FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 25.1.2006 
KOM(2006) 19 lopullinen 
  
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTO LLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
EUROOPAN TALOUS- JA SOSI AALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN 
KOMITEALLE 
Valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten 
rooli kehityksessä - Temaattinen ohjelma 
 
FI 2   FI SISÄLLYS 
1. Johdanto .................................................................................................................... ... 3 
2. Tausta ...................................................................................................................... ..... 3 
2.1. Aihepiirin tarkastelu..................................................................................................... 3 
2.2. Vakiintunut poliittinen toimintakehys.......................................................................... 5 2.3. Aiemmat kokemukset/saadut opetukset....................................................................... 6 2.4. Temaattisen lähestymistavan perusteet........................................................................ 6 3. Temaattinen ohjelma.................................................................................................... 8 3.1. Soveltamisala ............................................................................................................. .. 8 
3.1.1. Tukikelpoiset toimijat .................................................................................................. 8 
3.1.2. Tukikelpoiset toimet.................................................................................................... .8  
3.1.3. Maantieteellinen soveltamisala .................................................................................... 9 3.2. Ohjelmasuunnittelun periaatteet................................................................................... 9 3.3. Tavoitteet................................................................................................................ .... 10 
3.4. Painopisteet .............................................................................................................. .. 11 
 LIITE – Yhteenveto aiemmista kokemuksista........................................................... 12 
 
FI 3   FI KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN 
PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALO US- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA 
ALUEIDEN KOMITEALLE 
Valtiosta riippumattomien toimijoiden ja paikallisviranomaisten 
rooli kehityksessä - Temaattinen ohjelma 
1. J OHDANTO  
Euroopan komissio on ehdottanut vuosien 2007–2013 rahoitusnäkymien yhteydessä uutta 
kuuden välineen muodostamaa kokonaisuutta jä rkeistääkseen ja yksinkertaistaakseen 
nykyistä yhteisön ulkoisia toimia säätelev ää oikeudellista kehystä. Välineistä kolme 
(humanitaarisen avun väline, vakautusväline ja makrotaloudellinen rahoitusapuväline) on 
horisontaalisia, eli ne on suunn iteltu tiettyihin tarp eisiin ja olosuhteisiin. Kolme muuta 
välinettä (liittymistä valmisteleva tuki väline, eurooppalainen  naapuruuden ja 
kumppanuuden väline sekä kehity s- ja talousyhteist yöväline) on suunnit eltu määrättyjen 
politiikkojen täytäntöönpanoon, ja  niiden maantieteellinen s oveltamisala on määritelty. 
Jatkossa nämä välineet muodostavat oike usperustan yhteisön ulkoisen yhteistyön 
ohjelmista, myös asiaankuuluvista temaattisis ta ohjelmista, aiheutuville menoille ja 
korvaavat asianomaiset temaattiset asetukset. 
Näiden ehdotusten mukaisesti temaattisilla ohjelmilla on selvästi erottuva lisäarvo ja ne 
täydentävät maantieteellisiä ohjelmia, jotka tarjoavat jatkossakin ensisijaisen toimintakehyksen yhteisön yhteistyölle  EU:n ulkopuolisten maiden kanssa
1. 
Komissio on sitoutunut käymään  Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa keskustelua 
kunkin temaattisen ohjelman soveltamisalasta, tavoitteista ja painop isteistä molemmille 
toimielimille osoittamiensa virallisten tiedona ntojen pohjalta. Tämän prosessin tuloksena 
laaditaan poliittiset suuntaviivat ohjelmas uunnittelun seuraavia vaiheita varten; lähinnä 
on kyse temaattisista strategia-asiakirjoista, jotka on laadittava edellä mainittujen välineiden mukaisesti.  
Komissio järjesti syvällekäyvän julkisen kuulemisen varmistaakseen mahdollisimman 
monien sidosryhmien osallistumisen ohj elman pääpiirteiden määrittelyyn. Ohjelma 
perustuu tämän kuulemisen tuloksiin (julkisen kuulemisen raportti löytyy 
kokonaisuudessaan kehitysyhteistyön pääo saston sivuilta Europa-palvelimelta). 
                                                
 
1 Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Tulevien rahoitu snäkymien 2007–
2013 yhteydessä temaattisina ohjelmina toteutettavat ulkoiset toimet , KOM(2005) 324 lopullinen, 
3.8.2005. 
 
FI 4   FI 2. T AUSTA  
2.1. Aihepiirin tarkastelu 
Omavastuu ja osallistuminen ovat EU:n keh itysyhteistyöpolitiikan kulmakiviä, kuten 
kehityspolitiikan eurooppalaista kon sensusta koskevassa asiakirjassa2 todetaan. Näiden 
periaatteiden tehokkaan soveltamisen varmis tamiseksi komissiolla on tärkeä tehtävä 
valtiollisten ja valtiosta riippumattomien toimijoiden välisen, kehitysyhteistyön 
painopisteistä ja strategioist a kumppanimaissa käytävän vuo ropuhelun helpottamisessa ja 
edistämisessä.  
Tässä yhteydessä on ehdottoman tärkeää tuk ea maiden sisäisiä prosesseja niiden 
valmiuksien kehittämiseksi; tukea tarvitaan pr osessien kaikissa ul ottuvuuksissa ja eri 
tasoilla. Kumppanimaiden hallitusten sit outuminen osallistavien lähestymistapojen 
edistämiseen onkin lisääntymässä. Ne ottava t enenevässä määrin kansalaisyhteiskunnan 
toimijat mukaan niin kehity sstrategioiden valmistel uun kuin täytäntöönpanoon ja 
helpottavat niiden rahoituksensaantia. Joissain tapauksissa joko maan tilanne tai keskushallinnon asenne on kuitenk in sellainen, että sidosryhm ät voivat osallistua vain 
osittain, hyvin rajoitetusti tai äärimmäisissä tilanteissa ei lainkaan.  
Tämä ohjelma on suunniteltu jatkoksi nykyisi lle valtiosta riippumattomien järjestöjen 
yhteisrahoitusta ja hajautettua yhteistyötä kos keville ohjelmille. Sen keskiössä on alojen 
sijaan toimijat. Sillä tuetaan sidosryhmien aloiteoikeutta rahoittamalla niiden omia 
aloitteita silloin, kun maantieteelliset ohjelm at eivät siihen sove llu. Sillä täydennetään 
tukea, jota samoille toimijoille voidaan m yöntää muista alakohtaisista temaattisista 
ohjelmista, erityisesti demokratiaa ja ihmisoikeuksia koskevasta ohjelmasta.  
Tässä tiedonannossa esitetään poliittiset s uuntaviivat toimijakeskeiselle temaattiselle 
ohjelmalle, jonka pitäisi olla helposti hallittavissa , tukea maantieteellisiä ohjelmia ja 
täydentää muita temaattisia ohjelmia. Suuntav iivoissa toimija t eritellään sen perusteella, 
mitä lisäarvoa ne tuovat ohjelmaan, ja toisaa lta niiden ominaispiirteiden, tarpeiden ja 
rajoitteiden (valmiudet, potenti aali, erityisalat, rahoitusvarat) perusteella. Tavoitteena on 
määrittää, miten ne saadaan osallist umaan optimaalisella tavalla EY:n 
kehitysyhteistyöpolitiikkaan. Toimija keskeisessä lähestymistavassa 
kansalaisyhteiskuntaa edustava t järjestöt tunnus tetaan keskeisiksi toimijoiksi avun 
toimituksessa ja tärkeiksi politiikantekoon osallistuv iksi tekijöiksi. Ohjelma 
mahdollistaakin sen, että kansalaisyhteiskunnan  toimijat voivat käyttää aloiteoikeuttaan, 
kehittää innovatiivisia lähestymistapoja ja tuoda prosessiin määr ättyä dynamiikkaa.  
Valtiosta riippumattomien toimijoiden lisäa rvo perustuu niiden riippumattomuuteen, 
läheisyyteen suhteessa kohderyhmiin, kysei sten kohderyhmien ymmärtämiseen ja 
kykyyn tuoda esiin niiden erityistarpeet, niid en tietämykseen ja kokemukseen samoin 
kuin niiden kykyyn luoda elintärkeä silta strate gisten tavoitteiden ja niiden käytännön 
toteutuksen välille.  
Valtiosta riippumattomista toimijoista voitaisiin tuoda esiin erityyppisten 
organisaatioiden erityispanos. Valtiosta riippumattomat järjestöt tuovat kansalaisten ja 
                                                
 
2 Euroopan unionin neuvoston asiakirja nro 14820/05, 22.11.2005 
 
FI 5   FI ruohonjuuritason äänen kuuluviin polii ttisissa keskusteluissa ja osallistuvat tuloksellisesti 
kehitysyhteistyötoimintaan. Työnantaja- ja työntekijäjärjestöt ovat avainasemassa 
edistettäessä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua ja siten ihmisarvoist a työtä kaikille ja 
oikeudenmukaista kasvua. Riippu mattomat poliittiset laitokset  voivat osaltaan edistää 
demokratian periaatteita sekä kansalaisten ja poliittisten edustajien välisiä yhteyksiä. Korkeakoulut voivat vahvistaa kansalaisyhtei skunnan analyysi- ja tutkimusvalmiuksia 
sekä pohjoinen–etelä- ja et elä–etelä-verkkoutumista.  
Paikallisviranomaisia pitäisi tukea mieluite n maantietieteellisten ohjelmien yhteydessä 
toteutettavin hajauttamisprosessein. Ne ovat kuitenkin paljon lähemp änä kansalaisia kuin 
muut julkiset elimet ja voivat helpott aa kansalaisten välitöntä osallistumista 
kehitysprosessiin, edistää kans alaisten ja valtion välistä vuorovaikutusta ja rakentaa 
siltoja EU:n ja kumppanimaiden kansalaisten välille.  
Seuraavassa on yhteenveto tämän ehdotuksen pääkohdista:  – Kaikki EU:n ja kumppanimaiden kansalai syhteiskuntaa edistävät järjestöt ja 
paikallisviranomaiset voivat periaatteessa saada rahoitusta tästä temaattisesta ohjelmasta.  
– Valtaosa määrärahoista osoitetaan kehity smaissa toteutettavien kenttätoimien 
tukemiseen. Ohjelmassa otetaan myös asianmukaisella tavalla huomioon toimet, joilla 
edistetään kehityskysymyksiin liittyv ää tiedotusta ja koulutusta. Rahoitusta 
myönnetään myös toimiin, joilla helpotet aan koordinointia sidosryhmien verkostojen 
välillä.  
– Erityyppiset toimet pannaan täytäntöön  kehitys- ja tal ousyhteistyövälineen 
soveltamisalaan kuuluvissa kehitysmaissa ja  kaikissa eurooppalaisen naapuruus- ja 
kumppanuusvälineen soveltamisa laan kuuluvissa maissa.  
– EU:n nykyiset ja tulevat jäsenvaltiot voi vat saada tukea toim iin, joissa on kyse 
kehitysyhteistyöhön liittyvästä valistuks esta ja koulutuksesta sekä EU:n 
sidosryhmäverkostojen välis estä koordinoinnista.  
– Toiminnan erityispainopisteet ja yksityiskohtaiset tiedot oh jelman soveltamisalasta on 
määrä vahvistaa monivuotisessa ohjelma-asiakirjassa (temaattinen strategia-asiakirja).  
2.2. Vakiintunut poliitt inen toimintakehys 
Valtiosta riippumattomien toimijoiden ja pa ikallisviranomaisten ottaminen mukaan 
kehitysprosessiin muun muassa  vuoropuhelua käymällä ja niitä  rahallisesti tukemalla on 
yksi EY:n kehitysyhteistyöpolitiikan vakiintune ista periaatteista, j ohon viitataan useissa 
komission poliittisissa asiakirjoissa sekä  EU:n muiden toimielinten päätelmissä, 
päätöslauselmissa ja lausunnoissa
3. 
                                                 
3 Euroopan unionin kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus (EU:n neuvosto, 
14820/05, 22.11.2005); Valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistuminen EY:n 
kehitysyhteistyöpolitiikkaan , KOM(2002) 598, 7.11.2002; neuvoston päätelmät 19.5.2003, 
Euroopan parlamentin päätöslauselma 4.9.2003 ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto 16.7.2003. 
 
FI 6   FI Kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus 
”EU tukee kaikkien sidosryhmien laajamitta ista osallistumista maiden kehitykseen 
ja kannustaa kaikkia yhteiskunnan osapuolia ottamaan siihen osaa. Kumppanimaiden kansalaisyhteiskunnat – mu kaan lukien talous elämän osapuolet 
ja työmarkkinaosapuolet, kuten amma ttiliitot, työnantajajärjestöt ja 
yksityissektori, sekä kansalaisjärjestöt ja muut valtiosta riippumattomat toimijat – 
ovat ratkaisevassa asemassa ediste ttäessä demokratiaa, sosiaalista 
oikeudenmukaisuutta ja ihmisoikeuksia. EU tehostaa valtios ta riippumattomien 
toimijoiden valmiuksien kehittämiseen antamaansa tukea, jotta niillä olisi paremmat mahdollisuudet osallistua kehitysp rosessiin ja jotta voitaisiin edistää 
poliittista, yhteiskunnallista ja taloude llista vuoropuhelua. Eurooppalaisen 
kansalaisyhteiskunnan tärkeä merkitys on  myös tunnustettava tässä yhteydessä. EU 
aikookin kiinnittää erityistä huomiota EU :n kansalaisten kouluttamiseen ja 
valistamiseen kehitykseen liittyvissä asioissa.” 
Tämä lähestymistapa näkyy myös ku mppanuus- ja yhteistyösopimuksissa.  AKT–
EY-yhteistyön kumppanuusulottuvuus on helpo ttanut osallistavien lähestymistapojen 
käyttöönottoa, asteittaista vahvi stumista ja vakiintumista ke hitysasioissa. Osallistuminen 
onkin yksi AKT–EY-yhteistyön pe riaatteista ja kattaa suuren joukon sidosryhmiä. 
Cotonoun sopimuksen hiljattain tehty tarkistus soi mahdollisuuden vahvistaa 
lähestymistapaa entisestään ensiksikin helpottamalla rahoituksen saantia ohjelmasuunnittelusta käytävän vuoropuhelun perusteella ja toiseksi laajentamalla 
lähestymistavan koskemaan paikallisviranomaisia
4. EY:n yhteistyössä muiden 
maantieteellisten ryhmittymien, kuten Aasia n, Latinalaisen Amerikan ja naapurimaiden, 
kanssa on myös havaittavissa yleinen suunt aus kohti kansalaisyhteiskuntaa edustavien 
järjestöjen nykyistä aktiivisempaa osallistum ista muun muassa ottamalla ne mukaan 
poliittiseen vuoropuheluun5. Kansalaisyhteiskunnan toimijoiden osallistuminen onkin 
erottamaton osa EY:n tavanomaista työskentelytapaa.  
Euroopan naapuruuspolitiikan ta voitteena on solmia naapurimai den kanssa etuoikeutettu 
kumppanuus lähentämällä niitä unioniin ja  antamalla niiden osallistua yhteisön 
sisämarkkinoihin. Lisäksi tuetaan vuoropuhelu a, uudistuksia sekä yhteiskunnallista ja 
taloudellista kehitystä.  Vaikka naapuruuspolitiikka on selv ästi integraatioha kuista, siihen 
sisältyy yleensä merkittäviä kehitysn äkökohtia. Köyhyyden vähentämisen ja 
yhteiskunnallisen kehityksen tavoitteet edistävät vauraa mpien, oikeudenmukaisten ja 
näin ollen vakaiden yhteiskuntien rakentam ista pääasiassa kehitysmaissa. Politiikan 
tukemiseksi käytettäviin tekni sen ja taloudellisen avun väli neisiin voidaan tarvittaessa 
sisällyttää kehitysyhteistyön parhaat käytänteet tehokkaan hallinnoinnin ja 
täytäntöönpanon edistämiseksi. Osallista vat lähestymistavat kuuluvat epäilemättä 
kehitysyhteistyön parhaisiin käytänteisiin.  
                                                 
4 Tarkistettu Cotonoun sopimus, 4, 6 ja 58 arti kla sekä liitteessä IV olevat 4 ja 15 artikla.  
5 Ks. erityisesti Keski-Amerikan maiden ja Andien yhteisön kanssa tehtyjen poliittista 
vuoropuhelua ja yhteistyötä koskevien sopimusten 43 artikla. 
 
FI 7   FI 2.3. Aiemmat kokemukset/saadut opetukset 
Osallistuminen EU:ssa toimivien valtiosta ri ippumattomien järjestöjen rahoitukseen on 
yhdessä hajautetun yhteistyön oh jelmien kanssa asteittain  vakiinnuttanu t sellaiset 
kehityspoliittiset välineet, joiden painopiste on toimijoissa ja joilla  tuetaan toimijoiden 
aloiteoikeutta. Aiemmat kokemukset (ks. liite)  ja arviot sekä os apuolten kanssa käydyt 
keskustelut osoittavat, että EY:n ja muiden sidosryhmien kuin keskushallinnon välisten 
strategisten kumppanuuksien tarjoa mia mahdollisuuksia ei ole hyödynnetty 
maksimaalisesti. Tämä ei näyttäisi olevan  kytköksissä poliittiseen toimintakehykseen, 
vaan johtuu ennen kaikkea varainhoitoaset uksessa säädetyistä vaatimuksista sekä 
täytäntöönpanosääntöihin ja -edellytyksiin jatkuvasti tehtävistä muutoksista. Samaan 
aikaan rahoitettavaks i esitettyjen ehdotusten määrä on  noussut merkittävästi, kun taas 
niitä käsittelevän komission henkilöstön m äärä ei ole lisääntynyt samassa suhteessa. 
Komissio selvittää parhaillaan uusia lähest ymistapoja valintamenettelyihin; tavoitteena 
on keventää hallinnollisia rasitteita, keskittää ehdotus pyynnöt nykyistä paremmin ja 
helpottaa pienten valtiosta riippumatto mien järjestöjen rahoituksensaantia. 
Segmentoituneen ja toimijakeskeisen lähestymistavan omaksuminen auttaa luomaan innovatiivista ja yksinkertaistettua lähestym istapaa näiden toimijoiden osarahoitukseen. 
2.4. Temaattisen lähestymistavan perusteet 
Temaattisella ohjelmalla tuetaan valtiosta riippumattomia toimijoita kaikenlaisissa (sekä 
maantieteellisissä että temaattisissa) humanitaarisen avun ja kehitysyhteistyön 
ohjelmissa. Toimijakeskeinen temaattinen ohjelma, jonka käytössä on riittävät rahoitusvarat, on tarpeen myös silloin, kun 
– yhteistyö maantieteellisten ohjelmien puitte issa on rajoitettua, kuten hankalissa 
kumppanuuksissa
6. Ohjelman ansiosta EY voi tällaisissa tilanteissa pitää kiinni 
sitoumuksistaan, tukea väestöä suoraa n, helpottaa avun täytäntöönpanoa ja 
peruspalvelujen saantia, edistää demokratis oitumista ja helpottaa rauhanrakentamista. 
Näin pitäisi voida täydentää julkisten elinten edistymistä näillä aloilla;  
– yhteistyö ja kumppanuus toimivat asianmuka isesti; tällöin ohjelmasta rahoitettavilla 
toimilla täydennetään ja parannetaan maa- tai aluekohtaisia yhteistyöohjelmia 
tukemalla uusia järjestelyjä ja lähestymistapoja käyttöön ottavia sidosryhmiä, jotta nämä voisivat omaksua eri aloja yhdistäviä  painopisteitä kokonais valtaisella tavalla, 
helpottaa ruohonjuuritason tai eritysryhmien osallistumista, edistää sukupuolten tasa-
arvoa sekä kehittää valmiuksia reilun kaupan ja ympäristöakt ivismin kaltaisilla aloilla;  
– valtiollisten ja valtiosta r iippumattomien toimijoiden välistä luottamusta esimerkiksi 
politiikasta käytävään keskusteluun ja pe ruspalvelujen tarjontaan on tarpeen lisätä, 
jotta nämä alat voidaan asteittain sisäll yttää maantieteellisii n ohjelmiin, mikäli ne 
eivät niihin vielä sisälly; 
                                                
 
6 Hankalina kumppanuuksina pidetään tilanteita, joissa tavanomaisia yhteistyövälineitä ei jostakin 
seuraavassa luetellusta syystä voida käyttää täysimääräisesti muiden sidosryhmien kuin 
keskushallintojen tekemien aloitteiden tukemiseen: 1) maat, joissa yhteistyö on keskeytetty, 2) maat, joiden viranomaiset eivät ole sitoutuneet köyhyyden vähentämisen tavoitteisiin ja muihin 
kehitysyhteistyöpolitiikan perusp eriaatteisiin, joita ovat muun muassa hyvä hallinto sekä 
kansalaisyhteiskunnan toimijoiden ja hajautetun hallinnon viranomaisten osallistuminen, 3) maat, joissa osallistavista lähestymistavoista kehitykseen ei juurikaan käydä vuoropuhelua. 
 
FI 8   FI – on tarpeen lisätä yleistä kehitysasioiden tuntemusta ja edistää niihin liittyvää 
koulutusta EU:ssa, vakiinnuttaa kehitysy hteistyöpolitiikan asema eurooppalaisissa 
yhteiskunnissa, saada EU:ssa lisää julk ista tukea köyhyydentorjuntatoimille ja 
oikeudenmukaisemmille suhteille teollisuus- ja  kehitysmaiden välillä, muuttaa EU:ssa 
vallitsevaa asenneilmastoa kehitysmaiden er ityiskysymyksiä ja - ongelmia ja niiden 
kansoja kohtaan sekä edistää globali saation sosiaalista ulottuvuutta;  
– halutaan tukea toime npiteitä sidosryhmien ja EU:n to imielinten välis en koordinoinnin 
ja vuorovaikutuksen vahvistamiseksi tavoitte ena verkkoutumisen ja vuorovaikutuksen 
helpottaminen;  
– on tarpeen tukea sidosr yhmien aloitteita maan sisäisten valmiuksien kehittämiseksi, 
kun on kyse poliittiseen keskusteluun osallist umisesta ja peruspalvelujen (terveys, 
koulutus, työ, turvallisuus, m yös konfliktinesto, kriisivalmi us jne.) tarjoamisesta 
paikallistasolla tilanteissa, joissa ei voida  käyttää maantieteellisiä ohjelmia tai joissa 
tarvitaan innovatiivisia lähestymistapoja. Se, että ohjelma mahdollistaa mahdollisimman monenlaisten, niin EU:n kuin kumppanimaiden valtiollisten ja 
valtiosta riippumattomien toimijoiden osallistumisen, tuo sille lisäarvoa;  
– halutaan yleisellä tasolla ja maantieteel lisiä ohjelmia täydentäen tukea sidosryhmien 
aloiteoikeutta rahoittamalla niiden omia al oitteita sen sijaan, että määriteltäisiin 
yksityiskohtaisesti toimet, joita niiden odotetaan tukevan täytäntöönpanokumppaneina. On kuitenkin tärkeää, että ohjelmalla voidaan varmistaa riittävä johdonmukaisuus muiden EY:n tukemien kehitysyhteistyötoimien ja 
kumppanimaiden kehitysstrategioiden kanssa, joista jälkimmäisiä tuetaan maantieteellisillä ohjelmilla. Tämän tem aattisen ohjelman ja muiden EY:n 
rahoittamien ohjelmien välillä on pyrittävä suurimpaan mahdolliseen täydentävyyteen
7.  
3. T EMAATTINEN OHJELMA  
3.1. Soveltamisala 
Tässä tiedonannossa esitetään ohjelman sove ltamisalaa koskevat yleiset poliittiset 
suuntaviivat. Monivuotisessa temaattisessa strategia-asiakirjassa8 kyseisiä suuntaviivoja 
tarkennetaan ja eri tasojen (maa, toimen laji ja toimijoihin liittyvät kysymykset, kuten 
yhteisrahoituksen osuus ja valtiollisten toimijoiden tukikelpoisuus) painopisteet 
määritetään ohjelman kohdentamiseksi. 
Ohjelman pääpaino on kenttätoiminnassa, ja s itä toteutetaan kehitysmaissa ja -alueilla 
tilanteessa, jossa valtiosta riippumattomat toimijat ja paikallisviranomaiset eivät poliittisen sitoutuneisuuden puuttuessa sa a minkäänlaista tukea tai määrärahoja 
maantieteellisistä ohjelmista, tai sellaisilla osa- alueilla, joille maaohjel ma ei ulotu, taikka 
                                                
 
7 Tässä asiakirjassa ’johdonmukaisuudella’ tarkoitet aan sitä, että millään toimella ei heikennettä 
toisen (samalla tai jollain toisella alalla toteutettavan) toimen tehoa tai vaikutusta, kun taas 
’täydentävyydellä’ viitataan kunkin toimijan lisäarvoon perustuvaan työnjakoon. 
8 Ks. kehitys- ja talousyhteistyöväline ja eu rooppalainen naapuruus- ja kumppanuusväline, 
asianomaiset artiklat. 
 
FI 9   FI silloin, kun on kyse hankalasta kumppa nuudesta, epävakaasta valtiosta, 
konfliktinjälkeisestä tilasta, poliit tisesta epävakau desta jne.  
3.1.1. Tukikelpoiset toimijat 
Ohjelman rahoitusta voivat hakea hyvin erityyppiset voittoa tavoittelemattomat toimijat 
EU:sta ja kumppanimaista.  Niiden odotetaan aktivoivan ihmisiä kehitysasioissa, 
vastaavan väestön tarpeisiin, toimivan avoimella ja vastuullisella tavalla sekä antavan näyttöä erityisosaamisestaan.  
Kaikenlaisille valtiosta riippumattomille toimijoille, kuten kansalaisjärjestöille, 
ammattiliitoille, ympäristönsuojeluryhmille, ko rkeakouluille ja poliittisille säätiöille 
voidaan myöntää ohjelmasta rahoitustukea. Li säksi paikallisviranomaiset voivat saada 
rahoitustukea erityistilanteissa toteutettaville toimille edellyttäen, että toimien lisäarvo on perusteltavissa ja että niitä ei ole mahdollis ta toteuttaa osana maantieteellisiä ohjelmia.  
Monivuotisessa temaattisessa strategia-as iakirjassa tämä hyvin laaja-alainen ja 
toimijakeskeinen lähestymistapa määritell ään yksityiskohtaisemmin. Eri toimijoille 
voidaan määritellä tarkemmat tukikelpoi suusvaatimukset toimijoiden lisäarvon, 
valmiuksien sekä erityistarpeiden ja -rajoit teiden (rahoitus mukaan luettuna) perusteella 
temaattisessa strategia-asiakirjassa vahvistettujen painopisteiden toteuttamiseksi. 
Toiminnan painopisteiden perusteella eri toimijoiden rahoituksensaannille voidaan 
määritellä yksityiskohtaiset säännöt (yhteisrah oituksen prosenttiosuus, toimien laji jne.) 
joko temaattisessa strategia-asiakirjassa ta i sen täytäntöönpanoasiakirjoissa. Huomioon 
otetaan myös se, että toimijat saattavat olla tukikelpoisia myös muiden EY:n rahoittamien ohjelmien puitteissa.  
3.1.2. Tukikelpoiset toimet 
Temaattisessa ohjelmassa kunnioitetaan tuki kelpoisten toimijoiden aloiteoikeutta 
myöntämällä niille rahoi tustukea kolmenlaisten toimien toteuttamiseen: 
– valtaosa rahoituksesta käytetään kehitysmaissa ja -alueilla toteutettaviin toimiin, joilla 
1) vahvistetaan osallistavaa kehitystä, 2) tuetaan asianomaisten toimijoiden 
valmiuksien kehittämistä maa- tai aluetasolla, ja 3) edistetään vastavuoroista ymmärtämystä. Tämäntyyppiseen toimintaan kuuluvat tilanteen mukaan toimet, joilla 
helpotetaan kansalaisten aktiivista osallistumista kehitysprosesseihin ja parannetaan niiden toimintavalmiutta; 
– kehityskysymyksiin liittyvän valistuksen ja koulutuksen lisääminen EU:n nykyisissä 
ja tulevissa jäsenvaltioissa;  
– koordinaatio ja viestintä kans alaisyhteiskunnan toimijoiden ja paikallisviranomaisten 
verkostojen välillä, niiden or ganisaatioiden sisällä sekä erityyppisten, eurooppalaiseen 
julkiseen kehityskeskustel uun aktiivisesti osallistuvi en sidosryhmien välillä.   
Monivuotisissa temaattisissa strategia-asia kirjoissa määritellään näillä eri aloilla 
toteutettavien toimien painopisteet yksit yiskohtaisemmin maantieteelliset ohjelmat 
huomioon ottaen; jäykästä toimintakehykses tä halutaan kuitenkin pidättyä, jotta 
toimijoiden aloiteoikeutta voitaisiin kunnioi ttaa tukemalla niiden omia aloitteita.  
 
FI 10   FI Kaikkia tämäntyyppisiä toimia voidaan tote uttaa yhdessä tai useammassa maassa joko 
aluetasolla tai usealla eri al ueella, ja niitä voidaan rahoittaa tukemalla yksittäisiä 
hankkeita.  
3.1.3. Maantieteellinen soveltamisala 
Kehityspolitiikkaa koskevan eurooppalaisen kons ensuksen mukaisesti kaikissa julkisen 
kehitysavun vastaanottajista laaditussa luettelossa9 tarkoitetuissa kehitysmaissa 
toteutettaville toimille void aan myöntää rahoitusta tästä temaattisesta ohjelmasta. 
Kyseiset maat kuuluvat kehitys- ja ta lousyhteistyövälineen sekä eurooppalaisen 
naapuruus- ja kumppanuusvälineen soveltamisalaan.  
Maiden yleiset tukikelpoisuusehdot määrite llään tarkemmin monivuotisessa strategia-
asiakirjassa. Ehdoissa saatetaan yksilöidä ensisijaisia kohdema ita ja -alueita.  
EU:n nykyiset ja tulevat jäsenvaltiot sisällyt etään temaattisen ohjelman maantieteelliseen 
soveltamisalaan ainoastaan sellaisten toimie n osalta, joissa on kyse kehityskysymyksiin 
liittyvän valistuksen ja koulutuksen lisäämisestä ja koordinoinnista.  
3.2. Ohjelmasuunnittelun periaatteet 
Komissio päättää neljän vuoden (2007–2010) ja  sen jälkeen kolmen vuoden (2011–2013) 
temaattisista strategia-asiakirjoista (ohjelma-asiakirjoista) komiteamenettelyn mukaisesti. 
Niissä määritellään yksityiskohtaisemmin krite erit ensisijaisten kohdemaiden ja -alueiden 
valitsemiselle ja toiminnan painopisteide n määrittämiselle. Tärkeimmät sidosryhmät 
otetaan tarvittaessa mukaan suunnittelun eri vaiheisiin.  
Tämän monivuotisen suunnitelman pohj alta komissio laatii kunakin vuonna 
toimintaohjelmat, joissa vahvistetaan painopis teet tuen kohteiksi valittaville toimille, 
erityistavoitteet, toivot ut tulokset ja ohjeelliset määrärahat.  
Ensimmäisen kolmivuotisjakson (2007–2009)  toimista teetetään ulkopuolinen 
väliarviointi järjestyksessä toisen te maattisen strategia-asiakirjan (2011–2013) 
valmistelun pohjaksi. Arviointikertomukset toimitetaan jäsenvaltioille ja Euroopan 
parlamentille keskustelua varten. 
Ohjelma pannaan täytäntöön vuonna  2000 toteutetun ulkomaanavun 
hallinnointiuudistuksen mukaisesti; tähä n kuuluu muun muassa hallinnointitehtävien 
hajauttaminen soveltuvin osin lähetystöihin. Valtiosta riippumattomiin järjestöihin komissio aikoo soveltaa koko komissiolle yh teistä määritelmää ja koota niistä 
asiantuntijatietokannan, jotta komission henkilöstö niin päätoimipaikassa kuin 
lähetystöissä saisi helposti kvantitatiivista ja  kvalitatiivista tietoa mistä tahansa yhteisön 
kanssa yhteistyötä tekevästä valtiost a riippumattomasta järjestöstä.  
Maantieteellisen yhtenäisyyden varmistami seksi ohjelmasuunnittelun eri vaiheiden 
välillä temaattisessa strategia-asiakirjassa analysoidaan soveltamisalaltaan vastaaville 
toimille niin maantieteellisistä ja tem aattisista ohjelmista kuin muista EY:n 
                                                
 
9 OECD:n kehitysapukomitean (DAC) on määrä vahvistaa huhtikuussa 2006 luettelo julkisen 
kehitysavun vastaanottajista. Euroopan unionin neuvoston asiakirja nro 14820/05, 22.11.2005. 
 
FI 11   FI hallinnoimista budjettikohdista an nettavaa tukea. Jäse nvaltioiden ja muiden rahoittajien 
tukemille toimille pitäisi mahdollisuuksien mukaan tehdä samanlainen analyysi. Tämä pitäisi ottaa huomioon ensisijais iksi kohteiksi valittujen maid en ja alueiden strategia-
asiakirjoissa ja niissä pitäis i luoda kokonaiskuva kaikista raho itusvälineistä ja ohjelmista.  
3.3. Tavoitteet 
Ohjelma on ensisijaisesti keh itysyhteistyöpolitiikan väline. Sekä sen yl eistavoitteet että 
kunkin tukikelpoisen toimilajin ta voitteet ovat johdonmukaisia EU:n 
kehitysyhteistyöpolitiikasta annetun uuden ju lkilausuman, niin kut sutun eurooppalaisen 
konsensuksen,
10
 kanssa. Ensisijainen ja kaiken m uun yläpuolelle asettuva tavoite on 
köyhyyden poistaminen kestävää kehitystä edis täen ja muihin vuos ituhattavoitteisiin 
pyrkien. Muita pääasiallisia tavoitteita  ovat (eurooppalaisessa konsensuksessa 
määritellyn mukaisesti) hyvä hal linto ja ihmisoikeudet, jo tka ovat eri aloja yhdistäviä, 
kaikkiin kumppanimaissa toteutettaviin  toimiin sisällytettä viä asiakokonaisuuksia. 
Näiden tavoitteiden toteutumista pitäisi ed istää erityyppisillä toimilla seuraavasti:  
– Kumppanimaissa ja -alueilla toteuttavi lla toimilla edistetään osallistavaa ja 
vaikutusmahdollisuuksia tarjoavaa yhteis kuntaa. Tavoitteena on 1) saavuttaa 
väestönosat, jotka ovat peruspalvelujen ja -resurssien ulottumattomissa ja syrjässä 
politiikantekoprosesseista, 2)  vahvistaa kansalaisyhteiskun taa edustavien järjestöjen 
valmiuksia kumppanimaissa, jotta niiden osallistuminen kestävän kehityksen 
strategioiden laadintaan  ja täytäntöönpanoon helpottuisi, ja  3) edistää va ltiollisten ja 
valtiosta riippumattomien toimijoiden välistä vuorovaikutusta eri tilanteissa. 
Erityisesti pyritään yksilöimään erityisen syrjäytyneitä ja muita heikommassa asemassa olevia ryhmiä edustavia toimijoita ja kohdentamaan toimet niihin. Toiminnalla voidaan myös pyrkiä parantam aan kansalaisten valmiuksia toimia, 
puolustaa oikeuksiaan ja osalli stua poliittiseen keskusteluun paikallisella, kansallisella 
ja kansainvälisellä tasolla.  
– Kehitysyhteistyöhön liittyvällä valistuksel la ja koulutuksella  pyritään lisäämään 
kehityskysymysten tuntemusta EU:n nykyisi ssä ja tulevissa jä senvaltioissa. Niillä 
haetaan Euroopan kansalaisten aktiivista  tukea köyhyyden vähentämisen ja kestävän 
kehityksen strategioille kumppanimai ssa samoin kuin oikeudenmukaisemmille 
suhteille teollisuus- ja kehitysmaiden vä lillä, minkä lisäksi niillä vahvistetaan 
kansalaisyhteiskunnan roolia edis tystekijänä ja muutosvoimana.  
– Kansalaisyhteiskunnan toimijoiden verkosto jen välisillä, niiden  organisaatioiden 
sisäisillä ja EU:n toimielinten kanssa toteuttavilla koordinointitoimilla pyritään 
yhteistyön tehostamiseen edistämällä synergiaa ja huolehtimalla suunnitelmallisesta vuoropuhelusta. Koordinointi auttaa lisäämään sidosryhmien uskottavuutta, näkyvyyttä ja vaikutusvaltaa.  
3.4. Painopisteet 
Temaattiselle ohjelmalle asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi voidaan yksilöidä 
seuraavat yleisluonteis et painopisteet:  
                                                
 
10 Euroopan unionin neuvoston asiakirja nro 14820/05, 22.11.2005. 
 
FI 12   FI – Helpotetaan sidosryhmien osallistumista epäs uotuisissa tilanteissa, joista esimerkkeinä 
mainittakoon hankalat kumppanuudet, epävak aus, konfliktit, tunnustetun aseman 
puuttuminen kansalaisyhteiskunnan toimijoilta ja heikko hallinto.  
– Vahvistetaan valmiuksien kehittämisprose sseja ja kannustetaan osallistavampaan 
kehitykseen kumppanima issa ja -alueilla. 
– Edistetään maantieteellisiä ohjelmia täydentäviä rajatylittäviä ja alueellisia aloitteita 
sekä sidosryhmien välisiä kyt kentöjä ja yhteenliittymiä. 
– Vaalitaan hyvin toimivia kumppanuuksia EU:n ja kumppanimaiden eri sidosryhmien 
välillä. 
– Tuetaan aloitteita, joilla ke hitetään työnantaja- ja työnt ekijäjärjestöjen valmiuksia, 
edistetään työmarkkinaosapuolten vuoropuhe luun tarkoitettujen mekanismien ja 
rakenteiden luomista ja puolustetaan työmarkkinaosapuolten toimintavapautta 
epäsuotuisissa tilanteissa. 
– Edistetään kansalaisaktivismia kehityskysymyksiin keskittyvällä valistuksella, 
koulutuksella ja kampanjoinnilla. 
– Huolehditaan siitä, että kehityskysymyksiä  käsittelevä koulutus on johdonmukaista ja 
että sitä on tarjolla lapsille ja nuorille. 
– Lujitetaan sidosryhmien organisaatioid en välisen vuoropuhelun ja tiedonjaon 
rakenteita edistämällä verkkoutumista, pa rhaiden käytänteiden jakamista sekä 
pohjois–etelä- ja etel ä–etelä-suhteita.  
 
FI 13   FI LIITE  
ANNEX  - SUMMARY OF PAST EXPERIENCE  
Different types of stakeholders (non-state acto rs and local authoritie s) other than central 
governments both from the EU and partner countries are eligib le for funding under 
thematic and geographic programmes. They are expected to be able to mobilize citizens 
for development, to address the needs of th e population, to operate in a transparent and 
accountable manner and to prove  their specific competencies. These actors implement 
their own initiatives, but also act as “imple menting partners” for pre-defined thematic 
and geographic priorities . Eligibility in this context has been limited to non-profit making 
activities and this criterion should be uphe ld. Profit making activities should not be 
eligible for funding under the programme since other specific instruments are available 
for them. 
Civil society organisations and networks fr om the EU, particularly development NGOs, 
have been involved for years in regular pol icy dialogue and consu ltation within the EU. 
Their initiatives and interventions, funded by the EC, have shown NGOs’ added value 
both in the EU and in partne r countries, by contributing to development policy objectives 
and supporting capacity development processes. Supporting NGOs has brought 
innovative approaches and partnerships in civil society to the development process. 
Compared to public institutions, NGOs are in a better position to reach and give voice to 
the grassroots. Their capacity to work and e ffectively deliver even in the most difficult 
environments, as well as their ability to  mobilise EU constituencies in support of 
development policy issues, are also part of th eir contribution to the development process. 
The European Parliament has underscored th e specific and irreplaceable role and the 
utility and effectiveness of NGOs ’ development activities, stre ssing their crucial work in 
favour of disadvantaged groups in the devel oping countries, the need to maintain their 
freedom of action, and the essential role they play in promoting human rights and 
grassroots democratisation11.  
More recently, economic and social partners and interest groups have emerged in the 
process, very actively and constructivel y supported by the European Economic and 
Social Committee and by local and regional auth orities from the EU, with the progressive 
involvement of the Committee of the Regions,  plus other actors, such as political 
foundations and universities, and their respective networks . Although their access to EC 
funding and involvement in programme implemen tation have been limited so far, they 
advocate specific and differentiated issues that  are relevant to the development agenda 
and participate in development policy dial ogues and consultations both in the EU and 
partner countries.  
In addition to geographical programmes and humanitarian assistance, different actors 
have access to a number of thematic budget lines (EIDHR, food security, environment 
and tropical forests, anti-personnel mines, ge nder, and health) and to the Rapid Reaction 
Mechanism. Among these various instruments, the NGO co-financing budget line, 
                                                 
11 Resolution of 14 May 1992 on the role of NGOs in development cooperation (OJ C 150, 
15.6.1992). 
 
FI 14   FI created in 1976, best symbolises the pa rtnership between the EU and NGOs on 
development cooperation. Its size has gradually increased, from EUR 2.5 million to EUR 200 million a year. Since 1979, 10% of the total allocation has supported awareness 
raising and development e ducation interventions.  
Since 1998, the legal basis for the NGO co financing budget line is Council Regulation 
(EC) 1658/98. It fosters quality partnerships  for development objectives between NGOs 
from the EU and civil society organizations in developing countries, so that the budget 
line preserves the right of initiative in developing c ountries and allows active 
participation by European citizens in the deve lopment process. Under the Regulation, the 
budget line cofinances with European NGOs: (i) operations aimed at meeting the basic 
needs of the poorest sections of the population in developing countri es, (ii) schemes to 
raise European public awareness of developm ent issues in developing countries, in 
particular relations between developing a nd developed countries, (iii) measures to 
strengthen cooperation and coordination be tween NGOs in the Member States and 
between such NGOs and Community instit utions. The Commission evaluated the 
instrument after three years, i.e., in mid-2001.
12 
Since the EU’s enlargement to ten new member states on 1 May 2004, NGOs from new 
Member States have had access to funding under the budget line. In addition, awareness 
raising and development education interven tions in and involving NGOs from the new 
Member States have become a strategic prior ity in this field. NGOs from new Member 
States have encountered certain difficultie s in obtaining financial support for their 
initiatives, mainly for reasons linked to their sometimes limited management capacity 
and knowledge of procedures. With a view to strengthening coope ration and supporting 
information-sharing among EU NGOs, proj ects such as TRIA LOG and DEEEP have 
been set up.  
The Decentralised Cooperation budget line aims  at similar objectives. Following the 
conclusions of 2003 external evaluation13, carried out before the relevant legal basis was 
extended14, it was decided that operations and in itiatives supported under this heading 
would be targeted on situations of difficu lt partnerships and that Delegations would 
manage these activities, through calls for pr oposals adjusted to the situation of the 
country concerned. In order to ensure flex ibility, priority was given to supporting 
decentralised cooperation actors’ own initiatives. Compared to NGO cofinancing, the decentralised cooperation budget line involve s much less financial resources (around 
EUR 6 million a year), is not limited to NGOs from the EU, but open to all types of civil 
society organisations and local authorities from both partner countries and the EU, and 
provides financial support to interventions in the field. Finally, its focus is on situations 
involving difficult partnership, when othe r instruments cannot be used, and the 
management is the responsibility of EC  Delegations in selected countries.  
                                                
 
12 Report 12/2000 – ref. 951568. 
 
13 Communication from the Commission to the Council and the European Parliament: Overall 
assessment of the operations financed by the Community under the Regulation on decentralized 
cooperation, COM (2003) 412 final, 11.07.2003. 
14 Regulation (EC) No 1659/98 on decentralised cooperation, amended and extended by Regulations 
(EC) No 955/2002 and (EC) No 625/2004 of the European Parliament and of the Council.  
 
FI 15   FI In the light of past experience, the different evaluations and discussions with the different 
parties involved, the potential of the st rategic partnership between the EC and 
stakeholders other than centra l governments appears to be unde r-utilised. In this context:  
– Project cycle management is considered to be heavily dominated by the selection 
process (which has become in creasingly complex, particular ly with the introduction of 
calls for proposals) and has neglected proj ect monitoring, which has been reduced to 
monitoring contract and budget issues.  
– The selection process has been primarily conceived to rationalise the workload created 
by the huge amount of proposals received ever y year as well as to ensure equal 
treatment and transparency. Strategic policy considerations have not completely been integrated in this process. The process is mainly based on the analysis made of the proposals by independent e xperts, without giving enough importance to the overall 
policy priorities decided by the Commission. 
– Timeframes in the decision-making process, from the call for proposals to the 
financial decision, are consid ered to be too long, which jeopardizes the relevance of 
the initiative and generates frustration amongs t applicants. More generally, the timing, 
stability and predictability of the calls for proposals should be improved. 
– The formal requirements currently app lied in calls for proposals represent a 
substantial administrative burden for the applicants and for Commission staff. 
– The different abilities, needs, constraints and sizes of various t ypes of actor should 
ideally be reflected in the conception of st rategies and the selection process (e.g. by 
using local languages for calls for proposals or for information, and putting in place 
different kinds and sizes of funding mechan isms according to the capacity and needs 
of each type of stakeholder). 
– Evaluation reports presented by grant bene ficiaries should not only describe the 
activities carried out but also show clearly  what effects the intervention has had on 
targeted populations and beneficiaries. 
– The role of the Delegations is considered  to be too low-key. They should play the 
most important part in the selection proces s and be in charge not just of project 
monitoring but of raising th e awareness of the local population and providing it with 
information.  
– Some modifications of existin g rules may be necessary to ensure better involvement 
of actors from new Member States. They may encounter certain difficulties in 
obtaining financial support for their initia tives, mainly for reasons linked to their 
sometimes limited management capacity and knowledge of procedures.  
The Commission is currently engaged in exploring new approaches to selection 
procedures, with a view to both reducing the administrative burden and facilitating access 
to funding for small NGOs.