EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 22.6.2011 
SEK(2011) 780 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI  
energiatehokkuudesta sekä direktiivien 2004/ 8/EY ja 2006/32/EY muuttamisesta ja 
myöhemmästä kumoamisesta 
{KOM(2011) 370 lopullinen} 
{SEK(2011) 779 lopullinen}  
 
FI 1   FI Euroopassa voidaan vähentää primäärienergian käyttöä 20 prosenttia vuoteen 2020 mennessä 
yksinkertaisesti toteuttamalla kustannustehok kaita energiatehokkuustoimenpiteitä. Tämä 
parantaisi EU:n talouden kilpailukyky ä sekä loisi työpaikkoja ja uusia 
liiketoimintamahdollisuuksia. Energiatehokkuus tark oittaa myös energiavarojen järkevämpää 
käyttöä ja tuontiriippuvuuden vähenemistä. Se vähe ntää hiilidioksidin ja  muiden haitallisten 
aineiden päästöjä ja ekosysteemiin kohdistuv ia vaikutuksia sekä parantaa kansalaisten 
elämänlaatua. Kahdenkymmenen prosentin energi ansäästötavoite voisi lisäksi auttaa EU:ta 
toteuttamaan vuoteen 2050 ulottuvan vision, j oka on luonnosteltu etenemissuunnitelmassa 
vähähiiliseen yhteiskunt aan siirtymisestä vuonna 20501. 
1. JOHDANTO JA POLIITTINEN TAUSTA  
EU:n johtajat ovat sitoutuneet  siihen, että saavutetaan primäärienergiankulutuksen 20 
prosentin säästötavoite vuonna 2020  verrattuna perusskenaarioon2. Tavoite tarkoittaa 368 
miljoonan öljyekvivalenttitonnin (Mtoe) säästöä primäärienerg iassa (muu kuin energiakäyttö 
vähennettynä kotimaisesta bruttokulutukses ta) vuoteen 2020 mennessä, kun kulutusennuste 
kyseiseksi vuodeksi oli 1 842 Mtoe.  
Vuoden 2006 energiatehokkuustoimintasuunnitelma3 oli tärkeä ensiaskel kohti  20 prosentin 
tavoitteen saavuttamista , mutta sillä ei pyritty hyödynt ämään kaikkia taloudellisia 
mahdollisuuksia. Sitä täytäntöön pantaessa saavut etusta edistyksestä huolimatta tarvitaan 
uutta pontta, jotta jäljellä olevien mahdolli suuksien hyödyntämiseen ryhdyttäisiin tosissaan. 
Tätä varten hyväksyttiin uusi energiatehokkuussuunnitelma4 vuonna 2011. 
Jotkin energiatehokkuussuunnitelmassa luonnostellut toimet on toteutettava 
lainsäädäntöehdotuksin . Tällaisia toimia ovat selkeiden poliittisten tavoitteiden asettaminen, 
energiapalvelumarkkinoiden kehittäminen, julkisen  sektorin roolin vahvistaminen, kuluttajien 
energiankulustaan koskevan tietämyksen lisää minen ja energian tarjonnan tehostaminen. 
Nämä toimenpiteet liittyvät läheisesti  kahden nykyisen oikeudellisen välineen 
soveltamisalaan : energiapalveludirektiivin ja yhteistuotantodirektiivin5. Näiden direktiivien 
väliarviointi osoittaa ku itenkin, etteivät ne nykyisessä m uodossaan ole riittäviä poliittisen 
tavoitteen saavuttamiseen, joten niitä on tarkasteltava uudelleen. Tämän 
vaikutustenarvioinnin tarkoituksena on ant aa analyyttinen panos ky seisten direktiivien 
uudelleentarkastelun valmisteluun.  
2. MIKSI TOIMIA TARVITAAN ? 
EU:n 20 prosentin energiansäästötavoitetta ei s aavuteta nykyisillä politiikoilla, ja näin ollen 
tavoitteeseen liittyvät h yödyt jäävät toteutumatta. Kullakin sektorilla (energian muuntamisesta 
energian käyttöön) on hyödyntämätöntä potentiaal ia, mutta jäljellä on merkittäviä haasteita, 
kuten poliittisen sitoutumisen riittämättöm yys, energiatehokkuusparannusten markkinoiden 
kehittymättömyys, tietämättömyys mahdollis uuksista ja riittämättömät kannustimet 
energiatehokkuusparannuksiin sekä kysynnän että tarjonnan puolella.  
                                                 
1 KOM(2011) 112. 
2 7224/1/07, REV 1, perusskenaario: PRIMES 2007. 
3 KOM(2006) 545. 
4 KOM(2011) 109. 
5 2006/32/EY ja 2004/8/EY. 
 
FI 2   FI 3. EU ON MERKITTÄVÄSSÄ ASEMASSA  
EU:n oikeudesta toimia energiatehokkuuden ja energiansäästöjen alalla määrätään Euroopan 
unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 1 kohdassa. Vaikka jäsenvaltioilla on asiassa edelleen suuri vastuu, EU:lle on annettu oikeus toim ia, koska energiatehokkuus ja 
energiansäästöt ovat tärkeitä toteutettaessa  EU:n tavoitteita ilmastonmuutoksen torjunnan, 
energiansaannin varmuus, kilp ailukyvyn ja ympäristönsuojelun aloilla. Näiden tavoitteiden 
saavuttaminen edellyttää koordi noituja toimia ja johdonmuka ista energiatehokkuus- ja 
energiansäästöpolitiikkaa.  
4. T
ÄRKEIMMÄT TAVOITTEET  
EU:n yleisenä poliittisena päämääränä  energiatehokkuuden alalla on vähentää EU:n 
primäärienergiankulutusta 20 prosenttia ve rrattuna ennusteisiin vuonna 2020. Koska tätä 
päämäärää kohti ei edetä tyydyttävällä tavalla, tämän vaikutustenarvioinnin tavoitteena on 
kuroa ero kiinni tarkastelemalla toimenpite itä kaikilla sektoreilla, joilla on vielä 
taloudellista potentiaalia . 
5. ANALYYTTINEN LÄHESTYMISTAPA  
Perusskenaarion laatimiseksi kullakin toimintapolit iikan alalla käytettiin  yleisen tasapainon 
PRIMES-mallia. Valittujen toimintavaihto ehtojen taloudellisia, sosiaalisia ja 
ympäristövaikutuksia analysoitiin yksityiskoht aisesti E3ME-mallin avulla. Yksittäisten 
energiatehokkuusvaihtoehtojen mallintamisessa käyt etyt tiedot ja oletukset kerättiin monista 
tutkimuksista. 
Jos mallinnus ei ollut mahdollista, vaihtoehtojen mahdollisten vaikutusten arvioimiseksi 
tehtiin alhaalta ylös -arvioita ja yksittäisiä tutkimuksia.  
Parhaan vaihtoehdon valinta perustui nykyisillä po litiikoilla saavutettuun edistymiseen sekä 
jäljellä olevien esteiden, EU:n lisäar von, mahdollisten vaikutusten, tuloksellisuuden, 
tehokkuuden ja johdonmukaisuuden arviointiin. 
6. TARKASTELLUT VAIHTOEHDOT  
Analyysissä tarkasteltiin toim intavaihtoehtoja kolmella taso lla. Ensimmäinen taso liittyi 
kansallisten energiatehokkuustavoi tteiden tarpeeseen ja muotoon. Analyysin toinen taso liittyi 
yksittäisten toimenpiteiden luonteeseen ja vaikutuksiin. Lopuksi kolmannella tasolla 
tarkasteltiin vaihtoehtoisia lain säädännöllisiä lähestymistapoja.  
Ensimmäisen tason toimintavaihtoehdot  
A: Kansalliset tavoitteet/päämäärät  
A1: Säilytetään nykyinen lähestymistapa  
A2: Jatketaan energiapalveludirektiivin mukaista loppukäyttäjien ohjeellista tavoitetta vuoteen 2020  
A3: Asetetaan kattavat ohjeelliset tavoitt eet kullekin jäsenvaltiolle vuoteen 2020  
A4: Asetetaan sitovat tavoitteet kullekin jäsenvaltiolle vuoteen 2020  
Toisen tason toimintavaihtoehdot  
B: Energiansäästövelvoitteet  
B1: Säilytetään nykyinen lähestymistapa  
B2: Kumotaan energiapalveludirektiivin säännökset korvaamatta niitä uusilla  
B3: Edellytetään kaikkien jäsenvaltioiden ottav an käyttöön energiansäästövelvoitteet ja jätetään 
niiden suunnittelu jäsenvaltioiden päätettäväksi  
B4: Kuten B3, mutta yhdenmukaistetaan tärkeimpien osatekijöiden suunnittelu  
 
FI 3   FI C: Lisätoimenpiteet mahdollisuuksien  hyödyntämiseksi loppukäyttäjien tasolla  
C1: Säilytetään nykyinen lähestymistapa  
C2: Energiansäästötoimenpiteet julk isten rakennusten saneerauksissa  
C2a: Asetetaan kolmen prosentin sitova tavoite julkisten rakennusten saneeraamiseen 
kustannusoptimaaliselle tasolle  
C2b: Asetetaan kolmen prosentin sitova tavoite julkisten rakennusten saneeraamiseen lähes 
nollaenergiatasolle  
C2c: Luodaan kansalliset taloudellisen ja teknis en tuen infrastruktuurit julkisten rakennusten 
saneerausta varten  
C3: Velvoitetaan energiatehokkuuskritee rien käyttöön julkisissa hankinnoissa  
C4: Laaditaan vapaaehtoisia toimenpiteitä energiat ehokkuuden edistämiseksi julkisten hankintojen 
kautta  
C5: Asetetaan energiayhtiöille älykkäitä mittare ita ja laskutusta koskevia velvoitteita  
 
C6: Toteutetaan mittareita ja laskutus ta koskevia vapaaehtoisia toimenpiteitä  
C7: Säädetään teollisuudelle pakollisista energiakat selmuksista ja energianhallintajärjestelmistä  
C8: Toteutetaan vapaaehtoisia järjestelm iä teollisuuden energiakatselmusten ja 
energianhallintajärjestelmien käytön edistämiseksi  
C9: Velvoitetaan jäsenvaltiot edi stämään energiapalveluyrityksiä  
C10: Toteutetaan vapaaehtoisia toimia energiapalveluyritysten edistämiseksi  
D: Toimenpiteet energian muuntamisessa ja jakelussa olevien mahdollisuuksien 
hyödyntämiseksi  
D1: Säilytetään nykyinen lähestymistapa  
D2: Kumotaan voimassa olevat säännökset  
D3: Asetetaan yhteistuotantoa sekä kaukolämpöä ja -jäähdytystä koskevat pakolliset vaatimukset 
uusille sähköntuotantolaitoksille ja lä mpöintensiivisille teollisuuslaitoksille  
D4: Asetetaan pakolliseksi liittää tehokkaat yhteistuotantolaitokset  sähköverkkoon ja antaa niille 
siihen ensisijainen pääsy  
D5: Toteutetaan vapaaehtoisia toimenpiteitä yhteistuotannon ja kaukolämmön/-jäähdytyksen 
edistämiseksi  
D6: Asetetaan energiantuotannon suoritusky kyä koskevat vähimmäisvaatimukset  
D7: Asetetaan energiaverkon sääntelyvir anomaisille energiatehokkuusvelvoitteita  
D8: Toteutetaan vapaaehtoisia toimenpiteit ä energian muuntamisen, siirron ja jakelun 
tehostamiseksi  
E: Kansallinen raportointi  
E1: Säilytetään nykyinen lähestymistapa  
E2: Vaaditaan kevytmuotoista raportointia  
E3: Vaaditaan yksityiskohtaisia säästölaskelmi a ja toimenpiteiden arviointia koko taloudessa  
E4: Vaaditaan raportointia vain kansallisissa uudistusohjelmissa  
E5: Yhdistetään raportointi muih in relevantteihin välineisiin  
Kolmannen tason toimintavaihtoehdot  
1: Säilytetään sellaisenaan nykyiset kaksi direktiiv iä (energiapalvelu- ja yhteistuotantodirektiivit)  
2: Kumotaan nykyiset kaksi direktiiviä korvaamatta niitä uusilla  
3: Ehdotetaan kahta erillistä tarkistettua dire ktiiviä ja laajennetaan niiden soveltamisalaa  
4: Sulautetaan kyseiset kaksi direkt iiviä niiden soveltamisalaa laajentaen  
5: Käytetään lainsäädäntövälinee nä asetusta direktiivin sijaan  
 
FI 4   FI 7. PÄÄTELMÄT : PARHAANA PIDETTY UUSI TOIMINTAPOLIITTINEN KEHYS  
7.1. Parhaina pidetyt vaihtoehdot  
Analyysin tulosten mukaan tällä hetkellä ei ole tarvetta ehdottaa sitovia kansallisia 
tavoitteita.  Vaikka tällaiset kovat ta voitteet korostaisivat ener giatehokkuuden merkitystä ja 
nostaisivat sen poliittisesti merkittävään asemaa n, todellisiin tuloksiin päästään yksittäisten 
toimenpiteiden kautta. Tämän vuoksi suositel laan, että jäsenvaltiot asettavat vain ohjeelliset 
tavoitteet  (vaihtoehto A3). Edistymistä on kuitenkin  tarpeen seurata ja arvioida. Jos vuonna 
2013 tehtävässä arvioinnissa käy ilmi, että tämä  lähestymistapa vaaran taa Euroopan laajuisen 
20 prosentin energiatehokkuustavoitteen saav uttamisen, on siirryttävä kohti sitovien 
kansallisten tavoitteiden asettamista.  
Sitovien tavoitteiden tarpeen korvaamiseksi mutta  samojen tulosten saavuttamiseksi voitaisiin 
esittää seuraavassa kuvattuja toimenpiteitä.  
Energiansäästövelvoitteet (vaihtoehto B4)  ovat tärkeä ke ino lisätä energi atehokkuustoimiin 
ryhtymistä ja tukea energiapalvelumarkkinoide n kehittymistä. Näin ollen ehdotetaan, että 
otetaan käyttöön kansalliset energiatehokk uusvelvoitejärjestelmät, joilla pyritään 
pienentämään vuotuista energia n loppukulutusta 1,5 prosenttia . On 
tarkoituksenmukaista, että jäsenvaltiot asetta vat tällaiset velvoitteet energialaitoksilleen 
(toimittajille ja jakelijoille) , koska niillä on tieto asia kkaidensa energiankulutuksesta. 
Velvoitejärjestelmien tietyt tärkeimmät piirteet (esimerkiksi vaatimustaso ja laskentatavat) 
olisi yhdenmukaistettava EU:n tasolla, mu tta jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus 
mukauttaa ne kansallisiin ol osuhteisiin. Tämän vaatimuksen myötä energiansäästöt saavat 
rahallisen arvon ja linkittävät laitosten voitot energi atehokkuuteen eikä pelkästään toimitetun 
energian määrään. Odotettavissa olevat  säästöt ovat huomattavat (108–118 Mtoe:n 
primäärienergian säästöt vuonna 2020), mutta yksilöä kohti lasketut kustannukset ovat 
vähäiset ja jakautuvat tasaises ti energian loppukäyttäjien kesken. 
Julkinen sektori voi olla  suuren julkisen  kulutuksen vuoksi tärkeä toimija  nopeutettaessa 
markkinoiden muutosta kohti tehokkaampia tuo tteita, rakennuksia ja palveluja. Niinpä 
ehdotetaankin kahta toimenpidettä. Ensinnäkin kol me prosenttia julkisessa omistuksessa 
olevista rakennuksista olisi sane erattava vuosittain kustannusoptim aaliselle tasolle (vaihtoehto 
C2a). Tämä ei johtaisi erityisen suuriin en ergiansäästöihin (noin 9 Mtoe), mutta sitä 
ehdotetaan, koska julkisten rakennuste n näkyvyys yhteiskunnassa on suuri. 
Rahavirtalaskelmienkin nojalla tämän va ihtoehdon hyödyt ovat kustannuksia suuremmat: 
energiaan liittyvien investointien lisä kustannusta, 1,6 miljardia euroa vuosina 2010–2020, 
vastaan energialaskut pienenevät 1,92 miljardilla eurolla. Toiseksi se, että julkiset elimet 
hankkivat nykyisiin energiamerkint öihin ja todistuksiin perustuvi a energiatehokkaita tuotteita 
ja rakennuksia (vaihtoehto C3), ajaa markkinoita eteenpäin. Tä mä toisi suoraan 9–18 Mtoe:n 
suuruiset säästöt vuonna 2020. Tämä  vaatisi alkuinvestointien lis äämistä, mutta julkisten 
organisaatioiden kokonais kustannukset laskisivat. 
Tietojen antaminen  kotitalouksille ja yrityksille en ergialaskujen yhteydessä niiden 
tosiasiallisesta energiankulutuksesta  (vaihtoehto C5) ja suurille yrityksille 
energiakatselmusten kautta niiden säästömahdollisuuksista  (vaihtoehto C7) on tärkeää, 
koska usein tehokkuuden esteenä on tiedon puute. An alyysi on osoittanut, että molemmissa 
vaihtoehdoissa loppukulutta jille ja yrityksille ko ituva taakka on suhteell isen pieni saataviin 
hyötyihin verrattuna. Molemmilla vaihtoehdo illa saavutettavat s äästöt ovat myös 
huomattavat: ne voivat olla jopa noin 90 Mtoe vaihtoehdo ssa C5 ja jopa 30 Mtoe 
vaihtoehdossa C7. Säästöjen suuruusluokka r iippuu kuitenkin kuluttajien yksilöllisistä 
reaktioista sekä vuorovaikutuksesta näiden toime npiteiden ja muiden sellaisten kansallisten 
 
FI 5   FI toimenpiteiden välillä, joilla pyr itään kannustamaan kuluttajia kä yttämään heille tarjottavaa 
tietoa hyödykseen.  
Energiapalveluyritykset ovat tärkeitä toimijoita , jotka voisivat kantaa osan 
energiatehokkuustoimenpiteisiin tehtävien al kuinvestointien taakasta. Vakiintuneillakin 
energiapalvelumarkkinoilla transaktiokusta nnukset ovat kuitenkin liian korkeat, jotta 
potentiaaliset asiakkaat voisiva t helposti arvioida tarjolla olevia palveluja. Tämän vuoksi 
ehdotetaan, että jäsenvaltiot l uovat rakenteet, joilla valvot aan markkinoita, ja laativat 
luetteloita energiapalvelujen tarjoajista ja va kiosopimusmalleja (vaiht oehto C9). Jäsenvaltiot 
voisivat käyttää tähän energiate hokkuuspolitiikan seuranta a varten jo perust ettuja virastoja, 
minkä vuoksi tämä vaihtoehto ei toisi ni ille merkittävää hal linnollista taakkaa. 
Energiantuotannon, -siirron ja -jakelun tehostamisen  tukemiseksi ehdotetaan useita 
sääntelytoimenpiteitä. Niitä ov at muun muassa toimenpiteet, joilla varmistetaan, että 
sähköntuotannossa ja teollisissa pr osesseissa ja muissa lähteiss ä, joissa jätte istä tuotetaan 
energiaa, syntyvä ylijäämälämpö käytetään ensisijaisesti tyydyttämään rakennusten ja 
yritysten lämpöenergiantarve ja että primäärienergiaa kä ytetään tehokkaammin. Tähän 
päästään edellyttämällä, että uusi tuotant okapasiteetti ja lämpöenergiaintensiiviset 
teollisuuslaitokset varustetaan lämmön talteenott oyksiköillä ja että ne on liitetty kuluttajiin 
kaukolämpö-/jäähdytysverkkojen ka utta (vaihtoehto D3). Tois eksi, jotta kevennettäisiin 
hallinnollista taakkaa ja luotaisiin tasavertai set toimintaedellytykset, on olennaista luoda 
selkeät säännöt, jotka koskevat tehokkaan yhtei stuotannon liittämistä ja ensisijaista pääsyä 
sähköverkkoon (vaihtoehto D4). Näin yhteistuo tanto olisi samassa asemassa uusiutuvaan 
energiaan perustuvien teknologioiden kanssa.  
Lisäksi olisi vaadittava, että energiaverkkojen säänte lyviranomaiset suunnitt elevat tariffit ja 
verkkosäännöt tavalla, joka mahdollistaa energi atehokkaiden ratkaisujen ja teknologioiden 
tarjoamisen kuluttajille (vaihtoehto D7). Tämä ei  lisäisi sääntelyviranomaisten tehtäviä vaan 
antaisi selkeät valtuudet asettaa energiatehokkuustoimet tehtävie n joukossa etusijalle, joten 
syntyvä hallinnollinen lisätaakka  olisi vähäinen. Ehdotetaan myös, että komissio seuraa 
sähkön ja lämmön tuotannon energiatehokkuuden edistymistä, ja jos se todetaan 
riittämättömäksi, olisi yksityiskohtaisen analyys in jälkeen ehdotettava lisätoimia (vaihtoehto 
D6a). 
Hallinnollisen taakan rajoittamiseksi – kuite nkin siten, että edistystä seurataan 
asianmukaisesti – ehdotetaan kevytmuotoista raportointia  (vaihtoehto E2). Tämä 
lähestymistapa vähentäisi hallinnollista taakka a, koska kalleimmat tehtävät jäisivät pois: 
yksittäisistä toimintapoliittisista toimenpiteistä tehtävät ennakko- ja jälkiarvioinnit. Tämän on 
arvioitu alentavan kustannuksia  noin puoleen niiden nykytasosta. 
Kolmannen tason toimintavaihtoehtojen analyysi osoitti, että energiapalveludirektiivin ja 
yhteistuotantodirektiivin soveltamisalaa olisi hyödyllistä laajentaa. Niiden sulauttaminen 
yhdeksi säädökseksi yksinkertaistaisi lainsääd äntöä ja parantaisi sen johdonmukaisuutta. 
Kaikki ehdotetut vaihtoehdot ovat toisiinsa sidoksissa ja vahvistavat toisiaan . Ne 
vähentävät energiankulutusta tarvittavalla tavalla ja alhaisin sosiaalisin kustannuksin 
ainoastaan kokonaisuudeksi paketoituina. 
 
FI 6   FI 7.2. Kokonaisvaikutus 
Ehdotettuun välinekokonaisuuteen  sisältyy tietty määrä päälle kkäisyyksiä ja vuorovaikutusta. 
Koko paketista tehty mallinnus osoitti, että primäärienergian kysyntä vuonna 2020 on 19,7–20,9 prosenttia alhaisempi kuin PRIMES 2007 -perusennusteessa ja loppukysyntä on 15,6–
19,5 prosenttia alhaisempi vuonna 2020. Eniten kysynt ää vähentävät alat  ovat liikenne ja 
asuminen. Vähentyminen on laitteiden sekä  lämmityksen ja jäähdytyksen parantuessa 
merkittävää myös palvelusektorilla. Tuotanto tehostuu, ja jotkin energian loppukysynnän 
vähentämiseen pyrkivät toimenpiteet johtavat sähkönkulutuksen vähentymiseen ja sitä kautta 
tuotannon vähentämiseen.  
Toimenpiteet, joilla pyritään saavuttamaan  20 prosentin energiansäästötavoite vuonna 2020, 
tukevat kasvihuonekaasupäästöjen vähennystavoite tta erityisesti pääs tökauppajärjestelmään 
kuulumattomilla aloilla. Vähähiiliseen talouteen siirtymistä vuonna 2050 koskevan etenemissuunnitelman mukaan en ergiatehokkuutta ja uusiutuvien  energialähteiden käyttöä 
koskevien 20 prosentin tavoitteiden saavuttaminen mahdollistaa kasvihuonekaasupäästöjen vähentämisen 25 prosentilla. Tässä yhteydessä  komissio on todennut se uraavansa 20 prosentin 
energiatehokkuustavoitteen tote uttamiseen tähtäävien uusien toimenpiteiden vaikutuksia 
päästökauppajärjestelmään
6.  
Vaikutukset päästökauppajärjeste lmään esitetään 20 prosentin 
kokonaistehokkuusmallinnuksissa, mutta tulokset poikkeavat huomattavasti toisistaan riippuen siitä, mitä mallia käytetään. Molempien mallien mukaisessa ennusteessa kasvihuonekaasupäästöt vähenevät, mutta ne  antavat eri tulokset vaikutuksissa 
päästökauppajärjestelmän hintoihin: E3ME-ma llinnuksessa päästökauppah inta laskee nollaan 
vuonna 2020, mutta PRIMES-mallinnuksessa vaikutus  on paljon vähäisempi (hinta alenee 
16,5 eurosta tonnilta 14,2 euroon tonnilta vuonna 2020). PRIMES-mallin mukainen 
vähäisempi vaikutus päästökaupan hintoihi n selittyy muun muassa sillä, että siinä 
mallinnukseen sisältyi suurempi osuus toimenpi teitä, joilla kasvihuone kaasujen vähennyksiä 
saadaan aikaan päästökauppajärjestelmään kuulu mattomilla aloilla. Lisäksi siinä oletetaan, 
että markkinat ovat ennakoitavissa ja että EU :n päästökauppajärjes telmässä on mahdollista 
siirtää päästöoikeuksia vuoteen 2050. Ehdot ettujen toimenpiteiden vaikutusta 
päästökauppajärjestelmään on tarpeen seurata. 
Koko energiajärjestelmään syntyy 2,6–4,7 prosen tin suuruiset lisäkustannukset verrattuna 
perusskenaarioon
7. Energiatehokkuuden parantaminen s aattaa nostaa sähkön hintoja lyhyellä 
aikavälillä 141 eurosta MWh:lta 146 euroon MWh:lta, koska energiatehokkuustoimenpiteiden 
kiinteät kustannukset on rahoitettava8. Pitkällä aikavälillä inve stointi kuitenkin kannattaa, 
koska vähenevä kysyntä va kauttaa sähkön hintoja.  
Näin ollen voidaan vahvistaa, että esitetyllä toimenpidepake tilla voidaan saavuttaa 20 
prosentin tavoite ja saada lis ähyötyjä, joiden hyöty on konkreettista vielä vuoden 2020 
jälkeenkin . 20 prosentin kokonaistavoitte en saavuttamisesta ehdotettujen toimenpiteiden 
avulla aiheutuvat lisäkustannukset ovat suhteellisen pienet. Edellä  esitettyjen toimenpiteiden 
taloudelliset, yhteiskunnallis et ja ympäristö ön liittyvät kokonaisvaikutukset edistävät 
voimakkaasti EU:n politiikkaa ja toimivat  tukipilarina Eurooppa 2020 -strategian 
menestykselle. 
                                                 
6 KOM(2011) 112. 
7 PRIMES-malli, 20 prosentin perusskenaario. 
8 Kuten alaviite 7.