Komission kertomus budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä Tilanne 31. joulukuuta 2000 /* KOM/2001/0374 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS BUDJETTIVALLAN KÄYTTÄJÄLLE yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä Tilanne 31. joulukuuta 2000 SISÄLLYSLUETTELO KOMISSION KERTOMUS budjettivallan käyttäjälle yleisestä talousarviosta katettavien takausten käytöstä tilanteessa 31. joulukuuta 2000 Ensimmäinen osa: tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 30. kesäkuuta 2000 annetun kertomuksen jälkeen 1. Johdanto: Kyseisten rahoitusjärjestelyjen luonne 1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt 1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt 2. Tapahtumat 30. kesäkuuta 2000 annetun kertomuksen jälkeen 2.1. Tadzikistan 2.2. Moldova 2.3. Yhteisön takuu Euroopan investointipankille Kroatiassa toteutettaviin hankkeisiin liittyviä lainoja varten 2.4. EIP-Turkki 3. Riskitilanne 3.1. Lainakanta 31. joulukuuta 2000 3.2. Yhteisön talousarviosta katettavat vuosittaiset enimmäisriskit: 31. joulukuuta 2000 mennessä nostetut lainat 3.3. Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit 4. Talousarviotakausten käyttöönotto 4.1. Maksaminen kassavaroista 4.2. Maksaminen takuurahastosta 4.3. Maksamatta olevat erääntyneet velat 31. joulukuuta 2000 5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi 6. Takuurahaston tilanne 31. joulukuuta 2000 7. Suhteellinen vakaus Toinen osa: Mahdollisten riskien arviointi: tärkeimmistä lainatoimista hyötyvien EU:n ulkopuolisten maiden talouksien tila 1. Johdanto 2. Jäsenyyteen valmistautuvat maat 2.1. Bulgaria 2.2. Liettua 2.3. Romania 3. Länsi-Balkan 3.1. Bosnia ja Hertsegovina 3.2. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia 4. Entisen Neuvostoliiton uudet itsenäiset valtiot 4.1. Armenia 4.2. Valko-Venäjä 4.3. Georgia 4.4. Moldova 4.5. Tadzikistan 4.6. Ukraina 5. Muut EU:n ulkopuoliset maat 5.1. Algeria Liite 1. Selittävät huomautukset yhteisön talousarviosta katettavien riskien tilanteesta 1.1. Taulukot 1-3 1.1.1. Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä (taulukko 1) 1.1.2. Lainakanta: luotonanto ja varainhankinta (taulukko 1) 1.1.3. Vuosittaisten riskien määrä (taulukot 2 ja 3) 1.2. Talousarviosta taattavat lainatoimet taulukkoina 1.3. Arviot EIP:n lainojen allekirjoittamisesta ja nostoista 1.4. Talousarviotakuun maksaminen 1.4.1. Varainhankinta ja luotonanto 1.4.2. Kolmansille osapuolille annetut takaukset 2. Menetelmiä koskeva huomautus yhteisön arvioidusta, takuurahastojärjestelmän mukaisesta lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille ajanjaksona 1999-2001 (taulukko 4) 2.1. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien lainojen takuuvaraus 2.2. Takuurahastoon suoritettavien määrien laskentaperuste 2.3. Rahastoon suoritettavien määrien peruste osittaisen takuun tapauksessa 2.4. Takuurahastoon suoritettavat määrät 2.5. Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali 2.6. Jäljellä oleva luottokapasiteetti 3. Maakohtaiset riski-indikaattoritaulukot Ensimmäinen osa Tapahtumat, riskitilanteen kehittyminen ja budjettitakaustoimet 30. kesäkuuta 2000 annetun kertomuksen jälkeen 1. Johdanto: Kyseisten rahoitusjärjestelyjen luonne Yhteisön talousarviosta katettavat riskit ovat peräisin useista luotonanto- ja takuutoimenpiteistä, jotka voidaan jakaa kahteen luokkaan: makrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot ja mikrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät luotot. 1.1. Makrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt Näihin rahoitusjärjestelyihin kuuluvat ensinnäkin jäsenvaltioiden tai yhteisön ulkopuolisten maiden maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut luotot, joihin liittyy tiukkoja taloudellisia ehtoja ja sitoumuksia. Tähän luokkaan kuuluu myös 1 250 miljoonan euron luotto, jolla rahoitetaan maatalous- ja elintarviketuotteiden tuontia entiseen Neuvostoliittoon, sillä tähän rahoitusjärjestelyyn liittyvä riski on suuresti riippuvainen edunsaajamaiden makrotaloudellisen ja poliittisen tilanteen kehittymisestä. 1.2. Mikrotaloudelliset rahoitusjärjestelyt Nämä luotot on tarkoitettu hankkeiden rahoittamiseen, ja ne on maksettava takaisin pitkällä aikavälillä tuotoilla, joita hankkeista odotetaan; niitä myönnetään tavallisesti yrityksille, rahoituslaitoksille tai yhteisön ulkopuolisille maille, ja ne katetaan yhteisön takuun lisäksi tavanomaisilla pankkialalla vaadittavilla takuilla. Tähän luokkaan sisältyvät Euratom- ja NCI-luotot (NCI = yhteisön uusi rahoitusväline) jäsenvaltioille sekä Euratomin ja EIP:n lainat yhteisön ulkopuolelle (Välimeren alueen maat, Keski- ja Itä-Eurooppa, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maat, Etelä-Afrikan tasavalta). 2. Tapahtumat 30. kesäkuuta 2000 annetun kertomuksen jälkeen Vuoden 2000 jälkipuoliskon tärkeimmät tapahtumat ovat seuraavat: 2.1. Tadzikistan Neuvosto teki 20. maaliskuuta 2000 päätöksen poikkeuksellisen rahoitustuen myöntämisestä Armenialle ja Georgialle tehdyn neuvoston päätöksen N:o 97/787/EY muuttamisesta laajentamalla se koskemaan Tadzikistania. Lainan muodossa myönnettävä määrä on 75 miljoonaa euroa. 2.2. Moldova Neuvosto teki 10. heinäkuuta 2000 päätöksen täydentävän makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Moldovalle 15 miljoonan euron lainana. 2.3. Yhteisön takuu Euroopan investointipankille Kroatiassa toteutettaviin hankkeisiin liittyviä lainoja varten Neuvosto päätti 7. marraskuuta 2000 muuttaa päätöstä 2000/24/EY siten, että Euroopan investointipankille myönnetty yhteisön takuu laajennetaan kattamaan Kroatiassa toteutettaviin hankkeisiin myönnettävät lainat. Lainojen enimmäismäärä rajoitetaan 250 miljoonaan euroon, ja ne myönnetään neljän vuoden ajaksi. Takuun määrä rajoitetaan 65 prosenttiin neuvoston päättämästä 250 miljoonan euron enimmäismäärästä. 2.4. EIP-Turkki Neuvosto päätti 4. joulukuuta 2000 muuttaa päätöstä 2000/24/EY siten, että otetaan käyttöön EIP:n erityistoimintaohjelma, jonka avulla yhteisön ja Turkin välistä tulliliittoa vahvistetaan ja tiivistetään. Mainitun päätöksen mukaisesti yhteisön takuu Turkille myönnetyille lainoille rajoitetaan 65 prosenttiin neuvoston päättämästä 450 miljoonan euron enimmäismäärästä. 3. Riskitilanne Yhteisön talousarviota rasittavat riskit voidaan arvioida seuraavilla kahdella perusteella: - kyseisiin rahoitusjärjestelyihin liittyvä lainakanta tiettynä päivänä; tätä käytetään pankkialalla usein (tilanne kuvataan jäljempänä taulukossa 1), - yhteisöä kunkin varainhoitovuoden osalta rasittavat takaisinmaksuun liittyvät enimmäisriskit; tämä peruste liittyy suoremmin talousarvioon. Jälkimmäistä perustetta voidaan edelleen arvioida kahdella tavalla: - ainoastaan kertomuksen antamispäivään mennessä nostettujen lainojen perusteella, jos ennenaikaista takaisinmaksua ei tapahdu. Tilanne kuvataan jäljempänä taulukossa 2 (se edustaa vähimmäisriskiä yhteisön talousarviolle) - tekemällä ennakkoarvio kaikista komission ehdottamista tai neuvoston päättämistä rahoitusjärjestelyistä, jotta voitaisiin arvioida niiden vaikutukset tuleviin talousarvioihin, olettaen että komission ehdotukset hyväksytään. Tilanne kuvataan jäljempänä taulukossa 3 (se edustaa enimmäisriskiä yhteisön talousarviolle). Esitettyihin ehdotuksiin liittyvien riskien suuruusluokka on mahdollista määrittää viimeksi kuluneen varainhoitovuoden perusteella. On kuitenkin tehtävä arvioita maksupäivistä, takaisinmaksua koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jotka esitetään tarkkaan liitteessä, sekä korkokannasta [1] ja vaihtokursseista [2]. [1] EIP:n lainojen osalta oletuksena on 10 prosentin keskimääräinen korko. Varainhankinta- ja luotonantotoiminnan osalta käytetty keskimääräinen korko on 4,4 prosenttia. Taulukossa 3 esitettyjen uusien toimenpiteiden osalta on käytetty 4,89188 prosentin korkoa. [2] Muina valuuttoina kuin euroina ilmaistujen lainojen vaihtokursseina on käytetty vuoden 2000 joulukuun 31. päivän kursseja. Tulokset esitetään taulukoissa 1-3, joissa riski eritellään sen mukaan, koskeeko se yhteisön jäsenvaltioita vai sen ulkopuolisia maita. Voidaan myös huomauttaa, että taulukoissa mainitut kokonaismäärät kattavat erilaisia riskejä: esimerkiksi makrotaloudellisissa tukitoimissa luotot kohdistuvat yhteen maahan ja yhteisön uudessa rahoitusvälineessä (NCI) tai EIP:n toimissa lainanottajien takaamiin hankkeisiin. Seuraavassa analyysissä eritellään kokonaisriski, jäsenvaltioiden lainoihin liittyvä riski ja yhteisön ulkopuolisten maiden lainoihin liittyvä riski. 3.1. Lainakanta 31. joulukuuta 2000 Tilanne kuvataan taulukossa 1. Kokonaisriski oli kertomuksen antamispäivänä 13 808 miljoonaa euroa, kun se oli puolta vuotta aikaisemmin 13 783 miljoonaa euroa, eli nousua oli 1 prosentti [3]. [3] Riskien kehitys edellisen puolivuotiskauden aikana selittyy osittain muihin kuin euromääräisiin lainoihin liittyvillä valuuttakurssien vaihteluilla. Seuraavassa taulukossa esitetään rahoitusjärjestelyt, jotka ovat vaikuttaneet lainakannan kehitykseen edellisen kertomuksen jälkeen. miljoonaa euroa Lainakanta 30.6.2000 // 13 783 Lainojen takaisinmaksut Maksutase: Italia Euratom NCI Rahoitusapu Entinen NL EIP // 1 049,0 - 1,3 - 28,6 - 55,0 0,0 - 345,24 Nostetut lainat Rahoitusapu EIP // + 60 + 1 071,25 Muiden valuuttojen vaihtokurssien vaihtelu suhteessa euroon // + 84,11 Lainakanta 31.12.2000 // 13 808 Jäsenvaltioille myönnettävien luottojen pääoma oli kertomuksen antamispäivänä 133 miljoonaa euroa, mikä on 89 prosenttia vähemmän kuin 30. kesäkuuta 2000. Supistus johtuu lähinnä siitä, että Italia maksoi maksutaseensa tukemiseen myönnetystä luotosta takaisin 1 049,0 miljoonaa euroa. Yhteisön ulkopuolisia maita koskevien riskien osalta lainapääoman kokonaismäärä oli kertomuksen antamispäivänä 13 675 miljoonaa euroa, mikä on 8,5 prosenttia enemmän kuin puoli vuotta aiemmin. 3.2. Yhteisön talousarviosta katettavat vuosittaiset enimmäisriskit: 31. joulukuuta 2000 mennessä nostetut lainat Tilanne kuvataan taulukossa 2. Vuoden 2001 alkupuoliskolla kokonaisriski on 1 638 miljoonaa euroa. - Jäsenvaltioiden lainoja koskeva riski on 92 miljoonaa euroa. - Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskevat riskit ovat 1 546 miljoonaa euroa. Riski yhteisön ulkopuolisten maiden osalta on keskimäärin 1 004 miljoonaa euroa vuosina 2001-2009. 3.3. Teoreettiset vuosittaiset yhteisön talousarviota rasittavat enimmäisriskit Tilanne kuvataan taulukossa 3. Riski on 1 564 miljoonaa euroa vuonna 2001. Vuodesta 2002 riski kasvaa niin, että se on 4 041 miljoonaa euroa vuonna 2009. - Jäsenvaltioiden lainoja koskevat enimmäisriskit kehittyvät taulukon 2 mukaisesti. - Yhteisön ulkopuolisten maiden lainoja koskeva riski on 1 473 miljoonaa euroa vuonna 2001. Vuodesta 2002 riskin todetaan kasvavan niin, että se on 4 041 miljoonaa euroa vuonna 2009. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 4. Talousarviotakausten käyttöönotto 4.1. Maksaminen kassavaroista Komissio käyttää yhteisön kassavaroja yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen N:o 88/376/ETY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tällä menettelyllä vältetään komission maksujen myöhästyminen ja siitä aiheutuvat kustannukset luotonantotoiminnassa silloin, kun velallisen maksu myöhästyy. 4.2. Maksaminen takuurahastosta Lokakuun 31 päivänä 1994 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) 2728/94 säädetään takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille. Kun yhteisön myöntämän lainan edunsaajan erääntyvät maksut myöhästyvät, takuurahasto auttaa kattamaan maksuhäiriön kolmen kuukauden kuluessa erääntymispäivästä. Jos yhteisön talousarviosta taattu EIP:n myöntämä laina jää maksamatta, yhteisö puuttuu asiaan kolmen kuukauden kuluessa saatuaan EIP:n ilmoituskirjeen. Komissio valtuuttaa silloin EIP:n nostamaan lainaa vastaavan osuuden takuurahastosta. Viivästyskorko varojen käyttöönsaattamispäivän ja rahaston suorituspäivän väliseltä ajalta anotaan takuurahastolta palautettavaksi kassavaroihin. Viimeisten kuuden kuukauden aikana rahasto on maksanut takauksia seuraavien velallismaiden osalta: >TAULUKON PAIKKA> 4.3. Maksamatta olevat erääntyneet velat 31. joulukuuta 2000 [4] [4] Kyseiset maksamatta olevat erääntyneet velat koskevat Tadzikistanin osalta yhteisön entiselle Neuvostoliitolle ja sen tasavalloille myöntämää 1 250 miljoonan euron lainaa, sekä maksamattomia osia EIP:n entiselle Jugoslavialle Välimeren alueen maita koskevien pöytäkirjojen puitteissa myöntämästä lainasta. Määriin sisältyvät yhteisön talousarviosta katetut maksurästit. Yhteisön ulkopuolisten maiden maksamatta olevat erääntyneet velat 31.12.2000 >TAULUKON PAIKKA> 1) Maksamatta olevien lainojen jakautuminen entisen Jugoslavian tasavaltojen kesken esitetään suuntaa-antavasti. 2) EIP:n toimenpiteitä koskevien takuumaksujen määrät sisältävät määräpäivään mennessä maksamattomat määrät ja yhteisön takauksen käyttöönottopäivästä alkaen kertyneet viivästyskorot. 3) Kirjanpitoon merkityt viivästyskorot yhteisön takuun käyttöönottopäivän ja kertomuksen antamisen väliseltä ajalta. Nämä viivästyskorot esitetään kokonaisuutena kaikkien entisen Jugoslavian tasavaltojen osalta. 5. Arvio yhteisön laskennallisesta laina- ja takauskapasiteetista yhteisön ulkopuolisten maiden hyväksi Takuurahasto- ja takuuvarausmekanismi rajoittaa käytännössä yhteisön laina- tai takauskapasiteettia yhteisön ulkopuolisille maille, sillä rahoitusnäkymissä takuuvaraukseen sisältyvä määrä rajoittaa rahaston täydentämiseksi uuden lainapäätöksen yhteydessä käytettävissä olevia määrärahoja (tai vuosierää monivuotisten rahoitusjärjestelyjen takuiden kohdalla) [5]. [5] Vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymiin sisältyvä määrä on 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin. Lainakapasiteetti vastaa tiettynä aikana takuuvarauksessa jäljellä olevaa marginaalia. Tämä marginaali on yhtä suuri kuin erotus varauksen ja jo päätettyjen ja valmisteilla olevien rahoitusjärjestelyjen yhteydessä takuurahaston täydentämiseksi tarvittavan arvion välillä. Taulukossa 4 esitetään takuurahastomekanismin mukainen arvio yhteisön lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille kaudella 2001 - 2004. Laskentamenetelmä ja säädösviittaukset esitetään yksityiskohtaisesti tämän kertomuksen liitteessä. Neuvoston tekemien sekä ehdotettujen ja valmisteilla olevien päätösten perusteella (ks. taulukko 4) takuuvarauksesta arvioidaan käytettävän 204,75 miljoonaa euroa varainhoitovuoden 2001 aikana; tällöin vuoden 2001 lopussa olisi käytettävissä 3,25 miljoonaa euroa. Kun otetaan huomioon aiemmin päätettyjä lainoja ja vuotta 2000 varten ehdotettuja ja valmisteilla olevia lainoja koskevien rahaston maksujen vaikutus takuuvaraukseen, käytettävissä oleva vuotuinen lainakapasiteetti on seuraava: - 36,1 miljoonaa euroa kokonaisuudessaan yhteisön talousarviosta taattaviin lainoihin, - 55,54 miljoonaa euroa 65-prosenttisesti taattaviin lainoihin (neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1999 tekemän päätöksen N:o 2000/24/EY mukaisesti). Kuten taulukosta 4 ilmenee, takuurahaston varauksia koskevien nykyarvioiden perusteella näyttää siltä, että jäljellä oleva lainakapasiteetti on hyvin rajoitettu vuonna 2001. 6. Takuurahaston tilanne 31. joulukuuta 2000 Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen ja lainatakausten kokonaismäärä, johon lisätään erääntyneet, maksamattomat korot, oli 31. joulukuuta 2000 yhteensä 14 068,80 miljoonaa euroa. miljoonaa euroa // Tilanne 31.12.2000 1. Lainakanta: varainhankinta ja luotonanto // 1561 2. Lainakanta EIP:n osalta // 12 103 3. Lainakanta: maksamattomat velat // 189,70 4. Viivästyskorot // 50,5 5. Erääntyneet, maksamattomat korot [6] // 164,6 [6] Erääntyneet, maksamattomat korot siten kuin ne määritellään takuurahaston perustamisesta annetussa asetuksessa. YHTEENSÄ // 14 068,80 Takuurahaston varojen ja asetuksessa määritellyn maksamattomien sitoumusten määrän suhde on 10,17 prosenttia eli siis suurempi kuin 9 prosentin tavoitesumma, joka mainitaan asetuksessa N:o 1149/99 takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen N:o 2728/94 muuttamisesta. Säädösmääräysten mukaan "Jos tavoitesumma ylitetään vuoden lopussa, palautetaan jäännös Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion tulotaulukon erityiseen budjettikohtaan." Varainhoitovuoden 2000 päättyessä todettu jäännös on 165,36 miljoonaa euroa. Mainittu määrä palautetaan talousarvioon vuoden 2001 alkupuoliskolla. Takuurahaston varat voivat varainhoitovuoden 2001 lopussa olla noin 1 606 miljoonaa euroa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: - vuoden 2001 takuuvarauksesta maksetaan 201,6 miljoonaa euroa - rahaston toimia edellyttäviä muita maksulaiminlyöntejä, kuin vuoden 2001 huhtikuun maksuvaatimukset määrältään 4,5 miljoonaa euroa, ei tapahdu - Tadzikistan suorittaa myöhässä rästissä olevat määrät yhteensä 78,9 miljoonaa euroa - rahaston varojen sijoitustulot vuodelta 2000 ovat yhteensä 55,3 miljoonaa euroa netto. 7. Suhteellinen vakaus Takuurahaston varojen määrän 31. joulukuuta 2000 (1 432 miljoonaa euroa) ja yhteisön ulkopuolisille maille myönnettyjen lainojen vuosittaisen enimmäisriskin (määritelty erääntyvien lainojen kokonaismääränä), joka on arvioitu vuodelle 2001 taulukossa 3 (1 473 miljoonaa euroa), väliseksi suhdeluvuksi saadaan 97 prosenttia. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Toinen Osa Mahdollisten Riskien Arviointi: Talouden Ja Julkisen Talouden Tila Suurimpia Lainoja Saaneissa Eu:N Ulkopuolisissa Maissa 1. Johdanto Edellisessä osassa esitetyt numerotiedot kuvastavat yleisestä talousarviosta katettavien riskien määrällistä puolta. Nämä tiedot on kuitenkin suhteutettava riskin laatuun, joka riippuu lainatoimen lajista ja lainan saajan tilanteesta. Jäljempänä selvitellään niitä viimeaikaisia tapahtumia, jotka voivat vaikuttaa maariskiyhdistelmään. Tässä toisessa osassa esitettävä maariskiarvio sisältää useita maariski-indikaattoreita, jotka esitetään koko sivun taulukoina maittain (ks. liitteet) kaikkien niiden EU:n ulkopuolisten maiden osalta, jotka ovat saaneet EY:n makrotaloudellista rahoitusapua ja joilla edelleen on velkoja maksettavana EU:lle. Tekstissä analysoidaan niitä maita, joista on saatu riskiarvioon vaikuttavaa merkittävää uutta tietoa edellisen, vuoden 2000 ensimmäiset kuusi kuukautta kattaneen kertomuksen laatimisen jälkeen. Tässä jaksossa esitettävä arvio koskee vain edellä mainittuja alueita lähinnä siksi, että yhteisön rahoitusriskit muualla (erityisesti EIP:n myöntämien lainojen takauksina) ovat vain murto-osa kokonaisrahoitusriskeistä ja hajaantuvat hyvin monien maiden kesken. 2. Liittymiseen Valmistautuvat Maat 2.1. Bulgaria Vuonna 2000 talouskasvu kiihtyi Bulgariassa 2,4 prosentista 5,2 prosenttiin (vuoden 2000 ensimmäinen puolisko) suotuisan sisäisen ja ulkoisen kehityksen ansiosta. Kasvun odotetaan pysyvän suunnilleen samassa vauhdissa myös vuosina 2001 ja 2002. Vienti kasvaa tuontia nopeammin, joten kauppataseen alijäämän voidaan odottaa supistuvan lähivuosina. Inflaatio hidastui vuonna 1997 tapahtuneen valuuttakatejärjestelmän perustamisen jälkeen hyperinflaatiovauhdista alle 10 prosenttiin vuodessa, mutta se on kiihtynyt jälleen. Ensisijaisesti polttoaineiden hintojen nousun vuoksi kuluttajahintaindeksi nousi 12 prosenttiin lokakuussa 2000. Työttömyys saavutti huippunsa vuoden 2000 alussa (19 %), mutta on hitaasti alentunut noin 17,8 prosenttiin syyskuussa. Työpaikkojen lisääntymiseen vaikuttivat maatalouden ja matkailun korkea kausityöllisyys sekä palvelualalle syntyneet uudet työpaikat. Bulgarian julkinen talous on pysynyt terveenä. Vuonna 1999 alijäämää oli yhden prosentin verran, ja vaikka vuosiksi 2000 ja 2001 ennustetaan 1,5 prosentin alijäämää, julkisen talouden ylijäämää syntyy joka kuukausi pääosin odottamattoman suurten välillisestä verotuksesta kertyvien tulojen vuoksi. 2.2. Liettua Vuoden 2000 alusta lähtien talous on toipunut Venäjän kriisin vaikutuksista, jotka vuonna 1999 olivat johtaneet BKT:n supistumiseen 4,2 prosentilla. Vuoden 2000 kolmella ensimmäisellä neljänneksellä kokonaistuotanto kasvoi 2,3 prosenttia. Elpymisen pääasiallinen käyttövoima on ollut voimakas vienti, kun taas käytettävissä olevien tulojen kasvun hitaus on vaimentanut kotimaista kysyntää. Liettuan vientimarkkinoiden odotetaan kasvavan voimakkaasti ja kotimaisen kysynnän elpyvän, minkä perusteella BKT:n kasvun uskotaan nopeutuvan lähitulevaisuudessa, olevan yli 3 prosenttia vuonna 2001 ja 4 prosenttia vuonna 2002. KHI-inflaatio on ollut viime aikoina erityisen hidas, koska kotimainen kysyntä on heikko ja liti on euroon nähden vahva, mikä vaimentaa tuontihyödykkeiden hintojen nousua. Kuluttajahintojen vuosinousu hidastui vuoden 1998 2,4 prosentista 0,3 prosenttiin vuonna 1999. Vuoden 2000 ensimmäisten 11 kuukauden aikana kuluttajanhintaindeksi nousi yhden prosentin edellisen vuoden samaan jaksoon verrattuna. Vaikka hintojen vapautuminen ja raaka-aineiden maailmanmarkkinahintojen nousu ovat luoneet jonkin verran inflaatiopaineita, uskotaan inflaation pysyvän lähitulevaisuudessa suhteellisen hitaana. Työttömyys on kasvanut koko vuoden, mikä johtuu suhteellisen vaimeasta kasvusta ja talouden rakenneuudistuksista. Virallinen työttömyys on kasvanut vuoden 1998 6,4 prosentista 8,4 prosenttiin vuonna 1999 ja 11,7 prosenttiin vuoden 2000 kolmannella neljänneksellä. Koska rakenneuudistukset vähentävät työvoimatarvetta, työttömyys voi edelleen pysyä korkeana. Vuonna 2000 julkinen talous kohentui tuntuvasti heikennyttyään ensin jyrkästi Venäjän kriisin jälkeen, jolloin pyrkimykset kielteisten ulkoisten vaikutusten vaimentamiseen olivat johtaneet julkisen talouden alijäämän kasvuun vuoden 1997 1,8 prosentista 8,6 prosenttiin vuonna 1999. Marraskuussa 1999 parlamentti hyväksyi kriisiohjelman, johon sisältyi finanssipolitiikan tuntuva kiristäminen julkisen talouden ja maksutaseen tasapainottomuuksien korjaamiseksi. Ohjelman keskeisiä osia ovat etupainotteiset menoleikkaukset, talletusten palautuksen viimeisen erän maksun lykkääminen sekä keskipitkän aikavälin rakennetoimet, kuten sosiaaliturvajärjestelmän vakauttaminen. Maaliskuun 2000 alkupuolella allekirjoitettiin IMF:n kanssa valmiusluottojärjestely, jotta vältettäisiin maksuvalmiuden vaarantuminen. Vaikka elpyminen on ollut odotettua hitaampaa, julkisen talouden vakauttaminen on laajasti ottaen raiteillaan, ja se voi supistaa alijäämän vuonna 2000 noin 3¼ prosenttiin suhteessa BKT:hen. Vuoden 2001 talousarvioehdotuksessa ennustetaan alijäämän supistuvan edelleen 1½ prosenttiin suhteessa BKT:hen. Viennin kasvun voimistumisen ja kotimaisen kysynnän heikkouden vuoksi on hälyttävän korkea vaihtotaseen alijäämä pienentynyt vuoden 2000 alusta: vuoden 1999 lopussa se oli 11,2 prosenttia suhteessa BKT:hen ja vuoden 2000 puolivälissä enää 4,3 prosenttia. Koska kotimaisen kysynnän odotetaan elpyvän, maksutaseen alijäämä voi pysyä lähitulevaisuudessa suhteellisen suurena. Ulkomaiset suorat sijoitukset eivät ole talouskasvun hidastumisesta juurikaan kärsineet, ja niiden avulla on rahoitettu osa vaihtotaseen alijäämästä. Rakenneuudistukset ovat edistyneet koko vuoden 2000, vaikka uudistusvauhti hidastui syksyn parlamenttivaaleihin valmistauduttaessa. Vasta valittu hallitus on ilmoittanut jatkavansa edeltäjänsä tavoin uudistuksia ja pyrkivänsä saamaan maan EU:n jäseneksi. 2.3. Romania Kolmen lamavuoden jälkeen talouden toimeliaisuus kasvoi Romaniassa hieman vuoden 2000 aikana. Alustavat tiedot vuoden alkupuoliskosta viittaavat siihen, että talous kasvoi 2,1 prosenttia. Teollisuustuotanto oli lokakuussa 8,2 prosenttia suurempi kuin samana aikana edellisenä vuonna, mikä vahvistaa toimeliaisuuden kasvaneen kohtalaisesti. Elpymisen päälähde on ulkomaankauppa, koska EU:n talouskasvun kiihtyminen on lisännyt vientikysyntää Romaniassa. Sekä investointien että yksityisen kulutuksen kasvu on myös elpynyt hieman. Vaihtotase supistui vuoden 2000 yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana. Kumulatiivinen alijäämä supistui 682 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin, kun se edellisen vuoden samana ajanjaksona oli 781 miljoonaa dollaria. Vientitulot vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla kasvoivat dollareina 27 prosenttia ja olivat suurimmat kymmeneen vuoteen. Tuontikin on kasvanut, vaikkakin hieman vähemmän kuin vienti, ja palvelutase on parantunut hieman. Merkittävä tekijä tässä vaihtotaseen parantumisessa on kuitenkin tulonsiirtojen ylijäämä, joka kasvoi huomattavasti vuodesta 1999 ja joka saa kysymään, mikä on vaihtotaseen parantumisen laatu. Makrotaloudellisen toimintaympäristön epävarmuuden vuoksi ulkomaiset suorat sijoitukset vähenivät vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla. Kuuden ensimmäisen kuukauden aikana ulkomaiset suorat bruttosijoitukset olivat noin 347 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, kun ne edellisenä vuonna olivat 688 miljoonaa dollaria. Huoli Romanian ulkoisesta luottokelpoisuudesta ja sen kyvystä hoitaa ulkomaiset velkasitoumuksensa on kuitenkin vaimentunut, kun viranomaiset ovat huolehtineet ulkomaisista velvoitteista täysimääräisesti ja aikataulun mukaisesti. Julkisen talouden asema on heikko. Finanssipolitiikan viritystä kiristettiin jonkin verran vuonna 1999 mutta kevennettiin jälleen vuonna 2000. Vaikka talouden toimeliaisuuden kasvu lisäsikin verotuloja, julkisen alan palkkojen liian suuret korotukset, odotettua suuremmat korkomaksut ja verorästien kasvu loivat vakavia paineita finanssipolitiikan hoidolle. Hallitus on ottanut käyttöön eri toimenpiteitä lisätäkseen veronmaksua ja rajoittaakseen yritysten välisten maksurästien kasvua, mutta ne eivät ole osoittautuneet menestykseksi. Välittömät näkymät ovat hyvin epävarmat, sillä uuteen hallitukseen kohdistuu kasvavaa painetta lisätä menoja parlamentti- ja presidentinvaalien jälkeen. Inflaation hidastumisen merkkejä ei juurikaan ole havaittavissa. Syyskuussa inflaatio oli edellisen vuoden vastaavaan ajankohtaan verrattuna 41,3 prosenttia. Rahapolitiikan keveys painoi nimellistä valuuttakurssia huomattavasti alaspäin. Tammikuusta lokakuuhun leun kurssi laski kolmanneksen suhteessa Yhdysvaltain dollariin ja 14 prosenttia suhteessa euroon. Romanian viranomaiset pääsivät IMF:n kanssa 7. kesäkuuta 2000 sopimukseen ensimmäisen tarkastuksen loppuunsaattamisesta ja valmiusluottojärjestelyn jatkamisesta. Syksyyn mennessä oli kuitenkin selvää, että Romanian hallitus ei voinut noudattaa aiempia sitoumuksiaan supistaa valtion yritysten maksurästejä ja rajoittaa julkisen sektorin palkkojen nousua. Vaikeuksia on ollut myös IMF:n asettamien ehtojen täyttämisessä, jotka koskevat valtion omistamien heikkojen pankkien rakenneuudistusta, ja pankkeihin suunnattiin edelleen julkisia varoja maksuvalmiuden säilyttämiseksi. Tämän seurauksena on epätodennäköistä, että Romanialle maksettaisiin valmiusluottojärjestelyn seuraavat erät. 3. Länsi-Balkan 3.1. BOSNIA JA HERTSEGOVINA (Bih) Bruttokansantuotteen arvioidaan kasvaneen vuonna 1999 Kosovon kriisin vaikutuksista huolimatta 9 prosenttia. Vuodeksi 2000 viranomaiset olivat alun perin ennustaneet 12-15 prosentin BKT:n kasvua, mutta todellinen tulos on todennäköisesti heikompi, koska viime vuosien pahimpiin kuulunut kuivuus aiheutti vahinkoa Bosnia ja Hertsegovinassa. Suuri talouskasvu on vaikuttanut työttömyyteen hyvin vähän, ja Maailmanpankin mukaan virallinen työttömyys oli toukokuussa 2000 noin 36 prosenttia työvoimasta. Valuuttakatejärjestelmän sääntöjen noudattaminen on osaltaan pitänyt inflaatiopaineita kohtuullisina. Vaihdettavana markkana (Konvertible Marka, KM, joka valuuttakatejärjestelmässä on ollut liikkeessä vuoden 1998 puolivälistä) mitatun vuosi-inflaation odotetaan olleen vuonna 3 prosenttia kummassakin yhteisössä. Vuoden 2000 lopulla KM:n hyväksyminen näyttää olevan BiH:ssa melkein kaiken kattavaa. Keskuspankin valuuttavarannon jyrkkä kasvu on tästä yhtenä osoituksena: vuoden 1999 lopussa se oli 866 miljoonaa KM (mikä kattoi noin 2,5 kuukauden tuonnin), kun se vuoden 1998 lopussa oli ollut 300 miljoonaa KM. Julkisen talouden alijäämäksi suhteessa BKT:hen (ennen avustuksia) ennustettiin alun perin 1,6 prosenttia federaatiossa ja 3,3 prosenttia serbitasavallassa (avustusten jälkeen 1,1 % ja 2,1 %). Odotettua suuremmat alijäämät, jotka aiheutuivat palkka- ja eläkemenojen kasvusta ja tulojen vajauksesta, ovat pakottaneet kummankin yhteisön toimiin, joilla juoksevat menot saataisiin vastaamaan käytettävissä olevia varoja. Vaihtotaseen alijäämä supistui huomattavasti vuonna 1999 (noin 21 %:iin suhteessa BKT:hen; vuonna 1998 32 %) jälleenrakennushankkeiden edistyessä suunniteltua hitaammin ja yksityisen kotimaisen kysynnän hitaamman kasvun vuoksi. Tämän alijäämän ennustetaan supistuneen edelleen vuonna 2000 ja olevan edelleen rahoitettavissa pääosin avustuksilla. Ulkomainen velka on edelleen suuri (noin 70 % suhteessa BKT:hen vuonna 1999), mikä johtuu osittain siitä huomattavasta velkataakasta, jonka maa peri Jugoslavian sosialistiselta tasavallalta. Velanhoitokustannukset suhteessa tavara- ja palveluvientiin ovat kuitenkin suhteellisen alhaiset, sillä suuri osa lainoista on saatu erittäin edullisin ehdoin ja velkojen maksu on aikataulutettu uudelleen Lontoon ja Pariisin klubien kanssa hyvin edullisesti. Toukokuussa 1998 IMF hyväksyi 81 miljoonan Yhdysvaltain dollarin valmiusluottojärjestelyn. Kesäkuussa 1999 IMF päätti lisätä tukeaan 23 miljoonaa dollaria Kosovon kriisin vuoksi. Toimenpiteiden täytäntöönpanossa tapahtuneiden viivästysten jälkeen IMF:n neljäs ja viides tarkastus saatiin päätökseen 22. joulukuuta 2000 ja ohjelmaa jatkettiin toukokuuhun 2001. BiH:n maariski-indikaattoreista ei ole tarkkoja tietoja, koska arviointilaitokset eivät tee riskiarvioita BiH:sta. Yleinen käsitys on, että sijoitusten maariski on edelleen suuri. 3.2. Entinen Jugoslavian Tasavalta Makedonia (Ejtm) EJTM:lle myönnettyjen lainojen takauksista yhteisön talousarvioon aiheutuva riski pieneni hieman vuoden 2000 toisella puoliskolla taloudellisen tilanteen kirkastuessa, vaikka maksutase olikin edelleen heikko. Talouden toimeliaisuus oli melko vahva vuonna 2000, jolloin BKT:n arvioidaan kasvaneen noin 6 prosenttia. Heti Kosovon kriisin päätyttyä kysyntää synnyttivät vienti Kosovon alueelle sekä kansainvälisen avustus- ja sotilashenkilöstön oleskelu maassa. Myöhemmin tämä muuttui laajapohjaisemmaksi talouden toimeliaisuuden kiihtymiseksi, johon yksityinen kulutus vaikutti huomattavasti ennen alv:n käyttöönottoa huhtikuussa. Aluksi nettovienti lisäsi talouden toimeliaisuutta, mutta koko vuoden aikana laajapohjaisempi kasvu johti siihen, että tuonti kasvoi vientiä nopeammin. Vaihtotaseen alijäämä oli noin 4,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1999 ja kasvoi noin 6,5 prosenttiin vuonna 2000, kun kauppatase heikkeni. Kasvu on johtunut kokonaisuudessaan kotimaisesta kysynnästä, niin yksityisestä kulutuksesta kuin investoinneistakin. Viennin tilastoinnissa voi kuitenkin olla puutteita, mihin viittaa se, että valuuttareservi on kasvanut huomattavasti "virheiden ja puutteiden" vuoksi. Tästä huolimatta viralliset bruttovarannot ovat kasvaneet: vuonna 1999 ne vastasivat 3,0 kuukauden tuontia ja vuonna 2000 arvion mukaan 3,5 kuukauden tuontia, mikä vastaa suunnilleen IMF:n suosittamaa tasoa. Velanhoitosuhde aleni hieman, sillä vuonna se oli 1999 prosenttia viennistä ja vuonna 2000 noin 12,4 prosenttia viennistä. Velanhoitosuhteen odotetaan edelleen alenevan vuonna 2001. Toisaalta ulkomaisen velan suhde BKT:hen paheni edelleen, sillä se kasvoi yli kaksi prosenttiyksikköä, 45,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Suhde on kasvanut yli 14 prosenttiyksikköä kolmessa vuodessa. Pitkittyneiden neuvottelujen jälkeen viranomaiset pääsivät IMF:n kanssa sopimukseen kolmivuotisesta rahoitusjärjestelystä, joka kuuluu köyhyyden vähentämis- ja kasvujärjestelyyn ja laajennettuun rahoitusjärjestelyyn (noin 34,5 milj. erityisnosto-oikeutta) ja joka hyväksyttiin 29. marraskuuta. Edellinen rahoitusjärjestely (ESAF), joka kattoi vuodet 1997-2000, oli loppunut huhtikuussa 2000, johon mennessä sitä ei ollut saatu virallisesti päätökseen. Lisäksi Maailmanpankki hyväksyi 14. joulukuuta toisen rahoitus- ja yritysalan sopeutuslainan (FESAL II). Viranomaiset neuvottelevat Maailmanpankin kanssa myös julkisen sektorin sopeutuslainasta (PSAL). IMF:n kanssa on päästy yhteisymmärrykseen uudesta talousohjelmasta, ja neuvoston 8. marraskuuta 1999 päättämää yhteisön makrotaloudellista rahoitusapua pannaan nyt täytäntöön. Avun määrä on 80 miljoonaa euroa, josta enintään 50 miljoonaa lainoina ja enintään 30 miljoonaa euroa avustuksina. Ensimmäisen yhteensä 30 miljoonan euron maksuerän avustusosuus, 20 miljoonaa euroa, maksettiin 29. joulukuuta ja lainaosa (10 milj. EUR) maksetaan tammikuussa 2001. 4. Entisen Neuvostoliiton Uudet Itsenäiset Valtiot 4.1. Armenia Vuoden 2000 alun pysähdyksen jälkeen BKT:n kasvu kiihtyi noin 4 prosenttiin vuositasolla vuoden 10 ensimmäisen kuukauden aikana, vaikka kesän paha kuivuus vaikuttikin maataloustuotantoon. Vuonna 2000 julkisen talouden tulot olivat edelleen ennustetasojen alapuolella, mikä johti menoleikkauksiin ja menorästien nopeaan kasaantumiseen (yli 5 % suhteessa BKT:hen, josta sosiaaliturvarästejä XX). Inflaatio pysähtyi, ja hinnat laskivat noin 0,5 prosenttia, vaikka energian hinnat nousivat huomattavasti. Armenian valuutta heikkeni nimellisesti noin 6 prosenttia suhteessa Yhdysvaltain dollariin vuoden 2000 aikana. Vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana kauppavaihto kasvoi 13 prosenttia (vuositasolla), 740 miljoonaan dollariin. Kaupan alijäämä kasvoi silti vuositasolla hieman yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana, vaikka viennin kasvu kiihtyi huomattavasti. Kauppa- ja vaihtotaseen alijäämien odotetaan pysyvän hyvin suurina (yli 20 %:na suhteessa BKT:hen) lähivuosina, niin kauan kuin Vuoristo-Karabahin ratkaisemattoman kriisin aiheuttama kauppasaarto pysyy voimassa. Ulkomaisten suorien sijoitusten määrä kasvoi huomattavasti vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla, mikä kuvastaa vakiintuneiden ulkomaisten sijoittajien suuria sijoituksia ja Venäjältä tulevien sijoitusten elpymistä. Valuuttavaranto vastasi edelleen yli 3 kuukauden tuontia. Ulkomainen velka oli noin 850 Yhdysvaltain dollaria eli 47 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoden 1999 lopulla, ja sen hoitokustannukset vastasivat noin 17:ää prosenttia julkisen talouden tuloista. Armenian hallituksen ohjelmassa keskitytään korruption ja harmaan talouden vastaiseen taisteluun sekä poliittisen ja taloudellisen vakauden palauttamiseen. Armenian sisä- ja ulkopolitiikan suurin kysymys on sopiminen Azerbaidzanin kanssa Vuoristo-Karabahista. ETYJ:n Minskin ryhmän kautta käydyt kansainväliset neuvottelut eivät toistaiseksi ole johtaneet rauhansopimukseen. Armenian rajat Turkkiin ja Azerbaidzaniin pysyvät suljettuina kauppasaarron vuoksi, ja tämä eristystila on ollut suurin este Armenian talouden kehittymiselle ja normaalille poliittiselle elämälle. 4.2. Valko-Venäjä Valko-Venäjän talouspolitiikan päättäjät muuttivat hieman kurssia vuonna 2000, koska valuuttavaranto oli käytännöllisesti katsoen lopussa ja IMF oli toistuvasti kieltäytynyt myöntämästä maksutasetukea siksi, että talousuudistuksissa ei tapahtunut lainkaan edistystä. Muutoksen tarvetta aiheutti myös talouskasvun jyrkkä hidastuminen. BKT:n ja teollisuustuotannon kasvuvauhti hidastuivat virallistenkin tietojen mukaan, joita useimmat länsimaiset tarkkailijat pitävät selvästi liian myönteisinä. BKT kasvoi vuositasolla vain 2 prosenttia ja teollisuustuotanto 1,5 prosenttia vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla. Talouskasvu oli hidastunut jo edellisinä vuosina: se oli 8,3 prosenttia vuonna 1998 ja 3,4 prosenttia vuonna 1999. Inflaatiota hidastettiin huomattavasti rajoittamalla tuettujen lainojen myöntämistä talousvaikeuksissa oleville valtionyrityksille. Kuukausi-inflaatio hidastui vuoden 2000 alun 14 prosentista hieman yli 3 prosenttiin vuoden kolmannella neljänneksellä. Valko-Venäjän keskuspankki NBB on ottanut merkittävän askelen kohti talouden rationalisointia yhdistämällä viralliset ja markkinoiden noudattamat valuuttakurssit. Veloista selviytyminen ei näytä ylivoimaiselta. Valtion velka on 800 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, josta puolet on valtion takaamaa ja puolet muutoin taattua. Tähän määrään eivät sisälly energian maksurästit, jotka ovat 340 miljoonaa dollaria. Tästä määrästä 250 miljoonaa koskee kaasua, loput sähköä. Velanhoitoon käytettävää rahaa saattaa olla liian vähän, kun ulkomaista rahoitusta ei saada, NBB:n varannot ovat pienet ja viranomaiset haluavat samanaikaisesti pitää valuuttakurssin mahdollisimman vakaana. Viranomaiset pyrkivät kuitenkin kaikin keinoin velkojen, erityisesti Saksan ja Itävallan myöntämien taattujen lainojen (yhteensä noin 92 milj. USD) uudelleenjärjestelyyn. Velanhoitomenot ovat vuonna 2001 valtion velan osalta 107 miljoonaa dollaria ja taattujen velkojen osalta 211 miljoonaa dollaria. 4.3. Georgia Paha kuivuus aiheutti maataloustuotannon merkittävän supistumisen, ja siksi talouden odotettiin vuonna 2000 kasvavan vain 1,2 prosenttia. Vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana valtion talousarviotulot olivat jälleen tavoitetta pienemmät, mikä johtui pääasiassa heikosta hallinnosta, harmaasta taloudesta, korruptiosta ja tulojen (erityisesti tullien) keruun vaikeudesta jaetussa maassa. Vuoden lopun inflaation odotettiin jäävän edellisen vuoden tason alapuolelle, noin 7 prosenttiin. Vuonna 2000 larin kurssi oli vakaa, 2:1 suhteessa Yhdysvaltain dollariin. Georgian vaihtotaseen alijäämän odotettiin vuonna 2000 olevan edelleen suuri, 14 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ulkomaankaupan odotettiin kärsivän pahan kuivuuden aiheuttamasta maataloustuotannon laskusta. Vuonna 2001 talouden odotetaan kuitenkin elpyvän, koska alueellinen kysyntä kasvaa, pääsy maailmanmarkkinoille paranee (WTO:n jäsenyys) ja kulutuskysyntä ja investointimenot kasvavat. Valuuttavaranto oli edelleen pieni: se vastasi noin 1,1 kuukauden tuontia, mutta sen odotetaan kasvavan vastaamaan 2,2 kuukauden tuontia vuoden 2001 loppuun mennessä. Ulkomaista velkaa oli vuoden 1999 lopussa 1,85 miljardia Yhdysvaltain dollaria eli yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen (48 % vuonna 1998). Vuonna 2000 Georgia onnistui sopimaan uusista aikatauluista suurten velkojien kanssa, mikä tekee velanhoidon kestävämmäksi. Abhasian ja Etelä-Ossetian irrottautuminen Georgiasta ovat olleet hallituksen suurimpia haasteita koko maan itsenäisyyden ajan. Nämä alueet ovat separatistihallitusten valvonnassa. Kansainvälisen yhteisön ponnistuksista huolimatta ei poliittista ratkaisua ole toistaiseksi löydetty. Adzarian autonomisen tasavallan ja keskushallituksen suhde on ollut Georgian toinen suuri ongelma. Tsetsenian konflikti on myös kiristänyt suhteita Venäjään. Yksi ongelmakohta on myös uusi viisumijärjestely, joka koskee Venäjällä matkustelevia tai pysyvästi asuvia georgialaisia, sillä se voi vaikuttaa kielteisesti sekä kauppaan että Venäjällä asuvien georgialaisten vuosittain huomattaviin rahalähetyksiin. Huhtikuussa 1999 Georgiasta tuli Euroopan neuvoston jäsen ja kesäkuussa 2000 se liittyi WTO:hon. 4.4. Moldova Bruttokansantuote kasvoi kahden vuoden supistumisen jälkeen 1,7 prosenttia vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla. Maataloustuotanto supistui sääolojen vuoksi, mutta supistumisen korvaa teollisuudessa, liikenteessä ja rakentamisessa tapahtunut elpyminen, joka nostaa BKT:n edellisen vuoden tasolle. Finanssipolitiikkaa tiukennettiin tuntuvasti (julkisen talouden alijäämä supistui 1,5 %:iin suhteessa BKT:hen vuonna 2000, kun se vuonna 1999 oli 2,6 %) ja rakenneuudistuksessa tapahtui huomattavaa edistystä erityisesti viinintuotannossa, energia-alalla ja maan yksityistämisessä. Inflaatio hidastui puoleen (hieman yli 20 %:iin joulukuussa päättyneen vuoden aikana). Vaihtotaseen alijäämä kuitenkin kasvoi vuonna 2000 suurelta osin tuonnin kasvun vuoksi. Vaikka ulkomaista rahoitusta ei tullut lainkaan ja ulkomaista velkaa lyhennettiin huomattavasti, bruttovarannot pysyivät koko vuoden miltei muuttumattomina ja ne kattavat noin 2½ kuukauden tavara- ja palvelutuonnin. Valuuttakurssi oli jokseenkin vakaa, 12,5:1 suhteessa Yhdysvaltain dollariin. Hallitus allekirjoitti IMF:n kanssa uuden kolmivuotisen aiesopimuksen köyhyyden vähentämis- ja kasvujärjestelystä 1. joulukuuta, päivää sen jälkeen kun parlamentti oli lopullisesti hyväksynyt vuoden 2001 talousarvion. Vuoden 2000 viimeisellä viikolla Moldova sai ulkomaista rahoitusta yhteensä noin 42 miljoonaa dollaria. Monenvälisen lainansaannin keskeytymisen riski on kuitenkin edelleen erittäin suuri. Parlamentin hajottaminen 31. joulukuuta voi saada IMF:n ja muut lainoittajat, myös Euroopan yhteisön, joka neuvotteli Moldovan viranomaisten kanssa aiesopimuksen marraskuun lopulla, odottamaan ennenaikaisten parlamenttivaalien tulosta helmikuun 2001 lopulla. 4.5. Tadzikistan Kokonaistuotanto kasvoi 9,6 prosenttia (edellisen vuoden vastaavasta ajankohdasta) vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana. Kasvua veti tehdasteollisuus. Sato oli kuivuuden vuoksi hyvin heikko (50 % vuoden 1999 tasosta), ja siksi BKT:n kasvun odotettiin hidastuvan 5 prosenttiin koko vuoden 2000 aikana. Vuonna 2000 julkista taloutta vakautettiin parantamalla tulojen keruuta, ja tulos oli edellistä vuotta noin 1,7 prosenttia parempi suhteessa BKT:hen vuoden ensimmäisellä puoliskolla. Kansainvälisten öljyn hintojen ja elintarvikkeiden hinnan viimeaikainen nousu sekä uuden valuutan devalvaatio kiihdyttivät jyrkästi inflaatiota vuoden lopulla. Tadzikistanin valuutta devalvoitui 18 prosenttia maaliskuun lopusta syyskuun puoliväliin 2000, ja devalvoituminen kiihtyi vuoden 2000 loppua kohti. Vaihtotaseen alijäämä oli vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla pienempi (6 % suhteessa BKT:hen) kuin edellisenä vuonna vastaavana aikana. Kuivuus ja öljyn hintojen nousu lisäsivät kuitenkin maksutaseeseen kohdistuvaa painetta. Lisäksi pääomansiirrot julkisista ja yksityisistä lähteistä (erityisesti puuvilla-alan rahoitus) olivat odotettua pienempiä, mikä loi paineita valuutan bruttovarantoihin (jotka kattoivat noin 1,3 kuukauden tuonnin). Tadzikistanin ulkomainen velka oli vuoden 1999 lopulla 103 prosenttia suhteessa BKT:hen. Velkaa on pidettävä hyvin suurena, kun velkakantaa ja velanhoitomenoja verrataan verotuloihin. Velkaongelma on köyhyyden vähentämisen ja kasvustrategian perusrajoite. Tulevina 4-5 vuotena (velan maksuun liittyvä) resurssien nettosiirto ulkomaille on peräti 5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Haasteena onkin jatkaa normaalin poliittisen ja taloudellisen rakenteen pystyttämistä. Presidentti on tähän asti antanut pääoppositiopuolueen pitää useita paikkoja hallituksessa, vaikka oppositio menestyikin heikosti helmikuun vaaleissa. Poliittista tilannetta voi kuitenkin heikentää elokuussa tehty päätös irtisanoa armeijasta suurin osa niistä opposition sotilaista, jotka liittyivät joukkoihin osana vuoden 1997 rauhansopimusta. Talebanit eivät ole ilmaisseet halua hyökätä alueelle. Jos taleban-joukot kuitenkin etenevät edelleen koilliseen päin Tadzikistanin rajan tuntumassa, 150 000 pakolaisen ainoa pakoreitti johtaa Tadzikistanin kautta. 4.6. Ukraina Kokonaistuotannon arvioidaan kasvaneen vuonna 2000 vahvan viennin vetämänä 4-5 prosenttia, mikä on ensimmäinen positiivinen kasvuluku maan itsenäistymisen jälkeen. Grivnan kurssi laski jyrkästi vuoden 1999 lopulla, ja öljyn hinnan nousu, hallinnoitujen hintojen mukautukset ja suhteellisen nopea rahamäärän kasvu johtivat siihen, että kuluttajahintainflaatio kiihtyi vuositasolla lokakuun 1999 18,4 prosentista 28,9 prosenttiin marraskuussa 2000. Vuodelle 2001 parlamentti hyväksyi talousarvion, joka on hallituksen määritelmän mukaan tasapainossa mutta merkitsee alijäämän kasvamista 3 prosenttiin suhteessa BKT:hen (arvion mukaan se oli 1,5 prosenttia vuonna 2000), kun yksityistämistulot merkitään rahoituseräksi. Talousarvio perustuu yksityistämistulojen huomattavaan kasvuun, joka on seurausta monen suuryrityksen myynnistä. Näihin kuuluu Ukrtelecom, valtion omistama telemonopoli, sekä sähkönjakeluyhtiöitä. Grivnan devalvaatio vuoden 1999 lopulla ja Ukrainan keskeisissä kauppakumppanimaissa vahvistunut kysyntä ovat tukeneet viennin voimakasta kasvua vuoden 1999 lopulta saakka. Vaikka tuonninkin kasvu on kiihtynyt kotimaisen kysynnän elpyessä, vaihtotase oli huomattavan ylijäämäinen vuoden 2000 kolmella ensimmäisellä neljänneksellä. Vuonna 2001 vaihtotaseen kuitenkin ennustetaan heikkenevän, kun kotimaisen kysynnän kasvu pitää tuonnin kasvun vahvana, mutta reaalisen valuuttakurssin nousu ja tarjontarajoitteet hidastavat viennin kasvua. Huhtikuussa 2000 vaihdettiin noin 2,6 miljardin dollarin arvosta ulkomaisia velkoja euro- tai dollarimääräisiksi 7 vuoden joukkovelkakirjalainoiksi. Nämä velat ovat pääosin yksityisillä sijoittajilla olleita eurobondeja mutta myös Ukrainan velkaa Venäjän kaasuyhtiölle Gazpromille. Ukraina, joka tammikuussa 2000 pysäytti velkojensa hoitamisen Pariisin klubille, pyrkii myös aikatauluttamaan nämä velat uudelleen. Maksutase on edelleen heikko. Vuoden 2001 velanhoitovelvoitteet ovat huomattavat ja virallinen valuuttavaranto on edelleen pieni (1,15 mrd. dollaria marraskuun 2000 lopussa, mikä vastaa 3¾ viikon tuontia). Moody's alensi Ukrainan luokituksen tammikuussa 2000 B3:sta Caa1:een, koska se katsoi entistä suuremmaksi riskin, ettei Ukraina selviydy maksuvelvoitteistaan. Rakenneuudistuksissa on edistytty vaihtelevasti, mutta joitakin rohkaisevia toimenpiteitä on toteutettu vuoden 1999 lopun jälkeen. Maataloudessa on vapautettu yksittäisten tilojen myyminen kollektiivisista maatalousyrityksistä. Yksityistämisen alalla hallitus on laatinut kunnianhimoisen ohjelman vuosiksi 2000-2002. Tsernobylin ydinvoimala suljettiin lopultakin 15. joulukuuta 2000, mikä raivasi tien kansainväliselle rahoituspaketille, jolla pyritään viimeistelemään hyväksyttävä turvallisuustaso Khmelnitskyn ja Rovnon ydinvoimaloihin. Energia-alalla maksujen keruussa ei ole tapahtunut merkittävää parannusta, ja toimiin on ryhdytty energianjakeluyhtiöiden yksityistämiseksi. Kaasualan uudistuksessa ei ole tapahtunut varmaa edistystä. Rahoitusalalla joulukuussa 2000 annettu uusi laki pankeista ja pankkitoiminnasta on tervetullut, mutta joissakin suurissa valtion omistamissa pankeissa on edelleen huomattavia heikkouksia. IMF hyväksyi joulukuussa 2000 EFF:n uudelleenaktivoinnin yli vuoden kestäneiden vaikeiden keskustelujen jälkeen, joita hankaloittivat väitteet, että Ukrainan keskuspankki olisi vuosina 1997-1998 käyttänyt IMF:n varoja sääntöjenvastaisesti. Joulukuussa 2000 komission edustajat kävivät Kiovassa sopimassa talouspoliittisista toimista, jotka liittyvät EU:n lokakuussa 1998 myöntämän 150 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusavun toisen erän maksamiseen. Ukrainan viranomaisten on kuitenkin vielä vahvistettava suostumisensa eräisiin ehdotetuista toimista. 5. Muut Eu:N Ulkopuoliset Maat 5.1. Algeria Öljyn ja kaasun hinnankorotukset vaikuttavat todennäköisesti myönteisesti Algerian talouteen ja maariskiin, sillä näiden alojen osuus Algerian viennistä on yli 90 prosenttia ja bruttokansantuotteesta noin 30 prosenttia. Öljy- ja kaasuteollisuuden tulojen kasvu auttaa palauttamaan sekä julkisen talouden että vaihtotaseen ylijäämäiseksi. Vaihtotaseen paraneminen, jonka arvioidaan johtavan 6,1 miljardin Yhdysvaltain dollarin ylijäämään vuonna 2000, antaa Algerialle mahdollisuuden kasvattaa valuuttavarantoa, jonka arvioidaan olevan 9,6 miljardia dollaria (mikä vastaa 9,4 kuukauden tuontia) vuoden 2000 lopussa. Odotettua korkeammat öljyn hinnat ovat vaikuttaneet myönteisesti myös Algerian julkiseen talouteen. Öljytulojen ennustetaan kasvavan 5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2000 ja hallitus on asettanut tavoitteeksi julkisen talouden pienen ylijäämän (0,3 % suhteessa BKT:hen). Tulot, jotka ylittävät budjetoidun, suunnataan uuteen vakautusrahastoon ja käytetään vuosina 1998-1999 ehtyneen valuuttavarannon palauttamiseen ja julkisen talouden velan hoitoon. Kokonaistuotannon kasvun arvioidaan vuonna 2000 olevan 4,3 prosenttia (3,3 % vuonna 1999), mikä johtuu viennin 6,0 prosentin kasvusta (voimakas öljyn ja muiden hiilivetyjen kysyntä ja korkeammat hinnat). Vuotuinen inflaatiovauhti on pysynyt hallinnassa ja virallisen 5 prosentin inflaatiotavoitteen alapuolella muutamana viime vuotena. Kuluttajahintainflaatio oli keskimäärin 2,6 prosenttia vuonna 1999 ja kiihtynee 4 prosenttiin vuonna 2000. Ulkomainen keskipitkä ja pitkä velka väheni hyvin hitaasti vuonna 1999 ja dollarimääräiset velanhoitokustannukset alenivat siten vain vähän. Öljyn hinnan nousun ansiosta ulkomainen kokonaisvelka kuitenkin väheni: vuonna 1998 se oli 64,8 prosenttia ja vuonna 1999 59,1 prosenttia suhteessa bruttokansantuotteeseen, mutta aleni noin 47,9 prosenttiin vuonna 2000. Velanhoitorasitus on myös vähenemässä: se oli 44,8 prosenttia vuonna 1998 ja 39,6 prosenttia vuonna 1999 ja sen odotetaan alenevan 24 prosenttiin vuonna 2000. Lyhenteet Alv // Arvonlisävero BKT // Bruttokansantuote CBA // Valuuttakatejärjestelmä (currency board arrangement) CCFF // Kompensoiva ja vararahoitusjärjestely (Compensatory and Contingency Financing Facility EFF // Laajennettu rahoitusjärjestely (Extended Fund Facility) EIP // Euroopan investointipankki EJTM // Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ESAF // Tehostettu rakennesopeutusohjelma (Enhanced Structural Adjustment Facility) EU // Euroopan unioni EY // Euroopan yhteisö FDI // Suorat ulkomaiset sijoitukset FESAL // Rahoitus- ja yritysalan sopeutuslaina (Financial and Enterprise Structural Adjustment Loan) GATT // Tullitariffeja ja kauppaa koskeva yleissopimus (General Agreement on Tariffs and Trade) IMF // Kansainvälinen valuuttarahasto SAF // Rakennesopeutusohjelma (Structural Adjustment Facility) SBA // Valmiusluottojärjestely (Stand-By Arrangement) USD // Yhdysvaltain dollari WTO // Maailman kauppajärjestö (World Trade Organisation) Liite 1. Selittävät huomautukset yhteisön talousarviosta katettavien riskien tilanteesta 1.1. Taulukot 1-3 Taulukoiden 1-3 tarkoituksena on esittää pääomaan ja korkoihin liittyvien takausten ja vuosittaisten takaisinmaksujen määrä sellaisten varainhankinta- ja luotonantotoimintojen osalta, joiden riski katetaan yhteisön talousarviosta. Luvut esittävät näiden rahoitusjärjestelyjen suurimman mahdollisen riskin yhteisölle, joten niitä ei pidä tulkita siten, että niiden esittämät määrät tosiaankin katettaisiin talousarviosta. Varsinkin taulukon 3 osalta ei ole varmaa, että kaikki mainitut toimenpiteet tosiasiassa toteutetaan. 1.1.1. Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä (taulukko 1) Myönnettyjen lainojen enimmäismäärä määritellään jokaiseen neuvoston päättämään rahoitusjärjestelyyn myönnetyn pääoman enimmäismäärien summana (yläraja). Yhteisön talousarviosta katettavien riskien määrittämiseksi kokonaisuudessaan on otettava huomioon seuraavat tekijät, jotka muuttavat riskiä vastakkaisiin suuntiin: - Riskiä lisäävät tekijät: lainojen pääoman enimmäismäärään on lisättävä lainoista perittävä korko, - Riskiä pienentävät tekijät: * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 75 prosenttiin Välimeren alueen maiden kanssa allekirjoitettavien lainojen osalta, * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 70 prosenttiin neuvoston 14 päivänä huhtikuuta 1997 tekemällä päätöksellä tietyille yhteisön ulkopuolisille maille hyväksytyn luotonannon yhteydessä allekirjoitettavien lainojen osalta sekä riskien jako yhteisön ja EIP:n välillä, koska budjettitakaus kattaa eräissä tapauksissa vain poliittiset riskit, * EIP:lle annettavien takausten rajaaminen 65 prosenttiin neuvoston 22 päivänä joulukuuta 1999 tekemällä päätöksellä tietyille yhteisön ulkopuolisille maille hyväksytyn luotonannon yhteydessä allekirjoitettavien lainojen osalta sekä riskien jako yhteisön ja EIP:n välillä, koska budjettitakaus kattaa eräissä tapauksissa vain poliittiset riskit, * takaisinmaksetut määrät, jos kyseessä ovat maksutaseluottoja lukuun ottamatta (jäsenvaltioille) myönnettävien luottojen enimmäismäärät eivätkä hyväksytyt, nostamatta olevat luotot, * myönnettäviä määriä ei välttämättä käytetä kokonaan. 1.1.2. Lainakanta: luotonanto ja varainhankinta (taulukko 1) Kyseessä on lainansaajan nostamista lainoista tiettynä päivämääränä jäljellä oleva, takaisinmaksettava lainapääoma. Toisin kuin edellisessä ryhmässä, tähän eivät sisälly nostamattomat lainat eivätkä nostettujen lainojen takaisinmaksetut osuudet. Se kuvaa tiettynä päivämääränä "olemassa olevia" lainoja. 1.1.3. Vuosittaisten riskien määrä (taulukot 2 ja 3) Määrä saadaan arvioimalla kunakin varainhoitovuotena erääntyvien pääomien ja korkojen määrä. Määrä lasketaan: a) joko ainoastaan nostettujen lainojen osalta (taulukko 2) Tällöin takaisinmaksettava pääoma vastaa lainakantaa. b) tai nostettujen lainojen, päätettyjen mutta nostamattomien lainojen ja komission ehdottamien, päätöstä odottavien lainojen osalta (taulukko 3). Tässä tapauksessa takaisinmaksettava pääoma vastaa myönnettyjen lainojen enimmäismäärää, johon on tarvittaessa lisättävä ne komission ehdottamat rahoitustoimenpiteet, joista ei vielä ole tehty päätöstä. 1.2. Talousarviosta taattavat lainatoimet taulukkoina >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> 1.3. Arviot EIP:n lainojen allekirjoittamisesta ja nostoista EIP on itse toimittanut luvut, joita on käytetty taulukon 3 laadinnassa tarvittavien oletusten laskemiseksi ja jotka koskevat EIP:n omista varoistaan yhteisön ulkopuolisille maille myöntämiä lainoja. Arvio lainojen allekirjoittamisesta Allekirjoitettavien lainojen määrä 31. joulukuuta 2000 oli 379 miljoonaa euroa. Määrä jakautuu seuraavasti: Välimeren alueen maat: aiemmat valtuudet (4. Syyriaa koskeva pöytäkirja) // 115 miljoonaa euroa Välimeren alueen maat // 0 miljoonaa euroa KIE-maat (1) // 75 miljoonaa euroa Aasia ja Latinalainen Amerikka (ALA) // 129 miljoonaa euroa Etelä-Afrikka // 0 miljoonaa euroa Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia // 20 miljoonaa euroa Bosnia // 40 miljoonaa euroa (1) Loput KIE-maiden allekirjoittamatta olevat 14. päivänä huhtikuuta 1997 tehdyn päätöksen mukaiset lainat. Neuvosto päätti 22. joulukuuta 1999 uudistaa EIP:n luotonantovaltuudet (vuosiksi 2000-2007); lainojen allekirjoittamisen alustava aikataulu käy ilmi komission ehdotukseen liitetystä rahoitusselvityksestä. Arvio lainojen nostoista Allekirjoittamatta olevien lainojen nostojen arvioidaan jakautuvan seuraavasti: allekirjoitusvuosi: 0 %, 2. vuosi: 10 %, 3.-5. vuosi: 25 % vuodessa, 6. vuosi: 15 %. Joulukuun 31. päivänä 2000 jo allekirjoitetuista lainoista oli nostamatta 7 477 miljoonaa euroa. Määrä jakautuu seuraavasti [7]: [7] Oletuksena on, että lainoista nostetaan 25 prosenttia vuodessa neljän vuoden aikana ja että lainat annetaan keskimäärin 15 vuodeksi, joista kolmena maksetaan ainoastaan korkoja. Välimeren alueen maat // 2 865 miljoonaa euroa KIE-maat // 3 383 miljoonaa euroa Aasia ja Latinalainen Amerikka (ALA) // 887 miljoonaa euroa Etelä-Afrikka // 217 miljoonaa euroa Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia // 85 miljoonaa euroa Bosnia // 40 miljoonaa euroa Myös uusien valtuuksien osalta (vuodet 2000-2007) nostojen arvioidaan jakautuvan edellä mainitulla tavalla. 1.4. Talousarviotakuun maksaminen 1.4.1. Varainhankinta ja luotonanto Euroopan yhteisö ottaa rahoitusmarkkinoilta lainaa varainhankinta- ja luotonantotoimintaansa varten siirtääkseen lainan tuoton samoin korko- ja aikaehdoin jäsenvaltioiden (maksutaselainat), yhteisön ulkopuolisten maiden (keskipitkän aikavälin rahoitusapu) tai yritysten (NCI, Euratom) käyttöön. Lainojen takaisinmaksulla on katettava yhteisön liikkeeseen laskemien lainojen erääntyminen. Jos lainansaaja myöhästyy takaisinmaksussa, komission on maksettava laina takaisin määräpäivänä omista varoistaan. Jos yhteisön myöntämän lainan saajan maksu viivästyy, budjettitakauksen maksamiseksi tarvittavat varat otetaan käyttöön seuraavilla tavoilla: a) kassavarojen väliaikaisella käytöllä yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 94/728/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen N:o 1150/2000 12 artiklan mukaisesti. Tämä menetelmä otetaan käyttöön, jotta yhteisö voisi suorittaa lainan takaisinmaksun välittömästi määräpäivänä silloin kun lainansaajan maksu viivästyy. b) jos maksun viivästyminen varmistuu kolmen kuukauden kuluttua sen erääntymisestä, komissio pyytää takuurahastoa suorittamaan laiminlyödyn maksun. Komission tavoitteena on tällöin saada korvaus kassavaroistaan suorittamilleen maksuille. c) määrärahasiirtomenettelyllä, jonka avulla takauksia koskevaan budjettikohtaan saadaan laiminlyödyn maksun suorittamiseksi tarvittavat määrärahat. Ne otetaan ensisijaisesti takuuvarauksessa käytettävissä olevasta marginaalista. Määrärahasiirtoa käytetään, kun takuurahaston käytettävissä olevat varat eivät riitä, ja siihen tarvitaan budjettivallan käyttäjältä ennakkoon hankittava valtuutus. d) käyttämällä uudelleen määriä, jotka on peritty takaisinmaksun aiemmin laiminlyöneiltä lainanottajilta, joiden puolesta yhteisön talousarviosta on maksettu takauksia. Tämä keino mahdollistaa maksun lyhyen määräajan kuluessa sillä varauksella, että perityt määrärahat ovat käytettävissä. 1.4.2. Kolmansille osapuolille annetut takaukset Kolmansille osapuolille annettavissa takauksissa yhteisö on rahoituslaitosten, kuten Euroopan investointipankin (EIP) antamien lainojen takaajana. EIP:n huomatessa, että lainansaaja ei maksa takaisin sovitussa määräajassa sellaista lainaa, jolla on takaus, se pyytää yhteisöä takaussopimusten mukaisesti maksamaan maksunsa laiminlyöneen velallisen erääntyneet suoritukset. Takaus on maksettava viimeistään kolme kuukautta sen jälkeen kun yhteisö on vastaanottanut EIP:n maksupyynnön. EIP hoitaa lainaa hyvän pankkitavan vaatimalla huolella, ja se on velvollinen vaatimaan erääntyneitä maksuja sen jälkeen kun takaus on vaadittu maksettavaksi. Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annetun asetuksen voimaantulosta lähtien rahaston hallinnosta tehdyssä yhteisön ja EIP:n välisessä sopimuksessa määrätään, että EIP:n vaatiessa takauksen maksamista takaisinmaksun laiminlyönnin vuoksi komissio antaa pankille valtuudet nostaa laiminlyöntejä vastaavat määrät takuurahaston tililtä kolmen kuukauden kuluessa. Jos rahaston varat eivät riitä takauksen maksamiseen, sovelletaan varainhankinta- ja luotonantotoimien takaustoimenpiteille säädettyjä yksityiskohtaisia sääntöjä. Yhteisön ja EIP:n välillä tehtiin 20. ja 22. tammikuuta 1999 täytäntöönpanoa koskeva sopimus, jolla säädellään EIP:lle myönnettyjen yhteisön takausten maksu- ja takaisinmaksumenettelyjä. 2. Menetelmiä koskeva huomautus yhteisön arvioidusta, takuurahastojärjestelmän mukaisesta lainakapasiteetista yhteisön ulkopuolisille maille ajanjaksona 1999-2001 (taulukko 4) 2.1. Yhteisön ulkopuolisille maille myönnettävien lainojen takuuvaraus Talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 29 päivänä lokakuuta 1993 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa määrätään Eurooppa-neuvoston Edinburghin kokouksen päätelmien mukaisesti, että Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon tehdään varaus yhteisön ulkopuolisten maiden lainojen takuita varten. Varauksen tarkoituksena on kattaa takuurahaston rahoitustarpeet ja tarvittaessa ne takausvaatimukset, joiden määrä ylittää rahastossa käytettävissä olevat varat ja jotka voidaan näin rahoittaa talousarviosta. Takuuvarauksen määrä on sama kuin vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymissä, eli 200 miljoonaa euroa vuoden 1999 hintoihin. Varaus oli määrältään 203 miljoonaa euroa vuonna 2000, ja se on määrältään 208 miljoonaa euroa vuonna 2001. Edellytykset varauksen varojen käyttöön ottamiseksi, käyttämiseksi ja rahoittamiseksi määritellään seuraavissa säädöksissä: * neuvoston päätös 94/729/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994, talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta * neuvoston asetus (EHTY, EY, Euratom) N:o 2730/94, annettu 31 päivänä lokakuuta 1994, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavan 21 päivänä joulukuuta 1977 annetun varainhoitoasetuksen muuttamisesta * neuvoston päätös 94/728/EY, tehty 31 päivänä lokakuuta 1994, Euroopan yhteisöjen omista varoista. 2.2. Takuurahastoon suoritettavien määrien laskentaperuste Rahastoon suoritettavat määrät lasketaan käyttämällä voimassa olevia takausprosentteja, jotka ovat 65, 70, 75 tai 100 prosenttia: - neuvoston hyväksymiin lainatakauksiin sekä komission ehdottamiin ja valmistelemiin lainatakuisiin rahoitusselvityksissä esitettyjen allekirjoitettujen laina-arvioiden perusteella (EIP:n lainat, Euratomin lainat), - neuvoston hyväksymiin lainoihin (rahoitusapuna annetut lainat) sekä komission ehdottamiin ja valmistelemiin lainoihin. Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille 31 päivänä lokakuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2728/94 liitteessä, jossa esitetään takuurahastolle suoritettavia maksuja koskevat yksityiskohtaiset säännöt, säädetään, että varainhankinta- ja/tai luotonantotoimenpiteissä tai annettaessa takauksia rahoituslaitoksille osana usealle vuodelle jakautuvaa runkojärjestelmää, jonka tavoite on liiketaloudellinen ja rakenteellinen, maksut rahastoon suoritetaan vuotuisina erinä komission ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä esitettyjen vuosittaisten määrien perusteella, jotka tarvittaessa mukautetaan neuvoston päätöksen perusteella. Yhteisön muiden varainhankinta- tai luotoantotoimenpiteiden osalta (esim. yhteisön ulkopuolisten maiden maksutaseiden tukemiseen annetut lainat), jotka maksetaan yhdessä tai useammassa erässä, rahastoon suoritettava määrä lasketaan neuvoston päättämien toimien kokonaismäärän perusteella. Takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen liitteessä säädetään, että (usealle vuodelle jakautuvissa toimenpiteissä) toisesta vuodesta alkaen korjataan rahastoon maksettavia määriä edellisen vuoden joulukuun 31. päivänä todetulla edellisen maksun perustana olleen arvion ja saman vuoden kuluessa toteutuneiden allekirjoitettujen lainojen määrän erotuksella. Mahdollinen erotus edelliseen vuoteen maksetaan seuraavana vuonna. Liitteessä säädetään edelleen, että aloittaessaan maksumenettelyn komissio tarkistaa, missä määrin aiemmin rahoitettuja toimenpiteitä on toteutettu ja jos sitoumusten alun perin vahvistettuja määräaikoja ei ole noudatettu, ehdottaa, että tämä otetaan huomioon laskettaessa ensimmäistä seuraavan varainhoitovuoden alussa suoritettavaa maksua jo vireillä olevan toiminnan osalta. Vuoden 2000 jälkipuoliskolla budjettivallan käyttäjä hyväksyi kaksi määrärahasiirtoa: - määrärahasiirron 69/2000, jonka tarkoituksena oli suorittaa takuurahaston osuus yhteisön ulkopuolisille maille myönnetyistä makrotalouslainoista (Tadzikistan, Moldova) sekä suorittaa vuotuista erää vastaava maksu, siten kuin Kroatiassa toteutettuihin hankkeisiin myönnettyjen EIP-lainojen rahoitusselvityksessä edellytetään - määrärahasiirron 74/2000, jonka tarkoituksena oli suorittaa vuotuista erää vastaava maksu, siten kuin yhteisön ja Turkin välisen tulliliiton vahvistamiseen ja tehostamiseen myönnettyjen EIP-lainojen rahoitusselvityksessä edellytetään. 2.3. Rahastoon suoritettavien määrien peruste osittaisen takuun tapauksessa EIP:n lainoissa, joissa takaus on 75 prosenttia lainan kokonaismäärästä, varat rahastoon suoritetaan 75 prosentin perusteella hyväksyttyjen toimenpiteiden kokonaismäärästä. Neuvoston 14. huhtikuuta 1997, 19. toukokuuta 1998 ja 14. joulukuuta 1999 myöntämien EIP:n lainojen takuun enimmäismäärä on 70 prosenttia avattujen luottojen yhteismäärästä. Käytetty peruste on 70 prosenttia allekirjoitettavien lainojen kokonaismäärää koskevasta vuosiennusteesta. Neuvoston 29. marraskuuta 1999 ja 22. joulukuuta 1999 myöntämien EIP:n lainojen takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia avattujen luottojen yhteismäärästä. Käytetty peruste on 65 prosenttia allekirjoitettavien lainojen kokonaismäärää koskevasta vuosiennusteesta. 2.4. Takuurahastoon suoritettavat määrät Takuurahastoon suoritettavien maksujen määrät saadaan soveltamalla edellä määritellyin laskentaperustein suoritettavia osuuksia eli 14:ää prosenttia. Takuurahastosta annetun asetuksen 2 ja 4 artiklassa säädetään, että rahastoa rahoitetaan Euroopan yhteisöjen yleisestä talousarviosta suoritetuilla maksuilla, jotka ovat 14 prosenttia toimenpiteiden pääoma-arvosta kunnes rahasto saavuttaa tavoitesumman. Koska tavoitesumma saavutettiin 31. joulukuuta 1997, komissio on asetusten mukaisesti tehnyt ehdotuksia, joissa suoritettavaa määrää tarkastellaan uudelleen. Nämä ehdotukset esitetään komission takuurahaston perustamisesta annetun asetuksen 3 artiklan mukaisesti antamassa kokonaiskertomuksessa takuurahaston toiminnasta (KOM(98) 168 lopullinen, 18.3.1998). Toukokuun 25. päivänä 1999 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 1149/99 muutettiin takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille annettua asetusta N:o 2728/94. Sen mukaan rahastoon suoritettavan määrän ja tavoitesumman osuus on 9 prosenttia 1. tammikuuta 2000 alkaen. 2.5. Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali Takuuvarauksessa jäljellä oleva marginaali määritetään varauksen ja takuurahaston rahoittamista koskevan budjettikohdan välisen erotuksen perusteella. 2.6. Jäljellä oleva luottokapasiteetti Jäljellä oleva lainakapasiteetti merkitsee lainoja, jotka vastaavat varauksessa jäljellä olevaa lainamarginaalia, voimassa olevat takausprosentit huomioon ottaen. 3. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON>