Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi direktiivin 2000/13/EY muuttamisesta elintarvikkeisiin sisältyvien ainesosien merkintöjen osalta /* KOM/2001/0433 lopull. - COD 2001/0199 */



Virallinen lehti nro 332 E , 27/11/2001 s. 0257 - 0259



Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI direktiivin 2000/13/EY muuttamisesta elintarvikkeisiin sisältyvien ainesosien merkintöjen osalta (komission esittämä) PERUSTELUT 1. Komissio ilmoitti elintarvikkeiden turvallisuutta koskevassa valkoisessa kirjassa aikeestaan muuttaa elintarvikkeiden merkinnöistä annettua direktiiviä 2000/13/EY. Muutos koskisi erityisesti nykyistä mahdollisuutta olla ilmoittamatta koostettuja ainesosia, jos niiden osuus valmiissa tuotteessa on pienempi kuin 25 prosenttia. 2. Maaliskuun 20 päivänä 2000 annetulla direktiivillä 2000/13/EY (EYVL L 109, 6.5.2000) kodifioitiin direktiivi 79/112/ETY ja siihen tehdyt lukuisat muutokset. Direktiivin 3 artiklassa säädetään, että elintarvikkeiden merkinnöissä on oltava luettelo ainesosista, ja sen 6 artiklassa täsmennetään ainesosien merkitsemistä koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja säädetään joistakin poikkeuksista tai yksinkertaistetuista maininnoista. 3. Direktiivin 6 artiklan 8 kohdassa todetaan, että koostettu ainesosa saadaan ilmoittaa nimityksellään ainesosaluettelossa, jos koostettua ainesosaa välittömästi seuraa luettelo sen ainesosista. Tämä luettelo ei kuitenkaan ole pakollinen, jos koostetun ainesosan osuus lopputuotteessa on pienempi kuin 25 prosenttia ("25 prosentin sääntö"), lisäaineita lukuun ottamatta. 4. Lisäaineita koskevaa kysymystä käsitellään 6 artiklan 4 kohdassa, jossa täsmennetään tapaukset, joissa lisäaineita on pidettävä ainesosina ja näin ollen merkittävä luetteloon. Tästä seuraa, että teknisinä apuaineina käytettyjä lisäaineita ja jonkin elintarvikkeen ainesosaan sisältyviä lisäaineita, joilla ei ole teknistä vaikutusta lopputuotteeseen, ei ilmoiteta elintarvikkeen merkinnöissä. 5. Yksinkertaistamista koskevien sääntöjen osalta on 6 artiklan 6 kohdan mukaisesti mahdollista ilmoittaa elintarvikkeeseen sisältyvä ainesosa pelkästään sen ryhmän nimellä, johon se kuuluu (esimerkiksi "öljy", johon liittyy tapauksen mukaan määrite "kasvi" tai "eläin"; "säilötyt hedelmät"; "kala"). 6. Kaikkien näiden sääntöjen seurauksena kuluttaja saa usein huonosti tietoa ostamiensa elintarvikkeiden täsmällisestä koostumuksesta. 7. Komission mielestä elintarvikkeiden koostumuksesta olisi annettava enemmän tietoja, minkä vuoksi olisi poistettava koostettuihin ainesosiin sovellettava 25 prosentin sääntö. 8. Yhteisön lainsäädäntöön yli kaksikymmentä vuotta sitten sisällytetty 25 prosentin sääntö, jonka tarkoituksena oli olla pidentämättä tarpeettomasti ainesosien luetteloa, perustuu periaatteeseen, jonka mukaan kuluttaja tuntee koostettujen ainesosien koostumuksen ja voi näin ollen esimerkiksi päätellä, että kekseihin lisätty hillo on valmistettu hedelmistä ja sokerista. 9. Elintarvikkeiden tuotanto on kuitenkin tullut yhä monimutkaisemmaksi, ja valmiiden elintarvikkeiden kulutus on kasvanut huomattavasti. Viime vuosina kuluttajat ovat toistuvasti vaatineet parempia tietoja ostamistaan elintarvikkeista ja erityisesti niiden koostumuksesta, vaikka ainesosien täydellinen luettelo pidentäisikin väistämättä merkintöjä. Lisäksi lukuisat viimeaikaiset elintarvikkeisiin liittyvät terveysriskit ovat lisänneet tätä tiedon tarvetta. 10. Jo vuonna 1997, kun Euroopan unionin elintarvikelainsäädännön yleisiä periaatteita koskeva vihreä kirja julkaistiin, jäsenvaltiot olivat yksimielisiä tästä kysymyksestä. Ne kaikki vaativat muutosta voimassa oleviin sääntöihin. On huomattava, että joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädäntöön ei sisältynyt 25 prosentin sääntöä ennen niiden liittymistä Euroopan unioniin, eikä tämä aiheuta erityisongelmia kuluttajien ostamien elintarvikkeiden pakkausmerkinnöissä olevien ainesosaluetteloiden luettavuuden kannalta. 11. Kysymystä 25 prosentin säännöstä ei pidä tarkastella pelkästään kaikille kuluttajille tarjottavan paremman tiedotuksen vaan myös ruoka-aineallergioiden kannalta, jotka kuuluvat elintarvikkeiden turvallisuuden ja kansanterveyden alaan. 12. Vaikuttaa siltä, että tiettyjen elintarvikkeiden nauttimisen seurauksena epätoivotuista reaktioista kärsivien ihmisten määrä on lisääntymässä. Allergiset reaktiot voivat olla erilaisia: ne voivat aiheuttaa sairauksia tai johtaa elämänlaadun heikkenemiseen tai jopa kuolemaan. Immunologisen reaktion aiheuttava allergeenimäärä elintarvikkeissa vaihtelee, mutta joissakin tapauksissa reaktion voi aiheuttaa pienikin määrä, erityisesti jos kyseessä on hengenvaarallinen allergia. Usein ainoana hoitona on välttää allergeenia täysin. Tämän vuoksi on varmistettava, että lainsäädännössä annetaan tällaisista allergioista kärsiville ihmisille mahdollisuus saada tarvittavat tiedot. 13. Joillekin kuluttajille, jotka ovat allergisia tai intolerantteja joillekin ainesosille, yksityiskohtaisten tietojen puute aiheuttaa haittaa, koska he eivät voi koskaan olla varmoja, sisältääkö heidän ostamansa tuote allergeenia, jota he eivät saisi nauttia. 14. Elintarvikealan tiedekomitea korosti 22 päivänä syyskuuta 1995 esittämässään elintarvikkeiden ja niiden ainesosien aiheuttamia epätoivottuja reaktioita koskevassa raportissa, että ruoka-aineallergiat vaikuttavat lukuisten ihmisten elämään aiheuttamalla sairauksia, joista jotkin ovat vaarattomia mutta jotkin voivat johtaa kuolemaan. Elintarvikealan tiedekomitea totesi, että yleisimpiä ruoka-aineallergeeneja ovat lehmänmaito, hedelmät, palkokasvit (erityisesti maapähkinä ja soija), kananmunat, äyriäiset, pähkinät, kalat, vihannekset (selleri ja muut sarjakukkaiskasveihin kuuluvat ruoka-aineet), vehnä ja muut viljat. Myös elintarvikkeiden lisäaineet voivat saada aikaan epätoivottuja reaktioita, ja lisäaineita on usein vaikea välttää, koska niitä kaikkia ei mainita tuotteiden merkinnöissä. 15. Ruoka-aineallergioita ja -intoleransseja käsittelevässä ravintotekijä tutkimuksessa, joka toteutettiin vuonna 1997 tutkimuksen ja teknisen kehityksen puiteohjelmassa maatalouden ja maatalousteollisuuden alalla, korostettiin selvästi, että yleisimpiä ruoka-allergeeneja kuten maitoa, kananmunia, soijaa ja vehnää on varsin monissa valmiissa elintarvikkeissa ja useimmissa tapauksissa näiden tuotteiden merkinnät ovat epätäydellisiä ja usein harhaanjohtavia. Tästä voi olla tuhoisia seurauksia ruoka-aineallergiasta kärsivälle henkilölle. Käytännöllisesti katsoen kaikki ihmiset, jotka ovat kuolleet ruoka-aineen aiheuttamaan anafylaksiaan (allergiseen reaktioon), ovat saaneet allergisia reaktioita kuoleman aiheuttaneesta ruoka-allergeenista, mutta he eivät ole tienneet, että kyseistä allergeenia oli ravinnossa, jota he nauttivat. Tämän vuoksi on ehdottoman tärkeää, että kaikissa EY:ssä kaupallisesti tuotetuissa elintarvikkeissa on selkeästi laaditut pakkausmerkinnät, joissa on luettelo ainesosista ja perustuotteista (luku 10, Prof. C. Ortolani, allergisten sairauksien ehkäisystä, diagnosoinnista ja hoidosta vastaavan osaston johtaja, Ospedale Niguarda, Milano, ja Prof. E.A. Pastorello, kliinisen allergologian ja immunologian professori, Università di Milano -Policlinico). 16. Samassa tutkimuksessa todettiin myös, että niin kauan kuin tieteellisten ja teknisten tietojen perusteella ei voida vähentää elintarvikkeiden mahdollista allergeenisuutta, EU:n kannalta toimivinta politiikkaa on valvoa, että käyttäjät saavat oikeita ja yksityiskohtaisia tietoja kaikenlaisista elintarvikkeista ja kaikista lopputuotteen koostumuksessa olevista ainesosista ja että valmistajat noudattavat näitä vaatimuksia. 17. Komission katsoo, että on mahdollisuuksien mukaan avustettava allergioista tai intoleranssista kärsiviä kuluttajia antamalla heille täydellisempiä tietoja tuotteiden koostumuksesta. Näin taattaisiin yleisesti parempi tiedottaminen kuluttajille elintarvikkeiden koostumuksesta, ja samalla taattaisiin myös tarvittavien tietojen antaminen niille kuluttajille, joiden on terveydellisistä tai eettisistä syistä vältettävä tai jotka haluavat välttää tiettyjä elintarvikkeiden ainesosia. 18. Pelkästään 25 prosentin säännön poistamisen seurauksena kaikki ainesosat olisi ilmoitettava tuotteen pakkausmerkinnöissä, mutta joihinkin ainesosiin voitaisiin soveltaa edelleen direktiivin 2000/13/EY mukaisia poikkeussäännöksiä. Ainesosa voidaan ilmoittaa edelleen pelkästään sen ryhmän nimellä, johon se kuuluu (6 artiklan 6 kohta), tai soveltaa edelleen lisäaineiden ilmoittamista koskevia poikkeuksia; lisäksi on ryhdyttävä toimenpiteisiin liian monimutkaisten merkintöjen välttämiseksi. 19. Jotta varmistettaisiin, että kyseiset säännökset ovat täysin johdonmukaisia edellä esitettyjen tavoitteiden kanssa, on tarpeen poistaa tietyiltä mahdollisesti allergisoivilta ainesosaryhmiltä, myös niiltä, joita ei vielä ole tunnistettu täydellisesti, mahdollisuus käyttää pelkästään ryhmänimeä. Tämä koskee hedelmiä ja vihanneksia. Niiden ryhmien osalta, jotka voivat sisältää hyvin tunnettuja allergeeneja, pelkän ryhmänimen käyttö olisi mahdollista ainoastaan, jos kyseistä allergeenia, joka sisältyy liitteessä olevaan luetteloon, ei ole tuotteessa. Lisäaineet, jotka sisältyvät liitteessä olevaan luetteloon, on mainittava poikkeuksetta. 20. Tämän ehdotuksen liitteenä olevassa luettelossa on siis allergisoivia ainesosia tai aineita, jotka on mainittava omalla erityisnimellään tuotteessa olevassa ainesosaluettelossa, eikä niitä missään tapauksessa voi ilmoittaa sen tuoteryhmän nimellä, johon ne kuuluvat. Luetteloon sisältyy myös lisäaine, joka on aina mainittava ja johon ei ole mahdollista soveltaa direktiivissä 2000/13/EY säädettyä lisäaineita koskevaa poikkeusta. Lisäksi luetteloa olisi voitava tarvittaessa päivittää nopeasti. Tämän vuoksi ehdotukseen sisältyy menettely, jolla komissio pystyy tekemään muutoksia pysyvän elintarvikekomitean lausunnon perusteella. Elintarvikealan tiedekomiteaa kuullaan, jotta se saattaisi ajan tasalle edellä mainitun vuoden 1995 raporttinsa, erityisesti uusien allergeenien, lisäaineiden, jalostuksessa käytettävien teknisten apuaineiden, liuottimien ja perusaineiden osalta. 21. Jos tavoitteena on saavuttaa kuluttajien terveyden korkeatasoinen suoja tiedottamalla paremmin elintarvikkeiden ainesosista, ei ole asianmukaista poiketa alkoholijuomien osalta ilmoittamisvelvoitteesta, jos ne sisältävät allergeeniksi tunnustetun ainesosan. Velvoite siis on otettu mukaan ehdotukseen siitä huolimatta, että alkoholijuomien merkintöjä koskevista säännöistä on olemassa erillinen ehdotus, joka on jo toimitettu Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 22. Näin ollen direktiiviä 2000/13/EY ehdotetaan muutettavaksi niin, että poistetaan 25 prosentin sääntö, laaditaan luettelo allergeeneista, jotka on pakko ilmoittaa elintarvikkeiden merkinnöissä, sekä poistetaan tiettyjen ainesosien osalta mahdollisuus käyttää ryhmänimeä. 2001/0199 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI direktiivin 2000/13/EY muuttamisesta elintarvikkeisiin sisältyvien ainesosien merkintöjen osalta (ETA:n kannalta merkityksellinen) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [1], [1] EYVL C ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [2], [2] EYVL C toimivat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti [3], [3] EYVL C sekä katsovat seuraavaa: (1) Jotta saavutettaisiin kuluttajien terveyden korkeatasoinen suoja ja taattaisiin heidän oikeutensa saada tietoja, on varmistettava, että kuluttajille annetaan asianmukaista tiedotusta elintarvikealalla ja että erityisesti kaikki ainesosat ilmoitetaan pakkausmerkinnöissä. (2) Myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkintöjä, esillepanoa ja mainontaa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 20 päivänä maaliskuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/13/EY [4] 6 artiklan mukaisesti tiettyjä aineita ei tarvitse merkitä ainesosaluetteloon. [4] EYVL L 109, 6.5.2000, s. 29. (3) Elintarvikkeisiin sisältyvät tietyt ainesosat aiheuttavat allergia- tai intoleranssioireita kuluttajissa yhteisössä, ja jotkin näistä allergioista tai intoleransseista ovat vaaraksi niistä kärsivien henkilöiden terveydelle. (4) Elintarvikealan tiedekomitea on todennut, että ruoka-aineallergiat vaikuttavat lukuisten ihmisten elämään aiheuttamalla sairauksia, joista jotkin ovat vaarattomia mutta jotkin voivat johtaa kuolemaan. (5) Elintarvikealan tiedekomitea totesi, että yleisimpiä ruoka-aineallergeeneja ovat lehmänmaito, hedelmät, palkokasvit (erityisesti maapähkinä ja soija), kananmunat, äyriäiset, pähkinät, kalat, vihannekset (selleri ja muut sarjakukkaiskasveihin kuuluvat ruoka-aineet), vehnä ja muut viljat. Myös elintarvikkeiden lisäaineet voivat saada aikaan epätoivottuja reaktioita, ja lisäaineita on usein vaikea välttää, koska niitä kaikkia ei mainita tuotteiden merkinnöissä. (6) Yleisimpiä ruoka-aineallergeenejä on erittäin monissa valmiissa elintarvikkeissa. (7) Vaikka kaikille kuluttajille suunnattuja pakkausmerkintöjä ei pidä pitää ainoana tiedotusvälineenä, jolla korvattaisiin terveydenhuollosta vastaavien viranomaisten tehtävät, on kuitenkin suotavaa auttaa allergioista tai intoleranssista kärsiviä kuluttajia mahdollisuuksien mukaan tarjoamalla heille täydellisempiä tietoja tuotteiden koostumuksesta. (8) Allergisoivien ainesosien luettelossa on ruoka-aineita ja ainesosia, joiden tiedetään aiheuttavan yliherkkyyttä ja joihin voidaan soveltaa direktiivin 2000/13/EY mukaista poikkeusta. Tieteellisen tiedon kehityksen huomioon ottamiseksi luetteloa on voitava tarkistaa nopeasti, jos se osoittautuu tarpeelliseksi. Tarkistukset olisivat luonteeltaan teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä, joiden toteuttaminen olisi annettava komission tehtäväksi menettelyn yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi. (9) Kaikille kuluttajille suunnatun tiedotuksen parantamiseksi ja joidenkin kuluttajien terveyden suojelemiseksi on tehtävä pakolliseksi kaikkien elintarvikkeeseen sisältyvien ainesosien merkitseminen ainesosaluetteloon ja allergiaa aiheuttaviksi tunnustettujen ainesosien merkitseminen aina niiden erityisellä nimellä, myös alkoholijuomiin, ilman mahdollisuutta käyttää sen ryhmän nimeä, johon ne kuuluvat, tai lisäaineiden osalta ilman mahdollisuutta tulla jätetyksi merkitsemättä ainesosaluetteloon. (10) Jotta merkinnöistä ei tule liian monimutkaisia ja vaikeasti luettavia, on annettava yksityiskohtaisia sääntöjä, joilla ainesosien luettelosta ei tule liian pitkää, rajoittamatta kuitenkaan edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamista. Kun otetaan huomioon elintarvikkeiden valmistukseen liittyvät tekniset rajoitukset, on myös tarpeen tehdä vähäisessä määrin käytettävien ainesosien ilmoittaminen joustavammaksi. (11) Direktiivi 2000/13/EY olisi sen vuoksi muutettava, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 2000/13/EY seuraavasti: 1. Muutetaan 6 artikla seuraavasti: a) Lisätään 3 a kohta seuraavasti: "3a. Yhden tai useamman liitteessä III a luetellun ainesosan esiintyminen 3 kohdassa tarkoitetussa juomassa on mainittava, ellei kyseistä ainesosaa tai ainesosia ole mainittu niiden erityisnimellä juoman myyntinimityksessä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan mukaisesti määritettäviä sääntöjä. Maininnassa on käytettävä ilmaisua 'sisältää', jonka jälkeen ilmoitetaan kyseisen ainesosan tai ainesosien nimet. Tarvittaessa ensimmäisen alakohdan soveltamista koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä voidaan muuttaa seuraavien menettelyjen mukaisesti: a) neuvoston asetuksen (EY) N:o 1493/1999(*) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta kyseisen asetuksen 75 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti; b) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1601/91(**) 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta kyseisen asetuksen 13 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti; c) neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1576/89(***) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tuotteiden osalta kyseisen asetuksen 14 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti; d) muiden tuotteiden osalta tämän direktiivin 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. ____________ (*) EYVL L 179, 14.7.1999, s. 1. (**) EYVL L 149, 14.6.1991, s. 1. (***) EYVL L 160, 12.6.1989, s. 1." b) Muutetaan 5 kohdan toinen alakohta seuraavasti: i) Korvataan neljäs luetelmakohta seuraavasti: "- hedelmä- ja vihanneslajit, joita käytetään elintarvikkeen ainesosana ja joista minkään osuus ei ole painoltaan muita merkittävämpi, voidaan merkitä yhteisnimikkeellä 'hedelmät' tai 'vihannekset' ainesosaluetteloon, jota välittömästi seuraa käytettyjen hedelmä- ja vihanneslajien luettelo ja esimerkiksi ilmaisu 'vaihtelevassa määrin'; tässä tapauksessa sekoitus mainitaan ainesosaluettelossa ensimmäisen alakohdan mukaisesti elintarvikkeessa olevien hedelmä- tai vihanneslajien kokonaispainon perusteella;" ii) Lisätään kuudes ja seitsemäs luetelmakohta seuraavasti: "- ainesosat, joiden osuus on pienempi kuin 5 prosenttia lopullisesta tuotteesta, voidaan luetella eri järjestyksessä muiden ainesosien jälkeen; - eri ainesosat, jotka ovat samankaltaisia ja keskenään vaihtoehtoisia ja joita voidaan käyttää elintarvikkeen valmistuksessa muuttamatta elintarvikkeen koostumusta ja joiden osuus on pienempi kuin 5 prosenttia lopullisesta tuotteesta, voidaan merkitä ainesosaluetteloon käyttämällä ilmaisua 'sisältää .... ja/tai ....', jos lopullinen tuote sisältää ainakin yhtä enintään kahdesta ainesosasta, tai ilmaisua 'sisältää vähintään yhtä seuraavista ainesosista: ..., ..., ...', jos lopullinen tuote sisältää vähintään yhtä enintään kolmesta ainesosasta." c) Muutetaan 8 kohta seuraavasti: i) Lisätään ensimmäiseen alakohtaan virke seuraavasti: "Jos koostetut ainesosat kuitenkin luetellaan erillisinä ainesosina jo muualla ainesosaluettelossa, niiden mainitseminen toistamiseen ei ole välttämätöntä, jos ainesosaluettelon yhteyteen liitetään selventävä huomautus, jossa ostajalle selvästi ilmoitetaan, että elintarvikkeessa on kyseisiä ainesosia erillisinä tai koostettuina." ii) Korvataan toinen alakohta seuraavasti: "Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu luettelointi ei ole kuitenkaan pakollista, a) jos koostetun ainesosan koostumus määritellään voimassa olevassa yhteisön lainsäädännössä ja jos koostetun ainesosan osuus on pienempi kuin 5 prosenttia lopullisesta tuotteesta; tätä säännöstä ei kuitenkaan sovelleta 4 kohdan c alakohdassa tarkoitettuihin lisäaineisiin; b) seuraavien koostettujen ainesosien osalta, lukuun ottamatta 4 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja lisäaineita: i) kastike- ja sinappivalmisteet, joiden osuus on pienempi kuin 5 prosenttia lopullisesta tuotteesta, ii) mauste- tai yrttisekoitukset, joiden osuus on pienempi kuin 2 prosenttia lopullisesta tuotteesta. c) jos koostettu ainesosa on elintarvike, jonka ainesosista yhteisön säännöstössä ei vaadita luetteloa." d) Lisätään 10 kohta seuraavasti: "10. Edellä 4 kohdan c alakohdan ii ja iii alakohdan sekä 6 kohdan toisen alakohdan ensimmäisen luetelmakohdan ja 8 kohdan toisen alakohdan säännöksiä ei sovelleta liitteessä III a lueteltuihin ainesosiin. Liitteen III a ainesosaluetteloa voidaan muuttaa 20 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti." 2. Poistetaan liitteen I nimitykset 'kandeeratut hedelmät' ja 'vihannekset' sekä niiden määritelmät. 3. Lisätään direktiiviin liite III a, jonka teksti on tämän direktiivin liitteenä. 2 artikla Jäsenvaltioiden on annettava tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2003 - tämän direktiivin vaatimusten mukaisten tuotteiden myynnin sallimiseksi 1 päivästä tammikuuta 2004; - tuotteiden, jotka eivät ole tämän direktiivin vaatimusten mukaisia, kieltämiseksi 1 päivästä tammikuuta 2005. Ennen tätä päivää markkinoille saatettuja tai merkinnöin varustettuja tuotteita, jotka eivät ole tämän direktiivin vaatimusten mukaisia, voidaan pitää kaupan varastojen ehtymiseen saakka. Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE "LIITE III a Ainesosat, joita tarkoitetaan 6 artiklan 3 a ja 10 kohdassa Gluteiinia sisältävät viljat ja viljatuotteet Äyriäiset ja äyriäistuotteet Kananmunat ja munatuotteet Kalat ja kalatuotteet Maapähkinät ja maapähkinätuotteet Soija ja soijatuotteet Maito ja maitotuotteet (myös laktoosi) Pähkinät ja pähkinätuotteet Seesaminsiemenet ja seesaminsiementuotteet Sulfiitti vähintään 10 mg/kg:ssa pitoisuuksina" VAIKUTUSTEN ARVIOINTI EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN, ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN ehdotuksen nimi: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi direktiivin 2000/13/EY muuttamisesta elintarvikkeisiin sisältyvien ainesosien merkintöjen osalta Asiakirjan viitenumero: SANCO/2389/2/2000 Ehdotus 1. Ehdotuksen tavoitteena on tehdä pakolliseksi kaikkien elintarvikkeissa olevien ainesosien ilmoittaminen, jotta kuluttajalle taataan täydelliset tiedot ja jotta allergiasta kärsivät voivat todeta tuotteessa mahdollisesti olevat allergeenit. Vaikutus yrityksiin 2. Mihin vaikutukset kohdistuvat- - Elintarvikealaan. - Noin 25000 yritykseen, joista suurimmassa osassa on yli 20 työntekijää. - Yrityksiin kaikissa jäsenvaltioissa. 3. Mitä yritysten on tehtävä täyttääkseen direktiiviehdotuksen mukaiset vaatimukset- Yritysten on ilmoitettava tuoteselosteissa kaikki tuotteen valmistuksessa käytetyt ainesosat. 4. Mitä taloudellisia vaikutuksia direktiiviehdotuksella todennäköisesti on- - Työllisyyteen: ei vaikutusta. - Investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen: ei vaikutusta. - Yritysten kilpailukykyyn: Sellaisten elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä ei tarvitse muuttaa, joiden sisältämän koostetun ainesosan osuus on pienempi kuin 25 prosenttia lopullisesta tuotteesta tai joiden valmistajat ovat jo ilmoittaneet kaikki ainesosat. Vain yhtä tai useampaa koostettua ainesosaa sisältävien aineseosten pakkausmerkinnät on muutettava ehdotuksen mukaisiksi. Näiden tuotteiden osalta ainesosien luettelo pitenee pakostakin, eikä voida tarkoin ennakoida, kuinka paljon pakkausmerkinnöille varattavaa tilaa on suurennettava. Useimmissa tapauksissa muutos ei liene merkittävä, koska - lisäaineita, joita nykyisten säännösten mukaan ei tarvitse ilmoittaa pakkausmerkinnöissä, on vastedes ilmoitettava ainoastaan, jos niiden valmistuksessa on käytetty tuotteita, jotka saattavat aiheuttaa allergiaa tai intoleranssia. - samaa ainesosaa ei tarvitse ilmoittaa toistamiseen. Komissio sai eräältä valmistajalta seuraavan esimerkin: Tietyn yhdistelmävalmisruoan pakkausmerkintään tulisi nykyisen 31 ainesosan sijasta (voimassa olevien säännösten mukaisesti) 34 ainesosan luettelo (uusien säännösten mukaisesti), ja koostettuja ainesosia ei ilmoiteta toistamiseen. Tämän vuoksi toimenpiteen ei yleensä pitäisi lisätä pakkausmerkinnöistä aiheutuvia kustannuksia. Muutamissa harvoissa tapauksissa joidenkin tuotteiden pakkausmerkintöjä on kuitenkin muutettava, mikä lisää asianomaisten yritysten kustannuksia. Näiden kustannusten suuruutta on vaikeaa arvioida, sillä ne määräytyvät sen mukaan, kuinka monien tuotteiden pakkausmerkinnät on muutettava. Lähtökohtana on, että yhden etikettiluonnoksen laatiminen maksaa 1000-2000 euroa. Komissio katsoo kuitenkin, että ehdotuksen voidaan kohtuudella arvioida vaikuttavan yritysten kilpailukykyyn vain vähän tai ei ollenkaan, koska ylimääräisiä pakkausmerkintöjä koskeva velvoite tulee voimaan vasta siirtymäkauden (täytäntöönpanoajan) jälkeen ja koska tuotteita, jotka on saatettu markkinoille tai varustettu pakkausmerkinnöillä ennen direktiivin voimaantuloa, voidaan myydä varastojen loppumiseen asti, vaikka niiden pakkausmerkinnät eivät olisi direktiivin vaatimusten mukaisia. Siirtymäkauden ansiosta yritykset voivat esimerkiksi muuttaa pakkausmerkinnät uusien säännösten mukaisiksi samalla, kun pakkausmerkintöjä uudistetaan muista syistä. Pakkausmerkintöjähän muutetaan tavallisesti myös lainsäädännöstä riippumatta. Selkeät tuoteselosteet, joissa luetellaan kaikki ainesosat, lujittaa epäilemättä kuluttajien luottamusta. Tämä koskee etenkin allergioista kärsiviä kuluttajia, jotka eivät osta tuotteita tietämättä tarkoin, mitä ainesosia ne sisältävät. Velvoite kaikkien ainesosien ilmoittamisesta pakkausmerkinnöissä, kuten on laita esimerkiksi Yhdysvalloissa, voi näin edistää myyntiä. Suunnitteilla on teknisiä mukautuksia, jotka tekevät vähäisessä määrin käytettävien ainesosien ilmoittamisen joustavammaksi. 5. Pieniä tai keskisuuria yrityksiä varten ei ole tarpeen eikä perusteltua antaa erityissäännöksiä. Osapuolten kuuleminen - Euroopan elintarviketeollisuuden liitto (CIAA) liitto hyväksyy ehdotuksen. - Siiderin- ja hedelmäviinintuottajien yhdistys hyväksyy ehdotuksen. - Väkevien alkoholijuomien tuottajien Euroopan keskusjärjestö: ei huomautuksia. - EUROCOMMERCE hyväksyy ehdotuksen.