KOMISSION KERTOMUS budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä - tilanne 31. joulukuuta 2002 [SEC(2003)767]

SISÄLLYS

Ensimmäinen osa: Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 30. kesäkuuta 2002 annetun kertomuksen jälkeen

1. Johdanto: Rahoitusjärjestelyjen luonne

1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt

1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt

2. Tapahtumat 30. kesäkuuta 2002 annetun kertomuksen jälkeen

2.1. Ukraina

2.2. Serbian ja Montenegron tasavalta

2.3. Bosnia ja Hertsegovina

2.4. Moldova

3. Riskitilanne

3.1. Lainakanta 31. joulukuuta 2002

3.2 Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit: nostetut lainat 31. joulukuuta 2002

3.3 Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit

4. Budjettitakausten käyttöönotto

4.1. Maksaminen kassavaroista

4.2. Maksaminen takuurahastosta

5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi

6. Takuurahaston tilanne 31. joulukuuta 2002

7. Suhteellinen vakaus

Toinen osa: Mahdollisten riskien arviointi: Tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila

1. Johdanto

2. EHDOKASMAAT

2.1. Bulgaria

2.2 Romania

2.3 Turkki

3. Länsi-Balkan

3.1 Bosnia ja Hertsegovina

3.2 Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia (EJTM)

3.3 Serbian ja Montenegron tasavalta

4. Uudet itsenäiset valtiot

4.1 Armenia

4.2 Valko-Venäjä

4.3 Georgia

4.4 Moldova

4.5 Tadzikistan

4.6 Ukraina

5. Muut EU:n ulkopuoliset maat

5.1 Algeria

5.2 Argentiina

5.3 Brasilia

5.4 Jordania

Lyhenteet

Ensimmäinen osa: Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 30. kesäkuuta 2002 annetun kertomuksen jälkeen [1]

[1] Huom. Komission valmisteluasiakirjan liite sisältää tähän kertomukseen liittyvät yksityiskohtaiset taulukot ja selitykset, [SEC(2003)767].

1. Johdanto: Rahoitusjärjestelyjen luonne

Yhteisön talousarviosta katettavat riskit ovat peräisin useista luotonanto- ja takuutoimenpiteistä, jotka voidaan jakaa kahteen luokkaan: makrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot ja mikrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot.

1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt

Näihin rahoitusjärjestelyihin kuuluvat ensinnäkin jäsenvaltioiden tai yhteisön ulkopuolisten maiden maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut luotot, joihin yleensä liittyy tiukkoja taloudellisia ehtoja ja sitoumuksia.

1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt

Nämä luotot on tarkoitettu hankkeiden rahoittamiseen, ja ne on maksettava takaisin pitkällä aikavälillä tuotoilla, joita hankkeista odotetaan. Niitä myönnetään tavallisesti yrityksille, rahoituslaitoksille tai yhteisön ulkopuolisille maille, ja ne katetaan yhteisön takauksen lisäksi tavanomaisilla pankkialalla vaadittavilla vakuuksilla.

Tähän luokkaan sisältyvät Euratom- ja NCI-luotot [2] (NCI = yhteisön uusi rahoitusväline) jäsenvaltioille sekä Euratomin ja EIP:n luotot yhteisön ulkopuolelle (Välimeren alueen maat, Keski- ja Itä-Eurooppa, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maat, Etelä-Afrikan tasavalta).

[2] Ei aktiivinen vuodesta 1995.

2. Tapahtumat 30. kesäkuuta 2002 annetun kertomuksen jälkeen

2.1. Ukraina

Neuvosto teki 12. heinäkuuta 2002 päätöksen makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Ukrainalle. Tuki myönnetään 110 miljoonan euron lainana enintään 15 vuodeksi.

2.2. Serbian ja Montenegron tasavalta

Neuvosto päätti 5. joulukuuta 2002 myöntää makrotaloudellista rahoitusapua Serbian ja Montenegron tasavallalle. Tuki myönnetään 55 miljoonan euron lainana enintään 15 vuodeksi, ja lisäksi myönnetään avustuksena 75 miljoonaa euroa.

2.3. Bosnia ja Hertsegovina

Neuvosto teki 5. joulukuuta 2002 päätöksen makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Bosnialle ja Hertsegovinalle. Tuki myönnetään 20 miljoonan euron lainana enintään 15 vuodeksi, ja lisäksi myönnetään avustuksena 40 miljoonaa euroa.

2.4. Moldova

Neuvosto päätti 19. joulukuuta 2002 päätöksen makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Moldovalle. Tuki myönnetään 15 miljoonan euron avustuksena. Samanaikaisesti peruttiin neuvoston 10. heinäkuuta 2000 tekemä päätös makrotaloudellisen avun myöntämisestä Moldovalle 15 miljoonan euron lainana.

3. Riskitilanne

Yhteisön talousarviota rasittavat riskit voidaan arvioida seuraavilla kahdella perusteella:

- kyseisiin rahoitusjärjestelyihin liittyvä lainakanta tiettynä päivänä; tätä perustetta käytetään usein pankkialalla (tilanne kuvataan jäljempänä liitteen taulukossa A1),

- yhteisöä kunkin varainhoitovuoden osalta rasittavat takaisinmaksuun liittyvät enimmäisriskit; tämä peruste liittyy suoremmin talousarvioon.

Jälkimmäistä perustetta voidaan edelleen arvioida kahdella tavalla:

- ainoastaan kertomuksen antamispäivään mennessä nostettujen lainojen perusteella, jos ennenaikaista takaisinmaksua ei tapahdu (katso jäljempänä liitteen taulukko A2, jossa on esitetty vähimmäisriski yhteisön talousarviolle)

- tekemällä ennakkoarvio kaikista komission ehdottamista tai neuvoston päättämistä rahoitusjärjestelyistä, jotta voitaisiin arvioida niiden vaikutukset tuleviin talousarvioihin, olettaen että komission ehdotukset hyväksytään (katso liitteen taulukko A3, jossa on esitetty enimmäisriski yhteisön talousarviolle).

Jälkimmäisen laskentamallin avulla voidaan määrittää esitettyihin ehdotuksiin liittyvien riskien suuruusluokka. On kuitenkin tehtävä oletuksia maksupäivistä, takaisinmaksua koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka esitetään yksityiskohtaisesti liitteessä, sekä korkokannasta [3] ja vaihtokursseista [4].

[3] Uusiin rahoitusjärjestelyihin on sovellettu 5,49 prosentin korkokantaa taulukossa A3.

[4] Muissa valuutoissa kuin euroina olevien laitojen valuuttakurssit ovat joulukuun 31. päivän 2002 kurssit.

Tulokset esitetään taulukoissa A1-A3, joissa riskit arvioidaan erikseen sen mukaan, koskevatko ne yhteisön jäsenvaltioita vai sen ulkopuolisia maita.

Taulukoissa mainitut kokonaismäärät kattavat erilaisia riskejä: esimerkiksi makrotaloudellisissa tukitoimissa luotot kohdistuvat yhteen maahan ja yhteisön uudessa rahoitusvälineessä (NCI) tai EIP:n toimissa lainanottajien takaamiin hankkeisiin.

Seuraavassa analyysissä eritellään kokonaisriski, jäsenvaltioiden lainoihin liittyvä riski ja yhteisön ulkopuolisten maiden lainoihin liittyvä riski.

3.1. Lainakanta 31. joulukuuta 2002

Kokonaisriski 31. joulukuuta 2002 oli 15 216 miljoonaa euroa, kun se 31. joulukuuta 2001 oli 15 118 miljoonaa euroa. Yksityiskohtaiset tiedot esitetään liitteen taulukossa A1.

Seuraavassa taulukossa esitetään rahoitusjärjestelyt, jotka ovat vaikuttaneet lainakannan kehitykseen edellisen kertomuksen jälkeen.

>TAULUKON PAIKKA>

* Kaikki lainat, joilla on takaus (jäsenvaltiot ja yhteisön ulkopuoliset maat) yhteensä.

Jäsenvaltioille myönnettävien luottojen pääoma oli 39 miljoonaa euroa 31. joulukuuta 2002, kun se 30. kesäkuuta 2002 oli 45 miljoonaa euroa.

Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien luottojen pääoma oli 15 177 miljoonaa euroa 31. joulukuuta 2002, kun se 30. kesäkuuta 2002 oli 15 073 miljoonaa euroa.

3.2 Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit: nostetut lainat 31. joulukuuta 2002

- Vuonna 2003 kokonaisriski on 1 818 miljoonaa euroa.

- Jäsenvaltioiden lainoja koskeva riski on 15 miljoonaa euroa.

- Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskeva riski on 1 803 miljoonaa euroa.

Yksityiskohtaiset tiedot vuosittaisesta enimmäisriskistä ovat liitteen taulukossa A2.

3.3 Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit

Vuonna 2003 teoreettinen enimmäisriski on 1 930 miljoonaa euroa. Vuodesta 2004 riski kasvaa niin, että se on 3 637 miljoonaa euroa vuonna 2011.

- Jäsenvaltioiden lainoja koskeva enimmäisriski kehittyy taulukon A2 mukaisesti.

- Vuonna 2003 riski on yhteisön ulkopuolisten maiden osalta 1 915 miljoonaa euroa. Vuodesta 2004 riski kasvaa niin, että se on 3 637 miljoonaa euroa vuonna 2011.

Yksityiskohtaiset tiedot vuosittaisesta teoreettisesta enimmäisriskistä ovat liitteen taulukossa A3.

4. Budjettitakausten käyttöönotto

4.1. Maksaminen kassavaroista

Komissio käyttää yhteisön kassavaroja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen N:o 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22. toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tällä menettelyllä vältetään komission maksujen myöhästyminen ja siitä aiheutuvat varainhankinnan kustannukset silloin, kun velallisen maksu myöhästyy.

4.2. Maksaminen takuurahastosta

Lokakuun 31. päivänä 1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) 2728/94 säädetään takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille. Jos yhteisön myöntämän lainan saajan erääntyvät maksut myöhästyvät, takuurahastoa voidaan vaatia kattamaan maksuhäiriö kolmen kuukauden kuluessa lainan erääntymispäivästä. Jos yhteisön talousarviosta taattu EIP:n myöntämä laina jää maksamatta, yhteisön on toimittava kolmen kuukauden kuluessa saatuaan EIP:n kirjeen, jossa takausta vaaditaan maksettavaksi. Komissio valtuuttaa silloin EIP:n nostamaan maksamatonta lainaa vastaavan osuuden takuurahastosta.

Viivästyskorot varojen käyttöönsaattamispäivän ja rahaston suorituspäivän väliseltä ajalta nostetaan takuurahastosta palautettavaksi kassavaroihin.

Tarkastellulla ajanjaksolla rahastoa ei vaadittu maksamaan takauksia.

5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi

Takuurahasto- ja takuuvarausmekanismi rajoittaa käytännössä yhteisön laina- tai takauskapasiteettia yhteisön ulkopuolisille maille, sillä rahoitusnäkymissä takuuvaraukseen sisältyvä määrä [5] rajoittaa rahaston täydentämiseksi uuden lainapäätöksen yhteydessä käytettävissä olevia määrärahoja.

[5] Vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymiin kirjattu määrä on 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin.

Lainakapasiteetti vastaa tiettynä aikana takuuvarauksessa jäljellä olevaa marginaalia. Tämä marginaali on yhtä suuri kuin erotus varauksen ja jo päätettyjen ja valmisteilla olevien rahoitusjärjestelyjen yhteydessä takuurahaston täydentämiseksi tarvittavan arvioidun määrän välillä.

Taulukossa A4 esitetään takuurahastomekanismin mukainen arvio yhteisön lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille kaudella 2003-2006. Laskentamenetelmä ja säädösviittaukset esitetään yksityiskohtaisesti tämän kertomuksen liitteessä.

Neuvoston tai komission tekemien sekä ehdotettujen ja valmisteilla olevien päätösten perusteella (ks. taulukko A4) takuuvarauksesta arvioidaan käytettävän 194,58 miljoonaa euroa vuonna 2003; tällöin vuoden lopussa olisi käytettävissä 22,42 miljoonaa euroa.

Kun otetaan huomioon aiemmin päätettyjä lainoja ja vuotta 2003 varten ehdotettuja ja valmisteilla olevia lainoja koskevien rahaston maksujen vaikutus takuuvaraukseen, käytettävissä oleva vuotuinen lainakapasiteetti on seuraava:

- 249,11 miljoonaa euroa kokonaisuudessaan yhteisön talousarviosta taattaviin lainoihin, tai

- 383,25 miljoonaa euroa 65-prosenttisesti taattaviin lainoihin (neuvoston 22. joulukuuta 1999 tekemän päätöksen N:o 2000/24/EY mukaisesti).

Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen ja lainatakausten kokonaismäärä oli 31. joulukuuta 2002 yhteensä 15 320 miljoonaa euroa.

Taulukko 2: Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen ja lainatakausten kokonaismäärä

milj. euroa

Tilanne 31. joulukuuta 2002

1. Lainakanta: varainhankinta ja luotonanto // 1 441

2. Lainakanta EIP:n osalta // 13 736

3. Lainakanta: velkojen maksun laiminlyönnit // 0

4. Viivästyskorot // 0

Erääntyneet maksamattomat korot* // 143

Yhteensä // 15 320

* Maksamattomat, erääntyneet korot kuten määritelty takuurahaston perustamisesta annetussa asetuksessa.

Takuurahaston varojen ja asetuksessa määritellyn jäljellä olevien pääomasitoumusten määrän suhde oli 10,71 prosenttia eli siis suurempi kuin 9 prosentin tavoitesumma, joka mainitaan asetuksessa N:o 1149/99 takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen N:o 2728/94 muuttamisesta. Asetuksessa säädetään, että "jos tavoitesumma ylitetään vuoden lopussa, palautetaan jäännös Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion tulotaulukon erityiseen budjettikohtaan".

Ylijäämä varainhoitovuoden 2002 lopussa oli 263,33 miljoonaa euroa.

6. Takuurahaston tilanne 31. joulukuuta 2002

Takuurahastossa oli 31. joulukuuta 2002 yhteensä 1 645,55 miljoonaa euroa. Rahasto kehittyi vuoden 2002 jälkipuoliskolla seuraavasti:

- rahastoa ei vaadittu maksamaan takauksia maksulaiminlyöntien takia,

- ei myöhästyneitä takaisinmaksuja (ei maksamatta olevia erääntyneitä velkoja),

- rahaston varojen sijoitustulot olivat 44,6 miljoonaa euroa,

- vuoden 2002 takuuvarauksesta siirretään 166,72 miljoonaa euroa,

- rahaston 31. joulukuuta 2001 todettu 372,46 miljoonan euron ylijäämä palautettiin talousarvioon elokuussa 2002.

7. Suhteellinen vakaus

Takuurahaston varojen 31. joulukuuta 2002 (1 645,55 miljoonaa euroa) ja yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen vuosittaisten enimmäisriskien välinen suhde, joka on esitetty vuodelta 2003 liitteen taulukossa A3 (1 909 miljoonaa euroa), on 86 prosenttia.

Toinen osa: Mahdollisten riskien arviointi: Tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila

1. Johdanto

Ensimmäisessä osassa esitetyt numerotiedot kuvastavat yleisestä talousarviosta katettavien riskien määrällistä puolta. Nämä tiedot on kuitenkin suhteutettava riskin laatuun, joka riippuu lainatoimen lajista ja lainan saajan tilanteesta. Jäljempänä selvitellään niitä viimeaikaisia tapahtumia, jotka voivat vaikuttaa maariskiyhdistelmään.

Kuten edellisissäkin kertomuksissa, tässä toisessa osassa esitettävä maariskiarvio sisältää riski-indikaattoreiden taulukon (katso liitteet) kaikkien niiden yhteisön ulkopuolisten maiden osalta, jotka ovat saaneet EY:n makrotaloudellista rahoitusapua ja joilla edelleen on velkoja maksettavana EY:lle. Riskinarvioinnissa ovat mukana myös muut yhteisön ulkopuoliset maat, joiden osuus kokonaisvelasta EY:lle on yli 2 prosenttia (erityisesti EIP:n myöntämien hankelainojen takauksina) ja jotka on joko luokiteltu "vakavasti velkaantuneiksi" Maailmanpankin asettamien perustein tai joiden ulkoinen tai velkatilanne on pahasti epätasapainoissa.

Tätä täydentää tekstimuotoinen analyysi kaikista tarkastelluista maista riskinarviointiin vaikuttavien uusien tietojen huomioon ottamiseksi.

Maakatsaus kattaa yhteensä 40 prosenttia kokonaisvelasta, jossa velkojana on EY tai joka on taattu sen talousarviosta. Näin riskien arviointi on mielekästä.

2. EHDOKASMAAT

Taloudet ovat matkalla kohti vakautumista, mutta Turkissa on eräitä merkittäviä epävarmuustekijöitä.

2.1. Bulgaria

Maailmantalouden kasvun hidastumisesta huolimatta Bulgaria nauttii edelleen nopeasta kasvusta ja vakaudesta. Reaalisen BKT:n kasvu oli 4,4 prosenttia vuoden 2002 kolmen ensimmäisen neljänneksen aikana, eikä se tule olemaan kovinkaan paljon alhaisempi koko vuodelle laskettuna. Tämä on yksityisestä kulutuksesta ja suurista investoinneista johtuvan kestävän kotimaisen kysynnän sekä odotettua vahvemman ulkoisen aseman ansiota. Inflaatio on laskussa (vuosittainen keskiarvo 5,8 prosenttia, 3,8 prosenttia joulukuusta joulukuuhun).

Valuuttakatejärjestelmää (1 euro = 1.95583 BGN) pidetään edelleen yllä, ja valuuttavarannot riittävät hyvin sen kattamiseen. Se ei ole johtanut ulkoisen kilpailukyvyn heikkenemiseen, koska tuotannon kasvuerot täydensivät valuutan reaalista vahvistumista.

Vaihtotaseen alijäämä on vuonna 2002 noin 4 prosenttia. Luku on huomattavasti pienempi kuin edellisinä vuosina, jolloin se oli 5-6 prosenttia BKT:sta. Tämä on muun muassa suurempien matkailutulojen, matalampien korkojen ja suurempien rahansiirtojen ansiota.

Nettomääräiset ulkomaiset suorat sijoitukset olivat kuitenkin odotettua pienemmät vuonna 2002 eivätkä ehkä täysin kata vaihtotaseen alijäämää. Keskuspankin valuuttavarannot kasvoivat silti edelleen vuonna 2002.

Budjettikuri on viime vuosina onnistuttu säilyttämään, mikä on tukenut sisäistä ja ulkoista vakauttamista. Kuten edellisinä vuosina, vuonna 2002 julkisen talouden (kassaperusteinen) alijäämä oli 0,7 prosenttia BKT:sta. Julkinen velka, joka vuonna 1997 oli reilusti yli 100 prosenttia suhteessa BKT:hen, laskee hyvää vauhtia ja oli vuoden 2002 lopussa alle 60 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ulkomainen velka on pienentynyt alle 70 prosenttiin BKT:sta. Valtio suorittaa aktiivista velanhoitopolitiikkaa tavoitteenaan vähentää riskejä siirtymällä vähitellen dollarimääräisistä lainoista euromääräisiin, lyhytaikaisista lainoista pitkäaikaisiin, vaihtuvakorkoisista joukkovelkakirjoista kiinteäkorkoisiin sekä ulkomaisesta rahoituksesta kotimaiseen. Syyskuussa 2002 suoritettiin toinen joukkovelkakirjalainan swap-sopimus (Brady bond swap), jonka tuoman säästön nettonykyarvo on 30 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria.

2.2 Romania

Vuoden 2002 toisella puoliskolla makrotaloudelliset suuntaukset pysyivät positiivisina, ja kestävään kasvuun liittyi jyrkempi deflaatio ja ulkoisen velan supistuminen uudelleen.

Romanian kolmivuotinen elpyminen on kestänyt EU:n talouskasvun hidastumisen, sillä kasvu on pysynyt vakaana ja sen osatekijät ovat parantuneet. Vuoden 2002 ensimmäisten yhdeksän kuukauden aikana BKT kasvoi 4,5 prosentilla, sillä nettovienti vaikutti ensimmäistä kertaa positiivisesti kasvuun nykyisen elpymisvaiheen aikana. Huolimatta toiminnan hidastumisesta EU:n markkinoilla, joille noin 67 prosenttia kaikesta Romanian tavaraviennistä suuntautuu, vuoden 2002 yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana vienti kasvoi 15,6 prosentilla verrattuna vastaavaan ajanjaksoon vuonna 2001 ja tuonti kasvoi 11,9 prosentilla. Kasvava kotimainen kysyntä edisti elpymistä, mutta vuoden 2001 loppupuoliskolla suoritettu makrotaloudellisen tilanteen tiukentaminen jarrutti onnistuneesti kotitalouksien kulutuskysynnän vilkasta kasvua. Investointimenot puolestaan jatkoivat nopeaa kasvuaan 7,8 prosentin vuosivauhtia vuoden 2002 kolmella ensimmäisellä neljänneksellä.

Positiiviseen talouskasvuun on liittynyt odotettua suurempi kotimainen ja ulkoinen vakaus. Vuonna 2002 keskimääräinen inflaatioprosentti putosi 12 prosenttiyksikköä 22,5 prosenttiin, ja vaihtotaseen alijäämä supistui rajusti haihduttaen huolet, joita sen kasvu vuonna 2001 aiheutti. Tavaraviennin aikaisen elpymisen, energian matalampien tuontihintojen ja kasvavien ulkomaisten yksityisten rahansiirtojen ansiosta vaihtotaseen kumulatiivinen alijäämä Yhdysvaltain dollareissa ilmaistuna itse asiassa laski vuoden ensimmäisten 11 kuukauden aikana lähes kolmanneksen verrattuna samaan ajanjaksoon vuonna 2001. Vaikka tavaratuonti onkin viime aikoina kasvanut nopeammin, vienti on jatkanut kasvuaan vieläkin rivakammin. Vaikka yksityisten ja julkisten ulkomaisten rahansiirtojen kasvun aiheuttaman positiivisten taustavaikutuksen pitäisi ylettyä keskipitkälle aikavälille, kauppataseen alijäämä pysyy todennäköisesti merkittävänä, sikäli kuin kasvavat asukasta kohti lasketut tulot ja lisääntyvät investointitarpeet jatkuvasti kuormittavat tuontia.

Positiivisen makrotaloudellisen kehityksen myötä ulkoiset rahoitusedellytykset ovat parantuneet ja mahdollistaneet sen, että Romania on kyennyt helposti täyttämään ulkoisen rahoituksen tarpeensa, muun muassa laskemalla huhtikuussa 2002 liikkeeseen ensimmäisen kymmenen vuoden euromääräisen joukkovelkakirjansa. Velan suhde BKT:hen oli marraskuun 2002 lopussa edelleen matala, arviolta noin 33,7 prosenttia BKT:stä, laina-ajat ovat pidentyneet, valtion takaamien velkojen luokitusta nostettiin useaan otteeseen ja valtion joukkovelkakirjojen korkoero laski noin 270 peruspistettä. Virallinen valuuttavaranto kasvoi yli 50 prosenttia vuoden mittaan ja oli joulukuun lopussa 6,1 miljardia Yhdysvaltain dollaria.

Vaikka nykyiset positiiviset makrotaloudelliset suuntaukset todennäköisesti jatkuvat, rakenteelliset heikkoudet kuitenkin synkentävät keskipitkän aikavälin näkymiä. IMF:n kanssa lokakuussa 2001 sovitun uuden valmiusluottojärjestelyn yhteydessä hyväksytty johdonmukaisempi politiikka auttoi vakauttamaan maksutaseen ja hidastamaan inflaatiota. Huolimatta tietystä edistymisestä tiukempien budjettirajoitusten käyttöönotossa palkkojen liiallinen nousu useissa julkisissa liikelaitoksissa sekä talousarvion ja yleishyödyllisten laitosten jatkuvat maksurästit aiheuttavat huolta. Yksityistämisprosessi on edelleen vain kompuroinut eteenpäin, koska monet yrityksistä eivät ole houkuttelevia, menettelyt eivät edelleenkään ole avoimia ja mahdolliset ostajat joutuvat toistuvasti antamaan työllisyys- ja investointisitoumuksia.

2.3 Turkki

Vuonna 2002 Turkin talous toipui yhdestä tasavallan historian syvimmistä lamoista. Tuotannon supistuttua jyrkästi 7, 4 prosentilla vuonna 2001 reaalinen BKT kasvoi 6,5 prosentilla vuoden 2002 kolmen ensimmäisen neljänneksen aikana. Koko ajanjaksolle jopa hieman suurempi tuotannon kasvu näyttää mahdolliselta. Tällainen vahva elpyminen johtuu kuitenkin suurelta osin perusvuosivaikutuksesta eli siitä, että talous saavuttaa kriisiä edeltävän tuotannon tason. Kansantalouden tilinpitotiedoista käy ilmi, että varastojen täydentäminen on kasvun ensisijainen lähde, kun taas kotimaisilla kysyntätekijöillä kuten kulutuksella ja investoinneilla on vain vähäinen vaikutus kasvuun. Inflaatiopaineet hellittivät tuntuvasti vuoden 2002 aikana. Tammikuussa KHI kasvoi vuositasolla 73,2 prosenttia ja joulukuussa 29,7 prosenttia. Vuosittainen keskimääräinen kuluttajahintainflaatio laski 54,4 prosentista vuonna 2001 45 prosenttiin vuonna 2002. Tärkeitä laskuun vaikuttavia tekijöitä olivat julkisen sektorin palkkojen nostot, jotka liittyivät 35 prosentin inflaatiotavoitteeseen vuoden lopussa, ja heikko kotimainen kysyntä. Kahdentoista kuukauden KHI:n inflaatiotavoite vuoden 2003 lopuksi on 20 prosenttia.

Talouskriisin takia työttömyys kasvoi 8,5 prosentista vuonna 2001 9,9 prosenttiin vuoden 2002 kolmannella neljänneksellä.

Tällä hetkellä suurin riski liittyy julkisen talouden kestävyyteen. Pankkialan pelastamisen kustannukset vuosien 2000-2001 rahoituskriisin jälkeen aiheuttivat sen, että julkisen talouden velka suhteessa BKT:hen kasvoi 56,4 prosentista vuonna 2000 101,4 prosenttiin vuonna 2001. Julkisyhteisöjen alijäämä oli 6 prosenttia BKT:sta vuonna 2002 ja kasvoi noin 28,4 prosenttiin vuonna 2001. Vuonna 2002 alijäämä oli 15 prosenttia suhteessa BKT:hen. Valtaosa lisävelasta on rahoitettu kotimaisilta markkinoilta. Noin kaksi kolmannesta tästä velasta on kytketty lyhytaikaisiin korkoihin tai valuuttakurssiin, mikä tekee velanhoidosta erittäin herkkää koron ja valuuttakurssien muutoksille. Turkin hallitus aikoo saavuttaa huomattavan perusylijäämän, 6,5 prosenttia BKT:sta vuonna 2003 ja 2004, vähentääkseen julkissektorin velkaantuneisuutta.

Viimeisten viiden vuoden aikana vaihtotase on ollut -4.9 - +2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vuonna 2002 vaihtotase oli lähes tasapainossa. Hyödykekaupassa Turkilla on yleensä huomattava kauppavaje, joka on noin 3-7 prosenttia BKT:sta. Matkailutaseen ja työntekijöiden maksusuoritusten perinteiset ylijäämät kuitenkin kattavat tämän vajeen suurelta osin. Valuuttavaranto on yleensä riittävällä tasolla ja kattaa lyhyen ajan ulkoiset sitoumukset. Vuoden 2002 lopussa Turkin keskuspankki nosti varannon 28 miljardiin Yhdysvaltain dollariin.

Selkkauksen mahdollisuus naapurimassa Irakissa lisää huomattavasti Turkkiin liittyviä epävarmuuksia. Pitkään jatkunut öljyn hintojen ja korkojen nousu saattaa haitata vakavasti Turkin talouden meneillään olevaa elpymistä, sillä se nostaa velanhoidon kustannuksia ja lisää inflaatiopaineita. Alueen jatkuva epävakaus saattaa myös vaikuttaa haitallisesti Turkin matkailualaan, joka tuottaa yleensä noin 10-15 prosenttia Turkin valuuttatuloista.

3. Länsi-Balkan

Julkisen ja ulkoisen velan kestävyys on tärkeä kysymys alueella, erityisesti eniten velkaantuneissa maissa (Bosnia ja Hertsegovina, Serbia ja Montenegro). Yksi IMF:n ohjelmien perustavoitteista on taata kestävä talousarvio ja maksutase. Vuoden 2002 toisella puoliskolla IMF hyväksyi uuden suuremman luottoerän Bosnian ja Hertsegovinan sekä Serbian ja Montenegron kanssa. Lisäksi valuuttarahasto aikoo sopia helmikuussa 2003 EJTM:n kanssa uudesta valmiusluottojärjestelmästä, joka alistetaan johtokunnan hyväksyttäväksi. Nämä viimeaikaiset myönteiset tapahtumat lieventävät alueen maiden kohtaamia taloudellisia paineita ja epävarmuuksia.

3.1 Bosnia ja Hertsegovina

Tarkastelujaksolla Bosniassa ja Hertsegovinassa vallitsi makrotaloudellinen vakaus ja matala inflaatio ja julkisen talouden suorituskyvyn parantamista jatkettiin. Virallisen avun määrä alueelle kuitenkin supistuu koko ajan, eikä kestävää kotoperäistä talouskasvua ole vielä havaittavissa. Kokonaistuotannon arvioidaan kasvaneen noin neljä prosenttia vuonna 2002, mikä vastaa vuoden 2001 tasoa. Valuuttakatejärjestelmän sääntöjen jatkuva tiukka noudattaminen luo kiinteän perustan keskimääräisen inflaation laskusuunnalle. Inflaation arvioidaan olevan alle prosentti vuonna 2002. Julkinen velka on hyvin suuri, 61 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002, ja mahdollisesti jopa 87 prosenttia suhteessa BKT:hen mukaan lukien valuuttamääräiset jäädytetyt talletukset. Sotavahinkoihin liittyvät velvoitteet lisäävät velkaantuneisuuteen liittyvää riskiä. Julkisen talouden suorituskyky on parantunut, vaikka julkisen sektorin osuus on edelleen suuri. Julkinen kulutus on noin 56 prosenttia BKT:sta. Koska tulokehitys oli parempi vuonna 2002, arviota julkisen talouden alijäämästä on tarkistettu alaspäin 9,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen (4 prosenttiin avustusten jälkeen).

Vaihtotaseen alijäämä on edelleen erittäin suuri, vuonna 2002 (ilman virallisia määrärahasiirtoja) 21 prosenttia suhteessa BKT:hen, joka on hieman vähemmän kuin vuonna 2001 kirjattu 23 prosenttia. Nettomääräisten ulkomaisten suorien sijoitusten odotetaan kasvaneen 260 miljoonaan euroon vuonna 2002, kun ne vuonna 2001 olivat 145 miljoonaa euroa. Bruttomääräinen virallinen valuuttavaranto, joka vuonna 2001 kasvoi vastaamaan yli kuuden kuukauden tuontia siksi, että euron käyttöönoton yhteydessä siirryttiin yhä useammin käyttämään kansallista valuuttaa, vakaantui vuonna 2002 ja vastaa nyt noin viiden kuukauden tuontia. Vaikka Bosnia ja Hertsegovina selviytyykin ulkoisista velanhoitovelvoitteistaan, maksutase on yhä haavoittuva suuren vaihtotaseen alijäämän, suuren julkisen velan, vähenevän ulkomaanavun sekä yksityisten sijoitusten vähäisyyden vuoksi.

Ulkomaanvelka oli vuoden 2002 lopussa 52 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja sen odotetaan keskipitkällä aikavälillä jäävän tälle tasolle. Velanhoitokustannusten suhde vientiin on alkanut kasvaa (8,3 prosenttia vuonna 2002), ja se kasvaa edelleen vuonna 2003 (10 prosenttia) ja sen jälkeen, koska Bosnia-Hertsegovinalla on velvoitteita Kansainvälistä valuuttarahastoa ja Maailmanpankkia kohtaan. Bosnia-Hertsegovinan valtiolla, joka vastaa ulkomaisen velan hoitovelvoitteista, ei tällä hetkellä ole omia julkisia tuloja, ja se käyttää molempien yhteisöjen budjettivaroja velvoitteidensa täyttämiseen. Riskiluokituslaitokset eivät ole antaneet Bosnia-Hertsegonvinalle riskiluokitusta. Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin siirtymätalousmaiden indikaattoreilla, jotka kuvastavat uudistusten edistymistä Keski- ja Itä-Euroopan maissa, Bosnia-Hertsegovina sijoittuu asteikon loppupäähän, vaikka tiettyä edistystä onkin tapahtunut.

Bosnia-Hertsegovina neuvotteli onnistuneesti uuden 15 kuukauden (elokuu 2002-marraskuu 2003) valmiusluottojärjestelyn, jonka määrä on noin 100 miljoonaa euroa. Ensimmäinen (noin 29 miljoonaan euron) erä nostettiin pian hyväksymisen jälkeen, ja toinen (noin 18 miljoonan euron) erä nostettiin 20. joulukuuta 2002.

3.2 Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia (EJTM)

EJTM:n talouskehitys vuonna 2002 ei ollut vaikuttava. Syyskuun yleisiä vaaleja ympäröinyt poliittinen epävarmuus ja IMF:n rahoitusjärjestelyn puuttuminen eivät vaikuttaneet suotuisasti talous- ja liiketoimintailmastoon. Vuonna 2002 BKT kasvoi 0,3 prosenttia, kun alkuperäinen optimistisempi ennuste oli 3-4 prosenttia. Kuluttajahinnat nousivat keskimäärin 2,4 prosenttia. Vuonna 2002 julkisyhteisöjen alijäämä nousi miltei 6 prosenttiin BKT:sta, mikä on hieman vähemmän kuin 6,2 prosentin alijäämä vuonna 2001.

Kansalliset viranomaiset pääsivät helmikuussa 2003 kauan odotettuun sopimukseen valmiusluottojärjestelystä IMF:n kanssa. Sovitussa makrotaloudellisessa kehyksessä vuodeksi 2003 BKT:n reaalisen kasvun odotetaan olevan 3 prosenttia ja inflaatiovauhdin 3 prosenttia. Julkisyhteisöjen alijäämätavoite on 2 prosenttia suhteessa BKT:hen (1,6 prosenttia keskushallinnon tasolla). IMF:n kanssa sovitun uuden ohjelman toteuttamisen pitäisi tuoda maahan makrotaloudellista vakautta keskipitkällä aikavälillä.

Vuonna 2002 kauppataseen alijäämä kasvoi 520 miljoonasta Yhdysvaltain dollarista vuonna 2001 noin 750 miljoonaan dollariin, joka on noin 23 prosenttia suhteessa BKT:hen. Tuonnin vuosikasvuun (+10 prosenttia) ei liittynyt vastaavaa suuntausta viennissä, joka supistui noin 4 prosenttia vuoteen 2001 verrattuna. Koska yksityiset ja viralliset siirrot jatkuivat suurina, vuoden 2002 vaihtotaseen alijäämän arvioidaan olevan 8,7 prosenttia BKT:sta eli huomattavasti pienempi kuin kauppataseen alijäämä.

Valuuttamarkkinoiden paineet johtivat siihen, että virallinen valuuttavaranto pienentyi vuoden 2002 loppua kohti, mutta pysyi kuitenkin 700 miljoonassa dollarissa, mikä vastaa yli neljän kuukauden tuontia. Ulkomaanvelan ja BKT:n välisen suhteen arvioidaan kasvaneen vuoden 2001 38 prosentista 39 prosenttiin vuoden 2002 lopussa, mitä voidaan pitää kestävänä.

3.3 Serbian ja Montenegron tasavalta

Serbian ja Montenegron (Jugoslavian liittotasavallan uusi nimi sen jälkeen, kun uusi perustuslaki tuli voimaan helmikuun alussa 2003) lainanhoitokyky näyttää melko muuttumattomalta. Vuoden 2002 jälkipuoliskolla maan talouspolitiikassa suuntauduttiin edelleen makrotaloudellisen vakauden säilyttämiseen. Rakenneuudistukset jatkuivat vuonna 2001 vahvistetun laki- ja sääntelyjärjestelmän pohjalta. Erityisesti yksityistäminen vauhdittui, mikä heijastui myös odotettua suurempia ulkomaisten suorien sijoitusten virtoina (noin 475 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuonna 2002 yhteensä). Pankkijärjestelmän tervehdyttäminen eteni, vaikka rahoitusala onkin vielä kovin heikko ja rahoituksen välitystoimintaa harjoitetaan suhteellisen vähän.

Luottamus kotimaiseen valuuttaan vahvistui, talletukset kotimaiseen pankkijärjestelmään kasvoivat huomattavasti, ja dinaarin arvo euroissa ilmaistuna pysyi suurin piirtein muuttumattomana vuoden mittaan. Dinaarin huomattava reaalimääräinen vahvistuminen johtui lähinnä suljetun sektorin hyödykkeiden hintojen noususta. Serbian keskuspankin (entisen Jugoslavian keskuspankin) bruttovarannot lähes kaksinkertaistuivat noin 1 200 miljoonasta dollarista vuoden 2001 lopussa 2 280 miljoonaan dollariin vuoden 2002 lopussa, mikä vastaa 3,5 kuukauden tuontia. Huomattava kasvu oli seurausta ulkomaisten maksusuoritusten jatkuvasta virtaamisesta maahan ja kansainvälisten rahoituslaitosten virallisesta rahoituksesta.

Vaikka Serbia ja Montenegro jatkaisi makrotalouden vakauttamista ja rakenteellisissa uudistuksissa edistyttäisiin IMF:n nykyisen laajennetun rahoitusjärjestelyn (2002-2005) mukaisesti hyvin, maan talouden ulkoisen aseman kestävyys on edelleen suuri haaste viranomaisille. Pääosin velanhoitovelvoitteista johtuvat suuret rahoitustarpeet sekä valuuttavarantojen kasvattamistarve rasittavat jatkossakin maksutasetta. Maan kyky ottaa uutta lainaa on rajallinen ja varovaisuus uusien valtiolle osoitettujen lainojen myöntämisessä on aiheellista. Merkittävää velanhuojennusta (66 prosenttia), jota Pariisin klubiin kuuluvat velkojat tarjoavat sillä aikaa kun neuvotteluja käydään Lontoon klubin kanssa, ei ole vielä toteutettu. Ulkoinen velka (joka oli 11,5 miljardia Yhdysvaltain dollaria syyskuun 2002 lopussa), pysyy vuosina 2003-2004 melko suurena, 67:nä prosenttina BKT:sta, huolimatta vaihtotaseen alijäämän suunnitellusta vähentämisestä 11,7 prosentista BKT:sta vuonna 2002 10,7 prosenttiin vuonna 2004. Velanhoitovelvoitteet kasvavat tuntuvasti noin 343 miljoonasta dollarista vuonna 2002 (10,9 prosenttia tavara- ja palveluviennistä) 467 miljoonaan dollariin (12,9 prosenttiin) vuonna 2003 ja 719 miljoonaa dollariin (17,4 prosenttiin) vuonna 2004. Tämä johtuu velanhoidon jatkamisesta marraskuussa 2001 tehdyn velkojen uudelleenjärjestelyä koskevan Pariisin klubin sopimuksen jälkeen.

4. Uudet itsenäiset valtiot

Vahvan kasvun ansiosta taloudellinen ilmasto on yleisesti paranemassa. Rakenneuudistusten riittämätön edistyminen useissa alueen maissa estää lainatilanteen pysyvää paranemista.

4.1 Armenia

Armenian talous kasvoi voimakkaasti myös vuoden 2002 toisella puoliskolla, mikä sai aikaan BKT:n reaalisen kasvuvauhdin kiihtymisen ennätystasolle, arviolta 12,9 prosentiksi koko vuonna (9,6 prosenttia vuonna 2001). Talouskasvun moottorina toimi edelleen teollisuus (+14,2 prosenttia), josta tärkein oli timantinjalostusala, mutta myös muut teollisuuden alat kuten metallurgia ja elintarvikkeiden jalostus menestyivät hyvin vuonna 2002. Kuluttajahintainflaatio pysyi matalana ja oli 2 prosenttia vuoden 2002 lopussa (3 prosenttia vuoden 2001 lopussa). Ulkomaisten maksusuoritusten (arviolta noin 4 prosenttia BKT:sta) ja matalan inflaation tuella dram oli nimellisesti suhteellisen vakaa vuonna 2002. Dram devalvoitui reaalisesti vuosina 2001-2002, mikä lisäsi huomattavasti talouden kilpailukykyä.

Valtio pystyi viime vuonna pienentämään julkisen talouden alijäämää. Keskushallinnon vuoden 2002 alijäämän arvioidaan olevan noin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen (mikä olisi alempi kuin vuoden 2001 alijäämä, joka oli 3,8 prosenttia). Arvonlisävero on tärkein tekijä julkistalouden parantuneen tilan taustalla, mikä heijastaa sekä kotimaisen kysynnän vahvaa kasvua että parempaa verohallintoa. Alv-tulot kasvoivat lähes 20 prosenttia, ja niiden osuus oli 40 prosenttia valtion tuloista.

Vaihtotaseen alijäämä pienentyi edelleen vuonna 2002 noin 8,5 prosenttiin BKT:sta (9,5 prosenttia vuonna 2001). Vienti oli 48,5 prosenttia suurempi kuin vuonna 2001, ja tuonti kasvoi 12,9 prosentilla, mikä kavensi kauppavajeen 20,9 prosenttiin BKT:sta (25,2 prosenttia vuonna 2001). Jalometallien ja -kivien osuus oli miltei puolet kokonaisviennistä. Ulkomaiset suorat sijoitukset lisääntyivät vuonna 2002, ja ne hajautuivat aloittain enemmän kuin ennen ja kohdistuivat entistä enemmän pk-yrityksiin. Maailman kauppajärjestön yleisneuvosto hyväksyi Armenian liittymisen järjestöön joulukuussa 2002.

Armenian ulkoinen julkinen ja julkisyhteisöjen takaama velkakanta oli vuoden 2002 joulukuun lopussa 1,02 miljardia Yhdysvaltain dollaria (noin 42 prosenttia suhteessa BKT:hen). Lähes 80 prosenttia velasta on otettu erittäin edullisin ehdoin. Ulkoisen velkakannan nettonykyarvon arvioidaan laskeneen 129 prosentista viennistä vuonna 2001 noin 120 prosenttiin vuonna 2002. Armenia sopi marraskuussa 2002 Venäjän kanssa 100 miljardin dollarin velkansa muuttamisesta pääomaksi. Tämä swap-sopimus käsittää viiden yrityksen (mukaan luettuna lämpövoimalan) siirtämisen Venäjälle maksamattoman velan korvaamiseksi. On arvioitu, että ulkoisen velan nettonykyarvo laskee 96 prosenttiin viennistä vuonna 2003 swapin toteuttamisen tuloksena. Armenia neuvottelee myös Turkmenistanin kanssa hyödykkeiden vaihtokaupasta maksamattomien velkojensa hoitamiseksi. Keskuspankin kokonaisvaluuttavarannot kasvoivat vuoden jälkipuoliskolla ja olivat vuoden lopussa hyvällä tasolla vastaten neljän kuukauden tuontia.

4.2 Valko-Venäjä

Valko-Venäjän talouden vuosikasvu on edelleen noin 4-5 prosenttia. Teollisuuden kasvu on kuitenkin hidastunut, eikä monenkaan yrityksen liiketoiminta ole voitollista. Varastot ovat kasvaneet voimakkaasti ja investointitoiminta on hidasta. Valtion valvonnassa olevan maatalouden rahoitustilanne on huono. Viennin kasvu seisahtui vuonna 2002, ja yhdessä tuonnin vaatimattoman kasvun kanssa tämä kasvatti kauppavajetta. Vuoden 2002 julkisen talouden alijäämä oli 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Inflaatio on kuitenkin hidastunut mainittavasti, minkä ansiosta korkotaso on laskenut, mutta viimeaikainen rahan tarjonnan kasvu saattaa kääntää kehityksen suunnan. Valuutan heikkeneminen Venäjän ruplaan nähden on pysynyt keskuspankin asettamissa liukuvan pariteetin eli ns. crawling-peg -järjestelyn tavoitteissa. Valko-Venäjän keskuspankki ei kuitenkaan ole ollenkaan itsenäinen ja aikoo asettaa hallituksen vaatimuksen rahan määrän lisäämisestä etusijalle hintavakauteen nähden.

Hallitus pyrkii todennäköisesti harjoittamaan sellaista rahapolitiikkaa, joka on riittävän elvyttävää tehottoman teollisuus- ja maataloussektorin vaatimusten täyttämiseksi, mutta joka ei uhkaa poliittista vakautta päästämällä inflaation laukkaamaan. Inflaatiota voitaisiin sitten taltuttaa painostamalla liikepankit ostamaan valtion obligaatioita ja pyrkimällä houkuttelemaan rahaa pitkäaikaisille säästötileille. Tällaisen politiikan vaikutus on kuitenkin vain kohtalainen ja väliaikainen.

Venäjän valmius hyväksyä maksurästejä ja laajentaa edullisin ehdoin antamiaan lainoja odotetaan auttavan tuntuvasti Valko-Venäjän maksutaseen epätasapainon rahoittamisessa tilanteessa, jossa ulkomaisia suoria sijoituksia ja länsimaisia luottoja ei ole. Vuonna 2002 Venäjä lainasi Valko-Venäjälle 4,5 miljardia ruplaa (142 miljoonaa USD) Valko-Venäjän valuutan vakauttamisen edesauttamiseksi. Laina maksetaan kolmessa yhtä suuressa 1,5 miljardin ruplan erässä. Venäjän lisäksi Valko-Venäjällä ei ole juuri muita ulkoisen rahoituksen lähteitä. Tämä on suurin syy valtion matalaan velkaantumisasteeseen. Maan ulkomaanvelka oli helmikuussa 2003 virallisten lähteiden mukaan yhteensä 813 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli vain 6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lisäksi Valko-Venäjä on edelleen 265 miljoonaa dollaria velkaa Venäjän maakaasutoimittajille. Suurin osa velasta on kertynyt ennen vuotta 2001, ja siitä on käyty neuvotteluja jo yli kolme vuotta.

Viranomaiset välttävät edelleenkin aloittamasta rakenteellisia uudistuksia huolimatta uuden ohjelman sisältämistä yksityistämissuunnitelmista. Hallituksen 1990-luvun puolivälistä harjoittama talouspolitiikka on pyrkinyt säilyttämään suuren osa Neuvostoliiton aikuisesta raskaasta teollisuudesta ja estämään valtion valvonnan ulkopuolisen laajan yksityisen sektorin synnyn. Toisin kuin alueen edistyneemmissä entisissä kommunistimaissa seurauksena on ollut, että pienten ja keskisuurten yritysten osuus BKT:sta on yhä lähes olematon. Pk-yrityksiä on lähinnä vähittäiskaupan ja ateriapalvelujen alalla. Tällaisen politiikan tuloksena miltei 95 prosenttia maan tuotannosta tulee edelleen suurista valtion omistamista tai valvomista yrityksistä. Erityisesti valmistusteollisuus on edelleen valtion suorassa valvonnassa, ja valtio painostaa rutiininomaisesti liikepankkeja antamaan lainoja teollisuusyrityksille markkinakorkoja alhaisemmilla koroilla.

IMF:n lainaohjelmaa ei ole vuodeksi 2003 suunnitteilla.

4.3 Georgia

Vuoden 2002 alustavien tietojen mukaan BKT kasvoi reaalisesti vuoden 2001 4,5 prosentista 5,4 prosenttiin. Maatalous, liikenne ja rakentaminen vauhdittivat talouskasvua. Kuluttajahintainflaatio oli 5,6 prosenttia vuoden 2002 lopussa (5 prosenttia vuoden 2001 lopussa). Lari pysyi nimellisesti suhteellisen vakaana vuonna 2002 ulkomailta tulleiden maksusuoritusten tukemana.

Valtio on ryhtynyt joihinkin toimenpiteisiin tulonkeruun tehostamiseksi, ja se on onnistunut vähentämään kertyneitä menorästejä samalla kun menoja on edelleen yleisesti kyetty rajoittamaan. Vuoden 2002 talousarvion tavoitteena on kasvattaa veroja suhteessa BKT:hen julkisessa taloudessa siten, että niiden suhde olisi 14,75 prosenttia, kun se vuonna 2001 oli 14,25 prosenttia. Julkisyhteisöjen alijäämä laskisi näin 2 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2001 noin 1,5 prosenttiin.

Georgian kauppatase heikkeni vuonna 2002. Vienti lisääntyi vain noin 1,5 prosentilla, kun taas tuonti kasvoi 6,1 prosentilla (tuonti koostuu lähinnä öljystä, öljytuotteista ja luonnonkaasusta). Joulukuussa 2001 parlamentti sääti muuta kuin rautametallia olevan romun (maan merkittävin vientiartikkeli) vientikiellon pyrkimyksenä estää varkauksia. Vientikielto poistettiin kesäkuussa 2002 kansainvälisten rahoituslaitosten painostuksesta. Vientitulot eivät kuitenkaan elpyneet riittävästi vuoden jälkipuoliskolla. Georgian vaihtotaseen arvioidaan pysyneen muuttumattomana, vuonna 2001 kirjatussa 6,5 prosentissa (jos siirtoja ei lasketa mukaan, alijäämä olisi 10,5 prosenttia). Joulukuussa 2002 päästiin sopimukseen öljyputken rakentamisesta välille Baku-Tbilisi-Ceyhan ja samansuuntaisen kaasuputken rakentamisesta Azerbaizanista Georgian kautta Turkkiin. Näin ulkomaiset suorat sijoitukset nousevat vuonna 2003 noin 12 prosenttiin BKT:sta. Vuonna 2002 niiden arvioidaan pysähtyneen vuoden 2001 tasolle, noin 3 prosenttiin BKT:sta.

Georgian julkinen ja julkisyhteisöjen takaama ulkoinen velkakanta on 1,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria (noin 54 prosenttia suhteessa BKT:hen), ja velan nettonykyarvo on tällä hetkellä yli 300 prosenttia keskushallinnon tuloista. Koska velanhoitokustannusten on arvioitu kasvavan vuodesta 2003 eteenpäin, Georgian odotetaan pyytävän kahdenvälisten velkojensa uudelleenjärjestelyä. Keskuspankin kokonaisvaluuttavaranto kasvoi vuonna 2002, ja se vastaa tällä hetkellä 1,7 kuukauden tuontia.

4.4 Moldova

Suotuisa alueellinen ympäristö, jotka Ukrainan ja Venäjän vahva kasvu edistää, on auttanut vahvistamaan Moldovan taloutta. Reaalinen BKT kasvoi 5,9 prosenttia vuonna 2002 ja 6,1 prosenttia vuonna 2001. Vahva teollisuustuotannon kasvu (jopa 11 prosenttia vuonna 2002) ylläpitää edelleen kasvua, jota vauhdittaa Venäjällä suuntautuva vienti ja kasvava kotimainen kysyntä. Vuonna 2002 valuuttakurssi vakiintui tasolle 13-13,5 MDL/USD, ja inflaatio oli joulukuussa 2002 vuositasolla 4,4 prosenttia.

Talous on äärimmäisen riippuvainen Venäjästä, ja suuri maataloussektori taas tarkoittaa sitä, että ilmasto-olosuhteilla on merkittävä vaikutus kasvuun. Vientituotteet ja -markkinat ovat vielä suhteellisen kehittymättömät. Investoinnit ovat vähäisiä, sillä kotimainen luottamus on heikko ja suorien ulkomaisten investointien määrä on ollut pettymys. Rakenneuudistus, joka johtaisi avoimempaan ja liiketoiminnalle ystävällisempään toimintaympäristöön, auttaisi vilkastuttamaan investointeja. Institutionaaliset puitteet ja yleinen investointi-ilmasto ovat edelleen melko epäedulliset, sillä byrokratia, korruptio ja häirintä ovat erittäin yleisiä ja johtavat suuriin liiketoiminnan kustannuksiin.

Vaikka rakenneuudistuksia onkin vauhditettu viime vuosina, siirtyminen markkinatalouteen on vielä kaukainen tavoite. Maareformi on miltei toteutettu, mutta valtio on vasta hiljattain alkanut yksityistää tärkeimpiä talouden aloja. Puutteet oikeudellisissa ja hallinnollisissa puitteissa, jotka vaikuttavat suoraan yksityistämisprosessiin, ja poliittinen asiaan puuttuminen on perinteisesti estänyt suurten yritysten divestoinnin erityisesti televiestinnässä, energian ja viinin aloilla.

Koska Moldovan kansallista teleoperaattoria Moldtelecomia kohtaan ei ole ilmaistu vakavaa kiinnostusta, yksityistämistulot olivat vuonna 2002 jälleen pettymys. Finanssipolitiikka pysyi tiukkana, mutta heikkeni, sillä valtio kamppaili raskaan velanhoitotaakkansa kanssa, joka on tällä hetkellä yli 110 prosenttia BKT:sta. Velanhoitovelvoitteet imevät noin puolet valtion tuloista, mikä rajoittaa jyrkästi käytettävissä olevia resursseja. Riippuvuus monen- ja kahdenvälisiltä velkojilta tulevista pääomavirroista on siksi hyvin suuri. IMF ei ollut huhtikuuhun 2003 mennessä kyennyt saamaan päätökseen toista tarkastelua, joka kuuluu kolmivuotiseen PRGF-järjestelyyn (Poverty Reduction and Growth Facility), jonka arvo on 147 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Jääminen jälkeen valuuttarahaston ohjelmasta voisi vaarantaa noin 50 miljoonaa euroa Maailmanpankin ja IMF:n rahoitusta ja Euroopan yhteisöltä saatavan 15 miljoonan euron makrotaloudellisen avun, mikä avaisi kuilun maksutaseen ja budjettirahoituksen välille. Se myös vaarantaisi Pariisin klubin kanssa tehtävän sopimuksen (joka kattaa noin 200 miljoonan Yhdysvaltain dollarin arvosta kahdenvälisiä velkoja) ja herättäisi epäilyksiä rakennusuudistusten tilaa ja talouden keskipitkän aikavälin näkymiä kohtaan.

Näiden valtiontaloudellisten ja maksutaseongelmien yhdistelmä sai valtion järjestämään vuonna 2002 uudelleen ainoan euro-obligaationsa, joka on laskettu liikkeeseen vuonna 1997, ja jonka maturiteetti oli viisi vuotta ja nimellisarvo 75 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Siitä 35,6 miljoonaa dollaria ostettiin aikaisemmin takaisin ja 39,4 miljoonaa dollaria siirrettiin seitsemän vuoden päästä kuoletettavalle joukkovelkakirjalle.

4.5 Tadzikistan

Tadzikistanin BKT:n reaaliseksi kasvuksi vuonna 2002 arvioidaan 9,1 prosenttia (10,2 prosenttia vuonna 2001). Maataloustuotanto kasvoi 15 prosentilla, ja teollisuustuotanto lisääntyi alumiinisektorin ansiosta 8,2 prosentilla. Kuukausittaisen inflaatiovauhdin hidastuttua vuoden ensimmäisellä puoliskolla rahavarannon nopea kasvu johti inflaatiopiikkiin kolmannella neljänneksellä, kun Tadzikistanin keskuspankki vastoin aikaisempia ilmoituksiaan antoi puuvillasektorille suoria luottoja. Vuosi päättyikin siihen, että kuluttajahinta-inflaatio oli noin 14,5 prosenttia (12,5 prosenttia vuoden 2001 lopussa) ja elintarvikkeiden hinnankorotukset olivat suurimmat. Tadzikistan keskuspankki piti yllä säännösteltyä kelluvien valuuttakurssien järjestelmää, mikä salli somonin delvalvoitua nimellisesti ja reaalisesti. Vuonna 2002 somoni devalvoitui noin 15 prosenttia suhteessa Yhdysvaltain dollariin lähinnä rahapolitiikassa kolmannella neljänneksellä tapahtuneen epäonnistumisen jälkeen.

Julkisen talouden tila heikkeni hieman vuonna 2002, ja alijäämä oli prosentin BKT:sta (0,1 prosenttia vuonna 2001). Syynä tähän olivat kasvaneet julkiset palkkamenot sekä puuvillan myyntiverojen ja tuloverojen alentaminen osana laajaa IMF:n kanssa sovittua verouudistusta. Edullisin ehdoin annetulla ulkomaisella luotonannolla rahoitettu julkinen investointiohjelma ei vielä vuonna 2002 sisältynyt julkisen talouden taseisiin. Ohjelman sisällyttäminen valtiontalouden taseisiin nostaa julkisen talouden alijäämän 3 prosenttiin BKT:sta.

Hyvän puuvillasadon ja alumiinituotannon kasvun ansiosta vienti kasvoi 13 prosentilla, kun taas tuonti kasvoi vain noin 4,4 prosentilla. Tämä vei kauppataseen positiiviseksi vuonna 2002. Alumiinin osuus kokonaisviennistä oli lähes 55 prosenttia. Vaihtotaseen alijäämän arvioidaan vuonna 2002 pienentyneen noin 4,2 prosenttiin BKT:sta (7,2 prosenttia vuonna 2001). Vaihtotaseen alijäämän (ilman siirtoja) arvioidaan olevan noin 12 prosenttia BKT:sta (15,3 prosenttia vuonna 2001).

Joulukuussa 2002 Tadzikistan pääsi Venäjän kanssa sopimukseen maksamattoman erääntyneen lainansa uudelleenjärjestelystä, mikä käsittää myös lainan osittaisen poistamisen. Sopimus vähensi Tadzikistanin ulkomaan velkaa 1,02 miljardista Yhdysvaltain dollarista (98 prosenttia BKT:sta) vuoden 2001 lopussa 985 miljoonaan dollariin (88 prosenttia BKT:sta) viime vuoden lopussa. Velanhoito oli maalle raskas taakka vuonna 2002 ja vei yli 40 prosenttia valtion tuloista. Keskuspankin kokonaisvaluuttavarannot kasvoivat vuonna 2002 ja vastasivat vuoden lopussa 2,3 kuukauden tuontia (1,9 kuukauden tuontia vuoden 2001 lopussa).

4.6 Ukraina

Ukrainan talouden vuosittainen kasvuvauhti laski vuoden 2001 9,1 prosentista 4,1 prosenttiin vuonna 2002. Inflaatio laskee yllättäen edelleen, ja kuluttajahintaindeksi tosiasiallisesti laski 0,6 prosenttia vuonna 2002.

Odotettua heikommasta taloudellisesta kasvusta huolimatta julkinen talous jäi vuonna 2002 ylijäämäiseksi, noin prosentti BKT:sta. Tämä johtui menojen leikkauksista, mutta myös alv-palautusten lisärästien kerääntymisestä, vaikka osana IMF:n ohjelmaa oli annettu sitoumus tällaisten rästien hoitamisesta. Parlamentin viime joulukuussa hyväksymässä talousarviossa vuodeksi 2003 tulee olemaan konsolidoitu kassavaje suuruudeltaan noin 1,75 prosenttia BKT:sta, mikä merkitsee huomattavaa julkistalouden laajenemista.

Maksutase on parantunut tuntuvasti viime vuosina. Vaihtotase on ollut ylijäämäinen vuodesta 1999. Ylijäämän arvioidaan olleen noin 3,5 prosenttia BKT:sta vuonna 2002, mitä tulonsiirtojen ja palvelujen tuomat suuret tulot tukevat. Huhtikuussa 2002 yksityisten velkakirjan haltijoiden kanssa ja heinäkuussa 2001 Pariisin klubin kanssa sovitut velkojen uudelleenjärjestelyt ovat helpottaneet huomattavasti Ukrainan velanhoitovelvoitteita, ja valuuttavaranto on jatkanut kasvuaan. Se oli syyskuun 2002 lopussa 2,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria ja vastasi 2¼ kuukauden tuontia. Lisäksi Ukraina pääsi joulukuun 2002 alussa jälleen kansainvälisille pääomamarkkinoille (joilta se joutui pois vuonna 1998 Venäjän kriisin yhteydessä) ja laski liikkeeseen 299 miljoonan Yhdysvaltain dollarin suuruisen valtion euro-obligaation, jonka maturiteetti on vuonna 2007. Valtio aikoo alkuvuodesta 2003 laskea liikkeeseen uuden euro-obligaation. Ulkomaisten suorien sijoitusten määrä on kuitenkin yhä harmillisen pieni. Hryvnya on ollut nimellisesti huomattavan vakaa vuoden 1999 jyrkän devalvoitumisen jälkeen.

Rakenneuudistusten edistyminen hidastui vuosina 2001-2002. Eritoten yksityistämisestä saatavat tulot olivat kumpanakin vuonna budjetoitua paljon pienemmät, mikä osittain johtui alueellisten sähkönjakeluyritysten (ns. "oblenergos") ja valtion omistaman telemonopolin yksityistämisen viivästymisestä.

Ukrainan IMF:n kanssa sopima laajennettu rajoitusjärjestely (EFF), jonka aikataulu petti vuoden 2002 alussa, päättyi syyskuussa 2002. Viranomaiset neuvottelevat parhaillaan valmiusluottojärjestelyä. EU:n neuvosto hyväksyi heinäkuussa 2002 uuden makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisen Ukrainalle enintään 110 miljoonan euron lainana. Keskustelut avun ensimmäistä erää koskevista poliittisista ehdoista ovat viivästyneet, koska IMF:n kanssa ei ole toiminnallista sopimusta.

5. Muut EU:n ulkopuoliset maat

Algeriaa lukuun ottamatta tilanne on edelleen erittäin epävarma viimeaikaisesta myönteisestä kehityksestä huolimatta.

5.1 Algeria

Makrotaloudelliset olosuhteet Algeriassa ovat edelleen suhteellisen vakaat, eikä tärkeitä rakenteellisia muutoksia ole havaittavissa. Vuoden 2002 talouskasvu arvioidaan noin 3,3 prosentiksi, kun se vuonna 2001 oli 2,1 prosenttia. Tämä on sekä finanssi- että rahapolitiikan ansiota. Vuodeksi 2002 vahvistetun alijäämätavoitteen odotetaan olevan noin 3 prosenttia suhteessa BKT:hen (virallinen tavoite on 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen), mikä saattaa yhdessä luottojen kasvun kanssa johtaa vuonna 2002 noin kuuden prosentin inflaatiovauhtiin. Huolimatta rikkauksistaan Algerian talous kärsii lukuisista rakenteellisista ongelmista, joita ovat muun muassa riippuvuus hiilivetyjen viennistä (osuus yli 95 prosenttia, 30 prosenttia suhteessa BKT:hen) ja maataloussektorin painoarvo. Lisäksi investointitoimintaa heikentävät huomattavasti sisäiset turvallisuusongelmat.

Öljyn viimeaikainen korkea hinta vaikuttaa edelleen myönteisesti Algerian maksutaseeseen. Vaihtotaseen arvioidaan olevan vuonna 2002 ylijäämäinen (8,1 prosenttia suhteessa BKT:hen), vaikkakin alhaisempi kuin vuosina 2000-2001, sillä öljy- ja kaasuviennistä saatavat tulot ovat alkaneet laskea. Öljystä kahden viime vuoden aikana saadut yllättävät tulot ovat vähentäneet Algerian ulkomaan velan noin 21 miljardiin USD:hen (38 prosenttia suhteessa BKT:hen), mikä on joulukuun 2002 tilanne. Velanhoitosuhde puolestaan on edelleen arviolta kohtuulliset 27 prosenttia kaikista vaihtotaseen tuloista. Valuuttavaranto kasvoi joulukuussa 2002 yli 21 miljardiin Yhdysvaltain dollariin; se vastaa yli kahden vuoden tuontia ja tukee maan talouden vahvaa ulkoista asemaa.

5.2 Argentiina

Viimeisten kuuden kuukauden aikana Argentiinan talous on osoittanut lisääntyviä merkkejä vakautumisesta ja orastavasta talouden elpymisestä. Reaalisen BKT:n arvioidaan supistuneen noin 11 prosenttia vuonna 2002, mikä on paljon vähemmän kuin useimpien ennustajien alkuperin odottama 15-20 prosenttia. Valuuttakurssi on kestänyt inflaation, korot ovat laskeneet, ja varat palaavat pankkijärjestelmään.

Helmikuun puolivälissä valuuttakurssi oli revalvoitunut noin 22 prosenttia verrattuna kesäkuun 2002 lopun 3,9 Peso per 1 USD aallonpohjaan. Käytyään niinkin korkealla kuin 10,5 prosentissa huhtikuussa 2002 kuukausittainen kuluttajahintaindeksin inflaatio hidastui alle 0,5 prosenttiin vuoden 2002 viimeisinä kuukausina. Yksityisen sektorin talletukset kasvoivat merkittävästi vuoden 2002 kolmannella ja neljännellä neljänneksellä, mikä sai viranomaiset löyhentämään alkuvuonna 2002 käyttöön otettuja pankkitalletusten nostorajoituksia.

Koska kotimainen kysyntä oli heikkoa ja ulkoista rahoitusta ei ollut, vaihtotaseen (kassaperusteinen ja siksi siinä eivät ole mukana laiminlyötyjen lainojen korot) arvioidaan heilahtaneen alijäämäisestä (1,7 prosenttia BKT:sta vuonna 2001) ylijäämäiseksi (7-8 prosenttia BKT:sta). Keskuspankin valuuttavaranto kasvoi 10,5 miljardiin Yhdysvaltain dollariin vuoden 2002 lopussa, mitä voidaan verrata 8,9 miljardin dollarin aallonpohjaan heinäkuun 2002 lopussa. Hyvä maksutasetilanne on mahdollistanut sen, että viranomaiset ovat voineet 2. tammikuuta 2003 alkaen höllätä tuntuvasti valuuttarajoituksiaan.

IMF on sitoutunut hyväksymään tammikuussa 2003 Argentiinalle siirtymäjärjestelyn, jolla rahoitetaan uudelleen maan velkavelvoitteet IMF:ää kohtaan elokuuhun 2003 asti. Sopimus käsittää 2,2 miljardin erityisnosto-oikeuden suuruisen valmiusluottojärjestelyn ja tiettyjen takaisinostojen laajentamisen yhteensä 2,8 miljardin erityisnosto-oikeuden arvosta. IMF:n sopimuksen toivotaan auttaman vahvistamaan vakautumisen ja elpymisen suuntauksia. Jos näin tapahtuu, BKT:n arvioidaan elpyvän hiljakseen vuonna 2002 ja kiihtyvän 5 prosentin kasvuvauhtiin vuonna 2004. Skenaariossa on kuitenkin vakavia riskejä. IMF:n uuden valmiusluottojärjestelyn tukema ohjelma ei ole riittävä takaamaan keskipitkän aikavälin julkistaloudellista ja ulkoista maksuvalmiutta, ja on suurta epävarmuutta siitä, ottaako huhtikuun 2003 vaalien jälkeen muodostettava hallitus käyttöön laajemman ohjelman.

5.3 Brasilia

Brasilian valuutta ja obligaatioiden hinnat heikkenivät jyrkästi elo-syyskuussa 2002, mikä johtui Argentiinan kriisin tarttumisen pelosta ja huolista, joita lokakuun presidentinvaalien mielipidetutkimuksissa menestyneen vasemmistoedustajan esittelemät tulevaisuuden suunnitelmat aiheuttivat. Uuden hallituksen julkistama varovainen talouspolitiikka (erityisesti sen sitoutuminen budjettikuriin, inflaation valvontaan ja IMF:n sopimukseen) paransi kuitenkin mielialaa markkinoilla, mikä johti markkinoiden elpymiseen reaali- ja obligaatioiden hinnoissa mitattuna. Myös vaihtotaseen radikaali parantuminen (vuoden 2001 alijäämä, 4,6 prosenttia BKT:sta, suunnilleen puolittui viime vuonna) rauhoitti sijoittajia. Tyynnyttääkseen edelleen markkinoita Brasilian hallitus on juuri ilmoittanut, IMF:n sitä vaatimatta, julkistalouden perusylijäämätavoitteen nostamisesta vuodeksi 2003 (IMF:n edellisen hallituksen kanssa sopimasta tavoitteesta 3,75 prosenttia BKT:sta 4,25 prosenttiin BKT:sta).

Mutta vaikka talouskriisin riski on väistynyt, tilanne on edelleen herkkä ja riski velkojen maksun laiminlyönnistä suuri. Rahoitusmarkkinat pysyvät varovaisella kannalla ja odottavat, liittyykö viranomaisten konservatiivisiin sanamuotoihin kyky toteuttaa ilmoitetut politiikat. Jos näin käy, kasvun arvioidaan kiihtyvän tänä vuonna (noin 2,5 prosenttiin) ja edelleen vuonna 2004, sillä edelleen kilpailukykyinen valuuttakurssi tuottaa vahvaa viennin kasvua. Inflaation arvioidaan nopeutuvan hieman vuonna 2003 (noin 10-11 prosenttiin) viimevuotisen devalvoinnin viivästyneiden vaikutusten takia, mutta palaavan yksinumeroiseksi vuonna 2004.

IMF hyväksyi Brasilialle syyskuussa 2002 15 kuukauden valmiusluottojärjestelyn, jonka määrä on 30 miljardia erityisnosto-oikeutta. Tämä on kaikkien aikojen suurin IMF:n laina. Tämä järjestely, joka hyväksyttiin vastauksena Brasilian markkinoiden kesällä kokemaan kaaokseen, seurasi syyskuussa 2001 hyväksyttyä 15,7 miljardin Yhdysvaltain dollarin valmiusluottojärjestelyä. Uuden valmiusluottojärjestelyn (3 miljardia USD) ensimmäinen erä nostettiin järjestelyn hyväksymisen jälkeen, ja sama määrä nostettiin joulukuussa 2002 suoritetun ohjelman ensimmäisen tarkastelun onnistuneen loppuunsaattamisen yhteydessä.

5.4 Jordania

Jordania on kansainvälisen yhteisön tukemana toteuttanut merkittäviä vakautus- ja mukautusponnisteluja. Viimeksi aloitettiin heinäkuussa 2002 kaksivuotinen IMF:n valmiusluottojärjestely. Edistyminen näkyy kasvun vahvana lisääntymisenä (4,2 prosenttia vuonna 2001 ja 5 prosenttia vuonna 2002) huolimatta kasvaneista alueellisesta jännitteistä, maailmantalouden kasvun hidastumisesta ja vuoden 2001 syyskuun 11. päivän tapahtumista. Inflaatio on pysynyt kurissa (keskimääräinen kuluttajahintaindeksi oli 3-4 prosenttia vuosina 2001 ja 2002), mutta julkistalouden alijäämä oli suuri, 8,1 prosenttia BKT:sta vuonna 2001 (3,7 prosenttia avustusten jälkeen) ja 10,1 prosenttia BKT:sta vuonna 2002 (4,1 prosenttia avustusten jälkeen).

Jordanian maksutaseelle on ollut ominaista suuri kauppataseen alijäämä (30 prosenttia suhteessa BKT:hen), suuri palvelutaseen ylijäämä (maksusuoritukset 20 prosenttia BKT:sta (netto)) ja avustusten virtaus maahan. Pääoma- ja rahoitustaseen kehittymisen ansiosta bruttomääräinen valuuttavaranto kasvoi vuoden 2002 lopussa 2,8 miljardiin Yhdysvaltain dollariin eli se vastasi noin 7 kuukauden tuontia. Ulkomaanvelka supistui 95 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 1998 noin 80 prosenttiin, ja viranomaiset pyrkivät pienentämään velkakantaa noin 60 prosenttiin BKT:sta vuoteen 2007 mennessä käyttämällä hyväkseen yksityistämisestä saatavia tuloja ja lisäämällä verotuloja alijäämien supistamiseksi. Jordanian ulkoinen haavoittuvuus on vähentynyt viime vuosina, vaikka sen velkamäärää voidaankin edelleen pitää suurena. Suurin osa velkojen vähennyksestä toteutettiin käyttämällä yksityistämistuloja, velkojen vaihtosopimuksia ja takaisinosto-operaatioita. Velanhoitosuhteen (noin 20 prosenttia vuonna 2001) odotetaan laskevan edelleen Pariisin klubiin kuuluvien velkojamaiden kanssa tehdyn sopimuksen ansiosta.

Huolimatta parantuneista menettelytavoista, jotka näkyvät parempina talouden indikaattoreina ja lisäävät Jordanian kykyä vastustaa ulkoisia shokkeja, maksutaseeseen ja ulkomaanvelan hoitokykyyn liittyy edelleen suuria riskejä. Sotilaallisilla toimilla Irakissa tai kasvavilla alueellisilla jännitteillä voi olla vakavia vaikutuksia Jordanian talouteen, erityisesti sen valtiontalouteen ja maksutaseeseen. Vaikutuksina voi lisäksi olla viennin menetykset, pienemmät matkailutulot, suuremmat öljymenot ja pienemmät maksusuoritukset.

Lyhenteet

DM // Saksan markka

EY // Euroopan yhteisö

EFF // Laajennettu rahoitusjärjestely (Extended Fund Facility)

EIP // Euroopan investointipankki

EU // Euroopan unioni

EUR // Euro

FDI // Suorat ulkomaiset sijoitukset

//

BKT // Bruttokansantuote

IMF // Kansainvälinen valuuttarahasto

SBA // Valmiusluottojärjestely (Stand-By Arrangement)

USD // Yhdysvaltain dollari