Monet sidosryhmät katsovat erityisesti, että tietyillä johdannaismarkkinoiden osapuolilla on suuria vaikeuksia vaatimusten täytäntöönpanossa (esimerkiksi joissakin transaktioiden ilmoitus- ja määritysprosesseissa) jopa Euroopan markkinarakenneasetuksen tavoitteisiin verrattuna suhteettomaksi katsottavalla tavalla. Näillä haasteilla saattaisi olla joissakin tapauksissa liiallinen vaikutus yrityksiin, sillä näiden vaatimusten noudattaminen on kallista verrattuna niiden tuomiin markkinoiden avoimuuden ja rahoitusvakauden etuihin. Monet julkiseen kuulemiseen vastanneista havainnollistivat vastauksiaan esittämällä vertauksia muilla oikeudenkäyttöalueilla tehdyn sääntelyn uudistuksen lähestymistapoihin.

Eri viranomaisten esittämät kannanotot osoittavat, että Euroopan markkinarakenneasetuksen täytäntöönpano on saavuttamassa alkuperäiset tavoitteensa edistää johdannaismarkkinoiden avoimuutta ja vakiointia sekä vähentää järjestelmäriskiä. Kannanotot on huomioitu asianmukaisesti tätä kertomusta laadittaessa. Komissio toteaa kuitenkin, että joillakin alueilla merkittävien muutosten sisällyttäminen Euroopan markkinarakenneasetukseen olisi ennenaikaista ottaen huomioon olemassa olevien vaatimusten hiljattain tapahtuneen soveltamisen ja sen, että oleellisten standardien soveltamisessa ei ole tähän mennessä havaittu puutteita.

e) Arvopaperimarkkinaviranomaisen kertomus keskusvastapuolten vakuusmarginaalivaatimuksia ja turvaamisvaatimuksia koskevien käytäntöjen kehityksestä ja niiden sopeuttamisesta niiden käyttäjäkohtaisiin toimintoihin ja riskiprofiileihin: Arvopaperimarkkinaviranomainen toteaa johtopäätöksenä, että tässä vaiheessa ei ole tarvetta tarkastella uudelleen Euroopan markkinarakenneasetuksen vakuusmarginaalivaatimuksia ja turvaamisvaatimuksia koskevia säännöksiä, sillä delegoidussa asetuksessa (EU) N:o 153/2013 on säädetty näistä vaatimuksista riittävällä tarkkuudella.

b) Arvopaperimarkkinaviranomaisen arvio muiden kuin finanssiyritysten OTC-johdannaisia koskevien transaktioiden systeemisestä merkityksestä ja erityisesti tämän asetuksen vaikutus muiden kuin finanssiyritysten OTC-johdannaisten käyttöön: Arvopaperimarkkinaviranomaisen päätelmänä on, että nykyinen suojautumista koskeva lähestymistapa ei saavuta merkittävimpiä markkinatoimijoita. Arvopaperimarkkinaviranomainen ehdottaa suojautumisvapauden poistamista ja vain yksinkertaisen kynnyksen sisällyttämisen harkintaa volyymeiltään suurimpien markkinatoimijoiden saavuttamiseksi. Arvopaperimarkkinaviranomaisen kannanoton perusteella komissio myöntää, että joillekin finanssialan ulkopuolisille vastapuolille nykyisen Euroopan markkinarakenneasetuksen mukaisen lähestymistavan soveltaminen saattaisi olla liian kuormittavaa ottaen huomioon, että se ei mahdollisesti vähennä järjestelmäriskiä luotettavalla tavalla. Suojautumistoimenpiteiden perusluonne on kuitenkin oleellinen tekijä, kun tarkastellaan finanssialan ulkopuolisten vastapuolien systeemistä merkitystä, sillä suojautumisyksiköiden omavaraisuusaste ei yleensä ole kovin korkea ja niiden OTC-johdannaissopimuksiin liittyy vastakkaisia vähentäviä positioita.

a) Finanssialan ulkopuoliset vastapuolet

Euroopan markkinarakenneasetuksen kattamien vastapuolien soveltamisalan laajuuden suhteen vastaajat totesivat, että finanssialan ulkopuolisilla vastapuolilla on suuria vaikeuksia täyttää vaatimuksia ja erityisesti ilmoitusvaatimuksia, koska niiltä puuttuu resursseja ja kokemusta. Kun otetaan huomioon näiden haasteiden merkittävyys, monet finanssialan ulkopuoliset vastapuolet asettivat kyseenalaiseksi, muodostavatko tällaiset vastapuolet suuruusluokaltaan sellaisen järjestelmäriskin, että Euroopan markkinarakenneasetuksen vaatimusten soveltamisen jatkaminen olisi perusteltua. Vastaajat totesivat myös, että Euroopan markkinarakenneasetus näyttää asettavan finanssialan ulkopuolisille vastapuolille tiukempia vaatimuksia kuin monet vastaavat kolmansien maiden säätelyjärjestelmät.

Näin ollen on aiheellista arvioida, tulisiko Euroopan markkinarakenneasetuksen mukaisten keskeisten vaatimusten soveltamisalaan tehdä muutoksia finanssialan ulkopuolisten vastapuolten haasteiden ratkaisemiseksi.

Tällaisia muutoksia voisivat olla operatiivisen riskin oikeudellisten vähentämisvaatimusten poistaminen finanssialan ulkopuolisilta vastapuolilta ja niiden transaktioiden raportoinnin yksinkertaistaminen. Nämä transaktiot eivät kuitenkaan saisi olla täysin vapaita näiden vaatimusten soveltamisesta, jotta voidaan turvata Euroopan markkinarakenneasetuksen erottamattomien ydintavoitteiden soveltaminen rahoitusvakauden osalta. Tulisi tutkia eri vaihtoehtoja ja harkita, tulisiko a) rahoitusalan vastapuolien ilmoittaa johdannaistiedot finanssialan ulkopuolisten vastapuolien puolesta, b) tulisiko finanssialan vastapuolien mutta ei finanssialan ulkopuolisten vastapuolien varmistaa, että operatiivisten riskien vähentämisvaatimuksia sovelletaan finanssialan ulkopuolisten vastapuolien kanssa toteutettuihin transaktioihin, ja c) tulisiko finanssialan ulkopuoliset vastapuolet vapauttaa ilmoitusvaatimuksesta yritysryhmien sisäisten transaktioiden osalta.

Lisäksi arvopaperimarkkinaviranomainen antoi tätä aihetta koskevassa kertomuksessaan uutta tietoa finanssialan ulkopuolisten vastapuolten toiminnasta Euroopan markkinarakenneasetuksen ilmoitusvaatimusten käyttöönoton jälkeen. Arvopaperimarkkinaviranomaisen havainnoista käy ilmi, että finanssialan ulkopuoliset vastapuolet saattavat todeta suojautumisvapautuksen vaikeasti seurattavaksi ja käytännössä sovellettavaksi. Tämä saattaisi olla seurausta finanssialan ulkopuolisten vastapuolten epäyhtenäisestä sääntelystä Euroopan unionissa. Saatavissa olevista tiedoista käy myös ilmi, että finanssialan ulkopuolisten vastapuolien keskinäiset kytkökset rahoitusjärjestelmään ovat hyvin vähäisiä, sillä ne toteuttavat transaktioita vain hyvin harvojen markkinoiden vastapuolien kanssa – keskimäärin 1–2 yksikköä kohden verrattuna finanssialan vastapuoliin, joilla on keskimäärin 31 vastapuolta yksikköä kohden.

Arvopaperimarkkinaviranomaisen kannanoton perusteella voidaan todeta, että joillekin finanssialan ulkopuolisille vastapuolille nykyisen Euroopan markkinarakenneasetuksen mukaisen lähestymistavan soveltaminen on liian kuormittavaa eikä se ehkä kuitenkaan vähennä järjestelmäriskiä huomattavalla tavalla. Suojautumistoimenpiteiden luonne katsotaan kuitenkin oleelliseksi tekijäksi, kun tarkastellaan finanssialan ulkopuolisten vastapuolien systeemistä merkitystä, sillä suojautumisyksiköiden omavaraisuusaste ei yleensä ole kovin korkea ja niiden OTC-johdannaissopimuksiin liittyy vastakkaisia vähentäviä positioita.

Kun otetaan huomioon, että käytettävissä olevien tietojen mukaan finanssialan ulkopuolisten vastapuolten väliset kytkökset rahoitusjärjestelmässä ovat vähäisiä, olisi harkittava edelleen myös sitä, pitäisikö määritys- ja vakuusmarginaalivaatimusten piiriin sisällyttää lainkaan finanssialan ulkopuolisia vastapuolia tai pitäisikö niistä sisällyttää vain osa johdannaismarkkinoihin liittyvän toiminnan volyymin ja tyypin perusteella.

Harkinnassa tulisi huomioida se, että jotkut finanssialan ulkopuoliset vastapuolet saatetaan luokitella uudelleen, kun rahoitusmarkkinadirektiivi II on pantu täytäntöön.

b) Pienet finanssialan vastapuolet

Finanssialan ulkopuolisten vastapuolten kohtaamien vaikeuksien lisäksi pienet finanssialan yritykset, toimialajärjestöt ja tietyt viranomaiset huomauttivat, että ne olivat kohdanneet merkittäviä haasteita tulevien määritysvelvoitteiden vaatiman määritysprosessin saatavuudessa rajoitettuja johdannaisliiketoimia suorittaessaan. Vastaajat katsoivat, että tämä johtui pääasiallisesti vakavaraisuusasetukseen perustuvista määritysosapuolten edellyttämistä vähimmäisomavaraisuusastevaatimuksista, jotka mahdollisesti vaikuttavat siten, että määrityspalvelujen tarjoaminen asiakkaalle muodostuu liian kalliiksi. Toinen vastaajien havaitsema este oli sekä eriyttämis- että siirrettävyysvaihtoehtoihin liittyvä joustavuuden ja varmuuden puute. Vastaajat raportoivat näiden vaatimusten soveltamisen haasteellisuudesta erityisesti siksi, että ne saattaisivat olla vaikeasti täytäntöönpantavissa tietyissä jäsenvaltioissa kansallisten maksukyvyttömyyttä koskevien lainsäädäntöjen johdosta. Lopuksi useat vastaajat antoivat ymmärtää, että vaikka mainitut esteet voitaisiin ratkaista, joidenkin määritysvaatimuksien alaisten pienten finanssialan vastapuolien OTC-johdannaisiin liittyvä toiminta on niin rajoitettua, että määritysratkaisujen luominen ei ole niille kaupallisesti toteuttamiskelpoista. Tulisi harkita toimia, joilla puututaan asiakkaiden määritykseen liittyviin esteisiin.

c) Eläkejärjestelmät

Eläkejärjestelmät on tällä hetkellä vapautettu Euroopan markkinarakenneasetuksen määritysprosessista komission delegoidulla asetuksella. Vapautus päättyy viimeistään 16. elokuuta 2017 ja sitä voidaan jatkaa yhden lisävuoden verran toisella Euroopan komission delegoidulla säädöksellä. Kuten komission kertomuksessa on kuvattu, kun arvioidaan keskusvastapuolten edistymistä ja ponnisteluja sellaisten teknisten ratkaisujen kehittämiseksi, joiden avulla eläkejärjestelmät voivat siirtää muita kuin käteisvakuuksia marginaalivakuuksiksi, sekä niitä tukevien toimenpiteiden tarvetta, eläkejärjestelmien määritysratkaisujen saatavuus muiden kuin käteisvarojen käyttämiseksi marginaalivakuuksina ei ole todennäköistä ennakoitavissa olevassa tulevaisuudessa. Sen jälkeen kun Euroopan markkinarakenneasetukseen tällä hetkellä perustuva väliaikainen määritysvapautus on päättynyt, eläkejärjestelmät joutuvat joko i) tukeutumaan takaisinostomarkkinoihin vakuuksien muuntamiseksi tai ii) korottamaan käteisvarojaan suhteessa muihin kuin käteisvaroihinsa. Ensimmäinen skenaario ei mahdollisesti tarjoa vakaata ratkaisua hetkellä, jolloin markkinat ovat ailahtelevia ja jolloin takaisinostomarkkinoiden kapasiteetin heikentyminen saattaisi aiheuttaa laajemman likviditeetti- ja vakausuhkan näillä markkinoilla. Toisella skenaariolla saattaisi olla negatiivinen vaikutus eläkejärjestelmien edunsaajien eläketuloihin, kun edunsaajien määrän on arvioitu Euroopan komission tilaamassa perustilaselvityksessä olevan EU:ssa jopa 3,66 prosenttia yli 20–40-vuotiaista.

Olisi arvioitava, voidaanko nykyistä vapautusta pidentää tai muuttaa se pysyväksi tinkimättä järjestelmäriskin vähentämiseen tähtäävistä Euroopan markkinarakenneasetuksen tavoitteista siten, että eläkejärjestelmiin kohdistuisi edelleen järjestelmäriskiä vähentäviä bilateraalisia vakuusmarginaalivaatimuksia niiden OTC-transaktioiden osalta, jotka eivät ole keskusvastapuolten määrittämiä.

5.PÄÄTELMÄT

Vaikuttaa siltä, että Euroopan markkinarakenneasetukseen sisältyviä avoimuuden varmistamista ja järjestelmäriskin vähentämistä johdannaismarkkinoilla koskevia keskeisiä vaatimuksia ei ole tarpeen muuttaa perusteellisesti.

Euroopan markkinarakenneasetuksen uudelleentarkasteluprosessin ja kannanottopyynnön osana saatujen vastausten analyysin perusteella todetaan kuitenkin, että tulisi ryhtyä toimiin tässä kertomuksessa esitettyjen ongelmien ratkaisemiseksi.

Lisäarviointia tarvitaan erityisesti sen määrittelemiseksi, miten havaittuihin haasteisiin voidaan puuttua, jotta Euroopan markkinarakenneasetuksen soveltamista voitaisiin yksinkertaistaa liiallisen hallintotaakan poistamiseksi markkinaosapuolilta ja vaatimusten täytäntöönpanon tekemiseksi sujuvammaksi. Samalla olisi kuitenkin varmistettava, että Euroopan markkinarakenneasetuksen tavoitteet täyttyvät. Prosessissa tulisi ottaa huomioon johdannaismarkkinoihin sovellettavat kansainväliset periaatteet, joilla varmistetaan globaaleiden markkinoiden tehokas toiminta. Lisäksi aloitteella tuettaisiin komission paremman sääntelyn agendaa poistamalla yrityksiin tällä hetkellä kohdistuvia liiallisia kustannuksia, jolloin varoja vapautuisi investointeihin.

Komissio aikoo ehdottaa, että Euroopan markkinarakenneasetuksen uudelleentarkastelu toteutetaan REFIT-ohjelman puitteissa vuonna 2017. Sen lisäksi on tarkoitus toteuttaa vaikutustenarviointi, jossa monia osa-alueita tarkastellaan perusteellisemmin. Komissio arvioi myös Euroopan markkinarakenneasetukseen liittyviä tärkeimpiä teknisiä standardeja.

Komissio ehdottaa myös keskusvastapuolten elvytys- ja kriisinratkaisulainsäädäntöä, johon sisältyvät Euroopan markkinarakenneasetuksen ulkopuolelle jäävät kysymykset, kuten elvytyssuunnitelmat, kriisinratkaisusuunnitelmat ja keskusvastapuolten purkamismahdollisuuden esteiden poistaminen siten, että viranomaiset pystyvät käsittelemään niiden rahoitusongelmia tehokkaasti luomatta tarpeettomia rahoitusvakauteen tai julkisiin varoihin kohdistuvia riskejä.