Ehdotus: neuvoston asetus - Euroopan kalatalousrahastosta {SEC (2004) 965} /* KOM/2004/0497 lopull. - CNS 2004/0169 */





Bryssel 14.7.2004 KOM(2004) 497 lopullinen 2004/0169 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS Euroopan kalatalousrahastosta (komission esittämä){SEC (2004) 965} PERUSTELUT Yhteisön toiminnan oikeusperusta yhteisessä kalastuspolitiikassa on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen II osasto ja erityisesti sen 37 artikla. Yhteiseen kalastuspolitiikkaan on sen vuoksi kuulunut alusta alkaen tärkeä rakenteellinen osatekijä. Kalatalousalan rakennepolitiikan avulla koko kalatalousala on viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana saatu nykyaikaistettua. Työtä on jatkettava erityisesti uusien jäsenvaltioiden osalta ja erityistä huomiota on kiinnitettävä korkeatasoisten työpaikkojen säilyttämiseen ja alan pitämiseen riittävän elinkelpoisena, kapasiteetin mukauttamiseen käytettävissä oleviin kalavaroihin, tuotteiden korkeaan laatuun sekä ympäristöystävällisempien ja paremmin kalavaroja vastaavien menetelmien käyttöönottamiseen unohtamatta myöskään elin- ja työolojen jatkuvaa parantamista. Taloudelliset, sosiaaliset, ympäristölliset ja poliittiset olosuhteet muuttuvat jatkuvasti. Yhteisön tukivälineitä on mukautettava vastaamaan niille asetettuja tehtäviä, jotta ne vastaisivat niitä vaatimuksia, jotka johtuvat kalatalous- ja vesiviljelyalan muutoksista, maailmanmarkkinoiden kehityksestä, uuden tekniikan käytöstä, hupenevista kalavaroista, ympäristöystävälliseen ja kestävään kalastukseen pyrkimisestä, vesiviljelyvesien laadun heikkenemisestä, aluekehityspolitiikasta ja kuluttajien toiveista. Yhteisön on yhteisen kalastuspolitiikan erityistavoitteisiin pyrkiessään turvattava kalastustoiminnan tulevaisuus pitkällä aikavälillä ja kalavarojen kestävä hyödyntäminen ja tehtävä tarvittavat rakennemuutokset, jotta kalavarojen ja kalastuskapasiteetin välinen tasapaino voitaisiin saavuttaa. Yhteisölle on annettava keinot liikakapasiteetin poistamisen nopeuttamiseksi ja, tärkeimpänä kaikista, kalakantojen elvytys- tai hoitosuunnitelmien ja muiden kiireellisten toimenpiteiden valvomiseksi taloudellisesti tehokkaalla ja sosiaalisesti oikeudenmukaisella tavalla. Yhteisön on tuettava päättäväisemmin meriympäristön ja kalavarojen kanssa paremmin yhteen sopivien kalastusmenetelmien kehittämistä ja käyttöönottoa, sekä valikoiviin pyydyksiin investoimista ja perustettava suojelualueita sekä muita yksityisiä tai yhteisiä aloitteita, joilla kannustetaan harjoittamaan yhteisön säännöissä säädetyt velvoitteet ylittävää valikoivaa kalastusta. Vesiviljelyalan kehitys tarjoaa sekin todellisia mahdollisuuksia hyväpalkkaisten työpaikkojen ja uusien taloudellisten toimintamuotojen luomiseen. Vesiviljelyala olisi otettava mukaan, kun kehitetään korkealaatuisia tuotteita kestävältä pohjalta; samanaikaisesti olisi varmistettava, että ympäristöhaittoja vähennetään. Kalavarojen suojelemiseksi saaliille ja tuotteille olisi luotava mahdollisimman paljon lisäarvoa ja tuhlausta ja saaliiden poisheittämistä olisi rajoitettava nykyaikaista markkinointipolitiikkaa käyttäen sekä paikallisia kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostusmahdollisuuksia kehittämällä. Tähän tarkoitettu yhteisön tuki, jolla pyritään erityisesti siihen, että mahdollisimman suuri osa tuotteista soveltuisi ihmisravinnoksi, kohdennetaan mikroyrityksille ja pienille yrityksille. Kalatalousalalla tapahtuu nyt suuria muutoksia, ja siksi onkin pyrittävä sekä säilyttämään alalla oleva inhimillinen pääoma että hankkimaan kaikki kalavarojen kestävässä hyödyntämisessä ja vesiviljelyn kehittämisessä tarvittava uusi tietämys erityisesti tarjoamalla kalatalousalan toimijoille sopivaa koulutusta koko työelämän ajan. On myös huolehdittava nuorten saamisesta alalle ja edistettävä miesten ja naisten välistä tasa-arvoa. Kalastuksesta riippuvaisten rannikkoalueiden sosioekonominen rakenne muuttuu, ja niiden on sopeuduttava vaatimuksiin, jotka johtuvat muun muassa kalatalous- ja vesiviljelyalan muutoksista, maailmanmarkkinoiden kehityksestä, hupenevista kalavaroista sekä pyrkimyksestä hyödyntää luonnonvaroja ja ympäristöä kestävällä tavalla kiinnittäen erityistä huomiota kalavesien ja vesiviljelyvesien laatuun. Yhteisön on voitava ottaa käyttöön liitännäistoimenpiteitä, joilla helpotetaan kalatalousalan rakennemuutoksesta pahiten kärsineiden alueiden elinkeinorakenteen muuttamista. Tukikelpoisten alueiden joukkoa on kuitenkin rajoitettava, sillä kalatalousrahastoa ei ole tarkoitettu kattamaan yhteisön kaikkia rannikko- ja sisävesialueita. Jotta kalatalousalan sosiaaliseen rakenteeseen ja kalastustoimintaa harjoittavien eri alueiden välisiin eroavuuksiin liittyvät kalastustoiminnan erityispiirteet voitaisiin ottaa paremmin huomioon, Euroopan kalatalousrahaston olisi voitava tarjota tarvittaessa suorempaa tukea osana rannikkoalueiden kestävään taloudelliseen kehitykseen tähtäävää politiikkaa sopusoinnussa muiden yhteisön välineiden ja erityisesti rakennemuutoksen ja taloudellisen lähentymisen tukemiseen tarkoitettujen rahastojen kanssa ja niitä täydentäen. Yhteisön eri alueiden ja niiden tilanteiden välisten suurten erojen sekä toissijaisuusperiaatteen huomioon ottamiseksi kalatalousrahastosta rannikkoalueiden kehittämiseen myönnettävän tuen on oltava osa yhdennettyä paikallista lähestymistapaa, joka perustuu tarkoituksenmukaiseen alueelliseen strategiaan ja on sovitettu paikallisia oloja vastaavaksi. Se on laadittava ja pantava täytäntöön niin hajautetusti kuin mahdollista ja etusija on annettava yksityisten toimijoiden osallistumiselle sekä alhaalta ylöspäin suuntautuvalle lähestymistavalle. Euroopan kalatalousrahastolla on kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineen (KOR) tavoin kahtalainen tehtävä tuottaa yhteisön lisäarvoa: yhtäältä sen tehtävänä on yhteiseen kalastuspolitiikkaan olennaisesti kuuluvana rahoitusvälineenä tarjota tukea kalavarojen hoitoa koskeviin toimenpiteisiin ja auttaa mukauttamaan tuotantoalan rakenteita ja yhteisen kalastuspolitiikan seurantavälineitä, ja toisaalta sen avulla on huolehdittava kalastustoimintaa harjoittavien väestönosien ja alueiden koheesiokehityksestä. Tämän ehdotuksen mukaan Euroopan kalatalousrahasto voi näytellä merkittävämpää osaa sellaisten kalastusta harjoittavien yhteisöjen taloudellisen ja sosiaalisen rakenteen kehittämisessä ja ylläpitämisessä, joiden taloudelliset vaihtoehdot ovat rajalliset, samalla kun se pyrkii perustamissopimuksen YKP:lle asettamiin tavoitteisiin. Kalatalousrahaston tukea myönnetään samoin perustein ja periaattein kuin muidenkin rahastojen tukea. Tällaisia ovat monivuotiset ohjelmat ja monivuotinen seuranta, kumppanuus, osarahoitus, toissijaisuus ja keskittyminen muita heikommassa asemassa oleviin alueisiin sekä sellaisiin alueisiin, joiden toimeentuloa kalakantojen elvytystoimenpiteiden vaikutukset pahiten uhkaavat. Jokainen jäsenvaltio laatii oman kansallisen strategiasuunnitelmansa, jossa vahvistetaan sen erityistavoitteet ja kalatalousrahastoon liittyvät toimintalinjat ottaen huomioon yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevat yhteisön strategiset suuntaviivat. Strategiasuunnitelmassa selvitetään kalatalousrahaston tukitoimet ja rahoitusosuus sekä muut tarvittavat varat, ja se toimii toimenpideohjelmien laatimisen viitekehyksenä. Kalatalousrahaston toimien tehostamiseksi ehdotettu lähestymistapa perustuu yksinkertaistettuihin välineisiin, ja yksi ainoa asetus ja yksi ainoa rahasto kattavat yhteisön koko tuen. Toimenpideohjelmissa puolestaan keskitytään rajattuun määrään toimintalinjoja ja jätetään pois kaikki tekniset yksityiskohdat, jotka tekisivät niistä vaikeasti seurattavia ja täytäntöön pantavia. Toimintalinjoja on viisi: yhteisön kalastuslaivaston mukauttamistoimenpiteet, vesiviljely ja kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostus ja kauppa, yhteisen edun mukaiset toimenpiteet, kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävä kehitys sekä tekninen apu. Kalatalousrahastoa hallinnoidaan varainhoitoasetuksessa määriteltyä jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä toteutettavaa hallinnointia noudattaen, ja se perustuu suhteellisuuden ja toissijaisuuden periaatteille. Ehdotukseen sisältyvät seuraavat keskeiset yksinkertaistamiseen ja hajauttamiseen tähtäävät toimet: Nykyinen kolmivaiheinen ohjelmamenettely korvataan kaksivaiheisella menettelyllä; näistä ensimmäinen on luonteeltaan strateginen ja jälkimmäinen toiminnallinen. Toimenpideohjelmiin ei myöskään enää liity nykyiseen tapaan ohjelma-asiakirjojen täydennyksiä, joissa luetellaan yksityiskohtaiset toimenpiteet vaan vahvistetaan ainoastaan tuen pääasialliset toimintalinjat. Varainhoidon osalta maksujärjestelmää on yksinkertaistettu, ja maksut suoritetaan ainoastaan toimintalinjatasolla eikä enää toimenpidetasolla. Myös yhteisrahoituspäätökset tehdään toimintalinjatasolla. Komissio vaatii jäsenvaltioita toimittamaan ainoastaan sellaiset kohtuulliset takeet, jotka tarvitaan osoittamaan moitteetonta varainhoitoa, jonka avulla ne voivat täyttää yhteisön talousarvion täytäntöönpanoa koskevat velvollisuutensa. Myös suhteellisuuden käsite otetaan huomioon, kun on kyse arvioinnista, tarkastuksista, raportoinnista ja komitean jäsenyydestä. Tukikelpoisuussäännöt määritellään kansallisella tasolla, lyhyttä poikkeusluetteloa lukuun ottamatta. Ehdotukseen sisältyy myös mahdollisuuksia ohjelmien osittaiseen päättämiseen. Yhteenvetona voidaan todeta, että sääntelykehystä on yksinkertaistettu ratkaisevasti, sillä tällä asetusluonnoksella korvataan tai muutetaan nykyisten asetusten (EY) N:o 1260/1999, (EY) N:o 1263/1999, (EY) N:o 2792/1999 ja (EY) N:o 366/2001 säännökset. Komission kaudelle 2007-2013[1] ehdottamien rahoitusnäkymien mukaiset kalatalousrahaston kokonaismäärärahat ovat 4 963 miljoonaa euroa 27 jäsenvaltion laajuisen Euroopan unionin osalta. Se vastaa suurin piirtein 15 jäsenvaltion unionille kaudelle 2000-2006 osoitettua määrää (3 700 miljoonaa euroa). Komissio aikoo noudattaa rahoitusvarojen jaossa jäsenvaltioiden kesken menettelyä, joka perustuu Berliinissä vuonna 1999 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa lähentymistavoitteen kriteereinä käytetyille objektiivisille perusteille, ja se ottaa huomioon tarpeen osoittaa oikeudenmukaisuutta alueille, jotka ovat kärsineet laajentumisen "tilastollisista vaikutuksista". Komissio jakaa sellaisille alueille, jotka eivät ole tukikelpoisia lähentymistavoitteen perusteella, myönnettävät varat jäsenvaltioiden kesken seuraavia objektiivisia perusteita noudattaen: kalatalousalan suuruus kyseisessä jäsenvaltiossa, pyyntiponnistukseen tarvittavan mukautuksen laajuus, kalatalousalan työllisyystaso ja meneillään olevien toimien jatkuvuus. Kansalaisia ja sidosryhmiä kuultiin vuosien 2007-2013 tulevasta kalatalousalan rahoitusvälineestä Euroopan laajuisessa konferenssissa, joka pidettiin 27.-29. toukokuuta 2004 Bundoranissa Donegalin kreivikunnassa Irlannissa. Noin 300 osallistujaa saattoi tuoda näkemyksensä esiin konferenssissa. Nämä edustivat paitsi koko kalatalousalaa ja toimivaltaisia hallintoelimiä myös kuluttajia ja valtiosta riippumattomia järjestöjä. Konferenssin päätelmät on mahdollisuuksien mukaan sisällytetty tähän asetusehdotukseen. Ehdotuksen vaikutuksia koskevassa arvioinnissa todetaan, että kalatalousrahaston tuella odotetaan olevan monenlaisia vaikutuksia, muun muassa seuraavia: sen avulla voidaan lisätä pyrkimyksiä saavuttaa tasapaino käytettävissä olevien kalavarojen ja pyyntiponnistustason välillä, kompensoida alan mullistuksista ja sen kohtaamasta rakennemuutoksesta aiheutuvia sosiaalisia ja taloudellisia vaikeuksia, tehostaa meriympäristön suojelua sekä parantaa pyydysten valikoivuutta, turvallisuutta aluksilla, miehistön työoloja ja terveyttä sekä tuotteiden laatua. 2004/0169 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS Euroopan kalatalousrahastosta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[2], ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon[3], ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[4], ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon[5], sekä katsoo seuraavaa: Yhteisön kalastuslaivaston kehitystä on säänneltävä erityisesti niiden päätösten mukaisesti, joita neuvoston ja komission on tehtävä elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002[6] II luvun nojalla. Yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteena olisi oltava pyrkimys elollisten vesiluonnonvarojen ja vesiviljelyn kestävään hyödyntämiseen osana kestävää kehitystä ja ottaen tasapainoisella tavalla huomioon ympäristölliset, taloudelliset ja sosiaaliset tekijät. Yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisala kattaa elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisen, hoidon ja hyödyntämisen sekä vesiviljelyn mutta myös kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostuksen ja kaupan pitämisen siltä osin kuin näitä toimintoja harjoitetaan jäsenvaltioiden alueella tai yhteisön vesialueilla tai jos niitä harjoittavat yhteisön kalastusalukset tai jäsenvaltioiden kansalaiset. Perustamissopimuksen 33 artiklan 2 kohdan mukaisesti on otettava huomioon elinkeinon erityisluonne, joka johtuu alan yhteiskunnallisesta rakenteesta sekä kalastustoimintaa harjoittavien eri alueiden välisistä rakenteellisista eroista ja luonnonolojen eroista. Yhteisen kalastuspolitiikan kestävää kehitystä koskeva osio on sisältynyt rakennerahastojen sääntöihin vuodesta 1993 alkaen. Sen täytäntöönpanoa olisi jatkettava osana kestävää kehitystä myös Euroopan kalatalousrahaston avulla. Jäsenvaltiot eivät voi riittävän hyvin saavuttaa YKP:n kestävän kehityksen tavoitetta johtuen kalatalousalan kehittämisessä kohdatuista rakenteellisista ongelmista ja laajentuneessa unionissa jäsenvaltioiden käytettävissä olevien taloudellisten resurssien niukkuudesta. Tavoite voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla käyttäen useammasta lähteestä peräisin olevaa yhteisön rahoitusta, joka keskitetään tärkeisiin toimintalinjoihin. Perustamissopimuksen 4 artiklaan sisältyvän toissijaisuusperiaatteen mukaisesti yhteisö voi vahvistaa toimenpiteitä. Eurooppa-neuvoston kokouksissa Lissabonissa ja Göteborgissa määriteltyjen yhteisön kestävää kehitystä koskevien ensisijaisten tavoitteiden on sisällyttävä yhteiseen kalastuspolitiikkaan. Ohjelmatyön avulla olisi varmistettava kalatalousrahaston toiminnan koordinointi muiden kestävän kehityksen rahoittamiseen osallistuvien rahastojen, rakennerahastojen ja Euroopan investointipankin toiminnan kanssa, ja koordinoinnin olisi ulotuttava myös avustusten ja lainojen yhdistämiseen. Kalatalousrahaston toiminnan ja niiden toimien, joiden rahoitukseen se osallistuu, olisi oltava yhteensopivia yhteisön muiden politiikkojen kanssa ja noudatettava yhteisön lainsäädäntöä. Yhteisön toimien olisi oltava jäsenvaltioiden toimia täydentäviä tai avustavia, ja mahdollisimman suuren lisäarvon saamiseksi kumppanuutta olisi tehostettava. Tämä koskee alueellisia ja paikallisia viranomaisia sekä muita toimivaltaisia viranomaisia, ympäristöasioista sekä miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämisestä vastaavat viranomaiset, talouselämän edustajat ja työmarkkinaosapuolet sekä muut toimivaltaiset elimet mukaan luettuina. Asianomaisten yhteistyökumppaneiden olisi osallistuttava tukitoimien valmisteluun, seurantaan ja arviointiin. Yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen ja samassa artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. Tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mitä asetettuun tavoitteeseen pääseminen edellyttää. Komission ja jäsenvaltioiden käyttämien varojen välillä voidaan tehdä ero rahastojen toimien täytäntöönpanon yksinkertaistamiseksi sekä jäsenvaltioiden ja komission välisen vastuun selventämiseksi. Perustamissopimuksen 274 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä komission kanssa moitteettoman varainhoidon periaatteiden noudattamisen varmistamiseksi. Sitä varten asetuksessa määritellään edellytykset, joita noudattaen komissio voi kantaa Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamista koskevan vastuunsa. Jotta kalatalousrahaston toiminta olisi tehokasta ja avointa, jäsenvaltioiden ja komission vastuut olisi määriteltävä täsmällisesti. Ne olisi määriteltävä jokaisen ohjelma-, seuranta-, arviointi- ja tarkastusvaiheen osalta. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti mutta komissiolle kuuluvaa toimivaltaa rajoittamatta tukitoimien täytäntöönpanosta ja tarkastamisesta vastaisivat ensisijaisesti jäsenvaltiot. Perustamissopimuksen 2 ja 3 artiklassa taataan eriarvoisuuden poistaminen ja miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistäminen. Komission olisi vahvistettava alustava käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen alustava jako objektiivista ja avointa menettelyä käyttäen ja keskitettävä huomattava osa varoista alueille, joihin sovelletaan lähentymistavoitetta. Kalatalousrahaston käytettävissä olevat määrärahat olisi sidottava kiinteään indeksiin ohjelmatyötä varten, ja indeksiä olisi tarvittaessa mukautettava teknisesti viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010. Jotta yhteisön varojen vipuvaikutusta voitaisiin tehostaa suosimalla mahdollisimman pitkälle yksityisen rahoituksen käyttöä ja jotta toimien tuottavuus voitaisiin ottaa paremmin huomioon, rahastojen tukimuotoja olisi monipuolistettava ja tukiosuuksia muutettava niin, että voitaisiin edistää yhteisön etua, lisätä monenlaisten rahoitusvarojen käyttöä sekä rajoittaa rahastojen tukea suosimalla tarkoituksenmukaisten tukimuotojen käyttöä. Yhteisen kalastuspolitiikan strategisen sisällön vahvistamiseksi kalastuksen ja vesiviljelyn kestävää kehitystä koskevien yhteisön ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti neuvoston olisi komission ehdotuksesta vahvistettava strategiset suuntaviivat, joissa määritellään yhteisen kalastuspolitiikan mukaiset tuen toimintalinjat. Ohjelmamenettelyn sujuvoittamiseksi komission ja jäsenvaltioiden vastuut olisi erotettava toisistaan. Sen vuoksi olisi säädettävä, että komissio hyväksyy jäsenvaltioiden ehdotuksesta ohjelmatyön strategiat ja kehittämistä koskevat toimintalinjat sekä niihin liittyvän yhteisön rahoitusosuuden suuruuden ja niiden täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt, kun taas jäsenvaltiot päättävät niiden soveltamisesta. Yksinkertaistamis- ja hajauttamistarve sekä ohjelmatyö ja varainhoito koskevat ainoastaan toimintalinjatasoa, koska yhteisön ohjelma-asiakirjojen täydennyksistä ja tukikehyksistä luovutaan. Ohjelmamenettelyä olisi yksinkertaistettava soveltamalla yhtä ainoata seitsemän vuoden ohjelmakautta. Sitä varten tukimuotoja ja tukijärjestelmien määrää olisi rajoitettava, ja pääsääntöisesti olisi siirryttävä yhteen toimenpideohjelmaan jäsenvaltiota kohden. Tukikelpoisten alueiden määrittelemiseksi olisi säädettävä perusteet. Sitä varten painopistealueiden määrittelyn yhteisön tasolla olisi perustuttava yhteisestä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) 26 päivänä toukokuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1059/2003[7] vahvistettuun alueiden yhteiseen luokittelujärjestelmään. On tarpeen säätää YKP:n liitännäistoimenpiteistä, joilla voidaan vähentää sen sosioekonomisia vaikutuksia toteuttamalla rannikkoalueiden kehittämiseen tähtäävää politiikkaa. Yhteisön eri alueiden ja niiden tilanteiden välisten suurten erojen sekä toissijaisuusperiaatteen huomioon ottamiseksi kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kehittämispolitiikan olisi oltava osa yhdennettyä paikallista lähestymistapaa, joka perustuu tarkoituksenmukaiseen alueelliseen strategiaan ja on sovitettu paikallisia oloja vastaavaksi. Lisäksi sen olisi oltava mahdollisimman hajautettua, annettava etusija paikallisille toimijoille, perustuttava alhaalta ylöspäin suuntautuvalle lähestymistavalle, mahdollistettava vaatimattomienkin toimien huomioon ottaminen ja turvattava yksityisen sektorin toimijoiden huomattava osallistuminen. Neuvoston vahvistamat monivuotiset elvytyssuunnitelmat muodostavat ehdottoman ensisijaisen tavoitteen, ja kalatalousrahastosta olisi tuettava niihin liittyviä pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmia. Yhteisön ja jonkin kolmannen maan välisen kalastussopimuksen uusimatta jättämisen tai kansainvälisen sopimuksen mukaisten kalastusmahdollisuuksien merkittävän vähentämisen olisi myös johdettava sellaisten monivuotisten pyyntiponnistussuunnitelmien vahvistamiseen, joilla kalastuslaivasto mukautetaan uuteen tilanteeseen. Olisi säädettävä pyyntiponnistuksen mukauttamisesta silloin kun jäsenvaltiot tai komissio ovat vahvistaneet asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 ja 8 artiklassa säädettyjä kiireellisiä toimenpiteitä. Yhteisön laivastoa olisi supistettava sen mukauttamiseksi käytettävissä oleviin kalavaroihin. Kalastuslaivastojen rakenneuudistuksen toteuttamiseksi tarvitaan sosioekonomisia liitännäistoimenpiteitä. Olisi säädettävä yksityiskohtaiset säännöt toiminnan tilapäisestä keskeyttämisestä tai aluksen tiettyjä laitteita tai pyyntimenetelmiä koskevien teknisten rajoitusten asettamisen vuoksi kalastajille ja alusten omistajille maksettavien avustusten ja taloudellisten korvausten myöntämisestä. Kalatalousalan kannalta on elintärkeää, että vesiluonnonvarojen ja niiden hyödyntämisen välillä saavutetaan kestävä tasapaino niin, että ympäristövaikutukset tulevat asianmukaisesti huomioon otetuiksi. Sen vuoksi olisi säädettävä aiheellisista toimenpiteistä, joilla ei ainoastaan turvata elintarvikkeiden tuotantoketjua vaan jotka koskevat myös vesiviljelyä ja jalostusteollisuutta. Olisi säädettävä yksityiskohtaiset säännöt tuen myöntämisestä vesiviljelylle sekä kalastus- ja vesiviljelytuotteiden jalostukselle ja kaupan pitämiselle niin, että turvataan samalla näiden alojen taloudellinen elinkelpoisuus. Sitä varten on tarpeen määritellä rajoitettu määrä ensisijaisia tukikohteita ja keskittää rakennetuki mikroyrityksille ja pienille yrityksille. Myös alalla toteutettavat kollektiiviset toimet olisi sisällytettävä kalatalousrahastosta rahoitettaviin toimenpiteisiin. Kalatalousrahaston olisi tarjottava teknisen avun muodossa tukea arviointeihin, selvityksiin, pilottihankkeisiin ja kokemusten vaihtoon, millä voitaisiin edistää innovatiivisia lähestymistapoja ja käytänteitä sekä yksinkertaista ja avointa täytäntöönpanoa. Jäsenvaltioiden hajautetusti toteuttamiin kalatalousrahaston toimiin olisi liityttävä riittävät takeet täytäntöönpanon yksityiskohtaisten sääntöjen, toteutuksen laadun, toimien tulosten ja niiden arvioinnin sekä moitteettoman varainhoidon ja sen valvonnan osalta. Rakennerahastojen toimien tehokkuus ja vaikutus riippuu myös paremmasta ja perusteellisemmasta arvioinnista. Olisi annettava säännökset jäsenvaltioiden ja komission vastuusta tältä osin sekä yksityiskohtaiset säännöt, joilla varmistetaan arvioinnin luotettavuus. Tukitoimet on aiheellista arvioida niiden valmistelun ja vaikutusten kannalta, ja arviointimenettely olisi sisällytettävä toimien seurantaan. Sitä varten on tarpeen määritellä jokaisen arviointivaiheen tavoitteet ja sisältö. Jotta kumppanuus olisi toimivaa ja yhteisön tukitoimia voitaisiin edistää asianmukaisella tavalla, niitä koskevan tiedotuksen ja julkisuuden olisi oltava mahdollisimman laajaa. Siitä huolehtimisen olisi kuuluttava tukitoimista vastaaville hallintoviranomaisille, joiden olisi myös tiedotettava toteutetuista toimenpiteistä komissiolle. Tehokkaan ja säännönmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi olisi täsmennettävä jäsenvaltioiden velvoitteet, jotka koskevat hallinto- ja valvontajärjestelmiä, menojen todentamista ja yhteisön lainsäädäntöön kohdistuvien väärinkäytösten ja rikkomisten ennaltaehkäisyä, havaitsemista ja oikaisemista. Kullekin tukikokonaisuudelle olisi nimettävä hallintoviranomainen, todentamisviranomainen ja tarkastusviranomainen, joiden vastuut olisi määriteltävä. Kyseisten vastuiden olisi liityttävä ensisijaisesti täytäntöönpanon moitteettomaan varainhoitoon, arvioinnin järjestämiseen, tuensaajille tosiasiallisesti aiheutuneiden menojen todentamiseen ja tarkastamiseen sekä julkisuusvelvoitteiden ja yhteisön lainsäädännön noudattamiseen. Olisi säädettävä komission ja tuen seurannasta vastaavien kansallisten viranomaisten välisistä säännöllisistä kokouksista. Olisi säädettävä, että ohjauskomitea on tukea valvovan jäsenvaltion nimeämä elin, joka tarkastaa hallintoviranomaisen tukea koskevan hallinnon, varmistaa sen suuntaviivojen ja täytäntöönpanoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen noudattamisen ja tutkii sitä koskevat arvioinnit. Indikaattorit ja täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ovat seurannan kannalta oleellisia, ja ne olisi määriteltävä paremmin, jotta ne antaisivat luotettavan kuvan tukitoimien edistymisestä ja ohjelmatyön laadusta. Rajoittamatta komission varainhoidon valvontaa koskevaa toimivaltaa jäsenvaltioiden ja komission välistä yhteistyötä tällä alalla olisi lisättävä. Maksusitoumuksia ja maksuja koskevia sääntöjä ja menettelyitä olisi yksinkertaistettava niin, että määrärahasitoumukset olisi tehtävä kerran vuodessa monivuotisten rahoitusnäkymien ja tuen rahoitussuunnitelman mukaisesti ja maksut olisi suoritettava ennakkoina, joita seuraa tosiasiallisesti aiheutuneiden menojen korvaaminen. Vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan ennakkomaksusta mahdollisesti saatavia korkoja olisi pidettävä kyseessä olevan jäsenvaltion varoina, ja rahastojen vaikutuksen tehostamiseksi ne olisi osoitettava samaan tarkoitukseen kuin itse ennakkomaksu. Olisi varmistettava moitteeton varainhoito säätämällä, että menojen on oltava asianmukaisesti perusteltuja ja todennettuja, ja yhdistämällä maksujen suorittaminen ohjelmatyön seurantaa, varainhoidon valvontaa ja yhteisön lainsäädännön soveltamista koskevien olennaisten velvoitteiden noudattamiseen. Yhteisön varojen moitteettoman hoidon varmistamiseksi menojen arviointia ja toteuttamista olisi parannettava. Sitä varten jäsenvaltioiden olisi toimitettava komissiolle säännöllisesti arvionsa yhteisön varojen käytöstä, ja rahoituksen toteutumisen viivästymisen olisi johdettava ennakkomaksujen takaisinperintään ja maksusitoumusten vapauttamiseen automaattisesti. Tehokas seuranta on yksi keino varmistaa rakennerahastojen toimien tehokkuus. Seurantaa olisi parannettava ja sitä koskevat vastuut olisi määriteltävä täsmällisemmin. Erityisesti olisi tehtävä ero hallintotehtävien ja seurantatehtävien välillä. Jotta kalatalousrahaston osarahoittamat toimenpiteet olisivat tehokkaita, käytettävissä olevista varoista riippuen olisi osoitettava seitsemän prosentin ennakko kahdelle vuodelle. Moitteettoman varainhoidon ja tehokkuuden varmistamiseksi olisi sovellettava maksusitoumusten vapauttamissääntöä (n+2). Menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[8] 2 artiklan mukaisesti tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavat toimenpiteet olisi toteutettava joko mainitun päätöksen 3 artiklan mukaista neuvoa-antavaa menettelyä tai hallintotoimenpiteiden osalta saman päätöksen 4 artiklan mukaista hallintomenettelyä noudattaen. Olisi säädettävä yksityiskohtaiset siirtymäkauden säännökset, joiden avulla voidaan valmistella uutta ohjelmatyötä heti tämän asetuksen tultua voimaan ja varmistaa, että jäsenvaltioiden saama tuki ei keskeydy ennen uuden järjestelmän mukaisten suunnitelmien ja tukitoimien toteuttamista. Kesäkuun 21 päivänä 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999 ja kalatalousalan rakenteellisia toimia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edellytyksistä 17 päivänä joulukuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2792/1999 sekä muita säännöksiä olisi kumottava. Kumottuja säännöksiä olisi kuitenkin moitteettoman täytäntöönpanon varmistamiseksi sovellettava tukeen, toimiin ja hankkeisiin, jotka on hyväksytty viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO TUEN TAVOITTEET JA YLEISET SÄÄNNÖT I LUKUSoveltamisala ja määritelmät 1 artikla Soveltamisala Tällä asetuksella perustetaan Euroopan kalatalousrahasto, jäljempänä 'kalatalousrahasto', ja määritellään puitteet kalatalousalan ja kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävään kehitykseen tähtäävälle yhteisön tuelle. 2 artikla Maantieteellinen ala Tässä asetuksessa säädettyjä toimenpiteitä sovelletaan koko Euroopan unionin alueella. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot valitsevat IV osaston IV luvussa säädetyn kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävään kehitykseen liittyvän tuen tukikelpoiset alueet 42 artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyjä perusteita käyttäen. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 'kalatalousalalla' talouden alaa, joka sisältää kaikki kalataloustuotteiden tuotantoon, jalostukseen ja kaupan pitämiseen kuuluvat toiminnat; 'kalastajalla' henkilöä, jonka jäsenvaltio katsoo työskentelevän päätoimisesti kalastusta harjoittavalla kalastusaluksella; 'kalatalousalalla työskentelevällä henkilöllä' henkilöä, joka työskentelee päätoimisesti a alakohdassa määritellyllä kalatalousalalla; 'kalastusaluksella' asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa tarkoitettua kalastusalusta; 'vesiviljelyllä' vesieliöiden kasvatusta tai viljelyä, jossa käytetyllä tekniikalla on tarkoitus lisätä kyseisten eliöiden tuotantoa ympäristön luonnollista kapasiteettia suuremmaksi; eliöt pysyvät koko kasvatus- tai viljelyvaiheen ja myös niiden korjuuvaiheen ajan luonnollisen tai oikeushenkilön omaisuutena; 'mikroyrityksillä ja pienillä yrityksillä' mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetussa komission suosituksessa 2003/361/EY[9] määriteltyjä mikroyrityksiä tai pieniä yrityksiä; 'toimenpideohjelmalla' jäsenvaltion laatimaa ja komission hyväksymää yhtenäistä asiakirjaa, joka sisältää yhtenäisen joukon toimintalinjoja; 'ohjelmatyöllä' organisointi-, päätöksenteko- ja rahoitusmenettelyä eri vaiheissa tavoitteena panna täytäntöön yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteinen toiminta monivuotiselta pohjalta kalatalousrahaston toimintalinjojen tavoitteiden saavuttamiseksi; 'toimintalinjalla' yhtä toimenpideohjelmaan sisältyvän strategian toimintalinjaa, joka käsittää joukon toisiinsa liittyviä ja yhteisön strategisissa suuntaviivoissa määriteltyjä toimenpiteitä; 'toimenpiteellä' joukkoa toimia, joilla toimintalinja pyritään panemaan täytäntöön; 'toimella' yhden tai useamman tuensaajan toteuttamaa hanketta; 'tuensaajalla' yksityistä tai julkista toimijaa, elintä taikka yritystä, joka vastaa toimien aloittamisesta ja/tai täytäntöönpanosta. Perustamissopimuksen 87 artiklan mukaisten tukijärjestelmien yhteydessä tuensaajat ovat julkisia tai yksityisiä yrityksiä, jotka toteuttavat yksittäisen toimen ja saavat julkista tukea; 'julkisilla menoilla' kaikkia kansallisille viranomaisille, alueviranomaisille aiheutuvia tai Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon kohdistuvia julkisia menoja taikka muita niitä vastaavia menoja, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/18/EY[10] tarkoitetuille julkisoikeudellisille laitoksille aiheutuneet menot mukaan luettuina; 'lähentymistavoitteella' Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä annetun asetuksen (EY) N:o ..../2004[11] 3 artiklan 2 kohdassa määriteltyä tavoitetta. II LUKU Tavoitteet ja tehtävät 4 artikla Tavoitteet Kalatalousrahaston tuella pyritään: tukemaan yhteistä kalastuspolitiikkaa elollisten vesiluonnonvarojen hyödyntämiseksi siten, että saadaan luoduksi kestävän kehityksen edellytyksenä olevat taloudelliset, ympäristölliset ja sosiaaliset olosuhteet; edistämään kestävää tasapainoa kalavarojen ja yhteisön kalastuslaivaston kapasiteetin välillä; vahvistaa kalatalousalan tuotantorakenteiden kilpailukykyä ja taloudellisesti kannattavien yritysten kehitystä; edistää ympäristön ja luonnonvarojen suojelua; edistää kestävää kehitystä ja elämänlaadun parantamista meri-, sisävesi- ja rannikkoalueilla, joilla harjoitetaan kalastusta ja vesiviljelyä; edistää naisten ja miesten välistä tasa-arvoa kalatalousalan ja kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kehittämisessä. 5 artikla Tehtävät Kalatalousalan tuesta vastaa Euroopan kalatalousrahasto, jäljempänä 'kalatalousrahasto' tai 'EKTR'. Tämän asetuksen nojalla toteutettavilla toimenpiteillä pyritään saavuttamaan perustamissopimuksen 33 artiklassa vahvistetut yleiset tavoitteet sekä yhteisen kalastuspolitiikan osana määritellyt tavoitteet. Niillä täydennetään tarvittaessa yhteisön muita välineitä ja politiikkoja. III LUKU Tuen periaatteet 6 artikla Täydentävyys, johdonmukaisuus ja vaatimustenmukaisuus Kalatalousrahasto myöntää tukea, joka täydentää kansallisia, alueellisia ja paikallisia toimenpiteitä, joihin yhteisön ensisijaiset tavoitteet sisällytetään. Komissio ja jäsenvaltiot huolehtivat, että kalatalousrahaston tuki on yhteisön toimien, politiikkojen ja ensisijaisten tavoitteiden mukaista. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kalatalousrahastosta rahoitettavat toimet ovat perustamissopimuksen ja sen nojalla annettujen säädösten sekä erityisesti kilpailusääntöihin, julkisten sopimusten myöntämiseen ja ympäristön suojeluun ja parantamiseen liittyvien yhteisön politiikkojen ja toimien mukaisia. Kalatalousrahastosta rahoitettavilla toimilla ei saa olla pyyntiponnistusta lisääviä suoria eikä epäsuoria vaikutuksia. Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 16 artiklan säännöksiä sovelletaan. 7 artikla Valtiontuet Jäsenvaltioiden kalatalousalan yrityksille myöntämään tukeen on sovellettava perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista. Perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa ei sovelleta yhteisön osarahoittamien toimenpiteiden, joista on säädetty III osaston 1 luvussa tarkoitetun toimenpideohjelman osana, jäsenvaltioille kuuluviin pakollisiin rahoitusosuuksiin. Toimenpiteitä, joihin liittyy 2 kohdassa säädettyjä pakollisia rahoitusosuuksia koskevaa tämän asetuksen säännökset ylittävää julkista rahoitusta, käsitellään kokonaisuuksina 1 kohdan perusteella. 8 artikla Kumppanuus Kalatalousrahaston tuesta päättää komissio tiiviissä yhteistyössä, jäljempänä 'kumppanuus', komission ja jäsenvaltion kanssa. Jäsenvaltion on järjestettävä voimassa olevien kansallisten sääntöjen ja käytänteiden mukaisesti kumppanuus nimeämiensä viranomaisten ja tahojen kanssa. Näitä ovat: toimivaltaiset alueelliset, paikalliset ja muut viranomaiset; talouselämän edustajat ja työmarkkinaosapuolet; kaikki muut aiheelliset tahot, jotka edustavat kansalaisyhteiskuntaa, ympäristöosapuolia ja valtiosta riippumattomia järjestöjä, sekä miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämisestä vastuussa olevat tahot. Jäsenvaltion on nimettävä kansalliselta, alueelliselta ja paikalliselta tasolta sekä talouselämän edustajien ja työmarkkinaosapuolten tai muiden piirien joukosta edustavimmat kumppanit, jäljempänä 'kumppanit'. Jäsenvaltion on huolehdittava kaikkien asianomaisten tahojen laajasta ja tehokkaasta osallistumisesta kansallisten sääntöjen ja käytänteiden mukaisesti ja otettava huomioon tarve edistää miesten ja naisten välistä tasa-arvoa sekä kestävää kehitystä ottamalla mukaan ympäristön suojelua ja parantamista koskevat vaatimukset. Kumppanuutta harjoitetaan kunkin osapuolen institutionaalisen, oikeudellisen ja rahoitusta koskevan lainkäyttövallan mukaisesti. Kumppanuus koskee 15 artiklassa säädetyn kansallisen strategiasuunnitelman valmistelua ja seurantaa sekä toimenpideohjelmien valmistelua, toteutusta ja seurantaa. Jäsenvaltion on huolehdittava, että aiheelliset kumppanit osallistuvat ohjelmatyön eri vaiheisiin kullekin vaiheelle asetetun määräajan puitteissa. 9 artikla Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Toimenpideohjelmien täytäntöönpano kuuluu jäsenvaltioiden vastuulle. Niiden on kannettava tämä vastuunsa tässä asetuksessa säädettyjen hallinto- ja valvontavaatimusten mukaisesti aiheellisella aluetasolla. Komission ja jäsenvaltioiden käyttämät keinot saattavat vaihdella yhteisön rahoitusosuuden suuruuden mukaisesti. Vaihtelu koskee erityisesti arviointiin, tarkastuksiin ja 61 artiklassa säädettyä komission seurantakomiteoihin osallistumista sekä toimenpideohjelmien vuosikertomuksia. 10 artikla Yhteinen hallinnointi Kalatalousrahastolle osoitettavan yhteisön talousarvion toteutusta hallinnoivat jäsenvaltiot ja komissio yhdessä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1605/2002 53 artiklan mukaisesti. Mainitun asetuksen 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua teknistä apua koskevan talousarvion toteuttamista hallinnoi kuitenkin komissio suoraan. Jäsenvaltiot ja komissio huolehtivat moitteettoman varainhoidon periaatteiden noudattamisesta perustamissopimuksen 274 artiklan mukaisesti. Komissio huolehtii Euroopan yhteisön yleisen talousarvion toteuttamista koskevista velvollisuuksistaan seuraavasti: Komissio tarkastaa jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien olemassaolon ja moitteettoman toiminnan VII osaston I luvun mukaisesti. Komissio lykkää, pidättää tai keskeyttää kaikki maksut tai osan maksuista 84, 85 ja 86 artiklan mukaisesti, jos kansalliset hallinto- ja valvontajärjestelmät ovat puutteellisia, ja soveltaa kaikkia tarpeellisia rahoitusoikaisuja 97 ja 98 artiklassa kuvattujen menettelyiden mukaisesti. Komissio tarkastaa ennakkomaksujen korvaukset ja vapauttaa maksusitoumukset automaattisesti 78 artiklan 2 kohdan, 87 artiklan ja 91 artiklan mukaisesti. Näitä toimenpiteitä soveltamalla komissio voi varmistua siitä, että jäsenvaltiot käyttävät varoja laillisella ja asianmukaisella tavalla sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1605/2002 27 ja 28 artiklassa tarkoitettuja moitteettoman varainhoidon periaatteita noudattaen. Asetuksen (EY) N:o 1605/2002 II osaston toisen osan säännöksiä sovelletaan kalatalousrahastosta myönnettävään tukeen. 11 artikla Miesten ja naisten välinen tasa-arvo Jäsenvaltiot ja komissio huolehtivat, että miesten ja naisten välisen tasa-arvon ja sukupuolinäkökulman huomioon ottamista edistetään kalatalousrahaston tukien täytäntöönpanossa niin suunnittelu-, täytäntöönpano-, seuranta- kuin arviointivaiheessakin. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että naisten roolin kasvattamista kalatalousalalla koskevia toimia edistetään. IV LUKU Rahoituskehys 12 artikla Varat ja keskittäminen Kalatalousrahaston käytettävissä olevat maksusitoumusmäärärahat kaudella 2007-2013 ovat 4 963 miljoonaa euroa vuoden 2004 hintoina liitteessä I olevan vuosittaisen jaon mukaisesti. Edellä olevassa kohdassa tarkoitetuista varoista 0,8 prosenttia osoitetaan komissiolle 45 artiklassa määriteltyyn tekniseen apuun. Ohjelmatyötä varten ja 1 kohdassa tarkoitettujen määrien ottamiseksi myöhemmin Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon niihin tehdään vuosittain [....] suuruinen indeksikorjaus [....] alkaen. Muiden kuin 2 kohdan mukaisesti kohdennettujen talousarviomäärärahojen 1 kohdassa säädetty jako on tehtävä siten, että huomattava osa varoista voidaan keskittää lähentymistavoitealueille. Komissio huolehtii, etteivät minkään jäsenvaltion lähentymistavoitteeseen kalatalousrahastosta tämän asetuksen nojalla saamat vuotuiset kokonaismäärärahat yhdessä sen EAKR:sta ja ESR:sta asetuksen (EY) N:o (....) nojalla - mukaan luettuna Euroopan naapuruuspoliittisen kumppanuusvälineen valtioiden välisen ohjelmalohkon asetuksen (EY) N:o (....) nojalla saama EAKR:n rahoitusosuus - ja liittymistä valmistelevasta rakennepolitiikan välineestä asetuksen (EY) N:o (....) nojalla ja EMOTR:n ohjausosastosta peräisin olevien Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta (EMKMR) asetuksen (EY) N:o (....) nojalla saamien vuotuisten määrärahojen kanssa ylitä neljää prosenttia kyseisen jäsenvaltion bruttokansantuotteesta arvioituna toimielinten välisen sopimuksen tekohetkellä. Muita mainittuja rahoitusvälineitä koskeviin asetuksiin sisältyy samanlainen säännös. 13 artikla Määrärahojen jakaminen Komissio suorittaa ohjelmakaudella 2007-2013 käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen alustavat jaot jäsenvaltioittain ja erottaa erilleen lähentymistavoitteeseen kohdistuvan osuuden seuraavia perusteita käyttäen: kalatalousalan suuruus kyseisessä jäsenvaltiossa, pyyntiponnistukseen tarvittavan mukautuksen laajuus, kalatalousalan työllisyystaso ja meneillään olevien toimenpiteiden jatkuvuus. II OSASTO STRATEGISET SUUNTAVIIVAT I LUKU STRATEGISET SUUNTAVIIVAT 14 artikla Yhteisön strategiset suuntaviivat Yhteisen kalastuspolitiikan kehittämistä koskevissa yhteisön strategisissa suuntaviivoissa vahvistetaan puitteet kalatalousrahaston valmistelulle ja toteutukselle. Ne muodostavat viitekehyksen kalatalousrahaston osallistumiselle 15 artiklassa tarkoitettujen kansallisten strategiasuunnitelmien täytäntöönpanoon. Neuvosto vahvistaa yhteisön tasolla strategiset suuntaviivat kalatalous- ja vesiviljelyalan sekä yhteisön kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävälle kehitykselle vuosiksi 2007-2013. Suuntaviivoissa määritellään tätä kokonaisuutta koskevan tuen toimintalinjat tämän asetuksen IV osaston mukaisesti. Yhteisön strategiset suuntaviivat vahvistetaan perustamissopimuksen 37 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen kolmen kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaan tulosta. Suuntaviivoille tehdään tarvittaessa väliarviointi strategisen arvioinnin pohjalta 48 artiklan 4 kohdan mukaisesti. II LUKU Kansallinen strategiasuunnitelma 15 artikla Kansallinen strategiasuunnitelma Jäsenvaltioiden on vahvistettava kalatalousalan kansallinen strategiasuunnitelma kolmen kuukauden kuluessa strategisten suuntaviivojen hyväksymisestä ja ennen toimenpideohjelmien esittämistä. Kansallinen strategiasuunnitelma on toimitettava komissiolle kumppaneiden perusteellisen kuulemisen jälkeen ja ottaen huomioon 47 artiklassa säädetyn arvioinnin tulokset. Jäsenvaltio ja komissio käsittelevät kansallista strategiasuunnitelmaa yhdessä. Kansallisen strategiasuunnitelman on katettava kaikki yhteisen kalastuspolitiikan alat, ja siinä on vahvistettava toimintalinjat, tavoitteet ja täytäntöönpanoa koskevat määräajat erityisesti seuraavilta osin: pyyntiponnistuksen ja kalastuskapasiteetin vähentäminen sekä keinojenja määräaikojen määritteleminen kyseessä olevan kalastuksen ja laivaston tavoitteiden saavuttamiseksi; vesiviljelyalan, jalostusteollisuuden ja kaupan kehittäminen; YKP:n kalastustoimien tarkastuksia ja valvontaa sekä tietojenkeruuta koskevien vaatimusten täyttämiseksi noudatettava täytäntöönpanostrategia; kalastustuotteiden tarjontastrategia ja kalastustoiminnan kehittäminen yhteisön vesialueiden ulkopuolella; rannikkoalueiden kehittämisstrategia ja määrittelyperusteet. 16 artikla Kansallisen strategiasuunnitelman sisältö Kansalliseen strategiasuunnitelmaan on sisällyttävä tiivistetty kuvaus seuraavista: koko kalatalousalan tilanne; ympäristövaikutusten arviointi; YKP:n täytäntöön panemiseksi käytettävissä olevien julkisten varojen alustava jako, josta käy ilmi kunkin kansallisen toimintalinjan osalta kalatalousrahaston rahoitusosuus sekä kansallisista julkisista varoista rahoitettava osuus. III LUKU Strateginen seuranta 17 artikla Komission ja jäsenvaltioiden strategiakertomus Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2011 kansallisen strategian täytäntöönpanoa koskeva kertomus, jossa esitetään tiivistetysti keskeiset sekä strategisten suuntaviivojen täytäntöönpanoon liittyvät tulokset, kehityssuunnat ja haasteet. Komissio toimittaa viimeistään 31 päivänä lokakuuta 2011 Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen kansallisten strategiasuunnitelmien ja yhteisön strategisten suuntaviivojen täytäntöönpanosta. Komissio antaa sen tiedoksi 100 artiklassa säädetylle rahastokomitealle. III OSASTO OHJELMATYÖ I LUKU Kalatalousrahastoa koskevat yleiset säännökset 18 artikla Toimenpideohjelman sisältö Toimenpideohjelmien on sisällettävä strategia, toimintalinjat ja erityistavoitteet, jotka liittyvät yhteiseen kalastuspolitiikkaan ja muihin yhteisiin politiikkoihin. Tuki myönnetään ainoastaan toimenpideohjelmien muodossa. Jäsenvaltioiden on laadittava toimenpideohjelma kansallisella tasolla sen jälkeen kun ne ovat kuulleet perusteellisesti kalatalousalan alueellisia ja paikallisia sekä talouselämää ja työmarkkinaosapuolia edustavia kumppaneita ja muita aiheellisia tahoja institutionaalisten rakenteidensa mukaisesti. Jokaiseen toimenpideohjelmaan on sisällyttävä: strategisissa suuntaviivoissa määritellyt toimintalinjat, niiden erityiskohteet kvantifioituina, jos se on mahdollista, odotetut vaikutukset ja johdonmukaisuus suhteessa kansalliseen strategiasuunnitelmaan; tiivistelmä keskeisistä toimenpiteistä toimintalinjojen toteuttamiseksi; selvitys siitä, miten ohjelma täydentää maaseudun kehittämisrahastosta ja muista rakennerahastoista rahoitettaviksi suunniteltuja toimia; rahoitussuunnitelma, jossa on kaksi taulukkoa: Ensimmäisessä taulukossa on [...] artiklan mukaisesti esitettävä kalatalousrahastosta rahoitettavaksi aiotun kokonaismäärän jakautuminen kullekin vuodelle. Rahoitussuunnitelmasta on käytävä kalatalousrahaston kokonaisrahoitusosuuden osalta erikseen ilmi ne määrärahat, jotka osoitetaan lähentymistavoitteeseen. Kalatalousrahaston kokonaisosuuden on oltava sovellettavien rahoitusnäkymien mukainen. Toisessa taulukossa on määriteltävä koko ohjelmakauden ajalta ja jokaisen toimintalinjan osalta suunnitellut yhteisön rahoitusosuuden ja kansallisten julkisten rahoitusosuuksien määrät, kalatalousrahaston rahoitusosuuden taso kunkin toimintalinjan osalta sekä tekniseen apuun osoitettava määrä. Tarvittaessa taulukosta on käytävä erikseen ilmi kalatalousrahaston ja kansallisten julkisten osapuolten lähentymistavoitealueille myöntämät rahoitusosuudet. Toimenpideohjelmat on laadittava strategisten suuntaviivojen ja kansallisen strategiasuunnitelman mukaisesti. 19 artikla Toimenpideohjelmien täytäntöönpanosäännökset Jäsenvaltioiden on sisällytettävä täytäntöönpanosäännöksiin seuraavat asiat: kaikkien 57 artiklassa säädettyjen viranomaisten nimeäminen jäsenvaltiossa; kuvaus 58 artiklassa säädetyistä toimenpideohjelmien hallinnointimenettelyistä; toimet, joilla pyritään parantamaan ja ajanmukaistamaan yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa koskevia hallinnollisia rakenteita ja lisäämään kalatalousrahaston hallinnoinnissa ja tarkastamisessa tarvittavia hallinnollisia resursseja; kuvaus arviointi- ja seurantajärjestelmistä sekä 46, 61, 62 ja 63 artiklassa säädetyn seurantakomitean kokoonpano; menettelyt 60 artiklassa säädetyn toimenpideohjelman täytäntöönpanon tarkastamiseksi; rahoitusvirtojen käyttöön ottamista ja liikkeitä koskevien menettelyjen määrittely avoimuuden varmistamiseksi; yksityiskohtaiset säännöt, joilla varmistetaan 50 artiklan mukaisesti, että toimenpideohjelmat julkistetaan; kuvaus komission ja jäsenvaltioiden välillä sovituista sähköistä tiedonvälitystä koskevista menettelyistä tässä asetuksessa säädettyjen maksuja, seurantaa ja arviointia koskevien vaatimusten täyttämiseksi; 69 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun riippumattoman tarkastuselimen nimeäminen. Jäsenvaltioiden on määriteltävä toimenpideohjelmissaan kaikkien IV osastossa säädettyjen tukimuotojen osalta niiden soveltamista koskevat edellytykset ja menettelyt. Ohjelmassa on erityisesti ilmoitettava selkeästi jokaisen suunnitellun toimenpiteen tarkoitus. 20 artikla Valmistelu ja hyväksyminen Jokaisen jäsenvaltion on kumppaneita perusteellisesti kuultuaan laadittava toimenpideohjelma kansallisella tasolla. Se on toimitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun jäsenvaltio on hyväksynyt kansallisen strategiasuunnitelmansa. Komissio arvioi, 47 artiklassa tarkoitetun ennakkoarvioinnin huomioon ottaen, ehdotetun toimenpideohjelman päättääkseen, auttaako se toteuttamaan yhteisön strategisissa suuntaviivoissa ja kansallisessa strategiasuunnitelmassa määritellyt tavoitteet ja toimintalinjat. Jos komissio katsoo, ettei toimenpideohjelma ole yhdenmukainen yhteisön strategisten suuntaviivojen tai kansallisen strategiasuunnitelman kanssa, se pyytää jäsenvaltiota tarkistamaan ehdotettua ohjelmaa. Komissio hyväksyy toimenpideohjelman viimeistään viiden kuukauden kuluttua siitä, kun jäsenvaltio on sen komissiolle toimittanut edellyttäen, että toimenpideohjelma on laadittu 18 artiklan mukaisesti. 21 artikla Voimassaoloaika ja tarkastelu Toimenpideohjelmien on katettava 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välinen kausi. Jokaista toimenpideohjelmaa tarkastellaan uudelleen ja sitä tarkistetaan tarvittaessa jäljellä olevan kauden osalta jäsenvaltion tai komission aloitteesta ja sen jälkeen kun 61 artiklassa säädetty seurantakomitea on sen hyväksynyt, jos ohjelman täytäntöönpanossa on ilmennyt vaikeuksia, jos on tehty merkittäviä strategisia muutoksia tai jos on olemassa moitteetonta hallinnointia koskevia syitä. Tarkistuksissa otetaan erityisesti huomioon komission vuosikertomukset ja kaikki vuosittaisen tarkastelun yhteydessä tehdyt päätelmät, erityisesti yhteisen kalastuspolitiikan ensisijaisten tavoitteiden tarkistamiseksi tai vahvistamiseksi, sekä 48 artiklassa säädetyn väliarvioinnin havainnot ja päätelmät. Komissio tekee päätöksen toimenpideohjelmien tarkastelusta kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun jäsenvaltio on jättänyt virallisesti sitä koskevan pyynnön. 22 artikla Tuen kasautuminen ja päällekkäisyys Toimeen voidaan sen tukikelpoisuusaikana saada rahoitusta ainoastaan yhdestä rahastosta tai yhdestä yhteisön rahoitusvälineestä. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tätä säännöstä noudatetaan. IV OSASTO TOIMINTALINJAT I LUKU TOIMINTALINJA 1 - TOIMENPITEET YHTEISÖN KALASTUSLAIVASTON MUKAUTTAMISEKSI 23 artikla Soveltamisala Kalatalousrahastosta myönnetään rahoitusosuuksia seuraaviin tarkoituksiin: julkinen tuki kansallisista pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmista kärsiville alusten omistajille ja miehistöille, kun on kyse seuraavista: asetuksen (EY) N:o 2371/2002 5 artiklassa tarkoitetut elvytyssuunnitelmat, asetuksen (EY) N:o 2371/2002 7 ja 8 artiklassa tarkoitetut kiireelliset toimenpiteet, kansalliset pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmat, jotka ovat seurausta yhteisön ja jonkin kolmannen maan välisen kalastussopimuksen uusimatta jättämisestä tai kansainvälisen sopimuksen tai muun järjestelyn mukaisten kalastusmahdollisuuksien merkittävästä vähentämisestä, asetuksen (EY) N:o 2371/2002 6 artiklassa tarkoitetut hoitosuunnitelmat, kestoltaan enintään kahden vuoden pituiset kansalliset suunnitelmat alusten laivastosta poistamiseksi osana asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11-16 artiklassa säädettyjä velvoitteita, jotka koskevat yhteisön kalastuslaivaston kapasiteetin mukauttamista. aluksilla tehtävät 27 artiklan mukaiset investoinnit. sosioekonomiset toimenpiteet, joilla korvataan laivaston mukauttamisesta aiheutuneita haittoja, ammatillinen koulutus mukaan luettuna. 24 artikla Pyyntiponnistuksen mukauttaminen Jäsenvaltioiden on vahvistettava kansallisessa strategiasuunnitelmassaan pyyntiponnistuksen mukauttamispolitiikkansa. Niiden on rahoitettava ensisijaisesti 23 artiklan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettuja toimia. Edellä 23 artiklan a alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan nojalla säädettyihin kansallisiin pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmiin on sisällyttävä toimenpiteitä kalastustoimien pysyväksi lopettamiseksi 25 artiklan säännösten mukaisesti. Niihin voi myös sisältyä väliaikaista lopettamista koskevia toimenpiteitä 26 artiklan ja kaikkien muiden asiaa koskevien tämän luvun toimenpiteiden mukaisesti. Lähentymistavoitealueilla kansallisten pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien on sisällettävä 28 artiklassa säädettyjä korvaavia sosioekonomisia toimenpiteitä. Muilla kuin lähentymistavoitealueilla jäsenvaltioita pyydetään esittämään kansallisia sosioekonomisia tukitoimenpiteitä kansallisissa pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmissaan. Edellä 23 artiklan a alakohdassa tarkoitettujen kansallisten pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien kesto ei saa ylittää kahta vuotta. Edellä 23 artiklan a alakohdan ensimmäisessä, toisessa ja neljännessä luetelmakohdassa säädetyissä tapauksissa jäsenvaltioiden on vahvistettava kansalliset suunnitelmansa kahden kuukauden kuluessa neuvoston tai komission päätöksen tekopäivästä. Edellä 23 artiklan a alakohdan kolmannessa luetelmakohdassa säädetyissä tapauksissa jäsenvaltioiden on vahvistettava kärsimään joutuneita aluksia ja kalastajia koskevat rakennemuutossuunnitelmansa kahden kuukauden kuluessa komission ilmoituksesta. 25 artikla Julkinen tuki toiminnan pysyväksi lopettamiseksi Kalatalousrahastosta myönnetään tukea alusten kalastustoiminnan pysyvän lopettamisen osarahoittamiseksi edellyttäen, että lopettaminen on osa 23 artiklan a alakohdassa tarkoitettua pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmaa. Aluksen kalastustoiminnan pysyvä lopettaminen voidaan toteuttaa vain romuttamalla alus tai siirtämällä se voittoa tavoittelemattomiin tarkoituksiin. Alusten omistajille toiminnan pysyvästä lopettamisesta maksettavaa julkista tukea sovelletaan aluksen kalastuskapasiteettiin ja tarvittaessa siihen liittyviin kalastusoikeuksiin. Kansallisten pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien täytäntöönpanon helpottamiseksi jäsenvaltiot voivat järjestää julkisia tarjouskilpailuja tai ehdotuspyyntöjä. Jäsenvaltiot voivat myös päättää julkisen tuen tason ottaen huomioon parhaan kustannus-hyötysuhteen yhden tai useamman seuraavan perusteen nojalla: kalastusaluksen hinta kansallisilla markkinoilla tai sen vakuutusarvo; aluksen liikevaihto; aluksen ikä ja sen vetoisuus bruttorekisteritonneina tai koneteho kilowatteina. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava vuosittain 65 artiklassa säädetyssä täytäntöönpanoa koskevassa vuosikertomuksessa kansallisten pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmiensa täytäntöönpanossa saavuttamansa tulokset. Tulokset mitataan käyttäen toimenpideohjelmissa määriteltyjä tarkoituksenmukaisia indikaattoreita. 26 artikla Julkinen tuki toiminnan väliaikaiseksi lopettamiseksi Edellä 23 artiklan a alakohdan ensimmäisessä, toisessa ja neljännessä luetelmakohdassa tarkoitettujen pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelmien yhteydessä kalatalousrahasto voi osallistua kalastajiin ja alusten omistajiin kohdistuvien kalastustoiminnan väliaikaiseksi lopettamiseksi toteutettavien tukitoimenpiteiden rahoittamiseen enintään vuoden pituisen ajan, jota voidaan pidentää vuodella. Näihin väliaikaista lopettamista koskeviin toimenpiteisiin on liityttävä pyyntiponnistuksen mukauttamissuunnitelma, jolla varmistetaan kapasiteetin pysyvä vähentäminen, joka vastaa vähintään väliaikaisesta lopettamisesta johtuvaa pyyntiponnistuksen vähennystä. Kalatalousrahasto voi osallistua kalastajille ja alusten omistajille maksettavien väliaikaista lopettamista koskevien avustusten rahoittamiseen enintään kuuden kuukauden ajan, kun on kyse luonnonmullistuksesta tai muusta poikkeuksellisesta tapahtumasta, joka ei johdu kalavarojen säilyttämistoimenpiteistä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava vuosittain 65 artiklassa säädetyssä täytäntöönpanoa koskevassa vuosikertomuksessa väliaikaista lopettamista koskevien toimenpiteiden täytäntöönpanossa saavuttamansa tulokset. Toistuvaa kausiluonteista kalastuksen keskeyttämistä ei oteta huomioon avustuksia tai maksuja tämän asetuksen nojalla myönnettäessä. 27 artikla Aluksilla tehtävät investoinnit ja valikoivuus Kalatalousrahastosta voidaan osarahoittaa laitteita: joista on säädetty asetuksen (EY) N:o 2371/2002 11 artiklan 5 kohdassa; joiden avulla aluksella voidaan pitää saaliita, joiden poisheittäminen ei ole enää sallittua; jotka ovat osa jotakin pilottihanketta, joka koskee joidenkin neuvoston tai komission vahvistamien ja rajoitetun ajan sovellettavien uusien toimenpiteiden valmistelua tai kokeilua; joiden avulla voidaan vähentää kalastuksen vaikutuksia luontotyyppeihin ja merenpohjaan sekä ei-kaupallisiin lajeihin, ei kuitenkaan pyydyksiä. Kalatalousrahasto voi osallistua sellaisten investointien rahoittamiseen, joilla pyritään pyydysten valikoivuuden lisäämiseen edellyttäen, että kyseiseen alukseen sovelletaan 23 artiklan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettua elvytyssuunnitelmaa, että se muuttaa kalastusmenetelmää, että se siirtyy kyseisestä kalastuksesta sellaiseen toiseen kalastukseen, jossa kalavarojen tila mahdollistaa kalastuksen, ja että investointi koskee ainoastaan pyydyksen ensimmäistä korvaamista. Edellä 2 kohdassa kuvattujen tapausten lisäksi kalatalousrahasto voi osallistua pyydyksen ensimmäisen korvaamisen rahoittamiseen edellyttäen, että uusi pyydys on valikoivampi ja tunnustettujen ja nykyisissä säännöissä olevat vaatimukset ylittävien ympäristökriteerien ja käytänteiden mukainen. 27 a artikla Pienimuotoinen rannikkokalastus Tätä artiklaa sovellettaessa 'pienimuotoisella rannikkokalastuksella' tarkoitetaan yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004[12] liitteessä I olevassa taulukossa 2 olevan luettelon mukaisilla kokonaispituudeltaan alle 12 metrin pituisilla aluksilla, jotka eivät käytä vedettäviä pyydyksiä, harjoitettavaa kalastusta. Kun kalatalousrahastosta rahoitetaan tämän asetuksen 27 artiklan mukaisia toimenpiteitä, jotka kohdistuvat pienimuotoiseen rannikkokalastukseen, liitteessä II olevan taulukon ryhmässä 2 vahvistettua yksityisen rahoitusosuuden tasoa alennetaan 20 prosenttia. Kun kalatalousrahastosta rahoitetaan tämän asetuksen 28 artiklan mukaisia toimenpiteitä, sovelletaan liitteessä II olevan taulukon ryhmässä 3 vahvistettuja tasoja. Kalatalousrahasto voi osallistua palkkioiden maksamiseen pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittaville kalastajille ja alusten omistajille seuraavia tarkoituksia varten: tietyille kalastusalueilla pääsyn edellytysten hallinnoinnin ja valvonnan parantaminen, kalastustuotteiden tuotanto- jalostus- ja markkinointiketjun organisoinnin edistäminen, pyyntiponnistuksen vapaaehtoisten rajoittamistoimien edistäminen kalavarojen suojelemiseksi, sellaisten teknisten innovaatioiden (valikoivammat pyyntimenetelmät, jotka ylittävät voimassa olevien säännösten vaatimukset) käyttäminen, jotka eivät kasvata pyyntiponnistusta. Tämän asetuksen liitteessä II olevan taulukon ryhmässä 3 vahvistettuja tasoja sovelletaan. 28 artikla Laivaston mukauttamisen sosioekonominen korvaaminen Kalatalousrahasto voi osallistua kalastusalalla tapahtuneesta kehityksestä kärsineiden kalastajien hyväksi toteutettavien ja jäsenvaltioiden ehdottamien seuraavien sosioekonomisten toimenpiteiden rahoittamiseen: toiminnan monipuolistaminen, jolla pyritään luomaan rinnakkaisia työpaikkoja kalatalousalalla työskenteleville työntekijöille; uudelleenkoulutusohjelmat muihin kuin merikalastusammatteihin; varhainen poistuminen kalatalousalalta, varhaiseläkkeelle siirtyminen mukaan luettuna. Kalatalousrahasto voi myös osallistua sellaisten nuorten kalastajien koulutustoimenpiteisiin ja -kannustimiin, jotka haluavat hankkia ensimmäisen oman kalastusaluksensa. II LUKU TOIMINTALINJA 2 - VESIVILJELY SEKÄ KALASTUS- JA VESIVILJELYTUOTTEIDEN JALOSTUS JA KAUPAN PITÄMINEN 29 artikla Vesiviljelyyn kohdistuvat investoinnit Kalatalousrahasto voi tukea vesiviljelyyn kohdistuvia investointeja 15 artiklassa säädettyihin kansallisiin strategiasuunnitelmiin sisällytettävien erityistavoitteiden mukaisesti. Nämä investoinnit voivat kattaa tuotantolaitosten rakentamisen, laajentamisen, laitehankinnat ja ajanmukaistamisen erityisesti siltä osin kuin on kyse hygieniaan, ihmisten ja eläinten terveyteen ja tuotteiden laatuun liittyvien olosuhteiden parantamisesta tai haitallisten ympäristövaikutusten vähentämisestä. Yrityksen omistajuuden siirtäminen ei oikeuta yhteisön tukeen. Kun investoinnit tehdään äskettäin käyttöön otettujen ympäristöä, ihmisten ja eläinten terveyttä, hygieniaa tai eläinten hyvinvointia koskevien yhteisön vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi, tukea voidaan myöntää ainoastaan mainittujen uusien vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi yhteisön lainsäädännössä annetussa määräajassa. Kalatalousrahastosta ei tueta investointeja, joilla pyritään lisäämään sellaisten tuotteiden tuotantoa, joille ei ole menekkiä tavanomaisilla markkinoilla tai joilla voisi olla kalavarojen säilyttämispolitiikan kannalta haitallisia vaikutuksia. Tukea ei myönnetä direktiivin 85/337/ETY[13] liitteessä II luetelluille hankkeille, joiden osalta ei ole toimitettu mainitun direktiivin liitteessä IV vahvistettuja tietoja. 30 artikla Tukikelpoiset toimenpiteet Kalatalousrahasto tukee investointeja, joilla autetaan saavuttamaan yksi tai useampi seuraavista tavoitteista: tuotannon suuntaaminen uusiin lajeihin ja lajeihin, joiden markkinanäkymät ovat hyvät; sellaisten kasvatusmenetelmien käyttöön ottaminen, joiden avulla voidaan vähentää huomattavasti ympäristövaikutuksia kalatalousalan tavanomaisiin menetelmiin verrattuna; sellaisen perinteisen vesiviljelytoiminnan tukeminen, joka on tärkeätä sekä taloudellisen ja sosiaalisen rakenteen että ympäristön säilyttämisen kannalta; tämän osaston III luvussa säädettyihin yleiseen etuun liittyvien toimenpiteiden sekä ammatillisen koulutuksen edistäminen; ympäristönsuojelua ja luonnon säilymistä edistävien vesiviljelyn tuotantomenetelmien käytön korvaaminen; kansanterveyttä ja eläinten terveyttä koskevien toimenpiteiden täytäntöönpano. Investointitukea myönnetään ainoastaan mikroyrityksille ja pienille yrityksille. 31 artikla Tuki vesiensuojelutoimenpiteille Kalatalousrahastosta voidaan myöntää tukea ympäristön suojelua ja parantamista sekä luonnon säilymistä edistävien vesiviljelyn tuotantomenetelmien käytön korvaamiseen yhteisön kalatalouteen ja ympäristöön liittyvien tavoitteiden saavuttamiseksi. Tuen tarkoituksena on edistää: vesiviljelymuotoja, joihin sisältyy ympäristön, luonnonvarojen ja geneettisen monimuotoisuuden suojelu ja parantaminen sekä vesiviljelyalueiden maisemasta ja perinteisistä piirteistä huolehtiminen; Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 761/2001[14] perustettuun yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS-järjestelmä) osallistumista; asetuksessa (ETY) N:o 2092/91[15] tarkoitettua luonnonmukaista vesiviljelyä. Saadakseen tukea tämän artiklan nojalla hanke-ehdotusten tekijöiden on sitouduttava tavanomaiset hyvät vesiviljelytavat ylittävien vesiensuojeluvaatimusten noudattamiseen vähintään viiden vuoden ajaksi. Tällaisten sitoumusten edut on osoitettava jäsenvaltion nimeämän elimen suorittamalla vaikutusten ennakkoarvioinnilla. Jäsenvaltion on määriteltävä vesiensuojelusitoumuksen korvauksena myönnettävän julkisen tuen enimmäismäärä vuosittain toimenpideohjelmassaan seuraavia perusteita käyttäen: aiheutunut tulonmenetys; vesiensuojelullisten menetelmien soveltamisesta mahdollisesti aiheutuneet lisäkustannukset; taloudellisen tuen tarve hankkeen toteuttamiseksi. 32 artikla Kansanterveyttä ja eläinten terveyttä koskevat toimenpiteet Kalatalousrahastosta voidaan tukea: simpukanviljelijöitä korvaamalla viljeltyjen simpukoiden korjuun väliaikainen keskeyttäminen. Korvausta voidaan myöntää enintään kuuden kuukauden ajalta koko kaudella 2007-2013. Korvausta voidaan myöntää silloin, kun nilviäisten korjuu on toksiineja tuottavan planktonin lisääntymisestä tai biotoksiineja sisältävän planktonin esiintymisestä aiheutuvan saastumisen vuoksi keskeytettävä kansanterveydellisistä syistä: pitempään kuin neljän kuukauden ajan yhtäjaksoisesti, kun korjuun keskeyttämisen aiheuttama tappio on enemmän kuin 35 prosenttia kyseisen yrityksen vuosittaisesta liikevaihdosta laskettuna yrityksen kolmen edeltävän vuoden keskimääräisen liikevaihdon perusteella; patologisten riskien torjuntaa vesiviljelyssä silloin, kun komissio on hyväksynyt päätöksen 90/424/ETY[16] nojalla teurastussuunnitelman. 33 artikla Jalostamiseen ja kaupan pitämiseen liittyvät investoinnit Kalatalousrahastosta voidaan tukea kansallisiin strategiasuunnitelmiin sisältyvien erityisstrategioiden osana kalastus- ja vesiviljelytuotteiden suoraan ihmisravinnoksi jalostamista sekä kaupan pitämistä koskevia investointeja. Tukea myönnetään ainoastaan mikroyrityksille ja pienille yrityksille. Nämä investoinnit voivat kattaa yritysten rakentamisen, laajentamisen, laitehankinnat ja ajanmukaistamisen erityisesti siltä osin kuin on kyse hygieniaan, ihmisten ja eläinten terveyteen ja tuotteiden laatuun liittyvien olosuhteiden parantamisesta tai haitallisten ympäristövaikutusten vähentämisestä. Yrityksen omistajuuden siirtäminen ei oikeuta yhteisön tukeen. Kun investoinnit tehdään äskettäin käyttöön otettujen ympäristöä, ihmisten ja eläinten terveyttä, hygieniaa tai eläinten hyvinvointia koskevien yhteisön vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi, tukea voidaan myöntää ainoastaan mainittujen uusien vaatimusten noudattamisen varmistamiseksi yhteisön lainsäädännössä asetetussa määräajassa. 34 artikla Tukikelpoiset toimenpiteet Kalatalousrahastosta tuetaan yritysten rakentamiseen, laajentamiseen, varustamiseen ja ajanmukaistamiseen kohdistuvia investointeja jalostuksen ja kaupan pitämisen alalla. Edellä olevassa 1 kohdassa tarkoitettujen investointien on vaikutettava kalatalousalan työllisyyden säilymiseen tai lisääntymiseen sekä yhden tai useamman seuraavan tavoitteen saavuttamiseen: työolojen ja ammatillisen koulutuksen parantaminen; kansanterveyden ja hygieniaolojen tai tuotteiden laadun parantaminen ja seuranta; haitallisten ympäristövaikutusten vähentäminen; vähän käytettyjen lajien, sivutuotteiden ja jätteiden käytön tehostaminen; uusien teknologioiden soveltaminen tai sähköisen kaupankäynnin kehittäminen; pääasiassa paikallisen laivaston purkamista saaliista peräisin olevien tuotteiden kaupan pitäminen. Yhteisön tukea ei myönnetä vähittäiskauppaa koskeviin investointeihin. III LUKU TOIMINTALINJA 3 - YHTEISEN EDUN MUKAISET TOIMENPITEET 35 artikla Tuen periaatteet Kalatalousrahastosta voidaan tukea kestoltaan rajallisia kollektiivisia toimia, joita ei tavallisesti tueta yksityisesti ja jotka toimijat itse tai tuottajien puolesta toimivat organisaatiot tai muut hallintoviranomaisen tunnustamat organisaatiot panevat täytäntöön ja jotka auttavat saavuttamaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. 36 artikla Kollektiiviset toimet Kalatalousrahastosta tuetaan kollektiivisia toimia, joilla pyritään: edistämään kestävää kehitystä kalavarojen hoidon ja säilyttämisen parantamiseksi tai kalastus- ja vesiviljelytuotteiden markkinoiden avoimuuden lisäämistä; tai hankkimaan kollektiivisia investointeja viljelylaitosten kehittämiseen, jätteiden käsittelyyn tai tuotannossa, jalostuksessa taikka kaupan pitämisessä tarvittavien laitteiden hankintaan; tai edistämään kalatalousalan tutkijoiden ja toimijoiden välistä kumppanuutta; tai edistämään tämän asetuksen 27 a artiklan 4 kohdassa säädettyjen tavoitteiden saavuttamista. 37 artikla Vesieläimistön suojelemiseksi ja kehittämiseksi tarkoitetut toimenpiteet Kalatalousrahastosta voidaan tukea yhteisen edun mukaisia toimia, joilla pyritään suojelemaan ja kehittämään vesieläimistöä, ei kuitenkaan suoria istutuksia. Toimien on edistettävä vesiympäristön parantamista. Toimien on liityttävä vesieläimistön suojeluun ja kehittämiseen tarkoitettujen kiinteiden tai liikuteltavien järjestelmien asentamiseen tai sisävesiväylien ennallistamiseen, vaeltavien lajien kutualueet ja vaellusreitit mukaan luettuina. Toimien on oltava julkisten tai puolijulkisten elinten, tunnustettujen ammattijärjestöjen tai muiden hallintoviranomaisen sitä varten nimeämien elinten täytäntöön panemia. 38 artikla Kalasatamat Kalatalousrahastosta voidaan myöntää tukea kalasatamiin tehtäviin investointeihin, jotka hyödyttävät kaikkia satamaa käyttäviä kalastajia ja auttavat parantamaan kalastajille tarjottavia palveluita. Investointien on liityttävä: kalataloustuotteiden purkamis-, käsittely- ja varastointiolosuhteiden parantamiseen satamissa; polttoaineen, jään, veden ja sähkön saantiin; kalastusalusten huollossa ja korjaamisessa tarvittaviin laitteisiin; satamalaitureiden parantamiseen turvallisuuden parantamiseksi tuotteita purettaessa tai lastattaessa; kalastustoimien atk-pohjaiseen hallinnointiin. 39 artikla Uusien markkinoiden edistäminen ja kehittäminen Kalatalousrahastosta voidaan tukea kollektiivisia toimia, joilla pyritään toteuttamaan kalastus- ja vesiviljelytuotteiden laadun parantamiseen ja arvon lisäämiseen sekä uusien markkinoiden löytämiseen ja kehittämiseen tähtäävää politiikkaa. Toimet eivät saa kohdistua tavaramerkkeihin eikä niissä saa viitata tiettyihin maihin tai alueisiin, paitsi jos on kyse neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2081/92[17] tunnustetuista tuotteista. Investointien on liityttävä: kansallisten tai kansalliset rajat ylittävien menekinedistämiskampanjoiden toteuttamiseen; liian runsaslukuisten, liian vähän hyödynnettyjen tai pois heitettävien taikka vailla kaupallista kiinnostusta olevien lajien käyttöön; kalastus- ja vesiviljelytuotteiden laatupolitiikan toteuttamiseen; sellaisten tuotteiden menekin edistämiseen, jotka on tuotettu vain vähän ympäristöön vaikuttavilla menetelmillä; asetuksella (ETY) N:o 2081/92 tunnustettujen tuotteiden menekin edistämiseen; laadun varmentamiseen; pakkausmerkintöihin, ympäristöystävällisiä kalastusmenetelmiä käyttäen saatujen tuotteiden pakkausmerkinnät mukaan luettuina; tuotteiden menekinedistämiskampanjoihin tai kalatalousalaa koskevien mielikuvien parantamiseen tähtääviin kampanjoihin; markkinaselvitysten toteuttamiseen. 40 artikla Pilottihankkeet Kalatalousrahastosta voidaan tukea pilottihankkeita, joiden tavoitteena on uuden teknisen tiedon hankkiminen ja levittäminen ja jotka ovat jonkin talouden toimijan, tunnustetun ammattijärjestön tai hallintoviranomaisen sitä varten nimeämän jonkin muun elimen yhteistyössä jonkin tieteellisen tai teknisen elimen kanssa täytäntöön panemia. Edellisessä kohdassa tarkoitetuissa pilottihankkeissa on: testattava tuotantoalan olosuhteita läheisesti vastaavissa olosuhteissa jonkin teknisen innovaation teknistä tai taloudellista elinkelpoisuutta tavoitteena hankkia ja levittää testattua tekniikkaa koskevaa teknistä ja taloudellista tietoa; voitava toteuttaa testejä, jotka koskevat hoitosuunnitelmia ja pyyntiponnistuksen jakosuunnitelmia, tarvittaessa myös kalastuskieltoalueiden vahvistamista biologisten ja taloudellisten seurausten arvioimiseksi, sekä koeistutuksia. Pilottihankkeeseen on aina liityttävä asianmukainen tieteellinen seuranta, jotta se voisi tuottaa luotettavia tuloksia. Edellä olevan 1 kohdan nojalla rahoitettavista hankkeista on laadittava tekniset raportit, joiden on oltava julkisesti saatavilla. 41 artikla Kalastusalusten muuttaminen tai muuhun tarkoitukseen siirtäminen Kalatalousrahastosta voidaan tukea kalastusalusten muuttamista niin, että niitä käytetään jäsenvaltion lipun alla ainoastaan julkisten tai puolijulkisten elinten kalastusalan koulutus- tai tutkimustarkoituksiin. Kalatalousrahastosta voidaan rahoittaa toimia kalastusaluksen siirtämiseksi pysyvästi ammattikalastuksen ulkopuolisiin voittoa tavoittelemattomiin tarkoituksiin. IV LUKU TOIMINTALINJA 4 - KALASTUSTA HARJOITTAVIEN RANNIKKOALUEIDEN KESTÄVÄ KEHITYS 42 artikla Tuen soveltamisala Kalatalousrahastosta myönnetään muita yhteisön välineitä täydentävää tukea kestävän kehityksen edistämiseen ja elämänlaadun parantamiseen kalastusta harjoittavilla rannikkoalueilla, jotka ovat tukikelpoisia osana yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden toteuttamiseen tähtäävää kokonaisstrategiaa, ottaen erityisesti huomioon strategian soveltamisen sosioekonomiset seuraukset. Kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävään kehitykseen tähtäävillä toimenpiteillä on pyrittävä: ylläpitämään näiden alueiden taloudellista ja sosiaalista hyvinvointia ja edistämään kalastus- ja vesiviljelytuotteiden arvostusta; ylläpitämään ja kehittämään työllisyyttä kalastusta harjoittavilla rannikkoalueilla tukemalla kalatalousalan muutosten vuoksi sosioekonomisiin vaikeuksiin joutuneiden alueiden elinkeinoelämän monipuolistamista tai taloudellista ja sosiaalista rakennemuutosta; parantamaan rannikkoalueiden ympäristön tilaa; tukemaan ja edistämään yhteistyötä yhden tai useamman valtion alueella sijaitsevien kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden välillä. Jäsenvaltioiden on sisällytettävä toimenpideohjelmaansa luettelo alueista, jotka ovat kelpoisia saamaan tukea kalatalousrahastosta rannikkoalueiden kestävään kehitykseen. Kalastusta harjoittavat rannikkoalueet ovat yleensä pienempiä kuin NUTS III -tason alueet, ja niihin kuuluu meren tai järven rantaa taikka jokisuistoa, jotka liittyvät kalastukseen. Alueen on oltava kohtuullisen yhtenäinen niin maantieteelliseltä ja vesistölliseltä kuin taloudelliselta ja sosiaaliseltakin kannalta. Alueen on oltava harvaan asuttu, kalatalousalan työpaikkojen osuuden on oltava huomattava, kalastuselinkeinon on oltava taantumassa eikä yli 100 000 asukkaan kuntia hyväksytä. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi alueet, jotka ovat tukikelpoisia 3 kohdan nojalla. 43 artikla Tukikelpoiset toimenpiteet Tukea kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävään kehitykseen voidaan myöntää: taloudellisen toiminnan rakenteen muuttamiseen ja uudelleen suuntaamiseen erityisesti edistämällä ekomatkailua edellyttäen, ettei näillä toimilla lisätä pyyntiponnistusta; toiminnan monipuolistamiseen edistämällä rinnakkaistyötä luomalla kalatalousalalla työskenteleville ihmisille kalatalousalan ulkopuolisia korvaavia tai lisätyöpaikkoja; meren antimien paikalliseen kaupalliseen hyödyntämiseen; pienimuotoiseen kalastukseen liittyvien kohteiden tukemiseen ja matkailun edistämiseen; meri-, järvi- ja rannikkoympäristön suojelemiseen niiden viehätyksen säilyttämiseksi, rannikkokylien elvyttämiseen ja kehittämiseen sekä luonnon ja arkkitehtonisen perinnön suojelemiseen ja arvostuksen lisäämiseen; luonnonmullistusten tai teollisuusonnettomuuksien tuhoaman kalastusalan tuotantokyvyn palauttamiseen; alueiden ja valtioiden välisen yhteistyön tukemiseen kalastusta harjoittavilla rannikkoalueilla lähinnä verkottumalla ja levittämällä tietoa parhaista toimintatavoista; organisointi- ja esiintymistaitojen hankkimiseen paikallisen kehitysstrategian valmistelemiseksi ja täytäntöön panemiseksi. Toissijaisesti kalatalousrahastosta voidaan rahoittaa, toimenpiteitä ammatillisten taitojen edistämiseksi ja parantamiseksi, työntekijöiden sopeutumiskyvyn lisäämiseksi ja erityisesti naisten työnsaannin parantamiseksi edellyttäen, että nämä toimenpiteet ovat olennainen osa rannikkoalueiden kestävän kehityksen strategiaa ja että niillä on suora yhteys 1 kohdassa kuvattuihin toimenpiteisiin. Rahoitus voi olla enintään 15 prosenttia kyseessä olevasta toimintalinjasta. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua tukea ei saa myöntää kalastusalusten uusimiseen tai nykyaikaistamiseen. Tämän artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa sekä 2 kohdassa säädetyn tuen saajien on oltava joko kalatalousalalla työskenteleviä tai sellaisia, joiden työpaikka on kalatalousalasta riippuvainen. Jos tämän artiklan soveltamisalaan kuuluva toimenpide on tukikelpoinen myös yhteisön jonkin muun tukivälineen kautta, jäsenvaltion on ilmoitettava selvästi ohjelmassaan, tuetaanko sitä kalatalousrahastosta vai jostakin muusta yhteisön tukivälineestä. 44 artikla Kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävään kehitykseen osallistuminen Kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävää kehitystä tukevia toimia tietyllä alueella toteuttaa paikallisista julkisista tai yksityisistä kumppaneista tarkoitusta varten perustettu ryhmä, jäljempänä 'rannikkotoimintaryhmä'. Rannikkotoimintaryhmät on perustettava kyseessä olevien jäsenvaltioiden lakien mukaisesti, ja niiden jäsenet on valittava avoimella menettelyllä julkisen ehdotuspyynnön jälkeen. Rannikkotoimintaryhmien aloitteesta toteutettavissa toimissa yksityissektorin on vastattava vähintään kahdesta kolmasosasta hankkeista. Rannikkotoimintaryhmät voivat olla tukikelpoisia edellyttäen, että ne toteuttavat yhdennettyjä paikallisia kehittämistoimia, jotka perustuvat alhaalta ylöspäin suuntautuvalle lähestymistavalle ja joita sovelletaan jollakin tietyllä alueella tai johonkin tiettyyn henkilöluokkaan taikka hanketyyppiin. Jäsenvaltion on huolehdittava, että rannikkotoimintaryhmillä on riittävä hallinnollinen ja taloudellinen kyky hallinnoida tukimuotoja ja toteuttaa suunnitellut toimet menestyksekkäästi. Rannikkotoimintaryhmän kohdealueen on oltava yhtenäinen, ja sillä on oltava henkilöresursseina sekä taloudellisina ja rahavaroina mitattuna riittävä kriittinen massa elinkelpoisen kehittämisstrategian tukemiseksi. Institutionaalisen rakenteen erityispiirteistä riippuen tietyn jäsenvaltion tai alueen rannikkotoimintaryhmien on muodostettava yhteinen yhdistys, jolla on sen moitteettoman toiminnan turvaava perussääntö. V LUKU TOIMINTALINJA 5 - TEKNINEN APU 45 artikla Tekninen apu Kalatalousrahasto voi komission aloitteesta ja/tai puolesta ja enintään 0,80 prosentin osuudella vuotuisista kokonaismäärärahoistaan rahoittaa tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavia valmistelua, seurantaa, hallintoa, teknistä tukea, arviointia, tarkastuksia ja valvontaa koskevia toimenpiteitä. Toimet on toteutettava asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 53 artiklan 2 kohdan ja sen kaikkien muiden säännösten sekä sen tämänkaltaiseen talousarvion toteuttamiseen sovellettavien täytäntöönpanosääntöjen mukaisesti. Näihin toimiin sisältyvät: tutkimukset, jotka liittyvät yhteisön strategisten suuntaviivojen ja komission vuosikertomuksen laatimiseen; arvioinnit, asiantuntijaraportit, tilastot ja selvitykset, myös yleisluonteiset kalatalousrahaston toimintaa koskevat; kumppaneille, kalatalousrahaston tuen saajille ja suurelle yleisölle kohdistetut toimenpiteet, tiedotustoimenpiteet mukaan luettuina; toimenpiteet tiedonvälityksen ja verkottumisen kehittämiseksi, tietoisuuden lisäämiseksi sekä yhteistyön ja kokemustenvaihdon edistämiseksi koko yhteisön alueella; hallinnossa, seurannassa, valvonnassa ja arvioinnissa käytettävien atk-järjestelmien käyttöönotto, käyttö ja keskinäiset yhteydet; arviointimenetelmien parantaminen ja tietojenvaihto alan käytänteistä; kalastusta harjoittavien rannikkoalueiden kestävään kehittämiseen osallistuvien toimijoiden ylikansallisten ja yhteisön laajuisten verkkojen perustaminen kokemusten ja parhaiden menettelytapojen vaihtamiseksi alueiden ja valtioiden rajat ylittävän yhteistyön kannustamiseksi ja toteuttamiseksi sekä tietojen välittämiseksi. Kalatalousrahastosta voidaan jäsenvaltioiden aloitteesta rahoittaa kuhunkin toimenpideohjelmaan kuuluvia toimia, jotka liittyvät toimenpideohjelmille myönnettävän tuen valmisteluun, hallinnointiin, seurantaan, arviointiin, julkistamiseen, valvontaan ja tarkastamiseen. Tuen enimmäismäärä on viisi prosenttia kunkin toimenpideohjelman kokonaismäärästä. Kalatalousrahasto voi myös jäsenvaltion aloitteesta rahoittaa sellaisen jäsenvaltion hallinnollisen kapasiteetin parantamiseen liittyviä toimenpideohjelmiin kuuluvia toimia, jonka kaikki alueet ovat tukikelpoisia lähentymistavoitteen perusteella. V OSASTO TUEN TEHOKKUUS JA JULKISUUS I LUKU TOIMENPIDEOHJELMIEN ARVIOINTI 46 artikla Yleiset säännökset Toimenpideohjelmille tehdään ennakko-, väli- ja jälkiarviointi 47, 48 ja 49 artiklan säännösten mukaisesti. Arviointien tavoitteena on parantaa kalatalousrahaston tuen laatua ja tehokkuutta sekä toimenpideohjelmien täytäntöönpanoa. Niissä on myös arvioitava ohjelmien vaikutukset suhteessa yhteisön strategisiin suuntaviivoihin, kansallisiin strategiasuunnitelmiin ja jäsenvaltioiden kohtaamiin erityisongelmiin samalla kun otetaan huomioon kalatalousalan kestävän kehityksen tarpeet ja ympäristövaikutukset. Kalatalousrahaston tuen tehokkuus on arvioitava seuraavia perusteita käyttäen: kalatalousrahaston kokonaisvaikutus tämän asetuksen 4 artiklassa säädettyjen tavoitteiden osalta; ohjelmiin sisältyvien toimintalinjojen vaikutus. Edellä 1 kohdassa säädetyt arviointitoimet on toteutettava tapauksesta riippuen jäsenvaltioiden tai komission vastuulla ja suhteellisuusperiaatetta noudattaen sekä komission ja jäsenvaltion väliseen kumppanuuteen perustuen. Jäsenvaltioiden on huolehdittava arviointien toteuttamiseen tarvittavista taloudellisista ja henkilöresursseista, järjestettävä tarvittavien tietojen tuottaminen ja kerääminen sekä käytettävä seurantajärjestelmään sisältyviä eri tyyppisiä tietoja. Komissio päättää sovellettavista arviointimenetelmistä ja standardeista 100 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Arviointi on annettava riippumattomien arvioijien tehtäväksi. Tulokset on julkistettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1049/2001[18] säännösten mukaisesti, ellei arvioinnista vastaava viranomainen sitä nimenomaisesti vastusta. Arvioinnit on rahoitettava toimenpideohjelmien teknisen avun määrärahoista, jos ne tehdään jäsenvaltion vastuulla, ja komission teknisen avun määrärahoista, jos komissio vastaa niistä. 47 artikla Ennakkoarviointi Ennakkoarvioinnin tavoitteena on yhteisön strategisten suuntaviivojen, kansallisten strategiasuunnitelmien ja toimenpideohjelmien välinen yhdenmukaisuus sekä optimoida talousarviomäärärahojen jakoa toimenpideohjelmiin ja parantaa ohjelmatyön laatua. Jäsenvaltioiden on toteutettava ennakkoarviointi toimenpideohjelmien tasolla suhteellisuusperiaatetta noudattaen sekä 46 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määriteltävien arviointimenetelmien ja standardien mukaisesti. 48 artikla Väliarviointi Väliarvioinnin tavoitteena on tutkia koko toimenpideohjelman tai sen osan tehokkuutta sen mukauttamiseksi niin, että tuen laatua ja täytäntöönpanoa voitaisiin parantaa. Toimenpideohjelman väliarvioinnit on tehtävä suhteellisuusperiaatetta noudattaen ja sellaisella aikataululla, joka mahdollistaa havaintojen huomioon ottamisen, jos ohjelmaa jatketaan. Väliarvioinnit on järjestettävä jäsenvaltioiden vastuulla hallintoviranomaisten aloitteesta ja komissiota kuullen 46 artiklan 5 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen määriteltävien arviointimenetelmien ja standardien mukaisesti. Ne on toimitettava toimenpideohjelman seurantakomitealle ja komissiolle. Komissio toteuttaa yhteisön strategisten suuntaviivojen täytäntöönpanoa koskevan väliarvioinnin sellaisella aikataululla, joka mahdollistaa tulosten käytön kaikessa ohjelmatyön jatkamista koskevassa päätöksenteossa. 49 artikla Jälkiarviointi Jälkiarvioinnissa tutkitaan varojen käyttöastetta, toimenpideohjelman vaikuttavuutta ja tehokkuutta ja sen vaikutuksia suhteessa 4 artiklassa asetettuihin yleisiin tavoitteisiin ja yhteisön strategisiin suuntaviivoihin. Siinä on eriteltävä ne tekijät, jotka johtivat toimintaohjelman täytäntöönpanon onnistumiseen tai epäonnistumiseen, ottaen huomioon myös kestävän kehityksen ja parhaiden menettelytapojen näkökulmat. Jälkiarviointi toteutetaan komission aloitteesta ja vastuulla kuullen jäsenvaltiota ja hallintoviranomaisia, joiden on kerättävä arvioinnin toteuttamiseksi tarvittavat tiedot. Jälkiarviointi on saatettava loppuun viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2015. II LUKU Tiedotus ja julkistaminen 50 artikla Tiedotus ja julkistaminen Jäsenvaltioiden on toimitettava yhteisrahoitettavia ohjelmia ja toimia koskevat tiedot ja julkistettava ne. Tiedot on tarkoitettu Euroopan kansalaisille. Niiden tavoitteena on korostaa yhteisön roolia ja varmistaa kalatalousrahastosta myönnettävän tuen avoimuus. Hallintoviranomainen vastaa: toimenpideohjelman saattamisesta tiedoksi mahdollisille tuensaajille, ammattijärjestöille, talouselämän edustajille ja työmarkkinaosapuolille, tasa-arvotyötä tekeville järjestöille sekä ympäristöalalla ja kalatalousalalla toimiville valtiosta riippumattomille järjestöille. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava mainituille tahoille tuen tarjoamista mahdollisuuksista sekä rahoituksen saamista koskevista säännöistä ja menettelyistä; yhteisön osarahoituksen suuruuden ilmoittamisesta tuensaajille; Euroopan kansalaisille kohdistetusta tiedottamisesta, joka koskee yhteisön osuutta toimenpideohjelmien toteuttamisessa sekä ohjelmien tuloksia, ja myös huolehtii, että tuensaajat tiedottavat yhteisön osuudesta kansalaisille. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle vuosittain tämän artiklan soveltamiseksi toteutetut aloitteet. V OSASTO KALATALOUSRAHASTON RAHOITUSOSUUS I LUKU KALATALOUSRAHASTON RAHOITUSOSUUS 51 artikla Julkisen tuen intensiteetti Julkisen tuen intensiteetin enimmäismäärä vahvistetaan tämän asetuksen liitteessä II. 52 artikla Kalatalousrahaston rahoitusosuus Päätöksessä, jolla toimenpideohjelma hyväksytään, vahvistetaan kullekin toimintalinjalle kalatalousrahastosta myönnettävän osuuden enimmäismäärä. Kalatalousrahaston osuus lasketaan suhteessa kaikkiin julkisiin menoihin. Kalatalousrahaston osuus vahvistetaan toimintalinjakohtaisesti. Siihen sovelletaan seuraavia enimmäismääriä: 75 prosenttia kalatalousrahaston osarahoittamista julkisista menoista lähentymistavoitealueilla; 50 prosenttia toimenpideohjelmien julkisista menoista muilla kuin lähentymistavoitealueilla; 85 prosenttia julkisista menoista toimenpideohjelmien syrjäisimpiä alueita ja Kreikan syrjäisiä saaristoalueita koskevilta osilta. Poiketen 3 kohdassa vahvistetuista enimmäismääristä kalatalousrahaston tuki on: 85 prosenttia 23 artiklan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen toimien julkisista menoista lähentymistavoitealueilla; 65 prosenttia 23 artiklan a alakohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitettujen toimien julkisista menoista muilla kuin lähentymistavoitealueilla. Kalatalousrahaston tuki on vähintään 20 prosenttia julkisista menoista toimintalinjaa kohti. Komission aloitteesta tai puolesta toteutettavia teknisen avun toimenpiteitä voidaan rahoittaa 100 prosentin määrään asti. Johonkin toimeen kalatalousrahastosta ja muista yhteisön tukimäärärahoista myönnettävän tuen kokonaismäärä ei saa olla enempää kuin 90 prosenttia toimeen kohdistuvista julkisista menoista. 53 artikla Päällekkäisyyksien estäminen Toimintalinja tai toimi voi saada tukikelpoisuusaikanaan rahoitusta ainoastaan yhdestä yhteisön rahastosta kerrallaan. Toimi voi saada rahoitusta ainoastaan yhdestä toimenpideohjelmasta kerrallaan. 54 artikla Menojen tukikelpoisuus Menot ovat kalatalousrahaston tukeen kelpoisia, jos ne ovat aiheutuneet tuensaajalle toimen toteuttamisesta 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2015 välisenä aikana. Yhteisrahoitetut toimet eivät ole saaneet päättyä ennen tukikelpoisuuden alkamispäivää. Menot ovat kalatalousrahaston tukeen kelpoisia ainoastaan, jos ne ovat aiheutuneet kyseessä olevan toimenpideohjelman hallintoviranomaisen päättämistä tai vastuulla olevista toimista seurantakomitean ennalta vahvistamien perusteiden mukaisesti. Uusi meno, joka on aiheutunut toimenpideohjelman tarkastelun aikana, on tukikelpoinen siitä päivästä, jona komissio on saanut toimenpideohjelman muuttamista koskevan pyynnön. Menojen tukikelpoisuussäännöt säädetään kansallisella tasolla lukuun ottamatta tässä asetuksessa säädettyjä poikkeuksia. Seuraavat menot eivät ole tukikelpoisia: alv; lainan korot; maan hankinta siltä osin kuin se ylittää 10 prosenttia kyseisen toimen tukikelpoisista kokonaismenoista; majoituskulut. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan säännökset eivät rajoita 45 artiklan säännösten soveltamista. 55 artikla Toimien pysyvyys Jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen on varmistettava, että toimi saa kalatalousrahaston tukea ainoastaan, jos kyseiseen toimeen ei kohdistu seitsemän vuoden kuluessa siitä, kun toimivaltainen kansallinen viranomainen tai hallintoviranomainen teki tuen myöntämistä koskevan päätöksen, sellaisia huomattavia muutoksia, jotka: vaikuttaisivat sen luonteeseen tai täytäntöönpanoedellytyksiin tai hyödyttäisivät aiheettomasti jotakin yritystä tai julkista elintä; johtuisivat perusrakenteen jonkin osan omistussuhteissa tapahtuneista muutoksista tai tuotantotoiminnan lopettamisesta tai sijainnin muuttumisesta. Hallintoviranomaisen on ilmoitettava komissiolle kaikista 1 kohdassa säädetyistä muutoksista. Aiheettomasti maksetut määrät on perittävä takaisin VIII osaston II luvun mukaisesti. Jäsenvaltion on huolehdittava, ettei yrityksille, joilta tukea on peritty takaisin 3 kohdan mukaisesti, myönnetä tukea kalatalousrahastosta. VI OSASTO HALLINNOINTI, SEURANTA JA VALVONTA I LUKU Hallinto- ja valvontajärjestelmä 56 artikla Hallinto- ja valvontajärjestelmän yleiset periaatteet Jäsenvaltioiden vahvistamissa toimenpideohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmissä on oltava säännökset: joissa määritellään selkeästi hallinnosta ja valvonnasta vastaavien elinten tehtävät ja tehtävien jako kunkin elimen sisällä; joissa erotetaan selkeästi tehtävät hallinnosta, menojen todentamisesta ja valvonnasta vastaavien elinten välillä ja kunkin elimen sisällä; tarkoituksenmukaisista resursseista kullekin elimelle sille osoitettujen tehtävien suorittamiseksi; sisäisen tarkastuksen tehokkaista yksityiskohtaisista säännöistä; luotettavista kirjanpitoa, seurantaa ja tilinpäätösraportointia koskevista järjestelmistä, joiden on oltava atk-muodossa; tehokkaasta raportointi- ja seurantajärjestelmästä, jos tehtävien suorittaminen on delegoitu; suoritettavia tehtäviä koskevien menettelyohjeiden olemassaolosta; tehokkaista yksityiskohtaisista säännöistä järjestelmän moitteettoman toiminnan tarkastamiseksi; järjestelmistä ja menettelyistä asianmukaisen kirjausketjun turvaamiseksi. Edellä b, c, d, f, g ja h alakohdassa säädettyjen toimenpiteiden on oltava oikeassa suhteessa kyseisen toimenpideohjelman julkisiin menoihin. 57 artikla Viranomaisten nimeäminen Jäsenvaltion on nimettävä kullekin toimenpideohjelmalle seuraavat: a) hallintoviranomainen: jäsenvaltion toimenpideohjelman hallinnoimista varten nimeämä viranomainen taikka julkinen tai yksityinen kansallinen, alueellinen tai paikallinen elin taikka jäsenvaltio itse silloin, kun se suorittaa kyseisen tehtävän; b) todentamisviranomainen: jäsenvaltion nimeämä elin tai paikallinen, alueellinen taikka kansallinen viranomainen, jonka tehtävänä on todentaa menoilmoitukset ja maksuhakemukset ennen kuin ne lähetetään komissiolle; c) tarkastusviranomainen: jäsenvaltion nimeämä elin, jonka toiminta on hallintoviranomaisesta ja todentamisviranomaisesta riippumatonta ja jonka tehtävänä on tarkastaa hallinto- ja valvontajärjestelmien moitteeton toiminta. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten lisäksi jäsenvaltion on myös nimettävä toimivaltainen elin, joka ottaa vastaan komission suorittamat maksut, sekä elin tai elimet, jotka vastaavat maksujen suorittamisesta tuensaajille. Jäsenvaltion on säädettävä säännöt, jotka kattavat sen suhteet mainittuihin viranomaisiin tai elimiin ja niiden suhteet komissioon. Jäsenvaltioiden on annettava mainittujen viranomaisten keskinäisiä suhteita koskevat säännökset, ja näiden on hoidettava tehtävänsä kyseisen jäsenvaltion institutionaalisten, oikeudellisten ja rahoitusta koskevien järjestelmien mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen soveltamista. Jollei 56 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännöksistä muuta johdu, sama elin voi huolehtia useista tai kaikista hallinto-, maksu-, todentamis- ja tarkastustehtävistä. 58 artikla Hallintoviranomaisen tehtävät Hallintoviranomainen on vastuussa toimenpideohjelman tehokkaasta ja moitteettomasta hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta ja erityisesti: sen varmistamisesta, että rahoitettavat toimet valitaan toimenpideohjelmiin sovellettavien perusteiden mukaisesti ja että ne noudattavat koko täytäntöönpanoajan niitä koskevia yhteisön ja kansallisia sääntöjä; yhteisrahoitettujen tuotteiden ja palveluiden toimituksen tarkastamisesta ja sen varmistamisesta, että toimiin liittyvät ilmoitetut menot ovat todella aiheutuneet ja ovat yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia; sen varmistamisesta, että käytössä on atk-järjestelmä toimenpideohjelman jokaista toimea koskevan yksityiskohtaisen kirjanpitoaineiston tallentamiseksi ja säilyttämiseksi ja että taloushallintoa, seurantaa, valvontaa ja arviointia varten tarpeelliset täytäntöönpanoa koskevat tiedot kerätään; sen varmistamisesta, että tuensaajilla ja muilla toimien täytäntöönpanoon osallistuvilla tahoilla on joko erillinen kirjanpito tai soveltuva kirjanpitokoodi kaikille toimeen liittyville taloustoimille; sen varmistamisesta, että 46 artiklassa tarkoitetut toimenpideohjelmien arvioinnit tehdään tässä asetuksessa säädetyissä määräajoissa ja että ne ovat komission ja jäsenvaltion välillä sovittujen laatuvaatimusten mukaisia; sellaisten menetelmien käyttöön ottamisesta, joilla varmistetaan, että kaikki menoja ja tarkastuksia koskevat asiakirjat, joita tarvitaan turvaamaan asianmukainen jäljitysketju, laaditaan 83 ja 93 artiklan vaatimusten mukaisesti; sen varmistamisesta, että todentamisviranomainen saa kaikki todentamista varten tarvitsemansa tiedot menoja koskevista menettelyistä ja tarkastuksista; seurantakomitean johtamisesta ja sellaisten asiakirjojen toimittamisesta sille, jotka vaaditaan toimenpideohjelman täytäntöönpanon laadun seurantaan ohjelman erityistavoitteet huomioon ottaen; täytäntöönpanoa koskevien vuosikertomusten ja loppukertomusten laatimisesta ja komissiolle toimittamisesta sen jälkeen, kun seurantakomitea on ne hyväksynyt; edellä 50 artiklassa säädettyjen tiedottamista ja julkisuutta koskevien vaatimusten noudattamisen varmistamisesta. Hallintoviranomaisen tehtävänä on sisäinen tarkastus. 59 artikla Todentamisviranomaisen tehtävät Toimenpideohjelman todentamisviranomainen on vastuussa erityisesti: atk-muodossa olevien todennettujen menoilmoitusten ja maksatuspyyntöjen laatimisesta ja komissiolle toimittamisesta; sen todentamisesta, että: menoilmoitus on todenmukainen, luotettavan kirjanpitojärjestelmän mukaan laadittu ja tarkistettavissa oleviin tositteisiin perustuva; ilmoitettu meno on sovellettavien yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukainen ja on aiheutunut niistä toimista, jotka on valittu rahoitettaviksi ohjelmaan sovellettavien perusteiden mukaisesti ja jotka ovat sovellettavien yhteisön ja kansallisten sääntöjen mukaisia; sen varmistamisesta, että se on saanut hallintoviranomaiselta todentamista varten menoilmoituksiin sisältyviin menoihin liittyvät toteutettuja menettelyitä ja suoritettuja tarkastuksia koskevat asianmukaiset tiedot; kaikkien tarkastusviranomaisen tekemien tai sen vastuulla tehtyjen tarkastusten tulosten huomioon ottamisesta todentamista varten; komissiolle toimitettuja menoja koskevan kirjanpitoaineiston säilyttämisestä atk-muodossa; havaittujen väärinkäytösten vuoksi aiheettomasti maksetuiksi todettujen yhteisön varojen takaisinperinnän varmistamisesta tarvittaessa korkoineen, kirjan pitämisestä takaisinperittävistä määristä ja niiden määrien maksamisesta takaisin komissiolle, jotka on peritty takaisin vähentämällä ne seuraavasta menoilmoituksesta silloin kun se on mahdollista. 60 artikla Tarkastusviranomaisen tehtävät Toimenpideohjelman tarkastusviranomainen on vastuussa erityisesti: sen varmistamisesta, että tarkastukset tehdään kansainvälisten tarkastussuositusten mukaisesti toimenpideohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmien tehokkaan toiminnan tarkastamiseksi; sen varmistamisesta, että toimia koskevat tarkastukset tehdään tarkoituksenmukaisista otoksista ilmoitettujen menojen tarkastamiseksi; siitä, että se esittää komissiolle kuuden kuukauden kuluessa toimenpideohjelman hyväksymisestä edellä a ja b alakohdassa tarkoitettuja tarkastuksia suorittavat elimet kattavan tarkastusstrategian, käytettävän menetelmän, toimiin kohdistuvia tarkastuksia koskevan otantamenettelyn sekä alustavan tarkastussuunnitelman sen varmistamiseksi, että tärkeimmät elimet tarkastetaan ja että tarkastukset jakautuvat tasaisesti koko ohjelmakaudelle; kun yhteisiä järjestelmiä sovelletaan useampaan kuin yhteen toimenpideohjelmaan, c alakohdassa voidaan esittää yksi yhdistetty tarkastusstrategia; viimeistään kunkin vuoden 30 päivänä kesäkuuta vuodesta 2008 vuoteen 2016: i) vuotuisesta tarkastuskertomuksesta, jossa esitellään tarkastusstrategian mukaisesti toteutettujen toimenpideohjelmaa edellisenä vuonna koskeneiden tarkastusten havainnot ja havaitut puutteellisuudet ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmissä. Vuosia 2014 ja 2015 koskevat tiedot voidaan sisällyttää tarkastuslausumaan liittyvään loppukertomukseen; ii) lausunnon antamisesta siitä, onko hallinto- ja valvontajärjestelmä toiminut tehokkaasti antaakseen kohtuullisen varmuuden komissiolle esitettyjen menoilmoitusten oikeellisuudesta kyseisenä vuonna sekä niiden taustalla olevien taloustoimien laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta; tietojen toimittamisesta sellaisista tarkastuksista ja lausunnoista, jotka voidaan koota yhteen kertomukseen silloin, kun useisiin toimenpideohjelmiin sovelletaan yhtä yhteistä järjestelmää; ohjelman päättyessä annettavasta ilmoituksesta, jossa arvioidaan loppuerän maksatuspyynnön pätevyys sekä lopullisen menoilmoituksen, jonka tukena on lopullinen tarkastuskertomus, kattamien taloustoimien laillisuus ja sääntöjenmukaisuus. Kun 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tarkastukset suorittaa joku muu elin kuin tarkastusviranomainen, viimeksi mainitun on huolehdittava, että näiden elinten toiminta on tarpeeksi riippumatonta ja että tehtävä suoritetaan hyväksyttyjä kansainvälisiä tarkastussuosituksia noudattaen. II LUKU Seuranta 61 artikla Seurantakomitea Jäsenvaltion on perustettava kutakin toimenpideohjelmaa varten seurantakomitea yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa ja kumppaneita kuultuaan. Seurantakomitea on perustettava kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun toimenpideohjelman hyväksymispäätös on tehty. Komitea laatii työjärjestyksensä noudattaen asianomaisen jäsenvaltion institutionaalisia, oikeudellisia ja taloudellisia puitteita ja vahvistaa sen yhteisymmärryksessä hallintoviranomaisen kanssa. 62 artikla Kokoonpano Seurantakomitean puheenjohtajana toimii jäsenvaltion tai hallintoviranomaisen edustaja. Komission edustaja voi osallistua omasta aloitteestaan seurantakomitean työhön neuvonantajan ominaisuudessa. Jäsenvaltio päättää komitean kokoonpanosta, ja siihen on kuuluttava 8 artiklassa tarkoitetut kumppanit sekä hallintoviranomainen. Hallintoviranomaisen on koordinoitava seurantakomiteaa. 63 artikla Tehtävät Seurantakomitean on huolehdittava toimenpideohjelmien täytäntöönpanon tehokkuudesta ja laadusta. Sitä varten: sen on tutkittava rahoitettavien toimien valintaperusteet ja hyväksyttävä ne neljän kuukauden kuluessa toimenpideohjelman hyväksymisestä. Valintaperusteita tarkistetaan ohjelmatyön tarpeita vastaavasti; sen on tarkasteltava säännöllisesti toimenpideohjelmien erityistavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistystä hallintoviranomaisen sille toimittamien asiakirjojen perusteella; sen on tarkasteltava täytäntöönpanon tuloksia, erityisesti kullekin toimintalinjalle asetettujen tavoitteiden saavuttamista ja 48 artiklassa tarkoitettuja väliarviointeja; sen on tutkittava 65 artiklassa tarkoitetut täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset ja loppukertomukset ja hyväksyttävä ne ennen niiden komissiolle lähettämistä; sille on annettava tiedoksi vuosittainen tarkastuskertomus ja kaikki komission sen tutkittuaan tekemät huomautukset; jäsenvaltion aloitteesta sille voidaan antaa tiedoksi 17 artiklassa tarkoitettu vuosikertomus; se voi ehdottaa hallintoviranomaiselle mitä tahansa toimenpideohjelman mukautusta tai tarkistusta, joka voisi mahdollistaa kalatalousrahaston tavoitteiden saavuttamisen tai parantaa sen hallintoa, rahoitushallinto mukaan luettuna; sen on tutkittava kaikki ehdotukset kalatalousrahaston tukea koskevan komission päätöksen sisällön muuttamiseksi ja hyväksyttävä ne. 64 artikla Seurantaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt Hallintoviranomainen ja seurantakomitea varmistavat toimenpideohjelman täytäntöönpanon laadun. Hallintoviranomainen ja seurantakomitea toteuttavat seurannan toimenpideohjelmassa määriteltyjen rahoitusta, täytäntöönpanoa, tuloksia ja vaikutuksia koskevien indikaattoreiden perusteella. Tilastot jaotellaan sukupuolen ja edunsaajina olevien yritysten koon mukaan, jos se on tukitoimen luonteen kannalta mahdollista. Komissio tutkii yhdessä jäsenvaltioiden kanssa toimenpideohjelman seurantaan ja arviointiin tarvittavat indikaattorit. 65 artikla Vuosikertomukset ja