KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE Kaikille avoimet uudet eurooppalaiset työmarkkinat

SISÄLLYSLUETTELO

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE: Kaikille avoimet uudet eurooppalaiset työmarkkinat

1. Johdanto

2. Uudet eurooppalaiset työmarkkinat: taustavoimat ja erityispiirteet

3. Liikkuvuus ja ammattitaito Euroopassa

4. Esteet uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden synnylle

4.1 Sosiaaliset, kulttuurilliset ja kielelliset esteet

4.2 Taloudelliset esteet (eläke-, vero- ja etuusjärjestelmät - oikeuksien siirrettävyys ja kumulaatio - palkat)

4.3 Ammattitaitoon ja pätevyysvaatimuksiin liittyvät esteet

4.4 Taloudellisten ja yhteiskunnallisten tietojen saatavuuteen ja ymmärrettävyyteen liittyvät esteet

4.5 Sisämarkkinoihin liittyvät esteet

5. Nykyiset poliittiset puitteet

6. 2005: kaikille avoimia uusia eurooppalaisia työmarkkinoita koskevat poliittiset toimet

6.1 Ensimmäinen vaihe: poliittisten toimien ensimmäinen joukko

6.1.1 Taitoihin liittyvät esteet ja osaamisvajeen korjaaminen

6.1.2 Liikkuvuuden esteiden poistaminen

6.1.3 Tiedotuksen ja ymmärrettävyyden parantaminen

6.2 Toinen vaihe: taitoja ja liikkuvuutta käsittelevä korkean tason työryhmä ja toimintasuunnitelma vuodeksi 2002

7. Päätelmät

1. Johdanto

Euroopan komission alustuksessa Tukholmassa 2001 kokoontuvalle kevään Eurooppa-neuvostolle vahvistettiin uusien avoimien eurooppalaisten työmarkkinoiden luominen yhdeksi kymmenestä tärkeimmästä poliittisesta toiminta-alasta. Alustuksen otsikkona oli Euroopan unionin mahdollisuuksien hyödyntäminen: Lissabonin strategian lujittaminen ja laajentaminen. [1]

[1] Komission tiedonanto, annettu 7. helmikuuta 2001, "Euroopan unionin mahdollisuuksien hyödyntäminen: Lissabonin strategian lujittaminen ja laajentaminen".

Komissio aikoo edistää uudenlaista strategiaa, jolla varmistetaan, että vuoteen 2005 mennessä on luotu kaikille avoimet uudet eurooppalaiset työmarkkinat. Tässä tiedonannossa analysoidaan uusien työmarkkinoiden taustavoimia ja muuttuvia erityispiirteitä sekä etuja, joita saataisiin tehokkuuden ja avoimuuden lisääntyessä. Siinä myös esitellään nykyisiä poliittisia aloitteita, joiden tarkoituksena on taata ihmisten vapaa liikkuvuus sekä lisätä ammattitaitotasoa ja helpottaa ammattitaidon tunnustamista muissa maissa. Lisäksi siinä esitetään tärkeimmät poliittiset lisäaskelet, jotka on otettava uusien haasteiden ja mahdollisuuksien saavuttamiseksi. Niissä keskitytään liikkuvuuteen nyky-EU:n sisällä. Tämän tiedonannon tavoitteena on siksi varmistaa, että kaikki kansalaiset - eivätkä vain harvat ja valitut - voivat hyödyntää liikkuvuusmahdollisuuksia. Erityisesti siinä tuodaan esiin joukko avaintoimia, joita komissio ehdotti taitoja ja liikkuvuutta käsittelevälle korkean tason työryhmälle Tukholman Eurooppa-neuvostolle osoittamassaan tiedonannossa.

Tiedonannossa käsitellään sitä, miten parhaiten saadaan varmistettua, että eri työmarkkinat, joista eurooppalaiset työmarkkinat muodostuvat, ovat avoimia kaikille EU:ssa, kun otetaan huomioon seuraavat seikat:

- Yhä integroituneempien eurooppalaisten liikeyritysten ja liikkuvien työntekijöiden painostus, jotta liikkuvuuteen ja rekrytointitarpeeseen liittyviä seikkoja yksinkertaistettaisiin kaikkialla Euroopan työmarkkinoilla. Asian kiireellisyys korostuu, kun otetaan huomioon Euroopan talouden jatkuva vahvistuminen sekä monien sektoreiden ja teollisuudenalojen integroituminen euron ja sisämarkkinoiden vaikutuksesta.

- Kaikkialla Euroopassa tapahtuvien laajojen rakennemuutosten - joiden taustalla ovat globalisoituminen, teknologia, väestörakenteen muutokset ja yhteiskunnalliset pyrkimykset - vaikutukset, jotka tuovat esiin jatkuvasti muuttuvat ja yleisesti tunnetut taitotarpeet varsinkin korkeatuottoisen uuden talouden ja osaamisyhteiskunnan edistyessä. Vauraimmilla alueilla ovat lisäksi nousemassa esiin kysyttyjen ja tarjottavien taitojen epäsuhta ja liikkuvuutta koskevat kysymykset.

- Haaste varmistaa paremmin EU:n eri alueiden lähentyminen ja mahdollisuudet taloudellisten ja yhteiskunnallisten muutosten ja integraation edessä. Tämä on tärkeää, kun otetaan huomioon unionin suhteellisen hidas tahti yhteenkuuluvuuden edistämisessä työllisyystasojen osalta sekä tulevan laajentumisen vaikutukset. [2]

[2] Tällä tiedonannolla ei millään tavoin määritellä ennakolta kantaa, jonka pohjalta ehdokasvaltioiden kanssa käytävissä liittymisneuvotteluissa käsitellään työvoiman vapaata liikkuvuutta.

Euroopan laajuista kattavaa aloitetta tarvitaan seuraavien tavoitteitten saavuttamiseksi:

- Poistetaan eurooppalaisten työmarkkinoiden kehittämisen tiellä vielä olevat tärkeimmät esteet.

- Varmistetaan, että uusista eurooppalaisista työmarkkinoista tulee houkuttelevat, tehokkaat ja kaikille avoimet.

- Varmistetaan potentiaalisen eurooppalaisen työvoiman tehokas kehittäminen ja hyödyntäminen varsinkin niin, että taitojen tarjonta ja kysyntä kohtaavat. Kehitetään eurooppalaisen työvoiman ammattitaitoa elinikäisen oppimisen kautta. Hyödynnetään sisämarkkinoita mahdollisimman hyvin varmistamalla yhdenmukaisuus hyödyke- ja pääomamarkkinoiden integroinnin sekä nykyaikaisten ja ammattitaitoisten eurooppalaisten työmarkkinoiden kehittämisen välillä.

2. Uudet eurooppalaiset työmarkkinat: taustavoimat ja erityispiirteet

Oikeus ja mahdollisuus elää ja työskennellä EU:n eri jäsenvaltioissa on kirjattu Rooman sopimukseen, ja siinä näkyy Euroopan kansalaisten merkittävä poliittinen toive, vaikkakaan jäsenvaltiosta toiseen muuttavien ihmisten lukumäärässä tämä toive ei ole yleisesti näkynyt unionin historian aikana.

Yli 10 vuotta sitten - valmistauduttaessa vuoden 1992 sisämarkkinaohjelmaan - kyselytutkimukset osoittivat, että lähes 80 prosenttia EU:n kansalaisista piti ulkomailla työskentelyä etuna uralleen.

Kun tarkastellaan Euroopan laajuisia työmarkkinoita, on tärkeää huomata, että kyseessä ovat yhdet työmarkkinat monien erilaisten työmarkkinoiden joukossa. Näistä joitakin on helpoin kuvata maantieteellisesti: eurooppalaiset, kansalliset, alueelliset tai paikalliset työmarkkinat. Toisia taas on pidettävä enemmänkin ammatillisina tai taitoihin perustuvina työmarkkinoina. Useimmat ovat enemmän tai vähemmän päällekkäisiä.

Historiallisesti tarkasteltuna ihmisten laajamittaisiin muuttoliikkeisiin unionin sisällä on ollut erityiset syyt. Tästä esimerkkinä on sekä ammattitaitoisten että ammattitaidottomien työläisten siirtyminen etelän maanviljelysalueilta pohjoisen teollisille alueille, varsinkin teräs- ja kaivosteollisuusalueille.

Uusilla eurooppalaisilla työmarkkinoilla on niinikään maantieteellisiä ja ammatillisia ulottuvuuksia. Näiden uusien työmarkkinoiden taustavoimat ovat kuitenkin varsin toisenlaiset: globalisaatio, teknologiset, yhteiskunnalliset ja väestörakenteelliset muutokset, Euroopan integroitumisprosessi, johon liittyy euron käyttöönotto, sekä siirtyminen kohti palvelutaloutta. Nämä taustavoimat eivät vaikuta pelkästään työvoiman liikkuvuuteen vaan myös ammattitaitoisen työvoiman tarpeeseen ja saatavuuteen. Tämä koskee kaikkia taitotasoja, myös perus- ja keskitason taitoja.

Joitakin jäsenvaltioita on myös kohtaamassa ammattitaitoisen työvoiman puute eri aloilla, ammateissa ja taitotasoilla, ja tämä uhkaa haitata unionin kykyä hyödyntää kasvua täysimääräisesti ja luoda työpaikkoja. Osaamistalouden ja -yhteiskunnan vaatimien taitojen tarjoaminen on keskeistä, jotta puutetta ammattitaitoisesta työvoimasta saadaan vähennettyä. Kun EU lisää tutkimustaan ja teknologista kehittämistään, tutkijoita tarvitaan lisää ja heidän liikkuvuuttaan on lisättävä. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen tavoitteet on määriteltävä uudelleen, jotta voitaisiin varustaa ihmiset niillä perustaidoilla ja -tiedoilla, joita työmarkkinoilla tarvitaan. Kun lisäksi otetaan huomioon teknologisten muutosten vauhti, ihmisillä on oltava yleiset ja jatkuvat mahdollisuudet elinikäiseen oppimiseen, jotta he voisivat ajanmukaistaa taitojaan tai pyrkiä uudelle uralle. EU:n kansalaisten liikkuvuus tässä uudessa ympäristössä näyttäisi saavan neljä muotoa: tilapäinen maastamuutto (liittyy usein määräaikaisiin työsopimuksiin), liikkuvuus kansainvälisissä yrityksissä (liittyy mahdollisesti koko uran mittaiseen "vaeltavaan" elämäntapaan mutta myös lyhytkestoisiin säännöllisiin muuttoihin), liikkuvuus yritys- ja tiedemaailman välillä sekä erilainen maiden rajat ylittävä työssäkäynti.

Nopeimmin uudenlaiset eurooppalaiset työmarkkinat muodostuvat huipputekniikan aloille, nopeasti kasvaville aloille ja palvelualalle sekä kansainvälisiin yrityksiin. Työntekijät taas ovat yleensä nuoria ja pitkälle koulutettuja. Euroopan väestön vanhentuessa nuorten koulutettujen ihmisten - joista monilla on ajan tasalla oleva ammattitaito - määrä kuitenkin vähenee. Tämän vuoksi puute ammattitaitoisesta työvoimasta lisääntyy, ellei uusilla toimintalinjauksilla varmisteta, että kaikki nuoret varustetaan työmarkkinoilla tarvittavilla tiedoilla ja taidoilla ja että aikuisille tarjotaan mahdollisuus täydentää tietojaan ja taitojaan.

Varmistettava on myös se, että eurooppalaiset työmarkkinat ovat houkuttelevat ja tehokkaat. EU:sta USA:han siirtyneiden pitkälle koulutettujen tieteen ja tekniikan ammattilaisten määrä kasvoi 1990-luvulla, ja vuonna 1997 heitä työskenteli siellä jo 83 000. Pitkälle koulutettu lähtijä on useimmiten uransa puolivälissä (35-44-vuotiaiden osuus 35 %). Näin siis sekä ammatillisen että maantieteellisen liikkuvuuden taustavoimat ja erityispiirteet ovat muuttumassa. Vielä 20-30 vuotta sitten rakennemuutokset EU:n taloudessa aiheutuivat siirtymisestä maataloudesta teollisuuteen ja maaseudulta teolliseen ja kaupunkiympäristöön. Uudet kasvukeskukset ovat nykyään useimmiten kaupunkeja, ja monet tärkeimmistä työllistymismahdollisuuksista - jotka kannustavat muuttamaan - löytyvät palvelualalta (keski- ja korkeatasoista ammattitaitoa vaativat tehtävät) tai korkeatasoista ammattitaitoa vaativilta tuotantoaloilta, tutkimuksesta ja teknisestä kehittämisestä.

Muuttuviin paikka- ja taitovaatimuksiin sekä teollisuuden ja palvelualan muuttuvaan kilpailukykyyn vaikuttavat myös muutokset tuotantoprosesseissa ja markkinoilla, kun massatuotantoa esiintyy rinnakkain erittäin erikoistuneiden ja korkeaa lisäarvoa tarjoavien tuotteiden ja palveluiden kanssa.

Tapauksissa, joissa Euroopan laajuiset kokonaismarkkinat ovat suhteellisen pienet, on suurta painetta muodostaa yritysklustereita, jotta saavutettaisiin mittakaavasta ja ulkoisvaikutuksesta aiheutuvia etuja. Niinpä mediateollisuudella on taipumuksena keskittyä tiettyihin paikkoihin jäsenvaltioissa ja rahoituspalvelut keskittyvät vähitellen yhä harvempiin paikkoihin Euroopassa. Tässä yhteydessä voitaisiin hyödyntää virtuaaliliikkuvuutta tällaisten keskittymien vähentämiseksi.

Tuloksena on entistä paljon monimutkaisempi muuttoliike eri kaupunkikeskusten ja teollisuus- tai palvelukeskusten välillä, kun maantieteelliset kilpailukeskukset muuttuvat ja eri teollisuusklusterit kasvavat.

Uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden merkitystä ei kuitenkaan pitäisi mitata vain ihmisten vapaan liikkuvuuden perusteella.

Todellisten eurooppalaisten työmarkkinoiden luominen - esteiden poistaminen, mukauttamiskustannusten alentaminen sekä vaadittavien ja tarjottavien taitojen välisen epäsuhdan vähentäminen - lisää työmarkkinoiden toimivuutta kaikkialla. Itse asiassa se vähentäisi muuttopaineita niiden osalta, jotka eivät halua muuttaa, ja samalla tarjoaisi todellisia mahdollisuuksia niille, jotka haluavat.

Laajemman kilpailun vaikutus kansallisiin, alueellisiin ja paikallisiin työmarkkinoihin on samanlainen kuin kaupallisen kilpailun vaikutus, jonka vuoksi kaikki liikeyritykset kaikissa maissa mukauttavat tuotantoaan uusiin malleihin ja kysynnän ja tarjonnan tasapainoon. Mitä enemmän työpaikat ja ammattitaito paikallis-, alue- ja valtiontasolla kehittyvät vastaamaan Euroopan laajuisten työmarkkinoiden tarjoamia uusia mahdollisuuksia, sitä vähemmän on painetta lisätä ihmisten fyysistä muuttamista.

Tähän Euroopan laajuiseen prosessiin liittyvät edut, joita saadaan Euroopan työllisyysstrategian kansallisten toimintasuunnitelmien kautta kansallisille työmarkkinoille vähitellen tehtävistä uudistuksista. Se sisältää uuden liikkuvuutta ja elinikäistä oppimista koskevan suuntaviivan ja edistää osaltaan Euroopan työvoiman ammattitaitoa ja vahvistaa Euroopan talouden mukautumiskykyä. Nämä kaksi ovat tekijöitä, joista tuottavuuden kasvu ja Euroopan elinolojen tulevat parannukset riippuvat. Tämä kuitenkin edellyttää Euroopan työllisyysstrategian tarjoamien mahdollisuuksien täysimittaista hyödyntämistä.

3. Liikkuvuus ja ammattitaito Euroopassa

Liikkuvuus on EU:ssa vähäistä. Liikkuvuus alueiden ja jäsenvaltioiden sisällä on vähäisempää kuin Yhdysvaltojen yksittäisissä osavaltioissa, ja EU:n sisällä maiden rajat ylittävä liikkuvuus on paljon vähäisempää kuin yksittäisten jäsenvaltioiden sisäinen liikkuvuus.

Liikkuvuuden vähäisyys osoittaa, että edelleen esiintyy erilaisia esteitä ja vaikeuksia. Samanaikaisesti on painetta liikkuvuuden lisäämiseen ja helpottamiseen, ja samat paineet johtavat myös EU:n sisäisen liikkuvuuden erityispiirteiden ja luonteen muuttumiseen.

Vain vähän yli 5 prosenttia [3] EU:ssa asuvasta väestöstä ei ole asuinjäsenvaltionsa kansalaisia. Näistä kuitenkin vain noin yksi kolmasosa on EU:n kansalaisia, joten alle 2 prosenttia EU:n kansalaisista asuu jossakin muussa kuin alkuperäjäsenvaltiossaan (luvuissa saattaa tosin tulla liian vähäisessä määrin esiin pitkällä aikavälillä tapahtuva muutto, mikäli muuttavat henkilöt vaihtavat kansalaisuuttaan). Loput ovat muiden kuin EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia, joilla ei ole oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen.

[3] Työllisyys Euroopassa 1997.

Arvioiden mukaan EU:n sisäiseen muuttoliikkeeseen osallistuu vuosittain noin 0,75 prosenttia vakituisesta väestöstä. [4] Näistä noin 25 prosenttia on takaisin palaavia oman maan kansalaisia ja 20 prosenttia muiden EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia.

[4] Työllisyys Euroopassa 1997.

Tämä merkitsee sitä, että vuosittain alle 0,4 % EU:n kansalaisista - noin 1,5 miljoonaa ihmistä - muuttaa EU:n sisällä. Yhdysvalloissa vastaavat luvut ovat noin kuusi kertaa niin suuria, mutta järjestelmiä ei voi suoraan verrata toisiinsa niin muuttovirtojen kuin niiden syidenkään osalta. Tietojen mukaan liikkuvuus olisi USA:ssa yleisempää. Vuonna 1998 Yhdysvaltojen osavaltioiden väliseen muuttoliikkeeseen osallistui noin 2,4 prosenttia väestöstä. [5]

[5] An overview of Labor Mobility in the United States, Francis W Horvath Jr. US Bureau of Labor Statistics - julkaisematon esitelmä, joka pidettiin EU:n ja Yhdysvaltojen yhteisessä seminaarissa.

Kymmenen vuoden aikana siis osavaltioiden väliseen muuttoon Yhdysvalloissa osallistuu neljännes väestöstä, kun taas nykyisen suuntauksen perusteella EU:ssa luku olisi vain 4 prosenttia.

Yksittäisiä EU:n jäsenvaltioita koskevat tiedot ovat suppeita, mutta maiden välillä vaikuttaa olevan huomattavia eroavaisuuksia. Saksassa ja Tanskassa esimerkiksi muuttaa vuosittain yli 1,2 prosenttia väestöstä, kun taas Ranskassa, Espanjassa ja Kreikassa luvut ovat alhaisimmat (alle 0,2 prosenttia). [6]

[6] Työllisyys Euroopassa 1997.

Samat erot näkyvät myös jäsenvaltioiden sisällä alueiden välisessä liikkuvuudessa, joka on 0,6 prosenttia Espanjassa, 1,2 prosenttia Saksassa ja 1,6 prosenttia Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Yhdysvalloissa piirikuntien välinen liikkuvuus on noin 3 prosenttia vuodessa. Suhteellisen alhainen liikkuvuus EU:n jäsenvaltioissa rajoittaa myös taloudellista toimintaa.

Maiden rajat ylittävä työssäkäynti on yleistymässä EU:ssa. Tällä hetkellä noin 600 000 työntekijää vuodessa käy asuinmaansa ulkopuolella työssä - tästä noin puolet tapahtuu EU-maiden välillä ja puolet EU-maiden ja EU:n ulkopuolisten maiden välillä.

Nämä uudet liikkuvuuden taustavoimat näkyvät myös liikkuvuuden muuttuvissa erityispiirteissä. Muuttamisen ennustetaan [7] tulevan entistä selektiivisemmäksi seuraavien 5-10 vuoden aikana.

[7] Raportti "Migration trends in Europe"; toteuttanut työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosaston (EURES-yksikön) tilauksesta MKW Wirtschaftsforschungs-GmbH, Empirica Delasasse and EconomiX, heinäkuu 2000.

Tälle selektiivisyydelle on ominaista yhä yleisemmäksi käyvä "tilapäinen muutto" (tietyn kestoinen oleskelu toisessa maassa), yrityksiin liittyvä muutto (ja siihen liittyvä kansainvälinen ja Euroopan laajuinen yrityksen henkilöstöhallinto), yritys- ja tiedemaailman välinen muutto sekä lisääntyvä maiden rajat ylittävä työssäkäynti (johon liittyvien mallien kuten "viikonloppusukkuloinnin" vuoksi on entistä vaikeampi tehdä eroa työssäkäyntiin liittyvän liikkuvuuden ja varsinaisen muuttoliikkeen välille).

Selektiivisen muuttoliikkeen mallit ovat kaikkein selvimmin nähtävissä korkeasti koulutetun työvoiman parissa huipputekniikan aloilla, kasvualoilla ja palvelualalla. Mallit ovat huomattavassa määrin rinnakkaisia kansallisilla työmarkkinoilla 1990-luvun jälkipuoliskolla havaittujen työllisyyssuuntausten kanssa, kun nopeinta työllisyyskasvua esiintyi enemmän koulutusta vaativilla aloilla (esim. johtajat, asiantuntijat, tekniset työntekijät), joilla kasvunopeus oli yli kolminkertaista keskimääräiseen työllisyyskasvuun verrattuna. Tästä seuraa, että työllisyyden kasvu on ollut huomattavasti alle keskiarvon heikommin koulutettujen parissa, joiden osuus työttömistä on suhteettoman suuri.

Yksi merkittävä piirre EU:n sisäisessä liikkuvuudessa on se, että suurin osa muuttajista kuuluu nuoriin ikäryhmiin. Muuttajat kuuluvat yleensä 16-30-vuotiaiden ikäryhmään ja varsinkin 21-25-vuotiaiden ikäryhmään. Yhdysvalloissakin muuttoliike on nuorten ilmiö, mutta sitä ei esiinny niin korostetusti ikähaarukan alapäässä, vaan se on yleisintä 20-34-vuotiaiden ikäryhmässä.

Nämä kehityssuunnat korostavat kiireellistä tarvetta kiinnittää huomio sekä maantieteellisen että ammatillisen liikkuvuuden helpottamiseen kaikkien osalta, myös niiden, joilla on heikompi ammattitaito. Eurooppalaisten työmarkkinoiden synty tarjoaa uutta valinnanvaraa ja uusia mahdollisuuksia ihmisille. Niiden avulla myös edistetään eurooppalaisten työmarkkinoiden tehokasta taloudellista toimintaa niiden perustehtävässä eli työvoiman kysynnän ja tarjonnan sovittamisessa yhteen. Epäsuhta työvoiman kysynnässä ja tarjonnassa on ollut usein huolenaiheena, ja se on jo tukahduttamassa hyödyke- ja palvelumarkkinoiden toimintaa ja kehittämistä ja yleisemmin ottaen sisämarkkinoiden kykyä maksimoida kasvu ja luoda työpaikkoja.

Tällä hetkellä kukoistava makroekonominen ympäristö ja voimakas talouskasvu yhdessä jatkuvien talouden syvällisten rakennemuutosten kanssa ovat johtaneet ammattitaitoisen työvoiman puutteeseen eli ns. osaamisvajeeseen monilla aloilla ja monissa ammateissa. Tämä koskee varsinkin tieto- ja viestintäteknologiaa mutta myös esimerkiksi rakennus-, terveydenhuolto- ja matkailualaa.

Tieto- ja viestintäteknologian alan työpaikkojen määrän EU:ssa ennustetaan nousevan nykyisestä 10 miljoonasta noin 13 miljoonaan vuonna 2003. Vaikkakaan aina ei ole täysin selvää, miten ammattitaitoisen työvoiman puutetta voitaisiin parhaiten kuvata tai miten se saataisiin poistettua, joidenkin tutkimusten mukaan tämä vaje EU:ssa on yli miljoona ihmistä. [8] Jotta tieto- ja viestintätekniikan alan osaajien kysyntä voidaan jatkossa tyydyttää, alan koulutusta ja tutkimusta on lisättävä.

[8] International Data Corporationin toteuttama tutkimus, 2000.

Ammattitaitoiset työntekijät ovat ratkaisevassa asemassa taloudellisen ja yhteiskunnallisen edistyksen varmistamisessa. Euroopassa olisi investoitava enemmän ammattitaidon kehittämiseen ja uudelleenkoulutukseen - myös pitkälle koulutettujen asiantuntijoiden kohdalla. Useimmissa jäsenvaltioissa ollaan vasta aloittamassa kattavan ja yhtenäisen strategian kehittämistä elinikäiselle oppimiselle. Työllisyyden suuntaviivoissa asetettuja kansallisia tavoitteita elinikäisen oppimisen osalta ei ole saavutettu riittävällä tavalla. Tällä hetkellä noin 10 prosenttia aikuisväestöstä osallistuu yleissivistävään tai ammatilliseen täydennyskoulutukseen, ja jos EU haluaa vastata osaamisyhteiskunnan asettamiin haasteisiin, lukua on nostettava merkittävästi. Jos halutaan saavuttaa Yhdysvaltojen taso, luku on kaksinkertaistettava vuoteen 2005 mennessä. Yhdysvalloissa saadut kokemukset kuitenkin osoittavat, että osaamisyhteiskunta luo työpaikkoja eri talouden aloille ja eri taitotasoille. Yleissivistävää, ammatillista ja elinikäistä koulutusta koskevat strategiat on kohdistettava niiden henkilöiden taitotarpeisiin, jotka eivät ehkä kykene osallistumaan perinteiseen täydennyskoulutukseen.

On myös pohdittava, miten taitotarpeita voitaisiin paremmin ennakoida, jotta yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmät voisivat vastata nopeasti muuttuviin työmarkkinaoloihin. Yhtenä esimerkkinä tästä voidaan mainita vaikkapa biotieteet: jos ne ovat tulevaisuuden kasvuala, nyt olisi koulutettava riittävästi ihmisiä, jotta vältettäisiin ammattitaitovaje myöhemmin.

Kuten edellä käsitellyistä tiedoista ja suuntauksista ilmenee, uusi liikkuvuus on myös kahdensuuntaista eri teollisuus- ja palvelukeskusten välillä. Hyvä esimerkki tästä on Irlanti, jossa liikkuvuus on tällä hetkellä vilkasta. Arvioidaan, että vuoteen 2006 mennessä Irlanti voi odottaa yli 300 000 maahanmuuttajaa, jotka täyttävät noin 75 prosenttia avoimista työpaikoista; näihin sisältyvät myös yli 100 000 maastamuuttajan jäljiltä vapautuneet työpaikat. [9]

[9] Report of the Irish Inter-Departmental/Agency Group on Immigration Policy, 2000 (raportoitu Irish Timesissa, 24.1.2001).

4. Esteet uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden synnylle

Vielä on jäljellä huomattavia esteitä, jotka haittaavat työntekijöiden liikkuvuutta sisämarkkinoilla ja uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden tehokasta ja nopeaa kehittymistä.

Perinteisesti on uskottu, ettei liikkuvuus voi kielellisten eroavaisuuksien vuoksi kasvaa EU:ssa. Selvitysten ja muiden seikkojen [10] perusteella voidaan kuitenkin todeta, että liikkuvuudelle on EU:ssa kieliseikkojen lisäksi paljon erilaisia esteitä, jotka voidaan ylittää.

[10] "Valtioiden rajat ylittävän liikkuvuuden esteet - Eures-verkon asema", 2000.

Seuraavassa esitetään nämä esteet ryhmiteltyinä.

4.1. Sosiaaliset, kulttuurilliset ja kielelliset esteet

Kielestä johtuvat esteet säilyvät vaikkakin niiden merkitys saattaa vähentyä, kun kielitaito paranee (erityisesti nuorempien sukupolvien osalta) ja kahden kielen (yleensä englannin ja oman maan kielen) käyttö työpaikoilla yleistyy. Muiden esteiden merkitys kuitenkin lisääntyy.

Tavallisesti liikkuvuus ei koske pelkästään yhtä ihmistä vaan perhettä, jonka on muuttamista kaavaillessaan usein selviydyttävä huomattavista esteistä. Jos molemmat puolisot työskentelevät (kahden uran perheet), molempien on löydettävä sopivaa työtä uudessa paikassa, ja esteet voivat vaihdella työn ja ammattitaidon mukaan, varsinkin jos tiettyjen ammattien harjoittamista rajoitetaan. Asuminen ja asuntoja koskevien tietojen saaminen on liikkuvuuden este sekä maan sisällä että maiden välillä. Joidenkin jäsenvaltioiden asuntomarkkinoiden jäykkyys, joka johtuu kiinteistökauppojen tiukasta verottamisesta ja viranomaisten rajoittamattomasta toimivallasta kaavoitusasioissa, rajoittaa myös työvoiman liikkuvuutta. Lasten siirtäminen koulutusjärjestelmästä toiseen vaatii hyvää ja luotettavaa tiedotusta sekä riittävää avoimuutta ja joustavuutta järjestelmien välillä, jotta muutto ei vaikeuta lasten tulevaisuudennäkymiä.

4.2. Taloudelliset esteet (eläke-, vero- ja etuusjärjestelmät - oikeuksien siirrettävyys ja kumulaatio - palkat)

Vero- ja etuusjärjestelmiä ei tarvitse yhdistää tai yhdenmukaistaa tehokkaan liikkuvuuden takaamiseksi, mutta niiden on oltava yhteensopivia ja hyvin koordinoituja. Järjestelmien monimutkaisuus, yhteensopimattomuus ja vaikeaselkoisuus voivat aiheuttaa hallinnollisia ja taloudellisia esteitä, jotka haittaavat liikkuvuutta. Useimmissa jäsenvaltiossa työttömyysetuusjärjestelmiä voitaisiin edelleen tarkistaa niin, että järjestelmät tarjoaisivat tehokkaan työttömyysvakuutuksen heikentämättä kuitenkaan tarpeettomasti kannustimia työn etsintään.

Monissa tapauksissa työntekijät tai työnantajat eivät saa verohelpotuksia eläkemaksuista, joita maksetaan toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevaan eläkelaitokseen, kun taas asuinmaan laitokseen maksetut eläkemaksut ovat verotuksessa vähennyskelpoisia. Tämä haittaa työntekijöiden liikkuvuutta ja estää sen, että työnantajat, joilla on yrityksiä eri jäsenvaltiossa, voisivat keskittää eläkemaksunsa Euroopan laajuisesti.

Myös lisäeläkkeiden ja yksityisten eläkejärjestelmien sekä terveydenhuoltoetuuksien siirrettävyyden puute tai vaikeudet hankittujen eläkeoikeuksien taloudellisen arvon kumuloinnissa luovat hallinnollisia ja taloudellisia esteitä sekä työntekijöille että yrityksille.

Useissa jäsenvaltiossa työvoiman liikkuvuuteen liittyy se, etteivät paikallinen tuottavuus ja työmarkkinaolot näy palkkakehityksessä. Tästä johtuva korkea alueellinen työttömyys saattaa kannustaa työttömiä muuttamaan (vaikkakaan heillä ei ole aina varaa siitä aiheutuviin kustannuksiin - muuttokustannukset saattavat olla muuton esteenä työllisillekin), sillä yritykset ovat varsin haluttomia sijoittumaan alueille, joissa palkkakustannukset ovat tuottavuuteen verrattuina suuret. Toisaalta taas myös erittäin ammattitaitoiset työntekijät todennäköisesti löytävät parempia työmahdollisuuksia toisilta alueilta. Aivovuodon syihin kuuluu se, ettei korkeakoulualalla ole joustavia palkkajärjestelyjä.

4.3. Ammattitaitoon ja pätevyysvaatimuksiin liittyvät esteet

Puutteet, jotka liittyvät ammatillisten ja akateemisten tutkintojen tunnustamiseen jäsenvaltioiden välillä, muodostavat erityisen esteen Euroopassa työskenteleville. Sama koskee myös EU:n ulkopuolella hankittuja pätevyyksiä. Vain yleisiin periaatteisiin rajoittuvat takeet, riittämätön joustavuus tilapäisessä palveluntarjonnassa, ymmärrettävyyden puute ja toisinaan pitkittyneet tunnustamismenettelyt merkitsevät sitä, että tunnustamisprosessit eivät ole kannustavia ja voivat käytännössä estää tai hidastaa vapaata liikkuvuutta.

On löydettävä keinoja, joilla laajennetaan automaattisempaa tunnustamista nykyisissä järjestelmissä. Samalla voidaan konsolidoida yleistä järjestelmää koskevat säännöt ja yksittäisiä ammatteja koskevat direktiivit sekä luoda joustavammat yleiset puitteet EU:n laajentumista varten.

Yleiset tunnustamisen takaavat säännöt, jotka perustuvat koulutusjärjestelmien vähimmäiskoordinaatioon, eivät enää riitä nykyisessä muodossaan. Tarvitaan joustavampia keinoja, joilla voidaan varmistaa mukautuminen nykyiseen, nopeasti kehittyvään yhä teknologisempaan ja terveys- ja turvallisuustietoisempaan ympäristöön. Joustavuudella voidaan saavuttaa laajempi automaattinen tunnustaminen.

Muissa kuin säännellyissä ammateissa, joissa ei ole oikeudellisia esteitä, on edelleen käytännön esteitä. Esteet on kartoitettava ja poistettava tiukan aikataulun puitteissa. Yksi näistä on vaikeus saada yhdessä jäsenvaltiossa suoritettu ammatillinen tutkinto hyväksytyksi toisessa jäsenvaltiossa. Tutkintojen selkeyttä olisi edelleen kehitettävä.

Kun otetaan huomioon, että taitotarpeet muuttuvat koko ajan nopeammin, on samalla kehitettävä tehokkaita ja joustavia tapoja tunnustaa virallisen koulutusjärjestelmän ulkopuolella - esimerkiksi työssä, kotona ja vapaa-aikana - opittuja perus- ja keskiasteen taitoja. Toiminnan olisi oltava kattavaa ja sillä olisi poistettava esteet jokaiselta.

4.4. Taloudellisten ja yhteiskunnallisten tietojen saatavuuteen ja ymmärrettävyyteen liittyvät esteet

Tiedonsaantiin liittyvät esteet ovat laajoja ja merkittäviä. Niihin kuuluvat esimerkiksi riittämätön tiedotus eurooppalaisista työmarkkinoista ja tarjolla olevista työpaikoista (sekä työnhakijoille että yrityksille), vaikeudet palkkojen ja työolojen vertailtavuudessa (tilannetta helpottaa siirtyminen kansallisista valuutoista euroon vuonna 2002), ammattitaitovaatimuksia ja opiskelumahdollisuuksia koskevien tietojen puute, lakisääteisiä oikeuksia koskevien tietojen saantivaikeudet sekä ongelmat, jotka liittyvät kattavien tietojen saamiseen muista kuin työhön liittyvistä seikoista (asumisesta, koulutuksesta jne.).

4.5. Sisämarkkinoihin liittyvät esteet

Muuttoliikkeen ja vapaan liikkuvuuden tiellä on muitakin, huomaamattomampia ja epäsuorempia esteitä, jotka johtuvat hyödyke- ja palvelumarkkinoilla esiintyvistä esteistä ja markkinoiden pirstaleisuudesta. Esteet hillitsevät innovointia, vähentävät kuluttajien valinnanvaraa ja hidastavat yleistä talouskasvua. Hintana on, että työpaikkoja on vähemmän. Palveluiden sisämarkkinat ovat edelleen pirstaleiset, vaikka palvelualan osuus on kaksi kolmasosaa kokonaistyöllisyydestä ja se vastaa kaikesta uudesta työllisyyskasvusta. Teknologisen edistyksen ansiosta monia palveluita voidaan tarjota etäpalveluina, ja tämän vuoksi pirstaleisuus aiheuttaa markkinoiden vääristymiä ja voi epäsuorasti kannustaa siirtämään työpaikkoja unionin ulkopuolelle taikka johtaa pimeän työn kehittymiseen unionissa.

5. Nykyiset poliittiset puitteet

Amsterdamin sopimuksen työllisyyttä koskevassa osastossa velvoitetaan jäsenvaltiot kehittämään työvoimasta ammattitaitoinen ja joustava. Sitoumuksen täyttämiseksi asetetaan Euroopan työllisyysstrategiassa puitteet työmarkkinoitten uudistamiseksi koko unionissa. Tavoitteena on saada aikaan lisää ja entistä parempia työpaikkoja, korjata työvoimapula ja osaamisvaje sekä tuoda työelämä kaikkien ulottuville.

EU on viime vuosina onnistunut saavuttamaan hyvän talouskasvun, ja sisämarkkinoitten tuomat edut ovat kiistattomia. Sisämarkkinoitten hyödyntämisen maksimointi edellyttää unionilta moderneja, korkeaa ammattitaitoa edustavia työmarkkinoita. Kun työmarkkinoitten nykyaikaistamisen tieltä poistetaan esteitä, sillä on täydennettävä ja tuettava hyödyke-, palvelu- ja pääomamarkkinoitten integroimista. Kaikilta näiltä markkinoilta on poistettava esteet ja markkinat on nykyaikaistettava, jotta täystyöllisyys dynaamisessa ja kilpailukykyisessä taloudessa ja sisämarkkinoitten kasvun jatkuminen saavutetaan tavoitteitten mukaisesti.

Perustamissopimuksessa määrätään yleisenä perusperiaatteena niiden työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta, jotka ovat jonkin jäsenvaltion kansalaisia.

Jäsenvaltioiden työntekijöillä on oikeus työskennellä missä tahansa toisessa jäsenvaltiossa tietyin poikkeuksin - jotka liittyvät varsinkin julkiseen sektoriin. Näitä poikkeuksia on kuitenkin asteittain vähennetty.

Siirtotyöläisille on määritelmän mukaan taattava yhtäläinen kohtelu vastaanottavan jäsenvaltion työntekijöiden kanssa. Voimassa olevan yhteisön järjestelmän tarkoituksena on varmistaa, että unionin sisällä liikkuvat ihmiset eivät joudu epäedullisempaan asemaan sosiaaliturvaoikeuksiensa osalta.

Perustamissopimuksessa taataan myös sijoittautumisvapaus, johon sisältyy oikeus toimia itsenäisenä ammatinharjoittajana sekä perustaa yritys ja hoitaa sitä toisessa jäsenvaltiossa.

Amsterdamin sopimuksessa edellytetään, että neuvosto toteuttaa vuoteen 2004 mennessä toimenpiteet niiden oikeuksien ja edellytysten määrittelemiseksi, joiden mukaisesti jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset saavat oleskella muissa jäsenvaltioissa. [11]

[11] 63 artiklan 4 kohta.

Näiden perustamissopimukseen sisältyvien oikeuksien harjoittamisen helpottamiseksi on annettu joukko asetuksia ja direktiivejä, joiden tarkoituksena on taata oikeus maantieteelliseen ja ammatilliseen liikkuvuuteen ja varmistaa työntekijöiden ja heidän perheenjäsentensä sosiaalinen integroituminen vastaanottavaan jäsenvaltioon.

Nykyinen oikeus vapaaseen liikkuvuuteen ei kuitenkaan yleensä riitä. Jotta ammattitaitoiset ihmiset voisivat todella hyödyntää vapaata liikkuvuutta säännellyillä aloilla, heidän ammattipätevyytensä olisi tunnustettava toisissa jäsenvaltioissa. Alunperin yhteisössä pyrittiin vahvistamaan yleissivistävää ja ammatillista koulutusta koskevat vähimmäisstandardit, joiden perusteella tutkinnot voitaisiin automaattisesti tunnustaa. 1980-luvun loppuun mennessä tästä oli edetty tietyin ehdoin tapahtuvaan tunnustamiseen, joka riippui yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen erilaisista rakenteista ja elimistä. Järjestelmää on laajennettu vuosien mittaan, ja pian se kattaa kaikki tasot. Nyt on kiinnitettävä huomiota siihen, miten voidaan järkeistää ja vahvistaa jo saavutettuja tuloksia ja lisätä joustavuutta, jotta koko järjestelmän mahdollisuuksia saadaan hyödynnettyä täysimääräisesti. Tarkasteltavia asioita ovat ylettömän raskaat kuulemismenettelyt, viranomaisyhteistyön lisääminen, selkeyden ja saatavuuden parantaminen, palvelujen väliaikaisen tarjoamisen edellytysten kohentaminen samoin kuin laatutakeitten täsmentäminen ja tehostaminen sekä automaattinen tunnustaminen.

Jatkuvien oikeudellisten esteiden ja työllisyyteen liittyvien vaikeuksien ratkaisemiseksi komissio esitti vuoden 1997 lopulla toimintasuunnitelman, [12] jonka sisältämien ehdotusten perusteella työntekijöiden, työnhakijoiden ja harjoittelijoiden olisi helpompi hyödyntää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen. Henkilöiden vapaata liikkuvuutta käsitelleen korkean tason asiantuntijaryhmän [13] työ vaikutti merkittävästi toimintasuunnitelman kehittämiseen.

[12] KOM(1997) 586, 12.11.1997.

[13] Simone Veilin johdolla toimineen korkean tason asiantuntijaryhmän raportti esitettiin komissiolle 18. maaliskuuta 1997.

Myös sosiaaliturvan yhteensovittamisen alalla on tehty ehdotuksia, jotka tarjoaisivat työnhakijoille paremmat mahdollisuudet etsiä työtä toisesta jäsenvaltiosta menettämättä oikeuttaan työttömyysetuuksiin. Lisäksi on ehdotettu järjestelmän soveltamisalan laajentamista kolmansien maiden kansalaisiin ja koordinointijärjestelmän yksinkertaistamista.

Molemmat ehdotukset ovat neuvostossa ja Euroopan parlamentissa käsiteltävinä. Lisäponnisteluja tarvitaan, että ehdotukset etenevät hyväksymisvaiheeseen.

Vuoden 2000 lopulla komissio teki ehdotuksen rahastoiviin eläkejärjestelmiin sovellettavien sääntöjen yhdenmukaistamisesta. Niiden ripeä hyväksyminen helpottaisi liikkuvuutta huomattavasti.

Neuvosto käsittelee parhaillaan myös kahta direktiiviehdotusta, jotka koskevat yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten tilapäisiä siirtoja EU:ssa. Näiden hyväksynnän - jonka odotetaan tapahtuvan vuonna 2002 - pitäisi edelleen vahvistaa vapaata liikkuvuutta.

Lissabonin Eurooppa-neuvoston kehotettua komissiota ryhtymään asianmukaisiin toimiin, joilla poistetaan esteitä tutkijoitten liikkuvuudelta, komissio perusti tutkijoitten liikkuvuuden helpottamista käsittelevän korkean tason asiantuntijaryhmän. Komissio on niinikään lisännyt huomattavasti tutkijoitten liikkuvuuteen suunnattuja kannustimia puiteohjelmassa 2002-2006.

Komissio on myös tehnyt ehdotuksen neuvoston ja Euroopan parlamentin suositukseksi opiskelijoiden, harjoittelijoiden, nuorten vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuudesta. Sen hyväksymistä odotetaan toukokuussa 2001. Nizzassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi lisäksi liikkuvuutta koskevan toimintasuunnitelman, joka sisältää joukon Euroopan ja etenkin jäsenvaltioiden tasolla toteutettavia toimenpiteitä.

Komissio antaa vuonna 2002 tiedonannon työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen - erityisesti julkisella sektorilla - vielä liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi.

Samalla kun EU:ssa työskennellään, jotta perustamissopimukseen sisältyvistä oikeuksista tulisi arkipäivän todellisuutta, pyritään myös lisäämään EU:n työmarkkinoiden avoimuutta. Tähän on tähdätty varsinkin luomalla Eures-verkosto, josta siirtotyöläiset saavat tietoja ja neuvoja kansallisten työvoimapalveluiden kautta. Eures-verkosto tarjoaa myös tietoa avoimista työpaikoista, ja piakkoin on tarjolla online-ansioluettelopalvelu. Toimintaa vahvistetaan uudella oikeusperustalla [14] vuoteen 2002 mennessä.

[14] Komission sosiaalipoliittinen ohjelma vuosiksi 2000-2005, 28.6.2000.

Tutkinto- ja ammattipätevyysvaatimusten selkeyden lisäämiseksi on toteutettu monia aloitteita, joihin kuuluvat esimerkiksi Europass-todistus, todistuksen lisäosa, joka perustuu Euroopan laajuiseen malliin ja jossa kuvaillaan hankitut taidot, kansallisista tutkintovaatimuksista tiedottavien kansallisten referenssikeskusten perustaminen sekä yhteisen eurooppalaisen ansioluettelon malli.

Vuoteen 2010 mennessä perustettava eurooppalainen korkeakoulutusalue [15] ja vastikään käynnistetty eurooppalaiseen tutkimusalueeseen tähtäävä aloite pyrkivät nekin helpottamaan ihmisten liikkuvuutta ja työllistettävyyttä Euroopassa ja parantamaan EU:n kilpailukykyä. Työvoiman liikkuvuuden helpottamiseksi ja todellisten eurooppalaisten työmarkkinoiden edistämiseksi on kyllä käytössä erilaisia yhteisön välineitä, mutta monet ammattitaidon kehittämiseen ja työvoiman liikkuvuuteen liittyvät avaintoimet kuuluvat edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tässä mielessä yhteisön tasolla jo toimivat koordinointivälineet ovat tärkeitä. Vuoden 2001 työllisyyden suuntaviivoissa ja vuoden 2000 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa kehotetaan jäsenvaltioita lisäämään työvoiman liikkuvuutta ja helpottamaan pääsyä työmarkkinakoulutukseen ja elinikäiseen koulutukseen.

[15] Eurooppalaista korkeakoulutusaluetta kaavailtiin 29 maan opetusministerien vuonna 1999 antamassa Bolognan julistuksessa.

Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmien ja "eLearning - katse huomispäivän koulutukseen" -aloitteen pohjalta komissio aikoo hyväksyä eLearning-toimintasuunnitelman maaliskuussa 2001. Sillä halutaan aktivoida kaikki asiaan liittyvät yhteisön ohjelmat ja välineet edistämään eLearning-aloitteen täytäntöönpanoa, jotta puututtaisiin varsinkin tietotekniikka-alan osaamisvajeeseen ja edistettäisiin digitaalista lukutaitoa Euroopassa.

Feiran Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 2000 hyväksymän e-Europe-toimintasuunnitelman tavoitteena on yhdistää tietoverkkoon jokainen kansalainen, koti, koulu, yritys ja hallintovirasto Euroopassa. Internetin kautta voi kaikkialta päästä nopeasti käsiksi tietoihin avoimista työpaikoista, ja se tuo ulottuville tietoja taloudellisista ja sosiaalisista seikoista eri puolilla unionia ja parantaa näiden tietojen avoimuutta. Internet auttaa poistamaan sisämarkkinoitten esteitä (erityisesti palvelualalta) ja tekee ns. virtuaaliliikkuvuudesta todellisen vaihtoehdon. Sitä kautta e-Europe tehostaa osaltaan merkittävästi eurooppalaisen työvoiman liikkuvuutta.

Nykyistä työvoimaa voitaisiin toki hyödyntää paremmin, mutta jo nyt jäsenvaltioissa on tultu siihen, että joillekin aloille (esim. tietotekniikka- ja terveydenhuoltoalalle) ei löydy työntekijöitä EU:n sisältä, ja sen vuoksi on jo ryhdytty rekrytoimaan työntekijöitä unionin ulkopuolisista maista. Eräillä toisilla aloilla (mm. maataloudessa) ollaan pitkälti riippuvaisia unionin ulkopuolelta tulevista kausityöntekijöistä. Hiljattain annetussa komission tiedonannossa yhteisön maahanmuuttopolitiikasta [16] esitettiin, että nyt olisi kehitettävä yhteisön ulkopuolisista maista taloudellisista syistä tulevien maahanmuuttajien maahanpääsymenettelyjä lisäkeinona työvoiman puutteen tyydyttämiseksi. Samalla olisi ryhdyttävä lisätoimiin maahanmuuttajien pimeän työn torjumiseksi. Kuten Eurooppa-neuvosto Tampereella sopi, prosessi olisi nivottava osaksi EU:n laajuisia puitteita, jotta varmistettaisiin kolmansien maiden työntekijöiden yhtäläinen kohtelu.

[16] KOM(2000) 757, 22.11.2000.

6. 2005: kaikille avoimia uusia eurooppalaisia työmarkkinoita koskevat poliittiset toimet

Euroopan komission alustuksessa Tukholmassa 2001 kokoontuvalle kevään Eurooppa-neuvostolle esitettiin avaintekijät strategiaan uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden kehittämiseksi. Tässä tiedonannossa hyödynnetään alustuksessa esitettyä lähestymistapaa kokoamalla yhteen nämä avaintekijät ja ehdottamalla joitakin poliittisia lisätoimia sekä täydentämällä joitakin jo käynnistettyjä toimia. Kaikki toimet sijoittuvat nykyisiin poliittisiin prosesseihin.

Ehdotetussa kokonaisstrategiassa on kaksi päävaihetta:

- Ensimmäinen vaihe on poliittisten avaintoimien ensimmäisen joukon täytäntöönpano ja loppuun saattaminen.

- Toinen vaihe perustuu taitoja ja liikkuvuutta käsittelevän korkean tason työryhmän luomiseen. Tässä on otettava huomioon, ettei käytettävissä ole täydellisiä tietoja eikä analyysejä syntymässä olevista uusista työmarkkinoista.

Komissio ehdottaa työryhmän työskentelyn perusteella toimintasuunnitelmaa keväällä 2002 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. Toimintasuunnitelmassa esitetään poliittisten toimien toinen joukko, jota tarvitaan yleisten poliittisten tavoitteiden saavuttamiseen vuoteen 2005 mennessä. Nämä tavoitteet ovat seuraavat:

- Poistetaan eurooppalaisten työmarkkinoiden kehittämisen tiellä vielä olevat tärkeimmät esteet.

- Varmistetaan, että uusista eurooppalaisista työmarkkinoista tulee houkuttelevat, tehokkaat ja kaikille avoimet.

- Varmistetaan potentiaalisen eurooppalaisen työvoiman tehokas kehittäminen ja hyödyntäminen varsinkin niin, että taitojen tarjonta ja kysyntä kohtaavat. Kehitetään eurooppalaisen työvoiman ammattitaitoa elinikäisen oppimisen kautta.

- Hyödynnetään sisämarkkinoita mahdollisimman hyvin varmistamalla yhdenmukaisuus hyödyke- ja pääomamarkkinoiden integroinnin sekä nykyaikaisten ja ammattitaitoisten eurooppalaisten työmarkkinoiden kehittämisen välillä.

6.1. Ensimmäinen vaihe: poliittisten toimien ensimmäinen joukko

Ehdotetut poliittiset toimet voidaan jakaa kolmeen pääryhmään: ammattitaito, liikkuvuus ja tiedottaminen. Joihinkin näistä toimista liittyy komission toteuttamia aloitteita, joihinkin taas neuvostolle ja Euroopan parlamentille tehtäviä ehdotuksia sekä Tukholman huippukokouksen yhteydessä että sen jälkeen. Komissio pyytää neuvostoa ja parlamenttia viemään nopeasti eteenpäin vielä käsittelyssä olevia ehdotuksia, sillä ne vaikuttaisivat merkittävästi ammattitaitojen kehittämiseen ja liikkuvuuteen.

6.1.1. Taitoihin liittyvät esteet ja osaamisvajeen korjaaminen

- Ammattipätevyyden tunnustaminen: Komissio esittää vuonna 2002 ehdotuksia, joilla pyritään entistä yhdenmukaisempaan, selkeämpään ja joustavampaan järjestelmään ammattipätevyyksien tunnustamisessa. Järjestelmä perustuu nykyiseen yleiseen järjestelmään ja sisältää tapoja edistää laajempaa automaattista tunnustamista.

- Työssä hankitut taidot: Tavoitteena on helpottaa työssä hankittujen taitojen tunnustamista, ja perustaksi otetaan lukuisia eri aloilla tai eri yrityksissä toteutettuja aloitteita kansainvälisten pätevyyksien tunnustamisjärjestelmien tukemiseksi - tällainen on esimerkiksi eurooppalainen tietokoneajokortti. Komission olisi määritettävä joitakin avainalueita lisäkehittämistä varten ja tuettava kokemustenvaihtoa alalla.

- Elinikäistä oppimista koskeva toimintasuunnitelma: Lissabonin suunnitelman ja elinikäistä oppimista koskevalla komission muistiolla käynnistetyn keskustelun pohjalta komissio laatii ajoissa toimintasuunnitelman keväällä 2002 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle sen varmistamiseksi, että elinikäisestä oppimisesta tulee totta kaikille kansalaisille ja että työntekijät voivat hyödyntää sitä täysimääräisesti Euroopan työllisyysstrategian puitteissa. Toimintasuunnitelman avulla pitäisi voitaman tunnistaa liikkuvuuteen vaadittavat perustaidot, helpottaa virallisten koulutusjärjestelmien ulkopuolella hankittujen taitojen tunnustamista ja lisätä henkilöresursseihin tehtäviä investointeja.

- Parhaat toimintatavat yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmissä: Koulutusneuvoston Eurooppa-neuvostolle toimittaman, koulutusjärjestelmien konkreettisia tulevaisuudentavoitteita käsittelevän raportin pohjalta komissio kehittää yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa avoimen koordinointimenetelmän, joka helpottaa parhaitten toimintatapojen vaihtoa aloilla, jotka ovat keskeisiä yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmien kehittämiselle (laatu ja tehokkuus, koulutus kaikkien ulottuville, koulutusjärjestelmien avaaminen ympäröivään maailmaan).

6.1.2. Liikkuvuuden esteiden poistaminen

- Palvelujen esteiden poistamiseen tähtäävän komission kokonaisvaltaisen sisämarkkinastrategian täytäntöönpano: Strategialla on välitöntä vaikutusta palveluntarjoajien liikkuvuuteen, koska ne voivat sen myötä hankkia jalansijaa muilta markkinoilta.

- Lisäeläkkeiden rajatylittävää tarjontaa estävien tekijöiden poistaminen: Komissio antaa maaliskuussa 2001 tiedonannon verotusjärjestelmistä aiheutuvista esteistä.

- Lisäeläkkeiden siirrettävyys: Komissio tekee siirrettävyyttä koskevan ehdotuksen vuoden 2001 loppuun mennessä. Vuoden 2000 lopulla komissio teki ehdotuksen rahastoiviin eläkejärjestelmiin sovellettavien sääntöjen yhdenmukaistamisesta. Ehdotusten ripeä hyväksyminen helpottaisi liikkuvuutta huomattavasti.

- Tutkijoiden, opiskelijoiden, opettajien ja kouluttajien liikkuvuus:

- Neuvoston ja Euroopan parlamentin olisi hyväksyttävä nopeasti suositus opiskelijoiden, harjoittelijoiden, vapaaehtoisten, opettajien ja kouluttajien liikkuvuutta koskevasta toimintasuunnitelmasta. Samalla jäsenvaltioiden olisi pantava toimintasuunnitelma täytäntöön. Jo käynnissä olevia EU-ohjelmia (kuten Sokratesta ja Leonardo da Vinciä) olisi vahvistettava, jotta voitaisiin lisätä osallistujamääriä ja parantaa sosioekonomiselta taustaltaan erilaisten nuorten mahdollisuuksia.

- Komissio esittää korkean tason asiantuntijaryhmän työn perusteella vuonna 2001 tutkijoiden liikkuvuutta koskevan strategian.

- Siirtotyöläisten sosiaaliturvan uudistaminen: Neuvoston ja Euroopan parlamentin olisi hyväksyttävä alaa koskevat, käsiteltävinä olevat ehdotukset.

- Yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten liikkuvuus: Neuvoston olisi komission ehdotusten pohjalta vahvistettava perusteet ja edellytykset, joilla yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaiset voivat - yhteisön kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä tavoin - asettautua mihin tahansa unionin jäsenvaltioon ja työskennellä siellä ottaen huomioon vaikutukset yhteiskunnalliseen tasapainoon ja työmarkkinoihin. On löydettävä keinot ratkaista kahden direktiiviehdotuksen jumiutuminen neuvostoon - kyse on yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten lähettämisestä työskentelemään EU:n alueelle. Sitä kautta saataisiin vapaalle liikkumisoikeudelle lisätakeita vuonna 2002.

6.1.3. Tiedotuksen ja ymmärrettävyyden parantaminen

- Eurooppalaista liikkuvuutta koskeva täyden palvelun tietopiste: Komissio teettää vuoden 2001 loppuun mennessä toteutettavuustutkimuksen eurooppalaista liikkuvuutta koskevan täyden palvelun tietopisteen perustamisesta yhdessä jäsenvaltioiden keskus- ja paikallishallinnon, työvoimapalveluiden sekä muiden asiaan liittyvien tahojen kanssa. Tietopisteen tarkoituksena on kerätä ja verkottaa yhteisöstä ja kansallisista lähteistä saatua tietoa sekä antaa kattavasti tietoja työpaikoista, liikkuvuudesta ja opiskelumahdollisuuksista Euroopassa. Tietojen on oltava helposti saatavilla. Tähän pitäisi sisältyä myös Euroopan laajuisen työ- ja opiskelumahdollisuuksia koskevan tietokannan perustaminen (nykyisestä Eures-verkostosta saatujen kokemusten perusteella) Lissabonissa annettujen ja työllisyysstrategiaan sisältyvien kehotusten mukaisesti. Uusi tietopiste täydentää Vuoropuhelu kansalaisten kanssa -verkkosivun tarjoamia tietoja, joita tullaan lisäämään edelleen. Tietopiste tarjoaa lisäksi tutkijoita kiinnostavaa tietoa mm. eri maissa avoinna olevista työpaikoista sekä valtakunnallisista ja yhteisön laajuisista liikkuvuusohjelmista.

- Liikkuvuutta koskeva tiedotuskampanja: Komissio toteuttaa yhteistyössä työmarkkinaosapuolten ja jäsenvaltioiden kanssa tiedotuskampanjan, jossa hyödynnetään täysimääräisesti jo olemassa olevia ja tuttuja välineitä kuten Eures-verkkoa ja Vuoropuhelu kansalaisten ja yritysten kanssa -aloitetta. Kampanja suunnataan työnantajille ja työntekijöille, ja siinä käsitellään sisämarkkinoiden ja eurooppalaisten työmarkkinoiden tärkeimpiä ulottuvuuksia ja mahdollisuuksia.

- Ammattipätevyyden tunnustaminen: Komissio hyväksyy ensisijaisia toimia, jotka perustuvat nykyisiin tieto- ja viestintäverkkoihin samoin kuin pätevyyksien selkeyttämiseksi käynnissä olevaan työhön. Tarkoituksena on tarjota kansalaisille luotettavia ja kattavia tiedotus- ja neuvontapalveluita, jotka vastaavat heidän henkilökohtaisia tarpeitaan ja oikeuksiaan.

6.2. Toinen vaihe: taitoja ja liikkuvuutta käsittelevä korkean tason työryhmä ja toimintasuunnitelma vuodeksi 2002

Raportissaan kevään 2001 Eurooppa-neuvostolle komissio ehdottaa, että Eurooppa-neuvosto tukee komission kaavailemaa taitoja ja liikkuvuutta käsittelevän korkean tason työryhmän perustamista. Kun otetaan huomioon globalisaation ja osaamistalouden eteneminen sekä yhteiskunnalliset ja väestölliset muutokset, tarvitaan lisää tietoja ja analyyseja, jotta pysyttäisiin paremmin ymmärtämään uusien eurooppalaisten työmarkkinoitten luonteenpiirteitä ja taustavoimia. Lisää tietoa tarvitaan ihmisten ja yritysten tarpeista samoin kuin näitten markkinoitten toiminnasta. Analyysi ja kokonaiskuvan selkeytyminen - joita työryhmän on tarkoitus selvitellä - luovat vakaan perustan lisätoimille, joilla politiikkaa on jatkossa linjattava.

Tiedonannossa esitettyjen todisteiden ja analyysien perusteella työryhmän keskeisinä tehtävinä ja toimeksiantona olisivat seuraavat:

- Työryhmä kartoittaa uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden tärkeimmät taustavoimat ja erityispiirteet keskittyen varsinkin ammattitaitoon (tarjontaan, kysyntään, ammattitaitovajeeseen eri tasoilla - kansallisella, alueellisella, alakohtaisella, ammattikohtaisella - ja elinikäiseen oppimiseen) ja liikkuvuuteen sekä myös yhteisön ulkopuolisten maiden kansalaisten rooliin. Erityishuomiota kiinnitetään yhtäältä tietotekniikkataitoihin ja toisaalta niihin perus- ja keskitason taitoihin, joita osallistuminen uuden talouden toimintaan edellyttää.

- Työryhmä tunnistaa eurooppalaisten työmarkkinoiden kehityksen tiellä olevat - varsinkin ammattitaitoon ja liikkuvuuteen liittyvät - tärkeimmät esteet sekä tutkii ja hyödyntää muualla, etenkin Yhdysvalloissa, saatuja hyviä kokemuksia. Työryhmä selvittää toimenpiteet, joita tarvitaan, että Eurooppaan voidaan luoda osaamistaloutta varten houkuttelevat työmarkkinat.

- Työryhmä raportoi työstään ja käynnistää joukon poliittisia aloitteita, joita tarvitaan kaikille avointen työmarkkinoiden luomiseksi vuoteen 2005 mennessä. Se antaa suosituksia aloitteitten täytäntöönpanosta Euroopan tasolla ja jäsenvaltioissa.

Komissio perustaa työryhmän Tukholman Eurooppa-neuvoston jälkeen. Ryhmän toiminnassa olisi hyödynnettävä Euroopan liikeyritysten huippujohtajien sekä työmarkkina- ja koulutusalan huippuasiantuntijoiden ja työmarkkinaosapuolten asiantuntemusta sekä asiaan liittyviä tuloksia EU:n tutkimustyöstä tällä alalla. Työryhmä perustettaisiin huhtikuussa 2001, ja se raportoisi toimistaan komissiolle joulukuuhun 2001 mennessä. Raportin perusteella komissio esittää - kuten se ehdotti raportissaan keväällä 2001 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle - toimintasuunnitelman kevään 2002 Eurooppa-neuvostolle. Toimintasuunnitelmassa ehdotetaan lisää poliittisia aloitteita ja suosituksia, joilla varmistetaan, että vuoteen 2005 mennessä uudet eurooppalaiset työmarkkinat ovat kaikille avoimet.

7. Päätelmät

Tämä tiedonanto pohjautuu Euroopan komission alustukseen Tukholmassa keväällä 2001 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. Siinä analysoidaan syntymässä olevien uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden taustavoimia, erityispiirteitä ja esteitä. Siinä myös esitetään kaksivaiheinen poliittinen aloite - käynnissä olevien poliittisten prosessien puitteissa - sen varmistamiseksi, että vuoteen 2005 mennessä uudet eurooppalaiset työmarkkinat ovat avoinna kaikille.

Globalisoitumisen, teknologisen muutoksen ja Euroopan yhdentymisen taustavoimat ovat sellaiset, että osan työvoimasta täytyy liikkua. On olennaista keskittyä kaikkien kansalaisten ammattitaidon kehittämiseen ja liikkuvuustarpeisiin, ei pelkästään korkeasti koulutettujen. Näin varmistetaan, että liikkuvuus edistää alueellista lähenemistä. Kaikki nämä suuntaukset tuotiin esiin ja otettiin huomioon EU:n Lissabonin-strategiassa, jolla pyritään edistämään täystyöllisyyttä kilpailukykyisessä ja dynaamisessa osaamistaloudessa. Syntymässä olevien uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden kehittämisellä ja samanaikaisella kansallisten työmarkkinoiden nykyaikaistamisella voidaan edistää sopeutumiskykyisten ja dynaamisten työmarkkinoiden syntyä. Nämä markkinat voivat tukea sekä Lissabonin strategiaa että sisämarkkinoiden menestyksekästä toiminta ja euron onnistunutta käyttöönottoa - ja tarjota samalla uusia mahdollisuuksia EU:n kansalaisille.

Liikkuvuuteen ja epätasapainoon liittyvien ongelmien käsittelemiseksi tarvitaan yhdennettyjä poliittisia toimia. Näihin on sisällyttävä koulutukseen, ammattitaitoon ja elinikäiseen oppimiseen liittyvän politiikan vahvistaminen, merkittävä lisäys henkilöresursseihin tehtäviin investointeihin, työmarkkinoille osallistumisen asteen kohottaminen sekä työmarkkinoiden tehokas toiminta ja nykyaikaistaminen niin, että kysyntä ja tarjonta kohtaavat.

Ammattitaidon kohottaminen kaikilla tasoilla - perus-, keski- ja ylimmällä tasolla - koko työvoiman parissa on keskeisellä sijalla rakennettaessa kilpailukykyistä osaamistaloutta EU:hun. Uusien eurooppalaisten työmarkkinoiden tarjoamien mahdollisuuksien tehokas hyödyntäminen - poistamalla esteet, lisäämällä tiedotusta, parantamalla avoimuutta - voi merkittävällä tavalla edistää tätä tavoitetta, sillä tällaisilla työmarkkinoilla voidaan ratkaista monia ammattitaitoisen työvoiman puutteesta johtuvia kysynnän ja tarjonnan ongelmia.

Työntekijät ja yritykset haluavat harjoittaa oikeuttaan osallistua eurooppalaisille työmarkkinoille mutta eivät odota joutuvansa ratkaisemaan vaikeita ongelmia ja esteitä näin tehdessään. Lainsäädännössä annettu oikeus ei ole sen enempää kuin jo toteutetut merkittävät poliittiset aloitteetkaan riittänyt poistamaan tärkeitä esteitä eikä toteuttamaan Euroopan kansalaisten toiveita.