Neuvoston 8 päivänä marraskuuta 1999 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 2/2000 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa



Virallinen lehti nro C 010 , 13/01/2000 s. 0014 - 0030



Neuvoston 8 päivänä marraskuuta 1999 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 2/2000 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/.../EY antamiseksi aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa (2000/C 10/02) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: 1) Yhteisön ympäristöpolitiikalla pyritään korkeatasoiseen suojeluun. Tämä politiikka perustuu ennalta varautumisen periaatteeseen sekä periaatteisiin, joiden mukaan saastuttajan olisi maksettava ja ennalta ehkäiseviä toimia olisi toteutettava. 2) Merten pilaantumisen vähentäminen on merkittävä meriliikennettä koskevien yhteisön toimien ala. Se voidaan saavuttaa noudattamalla kansainvälisiä yleissopimuksia, säännöstöjä ja päätöslauselmia samalla kun säilytetään Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen mukainen merenkulun vapaus sekä yhteisön lainsäädännön mukainen palvelujen tarjoamisen vapaus. 3) Yhteisö on vakavasti huolissaan aluksista päästettyjen jätteiden ja lastijäämien aiheuttamasta meren ja jäsenvaltioiden rannikoiden pilaantumisesta sekä erityisesti alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen täytäntöönpanosta, sellaisena kuin yleissopimus on muutettuna siihen liittyvällä vuoden 1978 pöytäkirjalla (Marpol 73/78 -yleissopimus), jossa määrätään, mitä jätteitä alukset voivat päästää meriympäristöön, ja vaaditaan, että sopimusvaltiot varmistavat asianmukaisten jätteen vastaanottolaitteiden tarjoamisen satamissa. Kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet Marpol 73/78 -yleissopimuksen. 4) Meriympäristön suojelua voidaan tehostaa vähentämällä aluksella syntyvien jätteiden ja lastijäämien mereen päästämistä. Tähän voidaan päästä edistämällä jätteen vastaanottolaitteiden saatavuutta ja käyttöä sekä tehostamalla sääntöjen noudattamisen valvontaa. Yhteisestä meriturvallisuuspolitiikasta 8 päivänä kesäkuuta 1993 annetussa neuvoston päätöslauselmassa(5) vastaanottolaitteiden saatavuuden parantaminen ja käytön tehostaminen yhteisössä määritellään yhdeksi painopistealueeksi. 5) Alusturvallisuutta, saastumisen ehkäisemistä ja alusten asumis- ja työskentelyolosuhteita koskevien kansainvälisten standardien soveltamisesta yhteisön satamia käyttäviin ja jäsenmaiden lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä purjehtiviin aluksiin (satamavaltioiden suorittama valvonta) 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY(6) mukaisesti alukset, jotka aiheuttavat kohtuuttoman uhan meriympäristölle, eivät saa lähteä merelle. 6) Merten pilaantumisella on aina yli rajojen ulottuvia vaikutuksia. Yhteisön tason toimet ovat toissijaisuusperiaate huomioon ottaen tehokkain tapa varmistaa aluksia ja satamia koskevien yhteisten ympäristönormien noudattaminen kaikkialla yhteisössä. 7) Direktiivi on suhteellisuusperiaate huomioon ottaen tarkoitukseen soveltuva oikeudellinen väline, koska siinä annetaan puitteet ympäristönormien yhtenäiselle ja pakolliselle soveltamiselle jäsenvaltioissa, mutta jätetään kullekin jäsenvaltiolle oikeus päättää, mitkä täytäntöönpanotavat sopivat parhaiten sen omaan järjestelmään. 8) Olisi varmistettava yhdenmukaisuus voimassa olevien alueellisten sopimusten, kuten Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan vuosien 1974 ja 1992 yleissopimuksen kanssa. 9) Pilaantumisen ehkäisemiseksi entistä tehokkaammin ja kilpailun vääristymisen välttämiseksi olisi ympäristönsuojeluvaatimuksia sovellettava kaikkiin aluksiin riippumatta siitä, minkä valtion lipun alla ne purjehtivat, ja kaikissa yhteisön satamissa olisi oltava saatavilla asianmukaiset jätteen vastaanottolaitteet. 10) Asianmukaisten satamissa olevien vastaanottolaitteiden olisi vastattava kaikkien käyttäjien - suurimmista kauppalaivoista aina pienimpiin huvialuksiin - sekä ympäristön tarpeita aiheuttamatta niitä käyttäville aluksille kohtuutonta viivästystä. Vaikka jäsenvaltioiden velvollisuus on varmistaa asianmukaisten vastaanottolaitteiden saatavuus satamissa, ne voivat suurelta osin itse päättää, miten jätteen vastaanotto järjestetään sopivimmalla tavalla, ja ne voivat muun muassa tarjota kiinteät vastaanottolaitteet tai nimetä palvelujen tarjoajat, jotka toimittavat tarvittaessa satamiin siirrettäviä jätteen vastaanottolaitteita. Tähän sisältyy myös velvoite tarjota kaikkia palveluja ja/tai muita oheisjärjestelyjä, joita vastaanottolaitteiden oikea ja asianmukainen käyttö edellyttää. 11) Laitteiden asianmukaisuutta voidaan parantaa ajanmukaisilla jätteen vastaanottoa ja käsittelyä koskevilla suunnitelmilla, joita laadittaessa kuullaan asianomaisia osapuolia. 12) Satamien vastaanottolaitteita voidaan parantaa vaatimalla aluksia ilmoittamaan tarpeestaan käyttää niitä. Ilmoituksista saataisiin myös tietoa jätehuollon tehokasta suunnittelua varten. Kalastus- ja huvialuksista peräisin oleva jäte voidaan käsitellä sataman vastaanottolaitteissa ilman ennakkoilmoitusta. 13) Aluksella syntyvän jätteen mereen päästämistä voidaan vähentää vaatimalla kaikkia aluksia toimittamaan jätteensä sataman vastaanottolaitteisiin ennen satamasta lähtöä. Meriliikenteen kitkattoman sujumisen ja ympäristönäkökohtien yhteensovittamiseksi olisi oltava mahdollisuus poiketa tästä vaatimuksesta ottaen huomioon aluksessa olevan erillisen varastotilan riittävyyden, mahdollisuuden toimittaa jätteet toiseen satamaan ilman vaaraa, että jätteet päästetään mereen, ja erityiset jätteiden toimittamista koskevat vaatimukset, jotka on hyväksytty kansainvälisen oikeuden mukaisesti. 14) Saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti alusten olisi vastattava satamien vastaanottolaitteiden kustannuksista aluksella syntyvän jätteen käsittely ja hävittäminen mukaan lukien. Maksujärjestelmän avulla olisi ympäristönsuojelun edistämiseksi rohkaistava aluksella syntyvän jätteen toimittamista satamiin sen sijaan, että ne päästetään mereen. Tätä voidaan edistää määräämällä, että kaikki alukset osallistuvat aluksella syntyvän jätteen vastaanotto- ja käsittelykustannusten kattamiseen, ja näin vähentää taloudellista houkutusta päästää jätteet mereen. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioilla olisi kansallisen lainsäädäntönsä ja voimassa olevien käytäntöjen mukaan oltava edelleen toimivalta määrätä, sisällytetäänkö ja miltä osin alusten todellisuudessa toimittamiin määriin suhteutetut maksut satamien vastaanottolaitteiden käytöstä aiheutuvien kustannusten johdosta perittäviin maksuihin. Palvelujen käytöstä perittävien maksujen olisi oltava kohtuullisia, tasapuolisia ja selkeästi esitettyjä. 15) Asianomaisiin osapuoliin kohdistuvan kohtuuttoman rasitteen välttämiseksi alukset, jotka ovat säännöllisessä liikenteessä ja käyvät satamissa usein ja säännöllisesti, voidaan vapauttaa joistakin tämän direktiivin mukaisista velvoitteista, jos on riittävästi näyttöä järjestelyistä, joilla varmistetaan jätteen toimittaminen ja siihen liittyvien maksujen suorittaminen. 16) Lastijäämät olisi toimitettava satamassa jätteen vastaanottolaitteisiin Marpol 73/78 -yleissopimuksen mukaisesti. Marpol 73/78 -yleissopimuksessa edellytetään, että lastijäämät toimitetaan satamassa jätteen vastaanottolaitteisiin siltä osin kuin se on tarpeen säiliöiden puhdistamista koskevien vaatimusten noudattamiseksi. Vastaanottolaitteiden käyttäjän olisi suoritettava tällaiseen toimittamiseen liittyvät maksut. Käyttäjä voidaan määritellä asianomaisten osapuolten välisillä sopimusjärjestelyillä tai muilla paikallisilla järjestelyillä. 17) Direktiivin noudattamisen varmistamiseksi on tehtävä kohdennettuja tarkastuksia. Tarkastusten määrän sekä sovellettavien seuraamusten olisi oltava riittävät, jotta tätä direktiiviä noudatettaisiin. Tehokkuuteen ja kustannustehokkuuteen liittyvistä syistä tällaiset tarkastukset voidaan soveltuvin osin suorittaa direktiivin 95/21/EY puitteissa. 18) Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava asianmukaisista hallinnollisista järjestelyistä vastaanottolaitteiden asianmukaista toimintaa varten. Sataman vastaanottolaitteiden riittämättömyyttä koskevat huomautukset olisi Marpol 73/78 -yleissopimuksen nojalla toimitettava Kansainväliselle merenkulkujärjestölle (IMO). Nämä tiedot voitaisiin samanaikaisesti toimittaa tiedoksi komissiolle. 19) Tietojärjestelmä saastuttavien tai mahdollisesti saastuttavien alusten tunnistamiseksi helpottaisi tämän direktiivin noudattamisen valvontaa ja siitä olisi apua arvioitaessa sen täytäntöönpanoa. Satamavaltioiden suorittamaa tarkastustoimintaa koskevan Pariisin yhteisymmärryspöytäkirjan mukaisesti perustettu Sirenac-tietojärjestelmä antaa runsaasti tähän tarkoitukseen tarvittavia lisätietoja. 20) Jäsenvaltioiden edustajista koostuvan komitean on avustettava komissiota tämän direktiivin tehokkaassa täytäntöönpanossa. Koska tämän säädöksen täytäntöönpanoa varten tarvittavat toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(7) 2 artiklassa tarkoitetulla tavalla laajakantoisia, ne olisi annettava mainitun päätöksen 5 artiklassa säädetyn sääntelymenettelyn mukaisesti. 21) Tulevaisuudessa voimaan tulevien yhteisön tai IMOn toimenpiteiden huomioon ottamiseksi ja niiden yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi voidaan joitakin tämän direktiivin säännöksiä muuttaa sen soveltamisalaa laajentamatta noudattamalla mainittua menettelyä, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite Tämän direktiivin tavoitteena on vähentää aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien päästämistä ja erityisesti laitonta päästämistä mereen aluksista, jotka käyttävät yhteisön satamia, edistämällä aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteiden saatavuutta ja käyttöä satamissa tehostaen näin meriympäristön suojelua. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) "aluksella" kaikenlaisia meriympäristössä toimivia merialuksia, mukaan lukien kantosiipialukset, ilmatyynyalukset, vedenalaiset ja kelluvat alukset; b) "Marpol 73/78 -yleissopimuksella" alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä vuonna 1973 tehtyä kansainvälistä yleissopimusta, sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 1978 tehdyllä pöytäkirjalla ja sellaisena kuin se on voimassa tämän direktiivin antamispäivänä; c) "aluksella syntyvällä jätteellä" kaikkia sellaisia jätteitä, käymäläjätevesi mukaan lukien, ja muita jäämiä kuin lastijäämiä, joita syntyy aluksen matkan aikana ja jotka kuuluvat Marpol 73/78 -yleissopimuksen liitteiden I, IV ja V soveltamisalaan, sekä lastiin liittyviä jätteitä sellaisina kuin ne määritellään Marpol 73/78 -yleissopimuksen liitteen V täytäntöönpanoa koskevissa ohjeissa; d) "lastijäämillä" aluksen lastitilassa tai tankeissa olevia lastin jäännöksiä, jotka jäävät jäljelle purkamisen ja puhdistuksen jälkeen ja joihin kuuluvat myös lastauksen tai purkamisen ylijäämät ja valumat; e) "sataman vastaanottolaitteilla" kiinteitä, kelluvia tai liikkuvia laitteita, jotka pystyvät ottamaan vastaan aluksella syntyvät jätteet tai lastijäämät; f) "kalastusaluksella" kalojen tai muiden meren elollisten luonnonvarojen pyyntiin varustettua tai siihen kaupallisesti käytettävää alusta; g) "huvialuksella" urheilukäyttöön tai vapaa-aikaan tarkoitettua alusta sen tyypistä tai käyttövoimasta riippumatta; h) "satamalla" paikkaa tai maantieteellistä aluetta, jossa on tehty sellaisia parannustöitä ja joka on varustettu siten, että se voi pääasiallisesti ottaa vastaan aluksia, mukaan lukien kalastusalukset ja huvialukset. "Aluksella syntyvää jätettä" ja "lastijäämiä" pidetään jätteistä 15 päivänä heinäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/442/ETY(8) 1 artiklan a kohdassa tarkoitettuna jätteenä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä c ja d alakohdassa olevia määritelmiä. 3 artikla Soveltamisala Tätä direktiiviä sovelletaan: a) kaikkiin aluksiin kalastus- ja huvialukset mukaan lukien, jotka käyvät tai harjoittavat toimintaa jäsenvaltion satamassa, riippumatta siitä, minkä lipun alla ne purjehtivat, lukuun ottamatta sota-aluksia, sotalaivaston apualuksia tai muita aluksia, jotka ovat valtion omistuksessa tai käytössä ja joita sillä hetkellä käytetään vain valtion muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin; ja b) kaikkiin jäsenvaltioiden satamiin, joissa yleensä käy a alakohdan mukaiseen soveltamisalaan kuuluvia aluksia. 4 artikla Jätteen vastaanottolaitteet satamassa 1. Jäsenvaltioiden on taattava, että satamissa on käytettävissä asianmukaiset jätteen vastaanottolaitteet, jotka vastaavat satamaa yleensä käyttävien alusten tarpeita aiheuttamatta niille kohtuutonta viivästystä. 2. Laitteet ovat riittävät, jos niiden avulla kyetään ottamaan vastaan niitä lajeja ja ne määrät aluksella syntyvää jätettä ja lastijäämiä, joita kyseistä satamaa yleensä käyttävät alukset toimittavat, ottaen huomioon sataman käyttäjien toiminnalliset tarpeet, sataman koon ja maantieteellisen sijainnin, satamassa käyvien alusten tyypin ja 9 artiklassa säädetyt vapautukset. 3. Jäsenvaltioiden on vahvistettava Kansainvälisen merenkulkujärjestön sopimien menettelyjen mukaiset menettelyt, jotta satamavaltiolle voidaan ilmoittaa sataman vastaanottolaitteiden väitetystä puutteellissudesta. 5 artikla Jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelmat 1. Kullekin satamalle on laadittava ja pantava täytäntöön asianmukainen jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelma asianomaisia osapuolia, erityisesti sataman käyttäjiä tai käyttäjien edustajia kuullen sekä 4, 6, 7, 10 ja 12 artiklassa olevat vaatimukset huomioon ottaen. Suunnitelmien laatimista koskevat yksityiskohtaiset vaatimukset ovat liitteessä I. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelmat voidaan tehokkuussyistä laatia alueellisesti kunkin sataman osallistuessa siihen asianmukaisesti edellyttäen, että yksilöidään kunkin yksittäisen sataman vastaanottolaitteiden tarve ja saatavuus. 3. Jäsenvaltioiden on arvioitava ja hyväksyttävä jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelma, valvottava sen täytäntöönpanoa ja huolehdittava siitä, että se hyväksytetään uudelleen vähintään joka kolmas vuosi ja aina sen jälkeen, kun sataman toiminta muuttuu merkittävästi. 6 artikla Ilmoittaminen 1. Yhteisössä sijaitsevaan satamaan matkalla olevan aluksen päällikön, kalastus- ja huvialuksia lukuun ottamatta, on täytettävä totuudenmukaisesti ja tarkasti liitteessä II oleva lomake ja ilmoitettava tiedot sen jäsenvaltion tätä tarkoitusta varten nimeämälle viranomaiselle tai laitokselle, jossa satama sijaitsee: a) vähintään 24 tuntia ennen saapumista, jos käyntisatama on tiedossa; tai b) heti kun käyntisatama tiedetään, jos tieto ei ole saatavissa 24 tuntia ennen saapumista; tai c) viimeistään lähdettäessä edellisestä satamasta, jos matkan kesto on alle 24 tuntia. Jäsenvaltio voi päättää, että tiedot ilmoitetaan sataman vastaanottolaitteiden hoitajalle, joka toimittaa ne edelleen asiaa hoitavalle viranomaiselle. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on pidettävä aluksella vähintään seuraavaan käyntisatamaan asti, ja ne on pyynnöstä esitettävä jäsenvaltioiden viranomaisille. 7 artikla Aluksella syntyvän jätteen toimittaminen satamaan 1. Yhteisön satamassa käyvän aluksen päällikön on ennen satamasta lähtöä toimitettava kaikki aluksella syntyneet jätteet satamassa oleviin jätteen vastaanottolaitteisiin. 2. Edellä 1 kohdan estämättä alus saa jatkaa matkaansa seuraavaan käyntisatamaan toimittamatta aluksella syntyneitä jätteitä satamaan, jos 6 artiklan ja liitteen II mukaisesti annetuista tiedoista käy ilmi, että aluksella on riittävästi erillistä varastotilaa kaikelle alukselle kertyneelle ja aiotun toimitussatamaan tehtävän matkan aikana kertyvälle, aluksella syntyvälle jätteelle. Jos on perusteltua aihetta uskoa, että siinä satamassa, jonne jätteet aiotaan toimittaa, ei ole asianmukaisia vastaanottolaitteita tai jos tämä satama ei ole tiedossa, ja siksi on olemassa vaara, että jätteet päästetään mereen, jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet meren pilaantumisen ehkäisemiseksi vaatimalla tarvittaessa alusta toimittamaan jätteensä satamaan ennen lähtöä. 3. Edellä olevaa 2 kohtaa sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan sellaisten tiukempien toimitusvaatimusten soveltamista, jotka on hyväksytty kansainvälisen oikeuden mukaisesti. 8 artikla Aluksella syntyvästä jätteestä perittävät maksut 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että aluksella syntyvän jätteen satamassa olevien vastaanottolaitteiden aiheuttamat, myös jätteen käsittelystä ja hävittämisestä syntyvät kustannukset, katetaan aluksilta kerättävillä maksuilla. 2. Satamassa olevien vastaanottolaitteiden käytöstä aiheutuvien kustannusten kattamiseen käytettävällä järjestelmällä ei saa rohkaista aluksia päästämään jätteitään mereen. Tämän vuoksi sovelletaan seuraavia periaatteita: a) kaikki jäsenvaltion satamassa käyvät alukset osallistuvat 1 kohdassa tarkoitettujen kustannusten kattamiseen riippumatta siitä, käyttävätkö ne laitteita. Tämä voidaan järjestää joko sisällyttämällä maksut satamamaksuihin tai asettamalla erillinen kiinteä jätemaksu. Maksut voivat olla erilaiset esimerkiksi aluksen luokan, tyypin tai koon mukaan; b) se osa kustannuksista, jota mahdollisesti ei kateta a alakohdassa tarkoitetulla maksulla, katetaan laivalta tosiasiallisesti toimitetun aluksella syntyvän jätteen tyypin ja määrän perusteella; c) maksuja voidaan alentaa, jos aluksen ympäristöasioiden hallinta, suunnittelu, varustus ja toiminta on sellaista, että aluksen päällikkö voi osoittaa aluksella syntyvän tavanomaista vähemmän jätettä. 3. Maksujen suuruus ja laskentaperusteet olisi esitettävä selvästi sataman käyttäjille sen varmistamiseksi, että maksut ovat kohtuullisia, selkeästi esitettyjä ja tasapuolisia sekä että ne vastaavat saatavilla olevien ja mahdollisesti käytettyjen laitteiden ja palvelujen kustannuksia. 9 artikla Vapautukset 1. Jos alukset ovat säännöllisessä liikenteessä ja käyvät satamissa usein ja säännöllisesti ja jos on riittävästi näyttöä järjestelystä, jolla varmistetaan, että aluksella syntyvä jäte toimitetaan ja siihen liittyvät maksut suoritetaan johonkin aluksen reitin varrella olevaan satamaan, jäsenvaltiot, joissa kyseiset satamat sijaitsevat, voivat vapauttaa tällaiset alukset 6 artiklassa, 7 artiklan 1 kohdassa 5 ja 8 artiklassa säädetyistä velvoitteista. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdan mukaisesti myönnetyistä vapautuksista säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa. 10 artikla Lastijäämien toimittaminen satamaan Yhteisön satamassa käyvän aluksen päällikön on varmistettava, että lastijäämät toimitetaan sataman vastaanottolaitteisiin Marpol 73/78 -yleissopimuksen määräysten mukaisesti. Vastaanottolaitteiden käyttäjän on suoritettava lastijäämien toimituksesta perittävät maksut. 11 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokainen alus voidaan tarkastaa sen varmistamiseksi, että se noudattaa 7 ja 10 artiklan säännöksiä, sekä että tarkastuksia suoritetaan riittävä määrä. 2. Muiden kuin kalastus- ja huvialusten osalta a) jäsenvaltioiden on tarkastettavia aluksia valitessaan kiinnitettävä erityistä huomiota - aluksiin, jotka eivät ole noudattaneet 6 artiklan mukaista ilmoittamisvelvoitetta, - aluksiin, joiden osalta aluksen päällikön 6 artiklan mukaisesti toimittamat tiedot ovat antaneet muita perusteita uskoa, että alus ei noudata tämän direktiivin säännöksiä; b) tarkastukset voidaan suorittaa soveltuvin osin direktiivin 95/21/EY puitteissa; c) jos asiaa hoitava viranomainen ei ole tyytyväinen tarkastuksen tulokseen, sen on varmistettava, että alus ei poistu satamasta, ennen kuin se on toimittanut aluksella syntyvän jätteensä ja lastijäämänsä sataman jätteen vastaanottolaitteisiin 7 ja 10 artiklan säännösten mukaisesti; d) jos on selvää näyttöä siitä, että alus on jatkanut matkaansa noudattamatta 7 tai 10 artiklan säännöksiä, seuraavan käyntisataman toimivaltaiselle viranomaiselle on ilmoitettava asiasta, eikä alukselle saa antaa lupaa lähteä tästä satamasta ennen kuin on arvioitu yksityiskohtaisemmin ne tekijät, jotka liittyvät aluksen tämän direktiivin noudattamiseen, esimerkiksi arvioimalla 6 artiklan mukaisesti annettujen tietojen oikeellisuus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 13 artiklassa tarkoitettujen seuraamusten soveltamista. 3. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tarpeelliset valvontamenettelyt kalastus- ja huvialuksia varten sen varmistamiseksi, että ne noudattavat tämän direktiivin soveltuvia vaatimuksia. 12 artikla Liitännäistoimenpiteet 1. Jäsenvaltioiden on a) toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että alusten päälliköt, sataman vastaanottolaitteiden tarjoajat ja muut asianomaiset henkilöt saavat riittävästi tietoa heitä koskevista tämän direktiivin mukaisista vaatimuksista ja että he noudattavat niitä; b) nimettävä asianmukaiset viranomaiset tai laitokset suorittamaan tämän direktiivin mukaisia tehtäviä; c) säädettävä yhteistyöstä jäsenvaltion asianomaisten viranomaisten ja kaupallisten yhteisöjen välillä tämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi; d) varmistettava, että alusten päälliköiden 6 artiklan mukaisesti ilmoittamat tiedot tutkitaan asianmukaisesti; e) varmistettava, että jätteen vastaanottolaitteiden käyttöön satamassa liittyvät muodollisuudet ovat yksinkertaisia ja nopeita, jotta alusten päälliköitä rohkaistaisiin käyttämään vastaanottolaitteita ja jotta vältettäisiin alusten tarpeeton viivyttäminen; f) varmistettava, että komissiolle toimitetaan jäljennös 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuista, vastaanottolaitteiden väitettyä puutteellisuutta koskevista ilmoituksista; g) varmistettava, että aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien käsittely, talteenotto ja hävittäminen suoritetaan direktiivin 75/442/ETY ja muun yhteisön jätehuoltoa koskevan lainsäädännön mukaisesti, erityisesti jäteöljyhuollosta 16 päivänä kesäkuuta 1975 annetun neuvoston direktiivin 75/439/ETY(9) ja vaarallisista jätteistä 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/689/ETY(10) mukaisesti. 2. Aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien toimittamista on pidettävä luovutuksena vapaaseen liikkeeseen yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92(11) 79 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Tulliviranomaiset eivät saa vaatia yhteisön tullikoodeksin 45 artiklan mukaista yleisilmoitusta. 3. Jäsenvaltiot ja komissio toimivat yhteistyössä asianmukaisen tietojärjestelmän perustamiseksi, jolla helpotetaan sellaisten alusten tunnistamista, jotka eivät ole toimittaneet aluksella syntyvää jätettä ja lastijäämiä tämän direktiivin mukaisesti. 13 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamusjärjestelmästä, jota sovelletaan, jos tämän direktiivin mukaisesti annettuja kansallisia säännöksiä ei noudateta, ja toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että seuraamuksia sovelletaan. Näin säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia. 14 artikla Sääntelykomitea 1. Komissiota avustaa direktiivin 93/75/ETY(12) 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti perustettu komitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä, ottaen huomioon kyseisen päätöksen 8 artiklan säännökset. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdan mukainen määräaika on kolme kuukautta. 15 artikla Muutosmenettely Tämän direktiivin liitteitä, 2 artiklan b alakohdan määritelmää sekä viittauksia yhteisön ja IMOn oikeudellisiin asiakirjoihin voidaan muuttaa 14 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti niiden saattamiseksi voimaan tulleiden yhteisön tai IMOn toimenpiteiden mukaisiksi, mikäli muutoksilla ei laajenneta tämän direktiivin soveltamisalaa. Tämän direktiivin liitteitä voidaan lisäksi muuttaa saman menettelyn mukaisesti myös, jos se on tarpeen tällä direktiivillä perustetun järjestelmän parantamiseksi, mikäli muutoksilla ei laajenneta tämän direktiivin soveltamisalaa. 16 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ennen ...(13) ja niiden on ilmoitettava tästä komissiolle. Tämän direktiivin täytäntöönpanoa kuitenkin lykätään sen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitetun käymäläjäteveden osalta siihen asti, kunnes on kulunut 12 kuukautta Marpol 73/78 -yleissopimuksen liitteen IV voimaantulosta. 2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin, tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 17 artikla Arviointi 1. Jäsenvaltioiden on joka kolmas vuosi toimitettava komissiolle tilanneraportti direktiivin täytäntöönpanosta. 2. Komissio toimittaa jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisesti toimittamien raporttien perusteella Euroopan parlamentille ja neuvostolle tässä direktiivissä säädetyn järjestelmän toiminnasta arviointikertomuksen, jossa on tarvittaessa tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevia ehdotuksia. 18 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 19 artikla Vastaanottajat Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty... Euroopan parlamentin puolesta Puheenjohtaja Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 271, 31.8.1998, s. 79. (2) EYVL C 138, 18.5.1999, s. 12. (3) EYVL C 198, 14.7.1999, s. 27. (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 11. helmikuuta 1999 (EYVL C 150, 28.5.1999, s. 432), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 8. marraskuuta 1999 ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL C 271, 7.10.1993, s. 1. (6) EYVL L 157, 7.7.1995, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/42/EY (EYVL L 184, 27.6.1998, s. 40). (7) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (8) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission päätöksellä 96/350/EY (EYVL L 135, 6.6.1996, s. 32). (9) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48). (10) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 20, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 94/31/EY (EYVL L 168, 2.7.1994, s. 28). (11) EYVL L 302, 19.10.1992, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 955/1999 (EYVL L 119, 7.5.1999, s. 1). (12) EYVL L 247, 5.10.1993, s. 19, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/74/EY (EYVL L 276, 13.10.1998, s. 7). (13) 24 kuukautta tämän direktiivin voimaantulopäivästä. LIITE I SATAMISSA OLEVIEN JÄTTEEN VASTAANOTTO- JA KÄSITTELYSUUNNITELMIA KOSKEVAT VAATIMUKSET (5 artiklassa tarkoitetut vaatimukset) Suunnitelmassa on otettava huomioon kaikentyyppiset kyseisessä satamassa tavallisesti käyvillä aluksilla syntyvät jätteet ja lastijäämät, ja se on laadittava sataman koon ja siellä käyvien alustyyppien mukaisesti. Suunnitelmassa on käsiteltävä seuraavia asioita: - arvio sataman vastaanottolaitteiden tarpeesta satamassa tavallisesti käyvien alusten tarpeiden mukaisesti, - kuvaus sataman vastaanottolaitteiden tyypistä ja kapasiteetista, - yksityiskohtainen kuvaus aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanotto- ja keräysmenettelyistä, - kuvaus maksujärjestelmästä, - menettelyt, joilla ilmoitetaan sataman vastaanottolaitteiden väitetystä puutteellisuudesta, - menettelyt, joita noudatetaan sataman käyttäjien, jäteurakoitsijoiden, satamaterminaalien hoitajien ja muiden asianomaisten osapuolten kanssa käytävissä neuvotteluissa, ja - vastaanotettujen ja käsiteltyjen aluksella syntyvien jätteiden ja lastijäämien lajit ja määrät. Lisäksi suunnitelmaan olisi sisällyttävä seuraavat seikat: - yhteenveto asiaan liittyvästä lainsäädännöstä ja jätteiden toimittamiseen liittyvistä muodollisuuksista, - tiedot suunnitelman täytäntöönpanosta vastaavasta yhdestä tai useammasta henkilöstä, - kuvaus satamassa mahdollisesti olevista jätteen esikäsittelylaitteista ja -prosesseista, - kuvaus menetelmistä, joilla sataman vastaanottolaitteiden todellista käyttöä seurataan, - kuvaus aluksella syntyvien jätteiden ja lastijäämien vastaanotettujen määrien kirjaamismenetelmistä, ja - kuvaus aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien hävittämismenetelmistä. Jätteen vastaanottoa, keräämistä, varastointia, käsittelyä ja hävittämistä koskevien menettelyjen olisi oltava sellaisen ympäristöasioiden hallintajärjestelmän mukaisia, jolla pyritään asteittain vähentämään näiden toimien ympäristövaikutuksia. Menettelyjen oletetaan olevan suunnitelman mukaisia, jos ne ovat teollisuusyritysten vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään 29 päivänä kesäkuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1836/93(1) mukaisia. Kaikkien sataman käyttäjien saataville annettavat tiedot: - lyhyt maininta aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien asianmukaisen toimittamisen keskeisestä merkityksestä, - kunkin laituripaikan sataman vastaanottolaitteiden sijainti kartan tai kaavion avulla, - luettelo tavallisesti käsiteltävistä aluksella syntyvistä jätteistä ja lastijäämistä, - luettelo yhteyspisteistä, palvelujen toimittajista ja tarjolla olevista palveluista, - kuvaus jätteen toimittamismenettelystä, - kuvaus maksujärjestelmästä, ja - menettely, jolla ilmoitetaan väitetyistä puutteellisuuksista sataman vastaanottolaitteissa. (1) EYVL L 168, 10.7.1993, s. 1. LIITE II TIEDOT, JOTKA ON ILMOITETTAVA ENNEN ...N SATAMAAN TULOA (Direktiivin 2000/.../EY 6 artiklassa tarkoitettu määräsatama) 1. Aluksen nimi, radiokutsutunnus ja tarvittaessa IMO-tunnusnumero: 2. Lippuvaltio: 3. Arvioitu saapumisaika (ETA): 4. Arvioitu lähtöaika (ETD): 5. Edellinen käyntisatama: 6. Seuraava käyntisatama: 7. Satama, jonne aluksella syntynyt jäte viimeksi toimitettiin, ja toimituspäivä: 8. Sataman vastaanottolaitteisiin aluksesta toimitettavan jätteen määrä: >TAULUKON PAIKKA> 9. Toimitettavien ja/tai alukselle jäävien jätteiden ja jäämien laji ja määrä sekä prosenttiosuus varastotilan enimmäiskapasiteetista: Jos toimitatte kaiken jätteen, täyttäkää toinen sarake. Jos toimitatte osan jätteestä tai ei lainkaan jätettä, täyttäkää kaikki sarakkeet. >TAULUKON PAIKKA> Huom. 1. Näitä tietoja voidaan käyttää satamavaltion suorittamassa valvonnassa ja muissa tarkastuksissa. 2. Jäsenvaltiot päättävät, mitkä laitokset saavat jäljennöksen tästä ilmoituksesta. 3. Tämä lomake on täytettävä, jollei alusta koske direktiivin 2000/.../EY 9 artiklan mukainen vapautus. Vakuutan, että - edellä antamani tiedot ovat täsmälliset ja oikeat, ja - aluksella on riittävät varastotilat kaikelle jätteelle, jota syntyy tämän ilmoituksen tekemisen ja seuraavassa jätettä vastaanottavassa satamassa käynnin välillä. Päivämäärä ... Kellonaika ... Allekirjoitus ... NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO Komissio antoi 20. heinäkuuta 1998 neuvoston käsiteltäväksi ehdotuksensa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottopalveluista satamissa(1). Komissio muutti ehdotustaan 20. huhtikuuta 1999(2). Komission ehdotukseen, joka perustuu perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohtaan, sovelletaan yhteispäätösmenettelyä. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssään 11. helmikuuta 1999(3) ja vahvisti sen yhteispäätösmenettelyssä 16. syyskuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 24. maaliskuuta 1999(4). Alueiden komitea antoi lausuntonsa 11. maaliskuuta 1999(5). Neuvosto vahvisti 8. marraskuuta 1999 yhteisen kantansa perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan mukaisesti (entinen 189 b artikla). II TAVOITTEET Käsiteltävänä olevan direktiivin tavoitteena on parantaa meriympäristön suojelua vähentämällä aluksella syntyvän jätteen sekä lastijäämien laskemista mereen siten, että helpotetaan satamien vastaanottopalvelujen saatavuutta ja käyttöä. Direktiiviehdotuksella pyritään myös Marpol 73/78 -yleissopimuksen(6) yhdenmukaiseen täytäntöönpanoon. Yleissopimuksessa mm. velvoitetaan satamat huolehtimaan siitä, että öljyn, haitallisten nestemäisten aineiden sekä kiinteän jätteen vastaanottolaitteistot ovat riittävät niitä käyttävien alusten tarpeisiin nähden eivätkä aiheuta niille tarpeettomia viivästyksiä. III YHTEENVETO YHTEISESTÄ KANNASTA Yhteinen kanta käsittää seuraavat keskeiset elementit: a) Kunkin yhteisön sataman on huolehdittava siitä, että vastaanottopalvelujen tarjonta on riittävä kyseisessä satamassa yleensä käyville aluksille. Tarpeet on kartoitettava ja palvelut eriteltävä yksityiskohtaisesti jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelmassa, jossa myös alueelliset tekijät voidaan ottaa huomioon. b) Kaikkien jossakin yhteisön satamassa käyvien alusten on purettava aluksella syntynyt jätteensä kyseisessä satamassa, paitsi jos niiden jätteen varastointiin tarkoitetut tilat ovat riittävät siihen, että jäte puretaan vasta seuraavassa satamassa. c) Sataman vastaanottopalveluista aiheutuvat kustannukset katetaan aluksilta kerättävillä maksuilla. Kustannusten kattamiseen käytettävällä järjestelmällä ei saa kannustaa jätteiden mereen laskemista. Maksun on muodostuttava kiinteästä eriyttämättömästä maksuosuudesta sekä valinnaisesti toimitetun jätteen määrään ja lajiin perustuvasta muuttuvasta maksuosuudesta. d) Jäsenvaltioiden on pantava direktiivi täytäntöön 24 kuukautta sen jälkeen kun se on julkaistu EYVL:ssä. Niiden on huolehdittava direktiivin täytäntöönpanon ja siihen liittyvän valvonnan edellyttämistä hallinnollisista järjestelyistä. IV NEUVOSTON PERUSTELUT Tarkastellessaan komission ehdotusta neuvosto käytti perustana muiden yhteisön toimielinten, erityisesti Euroopan parlamentin, lausuntoa. Neuvosto pyrki yleisesti hyväksyttävään tasapainoon meriympäristön suojelun, meriliikenteen kitkattoman harjoittamisen sekä kunkin sataman paikallisten olosuhteiden välillä. Seuraavat seikat ovat tältä osin erityisen tärkeitä: a) Riittävien vastaanottopalvelujen tarjonnan osalta neuvosto katsoo, että laitteistoilla olisi kyettävä selviytymään niissä paikallisissa oloissa, joissa niitä käytetään. Tekstissä, sellaisena kuin se on neuvoston muuttamana, todetaan, että jäsenvaltioiden vastuulla on taata palvelujen (eli kiinteiden tai liikkuvien laitteistojen) saatavuus ja että kapasiteetissa on otettava huomioon tavallisesti toimitettavan jätteen määrät, käyttäjien tarpeet, sataman maantieteellinen sijainti (jos tilaa ei ole riittävästi suurille laitteistoille, jätteen toimittaminen suurempiin lähisatamiin voi olla välttämätöntä) sekä 9 artiklan mukaiset vapautukset (vapautetut alukset saattavat vähentää jätteen vastaanottopalvelujen tarvetta). b) Yhteisessä kannassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus laatia jätteen vastaanotto- ja käsittelysuunnitelmat alueellisesti ja asianomaisten tahojen kanssa neuvotellen, jotta resurssit voitaisiin jakaa mahdollisimman kustannustehokkaalla tavalla. c) Jätteen toimitusjärjestelmän osalta tekstissä pyritään helpottamaan alusten liikennöintiä sekä pienentämään satamille aiheutuvaa hallinnollista taakkaa säätämällä, että alus voi lähteä satamasta ilman erillistä lupaa, jos 11 artiklan 2 kohdan mukaista valvontaa noudattaen riittävä varastointikapasiteetti käy selvästi ilmi direktiivin liitteessä II olevasta lomakkeesta. Samalla tekstiä muutettiin tiukemmaksi meriympäristön suojelun kannalta. Komission ehdotuksessa sallittiin se, ettei alus toimita jätettä, jos sillä on riittävästi varastointikapasiteettia aluksen suunnitellun matkan aikana kertyvälle jätteelle, kun taas yhteisen kannan 7 artiklan mukaan aluksella on oltava riittävät varastointitilat aluksella säilytettävälle jätteelle sekä ennen aiottua toimitussatamaa kertyvälle jätteelle. Lisäksi yhteisessä kannassa lisätään, että satamavaltion on puututtava asiaan, jos aiottu toimitussatama ei ole tiedossa tai jos siellä ei ole riittäviä vastaanottopalveluja, jolloin jätteet saatetaan tyhjentää mereen. d) Maksujärjestelmää (8 artiklaa) muutettiin, jotta jäsenvaltiot voisivat ottaa paikalliset merenkulkuperinteensä asianmukaisesti huomioon, mutta siten, etteivät nämä perinteet ole ristiriidassa ympäristönsuojelun kanssa. Yhteisessä kannassa pyritään pääsemään tasapainoon eriyttämättömään maksuosuuteen ja suoraan maksuosuuteen perustuvien periaatteiden välillä, ja sen ansiosta jäsenvaltiot ja satamat voivat mukauttaa maksurakenteensa omiin erityisolosuhteisiinsa ilman että aluksia millään tavalla kannustetaan laskemaan jätteensä mereen. Yhteisessä kannassa kaikille aluksille asetetaan kiinteä maksuosuus, jolla katetaan sataman vastaanottopalveluista aiheutuvia kustannuksia niiden tosiasiallisesta käytöstä riippumatta. Toisaalta siinä annetaan mahdollisuus mukauttaa pakollisen eriyttämättömän maksuosuuden sekä valinnaisen suoran maksuosuuden suhteellista painoarvoa satamamaksujen muihin osatekijöihin, satamapalveluihin ja muihin seikkoihin verrattuna siten, että maksuilla kuitenkin kannustettaisiin toimittamaan jätteet satamiin eikä tyhjentämään niitä mereen. Tämä lähestymistapa edellyttäisi kuitenkin, että neuvosto ja komissio antaisivat julkisen lausuman, jonka mukaan komissio tekisi ehdotuksen direktiivin muuttamisesta, jos erilaisilla kustannusten kattamiseen käytettävillä järjestelmillä on haitallisia vaikutuksia meriympäristöön tai jätevirtaan. V MUITA NÄKÖKOHTIA a) Neuvosto tarkasteli perusteellisemmin kansainvälisten yleissopimusten merkitystä: - Yhteisessä kannassa säädetään, että direktiivin jätteen toimittamista koskevat vaatimukset eivät estä tiukempien, kansainvälisen oikeuden mukaisesti asetettujen toimitusvaatimusten noudattamista (7 artiklan 3 kohta). Tämän ansiosta jäsenvaltiot, joita asia koskee, voivat panna täytäntöön alueellisia yleissopimuksia, kuten Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen, jossa yhteisö on sopimuspuolena(7), vaikka näiden alueellisten yleissopimusten soveltamista ei ulotetakaan koskemaan koko yhteisöä. - Koska neuvosto on sitä mieltä, että jätevedet olisi otettava mukaan soveltamisalaan heti, kun Marpol-yleissopimuksen IV jätevesiä koskeva liite on tullut voimaan, se täydensi 16 artiklaa siten, että direktiiviä sovelletaan automaattisesti jätevesiin 12 kuukautta kyseisen liitteen voimaantulon jälkeen ilman että mitään aikaavieviä jatkotoimenpiteitä tarvitsee toteuttaa. b) Neuvosto pyrki välttämään sitä, että hallinnollinen taakka olisi kohtuuton suhteessa päämääriin: - Yhteisen kannan 6 artiklan 1 kohdassa annetaan komission ehdotuksen mukaisesti jäsenvaltioille mahdollisuus valita se viranomainen tai elin, jolle aluksen olisi ilmoitettava aikomuksestaan toimittaa jätettä. Kyseisessä kohdassa todetaan tämän lisäksi, että jos jäsenvaltio nimeää vastaanottopalvelun hoitajan, tämän olisi toimitettava tieto asiaa hoitavalle viranomaiselle. - Yhteisessä kannassa täsmennetään se, että tiedot on pidettävä aluksella seuraavaan satamaan asti (6 artiklan 2 kohta). - Yhteisen kannan 9 artiklan 2 kohdassa säädetään, että komissiolle olisi säännöllisesti ilmoitettava ainoastaan vapautuksista. - Jäsenvaltiot ja komissio sopivat vahvistavansa yhteistyössä yhteiset perusteet sellaisten ympäristöystävällisten alusten määrittelemiseksi, joihin sovelletaan alennettua maksua. c) Neuvosto otti huomioon tiettyjen alustyyppien erityisominaisuudet: - Jäsenvaltiot sopivat antavansa direktiivin antamisen yhteydessä julkisen lausuman, jonka sanamuoto otettaisiin Marpol-yleissopimuksen 3 artiklan 3 kohdasta ja jonka mukaan jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että direktiivin soveltamisalasta vapautetut alukset, kuten sota-alukset ja muut valtion koskemattomuutta nauttivat alukset, tämän direktiivin edellyttämällä tavalla. - Neuvosto muutti komission ehdotuksen 3 ja 11 artiklaa selventääkseen sitä, että direktiiviä ja sen yleistä täytäntöönpanosäännöstä myös kalastus- ja huvialuksiin. Neuvosto oli kuitenkin yhtä mieltä komission ehdotuksen kanssa siitä, että näihin aluksiin ei pidä soveltaa ilmoitusvaatimuksia, niitä ei pidä ensisijaisesti tarkastaa ilmoituksen puuttuessa tai sen ollessa epäilyttävä, niiden osalta ei noudateta satamavaltioiden suorittamaa valvontaa eikä niitä pysäytetä seuraavassa satamassa 6 artiklan ja 11 artiklan 2 kohdassa kuvatulla tavalla, koska kalastusalukset yleensä käyvät yksinomaan samoissa kotisatamissa, joissa niiden aikataulut tiedetään, joissa ollaan valmiit vastaanottamaan tavanomaiseen tapaan niiden jätteet ilman että alusten on tehtävä ennakkoilmoitus joka kerta, kun ne palaavat mereltä, ja joilla on erityiset valvontavälineet kalastusaluksia varten. Lisäksi satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta annettua direktiiviä 95/21/EY ei sovelleta kalastus- ja huvialuksiin. Kuten 11 artiklan 3 kohdassa todetaan, jäsenvaltioiden on luotava toisenlaiset tarkastus- ja valvontamenettelyt niitä varten. On huomattava myös, että nk. kalanjalostusaluksia, joilla ei harjoiteta pyyntiä, ei tässä direktiiviehdotuksessa pidetä kalastusaluksina ja että niiden edellytetään tämän vuoksi noudattavan kaikkia 6 ja 11 artiklassa asetettuja ennakkoilmoitus- ja täytäntöönpanovaatimuksia. d) Neuvoston pyrkimyksenä oli, että direktiivi pannaan täytäntöön asianmukaisesti: - Yhteisen kannan 11 artiklan mukaan niiden alusten osalta, jotka rikkovat direktiiviä vastaan, ehdotetut 13 artiklan seuraamukset pidetään voimassa, samoin kuin direktiivin noudattamisen arviointi. Lisäyksenä on se, että alus ei saa lähteä satamasta arvioinnin aikana. Yhteisestä kannasta on poistettu kielto lastata tai purkaa alus, koska tällä olisi epäasianmukaisia vaikutuksia rahdin omistajiin, sekä satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta annetun direktiivin nojalla tehtävät "yksityiskohtaiset tarkastukset", koska nämä tarkastukset liittyvät yksinomaan turvallisuuteen. - Yhteisestä kannasta on poistettu 12 artiklan 1 kohdan g alakohta, joka koski korvauksen maksamista aluksille, joiden matka on aiheettomasti viivästynyt, koska tällä saatettaisiin puuttua kaikissa jäsenvaltioissa olemassa olevaan laajaan lainsäädäntöön sopimusperusteisesta ja muusta korvausvastuusta. e) Neuvosto keskittyi erityisesti parantamaan säännösten teknistä laatua sekä oikeudellista selkeyttä: - Johdanto-osan kappaleita ajantasaistettiin ja kevennettiin; artiklojen toistoa vältettiin. - Aluksen, sataman vastaanottopalvelujen sekä sataman määritelmää parannettiin (katso 2 artikla). - 14 artiklaa mukautettiin siten, että siinä otetaan huomioon menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY(8) säännökset. - Liitteessä II olevan lomakkeen ulkoasua parannettiin. VI EUROOPAN PARLAMENTIN TARKISTUKSET 1. Neuvosto noudatti sisällöllisesti yhtätoista Euroopan parlamentin 18 tarkistuksesta, hyvin usein komission muutetussa ehdotuksessa esitetyssä muodossa: - Tarkistus 1, joka koski johdanto-osan 5 kappaletta (uusi johdanto-osan 8 kappale) ja liittyi Helsingin yleissopimukseen, hyväksyttiin siinä muodossa kuin se on komission muutetussa ehdotuksessa. - Tarkistukset 3 ja 16, jotka koskivat ympäristöystävällisiä aluksia, hyväksyttiin edellä V osan b kohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitetun lausuman muodossa. Neuvosto ei voinut kuitenkaan hyväksyä monimutkaisen hallinnollisen järjestelmän perustamista yksittäisten alusten luokitusta varten. - Tarkistus 4 direktiivin arvioimisesta lisättiin yhteisen kannan johdanto-osan 19 kappaleeseen. - Tarkistus 5 vapautetuista aluksista hyväksyttiin edellä V osan c kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetun lausuman muodossa. - Tarkistus 6 jätteen vastaanottosuunnitelmien hyväksynnästä lisättiin 5 artiklan 2 kohtaan. - Tarkistus 9 maksuista hyväksyttiin neuvoston ja komission lausuman muodossa (ks. edellä IV osan d kohta). - Tarkistus 12 tarkastuksista hyväksyttiin 11 artiklan 2 kohdan d alakohtaan (ks. V osan d kohdan ensimmäinen luetelmakohta). - Tarkistus 14 (Helsingin yleissopimus) hyväksyttiin muuttamalla 7 artiklan 3 kohtaa edellä V osan a kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa mainitulla tavalla. - Tarkistus 17 hyväksyttiin siten, että direktiiviä sovelletaan myöhemmin jätevesiin (16 artiklan 1 kohta), ja tarkentamalla jätteen vastaanottopalveluja koskevan 4 artiklan sanamuotoa (ks. V osan a kohdan toinen luetelmakohta). - Tarkistus 18 hyväksyttiin komission esittämässä teknisesti parannellussa muodossa. 2. Neuvosto ei hyväksynyt seuraavia tarkistuksia: a) Tarkistus 2 johdanto-osan 15 kappaleeseen (yhteisen kannan johdanto-osan 12 kappale). Tarkistus 7 (ensimmäinen osa) 6 artiklan 1 kohtaan. Tarkistus 13 direktiiviehdotuksen 11 artiklan 4 kohtaan (uusi 11 artiklan 3 kohta) Neuvoston mielestä kalastusalukset ovat ominaisuudeltaan sellaisia, että ne pitäisi vapauttaa 6 artiklassa ja 11 artiklan 2 kohdassa asetetuista ilmoitusvelvollisuuksista ja erityisistä täytäntöönpanovaatimuksista (ks. V osan c kohdan toinen luetelmakohta). b) Tarkistus 7, toinen osa (6 artiklan 1 kohtaan): ilmoitusten jakelu Neuvosto katsoo, että hallinnollisen taakan vähentämiseksi on parempi säilyttää mahdollisuus valita, toimitetaanko tiedot satamaviranomaisille vai muulle soveltuvalle elimelle, kuitenkin siten, että säädetään niiden välisestä tietojen vaihdosta (ks. edellä V osan b kohdan ensimmäinen luetelmakohta). c) Tarkistus 8 direktiiviehdotuksen 8 artiklaan: aluksella syntyvästä jätteestä perittävät maksut Tätä artiklaa käsitellessään neuvoston oli otettava huomioon eri seikkoja. Kuten edellä IV osan d kohdassa selitettiin, jäsenvaltioita pyydetään asettamaan jätteen vastaanottomaksun kiinteä osuus sellaiseksi, että se sataman muut ominaisuudet huomioon ottaen yhä kannustaa toimittamaan jätteen satamaan. d) Tarkistus 10 uudeksi 9 artiklan 2 a kohdaksi: jätehuoltojärjestelyt kolmansien maiden kanssa Neuvosto katsoo, että jos direktiivissä edellytetään yhteisen jätehuoltopolitiikan laatimista kolmansien maiden kanssa, mikä sinänsä olisi toivottavaa, direktiivin käytännön soveltamista olisi tutkittava lisää ja perusteellisesti. Neuvosto kuitenkin lisäsi 7 artiklan 2 kohtaan säännöksen, jonka mukaan jäsenvaltioiden on puututtava asiaan (esim. vaatimalla kaiken aluksella olevan jätteen toimittamista), jos voidaan hyvällä syyllä uskoa, että alus aikoo toimittaa jätteensä satamaan, jossa ei ole riittäviä vastaanottopalveluja. Koska yhteisön satamissa palvelut periaatteessa ovat riittävät, säännös voi koskea ainoastaan kolmansien maiden satamia. e) Tarkistus 11: tarkastettavien alusten prosentuaalinen määrä (11 artiklan 1 kohta) Neuvoston mielestä sellaisen vaatimuksen lisääminen, jonka mukaan 25 prosenttia aluksista olisi tarkastettava, olisi liian suuri taakka satamavaltion viranomaisille. Lisäksi neuvosto katsoo, että komission ehdotuksen mukaiset suojatoimet ovat jo riittävät, koska siinä esitetään, että tarkastuksia on tehtävä riittävästi ja että lisäksi tehdään erityistarkastuksia, jos on aihetta epäilyihin, sekä tarkastuksia direktiivin 95/21/EY nojalla, jonka mukaan joka tapauksessa 25 prosenttia satamaan saapuvista aluksista olisi tarkastettava. f) Tarkistus 15: tietojärjestelmän yksityiskohdat (12 artiklan 3 kohta) Neuvosto on sitä mieltä, ettei tietojärjestelmän yksityiskohtia pitäisi eritellä direktiivissä, koska ne voidaan parhaiten käsitellä asiantuntijatasolla siinä yhteydessä, kun jäsenvaltiot ja komissio tekevät yhteistyötä direktiiviä täytäntöön pantaessa. VII PÄÄTELMÄ Neuvosto pyrki yhteisessä kannassaan saavuttamaan yleisesti hyväksyttävän tasapainon meriympäristön suojelun, meriliikenteen kitkattoman harjoittamisen sekä kunkin sataman paikallisten olosuhteiden välillä. Neuvosto otti yhteisön eri toimielinten lausunnot tarkasti huomioon. (1) EYVL C 271, 31.8.1998, s. 79. (2) EYVL C 148, 28.5.1999, s. 7. (3) EYVL C 150, 28.5.1999, s. 432. (4) EYVL C 138, 18.5.1999, s. 12. (5) EYVL C 198, 14.7.1999, s. 27. (6) Vuoden 1973 kansainvälinen yleissopimus alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisemisestä ja siihen liittyvä vuoden 1978 pöytäkirja. (7) EYVL L 73, 16.3.1994, s. 1 ja 19. (8) EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23.