Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi kuluttajien mahdollisuudesta saada polttoainetaloutta koskevia tietoja uusia henkilöautoja markkinoitaessa"



Virallinen lehti nro C 040 , 15/02/1999 s. 0045



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi kuluttajien mahdollisuudesta saada polttoainetaloutta koskevia tietoja uusia henkilöautoja markkinoitaessa" () (1999/C 40/14) Neuvosto päätti 13. lokakuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 s artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Talous- ja sosiaalikomitea päätti antaa lausunnon valmistelun "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaoston tehtäväksi ja nimitti Bernardo Hernández Batallerin yleisesittelijäksi. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 2. 3. joulukuuta 1998 pitämässään 359. täysistunnossa (joulukuun 2. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 102 ääntä puolesta 2:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Henkilöautojen CO2-päästöt ovat noin 12 prosenttia EU:n kaikkien ihmisperäisten CO2-lähteiden päästöistä. Yhteisön strategia henkilöautojen päästöjen vähentämiseksi koostuu kolmesta toimesta: valmistajien kanssa tehtävä ympäristösopimus; verotustoimet; polttoainetaloutta koskeva tiedotusjärjestelmä, jolla vaikutetaan kuluttajien valintoihin. 1.2. Tässä lausunnossa käsiteltävä direktiiviehdotus kuuluu viimeiseksi mainitun toimen piiriin. 1.3. On syytä mainita, että asiasta kiinnostuneet osapuolet (autoteollisuus, jäsenvaltioiden asiantuntijat, valtioista riippumattomat järjestöt jne.) ovat yhtä mieltä tarpeesta ottaa käyttöön uusien henkilöautojen polttoainetaloutta koskeva merkintä. 2. Direktiiviehdotuksen sisältö 2.1. Direktiivin tarkoituksena on tarjota yhteisössä myytävien uusien henkilöautojen mahdollisille ostajille asianmukaista tietoa polttoaineenkulutuksesta, jotta heidän valintojaan voitaisiin ohjata polttoainetta säästäviin malleihin. 2.2. Direktiiviehdotuksessa ehdotetaan kulutusmerkinnän lisäksi kolmea toimenpidettä, joilla tämä tavoite pyritään saavuttamaan: polttoainetalouden opas, joka sisältää myös luettelon kymmenestä energiatehokkaimmasta uudesta automallista; autoliikkeissä esillä olevat julisteet, joissa on tiedot kaikkien liikkeessä myytävien mallien polttoaineenkulutuksesta; polttoaineenkulutusta koskevien tietojen liittäminen kaikkeen uusien henkilöautojen myynninedistämismateriaaliin. 2.3. Ehdotuksessa kielletään nimenomaisesti sellaiset polttoaineenkulutusta koskevat merkit, tunnukset tai merkinnät, jotka voivat aiheuttaa sekaannusta uusien henkilöautojen mahdollisille ostajille. 2.4. Jäsenvaltioiden on: ilmoitettava komissiolle toimivaltainen elin, joka vastaa direktiivin mukaisen kuluttajavalistusjärjestelmän toiminnasta; toimitettava komissiolle kertomus direktiivin säännösten toimivuudesta; säädettävä säännösten rikkomiseen sovellettavasta seuraamusjärjestelmästä. 2.5. Perustetaan komitea, joka avustaa komissiota direktiivin mukauttamisessa tekniikan kehitykseen. 3. Yleistä 3.1. Talous- ja sosiaalikomitea suhtautuu hyvin myönteisesti neuvoston direktiiviehdotukseen, jolla on määrä edistää CO2-päästöjen vähentämisstrategiaa valistamalla kuluttajia ja lisäämällä heidän valintamahdollisuuksiaan samalla kun pyritään säästämään uusiutumattomista energialähteistä tuotettua polttoainetta, jonka suhteen yhteisö on hyvin riippuvainen ulkopuolisista maista. 3.1.1. Komitea kehottaa komissiota esittämään jatkossakin tämänluonteisia ehdotuksia, joilla parannetaan kuluttajien asemaa ja edistetään vapaata kilpailua lisäämällä hintatietojen selkeyttä ja avoimuutta. 3.1.2. Ehdotuksen oikeusperusta on perustamissopimuksen 130 s artikla. Koska kysymys on kuluttajien oikeudesta saada tietoa, perustana voisi olla lisäksi myös 129 a artikla, sillä direktiivillä täydennetään jäsenvaltioiden politiikkaa, jolla pyritään varmistamaan kuluttajien asianmukaisen tiedon saanti. 3.2. TSK katsoo, että ehdotus on läheisyys- ja suhteellisuusperiaatteiden mukainen, sillä se jättää jäsenvaltioille riittävästi toimintavaraa sisältäen vain vähimmäismääräykset. Toisaalta direktiivin vaikutus on riittävä sen päämäärien saavuttamiseksi. 3.2.1. TSK on todennut useaan otteeseen, että on tarpeen tehdä tutkimus sekä henkilöliikenteen että raskaan liikenteen ajoneuvoihin tehtyjen muutosten (turvallisuusstandardien tiukentaminen, melupäästöjen vähentäminen, polttoaineiden laadun parantaminen, käytettyjen ajoneuvojen kierrätys) kokonaisvaltaisista vaikutuksista polttoaineenkulutukseen. TSK toistaa kantansa, jonka mukaan strategiaan kuuluvien muiden toimien toteuttamisen yhteydessä tulisi ehdottomasti käynnistää tällainen tutkimus. 3.3. Näin ollen vertailutietojen esittäminen eri automallien polttoaineenkulutuksesta on komission mielestä välttämätöntä. Kuten direktiiviehdotuksen perusteluissakin sanotaan, yksi keskeisistä kysymyksistä on vertailtavien automallien valinta eli se, vertaillaanko tiettyä mallia kaikkiin muihin markkinoilla oleviin henkilöautoihin vai vertaillaanko samantyyppisiä autoja keskenään. 3.4. Komitean mielestä jälkimmäinen vaihtoehto on parempi. Kuluttajien voidaan ajatella muuttavan mieltään tietyn henkilöautoluokan rajoissa vertailtuaan sen eri mallien kulutusta tai jopa eri mallien mahdollisesti aiheuttamia ympäristövaikutuksia. Sen sijaan on epätodennäköistä ellei peräti mahdotonta, että he näiden tietojen perusteella päättäisivät valita auton kokonaan toisesta autoluokasta. Tässä tapauksessa direktiivi saattaisi aiheuttaa toimivaltaongelmia, sillä se asettaisi Saksan ja Ruotsin kaltaiset valtiot, joiden autotuotanto on selvästi erikoistunut sylinteritilavuudeltaan suuriin henkilöautoihin, muita huonompaan asemaan. 3.4.1. Edellä esitetystä riippumatta komitea katsoo, että komission tulisi tulevaisuudessa määritellä ajoneuvoluokat ehdotetun kuluttajavalistusjärjestelmän johdonmukaisuuden parantamiseksi. 3.5. Ehdotuksessa tulisi mainita selvemmin, että direktiivi koskee myös unionin ulkopuolisissa maissa valmistettuja mutta Euroopan unionin alueella myytäviä autoja. Komitea muistuttaa komissiota uudelleen ympäristöneuvoston 23. maaliskuuta 1998 tekemistä päätelmistä, joissa kehotettiin komissiota tarkistamaan, että tärkeimmät autonvalmistajamaat soveltavat eurooppalaisten järjestelmien kaltaisia CO2-päästöjen vähentämisjärjestelmiä, joihin kuuluvat myös tämän asiakirjan aiheena olevat kuluttajavalistusjärjestelmät. 4. Erityistä 4.1. Vaikka direktiivi koskee uusia henkilöautoja, on muistettava, että ne aiheuttavat ympäristöongelmia lakatessaan olemasta uusia, toisin sanoen sitä mukaa kun niitä käytetään. 4.2. Direktiiviehdotuksen artikloista ja liitteistä on syytä esittää seuraavat huomiot: 4.2.1. 2 artikla: "Vaihtoehtojen" ja "muunnoksien" määritelmiä on vaikea erottaa toisistaan. Tämän vuoksi ehdotettuja määritelmiä tulisi selventää. 4.2.2. 4 artiklan ensimmäinen kohta: Kohdassa tulisi mainita myös kansainväliset automessut, joissa lukuisat kävijät voivat kallistua tietyn henkilöautomallin hankkimisen kannalle. Myös alan erikoislehdet ovat tärkeä kuluttajien päätöksiin vaikuttava tietolähde, ja sen vuoksi tulisi tutkia, miten ne voitaisiin liittää osaksi kuluttajavalistusjärjestelmää, niin että ne tekisivät yhteistyötä järjestelmän soveltamisesta ja toiminnasta vastaavien toimivaltaisten elinten kanssa. 4.2.3. 6 artikla: Julisteita tulisi olla esillä autoliikkeiden lisäksi myös alan kansainvälisillä messuilla. 4.2.4. Liite I: Mahdollisten vaikutusten vuoksi olisi hyvä ilmoittaa auton suurin polttoaineenkulutus erityyppisessä ajossa (maantieajo, kaupunkiajo ja näiden yhdistelmä) ja varsinkin kaupunkiajossa. 4.2.5. Liite III: Liitteessä tulisi mainita, että juliste on asetettava näkyvälle paikalle. Bryssel 2. joulukuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI () EYVL C 305, 3.10.1998, s. 2.