Tiistai 10. maaliskuuta 2009

Teollisuuden päästöt (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen) (uudelleenlaatiminen) ***I

P6_TA(2009)0093

Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 10. maaliskuuta 2009 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi teollisuuden päästöistä (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen) (uudelleenlaadittu) (KOM(2007)0844 – C6-0002/2008 – 2007/0286(COD))

2010/C 87 E/45

(Yhteispäätösmenettely: uudelleenlaatiminen)

Euroopan parlamentti, joka

ottaa huomioon komission ehdotuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle (KOM(2007)0844),

ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan ja 175 artiklan 1 kohdan, joiden mukaisesti komissio on antanut ehdotuksen Euroopan parlamentille (C6-0002/2008),

ottaa huomioon säädösten uudelleenlaatimistekniikan järjestelmällisestä käytöstä 28. marraskuuta 2001 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (1),

ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnalle työjärjestyksen 80 a artiklan 3 kohdan mukaisesti osoittaman 10. syyskuuta 2008 päivätyn kirjeen,

ottaa huomioon työjärjestyksen 80 a artiklan ja 51 artiklan,

ottaa huomioon ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnön sekä oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunnon (A6-0046/2009),

hyväksyy komission ehdotuksen sellaisena kuin se on mukautettuna Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission oikeudellisista yksiköistä koostuvan neuvoa-antavan ryhmän suositusten ja oikeudellisten asioiden valiokunnan hyväksymien teknisten mukautusten perusteella ja sellaisena kuin se on jäljempänä tarkistettuna;

(1) EYVL C 77, 28.3.2002, s. 1.

Tiistai 10. maaliskuuta 2009

P6_TC1-COD(2007)0286

Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 10. maaliskuuta 2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/…/EY antamiseksi teollisuuden päästöistä (yhtenäistetty ympäristön pilaantumisen ehkäiseminenja vähentäminen) (uudelleenlaadittu toisinto)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen ║,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),

noudattavat perustamissopimukse 251 artiklassa määrättyä menettelyä (3),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Titaaniteollisuuden jätteistä 20 päivänä helmikuuta 1978 annettua neuvoston direktiiviä 78/176/ETY (4), menettelytavoista titaanidioksiditeollisuuden jätteiden vaikutuksen alaisena olevien ympäristöjen valvomiseksi ja tarkkailemiseksi 3 päivänä joulukuuta 1982 annettua neuvoston direktiiviä 82/883/ETY (5), menettelytavoista titaanidioksiditeollisuuden jätteiden aiheuttaman pilaantumisen vähentämistä ja mahdollista poistamista koskevien ohjelmien yhdenmukaistamiseksi 15 päivänä joulukuuta 1992 annettua neuvoston direktiiviä 92/112/ETY (6), ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annettua neuvoston direktiiviä 96/61/EY (7), orgaanisten liuottimien käytöstä tietyissä toiminnoissa ja laitoksissa aiheutuvien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamisesta 11 päivänä maaliskuuta 1999 annettua neuvoston direktiiviä 1999/13/EY (8), jätteenpoltosta 4 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2000/76/EY (9) ja tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan joutuvien epäpuhtauspäästöjen rajoittamisesta 23 päivänä lokakuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2001/80/EY (10) on muutettu merkittävästi. Selkeyden vuoksi olisi mainitut direktiivit laadittava uudelleen.

(2) Jotta teollisen toiminnan aiheuttamaa pilaantumista voitaisiin ehkäistä, vähentää ja niin pitkälle kuin mahdollista myös estää noudattaen periaatetta, jonka mukaan saastuttajan olisi maksettava, ja periaatetta, jonka mukaan ennalta ehkäiseviin toimiin olisi ryhdyttävä, on tarpeen vahvistaa tärkeimpien teollisuudenalojen valvontaa koskeva yleinen kehys, jossa annetaan etusija pilaantumisen estämiseksi lähteellä ja luonnonvarojen harkitun hoidon varmistamiselle.

(3) Tässä direktiivissä asetettujen päästöjen raja-arvojen noudattamista olisi pidettävä välttämättömänä muttei kuitenkaan yksin riittävänä ehtona sille, että saavutetaan pilaantumisen ehkäisemistä ja vähentämistä koskevat tavoitteet ja aikaansaadaan ympäristön, veden, ilman, maaperän ja ihmisten terveyden suojelun korkea taso. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi voi olla tarpeen asettaa tiukempia raja-arvoja tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluville pilaaville aineille, päästöarvoja muille aineille ja ympäristötekijöille sekä muita asianmukaisia ehtoja.

(4) Ilmaan, veteen tai maaperään kohdistuvien päästöjen vähentämistä koskevat erilliset toimenpiteet ovat omiaan edistämään saasteiden siirtymistä ympäristön osasta toiseen, sen sijaan että niillä suojeltaisiin ympäristöä kokonaisuutena. Tästä syystä on asianmukaista säätää ilmaan, veteen ja maaperään kohdistuvien päästöjen ehkäisemiseen ja vähentämiseen, jätehuoltoon, energiatehokkuuteen ja onnettomuuksien ehkäisemiseen liittyvästä yhtenäistetystä lähestymistavasta.

(5) On tarpeen tarkistaa teollistuuslaitoksiin liittyvä lainsaadäntö, jotta voidaan yksinkertaistaa ja selkiyttää voimassa olevat säännökset, vähentää tarpeetonta hallinnollista taakkaa ja jotta voidaan panna täytäntöön päätelmät, jotka sisältyvät kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta 22 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1600/2002/EY (11) jatkotoimenpiteinä annettujen ilman pilaantumista koskevaa teemakohtaisesta strategiaa (12), maaperän suojelua koskevaa teemakohtaisesta strategiaa (13) ja jätteiden syntymisen ehkäisemistä ja kierrätystä koskevaa teemakohtaisesta strategiaa (14) koskeviin komission tiedonantoihin. Näissä tiedonannoissa asetetaan ihmisten terveyden ja ympäristön suojelua koskevia tavoitteita, joita ei voida saavuttaa, ellei teollisesta toiminnasta aiheutuvia päästöjä vähennetä edelleen.

(6) Jotta pilaantumisen ehkäiseminen ja vähentäminen voidaan varmistaa, laitoksia olisi voitava käyttää ainoastaan, jos niille on myönnetty lupa, ja tiettyjä orgaanisia liuottimia käyttäviä laitoksia ja toimintoja ainoastaan silloin, jos niille on myönnetty lupa tai ne on rekisteriöity. Orgaanisia liuottimia olisi yleisesti ottaen käytettävä mahdollisimman vähän.

(7) Lupien myöntämisen helpottamiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava asettaa vaatimuksia tiettyihin laitosluokkiin kuuluville laitoksille yleisesti sitovien sääntöjen muodossa.

(8) Kaksinkertaisen sääntelyn välttämiseksi kasvihuonekaasujen päästöjen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (15) soveltamisalaan kuuluvien laitosten luvissa ei pitäisi mainita kasvihuonekaasupäästöjen raja-arvoja, lukuun ottamatta tapauksia, joissa on tarpeen varmistaa, ettei aiheudu merkittävää paikallista pilaantumista, tai jos laitos on väliaikaisesti suljettu järjestelmän ulkopuolelle.

(9) Toiminnanharjoittajien olisi toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle lupahakemus, jossa on kaikki lupaehtojen vahvistamiseen tarvittavat tiedot. Toiminnanharjoittajien olisi voitava lupahakemusta toimittaessaan käyttää tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (16) ja vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta 9 päivänä joulukuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/82/EY (17) soveltamisesta saatuja tietoja.

(10) Lupaan olisi sisällytettävä kaikki tarvittavat toimenpiteet ympäristönsuojelun korkean tason saavuttamiseksi kokonaisuudessaan ja myös pilaavia aineita koskevat päästöjen raja-arvot, maaperän ja pohjaveden suojelua koskevat asianmukaiset vaatimukset sekä päästöjen tarkkailuvaatimukset ja luettelo käytettävistä vaarallisista aineista tai valmisteista, sellaisina kuin ne ovat määriteltyinä vaarallisten aineiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 27 päivänä kesäkuuta 1967 annetussa neuvoston direktiivissä 67/548/ETY (18). Lupaehtojen perustana olisi oltava paras käytettävissä oleva tekniikka.

(11) Jotta voitaisiin määritellä, mitä parhaalla käytettävissä olevalla tekniikalla tarkoitetaan, ja rajoittaa teollisen toiminnan päästötasojen epäsuhta yhteisössä, komission olisi julkaistava parhaita käytettävissä olevia tekniikoita koskevia vertailuasiakirjoja, jotka perustuvat sidosryhmien kanssa käytävän tietojenvaihdon tuloksiin. Parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevia vertailuasiakirjoja olisi käytettävä viitteenä lupaehtoja määriteltäessä. Niitä voidaan täydentää muilla tietolähteillä.

(12) Tiettyjen erityisolosuhteiden huomioon ottamiseksi toimivaltaisten viranomaisten pitäisi voida vahvistaa päästöjen raja-arvoja, vastaavia parametreja tai vastaavia teknisiä toimia, joiden seurauksena päästötasot voivat ylittää parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa vertailuasiakirjoissa kuvattuihin parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikkoihin liittyvät päästötasot.

(13) Jotta toiminnanharjoittajat voisivat testata uusia tekniikoita, joilla voitaisiin parantaa ympäristönsuojelun tasoa, toimivaltaisten viranomaisten olisi myös voitava myöntää tilapäisiä poikkeuksia ja sallia parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa vertailuasiakirjoissa kuvattuihin parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikoihin liittyvien päästötasojen ylittyminen.

(14) Laitoksessa tehtävät muutokset voivat lisätä päästöjä. Toimivaltaiselle viranomaiselle olisi tästä syystä ilmoitettava kaikista suunnitelluista muutoksista, jotka voivat vaikuttaa ympäristöön. Jos laitoksiin tehdään olennaisia muutoksia, joilla voi olla merkittäviä kielteisiä vaikutuksia ihmisiin tai ympäristöön, olisi lupaa tarkistettava, jotta voidaan varmistaa, että kyseessä olevat laitokset noudattavat edelleen tämän direktiivin vaatimuksia.

(15) Karjalannan ja lietteen levittämisellä voi olla merkittäviä vaikutuksia ympäristön laatuun. Jotta näiden vaikutusten ehkäiseminen ja vähentäminen voidaan varmistaa yhdennetyllä tavalla, on tarpeen, että tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvista toiminnoista syntyvän karjanlannan tai lietteen levittää toimininnaharjoittaja tai kolmas osapuoli parhaita käytettävissä olevia tekniikoita käyttäen. Jotta jäsenvaltiot voisivat täyttää nämä vaatimukset joustavasti, parhaan käytettävissä olevan tekniikan soveltaminen, kun toiminnanharjoittaja tai kolmas osapuoli levittää karjanlantaa tai lietettä, voidaan yksilöidä luvassa tai muissa toimenpiteissä.

(16) Jotta voidaan ottaa huomioon parhaan käytettävissä olevan tekniikan kehittyminen tai muut laitoksen toimintaa koskevat muutokset, lupaehtoja olisi tarkistettava säännöllisesti ja ajantasaistettava tarvittaessa, erityisesti komission hyväksyessä uusia tai tarkistettuja parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevia vertailuasiakirjoja.

(17) On tarpeen varmistaa, ettei laitoksen toiminta aiheuta maaperän ja pohjaveden laadun merkittävää huonontumista. Lupaehdoissa olisi tästä syystä, sikäli kuin on tarpeellista ja asianmukaista, mainittava maaperän ja pohjaveden tarkkailu ja velvoite siitä, että laitoksen alue olisi toimintojen lopullisen päättymisen jälkeen kunnostettava yhteisön oikeuden ja kansallisten määräysten mukaisesti. Kun ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun direktiivin 2004/35/EY (19) muuttamista tai maaperän suojelemista koskeva yhteisön lainsäädäntö tulee voimaan, olisi komission arvioitava uudelleen tässä direktiivissä vahvistetut maaperän ja pohjaveden suojelemista koskevat säännökset yhdenmukaisuuden varmistamiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi.

(18) Tämän direktiivin tehokkaan täytäntöönpanon ja säännösten noudattamisen valvonnan varmistamiseksi toiminnanharjoittajien olisi raportoitava säännöllisesti toimivaltaiselle viranomaiselle lupaehtojen noudattamisesta. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että toiminnanharjoittajat noudattavat kyseisiä ehtoja ja että toiminnanharjoittaja ja toimivaltainen viranomainen toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jos tämän direktiivin säännöksiä ei noudateta, ja säädettävä ympäristötarkastusjärjestelmästä. Jäsenvaltioiden tehtävänä on vahvistaa asianmukaisimmat täytäntöönpanojärjestelyt sekä myös se, miten päästöjen raja-arvoja olisi noudatettava.

(19) Århusin yleissopimuksen (20) määräysten valossa yleisön tehokas osallistuminen päätöksentekoon on tarpeen, jotta yleisö voi ilmaista ja päätöksentekijät voivat ottaa huomioon ne kannat ja huolenaiheet, joilla voi olla merkitystä päätöksenteossa; siten lisätään päätöksenteon vastuullisuutta ja avoimuutta sekä yleisön tietoisuutta ympäristökysymyksistä ja tukea tehdyille päätöksille. Niillä yleisön jäsenillä, joita asia koskee, olisi oltava muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus, joka on riittävä suojelemaan yksilön oikeutta elää terveytensä ja hyvinvointinsa kannalta riittävän laadukkaassa ympäristössä.

(20) Suuret polttolaitokset aiheuttavat paljon epäpuhtauspäästöjä ilmaan, millä on merkittäviä vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön. Tämän vaikutuksen lähentämiseksi ja ilman epäpuhtauksien kansallisista päästörajoista 23 päivänä lokukuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/81/EY (21) vaatimusten täyttämiseksi ja ilman pilaantumista koskevaa teemakohtaista strategiaa koskevassa komission tiedonannossa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseksi on tarpeen vahvistaa yhteisön tasolla tiukempia päästöjen raja-arvoja tiettyjen polttolaitosluokkien ja epäpuhtauksien osalta.

(21) Jos vähärikkisen polttoaineen tai kaasun toimitukset ovat keskeytyneet polttoaineen vakavan puutteen takia, toimivaltaisen viranomaisen olisi voitava myöntää väliaikaisia poikkeuksia ja sallia, että kyseessä olevien polttolaitosten päästöt voivat ylittää tässä direktiivissä vahvistetut päästöraja-arvot.

(22) Kyseessä olevan toiminnanharjoittajan ei pitäisi käyttää polttolaitosta kuin enintään 24 tunnin ajan päästöjen puhdistinlaitteiden toimintahäiriöiden tai rikkoutumisen jälkeen ja ilman päästöjen puhdistinlaitteita tapahtuva käyttö ei saisi ylittää 120 tuntia 12 kuukauden ajanjakson aikana pilaantumisen aiheuttamien kielteisten vaikutusten rajoittamiseksi. Jos energiansaantiin on kuitenkin pakottava tarve tai on tarpeen välttää jonkun toisen polttolaitoksen käytöstä aiheutuvien kokonaispäästöjen kasvu, toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava mahdollisuus myöntää lupa poiketa näistä aikarajoista.

(23) Ympäristön ja ihmisten terveyden suojelun korkean tason varmistamiseksi ja sen välttämiseksi, että jätteitä siirretään valtioiden rajojen ylitse alhaisemman ympäristönsuojelun tason omaaviin laitoksiin, on tarpeen vahvistaa tiukat toimintaedellytykset, tekniset vaatimukset ja päästöjen raja-arvot ja ylläpitää niitä sellaisten laitosten osalta, jotka polttavat tai rinnakkaispolttavat jätettä yhteisössä.

(24) Tietyissä toiminnoissa ja laitoksissa käytettävistä orgaanisisista liuottimista aiheutuu orgaanisten yhdisteiden päästöjä ilmaan, mikä lisää paikallisten ja valtioista toiseen kulkeutuvien valokemiallisten hapettimien muodostumista, ja vaikuttaa haitallisesti ihmisten terveyteen. Tästä syystä on tarpeen toteuttaa ennaltaehkäiseviä toimia orgaanisten liuottimien käytön ehkäisemiseksi ja edellyttää orgaanisten yhdisteiden päästöraja-arvojen noudattamista ja asianmukaisia toimintaolosuhteita. Olisi voitava myöntää toiminnanharjoittajille lupa poiketa päästöraja-arvojen noudattamisesta, jos muilla toimenpiteillä, kuten liuotinpitoisuudeltaan alhaisten tai liuottimia sisältämättömien tuotteiden tai menetelmien käytöllä, päästään vastaaviin päästövähennyksiin.

(25) Titaanidioksidin tuotantolaitokset voivat aiheuttaa merkittävää ilman ja veden pilaantumista sekä sisältää toksikologisia riskejä . Näiden vaikutusten vähentämiseksi on tarpeen vahvistaa yhteisön tasolla tiukemmat päästöraja-arvot tiettyjen pilaavien aineiden osalta.

(26) Tämän direktiivin täytäntöönpanon edellyttämistä toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY (22) mukaisesti. ▐

(27) Jäsenvaltioiden olisi aiheuttamisperiaatteen mukaisesti vahvistettava tämän direktiivin rikkomisen seuraamuksia koskevat säännöt ja huolehdittava niiden täytäntöönpanosta. Näiden seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhtaisia ja vakuuttavia.

(28) Jotta käytössä olevilla laitoksilla olisi riittävästi aikaa mukautua teknisesti tämän direktiivin uusin vaatimuksiin, joitakin uusista vaatimuksista olisi sovellettava näihin laitoksiin vasta sovitun määräajan kuluttua tämän direktiivin soveltamispäivästä. Polttolaitokset tarvitsevat riittävästi aikaa tarvittavien päästöjen puhdistusmenetelmien käyttöön ottamiseen liitteessä V vahvistettujen päästöjen raja-arvojen noudattamiseksi.

(29) Harkkorautaa ja terästä ja etenkin sintrattua rautamalmia tuottavien laitosten päästämien dioksiini- ja furaanipäästöjen ja muiden asiaan liittyvien pilaavien aineiden päästöjen aiheuttamien merkittävien ongelmien ratkaisemiseksi olisi tässä direktiivissä vahvistettua vähimmäisvaatimuksia koskevaa menettelyä sovellettava ensisijaisesti kyseisiin laitoksiin ja viimeistään 31 päivään joulukuuta 2011 mennessä.

(30) Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän direktiivin tavoitteita, joita ovat ympäristönsuojelun korkea taso ja ympäristön laadun parantaminen, vaan se voidaan teollisen toiminnan aiheuttaman pilaantumisen rajat ylittävän luonteen vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(31) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustetut periaatteet. Direktiivin erityisenä tavoitteena on edistää Euroopan unionin perusoikeuskirjan 37 artiklan soveltamista.

(32) Velvollisuus saattaa tämä direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöä olisi rajoitettava koskemaan ainoastaan niitä säännöksiä, joilla muutetaan aikaisempien, tällä direktiivillä uudelleen laadittujen direktiivien sisältöä. Velvollisuus saattaa sisällöltään muuttumattomat säännökset osaksi kansallista lainsäädäntöä perustuu aikaisempiin direktiiveihin.

(33) Tämä direktiivi ei vaikuta liitteessä IX olevassa B osassa mainittuihin jäsenvaltioita velvoittaviin määräaikoihin, joiden kuluessa jäsenvaltioiden on saatettava direktiivit osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sovellettava niitä,

OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

I LUKU

Yhteiset säännökset

1 artikla

Kohde

Tässä direktiivissä vahvistetaan teollisuuden toiminnoista aiheutuvan pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämistä koskevat säännöt.

Siinä säädetään myös ilmaan, veteen ja maaperään kulkeutuvien päästöjen ehkäisemistä, tai jos se ei ole mahdollista, päästöjen vähentämistä ja jätteiden syntymisen ehkäisemistä koskevista säännöistä koko ympäristön suojelun korkean tason saavuttamiseksi.

2 artikla

Soveltamisala

1. Tätä direktiiviä sovelletaan II–VI luvuissa tarkoitettuihin pilaantumista aiheuttaviin teollisuuden toimintoihin.

2. Tätä direktiiviä ei sovelleta uusien tuotteiden ja prosessien tutkimus-, kehitys- ja testaustoimiin.

3 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

(1) ”aineella” kaikkia alkuaineita ja niiden yhdisteitä, lukuun ottamatta seuraavia aineita: (a) radioaktiiviset aineet, sellaisina kuin ne on määritelty perusnormien vahvistamisesta työntekijöiden ja väestön terveyden suojelemiseksi ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta 13 päivänä toukokuuta 1996annetussa neuvoston direktiivissä 96/29/Euratom (23); (b) muuntogeeniset mikro-organismit, sellaisina kuin ne on määritelty geneettisesti muunnettujen mikro-organismien käytöstä suljetuissa oloissa 23 päivänä huhtikuuta 1990 (24) annetussa neuvoston direktiivissä 90/219/ETY; (c) muuntogeeniset organismit, sellaisina kuin ne on määritelty geneettisesti muunnettujen organismien tarkoituksellisesta levittämisestä ympäristöön ║12 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa neuvoston direktiivissä 2001/18/EY (25);

(2) ”pilaamisella” aineiden, tärinän, lämmön tai melun päästämistä ihmisen toimesta välittömästi tai välillisesti ilmaan, veteen tai maaperään siten, että seuraukset voivat aiheuttaa haittaa ihmisten terveydelle tai ympäristön laadulle, tai että se vahingoittaa aineellista omaisuutta tai heikentää tai estää ympäristön virkistyskäyttöä tai ympäristön muuta oikeutettua käyttöä;

(3) ”laitoksella” kiinteää teknistä kokonaisuutta, jossa suoritetaan yhtä tai useampaa liitteessä I tai liitteessä VII olevassa osassa 1 mainittua toimintoa sekä mitä tahansa niihin suoranaisesti liittyvää samassa paikassa tapahtuvaa toimintoa, joka on teknisesti sidoksissa mainituissa liitteissä lueteltuun toimintoon ja joka mahdollisesti vaikutaa päästöihin ja pilaantumiseen;

(4) ”päästöllä” laitoksesta yhdestä tai useammasta lähteestä suoraan tai epäsuorasti ilmaan, veteen tai maaperään päästettyjä aineita, tärinää, lämpöä tai melua;

(5) ”päästöraja-arvolla” tietyillä erityisillä parametreillä ilmaistua päästön määrää, pitoisuutta ja/tai tasoa, jota tietyn ajanjakson tai tiettyjen ajanjaksojen kuluessa ei saa ylittää;

(6) ”ympäristölaatunormilla” yhteisön lainsäädännössä eriteltyjä vaatimuksia, jotka tietyn ympäristön tai ympäristön tietyn osan on tiettynä ajankohtana täytettävä;

(7) ”luvalla” kirjallista lupaa käyttää laitoksen tai polttolaitoksen, jätteenpolttolaitoksen tai jätettä käyttävän rinnakkaispolttolaitoksen osaa tai koko laitosta tietyillä ehdoilla;

(8) ”olennaisella muutoksella” toiminnan luonteen muutosta tai laitoksen tai polttolaitoksen, jätteenpolttolaitoksen tai jätettä käyttävän rinnakkaispolttolaitoksen laajennusta, josta saattaa aiheutua merkittäviä ihmisiin tai ympäristöön kohdistuvia haittavaikutuksia;

(9) ”parhaalla käytettävissä olevalla tekniikalla” tietyn toiminnan ja siinä käytettävien tapojen tehokkainta ja edistyneintä astetta, jolla voidaan osoittaa olevan sellaiset tekniset ja käytännölliset ominaisuudet, jotka soveltuvat käytännön pohjaksi raja-arvoille ja muille lupaehdoille ja joilla on tarkoitus estää, ja milloin se ei ole mahdollista, vähentää päästöjä ja vaikutuksia koko ympäristöön; (a) ”tekniikoilla” sekä käytettyjä menetelmiä että laitoksen suunnittelua, rakennetta, ylläpitoa, käyttöä sekä tapaa, jolla sen toiminta pysäytetään; (b) ”käytettävissä olevilla tekniikoilla” menetelmiä, jotka on kehitetty sellaisessa mittakaavassa, että niiden käyttö kyseisellä teollisuuden alalla on mahdollista taloudellisesti ja teknisesti kannattavalla tavalla, kustannukset ja hyöty huomioon ottaen; näitä tekniikoita joko voidaan käyttää tai tuottaa kyseisen jäsenvaltion alueella, jos kyseinen toiminnanharjoittaja voi käyttää niitä kohtuullisin ehdoin; (c) ”parhaalla tekniikalla” menetelmää, jolla tehokkaimmin saavutetaan yleisesti korkea taso koko ympäristön suojelussa;

(10) ”parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyvillä päästötasoilla” päästötasoja, joihin on päästy parhaita käytettävissä olevia tekniikkoja koskevissa vertailuasiakirjoissa kuvattujen parhaiden käytettävissä olevien tekniikkojen soveltamisella tavanomaisissa toimintaolosuhteissa ja jotka on ilmaistu tietyn ajanjakson keskiarvona tietyissä viiteolosuhteissa;

(11) ”toiminnanharjoittajalla” ketä tahansa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka käyttää tai jolla on hallinnassaan laitos tai polttolaitos, jätteenpolttolaitos tai jätettä käyttävä rinnakkaispolttolaitos tai, jos kansallisessa lainsäädännössä niin määrätään, kuka tahansa henkilö, jolle on luovutettu merkittävää taloudellista päätäntävaltaa laitoksen teknisen toiminnan suhteen;

(12) ”yleisöllä” yhtä tai useampaa luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä taikka, kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti, näiden yhteenliittymiä, järjestöjä tai ryhmiä;

(13) ”yleisöllä, jota asia koskee” yleisöä, johon lupamenettely vaikuttaa tai todennäköisesti vaikuttaa, tai yleisöä, jonka etua päätös luvan myöntämisestä tai luvan tai lupaehtojen päivittämisestä koskee; tätä määritelmää sovellettaessa katsotaan, että asia koskee ympäristönsuojelua edistävien ja kansallisen lainsäädännön vaatimukset täyttävien valtioista riippumattomien järjestöjen etua;

(14) ”uudella tekniikalla” teollisuuden toimintoa koskevaa uutta tekniikkaa, jolla ▐, jos se on teollisuudelle hyväksi havaittua ja se saadaan kehitettyä kaupallisesti, nostetaan yleistä ympäristönsuojelun tasoa tai jolla saavutetaan vähintään sama suojelu taso ja suuremmat kustannussäästöt kuin parhaalla käytössä olevalla tekniikalla;

(15) ”vaarallisilla aineilla” vaarallisia aineita tai valmisteita, sellaisina kuin ne on määritelty ║ direktiviissä 67/548/ETY ja vaarallisten valmisteiden luokitusta, pakkaamista ja merkintöjä koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 31 päivänä toukokuuta 1999 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 1999/45/EY (26);

(16) ”perusviivaraportilla” kvantitatiivista tietoa asiaan liittyvien vaarallisten aineiden merkittävän esiintymisen aiheuttamasta maaperän ja pohjaveden pilaantumisesta;

(17) ”rutiinitarkastuksilla” suunnitellun tarkastusohjelman osana suoritettavia ympäristötarkastuksia;

(18) ”muilla kuin rutiinitarkastuksilla”║ valitusten johdosta taikka onnettomuuksien tai sääntöjen noudattamatta jättämisen tutkinnan johdosta suoritettavia ympäristötarkastuksia;

(19) ”ympäristötarkastuksella” kaikkea toimintaa, jonka tarkoituksena on tarkastaa, että laitos täyttää asiaan liittyvät ympäristövaatimukset;

(20) ”polttoaineella” kaikkia kiinteitä, nestemäisiä tai kaasumaisia poltettavia aineita, joita polttolaitoksessa poltetaan;

(21) ”polttolaitoksella” teknisiä laitteita, joissa polttoaineet hapetetaan, jotta täten syntyvää lämpöä voidaan käyttää;

(22) ”biomassalla” mitä tahansa seuraavista: (a) tuotteita, jotka muodostuvat maa- tai metsätaloudesta peräisin olevasta kasviaineksesta, jota voidaan käyttää sen energiasisällön hyödyntämiseen polttoaineena; (b) ja seuraavia polttoaineena käytettyjä jätteitä: (i) maa- ja metsätalouden kasviperäinen jäte; (ii) elintarviketeollisuuden kasviperäinen jäte, jos syntyvä lämpö hyödynnetään; (iii) ensiömassan tuotannon ja massasta valmistettavan paperin tuotannon yhteydessä syntyvä kuituainetta sisältävä kasviperäinen jäte, jos rinnakkaispoltto tapahtuu tuotantopaikalla ja syntyvä lämpö hyödynnetään; (iv) korkkijäte; (v) puujäte, lukuun ottamatta puujätettä, joka voi puunsuoja-ainekäsittelyn tai pinnoituksen seurauksena sisältää halogenoituja orgaanisia yhdisteitä tai raskasmetalleja;

(23) ”monipolttoainepolttolaitoksella” polttolaitoksia, joissa voidaan yhtä aikaa tai vuorotellen polttaa kahta tai useampaa polttoainetta;

(24) ”kaasuturbiinilla” lämpöenergian mekaaniseksi työksi muuttavaa pyörivää konetta, jonka pääosat ovat kompressori, lämpölaite, jossa polttoaine hapetetaan työaineen kuumentamiseksi, ja turbiini;

(25) ”jätteellä” jätteistä 19 päivänä marraskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (27) 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua jätettä;

(26) ”vaarallisella jätteellä” direktiivin 2008/98/EY 3 artiklan 2 kohdassa määriteltyä vaarallista jätettä;

(27) ”sekalaisella yhdyskuntajätteellä” kotitalouksista sekä kaupasta, teollisuudesta ja laitoksista peräisin olevaa jätettä, joka luonteensa ja koostumuksensa vuoksi muistuttaa kotitalousjätettä mutta johon eivät kuitenkaan sisälly Euroopan jäteluettelosta ║ komission päätöksen 2000/532/EY (28) liitteessä olevassa luokassa 20 01 mainitut lähteellä erikseen kerättävät jakeet eivätkä muut kyseisessä liitteessä olevassa luokassa 20 02 mainitut jätteet;

(28) ”jätteenpolttolaitoksella” kiinteää tai liikkuvaa teknistä yksikköä ja laitteistoa, joka on tarkoitettu jätteiden lämpökäsittelyyn, riippumatta siitä, hyödynnetäänkö poltosta syntyvä lämpö vai ei, siten, että jäte poltetaan hapettamalla tai käyttämällä muuta lämpökäsittelyä, jos käsittelystä syntyvät tuotteet tämän jälkeen poltetaan;

(29) ”jätettä käyttävällä rinnakkaispolttolaitoksella” kiinteää tai liikkuvaa teknistä yksikköä, jonka pääasiallisena tarkoituksena on tuottaa energiaa tai aineellisia tuotteita ja jossa käytetään jätettä vakinaisena tai lisäpolttoaineena tai jossa jätettä lämpökäsitellään sen loppukäsittelemiseksi polttamalla jäte hapettamalla tai käyttämällä muuta lämpökäsittelyä, jos käsittelystä syntyvät tuotteet tämän jälkeen poltetaan;

(30) ”nimelliskapasiteetilla” jätteenpolttolaitoksen tai jätteen rinnakkaispolttolaitoksen uunien polttokapasiteettien summaa, jonka rakentaja on määrittänyt ja toiminnanharjoittaja vahvistanut ottaen asianmukaisella tavalla huomioon jätteen lämpöarvon tunnissa poltetun jätteen määränä ilmaistuna;

(31) ”dioksiineilla ja furaaneilla” kaikkia liitteessä VI olevassa 2 osassa lueteltuja polykloorattuja dibentso-p-dioksiineja ja dibentsofuraaneja;

(32) ”polttojätteellä” nestemäistä tai kiinteää jätettä), joka syntyy jätteenpolttolaitoksessa tai jätettä käyttävässä rinnakkaispolttolaitoksessa;

(33) ”orgaanisella yhdisteellä” yhdistettä, joka sisältää alkuaineista ainakin hiiltä ja yhtä tai useampaa seuraavista: vety, halogeeni, happi, rikki, fosfori, pii tai typpi, lukuun ottamatta hiilen oksideja ja epäorgaanisia karbonaatteja ja bikarbonaatteja;

(34) ”haihtuvilla orgaanisilla yhdisteillä” orgaanista yhdistettä sekä kreosoottien osaa, jonka höyrynpaine 293,15 K:n lämpötilassa on vähintään 0,01 kPa tai jolla on vastaava haihtuvuus tietyissä käyttöolosuhteissa;

(35) ”orgaanisella liuottimella” mitä hyvänsä haihtuvaa orgaanista yhdistettä, jota käytetään mihin tahansa seuraavista: (a) sellaisenaan tai yhdessä muiden aineiden kanssa ilman, että siinä tapahtuu kemiallisia muutoksia, raaka-aineiden, tuotteiden tai jäteaineiden liuottamiseen; (b) puhdistusaineena epäpuhtauksien liuottamiseen; (c) liuotteena; (d) dispergointiväliaineena; (e) viskositeetin säätäjänä; (f) pintajännityksen poistajana; (g) pehmittimenä; (h) säilöntäaineena;

(36) ”pinnoitteella/maalilla” valmistetta, sellaisena kuin se on määritelty orgaanisten liuottimien käytöstä tietyissä maaleissa ja lakoissa sekä ajoneuvojen korjausmaalaustuotteissa aiheutuvien haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamisesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/42/EY (29) 2 artiklan 8 kohdassa.

(37) ”yleisesti sitovilla säännöillä” ympäristölainsäädännössä vähintään alakohtaisesti määriteltyjä raja-arvoja tai muita ehtoja, jotka on tarkoitettu käytettäviksi suoraan lupaehtojen asettamisessa .

4 artikla

Lupavelvoite

1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta laitosta tai polttolaitosta, jätteenpolttolaitosta tai jätettä käyttävää rinnakkaispolttolaitosta ei käytetä ilman lupaa.

Ensimmäisestä alakohdasta poiketen jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön laitosten rekisteröintiä koskevan menettelyn sellaisten laitosten osalta, joka kuuluvat ainoastaan V luvun soveltamisalaan.

Rekisteröintimenettely on määriteltävä sitovassa säännöksessä ja siihen on sisällyttävä ainakin toiminnanharjoittajan toimivaltaiselle viranomaiselle antama ilmoitus aikomuksesta käyttää laitosta.

2. Jäsenvaltiot voivat säätää, että lupa voi koskea kahta tai useampaa laitosta tai laitoksen osaa, jotka sijaitsevat samassa paikassa tai eri paikoissa.

Jos luvan soveltamisalaan kuuluu kaksi tai useampia laitoksia, kunkin laitoksen erikseen on noudatettava tämän direktiivin vaatimuksia.

5 artikla

Toiminnanharjoittaja

Jäsenvaltiot voivat säätää, että kahdella tai useammalla luonnollisella tai oikeushenkilöllä on oikeus toimia laitoksen tai polttolaitoksen, jätteenpolttolaitoksen tai jätettä käyttävän rinnakkaispolttolaitoksen toiminnanharjoittajana yhdessä, tai toimia laitoksen tai polttolaitoksen eri osien toiminnanharjoittajina. Yksi ainoa luonnollinen tai oikeushenkilö on nimettävä kantamaan vastuu direktiivistä johtuvien velvoitteiden täyttymisestä.

6 artikla

Luvan myöntäminen

1. Toimivaltainen viranomainen myöntää luvan, jos laitos vastaa tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia.

2. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta luvan myöntämismenettely ja -ehdot olisivat täysin yhteensovitettuja silloin, kun siihen osallistuu useita toimivaltaisia viranomaisia tai useita toiminnanharjoittajia tai jos myönnetään useampia lupa, jotta voidaan taata tehokas yhtenäinen menettely kaikkien menettelyn osalta toimivaltaisten viranomaisten välillä.

3. Kun on kyse uudesta laitoksesta tai olennaisesta muutoksesta, johon sovelletaan direktiivin 85/337/ETY 4 artiklaa, kaikki mainitun direktiivin 5, 6, 7 ja 9 artiklaa soveltamalla saadut asiaankuuluvat tiedot tai päätelmät tutkitaan ja otetaan huomioon lupaa myönnettäessä.

7 artikla

Yleisesti sitovat säännöt

Jäsenvaltiot voivat sisällyttää vaatimuksia tietyille laitosryhmille, polttolaitoksille, jätteenpolttolaitoksille tai jätettä käyttäville rinnakkaispolttolaitoksille yleisesti sitoviin sääntöihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta lupavelvoitetta.

Jos hyväksytään yleisesti sitovia sääntöjä, on riittävää, että luvassa viitataan tällaisiin sääntöihin.

8 artikla

Säännösten noudattamista koskevat kertomukset

Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että:

(1) toiminnanharjoittaja toimittaa toimivaltaiselle viranomaiselle ▐ lupaehtojen noudattamiseen liittyvät tiedot vähintään kerran kahdessa vuodessa ja tiedot julkistetaan viipymättä Internetissä. Jos 25 artiklan mukaisesti tehdyssä tarkastuksessa todetaan, että lupaehtoja on rikottu, on tietojen toimittamisen tiheys nostettava vähintään kertaan vuodessa.

(2) toiminnanharjoittaja tiedottaa toimivaltaiselle viranomaiselle pienimmällä mahdollisella viiveellä kaikista tapahtumista tai onnettomuuksista, joilla on merkittäviä ympäristövaikutuksia.

9 artikla

Sääntöjen noudattamatta jättäminen

1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että lupaehtoja noudatetaan.

2. Jos havaitaan, että tämän direktiivin vaatimuksia on rikottu, jäsenvaltioiden on varmistettava, että

(a) toiminnanharjoittaja ilmoittaa tästä välittömästi toimivaltaiselle viranomaiselle;

(b) toiminnanharjoittaja ja toimivaltainen viranomainen toteuttavat tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että toiminta saatetaan säännösten mukaiseksi mahdollisimman pian.

Mikäli rikkomisesta aiheutuu ihmisten terveydelle tai ympäristölle merkittävää vaaraa ja niin kauan kuin toimintaa ei b kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti ole saatettu säännösten mukaiseksi, laitoksen tai polttolaitoksen, jätteenpolttolaitoksen tai jätettä käyttävän rinnakkaispolttolaitoksen toiminta on keskeytettävä.

10 artikla

Kasvihuonekaasujen päästöt

1. Jos laitoksen kasvihuonekaasupäästöt nimetään direktiivin 2003/87/EY liitteessä I kyseisessä laitoksessa harjoitettavaan toimintaan liittyviksi, luvassa ei saa asettaa kyseisen kaasun suoralle päästölle raja-arvoa, ellei ole tarpeen varmistaa, että merkittävää paikallista pilaantumista ei aiheudu.

2. Jäsenvaltiot voivat päättää direktiivin 2003/87/EY liitteessä I lueteltujen toimintojen osalta, että energiatehokkuuteen liittyviä vaatimuksia ei määrätä koskemaan polttolaitoksia tai muita laitoksia, joista aiheutuu hiilidioksidipäästöjä paikalla.

3. Toimivaltaisten viranomaisten on tarvittaessa muutettava lupaa.

4. Edellä olevaa 1–3 alakohtaa ei sovelleta laitoksiin, jotka on jätetty väliaikaisesti yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän ulkopuolelle direktiivin 2003/87/EY 27 artiklan mukaisesti.

II LUKU

Liitteessä I lueteltuja toimintoja koskevat erityissäännökset

11 artikla

Soveltamisala

Tätä lukua sovelletaan liitteessä I lueteltuihin toimintoihin ja soveltuvin osin mainitussa liitteessä vahvistettujen kapasiteettia koskevien raja-arvojen saavuttamiseen.

12 artikla

Toiminnanharjoittajan perusvelvollisuuksien yleiset periaatteet

Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta laitoksia käytetään seuraavien periaatteiden mukaisesti:

(1) kaikkiin asiaankuuluviin pilaantumista estäviin toimenpiteisiin on ryhdytty;

(2) käytetään parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa;

(3) merkittävää pilaantumista ei aiheuteta;

(4) jätteiden syntymistä vältetään direktiivin 2008/98/EY mukaisesti;

(5) jos jätteitä syntyy, ne käytetään hyödyksi tai, jos uudelleenkäyttö on teknisesti ja taloudellisesti mahdotonta, ne loppukäsitellään siten, että niillä ei ole ympäristövaikutuksia tai vaikutus on mahdollisimman vähäistä;

(6) energiankäyttö on tehokasta;

(7) tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdytään onnettomuuksien ehkäisemiseksi ja niiden seurausten rajoittamiseksi;

(8) tarvittaviin toimenpiteisiin ryhdytään toiminnan lopullisen päättymisen jälkeen, jotta pilaantumisvaara vältettäisiin ja tuotantoalue saatettaisiin tyydyttävään tilaan 23 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti ▐.

13 artikla

Lupahakemukset

1. Jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet, jotta lupahakemus sisältäisi seuraavat tiedot:

(a) tiedot laitoksesta ja sen toiminnan luonteesta ja laajuudesta,

(b) tiedot raaka- ja lisäaineista sekä muista laitoksessa käytetyistä tai tuotetuista aineista tai energiasta,

(c) tiedot laitoksen päästölähteistä,

(d) tiedot laitoksen sijaintipaikan olosuhteista,

(e) jos toimintaan liittyy merkittäviä määriä merkityksellisiä vaarallisia aineita, perusviivaraportti, joka sisältää kyseisiä aineita koskevia tietoja,

(f) tiedot laitoksen arvioitujen päästöjen laadusta ja määrästä kuhunkin ympäristöelementtiin sekä päästöjen merkittävien ympäristövaikutusten erittely,

(g) tiedot tekniikoista tai muista menetelmistä, joilla pyritään estämään laitoksen aiheuttamat päästöt, tai jos se ei ole mahdollista, vähentämään niitä,

(h) tarvittaessa tiedot toimenpiteistä laitoksen jätteiden synnyn ehkäisemiseksi ja jätteiden hyödyntämiseksi,

(i) muista toimenpiteistä, jotta noudatettaisiin 12 artiklassa tarkoitettuja toiminnanharjoittajan perusvelvollisuuksien yleisiä periaatteita,

(j) ympäristöön joutuvien päästöjen tarkkailusta,

(k) tiivistelmä hakijan tarkastelemista ehdotetun teknologian, tekniikan ja toimenpiteiden merkityksellisistä päävaihtoehdoista.

Lupahakemuksessa on myös oltava käytännönläheinen tiivistelmä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista tiedoista ja tapauksen mukaan perusviivaraportti .

2. Silloin kun direktiivissä 85/337/ETY säädettyjen vaatimusten mukaisesti hankitut tiedot tai direktiivin 96/82/EY mukaisesti laadittu turvallisuuskertomus tai muut mitä tahansa muuta lainsäädäntöä soveltamalla hankitut tiedot mahdollistavat johonkin 1 kohdan säätämiin vaatimuksiin vastaamisen, voidaan nämä tiedot esittää lupahakemuksessa tai liittää ne siihen.

14 artikla

Parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevat vertailuasiakirjat ja tietojenvaihto

1. Komissio järjestää jäsenvaltioiden, niiden asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten edustajien, asianomaista alaa edustavien toiminnanharjoittajien ja tekniikkojen tarjoajien, ympäristönsuojelua edistävien kansalaisjärjestöjen ja komission välillä tietojenvaihtoa, joka koskee seuraavia asioita:

(a) laitosten suorituskyky päästöjen, pilaantumisen, kulutuksen ja raaka-aineiden luonteen, energian käytön tai jätteen muodostumisen osalta; sekä

(b) parhaasta käytettävissä olevasta käytetystä tekniikasta, siihen liittyvästä tarkkailusta ja sitä koskevasta kehityksestä.

Tässä kohdassa tarkoitetun tietojenvaihdon järjestämiseksi komissio perustaa tietojenvaihtofoorumin, joka koostuu ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista toimijoista .

Komissio antaa ohjeita tietojen vaihdosta, mukaan lukien tietojen keräämiseen sekä parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevien vertailuasiakirjojen sisällön määrittämiseen liittyvistä tiedoista. Komissio julkaisee tätä koskevan arviointikertomuksen. Kertomus asetetaan saataville Internetissä.

2. Komissio julkistaa 1 kohdassa tarkoitetun tietojenvaihdon tuloksen uutena tai ajantasaistettuna parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevana vertailuasiakirjana.

3. Parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa vertailuasiakirjoissa on erityisesti selostettava parhaat käytettävissä olevat tekniikat, niihin liittyvät päästö- ja kulutustasot ja vastaava tarkkailu, maaperän ja pohjaveden tarkkailu sekä alueen ennallistaminen ja uudet tekniikat, ottaen erityisesti huomioon liitteessä III luetellut perusteet , ja tarkastelu on saatettava päätökseen viimeistään kahdeksan vuoden kuluttua edellisen version julkaisemisesta . Komissio varmistaa, että parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa vertailuasiakirjoissa tehdyt päätelmät parhaasta käytettävissä olevasta tekniikasta asetetaan saataville jäsenvaltioiden virallisilla kielillä. Komissio asettaa jäsenvaltion pyynnöstä koko parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevan vertailuasiakirjan saataville pyydetyllä kielellä.

15 artikla

Lupaehdot

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lupa käsittää kaikki tarvittavat toimenpiteet 12 ja 19 artiklassa tarkoitettujen vaatimusten täyttämiseksi.

Näihin toimenpiteisiin on kuuluttava vähintään:

(a) päästöraja-arvot pilaaville aineille, liitteessä II luetelluille ja muille pilaaville aineille, joita voidaan päästää kyseisestä laitoksesta merkittäviä määriä suhteessa niiden ominaisuuksiin ja siirtymiseen ympäristön elementistä toiseen;

(b) tarvittaessa asiaankuuluvat maaperän ja pohjavesien suojelua sekä laitoksen jätehuoltoa koskevat määräykset;

(c) asianmukaiset vaatimukset päästöjen tarkkailusta, joissa täsmennetään mittausmenetelmät, mittausten tiheys ja niiden arviointimenettely, ja jotka velvoittavat toimittamaan toimivaltaiselle viranomaiselle säännöllisesti päästöjen tarkkailun tulokset ja muut tarvittavat tiedot luvan ehtojen noudattamisen valvomiseksi;

(d) vaatimukset sellaisten asiaan liittyvien vaarallisten aineiden määräajoin suoritettavasta tarkkailusta, joita on todennäköisesti merkittävissä määrin laitoksen alueella, ottaen huomioon maaperän ja pohjaveden pilaantumismahdollisuuden laitoksen alueella;

(e) toimenpiteet, jotka liittyvät seuraaviin tekijöihin: laitoksen käynnistys, vuodot, virhetoiminnot, väliaikainen seisautus tai lopullinen toiminnan lakkauttaminen, jos on olemassa vaara, että kyseisillä toimilla on vaikutuksia ympäristöön;

(f) määräyksiä epäpuhtauksien kaukokulkeutumisesta tai valtioiden rajat ylittävän ympäristön pilaantumisen minimoinnista.

2. Edellä 1 kohdan a alakohdan soveltamiseksi raja-arvoja voidaan täydentää tai ne voidaan korvata vastaavilla parametreillä ja teknisillä toimenpiteillä.

3. Parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevia vertailuasiakirjoja on käytettävä viitteenä lupaehtoja määriteltäessä.

4. Jos laitosta tai sen osaa ei ole käsitelty parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa viiteasiakirjoissa, tai jos näissä asiakirjoissa ei käsitellä kaikkia toiminnan mahdollisia ympäristövaikutuksia, toimivaltaisen viranomaisen on yhdessä toiminnanharjoittajan kanssa määriteltävä päästötasot, jotka voidaan saavuttaa laitosta tai kyseessä olevia toimintoja koskevaa parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa käyttämällä liitteessä III lueteltujen perusteiden mukaisesti ja asetettava lupaehdot vastaavasti.

5. Liitteessä I olevan 6 kohdan 6 alakohdassa tarkoitettujen laitosten osalta sovelletaan 1–4 kohtaa sanotun kuitenkaan rajoittamatta asiaan liittyvän eläinsuojelulainsäädännön soveltamista.

16 artikla

Päästöraja-arvot, vastaavat parametrit ja tekniset toimenpiteet

1. Pilaavien aineiden päästöjen raja-arvoja sovelletaan päästökohdassa päästöjen tullessa laitoksesta ulos, jolloin mahdollinen ennen kyseistä hetkeä tapahtunut laimentuminen ei vaikuta kyseisten arvojen määrittelyyn.

Mitä tulee pilaavien aineiden epäsuoriin päästöihin veteen, vedenpuhdistamon vaikutus voidaan ottaa huomioon kyseessä olevan laitoksen päästöjen raja-arvoja määritettäessä, edellyttäen että näin taataan koko ympäristön suojelun vastaava taso ja ettei ympäristöön kohdisteta suurempaa epäpuhtausrasitetta.

2. Päästöraja-arvot, vastaavat parametrit ja 15 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tekniset toimenpiteet perustuvat parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan, määräämättä kuitenkaan tietyn tekniikan tai teknologian käyttämisestä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan soveltamista.

Toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava päästöraja-arvot sekä valvontaa ja sääntöjen noudattamista koskevat vaatimukset, jotta varmistetaan, että parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyviä päästötasoja ei ylitetä .

Päästöraja-arvoihin voidaan lisätä vastaavia parametrejä tai vastaavia teknisiä toimia, edellyttäen, että vastaava ympäristönsuojelun taso voidaan saavuttaa.

3. Poiketen siitä, mitä 2 kohdan toisessa alakohdassa säädetään, toimivaltainen viranomainen voi poikkeustapauksissa , jotka johtuvat ympäristöön liittyvistä ja taloudellisista kustannuksista ja hyödyistä sekä kyseessä olevan laitoksen teknisistä ominaisuuksista , maantieteellisestä sijainnista ja paikallisista ympäristöoloista vahvistaa päästöraja-arvoja, vastaavia parametrejä tai vastaavia teknisiä toimia sekä valvontaa ja sääntöjen noudattamista koskevia vaatimuksia siten, että parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liitetyt päästötasot saattavat ylittyä.

Nämä raja-arvot , vastaavat parametrit tai vastaavat tekniset toimet eivät kuitenkaan saa ylittää 68 artiklan mukaisesti tai tapauksen mukaan V–VIII liitteessä vahvistettuja raja-arvoja ▐.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianomaisille henkilöille annetaan hyvissä ajoin tarkoituksenmukaiset mahdollisuudet osallistua tässä kohdassa tarkoitetun poikkeuksen myöntämistä koskevaan päätöksentekoon.

Kun päästöjen raja-arvoja, vastaavia parametrejä tai vastaavia teknisiä toimenpiteitä vahvistetaan tämän kohdan mukaisesti, on syyt, joiden vuoksi parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyvistä päästörajoista, sellaisina kuin ne on kuvattu parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa viiteasiakirjoissa, poikkeavat päästötasot on sallittu, kirjattava ja perusteltava lupaehtoihin sisällytettävässä liitteessä.

Komissio voi vahvistaa perusteet, joiden mukaisesti voidaan myöntää tässä kohdassa tarkoitettu poikkeus.

Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 69 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

4. Edellä olevaa 2 ja 3 kohtaa sovelletaan karjalannan ja lietteen levittämiseen liitteessä I olevan 6 kohdan 6 alakohdassa tarkoitetun laitoksen alueen ulkopuolelle lukuun ottamatta vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY (30) soveltamisalan piiriin kuuluvia alueita .

5. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää tilapäisiä poikkeuksia 2 kohdan ja 12 artiklan 1 ja 2 alakohdan vaatimusten soveltamisesta sellaisten päästömäärien lisäysten osalta, jotka aiheutuvat uusien tekniikoiden testauksesta ja käytöstä, edellyttäen, että kuuden kuukauden kuluessä poikkeuksen myöntämisestä näiden tekniikoiden käyttö joko lopetetaan tai toiminnosta aiheutuvat päästöt saavuttavat vähintään parhaaseen käytettävissä olevaan tekniikkaan liittyvät päästötasot.

17 artikla

Tarkkailuvaatimukset

1. Edellä olevan 15 artiklan 1 kohdan c ja d alakohdassa tarkoitettujen tarkkailuvaatimusten on soveltuvin osin perustuttava parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa vertailuasiakirjoissa kuvattuihin tarkkailua koskeviin päätelmiin.

2. Toimivaltaisen viranomaisen on määriteltävä 15 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitetun määräajoin suoritettavan tarkkailun tiheys kunkin yksittäisen laitoksen osalta luvassa tai yleisesti sitovissa säännöissä.

Pohjaveden ja maaperän tarkkailu on suoritettava vähintään viiden (pohjavesi) tai kymmenen vuoden (maaperä) välein, jollei tarkkailu perustu pilaantumisriskien järjestelmälliseen arviointiin , sanotun kuitenkaan rajoittamatta ensimmäisen alakohdan soveltamista.

Komissio voi vahvistaa perusteet määräajoin suoritettavan tarkkailun tiheyden määrittämiselle.

Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 69 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen

18 artikla

Yleisesti sitovat säännöt

1. Yleisesti sitovia sääntöjä hyväksyessään jäsenvaltioiden on varmistettava yhtenäinen lähestymistapa ja korkea ympäristönsuojelun taso, joka vastaa sellaista ympäristönsuojelun tasoa, joka voidaan saavuttaa yksittäisiä lupaehtoja noudattamalla.

2. Yleisesti sitovien sääntöjen on perustuttava parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikoihin, mutta niissä ei määrätä tietyn tekniikan tai erityisen teknologian käytöstä , jotta varmistetaan 15 ja 16 artiklan säännösten noudattaminen .

▐

3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisesti sitova säännöt saatetaan ajan tasalle parhaan käytettävissä olevan tekniikan kehittymisen mukaisesti , jotta varmistetaan 22 artiklan noudattaminen .

▐

4. Näissä 1–3 kohdan mukaisissa sitovissa säännöissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan.

19 artikla

Ympäristönlaatunormit

Jos jokin ympäristönlaatunormi edellyttää ankarampia ehtoja kuin mitä parhaan käytettävissä olevan tekniikan avulla voidaan saavuttaa, lupaan on sisällytettävä lisäehtoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muita toimenpiteitä, joihin voidaan ryhtyä ympäristönlaatunormien noudattamiseksi.

20 artikla

Parhaan käytettävissä olevan tekniikan kehitys

Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimivaltainen viranomainen seuraa parhaan käytettävissä olevan tekniikan kehitystä tai että siitä ja uusien tai tarkistettujen parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevien vertailuasiakirjojen julkaisemisesta tiedotetaan viranomaiselle sekä osapuolille, joita asia koskee .

21 artikla

Toiminnanharjoittajien laitoksissa tekemät muutokset

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta toiminnanharjoittaja tiedottaa toimivaltaiselle viranomaiselle kaikista laitoksessa suunnitteilla olevista muutoksista, joilla voi olla ympäristövaikutuksia. Tarpeen vaatiessa toimivaltainen viranomainen ajanmukaistaa luvan.

2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jottei mihinkään toiminnanharjoittajan laitoksessa suunnittelemaan olennaiseen muutokseen ryhdytä ilman tämän direktiivin mukaista lupaa.

Lupahakemuksen ja toimivaltaisen viranomaisen päätöksen soveltamisalaan on sisällyttävä laitoksen osat sekä 13 artiklassa luetellut yksityiskohdat, joita muutokset voivat koskea.

3. Laitoksen luonteen tai toiminnan muutoksia tai laajennuksia pidetään olennaisina, jos pelkästään niiden johdosta saavutetaan liitteessä I vahvistetut kapasiteettia koskevat raja-arvot.

22 artikla

Toimivaltaisen viranomaisen suorittama lupaehtojen tarkistus ja ajanmukaistaminen

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että toimivaltainen viranomainen tarkastaa säännöllisesti ja ajanmukaistaa tarpeen vaatiessa lupaehdot tämän direktiivin säännösten noudattamisen varmistamiseksi.

2. Toiminnanharjoittajan on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä toimitettava kaikki lupaehtojen tarkistamiseen tarvittavat tiedot.

Toimivaltaisen viranomaisen on lupaehtoja tarkistaessaan otettava huomioon kaikki päästöjen tarkkailuista tai tarkastuksista saadut tiedot.

3. Kun komissio julkaisee uuden tai tarkistetun parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevan vertailuasiakirjan, jäsenvaltioiden on neljän vuoden kuluessa asiakirjan julkaisemisesta varmistettava, että toimivaltainen viranomainen ▐tarkistaa ja tarvittaessa ajanmukaistaa kyseessä olevia laitoksia koskevat lupaehdot.

Kaikkiin 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti myönnettyihin poikkeuksiin sovelletaan ensimmäisen alakohdan säännöksiä.

4. Lupaehdot tarkistetaan ja tarvittaessa ajanmukaistetaan vähintään seuraavissa tapauksissa:

(a) laitoksen aiheuttama pilaantuminen on niin merkittävää, että luvan nojalla voimassa olevat päästöraja-arvot olisi arvioitava uudelleen tai uusia päästöraja-arvoja olisi lisättävä,

(b) merkittävät muutokset parhaassa käytettävissä olevassa tekniikassa mahdollistavat merkittävät päästövähennykset,

(c) toiminnan turvallisuus vaatii toisenlaisten tekniikkojen käyttöönottoa,

(d) lupaehtojen tarkistus on tarpeen direktiivin 2001/81/EY tai 19 artiklan mukaisten ympäristönlaatunormien noudattamiseksi.

23 artikla

Laitoksen sulkeminen ja alueen ennallistaminen

1. Toimivaltaisen viranomaisen on varmistettava, että laitoksen toiminnan päättyessä lopullisesti noudatetaan 12 artiklan 8 kohdassa vahvistetun periaatteen noudattamisen varmistamiseksi määrättyjä lupaehtoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin ║ 2004/35/EY, pohjaveden suojelusta pilaantumiselta ja huononemiselta 12 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/118/EY (31) , ympäristönsuojelusta rikosoikeudellisin keinoin 19 päivänä marraskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/99/EY (32) ja maaperän suojelun puitteista ║ annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/../EY (33) (34) soveltamista.

2. Jos laitoksen toimintoihin liittyy sellaisten merkittäviä määriä edustavien ja merkityksellisten vaarallisten aineiden käyttö, tuotanto tai ympäristöön päästäminen, jotka mahdollisesti aiheuttavat laitoksen alueella maaperän tai pohjaveden pilaantumista, toiminnanharjoittajan on laadittava perusviivaraportti ennen laitoksen toiminnan käynnistämistä tai ennen laitoksen luvan ajanmukaistamista. Raportissa on oltava tarvittavat kvantitatiiviset tiedot, joiden perusteella voidaan määritellä maaperän ja pohjaveden tila toiminnan käynnistyessä vaarallisten aineiden merkittävien määrien suhteen .

Komissio vahvistaa perusviivaraportin sisältöä koskevat yleiset perusteet.

Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 69 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

3. Toiminnanharjoittajan on laitoksen toiminnan päättyessä lopullisesti ilmoitettava asiasta toimivaltaiselle viranomaiselle ja arvioitava maaperän ja pohjaveden tila vaarallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen osalta. Jos todetaan, että 2 kohdassa tarkoitetussa perusviivaraportissa vahvistettuun maaperän ja pohjaveden alkutilanteeseen verrattuna laitoksen toiminta on aiheuttanut vaarallisten aineiden aiheuttamaan maaperän tai pohjaveden pilaantumista, toiminnanharjoittajan on kunnostettava alue ja palautettava se alkuperäiseen tilaansa.

4. Jos toiminnanharjoittajan ei tarvitse laatia 2 kohdassa tarkoitettua perusviivaraporttia, sen on laitoksen toiminnan päättyessä lopullisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei laitoksen alue aiheuta merkittävää riskiä ihmisten terveydelle ja ympäristölle.

24 artikla

Päästöjen vertaaminen parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikkoihin liittyviin päästötasoihin

Edellä olevan 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin lupaehtojen noudattamista koskeviin asiaan liittyviin tietoihin on sisällytettävä päästötasojen ja parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa vertailuasiakirjoissa käsiteltyihin parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikoihin liittyvien päästötasojen vertailu. Asiaan liittyvät tiedot on asetettava saataville Internetissä viipymättä.

25 artikla

Tarkastukset

1. Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön laitostarkastuksia koskeva järjestelmä.

Järjestelmään on sisällyttävä laitoksissa tehtävät tarkastukset.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toiminnanharjoittajat antavat toimivaltaisille viranomaisille kaiken tarvittavan avun, jotta nämä pystyvät suorittamaan tarkastukset laitoksen alueella, ottamaan näytteitä ja keräämään kaiken tehtävänsä suorittamiseen tämän direktiivin mukaisesti tarvittavan tiedon.

2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki laitokset kuuluvat tarkastussuunnitelmaan.

3. Kuhunkin tarkastussuunnitelmaan on sisällyttävä:

(a) merkittävien ympäristökysymysten yleisarvio,

(b) tarkastussuunnitelmaan kuuluva maantieteellinen alue,

(c) tarkastussuunnitelmaan kuuluvia laitoksia koskeva rekisteri ja tämän direktiivin vaatimusten noudattamisen tasoa koskeva yleinen arvio näiden laitosten osalta,

(d) tarkastussuunnitelman tarkistamista koskevat säännökset,

(e) suunnitelma 5 kohdassa tarkoitettuja rutiinitarkastuksia koskevaksi ohjelmaksi,

(f) edellä olevan 6 kohdan mukaisesti toteutettavia muita kuin rutiinitarkastuksia koskevat menettelyt,

(g) tarvittaessa eri tarkastusviranomaisten välistä yhteistyötä koskevat säännökset.

4. Toimivaltaiset viranomaiset laativat tarkastussuunnitelmien pohjalta säännöllisesti tarkastusohjelmat ja määrittelevät laitosvierailujen tiheyden eri laitostyyppien osalta.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettävissä on riittävä määrä koulutettua henkilöstöä suorittamaan näitä tarkastuksia.

Näihin ohjelmiin on sisällyttävä vähintään yksi satunnainen tarkastuskäynti kuhunkin laitokseen 18 kuukauden välein. Jos tarkastuksessa on havaittu, että lupaehtoja ei ole noudatettu, on tarkastusten tiheys nostettava vähintään yhteen käyntiin puolen vuoden välein.

Jos ohjelmat perustuvat kyseessä olevien laitosten ympäristöriskien järjestelmälliseen arviointiin, voidaan tarkastuskäyntien tiheys laskea vähintään yhteen käyntiin 24 kuukauden välein.

Ympäristöriskien järjestelmällisen arvioinnin on perustuttava riippumattomiin kriteereihin, kuten:

(a) toiminnanharjoittajien lupaehtojen noudattamisen historiaa koskeviin tietoihin;

(b) laitoksen vaikutuksiin ympäristöön ja ihmisten terveyteen;

(c) toiminnanharjoittajan osallistumiseen ympäristöasioita koskevaan yhteisön hallinta- ja auditointijärjestelmään (EMAS) asetuksen (EY) N:o 761/2001 (35) mukaisesti tai vastaavien ympäristöjärjestelmien toteuttamiseen.

Komissio voi vahvistaa muita ympäristöriskien arviointia koskevia perusteita .

Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 69 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

5. Rutiinitarkastukset riittävät kyseessä olevan laitoksen kaikkien asiaankuuluvien ympäristövaikutusten tutkimiseen.

Rutiinitarkastuksilla on varmistettava, että toiminnanharjoittaja noudattaa lupaehtoja.

Rutiinitarkastuksilla on myös osaltaan arvioitava lupaehtojen tehokkuutta.

6. Muita kuin satunnaisia rutiinitarkastuksia on käytettävä vakavien ympäristövalitusten, vakavien ja asianmukaisten ympäristöonnettomuuksien, onnettomuuksien ja sääntöjen noudattamattajättämisten tai ihmisten terveyteen vakavasti vaikuttavien seikkojen tutkimiseen mahdollisimman varhaisessa vaiheessa ja soveltuvien osin ennen luvan myöntämistä, tarkistamista tai ajanmukaistamista.

Kun suoritetaan muuta kuin rutiinitarkastusta, toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia toiminnanharjoittajia toimittamaan tietoja onnettomuuden, vaaratilanteen tai sääntöjen noudattamatta jättämisen tutkimiseksi, terveystilastot mukaan lukien .

7. Toimivaltaisen viranomaisen on laadittava kunkin rutiinitarkastuksen ja muun kuin rutiinitarkastuksen jälkeen tarkastusraportti, jossa selvitetään, noudatetaanko laitoksessa tämän direktiivin vaatimuksia, ja todetaan, tarvitaanko lisätoimia.

Raportti annetaan tiedoksi kyseessä olevalle toiminnanharjoittajalle ▐ kahden kuukauden kuluessa. Toimivaltainen viranomainen saattaa lopullisen raportin yleisön saataville Internetissä neljän kuukauden kuluessa tarkastuksesta.

Toiminnanharjoittajan on varmistettava, että kaikki raportissa esille tuodut tarvittavat toimet toteutetaan kohtuullisen ajan kuluessa.

26 artikla

Tiedon saannin vapaus ja julkinen osallistuminen lupamenettelyyn

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisölle, jota asia koskee, annetaan mahdollisuus osallistua varhaisessa vaiheessa ja tehokkaasti menettelyihin, jotka koskevat

(a) luvan myöntämistä uusia laitoksia varten,

(b) luvan myöntämistä olennaiseen muutokseen,

(c) laitoksen luvan tai lupaehtojen tarkistamista 22 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti,

(d) sellaisen laitoksen luvan tai lupaehtojen ajantasaistamista, jolle on myönnettävä poikkeus 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Tällaisessa osallistumisessa sovelletaan liitteessä IV säädettyä menettelyä.

Asian katsotaan koskevan ympäristönsuojelua edistävien ja kansallisen lainsäädännön vaatimukset täyttävien valtioista riippumattomien järjestöjen etua.

▐

2. Kun päätös luvan myöntämisestä, tarkistamisesta tai ajanmukaistamisesta ▐ on tehty, toimivaltaisen viranomaisen on viipymättä tiedotettava asiasta yleisölle ja saatettava yleisön saataville seuraavat tiedot:

(a) päätöksen sisältö mukaan lukien jäljennös luvasta ja myöhemmät tarkistukset,

(b) päätöksen perusteena olevat seikat,

(c) ennen päätöksen tekemistä pidettyjen kuulemisten tulokset ja selvitys siitä, miten nämä tulokset on otettu huomioon kyseistä päätöstä tehtäessä,

(d) kyseessä olevaa laitosta tai toimintoa koskevan parasta käytettävissä olevaa tekniikka koskevien vertailuasiakirjojen nimet,

(e) tiedot siitä, miten 15 artiklassa tarkoitetut lupaehdot on määritelty verrattuna parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevissa vertailuasiakirjoissa kuvattuihin parhaisiin käytettävissä oleviin tekniikkoihin ja niihin liitettyihin päästötasoihin,

(f) jos on myönnetty 16 artiklan 3 kohdan mukainen poikkeus, erityiset syyt poikkeuksen myöntämiselle kyseisessä kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti sekä asetetut ehdot;

(g) ▐ 22 artiklan 1, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettujen lupien tarkistusten tulokset,

(h) lupaehtojen mukaisesti saadut, toimivaltaisen viranomaisen hallussa olevat päästöjä koskevat tarkkailutulokset.

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että a–g kohdassa tarkoitetut tiedot asetetaan saataville Internetissä viipymättä.

3. Edellä 1 ║ ja 2 kohtaa sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ympäristötiedon julkisesta saatavuudesta 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/4/EY (36) 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa olevien rajoitusten soveltamista.

27 artikla

Muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisen oikeusjärjestelmän mukaisesti siihen yleisöön kuuluvilla, jota asia koskee, on mahdollisuus saattaa tuomioistuimessa tai muussa laillisesti perustetussa riippumattomassa ja puolueettomassa elimessä 26 artiklan säännösten soveltamisalaan kuuluvien päätösten, toimien tai laiminlyöntien asiasisällön taikka niihin liittyvien menettelyjen laillisuus uudelleen tutkittavaksi, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy:

(a) asia koskee riittävästi kyseessä olevaa yleisöä,

(b) kyseessä oleva yleisö väittää oikeuksiensa heikentyvän, jos jäsenvaltion hallintolainkäyttöä koskevassa säännöstössä niin edellytetään,

2. Jäsenvaltioiden on määriteltävä, missä vaiheessa muita päätöksiä, toimia tai laiminlyöntejä vastaan voidaan esittää huomautuksia.

3. Jäsenvaltioiden on määriteltävä, mikä muodostaa riittävän edun ja mikä oikeuden heikentymisen tavoitteenaan antaa yleisölle, jota asia koskee, laaja muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus.

Kaikki kansallisen lainsäädännön vaatimukset täyttävien ympäristönsuojelua edistävien valtioista riippumattomien järjestöjen edun katsotaan olevan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tavalla riittävä.

Niillä katsotaan myös olevan oikeuksia, joita on mahdollista loukata 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla.

4. Edellä olevan 1, 2 ja 3 kohdan säännökset eivät estä mahdollisuutta, että hallintoviranomainen alustavasti tutkii asian uudelleen, eivätkä ne vaikuta vaatimukseen hallinnollisten muutoksenhakumenettelyjen loppuunsaattamisesta ennen kuin asia saatetaan tuomioistuimessa tutkittavaksi, silloin kun kansallisessa lainsäädännössä on tällainen vaatimus.

Kyseisen menettelyn on oltava oikeudenmukainen, tasapuolinen ja nopea, eikä se saa olla niin kallis, että se olisi esteenä menettelyyn osallistumiselle.

5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisölle annetaan käytännön tietoja mahdollisuudesta turvautua hallinnollisiin ja tuomioistuimessa tapahtuviin muutoksenhakumenettelyihin.

28 artikla

Valtioiden rajat ylittävät vaikutukset

1. Jos jäsenvaltio toteaa, että tietyn laitoksen käytöllä on todennäköisesti merkittäviä kielteisiä vaikutuksia toisen jäsenvaltion ympäristöön, tai jos jäsenvaltio, johon laitoksen käyttö todennäköisesti vaikuttaa merkittävästi, sitä pyytää, sen jäsenvaltion, jonka alueella 4 artiklan tai 21 artiklan 2 kohdan mukaista lupaa on haettu, on toimitettava kyseiselle toiselle jäsenvaltiolle liitteen IV mukaisesti toimitettavat tai saataville annettavat tiedot samanaikaisesti kun ne annetaan yleisön saataville.

Nämä tiedot ovat pohjana tarvittaville neuvotteluille kahden jäsenvaltion välisissä keskinäisissä suhteissa vastavuoroisuus- ja yhdenvertaisuusperiaatteiden mukaisesti.

2. Jäsenvaltiot varmistavat keskinäisissä suhteissansa, että 1 kohdassa tarkoitetuissa tapauksissa hakemukset annetaan asianmukaiseksi ajaksi yleisesti saataville mahdollisesti altistumisen kohteena olevassa jäsenvaltiossa, jotta tämä valtio voisi ottaa kantaa asiaan ennen toimivaltaisen viranomaisen päätöstä.

3. Kun toimivaltainen viranomainen tekee päätöksen hakemuksesta, 1 ja 2 kohdan mukaisten kuulemisten tulokset on otettava huomioon.

4. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava 1 kohdan mukaisesti kuulluille jäsenvaltioille hakemusta koskevasta päätöksestä ja toimitettava niille 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot. Näiden jäsenvaltioiden on varmistettava, että tiedot annetaan yleisön, jota asia koskee, saataville asianmukaisella tavalla niiden omalla alueella.

▐

29 artikla

Uudet tekniikat

Jäsenvaltioiden on otettava käyttöön kannustimia, jotka innostavat toiminnanharjoittajia kehittämään ja soveltamaan uusia tekniikoita.

Komissio hyväksyy ensimmäisen kohdan soveltamiseksi seuraavat kriteerit :

(a) ne teollisuustoiminnot, joiden osalta uusien tekniikoiden kehittäminen ja soveltaminen on etusijalla;

(b) uusien tekniikoiden kehittämistä ja soveltamista koskevat jäsenvaltioiden indikatiiviset tavoitteet;

(c) välineet uusien tekniikoiden kehittämisessä ja soveltamisessa tapahtuneen kehityksen arvioimiseksi.

Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 69 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

III LUKU

Polttolaitoksia koskevat erityissäännökset

30 artikla

Soveltamisala

Tätä lukua sovelletaan polttoainetyypistä riippumatta energiantuotantoon suunniteltuihin polttolaitoksiin, joiden mitattu lämpöarvo on vähintään 50 MW.

Tätä lukua ei sovelleta seuraaviin laitoksiin:

(a) laitokset, joissa palamistuotteita käytetään suoraan lämmitykseen, kuivaukseen tai esineiden tai materiaalien muuhun käsittelyyn,

(b) jälkipolttolaitokset, jotka on suunniteltu puhdistamaan savukaasuja polttamalla ja joita ei käytetä erillisinä polttolaitoksina,

(c) katalyyttisia krakkauskatalyyttejä regeneroivat laitteet,

(d) laitteet, joilla rikkivety muunnetaan rikiksi,

(e) kemianteollisuudessa käytetyt reaktorit,

(f) koksaamot,

(g) Cowperin ilmankuumentimet,

(h) ajoneuvon, aluksen tai ilma-aluksen käyttövoiman tuottamiseen käytettävät tekniset laitteet,

(i) offshore-lautoilla käytettävät kaasuturbiinit,

(j) laitokset, joissa käytetään muita jätteitä kuin 37 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja kiinteitä tai nestemäisiä jätteitä,

Jäljempänä olevaa 31, 32 ja 35 artiklaa ei sovelleta polttolaitoksiin silloin, kun ne kuuluvat alakohtaisen parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevan vertailuasiakirjan soveltamisalaan tai kun ne on jätetty suuria polttolaitoksia koskevan parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa koskevan vertailuasiakirjan soveltamisalan ulkopuolelle.

31 artikla

Yhdistämissäännöt

1. Jos kahden tai useamman erillisen polttolaitokset savukaasut päästetään ilmaan yhteisen piipun kautta, tällaisten laitosten yhdistelmää on pidettävä yhtenä polttolaitoksena ja niiden kapsiteetit olisi laskettava yhteen.

2. Kun kaksi tai useampia erillisiä polttolaitoksia, joille on myönnetty lupa tai jotka ovat toimittaneen täydellisen lupahakemuksen 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun määräajan jälkeen rakennetaan siten, että niiden savukaasut voitaisiin tekniset ja taloudelliset tekijät huomioon ottaen poistaa yhteisen piipun kautta, tällaisten laitosten muodostamaa kokonaisuutta pidetään yhtenä polttolaitoksena, ja niiden kapasiteetit on yhdistettävä.

32 artikla

Päästöraja-arvot

1. Polttolaitosten savukaasut on poistettava hallitulla tavalla yhdestä tai useammasta savuhormista koostuvan savupiipun kautta; savupiipun korkeus lasketaan siten, että ihmisten terveyttä ja ympäristöä suojellaan.

2. Kaikissa luvissa, jotka koskevat polttolaitoksia, joille on myönnetty lupa, tai jotka ovat jättäneet täydellisen lupahakemuksen ennen 72 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua päivämäärää, edellyttäen, että laitoksen toiminta käynnistyy enintään vuoden kuluttua tästä päivämäärästä, on mainittava edellytykset, joilla varmistetaan, että näiden laitosten päästöt eivät ylitä liitteessä V olevassa 1 osassa vahvistettuja rikkidioksidi-, typen oksidi- ja hiukkaspäästöjen raja-arvoja.

3. Kaikissa sellaisia polttolaitoksia sisältäviä laitoksia koskevissa luvissa, jotka eivät kuulu 2 kohdan soveltamisalaan, on mainittava ehdot, joilla varmistetaan, että näiden laitosten päästöt ilmaan eivät ylitä liitteessä V olevassa 2 osassa vahvistettuja päästöraja-arvoja.

4. Toimivaltainen viranomainen voi antaa tavallisesti vähärikkistä polttoainetta käyttävälle polttolaitokselle luvan poiketa rikkidioksidille 2 ja 3 kohdassa säädettyjen päästöraja-arvojen noudattamisvelvoitteesta enintään kuuden kuukauden ajaksi, jos käyttäjä ei kykene noudattamaan näitä raja-arvoja sen vuoksi, että vähärikkisen polttoaineen toimitukset ovat keskeytyneet polttoaineen vakavan puutteen takia.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdan mukaisesti myönnetyistä poikkeuksista.

5. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää luvan poiketa 2 ja 3 kohdassa säädettyjen päästöjen raja-arvojen noudattamisvelvoitteesta, jos polttolaitoksen joka käyttää vain kaasumaista polttoainetta, on turvauduttava muihin polttoaineisiin kaasun toimituksessa ilmenneen äkillisen keskeytyksen vuoksi. Poikkeus voidaan myöntään enintään 10 päivän ajaksi, paitsi jos on pakottava tarve turvata energian saanti.

Toiminnanharjoittajan on välittömästi ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kustakin ensimmäisessä kohdassa tarkoitetusta erityistapauksesta.

Jäsenvaltioiden on välittömästi ilmoitettava komissiolle ensimmäisen alakohdan nojalla myönnetyistä poikkeuksista.

6. Jos polttolaitosta laajennetaan vähintään 20 MW , liitteessä V olevassa 2 osassa yksilöityjä päästöraja-arvoja on sovellettava muutoksen kohteena olevaan laitoksen osaan ja ne on määritettävä suhteessa koko polttolaitoksen mitattuun lämpöarvoon.

33 artikla

Päästöjen puhdistinlaitteiden toimintahäiriöt tai rikkoutuminen

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että luvissa määrätään menettelystä puhdistinlaitteiden toimintahäiriöiden tai rikkoutumisen varalta.

2. Rikkoutumisen sattuessa toimivaltaisen viranomaisen on edellytettävä, että käyttäjä vähentää toimintaa tai keskeyttää sen, jos normaaliin toimintaan ei voida palata 24 tunnin kuluessa, tai käyttää laitosta vähän epäpuhtauksia tuottavilla polttoaineilla.

Toiminnanharjoittajan on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle päästöjen puhdistinlaitteiden toimintahäiriöstä tai rikkoutumisesta 48 tunnin kuluessa.

Ilmanpuhdistinlaitteita tapahtuvan toiminnan yhteenlaskettu kesto ei saa ylittää 120:tä tuntia minkään 12 kuukauden jakson aikana.

Toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia ensimmäisessä ja kolmannessa alakohdassa mainittuihin aikarajoihin, seuraavissa tapauksissa:

(a) energiansaannin turvaaminen on välttämätöntä,

(b) rikkoutunut polttolaitos korvattaisiin rajoitetuksi ajaksi toisella laitoksella, mikä johtaisi päästöjen lisääntymiseen.

34 artikla

Ilmaan joutuvien päästöjen tarkkailu

1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että ilman epäpuhtauksia tarkkaillaan liitteessä V olevan 3 osan mukaisesti. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että toiminnanharjoittaja vastaa kyseisestä tarkkailusta aiheutuvista kustannuksista .

2. Päästöjen tarkkailuun käytettävän automaattisen laitteiston asennusta ja toimintaa on valvottava ja laitteistolle on tehtävä tarkastustesti vuosittain liitteessä V olevan 3 osan mukaisesti.

3. Toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava päästöjen tarkkailussa käytettävien näytteenotto- tai mittauspaikkojen sijainti.

4. Kaikki mittaustulokset on tallennettava, käsiteltävä ja esitettävä siten, että toimivaltainen viranomainen voi tarkistaa, että luvassa olevia toimintaa koskevia vaatimuksia ja päästöjen raja-arvoja noudatetaan.

35 artikla

Päästöjen raja-arvojen noudattaminen

Ilmaa pilaavien päästöjen raja-arvoja katsotaan noudatettavan, jos liitteessä V olevassa 4 osassa vahvistettuja vaatimuksia noudatetaan.

36 artikla

Monipolttoainepolttolaitokset

1. Toimivaltaisen viranomaisen on kahta tai useampaa polttoainetta samanaikaisesti käyttävän uuden polttolaitokset osalta asetettava päästöraja-arvot seuraavasti:

(a) kirjataan kutakin yksittäistä polttoainetta ja epäpuhtautta koskeva päästöraja-arvo, joka vastaa liitteessä V olevassa 1 ja 2 osassa säädettyä koko polttolaitoksen mitattua lämpöarvoa,

b) määritetään polttoainepainotetut päästöraja-arvot, jotka saadaan kertomalla a kohdassa tarkoitettu yksilöllinen päästöraja-arvo kunkin polttoaineen lämpöteholla ja jakamalla tulos kaikkien polttoaineiden lämpötehojen summalla,

c) yhdistetään polttoainepainotetut päästöjen raja-arvot.

2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, kahta tai useampaa polttoainetta samanaikaisesti käyttävien polttolaitosten, jotka käyttävät omaan kulutukseensa raakaöljyn jalostamisesta saatuja tislaus- ja konversiojäännöksiä yksin tai yhdessä muiden polttoaineiden kanssa, osalta komissio voi muuttaa 1 kohtaa sellaisen keskimääräisen rikkidioksidipäästöjen raja-arvon vahvistamiseksi, jota sovelletaan kaikkiin laitoksiin, joiden mitattu lämpöarvo on vähintään 50 MW.

Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 69 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

IV LUKU

Jätteenpolttolaitoksiin ja jätteen rinnakkaispolttoon käytettäviin laitoksiin sovellettavat erityissäännökset

37 artikla

Soveltamisala

1. Tätä d lukua on sovellettava sellaisiin jätteenpolttolaitoksiin ja jätteen rinnakkaispolttoon käytettäviin laitoksiin, joissa poltetaan tai rinnakkaispoltetaan kiinteitä tai nestemäisiä jätteitä.

Tämän luvun soveltamiseksi jätteenpolttolaitoksiin ja jätettä käyttäviin rinnakkaispolttolaitoksiin sisältyvät ║ kaikki polttolinjat, jätteen rinnakkaispolttolinjat sekä jätteen vastaanotto- ja varastointitilat ja laitosalueella tehtävään esikäsittelyyn tarkoitetut laitteistot, jäte-, polttoaine- ja ilmansyöttöjärjestelmät, kattilan, savukaasujen käsittelylaitteistot, laitosalueella olevat palamisjätteiden ja jäteveden käsittely- ja varastointilaitteistot, poistoputket sekä polton ja rinnakkaispolton valvontaan ja poltto-ja rinnakkaispoltto-olosuhteiden rekisteröintiin ja seurantaan tarkoitetut laitteet ja järjestelmät.

Jos rinnakkaispoltto tapahtuu niin, että laitoksen pääasiallinen tarkoitus on jätteiden lämpökäsittely eikä niinkään energian tai aineellisten tuotteiden tuottaminen, laitosta on pidettävä jätteenpolttolaitoksena.

2. Tätä lukua ei sovelleta seuraaviin laitoksiin:

(a) Laitokset, joissa käsitellään ainoastaan seuraavia jätteitä: (i) edellä olevan 3 artiklan 22 kohdan b alakohdassa lueteltuja jätteitä; (ii) radioaktiivinen jäte; (iii) eläinten ruhot, kuten niistä on säädetty muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä 3 päivänä lokakuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1774/2002 (37); (iv) offshorelaitoksilla tapahtuvasta öljyn ja kaasun etsinnästä ja hyödyntämisestä syntyvä jäte, joka poltetaan näillä laitoksilla;

(b) koelaitokset, joita käytetään tutkimukseen, kehitykseen ja testaukseen polttoprosessin kehittämiseksi ja joissa käsitellään jätettä alle 50 tonnia vuodessa.

38 artikla

Luvan hakeminen

Jätteenpolttolaitosta tai jätettä käyttävää rinnakkaispolttolaitosta koskevan lupahakemuksen on sisällettävä selvitys toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on varmistaa, että seuraavat edellytykset täyttyvät:

(a) laitoksen suunnittelussa, varustelussa, huollossa ja käytössä noudatetaan tämän luvun vaatimuksia, ottaen huomioon poltettavan tai rinnakkaispoltettavan jätteen luokat;

(b) poltto- ja rinnakkaispolttoprosessin aikana syntyvä lämpö hyödynnetään niin hyvin kuin se on käytännössä mahdollista, lämmön-, prosessihöyryn tai sähkön tuotannon;

(c) polttojätteen määrä ja haitallisuus minimoidaan ja se kierrätetään, silloin kuin tämä on asianmukaista;

(d) polttojäte, jonka muodostumista ei voida ehkäistä tai vähentää tai jota ei voida kierrättää, käsitellään kansallisen ja yhteisön lainsäädännön mukaisesti.

39 artikla

Lupaehdot

1. Luvassa on:

(a) lueteltava jäteluokat, joiden käsittely on sallittu, käyttäen ainakin Euroopan jäteluetteloa koskevassa komission päätöksessä 2000/532/EY vahvistettuja jäteluokkia, jos mahdollista, ja tarvittaessa esitettävä tiedot jätteen määrästä kunkin jäteluokan osalta;

(b) ilmoitettava laitoksen jätteenpolton tai rinnakkaispolton kapasiteetti;

(c) mainittava ilmaan ja veteen kohdistuvien päästöjen raja-arvot;

(d) vaatimukset jätevesipäästöjen pH:n, lämpötilan ja virtaaman osalta;

(e) näytteenotto- ja mittausmenettelyt ja -tiheydet,joita käytetään päästöjen tarkkailumääräysten noudattamiseen;

(f) puhdistin- tai mittauslaitteiden teknisesti väistämättömistä seisokeista, häiriöistä tai vioista johtuva pisin sallittu aika, jona ilmaan joutuvat päästöt ja jätevesipäästöt saavat ylittää säädetyt päästöjen raja-arvot.

2. Edellä olevassa 1 kohdassa vahvistettujen vaatimusten lisäksi vaarallista jätettä käyttävälle jätteenpolttolaitokselle tai jätettä käyttävälle rinnakkaispolttolaitokselle myönnetyssä luvassa on 4 kohdassa olevan lisäksi oltava seuraavat tiedot:

(a) luettelo eri luokkiin kuuluvan vaarallisen jätteen, määristä, oiden käsittely on sallittu;

(b) vaarallisen jätteen pienin ja suurin massavirta, sen pienimmät ja suurimmat lämpöarvot ja suurimmat sallitut pitoisuudet epäpuhtauksille kuten PCB, PCP, kloori, fluori, rikki ja raskasmetallit sekä muut pilaavat aineet.

3. Jäsenvaltiot voivat laatia luettelon niistä lupaan sisältyvistä jäteluokista, joita voidaan rinnakkaispolttaa tiettyihin luokkiin kuuluvissa jätettä käyttävissä rinnakkaispolttolaitoksissa.

4. Toimivaltaisen viranomaisen on määräajoin tarkasteltava lupaehtoja ja saatettava ne tarvittaessa ajan tasalle.

40 artikla

Päästöjen vähentäminen

1. Jätteenpolttolaitosten ja jätettä käyttävien rinnakkaispolttolaitosten savukaasut on poistettava valvotusti savupiipulla, jonka korkeus määritetään siten, että suojellaan ihmisten terveyttä ja ympäristöä.

2. Jätteenpolttolaitosten ja jätettä käyttävien rinnakkaispolttolaitosten päästöt ilmaan eivät saa ylittää liitteessä VI olevassa 3 ja 4 osassa vahvistettuja tai mainitun liitteessä olevan 4 osan mukaisesti määriteltyjä päästöjen raja-arvoja.

Jos jätettä käyttävässä rinnakkaispolttolaitoksessa yli 40 prosenttia tuloksena olevasta lämmön luovutuksesta on peräisin vaarallisesta jätteestä tai laitoksessa rinnakkaispoltetaan käsittelemätöntä sekalaista yhdyskuntajätettä, sovelletaan liitteessä VI olevassa 3 osassa vahvistettuja päästöraja-arvoja.

3. Savukaasujen puhdistuksesta syntyvän jäteveden päästämistä vesistöön on rajoitettava niin paljon kuin se on käytännössä mahdollista ja pilaavien aineiden pitoisuudet eivät saa ylittää liitteessä VI olevassa 5 osassa vahvistettuja päästöjen raja-arvoja.

4. Päästöjen raja-arvoja sovelletaan paikassa, jossa savukaasujen puhdistuksesta syntyvä jätevesi poistetaan jätteenpolttolaitoksesta tai jätettä käyttävästä rinnakkaispolttolaitoksesta.

Jos savukaasujen puhdistuksesta syntyvä jätevesi käsitellään jätteenpolttolaitoksen tai jätettä käyttävän rinnakkaispolttolaitoksen ulkopuolella pelkästään tällaisen jäteveden käsittelyyn tarkoitetussa käsittelylaitoksessa, liitteessä VI olevassa 5 osassa vahvistettuja päästöjen raja-arvoja on sovellettava paikassa, jossa jätevesi poistetaan käsittelylaitoksesta. Jos savukaasujen puhdistamisesta syntyvä jätevesi käsitellään laitoksessa yhdessä laitoksessa syntyvän muun jäteveden kanssa joko laitoksessa tai muualla, toiminnanharjoittajan on tehtävä tarvittavat ainetaselaskelmat käyttäen liitteessä VI olevan 6 osan 2 kohdassa vahvistettuja mittaustuloksia määrittääkseen ne lopullisessa jätevesipäästössä olevat päästömäärät, joiden voidaan katsoa johtuvan savukaasujen puhdistamisesta syntyvästä jätevedestä.

Liitteessä VI olevassa 5 osassa vahvistettujen päästöjen raja-arvojen noudattamiseksi ei missään olosuhteissa saa suorittaa jäteveden laimennusta.

5. Jätteenpolttolaitokset ja jätettä käyttävät rinnakkaispolttolaitokset ja niiden jätteiden varastointiin käyttämät alueet on suunniteltava ja niitä on käytettävä siten, että maaperään, pintavesiin ja pohjavesiin joutuvat luvattomat ja ennalta arvaamattomat epäpuhtauspäästöt ehkäistään.

Varastokapasiteettia on oltava jätteenpolttolaitoksen tai jätettä käyttävän rinnakkaispolttolaitoksen alueen epäpuhtaille hulevesille taikka vuodoista tai palonsammutustoimista peräisin oleville epäpuhtaille vesille. Varastokapasiteetin on oltava riittävä, jotta tällaiset vedet voidaan tarvittaessa tutkia ja käsitellä ennen niiden poistamista.

6. Poltto- tai rinnakkaispolttolaitoksessa tai polttolinjalla ei saa missään olosuhteissa jatkaa jätteenpolttoa keskeytymättä yli neljää tuntia, jos päästöjen raja-arvot ylittyvät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 44 artiklan 4 kohdan c alakohdan soveltamista.

Tällaisen toiminnan yhteenlaskettu eksto ei saa ylittää 60 tuntia vuodessa.

Toisessa alakohdassa vahvistettua aikarajaa on sovellettava niihin uuneihin, jotka on yhdistetty samaan savukaasujen puhdistinlaitteeseen.

41 artikla

Häiriöt

Häiriön tapahtuessa toiminnanharjoittajan on rajoitettava toimintaa tai keskeytettävä se mahdollisimman nopeasti, kunnes tavanomainen toiminta voi jatkua.

42 artikla

Päästöjen tarkkailu

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että päästöjen tarkkailu toteutetaan liitteessä VI olevan 6 ja 7 osan mukaisesti.

2. Automaattisen mittausjärjestelmän asennusta ja toimintaa on valvottava ja laitteistolle on tehtävä tarkastus testejä kerran vuodessa liitteessä VI olevan 6 osan 1 kohdan mukaisesti.

3. Toimivaltainen viranomainen vahvistaa päästöjen tarkkailussa käytettävien näytteenotto- tai mittauspaikkojen sijainnin.

4. Kaikki tarkkailutulokset on tallennettava, käsiteltävä ja esitettävä sellaisella tavalla, että toimivaltainen viranomainen voi todentaa, että luvassa olevia toimintaa koskevia vaatimuksia ja päästöjen raja-arvoja noudatetaan.

5. Heti kun yhteisön alueella on käytettävissä sopivia mittaustekniikoita, komissio vahvistaa ajankohdan, josta lähtien ilmaan joutuvia raskasmetalli-, dioksiini- ja furaanipäästöjä on mitattava.

Nämä toimenpiteet, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia täydentämällä sitä, hyväksytään 69 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen.

43 artikla

Päästöraja-arvojen noudattaminen

Ilmaa ja vettä pilaavien päästöjen raja-arvoja katsotaan noudatettavan, jos liitteessä V olevassa 8 osassa vahvistettuja vaatimuksia noudatetaan.

44 artikla

Toimintaa koskevat vaatimukset

1. Jätteenpolttolaitoksia käytettäessä on saavutettava sellainen polttotaso, että kuonassa tai pohjatuhkassa olevan orgaanisen hiilen kokonaismäärä on alle kolme prosenttia tai niiden polttohävikki alle 5 prosenttia aineen kuivapainosta. Tarvittaessa on käytettävä jätteen esikäsittelymenetelmiä.

2. Jätteenpolttolaitoksetja jätettä käyttävät rinnakkaispolttolaitokset on suunniteltava, varustettava ja rakennettava ja niitä on käytettävä siten, että jätteen poltosta tai rinnakkaispoltosta syntyvän kaasun lämpötila nostetaan polttoilman viimeisen syötön jälkeen valvotusti ja homogeenisesti kaikkein epäedullisimmissakin olosuhteissa kahdeksi sekunniksi vähintään 850 °C:een.

Jos poltettavan tai rinnakkaispoltettavan vaarallisen jätteen sisältämien halogenoitujen orgaanisten aineiden pitoisuus on enemmän kuin yksi prosentti kloorina ilmaistuna, lämpötilan on oltava vähintään 1 100 °C.

Jätteenpolttolaitoksissa ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa vahvistetut lämpötilat on mitattava palamiskammion sisäseinän läheisyydestä. Toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan suorittaa mittaukset jostain muusta palamiskammion edustavasta kohdasta.

3. Jätteenpolttolaitoksen kukin palamiskammio on varustettava vähintään yhdellä lisäpolttimella. Tämän polttimen on kytkeydyttävä toimintaan automaattisesti, kun palamiskaasujen lämpötila laskee polttoilman viimeisen syötön jälkeen 2 kohdassa vahvistettujen lämpötilojen alle. Sitä on käytettävä myös laitoksen käynnistys- ja pysäytystoimien aikana sen varmistamiseksi, että nämä lämpötilat pidetään yllä kaiken aikaa näiden toimien aikana ja niin kauan kuin palamiskammiossa on polttamatonta jätettä.

Lisäpolttimeen ei saa syöttää polttoaineita, jotka voivat aiheuttaa suurempia päästöjä kuin mitä aiheutuu tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuudesta 23 päivänä maaliskuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/12/ETY (38) 1 artiklan 1 kohdassa määritellyn kaasuöljyn poltosta taikka nestekaasun tai maakaasun poltosta.

4. Jätteen polttolaitoksissa ja jätettä käyttävissä rinnakkaispolttolaitoksissa on käytettävä automaattista järjestelmää, joka estää jätteen syötön seuraavissa tapauksissa:

(a) käynnistyksen aikana, kunnes 2 kohdassa vahvistettu tai 45 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritetty lämpötila on saavutettu;

(b) aina, kun lämpötila alittaa 2 kohdassa vahvistetun tai 45 artiklan 1 kohdan mukaisesti määritetyn lämpötilan;

(c) aina, kun jatkuvat mittaukset osoittavat, että jokin päästörajoista ylittyy savukaasujen puhdistinlaitteiden häiriöiden tai vikojen vuoksi.

5. Jätteenpolttolaitosten tai jätettä käyttävien rinnakkaispolttolaitosten tuottama lämpö on hyödynnettävä niin hyvin kuin se on käytännössä mahdollista.

6. Tartuntavaarallinen kliininen jäte on syötettävä suoraan uuniin sekoittamatta sitä ensin muihin luokkiin kuuluviin jätteisiin ja käsittelemättä sitä suoraan.

7. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jätteenpolttolaitosta tai jätettä käyttävää rinnakkaispolttolaitosta käyttää ja johtaa luonnollinen henkilö, joka on pätevä hoitamaan laitosta.

45 artikla

Toimintaolosuhteiden muuttamista koskeva valtuutus

1. Toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan 44 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa asetetuista vaatimuksista ja mainitun artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista lämpötiloista poikkeavien sellaisten vaatimusten noudattamiseen, jotka määritetään tiettyjä jäteluokkia tai tiettyjä lämpökäsittelyprosesseja varten myönnettävässä luvassa, edellyttäen, että tämän direktiivin muita vaatimuksia noudatetaan. Jäsenvaltiot voivat määrätä tällaisia lupia koskevista säännöistä.

2. Jätteenpolttolaitosten osalta toimintaa koskevien vaatimusten muutos ei saa aiheuttaa polttojätteen määrän kasvua eikä polttojätettä, jonka sisältämien orgaanisten pilaavien aineiden määrä on suurempi verrattuna polttojätteeseen, jonka voidaan odottaa syntyvän 44 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa säädettyjä ehtoja noudatettaessa.

3. Niiden jätteenpolttolaitosten, joilla on valtuutus muuttaa toimintaolosuhteita 1 kohdan mukaisesti on noudatettava vähintään liitteessä VI olevassa 3 osassa vahvistettuja orgaanisen hiilen kokonaismäärää ja CO-päästöjä koskevia päästöjen raja-arvoja.

Sellu- ja paperiteollisuudessa käytettävien kattiloiden, joissa rinnakkaispoltetaan kuorijätettä omalla tuotantopaikalla, joka oli toiminnassa ja jolla oli lupa ennen 28 päivää joulukuuta 2002 ja jolla oli valtuutus muuttaa toimintaolosuhteita 1 kohdan mukaisesti n noudatettava vähintään liitteessä VI olevassa 3 osassa olevia orgaanisen hiilen kokonaismäärän päästöjen raja-arvoja.

4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tiedot kaikista 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti hyväksytyistä toimintaolosuhteista ja tehtyjen tarkistusten tuloksista osana niitä tietoja, jotka toimitetaan kertomusten toimittamista koskevien 66 artiklan vaatimusten täyttämiseksi.

46 artikla

Jätteen toimittaminen ja vastaanotto

1. Jätteenpolttolaitoksen tai jätettä käyttävän rinnakkaispolttolaitoksen toiminnanharjoittajan on toteutettava kaikki jätteen toimittamiseen ja vastaanottoon liittyvät varotoimet, jotta ehkäistään ilman, maaperän sekä pinta- ja pohjavesien pilaantuminen sekä muut kielteiset ympäristövaikutukset, haju- ja meluhaitat ja ihmisten terveydelle aiheutuvat välittömät vaarat, tai vähennetään niitä niin paljon kuin se on käytännössä mahdollista.

2. Toiminnanharjoittajan on määriteltävä kunkin jäteluokan massa komission päätöksellä 2000/532/EY hyväksytyn Euroopan jäteluettelon mukaisesti ennen jätteen hyväksymistä jätteenpolttolaitokseen tai jätettä käyttävään rinnakkaispolttolaitokseen.

3. Ennen vaarallisen jätteen hyväksymistä jätteenpolttolaitokseen tai jätettä käyttävään rinnakkaispolttolaitokseen toiminnanharjoittajan on kerättävä jätteeseen liittyvät tiedot varmistaakseen 39 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen lupaehtojen täyttymisen.

Näihin tietoihin on sisällyttävä seuraavat tiedot:

(a) kaikki hallinnolliset tiedot jäljempänä 4 kohdan a alakohdassa mainituissa asiakirjoissa esitetystä tuotantoprosessista;

(b) jätteen fysikaalinen ja jos mahdollista myös kemiallinen koostumus sekä muu tarvittava tieto sen arvioimiseksi, soveltuuko jäte poltettavaksi aiotussa prosessissa;

(c) jätteen vaaralliset ominaisuudet, aineet joiden kanssa sitä ei voi sekoittaa ja jätteen käsittelyssä noudatettavat varotoimet.

4. Ennen vaarallisen jätteen hyväksymistä jätteenpolttolaitokseen tai jätettä käyttävään rinnakkaispolttolaitokseen toiminnanharjoittajan on suoritettava vähintään seuraavat otoimenpiteet:

(a) direktiivissä 2008/98/EY ja tarvittaessa Euroopan yhteisössä, Euroopan yhteisöön ja Euroopan yhteisöstä tapahtuvien jätteiden siirtojen valvonnasta ja tarkastamisesta 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 259/93 (39) sekä vaarallisten aineiden kuljetuksesta annetussa lainsäädännössä edellytettyjen asiakirjojen tarkastaminen;

(b) silloin kun se on tarkoituksenmukaista, edustavien näytteiden ottaminen mikäli mahdollista ennen jäte-erän purkamista, jotta voidaan tarkastaa jätteen vastaavan 3 kohdassa edellytettyjä tietoja ja jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat tarkastaa käsiteltäväksi tulevan jätteen laadun.

Edellä olevassa b kohdassa tarkoitettuja näytteitä on säilytettävä vähintään kuukauden ajan kyseessä olevan jätteen polton tai rinnakkaispolton jälkeen.

5. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää jätteenpolttolaitoksille tai jätettä käyttäville rinnakkaispolttolaitoksille, jotka ovat II osan soveltamisalaan kuuluvien laitoksen osia ja joissa poltetaan tai rinnakkaispoltetaan ainoastaan kyseisessä laitoksessa syntyneitä jätteitä, luvan poiketa 2, 3 ja 4 kohdan säännöksistä.

47 artikla

Polttojäte

1. Polttojätteen määrä ja haitallisuus on minimoitava. Silloin, kun tämä on asianmukaista, polttojäte on kierrätettävä välittömästi itse laitoksessa tai sen ulkopuolella.

2. Kuivan pölymäisen polttojätteen kuljetuksen ja välivarastoinnin on tapahduttava siten, että estetään kyseisen jätteen joutuminen ympäristöön.

3. Ennen polttojätteen käsittely- tai kierrätystapojen määrittämistä on tehtävä tarvittavat tutkimukset, jotta voidaan selvittää polttojätteiden fysikaaliset ja kemialliset ominaisuudet ja pilaamispotentiaali. Näiden testien on koskettava jätteen liukoisen jakeen ja raskasmetallien liukoisen jakeen kokonaismäärää.

48 artikla

Olennaiset muutokset

Liitteen II soveltamisalaan kuuluvassa laitoksessa toimivan ainoastaan tavanomaista jätettä käyttävän jätteenpolttolaitoksen tai rinnakkaispolttolaitoksen toiminnassa tapahtuvaa muutosta, johon liittyy vaarallisen jätteen poltto tai rinnakkaispoltto, on pidettävä olennaisena muutoksena.

49 artikla

Jätteenpolttolaitoksia ja jätettä käyttäviä rinnakkaispolttolaitoksia koskeva raportointi ja yleisölle annettavat tiedot

1. Uusien jätteenpolttolaitosten ja jätettä käyttävien rinnakkaispolttolaitosten lupia koskevien hakemusten on oltava riittävän ajan yleisön saatavilla yhdessä tai useammassa tilassa, jotta se voi esittää hakemuksista huomautuksia ennen kuin toimivaltainen viranomainen tekee asiassa päätöksen. Myös mainittu päätös, joka sisältää vähintään jäljennöksen luvasta ja sen mahdolliset myöhemmät muutokset, on annettava yleisön saataville.

2. Niitä jätteenpolttolaitoksia ja jätettä käyttäviä rinnakkaispolttolaitoksia, joiden nimelliskapasiteetti on kaksi tonnia tunnissa tai enemmän, koskevissa 66 artiklassa tarkoitetuissa raporteissa on oltava tiedot laitoksen toiminnasta ja seurannasta ja selostettava ainakin poltto- tai rinnakkaispolttoprosessin kulku sekä ilmaan ja veteen joutuneet päästöt suhteutettuna tämän direktiivin mukaisiin päästörajoihin. Nämä tiedot on saatettava yleisön käyttöön.

3. Toimivaltaisen viranomaisen on laadittava luettelo niistä jätteenpolttolaitoksista ja jätettä käyttävistä rinnakkaispolttolaitoksista, joiden nimelliskapasiteetti on alle kaksi tonnia tunnissa, ja luettelo on annettava yleisön saataville.

V LUKU

Orgaanisia liuottimia käyttäviä laitoksia ja toimintoja koskevat erityissäännökset

50 artikla

Soveltamisala

Tätä lukua sovelletaan liitteessä VII olevassa 1 osassa lueteltuihin toimintoihin ja soveltuvin osin toimintoihin, jotka saavuttavat mainitussa liitteessä olevassa 2 osassa vahvistetut kulutuksen kynnysarvot.

51 artikla

Määritelmät

Tässä luvussa tarkoitetaan:

(1) ”olemassa olevalla laitoksella” toimivaa laitosta, jolle on myönnetty lupa ennen 1 päivää huhtikuuta 2001 tai joka on toimittanut täydellisen lupahakemuksen ennen 1 päivää huhtikuuta 2001, edellyttäen, että mainitun laitoksen toiminta käynnistyi viimeistään 1 päivänä huhtikuuta 2002;

(2) ”poistokaasuilla” lopullista kaasumaista päästöä, joka sisältää haihtuvia orgaanisia yhdisteitä tai muita epäpuhtauksia ja joka vapautuu ilmaan poistoputkesta tai puhdistinlaitteistosta;

(3) ”hajapäästöillä” haihtuvien orgaanisten yhdisteiden ja, jollei liitteessä II A muuta säädetä, minkä tahansa tuotteen sisältämien liuottimien muita kuin poistokaasupäästöjä ilmaan, maaperään ja veteen;

(4) ”kokonaispäästöillä” poistokaasujen sisältämien päästöjen sekä hajapäästöjen kokonaismäärää;

(5) ”valmisteella” valmistetta, kuten se on määritelty kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista 18 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1907/2006 (40) (REACH) 3 artiklan 2 kohdassa;

(6) ”liimalla” mitä hyvänsä seosta, jota käytetään yhdistämään tuotteen erilliset osat toisiinsa, mukaan lukien kaikki orgaaniset liuottimet sekä seokset, jotka sisältävät niiden asianmukaisen käytön kannalta välttämättömiä orgaanisia liuottimia;

(7) ”painovärillä” seosta, jota käytetään painatustoiminnoissa tekstin tai kuvien painamiseen erilaisille pinnoille, mukaan lukien kaikki orgaaniset liuottimet sekä seokset, jotka sisältävät niiden asianmukaisen käytön kannalta välttämättömiä orgaanisia liuottimia;

(8) ”lakalla” läpinäkyvää pinnoitetta;

(9) ”kulutuksella” laitoksessa käytettyjen orgaanisten liuottimien kokonaismäärää yhden kalenterivuoden tai muun 12 kuukauden ajanjakson aikana, lukuun ottamatta haihtuvia orgaanisia yhdisteitä, jotka otetaan talteen uudelleenkäyttöä varten;

(10) ”prosessiin menevällä määrällä” orgaanisten liuottimien määrää ja niiden määrää toiminnossa käytettävissä seoksissa, mukaan lukien laitoksessa tai sen ulkopuolella kierrätettävät liuottimet, jotka lasketaan joka kerta, kun niitä käytetään toiminnon suorittamisessa;

(11) ”uudelleenkäytöllä” laitoksesta talteenotettujen orgaanisten liuottimien käyttöä teknisiin tai kaupallisiin tarkoituksiin, myös polttoaineeksi, mutta ei kuitenkaan tällaisen talteenotetun orgaanisen liuottimen loppusijoitusta jätteenä;

(12) ”hallituilla olosuhteilla” olosuhteita, joiden vallitessa laitosta käytetään niin, että toiminnosta vapautuvat haihtuvat orgaaniset yhdisteet kerätään talteen ja päästetään ulos hallitusti joko poistoputken tai puhdistinlaitteiston kautta, minkä vuoksi ne eivät ole kokonaisuudessaan hajapäästöjä;

(13) ”käynnistys- ja alasajotoimilla” toiminnon, laiteyksikön tai säiliön toiminnan käynnistämiseen, alasajoon taikka tyhjäkäynnin aloittamiseen tai lopettamiseen liittyviä toimintoja, lukuun ottamatta säännöllisiä oskillointitoiminnon vaiheita.

52 artikla

Vaarallisten aineiden korvaaminen

Aineet ja seokset, jotka sisältämiensä haihtuvien orgaanisten yhdisteiden vuoksi on direktiivin 67/548/ETY mukaisesti luokiteltu syöpää aiheuttaviksi, perimää vaurioittaviksi tai lisääntymiselle vaarallisiksi ja joille on osoitettu tai joissa on oltava vaaralausekkeet R45, R46, R49, R60, R61, on korvattava niin pitkälle kuin mahdollista vähemmän haitallisilla aineilla tai seoksilla mahdollisimman pian.

53 artikla

Päästöjen vähentäminen

1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että joko.

(a) haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöt eivät ylitä poistokaasujen päästöraja-arvoja ja hajapäästöjen raja-arvoja tai kokonaispäästöjen raja-arvoja, ja että muita liitteessä VII olevassa 2 ja 3 osassa vahvistettuja vaatimuksia noudatetaan,

(b) tai että laitokset noudattavat liitteessä VII olevassa 5 osassa vahvistettuja vähentämisohjelman vaatimuksia, edellyttäen, että saavutetaan vastaavat päästövähennykset kuin a kohdassa tarkoitettuja päästöjen raja-arvoja soveltamalla.

Jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle 66 artiklan 1 kohdan mukaisesti b kohdassa tarkoitettuja päästövähennyksiä vastaavien vähennysten saavuttamisessa tapahtuneesta edistymisestä.

2. Poiketen 1 kohdan a alakohdasta, jos toiminnaharjoittaja osoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, että yksittäisen laitoksen ei ole teknisesti ja taloudellisesti mahdollista noudattaa hajapäästöjä koskevaa raja-arvoa, toimivaltainen viranomainen voi antaa luvan ylittää raja-arvot edellyttäen, että tästä ei ole odotettavissa merkittäviä vaaroja ihmisten terveydelle tai ympäristölle ja että toiminnanharjoittaja osoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, että laitoksessa käytetään parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa.

3. Poiketen 1 kohdasta sellaisten liitteessä VII olevan 2 osan taulukon 8 kohdassa mainittujen pinnoitusprosessien osalta, joita ei voida suorittaa hallituissa oloissa, toimivaltainen viranomainen voi sallia, että laitos ei noudata mainitussa kohdassa vahvistettuja päästövaatimuksia, jos toiminnanharjoittaja osoittaa toimivaltaiselle viranomaiselle, että v