Neuvoston 11 päivänä marraskuuta 1999 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 6/2000 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi tarkistetusta yhteisön ympäristömerkkijärjestelmästä



Virallinen lehti nro C 025 , 28/01/2000 s. 0001 - 0016



Neuvoston 11 päivänä marraskuuta 1999 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 6/2000 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o .../2000 antamiseksi järjestetystä yhteisön ympäristömerkkijärjestelmästä (2000/C 25/01) EUROOPAN PARLAMENTIN JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ovat kuulleet alueiden komiteaa, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3), sekä katsovat seuraavaa: 1) Yhteisön ekotuotemerkin myöntämisjärjestelmästä 23 päivänä maaliskuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 880/92(4) tavoitteena oli luoda vapaaehtoinen yhteisön järjestelmä ympäristömerkin myöntämistä varten, jonka tarkoituksena oli edistää sellaisten tuotteiden myyntiä, joilla on koko elinkaarensa aikana vähemmän haitallisia vaikutuksia ympäristöön, ja antaa kuluttajille täsmällistä, luotettavaa ja tieteellisiin tutkimuksiin perustuvaa tietoa tuotteiden ympäristövaikutuksista. 2) Asetuksen (ETY) N:o 880/92 18 artiklassa säädetään, että komission olisi tarkasteltava järjestelmää asetuksen soveltamisaikana saadun kokemuksen pohjalta viimeistään viiden vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta ja että olisi ehdotettava asetukseen tarvittavia muutoksia. 3) Asetuksen soveltamisaikana saadut kokemukset ovat osoittaneet, että järjestelmää on tarpeen muuttaa sen tehokkuuden lisäämiseksi, sen suunnittelun parantamiseksi ja sen toimivuuden tehostamiseksi. 4) Vapaaehtoisen ja valikoivan yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän päätavoitteet ovat edelleen voimassa. Tällaisen järjestelmän olisi erityisesti annettava kuluttajille opastusta tuotteista, joita käyttämällä on mahdollista vähentää ympäristövaikutuksia tuotteiden koko elinkaaren aikana, ja annettava tietoja sellaisten tuotteiden ympäristöön vaikuttavista ominaisuuksista, joille on myönnetty ympäristömerkki. 5) Jotta suuri yleisö hyväksyisi yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän, on ensisijaisen tärkeää, että valtioista riippumattomilla ympäristöjärjestöillä ja kuluttajajärjestöillä on merkittävä asema yhteisön ympäristömerkin myöntämisperusteiden laatimisessa ja vahvistamisessa. 6) On tarpeen selventää kuluttajille, että ympäristömerkki edustaa niitä tuotteita, joita käyttämällä on mahdollista vähentää joitakin kielteisiä ympäristövaikutuksia verrattuna saman tuoteryhmän muihin tuotteisiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuotteita yhteisössä tai kansallisella tasolla koskevassa lainsäädännössä asetettujen vaatimusten soveltamista. 7) Sekä sisämarkkinoiden että ympäristön kannalta merkittävien tuotteiden ja ympäristönäkökohtien olisi kuuluttava järjestelmän soveltamisalaan. Tässä asetuksessa tuotteisiin olisi luettava myös palvelut. 8) Ympäristömerkin myöntämisperusteiden vahvistamista koskevat menettelytavat ja menetelmät olisi ajantasaistettava tieteen ja tekniikan kehityksen sekä tällä alalla saadun kokemuksen perusteella, jotta varmistetaan, että ne ovat yhdenmukaiset alalla kehitettävien merkityksellisten ja kansainvälisesti tunnustettujen standardien kanssa. 9) Järjestelmän johdonmukaisen ja tehokkaan toteuttamisen helpottamiseksi olisi ympäristömerkin valikoitua myöntämistä koskevat periaatteet selkeytettävä. 10) Ympäristömerkissä olisi annettava yksinkertaista, täsmällistä, luotettavaa ja tieteellisiin tutkimuksiin perustuvaa tietoa merkkiä myönnettäessä huomioon otettavista keskeisistä ympäristönäkökohdista, jotta kuluttajilla olisi mahdollisuus tehdä perusteltuja valintoja. 11) Ympäristömerkin myöntämisen eri vaiheissa on pyrittävä varmistamaan voimavarojen tehokas käyttö ja ympäristönsuojelun korkea taso. 12) Ympäristömerkissä on tarpeen tiedottaa paremmin sen myöntämisen syistä, jotta kuluttajien olisi helpompi ymmärtää merkin myöntämisen merkitys. 13) Ympäristömerkkijärjestelmän olisi ennen pitkää oltava pääosin omarahoitteinen, eivätkä jäsenvaltioiden rahoitusosuudet saisi kasvaa. 14) Jotta järjestelmää toteutettaisiin tehokkaasti ja puolueettomasti, on tarpeen antaa sopivalle elimelle, Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunnalle (EUEB), tehtäväksi osallistua ympäristömerkin myöntämisperusteiden sekä arviointi- ja todentamisvaatimusten määrittämiseen ja tarkistamiseen. EUEB:n olisi koostuttava jäsenvaltioiden asetuksen (ETY) N:o 880/92 9 artiklan mukaisesti jo nimeämistä toimivaltaisista elimistä ja neuvoa-antavasta foorumista, jonka avulla olisi varmistettava kaikkien sidosryhmien tasapuolinen osallistuminen. 15) On tarpeen varmistaa, että yhteisön ympäristömerkkijärjestelmä on yhdenmukainen ja yhteensovitettu yhteisön ympäristöpolitiikan ensisijaisten tavoitteiden ja muiden yhteisön tuotemerkki- tai laadunvarmistusjärjestelmien kanssa, joita ovat muun muassa kodinkoneiden energian ja muiden voimavarojen kulutuksen osoittamisesta merkinnöin ja yhdenmukaisin tuotetiedoin 22 päivänä syyskuuta 1992 annetulla neuvoston direktiivillä 92/75/ETY(5) sekä maataloustuotteiden luonnonmukaisesta tuotantotavasta ja siihen viittaavista merkinnöistä maataloustuotteissa ja elintarvikkeissa 24 päivänä kesäkuuta 1991 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2092/91(6) perustetut järjestelmät. 16) Vaikka jäsenvaltioissa voi olla edelleen nykyisiä ja uusia ympäristömerkkijärjestelmiä, olisi kestävää kulutusta koskevien yhteisten tavoitteiden edistämiseksi annettava säännökset yhteisön ympäristömerkkijärjestelmien yhteensovittamisen varmistamisesta. 17) Järjestelmän toteuttamisessa on tarpeen taata avoimuus ja varmistaa yhdenmukaisuus asian kannalta merkityksellisten kansainvälisten standardien kanssa, jotta helpotettaisiin yhteisön ulkopuolisten valmistajien ja viejien pääsyä ja osallistumista järjestelmään. 18) Olisi perustettava komitea avustamaan komissiota asetuksen täytäntöönpanossa. Koska tämän säädöksen täytäntöönpanemiseksi tarpeelliset toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä(7), näistä toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 5 artiklassa säädetyn sääntelymenettelyn mukaisesti. 19) Asetus (ETY) N:o 880/92 olisi korvattava tällä asetuksella, jotta tarpeelliset tarkistetut säännökset voitaisiin edellä mainituista syistä antaa tehokkaimmalla mahdollisella tavalla, samalla kun jatkuvuus ja näiden kahden asetuksen välisen siirtymäajan sujuvuus varmistetaan aiheellisin siirtymäsäännöksin, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Tavoitteet ja periaatteet 1. Yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän, jäljempänä "järjestelmä", tavoitteena on edistää sellaisten tuotteiden myyntiä, joita käyttämällä on mahdollista vähentää kielteisiä ympäristövaikutuksia verrattuna saman tuoteryhmän muihin tuotteisiin, ja myötävaikuttaa näin tehokkaaseen luonnonvarojen käyttöön ja ympäristönsuojelun korkeaan tasoon. Tavoitteeseen pyritään antamalla kuluttajille ohjausta sekä täsmällistä, luotettavaa ja tieteellisiin tutkimuksiin perustuvaa tietoa tällaisista tuotteista. Tässä asetuksessa tarkoitetaan: - käsitteellä "tuote" kaikkia tavaroita ja palveluja, ja - käsitteellä "kuluttaja" myös ammattimaisia ostajia. 2. Ympäristövaikutukset on määriteltävä tutkimalla tuotteiden koko elinkaaren ajalta tuotteiden ja ympäristön keskinäistä vaikutusta ja myös energian ja luonnonvarojen käyttöä. 3. Järjestelmään osallistuminen ei rajoita tavaroiden elinkaaren eri vaiheita tai palveluita koskevien, yhteisön tai kansallisen lainsäädännön asettamien ympäristö- tai muiden vaatimusten soveltamista. 4. Järjestelmän täytäntöönpanossa on noudatettava perussopimusten määräyksiä, muun muassa ennalta varautumisen periaatetta, niiden nojalla annettuja säädöksiä sekä yhteisön ympäristöpolitiikkaa, joka on määritelty 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa päätöslauselmassa(8) hyväksytyssä ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvää politiikkaa ja toimintaa koskevassa yhteisön ohjelmassa (viides toimintaohjelma), ja täytäntöönpano on sovitettava yhteen muiden merkintä- tai laadunvarmistusjärjestelyjen ja -järjestelmien, kuten erityisesti direktiivillä 92/75/ETY perustetun yhteisön energiankulutusmerkintäjärjestelmän ja asetuksella (ETY) N:o 2092/91 perustetun maataloustuotteiden luonnonmukaisuutta osoittavan merkintäjärjestelmän kanssa. 2 artikla Soveltamisala 1. Yhteisön ympäristömerkki voidaan myöntää yhteisössä saatavilla oleville tuotteille, jotka ovat 3 artiklassa tarkoitettujen keskeisten ympäristövaatimusten ja 4 artiklassa tarkoitettujen ympäristömerkin myöntämisperusteiden mukaisia. Ympäristömerkin myöntämisperusteet määritetään tuoteryhmittäin. Tuoteryhmällä tarkoitetaan kaikkia tavaroita tai palveluja, joita käytetään samaan tarkoitukseen ja jotka ovat käytön kannalta ja kuluttajien käsityksen mukaan tasavertaisia. 2. Tuoteryhmän on tähän järjestelmään kuuluakseen täytettävä seuraavat edellytykset: a) sen myynnin ja kaupan määrän on oltava sisämarkkinoilla merkittävä; b) sillä on yhdessä tai useammassa tuotteen elinkaaren vaiheessa oltava maailmanlaajuisesti tai alueellisesti huomattavia ja/tai yleisesti merkittäviä ympäristövaikutuksia; c) sillä on voitava vaikuttaa merkittävästi ympäristön parantamiseen kuluttajien valintojen kautta ja kannustamalla valmistajia tai palvelujen tarjoajia tavoittelemaan kilpailuetua siten, että ne tarjoavat ympäristömerkin myöntämisperusteet täyttäviä tuotteita; ja d) merkittävä osa siitä myydään lopulliseen kulutukseen tai käyttöön. 3. Sen varmistamiseksi, että ympäristömerkillä voidaan mahdollisimman tehokkaasti vaikuttaa ympäristön parantamiseen, voidaan tuoteryhmä jakaa alaryhmiin ja ympäristömerkin myöntämisperusteita mukauttaa tätä vastaavasti, jos tuotteiden ominaisuudet sitä edellyttävät. Saman tuoteryhmän eri alaryhmiä koskevia ympäristömerkin myöntämisperusteita, jotka sisältyvät samaan myöntämisperusteita koskevaan, 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti julkaistavaan asiakirjaan, sovelletaan samasta ajankohdasta lukien. 4. Ympäristömerkkiä ei saa myöntää aineille tai valmisteille, jotka on neuvoston direktiivin 67/548/ETY(9) tai Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/45/EY(10) mukaisesti luokiteltu erittäin myrkyllisiksi, myrkyllisiksi, ympäristölle vaarallisiksi, syöpää aiheuttaviksi, lisääntymiselle vaarallisiksi tai perimän muutoksia aiheuttaviksi, eikä tavaroille, jotka on valmistettu sellaisilla tuotantomenetelmillä, jotka ovat todennäköisesti merkittävällä tavalla haitallisia ihmisille ja/tai ympäristölle, eikä tavaroille, jotka voivat normaalissa käytössä aiheuttaa haittaa kuluttajalle. 5. Tätä asetusta ei sovelleta elintarvikkeisiin, juomiin, lääkevalmisteisiin eikä sellaisiin neuvoston direktiivissä 93/42/ETY(11) määriteltyihin lääkinnällisiin laitteisiin, jotka on tarkoitettu ainoastaan ammattikäyttöön tai jotka edellyttävät lääketieteen ammattilaisten hoitomääräystä tai valvontaa. 3 artikla Ympäristövaatimukset 1. Jotta tuotteelle voidaan myöntää ympäristömerkki, sillä on oltava ominaisuuksia, joiden ansiosta se voi vaikuttaa merkittävästi niiden keskeisten ympäristönäkökohtien parantamiseen, jotka liittyvät 1 artiklassa säädettyihin tavoitteisiin ja periaatteisiin. Nämä ympäristönäkökohdat yksilöidään liitteessä I olevan ohjeellisen arviointitaulukon ja liitteessä II asetettujen menetelmiä koskevien vaatimusten mukaisesti. 2. Sovelletaan seuraavia säännöksiä: a) arvioitaessa verrattavissa olevaa ympäristön parantumista otetaan huomioon ympäristöhyötyjen ja -kuormituksen välinen nettoympäristötase, mukaan luettuina terveys- ja turvallisuusnäkökohdat, sekä tarkasteltavien tuotteiden muuntuminen niiden elinkaaren aikana. Arvioinnissa otetaan huomioon myös tarkasteltavan tuotteen käyttöön mahdollisesti liittyvät ympäristöhyödyt; b) keskeiset ympäristönäkökohdat määritetään yksilöimällä ne ympäristövaikutusten ryhmät, joihin tutkittavilla tuotteilla on suurin vaikutus tuotteen koko elinkaari huomioon ottaen, ja valitsemalla näistä näkökohdista ne, joiden osalta on olemassa merkittäviä parantamismahdollisuuksia; c) tavaroiden elinkaareen sisältyy tuotantoa edeltävässä vaiheessa raaka-aineiden hankinta tai tuotanto ja jalostus sekä energiantuotanto. Nämä näkökohdat otetaan huomioon niin laajasti kuin se teknisesti on mahdollista. 4 artikla Ympäristömerkin myöntämisperusteet sekä arviointi- ja valvontavaatimukset 1. Erityiset ympäristömerkin myöntämisperusteet vahvistetaan tuoteryhmittäin. Näiden perusteiden nojalla määritellään vaatimukset, jotka tuotteen on täytettävä kunkin 3 artiklassa mainitun keskeisen ympäristönäkökohdan osalta, jotta tuotteelle voitaisiin myöntää ympäristömerkki, mukaan lukien vaatimukset, jotka liittyvät tuotteen soveltuvuuteen kuluttajien tarpeiden täyttämisessä. 2. Myöntämisperusteilla pyritään varmistamaan valikoitu merkin myöntäminen seuraavien periaatteiden pohjalta: a) tuotteen markkinoillepääsymahdollisuuksien yhteisössä on myöntämisperusteiden voimassaoloaikana oltava riittävät, jotta ympäristöä voidaan parantaa kuluttajien valinnoilla; b) myöntämisperusteiden valikoivuudessa on otettava huomioon niiden mukautusten tekninen ja taloudellinen toteutettavuus, joita tarvitaan perusteiden soveltamiseksi kohtuullisessa ajassa; c) myöntämisperusteiden valikoivuutta määritettäessä on pyrittävä maksimoimaan ympäristön parantamismahdollissuudet. 3. Ympäristömerkin myöntämisperusteita määritettäessä vahvistetaan kullekin tuoteryhmälle vaatimukset, joiden perusteella arvioidaan, täyttävätkö tietyt tuotteet ympäristömerkin myöntämisperusteet, ja valvotaan jäljempänä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ympäristömerkin käyttöehtojen noudattamista. 4. Myöntämisperusteiden voimassaoloaika sekä arviointi- ja valvontavaatimukset määritetään erikseen kutakin tuoteryhmää varten sitä koskevien ympäristömerkin myöntämisperusteiden osana. Ympäristömerkin myöntämisperusteet ja niihin liittyvät arviointi- ja valvontavaatimukset tarkistetaan hyvissä ajoin ennen kullekin tuoteryhmälle vahvistetun myöntämisperusteiden voimassaoloajan päättymistä, ja tämän perusteella tehdään ehdotus niiden voimassaoloajan jatkamisesta, kumoamisesta tai tarkistamisesta. 5 artikla Työsuunnitelma Komissio laatii yhteisön ympäristömerkkiä koskevan työsuunnitelman 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen 1 artiklassa säädettyjen tavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti yhden vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta kuultuaan ensin 13 artiklassa säädettyä Euroopan unionin ympäristömerkintälautakuntaa, jäljempänä "EUEB". Työsuunnitelmaan sisältyy järjestelmän kehittämisstrategia, jossa olisi vahvistettava seuraavaksi kolmeksi vuodeksi: - ympäristön parantamista ja markkinoillepääsyä koskevat tavoitteet, jotka järjestelmän avulla pyritään saavuttamaan, - ei-tyhjentävä luettelo tuoteryhmistä, jotka katsotaan yhteisön toiminnan ensisijaisiksi kohteiksi, - järjestelmän ja muiden jäsenvaltioissa käytössä olevien ympäristömerkkijärjestelmien välistä yhteensovittamista ja yhteistyötä koskevat suunnitelmat. Työsuunnitelmaan sisältyy lisäksi strategian toteuttamista koskevia toimenpiteitä sekä suunnitellut järjestelmän rahoitusjärjestelyt. Työsuunnitelmassa luetellaan myös palvelut, joihin järjestelmää ei sovelleta, organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS) annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o .../1999(12) huomioon ottaen. Työsuunnitelmaa tarkistetaan määräajoin. 6 artikla Ympäristömerkin myöntämisperusteiden vahvistamisessa noudatettavat menettelyt 1. Ympäristömerkin myöntämisedellytykset määritetään tuoteryhmittäin. Kutakin tuoteryhmää koskevat ekologiset arviointiperusteet ja niiden voimassaoloajat vahvistetaan 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti EUEB:n kuulemisen jälkeen. 2. Komissio aloittaa menettelyn omasta aloitteestaan tai EUEB:n pyynnöstä. Se antaa EUEB:lle toimeksiantoja kehittää ja tarkistaa määräajoin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluville tuoteryhmille annettavien ympäristömerkkien myöntämisperusteita sekä niihin liittyviä arviointi- ja valvontavaatimuksia. Toimeksiannossa asetetaan määräpäivä tehtävän loppuun saattamiselle. Komissio ottaa toimeksiantoja laatiessaan asianmukaisesti huomioon - 5 artiklassa säädetyn työsuunnitelman, - liitteen II mukaiset menetelmiä koskevat vaatimukset. 3. EUEB laatii toimeksiannon pohjalta ehdotuksen tuoteryhmää koskeviksi ympäristömerkin myöntämisperusteiksi sekä näihin perusteisiin liittyvät arviointi- ja valvontavaatimukset 4 artiklan ja liitteen IV mukaisesti sekä ottaen huomioon liitteessä II tarkoitetut toteutettavuus- ja markkinatutkimusten tulokset, elinkaaritarkastelun sekä ympäristön parantamisanalyysin. 4. Komissiolle on ilmoitettava 3 kohdassa tarkoitetut myöntämisperusteita koskevat ehdotukset, ja se päättää, onko toimeksianto - suoritettu ja voidaanko ehdotukset myöntämisperusteiksi antaa sääntelykomitean käsiteltäviksi 17 artiklan mukaisesti, vai - keskeneräinen, jolloin EUEB jatkaa myöntämisperusteita koskevan ehdotuksen valmistelua. 5. Komissio julkaisee ympäristömerkin myöntämisperusteet sekä niitä koskevat ajantasaistetut tiedot Euroopan yhteisöjen virallisen lehden L-sarjassa. 7 artikla Ympäristömerkin myöntäminen 1. Ympäristömerkkihakemuksia voivat tehdä valmistajat, maahantuojat, palvelujen tarjoajat, kauppiaat ja vähittäismyyjät. Kahteen viimeksi mainittuun ryhmään kuuluvat voivat tehdä vain omilla tuotenimillään markkinoille saatettuja tuotteita koskevia hakemuksia. 2. Hakemus voi koskea yhdellä tai useammalla tuotenimellä markkinoille saatettua tuotetta. Uutta hakemusta ei tarvita, jos tuotteen ominaisuudet muuttuvat siten, että ne eivät vaikuta myöntämisperusteiden täyttymiseen. Huomattavista muutoksista on kuitenkin tarvittaessa ilmoitettava toimivaltaisille elimille. 3. Hakemus on jätettävä toimivaltaiselle elimelle seuraavasti: a) jos tuote on peräisin yhdestä jäsenvaltiosta, hakemus jätetään tämän jäsenvaltion toimivaltaiselle elimelle; b) jos tuote on samassa muodossa peräisin useista jäsenvaltioista, hakemus voidaan jättää toimivaltaiselle elimelle yhdessä näistä jäsenvaltioista. Tällöin asianomaisen toimivaltaisen elimen on kuultava hakemuksen arvioinnissa muiden asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisia elimiä; c) jos tuote on peräisin yhteisön ulkopuolelta, hakemus voidaan jättää toimivaltaiselle elimelle missä tahansa jäsenvaltiossa, jossa tuote aiotaan saattaa tai on saatettu markkinoille. 4. Hakemuksen vastaanottanut toimivaltainen elin tekee päätöksen merkin myöntämisestä a) todettuaan, että tuote on 6 artiklan 5 kohdan nojalla julkaistujen myöntämisperusteiden mukainen; b) todettuaan, että hakemus on arviointi- ja valvontavaatimusten mukainen; ja c) kuultuaan toimivaltaisia elimiä silloin, kun se 3 kohdan mukaan on tarpeen. 5. Jos ympäristömerkin myöntämisperusteissa edellytetään tuotantolaitosten täyttävän tietyt vaatimukset, niiden on täytyttävä kaikissa laitoksissa, joissa tuotetta valmistetaan. 6. Toimivaltaisten elinten on tunnustettava testit ja tarkastukset, jotka on suorittanut EN 45000-sarjan standardien tai vastaavien kansainvälisten standardien mukaisesti akkreditoitu elin. Toimivaltaiset elimet tekevät yhteistyötä varmistaakseen arviointi- ja valvontamenettelyjen tehokkaan ja johdonmukaisen soveltamisen. 8 artikla Ympäristömerkki Ympäristömerkki on liitteen III mukainen. Edellä 6 artiklan mukaisesti vahvistettuihin myöntämisperusteisiin on sisällyttävä tarkat ohjeet kunkin tuoteryhmän asiaan vaikuttavista ympäristötiedoista sekä näiden tietojen esittämistavasta ympäristömerkissä. Tietojen on oltava aina selkeitä ja ymmärrettäviä. Komissio kuulee komission päätöksellä 95/260/EY(13) perustetussa kuluttajakomiteassa edustettuina olevia kansallisia kuluttajajärjestöjä ennen ...(14) arvioidakseen, kuinka tehokkaasti ympäristömerkki ja lisätiedot täyttävät kuluttajien tiedontarpeen. Tämän arvion perusteella komissio tekee 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ympäristömerkkiin sisällytettäviä tietoja koskevat aiheelliset muutokset. 9 artikla Käyttöehdot 1. Toimivaltainen elin tekee ympäristömerkin hakijan kanssa sopimuksen merkin käyttöehdoista. Näihin on kuuluttava myös määräykset merkin käyttöluvan peruuttamisesta. Aina kun kyseiseen tuotteeseen sovellettavia ympäristömerkin myöntämisperusteita on tarkistettu, lupaa harkitaan uudelleen ja tarvittaessa sopimus tarkistetaan tai irtisanotaan. Sopimuksessa on mainittava, että järjestelmään osallistuminen ei rajoita tavaroiden elinkaaren eri vaiheita tai palveluita koskevien, yhteisön tai kansallisen lainsäädännön asettamien ympäristö- tai muiden vaatimusten soveltamista. Tätä varten hyväksytään sopimusmalli 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 2. Ympäristömerkkiä ei saa käyttää eikä siihen viitata mainonnassa ennen merkin myöntämistä ja merkin myöntämisen jälkeenkin ainoastaan silloin, kun on kyse siitä yksittäisestä tuotteesta, jolle merkki on myönnetty. Kaikenlainen virheellinen tai harhaanjohtava mainonta taikka sellaisen tuotemerkin tai tunnusmerkin käyttö, jonka voi sekoittaa tällä asetuksella käyttöön otettuun yhteisön ympäristömerkkiin, on kielletty. 10 artikla Ympäristömerkin käytön edistäminen Jäsenvaltiot ja komissio edistävät yhteistyössä EUEB:n jäsenten kanssa yhteisön ympäristömerkin käyttöä järjestämällä kuluttajille, tuottajille, kauppiaille, vähittäismyyjille ja kansalaisille yleisesti suunnattuja valistus- ja tiedotuskampanjoita tukien näin järjestelmän kehittämistä. Komission ja muiden yhteisön toimielinten sekä kansallisten viranomaisten olisi ympäristömerkillä varustettujen tuotteiden käyttöä edistääkseen näytettävä esimerkkiä silloin, kun ne määrittelevät omia tuotevaatimuksiaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön oikeuden soveltamista. 11 artikla Muut jäsenvaltioissa käytössä olevat ympäristömerkkijärjestelmät Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat tarvittavan yhteensovittamisen yhteisön ympäristömerkkijärjestelmän ja jäsenvaltioissa käytössä olevien kansallisten järjestelmien välillä, erityisesti tuoteryhmien valinnan sekä myöntämisperusteiden laatimisen ja tarkistamisen osalta sekä yhteisössä että kansallisella tasolla. Tätä varten on 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti toteutettava muun muassa 5 artiklan mukaisesti laaditussa työsuunnitelmassa esitettyjä yhteistyö- ja yhteensovittamistoimenpiteitä. Jäsenvaltioissa jo käytössä olevia sekä uusia ympäristömerkkijärjestelmiä voidaan edelleen soveltaa rinnakkain yhteisön järjestelmän kanssa. 12 artikla Kulut ja maksut Ympäristömerkin myöntämistä koskevan hakemuksen johdosta on suoritettava maksu, joka liittyy hakemuksen käsittelykuluihin. Hakijan on suoritettava vuosimaksu ympäristömerkin käytöstä. Hakemus- ja vuosimaksut vahvistetaan liitteen V mukaisesti ja 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 13 artikla Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunta Komissio perustaa Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunnan (EUEB), joka koostuu 14 artiklassa mainituista toimivaltaisista elimistä ja 15 artiklassa tarkoitetusta neuvoa-antavasta foorumista. EUEB:n on osallistuttava muun muassa ympäristömerkin myöntämisperusteiden sekä arviointi- ja valvontavaatimusten vahvistamiseen ja tarkistamiseen 6 artiklan mukaisesti. Komissio vahvistaa EUEB:n työjärjestyksen 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti ja ottaen huomioon liitteen IV mukaiset menettelyä koskevat periaatteet. 14 artikla Toimivaltaiset elimet 1. Kunkin jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että tässä asetuksessa säädettyjen tehtävien suorittamisesta vastaamaan nimetään yksi tai useampi toimivaltainen elin, jäljempänä "toimivaltainen elin" tai "toimivaltaiset elimet", joka on toimintavalmis. Jos nimetään useampi kuin yksi toimivaltainen elin, jäsenvaltion on määritettävä niiden keskinäinen toimivalta ja niihin sovellettavat yhteensovittamisvaatimukset. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että: a) toimivaltaisten elinten kokoonpano takaa niiden riippumattomuuden ja puolueettomuuden; b) toimivaltaisten elinten työjärjestys takaa kansallisella tasolla kaikkien sidosryhmien osallistumisen ja asianmukaisen avoimuuden; c) toimivaltaiset elimet soveltavat tämän asetuksen säännöksiä asianmukaisesti. 15 artikla Neuvoa-antava foorumi Komissio varmistaa, että EUEB huolehtii toiminnassaan siitä, että tietyn tuoteryhmän osalta kaikki tämän tuoteryhmän parissa toimivat sidosryhmät, kuten teollisuus ja palvelujen tarjoajat pk-yritykset mukaan lukien, käsiteollisuusyritykset ja niiden liikejärjestöt, ammattijärjestöt, kauppiaat, vähittäismyyjät, maahantuojat, ympäristönsuojeluryhmät ja kuluttajajärjestöt, osallistuvat asian käsittelyyn tasapuolisesti. Osapuolet kokoontuvat neuvoa-antavassa foorumissa. Komissio vahvistaa foorumin työjärjestyksen 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 16 artikla Mukauttaminen tekniikan kehitykseen Tämän asetuksen liitteet voidaan mukauttaa 17 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti tekniikan sekä kansainvälisen standardointitoiminnan kehitykseen. 17 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa sääntelykomitea. 2. Jos tähän artiklaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä ottaen huomioon päätöksen 8 artiklan säännökset. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdan mukainen määräaika on kolme kuukautta. 18 artikla Asetuksen rikkominen Jos tämän asetuksen säännöksiä ei noudateta, jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat oikeudelliset tai hallinnolliset toimenpiteet ja ilmoitettava niistä komissiolle. 19 artikla Siirtymäsäännökset Kumotaan neuvoston asetus (ETY) N:o 880/92. Asetuksen (ETY) N:o 880/92 säännöksiä sovelletaan kuitenkin edelleen sen 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti tehtyihin sopimuksiin. Asetukseen (ETY) N:o 880/92 perustuvat päätökset pysyvät voimassa, kunnes niitä tarkistetaan tai niiden soveltaminen lakkaa. 20 artikla Tarkistaminen Komissio tarkastelee järjestelmää sen soveltamisesta saadun kokemuksen pohjalta ennen ...(15). Komissio ehdottaa tarvittaessa asianmukaisia muutoksia tähän asetukseen. 21 artikla Loppusäännökset Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä ... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 114, 12.4.1997, s. 9 ja EYVL C 64, 6.3.1999, s. 14. (2) EYVL C 296, 29.9.1997, s. 77. (3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 13. toukokuuta 1998 (EYVL C 167, 1.6.1998, s. 118), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 11. marraskuuta 1999 ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (4) EYVL L 99, 11.4.1992, s. 1. (5) EYVL L 297, 13.10.1992, s. 16. (6) EYVL L 198, 22.7.1991, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1804/1999 (EYVL L 222, 24.8.1999, s. 1). (7) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (8) EYVL C 138, 17.5.1993, s. 1. (9) EYVL L 196, 16.8.1967, s. 1. direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 1999/33/EY (EYVL L 199, 30.7.1999, s. 57). (10) EYVL L 200, 30.7.1999, s. 1. (11) EYVL L 169, 12.7.1993, s. 1. direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/79/EY (EYVL L 331, 7.12.1998, s. 1). (12) EYVL L ... (13) EYVL L 162, 13.7.1995, s. 37. (14) 5 vuotta tämän asetuksen voimaantulopäivästä. (15) 5 vuotta tämän asetuksen voimaantulopäivästä. LIITE I OHJEELLINEN ARVIOINTITAULUKKO Tuotteiden elinkaari >TAULUKON PAIKKA> LIITE II YMPÄRISTÖMERKIN MYÖNTÄMISPERUSTEIDEN VAHVISTAMISESSA NOUDATETTAVIA MENETELMIÄ KOSKEVAT VAATIMUKSET Johdanto Keskeisten ympäristönäkökohtien yksilöinti- ja valintamenettelyyn sekä ympäristömerkin myöntämisperusteiden vahvistamiseen kuuluvat seuraavat vaiheet: - toteutettavuus- ja markkinatutkimus, - elinkaaritarkastelu, - ympäristön parantamisanalyysi, - ehdotus myöntämisperusteiksi. Toteutettavuus- ja markkinatutkimus Toteutettavuus- ja markkinatutkimuksessa käsitellään kyseessä olevien tuoteryhmien yhteisön markkinoilla olevia eri tyyppejä, tuotettuja, hankittuja, maahantuotuja ja myytyjä määriä sekä markkinoiden rakennetta jäsenvaltioissa. Tutkimuksessa otetaan huomioon myös kotimaan- ja ulkomaankauppa. Samalla arvioidaan kuluttajien käsityksiä, erityyppisten tuotteiden toiminnallisia eroja ja sitä, onko tarpeen yksilöidä alaryhmiä. Elinkaaritarkastelu Keskeiset ympäristönäkökohdat, joille on laadittava arviointiperusteet, määritetään käyttämällä apuna elinkaaritarkastelua kansainvälisesti tunnustettujen menetelmien ja standardien mukaisesti. Standardien EN ISO 14040 ja ISO 14024 periaatteet otetaan tarvittaessa asianmukaisesti huomioon. Ympäristön parantamisanalyysi Tarkasteltaessa ympäristön parantamista otetaan huomioon erityisesti seuraavat seikat: - ympäristön parantamisen teoreettiset mahdollisuudet markkinarakenteiden mahdollisten muutosten yhteydessä. Tämä perustuu elinkaaritarkastelusta saatuun parannusten arviointiin, - tekninen, teollinen ja taloudellinen toteutettavuus sekä markkinoiden muutokset, - kuluttajien asenteet, käsitykset ja mieltymykset, jotka voivat vaikuttaa ympäristömerkin tehoon. Arviointiperusteita koskeva ehdotus Ekologisia arviointiperusteita koskevassa lopullisessa ehdotuksessa otetaan huomioon tuoteryhmän kannalta merkitykselliset ympäristönäkökohdat. LIITE III YMPÄRISTÖMERKIN KUVAUS Ympäristömerkin esitystapa Ympäristömerkki myönnetään tuotteille, jotka ovat myöntämisperusteiden mukaisia kaikkien valittujen keskeisten ympäristönäkökohtien osalta. Merkki antaa kuluttajille tietoa 8 artiklan ja seuraavan mallin mukaisesti. Merkissä on kaksi osaa: kenttä 1 ja kenttä 2, kuten alla on esitetty: >TAULUKON PAIKKA> Kenttä 2 sisältää tietoa ympäristömerkin myöntämisen syistä. Tiedon on koskettava vähintään yhtä ja enintään kolmea ympäristövaikutusta. Tiedon on oltava lyhyen sanallisen kuvauksen muodossa. >TAULUKON PAIKKA> Kenttiä 1 ja 2 käytetään yhdessä silloin, kun se on tarkoituksenmukaista, mutta jos pienikokoisten tavaroiden osalta on otettava huomioon käytettävissä oleva tila, voidaan kenttä 2 jättää joissain käyttöyhteyksissä pois sovellutuksista, jos koko merkki on esillä samaa tavaraa koskevissa muissa käyttöyhteyksissä. Esimerkiksi kenttää 1 voidaan käyttää yksin itse tuotteessa, jos koko merkki on esillä muualla pakkauksessa, esitteissä tai myyntipaikalla olevassa aineistossa. LIITE IV YMPÄRISTÖMERKIN MYÖNTÄMISPERUSTEIDEN VAHVISTAMISMENETTELYÄ KOSKEVAT PERIAATTEET Ympäristömerkin myöntämisperusteiden sekä arviointi- ja valvontavaatimusten laatimiseen sovelletaan seuraavia periaatteita: 1. Sidosryhmien osallistuminen a) Ympäristömerkin myöntämisperusteiden laatimiseksi kullekin tuoteryhmälle perustetaan EUEB-lautakunnan sisällä erityinen ad hoc -työryhmä, johon 15 artiklassa tarkoitetut sidosryhmät ja 14 artiklassa tarkoitetut toimivaltaiset elimet osallistuvat. b) Sidosryhmät osallistuvat keskeisten ympäristönäkökohtien yksilöimiseen ja valitsemiseen erityisesti seuraavissa vaiheissa: i) toteutettavuus- ja markkinatutkimus; ii) elinkaaritarkastelu; iii) ympäristön parantamisanalyysi; ja iv) arviointiperusteita koskeva ehdotus. Yhteisymmärrys pyritään saavuttamaan kaikin kohtuullisin keinoin koko menettelyn ajan, samalla kun pyritään ympäristönsuojelun korkeaan tasoon. Lisäksi laaditaan jokaisen vaiheen tärkeimmät tulokset tiivistävä alustava asiakirja, joka jaetaan osanottajille hyvissä ajoin ennen ad hoc -työryhmän kokouksia. 2. Julkinen kuuleminen ja avoimuus a) Laaditaan ja julkaistaan tärkeimmät tulokset sisältävä loppuraportti. Eri työvaiheiden tuloksia kuvaavia välivaiheen asiakirjoja saatetaan asianomaisten saataville, ja esitetyt huomautukset otetaan huomioon. b) Raportin sisällöstä suoritetaan julkinen kuuleminen. Myöntämisperusteita koskevista ehdotuksista voidaan esittää huomautuksia vähintään 60 päivän ajan ennen niiden antamista komitean käsiteltäväksi 17 artiklassa vahvistetun menettelyn mukaisesti. Kaikki saadut huomautukset otetaan huomioon. Pyynnöstä toimitetaan tietoja huomautusten käsittelystä. c) Raportissa on tiivistelmä ja liitteet, joissa on yksityiskohtaiset yhteenvetolaskelmat. 3. Luottamuksellisuus Yksityishenkilöiden, julkisten organisaatioiden, yksityisten yritysten, eturyhmien, sidosryhmien tai muiden lähteiden toimittamien luottamuksellisten tietojen suoja taataan. LIITE V MAKSUT 1. Hakemusmaksut Ympäristömerkin myöntämistä koskevan hakemuksen johdosta on suoritettava maksu, joka liittyy hakemuksen käsittelykuluihin. Vähimmäismaksu vahvistetaan erikseen. Pk-yritysten(1) sekä kehitysmaiden tuotevalmistajien ja palvelun tarjoajien hakemusmaksun olisi oltava alennettu. 2. Vuosimaksut Kukin hakija, jolle on myönnetty ympäristömerkki, maksaa merkin käytöstä vuosimaksun merkin myöntäneelle toimivaltaiselle elimelle. Maksun kattama aika alkaa päivästä, jona ympäristömerkki myönnettiin hakijalle. Vuosimaksu lasketaan ympäristömerkin saaneen tuotteen vuosittaisen yhteisössä tapahtuvan myynnin perusteella. Vähimmäismaksu vahvistetaan erikseen. Pk-yritysten(2) sekä kehitysmaiden tuotevalmistajien ja palvelun tarjoajien vuosimaksun olisi oltava alennettu. Vuosittaista myyntiä koskevien tietojen olisi perustuttava vapaasti tehtaalla -hintoihin. 3. Testaus- ja valvontakustannukset Hakemusmaksuun tai vuosimaksuun eivät sisälly sellaisista testauksista ja valvonnasta aiheutuvat kustannukset, jotka voivat olla tarpeen hakemuksissa tarkoitettujen tuotteiden osalta. Hakijat vastaavat itse tällaisista testaus- ja valvontakustannuksista. (1) Sellaisina kuin ne on määritelty 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa 96/280/EY (EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4). (2) Sellaisina kuin ne on määritelty 3 päivänä huhtikuuta 1996 annetussa komission suosituksessa 96/280/EY (EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4). NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO 1. Komissio toimitti 19. maaliskuuta 1997 neuvostolle perustamissopimuksen 130 s artiklan 1 kohtaan (Amsterdamin sopimuksen 175 artiklaan) perustuvan ehdotuksen neuvoston asetukseksi tarkistetusta yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmästä. 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 13. toukokuuta 1998 ja talous- ja sosiaalikomitea 10. heinäkuuta 1997. 3. Alueiden komitea päätti 28. kesäkuuta 1999 olla antamatta asiasta lausuntoa. 4. Komissio toimitti neuvostolle muutetun ehdotuksen 18. tammikuuta 1999. 5. Neuvosto pääsi 24. kesäkuuta 1999 poliittiseen yhteisymmärrykseen yhteisestä kannasta. 6. Neuvosto vahvisti 11. marraskuuta 1999 yhteisen kantansa perustamissopimuksen 251 artiklan (entisen 189 c artiklan) mukaisesti. II TAVOITE Asetuksella on tarkoitus korvata neuvoston asetus (ETY) N:o 880/92, jossa säädetään vapaaehtoisuuteen perustuvan ja markkinoista riippuvan ympäristömerkin myöntämispuitteista. Voimassa olevaa järjestelmää oli määrä tarkistaa viiden vuoden kuluttua asetuksen voimaantulosta, ja tässä ehdotuksessa pyritään parantamaan järjestelmän lähtökohtia, toiminta- ja työmenetelmiä saatujen kokemusten perusteella. III YHTEISEN KANNAN ERITTELY A. Komission muutettu ehdotus Neuvosto hyväksyi kokonaan tai osittain 23 Euroopan parlamentin tarkistusta. Monissa kyseisistä tarkistuksista ehdotettiin "palvelujen" sisällyttämistä ympäristömerkin myöntämisjärjestelmään. Neuvosto oli periaatteessa yhtä mieltä mutta päätti määritellä "tuotteet"-käsitteen "tavaroiksi ja palveluiksi". Neuvosto kannatti Euroopan parlamentin tarkistusta yhdestä parannetusta ympäristömerkkilogosta, koska se on vakuuttunut siitä, että ympäristömerkkiin liitettävä asteikko voisi pikemminkin aiheuttaa sekaannusta kuin tukea kuluttajien etuja. B. Tärkeimmät neuvoston tekemät muutokset 1. Johdanto-osa Säännös, jonka mukaan ympäristömerkkijärjestelmän olisi pitkällä aikavälillä oltava pääosin omarahoitteinen, lisättiin johdanto-osan kappaleena. 2. Ympäristömerkin perusteet ja arviointi- ja todentamisvaatimukset (4 artikla) Neuvosto katsoi, että komission alkuperäistä ehdotusta olisi täsmennettävä perusteiden määrittelyn ja ympäristömerkin perusteiden tarkistamisen osalta. Korostettiin, että perusteissa määritetään kaikkien keskeisten ympäristönäkökohtien asettamat vaatimukset, myös se, missä määrin tuotteiden on täytettävä kuluttajien tarpeet. Kyseinen kohta on muotoiltu huolellisesti siten, että yhteisön lainsäädännön muita puolia noudatetaan. Tarkistuksesta ja arvioinnista neuvosto on täsmentänyt, että niiden on tapahduttava hyvissä ajoin ennen määritettyjen perusteiden voimassaoloajan päättymistä ja että niiden tuloksena on oltava ehdotus perusteiden voimassaoloajan jatkamisesta, raukeamisesta tai tarkistamisesta. 3. Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunta ja neuvoa-antava foorumi (13 ja 15 artikla) Neuvosto päätti selventää Euroopan unionin ympäristömerkintälautakunnan asemaa; lautakunta vastaa erityisesti ympäristömerkin perusteiden määrittämisestä ja tarkistamisesta sekä arviointivaatimuksista ja perusteiden noudattamisen todentamisvaatimuksista. Neuvosto on lisännyt asetusehdotukseen ajatuksen neuvoa-antavasta foorumista, jotta kaikki, joita asia koskee, voisivat osallistua yhtäläisin mahdollisuuksin. Kyseinen elin koostuu kuluttajajärjestöjen, teollisuuden, palveluntarjoajien, ammattiliittojen, ympäristönsuojeluryhmien, käsiteollisuuden ja näiden alan järjestöjen, vähittäismyyjien sekä maahantuojien edustajista. Elimen työjärjestyksen vahvistaa komissio. 4. Työsuunnitelma (5 artikla) Neuvosto piti tarpeellisena, että komissio laatii työsuunnitelman. Suunnitelma sisältää ympäristömerkkijärjestelmän kolmivuotisen kehittämisstrategian, jossa korostetaan järjestelmälle asetettuja ympäristön parantamista ja markkinoille pääsyä koskevia tavoitteita, yhteisön toimien painopistealueita, jotka määritetään laatimalla ei-tyhjentävä tuoteryhmäluettelo, sekä tarvetta yhteensovittaa järjestelmä jäsenvaltioiden kansallisiin ympäristömerkintäjärjestelmiin, jotta yhteisön ja kansallisten ympäristömerkkijärjestelmien välinen yhteistyö olisi mahdollisimman tehokasta. 5. Rikkomukset (18 artikla) Komission alkuperäisestä ehdotuksesta puuttuivat ne täsmälliset oikeudelliset ja hallinnolliset toimet, jotka on toteutettava siinä tapauksessa, että jokin jäsenvaltio ei täytä velvoitteitaan asetuksen säännösten mukaisesti, mikä saattaisi haitata EU-ympäristömerkin kehittämistä. Neuvosto päätti näin ollen lisätä artiklan, jossa säädetään tarvittavista oikeudellisista tai hallinnollisista toimista, jotka on toteutettava silloin kun asetusta ei ole noudatettu.