Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto 'Sosiaalialan toimintaohjelma vuosiksi 1998-2000'" CdR 277/98 fin



Virallinen lehti nro C 093 , 06/04/1999 s. 0056



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto 'Sosiaalialan toimintaohjelma vuosiksi 1998 2000'" (1999/C 93/09) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission tiedonannon "Sosiaalialan toimintaohjelma vuosiksi 1998 2000" KOM(1998) 259 lopull., ottaa huomioon komission 5. toukokuuta 1998 perustamissopimuksen 198 c artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon työvaliokuntansa 13. toukokuuta 1998 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunnan 5 "Sosiaalipolitiikka Kansanterveys Kuluttajansuoja Tutkimus Matkailu" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 5:n marraskuun 9. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 277/98 rev, jonka esittelijä oli Martine Buron, hyväksyi 13. 14. tammikuuta 1999 pitämässään 27. täysistunnossa (tammikuun 14. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto: Komission tiedonannon tarpeellisuus 1.1. Uusi sosiaalipoliittinen vaihe Alueiden komitea katsoo, että komission tiedonanto "Sosiaalialan toimintaohjelma vuosiksi 1998 2000" on tärkeä väline eurooppalaisen yhteiskuntamallin kehittämisessä. 1.1.1. Alueiden komitea on esittänyt näkemyksensä kyseisen yhteiskuntamallin painopisteistä etenkin seuraavissa lausunnoissaan: "Puolueettomien asiantuntijoiden raportti: Kansalais- ja sosiaalioikeuksien Eurooppaan", 11. kesäkuuta 1997. "Keskipitkän ajan sosiaalinen toimintaohjelma (1995 1997)", 20. syyskuuta 1995. "Euroopan sosiaalipolitiikka unionin suuntaviivoja", 16. marraskuuta 1994. Sosiaalinen toimintaohjelma vuosiksi 1998 2000 on erityisen tärkeä, koska se ilmentää uutta vaihetta eurooppalaisessa sosiaalipolitiikassa. 1.1.2. Leimallista uudelle vaiheelle on kokonaisvaltainen näkemys, jossa otetaan samanaikaisesti huomioon: työllisyyden edistäminen; syrjäytymisen vastainen ja tasa-arvoa edistävä toiminta; halu ylläpitää tehokkaasti toimivan sosiaalisen suojelun mallia ja uudistaa sitä. 1.1.3. Uuden vaiheen ilmentymiä ovat myös aiempaa laajemmat ja vankemmat oikeudelliset perusteet, jotka johtuvat erityisesti työllisyyttä ja sosiaalipolitiikkaa koskevien lukujen liittämisestä Amsterdamin sopimukseen. 1.1.4. Tunnusomaista uudelle vaiheelle on lisäksi sosiaalipolitiikan tarkistaminen yhteisön toimintalinjoissa, onhan talouspolitiikan sekä sosiaalipolitiikan välinen vuorovaikutus lopultakin tunnustettu. Yhteisneuvostot, talous- ja raha-asiat sekä sosiaaliasiat ilmentävät tätä käytännössä. Työllisyyden suuntaviivojen vuosittainen hyväksyminen, jota täydennetään valtakunnallisten työllisyyssuunnitelmien tarkastelemisella, enteilevät talouselämästä tuttuun monenkeskiseen valvontaan verrattavaa menettelyä. 1.1.5. Uutta vaihetta leimaa niin ikään lainsäädäntätyön kannustaminen työmarkkinaosapuolten välisin sopimuksin, joiden ansioksi on katsottava useiden tärkeiden direktiivien hyväksyminen. 1.2. Eurooppalainen yhteiskuntamalli: haasteita ja kiireellisiä tehtäviä Uuteen vaiheeseen siirtyminen on osoittautunut erittäin tarpeelliseksi, kun otetaan huomioon eurooppalaisen yhteiskuntamallin lukuisat haasteet, joita komissio korostaa oikeutetusti tiedonannossaan: aivan liian alhaisena pysyvä työllisyysaste; työn pikaisen uudelleenorganisoinnin ja tietoyhteiskunnan toteuttamisen tarve; syrjäytymisilmiöiden lisääntyminen yhteiskunnassa, jonka on maailmanlaajuisesti tarkasteltuna vauras; väestön ikääntyminen; yhteiskunnan pyrkimys syvempään demokratiaan ja todelliseen kansalaisvuoropuheluun. 1.3. Nykyisin on lisäksi yhä selvempää, että talouden kilpailukyvyn ja yhteiskuntamallin välille syntyy mm. seuraavia jännitteitä: talousarvion rajoitukset ja tulonsiirrot (eläkkeet, avustukset), työn kustannukset ja vähimmäispalkka, työelämän joustot ja työsuhdeturva. Euroopan on kehitettävä yhteiskuntamalliaan, jottei näistä jännitteistä muodostu perustavanlaatuisia ristiriitoja. Kehittämisellä on kiire: syrjäytymisilmiöt voimistuvat kaupungeissa synnyttäen usein rasismia ja kuiluja eri yhteisöjen välille, työelämästä syrjäytyneiden määrä kasvaa, avustus- ja eläkejärjestelmät toimivat äärirajoillaan. Kehittäminen on vaikeaa etenkin Euroopan valtioiden kaikilla hallintotasoilla (valtakunnallisella, alueellisella ja paikallisella) vaikuttavien budjettirajoitusten vuoksi, vaikka kaikki tunnustavat kehittämisen välttämättömyyden. 1.4. Alueiden komitea on vakuuttunut, että eurooppalainen yhteiskuntamalli on sopeutettava muutoksiin, ja ne on kyettävä ennakoimaan. Asiaa on näin ollen välttämätöntä lähestyä Euroopan tasolla, jotta taataan sosiaaliset vähimmäisnormit ja unionin sosiaalinen yhteenkuuluvuus joka sitä paitsi on sen taloudellisen elinvoimaisuuden edellytys. 1.5. Paikallis- ja alueviranomaisten rooli suurissa muutoksissa Asia koskee kaikkia julkishallinnon tasoja (unioni, jäsenvaltiot, alueet ja paikallisviranomaiset) ja Euroopan komissiolla on siinä tärkeä yhteensovittajan ja liikkeellepanijan rooli. Vaikka jäsenvaltiot vastaavatkin maansa sosiaalipolitiikasta, paikallis- ja alueviranomaiset joutuvat ensimmäisinä tekemisiin sitä koskevien muutosten kanssa. Muutokset saavat nimittäin alkunsa paikallistasolla ja ne ilmenevät jollakin alueella, jolloin alueviranomaisten täytyy vastata niiden seurauksista ja hallita ne. Huolimatta määrärahojen riittämättömyydestä uusien tehtävien hoitamiseen paikallisviranomaiset ovat osoittaneet kykynsä mukautua tilanteeseen: ne ohjailevat talouskehitystä työllisyyden edistämiseksi, ne takaavat sosiaalisen integraation ja nykyaikaistavat palveluitaan turvatakseen alueellisen yhteenkuuluvuuden. Kysymys on itse asiassa läheisyysperiaatteen jokapäiväisestä toteuttamisesta. Tämän periaatteen mukaan alue- ja paikallisviranomaiset tulee saada mukaan suunnittelemaan eurooppalaista sosiaalipolitiikkaa ja antamaan panoksensa ratkaisujen etsimiseksi heidän arkipäivän ongelmiinsa. Etenkin kaikkein pienimpien paikkakuntien viranomaiset ovat jälleen kerran osoittaneet, että ne tuntevat hyvin alueensa kehitysvaatimukset sekä lisäksi sosiaaliset keinot ja toimet, joilla nämä vaatimukset voidaan onnistuneesti täyttää. Tämä edellyttää alueviranomaisten toimivallan ja toimintamahdollisuuksien tuntemuksen lisäämistä (soveltuvin tilastollisin välinein) tiedonannossa esitellyillä toimialoilla ja suhteuttamista Euroopan unionissa vallitseviin hallintorakenteisiin yleensä. 1.6. Alueiden komitea korostaa lisäksi, että valtion viranomaisten ja unionin on syytä antaa alueyhteisöjen työllisyyttä edistäville ja syrjäytymistä estäville toimille riittävästi rahoitustukea. Alueiden komitea tekee komission tiedonannosta seuraavat yksityiskohtaiset huomiot: 2. Uudistuksen perusta Komissio tähdentää oikeutetusti, että unionin sosiaalipolitiikalla on nykyisin aiempaa tukevampi perusta ja uudistumisensa valmistelemisen mahdollistava välinekirjo: aiempaa laajempi oikeusperusta perustamissopimuksissa, uusien säädösehdotusten hyväksyminen, aiempaa tehokkaampi työmarkkinaosapuolten välinen vuoropuhelu ja laajempi sosiaalipoliittinen keskustelu. Sosiaalipolitiikan uudistaminen on siis aloitettava yhtaikaisesti unionin perustasta havainnollisin, kokonaisuuden mukaan huolellisesti yhteen sovitetuin toimin. 2.1. Yhteisön lainsäädäntö: Amsterdamin sopimuksen ratifiointi Lainsäädännön ensimmäinen osa on Amsterdamin sopimus. Alueiden komitea muistuttaa, että tiettyjen alojen toimia on välttämätöntä suunnitella jo nyt odoteltaessa, että jäsenvaltiot ratifioivat sopimuksen. Näin on tehty työllisyyspolitiikan alalla. Amsterdamin sopimuksen 95 artiklan ja siihen liittyvän julistuksen perusteella on jäsenvaltioiden toimivaltaa kunnioittaen syytä ehdottaa toimia vammaisten tilanteen parantamiseksi. 2.2. Lainsäädäntätyön jatkaminen Lainsäädännön toisen osan muodostavat komission hyväksymät tai ehdottamat direktiivit, jotka koskevat terveyttä ja turvallisuutta, työoloja ja tasa-arvoa. Yritysneuvostoja, vanhempainlomaa tai epätyypillistä työtä koskevat tuoreimmat direktiivit osoittavat, että komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin lainsäädäntötoimet ovat välttämättömiä sosiaalisten vähimmäisstandardien perustan vahvistamiseksi, aivan kuten komissio korostaakin. Alueiden komitea kehottaa komissiota toteuttamaan varsinkin tiedonannon liitteessä 2 mainitut toimet. Toimia on syytä jatkaa varsinkin eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten välisessä vuoropuhelussa. 2.3. Ohjelma Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä komission työohjelman toteuttamiseen. Se muistuttaa, että näillä strategisilla aloitteilla on vaikutuksia paikallisiin ja alueyhteisöihin ja toivoo, että siltä pyydetään ohjelmakokonaisuudesta lausunto. 2.4. Sosiaalipoliittinen keskustelu Alueiden komitea tukee ajatusta, jonka mukaan eurooppalaisessa sosiaalipolitiikassa tulee ottaa huomioon mm. väestörakenteen suuntaukset, sosiaalinen suojelu ja rasisminvastainen toiminta. Sosiaalipolitiikkaa on ehdottomasti käsiteltävä kokonaisuutena ja osana yhteisön politiikkoja. Tätä integraatiota ei ole syytä rajoittaa esimerkiksi vain tasa-arvoon: yhteisön politiikkojen "sosiaaliosuus" on otettava järjestelmällisesti huomioon. 3. Muuttuvan maailman haasteisiin vastaaminen Työelämän kehitykseen liittyvät muutokset vaikuttavat suurelta osin usein erittäin raskaasti paikallisviranomaisiin, jotka joutuvat kohtaamaan kriisitilanteita (yritystoiminnan lakkauttamiset, työmarkkinoiden vajaatoiminta, syrjäytyminen). Niiden on kokeiltava taukoamatta uusia ratkaisuja alueensa varjelemiseksi. Vaikka valtiot hallinnoivatkin useita sosiaalipolitiikan osa-aloja, alueyhteisöillä on alati voimistuva rooli: työnantajina; sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisijöinä; alueidensa taloudellisen toiminnan ohjailijoina; sosiaalipalvelujen tarjoajina; terveys- ja turvallisuusasioista vastaavina tahoina; kansalaisten demokraattisesta osallisuudesta vastaavina tahoina; paikallisten ja alueellisten julkispalveluiden takaajina. Paikallis- ja alueviranomaiset ovat valmiita huolehtimaan näistä vastuualueista, mikäli he saavat niihin vaadittavat varat. 3.1. Varsinainen sosiaaliala: Paikallisyhteisön erityisasema palvelujen tarjoajana Työttömyys on tärkein haaste: edelleen liian heikko työllisyysaste aiheutuu usein hyvin monista syistä. Ammattitaidon puute on erityisen huolestuttava työttömyyden syy. Lisäksi työpaikan menettäminen tai työmarkkinoiden ulkopuolelle jääminen synnyttää syrjäytymistä, köyhyyttä ja koulutuksen mukauttamistarvetta. Vaikka alueyhteisöillä onkin vain vähän talouspoliittista liikkumavaraa, niillä on tukiroolinsa yritysten kehittämisessä, miesten ja naisten koulutuksessa ja ammattikoulutuksessa, ja niiden tulee varmistaa palvelut kansalaisille (sosiaaliavustukset, asuminen, terveyspalvelut, yhteiskunnallinen ja kansalaisintegraatio). Tehtävänsä hoitaakseen niiden on nykyaikaistettava hallintoaan. 3.2. Työmuodot ja työn organisointi muuttuvat: mikäli muutokset valmistellaan neuvotteluteitse ja turvallisuutta silmällä pitäen, mukautuvuus ja joustavuus voidaan ottaa niissä huomioon. 3.3. Valtioiden avustuspolitiikat eivät tehoa sosiaaliseen syrjäytymiseen, joka vaarantaa eurooppalaisen yhteiskuntamallin. Paikallis- ja aluetasolla on kokeiltava uusia syrjäytymisenvastaisia toimintamuotoja. Kokeilujen tulee ruokkia keskustelua sosiaalipolitiikan uudistamisesta valtioiden ja Euroopan tasolla. 3.4. Alueiden komitea korostaa kyseisillä aloilla olevien toimivaltuuksien ja toimintamuotojen luetteloimisen tärkeyttä sekä kehottaa jäsenvaltioita ja neuvostoa valvomaan, että paikallis- ja alueviranomaisten osallisuus näihin politiikkoihin otetaan kokonaisuudessaan huomioon. Tämä erittely on välttämätöntä, jotta Euroopan unioni voi ottaa rakennerahastojen seuraavassa uudistuksessa huomioon alue- ja paikallisyhteisöjen sosiaalialalla käynnistämät toimet. 3.5. Kilpailupolitiikan kohdalla alueiden komitea kehottaa komissiota valvomaan, etteivät kilpailupolitiikka (alueellisten tai valtion tukien myöntämisen valvonta) ja työllisyyden edistäminen joudu ristiriitaan keskenään. 3.6. Tilastotietojen ja osoittimien tarve Toimivaltuuksiensa ja kansalaisläheisyytensä perusteella useista sosiaalipolitiikan osa-aloista vastaavilta paikallisyhteisöiltä puuttuu osoittimia ja tilastotietoja alueidensa sosiaali- ja väestötietojen tai toimiensa vaikutuksien arvioimiseksi. Lisäksi yhteisön toimielimet tarvitsevat paikallistason osoittimia arvioidakseen koheesiopolitiikkaa, taajamapolitiikkoja, rakennerahastojen vaikutuksia ja laajentaakseen Euroopan aluekehityssuunnitelmaa (ESDP) koskevaa keskustelua. On syytä pyrkiä yhdistämään tämä tehtävä EU:n tilastotoimintoihin, jotta alue- ja paikallisyhteisöt välttyvät suhteettomilta kuluilta. Alueiden komitea ehdottaa, että nämä osoittimet kehitetään paikallis- tai aluetasolla (NUTS II tai III). 3.7. Euroopan kokonaisvaltainen rakentaminen: Talous- ja sosiaalipolitiikan välinen integraatio Eurooppa on rahaliitollaan saattamassa sisämarkkinoidensa integraatiota päätökseen. Vaikka talouden vaateet ovatkin ensisijaisia, sosiaaliasioita ei tule missään tapauksessa erottaa niistä, ja talouden ja sosiaalipolitiikan välinen vuorovaikutus on otettava huomioon. Komissio, jäsenvaltiot sekä paikallis- ja alueviranomaiset tarvitsevat keinoja arvioidakseen limittäisyyttään. Niiden tulee myös keskustella ja vaihtaa kokemuksia varmistaakseen talous- ja sosiaalipolitiikan yhteensovittamisen kaikilla tasoilla. 3.8. Väestörakennetta koskevat tiedot Komissio korostaa oikeutetusti kyseisen ongelman suuruutta. Väestönkehitys heijastuu nyt ja tulevaisuudessa yhä enemmän työllisyys- ja sosiaaliturvajärjestelmiin, mutta myös asutukseen, terveydenhuoltoon ja väestölle tarjottaviin palveluihin. Nämä alat kuuluvat paikallisyhteisöjen toimialaan. Vaikka ne merkitsevätkin investointien kasvua, ne voivat myös luoda työpaikkoja. 3.9. Unionin laajeneminen Eurooppalaisen yhteiskuntamallin uudistamisessa on otettava huomioon unionin laajeneminen. Yhteisön lainsäädännön siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on tuleville jäsenvaltioille EU:n jäsenyyden ehdoton edellytys. Tulevilla jäsenvaltioilla on huomattavasti nykyisten jäsenmaiden talous-, yhteiskuntaja väestörakenteista poikkeavia rakenteita. Maiden liittymistä unioniin on ennakoitava, jotta voidaan ottaa etukäteen huomioon tiettyjä vaikutuksia, kuten työkustannusten, sosiaalisen suojelun ja työolojen erilaisuus. Tällaisten seikkojen nopea yhteensovittaminen on mahdotonta, joten on ensiarvoisen tärkeää auttaa näitä maita valmistelemaan tarvittavia mukautuksia jo nyt, jotta huomisen Eurooppa pysyy yhtenäisenä. 3.10. Tulevien jäsenmaiden ottaminen mukaan AK:hon Vaikka kyseisten maiden paikallis- ja aluehallinto ei olekaan tällä hetkellä kovin kehittynyt, niillä on alueiden komitean mielestä olennainen asema liittymisprosessissa, koska ne ovat lähellä kansalaisia. Alueiden komitea ehdottaa, että unioni antaa tulevien jäsenvaltioiden paikallis- ja alueviranomaisille komitean tarkkailijajäsenyyden, jotta ne saavat mahdollisuuden ottaa aktiivisesti osaa unionin laajenemisprosessiin. 3.11. Kokemusten vaihto Alueiden komitea toivoo lisäksi, että helpotetaan erityisistä aiheista saatujen kokemusten vaihtamista tulevien jäsenvaltioiden paikallisviranomaisten kanssa. Komitea esittää, että niille ehdotetaan Phare-ohjelman uudelleenarviointia, jotta ohjelmaan voidaan liittää sisältää myös sosiaalipolitiikkaa käsittelevä osuus. 4. Seuraavat vaiheet: muutos ensi sijalle Alueiden komitea tukee komission esittämiä tavoitteita, joiden mukaan sosiaalinen edistys on yhdistettävä talouden edistämiseen. Ajatus elintasosta on keskeinen ja siihen täytyy kuulua elämänlaadun, yhdenvertaisuuden sekä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kunnioittaminen. Vaikka työllisyys onkin erittäin tärkeä seikka, pelkästään sen avulla ei toteuteta osallisuutta edistävää yhteiskuntaa. Integraatio, terveys ja elämänlaatuhan (asuminen, liikennevälineet, koulutus) vain helpottavat työllistymistä. Paikallis- ja alueviranomaisilla on näissä oloissa olennainen asema. 4.1. Välineet: Kumppanuus Paikallistaso luonnollisena kumppanuustasona ja kumppanuuden rakentaminen Komissio tähdentää, että kumppanuus on Euroopan sosiaalipolitiikan uudistamisen ensisijainen väline. Alueiden komitea on tämän näkemyksen kannalla. Komissio toivoo, että kumppanuus poliittisine, työmarkkinaosapuolten välisine ja kansalaisvuoropuheluineen tarjoaa mahdollisuuden syventää sosiaalipoliittista keskustelua. Alueiden komitea korostaa, että tätä vuoropuhelua käydään ennen kaikkea aluetasolla. Politiikan, talouselämän ja työmarkkinoiden osapuolet voivat kokoontua paikallis- ja aluetasolla määrittääkseen yhteisiä strategioita ja päästäkseen poliittiseen yhteisymmärrykseen. 4.2. On myös otettava huomioon uudet osatekijät: Euroopan kansalaisuuden ajatuksen herääminen ja pyrkimys kansalaisvuoropuheluun, joka täydentää sosiaalidialogia, jolla on jo paikkansa institutionaalisessa järjestelmässä. 4.3. Kansalaisvuoropuhelu yhteisistä ja hyväksytyistä aiheista on tehokkainta paikallistasolla. Paikallis- ja alueyhteisöt ovat tärkeimpiä kumppaneita sekä työllisyyspolitiikkojen että osallisuutta edistävän yhteiskunnan näkökulmasta. 4.4. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että komissio on lujittanut rakennerahastojen kumppanuusperiaatetta ja ehdottaa, että samaa periaatetta sovelletaan Euroopan sosiaalipolitiikan tulevaisuutta pohdittaessa. Paikallis- ja alueviranomaisten tulee saada kokemuksensa perusteella ottaa osaa heitä itseään koskevan politiikan valmistelemiseen, toteuttamiseen ja arviointiin komission koordinoimissa ohjelmissa. 4.5. Kokemusten vaihdon foorumeiden perustaminen Komissio on perustanut työryhmiä, joiden tavoitteet koskevat suoraan paikallis- ja alueviranomaisia (esimerkiksi teollisuuden rakennemuutosten ennakoiminen). Alueiden komitea muistuttaa, että paikallis- ja alueviranomaiset on liian usein jätetty vastaavien keskustelujen ulkopuolelle ja haluaa päästä tulevaisuudessa mukaan näihin ryhmiin sekä mukaan komission tiedonannossa mainittuihin "säännöllisiin keskusteluihin". Alueiden komitea toivoo erityisesti saavansa osallistua entiseen tapaan seuraaviinkin Euroopan sosiaalipoliittisiin foorumeihin, jotka on tarkoitus valmistella yhdessä paikallis- ja alueviranomaisten kanssa. Ne otettaneen myös mukaan unionin tulevien puheenjohtajamaiden mahdollisesti järjestämiin sosiaalipoliittisiin keskusteluihin. 4.6. Helpotuksia paikallisviranomaisille taloudellisen tuen saamiseksi Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti ESR:ää ja tavoite 3:a koskeviin komission ehdotuksiin. Komitea muistuttaa kuitenkin, että "henkilöresurssiulottuvuus" edellyttää, että ohjelmointi, toimeenpano ja seuranta tehdään mahdollisimman lähellä paikallistasoa. Alueiden komitea korostaa myös, että paikallisyhteisöille tarkoitetut ja etenkin työllisyysalan kokeiluohjelmat tarvitsevat tukea. On välttämätöntä, että alueyhteisöt pääsevät yksinkertaisin hallintomuodollisuuksin osallisiksi rahoituksesta. 4.7. Suunnitellut toimet Työllisyys * Paikallisviranomaisten liittäminen valtakunnallisiin toimintaohjelmiin ja niiden arviointiin Komissio korostaa, että unionin päättämä työllisyyspolitiikkojen yhdistäminen toisiinsa on taloudellisen ja rahallisen lähentymisen välttämätön täydennys. Lähentyminen toteutetaan kunkin jäsenvaltion laatimien valtakunnallisten työllisyysohjelmien avulla. Komissio korostaa tiedonannossaan, että on tärkeää kytkeä aluetahot mukaan. Alueiden komitea painottaa erityisesti tätä seikkaa. Vuoden 1998 valtakunnallisista työllisyyden toimintaohjelmista ilmenee, että paikallis- ja alueyhteisöjä on kuultu vain hyvin harvoin ohjelmien valmisteluvaiheessa, vaikka niillä onkin avainasema työllisyysasioissa, ja että ne on otettu mukaan ohjelmien toteuttamiseen vain äärimmäisen harvoin. 4.8. Alueiden komitea esittää neuvostolle, että se otetaan mukaan työllisyyden suuntaviivojen suunnittelemiseen ja kehottaa painokkaasti jäsenvaltioita liittämään paikallis- ja alueviranomaiset valtakunnallisten työllisyysohjelmien toteuttamiseen. Paikalliset työllisyyspolitiikat on todella välttämätöntä yhdistää järjestelmään siten, että ne ovat tähänastisten yksittäisten "ensiaputoimien" sijaan osa laajaa strategiaa. * Toimet 4.9. Komissio aikoo panna alulle uusia paikallis- ja alueyhteisöjä koskevia keskusteluja vuodesta 1998 alkaen. Alueiden komitea toivoo pääsevänsä mukaan seuraavista aiheista käytäviin keskusteluihin: 4.9.1. Elintaso ja työllisyysaste: elintasoa tulee parantaa alueiden välisiä eroja vähentäen, jotta taataan unionin alueellinen yhtenäisyys. 4.9.2. Tietojen vaihdon kehittäminen paikallistasolla: alueiden komitea korostaa, että tarvitaan työmarkkinoita koskevien tietojen, hyvien käytäntöjen ja innovaatioiden vaihtoa. Välinettä ei tule hyödyntää vain valtakunnallisella tasolla, vaan on mahdollistettava paikallisten voimien vaikutusten ja tasattavien erojen mittaaminen. 4.9.3. Koska innovaatiot kehitetään usein paikallistasolla, tällainen kokemusten ja tietojen vaihto-ohjelma on välttämätöntä toteuttaa paikallisesti ja/tai alueellisesti. Lisäksi yhteisöillä on tarve pystyä tulkitsemaan tietoja, jotta ne voisivat määrittää tilanteensa ja alueensa kehittymisen. Tiedoston on myös oltava yhtenevä rakennerahastojen myöntämisperusteiden kanssa. 4.9.4. Alueiden komitea toivoo, että sitä kuullaan vaivatta alueviranomaisten ulottuville luotavan tiedoston toteuttamisesta. 4.9.5. Pimeä työ: tämäntyyppinen toiminta on ristiriidassa työntekijöiden perusoikeuksien kanssa, mutta se saattaa olla merkittävä paikallinen elinkeinotekijä tietyissä maissa. Paikallis- ja alueyhteisöillä voi kansalaisläheisyytensä ansiosta olla suuri merkitys pimeän työn tunnistamisessa ja asianomaisten työntekijöiden, etenkin heikoimmassa asemassa olevien ryhmien sopeuttamisessa takaisin työmarkkinoille. Paikallis- ja alueviranomaiset voivat kiistämättä olla arvokkaita liittolaisia lapsityön vastaisessa toiminnassa. 4.9.6. Yrittäjyyden kannustaminen: alueiden komitea korostaa alueyhteisöjen tuen merkitystä pk-yritysten perustamiselle. 4.9.7. Julkisten työvoimapalveluiden nykyaikaistaminen: käytäntöjen tarkastelu osoittaa, että hajautetut palvelut ovat keskitettyjä tehokkaampia, sillä ne ovat lähempänä työnhakijoiden ja yritysten tarpeita. Paikallis- ja alueyhteisöt on liitettävä näihin nykyaikaistamisprosesseihin. 4.9.8. Paikalliset kehittämistoimet: tällaiset uudistavat työllisyyden parannustoimet ovat työpaikkojen luomisen perusta Euroopassa. Jotkut toimet kohdistuvat osuus- ja yhteisötalouteen, toiset taas suunnataan suoraan liikealalle. Komission tulevaisuudentutkimuksen yksikkö on analysoinut kyseisiä käytäntöjä. Alueiden komitea ilmaisee tukevansa kyseistä toimintaa ja suosittaa, että komissio jatkaa tällä saralla, ja että tuloksista välitetään tietoa laajalti ja mahdollisimman monen alueyhteisön ulottuville (erityisesti Internet-sivuilla). Alueiden komitea toivoo lisäksi, että komissio tukee jatkossakin alueellisia työllisyyssopimuksia. Se tähdentää jälleen, että alue- ja paikallisviranomaisilla on oltava käytettävissään riittävä henkilöstö ja rahoitus näiden uudistustoimien toteuttamiseen, ja että rakennerahastoista on tuettava laajalti paikallista kehittämistä. 4.10. Koulutus- ja jatkokoulutusohjelmien nykyaikaistaminen: alueviranomaiset osallistuvat toimivaltuuksiensa mukaan uusiin yhteisöohjelmiin, ja ne tulee ottaa mukaan niiden valmistelemiseen. 4.10.1. Yrittäjyyshenki, sopeuttaminen ja koulutus: talouskehitykselle virikkeitä antavat alueyhteisöt kehittävät jo paikallisiin erityispiirteisiin mukautettuja palveluita (mm. liikekeskuksia ja yhteisiä hallintopalveluita), joilla tuetaan yritysten perustamista. Yhteistyössä alueensa yritysten kanssa ne voivat myös tunnistaa työvoiman jatko- ja uudelleenkoulutustarpeet. Alueiden komitea toivoo, että tämä yksityissektorin ja paikallisviranomaisten välinen vuoropuhelu otetaan huomioon rakennerahastojen tulevassa tavoitteessa 3 henkilöresurssien sopeuttamisen yhteydessä. 4.10.2. Tasa-arvo: alueviranomaisilla on roolinsa tässä asiassa, koska ne tarjoavat tasa-arvon mahdollistavia palveluita, esim. hoitopaikkoja lapsille ja huollettaville henkilöille sekä vammaisten liikkuvuutta edistäviä palveluita. Ne toteuttavat vaikeuksille alttiisiin (mm. nuoret, naiset ja pitkäaikaistyöttömät) kohdistettavia tukitoimia. Heidän kokemuksensa on syytä ottaa huomioon laadittaessa eurooppalaisia ohjelmia. 4.10.3. Perhe-elämä: työllisyysstrategioita, joissa otetaan huomioon perhe-elämä ja perherakenteiden muuttuminen, voidaan laatia ainoastaan toimimalla läheisessä yhteistyössä palvelu- ja hoitorakenteista vastaavien paikallisyhteisöjen kanssa ja ottamalla huomioon ikääntyvän väestön tarvitsemat palvelut. 4.10.4. Vapaa liikkuvuus: etenkin rajaseutujen paikallis- ja alueviranomaisten on välttämättä tehtävä yhteistyötä tässäkin asiassa voidakseen ryhtyä kokeiluhankkeisiin. 4.11. Työelämän muutokset 4.11.1. Työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun kehittäminen Alueiden komitea suosittaa, että yhteiskuntasopimuksen ja demokratian perustasolla toimiville paikallis- ja alueviranomaisille annettaisiin tulevaisuudessa aktiivinen asema työmarkkinaosapuolten välisessä vuoropuhelussa. 4.11.2. Koska paikallis- ja alueviranomaiset ovat merkittäviä työnantajia, alueiden komitea tukee elimiä, jotka osallistuvat työmarkkinaosapuolten väliseen alakohtaiseen vuoropuheluun ja edistävät sitä. Komitea toivoo, että alueyhteisöjen työnantajat voidaan ottaa mukaan eurooppalaisen työlainsäädännön laatimiseen eri maiden hallintojärjestelmiin soveltuvin tavoin. 4.11.3. Etätyö Etätyö voi olla mahdollisuus luoda työpaikkoja perinteisistä palvelukeskuksista kaukana oleville alueille. Etätyön kehittämistä tukeakseen alueiden komitea suosittaa etätyöntekijöiden suojelemista säännöin, joissa otetaan huomioon etätyön erityismerkitys kyseiselle alueelle. 4.11.4. Muutosten ennakoiminen Teollisuuden rakennemuutosten ennakoiminen on ratkaisevan tärkeää paikallis- ja alueyhteisöille. Näiden asioiden pohtiminen on ehdottoman tärkeää taloudellisten kriisitilanteiden ja sosiaalisen ahdingon välttämiseksi asianomaisilla alueilla. Julkisen tuen ja rakennerahastojen yhtenäisyysongelmaa on myös syytä tarkastella paikallisesta ja/tai alueellisesta taustasta käsin. Alueiden komitea pahoittelee, ettei sitä ole pyydetty mukaan asiaa käsittelevän korkeatasoisen asiantuntijaryhmän työskentelyn seurantaan, ja edellyttää jatkossa alueellisen ulottuvuuden ottamista huomioon. 4.11.5. Tietoyhteiskunta ja uudet palvelut Paikallis- ja alueyhteisöt ovat tekemisissä tietoyhteiskunnan kanssa oman organisaationsa ja kansalaisille tarjoamiensa palvelujen tasolla. Paikallisviranomaiset hallinnoivat aloja, joilla tietoyhteiskunta vaikuttaa merkittävästi (terveys, turvallisuus, liikenne jne.). Niiden täytyy tehdä huomattavia ponnistuksia työntekijöidensä ja rakenteidensa mukauttamiseksi, jotta ne voivat hyödyntää tekniikkaa parhaalla mahdollisella tavalla. Paikallisviranomaisilla on lisäksi roolinsa tietoyhteiskunnan palvelujen ulottamisessa kaikille kansalaisille. Niiden täytyy toimia tasapainottajina teollisuuden kehityksen ja kansalaisten tarpeiden välissä, jotta tietotekniikkaan perehtyneiden ja sen ulottumattomissa olevien välisen kuilun syveneminen voidaan estää. 4.11.6. Alueiden komitea tähdentää, että uusi tekniikka muuttaa kansalaisen ja heidän aluehallintonsa demokraattista suhdetta ja synnyttää uusia demokraattisen osallistumisen muotoja. Alueiden komitea toivoo, että alueviranomaisten käyttöön toimitetaan varoja ja asiantuntemusta erityisohjelmien ja rakennerahastojen yhteydessä. 4.11.7. Terveys ja turvallisuus Tämä ongelma koskee paikallis- ja alueyhteisöjä kahdelta kannalta: työnantajina; ympäristöstään vastaavina tahoina. Sen vuoksi on tärkeää, että ympäristöä, terveyttä ja turvallisuutta koskevat direktiivit ovat yhdensuuntaisia. 4.12. Integraatioon perustuva yhteiskunta Paikallisyhteisöjen on välttämättä ryhdyttävä toimiin tällä alalla, joka edellyttää yksilöllisen seurannan mahdollistavaa ruohonjuuritason toimintaa, lähimpänä kansalaista. "Julkiset" politiikat, joiden korvaamatonta roolia komissio oikeutetusti painottaa, ovat suurelta osin paikallisia, alueellisia tai taajamakohtaisia, vaikka ne olisivatkin osa sosiaalisen suojelun valtakunnallisia järjestelmiä. Sosiaalinen suojelu 4.13. Käytäntöjä koskeva mielipiteiden vaihto Arvioitaessa sosiaalisen suojelun järjestelmien lähentämisessä tapahtunutta kehitystä olisi toivottavaa voida hyödyntää vertailevia arvioita paikallistasojen asemasta näissä järjestelmissä (rahoitus, toteutus). 4.14. Palkattoman työn mahdollisuuksien helpottaminen Yrityksen perustaminen on esimerkiksi Yhdysvaltoihin verrattuna toistaiseksi vähän hyödynnetty keino luoda työpaikkoja Eurooppaan. Palkkatyöhön verrattuna siihen liittyvä sosiaalisen suojelun epävarmuus lienee tässä suurimpia jarruttavia tekijöitä. Paikallis- ja alueyhteisöt avustavat uusia yrittäjiä. Alueiden komitea ehdottaa, että jäsenvaltiot ja komissio pohtivat yritysten perustamista edistävien toimien yhteydessä siirtymistä palkattomaan työhön. Komitea tähdentää mikroyritysten perustamisen elinvoimaista merkitystä epäsuotuisilla maaseutualueilla, taantuvissa taajamissa ja vaikeuksille alttiiden väestönosien (mm. naiset ja nuoret) kannalta. Alueiden komitea ehdottaa tässäkin yhteydessä, että tutkittaisiin, miten osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluvia yrityksiä voidaan tukea, ja että kyseisten yritysten osakkaita ei kohdeltaisi syrjivästi itsenäistä työtä tekeviin työntekijöihin verrattuna. 4.15. Väestörakenteen suuntaukset Alueiden komitea ottaa huomioon väestörakenteen kehittymisen ja väestön muuttamisen merkityksen paikkakunnille (tietyt alueet viehättävät ikääntyneitä) ja toivoo pääsevänsä osallistumaan komission aiheesta käyviin pohdintoihin. Komission on syytä ottaa komitean aluenäkökulma huomioon. 4.16. Liikkuvuus ja eläke Työntekijöiden liikkuvuudella voitaneen korjata tietyillä aloilla vallitseva pula ammattitaitoisesta työvoimasta. Liikkuvuutta tulee helpottaa etenkin eläkkeiden unionin sisäisellä siirrettävyydellä. Ajan kuluessa sosiaalisen suojelun ja verotusjärjestelmien lähentyminen suosii työntekijöiden liikkuvuutta. 4.17. Mahdollisuudet integroitua paikallistasolle Alueiden komitea kannattaa komission näkemystä, joka suosittaa passiivisten integraatiotointen muuttamista aktiivisiksi toimiksi (integroituminen uudelleen työmarkkinoille, yhteiskunnan palvelut jne.). Paikallis- ja alueyhteisöt kokeilevat jo laajalti tällaisia toimia. 4.18. Alueiden komitea kehottaa komissiota suunnittelemaan tiedonannossa mainitsemiaan konkreettisia toimia paikallistason toimijoiden ottamiseksi mukaan pohtimaan syrjäytymistä ehkäiseviä politiikkoja. Alueiden komitea muistuttaa, että syrjäytymisilmiöitä esiintyy eniten kaupungeissa. Ne uhkaavat taajamien turvallisuutta, kaupunkien yhtenäisyyttä ja kaupunkilaisuuden tunnetta. Komitea korostaa alueyhteisöjen asemaa lukutaitoa ja maahanmuuttajien integraatiota edistävässä toiminnassa. 4.19. Alueiden komitea muistuttaa, että pakolaisongelma koskettaa erityisesti tiettyjä Euroopan maita, ja kannattaa komission aloitetta kehittää aihetta käsittelevä ohjelma. 4.20. Yhdenvertaisuus Alueiden komitea on jo ilmaissut kannattavansa yhdenvertaisuutta ja taistelua syrjimättömyyden puolesta. Paikallisaloitteilla on tärkeä asema tällä alalla sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja integraation varmistamiseksi eri alueilla. 4.21. Kansanterveys Paikallis- ja alueyhteisöiden täytyy vastata tiettyjen muutosten seurauksista (väestön ikääntyminen) ja niiden on ryhdyttävä toimiin niistä selviytyäkseen. Paikallis- ja aluetasolla tarvitaan tätäkin alaa koskevia tilastotietoja. Hyvien käytäntöjen vaihtaminen Euroopan tasolla auttaa lisäksi löytämään uudistavia ja sovellettavissa olevia käytäntöjä. 5. Ulkoinen näkökulma 5.1. Paikallisyhteisöjen välinen kokemustenvaihto on eurooppalaisen yhteiskuntamallin edistämisen perusta. Sosiaalilausekkeen liittäminen Maailman kauppajärjestön (WTO) sopimuksiin auttaisi lisäksi huomattavasti ottamaan sosiaalisen ulottuvuuden huomioon maailmanlaajuisesti. 5.2. Vaikka eurooppalaista yhteiskuntamallia ei voitane kopioida sellaisenaan, komissio korostaa, että Eurooppa voi edistää sosiaalista kehitystä kansainvälisesti. Yhteiskunnallista edistystä voidaan välittää komission alueidenvälisin yhteistyöohjelmin. Alueiden komitea suosittaa, että kohta "sosiaaliasiat" liitetään tulevaan yhteisön aloitteeseen, joka on kansainvälisen alueyhteistyön kehys. 6. Päätelmät Alueiden komitea kannattaa komission asiakirjassaan määrittelemiä tavoitteita sekä kaavailemia toimia eurooppalaisen yhteiskuntamallin mukauttamiseksi taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin muutoksiin säilyttäen sen laadullisen tason. Alueiden komitea muistuttaa, että paikallis- ja alueyhteisöillä on keskeinen asema, koska ne ovat lähellä kansalaisia ja niillä on innovaatiokykyä. Jotta paikallis- ja alueyhteisöt voisivat ottaa monipuolisesti ja tehokkaasti osaa eurooppalaisen yhteiskuntamallin tulevaisuutta koskevaan pohdiskeluun, alueiden komitea toivoo, että 6.1. se otetaan mukaan laatimaan yhteisöllisiä työllisyyspolitiikkoja, etenkin työllisyyttä koskevia eurooppalaisia suuntaviivoja vuodesta 2000 alkaen, ja kehottaa jäsenvaltioita laatimaan valtakunnalliset työllisyysohjelmansa yhteistyössä paikallis- ja alueviranomaisten kanssa 6.2. sitä kuullaan paikallis- ja aluetasolle luotavasta sosiaalipoliittisesta tietokannasta, josta on tarkoitus saada Euroopan sosiaalisen koheesion vertailemisessa ja arvioimisessa hyödynnettäviä tilastotietoja 6.3. paikallis- ja alueviranomaiset osallistuvat työnantajina eurooppalaiseen sosiaalidialogiin 6.4. alueiden komitean asema vahvistetaan sosiaalipolitiikkaa koskevissa eurooppalaisissa kuulemismenettelyissä ja etenkin, että se otetaan mukaan valmistelemaan seuraavaa Euroopan sosiaalipoliittista foorumia, jossa paikallisyhteisöjen asema otettaneen aiempaa paremmin huomioon 6.5. komissio kehittää tukiohjelmia paikallis- ja alueyhteisöjen kehittämille työllisyyden ja sosiaalipolitiikan alan kokeilu- ja innovaatiohankkeille 6.6. unionin tulevien jäsenvaltioiden alueyhteisöt otetaan mukaan etenkin työllisyyttä koskevien yhteisön sosiaalipolitiikkojen kehittämiseen ja että ne voivat osallistua alueiden komitean työskentelyyn. Bryssel 14. tammikuuta 1999. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER