Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden valtuuttamisesta ratifioimaan asekauppasopimus Euroopan unionin edun vuoksi /* COM/2013/0482 final - 2013/0225 (NLE) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA 1.1 Johdanto Vuonna 2006 annetulla YK:n päätöslauselmalla 61/89 käynnistettiin prosessi tavanomaisten aseiden kansainvälisen kaupan sääntelyä koskevan sopimuksen, jäljempänä ’asekauppasopimus’, tekemiseksi. Tavoitteena oli tehdä oikeudellisesti sitova sopimus, jolla tavanomaisten aseiden kansainvälisestä kaupasta tehdään entistä vastuullisempaa vahvistamalla tuonnille, viennille ja siirroille yhteiset kansainvälisesti sovellettavat tiukat normit. Valmistelutyötä tehtiin intensiivisesti vuosina 2007 ja 2009. Ensimmäinen asekauppasopimusta koskeva Yhdistyneiden kansakuntien konferenssi pidettiin New Yorkissa 2.–27. heinäkuuta 2012. Vaikka konferenssissa ei päästy yksimielisyyteen, sen yhteydessä laadittiin ensimmäinen sopimusluonnos. Maaliskuussa 2013 pidetyssä viimeisimmässä YK:n konferenssissa kyseistä sopimusluonnosta tarkistettiin, mutta kolme valtiota hylkäsi jälleen puheenjohtajan ehdotuksen. Sopimus hyväksyttiin lopulta määräenemmistöllä 2. huhtikuuta 2013. Valtaosa YK:n jäsenistä hyväksyi, että sopimus avataan allekirjoittamista varten 3. kesäkuuta 2013. 1.2 EU:n toimivalta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 3 artiklan ulkoista toimivaltaa koskevien määräysten mukaisesti asekauppasopimukseen sisältyy aloja, jotka kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Asekauppasopimuksessa on määräyksiä mm. toimenpiteistä (kuten vienti- tai tuontitarkastuksista), jotka kuuluvat unionin yhteisen kauppapolitiikan soveltamisalaan. Tältä osin asekauppasopimus koskee sellaisia unionin lainsäädännön aloja, joilla sääntelyn aste on jo edennyt pitkälle. Asekauppasopimuksella on merkitystä myös sisämarkkinoihin liittyvän johdetun oikeuden säädösten kannalta. Tällaisia säädöksiä ovat: a) yhteisön sisällä tapahtuvia puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen yksinkertaistamisesta 6 päivänä toukokuuta 2009 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/43/EY, b) aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta 18 päivänä kesäkuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 91/477/ETY ja c) kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaista Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimusta täydentävän, ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden laittoman valmistuksen ja laittoman kaupan torjuntaa koskevan lisäpöytäkirjan (YK:n ampuma-asepöytäkirja) 10 artiklan täytäntöönpanosta ja ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden vientiluvasta ja tuonti- ja kauttakuljetusmenettelyistä 14 päivänä maaliskuuta 2012 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 258/2012. Koska asekauppasopimukseen sisältyy EU:n yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia asioita, jäsenvaltiot eivät voi itsenäisesti päättää sopimuksen allekirjoittamisesta ja ratifioinnista. Ne voivat allekirjoittaa sen ainoastaan unionin edun vuoksi ja vasta sen jälkeen, kun neuvosto on antanut tähän valtuudet komission ehdotuksesta. 1.3 Asekauppasopimuksen yksityiskohdat ja soveltamisala Asekauppasopimuksen tavoitteena on edistää kansainvälistä ja alueellista rauhaa, turvallisuutta ja vakautta tavanomaisten aseiden kansainvälisen kaupan sääntelyn ja laittoman asekaupan poistamisen kautta. Asekauppasopimuksella otetaan käyttöön tavanomaisten aseiden siirtoja koskevat normit. Lisäksi siinä vaaditaan sopimusvaltioita seuraamaan kaikkea asevientiä varmistaakseen, ettei tavanomaisia aseita ja ammuksia käytetä esimerkiksi ihmisoikeusloukkauksiin, terrorismiin tai humanitaarisen oikeuden rikkomiseen. Asekauppasopimuksessa on määräyksiä aseiden siirtojen arvioinnista sekä toimenpiteistä, joilla estetään tavanomaisten aseiden ohjautuminen tuonti- ja vientimaista laittomille markkinoille. Sillä parannetaan myös asekaupan avoimuutta, koska siinä velvoitetaan pitämään kirjaa asekaupasta ja raportoimaan siitä sihteeristölle ja muille sopimusvaltioille. Asekauppasopimus kattaa seuraaviin luokkiin kuuluvat tavanomaiset aseet: taistelupanssarivaunut, panssaroidut taisteluajoneuvot, suuren kaliiperin tykistöjärjestelmät, taistelulentokoneet, rynnäkköhelikopterit, sotalaivat, ohjukset ja ohjuksen laukaisulaitteet sekä pienaseet ja kevyet aseet. Sopimuksen soveltamisalaan kuuluvat myös niihin liittyvät ampumatarvikkeet/ammukset, osat ja komponentit. 1.4. Vaikutus unionin säännöstöön Asekauppasopimus voi vaikuttaa Euroopan unionin antamien yhteisten sääntöjen soveltamisalaan tai muuttaa sitä. Sen vuoksi neuvosto laati seuraavat neuvotteluohjeet, jotka ovat komission valtuuttamisesta neuvottelemaan asekauppasopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla annetun neuvoston päätöksen .../2013 liitteessä: (1) Asekauppasopimuksessa ei saa olla määräyksiä, jotka estävät jäsenvaltioita soveltamasta seuraavia säädöksiä: (a) neuvoston direktiivi 91/477/ETY, annettu 18 päivänä kesäkuuta 1991, aseiden hankinnan ja hallussapidon valvonnasta, sellaisena kuin se on muutettuna; (b) neuvoston direktiivi 93/15/ETY, annettu 5 päivänä huhtikuuta 1993, siviilikäyttöön tarkoitettujen räjähdystarvikkeiden markkinoille saattamista ja valvontaa koskevien säännösten yhdenmukaistamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna; (c) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/43/EY, annettu 6 päivänä toukokuuta 2009, yhteisön sisällä tapahtuvia puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen yksinkertaistamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna. (2) Asekauppasopimuksessa ei saa olla määräyksiä, joilla rajoitetaan tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääoman vapaata liikkuvuutta unionin sisämarkkinoilla, jollei rajoitukselle ole erityisiä SEUT-sopimuksen 36 artiklan, 45 artiklan 3 kohdan, 52 artiklan 1 kohdan, 65 artiklan tai 346 artiklan mukaisia perusteita. (3) Kaikkien sopimuksessa määrättyjen toimenpiteiden, joilla rajoitetaan vientiä tai tuontia unionista/unioniin tai kuljetusta unionin alueen kautta, on oltava kaikkien sovellettavien unionin säännösten mukaisia, mukaan lukien erityisesti seuraavat säädökset: (a) neuvoston asetus (EY) N:o 260/2009, annettu 26 päivänä helmikuuta 2009, tuontiin sovellettavasta yhteisestä järjestelmästä; (b) neuvoston asetus (EY) N:o 1061/2009, annettu 19 päivänä lokakuuta 2009, yhteisen vientimenettelyn käyttöönotosta; (c) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 258/2012, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2012, kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastaista Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimusta täydentävän, ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden laittoman valmistuksen ja laittoman kaupan torjuntaa koskevan lisäpöytäkirjan (YK:n ampuma-asepöytäkirja) 10 artiklan täytäntöönpanosta ja ampuma-aseiden, niiden osien ja komponenttien sekä ampumatarvikkeiden vientiluvasta ja tuonti- ja kauttakuljetusmenettelyistä; ja (d) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2009/43/EY, annettu 6 päivänä toukokuuta 2009, yhteisön sisällä tapahtuvia puolustukseen liittyvien tuotteiden siirtoja koskevien ehtojen yksinkertaistamisesta, sellaisena kuin se on muutettuna. Nämä Euroopan unionin säädökset ovat osa unionin säännöstöä, minkä vuoksi on tärkeää, ettei asekauppasopimuksen hyväksyminen aseta niitä kyseenalaiseksi. Koska sopimuksessa ei ole RIO-lauseketta, on sisämarkkinalainsäädännön suojaaminen erityisen tärkeää. Näistä kysymyksistä tehtiin yksityiskohtainen analyysi neuvoston neuvotteluohjeiden mukaisesti. Analyysissa päädyttiin siihen, että asekauppasopimuksen määräyksillä (6, 7, 9 ja 26 artikla) varmistetaan se, että asekauppasopimus on unionin säännöstön mukainen. Joka tapauksessa mahdolliset ristiriitaiset tapaukset voidaan käsitellä 26 artiklan 1 kohdan nojalla. Kyseisen artiklan mukaan sopimuksen täytäntöönpano ei rajoita sopimuspuolten nykyisiin tai tuleviin kansainvälisiin sopimuksiin perustuvien velvoitteiden noudattamista, jos nämä velvoitteet ovat johdonmukaiset asekauppasopimuksen kanssa. Euroopan unionista ei voi tulla asekauppasopimuksen osapuolta, koska nykyisen sanamuodon mukaan vain valtiot voivat liittyä siihen. Asekauppasopimusta on kuitenkin mahdollista muuttaa myöhemmässä vaiheessa, joten Euroopan unioni voi vielä liittyä siihen, jos kolme neljäsosaa sopimuspuolista puoltaa sitä äänestyksessä. 1.5 Sopimuksen ratifioiminen Euroopan unioni itse ei voi ratifioida asekauppasopimusta. Koska asekauppasopimus kuitenkin kuuluu osittain unionin yksinomaiseen toimivaltaan ja osittain jäsenvaltioiden toimivaltaan, unionin toimielinten ja jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tehdäkseen yhteistyötä sopimuksen ratifioinnissa ja sopimuksesta johtuvien sitoumusten täytäntöönpanon varmistamisessa. Jäsenvaltioiden on määrä allekirjoittaa asekauppasopimus 3. kesäkuuta 2013. Komissio asetti ensisijaiseksi tavoitteeksi valmistella ja hyväksyä neuvoston päätös, jolla jäsenvaltiot valtuutetaan allekirjoittamaan sopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta. Neuvosto hyväksyi kyseisen, komission ehdotukseen perustuvan päätöksen 27. toukokuuta 2013, mikä merkitsee sitä, että allekirjoittaessaan asekauppasopimuksen jäsenvaltio voi ilmoittaa soveltavansa väliaikaisesti asekauppasopimuksen 6 ja 7 artiklaa sopimuksen voimaantuloon saakka. Mahdollisuus ilmoittaa väliaikaisesta soveltamisesta on voimassa ratifiointivaiheessa niiden EU:n jäsenvaltioiden osalta, jotka eivät ilmoittaneet väliaikaisesta soveltamisesta asekauppasopimuksen allekirjoittamisen yhteydessä. Asekauppasopimuksen nopean täytäntöönpanon edistämiseksi komissio antaa nyt ehdotuksen neuvoston päätökseksi, jolla jäsenvaltiot valtuutetaan ratifioimaan sopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta. Päätökseen tarvitaan Euroopan parlamentin suostumus, ennen kuin neuvosto voi sen hyväksyä. 1.6 Päätelmä On tärkeää pyrkiä sääntelemään tavanomaisten aseiden kansainvälistä kauppaa ja edistää rauhan rakentamista ja humanitaarisia toimia. Asekauppasopimuksessa on yhteiset oikeudellisesti sitovat normit tavanomaisten aseiden tuonnille, viennille ja siirroille, minkä ansiosta asekaupasta tehdään aiempaa vastuullisempaa ja avoimempaa. Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio puoltavat kaikki tätä tavoitetta. Asekauppasopimuksesta voi myös tulla kansainvälistä rauhaa ja maailmanlaajuista turvallisuutta edistävä väline. Laiton tai heikosti säännelty tavanomaisten aseiden kauppa maksaa ihmishenkiä, sillä vuosittain yli 740 000 ihmistä kuolee aseellisen väkivallan uhrina. On näin ollen erittäin tärkeää, että asekauppasopimus tulee nopeasti voimaan, ja siksi jäsenvaltioiden olisi allekirjoitettava se mahdollisimman pian. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Ei sovelleta. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ 1 artikla Koska EU:sta ei voi tulla sopimuksen osapuolta, tässä artiklassa valtuutetaan jäsenvaltiot ratifioimaan kyseinen sopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta. 2 artikla Tämän päätöksen tarkoituksena on valtuuttaa jäsenvaltiot sitoutumaan noudattamaan sopimusta unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta, minkä vuoksi päätös on osoitettu niille. 4. VAIKUTUS TALOUSARVIOON Ei ole. 2013/0225 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS jäsenvaltioiden valtuuttamisesta ratifioimaan asekauppasopimus Euroopan unionin edun vuoksi EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan ja 207 artiklan 3 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan v alakohdan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, ottaa huomioon Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon[1], sekä katsoo seuraavaa: (1) Neuvosto valtuutti 11 päivänä maaliskuuta 2013 komission neuvottelemaan Yhdistyneiden kansakuntien asekauppasopimuksen unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla. (2) Yhdistyneiden kansakuntien yleiskokous hyväksyi asekauppasopimuksen tekstin[2] 2 päivänä huhtikuuta 2013. Yleiskokous pyysi lisäksi pääsihteeriä sopimuksen tallettajana avaamaan sen 3 päivänä kesäkuuta 2013 tapahtuvaa allekirjoittamista varten ja kehotti kaikkia valtioita harkitsemaan allekirjoittamista ja sen jälkeen niiden asiaankuuluvia perustuslaillisia menettelyjä noudattaen sopimuksen osapuoleksi liittymistä mahdollisimman pian. (3) Sopimuksen tavoitteena on ottaa käyttöön mahdollisimman tiukat yhteiset kansainväliset normit tavanomaisten aseiden kansainvälisen kaupan sääntelemiseksi tai sääntelyn parantamiseksi, tavanomaisten aseiden laittoman kaupan estämiseksi ja poistamiseksi ja niiden kulkeutumisen välttämiseksi. Jäsenvaltiot ilmoittivat olevansa tyytyväisiä neuvottelujen tulokseen ja olevansa halukkaita allekirjoittamaan ja ratifioimaan sopimuksen pikaisesti. (4) Muutamat sopimuksessa olevat määräykset koskevat unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia asioita, koska ne kuuluvat yhteisen kauppapolitiikan soveltamisalaan tai vaikuttavat tavanomaisten aseiden ja räjähteiden siirtoa koskeviin sisämarkkinasääntöihin. (5) Euroopan unioni ei voi allekirjoittaa ja ratifioida sopimusta, sillä siihen voivat liittyä vain valtiot. (6) Neuvosto hyväksyi 27 päivänä toukokuuta 2013 komission ehdotukseen perustuvan päätöksen jäsenvaltioiden valtuuttamisesta allekirjoittamaan asekauppasopimus Euroopan unionin edun vuoksi. (7) Siksi neuvoston olisi SEUT-sopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti valtuutettava jäsenvaltiot myös ratifioimaan sopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvilla aloilla Euroopan unionin edun vuoksi, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Jäsenvaltiot valtuutetaan unionin edun vuoksi ratifioimaan asekauppasopimus unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta. 2 artikla Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] EUVL C […], […], s. […]. [2] A/CONF.217/2013/L.3.