Ehdotus neuvoston asetus sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation hallituksen välillä Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä /* KOM/2006/0868 lopull. - CNS 2006/0309 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 22.12.2006 KOM(2006) 868 lopullinen 2006/0309 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation hallituksen välillä Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä (komission esittämä) PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA | 110 | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Euroopan yhteisö ja Venäjän federaatio neuvottelivat ja tekivät 10.–12. heinäkuuta 2006 sopimuksen Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä. Yhteisö parafoi sopimuksen 28. heinäkuuta 2006 ja Venäjän federaatio 7. elokuuta 2006. Sopimus on aluksi voimassa kuusi vuotta sen voimaantulopäivästä. Sopimuksen hyväksyminen on yhteisön edun mukaista. Komissio ehdottaa, että neuvosto hyväksyy asetuksella tämän uuden sopimuksen Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation hallituksen välillä Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä | 120 | Yleinen tausta Venäjän federaation ja yhteisön kahdenvälistä kalastussopimusta koskevat neuvottelut juontavat juurensa silloisen Neuvostoliiton aikaan vuoteen 1977, vähän sen jälkeen kun kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluva alue oli laajennettu 200 meripeninkulmaan. Vaikka neuvotteluja käytiin tosimielellä vuodesta 1988 lähtien, sopimukseen ei päästy. Vuonna 1997 Venäjän federaatio toi julki aikeensa laajentaa sopimus kattamaan sen kaikki kalastusintressit, eikä se halunnut enää rajata sopimusta koskemaan ainoastaan Itämerta. Neuvosto suostui tähän ja hyväksyi laajennetun valtuutuksen maaliskuussa 2001. Neuvottelut oli kuitenkin keskeytettävä maaliskuussa 2004, kun kävi ilmi, ettei Venäjän federaatio ollutkaan enää kiinnostunut kaikenkattavan kalastussopimuksen tekemisestä. Euroopan unionin vuoden 2004 toukokuussa tapahtuneen laajentumisen jälkeen Viro, Latvia, Liettua ja Puola toteuttivat vuoden 2003 liittymisasiakirjan 6 artiklan 12 kohdan mukaisesti tarvittavat toimenpiteet Itämeren ja Belttien kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yleissopimuksesta (Gdanskin yleissopimus) eroamiseksi joko niiden yhteisöön liittymispäivänä tai niin pian kuin mahdollista sen jälkeen. Koska Venäjän federaation vastuulla on vain noin 5 prosenttia Itämeren kalavaroista hyvin pienillä Kaliningradia ja Pietaria ympäröivillä alueilla ja koska kaikki Itämeren vedet kuuluvat nyt kansalliseen lainkäyttövaltaan, yhteisö katsoi, että kahden sopimuspuolen välinen kansainvälinen yleissopimus oli epäasianmukainen ja epäsuhtainen väline kalastuksen hallinnointia koskevien sopimuspuolten yhteistyövelvoitteiden täyttämiseksi. Sen vuoksi yhteisö päätti erota Gdanskin sopimuksesta ja toteutti sitä koskevat menettelyt toimittamalla neuvoston 20 päivänä joulukuuta 2004 päivätyn verbaalinootin Puolan tasavallalle. Tällä hetkellä vain Puola, joka toimitti eroilmoituksensa myöhemmin, ja Venäjän federaatio ovat enää Gdanskin yleissopimuksella perustetun kansainvälisen Itämeren kalastuskomission (IBSFC) jäseniä, ja Puolankin jäsenyys päättyy vuoden 2006 lopussa. Itämeren kalavarojen hoidon katsottiin toteutuvan paremmin Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation kahdenvälisellä kalastussopimuksella, jonka olisi toistaiseksi rajoituttava Itämereen. Liittymissopimusten mukaisesti tällaisella sopimuksella olisi myös koottava voimassa olevat Venäjän federaation sekä Viron, Suomen, Latvian, Liettuan, Puolan ja Ruotsin kahdenväliset sopimukset yhdeksi kahdenväliseksi sopimukseksi. Venäjän federaatio sopi neuvottelujen jatkamisesta vuoden 2004 lopussa. Uusi puitesopimus rajoittuu Itämereen. Venäjän federaatio on katsonut parhaaksi olla laajentamatta sopimuksen maantieteellistä alaa tässä vaiheessa Itämerta laajemmalle. Sopimuksessa on kuitenkin määräyksiä, jotka mahdollistavat laajentamisen myöhemmin, jos molemmat sopimuspuolet sitä haluavat. Sellaisten neuvotteluiden, jotka voisivat johtaa kalastusoikeuksien myöntämiseen venäläisille aluksille Itämeren ulkopuolisilla yhteisön vesillä, aloittamiseen tarvittaisiin kuitenkin uusi tai muutettu valtuutus. Uuden sopimuksen tavoitteena on varmistaa sopimuspuolten välillä tiiviimpi yhteistyö, joka perustuu oikeudenmukaisen ja molemminpuolisen hyödyn periaatteelle ja jonka tarkoituksena on Itämeren kaikkien hajallaan olevien kantojen, kohdelajeihin liittyvien ja niistä riippuvaisien kantojen säilyttäminen, kestävä hyödyntäminen ja hoito. Sopimuksessa on määräyksiä yhteisistä hoitotoimenpiteistä, lisenssien myöntämisestä, säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden ja muiden kalastusta koskevien säännösten noudattamisesta, valvontaa ja täytäntöönpanoa koskevasta yhteistyöstä, tarkastuksista, alusten takavarikoimisesta ja pidättämisestä, tieteellisestä yhteistyöstä sekä anadromisista ja katadromisista lajeista. Kun sopimus tulee voimaan, se syrjäyttää jäsenvaltioiden ja Venäjän federaation olemassa olevat kahdenväliset kalastussopimukset. Sopimuspuolet perustavat sopimuksen tavoitteiden saavuttamista varten Itämeren kalastusta käsittelevän sekakomitean, joka kokoontuu vähintään kerran vuodessa. | 139 | Voimassa olevat aiemmat säännökset Ehdotuksen alaa koskevia aiempia voimassa olevia säännöksiä ei ole. | 141 | Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ei sovelleta. | KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI | Intressitahojen kuuleminen | 219 | Ei merkitystä | Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö | 229 | Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu. | 230 | Vaikutusten arviointi Gdanskin yleissopimuksen soveltaminen päättyy 1. tammikuuta 2007. Uusi sopimus korvaa Gdanskin yleissopimuksen ja syrjäyttää jäsenvaltioiden ja Venäjän federaation olemassa olevat kahdenväliset kalastussopimukset. Gdanskin yleissopimuksen 1 artiklan mukaisesti sopimuspuolet ovat läheisessä yhteistyössä tarkoituksenaan säilyttää ja lisätä Itämeren ja Belttien elollisia luonnonvaroja saadakseen optimaalisen saaliin, sekä pyrkivät erityisesti laajentamaan ja koordinoimaan näihin päämääriin tähtääviä tutkimuksia. Lisäksi Gdanskin yleissopimuksen 9 artiklan mukaisesti kansainvälisen Itämeren kalastuskomission tehtävänä oli koordinoida elollisten luonnonvarojen hoitoa sopimusalueella kokoamalla, yhdistämällä, analysoimalla sekä saattamalla julkisuuteen tilastotietoja, jotka koskevat esimerkiksi saalista, kalastustoiminnan määrää sekä muita tietoja. Uuden sopimuksen tavoitteena on ylläpitää yhteisön ja Venäjän federaation välistä tiivistä yhteistyötä, joka perustuu oikeudenmukaisen ja molemminpuolisen hyödyn periaatteelle ja jonka tarkoituksena on Itämeren kaikkien hajallaan olevien kantojen, kohdelajeihin liittyvien ja niistä riippuvaisien kantojen säilyttäminen, kestävä hyödyntäminen ja hoito. Tässä tehtävässä Itämeren kalastusta käsittelevästä sekakomiteasta tulee tärkeä foorumi, kun on kyse Itämeren kalakantojen tilaa koskevista vuosittaisista tieteellisistä lausunnoista ja kalastuksenhoitoa koskevista neuvoista, joita yhteisö ja Venäjän federaatio pyytävät kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (ICES). Tämä tehtävä kuului aiemmin kansainväliselle Itämeren kalastuskomissiolle. Sopimuksen ei ole määrä muuttaa yhteisön Itämeren laivaston nykyistä rakennetta eikä jaettujen kantojen hoitotapaa. Myöskään yhteisön osuutta ICES:lle tieteellisistä lausunnoista maksettavasta maksusta ei ole määrä muuttaa; se on nykyisellään 90,04 % vuosittaisesta määrästä. | EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT | 305 | Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Tämän ehdotuksen tavoitteena on tarjota oikeusperusta, jolle Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation hallituksen välinen sopimus Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä voidaan tehdä. | 310 | Oikeusperusta Perustamissopimuksen 37 artikla yhdessä sen 300 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa. | 329 | Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. | Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: | 331 | Ehdotus koskee kansainvälisen sopimuksen tekemistä. | 332 | Ei sovelleta. | Sääntelytavan valinta | 341 | Ehdotettu sääntelytapa: asetus | 342 | Muut sääntelytavat eivät soveltuisi seuraavista syistä: Ehdotus koskee kansainvälisen sopimuksen tekemistä. | TALOUSARVIOVAIKUTUKSET | 409 | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. | E-6350 | (Explanatory memorandum validated - 6 350 characters - complying with DGT norm.) | 1. 2006/0309 (CNS) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS sopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation hallituksen välillä Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan yhdessä sen 300 artiklan 2 kohdan ja 3 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[1], sekä katsoo seuraavaa: (1) Yhteisö ja Venäjän federaation hallitus ovat neuvotelleet ja parafoineet sopimuksen Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä. (2) Sopimuksessa määrätään sopimuspuolten välisestä tiiviistä yhteistyöstä, joka perustuu oikeudenmukaisen ja molemminpuolisen hyödyn periaatteelle ja jonka tarkoituksena on Itämeren kaikkien hajallaan olevien kantojen, kohdelajeihin liittyvien ja niistä riippuvaisien kantojen säilyttäminen, kestävä hyödyntäminen ja hoito. (3) Sopimuksen hyväksyminen on yhteisön edun mukaista, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Hyväksytään yhteisön puolesta Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation hallituksen välinen sopimus Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä. Sopimuksen teksti on tämän asetuksen liitteenä. 2 artikla Neuvoston puheenjohtaja oikeutetaan nimeämään henkilöt, joilla on valtuudet allekirjoittaa sopimus Euroopan yhteisöä sitovasti. 3 artikla Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation hallituksen välinen sopimus Itämeren kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevasta yhteistyöstä EUROOPAN YHTEISÖ ja VENÄJÄN FEDERAATION HALLITUS, jäljempänä 'sopimuspuolet', jotka TOTEAVAT, että Itämeren ja Belttien kalastusta ja elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan vuonna 1973 tehdyn yleissopimuksen (Gdanskin yleissopimus) soveltaminen päättyy 1 päivänä tammikuuta 2007, TUNNUSTAVAT, että sen jälkeen kun Ruotsi ja Suomi liittyivät yhteisöön 1 päivänä tammikuuta 1995 sekä Viro, Latvia, Liettua ja Puola 1 päivänä toukokuuta 2004, Latvian tasavallan, Ruotsin kuningaskunnan, Suomen tasavallan, Viron tasavallan, Puolan tasavallan ja Liettuan tasavallan hallitusten Venäjän federaation hallituksen kanssa tekemiin Itämeren merikalastusta koskeviin kalastussopimuksiin kuuluvia osia hallinnoi yhteisö, TUNNUSTAVAT tarpeen korvata nämä kalastussopimukset, siltä osin kuin on kyse Itämeren merikalastuksesta, ja vuoden 1973 Gdanskin yleissopimus Euroopan yhteisön ja Venäjän federaation hallituksen välisellä uudella sopimuksella, VAHVISTAVAT yhteisen halunsa varmistaa Itämeren kalakantojen säilyttäminen sekä pitkän aikavälin kestävä hoito ja hyödyntäminen, NOUDATTAVAT 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräyksiä sekä hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta 4 päivänä joulukuuta 1995 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien sopimuksen määräyksiä, NOUDATTAVAT Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Venäjän federaation välisen kumppanuuden perustamisesta 24 päivänä kesäkuuta 1994 tehtyä kumppanuus- ja yhteistyösopimusta, jäljempänä ’kumppanuus- ja yhteistyösopimus’, ja joita ohjaa yhteinen halu tiivistää näitä suhteita, OTTAVAT HUOMIOON Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön FAO:n konferenssissa vuonna 1995 hyväksymät vastuullisen kalastuksen toimintasäännöt, OTTAVAT HUOMIOON syyskuussa 2002 pidetyn maailman kestävän kehityksen huippukokouksen hyväksymän kestävää kehitystä koskevan Johannesburgin julistuksen, KATSOVAT, että osa Itämeren elollisista luonnonvaroista muodostuu hajallaan olevista kannoista, jotka vaeltavat sopimuspuolten talousvyöhykkeiden välillä, sekä kohdelajeihin liittyvistä ja niistä riippuvaisista kannoista, ja että näiden kantojen tehokas säilyttäminen ja kestävä hyödyntäminen on sen vuoksi mahdollista ainoastaan sopimuspuolten välisellä kalastuksenhoitoa koskevalla yhteistyöllä sekä valvonnalla ja määräysten täytäntöönpanolla, TUNNUSTAVAT, että sopimuspuolet ovat sitoutuneet kehittämään kalastuksenhoitoa koskevaa ekosysteemiin perustuvaa lähestymistapaa, joka perustuu parhaille käytettävissä oleville tieteellisille lausunnoille sekä sille, että rannikkovaltiot varmistavat asianmukaisten säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden toteuttamisen elollisten luonnonvarojen säilyttämiseksi talousvyöhykkeellä 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen mukaisesti, HALUAVAT jatkaa yhteistyötään asianomaisissa kansainvälisissä kalastusjärjestöissä pyrkimyksenään kaikkien kyseessä olevien kalavarojen säilyttäminen, kestävä hyödyntäminen ja hoitaminen, ja vahvistavat sopimuspuolten aikomuksen kehittää edelleen Gdanskin yleissopimukseen sisältyviä periaatteita, TUNNUSTAVAT tieteellisen tutkimuksen, erityisesti kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) puitteissa tehtävän tutkimuksen, merkityksen kalavarojen säilyttämiselle, kestävälle hyödyntämiselle ja hoitamiselle ja haluavat kehittää edelleen yhteistyötä tällä alalla, OVAT SOPINEET SEURAAVAA: 1 artikla Määritelmät Tässä sopimuksessa tarkoitetaan ilmaisulla: a) 'Sopimuspuolten talousvyöhyke' Venäjän federaation talousvyöhykettä ja Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden talousvyöhykkeitä; b) 'sopimuspuolten aluemeri' Venäjän federaation aluemerta ja Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden aluemeriä; c) 'meren elolliset luonnonvarat' käytettävissä olevia eläviä merieläinlajeja anadromiset ja katadromiset lajit mukaan luettuina; d) 'sopimuspuolten kalastusalukset' Venäjän federaation lipun alla purjehtivia kalastusaluksia ja Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden lipun alla purjehtivia kalastusaluksia, jotka on varusteltu meren elollisten luonnonvarojen kaupallisen kalastuksen avulla tapahtuvaa hyödyntämistä varten; e) 'kestävä hyödyntäminen' kannan hyödyntämistä tavalla, joka ei vaaranna kannan tulevaa hyödyntämistä ja jolla ei ole kielteistä vaikutusta meriekosysteemeihin; f) 'hajallaan olevat kannat' kaikkia sellaisia kalakantoja, jotka vaeltavat säännöllisesti sopimuspuolten talousvyöhykkeiden rajojen yli Itämerellä; g) 'pyyntiponnistus' kalastusaluksen kapasiteetin ja kalastustoiminnan tuloa; kun on kyse joukosta aluksia, sillä tarkoitetaan joukon kaikkien alusten pyyntiponnistusten summaa; h) 'kalastuksenhoidon varovaisuusperiaate' sitä, että riittävien tieteellisten tietojen puuttumista ei käytetä perusteena lykätä tai jättää toteuttamatta hoitotoimenpiteitä kohdelajien, niihin liittyvien tai niistä riippuvaisten lajien sekä muiden kuin kohdelajien ja niiden ympäristön suojelemiseksi. 2 artikla Sopimuksen maantieteellinen soveltamisalue Maantieteellisellä alueella, johon sopimusta sovelletaan, jäljempänä 'Itämeri', tarkoitetaan sisäisiä vesiä lukuun ottamatta koko Itämeren ja Belttien vesialuetta, jota rajoittaa lännessä Hasenore Headista Gniben Pointiin, Korshagesta Spodsbiergiin ja Gilbierg Headista Kulleniin kulkeva linja. 3 artikla Alueellinen soveltaminen Tätä sopimusta sovelletaan alueisiin, joihin sovelletaan Euroopan yhteisön perustamissopimusta siinä määrätyin edellytyksin, sekä Venäjän federaation alueeseen. 4 artikla Tavoitteet 1. Tämän sopimuksen tavoitteena on varmistaa sopimuspuolten välillä tiiviimpi yhteistyö, joka perustuu oikeudenmukaisen ja molemminpuolisen hyödyn periaatteelle ja jonka tarkoituksena on Itämeren kaikkien hajallaan olevien kantojen, kohdelajeihin liittyvien ja niistä riippuvaisien kantojen säilyttäminen, kestävä hyödyntäminen ja hoito. 2. Sopimuksessa määrätään sopimuspuolten tiiviiseen yhteistyöhön liittyvät periaatteet ja menettelyt, ja sen tavoitteena on varmistaa, että Itämeren hajallaan olevien kantojen, kohdelajeihin liittyvien ja niistä riippuvaisien kantojen hyödyntäminen luo talouden, ympäristön ja sosiaalisten tekijöiden osalta kestävät olosuhteet. 3. Sopimuspuolet perustavat yhteistyönsä parhaille käytettävissä oleville tieteellisille lausunnoille ja muille aiheellisille tiedoille, soveltavat varovaisuusperiaatetta ja sopivat kalastuksenhoitoa koskevan ekosysteemipohjaisen lähestymistavan kehittämisestä. 5 artikla Yhteiset hoitotoimenpiteet 1. Kumpikin sopimuspuoli voi molemminpuolisen hyödyn periaatteen ja oman lainsäädäntönsä mukaisesti sallia toisen sopimuspuolen kalastusalusten kalastavan talousalueellaan Itämerellä. 2. Sopimuspuolet voivat vaihtaa kiintiöitä Itämerellä vastavuoroisuusperiaatteen mukaisesti. 3. Tämän sopimuksen tavoitteiden saavuttamiseksi sopimuspuolet vahvistavat Itämeren hajallaan olevien kantojen hyödyntämistä koskevat toimenpiteet ottaen huomioon kohdelajeihin liittyvät ja niistä riippuvaiset lajit. Näihin toimenpiteisiin voivat sisältyä muun muassa seuraavat: a) Suurimmat sallitut saaliit (TAC) hajallaan oleville kannoille ja hajallaan olevien kantojen ryhmille sekä niiden jakaminen sopimuspuolten kesken. Jako perustuu kalastusmahdollisuuksien aiempaan jakautumiseen ottaen kuitenkin huomioon, että hallinnoinnin on ICES:n lausunnon mukaisesti oltava kantakohtaisempi; b) hajallaan olevien kantojen kalastusta koskevat pitkän aikavälin hoitosuunnitelmat; c) pyyntiponnistuksen rajoittaminen; ja d) tekniset toimenpiteet. 4. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan määräysten täytäntöönpanoa käsitellään tämän sopimuksen 14 artiklassa tarkoitetussa Itämeren kalastusta käsittelevässä sekakomiteassa. 6 artikla Sopimuspuolten itsenäiset hoitotoimenpiteet 1. Kumpikin sopimuspuoli vahvistaa suurimmat sallitut saaliit ja pitkän aikavälin hoitosuunnitelmat Itämeren muille kuin hajallaan oleville kannoille ja ottaa samalla huomioon niihin liittyvät ja niistä riippuvaiset lajit. 2. Jos tämän sopimuksen 14 artiklassa tarkoitetussa Itämeren kalastusta käsittelevässä sekakomiteassa ei ole päästy sopuun aiheellisista hoitotoimenpiteistä, joita sopimuspuolet voisivat suositella viranomaisilleen, sopimuspuolet vahvistavat itsenäisiä toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että tämän sopimuksen 4 artiklassa asetetut Itämeren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä ja niiden hyödyntämisen hallinnointia koskevat tavoitteet saavutetaan ottaen samalla huomioon kohdelajeihin liittyvät ja niistä riippuvaiset lajit. 3. Tämän artiklan 2 kohdan nojalla toteutettavien toimenpiteiden on perustuttava objektiivisille tieteellisille kriteereille, eivätkä ne saa olla tosiasiallisesti tai oikeudellisesti toista sopimuspuolta syrjiviä. 4. Kumpikin sopimuspuoli voi vahvistaa Itämeren kalastusta käsittelevässä sekakomiteassa hyväksyttyjen suositusten mukaisten toimenpiteiden lisäksi sellaisia säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä, jotka se katsoo tarpeellisiksi tämän sopimuksen 4 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. 5. Kummankin sopimuspuolen talousalueellaan ja aluemerellään toteuttamien kalastuksensääntelytoimenpiteiden on perustuttava objektiivisille tieteellisille kriteereille ja otettava samalla huomioon kohdelajeihin liittyvät ja niistä riippuvaiset lajit, eivätkä ne saa olla tosiasiallisesti tai oikeudellisesti toista sopimuspuolta syrjiviä. 7 artikla Lisenssien myöntäminen 1. Kumpikin sopimuspuoli vaatii, että toisen sopimuspuolen kalastusalusten kalastamisen edellytyksenä sen Itämerellä olevan talousalueen määritellyillä alueilla on lisenssi (lupa). 2. Kummankin sopimuspuolen toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat toiselle sopimuspuolelle riittävän ajoissa toisen sopimuspuolen Itämerellä olevan talousalueen määritellyillä alueilla kalastamaan oikeutettujen kalastusalusten nimet, rekisterinumerot ja muut asian kannalta merkitykselliset tiedot. 3. Lisenssien myöntämistä koskevien edellytysten täytäntöönpanon on oltava tämän sopimuksen 14 artiklassa tarkoitetun Itämeren kalastusta käsittelevän sekakomitean antamien suositusten mukaisia. 4. Kun sopimuspuoli saa lisenssihakemuksen (lupahakemuksen), se myöntää sovellettavan lainsäädäntönsä mukaisesti Itämerellä olevan talousalueensa määritellyillä alueilla kalastukseen vaadittavan lisenssin (luvan). 8 artikla Säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden sekä muiden kalastusta koskevien säännösten noudattaminen 1. Kumpikin sopimuspuoli toteuttaa omien lakiensa, asetustensa ja hallinnollisten määräystensä mukaisesti tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sen kalastusalukset noudattavat toisen sopimuspuolen lainsäädännössä vahvistettuja kyseisen sopimuspuolen Itämerellä olevan talousalueen kalavarojen hyödyntämistä koskevia sääntöjä ja säännöksiä. 2. Kumpikin sopimuspuoli voi oman Itämerellä olevan talousalueensa osalta ja sovellettavan lainsäädännön ja kansainvälisen oikeuden mukaisesti toteuttaa sellaisia toimenpiteitä, jotka voivat olla tarpeen sen varmistamiseksi, että toisen sopimuspuolen kalastusalukset noudattavat tämän sopimuksen määräyksiä. 3. Kumpikin sopimuspuoli ilmoittaa ennalta ja aiheellisella tavalla toiselle sopimuspuolelle kaikista kalastusta sääntelevistä säännöksistä ja toimenpiteistä sekä kaikista näitä säännöksiä ja toimenpiteitä koskevista muutoksista. 4. Kumpikin sopimuspuoli toteuttaa toimenpiteet, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että tämän sopimuksen määräyksiä noudatetaan sen talousalueella ja aluemerellä. 9 artikla Valvontaa ja täytäntöönpanoa koskeva yhteistyö Sopimuspuolet tekevät valvontaa ja täytäntöönpanoa koskevaa yhteistyötä Itämerellä. Sitä varten sopimuspuolet sopivat laativansa suunnitelman valvonta- ja täytäntöönpanostrategioiden vaihtamiseksi. 10 artikla Tarkastukset Kumpikin sopimuspuoli hyväksyy toisen sopimuspuolen kalastustoimista vastaavien toimivaltaisten elinten sen kalastusaluksilla tekemät tarkastukset Itämerellä olevalla talousalueellaan. Kumpikin osapuoli helpottaa näitä tarkastuksia tämän sopimuksen 8 artiklassa tarkoitettujen sääntelytoimenpiteiden ja säännösten noudattamisen valvomiseksi. 11 artikla Aluksen takavarikoiminen ja pidättäminen 1. Jos sopimuspuoli takavarikoi tai pidättää toisen sopimuspuolen aluksen, sen toimivaltaiset elimet ilmoittavat toteutetuista toimista ja niiden jälkeen asetetuista seuraamuksista viipymättä kyseisen toisen sopimuspuolen toimivaltaisille elimille diplomaattikanavia tai muita virallisia kanavia käyttäen. 2. Sopimuspuoli vapauttaa viipymättä pidätetyt kalastusalukset ja niiden miehistöt sen jälkeen kun aluksen omistaja tai tämän edustaja on maksanut kohtuullisen takuusumman tai muun vakuuden, joka on määritetty Venäjän federaation ja Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti. 12 artikla Tieteellinen yhteistyö 1. Sopimuspuolet pyytävät ICES:ää antamaan Itämeren hajallaan olevia, kohdelajeihin liittyviä ja niistä riippuvaisia kantoja koskevan tieteellisen lausunnon näiden kantojen yhteisten hoitotoimenpiteiden vahvistamisen perustaksi. 2. Sopimuspuolet sitoutuvat tekemään ICES:n puitteissa tämän sopimuksen kannalta tärkeää tieteellistä tutkimusta koskevaa yhteistyötä. 3. Sopimuspuolet kannustavat tutkijoita ja asiantuntijoita tekemään yhteistyötä kummankin edun mukaisissa kalastusta ja vesiviljelyä koskevissa kysymyksissä. 13 artikla Anadromiset ja katadromiset lajit 1. Sopimuspuolet tekevät tämän sopimuksen ja asiaa koskevien kansainvälisten järjestelyiden puitteissa yhteistyötä anadromisten ja katadromisten lajien säilyttämiseksi Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen mukaisesti edistääkseen näiden kantojen säilyttämistä, elvyttämistä, lisäämistä ja järkevää hoitoa Itämerellä. 2. Sen estämättä, miten sopimuksen maantieteellinen soveltamisalue määritellään tämän sopimuksen 2 artiklassa, sopimuspuolet voivat sopia laajentavansa anadromisten ja katadromisten lajien hoitoa koskevaa yhteistyötään, ei kuitenkaan lajeihin, jotka elävät koko elinkaarensa sisäisissä vesissä. 14 artikla Itämeren kalastusta käsittelevä sekakomitea 1. Sopimuspuolet perustavat tämän sopimuksen tavoitteiden saavuttamista varten Itämeren kalastusta käsittelevän sekakomitean, jäljempänä 'komitea'. 2. Kumpikin sopimuspuoli nimittää edustajansa ja avustavan edustajansa komiteaan ja ilmoittaa siitä toiselle sopimuspuolelle virallisten kanavien välityksellä. 3. Komitea käsittelee kaikkia tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä ja antaa sopimuspuolille suosituksia. 4. Erityisesti komitea: a) tarkastelee Itämeren hajallaan olevien kantojen, kohdelajeihin liittyvien kantojen ja niistä riippuvaisien kantojen kehitystä ja dynamiikkaa sekä näitä kantoja hyödyntävää kalastusta; b) valvoo sopimuksen täytäntöönpanoa, tulkintaa ja moitteetonta toimintaa, erityisesti siltä osin kuin on kyse valvontaa, täytäntöönpanoa ja tarkastuksia koskevista määräyksistä; c) toimii tarvittavana yhteyselimenä kalastukseen liittyvien yhteisten asioiden käsittelyssä; d) toimii tahona, jossa sovitaan kaikki erimielisyydet, joita tämän sopimuksen tulkinnasta tai soveltamisesta voi syntyä. 5. Komitea kokoontuu, kuten sopimuspuolet ovat sopineet, vähintään kerran vuodessa, vuoroin kummankin sopimuspuolen alueella antaakseen viranomaisille suosituksia Itämeren kyseessä olevia kalastuksia ja kantoja koskeviksi, tämän sopimuksen 5 artiklan määräysten mukaisiksi toimenpiteiksi. Komitea kokoontuu tarvittaessa ylimääräiseen istuntoon jommankumman sopimuspuolen pyynnöstä. 6. Komitea perustaa tarvittaessa lisäelimiä tehtäviensä suorittamista varten. 7. Komitea vahvistaa oman työjärjestyksensä ensimmäisessä kokouksessaan. 15 artikla Sopimuspuolten väliset neuvottelut Sopimuspuolet neuvottelevat tämän sopimuksen täytäntöönpanoa ja moitteetonta toimintaa koskevista kysymyksistä ja niiden tulkintaa tai soveltamista koskevista mahdollisista erimielisyyksistä. 16 artikla Kansainvälinen yhteistyö Sopimuspuolet tekevät yhteistyötä asianomaisissa kansainvälisissä järjestöissä kummankin edun mukaisissa kalakantojen hoitoa ja säilyttämistä koskevissa kysymyksissä, joita tällaisissa kansainvälisissä järjestöissä mahdollisesti käsitellään. 17 artikla Rajoituslauseke 1. Mikään tämän sopimuksen määräys ei vaikuta millään tavoin kummankaan sopimuspuolen kantoihin tai näkemyksiin, kun on kyse niiden kansainvälisten kalastussopimusten mukaisista oikeuksista ja velvollisuuksista, eikä niiden kantoihin tai näkemyksiin, kun on kyse merioikeutta koskevista kysymyksistä, eikä myöskään rajoita niitä. 2. Tämä sopimus ei rajoita sopimuspuolten talousvyöhykkeiden rajaamista. 18 artikla Voimaantulo 1. Tätä sopimusta sovelletaan väliaikaisesti sen allekirjoituspäivästä alkaen, ja se tulee voimaan, kun on saatu viimeinen kirjallinen ilmoitus siitä, että sopimuspuolet ovat saattaneet päätöksen kaikki sen voimaantulemiseksi vaadittavat sisäiset menettelyt. 2. Sopimus syrjäyttää voimaantulopäivänään seuraavat kalastussopimukset, siltä osin kuin ne koskevat Itämeren merikalastusta: Latvian tasavallan hallituksen ja Venäjän federaation hallituksen välillä tehty ja 21 päivänä heinäkuuta 1992 allekirjoitettu kalastussopimus, Ruotsin kuningaskunnan hallituksen ja Venäjän federaation hallituksen välillä tehty ja 11 päivänä joulukuuta 1992 allekirjoitettu kalastussopimus, Suomen tasavallan hallituksen ja Venäjän federaation hallituksen välillä tehty ja 11 päivänä maaliskuuta 1994 allekirjoitettu kalastussopimus, Viron tasavallan hallituksen ja Venäjän federaation hallituksen välillä tehty ja 4 päivänä toukokuuta 1994 allekirjoitettu kalastussopimus, Puolan tasavallan hallituksen ja Venäjän federaation hallituksen välillä tehty ja 5 päivänä heinäkuuta 1995 allekirjoitettu kalastussopimus sekä Liettuan tasavallan hallituksen ja Venäjän federaation hallituksen välillä tehty ja 29 päivänä kesäkuuta 1999 allekirjoitettu kalastussopimus. 19 artikla Sopimuksen kesto Sopimus on aluksi voimassa kuusi vuotta sen voimaantulopäivästä. Jollei jompikumpi sopimuspuoli sano sopimusta irti ilmoittamalla asiasta viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän ensimmäisen ajanjakson päättymistä, se on voimassa aina kolme vuotta kerrallaan, jos irtisanomisilmoitusta ei ole tehty viimeistään yhdeksän kuukautta ennen kunkin tällaisen ajanjakson päättymistä. 20 artikla Kielet Tehty Brysselissä/Moskovassa … päivänä ..kuuta 2006 englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, latvian, liettuan, portugalin, puolan, ranskan, ruotsin, saksan, slovakin, sloveenin, suomen, tanskan, tšekin, unkarin, viron ja venäjän kielellä, ja jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen. Jos syntyy erimielisyyksiä, tämän sopimuksen englannin- ja venäjänkieliset tekstit ovat todistusvoimaisia. [1] Lausunto annettu [päivämäärä] (ei vielä julkaistu EUVL:ssä).