Komission lausunto EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan nojalla Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista neuvoston yhteiseen kantaan ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta komission ehdotusta muuttava EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla /* KOM/2003/0503 lopull. - COD 2000/0115 */





KOMISSION LAUSUNTO EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan nojalla Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista neuvoston yhteiseen kantaan ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta KOMISSION EHDOTUSTA MUUTTAVA EY:n perustamissopimuksen 250 (2) artiklan nojalla 2000/0115 (COD) KOMISSION LAUSUNTO EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdan nojalla Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista neuvoston yhteiseen kantaan ehdotuksesta EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 1. Johdanto EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan c alakohdassa määrätään, että komissio antaa lausunnon Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä ehdottamista tarkistuksista. Tämä on komission lausunto parlamentin ehdottamista tarkistuksista. 2. asian taustaa Ehdotusten toimittaminen neuvostolle ja Euroopan parlamentille (KOM(2000) 275 lopullinen - 2000/0115(COD)) perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohdan mukaisesti: // 12. heinäkuuta 2000 Euroopan Talous- ja sosiaalikomitean lausunto: // 26. huhtikuuta 2001 Alueiden komitean lausunto: // 13. joulukuuta 2000 Euroopan parlamentin lausunto - ensimmäinen käsittely: // 17. tammikuuta 2002 Neuvoston yhteinen kanta: // 20. maaliskuuta 2003 Euroopan parlamentin lausunto - toinen käsittely: // 2. heinäkuuta 2003 3. Ehdotuksen tarkoitus Ehdotuksella laaditaan uudelleen julkisia hankintoja koskeva yhteisön lainsäädäntö, minkä tarkoituksena on luoda todelliset eurooppalaiset sisämarkkinat julkisen ostotoiminnan alalla. Tällä lainsäädännöllä ei ole tarkoitus korvata kansallista oikeutta, vaan varmistaa, että kaikkien jäsenvaltioiden julkisissa hankintamenettelyissä noudatetaan yhtäläisen kohtelun, syrjimättömyyden ja avoimuuden periaatteita. Tällä ehdotuksella, joka on seurausta julkisia hankintoja koskevalla vihreällä kirjalla aloitetusta keskustelusta, pyritään kolmeen tavoitteeseen: alan nykyisen oikeuskehyksen nykyaikaistamiseen, yksinkertaistamiseen ja sen joustavuuden lisäämiseen. Nykyaikaistamisella pyritään ottamaan huomioon uusi tekniikka ja talousympäristön muutokset. Yksinkertaistamisella pyritään siihen, että nykyiset säädöstekstit tehtäisiin käyttäjäystävällisemmiksi, että kilpailuttaminen tapahtuisi alaa säätelevien normien ja periaatteiden mukaisesti ja että menettelyihin osallistuvat yritykset tuntisivat paremmin oikeutensa. Menettelyjen joustavuuden lisäämisellä pyritään vastaamaan ostotoiminnasta vastaavien viranomaisten tarpeisiin. Voimassaolevien kolmen säädöksen uudelleen laadinnalla saatetaan taloudellisten toimijoiden, hankintaviranomaisten ja Euroopan kansalaisten käyttöön yhtenäinen, selkeä ja helposti avautuva teksti. 4. Komission lausunto Euroopan parlamentin ehdottamista tarkistuksista 4.1 Komission hyväksymät tarkistukset: 7 ja 84 Tarkistus 7: Sillä muutetaan johdanto-osan 24 kappaletta, joka koskee tiettyjen audiovisuaalisten palvelujen jättämistä hankintamenettelyn ulkopuolelle, sen selventämiseksi, että lähetykseksi katsotaan myös siirto ja levitys minkä tahansa sähköisen verkon välityksellä. Tämä on hyödyllinen täsmennys. Tarkistus 84: Sillä muutetaan liitteen III kohtaa VIII ANAS S.p.a.:n lisäämiseksi italialaisten julkisoikeudellisten laitosten luetteloon. Mainittu laitos on niiden perusteiden mukainen, joita direktiivissä edellytetään laitosten yksilöimiseksi. 4.2 Uudelleen muotoiltuna hyväksytyt tarkistukset: 9, 25 ja 77 Tarkistus 77: Sen tarkoituksena on jakaa yhteisen kannan johdanto-osan 9 kappale kahdeksi kappaleeksi, jolloin tekstiin lisätään johdanto-osan 9 a kappale. Komissio hyväksyy tämän tarkistuksen ja muuttaa johdanto-osan 9 kappaletta toiston välttämiseksi: "(9) Koska rakennusurakat ovat hyvin erilaisia, hankintaviranomaisten on voitava tehdä rakennusurakoiden suunnittelua ja toteutusta koskevat sopimukset kummastakin erikseen. Tällä direktiivillä ei pyritä säätämään joko yhteisen tai erillisen sopimuksen tekemisestä. Päätös sopimuksen tekemisestä joko erillisenä tai yhteisenä on tehtävä laadullisin tai taloudellisin perustein, jotka voidaan määrittää kansallisissa lainsäädännöissä. (9 a) Hankintasopimusta voidaan pitää julkisia rakennusurakoita koskevana sopimuksena ainoastaan, jos sen kohteena on nimenomaan liitteessä I tarkoitettujen toimintojen toteuttaminen, vaikka sopimukseen sisältyisi myös kyseisten toimintojen toteuttamisen edellyttämien muiden palvelujen toimittamista. Palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin voi joissakin olosuhteissa, erityisesti isännöinti- ja kiinteistöpalvelualalla, sisältyä rakennusurakoita. Jos tällaiset rakennusurakat kuitenkin ovat liitännäisiä sopimuksen pääkohteeseen nähden ja ovat sen mahdollista seurausta tai täydentävät sitä, niiden sisällyttäminen sopimukseen ei oikeuta pitämään sopimusta julkisia rakennusurakoita koskevana sopimuksena." Tarkistus 9: Siinä ehdotetaan muutoksia johdanto-osan 32 kappaleen sanamuotoon. Tarkistus ehdotetaan hyväksyttäväksi käyttämällä 'lähetettyjä työntekijöitä' koskevan direktiivin sanamuotoa seuraavasti: "(32) Hankintasopimusta toteutettaessa sovelletaan työehdoista ja -oloista sekä työturvallisuudesta voimassa olevia sekä kansallisia että yhteisön säädöksiä, sääntöjä ja työehtosopimuksia edellyttäen, että kyseiset säännöt sekä niiden soveltaminen ovat yhteisön oikeuden mukaisia. Rajat ylittävissä tapauksissa, joissa jonkin jäsenvaltion työntekijät suorittavat palveluja toisessa jäsenvaltiossa hankintasopimuksen toteuttamiseksi, on palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon 16 päivänä joulukuuta 1996 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 96/71/EY [1] vahvistettu vähimmäisedellytykset, joita vastaanottajamaan on noudatettava tällaisten lähetettyjen työntekijöiden osalta. Jos kansallisessa lainsäädännössä on tätä koskevia säännöksiä, näiden velvoitteiden noudattamatta jättäminen voidaan katsoa taloudellisen toimijan ammatin harjoittamiseen liittyväksi vakavaksi virheeksi tai lainvastaiseksi teoksi, joka voi johtaa kyseisen taloudellisen toimijan sulkemiseen pois hankintasopimuksen tekomenettelystä." [1] EYVL L 18, 21.1.1997, s. 1. Tarkistus 25: Perustelun mukaan tarkistuksella muutetaan 16 artiklan b alakohtaa sen tarkentamiseksi, että poikkeusta on sovellettava myös sähköisten viestintäverkkojen alan radiotoiminnan harjoittajiin. Tämän tarkistuksen taustalla oleva huolenaihe vastaakin tarkistuksen 7 (johdanto-osan 24 kappale) yhteydessä ilmaistua kantaa. Viittausta "materiaaliin" ei voida hyväksyä, sillä sen voidaan käsittää laajentavan nykyistä poissulkemista, joka koskee ainoastaan palveluhankintoja, tavarahankintoihin. Komissio hyväksyy mainitun tarkistuksen seuraavassa muodossa: "16 artikla Erityiset poikkeukset Tätä direktiiviä ei sovelleta julkisia palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin, jotka koskevat: ... b) radiotoiminnan harjoittajien ohjelmien ostoa, kehittämistä, tuotantoa tai yhteistuotantoa koskevia sopimuksia sekä ohjelmien lähetysaikaa koskevia sopimuksia. ..." 4.3 Komission hylkäämät tarkistukset: 1, 8, 15, 16, 18-87, 20, 23, 26, 27, 31, 33, 44, 47, 51, 52, 54, 68, 69, 70-95 ja 91 Tarkistus 1 ja tarkistus 23: Tarkistuksella 1 täydennetään johdanto-osan 2 kappaletta ja muistutetaan, että hankintaviranomaisten on noudatettava perustamissopimuksen periaatteita myös direktiivissä säädettyjen kynnysarvojen alapuolelle jääviin hankintasopimuksiin. Tarkistuksella 23 säännöstöön sisällytetään hankintaviranomaisten velvollisuus noudattaa kaikkiin hankintasopimuksiin, myös direktiivissä säädettyjen kynnysarvojen alapuolelle jääviin, yhteisön oikeuden perusperiaatteita. On eittämättä mahdollista soveltaa mainittuja periaatteita mihin tahansa hankintasopimukseen sen rahamäärästä riippumatta, mikä onkin tunnustettu yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneessa oikeuskäytännössä. Ei ole kuitenkaan oikeudellisesti tarkoituksenmukaista perustaa mainittua velvoitetta tällä direktiivillä, jota sovelletaan vain tietyt kynnysarvot ylittäviin hankintoihin. Kynnysarvojen alapuolelle jäävien hankintasopimusten osalta voi syntyä oikeudellista epävarmuutta direktiivin soveltamisalasta ja näin ollen siinä säädettyjen menettelyvelvoitteiden ulottuvuudesta. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvien hankintojen osalta mainittu muistutus merkitsisi taas päällekkäisyyttä yhteisen kannan johdanto-osan 2 kappaleen kanssa. Tarkistus 8 ja tarkistus 33: Tarkistuksella 8 muutetaan johdanto-osan 27 kappaletta, joka koskee teknisiä eritelmiä, sen toteamiseksi, että hankintaviranomaisten olisi eritelmiä laatiessaan otettava mahdollisuuksien mukaan ja ymmärrettävällä tavalla huomioon vammaisten tarpeet. Tarkistuksella 33 lisätään samansuuntaisesti teknisiä eritelmiä koskevaan 23 artiklaan 6 a kohta, jolla hankintaviranomaiset velvoitetaan eritelmiä laatiessaan ottamaan mahdollisuuksien mukaan huomioon vammaisten tarpeet, ja lisätään vielä, että tekniset eritelmät on ilmaistava selkeästi tarjouspyyntöasiakirjoissa. Vammaisten tarpeet ovat eittämättä tärkeä sosiaalinen näkökohta, mutta siitäkin huolimatta, että niistä säätäminen on teknisesti mahdollista, se ei ole kaikissa tapauksissa tarkoituksenmukaista. Tarkistuksella yleistetään kyseinen velvoite myös sellaisten hankintojen osalta, joiden kohde ei ole luonnostaan tarkoitettu vammaisten käytettäväksi (esimerkiksi kasarmien tai palokunnan harjoitustilojen rakentaminen). Yhteinen kanta mahdollistaa lisäksi parlamentin ensimmäisen käsittelyn seurauksena, että julkiseen hankintaan voidaan sisällyttää vammaisten tarpeita koskevia vaatimuksia; tämä perustuu direktiivin teknisiä eritelmiä koskevaan liitteeseen VI. Julkisia hankintoja koskeva direktiivi, jonka tarkoituksena on menettelyjen yhteensovittaminen, ei ole tarkoituksenmukainen väline säätää velvoitetta määrätä mainituista ominaisuuksista. Tarkistuksella 33 säädetty velvoite mainita tällaiset tekniset eritelmät tarjouspyyntöasiakirjoissa on vastoin 23 artiklan 1 kohdan yleissääntöä, jonka mukaan tekniset eritelmät voidaan mainita hankintailmoituksessa (näin tiedot annetaan ennen tarjouseritelmää). Tarkistus 15: Sillä muutetaan 1 artiklan 7 kohtaa, jossa määritellään 'sähköinen huutokauppa'. Sillä poistetaan: 1) muiden kuin hintaa koskevien arvojen osalta maininta, että ne ovat tarjouksen sisältämiä tiettyjä tekijöitä 2) maininta, että huutokauppa toteutetaan sen jälkeen, kun tarjousten arviointi on saatu kokonaisuudessaan ensimmäisen kerran päätökseen 3) mahdollisuus käyttää sähköisiä huutokauppoja rakennusurakoita ja "henkisiä suoritteita" ja muita monitahoisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekemiseen. Kohta 1): Maininnan poistamista ei voida hyväksyä, sillä se mahdollistaisi huutokauppojen järjestämisen uusien näkökohtien perusteella verrattuna tarjouspyyntöön ja estäisi siten yhtäläisen kohtelun. Kohta 2): Maininnan poistamista ei voida hyväksyä, sillä hankintaviranomaisen suorittama tarjousten ensimmäinen täydellinen arviointi on välttämätön, jotta sähköisen huutokaupan vaiheessa tarjoukset voitaisiin luokitella uudelleen. Kohta 3): Tällainen poissulkeminen on kohtuutonta, sillä sähköisten huutokauppojen määritelmällä rajataan jo niiden käyttö yksinomaan tekijöihin, joita "voidaan automaattisesti arvioida sähköisten välineiden avulla ja ilman, että hankintaviranomainen puuttuu arviointiin". Yhteisen kannan 54 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioilla on niin hyväksi katsoessaan mahdollisuus kieltää käyttämästä mainittua välinettä tai rajoittaa sen käyttö esimerkiksi pelkästään tavarahankintoihin. Tarkistus 16: Sillä muutetaan 1 artiklan 9 kohtaa lisäämällä hankintaviranomaisten luetteloon mainittujen viranomaisten perustamat yhteiset hankintayksiköt. Tarkoituksena on siis katsoa valtion perustamat hankintayksiköt, paikallisviranomaiset ja julkisoikeudelliset laitokset hankintaviranomaisiksi. Tarkistuksen myötä kaikki laitokset luokiteltaisiin hankintaviranomaisiksi niiden asemasta riippumatta, kunhan ne on perustettu ostotoimintojen keskittämiseksi. Tämä tekijä olisi lisä 1 artiklan 10 kohdassa jo annettuun yhteishankintaviranomaisen määritelmään, joka perustuu kahteen tekijään: sen on oltava hankintaviranomainen ja hankittava muille hankintaviranomaisille tarkoitettuja tavaroita ja/tai palveluja. Tarkistus olisi ilmeisen ristiriidassa 1 artiklan 9 kohdan määritelmän kanssa, jossa annetaan ehdot, joiden mukaan yhteisöä voidaan pitää hankintaviranomaisena. Tarkistukset 18-87, 91 ja 44: Nämä tarkistukset koskevat neuvottelumenettelyä. Tarkistuksilla 18 ja 87 muutetaan 1 artiklaa lisäämällä siihen 15 a kohta, joka koskee erityisen monitahoisen sopimuksen määritelmää, joka perustuu siihen, että hankintaviranomainen ei kykene suunnittelukilpailun eikä toiminnallisen eritelmän sisältävän hankintailmoituksen avulla määrittelemään teknisiä tai muita keinoja, joilla tarpeet voidaan tyydyttää. Direktiiviehdotuksen 29 artiklassa vahvistetaan jo olosuhteet, joissa hankintasopimusta voidaan objektiivisesti pitää 'erityisen monitahoisena'. Ennakolliseen neuvottelumenettelyyn turvautumista koskevan vaatimuksen lisääminen merkitsisi huomattavaa ajan ja rahan hukkaa - sekä julkisten hankintaviranomaisten että taloudellisten toimijoiden kannalta - mikä olisi vastoin tarkistuksella tavoiteltua joustavuutta. Tarkistuksella 91 lisätään 29 artiklaan 1 a kohta esittämällä, että 1) hankintaviranomaiset voivat turvautua neuvottelumenettelyyn tarkistuksissa 18 ja 87 tarkoitetuissa tapauksissa 2) sopimuksen myöntämisperusteena on taloudellisesti edullisin tarjous. Kohta 1): Tätä osaa tarkistuksesta ei voida hyväksyä samoista syistä kuin tarkistuksia 18 ja 87. Kohta 2): Tämä osa tarkistuksesta on tarpeeton, sillä 29 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa todetaan: "sopimuksen myöntämisperusteena on taloudellisesti edullisin tarjous". Tarkistuksella 44 muutetaan 29 artiklan 6 kohdan toista alakohtaa, jotta lopullisia tarjouksia voitaisiin hienosäätää neuvotteluvaiheen päättymisen jälkeen, kunhan tarjousten perusosia ei "olennaisesti" muuteta. Ehdotettuihin ratkaisuihin voidaan tehdä tällaisia muutoksia neuvotteluvaiheessa, mutta ei lopullisessa tarjousvaiheessa. Ne olisivat omiaan suosimaan tiettyjä tarjoajia toisten kustannuksella ja avaamaan neuvotteluvaiheen uudelleen joidenkin hyväksi. Tätä tarkistusta ei voida näin ollen hyväksyä senkään vuoksi, että sillä heikennetään yhteisellä kannalla luotua suojaa, jonka mukaan tarjousten perusosia ei voi muuttaa. Tarkistus 20: Sillä muutetaan 6 artiklaa tiukentamalla hankintaviranomaiselle säädettyjä velvoitteita säilyttää taloudellisten toimijoiden toimittamien tietojen luottamuksellisuus siten, että velvoitteita määrätään noudattamaan koko hankintamenettelyn ajan ja sen jälkeen. Säännöksen sanamuodon "koko hankintamenettelyn ajan ja sen jälkeen" ehdottomuus saattaa vaikuttaa kilpailua haittaavasti: hypoteettisessa tilanteessa yritys, joka on suunnitellut hankkeen palveluhankintasopimuksen yhteydessä, olisi ainoa, joka pystyisi toteuttamaan kyseisen hankkeen, koska suunnitelmia ei voitaisi saattaa muiden ehdokkaiden tai tarjoajien tietoon. Saattaisi myös syntyä ristiriitaa esimerkiksi valvontaelimiin liittyvien avoimuusvelvoitteiden ja toisaalta luottamuksellisuutta koskevien velvoitteiden välillä. Tarkistus 26: Sillä lisätään 16 artiklaan 1 a kohta, jonka mukaan direktiiviä ei sovellettaisi sellaisten koulukirjojen ostoon, joilla on hankintajäsenvaltiossa lakisääteinen kiinteä myyntihinta. Lakisääteinen vähittäismyyntihinta ei ole peruste olla soveltamatta direktiiviä. Vaikka hintakilpailua ei ole, mikään ei estäisi myöntämästä hankintasopimusta taloudellisesti edullisimman tarjouksen perusteella. Vaikka teosten ja laitosten valinta on määrätty keskitetysti, on mahdollista suunnata kilpailu muihin ominaisuuksiin kuin hintaan. Taloudellisia tekijöitä (esimerkiksi maksuehdot [2] tai kuljetuskustannuksista vastaaminen) tai laatunäkökohtia, kuten lisähankintojen toimitusaikoja, kirjojen vaihto-oikeutta ja vastaavia määräaikoja, varastoinnin ja kirjojen jakelun hoitamista, kuljetuspakkausten takaisinottoa jne.) voidaan käyttää kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen määrittelemiseksi. Tapaus, jossa sopimus myönnetään muiden näkökohtien kuin hinnan perusteella, ei ole harvinainen; direktiivissä säädetään nimenomaan tiettyjä palveluja - esimerkiksi arkkitehtipalveluja [3] - koskevien hankintojen osalta, että kilpailu perustuu muihin näkökohtiin kuin hintatariffeihin. [2] Hinnan ollessa sama taloudellinen arvio tarjouksesta, jossa edellytetään maksua toimitushetkellä, ei ole sama kuin tarjouksesta, jossa maksu on suoritettava 60 päivän kuluessa toimituksesta. [3] Kts. johdanto-osan 45 kappale ja 53 artiklan 1 kohdan alkuosa "Rajoittamatta tietyistä palveluista suoritettavia korvauksia koskevien kansallisten lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten soveltamista". Tarkistus 27: Sillä luodaan 18 a artikla, jonka mukaan direktiiviä ei sovellettaisi sopimuksiin, jotka hankintaviranomainen on myöntänyt yksikölle, johon nähden se käyttää hallintavaltaa, tai "yhteisyritykselle", jonka hankintaviranomainen on muodostanut muiden hankintaviranomaisten kanssa. Tällä tarkistuksella pyritään soveltamaan asiassa "Teckal" annettua tuomiota, ja sillä toistetaan ensimmäisessä käsittelyssä tehty tarkistus. Komissio hyväksyi tarkistuksen muutettuun ehdotukseensa kehittäen tuomioistuinta pitemmälle ehtoja, joiden nojalla sopimus voidaan katsoa "talon sisällä" tehdyksi, sillä komissio arvioi, että tuomiossa jätettiin monia kysymyksiä avoimiksi. Neuvosto ei päässyt yhteisymmärrykseen mainitusta ehdotuksesta, joten komissio on hyväksynyt, ettei yhteisessä kannassa mainita tarkistusta, koska lainsäätäjä ei voinut taata parempaa oikeusvarmuutta. Samasta syystä komissio katsoo, että tarkistuksella ei selkeytetä oikeuskäytännön soveltamisehtoja ja että on parempi pitäytyä pelkästään oikeuskäytännössä senkin vuoksi, että se kehittyy piakkoin ennakkoratkaisulla (asia C-26/03). Tarkistus 31: Sillä lisätään teknisiä eritelmiä koskevaan 23 artiklan 4 kohtaan 2 a alakohta, jolla hankintaviranomainen, joka hylkää tarjouksen sillä perusteella, että sen vaatimukset eivät täyty vastaavalla tavalla, velvoitetaan pyynnöstä perustelemaan tarjoajalle, miksi vastaavuutta ei ole. Tämä tarkistus on tarpeeton, sillä velvoite sisältyy jo 41 artiklaan ja se mainitaan nimenomaisesti johdanto-osan 27 kappaleessa. Tarkistus 47 ja tarkistus 54: Niillä pyritään luomaan direktiiviin kelpoisuusjärjestelmät, jotka vastaavat alakohtaisissa direktiiveissä sallittuja järjestelmiä. Tarkistuksella 47 luodaan mahdollisuus toteuttaa tarjouspyyntömenettely ilmoittamalla sellaisen kelpoisuusjärjestelmän olemassaolosta, jonka sisältöä ei ole säännelty. Siinä myös poistetaan velvoite julkaista hankintailmoitus puitejärjestelyn luomiseksi tai hankinnan toteuttamiseksi neuvottelumenettelyä noudattaen. Tarkistuksella 54 luodaan 44 a artikla, joka koskee kelpoisuusjärjestelmästä annettavia erityissääntöjä. Näiden säännösten mallina ovat olleet alakohtaisen direktiivin 93/38/ETY voimassaolevat analogiset säännökset. Tarkistukseen ei kuitenkaan sisälly säännöksiä, jotka koskevat velvoitteita perustella kelpoisuusasioissa tehdyt päätökset, eikä myöskään säännöksiä, joilla määrätään kelpoisuusjärjestelmien vastavuoroisesta tunnustamisesta ja yhtäläisestä kohtelusta. Taloudellisten toimijoiden valinnan osalta tarkistuksessa rajoitutaan toteamaan, että järjestelmä otetaan käyttöön "hankintaviranomaisten vahvistamien objektiivisten perusteiden ja sääntöjen perusteella" viittaamatta yleissääntöihin, joihin direktiivi ja vakiintunut oikeus - ensimmäisistä yhteensovittamisdirektiiveistä alkaen - perustavat tarjouskilpailuihin osallistuvien laadullisen valinnan. On paikallaan korostaa, että "objektiivisin perustein" voidaan sallia se, että vakavia rikkomuksia koskevaa pakollista poissuljentaa ei sovelleta (kts. 45 artiklan 1 kohta). Tarkistus johtaisi avoimuuden menettämiseen, mitä ei voi hyväksyä, ja saattaisi varata hankintasopimukset yrityksille, jotka ovat saaneet tiedon ensimmäisestä ilmoituksesta. Sen sijaan, että julkaistaan ilmoitus kustakin sopimuksentekomenettelystä, olisi vain yksi ilmoitus, jossa tiedotetaan järjestelmän olemassaolosta ja jonka avulla kilpailutetaan kaikki järjestelmään kuuluvat hankinnat. Kelpoisuusjärjestelmä olisi teoriassa avoin kaikille. Käytännössä mahdollisuus päästä mukaan järjestelmään olisi kuitenkin sattumanvaraista, sillä siinä oletetaan taloudellisten toimijoiden saaneen tiedon järjestelmästä, jonka olemassaolo on julkistettu kuukausia, jopa vuosia aikaisemmin. Tarkistus mahdollistaisi lisäksi sen, että hankintaviranomainen voi omaksua toisen hankintaviranomaisen kelpoisuusjärjestelmän ilman, että sitä julkistetaan yhteisön tasolla. Tarkistukseen sisältyy velvoite ilmoittaa "asianosaisille taloudellisille toimijoille", mikä näyttää tarkoittavan ainoastaan järjestelmään kirjoittautuneita toimijoita. Tästä koituisi vahinkoa hankintojen kilpailuttamiselle ja vasta perustetuille yrityksille. On myös huomautettava, että kelpoisuusjärjestelmien käyttöönottaminen olisi vastoin julkisia hankintoja koskevaa sopimusta siltä osin kuin sitä sovellettaisiin "keskushankintaviranomaisiin" ja saattaisi unionin tilanteeseen, jossa se rikkoo kansainvälisiä sitoumuksiaan. Tarkistusta 47 ei voida hyväksyä siitäkään syystä, että siinä sallitaan puite- ja hankintasopimusten tekeminen neuvottelumenettelynä julkaisematta hankintailmoitusta, jolloin taloudellisilta toimijoilta viedään tärkein tietolähde ja estetään kilpailuttaminen. Tarkistuksella 51 lisätään 42 artiklaan 2 a kohta, jonka mukaan hankintaviranomaisten on käytettävä hyväksyttyä kolmatta laitosta tarjoajien toimittamien tietojen luottamuksellisuuden turvaamiseksi. Tarjoajien toimittamien tietojen luottamuksellisuus näyttää jo riittävän turvatulta liitteen X säännösten perusteella. Määräys, jonka mukaan sertifiointilaitosten on oltava hyväksyttyjä, voi johtaa vääristymiin, koska jäsenvaltioiden hyväksymisjärjestelmissä on eroja. Tarkistuksella 52 lisätään 42 artiklaan 3 a kohta, jossa vaaditaan käyttämään direktiivin 1999/93/EY mukaista kehittynyttä sähköistä allekirjoitusta ja luotettavaa varmistusta sähköisessä muodossa jätettyjen tarjousten hyväksymiseksi. Perustelujen mukaan tarkistuksen "tavoitteena on varmistaa asianmukainen tietosuoja tapauksissa, joissa tarjouksia jätetään sähköisessä muodossa". Pääasiallisena tavoitteena näyttää olevan saada takuu sille, että on mahdollista havaita tarjouksiin niiden jättämisen jälkeen tehdyt muutokset ja muodostaa uudelleen niiden alkuperäinen sisältö, sekä taata, että ainoastaan ne, joilla on siihen oikeus, saavat tietoonsa tarjousten sisällön. Tältä kannalta katsottuna tarkistus on tarpeeton ja saattaa päinvastoin jarruttaa direktiivin mukauttamista tekniseen kehitykseen ottaen huomioon, että on olemassa muita keinoja suojata vastaanotetut tarjoukset liitteen X mukaisesti. Toisin sanoen tietojen koskemattomuus on varmistettavissa muilla teknisillä tai organisatorisilla keinoilla kuin sähköisillä allekirjoituksilla. Koska alan tekninen kehitys on nopeaa, tarkistuksen hyväksyminen pakottaisi muuttamaan direktiiviä tekniikan kehittyessä. Tarkistuksen tavoitteena saattaa kuitenkin olla myös sen takaaminen, että tarjouksen tekijän henkilöllisyys voidaan varmuudella todeta tarjouksen jättövaiheessa. On paikallaan huomauttaa, että yhteisön tasolla ei ole asetettu tällaista vaatimusta "perinteisille" (muille kuin sähköisille) tarjouksille ja että sähköisen toimitustavan käyttö ei johda tällaiseen vaatimukseen. Jos hankintayksikön olisi kuitenkin - oikeusvarmuussyistä - vaadittava tämäntasoista sähköisten allekirjoitusten yksilöintiä ja todentamista, direktiivi antaa tähän mahdollisuuden. Yhteisen kannan johdanto-osan 35 kappaleessa todetaan nimenomaisesti, että direktiivin 1999/93/EY säännöksiä on sovellettava tämän direktiivin yhteydessä. Nykytilanteessa se tarkoittaa sitä, että tarve pystyä varmuudella yksilöimään tarjoaja ja tehty tarjous voidaan täyttää viittaamalla kansalliseen oikeuteen, jolla direktiivi 1999/93/EY on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä; direktiivillä turvataan, että tarjouksissa saa käyttää ainoastaan kehittynyttä sähköistä allekirjoitusta. Tarkistuksilla 70-95 muutetaan 53 artiklan 1 kohdan a alakohtaa, joka koskee hankintasopimuksen tekemistä taloudellisesti edullisimman tarjouksen perusteella 1) poistamalla kohta, jonka mukaan tarjouksen on oltava taloudellisesti edullisin "hankintaviranomaiselle" 2) korvaamalla "hankintasopimuksen kohteen perusteella oikeutettuja erilaisia perusteita" sanamuodolla "hankintasopimuksen kohteeseen liittyviä erilaisia perusteita" 3) lisäämällä esimerkkiluetteloon tarjousperusteista ominaisuudet "tuotantomenetelmiä" ja "vammaisia ja yhtäläisen kohtelun periaatteen soveltamista koskevaa tarjoajan politiikkaa". Kohta 1): Sanan "hankintaviranomaiselle" poistaminen mahdollistaisi sellaisten epämääräisten tekijöiden huomioonottamisen, joita ei voi useinkaan mitata, "yhteiskunnalle" laajasti ymmärrettynä mahdollisesti koituvaa etua arvioitaessa. Tällaiset sopimuksentekoperusteet eivät täyttäisi enää tehtäväänsä eli tarjousten ominaislaadun arviointia ostajan kannalta parhaan laatu/hintasuhteen tarjoavan määrittämiseksi. Tämä kumoaisi julkisia hankintoja koskevalle direktiiville asetetun tavoitteen lisäämällä huomattavasti sitä riskiä, että yhtäläinen kohtelu ei toteudu. Kohta 2): Tällä tarkistuksen osalla pyritään takaamaan, että uusi direktiivi antaa samat mahdollisuudet ottaa huomioon tiettyjä perusteita, jotka annetaan vakiintuneessa oikeudessa, sellaisena kuin yhteisöjen tuomioistuin on sitä asiassa "Helsingin bussiliikenne" tulkinnut. Tarkistus on tarpeeton sen vuoksi, että yhteisen kannan 53 artiklaan ja johdanto-osan 44 kappaleeseen sisältyvät jo asian kannalta tarpeelliset selvennykset ja takuut. Kohta 3): Tuotantomenetelmät liittyy 'ympäristöominaisuuksien' laajempaan määritelmään, joka on nimenomaisesti mainittu esimerkkinä annetuissa perusteissa. Koska tuotantomenetelmät sisältyvät liitteeseen VI mahdollisina teknisinä eritelminä, mikään ei estä pitämästä samoja eritelmiä myöntämisperusteina. Tämän vuoksi olisi liioiteltua mainita ne erikseen esimerkkiperusteissa, jotka eivät ole edes tyhjentäviä. Sellaisten hankintasopimuksen kohteeseen kuulumattomien kysymysten huomioon ottaminen, kuten vammaisia ja yhtäläistä kohtelua koskeva tarjoajan politiikka, vääristäisi julkisia hankintoja koskevaa direktiiviä, jonka tarkoituksena on taata yhtäläinen osallistuminen julkisiin hankintoihin ja "terve" julkinen rahankäyttö, muuttamalla se yksinomaan muita politiikkoja palvelevaksi välineeksi. Yhtäläistä kohtelua koskeva tarjoajan politiikka ei salli tarjouksien laadun arvioimista parhaan laatu/hintasuhteen määrittämiseksi; sillä pyritään antamaan etusija "yhteiskunnallisesti vastuulliselle" yritykselle ja näin ollen myöntämään hankintasopimuksia yrityksille, joiden tarjous ei välttämättä edusta parasta laatu/hintasuhdetta. Tarkistuksella 68 luodaan uusi artikla, jolla velvoitetaan jäsenvaltiot ottamaan käyttöön tehokkaat, selkeät ja avoimet menetelmät direktiivin soveltamisen takaamiseksi. Siinä tarkennetaan, että jäsenvaltiot voivat perustaa mainittua tarkoitusta varten riippumattomia julkisia hankintavirastoja, joilla on laaja valta, muun ohella kumota ja käynnistää hankintaprosessi uudelleen. Tämä tarkistus on osittain tarpeeton ja nykyiseen direktiiviin sopimaton. Julkisia hankintoja koskevista muutoksenhakukeinoista annetussa direktiivissä 89/665/ETY edellytetään jo, että jäsenvaltiot tarjoavat tehokkaat kansalliset muutoksenhakukeinot sopimuksentekomenettelyille, joihin sovelletaan voimassaolevia julkisista hankinnoista annettuja direktiivejä, mukaan luettuina väliaikaiset toimenpiteet, oikeus mitätöidä lainvastaiset päätökset ja myöntää vahingonkorvauksia. Jäsenvaltiot voivat täyttää velvollisuutensa joko varmistamalla, että kansallisilla lainkäyttöelimillä on kyseiset oikeudet, tai perustamalla elimiä, joilla on asianmukainen toimivalta. Tarkistuksella luotu velvoite on siis jo säännelty yhteisön voimassaolevassa lainsäädännössä, eikä sitä tarvitse toistaa. Komissio on myös ilmoittanut sisämarkkinastrategiassaan, että se tarkastelee uudelleen kysymystä "valvontaviranomaisista" edellä mainitun direktiivin tarkistukseen tähtäävän valmistelutyön yhteydessä. Komissio on ilmoittanut esittävänsä säädösehdotuksen vuoden 2004 aikana. Tarkistuksella 69 muutetaan liitteen VII A 1 kohtaa, ennakkotietoilmoitus, 1) määräämällä ilmoittamaan hankintaviranomaisen puhelinnumero 2) sekä - palveluhankintoja ja rakennusurakoita koskevien sopimusten yhteydessä - määräämällä ilmoittamaan yksiköt, joista saa tietoja suoritus- tai toteutuspaikalla voimassa olevista veroja, ympäristönsuojelua, työsuojelua ja työehtoja koskevista säännöksistä. Kohta 1): Vaikka hankintaviranomaisen puhelinnumeron ilmoittaminen onkin hyödyllistä hankintailmoituksessa, sitä ei tarvita ennakkotietoilmoituksessa, sillä se voitaisiin tulkita mahdollisuudeksi luoda yhteydet hankintaviranomaiseen ennen hankintasopimuksen kilpailuttamista, mikä voi vahingoittaa taloudellisten toimijoiden yhtäläistä kohtelua ja hankintasopimusten tehokasta kilpailuttamista. Kohta 2): Vaikka on oikeutettua, että taloudelliset toimijat ovat hyvin perillä mahdollisista velvoitteistaan, mainittu velvollisuus on vastoin 27 artiklaa, jonka mukaan kyseisten yksiköiden ilmoittaminen on mahdollisuus, jonka ainoastaan kyseinen jäsenvaltio voi muuttaa velvollisuudeksi. Lisäksi on paikallaan korostaa, että ennakkotietoilmoitukset koskevat sellaisten hankintasopimusten kokonaisuutta, joiden toteuttamiseen saatetaan soveltaa eri lainsäädäntöjä, esimerkiksi paikallisia sääntöjä, mikä tekisi kaikkien edellä mainittuja tietoja antavien toimivaltaisten yksiköiden ilmoittamisen kohtuuttoman monimutkaiseksi toteuttaa käytännössä. 5. Päätelmä Komissio muuttaa ehdotustaan EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan nojalla siten kuin edellä on selostettu.