Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealleYhteisön tukisuunnitelma dopingin torjumiseksi urheilussa"



Virallinen lehti nro C 317 , 06/11/2000 s. 0063 - 0066



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealleYhteisön tukisuunnitelma dopingin torjumiseksi urheilussa" (2000/C 317/20) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Yhteisön tukisuunnitelma dopingin torjumiseksi urheilussa (KOM(1999) 643 lopullinen), ottaa huomioon komission 6. joulukuuta 1999 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon puheenjohtajansa 29. helmikuuta 2000 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 7:n "koulutus, ammattikoulutus, kulttuuri, nuoriso, urheilu, kansalaisten oikeudet" tehtäväksi, ottaa huomioon komission selvityksen Eurooppa-neuvostolle nykyisten urheiluun liittyvien rakenteiden turvaamisesta ja urheilun yhteiskunnallisen tehtävän säilyttämisestä Euroopan yhteisössä - Urheilua koskeva selvitys Helsingissä kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle (KOM(1999) 644 lopullinen), ottaa huomioon 16. syyskuuta 1999 antamansa lausunnon aiheesta "Urheilun eurooppalainen malli" (CdR 37/99 fin)(1), ottaa huomioon 18. marraskuuta 1999 antamansa lausunnon aiheesta "Alue- ja paikallistason yhteistyö lasten ja nuorten suojelemiseksi hyväksikäytöltä ja laiminlyömiseltä Euroopan unionissa" (CdR 225/99 fin)(2), ottaa huomioon valiokunta 7:n toukokuun 5. päivänä 2000 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 22/2000 rev. 2), jonka esittelijä on Seamus Murray (IRL/EA), ja KATSOO, ETTÄ urheilu on itsensä kehittämisen väline, yksilön fyysisen ja psyykkisen tasapainon olennainen osatekijä, merkittävä kulttuurin ala, vahva kasvatusväline ja yhteiskuntaan sopeutumiseen vaikuttava tekijä, joka saattaa yhteen Euroopan unionin kansalaisia, urheiludoping ja dopingin torjuminen nostavat esiin kysymyksen siitä, mielletäänkö urheilu etiikaksi, Euroopan unionin tekemän valinnan kulmakiveksi opastettaessa kansalaisia kunnioittamaan unionin arvoja ja sen urheilumallia rauhaan, edistykseen ja yhteisvastuullisuuteen pohjautuvan Euroopan rakentamisen yhteydessä, Wienissä 1998 kokoontunut Eurooppa-neuvosto ilmaisi huolestuneisuutensa dopingin käytön laajuudesta urheilussa ja tarpeesta ryhtyä toimiin EU:n tasolla, Euroopan unionilla on erityinen velvollisuus ottaa vastuu dopingin torjunnasta, sillä suurin osa maailman tärkeimmistä urheilutapahtumista järjestetään EU:ssa, EU:n viisitoista urheilusta vastaavaa ministeriä vetosivat kesäkuussa 1999 komissioon ja Eurooppa-neuvostoon, jotta ne tukisivat entistä voimakkaammin dopingin torjuntaa ja ennalta ehkäisyä, monissa jäsenvaltioissa paikallis- ja alueviranomaiset ovat vastuussa niin urheilun kuin siihen nivoutuvien koulutuksen ja kansanterveyden edistämisestä, hyväksyi 14. ja 15. kesäkuuta 2000 pitämässään 34. täysistunnossa (kesäkuun 15. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Alueiden komitean kanta ja suositukset 1.1. Alueiden komitea on tyytyväinen komission tiedonantoon yhteisön tukisuunnitelmasta dopingin torjumiseksi urheilussa, koska asiakirjassa käsitellään useita komitean aiemmissa lausunnoissa esille ottamia huolenaiheita. 1.2. Komitea yhtyy komission tapaan lähestyä tätä monitahoista aihetta ja kannustaa kaikkia osapuolia ottamaan yhdessä vastuun dopingin torjumisesta urheilussa. Komitea katsoo näin ollen, että dopingin vastaisessa taistelussa olisi annettava etusija seuraaville seikoille: - ennalta ehkäiseville ohjelmille, kaikille urheilusta vastaaville tahoille suunnatuille urheilun asennekasvatus- ja tukiohjelmille, joiden kohderyhminä ovat valmentajat, opettajat, kouluttajat, liikunnanopettajat ja urheiluohjaajat sekä myös urheilulääkärit, terveydenhuollon ammattilaiset, urheiluliittojen vastuuhenkilöt, urheiluseurojen vetäjät, sponsorit ja tiedotusvälineet - tutkimustoimenpiteille, joiden avulla torjutaan pitkälle kehitettyjen farmakologisten aineiden epäasiallista käyttöä ja parannetaan aineiden havaitsemismenetelmiä. 1.3. Alueiden komitea toteaa, että paikallis- ja alueviranomaisilla on mahdollisuus toimia urheiludopingia torjuttaessa ja ennalta ehkäistäessä. Niiden rooli liittyy erityisesti kansanterveyteen, koulutukseen ja nuorisotoimeen sekä urheilun edistämiseen. 1.4. Komitea on huolestunut siitä, että useissa jäsenvaltioissa ei ole edelleenkään urheiludopingia koskevaa erityislainsäädäntöä, ja kehottaa jäsenvaltioita puuttumaan asiaan, jotta urheilun dopingongelmaa voidaan käsitellä kokonaisvaltaisesti ja varmistaa urheilijoiden tasavertainen kohtelu ja liikkumisvapaus. Ensi askelena komitea kehottaa kaikkia jäsenvaltioita ratifioimaan Euroopan neuvoston dopingin vastaisen yleissopimuksen. 1.5. Komitea pahoittelee sitä, että sopivan EU-tasoisen sääntelykehyksen puutteessa urheilijoita - tai kiellettyjen aineiden toimittajia ja dopingasiantuntijoita - ei voida rangaista asianmukaisesti. 1.6. Komitea on kuitenkin myös sitä mieltä, että riippumatta muiden vastuusta ja urheilijoiden oikeudesta turvallisuuteen ja terveyteen, urheilijoilla itsellään on moraalinen velvollisuus toimia urheillessaan rehdisti, ottaa vastuu ja valvoa itse itseään. Komitean mielestä urheilijoilla on moraalinen ja oikeudellinen vastuu olla sekaantumatta dopingin käyttöön, ja kyseinen vastuu on olennainen osa dopingin torjuntaa. Komitea myöntää kuitenkin monien urheilijoiden, etenkin nuorten urheiluharrastajien olevan vaaralle alttiina ja tarvitsevan suojelua. Tarvitaan tehokkaita säännöksiä, joilla suojellaan urheilijoita mahdolliselta painostukselta niissä urheiluseuroissa, joissa he harjoittavat kilpaurheilua. 1.7. Komitea on sitä mieltä, että koska perustamissopimuksessa ei viitata urheiluun, unionin toimielinten, jäsenvaltioiden, urheilujärjestöjen ja muiden julkisten tahojen on kehitettävä sellaista urheilutoimintaa, jonka lähtökohtana ovat yhteisesti sovitut eettiset säännöt, tasapuolisuus ja rehti toiminta, ja säilytettävä samalla urheilun koskemattomuus ja itsenäisyys. 2. Etiikkaa käsittelevä eurooppalainen työryhmä 2.1. Komitea yhtyy etiikkaa käsittelevän eurooppalaisen työryhmän (GEE) kantaan dopingista urheilussa. Komitea on erityisen tyytyväinen GEE:n ehdottamaan dopingin määritelmään, joka on sekä selkeä että kattava. 2.2. Komitea on niin ikään tyytyväinen moniin GEE:n esittämiin jatkotoimenpiteisiin ja kehottaa komissiota, jäsenvaltioita ja urheiluliittoja ajamaan toimenpiteitä kiireellisesti. Komitea esittää erityisesti toivomuksen, että dopingiin ja sen käyttökieltoon viitattaisiin urheilijan tekemissä sopimuksissa. Komitea esittää niin ikään toivomuksen, että urheilulle laadittaisiin käytännesäännöt, joista kaikki osapuolet voisivat olla yhtä mieltä. Komitea katsoo, että kyseisissä säännöissä tulisi hahmotella dopingin vaarat, korostaa seurojen ja liittojen velvollisuutta huolehtia urheilijoista, määritellä valmentajien, neuvonantajien ja urheilijoiden velvollisuudet, mainita sääntöjen rikkomisesta aiheutuvat rangaistukset ja järjestää useantasoinen sääntöjen täytäntöönpanohierarkia. 3. Maailmanlaajuinen antidopingyksikkö 3.1. Alueiden komitea on tyytyväinen maailmanlaajuisen antidopingyksikön perustamiseen. Kyseessä on itsenäinen ja avoin kansainvälinen antidopingyksikkö. Komitea suosittaa, että EU osallistuisi kaikin tavoin yksikön työskentelyyn, ja odottaa komission tekevän asiasta ehdotuksen. 3.2. Komitea korostaa kuitenkin toivovansa, että yksikkö on itsenäinen ja että sen toiminta mielletään itsenäiseksi, vastuulliseksi ja avoimeksi. AK katsoo lisäksi, että yksikön toiminnan olisi katettava kaikki sellaiset urheilulajit, jotka eivät kuulu Kansainvälisen olympiakomitean piiriin. 3.3. Komitea panee merkille, että yksikön päätökset ovat yhteisön lainsäädännössä ainoastaan suosituksen asemassa. Näin ollen komitea kehottaa kaikkia osapuolia sitoutumaan moraalisesti noudattamaan yksikön suosituksia, vaikka niillä ei olekaan siihen lakisääteistä velvollisuutta. 3.4. Komitea hyväksyy sen tosiseikan, ettei EU:ssa ole lainsäädäntövälinettä kiellettyjen aineiden luettelemiseksi, ja suhtautuu jokseenkin myönteisesti GEE:n kantaan tällaisen luettelon laatimisessa piilevistä vaaroista. Komitea katsoo kuitenkin, että kansanterveyden, kuluttajansuojan ja tasavertaisuuden vuoksi kielletyistä aineista olisi laadittava jäsenvaltioiden hyväksymä väliaikainen luettelo urheilijoiden käytännön oppaaksi. Se korvattaisiin myöhemmin yksikön laatimalla luettelolla. 3.5. Komitean mielestä yksi maailmanlaajuisen antidopingyksikön tehtävistä on lisätä kilpailujen välillä tapahtuvien dopingin yllätystarkastusten määrää. 4. Yhteisön välineiden hyödyntäminen 4.1. Komitea on tyytyväinen siihen, että sääntelytoimenpiteiden koordinointia parannetaan ja hyödynnetään paremmin sellaisia yhteisöohjelmia, joilla voidaan tukea dopingin torjuntatoimia. Komitea toivoo, että näin urheiludopingia torjutaan johdonmukaisesti, vaikka EU-tason erityispuitteita ei olekaan. AK:n mielestä tämä saattaa olla vaikeasti toteutettavissa. 4.2. Komitea kannattaa voimakkaasti viidennen puiteohjelman toimenpiteiden käyttöä tehostamaan dopingaineiden, havaitsemismenetelmien ja dopingin pitkän aikavälin terveysvaikutusten tutkimusta. Komitea kannattaisi niin ikään voimakkaasti toimintaa, jonka avulla laboratorioille ja dopingin vastaisille tahoille luotaisiin asianmukaiset sääntelypuitteet ja normistot, joita jäsenvaltioiden poliisiviranomaiset ja tuomioistuimet voisivat käyttää. 4.3. Komitea myöntää, että urheiludopingin vastaisessa taistelussa on niin ikään tiivistettävä poliisivoimien, tulliviranomaisten ja oikeusjärjestelmien välistä yhteistyötä kaikkialla EU:ssa. Komitea on kuitenkin tietoinen siitä, että tiettyjen dopingin vastaisten toimenpiteiden toteuttaminen on vaikeaa, koska piristeinä käytetyt aineet ovat useimmiten laillisia muualla kuin urheilussa. Näin ollen komitea kehottaa ryhtymään toimenpiteisiin poliisin ja tullilaitoksen koulutuksen ja tiedonvaihdon parantamiseksi. 4.4. Komitea suhtautuu myönteisesti ehdotuksiin tehostaa lääkkeistä annettavaa tietoa, mutta on samalla huolestunut ruokavaliota täydentävien valmisteiden lisääntyvästä käytöstä urheilijoiden keskuudessa. Jotkut näistä täydentävistä valmisteista sisältävät piristeitä tai piristeiksi osoittautuvia kemiallisia reaktioita aiheuttavia aineita. Komitea kehottaa komissiota varmistamaan perustamissopimuksen 153 artiklan nojalla tällaisten täydentävien valmisteiden asianmukaisen merkinnän suojatakseen kuluttajien terveyttä, turvallisuutta ja taloudellisia etuja sekä edistääkseen heidän oikeuttaan tiedonsaantiin ja koulutukseen. 4.5. Komitea on tietoinen tarpeesta luoda urheilijoille nykyistä kattavampi lääketieteellinen valvontajärjestelmä. Lääketieteellisen valvonnan katsotaan olevan urheilussa elintärkeä suojelukeino kiellettyjen tuotteiden käytön aiheuttamia terveydellisiä seurauksia ja valvomatonta liikakäyttöä vastaan. Komitean mielestä tämä auttaisi muuttamaan urheilulääketieteen painopistettä pois suorituskyvyn kohottamisesta. Jäsenvaltioiden lääkäriliitot voisivat niin ikään osallistua vapaaehtoisesti dopingin vastaiseen kampanjaan ja laatia parhaista käytänteistä urheilijoiden lääketieteelliseen avustamiseen erikoistuneelle lääkintähenkilökunnalle eettisen säännöstön. Alueiden komitea ehdottaa, että kullekin Euroopan alueelle luotaisiin dopingin riskejä käsitteleviä lääketieteellisiä, ennalta ehkäiseviä, tiedotuksesta huolehtivia toimipisteitä, jotka auttaisivat vaikeuksissa olevia urheilijoita, pitäisivät heistä huolta ja ohjaisivat heitä. Alueiden komitea ehdottaa niin ikään, että Euroopan unioni käynnistäisi ilmaisen kansainvälisen, dopingasioissa kuuntelevan puhelinpalvelun, joka olisi luottamuksellista ja anonyymia; tällä puhelinlinjalla jäsenvaltioiden lainsäädännön mukaan vaitiolovelvolliset urheilupsykologit ohjaisivat dopingin uhreja ottamaan yhteyttä lääkäri- ja asiantuntijaverkostoon. 4.6. Komitea suhtautuu niin ikään myönteisesti komission aikomukseen tehdä perustamissopimuksen 152 artiklan nojalla ehdotus neuvoston suositukseksi dopingin ennaltaehkäisemisestä urheilussa, erityisesti amatööriurheilussa. Komitea katsoo kuitenkin, että samaan tapaan kuin dopingin torjunnassa, suosituksessakin tulisi ottaa huomioon piristeistä jo riippuvaisten urheilijoiden asianmukainen kohtelu, johon ei nykyisin kiinnitetä tarpeeksi huomiota. 4.7. Komitea kannattaa turvautumista yhteisön nykyisiin ja tuleviin nuorisotoimintaohjelmiin. Esimerkiksi Sokrates-, Leonardo- ja Nuoriso-ohjelmaan voidaan yhdistää dopingin vastainen ulottuvuus tiedottamalla dopingista, kouluttamalla, lisäämällä tietoisuutta ja ehkäisemällä dopingia. Komitea on kuitenkin huolestunut siitä, että kyseisten ohjelmien talousarvio on jo nykyisellään niukka. 4.8. Edellä mainittujen ohjelmien panos on merkittävä, mutta ei riittävä ongelman laajuus huomioon ottaen. Näin ollen komitea esittää, että koulutuksen ja kulttuurin pääosaston kaikille urheilijoille suunnittelema tiedotus- ja valistuskampanja toteutettaisiin välittömänä toimenpiteenä ja että paikallis- ja alueviranomaiset osallistuisivat kaikin tavoin sen täytäntöönpanoprosessiin. Ne voivat olla hyödyksi, kun tavoitellaan nuoria paitsi urheilun parissa, myös kouluissa. 4.9. Koska tehokkaiden dopingin vastaisten ohjelmien toteuttaminen on kallista ja resurssit ovat riittämättömiä, komitea katsoo, että olisi syytä tarkastella mahdollisuutta, että vaatimaton prosenttiosuus urheilulle kaupallisista intresseistä tai lähetysoikeuksista kertyvistä varoista ohjattaisiin käytettäviksi dopingin ennaltaehkäisyyn ja tiedotuskampanjoihin. Komitean näkemyksen mukaan tämä täydentäisi osaltaan julkisen vallan osoittamaa rahoitusta. Komitea kehottaakin ryhtymään tässä tarkoituksessa toimenpiteisiin, joilla sponsoreita ja kaupallisia intressejä edustavia tahoja kannustetaan osallistumaan kaikin tavoin dopingin torjuntaan ja varmistetaan, että kyseisillä intresseillä on myönteinen ja ennaltaehkäisevä rooli. 5. Paikallis- ja alueviranomaisten tehtävä 5.1. Alueiden komitea painottaa paikallis- ja alueviranomaisten roolia toteutettaessa yhteisön tukisuunnitelman tavoitteita. 5.2. Koska paikallis- ja alueviranomaiset edistävät urheilua ja tukevat urheilutoimintaa sekä taloudellisesti että osoittamalla siihen tiloja, niillä on moraalinen velvollisuus huolehtia toiminnan osanottajista varmistamalla, että kansanterveys turvataan, ja kasvattamalla nuoria ja ohjaajia parhaisiin käytänteisiin aiheuttamatta enempiä kustannuksia. AK kehottaa tukemaan paikallis- ja alueviranomaisia, jotta ne pystyvät varmistamaan, että - valmentajien ja urheiluhenkilökunnan, erityisesti nuorista vastuussa olevien henkilöiden, työhönotto- ja valintamenetelmät ovat asianmukaisia, - urheilijoiden ja nuorten urheiluharrastajien kanssa työskentelevien koulutus on asianmukaista, - solmitaan kumppanuuksia muiden viranomaisten kanssa dopingin käyttöön sekaantuneiden urheilijoiden kartoittamiseksi ja kyseisen tiedon jakamiseksi, - jaetaan tietoa parhaista käytänteistä ja yhteistyöohjelmista, - tehdään hedelmällistä yhteistyötä alue- ja paikallistasolla toimivien lääkärien, myös yleislääkärien eikä yksinomaan urheilulääkärien kanssa. - Paikallis- ja alueviranomaisten politiikkojen tukeminen on erityisen suotavaa, koska niissä pystytään hyödyntämään urheilun osallistuvaa vaikutusta. 5.3. Komitea painottaa paikallis- ja alueviranomaisten vastuuta koulutuksesta ja kansanterveydestä ja katsoo niiden olevan oikea taho tukemaan kouluille, urheiluseuroille, nuoriso-ohjaajille, urheilijoille ja muille urheilun kanssa tekemisissä oleville suunnattuja urheiludopingia koskevia koulutus- ja valistuskampanjoita. 5.4. Komitea katsoo niin ikään, että koska alue- ja paikallisviranomaiset vastaavat koulutuksesta, henkilöstön työhönotosta, täydennyskoulutuksesta ja terveydenhuollosta, ne ovat oikea taho auttamaan urheiluseuroja ja -liittoja omaksumaan käytännesääntöjä standardien nostamiseksi sellaisissa tärkeissä seikoissa kuin valmentajien työhönotto- ja koulutusmenettelyt. Bryssel 15. kesäkuuta 2000. Alueiden komitean puheenjohtaja Jos Chabert (1) EYVL C 374, 23.12.1999, s. 56. (2) EYVL C 57, 29.2.2000, s. 46.