostaulussa esitetään tulokset neljästä tiedonkeruuhankkeesta, joiden tarkoituksena oli entistä tarkemman tiedon tuottaminen oikeudenkäyntien kestosta EU:n kilpailuoikeuden, kuluttajalainsäädännön, yhteisön tavaramerkkien ja julkisten hankintojen aloilla. Talouden kannalta on erityisen tärkeää, että oikeuslaitos toimii tehokkaasti juuri näillä EU:n lainsäädännön soveltamisaloilla. Oikeusjärjestelmien laatu Kuten aikaisemmissa tulostauluissa, myös vuoden 2015 tulostaulussa keskitytään tiettyihin tekijöihin, joiden avulla voidaan parantaa oikeudenkäytön laatua. Näihin kuuluvat muun muassa koulutus, tuomioistuimen toiminnan seuranta ja arviointi, tyytyväisyystutkimukset, talousarvio ja henkilöresurssit. Vuoden 2015 tulostaulussa myös täydennetään tieto- ja viestintätekniikan saatavuutta koskevia tietoja tutkimalla tarkemmin sitä, miten sähköisiä välineitä voidaan hyödyntää käytännössä. Lisäksi kansallisten oikeusjärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmän kanssa tehdyn yhteistyön ansiosta on saatu hyödyllistä tietoa tuomioistuinten viestintäkäytänteistä ja niistä käytännön menetelmistä, joiden avulla jäsenvaltiot edistävät vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käyttöä. Vuoden 2015 tulostaulussa annetaan myös tietoa oikeusavusta ja miesten ja naisten edustuksesta oikeuslaitoksessa. Oikeuslaitoksen riippumattomuus Tulostaulussa esitetään tietoja siitä, miten riippumattomana oikeuslaitosta pidetään. Tiedot perustuvat Maailman talousfoorumin vuosittain esittämään kilpailukykykatsaukseen (Global Competitiveness Report). Vaikka oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskevilla käsityksillä on merkitystä siksi, että ne voivat vaikuttaa investointipäätöksiin, vielä tärkeämpää on se, että oikeuslaitoksen riippumattomuus on suojattu oikeusjärjestelmässä tehokkain oikeudellisin takein (rakenteellinen riippumattomuus). Vuoden 2014 tulostaulussa esitettiin ensimmäinen yleiskatsaus siihen, millä tavoin oikeuslaitosten organisaatiolla on pyritty suojaamaan niiden riippumattomuus tietyissä tilanteissa, joissa se saattaa vaarantua. Komissio on jatkanut oikeuslaitoksen rakenteellista riippumattomuutta koskevaa yhteistyötään Euroopan oikeudellisten verkostojen ja erityisesti Euroopan tuomarineuvostojen verkoston kanssa. Tässä vuoden 2015 tulostaulussa annetaan ajantasaistettua tietoa viime vuoden tulostaulussa esitetyistä oikeudellisista takeista ja laajennetaan vertailevaa katsausta rakenteellisesta riippumattomuudesta. Erityisesti siinä vertaillaan EU:n nykyisten tuomarineuvostojen kokoonpanoja ja niiden tärkeimpiä toimivaltuuksia sekä annetaan tietoja siitä, mikä valtionhallinnon ala hyväksyy tuomioistuinlaitoksen määrärahojen määrittämisessä sovellettavat kriteerit ja mitkä nämä kriteerit ovat. Arvioinnin taustaa Tehokkuus, laatu ja riippumattomuus ovat tärkeimmät osatekijät, joiden perusteella oikeusjärjestelmien toimivuutta analysoidaan. Jäsenvaltioiden tuomioistuinten työmäärät antavat tärkeää tietoa oikeusjärjestelmien toimintaympäristöstä (kuten tuomioistuinten tehtävistä ja vireille pantujen asioiden määrästä). Vaikka jäsenvaltioiden välillä on eroja, jokaisen oikeuslaitoksen olisi pystyttävä käsittelemään vireille pannut asiat kohtuullisessa ajassa siten, että ne samalla täyttävät riippumattomuutta ja laatua koskevat odotukset. Kuvio 2: Käsiteltäväksi tulleiden siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten sekä muiden asioiden* määrä 100:aa asukasta kohti (1. oikeusaste, 2010, 2012 ja 2013) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Tähän ryhmään sisältyvät kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat, täytäntöönpanoasiat, kiinteistörekisteriasiat, hallinto-oikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat sekä muut rikosoikeuden ulkopuoliset asiat. Italia: Vuosia 2010, 2012 ja 2013 koskevaan vertailuun liittyy virhetulkintamahdollisuus, joka johtuu siviilioikeudellisten asioiden luokituksen muuttumisesta. Kuvio 3: Käsiteltäväksi tulleiden siviili- ja kauppaoikeudellisten* riita-asioiden määrä 100:aa asukasta kohti (1. oikeusaste, 2010, 2012 ja 2013) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * CEPEJ:n määritelmän mukaan siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa käsitellään esimerkiksi osapuolten välisiä sopimusriitoja. Riidattomissa siviilioikeudellisissa (ja kauppaoikeudellisissa) asioissa on sen sijaan kyse riitauttamattomista menettelyistä, esimerkiksi riitauttamattomista maksumääräyksistä. Eräissä jäsenvaltioissa kauppaoikeudellisia asioita käsittelevät erityiset kauppatuomioistuimet, muissa taas siviilituomioistuimet. Italia: Vuosia 2010, 2012 ja 2013 koskevaan vertailuun liittyy virhetulkintamahdollisuus, joka johtuu siviilioikeudellisten asioiden luokituksen muuttumisesta. 3. EU:n oikeusalan vuoden 2015 tulostaulun tärkeimmät havainnot 3.1 Oikeusjärjestelmien toimivuus Oikeuden viivästyminen tarkoittaa, että oikeus ei toteudu. Yrityksille ja sijoittajille on tärkeää, että tuomioistuin tekee päätökset kohtuullisessa ajassa. Yritykset ottavat investointipäätöksissään huomioon riskin joutua osalliseksi kauppaoikeudellisiin, työoikeudellisiin tai vero-oikeudellisiin riita-asioihin tai maksukyvyttömyysmenettelyihin. Sillä, miten hyvin jäsenvaltion oikeuslaitos toimii riita-asioiden käsittelyssä, on erittäin tärkeä merkitys. Esimerkiksi tavara- tai palveluhankintasopimuksen täyttäminen oikeusteitse tulee sitä kalliimmaksi, mitä kauemmin oikeuskäsittely kestää. Tietyn ajan kuluttua se on kokonaan hyödytöntä, koska todennäköisyys saada rahoja takaisin maksusuorituksina ja sopimussakkoina heikkenee ajan myötä. 3.1.1 Oikeudenkäynnin kesto Oikeudenkäynnin kestolla tarkoitetaan asian tuomioistuinkäsittelyyn kuluvaa aikaa (päivinä) eli aikaa, jonka tuomioistuin käyttää päätöksen tekemiseen ensimmäisessä oikeusasteessa. Käsittelyaikaa koskeva indikaattori on saatu jakamalla vuoden lopussa ratkaisematta olevien asioiden määrä ratkaistujen asioiden määrällä ja kertomalla saatu osamäärä 365 päivällä[14]. Kuvioita 13–17 lukuun ottamatta kaikki kuviot koskevat oikeudenkäyntejä ensimmäisessä oikeusasteessa, ja niissä verrataan vuosien 2010 tietoja, jos ne ovat saatavilla, vuosien 2012 ja 2013 tietoihin[15]. Vaikka erilaiset muutoksenhakumenettelyt voivat pidentää oikeudenkäyntiä merkittävästi, jo ensimmäisen oikeusasteen perusteella voidaan olettaa saatavan kuva oikeuslaitoksen toimivuudesta, koska ensimmäinen oikeusaste on pakollinen vaihe kaikille, jotka vievät asiansa oikeuteen. Kuvio 4: Siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten sekä muiden asioiden* ratkaisemiseen kulunut aika (1. oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus[16]) * Tähän ryhmään sisältyvät kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat, täytäntöönpanoasiat, kiinteistörekisteriasiat, hallinto-oikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat sekä muut rikosoikeuden ulkopuoliset asiat. Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Tšekki, Viro, Italia, Kypros, Latvia, Unkari ja Slovenia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Kuvio 5: Siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden* ratkaisemiseen kulunut aika (1. oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * CEPEJ:n määritelmän mukaan siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa käsitellään esimerkiksi osapuolten välisiä sopimusriitoja. Riidattomissa siviilioikeudellisissa (ja kauppaoikeudellisissa) asioissa on sen sijaan kyse riitauttamattomista menettelyistä, esimerkiksi riitauttamattomista maksumääräyksistä. Eräissä jäsenvaltioissa kauppaoikeudellisia asioita käsittelevät erityiset kauppatuomioistuimet, muissa taas siviilituomioistuimet. Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Tšekki, Viro, Italia, Kypros, Latvia, Unkari ja Slovenia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Alankomaat toimitti tiedot mitatusta käsittelyajasta, joka ei ole CEPEJ:n laskema indikaattori. Kuvio 6: Hallinto-oikeudellisten asioiden* ratkaisemiseen kulunut aika (1. oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * CEPEJ:n määritelmän mukaan hallinto-oikeudelliset asiat ovat kansalaisten ja paikallisten, alueellisten tai kansallisten viranomaisten välisiä riita-asioita. Eräissä jäsenvaltioissa niitä käsittelevät erityiset hallintotuomioistuimet, muissa taas siviilituomioistuimet. Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Unkari) tai uudistaneensa hallintotuomioistuinjärjestelmänsä organisaatiota (Kroatia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Käsiteltäväksi tulleisiin asioihin liittyvien muutosten on ilmoitettu mahdollisesti selittävän vaihtelun Liettuan tapauksessa. 3.1.2 Selvitysaste Selvitysaste saadaan jakamalla ratkaistujen asioiden määrä uusien asioiden määrällä. Sen avulla arvioidaan, suoriutuuko tuomioistuin uusien asioiden käsittelystä. Tuomioistuimien ratkaisemien asioiden määrällä eli ”selvitysasteella” sekä ratkaisemattomien (vireillä olevien) asioiden määrällä on yhteys oikeudenkäyntien kestoon. Noin 100 prosentin tai sitä suurempi selvitysaste tarkoittaa, että oikeuslaitos pystyy ratkaisemaan vähintäänkin käsiteltäväksi tulevia asioita vastaavan määrän asioita. Alle 100 prosentin selvitysaste tarkoittaa, että tuomioistuimet ratkaisevat vähemmän asioita kuin niiden käsiteltäväksi tulee, jolloin ratkaisemattomat asiat ovat vuoden lopussa tuomioistuimessa edelleen vireillä olevina asioina. Useamman vuoden ajan tällaisena jatkunut tilanne voi olla osoitus siitä, että kyse on järjestelmään liittyvästä ongelmasta. Tällöin asiat ruuhkautuvat, tuomioistuinten työmäärä lisääntyy edelleen ja oikeudenkäynnit pitkittyvät entisestään. Kuvio 7: Siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten sekä muiden asioiden* selvitysaste (1. oikeusasteessa prosentteina – yli 100 prosentin arvot tarkoittavat, että selvitettyjä asioita on enemmän kuin käsiteltäväksi tulleita, ja alle 100 prosentin arvot tarkoittavat, että käsiteltäväksi tulleita asioita on enemmän kuin selvitettyjä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) *Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Tšekki, Viro, Italia, Kypros, Latvia, Unkari ja Slovenia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Käsiteltäväksi tulleisiin asioihin liittyvien muutosten on ilmoitettu mahdollisesti selittävän vaihtelun Liettuan ja Slovakian tapauksessa. Latvian tapauksessa vaihteluun ovat ilmoituksen mukaan vaikuttaneet ulkoiset ja sisäiset tekijät, kuten uusi maksukyvyttömyysmenettely. Kuvio 8: Siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden* selvitysaste (1. oikeusasteessa, % ) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) *Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Tšekki, Viro, Italia, Kypros, Latvia, Unkari ja Slovenia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Alankomaat toimitti tiedot mitatusta käsittelyajasta, joka ei ole CEPEJ:n laskema indikaattori. Kuvio 9: Hallinto-oikeudellisten asioiden* selvitysaste (1. oikeusaste, %) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Unkari) tai uudistaneensa hallintotuomioistuinjärjestelmänsä organisaatiota (Kroatia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Käsiteltäväksi tulleisiin asioihin liittyvien muutosten on ilmoitettu mahdollisesti selittävän vaihtelun Liettuan tapauksessa. 3.1.3 Vireillä olevat asiat Vireillä olevien asioiden määrällä tarkoitetaan tietyn ajanjakson (esim. vuoden) lopussa käsittelemättä olevien asioiden määrää. Vireillä olevien asioiden määrä vaikuttaa myös käsittelyaikaan. Tämän vuoksi pyrittäessä lyhentämään käsittelyaikaa tarvitaan toimenpiteitä myös vireillä olevien asioiden määrän vähentämiseksi. Kuvio 10: Vireillä olevien siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten sekä muiden asioiden* määrä (1. oikeusasteessa 100:aa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) *Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Tšekki, Viro, Italia, Kypros, Latvia, Unkari ja Slovenia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Käsiteltäväksi tulleisiin asioihin liittyvien muutosten on ilmoitettu mahdollisesti selittävän vaihtelun Liettuan ja Slovakian tapauksessa. Vireillä olevien asioiden määrän väheneminen Tanskan tapauksessa johtuu ilmoitetun mukaan mahdollisesti kiinteistörekisterin digitalisoinnista. Kuvio 11: Vireillä olevien siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden* määrä (1. oikeusasteessa 100:aa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) *Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Tšekki, Viro, Italia, Kypros, Latvia, Unkari ja Slovenia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Käsiteltäväksi tulleisiin asioihin liittyvien muutosten on ilmoitettu mahdollisesti selittävän vaihtelun Kreikan, Liettuan ja Slovakian tapauksessa. Kuvio 12: Vireillä olevien hallinto-oikeudellisten asioiden* määrä (1. oikeusasteessa 100:aa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Vertailussa olisi otettava huomioon, että eräät jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä muutoksia tiedonkeruumenetelmiin tai luokitteluun (Unkari) tai uudistaneensa hallintotuomioistuinjärjestelmänsä organisaatiota (Kroatia) tai asettaneet varaumia, joiden mukaan tiedot eivät välttämättä kata kaikkia osavaltioita tai kaikkia tuomioistuimia (Saksa, Luxemburg). Käsiteltäväksi tulleisiin asioihin liittyvien muutosten on ilmoitettu mahdollisesti selittävän vaihtelun Liettuan ja Slovakian tapauksessa. 3.1.4 Toimivuus eri osa-alueilla Siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisia asioita koskevia yleisiä tietoja on vuoden 2015 tulostaulussa täydennetty tiedoilla, jotka koskevat oikeudenkäyntien keskimääräistä kestoa eräillä yritysten toimintaympäristöön vaikuttavilla osa-alueilla. Jäsenvaltioissa nykyisin käytössä olevilla tiedonkeruumenetelmillä ei aina saada tietoja yksittäisistä oikeusaloista. Koska tällaisten tietojen avulla voidaan kuitenkin saada entistä tarkempi kuva jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien toimivuudesta, tässä tulostaulussa on tarkasteltu maksukyvyttömyyslainsäädäntöä[17], kilpailuoikeutta, kuluttajalainsäädäntöä, teollis- ja tekijänoikeuksia sekä julkisia hankintoja. Kuvio 13: Maksukyvyttömyyslainsäädännön* alaan kuuluvien asioiden ratkaisemiseen kulunut aika (vuosina) (lähde: Maailmanpankki: Doing Business -julkaisu) * Aika, joka velkojalta kuluu saatavan perintään eli aika, joka kuluu yrityksen maksulaiminlyönnistä siihen, kun pankille olevat velat on maksettu osittain tai kokonaan takaisin. Asianosaisten mahdollinen viivytystaktiikka, kuten viivyttämiseen tähtäävät valitukset tai määräajan pidentämistä koskevat pyynnöt, on otettu huomioon. Tiedot on kerätty paikallisten maksukyvyttömyysmenettelyjen selvittäjien kyselytutkimukseen antamista vastauksista. Ne on varmennettu tutkimalla lainsäädäntöä sekä konkurssijärjestelmiä koskevia julkisia tietoja Jäljempänä esitetyt tiedot koskevat tilanteita, joissa kansalliset tuomioistuimet soveltavat EU:n oikeutta kilpailu- ja kuluttajalainsäädännön, yhteisön tavaramerkkilainsäädännön ja julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön aloilla.[18] Nämä tiedot antavat kuvan siitä, miten tehokkaasti kansalliset tuomioistuimet toimivat soveltaessaan lainsäädäntöä edellä mainituilla aloilla. Jäljempänä on annettu tiedot päivinä lasketusta keskimääräisestä ajasta, joka kansalliselta tuomioistuimelta kuluu ratkaisun tekemiseen edellä mainittuihin oikeusaloihin liittyvissä asioissa ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa. Tiedot on kerätty useista eri lähteistä. EU:n kilpailu- ja kuluttajalainsäädäntöön liittyvien asioiden keskimääräistä käsittelyaikaa koskevat tiedot on kerätty yhteistyössä sellaisten kansallisten viranomaisten eurooppalaisten verkostojen kanssa, jotka vastaavat EU:n kilpailu- ja kuluttajalainsäädännön täytäntöönpanosta.[19] Yhteisön tavaramerkkiä koskevat tiedot on kerätty teollis- ja tekijänoikeuksien loukkausten eurooppalaisen seurantakeskuksen jäseniltä, jotka puolestaan ovat käyttäneet tietojen tuottamisessa tilastoja, silloin kun niitä on ollut saatavilla, tai asioista poimittuja edustavia otoksia. Julkisia hankintoja koskevat tiedot on kerätty Euroopan komission tilaamassa pilottihankkeena toteutetussa tiedonkeruussa. Koska tiedot on esitetty ensimmäisen ja toisen oikeusasteen osalta eri tavoin, jäsenvaltiot esitetään niiden omakielisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Kilpailulainsäädännöllä edistetään tehokkuutta ja innovaatioita ja autetaan alentamaan hintoja. Kilpailusääntöjen tehokas täytäntöönpano on yritysten toimintaympäristön kannalta ratkaisevan tärkeää. Kilpailulainsäädäntöön liittyvien asioiden oikeudelliseen uudelleentarkasteluun ensimmäisessä oikeusasteessa keskimäärin kuluva aika vastaa suurin piirtein hallinto-oikeudellisten asioiden keskimääräistä käsittelyaikaa ja näyttää olevan pidempi kuin siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden keskimääräinen käsittelyaika. Joissakin jäsenvaltioissa uudelleentarkasteluun kuluva aika on kuitenkin huomattavasti pidempi.[20] Tämä saattaa toisinaan johtua siitä, että tämäntyyppiset erityisaloja koskevat riita-asiat ovat monimutkaisia. Jäljempänä olevasta kuviosta käy lisäksi ilmi, että uudelleentarkastelun kestossa on useissa jäsenvaltioissa merkittäviä eroja ensimmäisen ja toisen oikeusasteen välillä. Asian ratkaisemiseen kuluu useissa jäsenvaltioissa toisessa oikeusasteessa kauemmin kuin ensimmäisessä. Kuvio 14: SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklan nojalla annettujen, kansallisten kilpailuviranomaisten päätösten oikeudelliseen uudelleentarkasteluun kulunut aika* (päivinä) (lähde: Euroopan komission yhdessä Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston kanssa pilottihankkeena toteuttama tiedonkeruu) * Bulgariassa, Virossa, Irlannissa, Kroatiassa, Kyproksessa, Luxemburgissa, Maltassa ja Alankomaissa ei tarkastelujaksolla ollut käsiteltävänä yhtään asiaa. Menettelyn keskimääräinen kesto on laskettu käyttämällä pilottihankkeena toteutetussa tiedonkeruussa saatuja tietoja kaikista vuosina 2012 ja 2013 annetuista tuomioistuimen päätöksistä, jotka koskivat kansallisen kilpailuviranomaisen SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklan nojalla antamiin päätöksiin liittyvää muutoksenhakua. Tiedot koskevat ensimmäistä ja toista oikeusastetta. Tämän muutoksenhakuskenaarion tapauksessa Itävallassa ei ole toista oikeusastetta ja Sloveniassa toinen oikeusaste on ollut käytössä vasta elokuusta 2013 lähtien. Todellinen kuluttajansuoja edellyttää, että tuomioistuimet toimivat tehokkaasti ratkaistessaan kuluttajien suojaksi annettujen sääntöjen soveltamista koskevia asioita. Vuoden 2015 tulostaulussa tarkastellaan, miten kauan kestää sellaisen muutoksenhaun käsittely, joka koskee sopimattomista kaupallisista menettelyistä annetun direktiivin, kohtuuttomista sopimusehdoista annetun direktiivin tai kulutustavaroiden kaupasta ja niihin liittyvistä takuista annetun direktiivin nojalla tehtyä kuluttajansuojaviranomaisen päätöstä. Kuluttajalainsäädäntöön liittyvien asioiden oikeudelliseen uudelleentarkasteluun ensimmäisessä oikeusasteessa keskimäärin kuluva aika näyttää olevan pidempi kuin siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden keskimääräinen käsittelyaika. Ero on kuitenkin pienempi kuin kilpailulainsäädännön tapauksessa. Kuvio 15: Kuluttajansuojaviranomaisten päätöksiä koskevan muutoksenhaun ratkaisemiseen kuluva aika* (päivinä) (lähde: Euroopan komission yhdessä kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkoston kanssa pilottihankkeena toteuttama tiedonkeruu) *Tämän kuvion taustalla olevaa skenaariota ei voida soveltaa Belgiaan, Luxemburgiin, Itävaltaan, Suomeen, Ruotsiin eikä Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, koska eräillä kuluttajansuojaviranomaisilla ei ole valtuuksia antaa päätöksiä, joissa todetaan kuluttajansuojasääntöjen rikkominen. Saksassa, Irlannissa ja Maltassa ei tarkastelujaksolla ollut tässä tarkoitettuja muutoksenhakuasioita. Ranskassa muutoksenhakujen määrä on erittäin vähäinen. Menettelyn keskimääräinen kesto on laskettu käyttämällä otoksia sellaisista vuosina 2012 ja 2013 ratkaistuista muutoksenhakuasioista, jotka koskivat sopimattomista kaupallisista menettelyistä annetun direktiivin, kohtuuttomista sopimusehdoista annetun direktiivin tai kulutustavaroiden kaupasta ja niihin liittyvistä takuista annetun direktiivin tai näiden direktiivien kansallisten täytäntöönpanosääntöjen nojalla tehtyä kuluttajansuojaviranomaisen päätöstä. Otoskoko vaihtelee jäsenvaltioittain[21]. Kasvu innovaatiovaltaisilla aloilla ja etenkin aineettomiin oikeuksiin, kuten teollis- ja tekijänoikeuksiin, perustuvilla aloilla edellyttää hyvin toimivaa lainvalvontajärjestelmää[22]. Tämän vuoden tulostauluun on sen vuoksi koottu erikseen tietoja keskimääräisestä ajasta, joka kansalliselta tuomioistuimelta kuluu yhteisön tavaramerkkilainsäädännön rikkomista koskevien asioiden ratkaisemiseen ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa. Muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta menettelyn kesto poikkeaa siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden keskimääräisestä käsittelyajasta vähemmän kuin kahdella edellä tarkastellulla oikeusalalla. Kuvio 16: Yhteisön tavaramerkkilainsäädännön rikkomista koskevien asioiden ratkaisemiseen kulunut aika* (päivinä) (lähde: Euroopan komission yhdessä teollis- ja tekijänoikeuksien loukkausten eurooppalaisen seurantakeskuksen kanssa pilottihankkeena toteuttama tiedonkeruu) * Kroatiassa ei tarkastelujaksolla ollut käsiteltävänä yhtään asiaa. Menettelyn kesto on laskettu käyttämällä otosta vuosina 2012 ja 2013 ratkaistuista yhteisön tavaramerkkilainsäädännön rikkomista koskevista asioista. Otosten keruusta ovat vastanneet teollis- ja tekijänoikeuksien loukkausten seurantakeskuksen jäsenet.[23] Jos menettelyn kestosta on ollut saatavilla tilastoja, otoksia ei ole käytetty. Tulostauluun on lisäksi kerätty tietoja julkisia hankintoja koskevien asioiden käsittelyn kestosta. Julkisia hankintoja koskevilla säännöillä varmistetaan, että hankintojen tekemisessä noudatetaan avoimuuden, tasapuolisuuden ja läpinäkyvyyden periaatteita. Jäljempänä olevassa kuviossa on esitetty tiedot ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa oikeusasteessa käsitellyistä asioista, joissa kansalliset tuomioistuimet ovat soveltaneet oikeussuojakeinoja ennen sopimuksen tekemistä nostettujen kanteiden seurauksena. Tiedot koskevat vuosia 2009–2012. Kuviosta käy ilmi, että ensimmäisessä oikeusasteessa tuomioistuinten ulkopuoliset elimet tekevät ratkaisunsa (julkisia hankintoja koskeva muutoksenhakudirektiivi tarjoaa mahdollisuuden tähän) yleensä lyhyemmässä ajassa kuin tuomioistuimet. Oikeussuojakeinojen soveltaminen näyttää ensimmäisessä oikeusasteessa sujuvan ongelmitta, mutta muutoksenhaku seuraavissa oikeusasteissa vaatii enemmän aikaa. Kuvio 17: Julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamiseen liittyvien asioiden ratkaisemiseen kulunut aika* (päivinä) (lähde: pilottihanke[24]) * Menettelyn keskimääräinen kesto on laskettu käyttämällä otosta sellaisista vuosina 2009–2012 ratkaistuista asioista, jotka koskevat julkisista hankinnoista annetun direktiivin mukaisten oikeussuojakeinojen soveltamista ennen sopimuksen tekoa. Niissä jäsenvaltioissa, joissa ensimmäisen oikeusasteen muutoksenhakuasiat ratkaisee tuomioistuimen ulkopuolinen elin (Bulgariassa, Tšekissä, Tanskassa, Virossa, Espanjassa, Kyproksessa, Latviassa, Unkarissa, Maltassa, Itävallassa (vuoteen 2014 asti), Puolassa, Romaniassa, Sloveniassa ja Slovakiassa), ensimmäistä oikeusastetta koskevat tiedot on esitetty valkoisella. Tietoja ei kerätty Kroatiasta, joka liittyi EU:hun heinäkuussa 2013[25]. Keskimääräistä kestoa ei pystytty määrittämään ensimmäistä oikeusastetta varten Espanjan ja Portugalin tapauksessa eikä toista oikeusastetta varten Irlannin ja Maltan tapauksessa. Vuoden 2015 tulostaulua varten tehtiin alustava tutkimus[26], jossa kartoitettiin täytäntöönpanomenettely ja vaateiden kattamiseen kulunut aika. Koska hyvin harvat tietolähteet sisältävät vertailukelpoista tietoa täytäntöönpanon kestosta, vertailua varten laadittiin oma menetelmä. Valittu lähestymistapa perustuu edustavan otoksen keräämiseen tiedoista, jotka koskevat tuomioistuimen lainvoimaisen päätöksen tekemisen ja vastaajan pankkitilin jäädyttämisajankohdan sekä jäädytettyjen varojen todellisen takaisinperintäajankohdan välisen ajanjakson pituutta. Menetelmän soveltuvuus pyrittiin varmistamaan olemalla laajalti yhteydessä sidosryhmiin, kuten eri maantieteellisillä alueilla toimiviin tuomioistuimiin ja haastemiehiin. Täytäntöönpanomenettelyn pituudesta on tietojen vähyydestä huolimatta saatu jonkin verran tietoa. Kerätyt tiedot osoittavat, että esimerkiksi Italiassa tuomioistuimen lainvoimaisen päätöksen ja varojen perinnän välinen aika on 136 päivää. Tämä ajanjakso sisältää 23 päivän mittaisen jakson, joka kuluu tuomioistuimen päätöksestä pankkitilin jäädyttämiseen. Suomea koskevat tiedot osoittavat, että tuomioistuimen päätöksestä pankkitilin jäädyttämiseen kuluva aika on keskimäärin 21 päivää. Oikeusjärjestelmien toimivuutta koskevat päätelmät · Kolmannessa EU:n oikeusalan tulostaulussa pyritään tunnistamaan kehityssuuntauksia[27]. Tätä varten tarvitaan järkevää ja tasapainoista lähestymistapaa. Tilanteet vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltion ja indikaattorin mukaan[28]. Lisäksi tietoja ei aina ole saatavilla kaikista jäsenvaltioista tai koko kolmen vuoden pituiselta tarkastelujaksolta. Oikeusjärjestelmän uudistamisen myönteiset vaikutukset näkyvät vasta ajan kuluessa. Koska tulostaulu laaditaan säännöllisesti, sen avulla voidaan seurata tilanteen kehitystä. · Yleisesti ottaen voidaan todeta, että niissä jäsenvaltioissa, joista tietoja on saatavana, oikeusjärjestelmien toimivuus on parantunut jonkin verran. Näyttää siltä, että niitä jäsenvaltioita, joissa kehityssuuntaus on ollut myönteinen, on tarkastelujaksolla[29]ollut enemmän kuin niitä, joissa se on ollut kielteinen, kun on kyse siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ja hallinto-oikeudellisten asioiden käsittelyajasta ja selvitysasteesta. Vireillä olevien asioiden tapauksessa ei ole mahdollista erottaa selkeää yleistä myönteistä tai kielteistä suuntausta lukuun ottamatta sitä seikkaa, että vireillä olevien siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden määrä on jatkuvasti vähentynyt. · Niissä jäsenvaltioissa, joilla on erityisiä haasteita, näyttäisivät olevan vallalla myönteiset kehityssuuntaukset muutamia poikkeuksia lukuun ottamatta. Eräiden kauaskantoisia uudistuksia toteuttavien jäsenvaltioiden[30] myönteiset tulokset kannustavat todennäköisesti niitä jatkamaan määrätietoisesti uudistuspyrkimyksiään ja sitoutumaan niihin. · Pilottihankkeina toteutetut tiedonkeruut näyttäisivät osoittavan, että tuomioistuinten työn tuloksellisuus vaihtelee oikeusalan mukaan. Esimerkiksi aloilla, joilla kansalliset tuomioistuimet toimivat unionin tuomioistuimina, kuten kilpailuoikeuden ja kuluttajansuojalainsäädännön aloilla, riita-asioiden ratkaiseminen saattaa kestää kauemmin kuin siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeuden aloilla yleisesti. Julkisten hankintojen alalla asiat ratkaistaan kuitenkin nopeammin. · Eri oikeusaloja koskevista tiedoista käy lisäksi ilmi, että ensimmäisen ja toisen oikeusasteen välillä on eroja. EU:ssa ei kuitenkaan voida erottaa yhteistä suuntausta verrattaessa oikeudenkäyntien kestoa ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa. [1] Kreikan, Portugalin (ohjelma päättyi kesäkuussa 2014) ja Kyproksen talouden sopeutusohjelmiin lisättiin vuonna 2014 vaatimus oikeuslaitoksen uudistamisesta. [2] Komission tiedonanto vuotuisesta kasvuselvityksestä 2015, COM(2014) 902 final. [3] Tiedot on kerätty yhteistyössä kansallisten oikeusjärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmän kanssa. [4] Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Bulgarian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Bulgarian vuoden 2014 lähentymisohjelmasta (2014/C 247/02); Neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Kroatian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Kroatian vuoden 2014 lähentymisohjelmasta (2014/C 247/10); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Irlannin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Irlannin vuoden 2014 vakausohjelmasta (2014/C 247/07); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Italian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Italian vuoden 2014 vakausohjelmasta (2014/C 247/11); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Latvian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Latvian vuoden 2014 vakausohjelmasta (2014/C 247/12); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Maltan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Maltan vuoden 2014 vakausohjelmasta (2014/C 247/16); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Puolan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Puolan vuoden 2014 lähentymisohjelmasta (2014/C 247/19); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Portugalin vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Portugalin vuoden 2014 vakausohjelmasta (2014/C 247/20); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Romanian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Romanian vuoden 2014 lähentymisohjelmasta (2014/C 247/21); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Slovakian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Slovakian vuoden 2014 vakausohjelmasta (2014/C 247/23); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Slovenian vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Slovenian vuoden 2014 vakausohjelmasta (2014/C 247/22); neuvoston suositus, annettu 8 päivänä heinäkuuta 2014, Espanjan vuoden 2014 kansallisesta uudistusohjelmasta ja neuvoston lausunto Espanjan vuoden 2014 vakausohjelmasta (2014/C 247/08); [5] Bulgaria, Espanja, Unkari, Italia, Latvia, Malta, Puola, Romania, Slovenia ja Slovakia. [6] Bulgaria, Italia, Latvia, Puola, Slovenia ja Slovakia. [7] Komissio perusti vuonna 2013 kansallisten oikeusjärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmän valmistellakseen EU:n oikeusalan tulostaulua ja edistääkseen oikeusjärjestelmien tehostamista koskevien parhaiden käytänteiden vaihtoa. Tätä varten jäsenvaltioita on pyydetty nimeämään kaksi yhteyshenkilöä, joista toinen edustaa oikeuslaitosta ja toinen oikeusministeriötä. Tämä epävirallinen ryhmä on kokoontunut säännöllisesti vuosina 2014 ja 2015. Yksi jäsenvaltio ei ole vielä nimennyt kumpaakaan yhteyshenkilöä, ja neljä jäsenvaltiota on nimennyt vain oikeusministeriötä edustavan yhteyshenkilön eikä lainkaan oikeuslaitosta edustavaa yhteyshenkilöä. [8] Alankomaat, Belgia, Irlanti, Italia, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Liettua, Portugali, Romania ja Saksa ovat esitelleet tässä ryhmässä eräitä oikeusjärjestelmiensä näkökohtia. [9] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1303/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta, EUVL L 347, 20.12.2013. [10] Komissio on esittänyt maakohtaisten suositusten perustelut komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa, joka on saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/europe2020/making-it-happen/country-specific-recommendations/index_en.htm [11] Saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/justice/effective-justice/index_en.htm [12] CEPEJ kerää tiedot 47:stä Euroopan neuvoston jäsenvaltiosta säännöllisesti kahden vuoden välein (viimeisin CEPEJ:n toimintakertomus julkaistiin vuonna 2014, ja sen tiedot ovat vuodelta 2012). Kolmea lukuun ottamatta kaikki jäsenvaltiot ovat vastanneet CEPEJ:n tulostaulua varten tekemään kyselyyn. [13] Tehokkaiden oikeusjärjestelmien taloudellisia vaikutuksia käsitellään EU:n oikeusalan vuoden 2014 tulostaulun jaksossa ”Kansallisten oikeusjärjestelmien tehokkuus kasvun rakenneosana”; ks. myös ”The Economic Impact of Civil Justice Reforms”, Euroopan komissio, Economic Papers 530, syyskuu 2014. [14] Oikeudenkäynnin kesto, selvitysaste ja vireillä olevien asioiden määrä ovat CEPEJ:n määrittämiä vakio-indikaattoreita. http://www.coe.int/t/dghl/cooperation/cepej/evaluation/default_en.asp [15] Tietoihin sisältyvät päivitykset, jotka CEPEJ on toimittanut komissiolle vuonna 2013 tekemänsä tutkimuksen julkaisemisen jälkeen. [16] CEPEJ:n sihteeristön komission pyynnöstä tekemä vuoden 2015 tutkimus oikeuslaitosten toimivuudesta EU:n jäsenvaltioissa. Saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/justice/effective-justice/index_en.htm [17] Ks. myös Euroopan komission sisämarkkinoiden, teollisuuden, yrittäjyyden ja pk-yritystoiminnan pääosaston teettämä tutkimus Bankruptcy and second chance for honest bankrupt entrepreneurs, saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/enterprise/newsroom/cf/itemdetail.cfm?item_id=7962&lang=en [18] Tässä on kyse erityistilanteista, eikä kaikissa kuvioissa ole voitu kattaa kaikkia EU:n jäsenvaltioita, koska joissakin niistä ei ole ollut käsiteltävänä tietyntyyppisiä asioita. [19] Tiedonkeruun kohteena olleissa uudelleentarkastelua koskevissa asioissa nämä viranomaiset ovat asianosaisen asemassa. [20] Tässä kyseeseen tulevien uudelleentarkasteltavien asioiden määrä vaihtelee jäsenvaltioittain. Silloin kun tällaisten asioiden määrä on vähäinen (kuten Belgiassa, Tšekissä, Tanskassa, Italiassa, Puolassa ja Slovakiassa), yksi pitkään kestänyt käsittely saattaa joissakin tapauksissa vaikuttaa keskiarvoon merkittävästi. Espanjan tapauksessa käsittelyn kesto toisessa oikeusasteessa sisältää myös perusoikeuksien loukkauksia koskevat muutoksenhaut, jotka yleensä ratkaistaan lyhyemmässä ajassa. [21] Tiedot eivät yleensä kata rahoituspalveluja ja -tuotteita. Tšekissä tiedot on kerätty viranomaisilta, jotka vastaavat sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskevan direktiivin soveltamisesta. Tässä tarkastelujen asioiden määrä on vähäinen Tanskassa, Virossa, Ranskassa, Kroatiassa, Alankomaissa, Sloveniassa ja Slovakiassa. Yksi hyvin pitkään kestänyt käsittely saattaa sen vuoksi näissä maissa vaikuttaa keskiarvoon merkittävästi. Espanjan tapauksessa tiedot eivät kata itsehallintoalueita. Italiaa, Puolaa ja Romaniaa koskevat tiedot perustuvat kuluttajansuojaviranomaisen antamaan arvioon. [22] Katso esimerkiksi julkaisu ”What makes civil justice effective?”, OECD Economics Department Policy Notes, No. 18, kesäkuu 2013, ja ”The Economics of Civil Justice: New Cross-Country Data and Empirics”, OECD Economics Department Working Papers, No. 1060. [23] Otoskoko vaihtelee jäsenvaltioittain. Tanskan tapauksessa tilastoihin sisältyvät myös asiat, joissa merioikeus tai kauppatuomioistuin on soveltanut kansallista tavaramerkkilainsäädäntöä. Saksassa ei laadita erikseen tilastoja yhteisön tavaramerkkioikeuteen liittyvistä asioista, vaan tilastot kerätään kaikista teollisoikeuksia koskevista asioista. Ilmoitetut lukumäärät perustuvat tuomioistuinten arvioihin. Slovakian tapauksessa toinen oikeusaste viittaa korkeimman oikeuden vuonna 2012 ratkaisemiin asioihin ja Bratislavan piirituomioistuimen vuonna 2013 käsittelemiin asioihin. Tässä tarkasteltujen asioiden määrä on vähäinen eräissä jäsenvaltioissa (toisen oikeusasteen osalta Viro, Liettua, Luxemburg, Unkari, Suomi ja Slovenia). Irlannissa tässä tarkasteltuja asioita oli tarkastelujaksolla vain yksi. [24] Economic efficiency and legal effectiveness of review and remedies procedures for public contracts, Europe Economicsin Euroopan komission sisämarkkinoiden, teollisuuden, yrittäjyyden ja pk-yritystoiminnan pääosastolle tekemä tutkimus, saatavana: http://ec.europa.eu/growth/single-market/public-procurement/modernising-rules/evaluation/index_en.htm [25] Kroatiaa koskevat tiedot ovat saatavilla julkisia hankintoja koskevien menettelyjen valvonnasta vastaavan Kroatian valtionkomitean verkkosivuilla kyseisen komitean vuosikertomuksissa. [26] Case study on the functioning of enforcement proceedings relating to judicial decision in Member States, Matrixin Euroopan komissiolle (oikeus- ja kuluttaja-asioiden pääosastolle) tekemä tutkimus, joka on saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/justice/effective-justice/index_en.htm [27] Tähän mennessä laadituista kolmesta tulostaulusta ilmenevien kehityssuuntausten taustalla voi olla hyvin erilaisia tilanteita. Esimerkiksi muutokset menettelyjen kestossa vaihtelevat 10 päivästä (tai alle 10 päivästä) 100 päivään (tai yli 100 päivään). [28] Vaihteluista on lisätietoja CEPEJ:n sihteeristön komissiota varten EU:n jäsenvaltioiden oikeuslaitosten toimivuudesta tekemän vuoden 2015 tutkimuksen maakohtaisilla tietosivuilla. [29] 2010, 2012, 2013. [30] Esimerkiksi Kreikka. 3.2. Oikeusjärjestelmien laatu Laadukkaat instituutiot, kuten laadukkaat kansalliset oikeusjärjestelmät, ovat talouden suorituskyvyn kannalta ratkaisevan tärkeitä. Tehokas oikeudenkäyttö edellyttää laadukkuutta koko oikeusjärjestelmältä. Oikeuden päätösten heikko laatu voi lisätä riskejä suurten yritysten ja pk-yritysten liiketoiminnassa ja vaikuttaa kuluttajien valintoihin. Kaikki jäsenvaltiot toteuttavat parhaillaan toimenpiteitä oikeusjärjestelmiensä laadukkuuden varmistamiseksi. Oikeusjärjestelmän laadun arvioimiseksi ei ole olemassa yhtä yleisesti hyväksyttyä arviointimenetelmää. Tulostaulussa käytetään sen vuoksi tiettyjä parametreja, joiden on yleisesti katsottu soveltuvan oikeusjärjestelmien arviointiin[31] ja joilla voidaan auttaa parantamaan oikeudenkäytön laatua. 3.2.1 Oikeusjärjestelmien laadukkuutta tukevat seuranta-, arviointi- ja tiedonkeruuvälineet Tuomioistuinten toimien seurannalla ja arvioinnilla autetaan parantamaan oikeuden päätösten ennakoitavuutta ja oikea-aikaisuutta sekä tuomioistuinten toimintaa[32]. Käytössä olevilla välineillä voidaan tiedonkeruun ansiosta seurata tuomioistuinten päivittäistä toimintaa. Oikeuslaitoksen arviointi voi olla myös ennakoivaa, jolloin siinä voidaan käyttää esimerkiksi laatuindikaattoreita tai jopa määritellä laatustandardeja koko oikeusjärjestelmää varten. Myös tuomioistuimissa työskentelevien oikeusalan ammattilaisten ja/tai tuomioistuinten käyttäjien parissa toteutetut tutkimukset voivat antaa hyödyllistä tietoa oikeusjärjestelmän laadun parantamista varten. Kuvio 18: Tuomioistuinten toiminnan seuranta vuonna 2013* (lähde: CEPEJ:n tutkimus[33]) * Seurantajärjestelmien tarkoituksena on arvioida tuomioistuinten päivittäistä toimintaa. Niissä hyödynnetään tietojenkeruuta ja tilastoanalyysia. Ranskan tapauksessa erot edellisen vuoden tulostauluun nähden ovat seurausta muuten muuttumattomina säilyneisiin tietoihin tehdyistä korjauksista. Espanjan ja Puolan tiedot ovat vuodelta 2012. Kuvio 19: Tuomioistuinten toiminnan arviointi vuonna 2013* (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Arviointijärjestelmällä arvioidaan tuomioistuinten toiminnan tuloksellisuutta yleensä indikaattoreiden ja tavoitteiden perusteella. Lisäksi jotkin jäsenvaltiot määrittelevät laatupolitiikan ja -standardit koko oikeuslaitostaan varten. Romaniassa tuomioistuinten toiminnan arvioinnissa käytetään säännöllisesti tulosindikaattoreita. Kaikkien muiden jäsenvaltioiden tulokset ovat samat kuin vuotta 2012 varten kerätyt tiedot. Espanjan ja Puolan tiedot ovat vuodelta 2012. Kuvio 20: Tuomioistuinten käyttäjien tai oikeusalan ammattilaisten parissa toteutetut tutkimukset vuonna 2013* (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Yleistä syyttäjälaitosta koskevien tutkimusten on ilmoitettu vähentyneen Alankomaissa, kun taas asianajajia, asianosaisia ja muita tuomioistuinten käyttäjiä koskevien tutkimusten on ilmoitettu lisääntyneen Unkarissa ja Liettuassa. Kaikkien muiden jäsenvaltioiden tulokset ovat samat kuin vuotta 2012 varten kerätyt tiedot. Kreikan, Espanjan ja Puolan tiedot ovat vuodelta 2012. 3.2.2 Tieto- ja viestintätekniikka auttaa lyhentämään oikeudenkäyntien kestoa ja parantamaan oikeussuojan saatavuutta Tuomioistuimissa oikeusasioiden rekisteröintiin ja hallinnointiin käytettävät tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmät ovat välttämättömiä oikeusasioiden tehokkaan ajanhallinnan työkaluja, koska niiden avulla voidaan nopeuttaa asioiden käsittelyä tuomioistuimissa ja siten lyhentää oikeudenkäyntien kokonaiskestoa. Tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmien käyttäminen tuomioistuinten ja asianosaisten väliseen viestintään (esim. vaateiden toimittamiseen sähköisesti) voi osaltaan edistää viivästysten ja kansalaisille ja yrityksille aiheutuvien kustannusten vähentämistä ja helpottaa näin oikeussuojan saatavuutta. Tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmillä on myös yhä tärkeämpi merkitys oikeusviranomaisten välisessä rajat ylittävässä yhteistyössä. Ne helpottavat tämän vuoksi myös EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoa. Kuvio 21: Oikeusasioiden rekisteröintiin ja hallinnointiin käytettävät tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmät* (painotettu indikaattori; pienin arvo = 0, suurin arvo = 4) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Yhdistelmäindikaattori, joka on muodostettu useista tieto- ja viestintätekniikkaa koskevista indikaattoreista (oikeusasioiden rekisteröintijärjestelmä, tuomioistuinten hallinnon tietojärjestelmä, taloushallinnon tietojärjestelmä, videoneuvottelut), joilla arvioidaan tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmien saatavuutta asteikolla 0–4 (0 = käytettävissä 0 prosentissa tuomioistuimista; 4 = käytettävissä 100 prosentissa tuomioistuimista). Kuvio 22: Tuomioistuinten ja asianosaisten välinen sähköinen viestintä* (painotettu indikaattori; pienin arvo = 0, suurin arvo = 4) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Yhdistelmäindikaattori, joka on muodostettu useista tieto- ja viestintätekniikkaa koskevista indikaattoreista (sähköiset verkkolomakkeet, verkkosivut, oikeusasioiden verkkoseuranta, sähköiset rekisterit, vähäisten vaateiden ja riidattomien velkojen perinnän sähköinen käsittely, vaateiden toimittaminen sähköisesti sekä videoneuvottelujen ja muiden sähköisten viestintävälineiden käyttö), joilla arvioidaan tieto- ja viestintätekniikkajärjestelmien saatavuutta asteikolla 0–4 (0 = käytettävissä 0 prosentissa tuomioistuimista; 4 = käytettävissä 100 prosentissa tuomioistuimista). Kuvio 23: Riidattomien velkojen perinnän sähköinen käsittely (0 = käytettävissä 0 prosentissa tuomioistuimista, 4 = käytettävissä 100 prosentissa tuomioistuimista) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) Kuvio 24: Vaateiden sähköinen toimittaminen (0 = käytettävissä 0 prosentissa tuomioistuimista, 4 = käytettävissä 100 prosentissa tuomioistuimista) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) Sekä jäsenvaltioiden että Euroopan tasolla käytettävissä olevalla tehokkaalla vähäisiin vaateisiin sovellettavalla menettelyllä on keskeinen merkitys pyrittäessä parantamaan kansalaisten oikeussuojaa ja auttamaan heitä hyödyntämään paremmin kuluttajan oikeuksiaan. Rajat ylittäviin vähäisiin vaateisiin sovellettavien verkossa toteutettavien menettelyjen merkitys on kasvamassa rajat ylittävän sähköisen kaupankäynnin seurauksena. Euroopan komission toimintapolitiikan yhtenä tavoitteena on sen vuoksi yksinkertaistaa ja nopeuttaa vähäisiin vaateisiin sovellettavia menettelyjä parantamalla oikeusviranomaisten välistä viestintää ja hyödyntämällä tieto- ja viestintätekniikkaa tarkoituksenmukaisesti. Perimmäisenä tavoitteena on vähentää kaikkien käyttäjäryhmien, ts. tuomioistuinten, oikeusalan toimijoiden ja loppukäyttäjien, hallinnollisia rasitteita. Euroopan komission tilaamasta sähköisiä viranomaispalveluja koskeneesta 11. vertailusta laaditussa raportissa[34] arvioitiin ensimmäistä kertaa vähäisiin vaateisiin sovellettavien verkossa toteutettavien EU:n jäsenvaltioiden menettelyjen laatua. Vähäisiä vaateita koskevan menettelyn arvioijina olivat tässä tutkimuksessa tutkijat (jotka toimivat nk. ”haamuasiakkaina”)[35]. Tarkoituksena oli selvittää, vastaavatko verkossa tarjottavat julkiset palvelut käyttäjien tarpeita. Tätä varten kukin tutkija asettautui tavallisen kansalaisen asemaan ja hänen kokemuksensa rajattiin ajallisesti siten, että kullakin haamuasiakkaalla oli käytettävissään yksi päivä yhden todellisuutta vastaavan tilanteen arviointiin. Tämä merkitsi käytännössä sitä, että jos tiettyä ominaisuutta ei löytynyt tämän ajan kuluessa, sen katsottiin puuttuvan. Kielteinen tulos ei sen vuoksi itsessään merkitse, ettei kyseinen ominaisuus ollut saatavilla verkossa. Se kuitenkin viittaa siihen, että ominaisuus oli lukuisten linkkien takana eikä sitä ollut helppo löytää intuitiivisesti, jolloin on erittäin todennäköistä, etteivät myöskään kansalaiset tai yritykset käytä/löydä kyseistä ominaisuutta. Kuvio 25: Vähäisiä vaateita koskevien verkossa toteutettavien menettelyjen vertailuanalyysi (kunkin ryhmän enimmäispistemäärä on 100 pistettä, yhteensä enintään 700 pistettä) (lähde: Delivering on the European Advantage? "How European governments can and should benefit from innovative public services", Euroopan komission (viestintäverkkojen, sisältöjen ja teknologian pääosaston[36]) tilaama tutkimus 3.2.3 Tuomioistuinten viestintäpolitiikka Tuomioistuinten viestintätoimet ovat ratkaisevan tärkeitä, kun halutaan auttaa kansalaisia ja yrityksiä tekemään tietoon perustuvia päätöksiä (tuomioistuimissa tai niiden ulkopuolella) tarjolla olevista oikeussuojakeinoista ja edistää oikeuslaitoksen toiminnalle välttämättömän luottamuksen rakentamista. Tiedotusvälineillä on ratkaiseva asema tuomioistuimissa käsiteltäviä asioita koskevassa tiedotuksessa. Pyrkimällä parantamaan tuomioistuinten ja tiedotusvälineiden välistä yhteydenpitoa oikeuslaitos varmistaa samalla, että se pystyy tiedottamaan yleisölle työstään (soveltamisala, rajoitukset ja ongelmat) paremmin ja parantamaan osaltaan tiedotuksen laatua (esim. asiavirheiden välttäminen). Vuonna 2014 komissio käynnisti jäsenvaltioiden välisen tiedonvaihdon tuomioistuinten viestintäpolitiikasta ja -käytänteistä. Tiedonvaihto osoitti, että tästä osa-alueesta tarvitaan parempi yleiskuva. Tämän vuoksi komissio toteutti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa nykyisten käytänteiden kartoituksen[37] selvittääkseen, mitkä ovat tuomioistuimen tehokkaan viestintäpolitiikan tärkeimmät osatekijät[38]. Näihin osatekijöihin kuuluivat tietojen saatavuus yleisön kannalta; se, miten tuomioistuimet ovat järjestäneet suhteensa lehdistöön ja tiedotusvälineisiin yleensä; tuomareiden perehdyttäminen siihen, miten asianosaisten ja lehdistön kanssa viestitään; tuomioistuinten päätösten saatavuus verkossa ja verkkojulkaisemiseen liittyvät käytänteet (oikeuslaitoksen kaikilla tasoilla). Kuvio 26: Oikeuslaitoksesta verkossa yleisölle tarjolla olevien tietojen saatavuus* (lähde: Euroopan komissio[39]) * Kustakin kuviossa esitetystä ryhmästä voidaan antaa yksi piste. Koska Saksa on liittovaltio, sille ovat ominaisia hajautetut rakenteet. Osavaltiot päättävät itse, mitä tietoja ne julkaisevat verkossa, ja ne ovat myös vastuussa tietojen päivittämisestä. Sama pätee liittovaltion tasolla. Kuvio 27: Tuomioistuinten ja lehdistön/tiedotusvälineiden suhteet* (lähde: Euroopan komissio[40]) Kussakin oikeusasteessa (1., 2. ja 3. oikeusaste) voidaan antaa kaksi pistettä silloin, kun kyseisessä oikeusasteessa on tiedottaja tai tiedottajan tehtäviä hoitava tuomari, jonka tehtäväalue kattaa sekä siviili- ja/tai kauppaoikeudelliset asiat että hallinto-oikeudelliset asiat. Jos tehtäväalue kattaa ainoastaan toisen asiaryhmän (joko siviili- ja/tai kauppaoikeudelliset tai hallinto-oikeudelliset asiat), annetaan vain yksi piste. Jos vain osalla tuomioistuimista on tiedottaja, annetaan 0,5 pistettä kutakin oikeusastetta (1., 2. ja 3. oikeusaste) kohti. Irlannin oikeusvirastossa (Courts Service) on lehdistövastaava (Media Relations Advisor), joka laatii ja julkaisee tiedotusvälineille suunnattuja lehdistötiedotteita. Kuvio 28: Tuomareiden perehdyttäminen viestintään asianosaisten ja lehdistön kanssa, koulutuksen saatavuus* (lähde: Euroopan komissio[41]) * Kustakin kuviossa esitetystä ryhmästä voidaan antaa yksi piste. Kuvio 29: Julkaistujen tuomioiden saatavuus verkossa* (siviili- ja kauppaoikeudelliset asiat kaikissa oikeusasteissa) (lähde: Euroopan komissio[42]) *Ryhmissä ”Tuomiot ovat saatavilla verkossa”, ”Tietokannassa olevat tiedot päivitetään vähintään kerran kuussa” ja ”Julkaistuihin tuomioihin voi tutustua maksutta” annetaan kolme pistettä silloin, kun tämä on tilanne kaikissa oikeusasteissa (1., 2. ja 3. oikeusasteessa). Jos tiettyä palvelua tarjotaan vain joissakin oikeusasteissa, annetaan yksi piste tai kaksi pistettä. Jos tiettyä palvelua tarjotaan vain joissakin tuomioistuimissa, annetaan 0,5 pistettä kutakin oikeusastetta kohti. Ryhmässä ”Sidosryhmät (tuomarit, asianajajat, muut oikeusalan ammattilaiset ja/tai kansalaiset) voivat käyttää tietokantaa” annetaan yksi piste silloin kun katettuina ovat kaikki sidosryhmät. Jos tietokanta ei ole kansalaisten käytettävissä, annetaan 0,25 pistettä kutakin sellaista sidosryhmää kohti, jolla on pääsy tietokantaan (esim. tuomarit = 0,25 pistettä, asianajajat = 0,25 pistettä, muut oikeusalan ammattilaiset = 0,25 pistettä). Kuvio 30: Julkaistujen tuomioiden saatavuus verkossa* (hallinto-oikeudelliset asiat, kaikki oikeusasteet) (lähde: Euroopan komissio[43]) *Ryhmissä ”Tuomiot ovat saatavilla verkossa”, ”Tietokannassa olevat tiedot päivitetään vähintään kerran kuussa” ja ”Julkaistuihin tuomioihin voi tutustua maksutta” annetaan kolme pistettä silloin, kun tämä on tilanne kaikissa oikeusasteissa (1., 2. ja 3. oikeusasteessa). Jos tiettyä palvelua tarjotaan vain joissakin oikeusasteissa, annetaan yksi piste tai kaksi pistettä. Jos tiettyä palvelua tarjotaan vain joissakin tuomioistuimissa, annetaan 0,5 pistettä kutakin oikeusastetta kohti. Ryhmässä ”Sidosryhmät (tuomarit, asianajajat, muut oikeusalan ammattilaiset ja/tai kansalaiset) voivat käyttää tietokantaa” annetaan yksi piste silloin kun katettuina ovat kaikki sidosryhmät. Jos tietokanta ei ole kansalaisten käytettävissä, annetaan 0,25 pistettä kutakin sellaista sidosryhmää kohti, jolla on pääsy tietokantaan (esim. tuomarit = 0,25 pistettä, asianajajat = 0,25 pistettä, muut oikeusalan ammattilaiset = 0,25 pistettä). Irlannissa kaikkien siviili- ja rikostuomioistuinten kaikki tuomiot julkaistaan oikeusviraston (Courts Service) verkkosivuilla, joka on niiden virallinen julkaisupaikka. Irlannissa ei ole erillistä hallinto-oikeudellisten asioiden ryhmää. Kuvio 31: Verkossa julkaistavien tuomioiden julkaisukäytänteet* (siviili- ja kauppaoikeudelliset asiat kaikissa oikeusasteissa) (lähde: Euroopan komissio[44]) * Ryhmissä ”Tuomioiden julkaiseminen perustuu valintakriteereihin”, ”Tuomioille on annettu (tai annetaan jatkossa) ECLI-tunnus”, ”Tuomioille on annettu asiasanat” ja ”Tuomioista on poistettu tunnistetiedot” annetaan kolme pistettä, kun tämä on tilanne kaikissa oikeusasteissa (1., 2. ja 3. oikeusasteessa). Jos tiettyä palvelua tarjotaan vain joissakin oikeusasteissa, annetaan yksi piste tai kaksi pistettä sen mukaan, kuinka monessa oikeusasteessa palvelua tarjotaan. Maltassa korkeimpana oikeutena on toisen oikeusasteen tuomioistuin. Kuvio 32: Verkossa julkaistavien tuomioiden julkaisukäytänteet (hallinto-oikeudelliset asiat kaikissa oikeusasteissa)* (lähde: Euroopan komissio[45]) * Ryhmissä ”Tuomioiden julkaiseminen perustuu valintakriteereihin”, ”Tuomioille on annettu (tai annetaan jatkossa) ECLI-tunnus”, ”Tuomioille on annettu asiasanat” ja ”Tuomioista on poistettu tunnistetiedot” annetaan kolme pistettä, kun tämä on tilanne kaikissa oikeusasteissa (1., 2. ja 3. oikeusasteessa). Jos tiettyä palvelua tarjotaan vain joissakin oikeusasteissa, annetaan yksi piste tai kaksi pistettä sen mukaan, kuinka monessa oikeusasteessa palvelua tarjotaan. Maltassa korkeimpana oikeutena on toisen oikeusasteen tuomioistuin. Irlannissa kaikkien siviili- ja rikostuomioistuinten kaikki tuomiot julkaistaan oikeusviraston (Courts Service) verkkosivuilla, joka on niiden virallinen julkaisupaikka. Irlannissa ei ole erillistä hallinto-oikeudellisten asioiden ryhmää. 3.2.4 Vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen avulla voidaan vähentää tuomioistuinten työmäärää Vaihtoehtoiset riidanratkaisumenettelyt kattavat kaikki tuomioistuinten ulkopuoliset riidanratkaisumenetelmät. Yleisimmät vaihtoehtoiset riidanratkaisumenettelyt ovat välitys-, sovittelu- ja välimiesmenettelyt. Tällaisilla menettelyillä voidaan auttaa asianosaisia pääsemään sopuratkaisuun nopeammin kuin riita-asioiden oikeudenkäyntimenettelyissä keskimäärin ja niillä edistetään lisäksi sovittelukulttuuria, jossa ei ole voittajia eikä häviäjiä. Vaihtoehtoisilla riidanratkaisumenettelyillä voidaan edistää tehokasta oikeudenkäyttöä ja viime kädessä myös investoinneille suotuisaa ympäristöä ja talouskasvua. Kaikki tietoja toimittaneet jäsenvaltiot ilmoittivat, että käytettävissä on vähintään kolme vaihtoehtoista riidanratkaisumenettelyä, ja suurin osa näistä jäsenvaltioista ilmoitti, että käytettävissä on neljä menettelyä, jotka ovat välitysmenettely tuomioistuimessa, tuomioistuimen ulkopuolinen välitysmenettely, sovittelumenettely ja välimiesmenettely. Vaikka käytettävissä on useita tuomioistuimen ulkopuolisia riidanratkaisumenettelyjä, niitä ei useimmissa jäsenvaltioissa hyödynnetä tehokkaasti, kuten kuviosta 35 käy ilmi. Tulostaulussa annetaan myös tietoa siitä, miten jäsenvaltioiden julkinen sektori kannustaa näiden menettelyjen käyttöön ja edistää sitä. Menettelyjen käytön edistämiseksi toteutettavat toimenpiteet katsotaan vapaaehtoisiksi toimiksi, kun taas kannustimista säädetään laeissa tai asetuksissa ja ne ovat näin velvoitteita. Kuviot 33 ja 34 perustuvat jäsenvaltioiden yhteyshenkilöille lähetettyyn kyselyyn saatuihin vastauksiin. Kuvio 35 perustuu Eurobarometri-tutkimukseen. Siinä esitetään sellaisten yritysten antamat vastaukset, jotka ilmoittivat vastaanottaneensa kuluttajavalituksia eri kanavien kautta kyselyä edeltäneiden 12 kuukauden aikana. Kuvio 33: Vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käytön edistäminen julkisen sektorin toimesta * (lähde: Euroopan komissio[46]) * Yhdistelmäindikaattori, joka perustuu seuraaviin tietoihin: 1) vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä tietoa antavat verkkosivut, 2) tiedotuskampanjat tiedotusvälineissä, 3) yleisölle tarkoitetut esitteet, 4) erityisten tiedotustilaisuuksien järjestäminen vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä pyydettäessä, 5) tuomioistuinten järjestämä erityinen tiedotus, 6) vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käyttöä koskevien arviointien julkaiseminen, 7) vaihtoehtoisia riidanratkaisumenettelyjä koskevien tilastojen julkaiseminen, 8) muut toimenpiteet. Kustakin kyselyssä käsitellystä edistämistoimesta annetaan yksi piste. Joissakin jäsenvaltioissa saatetaan toteuttaa myös muita toimenpiteitä edellä mainittujen lisäksi (Saksa). Kuvio 34: Vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käyttöä edistävät kannustimet (lähde: Euroopan komissio[47]) * Yhdistelmäindikaattori, joka perustuu seuraaviin tietoihin: 1) oikeusapu kattaa vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä aiheutuneet kustannukset (osittain tai kokonaan), 2) oikeudenkäyntimaksut, myös leimaverot, korvataan kokonaan tai osittain, jos riita saadaan ratkaistua vaihtoehtoisessa menettelyssä, 3) vaihtoehtoista riidanratkaisumenettelyä varten ei vaadita asianajajaa, 4) tuomari voi toimia asiassa välittäjänä, 5) tuomioistuimissa on vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen ja/tai välitysmenettelyjen koordinoinnista vastaava henkilö, 6) muut osatekijät. Kustakin kyselyssä käsitellystä kannustimesta annetaan yksi piste. Jotkin jäsenvaltiot viittasivat lisämenetelmään, jolla helpotetaan vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käyttöä (Irlanti). Tšekissä tuomari voi käynnistää tuomioistuimessa sovintomenettelyn ja pyrkiä sovintoratkaisuun, jos asian luonne sen sallii. Kuvio 35: Yritysten eri kanavien kautta saamat kuluttajavalitukset* (lähde: Eurobarometri-tutkimus[48]) * Määrässä ei ole otettu huomioon tapauksia, joissa vähittäiskauppiaat ilmoittivat, etteivät ne olleet saaneet kuluttajavalituksia mitään kautta. 3.2.5 Oikeuslaitoksen tehokkuutta voidaan parantaa edistämällä tuomareiden koulutusta Tuomareiden koulutuksella on tuomioistuinten päätösten laadun kannalta suuri merkitys. Tässä esitetyissä tiedoissa on otettu huomioon Euroopan oikeuslaitosten jäsenten koulutuksesta laaditun vuoden 2014 vuosikertomuksen[49] tiedot EU:n oikeutta tai toisen jäsenvaltion oikeutta koskevaan täydennyskoulutukseen osallistuvien tuomareiden tämänhetkisistä prosenttiosuuksista. Kuvio 36: Tuomareiden pakollinen koulutus vuonna 2013* (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Saatujen tietojen mukaan Saksa ja Unkari ovat lisänneet pakollisen koulutuksen jaottelussa käytettäviä ryhmiä vuodesta 2012. Espanjan ja Puolan tiedot ovat vuodelta 2012. Kuvio 37: Tuomarit, jotka osallistuvat EU:n oikeutta tai toisen jäsenvaltion oikeutta koskevaan täydennyskoulutukseen* (% kaikista tuomareista )( lähde: Euroopan komissio, Euroopan oikeuslaitosten jäsenten koulutus, 2014[50]) * Tältä vuodelta tiedot on toimitettu Yhdistyneestä kuningaskunnasta (Skotlanti). Ranskan tiedot kattavat myös syyttäjät. Joissakin jäsenvaltioiden ilmoittamissa tapauksissa koulutukseen osallistuneiden ja oikeusalan ammattilaisten nykyisen kokonaismäärän suhde on yli 100 prosenttia, mikä tarkoittaa, että osanottajat ovat osallistuneet useampaan EU:n oikeutta koskevaan koulutusjaksoon. 3.2.6 Resurssit Seuraavassa taulukossa esitetään tuomioistuinten hyväksyttyjen yleisten talousarvioiden kokonaismäärärahat asukasta kohti vuosina 2010, 2012 ja 2013. Taulukosta käy ilmi, että määrärahat asukasta kohti ovat säilyneet suhteellisen vakaina kolmen vuoden tarkastelujaksolla, jolla on tosin havaittavissa pientä keskimääräistä kasvua. Kuvio 38: Tuomioistuinten toimintamäärärahat* (euroina asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Kuvio 38 osoittaa kaikkien tuomioistuinten toimintaan osoitetut vuotuiset toimintamäärärahat niiden lähteestä ja hallintotasosta (valtiollinen tai alueellinen) riippumatta. Vertailuissa olisi otettava huomioon seuraavat seikat: Itävallan, Belgian, Ranskan, Kreikan ja Luxemburgin tapauksessa numerotiedot viittaavat koko oikeuslaitoksen talousarvioon ja sisältävät tämän vuoksi myös oikeusavun ja syyttäjäviranomaisen määrärahat; Saksan tiedot eivät ole täydellisiä, koska ne eivät kata kaikkia osavaltioita; eräät jäsenvaltiot saavat rahoitusta kansainvälisiltä ja eurooppalaisilta elimiltä. Espanjan määrärahojen huomattava supistuminen vuosien 2010 ja 2012 välillä johtuu siitä, että vuoden 2012 tiedot eivät kata autonomisten alueiden ja tuomarineuvoston määrärahoja. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa edellytetään, että maksutonta oikeusapua annetaan niille, joilla ei ole riittäviä varoja, jos tällainen apu on tarpeen, jotta asianomainen voisi tehokkaasti käyttää oikeutta saattaa asiansa tuomioistuimen käsiteltäväksi. Vuoden 2015 tulostaulu sisältää tietoja jäsenvaltioiden oikeusapumenoista asukasta kohti vuosina 2010, 2012 ja 2013. Jäljempänä olevasta kuviosta käy ilmi, että määrissä on huomattavia eroja eri jäsenvaltioryhmien välillä. Oikeusapuun asukasta kohti käytetyt määrät ovat useimmissa jäsenvaltioissa säilyneet tarkastelujaksolla suhteellisen vakaina. Kuvio ei anna tietoa siitä, miten oikeusavun kokonaismäärärahat jakautuvat oikeusavun saajien tai oikeusasioiden mukaan. Kuvio 39: Oikeusapuun osoitetut vuotuiset julkiset määrärahat asukasta kohti vuosina 2010, 2012 ja 2013 * (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Kuviosta 39 käyvät ilmi oikeusapuun osoitetut vuotuiset julkiset määrärahat asukasta kohti vuosina 2010, 2012 ja 2013. Saksan tiedot ovat puutteelliset, koska ne eivät kata kaikkia osavaltioita. Joissakin jäsenvaltioissa oikeusalan ammattilaiset saattavat kattaa osan oikeusavun kustannuksista. Tätä ei ole otettu huomioon edellä esitetyissä numerotiedoissa. Kuvio 40: Oikeuslaitosta koskevat julkiset menot yhteensä* (euroina asukasta kohti) (lähde: Eurostat) Tämä määrärahoja koskeva uusi indikaattori perustuu Eurostatin tietoihin julkisista menoista. Sen avulla esitetään tosiasiassa käytetyt määrärahat, joten sillä täydennetään jo käytössä ollutta indikaattoria, joka osoittaa tuomioistuinten toimintaan osoitetut määrärahat. Vertailu kattaa vuodet 2010, 2011 ja 2012. *Siinä missä kuvio 38 osoittaa kaikkien tuomioistuinten toimintaan osoitetut vuotuiset toimintamäärärahat niiden lähteestä ja hallintotasosta (valtiollinen tai alueellinen) riippumatta, kuviossa 40 esitetään tuomioistuimia koskevien toteutuneiden julkisten menojen kokonaismäärä (kansantalouden tilinpitojärjestelmän tiedot, julkisyhteisöjen tehtäväluokitus, ryhmä 03.3). Kuvio 40 kattaa myös ehdonalaisvalvonnan järjestelmät ja oikeusavun. Kuvio 41: Oikeuslaitosta koskevien julkisten menojen osuus suhteessa BKT:hen (lähde: Eurostat) Seuraavissa taulukoissa esitetään tietoja jäsenvaltioiden oikeuslaitosten henkilöresursseista. Tuomarien lukumäärä 100 000:ta asukasta kohti on useimmissa jäsenvaltioissa säilynyt suhteellisen vakaana vuosina 2010–2013. Keskimäärin määrä on hieman kasvanut tällä ajanjaksolla. Asianajajien määrä 100 000:ta asukasta kohti on niin ikään kasvanut useimmissa jäsenvaltioissa. Nämä suhdeluvut vaihtelevat suuresti jäsenvaltioittain. Kuvio 42: Lakimiesten* määrä (100 000:ta asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) * Asianajaja on henkilö, jolla on kansallisen lainsäädännön mukainen pätevyys ja oikeus käyttää puhevaltaa ja toimia asiakkaidensa puolesta, harjoittaa asianajajan ammattia, osallistua oikeudenkäynteihin tai neuvoa ja edustaa asiakkaitaan oikeusasioissa (Euroopan neuvoston ministerikomitean suositus Rec(2000)21 oikeudellisen alan ammatin harjoittamisen vapaudesta). Kuvio 43: Tuomareiden* määrä (100 000:ta asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) *Tämän ryhmään muodostavat CEPEJ:n määritelmän mukaisesti kokoaikaista työtä tekevät tuomarit. Siihen eivät kuulu eräät tuomioistuinvirkailijat (Rechtspfleger/court clerks), joita on vain muutamissa jäsenvaltioissa. Kreikan tapauksessa ammattituomareiden kokonaismäärä sisältää eri vuosina eri ammattiryhmiä, mikä osittain selittää vaihtelun. Kuvio 44: Vaihtelut kaikkien tuomioistuinten (maantieteelliset sijaintipaikat) absoluuttisessa määrässä vuosina 2010 – 2013* (lähde: CEPEJ:n tutkimus) Tuomioistuinverkoston uudistusta käsittelevässä julkaisussa ”Mapping of justice reforms in the EU in 2014” olevasta kuviosta 1 käy ilmi, että monet jäsenvaltiot ovat käynnistäneet, hyväksyneet ja/tai toteuttaneet tuomioistuinverkostonsa tai tuomioistuinrakenteensa uudistuksen. Seuraavalla kuviolla täydennetään kyseistä kuviota 1, koska se antaa tietoa muutoksista kaikkien maantieteellisinä sijaintipaikkoina määriteltyjen[51] tuomioistuinten määrissä vuosina 2010–2013. Tämä kuvio ei anna tietoa oikeushenkilöinä tarkasteltujen tuomioistuinten määrien vaihteluista. * Italia uudisti tuomioistuinverkostonsa maantieteellistä jakautumista syyskuussa 2013. Tässä yhteydessä se lakkautti (muihin toimipaikkoihin yhdistämällä) 30 tuomioistuimen toimipaikkaa, 30 syyttäjänviraston toimipaikkaa, 220 tuomioistuimen sivutoimipaikkaa ja 346 rauhantuomarin toimipaikkaa. Liettua vähensi piirituomioistuinten määrää 54:stä 49:ään tammikuussa 2013. Alankomaat uudisti tuomioistuinverkostonsa maantieteellistä jakautumista vuonna 2013 (vähentämällä toimipaikkojen määrää 64:stä 40:een). Tämän uudistuksen yhteydessä lakkautettiin alioikeuksia. Kroatian ja Slovenian tapauksessa määrän kasvu johtuu siitä, että ne ovat tulkinneet CEPEJ:n kyselyyn sisältyvän kysymyksen vuonna 2013 eri tavalla kuin vuonna 2010. 3.2.7 Naisten osuus ammattituomareista Erilaiset työntekijät tuovat täydentävää tietämystä, osaamista ja kokemusta, jolloin henkilöstön kokemuspohja vastaa monipuolisesti todellisuutta. Tämä pätee etenkin tuomioistuimiin. Se, että tuomarikunnassa ovat hyvin edustettuina sekä naiset että miehet, voi auttaa parantamaan oikeusjärjestelmän laatua. Seuraavissa kuvioissa esitetyt numerotiedot naistuomarien osuuksista ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa sekä korkeimmissa oikeuksissa osoittavat, että tilanne on eri jäsenvaltioissa hyvin erilainen. Tiedot vahvistavat sen, että naistuomareiden osuuden ja oikeusasteen välillä vallitsee käänteinen suhde: mitä korkeampi oikeusaste on kyseessä, sitä pienempi on naistuomareiden osuus. Vaikka useimmissa jäsenvaltioissa naistuomareiden osuus ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa on nykyisin melko suuri ja sukupuolten tasapuolisen edustuksen viitearvona olevan vaihteluvälin (40–60 prosenttia[52]) sisällä, tilanne on hyvin erilainen, kun tarkastellaan naistuomareiden osuutta korkeimmissa oikeuksissa. On kuitenkin todettava, että ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuimissa on viimeksi kuluneiden kolmen vuoden ja korkeimmissa oikeuksissa viimeksi kuluneiden seitsemän vuoden aikana ollut havaittavissa pitkälti myönteinen suuntaus. Tämä viittaa siihen, että useimmat jäsenvaltiot pyrkivät saavuttamaan tasapuolisen edustuksen viitearvon. Kuvio 45: Naisten osuus ammattituomareista ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa ja korkeimmissa oikeuksissa (lähde: Euroopan komissio ja CEPEJ:n tutkimus) Kuvio 46: Muutokset naispuolisten ammattituomareiden osuuksissa ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa vuosina 2010–2013 ja korkeimmissa oikeuksissa vuosina 2007–2014* (lähde: Euroopan komissio ja CEPEJ:n tutkimus) * Slovenian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa ja Viron, Suomen ja Yhdistyneen kuningaskunnan korkeimmissa oikeuksissa ei tietojen perusteella tapahtunut tarkastelujaksolla muutoksia. Päätelmät oikeusjärjestelmien laadusta · Oikeusalan vuoden 2015 tulostaulu osoittaa, että oikeuslaitosten laadukkuutta tukevia toimia on mahdollista toteuttaa enemmän ja tehostaa nykyisestä. · Oikeuslaitosta varten tarkoitettujen tieto- ja viestintäteknisten välineiden kehittämistä on jatkettu. Indikaattorit osoittavat kuitenkin sen, että useissa jäsenvaltioissa on tähän liittyviä puutteita. Puutteet liittyvät sekä tuomioistuinten hallintoa ja niiden toiminnan järjestämistä varten että tuomioistuinten ja asianosaisten välistä sähköistä viestintää varten käytettävissä oleviin tieto- ja viestintäteknisiin välineisiin. Vaateiden ja riidattomien velkojen perinnän sähköinen käsittely ei ole mahdollista merkittävässä osassa jäsenvaltioita. Oikeuslaitosta varten tarkoitettujen tieto- ja viestintäteknisten välineiden uudistamiseen ja parhaiden käytänteiden noudattamiseen liittyvien haasteiden tarkempi selvittäminen edellyttää perusteellisempia vertailutietoja. Tällaisesta yleiskatsauksesta olisi apua jäsenvaltioille, jotka ovat aloittaneet tieto- ja viestintäteknisten välineidensä uudistamisen tai jotka uudistavat niitä parhaillaan. Komissio tukee tällaisia uudistuspyrkimyksiä yhteistyössä kansallisten oikeusjärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmän kanssa. · Valtaosa jäsenvaltioista käyttää arviointivälineitä seuratakseen tuomioistuinten toimintaa. Monet jäsenvaltiot julkaisevat vuotuisia toimintakertomuksia oikeuslaitoksensa toiminnasta. Kaikilla tiedonkeruujärjestelmillä ei kuitenkaan saada riittävästi tietoa järjestelmän toimivuudesta tai ne eivät tuota tietoa, joka on EU:n laajuisesti vertailukelpoista. Tämä pätee myös CEPEJ:n keräämiin tietoihin. · Vain harvat jäsenvaltiot noudattavat kokonaisvaltaista lähestymistapaa arvioidessaan tuomioistuintensa toimintaa. Enemmistö jäsenvaltioista kerää tietoa oikeuslaitoksensa toiminnasta kyselytutkimusten avulla. Vain harvat jäsenvaltiot keräsivät kuitenkin tietoa kaikilta asiaankuuluvilta sidosryhmiltä (tuomarit, tuomioistuimen henkilöstö, syyttäjäviranomaiset, asianajajat, asianosaiset ja muut tuomioistuinten palvelujen käyttäjät). · Oikeussuojan saatavuus edellyttää, että maksutonta oikeusapua annetaan niille, joilla ei ole riittäviä varoja, jos tällainen apu on tarpeen oikeussuojan toteutumiseksi. Jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja, kun tarkastellaan oikeusapuun osoitettuja määrärahoja asukasta kohti. · Vähäisiin vaateisiin sovellettavia verkossa toteutettavia menettelyjä voitaisiin parantaa merkittävästi. Tällä osa-alueella tehty vertailuanalyysi osoitti, että parannettavaa on sekä käsittelyyn liittyvissä näkökohdissa että tiedon saatavuudessa ja laadussa. Jotta vähäisten vaateiden käsittelyä verkossa voitaisiin kehittää, tarvitaan lisätoimenpiteitä käsittelyn mahdollistavien keskeisten tekijöiden, kuten sähköisen henkilökortin (tai muun sähköisen tunnisteen) ja oikeaksi todistettujen asiakirjojen, käyttöönottamiseksi menettelyn eri vaiheissa. · Suurimmassa osassa jäsenvaltioita yli 20 prosenttia tuomareista osallistui EU:n oikeutta tai toisen jäsenvaltion oikeutta käsittelevään täydennyskoulutukseen. Tämä osuus on suurempi kuin vuotuinen tavoite, jonka mukaan oikeusalan toimijoista 5 prosentin on osallistuttava tällaiseen koulutukseen vuosittain, jotta 50 prosentin tavoite saavutetaan vuoteen 2020 mennessä. Vuonna 2013 kaikki ne jäsenvaltiot, jotka toimittivat tietoja tuomarien koulutuksesta, saavuttivat tämän vuotuisen tavoitteen. · Kaikki jäsenvaltiot pyrkivät asettamaan kansalaistensa saataville tietoja oikeuslaitoksestaan, myös yksittäisistä tuomioistuimista ja siitä, miten menetellään asiaa tuomioistuimeen vietäessä. Eräät jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole antaneet riittävästi tietoa oikeudenkäyntien kustannuksista ja oikeusavusta. Valtaosa jäsenvaltioista järjestää tuomareille myös viestintätaitoihin liittyvää koulutusta. · Suurin osa jäsenvaltioista tarjoaa yleisölle mahdollisuuden tutustua siviili- ja kauppaoikeuden alalla annettuihin tuomioihin verkossa maksutta. Suuntaukset viittaavat lisäksi siihen, että tietoja päivitetään usein (vähintään kerran kuussa). Tuomioihin tutustuminen on maksutonta lähes kaikissa jäsenvaltioissa. Hallinto-oikeudellisissa asioissa annettujen tuomioiden saatavuus verkossa ei ole aivan yhtä yleistä. Mahdollisuus tutustua tuomioihin verkossa on kaikissa asiaryhmissä (siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudelliset asiat) tarjolla harvemmin ensimmäisen kuin muiden oikeusasteiden tapauksessa. Tunnistetietojen poistaminen verkossa julkaistavista tuomioista sekä asiasanojen liittäminen niihin ovat yleisiä käytäntöjä. Noin kolmannes jäsenvaltioista käyttää eurooppalaista oikeuskäytäntötunnusta (ECLI-tunnus) tai suunnittelee sen käyttöönottoa. Vain harvat jäsenvaltiot kääntävät korkeimman oikeuden tuomioita vieraalle kielelle. · Vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käyttöä koskevat tiedot osoittavat, että lähes puolessa jäsenvaltioista näitä menettelyjä käytetään kuluttajariitojen ratkaisemisessa useammin kuin tuomioistuinmenettelyä. Yli kolmasosassa jäsenvaltioita kuluttajat turvautuivat useammin vaihtoehtoisiin riidanratkaisumenettelyihin kuin valtiosta riippumattomiin kuluttajajärjestöihin tai viranomaisiin. · Lähes kaikki jäsenvaltiot, jotka toimittivat tätä koskevia tietoja, ilmoittivat, että niiden julkisella sektorilla oli toteutettu toimia tai otettu käyttöön kannustimia vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käytön lisäämiseksi. Suuri osa jäsenvaltioista ilmoitti sekä edistämistoimien että kannustimien tapauksessa saman määrän välineitä, jotka oli otettu käyttöön siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa, työoikeudellisissa riita-asioissa ja kuluttajariidoissa. · Oikeuslaitosta varten Euroopassa osoitetut määrärahat ovat keskimäärin hieman lisääntyneet kolmen viime vuoden aikana. Tehokas oikeudenkäyttö edellyttää asianmukaisia resursseja. Kukin jäsenvaltio määrittää tarvitsemiensa resurssien tarkan määrän järjestelmänsä kokonaisvaltaisen ja perusteellisen tilannearvion perusteella. Tätä varten tarvitaan välineitä, joiden avulla jäsenvaltiot voivat seurata ja arvioida tuomioistuinten toimintaa. Näiden välineiden avulla saadut tiedot olisi otettava huomioon resurssienjaosta päätettäessä. · Vaikka toimivuuden parantaminen edellyttää aina asianmukaisia resursseja, siihen vaikuttavat myös monet muut tekijät. Tuomioistuinten toiminnan paraneminen voi olla seurausta esimerkiksi oikeusasioiden hallinnoinnin parantamiseksi toteutetuista toimenpiteistä, menettelyyn liittyvistä uudistuksista tai tehokkaan tieto- ja viestintätekniikan käyttöönotosta. · Mitä korkeampi oikeusaste on kyseessä, sitä pienempi on naistuomareiden osuus. Vaikka naisten osuus ammattituomareista on useimmissa jäsenvaltioissa kehittynyt myönteiseen suuntaan sekä ensimmäisessä että toisessa oikeusasteessa ja myös korkeimmissa oikeuksissa, useimpien jäsenvaltioiden on edelleen pyrittävä kasvattamaan tätä osuutta korkeimmissa oikeuksissaan saavuttaakseen sukupuolten tasapuolisen edustuksen viitearvon (40–60 prosenttia). 3.3 Riippumattomuus Oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskeva vaatimus perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjassa (47 artikla) vahvistettuun tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevaan oikeuteen. Se on myös tärkeä tekijä investointeja houkuttelevan toimintaympäristön kannalta, sillä sen avulla varmistetaan yritysten oikeudellisen toimintaympäristön oikeudenmukaisuus, ennustettavuus, varmuus ja vakaus. Tulostauluissa annetaan tietoa siitä, miten riippumattomaksi oikeuslaitos koetaan. Tämä koettu riippumattomuus saattaa vaikuttaa investointipäätöksiin. Vuoden 2014 tulostaulussa esitettiin lisäksi ensimmäistä kertaa yleiskatsaus siihen, miten oikeuslaitosten organisaatiolla suojataan oikeuslaitoksen riippumattomuutta tietyntyyppisissä tilanteissa, joissa se saattaa vaarantua. Komissio on yhteistyössä Euroopan oikeudellisten verkostojen ja erityisesti Euroopan tuomarineuvostojen verkoston kanssa laajentanut vertailevaa katsausta, jossa tarkastellaan oikeuslaitoksen rakenteellista riippumattomuutta. Vuoden 2015 tulostaulussa esitetyt kuviot perustuvat vastauksiin, joita on saatu komission tiiviissä yhteistyössä Euroopan tuomarineuvostojen verkoston kanssa kyseisen verkoston julkaiseman oppaan pohjalta laatimaan päivitettyyn kyselyyn.[53] 3.3.1 Oikeuslaitoksen riippumattomuus Kuvio 47: Oikeuslaitoksen riippumattomuus (riippumattomuuden kokeminen – mitä suurempi arvo, sitä riippumattomammaksi oikeuslaitos koetaan) (lähde: Maailman talousfoorumi[54]) * Suluissa oleva numero ilmoittaa viimeisimmän sijoituksen 144 maan joukossa. 3.3.2 Rakenteellinen riippumattomuus Koska useat jäsenvaltiot aikovat toteuttaa tuomarineuvostoihinsa liittyviä uudistuksia tai harkitsevat sellaisten riippumattomien elinten perustamista, joiden ensisijaisena tehtävänä on oikeuslaitoksen riippumattomuuden suojaaminen, seuraavissa kuvioissa on vertailtu EU:ssa nykyisin toimivien tuomarineuvostojen kokoonpanoja (nimitysmenettelyn mukaan) ja niiden tärkeimpiä toimivaltuuksia (kuviot 48 ja 49). Nämä vertailevat katsaukset voivat auttaa jäsenvaltioita toteuttamaan uudistuksia, joilla varmistetaan oikeusperinne ja oikeusjärjestelmien erityspiirteet huomioon ottaen tuomarineuvostojen tehokas toiminta riippumattomina kansallisina eliminä, joilla on lopullinen vastuu oikeuslaitoksen tukemisesta oikeuden riippumattoman toteutumisen varmistamiseksi. Oikeuslaitoksen taloudellisten resurssien määrittäminen on arkaluonteinen asia, joka voi vaikuttaa oikeuslaitoksen riippumattomuuteen. Uudessa kuviossa 50 annetaan tietoja siitä, mikä hallinnonala hyväksyy oikeuslaitoksen taloudellisten resurssien määrittämisessä käytettävät kriteerit ja mitkä nämä kriteerit ovat. Rakenteellisen riippumattomuuden varmistaminen edellyttää oikeudellisia takeita, joiden avulla tätä riippumattomuutta voidaan suojata silloin, kun se saattaa olla vaarassa. Tällaisessa tilanteessa tarjolla olevien oikeudellisten takeiden tarkastelussa käytetään seuraavia viittä indikaattoria: takeet, jotka koskevat tuomarien siirtämistä ilman heidän suostumustaan (kuvio 51), tuomarien irtisanominen (kuvio 52), vireille tulevien asioiden jakaminen tuomioistuimessa (kuvio 53), tuomarien jäävääminen (kuvio 54) ja tuomarin riippumattomuuteen kohdistuvat uhkat (kuvio 55). Näiden tilanteiden varalta Euroopan neuvoston ministerikomitean vuonna 2010 antamassa tuomareiden riippumattomuutta, tehokkuutta ja vastuualueita koskevassa suosituksessa esitetään normit sen varmistamiseksi, että oikeuslaitoksen riippumattomuutta kunnioitetaan.[55] Kuvioita on päivitetty, jos jäsenvaltion oikeudellinen kehys tai käytäntö on muuttunut vuoden 2014 tulostaulun julkaisemisen jälkeen. Joissakin kuvioissa on esitetty myös muita kuin edellä lueteltuja takeita, joita ovat mm. elin, joka ratkaisee tuomarin erottamista koskevan valituksen. Niihin on myös lisätty uusi määrällinen indikaattori, joka osoittaa, miten usein jokin tilanne on esiintynyt vuonna 2013, kuten sen, miten monessa tapauksessa tuomareita on siirretty ilman heidän suostumustaan ja miten monessa tapauksessa tuomari on erotettu. Kuvioissa esitetään katsaus tietyissä tilanteissa sovellettaviin oikeudellisiin takeisiin, joiden tehokkuutta ei kuitenkaan vielä tässä vaiheessa arvioida tai mitata määrällisesti[56]. Tällä katsauksella on tarkoitus auttaa Euroopan oikeudellisia verkostoja ja asianomaisia viranomaisia arvioimaan sitä, miten tehokkaita nämä takeet ovat. Euroopan tuomarineuvostojen verkosto aloitti tällaisen arvioinnin valmistelun vuonna 2014. Kuvio 48: Tuomarineuvostojen kokoonpano nimitysmenettelyn mukaisesti *[57] Kuviossa on esitetty Euroopan tuomarineuvostojen verkoston jäseninä olevien tuomarineuvostojen kokoonpano nimitysmenettelyn mukaisesti eli sen mukaan, ovatko jäsenet muiden tuomarien tai syyttäjien valitsemia tuomareita/syyttäjiä, toimeenpanovallan tai lainsäädäntövallan käyttäjän nimittämiä jäseniä vai muiden elinten tai viranomaisten nimittämiä jäseniä. Vaatimuksena on, että vähintään puolet tuomarineuvoston jäsenistä on muiden tuomareiden keskuudestaan oikeuslaitoksen kaikilta tasoilta moniarvoisuuden periaatetta noudattaen valitsemia tuomareita.[58] * Belgia: oikeusoppineet jäsenet ovat joko tuomareita tai syyttäjiä; Bulgaria: Syyttäjien ryhmään kuuluu yksi valittu tutkintatuomari; Tanska: kaikki jäsenet ovat oikeusministerin virallisesti nimittämiä; ryhmään ”Muiden elinten/viranomaisten nimittämät/nimeämät” kuuluu kaksi tuomioistuinten edustajaa (joista toisen nimeää hallintohenkilöstöunioni ja toisen poliisien henkilöstöunioni); Ranska: neuvosto toimii kahdessa kokoonpanossa, joista toisella on toimivalta ammatissa toimivien tuomareiden tapauksessa ja toisella syyttäjien tapauksessa; neuvostoon kuuluu yksi Ranskan korkeimman hallinto-oikeuden (Conseil d’État) jäsen, jonka valitsee kyseisen oikeuden yleiskokous; IT-CSM: Consiglio Superiore della Magistratura, joka kattaa siviili- ja rikostuomioistuimet; tuomareiden ryhmään kuuluu kaksi korkeimmasta oikeudesta valittua tuomaria ja/tai syyttäjää; IT-CPGA: Consiglio di presidenza della giustizia amministrativa, joka kattaa hallintotuomioistuimet; Espanja: tuomioistuimista tulevat tuomarineuvoston jäsenet nimittää parlamentti; tuomarineuvosto toimittaa parlamentille luettelon tuomariyhdistyksen tai 25 tuomarin tuen saaneista ehdokkaista; Malta: opposition johtaja nimittää yhden maallikkojäsenen; Alankomaat: jäsenet nimitetään turvallisuus- ja oikeusasioista vastaavan ministerin esityksestä annetulla kuninkaallisella asetuksella; Romania: valitut tuomarit, joiden valinnan senaatti on vahvistanut. Slovakia: jäsenet valitsee kansalliskokous tasavallan presidentin esityksestä. Kuvio 49: Tuomarineuvostojen toimivaltuudet*[59] Kuviossa on esitetty Euroopan tuomarineuvostojen verkoston jäseninä olevien tuomarineuvostojen tärkeimmät toimivaltuudet. Näitä ovat muun muassa valtuudet, jotka koskevat tuomarien nimittämistä ja erottamista, tuomarien siirtämistä ilman heidän suostumustaan, tuomareihin sovellettavia kurinpitomenettelyjä, ammattietiikan normien hyväksymistä ja tuomareiden urakehitystä. * Kuviossa on esitetty ainoastaan tietyt toimivaltuudet, ja tuomarineuvostoilla on myös muuta toimivaltaa. Italia: molemmat tuomarineuvostot (CSM: siviili- ja rikostuomioistuimet; CPGA: hallintotuomioistuimet). Joissakin jäsenvaltioissa käytäntö tai laki velvoittaa toimeenpanovallan käyttäjän noudattamaan tuomarineuvoston ehdotusta tuomarin nimittämisestä tai erottamisesta (esim. Espanjassa). Kuvio 50: Oikeuslaitoksen taloudellisten resurssien määrittämisessä käytetyt kriteerit*[60] Seuraavasta kuviosta käy ilmi, mikä hallinnonala (oikeuslaitos, lainsäädäntövallan käyttäjä, toimeenpanovallan käyttäjä) määrittelee oikeuslaitoksen taloudellisten resurssien määrittämisessä käytetyt kriteerit. Siinä esitetään lisäksi kunkin jäsenvaltion osalta, mitkä nämä kriteerit ovat. Kriteerinä voi olla aikaisempiin/toteutuneisiin kustannuksiin perustuva määrä, joka on tavallisin kriteeri, tai jokin seuraavista harvemmin käytetyistä kriteereistä: käsiteltäviksi tulleiden / ratkaistujen asioiden määrä, ennakoidut kustannukset tai tuomioistuimen määrärahatarve/-pyyntö. *Tanska: perustuu ensimmäisessä oikeusasteessa käsiteltäväksi tulleiden ja ratkaistujen asioiden määrään; Saksa: vain korkeimman oikeuden määrärahat; ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuinjärjestelmät vaihtelevat osavaltioittain; Viro: ainoastaan ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuimet; Unkari: lain mukaan tuomareiden palkat on vahvistettava valtion talousarviosta annetussa laissa siten, ettei määrä saa olla pienempi kuin edellisvuonna. Alankomaat: perustuu ratkaistujen asioiden määrään, joka on arvioitu tuomioistuimille aiheutuneiden kustannusten perusteella. Kuvio 51: Takeet, jotka koskevat tuomarien siirtämistä ilman heidän suostumustaan (tuomarien erottamattomuus) [61] Kuviossa tarkastellaan tapauksia, joissa tuomareita siirretään ilman heidän suostumustaan. Siitä käy ilmi, onko tällainen siirtäminen mahdollista, ja jos se on, mikä viranomainen tekee asiasta päätöksen, millaisin perustein tällainen siirto voidaan toteuttaa (esim. organisaatioon liittyvät syyt tai kurinpitomenettely) ja voidaanko siirtopäätökseen hakea muutosta.[62] Kuviossa on nyt myös ensimmäistä kertaa esitetty niiden tuomareiden määrä, jotka siirrettiin ilman heidän suostumustaan vuonna 2013. * Pylvään yläpuolella oleva luku ilmoittaa niiden tuomareiden määrän, jotka on siirretty ilman heidän suostumustaan vuonna 2013 (luvun puuttuminen merkitsee, ettei tietoja ole ollut saatavilla). Belgia: siirto organisaatioon liittyvistä syistä saman tuomioistuimen sisällä; Tšekki: tuomari voidaan siirtää vain saman, yhtä korkeamman tai yhtä alemman oikeusasteen tuomioistuimeen (samassa tuomiopiirissä); Saksa: siirto enintään kolmen kuukauden ajaksi ja vain kun on kyse edustuksesta; Kreikka: yksi tuomari siirretty siviili-/rikostuomioistuimista; Liettua: väliaikainen siirto silloin kun se on kiireellisesti tarpeen tuomioistuimen moitteettoman toiminnan varmistamiseksi; Ranska: oikeusministeri voi siirtää tuomarin organisaatioon liittyvistä syistä harvinaisissa poikkeustapauksissa, kuten tuomioistuimen lopettaessa toimintansa, tai oikeudellisista syistä, joita ovat muun muassa määräaikaiset nimitykset (tuomioistuimen puheenjohtajaksi tai erityistehtäviin); Puola: oikeuslaitoksen organisaatiouudistuksen seurauksena noin 500 tuomaria siirrettiin lakkautetuista tuomioistuimista muihin tuomioistuimiin; Romania: ainoastaan tilapäinen, enintään vuoden pituinen siirto kurinpidollisista syistä; Yhdistynyt kuningaskunta (Englanti ja Wales): vuonna 2013 siirrettiin alle viisi tuomaria, jos lainkaan. Kuvio 52: Ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomarien erottaminen*[63] Tässä kuviossa mainitaan viranomaiset, joilla on toimivalta tehdä esitys ja päättää ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomarien erottamisesta eri jäsenvaltioissa.[64] Pylvään yläosa kertoo, mikä taho tekee asiassa lopullisen päätöksen[65], ja alaosa osoittaa (tarvittaessa), mikä taho voi ehdottaa erottamista tai mitä tahoa on kuultava ennen kuin asiassa tehdään päätös. Kuviosta käy nyt myös ensimmäistä kertaa ilmi vuonna 2013 erotettujen tuomareiden lukumäärä sekä se, onko erottamiseen mahdollista hakea muutosta tuomioistuimessa, perustuslakituomioistuimessa tai muussa riippumattomassa elimessä. * Pylvään yläpuolella oleva luku ilmoittaa vuonna 2013 erotettujen tuomareiden määrän (luvun puuttuminen merkitsee, ettei tietoja ole ollut saatavilla). Kreikka: yksi tuomari erotettu siviili-/rikostuomioistuimista; Yhdistynyt kuningaskunta (Englanti ja Wales): yhtäkään päätoimista tuomaria ei erotettu. Ainoastaan osa-aikaisia tuomareita (jotka saavat palkkioperusteisen korvauksen) erotettiin seuraavasti: yksi tribunal-oikeuden tuomari, neljä Recorder-tuomaria (jotka toimivat tuomareina oikeuden istunnoissa noin 15 päivää vuodessa) ja kahdeksan maallikkotuomaria. Joissakin jäsenvaltioissa käytäntö tai laki velvoittaa toimeenpanovallan käyttäjän noudattamaan tuomarineuvoston ehdotusta tuomarin erottamisesta (esim. Espanjassa). Kuvio 53: Työtehtävien