Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ensimmäinen monivuotinen ohjelma eurooppalaisen matkailun edistämiseksi - Philoxenia (1997-2000)"



Virallinen lehti nro C 030 , 30/01/1997 s. 0103



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ensimmäinen monivuotinen ohjelma eurooppalaisen matkailun edistämiseksi Philoxenia (1997 2000)" () (97/C 30/26) Neuvosto päätti 24. kesäkuuta 1996 pyytää perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut aluekehityksen, yhdyskuntasuunnittelun ja maankäytön jaosto antoi lausuntonsa 17. syyskuuta 1996. Esittelijänä oli Georgios Sklavounos ja apulaisesittelijänä Giacomo Regaldo. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 338. täysistunnossaan (syyskuun 26. päivän 1996 kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 84 ääntä puolesta, 5 vastaan, ja 6 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto ja taustaa 1.1. Talous- ja sosiaalikomitea käsitteli matkailualaa ensimmäisen kerran virallisesti vuonna 1989. Matkailua ja aluekehitystä koskeneessa oma-aloitteisessa lausunnossaan () TSK pahoitteli, että tätä vaurautta ja työpaikkoja luovaa tärkeää toimialaa ei ole tuettu yhteisöpoliittisin toimin, ja totesi, että monien jäsenvaltioiden hallitukset ovat laiminlyöneet matkailun eivätkä ole katsoneet aiheelliseksi perustaa tarkoitusta varten erityistä ministeriötä. 1.2. Euroopan komissio julkaisi ensimmäiset pohdintansa matkailun tukitoimista 80-luvulla. Ministerineuvosto päätti silloin julistaa vuoden 1990 "Euroopan matkailun teemavuodeksi". Kyseessä oli vertauskuvallinen ele, jonka tarkoituksena oli kiinnittää jäsenvaltioiden ja Euroopan kansalaisten huomio matkailun taloudelliseen ulottuvuuteen ja sen yhteisen kehittämisen merkitykseen. 1.3. Vuonna 1992 komissio julkaisi kolmivuotisen toimintaohjelman, jonka talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi, koska ohjelma oli puutteistaan huolimatta lupaava alku () (vrt. 5. luku). 1.4. Seuraavien vuosien aikana erityisesti Maastrichtin sopimukseen johtaneen Edinburghin kokouksen valmisteluiden yhteydessä talous- ja sosiaalikomitea ja Euroopan parlamentti kehottivat eri yhteyksissä komissiota ja neuvostoa koordinoimaan ehdotetut toimet paremmin ja muodostamaan johdonmukaiset puitteet Euroopan matkailupolitiikalle (). 1.5. Välittömät tulokset eivät vastanneet odotuksia, sillä vaikka muutetussa perustamissopimuksessa ensi kertaa tunnustettiin mahdollisuus toimiin matkailun alalla, matkailupolitiikalle ei annettu itsenäistä oikeudellista perustaa. Siten kysymys siirtyi käsiteltäväksi vuoden 1996 hallitustenväliseen konferenssiin. 1.6. Seuraava vaihe oli komission laatima "Matkailun vihreä kirja" (). Sen tarkoituksena oli saada kaikki osapuolet (matkailun ammattilaiset, kuluttajat, ympäristöasiantuntijat) esittämään käsityksensä siitä, mihin suuntaan he toivovat matkailualan kehittyvän Euroopassa. Ratkaisumallit vaihtelivat vallitsevan tilanteen säilyttämisestä vaihtoehtoon 4, jonka mukaan perustamissopimukseen lisättäisiin uusi luku "Matkailu". Talous- ja sosiaalikomitean jäsenten enemmistö asettui kannattamaan vaihtoehtoa 4 katsoen, että Eurooppa pystyy antamaan todellista lisäarvoa matkailuelinkeinon edistämiselle ja harjoittamiselle jäsenvaltioissa. 1.7. Arvioituaan toimintaohjelman tulokset () ja vihreätä kirjaa koskevat vastaukset komissio esittää nyt jäsenensä Christos Papoutsisin ehdotuksesta Philoxenia-ohjelman. 1.8. Matkailun hallintoryhmä muodostettiin PO XXIII:n yhteyteen vasta vuonna 1989. Mainittakoon, että aikaisemmin "matkailusalkku" kuului PO VII:n (liikenne) toimialaan. 1.9. Matkailu on perusluonteeltaan vaakatason lähestymistapaa edellyttävää toimintaa, ja tästä syystä PO XXIII:n lisäksi muissakin pääosastoissa on tehty ja tehdään edelleen matkailualaa suoraan tai välillisesti koskevia päätöksiä. Tällaisia pääosastoja ovat PO IV (kilpailu), PO V (työllisyys, työmarkkinasuhteet ja sosiaaliasiat), PO X (tiedotus, viestintä, kulttuuri ja audiovisuaalinen ala), PO XI (ympäristö), PO XVI (aluepolitiikka), PO XXI (tulli ja välillinen verotus) ja PO XXIV (kuluttajapolitiikka). 1.10. Niinpä useimpiin yhteisötoimiin, PO XXIII:n toimintaa lukuunottamatta, on ryhdytty matkailun ulkopuolisista lähtökohdista ja prioriteeteista. 1.11. Tämä ei kuitenkaan enää koske vuonna 1995 alkanutta ajanjaksoa, jonka aikana PO XXIII (matkailu) on pyrkinyt koordinoimaan matkailua koskevia yhteisötoimia epävirallisen ja rajoitetun toimivaltansa puitteissa. Vuosien 1993/1994 toimintasuunnitelmaa laadittaessa havaittiin tarpeelliseksi tukea vaakatason lähestymistapaa matkailuun ja välttää päällekkäisyyksiä. Nyt on kehitettävä lisää yhteisön sisäisiä koordinointikoneistoja mahdollisimman hyvien tulosten saavuttamiseksi. Vastuu asiassa kuuluu ensi sijassa PO XXIII:lle. 2. Matkailun merkitys Euroopan talouden kannalta 2.1. TSK on toistuvasti painottanut matkailun merkitystä. Tässä lausunnossa TSK tähdentää jälleen, että se pitää matkailua ensiarvoisen tärkeänä Euroopan talouden kannalta erityisesti koska: matkailualan ennustetaan kehittyvän vuoteen 2010 mennessä maailman suurimmaksi elinkeinoalaksi: ulkomaanmatkailijoita arvioidaan silloin olevan 700 750 miljoonaa (), Euroopan ennustetaan säilyvän maailman matkailijavirran pääkohteena (vaikka sen suhteellinen osuus maailman matkailusta vähenisikin), matkailu on siten eniten uusia työpaikkoja luova talouden ala ja vaikuttaa välittömästi ja välillisesti alueelliseen ja muuhun kehitykseen. 2.2. Matkailun merkitys Euroopan taloudelle voidaan tiivistää seuraaviin lukuihin. Yksi kahdeksasta työpaikasta nyky-Euroopassa liittyy matkailuun, jonka palveluksessa on yli 9 miljoonaa työntekijää. Samalla se muodostaa 13,4 % Euroopan unionin bkt:sta (). 2.3. Kuten Philoxenia-ohjelman (KOM(96) 168 lopull.) perusteluissa todetaan, ensimmäinen sija maailman matkailumarkkinoilla ei anna aihetta omahyväisyyteen. Viimeisen 20 vuoden aikana Euroopan markkinat ovat pienentyneet tasaisesti (n. 10 %), kun taas Kaakkois-Aasian, Pohjois-Afrikan ja Etelä-Amerikan markkinoiden kysyntä on kasvanut vastaavasti. On selvää, ettei Euroopan unioni voi jäädä toimettomana seuraamaan tätä kehitystä. 2.4. Kun tarkastellaan Euroopan hallitsevan aseman säilyttämistä kansainvälisessä matkailussa, ei ole oikein pitäytyä ainoastaan määrällisiin tavoitteisiin. Euroopan tulee säilyttää johtava asemansa tasokkaassa matkailussa tarjoamalla korkealaatuisia tuotteita sekä innovatiivisia ja vaihtelevia matkailumuotoja. Matkailukysynnän perinteisten kohteiden kuten luonnonvarojen ja kulttuuriperinnön korostamisen lisäksi Euroopan tulee harjoittaa ja kehittää myyntipolitiikkaa, joka perustuu korkealuokkaisiin tuotteisiin ja palveluihin sekä korostaa eurooppalaista identiteettiä ja ajankohtaisia eurooppalaisia suuntauksia. Perinteisen, historiallisen, kulttuurisen ja luontosidonnaisen myynnin lisäksi eurooppalainen markkinointi voi ja sen täytyy tarjota tuotteita, jotka jatkuvasti herättävät mielenkiintoa ja synnyttävät kysyntää. 2.5. Yllä mainitun strategian muotoilemisessa ja toteuttamisessa tarvitaan laajapohjaista yhteistyötä kaikilla tasoilla paikallis-, alue-, kansallisella ja Euroopan unionin tasolla. Asiasta vastaavien toimielinten sekä julkisen ja yksityisen sektorin on harjoitettava laajaa yhteistyötä ja koordinoitava toimintansa. 2.6. On tutkittava kansainvälistä kysyntää sekä sen muodostumista, maailmanlaajuista kilpailua ja sisämarkkinoiden suuntauksia. 3. Matkailun nykyisiä kehityssuuntia ja ongelmia 3.1. Euroopan matkailun siirtymistä yksittäismatkailun kaudesta (viime vuosisadan lopulla ja tämän vuosisadan alussa) nykyiseen joukkomatkailun tai "matkailuteollisuuden" aikaan ei voi erottaa Euroopan talouden ja eurooppalaisen yhteiskunnan kehityksestä, joka lyö matkailuun leimansa ja vaikuttaa siihen nykyään hyvin voimakkaasti. 3.2. Monien myönteisten taloudellisten vaikutusten lisäksi nykyaikaista (joukko)matkailua luonnehtivat seuraavat piirteet: taloudellisen ja yhteiskunnallisen eliitin etuoikeudesta on tullut laajojen kansalaispiirien massakulutushyödyke, matkailusta on tullut perustarve eurooppalaisen yhteiskunnan kaikilla tasoilla (tuloista, koulutuksesta ja yhteiskuntaluokasta riippumatta), yllä mainittua tarvetta tyydyttämään on perustettu jättiyrityksiä luomalla matkailutuotteita ja järjestämällä matkailupalveluita, kuljetukset, viihde, asuminen ja ruokailu suunnataan joukoille, ts. vakiojärjestelyt kattavat miltei kaiken toiminnan, sekä matkailuhyödykkeiden ja -palveluiden laatu että niiden tarjonta ja kulutus on sovitettu joukkojen tarpeisiin, halpoja kuljetuksia ja palveluita on tarjolla yhä enemmän, mutta valmiin tuotteen myyntihinta ei silti välttämättä laske. 3.3. Kaikki tämä vaikuttaa ympäristöön (majoituspaikat keskittyvät ylenmäärin erityisen luonnonkauniille suppeille alueille, matkailijajoukot kansoittavat kyseisiä kohteita kausiluonteisesti; maan pinta- ja pohjakerroksiin kohdistuu merkittävä rasitus), yhteiskuntaan (monilla alueilla, jotka ovat erikoistuneet sesonki- ja massaturismiin, on havaittu yhteiskunnallisten ongelmien kärjistymistä niin matkailijoita vastaanottavien yhteisöjen sisällä kuin matkailijoiden ja kyseisten yhteisöjen välillä), kulttuuriin (matkailun joukkomittaisuus ja -muotoisuus aiheuttaa monilla alueilla vakavia kulttuuriongelmia). 3.4. Massaturismin erityisvaikutukset 3.4.1. Monien alueiden yksipuolinen erikoistuminen matkailuun ja niiden talouselämän kausittaisuus on omiaan rikkomaan yhteiskuntarakennetta. 3.4.2. Matkailun huippusesongin aikaan yhteiskuntaelämä lamaantuu, kun taas talous kukoistaa ja kulttuurielämä muuttuu vierailijoiden käyttöön ja kulutukseen tarkoitetuksi tuotteeksi. 3.4.3. Turistien ja paikallisyhteisön väliset suhteet ovat epätyydyttävät. Edellä mainittujen, turisteille asiakkaina ja kuluttajina suunniteltujen vakiojärjestelyjen vuoksi painopiste on pikemminkin hyödyn tavoittelulla kuin ihmissuhteilla ja vuorovaikutuksella. 3.4.4. Markkinoinnin ja eurooppalaisen matkailun oligopolistinen suuntaus luo helposti kärjekkäitä eturistiriitoja ja konflikteja Euroopan matkailun "perhepiiriin". 3.4.5. Matkailujättien liiketoiminnan painopiste muuttuu matkailutuotteiden ja -palveluiden tarjonnasta lomapakettien joukkomittaisella ennakkomyynnillä hankittujen pääomien tuottoisaan sijoittamiseen. 3.4.6. Pääoma ja voitot siirtyvät matkailuteollisuudesta rahoitusjärjestelmään. 3.4.7. Suurten alueiden "matkailuarvon" nopea menetys kaikkine paikallistalouteen ja -yhteisöihin kohdistuvine kielteisine seurauksineen on tulosta majoituspaikkojen ja matkailijoiden määrän liiallisesta keskittymisestä sekä luonnon ja matkailukehityksen alkuperäisen perustan, kulttuuripääoman tuhoutumisesta. 3.4.8. Matkailijavirrat saapuvat useimmille Euroopan alueille kausiluonteisesti, mikä aiheuttaa kausittaisuutta myös työvoiman käytössä ja pääomasijoituksissa. 4. Euroopan matkailun tämänhetkiset perustarpeet 4.1. Euroopan matkailun tämänhetkiset perustarpeet voidaan luokitella seuraavasti: matkailun keskivertoasiakkaiden tarpeet (se mitä Euroopan kansalainen tarvitsee ihmisenä, työntekijänä ja kuluttajana; sekä nykyinen että tuleva kysyntä), majoitusliikkeiden omistajien ja majoitusyritysten (erityisesti pk-yritysten) tarpeet, Euroopan matkailuteollisuuden päätoimijoiden eli suurten seuramatkojen järjestäjien tarpeet, matkailun palveluksessa olevien tarpeet, yhteiskunnan tarpeet laajemmin, erityisesti matkailukohteissa. 4.2. Asiakkaiden tarpeet: luotettava mainonta ja tiedotus, turvallinen kuljetus ja oleskelu, halvemmat kuljetuspalvelut sisämarkkinoilla palvelujen laadusta tinkimättä, palvelujen hinnan ja laadun vastaavuus, markkinoiden oligopolistisen keskittymisen ehkäiseminen, avun saanti onnettomuus- ja sairaustapauksessa välittömästi, tehokkaasti ja ilman omanvoitonpyyntiä sekä unionin sisällä että sen ulkopuolella. TSK viittaa aikaisemmissa ehdotuksissaan ottamiinsa kantoihin ongelmista, jotka koskevat matkailijaa kuluttajana, onnettomuustapauksia ja terveyshuoltoa. 4.3. Liikkeenharjoittajien ja yritysten tarpeet Matkailupalvelujen tuottajat vaativat rehtiä kohtelua hinnoittelulleen varotoimena matkanjärjestäjien hallitsevan aseman väärinkäyttöä vastaan. He tarvitsevat usein välitysmenettelyiden ja -elimien apua ratkaisemaan kiistoja, jotka koskevat hintoja ja kohtuullisia maksuehtoja. He tarvitsevat yritystensä toiminnan tueksi Euroopan pankkijärjestelmän ja Euroopan rakennerahastojen erityisluottopalveluita. He tarvitsevat nykyistä suoremman yhteyden kuluttajiin, tiedotusta sekä tietoyhteiskuntaan ja uuteen teknologiaan perehdyttävää jatkokoulutusta. Tiedotuksen, ympäristönsuojelun ja perusrakenteiden kehittämisessä tarvitaan paikallis- ja aluehallinnon, valtioiden ja Euroopan unionin osallistumista. Kausiluonteisuuden useille matkailuyrityksille aiheuttamien ongelmien ratkaisemiseksi on kehitettävä malleja. Matkailuyritysten johto tarvitsee koulutusta ja käytännön harjoittelua. Yllä mainittujen ongelmien ratkaisuun on ilman muuta sovellettava läheisyysperiaatetta, mutta myös Euroopan toimielinten antamaa apua tarvitaan. 4.4. Seuramatkojen järjestäjien tarpeet Seuramatkojen järjestäjät katsovat, että perusrakenteiden, kuten lentokenttien, televiestinnän, vesihuollon ja viemäröinnin järjestäminen samoin kuin matkailulle myönteisen yhteiskunnallisen ja poliittisen ilmapiirin luominen on matkailutuotteiden ja -palveluiden suunnittelun ja tarjonnan perusedellytys. Seuramatkojen järjestäjät kannattavat epäilemättä Euroopan laajuista ja kansainvälistä mainontaa. 4.5. Matkailun palveluksessa olevien tarpeet 4.5.1. Matkailun palveluksessa olevia ei voida pitää yhtenäisenä ryhmänä, sillä heidän tulonsa, ammattitaitonsa ja lainsäädännöllinen asemansa vaihtelevat. Tämä johtuu toisaalta heidän erilaisista tehtävistään ja toisaalta "matkailutuotteen" valmistamiseen osallistuvien yhtiöiden ja yritysten monilukuisuudesta. 4.5.2. Yhteistä heille ovat kuitenkin epätyypilliset työsuhteet, työn kausiluonteisuus ja suhteellisen säätelemättömät työehdot. 4.5.3. Työpaikkojen määrän todennäköisesti kasvaessa matkailun onnistuneen kehittämisstrategian ansiosta työvoiman ammattitaidon on parannuttava. Tämän vuoksi on ryhdyttävä seuraaviin toimiin: koulutusta, ammattitaidon hankkimista, osallistumisoikeutta sekä työkokemuksen, pätevyyden ja ammattitutkintojen vastavuoroista tunnustamista on edistettävä, on luotava lainsäädännölliset puitteet kaikille työntekijöille, myös epätyypillisissä työsuhteissa työskenteleville, on valvottava, että "EU:n palkansaajien sosiaalisten perusoikeuksien peruskirjassa" määritellyt vähimmäisoikeudet toteutuvat, varsinkin työajan, terveyden, työsuojelun, -olojen ja -ehtojen suhteen, ILO:n sopimuksia, varsinkin sopimusta 172 on noudatettava. 4.5.4. Näillä toimilla voidaan kehittää korkeatasoisia palveluja matkailusektorille, varmistaa tarvittavan työvoiman pysty- ja vaakatason liikkuvuus alalla ja ratkaista sovussa varsinkin matkailualan pienten ja keskikokoisten yritysten joustavuusongelmat. 4.6. Yhteiskunnan yleiset tarpeet 4.6.1. Tasapainoisen alueellisen ja taloudellisen kehityksen kanssa täysin ristiriidassa oleva joukkoturismin valvomaton kehittäminen on aiheuttanut varsinkin useilla Etelä-Euroopan alueilla runsaasti ongelmia ja tarpeita, joita on tutkittava ja jotka vaativat päättäväisiä toimia. Monissa turistikeskuksissa joukkojen hallitsematon lomailu aiheuttaa ongelmia paikallisille asukkaille. Useilla matkailualueilla turismi ei suinkaan tue kansojen ja kulttuurien välisiä kontakteja, tutustumista ja ymmärrystä, vaan johtaa vierasvihaan ja avoimiin ristiriitoihin. 4.6.2. Matkailuseutujen asukkaita on valmistettava asiaan ja heille on järjestettävä tiedotusta. Joukkotiedotusvälineet, joiden tehtävänä on viestiä ja tiedottaa kansalaisille, tarvitsevat erityisaineistoa voidakseen ehkäistä kielteiset vaikutukset. Lomakauden ulkopuolella matkailijan kotiseudun ja matkailukohteen välillä on järjestettävä kulttuurivaihtoa, jotta suhteita ja yhteyksiä voidaan parantaa niin, että ne eivät perustu ainoastaan oman edun tavoitteluun. Lomasesongin ulkopuolisen ajan käyttäminen taloudelliseen ja kulttuuritoimintaan edellyttää varsinkin useilla Etelä-Euroopan alueilla vastaavia koulutus- ja jatkokoulutustoimia. 5. Tähän mennessä toteutettujen toimien peruspuutteet 5.1. Matkailun edistämistoimissa oli vuoden 1995 loppuun mennessä havaittavissa seuraavat puutteet: yhtenäisyyden puuttuminen, asioista vastuussa olevien elinten koordinaation puute, strategisen suunnittelun puute, puutteellinen tutkimus ja ohjelmointi, tulosten arviointimenettelyjen puute, matkailun kielteisten vaikutusten puutteellinen ehkäisy tai korjaaminen, matkailualan vuoropuhelun puuttuvat käytännöt tai mekanismit, harmonisoinnin puute (esim. arvonlisäveron suhteen). 6. Philoxenia 6.1. Euroopan matkailun tukemiseksi laaditun, tammikuun 1. päivänä 1997 alkavaksi ehdotetun nelivuotisen ohjelman (Philoxenia) tarkoituksena on edistää Euroopan matkailun laatua ja kilpailukykyä, jotta se osaltaan vaikuttaisi Euroopan talouden kasvuun ja loisi työpaikkoja. 6.2. Jotta tämä tavoite saavutettaisiin, ohjelmassa ehdotetaan neljää välillistä tavoitetta: matkailualan tietämyksen parantaminen, turismin oikeudellisen ja taloudellisen ympäristön parantaminen, Euroopan matkailupalvelujen ja -tuotteiden laadun parantaminen, kolmansista maista tulevien matkailijoiden määrän kasvattaminen. 6.3. Ohjelmassa ehdotetaan edelleen, että Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneille maille annettaisiin mahdollisuus päästä mukaan ohjelmaan yhteistyösopimuksiin kirjattujen, kyseisten maiden yhteisöohjelmiin osallistumista koskevien ehtojen mukaisesti. Myös Kypros ja Malta voisivat osallistua samoin edellytyksin kuin Euroopan talousalueeseen kuuluvat Efta-maat kyseisten maiden kanssa sovittavien menettelyjen mukaisesti. 6.4. Ehdotuksen 7 artiklassa todetaan lisäksi, että Euroopan komission on esitettävä kertomus Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tärkeimmistä matkailualalla toteutetuista toimista. 6.5. Ehdotuksen 8 artiklassa säädetään, että ohjelman tuloksia arvioidaan säännöllisin väliajoin ja että tämän arvioinnin perusteella laaditaan välikertomus kolmen vuoden kuluttua ohjelman alkamisesta ja lopullinen kertomus vuoden kuluessa ohjelman päättymisestä. 7. Yleistä 7.1. Komitea toteaa ohjelman tavoitteista, että ne: vastaavat Euroopan matkailun ensisijaisia perustarpeita, ovat ohjelman toteuttamiseksi suunniteltujen määrärahojen mukaiset. 7.2. Ehdotukset raportoinnista asianomaisille yhteisöelimille ja väli- ja loppuarvioinnista vastaavat TSK:n näkemystä demokraattisesta osallistumisesta yhteisön toimiin sekä näiden toimien avoimuudesta ja tehokkuudesta. 7.3. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä ei pelkästään Kyproksen ja Maltan, vaan kaikkien niiden Välimeren alueen maiden, jotka luetaan Barcelonan (1995) Välimeri-konferenssin (Euromed) päätösten piiriin, olisi osallistuttava Philoxenia-ohjelmaan matkailua koskevan nykyistä paremman yhteisvaikutuksen kehittämiseksi koko Välimeren alueella. Tämän olisi luonnollisesti tapahduttava (esim. Barcelonassa tehdyissä päätöksissä erityisesti mainittujen) budjettiotsakkeiden myötävaikutuksella, jottei Philoxenia-ohjelman niukkoja varoja tarvitse käyttää tähän tarkoitukseen. 7.4. Ehdotetut toimet ovat sopusoinnussa läheisyysperiaatteen kanssa. Niissä myös määritellään oikein Euroopan matkailun tarpeet ja intressit. Ohjelma on myös rakennettu tarpeiden mukaisesti, ja siinä yhdistetään onnistuneesti strategiset tavoitteet välillisiin ja välittömiin tavoitteisiin ja toimiin. 7.5. Philoxenia-ohjelmassa ei kuitenkaan ilmaista, miten tärkeää euroopanlaajuinen matkailun ulkopolitiikka on. Tällaista politiikkaa muotoiltaessa voitaisiin käsitellä taloutta, yhteiskuntaa, etiikkaa ja kulttuuria koskevia arkaluontoisia ja tärkeitä aiheita. 7.6. Erityisesti järjestäytyneeseen "seksiturismiin" sekä kaikkeen lasten pahoinpitelyyn ja hyväksikäyttöön liittyvät ongelmat Euroopassa ja muualla ovat TSK:n vakavan huolen aiheina. Komitea pitää näiden ilmiöiden vastaisen taistelun nopeaa suunnittelua ja toteutusta tärkeänä (). Seksiturismilla on vaikutuksia myös Euroopan ulkoiseen kuvaan ja sen suhteisiin muiden maiden, kuten Pohjois-Afrikan, Tyynenmeren alueen ja Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. Lisäksi asiakkaiden kielteiset reaktiot seksiturismiin uhkaavat matkailun perinteisiä muotoja. 7.7. Rahoitus Talous- ja sosiaalikomitea katsoo, että Euroopan matkailun tarpeet vaativat paljon ehdotettua päättäväisempää ja avokätisempää lähestymistapaa Euroopan komissiolta ja Euroopan unionilta. Vaikka ohjelman tavoitteiden tärkeysjärjestys on oikea, ohjelman riittämättömät varat rajoittavat niiden toteutusta. Euroopan matkailun edistämisen ensimmäisellä monivuotisella ohjelmalla tulisi olla tarpeeksi varoja käytettävissään, jotta siihen voitaisiin sisällyttää kolmansista maista tulevien matkailijoiden määrän lisäämisen ohella myös tukitoimia matkailun hyväksi Euroopan sisällä sekä kaikkien vaihtoehtoisten matkailumuotojen edistämiseksi. Näillä toimilla pitäisi pyrkiä seuraaviin tavoitteisiin: matkailukauden pidentäminen; kausittaisuusongelman ratkaiseminen; työpaikkojen luominen; korkeatasoisten palvelujen tarjoaminen. 8. Erityishuomioita ehdotetuista toimista ja tavoitteista 8.1. Tavoite A: Matkailualan tietämyksen lisääminen Tavoite A on talous- ja sosiaalikomitean mielestä ensisijainen, jotta Euroopan matkailun ongelmat voidaan tutkia perusteellisesti sekä suunnitella ja toteuttaa tehokasta tukipolitiikkaa. Lisäksi suorien ja välillisten tukitoimien arviointi jää pelkäksi sisällöttömäksi sanahelinäksi, mikäli tavoitteeseen A ei pyritä asianmukaisen perinpohjaisesti ja järjestelmällisesti. 8.1.1. Tavoite A.1: Matkailuun liittyvän tiedon kehittäminen Komitean mielestä on eittämättä tarpeen parantaa tilastotiedon saatavuutta ja käyttäjäystävällisyyttä. Mitä ehdotettuihin toimiin tulee, TSK on sitä mieltä, että olisi myös hyödyllistä luoda eurooppalainen matkailutilastojärjestelmä ja tarpeen teettää alaa koskeva tutkimus ja suorittaa analyysejä. Komitea kuitenkin huomauttaa, että alan toimijoiden on voitava osallistua tarpeiden, tutkimusohjelman sekä yksittäisten tutkimusten tärkeysjärjestyksestä päättämiseen. 8.1.2. Tavoite A.2: Matkailua koskevan tiedon kerääminen muista lähteistä Matkailua koskevan tiedon kerääminen muista lähteistä on erittäin hyödyllinen palvelu, joka täyttää sekä matkailuteollisuuden että poliittisten tahojen tarpeet käytännön, teorian ja tutkimuksen osalta. TSK pitää ehdotettua matkailun eurooppalaista tutkimus- ja dokumentaatioverkkoa hyödyllisenä hankkeena. Sen toimintaperiaatteet ja yhteydet matkailuteollisuuteen vaativat kuitenkin selkeyttämistä, vuoropuhelua ja tarkkaa harkintaa. TSK arvioi myös, että tavoitteen A.2 kohdalla ehdotettu toimi täydentää A.1:n toimia ja että tässä mielessä Philoxenia ainakin lähestymistavaltaan ja menetelmiltään tyydyttää useita matkailuteollisuuden tutkimus- ja dokumentaatiotarpeita. Avoimeksi kuitenkin jää, miten ratkaistaan näiden tavoitteiden toteuttaminen sekä verkon ja matkailualan yritysten vakava yhteistyöongelma. On myös keskusteltava verkkoon liitettävien tietojen käyttöoikeudesta sekä tietojen välittämisestä ja levityksestä verkon avulla. 8.1.3. Tavoite A.3, Matkailua koskevien yhteisötoimien arvioinnin helpottaminen TSK kannattaa tavoitetta A.3, mutta huomauttaa, että komitean mielestä sen saavuttamiseksi ehdotettu toimi ei vastaa todettuja tarpeita. 8.1.3.1. Philoxenia-ohjelma ei tietenkään ole yhteisön ainoa matkailupoliittinen väline. Euroopan unioni tukee matkailualaa jo nyt monenlaisin toimin, jotka vaikuttavat suoraan tai välillisesti. Komission 5. helmikuuta 1996 antama kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle matkailuun vaikuttavista yhteisötoimista vuonna 1994 (KOM(96) 29 lopull.) sisältää hyvin laajan selvityksen: matkailuun suoraan vaikuttavista yhteisötoimista, yhteisön eurooppalaista matkailua tukevista erityistoimista ja muista matkailuun vaikuttavista yhteisötoimista. 8.1.3.2. Rakennerahastot myöntävät suurimman osan matkailulle annettavasta rahoituksesta ja käytännön kaavaillaan jatkuvan koko ajanjakson 1994 1999. Vaikka määrärahasiirrot turismille on "määritelty" yhteisön tukikehyksissä tai yhtenäisiksi ohjelma-asiakirjoiksi kootuissa kehittämisohjelmissa (jotka komissio ja yksittäiset jäsenmaat ovat laatineet yhteistyössä), on tällä hetkellä vaikea määritellä, millä perusteilla ja kuinka paljon eri sektoreita tuetaan. 8.1.3.3. Myös koheesiorahastosta tuetaan matkailualaa välillisesti kehittämällä liikenteen perusrakenteita ja ympäristönsuojelua Espanjassa, Portugalissa, Irlannissa ja Kreikassa. 8.1.3.4. Euroopan aluekehitysrahaston interventioiden arvellaan olevan rakennerahastojen tärkein matkailun rahoituslähde (KOM(96) 29 lopull., s. 80). EAKR:n rahoitus jakaantuu perusrakennetoimiin, alueiden paikallismahdollisuuksien kehittämiseen ja tuotantoinvestointeihin. 8.1.3.5. Ns. matkailuvoimavaroja eli arkkitehtuuri- ja kulttuuriperintöä sekä luonnollista ja ihmisen muokkaamaa ympäristöä sekä väestöä koskevat toimet vaikuttavat kiistatta matkailuun. Tutkimus- ja kehittämistoimet ovat myös tärkeitä turismille. 8.1.3.6. On ilmeistä, että Euroopan unionissa matkailua tuetaan välillisesti lukuisin toimin (kuten kaikkia Euroopan talouden aloja). Kun näitä toimia (matkailun välillistä tukea ja muuta turismin suoraa tukipolitiikkaa) tarkastellaan lähemmin päädytään huolestuttavaan havaintoon, että tällä hetkellä ei voida tarkkaan tietää, miten tai kuinka monin tavoin matkailua tuetaan Euroopan tasolla, mikä on tärkeysjärjestys, harjoitetaanko yhteistyötä ja minkä strategian mukaisesti. 8.1.3.7. TSK:n mielestä on tehtävä selkeä ero matkailualan suoran ja välillisen tuen välillä mikäli mahdollista sektoreittain. 8.1.3.8. Käsitteet "matkailuala" ja "matkailualan tukeminen" ovat yleisiä eikä niistä ole apua pyrittäessä laatimaan välttämätöntä, talousaloittain jaoteltua arviota tarpeista, tukitoimista ja tuloksista. Leipzigiin 21. syyskuuta 1994 kokoontunut, aluesuunnittelua käsitellyt neuvosto esimerkiksi päätti eurooppalaisen aluesuunnitelman laatimisesta. Koska tämän tavoitteen saavuttaminen on hyvin tärkeää yhteisön matkailustrategian ja -politiikan kehittämiselle, komitea tekee seuraavat johtopäätökset: matkailua koskevien tietojen yhteisönlaajuinen kerääminen, arviointi ja levitys on ratkaisevan tärkeää; PO XXIII:n tulisi kiinnittää päähuomio tarvittavien yhteisötoimien tärkeysjärjestyksen määrittämiseen, kyseisten toimien yhteensopivuuden ja koordinoinnin varmistamiseen sekä yhteistyön käynnistämiseen. 8.1.3.9. Tämän vuoksi yhteisön on olennaisen tärkeää toteuttaa ja arvioida entistä laajemmin matkailuun vaikuttavia toimia. Philoxenia-ohjelma sisältää tätä koskevan ehdotuksen. Muiden pääosastojen on matkailua koskevia toimia toteuttaessaan otettava huomioon pääosasto XXIII:n määrittelemät puite-ehdot, tärkeysjärjestys ja tavoitteet. Esimerkiksi viestintää, rakennerahastoja ja ympäristöä koskevaan uuteen politiikkaan tulisi sisällyttää erityisluku matkailuvaikutuksista (mikä tehtiinkin uudessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa). Samaan tapaan asianomaisen pääosaston pitäisi kyetä antamaan välittömästi tietoa kaikista turismiin suoraan vaikuttavista toimista. 8.1.3.10. Mitä tavoitteen A.3. mukaiseen toimintaan tulee, TSK katsoo, että ehdotettu järjestelmä olisi hyödyllisempi: jos se olisi luonteeltaan taloudellinen eikä oikeudellinen, jos sen avulla voitaisiin edistää pääosasto XXIII:n ja muiden matkailualaa sivuavien pääosastojen yhteisvaikutusta, yhteishenkeä ja koordinointia, jos sen avulla voitaisiin valvoa ja arvioida, missä määrin eri toimien yhteisvaikutus ja kokonaistulokset täyttävät yhteisön matkailupolitiikan strategiset tavoitteet. 8.2. Tavoitteet B ja B.1: Matkailun oikeudellisen ja taloudellisen ympäristön parantaminen ja yhteistyön lujittaminen jäsenvaltioiden, elinkeinoalan ja muiden osallisten kanssa 8.2.1. TSK toteaa, että vaikka tavoitteet B ja B.1 ovat erityisen tärkeitä ja käsittelevät alan vaikeita ongelmia ja ehdotetut toimet ovat perusajatukseltaan hyviä, ne eivät ole täysin loppuun mietittyjä. 8.2.2. Neuvoa-antavan komitean roolia ja toimialaa on muutettava siten, että se osallistuu voimakkaasti yhteisön matkailupolitiikan suunnitteluun ja tämän politiikan valvontaan ja arviointiin. 8.2.3. Matkailualalla Euroopassa toimivien pk-yritysten rahoitusongelmaan on puututtava suoraan ja niiden suhteisiin Euroopan pankkijärjestelmään institutionaalisesti. Euroopan matkailualan pk-yrityksiä yhteisön eri rahastoista tuettaessa on niin ikään otettava huomioon alan erityisvaatimukset ja pidettävä sitä erityisryhmänä. 8.2.4. Philoxenia-ohjelmassa olisi korostettava enemmän vuoropuhelun, kiistojen sovittelun, etunäkökohtien yhteensovittamisen ja välimiesmenettelyn tarvetta. TSK katsoo, että (ohjelmaluonnoksessa ehdotettujen) säännöllisten epävirallisten kokousten ja pyöreän pöydän keskustelujen järjestämisen ohella Euroopan matkailuteollisuutta on vahvistettava ja järkiperäistettävä ja ehkä luotava uusia keinoja edistää kaikkien osapuolien välistä vuoropuhelua, jonka tavoitteena on vaikeuksien ehkäiseminen ja, mikäli tarpeen, kiistojen sovittelu. 8.2.5. Matkailun oikeudellisia puitteita ja taloudellista ympäristöä on tarkasteltava uudelleen jäsenvaltioiden keskinäisen yhteishengen edistämiseksi sekä toimivien käytäntöjen tunnetuksi tekemiseksi. Jäsenvaltioiden yhteistyötä on rohkaistava kaikin keinoin ja kaikilla tasoilla, oli sitten kysymys kuluttajansuojasta, matkustusturvallisuudesta tai ystävällisestä palvelusta eri kulkuvälineissä, asemilla ja lentokentillä tai poliisin suhtautumisesta matkailijaan. On myös päätettävä strategiasta, jonka avulla pyritään ratkaisemaan matkailun pääasialliset ongelmat: sesonkiluonteisuus, ympäristön saastuminen, pk-yritysten rahoitus ja kilpailukyky. 8.3. Tavoite C: Euroopan matkailun laadun parantaminen 8.3.1. Ohjelman tavoitteella C yritetään ratkaista kaksi Euroopan matkailun avainkysymystä: kestävän kehityksen ongelma, matkailun kehittämistä haittaavien esteiden poistaminen. (Luvun otsikko tuntuu huonosti valitulta, koska se ei vastaa sisältöä.) 8.3.2. TSK kannattaa kestävän kehityksen politiikkaa matkailussa. Mutta kysymys siitä, miten tämä politiikka muotoillaan ja miten sitä sovelletaan, on ratkaisematta. Ensinnäkin se edellyttää, että tarkastellaan kriittisesti vallitsevaa, vakiintunutta matkailun kehittämismallia, joka tuskin koskaan tai korkeintaan hyvin harvoin voidaan sovittaa yhteen kestävän kehityksen vaatimusten kanssa. 8.3.3. Matkailumuotojen ja -tuotteiden perusta tulee määritellä poliittisesti melko väljästi, jotta kestävän kehityksen periaate olisi sovellettavissa. 8.3.4. Euroopan aluesuunnittelun kehittämisaloitetta, kuljetuksia, televiestintää, joukkomatkailupolitiikkaa, matkailun erityismuotoja ja lajeja ja muita tämäntapaisia kysymyksiä on tarkasteltava kestävän kehityksen näkökulmasta. 8.3.5. Kestävää kehitystä ei sitä paitsi saada aikaan pelkästään julkisen sektorin ja matkailuteollisuuden voimin. Kestävän kehityksen vakiinnuttamiseen matkailussa niin teoriassa kuin käytännössä on saatava mukaan kaikki yhteiskuntapiirit. Tarvitaan euroopanlaajuista kampanjaa, jonka puitteissa aihetta lähestytään akateemisella tasolla ja joukkotiedotusvälineissä sekä työn organisoinnin, virkistäytymisen ja vapaa-ajan ja arkikulttuurin näkökulmasta. On olennaista, että kulttuuri ja matkailu ovat välittömässä, syvällisessä vuorovaikutussuhteessa toisiinsa niin paikallisella, alueellisella kuin Euroopan tasolla. 8.4. C.2: Esteiden poistaminen matkailun kehittämiseltä 8.4.1. Vaihtoehto- ja erikoismatkailun kehittäminen on varma keino laajentaa matkailualaa. Ei kuitenkaan pidä unohtaa, että yhtenäisvaluutta poistaisi monet Euroopan matkailun esteet. 8.4.2. TSK katsoo, että uusien matkailumuotojen edistäminen on kannatettavaa. Esimerkiksi tietopuolinen ja kehittävä matkailu voi toimia kestävää matkailua edistävänä tekijänä sekä Euroopan sisäisessä että Eurooppaan suuntautuvassa matkailussa. Maatilamatkailu on nyt tunnustettu toimiala. Samalla tavoin olisi rohkaistava joki- ja merialueilla, sisävesillä ja rajattujen kalastusalueiden lähistöllä kalastukseen ja veneilyyn keskittyvää matkailua. 8.4.3. Konferenssi- ja tiedematkailu on yksi tuottoisimmista ja työllistävimmistä matkailuhaaroista, lisäksi tällaisia matkoja tehdään kaikkina vuodenaikoina, vaikkakin vähemmän koululomien aikana. 8.4.4. Ikäihmisten matkailu, oli se yhdistetty hoitomatkailuun tai ei, voisi olla yksi ratkaisu kausittaisuuskysymykseen sekä ikäihmisten ongelmiin, joita ovat syrjäytyminen, eristyneisyys ja virkistäytymistarve. Vammaisten tarpeet olisi myös otettava huomioon kaikissa maissa. 8.4.5. Uskontomatkailua voidaan kehittää monilla tasoilla. Sen avulla voitaisiin avata tähän mennessä vain vähän hyödynnetyt markkinat (esim. matkareitit, jotka seurailevat pyhän Paavalin tai Lutherin vaiheita tai joiden varrella vieraillaan useissa luostareissa jne.) 8.4.6. Paikallisaloitteita kannattaa tukea ohjelmassa ehdotetulla tavalla, jotta voidaan määritellä, mitä ongelmaryhmiä voidaan käsitellä paikallisesti ja mitkä vaativat alueellista, kansallista, kansainvälistä tai yhteiseurooppalaista toimintaa. 8.4.7. On kuitenkin selvää, että ehdotuksen kussakin luvussa kuvatut matkailuongelmat ovat niin suuret, että suunnitellut toimet voivat olla vain viitteellisiä keinoja lähestyä ongelmaa pikemmin kuin ratkaista se kokonaan. 8.5. Tavoite D: Euroopan edistäminen matkailukohteena 8.5.1. Tästä tavoitteesta TSK huomauttaa, että kolmansista maista tulevien matkailijoiden määrä kasvaisi kaikkien edellä mainittujen toimien, ei ainoastaan mainonnan ansiosta. 8.5.2. Sellaisten tuotteiden jatkuvan kysynnän luominen, joita vain Eurooppa voi tarjota, voi edistää ratkaisevasti kestävää matkailua. Esimerkiksi Euroopan yliopistojen tai opetusministeriöiden yhteistyö, jonka tarkoituksena on yhteiseurooppalaisten standardien laatiminen keskiasteen ja yliopistotason opinnoille, voi synnyttää jatkuvan matkailijavirran. Euroopan historiaa, taidetta tai arkeologiaa koskevia tutkintoja ei voi suorittaa opiskelematta eurooppalaisessa yliopistossa. 8.5.3. Euroopan unionin edustustoihin kaikkialle maailmaan tulisi saada matkailuasioista vastaavia henkilöitä. Unionin jäsenvaltioiden eri puolille maailmaa perustamat, kansallisia kulttuureja ja kieliä edistävät keskukset, kuten British Council, Goethe-instituutti jne., voisivat ryhtyä yhteistyöhön, ja niitä voitaisiin kehittää Euroopan matkailua silmällä pitäen. 8.5.4. Kahdeksantoista maailman kahdestakymmenestä tärkeimmästä konferenssiturismia tarjoavasta kaupungista sijaitsee Euroopassa. Tämä tarkoittaa, että Eurooppa voi tyydyttää erilaisia matkailukysynnän tarpeita, eikä vain puhtaasti historiaan ja kulttuuriin kohdistuvaa kysyntää. 8.5.5. On tutkittava keinoja edistää Euroopan houkuttelevuutta pitkällä aikavälillä. Yhteisön näkökulmasta katsoen kohderyhmät on valittava erilaisin perustein kuin kansallisten matkailujärjestöjen ja matkanjärjestäjien näkökulmasta. 8.5.6. Kansallisten matkailujärjestöjen kansainvälinen yhteistyö voi tuottaa erittäin hyviä tuloksia. Esimerkiksi Alppien aluetta voitaisiin mainostaa kansainvälisesti. Sama koskee Välimeren aluetta ja Pohjoismaita. 8.5.7. Etäällä asuvien matkailijoiden houkuttelemisen sijaan Eurooppaa matkakohteena voitaisiin jatkuvasti tehdä tunnetuksi kaikkialla maailmassa olevien eurooppalaisten siirtokuntien välityksellä. 9. Päätelmät 9.1. Vaikka Euroopan komissio pyrkii määrittelemään ja erittelemään tilastojen yhdenmukaistamisongelmia ja vaikka asiassa on saavutettu tuloksia, erityistä Euroopan yhteisön matkailupolitiikkaa ei vieläkään ole olemassa. 9.2. Philoxenia-ohjelmalla on tarkoitus täyttää perustavanlaatuinen aukko. Joukko aiempia toimia siirretään yhtenäiseen kokonaisuuteen, jonka selkeästi määritelty lopputavoite on: kuinka parantaa matkailualan taloudellisia tuloksia pilaamatta luonnonympäristöä ja elämänlaatua. 9.3. Tämän ohjelman avulla Euroopan unioni ottaa historiallisen askeleen yhtenäisen matkailupolitiikan suunnittelussa ja toteutuksessa. Talous- ja sosiaalikomitea pitää Philoxenia-ohjelmaa ensimmäisenä vähäisenä mutta määrätietoisena askeleena kohti tulevaisuutta ja ehdottaa, että komissio osoittaa kuulumisensa Euroopan matkailuperheeseen ryhtymällä valmistelemaan toista Philoxenia-ohjelmaa. Bryssel, 25. syyskuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER () EYVL N:o C 222, 31. 7. 1996, s. 9. () EYVL N:o C 332, 31. 12. 1990. () EYVL N:o C 49, 24. 2. 1992. () EYVL N:o C 393, 24. 12. 1994. () EYVL N:o C 301, 13. 11. 1995. () Price Waterhousen tutkimus Euroopan komissiolle. () Maailman matkailujärjestö (WTO), International Tourism Overview Highlights 1995, Madrid 1996. () The Economist, 29. 7. 4. 8. 1995. () EYVL N:o C 153, 28. 5. 1996. LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Seuraava muutosehdotus, joka sai ainakin neljänneksen annetuista äänistä, hylättiin keskustelussa: Kohta 7.6 Lisätään kohdan loppuun seuraavaa: "Tätä silmällä pitäen komitea kehottaa komissiota aloittamaan selvityksen lapsityövoiman käytöstä Pakistanissa, jota vastaan on jo saatujen ilmoitusten seurauksena aloitettu toimet asetuksen (EY) N:o 3281/94 9 ja 10 artiklan perusteella." Perustelu Itsestään selvä. Äänestyksen tulos Jaa-ääniä: 30, ei-ääniä: 39, tyhjiä: 19.