P6_TA(2005)0133

Euroopan unionin turvallisuusstrategia

Euroopan parlamentin päätöslauselma Euroopan unionin turvallisuusstrategiasta (2004/2167(INI))

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon Roomassa 29. lokakuuta 2004 allekirjoitetun sopimuksen Euroopan perustuslaista,

- ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston kokouksessa 12. joulukuuta 2003 hyväksytyn Euroopan unionin turvallisuusstrategian, ylimääräisessä ulkoministerien neuvostossa (Kastellorizossa toukokuussa 2003) tehdyn sitä koskevan Kreikan tasavallan aloitteen ja Thessalonikin Eurooppa-neuvoston ( 19. ja 20. kesäkuuta 2003) päätelmät,

- ottaa huomioon 30. marraskuuta 2000 antamansa päätöslauselman Euroopan yhteisestä turvallisuusja puolustuspolitiikasta Kölnin ja Helsingin jälkeen [1],

- ottaa huomioon 10. huhtikuuta 2003 antamansa päätöslauselman Euroopan uuden turvallisuus- ja puolustusjärjestelmän ensisijaisista painopisteistä ja puutteista [2],

- ottaa huomioon 10. maaliskuuta 2005 antamansa päätöslauselman ydinsulkusopimuksen vuoden 2005 tarkistuskonferenssista / ydinaseista Pohjois-Koreassa ja Iranissa [3],

- ottaa huomioon Euroopan unionin turvallisuusalan tutkimuslaitoksen toukokuussa 2004 antaman ehdotuksen Euroopan turvallisuuspolitiikkaa käsitteleväksi valkoiseksi kirjaksi,

- ottaa huomioon EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle 15. syyskuuta 2004 jätetyn inhimillisen turvallisuuden doktriinia käsittelevän raportin "A Human Security Doctrine for Europe" [4],

- ottaa huomioon yhteisön kaikkien toimielimien julkistamat monet konfliktien estämistä koskevat ohjelmat,

- ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan,

- ottaa huomioon ulkoasiainvaliokunnan mietinnön (A6-0072/2005),

A. ottaa huomioon virstanpylvään, joka saavutettiin Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) kehityksen vauhdittumisessa Ison-Britannian ja Ranskan St. Malossa 3. ja 4. joulukuuta 1998 antaman yhteisen julistuksen myötä,

B. ottaa huomioon ETPP:n kehittämistavoitteet, jotka ilmaistiin Eurooppa-neuvoston kokouksissa Kölnissä ( 3. ja 4. kesäkuuta 1999), Helsingissä ( 10. ja 11. joulukuuta 1999) ja Göteborgissa ( 15. ja 16. kesäkuuta 2001),

C. panee merkille tarpeen tehostaa Euroopan unioniin ja sieltä pois suuntautuvan aseviennin valvontaa sekä aseviennin valvontaa maailmanlaajuisesti,

D. tunnustaa, että erilaisilla EU:n avustusohjelmilla on ollut merkittävä rooli ja ne ovat edistäneet korvaamattomalla tavalla talouskasvua ja tukeneet demokraattisten instituutioiden kasvua, niillä on toteutettu uudelleenrakennustoimia, laadittu makrotaloudellisia ohjelmia ja edistetty ihmisoikeuksia,

E. ottaa huomioon, että Euroopan unionin turvallisuusstrategiassa esitettyä kokonaisvaltaista lähestymistapaa noudatetaan jo aktiivisesti Balkanilla, mikä käy ilmi niiden tällä hetkellä sovellettavien EU:n välineiden laajuudesta, joilla pyritään tuomaan vakautta kyseiselle alueelle: Cards-avustusohjelma, Proxima- ja EUPM -siviilikriisinhallintaohjelmat ja Althea-sotilasoperaatio,

F. ottaa huomioon kansalaisten johdonmukaisen tuen, joka käy ilmi kymmenen vuoden ajanjaksolla tehdyistä mielipidetiedusteluista: näiden mukaan yli 60 prosenttia EU:n kansalaisista kannattaa EU:n yhteistä ulkopolitiikkaa ja yli 70 prosenttia kannattaa yhteistä puolustuspolitiikkaa, panee kuitenkin merkille muita mielipidetiedusteluja, joiden mukaan sotilasmenojen lisääminen ei saa tukea,

G. panee pahoitellen merkille, että taso, jolla yhteisestä ulko- ja turvallisuuspolitiikasta (YUTP) tehdään selkoa Euroopan parlamentille Euroopan perustuslakisopimuksen III-304 artiklan mukaisesti, ei ole merkittävästi noussut ja että parlamenttia ei ole kuultu monista neuvoston päätöksistä ja toimista; ottaa kuitenkin huomioon myös korkean edustajan ja tämän alaisuudessa toimivien yksiköiden osoittaman hyvän tahdon pitää parlamentti ajan tasalla ja käydä sen kanssa keskustelua; kehottaa korkeaa edustajaa ja tämän alaisuudessa toimivia yksiköitä jatkamaan ja tehostamaan parlamentin kanssa käytävää avointa vuoropuhelua,

H. panee merkille — edellisestä kohdasta riippumatta — että unionin yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan kuuluvasta toiminnasta on jatkuvasti tehtävä selkoa jäsenvaltioiden parlamenteille erityisesti niiden jäsenvaltioiden osalta, joissa sotilaallisiin toimiin ryhtyminen edellyttää kyseisen maan parlamentin antamaa hyväksyntää,

I. toteaa, että kaikessa unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan piiriin kuuluvassa toiminnassa ja vastaavissa toimissa on noudatettava kansainvälistä oikeutta ja Yhdistyneiden kansakuntien peruskirjan periaatteita, kuten Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen I-3 ja III-292 artiklassa selvästi todetaan,

J. toteaa, että monilla EU:n jäsenvaltioilla (Yhdistynyt kuningaskunta, Saksa, Espanja, Italia ja Kreikka mukaan luettuina) on ollut ja joissain tapauksissa on edelleenkin omia kokemuksia terrorismin eri muodoista ja niiden taustalla olevista aatteista,

K. toteaa, että lähitulevaisuudessa islamilainen terrorismi muodostaa suurimman haasteen EU:lle samoin kuin muille alueille, etenkin jos terroristit onnistuvat saamaan haltuunsa joukkotuhoaseita,

L. toteaa, että EU:n turvallisuusstrategia muodostaa osan kattavasta YUTP:sta ja ETPP:sta, joissa voidaan soveltaa EU:n käytettävissä olevien poliittisten toimien koko kirjoa diplomaattiset, taloudelliset ja kehitykseen liittyvät toimet mukaan luettuina,

Euroopan turvallisuusympäristö

1. korostaa, että vain jos "turvallisuuden" käsite ymmärretään laajasti, voidaan asianmukaisesti ottaa huomioon se, miten poliittiset ja demokraattiset ongelmat (esim. ihmisoikeuksien loukkaukset, tiettyjen kansalaisryhmien tahallinen syrjintä ja sortavat hallinnot) sekä suuri määrä sosiaalisia, taloudellisia ja ympäristöön liittyviä tekijöitä (esim. köyhyys, nälänhätä, taudit, lukutaidottomuus, niukat luonnonvarat, ympäristön rappeutuminen ja epätasa-arvoiset kauppasuhteet) vaikuttavat alueellisiin konflikteihin, valtioiden toimintakyvyttömyyteen ja rikollis- ja terroristijärjestöjen syntyyn, vaikkakaan jälkimmäisten toimia ei voida millään tavalla eikä missään muodossa perustella edellä mainituilla tekijöillä;

2. pitää tästä syystä myönteisenä, että "turvallisuuden" käsite on ymmärretty laajasti EU:n turvallisuusstrategiassa; yhtyy EU:n turvallisuusstrategiassa esitettyyn näkemykseen, että suurimmat uhkat globaalille turvallisuudellemme ovat nykyisin terrorismi, joukkotuhoaseiden leviäminen, ratkaisemattomat alueelliset konfliktit, toimintakyvyttömät ja toimintakyvyttömyyteen ajautuvat valtiot sekä järjestäytynyt rikollisuus; korostaa, että näitä uhkia ei voida ensi kädessä lähestyä eikä niitä voida täysin ratkaista sotilaallisin keinoin;

3. tekee näin ollen saman johtopäätöksen kuin EU:n turvallisuusstrategiassa esitetään, eli että EU:n ja jäsenvaltioiden avustusohjelmien ja välineiden käyttö, kehityspolitiikan avustusohjelmat ja välineet mukaan lukien, yhdessä diplomaattisten, sotilaallisten ja siviilivoimavarojen ja asiantuntemuksen hyödyntämisen kanssa voi parhaiten myötävaikuttaa turvallisemman maailman luomiseen;

4. painottaa tästä syystä kiireellistä tarvetta siirtää tällainen "turvallisuusympäristön" käsite käytännössä unionin nykyisiin rakenteisiin niin, että unioni kykenee havaitsemaan kriisejä hyvissä ajoin voidakseen toimia ennalta ehkäisevästi; kehottaa tehostamaan ponnisteluja uhkista varoittavan varhaisvaroitusjärjestelmän perustamiseksi tietojen analysointiin ja arviointiin siviilitietotekniikassa käytettäviä innovatiivisia tekniikkoja hyödyntäen; ilmaisee tässä yhteydessä mielipiteensä, että erikoistuneiden "kriisienhavainnointikeskuksien" perustaminen, mihin voisivat ryhtyä sekä tuleva unionin ulkomaanedustus että Euroopan unionin ulkopuoliset yhteisöt kuten Afrikan unioni, olisi yksi järkevistä tavoista tunnistaa selkkausten syyt tietyillä erityisen kriisialttiilla alueilla, raportoida niistä ja auttaa puuttumaan niihin, jotta voidaan estää niiden raju laajeneminen; korostaa edelleen tässä yhteydessä, miten tärkeää on, että konfliktien ehkäisy ja terrorismin torjunta sisällytetään EU:n kaikkiin toimintalinjoihin;

EU:n strategiset tavoitteet

5. on täysin samaa mieltä EU:n turvallisuusstrategiassa esitetyistä unionin strategisista tavoitteista, joita ovat uhkien torjuminen, turvallisuuden lisääminen naapurialueillamme ja tehokkaaseen monenvälisyyteen perustuva hyvin toimiva kansainvälinen järjestys; korostaa, että EU:n turvallisuusstrategian tavoite on huomattavasti Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan sotilaallisia näkökohtia laajempi;

6. toteaa, että uhkien käsittelyssä on välttämätöntä määritellä niiden alueellinen ja/tai globaali luonne, jotta unioni voi tehokkaasti mobilisoida käytössään olevat välineet ja voimavarat ongelman ratkaisemiseksi; panee merkille, että turvallisuuden lisääntyminen unionin naapurialueilla edistää hyvin pitkälti alueellisten uhkien torjumista, kun taas globaaleihin ongelmiin on puututtava tehokkaiden monenvälisyyteen perustuvien kansainvälisten rakenteiden kautta, joissa EU on liikkeelle paneva voima; toteaa kuitenkin, että monenvälisiä järjestöjä ja rakenteita voidaan pyytää puuttumaan myös alueellisiin uhkiin;

7. yhtyy täysin unionin uudessa naapuruuspolitiikassa ja EU:n turvallisuusstrategiassa esitettyyn arvioon, jonka mukaan unionin naapuruus olisi ymmärrettävä laajemmin niin, että se ei kata ainoastaan niitä Itä-Euroopan maita, joilla on yhteinen raja EU:n kanssa, vaan myös alueet kauempana idässä ja etelässä, kuten Kaukasus, Lähi-itä ja Pohjois-Afrikka; toteaa, että tämä politiikka on yhdenmukaista niiden unionin jatkuvien pyrkimysten kanssa, joilla se on pyrkinyt arabien ja Israelin välisen konfliktin ratkaisemiseen muun muassa Barcelonan prosessin kautta; korostaa, että demokratia ja oikeusvaltio ovat kansojen rauhanomaisen rinnakkaiselon tärkeimpiä ennakkoehtoja;

8. korostaa, että YK:lla on etusija monenvälisessä institutionaalisessa kehyksessä ja että EU:n on tarpeen toimia johtavassa roolissa tämän korvaamattoman järjestön rakenteiden ja voimavarojen uudistamisessa; panee merkille YK:n pääsihteerin 21. maaliskuuta 2005 esittämän kehitystä, turvallisuutta ja ihmisoikeuksia koskevan raportin "In larger freedom: towards development, security and human rights for all"; pitää kyseistä raporttia — sanotun kuitenkaan rajoittamatta parlamentin mahdollisesti myöhemmin esittämiä yksityiskohtaisia arvioita — myönteisenä lähtökohtana YK:n uudistamisesta 2000-luvun haasteita varten käytävälle avoimelle keskustelulle; kehottaa EU:ta ja jäsenvaltioita koordinoimaan näiden keskustelujen puitteissa kantaansa täysin tietoisina siitä, että mielipidetiedustelujen mukaan YUTP/ETPP:n nykyistä vahvemmalla EU-edustuksella on takanaan kansalaisten johdonmukainen tuki;

9. korostaa edelleen, että unionin on toimittava johtavassa roolissa, kun on kyse yhteistyöstä muiden rauhaa ja turvallisuutta maailmassa edistävien kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen kanssa; painottaa erityisesti tarvetta toimia täydessä yhteistyössä Ety-järjestön kanssa;

10. pitää tärkeänä, että EU pyrkii lujaan ja oikeudenmukaiseen kehitysyhteistyöpolitiikkaan voidakseen osallistua tehokkaasti yleismaailmallisesti hyväksyttyjen vuosituhannen kehitystavoitteiden toteuttamiseen;

Viimeaikaiset virstanpylväät Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikassa

11. panee merkille arvokkaan kokemuksen, jota viimeisten kahden vuoden aikana on saatu siviili- ja poliisioperaatioissa, kuten kansainvälisten poliisijoukkojen harjoittaman valvonnan (nykyisin EUPM) jatkaminen Bosnia ja Hertsegovinassa vuodesta 2003, Proxima entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa (Fyrom) ja Eujust Themis Georgiassa; pitää niinikään myönteisenä Euroopan unionin tulevaa poliisioperaatiota Kongon demokraattisessa tasavallassa (EUPOL Kinshasa);

12. tunnustaa, että unionin sotilaallisten voimavarojen laajentamisessa on saavutettu huomattavaa edistymistä; toteaa niinikään, että erityisen tärkeitä ovat olleet Naton kanssa yhteiset "Berliini Plus" -järjestelyt, jotka mahdollistivat EU:n ensimmäisen sotilaallisen operaation — Concordian — entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ja Althea-operaation Bosnia ja Hertsegovinassa; myöntää, että unionin ETPP-kehyksen joustavuudesta on etua, koska se mahdollistaa Artemis-operaation toteuttamisen Kongon demokraattisessa tasavallassa;

13. korostaa Euroopan unionin tilannekeskuksen (SITCEN) jo antamaa myönteistä panosta kaikkien saatavilla olevien siviili-, sotilas- ja diplomaattitiedustelutietojen yhdistämisessä niin, että mistä tahansa tilanteesta voidaan laatia luotettavia tausta-analyysejä; kehottaa jäsenvaltioita edelleen tehostamaan tietojen vaihtamista SITCENin kanssa, jotta EU:n turvallisuusstrategiassa ilmaistujen tavoitteiden saavuttamista ei aiheettomasti vaikeuteta;

14. korostaa, että siviili- ja sotilastoimien yhdistelmä kuvastaa ETPP:n ainutkertaista luonnetta ja tuo lisäarvoa, ja toteaa edellä mainitut saavutukset huomioiden, että EU:lle on tulevaisuudessa aiempaa suurempi haaste löytää hyvä ja asianmukainen tasapaino sotilas- ja siviilitoimien välillä, jotta se voi täyttää EU:n turvallisuusstrategian tavoitteet ja hengen; katsoo, että Althea-operaatio Bosnia ja Hertsegovinassa antaa tässä suhteessa arvokasta kokemusta, kun unioni voi koordinoida sotilastoimiaan parhaillaan käynnissä olevien siviilioperaatioiden ja -ohjelmien kanssa;

Edistyminen yleistavoitteen (Headline Goal) 2010 ja siviilialan yleistavoitteen 2008 saavuttamisessa

15. on yhtä mieltä tavoitteista, jotka asetettiin yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston (GAERC) kokouksessa 17. toukokuuta 2004 virallisesti hyväksytyssä yleistavoitteessa 2010, sekä GAERCin kokouksessa 13. joulukuuta 2004 tehdystä sopimuksesta siviilialan yleistavoitteen 2008 laadinnasta, keinoina keskittää sellaisia toimia, joilla EU:lle annetaan tarvittavat voimavarat EU:n turvallisuusstrategiassa asetettujen strategisten tavoitteiden saavuttamiseksi; katsoo, että nämä sisältöä koskevat ja aikaan liittyvät tavoitteet olisi saatettava konkreettiseen muotoon valkoisessa kirjassa;

16. antaa tunnustusta GAERCin kokouksessa 22. marraskuuta 2004 saavutetulle edistymiselle EU:n taisteluosastojen, jotka ovat osa nopean toiminnan voimavaroja, kehittämisessä korkean intensiteetin sotilasoperaatioita varten; toteaa, että nämä taisteluosastot on tarkoitus muodostaa lähinnä jo olemassa olevista EU:n kansallisista ja monikansallisista joukoista; panee myös merkille GAERCin hyväksymän sopimuksen siviilialan yleistavoitteen 2008 laatimisesta, ja pitää myönteisenä siinä ilmaistua aikomusta muuttaa nykyiset siviilivälineet kattavammiksi ja tehokkaammiksi, jotta eri integroitujen joukkojen yhdistelmä voidaan toteuttaa paikallisten erityistarpeiden pohjalta; tunnustaa näin ollen, että ETPP:n puitteissa toteutettava tuleva siviilikriisinhallinta itse asiassa ulottuu Feirassa asetettuja neljää painopistealuetta kauemmas (poliisi, oikeusvaltio, siviilihallinto ja pelastuspalvelu);

17. korostaa joukkojen sijoittamisen yhteisen lähestymistavan (Global Approach on Deployability) merkitystä erityisesti, jotta taisteluosastoilla olisi täysi toimintakyky vuonna 2007, ja pitää tässä yhteydessä myönteisinä Ateenan ja Eindhovenin koordinointikeskusten ponnisteluja sotilasjoukkojen siirtojen alalla;

18. pitää myös myönteisenä sitä, että Eurooppa-neuvosto hyväksyi virallisesti ehdotuksen siviili-sotilasyksikön perustamisesta EU:n sotilasesikuntaan; toteaa, että siviili-sotilasyksiköllä tulee olemaan ratkaisevan tärkeä rooli kaikkien operaatioiden (siviilioperaatiot, sotilasoperaatiot ja näiden yhdistelmät) strategisessa suunnittelussa ja vuodesta 2006 alkaen operaatiokeskuksen perustamisessa itsenäisiä EU-operaatioita varten sellaisissa tapauksissa, joissa mitään kansallista esikuntaa ole yksilöity; korostaa, että siviili-sotilasyksiköllä on merkitystä myös siviilioperaatioiden ja sotilasoperaatioiden yhdistämistä koskevien periaatteiden ja mallien kehittämisessä; myöntää kuitenkin, että monet näistä periaatteista ja malleista tulevat perustumaan jo käynnissä oleviin ja tuleviin operaatioihin;

19. kiinnittää EU:n tulevien siviili- ja sotilasoperaatioiden yhdistelmien suunnittelun osalta huomiota ehdotuksiin ja ajatuksiin, joita on esitetty "A Human Security Doctrine for Europe" -raportissa; pitää tässä yhteydessä myönteisenä paitsi raportin yleisen linjan mukaista ETPP:n viimeaikaista kehitystä, johon kuuluu muun muassa siviili-sotilasyksikön perustaminen, vaan myös Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukkojen tulevaa perustamista Euroopan perustuslakia koskevan sopimuksen III-321 artiklan 5 kohdan mukaisesti; huomauttaa kuitenkin, että Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukot on kyseisen artiklan mukaisesti luotu lähinnä sitä varten, että "nuoret eurooppalaiset voisivat osallistua yhteisen humanitaarisen avun toimiin"; pyytää näin ollen, että näitä joukkoja joko laajennetaan tai täydennetään perustamalla täydentävät joukot, jotta voidaan hyödyntää uransa keskivaiheilla olevien ja uransa jo päättäneiden ammattilaisten kokemusta ja asiantuntemusta ja saada näin aikaan toiminnalliset joukot, jotka muistuttavat enemmän Euroopan siviilirauhanturvajoukkoja, joiden perustamista Euroopan parlamentti on useaan otteeseen esittänyt;

20. toteaa, että GEARC myös kehotti 7. tammikuuta 2005 — osittain ulkoasioista vastaavan komission jäsenen esittämien tilapäisten ehdotusten pohjalta — toimivaltaisia elimiään ja komissiota arvioimaan mahdollisuuksia lisätä EU:n kykyä reagoida kriiseihin katastrofiavun osalta;

21. kehottaa neuvostoa ja komissiota turvaamaan nykyisten välineiden ja valmiuksien täydentävyyden ja yhdenmukaisuuden sekä samat ominaisuudet uusissa ehdotuksissa, ennen kaikkea kun on kyse konfliktien ehkäisyn ja kriisinhallinnan välisestä tiiviistä yhteydestä; katsoo, että huomattavaa menestystä tässä edelleen käynnissä olevassa tehtävässä voidaan pitää edistyksenä tulevaa EU:n ulkoasiainministeriön luomista ajatellen;

22. pitää myönteisenä tiettyjen jäsenvaltioiden aloitetta Euroopan sotilaspoliisijoukkojen (EGF) perustamiseksi ja niiden halukkuutta asettaa ne käytettäviksi ETPP:n tarkoituksia varten; korostaa tällaisten joukkojen olevan erityisen hyödyllisiä varmistettaessa siirtymistä operaatioiden puhtaasti sotilaallisesta vaiheesta yhdistettyyn siviili- ja sotilasvaiheeseen tai puhtaasti siviilivaiheeseen;

23. korostaa, että on tarpeen kehittää eurooppalainen turvallisuuskulttuuri panemalla tehokkaasti täytäntöön ETPP:aa koskeva EU:n koulutussuunnitelma, joka lisää EU:n kriisinhallinnassa mukana olevien kaikkien toimijoiden välistä yhtyeentoimivuutta; painottaa tässä yhteydessä, että olisi perustettava Euroopan turvallisuus-ja puolustuskorkeakoulu (ESDC), joka tarjoaa EU:n yksiköille ja jäsenvaltioille asiantuntevaa henkilöstöä, joka kykenee työskentelemään tehokkaasti ETPP:n kaikissa kysymyksissä; toteaa, että tämän korkeakoulun on perustuttava terveille organisatorisille ja rahoitusta koskeville menettelytavoille;

24. panee tyytyväisenä merkille nopean toiminnan, johon ryhdyttiin Euroopan puolustusviraston (EPV) perustamiseksi ennen Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen virallista hyväksymistä; toteaa, että Euroopan puolustusviraston toiminnan pitäisi hyödyttää unionia paitsi puolustusvoimavarojen edelleen kehittämisessä kriisinhallinnan alalla myös tutkimus- ja kehittämismenojen rationalisoinnissa jäsenvaltioissa ja pitkällä aikavälillä myötävaikuttaa eurooppalaisten puolustusmateriaalimarkkinoiden luomiseen; katsoo, että EPV:n on kiinnitettävä erityistä huomiota taistelujoukkojen aseistamiseen ja varustamiseen ja varmistettava niiden yhteensopivuus; vaatii, että taistelujoukoille annetaan ehdottomasti uudet ja yhtenäiset varusteet; varoittaa kuitenkin, että kaikki Euroopan puolustusviraston tulevat saavutukset riippuvat pitkälti jäsenvaltioiden (poliittisesta) hyvästä tahdosta; vaatii takaamaan riittävät määrärahat EPV:n johtamien asealoitteiden toteuttamiseksi; toteaa myös, että Euroopan puolustusvirastoa ei saa estää pyrkimästä saavuttamaan pitkän aikavälin voimavaratavoitteita — niitä, jotka menevät pidemmälle kuin yleistavoite 2010 — jotta unioni voi hyötyä siitä, että se pyrkii saavuttamaan EU:n turvallisuusstrategiassa asetetut tavoitteet;

25. pitää Euroopan avaruuspolitiikkaa yhtenä EU:n tärkeimmistä 2000-luvun haasteista; toteaa, että televiestinnän ja tiedustelun alalla on kehitetty monia rinnakkaisia hankkeita, mikä vähentää tehokkuutta ja lisää kustannuksia; kehottaa yhdistämään nämä hankkeet, kuten ranskalaisen Helios-satelliittijärjestelmän ja saksalaisen Sar Lupe -järjestelmän, osana Euroopan turvallisuustutkimusta;

26. pitää myönteisenä komission ponnisteluja turvallisuustutkimuksen edistämiseksi EU:ssa lähitulevaisuudessa; kannattaakin itsenäisen Euroopan turvallisuustutkimusohjelman ottamista mukaan seuraavaan tutkimuksen puiteohjelmaan ja sen varustamista turvallisuuskysymysten käsittelyyn soveltuvilla välineillä, säännöillä ja rahoitusmalleilla korkean tason ryhmän suositusten mukaisesti; huomauttaa kuitenkin, että vaarana on päällekkäisyys EPV:n tutkimusaloitteiden kanssa; kehottaa näin ollen komissiota, neuvostoa ja jäsenvaltioita toimimaan tiiviissä yhteistyössä tämän vaaran välttämiseksi; suosittelee tässä yhteydessä tekniikkapainotteisen tutkimuksen ohella keskittymistä yhteisten mallinmuodostus- ja simulaatiovalmiuksien sekä uhkien ja turvallisuussuunnitelmien analysointikyvyn kehittämiseen siten, että hyödynnetään eri jäsenvaltioiden suhteellisia etuja;

Voimavaroja koskevat puutteet

27. panee merkille jäljempänä esitetyt kolmeen luokkaan jaetut voimavaroja koskevat puutteet, jotka voivat vakavasti haitata unionin kykyä toteuttaa sekä siviilikriisinhallintaoperaatioita että korkean intensiteetin humanitaarisia väliintulo-operaatioita lähinnä sotilaallisin keinoin Ruandan kaltaisten mittavien inhimillisten katastrofien pysäyttämiseksi:

a) ei ole toimintavalmiuteen saatettavia joukkoja, joita tarvittavan rotaation (1/3 toimintavalmiina, 1/3 koulutuksessa, 1/3 lepäämässä) ylläpitäminen edellyttää pitkäaikaisissa tai korkean intensiteetin operaatioissa;

b) ei ole pysyviä mittavia ilmakuljetusvalmiuksia joukkojen ulkomaille kuljettamista varten;

c) ei ole riittäviä komento-, valvonta- ja viestintävalmiuksia eikä tiedonhankinta-, tarkkailu- ja tiedusteluresursseja kollektiivisessa ETPP-kehyksessä;

28. toteaa, että taisteluosastojen käynnissä oleva kehittäminen ratkaisee suurelta osin ensimmäisen puutteen; toteaa, että suunniteltu A400 M -kuljetuskoneiden rakentaminen ei ratkaise toista puutetta täysin, ja kehottaa toteuttamaan toimia puutteen käsittelyn jatkamiseksi; kehottaa kuitenkin harkitsemaan rotaatiojärjestelmän luomista joukkojen sijoittamista varten; vaatii tällaisen rotaatiojärjestelmän yhteydessä yhteisiä koulutusstandardeja esimerkiksi helikopterien osalta; katsoo, että toiminnallisia valmiuksia voitaisiin parantaa ja kustannuksia vähentää yhteisen koulutusjärjestelmän avulla; kehottaa painokkaasti ryhtymään toimiin viimeisen puutteen suhteen, jotta EU voisi suorittaa tehtäviä, joissa tarvitaan sotilaallisten voimien apua, ilman Naton tai jonkin yksittäisen jäsenvaltion kapasiteetin käyttämistä; huomauttaa, että tällaiset toimet voisivat realistisesti merkitä jäsenvaltioiden nykyisten resurssien ja voimavarojen yhdistämistä niin, että tavoitteena on ETPP:tä palvelevan kaksikäyttöisen viestintäkeskuksen tai -verkon luominen;

29. korostaa lisäksi, että yleistavoitteessa 2010 esitetyt tavoitteet ja päämäärät eivät olisi riittäviä intensiivisempien tai yhtä vuotta kauemmin kestävien operaatioiden käynnistämiseksi; kehottaa tämän vuoksi komissiota tiiviissä yhteistyössä neuvoston kanssa laatimaan valkoisen kirjan ETPP:n ja EU:n turvallisuusstrategian kehittämisen käytännön vaatimuksista, jotta Euroopan puolustusstrategian edelleen kehittämisestä voidaan käydä enemmän keskustelua;

Aseviennin valvonta ja joukkotuhoaseiden sekä kevyiden aseiden leviämisen estäminen

30. antaa tunnustusta sille, että joukkotuhoaseiden leviämisen estämistä koskeva, unionin YUTPkehykseen sisältyvä EU:n strategia, joka hyväksyttiin virallisesti Eurooppa-neuvoston kokouksessa joulukuussa 2003, on yleisesti ottaen johdonmukainen EU:n turvallisuusstrategian tavoitteiden kanssa; panee tyytyväisenä merkille työn, jota korkean edustajan henkilökohtainen edustaja on tehnyt strategian III luvun täytäntöönpanon varmistamiseksi erityisesti Eurooppa-neuvoston joulukuussa 2004 hyväksymän ensisijaisten tavoitteiden luettelon osalta;

31. yhtyy EU:n turvallisuusstrategiaan siinä, että joukkotuhoaseiden leviämien on potentiaalisesti suurin uhka turvallisuudelle, ja vaatii EU:n turvallisuusstrategian säännösten mukaisesti EU:ta hyödyntämään käytettävissään olevien keinojen koko kirjoa joukkotuhoaseiden aiheuttaman uhkan voittamiseksi ja huomauttaa tässä yhteydessä, että terrorismin ja joukkotuhoaseiden mahdollinen yhdistäminen edellyttää pikaista ja asianmukaista toimintaa;

32. korostaa, että Euroopan unionin on tehtävä aloite kansainvälisen asevalvontajärjestelmän vahvistamiseksi edistäen siten tehokkaaseen monenvälisyyteen perustuvaa kansainvälistä järjestystä; panee myös merkille, että toimet joukkotuhoaseiden leviämisen estämiseen liittyvien näkökohtien sisällyttämiseksi EU:n naapuruuspolitiikkaan ovat yhdenmukaisia turvallisuuden parantamista unionin naapurustossa koskevan yleisen strategisen tavoitteen kanssa;

33. pitää myönteisenä, että joukkotuhoaseiden leviämisen estämistä koskevat lausekkeet aiotaan sisällyttää kaikkiin tuleviin EU:n ja kolmansien maiden välisiin kumppanuus- ja yhteistyösopimuksiin, kuten on jo tehty esimerkiksi Tadžikistanin kanssa 11. lokakuuta 2004 [5] tehdyssä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksessa ja nyt hyväksymistä odottavassa luonnoksessa Syyrian kanssa tehtäväksi assosiaatiosopimukseksi;

34. pitää myönteisenä, että EU:n neuvottelut alueellisen mahtitekijän Iranin kanssa ydinaseiden leviämisen estämiseksi toteutettiin oikeutettujen taloudellisten ja alueellisten turvallisuuskysymysten vuoksi; toteaa, että tämä politiikka on osoitus ulko- ja turvallisuuspolitiikasta, joka perustuu kansainvälisen oikeuden ja monenvälisyyden periaatteisiin kansainvälisen yhteisön parhaiden etujen nimissä; pitää myönteisenä sitä, että EU:n ja USA:n Iran-kannat ovat lähentyneet huomattavasti;

35. panee merkille parhaillaan käynnissä olevan vertaisarvioinnin vientiä koskevasta EU:n valvontajärjestelmästä; toteaa, että arvioinnin ensimmäisestä vaiheesta, joka saatettiin päätökseen keväällä 2004, saatu merkittävin havainto oli se, että jäsenvaltioiden on tarpeen sekä kollektiivisesti (siis EU:n) että yksinään omaksua ennalta ehkäisevämpi lähestymistapa kaksikäyttötuotteiden viennin valvontaan; kehottaa jäsenvaltioita ryhtymään jatkotoimiin tähän havaintoon perustuvien suositusten pohjalta ja hyödyntämään tässä suhteessa ja yleisemminkin EU:n tilannekeskusta entistä enemmän perustana tietojen vaihtamiselle; on tyytyväinen EU:n toimiin, joilla se on pyrkinyt mahdollisimman pitkälle yhteisen EU-kannan koordinointiin ja aikaansaamiseen erilaisissa vientiä koskevissa valvontajärjestelmissä, ja pitää myös myönteisenä, että EU on pyrkinyt ottamaan uudet jäsenvaltiot mukaan vientiä koskeviin valvontajärjestelmiin;

36. panee merkille joukkotuhoaseiden leviämisen estämistä koskevan strategian täytäntöönpanemiseen liittyvät käytännön vaikeudet, jotka johtuvat erityisesti siitä, että määrärahoja mobilisoidaan eri lähteistä ja eri menettelyitä noudattaen; kehottaa neuvostoa ja komissiota käymään parlamentin kanssa keskustelua näiden menettelyiden virtaviivaistamisesta ja yksinkertaistamisesta, jotta muutokset voidaan hyväksyä uuden, budjettikaudeksi 2007—2013 käyttöön otettavan rahoitusvälineen puitteissa;

37. painottaa, että asevientiä koskevaa EU:n käytännesäännöstöä on tehostettava entisestään ja että on kasvatettava mahdollisimman suureksi EU:n osallisuus käsiaseiden ja kevyiden aseiden leviämisen estämisessä erityisesti ottamalla käyttöön kansainvälinen asekauppaa koskeva sopimus;

38. kehottaa ydinsulkusopimuksessa määriteltyjä ydinasevaltioita, erityisesti Yhdysvaltoja, Kiinaa ja Venäjää, tarkistamaan omaa ydinpolitiikkaansa ydinsulkusopimuksen hengessä ottaen huomioon terrorismin ja joukkotuhoaseiden leviämisen hallitsemattomaksi kasvavan vaaran; pitää siksi valitettavana, että Yhdysvaltojen hallitus on neljän viime vuoden aikana pyrkinyt tukemaan uusien ydinaseiden tutkimista ja kehittämistä ja se suhtautuu torjuvasti täydellisen ydinkoekieltosopimuksen ratifiointiin; on huolissaan siitä, ettei Venäjä ole ryhtynyt riittäviin toimiin ydinvarastojensa suojaamiseksi; pitää huolestuttavana, että Kiina on korottanut sotilasmenojaan valtavasti 12,6 prosentilla, nykyaikaistanut mittavasti ydinasejoukkojaan sekä lisännyt nykyaikaisen aseteknologian tuontia;

Budjettia koskevat haasteet

39. toteaa, että suurin uhka EU:n turvallisuusstrategian johdonmukaisuudelle ja menestykselle on edelleen se mahdollisuus, että EU:n politiikalle ja välineille ei myönnetä riittäviä määrärahoja; panee tässä yhteydessä merkille EU:n avustusohjelmien erityisen tärkeyden ja niiden merkittävän panoksen EU:n turvallisuusstrategiassa esitettyyn kattavaan ennalta ehkäisevään lähestymistapaan; vaatii, että tätä seikkaa ei unohdeta meneillään olevissa neuvotteluissa tulevista rahoitusnäkymistä vuosiksi 2007—2013;

40. toteaa, että EU:n turvallisuusstrategian ja etenkin ETPP:n tehokkuus on laajalti sidoksissa EU:n puitteiden ulkopuolisiin jäsenvaltioiden menoihin; suosittelee tässä yhteydessä ensiksi kansallisten puolustusmenojen järkevämpää ja tehokkaampaa käyttöä, joka voitaisiin joissakin jäsenvaltioissa saavuttaa esimerkiksi asevoimien nopeammalla uudenaikaistamisella ja rakenneuudistuksella, ja toiseksi sellaisen järjestelmän käyttöönottoa, jonka avulla arvioidaan, mikä osuus jäsenvaltion BKT:sta käytetään puolustukseen; kehottaa jäsenvaltioita sen vuoksi toimimaan yhteistyössä EPV:n kanssa tätä tarkoitusta varten;

41. pahoittelee, että Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen III-313 artiklassa on säilytetty YUTP:n kaksoisbudjetoinnin nykytila; panee merkille neuvoston pyrkimykset varmistaa suurempi avoimuus mekanismissa (Athena), jolla sotilas- tai puolustusoperaatioiden yhteisten kustannusten rahoitusta on määrä hallinnoida unionin talousarvion ulkopuolella [6]; on kuitenkin vankasti sitä mieltä, että yhteisten kustannusten rahoittamisen erottaminen niin, että siviilioperaatiot rahoitetaan unionin talousarviosta ja sotilas- tai puolustusoperaatiot unionin talousarvion ulkopuolelta, käy yhä kestämättömämmäksi ottaen huomioon, että YUTP:n osana toteutetut operaatiot tulevat olemaan entistä enemmän luonteeltaan näiden kahden yhdistelmiä, mistä on osoituksena myös siviili-sotilasyksikön perustaminen;

42. huomauttaa, että nykyiset tarjouspyyntömenettelyt aiheuttavat nopean toiminnan organisoimiselle ETPP:n puitteissa huomattavia ongelmia; kehottaa tämän vuoksi neuvostoa ja komissiota tutkimaan mahdollisimman pian mahdollisuuksia soveltaa tuleviin ETPP-toimiin ja operaatioihin erityismenettelyitä tai poikkeuksia varainhoitoasetuksen [7] nojalla;

Transatlanttiset suhteet

43. panee merkille, että EU:n turvallisuusstrategiassa ja Yhdysvaltain kansallisessa turvallisuusstrategiassa esitetyt globaalit uhkakuvat ovat hyvin samankaltaisia; katsoo, että tämä samankaltaisuus olisi nähtävä perustaksi, jolle sekä EU että Yhdysvallat voivat rakentaa uudelleen yhdenvertaisten kumppanien vuoropuhelua pyrkiessään yhteisymmärrykseen jonkin tietyn ongelman ratkaisemisesta, kuten sotilaallisen voiman sallimisesta ja sen käytöstä suhteessa YK:n peruskirjan asiaa koskeviin määräyksiin ja sen oikeuttavaan rooliin, sekä transatlanttisen turvallisuusyhteistyön uudelleen käynnistämisestä yleensä;

44. tähdentää, että transatlanttisessa turvallisuuskeskustelussa on keskittyvä erityisesti sen pohtimiseen, miten muut kansainväliset järjestöt kuten Etyj ja erityisesti Afrikan unioni kykenisivät antamaan oman panoksensa globaalin turvallisuuden parantamiseen; korostaa, että epäviralliset monenväliset elimet, kuten kvartettiryhmä, ovat hyödyllisiä kestävän ratkaisun aikaansaamiseksi Israelin ja palestiinalaisten väliseen konfliktiin;

45. toivoo, että Yhdysvaltojen kanssa tehtävää yhteistyötä tiivistettäisiin entisestään joukkotuhoaseiden leviämisen estämiseksi ja terrorismin torjumiseksi; kehottaa EU:ta ja Yhdysvaltoja kuitenkin jatkamaan myönteistä vuoropuheluaan näillä aloilla ja pyrkimään saamaan aikaan toimintasuunnitelman tulevalle yhteistyölle, kuten esitetään EU:n ja Yhdysvaltojen huippukokouksessa 26. kesäkuuta 2004 annetuissa EU:n ja Yhdysvaltojen julistuksissa terrorismin vastaisesta taistelusta ja joukkotuhoaseiden leviämisen estämisestä; katsoo, että näitä kysymyksiä olisi käsiteltävä kaikissa turvallisuuspolitiikkaa koskevissa EU:n ja Yhdysvaltojen tapaamisissa;

Nato

46. toteaa, että Nato on yhä monille jäsenvaltiolle turvallisuuden peruskivi aseellisen hyökkäyksen sattuessa; katsoo, että yhteistyön ja täydentävyyden olisi oltava avaintekijöitä, joille EU:n ja Naton väliset suhteet perustuvat; ehdottaa näin ollen keskusteluja — kunkin järjestön erilaisen luonteen huomioon ottaen — Naton jatkuvan lähtövalmiuden joukkojen (NRF) sekä EU:n yleistavoitteisiin annettavien kansallisten panosten koordinoinnin parantamisesta, jotta vältetään päällekkäisyydet; kehottaa jäsenvaltioita jatkamaan asevoimiensa uudistamista, jotta niistä tulisi helpommin sijoitettavia, kuljetettavia ja kestävämpiä; toteaa tässä yhteydessä, että ennakoitavissa olevassa tulevaisuudessa useimmat jäsenvaltiot aikovat jatkaa samojen yksikköjen tarjoamista sekä Naton että EU:n käyttöön, sillä sopivilla taidoilla ja voimavaroilla varustettuja yksikköjä on vähän; kehottaa jäsenvaltioita jatkamaan välittömästi käytettävissä olevien joukkojen yhdistämistä, niin että jatkossa sekä EU:n että Naton operationaaliset tarpeet voidaan tyydyttää nopeasti;

47. toteaa, että EU:n sotilaskomitean ja Naton välistä välttämätöntä yhteistyötä haittaavat valitettavat nykyiset ongelmat voidaan ratkaista hyvin nopeasti asianomaisten päätöksentekijöiden poliittisen tahdon avulla;

48. kehottaa Turkkia luomaan Naton puitteissa edellytykset EU:n sotilaskomitean ja Naton asianomaisten elinten välisen yhteistyön tehostamiselle, mikä on tehtävä kiireellisesti;

49. kannustaa uutta Euroopan puolustusvirastoa tutkimaan mahdollisuuksia tehdä Naton kanssa yhteistyötä puolustusmateriaalin alalla ja huolehtimaan nimenomaisesti mahdollisuudesta tällaiseen yhteistyöhön sellaisen hallinnollisen sopimuksen puitteissa, jonka molemmat osapuolet allekirjoittavat asianmukaisesti Euroopan puolustusviraston perustamista koskevan neuvoston yhteisen toiminnan 2004/551/YUTP [8] 25 artiklan mukaisesti;

50. panee merkille, että tietyt Naton toimintalinjat ja ohjelmat (rauhankumppanuus ja Istanbulin yhteistyöaloite, Välimeren alueen vuoropuhelu) ja EU:n toimintalinjat ja ohjelmat (naapuruuspolitiikka ja Barcelonan prosessi) ovat luonteeltaan täydentäviä; kannustaa molempia osapuolia tutkimaan, miten nämä ohjelmat ja toimintalinjat vahvistaisivat toisiaan entistä paremmin;

Sisäinen turvallisuus ja terrorismin torjunta

51. panee merkille, että EU:n turvallisuusstrategiassa kiinnitetään suurta huomiota siihen, että perinteisesti erillisten sisäisen ja ulkoisen turvallisuuden käsitteiden rajat ovat hämärtyneet; toteaa kuitenkin, että EU:n turvallisuusstrategiassa ei juurikaan tuoda esille, miten nämä kaksi käsitettä kytkeytyvät toisiinsa, jotta uhkiin voitaisiin vastata johdonmukaisesti; on kuitenkin tästä käsitteellisestä laiminlyönnistä huolimatta tietoinen neuvoston, komission ja jäsenvaltioiden moninaisista ponnisteluista sisä- ja ulkoasioiden alalla;

52. panee terrorismin torjunnan, seurausten hallinnan ja kriittisten infrastruktuurien suojelun alalla merkille komission esittämät ehdotukset Argus-järjestelmästä, joka kykenisi levittämään tietoa ja koordinoimaan vastatoimia, ja sen mahdollisesta yhdistämisestä sekä kriisikeskukseen että EU:n kriittisten infrastruktuurien suojeluun liittyvään varoitusverkostoon (CIWIN);

53. panee samalla merkille Eurooppa-neuvostossa Haagin ohjelman yhteydessä 4. ja 5. marraskuuta 2004 esitetyn kehotuksen neuvostolle ja komissiolle perustaa kansalliset toimivaltuudet täysin huomioiden integroitu ja koordinoitu EU:n rajat ylittävien kriisien hallintajärjestelmä, joka pannaan täytäntöön 1. heinäkuuta 2006 mennessä;

54. pitää myönteisenä edellä mainittujen ehdotusten ja kehotusten pohjalta tähän mennessä saavutettua tai käynnistettyä työtä sekä muita toimia ja ehdotuksia, jotka perinteisesti sisältyvät kansallisiin sisäpolitiikkoihin; pitää myös myönteisenä SITCENin erityistä asemaa riskien arvioinnissa ja analysoinnissa liittyen mahdollisiin terrorismin kohteisiin; kehottaa tässä yhteydessä kaikkia kansallisiin puolustusministeriöihin liitettyjä tiedusteluosastoja toimimaan avoimessa yhteistyössä vastaavien valmiuksien luomiseksi SITCENin sisällä;

55. pitää erityisen myönteisenä tavoitetta järjestää tiedustelu- ja turvallisuustietojen rajat ylittävä vaihto Haagin ohjelmassa määritetyn saatavuusperiaatteen pohjalta, jossa edellytetään lainvalvontatietojen tulevaa vaihtoa siten, että otetaan huomioon näiden yksiköiden menetelmien erityisluonne (esim. tarve suojata tiedonkeruumenettely, tietolähteet ja tietojen luottamuksellisuus tietojen vaihdon jälkeen); tämän periaatteen mukaan yhden jäsenvaltion yksikön käytettävissä oleva tieto saatetaan toisen jäsenvaltion vastaavien yksiköiden käyttöön;

56. ilmaisee sisäisen turvallisuuspolitiikan osalta syvän huolensa siitä, että jäsenvaltiot eivät ole toteuttaneet riittävästi lokakuussa 2001 hyväksytyn terrorismin vastaisen alkuperäisen toimintasuunnitelman kaikkia toimia ja välineitä;

57. panee merkille EU:n korkean edustajan 16. ja 17. joulukuuta 2004 kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle esittämän raportin terrorismin torjumisen sisällyttämisestä EU:n ulkosuhteita koskevaan politiikkaan; huomauttaa, että raportin sisältämän johtopäätöksen mukaan yleistavoitteen 2010 ja siviilialan yleistavoitteen 2008 valmiuksia on mukautettava mahdollisten terrorismiuhkien ja -suunnitelmien vaatimusten perusteella — mukaan lukien mahdollinen väliintulo yhteisvastuulausekkeen nojalla (perustuslakisopimuksen I-43 artikla);

58. kehottaa osana uutta naapuruuspolitiikkaa ja EU:n ulkosuhteita yleensä käynnistämään kolmansien maiden kanssa terrorismia koskevan tehostetun poliittisen vuoropuhelun, jossa käsitellään kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen kanssa tehtävän rajoittamattoman yhteistyön tarpeen lisäksi kolmansien maiden kanssa tehtyihin sopimuksiin sisältyvien terrorismin torjuntalausekkeiden tiukkaa täytäntöönpanoa silloin, kun on todisteita terrorismiuhista tai tietyistä terroriteoista;

59. on kuitenkin huolestunut — tähän mennessä sisä- ja ulkoasioiden alojen välisen rajalinjan löytämiseksi tehtyä työtä arvostaen — tämän työn yhtenäisyydestä ja koordinoinnista ja erityisesti siitä, missä määrin demokraattiset vapaudet ja oikeusvaltion periaate otetaan huomioon; kehottaa siksi ulkoasiainvaliokuntaa sekä kansalaisvapauksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokuntaa etsimään sopivan menettelyn asiaa koskevien suositusten laatimiseksi ja niiden esittämiseksi sekä neuvostolle että komissiolle tämän työn yhtenäisyyden ja koordinoinnin tarkistamiseksi ja sen varmistamiseksi, että kansalaisten ja järjestöjen kansalaisoikeuksia ja poliittisia oikeuksia ei vaaranneta, sekä tarvittaessa suositusten antamiseksi parlamentin asiasta vastaaville valiokunnille välitettäviksi edelleen sekä neuvostolle että komissiolle;

Ulkosuhdehallinto

60. pitää Euroopan perustuslaista tehtyä sopimusta merkittävänä perustana EU:n turvallisuusstrategian harjoittamiselle ja sen käynnissä olevalle kehittämiselle; katsoo, että uuden ulkoisen toiminnan yksikön luominen on erittäin tärkeä väline YUTP:n ulkoiselle toiminnalle ja siten EU:n turvallisuusstrategialle; korostaa, että tehokkaan EU:n turvallisuusstrategian on hyödynnettävä täysimääräisesti käytössä olevia diplomaattisia voimavaroja (EU:n ulkoasiainministeri ja Euroopan ulkosuhdehallinto (I-28 artikla ja III-296 artiklan 3 kohta)) ja tarvittaessa sotilaallisia voimavaroja (jäsenvaltioiden välinen pysyvä rakenteellinen yhteistyö suurempia sotilaallisia voimavaroja edellyttävien korkean intensiteetin operaatioiden suorittamiseksi (I-41 artiklan 6 kohta, III-312 artikla ja erityispöytäkirja));

61. kehottaa neuvostoa ja komissiota ryhtymään välittömästi toimiensa integroimiseen yhteistyön hengessä ennen Euroopan perustuslaista tehdyn sopimuksen lopullista ratifiointia; korostaa, että parlamentti pyrkii arvioimaan näitä toimia myönteisesti ja rakentavasti ja esittää näkemyksensä kaikista ehdotetuista siirtymäajan toimista ja toimenpiteistä laadun eikä alkuperän perusteella toimintakykyisen ja tehokkaan Euroopan ulkosuhdehallinnon luomiseksi; korostaa, että parlamentti myös arvioi näitä ponnisteluja sen pohjalta, kunnioitetaanko niissä perustuslaissa esitettyä poliittista tahtoa yhteisen politiikan muotoilemiseksi, jotta Euroopan unioni voi ottaa yhteisesti kantaa maailmassa;

*

* *

62. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden parlamenteille, Yhdistyneiden kansakuntien, Naton, Ety-järjestön ja Euroopan neuvoston pääsihteerille.

[1] EYVL C 228, 13.8.2001, s. 173.

[2] EUVL C 64 E, 12.3.2004, s. 599.

[3] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0075.

[4] EU:n turvallisuuskapasiteettia käsittelevän työryhmän Barcelona-raportti.

[5] EUVL L 340, 16.11.2004, s. 21.

[6] Neuvoston päätös 2004/197/YUTP, tehty 23. helmikuuta 2004, Euroopan unionin sellaisten operaatioiden yhteisten kustannusten rahoituksen hallinnointijärjestelmän perustamisesta, joilla on sotilaallista merkitystä tai merkitystä puolustuksen alalla (EUVL L 63, 28.2.2004, s. 68).

[7] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, tehty 25. kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1).

[8] EUVL L 245, 17.7.2004, s. 17.

--------------------------------------------------