KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Jäsenvaltioiden yhteisen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelman BONUS väliarviointi

1. JOHDANTO

Tässä kertomuksessa esitetään tulokset väliarvioinnista, josta säädetään unionin osallistumisesta useiden jäsenvaltioiden yhteiseen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelmaan (BONUS) annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen (862/2010/EU) 13 artiklassa. Kyseisen päätöksen mukaan komissio tekee viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014 BONUS-ohjelman väliarvioinnin, joka kattaa edistymisen päätöksessä esitettyjen tavoitteiden saavuttamisessa ja jossa annetaan suosituksia toteutuksen yhtenäisyyden, laadun ja tehokkuuden lisäämiseksi (tieteellinen, hallinnollinen ja taloudellinen yhtenäisyys mukaan lukien). Lisäksi väliarvioinnissa esitetään arvio siitä, onko osallistuvien valtioiden[1] rahoitusosuus asianmukainen, kun otetaan huomioon niiden kansallisten tutkimusyhteisöjen kysyntä.

Viiden asiantuntijan muodostama riippumaton paneeli on toteuttanut BONUS-ohjelman väliarvioinnin, jonka tulokset esitetään yksityiskohtaisessa arviointiraportissa[2].

Tässä nyt annettavassa kertomuksessa esitetään tiivistetysti väliarvioinnin tärkeimmät päätelmät ja komission huomiot.

2. BONUS-OHJELMAN SISÄLTÖ JA OHJELMA LYHYESTI

Itämeri on ainutlaatuinen: se on osittain umpimeri ja samalla yksi maailman laajimmista murtovesialueista. Talvella Itämeri on osittain jään peitossa. Sitä ympäröi yhdeksän valtiota, joista kahdeksan on EU:n jäsenvaltioita. Itämeren ympäristöön kohdistuu monenlaisia sekä luonnollisia että ihmisten aikaansaamia paineita, mukaan lukien erilaiset saasteet kuten jätteinä mereen lasketut kemialliset aseet ja raskasmetalliyhdisteet. Lisäksi ravinteiden suurella määrällä on yhteys happikadosta kärsiviin alueisiin ja leväkukintoihin sekä vaikutuksia luonnolliseen eläimistöön ja kasvistoon. Itämeren alueen ainutlaatuiseen luonnon monimuotoisuuteen vaikuttavat myös muiden kuin kotoperäisten vieraiden organismien ilmaantuminen, kalastus, meriliikenne, offshore-toiminta, muuttuvat sääolot, kasvavien talouksien entistä voimaperäisempi maatalous ja väestönkasvu rannikkoalueilla. Nämä paineet ovat vakavasti vähentäneet Itämeren ekosysteemin valmiuksia tarjota kestäviä resursseja ja palveluja, joista alue on riippuvainen suoraan sekä niiden tuottamien yhteiskunnallisten, kulttuuristen ja taloudellisten hyötyjen vuoksi.

Joulukuussa 2007 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toi korostetusti esiin huolen Itämeren ympäristön tilasta, mikä on otettu huomioon komission Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamassa tiedonannossa ”Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten”[3].

Tiede voi auttaa vastaamaan näihin haasteisiin ja löytämään ratkaisuja Itämeren alueen kiireellisiä toimia vaativiin ympäristöongelmiin. Sen vuoksi oli tarpeen vahvistaa tutkimusta Itämeren alueella laadullisesti ja määrällisesti kehittämällä ja panemalla täytäntöön täysin yhdennetty lähestymistapa, jossa kaikkien Itämeren valtioiden asianomaiset tutkimusohjelmat voitaisiin johdonmukaistaa ja keskittää, jotta monimutkaisiin ja kiireellisiin ongelmiin voidaan puuttua koordinoidusti, tehokkaasti ja tuloksekkaasti.

Tutkimuksen lisääntyvään yhdentämiseen tähtäävää kehitystä tuettiin ERA-NETin[4] toimilla vuosina 2003–2008 ja ERA-NET Plus -toimilla vuosina 2007–2012. Tämän kehityksen jatkamiseksi neuvosto on pyytänyt komissiota esittämään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 185 artiklan (entinen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 169 artikla) mukaisen Itämerta koskevan aloitteen, joka mahdollistaa EU:n osallistumisen useiden jäsenvaltioiden yhdessä toteuttamiin tutkimusohjelmiin. SEUT-sopimuksen 185 artiklan mukaisten toimien tavoitteena on kansallisten tutkimusohjelmien kestävä yhdentäminen hajanaisuuden vähentämiseksi ja toimien yhdentämiseksi tieteen, talouden ja hallinnon tasoilla.

BONUS on perustettu Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä[5] 185 artiklan mukaiseksi Tanskan, Saksan, Viron, Latvian, Liettuan, Puolan, Suomen ja Ruotsin, jäljempänä 'osallistuvat valtiot', yhteiseksi ohjelmaksi, johon EU osallistuu.

BONUS-ohjelman yleistavoite on "parantaa Itämeren alueen tutkimusvalmiuksia, jotta niiden avulla voidaan tukea tarkoituksenmukaisten sääntöjen, politiikkojen ja hoitokäytäntöjen kehittämistä ja täytäntöönpanoa. Tavoitteena on vastata tuloksekkaasti alueen tämänhetkisiin ja tuleviin suuriin ympäristöhaasteisiin ja keskeisiin yhteiskunnallisiin haasteisiin sekä lisätä Itämeren alueen hajanaisen ympäristötutkimuksen ja ohjelmasuunnittelun tehokkuutta ja tuloksekkuutta yhdentämällä Itämeren järjestelmää koskevat tutkimustoimet kestävään, yhteistyöpohjaiseen, monitieteiseen, hyvin integroituun ja kohdennettuun monikansalliseen ohjelmaan. BONUS-ohjelma edesauttaa myös eurooppalaisen tutkimusalueen (ERA) luomista ja jäsentämistä Itämeren alueella "[6].

Tämän tavoitteen saavuttamiseksi BONUS-ohjelmassa laaditaan politiikkalähtöinen strateginen tutkimuslinjaus, lisätään valtioiden ja alojen välistä kestävää julkisten tutkimusohjelmien koordinointia ja yhdentämistä, lisätään tutkimusvalmiuksia Itämeren alueen vähemmän tutkimusintensiivisissä maissa, laaditaan tarvittavat täytäntöönpanosäännöt yhteisesti hallinnoidulle oikeushenkilö- ja hallintorakenteelle sekä käynnistetään tieteenalojen välisiä ja strategisesti suunnattuja yhteisiä ehdotuspyyntöjä, joissa haetaan useiden kumppanien hankkeita.

BONUS on 100 miljoonan euron ohjelma. Euroopan unionin rahoitusosuus on enintään 50 miljoonaa euroa siten, että samansuuruinen osuus tulee osallistuvien jäsenvaltioiden rahoitusosuuksista. Enintään 25 prosenttia kansallisista rahoitusosuuksista voi olla luontoissuorituksia, kuten infrastruktuurin tarjoamista maksutta BONUS-hankkeiden edunsaajien käyttöön.

BONUS-ohjelman toteutusta hoitaa Helsinkiin sijoittautunut eurooppalainen taloudellinen etuyhtymä (BONUS EEIG). Sen sihteeristö vastaa hallinnosta, varainhoidosta ja sopimusten hallinnoinnista. Sihteeristö raportoi johtoryhmälle, joka koostuu kaikkien osallistuvien valtioiden edustajista ja on ohjelman korkein hallintoelin. Johtoryhmä tekee päätökset ja laatii sihteeristön toimeksiannot. Komissiolla on johtoryhmässä pysyvä tarkkailijan asema.

BONUS-ohjelmaa koskevassa päätöksessä säädetään toteutuksesta kahdessa vaiheessa, jotka ovat alun strategiavaihe ja sitä seuraava toteutusvaihe. Strategiavaiheessa BONUS EEIG on laatinut strategisen tutkimuslinjauksen ja sopinut tarvittavista yksityiskohtaisista täytäntöönpanosäännöistä. Nämä yleisesti seitsemännen puiteohjelman mukaiset säännöt koskevat varainhoitoa, rahoituksen määrää ja raportointivaatimuksia. Ne esitetään komission ja BONUS EEIG:n välillä lokakuussa 2012 tehdyssä täytäntöönpanosopimuksessa. Sitä edelsi tarkastus, joka kohdistui BONUS EEIG:n valmiuksiin hallinnoida ohjelmaa, sekä kriittisten suositusten seuranta.

Täytäntöönpanosopimuksen tekeminen käynnisti BONUS-ohjelman toteutusvaiheen. Sen on määrä kestää vähintään viisi vuotta eli lokakuuhun 2017 asti. Toteutusvaihe tarkoittaa pääasiassa ehdotuspyyntöjen julkaisemista, ehdotusten valintaa ja yhteistoimintaan perustuvien tutkimushankkeiden tukemista. Muita toimia ovat tunnetuksi tekeminen, strategisen tutkimuslinjauksen säännöllinen päivittäminen, yhteydet tutkimuspolitiikkaan sekä yhteinen toiminta ja parhaiden toimintatapojen jakaminen Euroopan muiden merialueiden vastaavien tiedeyhteisöjen kanssa.

BONUS julkaisi marraskuussa 2012 ensimmäiset rahoitushakunsa, jotka koskivat elinkykyistä ekosysteemiä ja innovointia. Arvioinnin perusteella tuettaviksi suositeltiin 7:ää elinkykyisen ekosysteemin[7] hanketta ja 13:a innovointiin[8] liittyvää hanketta. Elinkykyisen ekosysteemin rahoitukset myönnettiin vuoden 2014 alussa ja innovointia koskevat rahoitukset myöhemmin vuoden 2014 aikana. Kolmas rahoitushaku, joka koski kestäviä ekosysteemipalveluja, julkaistiin tammikuussa, joten tämä arviointi ei koske sitä.

Tunnetuksi tekemistä varten on järjestetty tilaisuuksia ja tehty myös yhteistyötä Helsingin komission (HELCOM)[9], Itämeren alueen ohjelman[10] ja Euroopan parlamentin kanssa.

3. RIIPPUMATTOMAN ASIANTUNTIJAPANEELIN VÄLIARVIOINTIRAPORTTI JA KOMISSION HUOMIOT

Arviointiraportissa käsitellään BONUS-ohjelman etenemistä kohti päätöksen 2 artiklassa ja liitteessä I esitettyjen tavoitteiden saavuttamista sekä yhdentymisastetta, laatua ja täytäntöönpanon tehokkuutta,

Komissio pitää asiantuntijapaneelin soveltamia menetelmiä asianmukaisina. Tärkeimpiä arvioinnissa käytettyjä tietolähteitä olivat BONUS-ohjelman asiakirjat, asiaa koskevat EU:n toimintapolitiikat ja muut Itämeren alueeseen liittyvät ohjelmat. Arviointiin sisältyi myös sisäisten ja muiden keskeisten sidosryhmien haastatteluja, jotka mahdollistivat tietojen kolmioinnin ja edistivät siten päätelmien pitävyyttä. Asiantuntijapaneeli osallistui esimerkiksi tarkkailijana BONUS-ohjelman johtoryhmän kokoukseen todetakseen, että tutkimushankkeet valitaan asianmukaisesti ainoastaan paremmuusjärjestykseen asetetusta luettelosta, joka on laadittu riippumattomien asiantuntija-arvioitsijoiden seitsemännen puiteohjelman sääntöjen mukaisesti pisteyttämän osaamisen perusteella.

Väliarvioinnin aikaan toteutusvaihe ei ollut vielä riittävän pitkällä, jotta olisi voitu tehdä johtopäätöksiä BONUS-ohjelmalla tuetusta tutkimuksesta. Sen takia alustavat päätelmät on tehty tarkastelemalla tuetun tutkimuksen alaa ja edeltävien ERA-NET-tutkimusapurahojen tuottamia tuloksia vastaavilla aloilla.

Jäljempänä 3.1–3.5 jaksossa esitetään tiivistelmä arviointiraporttiin sisältyvistä asiantuntijoiden päätelmistä. Komission kannanotto näihin esitetään jaksossa 4.

3.1 Merkityksellisyys

BONUS-ohjelman tavoitteenasettelu oli vastaus niihin lukemattomiin luonnollisiin ja ihmisen toiminnasta aiheutuviin paineisiin, joista aiheutuu vakavaa haittaa Itämeren ympäristölle ja sen mahdollisuuksille tuottaa kestävästi resursseja ja palveluja, joista alue on riippuvainen.

Sääntelyn johdosta Itämeren ympäristön tila on kohentunut viime vuosina. Parannukset eivät ole kuitenkaan olleet odotettua tasoa, ja Itämerelle ovat edelleen ominaisia myrkylliset leväkukinnot, happikatoalueet, vieraslajit, kalavarojen hupeneminen ja tilan puute.

Itämeri on lähes kokonaan umpimeri, jossa kierto on vähäistä ja ekosysteemien, ihmisen toiminnan, maan ja meren väliset keskinäiset riippuvuussuhteet monimutkaisia. Arviointiraportissa korostetaan BONUS-ohjelman yhdennetyn lähestymistavan jatkuvaa merkitystä. Siinä painotetaan, että kaikkien Itämeren valtioiden osallistuminen on välttämätöntä, sillä osallistuminen tukee yhteisymmärrystä ja yhteensovitettua toimintaa pyrittäessä ratkaisemaan Itämereen liittyviä haasteita.

Sen takia BONUS on toteuttanut laajan sidosryhmien kuulemisen ja kehittänyt yhdessä kaikkien osallistuvien valtioiden kanssa politiikkalähtöisen strategisen tutkimuslinjauksen, jossa määritellään keskeiset tutkimustarpeet ja toimintalinjat Itämeren ympäristön tilan parantamiseksi ja Itämeren alueen valtioiden taloutta tukevan kestävän kehityksen mahdollistamiseksi.

Strateginen tutkimuslinjaus[11] päivitettiin tammikuussa 2014 toisen laajan sidosryhmäkuulemisen jälkeen.

BONUS auttaa edelleenkin torjumaan alueen ympäristötutkimuksen ohjelmasuunnittelun aikaisempaa hajanaisuutta, ja sillä on saatu aikaan kestävä, yhteistyöhön perustuva, poikkitieteellinen ja monikansallinen tutkimusohjelma. Se tarjoaa tieteeseen perustuvan hoidon ja kestävän kehityksen tueksi tietämystä Itämeren paremman tulevaisuuden edistämiseksi.

BONUS-ohjelmalla saavutetun kansallisten tutkimusohjelmien yhdentämisen on mahdollistanut kymmenen vuotta jatkunut ja koko ajan lisääntynyt yhteistyö BONUSta edeltävässä ERA-NET-verkostossa.

Kaiken kaikkiaan paneeli totesi, että BONUS-ohjelman perustamisen alkuperäiset tavoitteet ovat edelleen merkityksellisiä ja että strateginen tutkimuslinjaus tulee tutkimusta ja innovointia Itämereen liittyvien haasteiden voittamiseksi.

3.2 Vaikuttavuus

Arviointiraportin mukaan BONUS-ohjelmassa on saavutettu kansalliset rajat ylittävä merkittävä yhdentyminen, jota ovat edesauttaneet yhteisten tutkimuskohteiden määrittely ja yhteinen huippuosaamiseen perustuva hankkeiden arviointi, jota toteuttavat riippumattomat asiantuntijat kansallisuudesta riippumatta. Tämä lähestymistapa on yhdessä verkottumisen kanssa auttanut luomaan valtioiden rajat ylittävän tutkimusyhteisön, joka vähentänyt merkittävästi Itämeritutkimuksen hajanaisuutta sekä lujittanut yhtenäisyyttä kansallisten tutkimusohjelmien välillä.

Arviointiraportissa todettiin, että BONUS EEIG:n operatiivinen hallinto perustuu kattavaan ja asianmukaisen menettelyvalikoimaan. Varainhoidon valvonnasta vastaavat pääjohtaja ja talousjohtaja. BONUS EEIG:n katsottiin toimivan tehokkaasti kohdennettuna täytäntööpanorakenteena, joka vastaa operatiivisesta hallinnosta ja yhteisten rahoitussääntöjen soveltamisesta.

Haastattelujen ja tarkkailun perusteella katsottiin, että johtoryhmä toimii tehokkaasti, sen jäsenten välillä vallitsee luottamus ja sen soveltama lähestymistapa on rakentava ja ratkaisukeskeinen. Komissio osallistuu tarkkailijana johtoryhmän kokouksiin. Sen esittämiä huomioita pidettiin tärkeänä osana rakentavaa keskustelua BONUS-ohjelman oikeudellisista puitteista.

Varainhoidon yhtenäisyys on turvattu yhteisillä rahoitussäännöillä ja sillä, että kullakin BONUS-ehdotuspyynnöllä on oma yksittäinen talousarvionsa. Hankkeiden valintaa edeltää keskitetty arviointi, jonka toteuttavat riippumattomat asiantuntijat soveltaen seitsemännen puiteohjelman sääntöjä, ja hankkeet valitaan ainoastaan pisteytykseen perustuvasta paremmuusjärjestyksestä eikä valinnassa oteta huomioon muita seikkoja, kuten kansallisia kiintiöitä.

Raportin laatimisajankohtana Euroopan unioni ja osallistuvat valtiot olivat tukeneet yhteisesti 32 miljoonalla eurolla 20:a tutkimushanketta, jotka koskivat sellaisia tärkeitä aiheita kuin rannoilta tulevien ravinteiden vähentämistä, kestävän kalastuksen edistämistä, meriympäristön paremman seurannan edistämistä sekä yhdistettyjen meritoimintojen vaikutuksia. Kolmannen ehdotuspyynnön tuloksena rahoitus uusille hankkeille, jotka läpäisivät riippumattomien asiantuntijoiden seitsemännen puiteohjelman sääntöjen mukaisen arvioinnin, on nyt viimeistelyvaiheessa, ja uusia ehdotuspyyntöjä julkaistaan siihen asti, kun BONUS-ohjelma vuonna 2017 päättyy.

Innovointia koskevassa rahoitushaussa 25 prosenttia tuensaajista oli yrityksiä ja niistä 16 prosenttia pk-yrityksiä. Enemmän perustutkimukseen keskittyvässä elinkykyisen ekosysteemin rahoitushaussa kuitenkin vain 3 prosenttia valituista tuensaajista oli pk-yrityksiä. Tällä alalla tarvitaan näin ollen toimenpiteitä pk-yritysten osallistumisen lisäämiseksi.

Tuettujen hankkeiden soveltamisala ja aikaisemmilla ERA-NET-toimilla tuetun tutkimuksen tulokset huomioon ottaen arviointiraportissa katsotaan, että BONUS-ohjelmasta tuetun tutkimuksen laadun voi olettaa olevan korkea ja laajasti lainattavissa.

Arviointiraportissa kiitettiin ohjelman proaktiivista viestintäpolitiikkaa, joka perustuu säännöllisesti julkaistaviin uutiskirjeisiin, katsauksiin ja tiedotteisiin. BONUS osallistuu alan organisaatioihin, joita ovat esimerkiksi HELCOM, yhteinen ohjelma-aloite JPI Oceans[12] ja ICES[13]. Lisäksi BONUS on esiintynyt usein pääpuhujana merentutkimusta käsittelevissä tilaisuuksissa sekä muissa tutkimusyhteistyöhön liittyvissä tapahtumissa. Tällaisia ovat esimerkiksi Euroopan meripäivä, EurOcean-konferenssi sekä EU:n Itämeren alueen strategiafoorumi. BONUS EEIG on seurannut tulosten tunnetuksi tekemistä koskevan toimintansa tehokkuutta, ja se käyttää tämän seurannan tuloksia tehostaakseen toimien kohdentamista ja viestintänsä vaikutuksia.

BONUS-ohjelman vaikutuksia todennäköisesti lisää sen avoin politiikka suhteessa tietojen saantiin sekä metatietojen osalta julkisesti saatavilla olevien tietokantojen käyttö, minkä ansiosta tulokset ovat laajemmin saatavilla ja auttavan paremmin ymmärtämään niitä mekanismeja, jotka uhkaavat Itämeren ympäristöä.

BONUS tukee nuorten tutkijoiden ryhmää tapahtumilla, joiden tarkoituksena on edistää työelämässä tarvittavien taitojen laajentamista. Tällaisia voivat olla esimerkiksi taito esitellä tutkimusta muille kuin tutkijoille. Tapahtumilla tuetaan tutkijoiden valmiuksia viestiä laajemman yhteisön kanssa ja sitä kautta tehostaa työnsä vaikutuksia.

Osallistuvat valtiot antoivat rahoitussitoumuksen BONUS-ohjelman alussa sen koko keston ajaksi. Jotkin niistä ovat antaneet varoja enemmän kuin muut. Ensimmäisestä BONUS-ehdotuspyynnöstä saatu kokemus on osoittanut, että kansallisen rahoituksen taso ei vastaa varoja, jotka ovat tarpeen kunkin arvioinnin tuloksena valittujen kansallisten tuensaajien tukemiseen. Joissakin tapauksissa kansalliset varat eivät riitä oman maan valituille tuensaajille tarvittavaan tukeen. Tähän mennessä ongelma on ratkaistu siten, että osallistuvat valtiot ovat joustaneet myöntämällä lisärahoitusta. Tapauskohtaisten ratkaisujen soveltaminen on kuitenkin aiheuttanut epävarmuutta ja viivästyttänyt rahoituksen myöntämistä.

Kansalliseen rahoitukseen liittyy myös kysymys BONUS-ohjelmaan osoitetuista luontoissuorituksista, joita on esimerkiksi infrastruktuurin antaminen maksutta BONUS-hankkeiden käyttöön. BONUS EEIG arvioi, että luontoissuorituksina myönnettyjen rahoitusosuuksien arvo olisi 25 prosenttia kaikesta kansallisesta rahoituksesta. Tämä on päätöksessä sallittu enimmäismäärä. Alustavien tietojen mukaan infrastruktuurin käyttöoikeuksia on luontoissuorituksina annettu kuitenkin odotettua vähemmän. Jos tällainen suuntaus jatkuu, osallistuvien valtioiden ennakoidut käteisosuudet jäävät tavoitteesta, jolloin rahoitusta pitää lisätä.

3.3 Tehokkuus

BONUS-sihteeristön palveluksessa on seitsemän henkilöä. Arviointiraportissa katsotaan tämän riittävän ohjelman hallinnointiin, mutta joustovara esimerkiksi sairastapauksissa tai loma-aikoina on vähäinen. BONUS-ohjelman juoksevat kustannukset on päätöksessä rajoitettu viiteen miljoonaan euroon. Arviointiraportin mukaan tämä määrä, joka on viisi prosenttia kokonaiskustannuksista, on asianmukainen osuus. Lisäksi arviointiraportissa pannaan merkille, että osallistuvat valtiot tarjoavat sihteeristölle BONUS-ohjelman 185 artiklan mukaisen rakenteen ulkopuolella lisäresursseja muihin toimintoihin, kuten työpajojen järjestämiseen, julkaisutoimintaan ja tulosten tunnetuksi tekemiseen. Edellä mainittu viiden miljoonan määrä ei näin ollen kata kaikkia BONUS-ohjelman juoksevia kustannuksia. Jos 185 artiklan soveltamisalaan kuulumaton lisätoiminta otetaan huomioon, juoksevat kustannukset ovat kaikkiaan lähemmäs seitsemän miljoonaa euroa, mikä vastaa suunnilleen hallintokustannusten osuutta EU:n tutkimushankkeissa.

Arviointiraportissa pannaan merkille, että strategiavaihe kesti kauemmin kuin suunniteltu 18 kuukautta. Tämä johtui pääasiassa vaikeuksista, jotka koskivat sellaisten yksityiskohtaisten täytäntöönpanosääntöjen laatimista vaadituissa oikeudellisissa puitteissa, jotka kaikki asianomaiset osapuolet voivat hyväksyä.

Arviointiraportin mukaan BONUS-ohjelman kautta on suunnattu noin 14 prosenttia asiaa koskevasta kansallisesta tutkimusrahoituksesta.

Raportin mukaan siitä, että kansalliset rahoituslaitokset hallinnoivat erikseen kansallisia rahoitusosuuksia[14], on aiheutunut tarpeetonta mutkikkuutta. Se tarkoittaa, että BONUS EEIG:n on tehtävä erilliset rahoitussopimukset kunkin kansallisen rahoituslaitoksen kanssa varmistaakseen kansallisen rahoituksen asianmukaisen maksamisen, yhteisten rahoitussääntöjen soveltamisen ja tarkastusoikeudet. Tämän jälkeen kansalliset rahoituslaitokset ohjaavat maksut tuensaajilleen rahoitussopimuksen mukaisesti. Tämä moninkertaistaa rahoitusvirrat ja niihin liittyvän hallinnon. Hankkeiden tasolla kukin tuensaaja saa rahoitusta kahta eri tietä ja sen on raportoitava sekä BONUS EEIG:lle että kansallisesti. On selvää, ettei yhdennetyssä ohjelmassa rahoitusta ole tehokasta hoitaa tällä tavoin päällekkäisesti.

Muihin 185 artiklan mukaisiin aloitteisiin verrattuna BONUS on pieni. Hallinnointia koskevat vaatimukset ovat kuitenkin samat rahoituksen suuruudesta riippumatta. Sen vuoksi BONUS-ohjelman hallinnollinen rasite on suhteellisen suuri sen kokoon nähden.

3.4 EU:n lisäarvo

Arviointiraportissa todetaan, että Itämeren ympäristö on monimutkainen kokonaisuus ja sen alueella on monia eri tavoin toisiinsa liittyviä toiminnanharjoittajia esimerkiksi liikenteen, matkailun, kalastuksen, yhdyskuntasuunnittelun ja maatalouden aloilla. Itämeri on lähes suljettu ympäristö, jossa on sovellettava kiertotalouden periaatteita pitkän aikavälin kestävän kehityksen turvaamiseksi. Itämeren rantavaltioista enemmistö on EU:n jäsenvaltioita, joten se on alue, jolla yhteensovitetuilla EU:n makroalueellisilla toimilla on saavutettavissa suuri vaikutus.

EU:n osallistuminen auttaa vähentämään hajanaisuutta ja helpottaa tietämyksen ja rahoituksen kriittisen massan luomista Itämeren alueen haasteisiin vastaamiseksi. Osallistuvien valtioiden rahoitusosuus on tarjonnut 50 prosentin vipuvaikutuksen EU:n investointien hankkimiseen. Arviointiraportissa katsotaan, että BONUS-ohjelman tavoitteita ei olisi voitu saavuttaa ilman EU:n osallistumista.

Lisäksi siinä todetaan, että BONUS on kehittänyt toimivat yhteistyömekanismin hyödyntäen yhteisymmärryspöytäkirjoja, joiden ansiosta myös Venäjän federaatio voi osallistua ilman EU:n tukea. Komissio pitää tätä osallistumista arvokkaana tapana edistää yhteisiä lähestymistapoja EU:lle tärkeisiin Itämerikysymyksiin.

3.5 Yhdenmukaisuus

BONUS on aloitteena monialainen, mikä sopii hyvin Itämeren erilaisten haasteiden käsittelyyn.

Arviointiraportissa tuodaan esiin BONUS-ohjelman merkitys EU:n Itämeristrategialle ja Itämeren pelastamista koskevalle tavoitteelle. BONUS mainitaan esimerkiksi komission kertomuksissa makroaluestrategioiden hallintotavasta[15], makroaluestrategioiden lisäarvosta[16], Itämeren aluetta varten laaditun EU:n strategian täytäntöönpanosta[17] sekä tiedonannossa Itämeren aluetta varten laaditusta Euroopan unionin strategiasta[18].

BONUS tukee myös innovointia ja sitä kautta kestävää "sinistä taloutta" noudattaen tavoitteita, jotka esitetään komission tiedonannossa "Sininen talous – Meritalouden ja merenkulkualan kestävän kasvun mahdollisuudet"[19] ja BONUS-ohjelmaa koskevaa mainintaa komission yksiköiden työasiakirjassa "A Sustainable Blue Growth Agenda for the Baltic Sea Region"[20].

BONUS-ohjelman katsotaan osaltaan vaikuttavan kestävän kalastuksen edistämiseen Itämerellä EU:n yhteisen kalastuspolitiikan mukaisesti[21]. Lisäksi BONUS käsittelee maa- ja merialueiden yhtymäkohtia ja tukee yhteistä lähestymistapaa ympäristön hyvän tilan mittaamiseen EU:n meristrategiadirektiivin[22] mukaisesti.

BONUS on yhdenmukainen Helsingin komission (HELCOM) työskentelyn ja Helsingin yleissopimuksen hallinnon kanssa. Jälkimmäinen on tärkein kansainvälinen sopimus Itämeren meriympäristön suojelun alalla. BONUS on tarkkailijana kyseisessä elimessä. Arviointiraportissa painotetaan BONUS-tutkimuksen merkitystä HELCOMin Itämerta koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpanossa.

4. PÄÄTELMÄT

Arviointia pidetään asianmukaisena ja sen katsotaan perustuvan korkeatasoisesti pätevien asiantuntijoiden muodostaman paneelin asianmukaisia menetelmiä käyttäen toteuttaman loogisen analyysin tuloksiin. Tämän vuoksi komissio katsoo, että BONUS on vähitellen saavuttamassa tavoitteensa ja että se on onnistunut perustamaan yhdennetyn tutkimus- ja kehittämisohjelman Itämeren haasteisiin vastaamiseksi. BONUS torjuu tutkimusohjelmien hajanaisuutta, yhdistää monia eri taitoja ja keskittyy luomaan välttämätöntä tietämystä ja innovatiivisia keinoja Itämeren ympäristöongelmien ratkaiseminen. BONUS-ohjelman monialaisuuden ja osallistuvien valtioiden erilaisten tutkimuksen rahoitusrakenteiden vuoksi todetaan, että on vaikea määritellä selkeästi, mikä on tarkkaan ottaen BONUS-ohjelman kautta käyttöön saatujen kansallisten varojen osuus.

Ohjelman makroalueellinen lähestymistapa Itämereen ja sen valuma-alueisiin on mahdollistanut suuremman vaikutuksen kuin olisi ollut saavutettavissa laajemmalla, koko EU:ta koskevalla ohjelmalla. BONUS-ohjelman yhdistäminen läheisemmin Itämeren alueen ohjelmaan on myös auttanut tehostamaan vaikutusta. Lisäksi se noudattaa Horisontti 2020 ‑ohjelman[23] tavoitteita, joihin kuuluu myös tutkimuksen sekä Euroopan rakenne- ja investointirahastojen välisen synergian lisääminen.

BONUS yhdentää tutkimuksen ohjelmasuunnittelua, tukee eurooppalaisen tutkimusalueen perustamista ja edistää osaltaan useiden merkittävien toimintapolitiikkojen toteuttamista. Tällaisia ovat erityisesti EU:n strategia Itämeren aluetta varten, EU:n meristrategiadirektiivi, EU:n yhteinen kalastuspolitiikka ja HELCOMin Itämeren toimintasuunnitelma.

Kestävää yhdentymistä on onnistuttu saavuttamaan. Erityisesti tieteen ja hallinnon tasolla yhdentyminen on erityisen pitkällä, mutta taloudellisessa yhdentymisessä on ollut vaikeuksia.

BONUS-ohjelman mahdollisten vaikutusten tukemiseksi arviointiraportissa esitetään seuraavia:

1. Laaditaan synteesi tutkimuksesta, jota BONUS-ohjelmasta on tuettu siitä lähtien, kun se ERA-NET-verkostona alkoi aina sen nykyiseen 185 artiklan mukaiseen tilanteeseen asti. Tämän pitäisi auttaa näkemään saavutukset ja vaikutukset.

2. Siirrytään kansallisten varojen yhdistämisestä kohti eri rahoitusvirtojen aiheuttaman määrän ja mutkikkuuden vähentämistä. Tällä tavoin voidaan turvata tehokkaampi hallinto, vähentää apurahojen myöntämiseen kuluvaa aikaa sekä voittaa vaikeuksia, joita liittyy yhteisten rahoitussääntöjen soveltamiseen kansallisissa hallintoelimissä.

3. Ryhdytään toimiin BONUS-hankkeisiin luontoissuorituksina annettujen infrastruktuurin käyttöoikeuksien lisäämiseksi. Kansalliset hallintoelimet voisivat esimerkiksi tarjota kannustimia tukemalla osittain infrastruktuurin tarjoamista BONUS-hankkeille. Jos infrastruktuurin käyttöoikeuksien antamista luontoissuorituksina ei voida lisätä, BONUS-ohjelman täytäntöönpanoon tarvitaan lisää kansallista rahoitusta.

4. Ryhdytään toimiin sen varmistamiseksi, että BONUS-hankkeet luovat synergiaa ja verkottuvat muiden Itämeren alueella toteutettavien hankkeiden ja aloitteiden kanssa.

5. Lisätään BONUS-ohjelman neuvottelukunnan ja johtoryhmän välistä vuorovaikutusta esimerkiksi pitämällä virtuaalisia kokouksia sähköisesti.

6. Kohdennetaan BONUS-ohjelman vaikutuksia koskevaa tiedottamista erityisten sidosryhmien tarpeisiin. Näitä ovat esimerkiksi instituutiot, yleissopimukset, politiikat, komission pääosastot, ministeriöt ja alueelliset viranomaiset, mukaan luettuina alueellisesta kehittämisestä vastaavat viranomaiset.

7. Osallistuvien valtioiden ja komission olisi lujitettava strategista viestintää mahdollisuuksista, joita BONUS-ohjelmasta rahoitetun tutkimuksen tulokset voivat tarjota Horisontti 2020 -ohjelmaan liittyvien eri pääosastojen politiikalle. Osallistuvien valtioiden olisi lisättävä laajemmin tietoisuuttaan BONUS-ohjelman vaikutuksista kansallisiin ohjelmiinsa, jotka koskevat esimerkiksi kalastuksen hoitoa, aluekehitystä ja rannikkoalueiden kehittämistä, maataloutta jne.

8. Parannetaan BONUS-ohjelman seurantaa hankkimalla ja analysoimalla järjestelmällisemmin tietoja tuloksista ja vaikutuksista, esimerkiksi varmistamalla säännöllinen näkemysten kerääminen sidosryhmiltä sekä seuraamalla BONUS-ohjelman kautta ohjattujen kansallisten varojen kokonaismäärän ja osuuden suuntauksia.

9. Kohdennetaan ehdotuspyyntöjä pk-yrityksille ja tarjotaan tukea pk-yritysten hakemusten tekemiseen sekä helpotetaan niiden pääsemistä kehittyviin hankeyhteenliittymiin.

Komissio hyväksyy nämä suositukset, joiden katsotaan perustuvan asianmukaiseen analyysiin ja menetelmiin. Suosituksia käsitellään komission ja BONUS EEIG:n välisissä keskusteluissa, ja komission seuraa niiden täytäntöönpanoa osana yleistä BONUS-ohjelman seurantaansa.

Erityisen tärkeinä pidetään kansallista rahoitusta koskevia suosituksia 2 ja 3. Kotimaisten edunsaajien kansallisen rahoituksen erillinen hallinnointi ei ole osoittautunut tehokkaaksi rakenteeksi. Kansallisen rahoituksen saaminen tiettyjen maiden valituille edunsaajille uhkaa tulevissa BONUS-ehdotuspyynnöissä vaarantua sen vuoksi, että kansallisen rahoituksen yhteen kokoamiseksi ei ole todellista yhteistä rahastoa. Jotta näin ei kävisi, osallistuvien valtioiden on voitava varmistaa, että kansallista rahoitusta on saatavilla riittävästi kaikille edunsaajille valituksi tulleissa BONUS-hankkeissa. Alustavien tietojen perusteella näyttää myös siltä, että luontoissuorituksina annettujen infrastruktuurin käyttöoikeuksien arvossa saattaa esiintyä vajausta, joka on tarpeen korjata joko lisäämällä infrastruktuurin tarjoamista luontoissuorituksina BONUS-hankkeiden käyttöön taikka lisäämällä kansallisia rahoitusosuuksia. Muussa tapauksessa vakavana seurauksena voi olla se, että BONUS-ohjelmaa ei saada toteutettua sen koko arvioidussa 100 miljoonan euron arvossa.

Komissio aikoo myös yrittää näiden suositusten mukaisesti hankkia ja analysoida järjestelmällisemmin tietoa BONUS-ohjelman vaikutusten seurannan parantamiseksi sekä tehostaa tiedottamista keskeisistä tuloksista komission asiaa käsitteleville yksiköille.

Komissio kiittää asiantuntijapaneelia BONUS-ohjelman väliarviointia koskevasta raportista.

[1] Tanska, Saksa, Viro, Latvia, Liettua, Puola, Suomi ja Ruotsi

[2] http://ec.europa.eu/smart-regulation/evaluation/search/download.do?documentId=12453881

[3] KOM(2009) 248 lopullinen, 10.6.2009.

[4] Seitsemännen puiteohjelman rahoitusväline, josta tuetaan kansallisen tutkimuksen verkottumista http://cordis.europa.eu/fp7/coordination/about-era_en.html

[5] 862/2010/EU, 22.9.2010

[6] Päätöksen 862/2010/EU liitteessä I oleva I jakso.

[7] http://www.bonusportal.org/bonus_projects/viable_ecosystem_projects_2012

[8] http://www.bonusportal.org/bonus_projects/innovation_projects

[9] Itämeren merellisen ympäristön suojelukomissio – Helsingin komissio; http://helcom.fi/

[10] http://eu.baltic.net/

[11] http://www.bonusportal.org/files/2981/Publication_No._14.pdf

[12] Yhteinen ohjelma-aloite "Terveet ja tuottavat meret" http://www.jpi-oceans.eu/

[13] Kansainvälinen merentutkimusneuvosto : http://www.ices.dk

[14] Mahdollisuus kansallisten varojen erilliseen hallinnointiin perustuu päätöksen liitteessä I olevaan 3.4. kohtaan, jossa todetaan:

"Osallistuva valtio voi päättää, että se hallinnoi itse omaa kansallista rahoitustaan ja osoittaa käteisrahoitusosuutensa yksinomaan keskustasolla valittuun kotimaiseen tutkimukseen tai että BONUS EEIG hallinnoi keskitetysti sen käteisrahoitusosuutta."

[15] COM(2014) 284, toukokuu 2014

[16] COM(2013) 468, kesäkuu 2013

[17] COM(2011) 381, kesäkuu 2011

[18] KOM(2012) 128, maaliskuu 2012

[19] COM(2012) 494, syyskuu 2012 ja http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/policy/blue_growth/index_fi.htm

[20] SWD(2014) 167, toukokuu 2014

[21] http://ec.europa.eu/fisheries/cfp/index_fi.htm

[22] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista

[23] http://ec.europa.eu/programmes/horizon2020/en/