Virallinen lehti nro C 219 , 30/07/1999 s. 0061



A4-0133/99 Päätöslauselma ehdotuksesta neuvoston ja komission toimintasuunnitelmaksi parhaista tavoista panna täytäntöön Amsterdamin sopimuksen määräykset vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisesta (13844/98 - C4-0692/98 - 98/0923(CNS)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon ehdotuksen neuvoston ja komission toimintasuunnitelmaksi (13844/98 - C4-0692/98 - 98/0923(CNS)), joka toimitettiin Wienissä 11. ja 12. joulukuuta 1998 kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle, - ottaa huomioon komission tiedonannon «Kohti vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta» (KOM(98)0459 - C4-0551/98), - ottaa huomioon Euroopan unionin 10. joulukuuta 1998 antaman julistuksen perusoikeuksista, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnön ja institutionaalisten asioiden valiokunnan sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausunnot (A4-0133/99), A. pitää mielessä tämän vuosikymmenen aikana Euroopassa tapahtuneen huomattavan poliittisen, taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen sekä Euroopan unionin kasvavan vetovoiman useissa mantereen maissa ja naapurialueilla perinteiltään erilaisten kansojen välisen rinnakkaiselon mallina ja alueena ilman taloudellisia rajoja, B. on tietoinen sekä rikastuttavista vaikutuksista että vaikeuksista, joita voi syntyä sellaisten maiden kohtaamisesta, joiden kulttuuri, sosiaaliturvajärjestelmä, poliittinen järjestelmä ja oikeusjärjestelmä ovat selkeästi erilaiset, vaikka nojaavatkin yhteiseen perustaan ja yhteisiin periaatteisiin, mutta jotka tästä huolimatta joutuvat selviytymään kansalaisyhteiskunnan, suuremman oikeudenmukaisuuden, oikeuden ja vertailukelpoisen turvallisuuden ja oikeusturvan kasvavasta tarpeesta, C. on tietoinen myös siitä, että vastatusten näin mittavien, koko mannerta koskevien prosessien kanssa pelkästään kansallisilla vastauksilla on rajoituksensa ja unionin jäsenvaltiot kohtaavat vaikeuksia pyrkiessään hallitsemaan näiden prosessien inhimilliset, sosiaaliset ja taloudelliset vaikutukset ja samalla säilyttämään ne kiintopisteet, jotka ovat tärkeitä kansalaisille ja yleensäkin Euroopan unionin suurelle yleisölle, D. on tietoinen siitä, että järjestäytynyt rikollisuus hyötyy yhteisön lainsäädännön puuttumisesta ja/tai sen soveltamatta jättämisestä esimerkiksi maahanmuutto- tai turvapaikkakysymysten tai yksityisoikeuden ja rikosoikeuden yhteistyön alalla sekä kansallisten oikeusjärjestelmien lokeroituneisuudesta, mikä suututtaa suurta yleisöä ja saa aikaan sen, että kansalliset viranomaiset menettävät uskottavuutensa Euroopan unionin kansalaisten silmissä; on tietoinen myös kustannuksista, jotka eivät ole pelkästään taloudellisia vaan myös inhimillisiä ja poliittisia, E. on tietoinen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen kolmannen pilarin kysymyksissä kokeiltuun hallitusten väliseen lähestymistapaan olennaisesti liittyvistä rajoituksista, jotka ilmenevät useiden hyväksyttyjen tai neuvoteltavana olevien toimenpiteiden, yleissopimusten ja säädösten hajanaisuutena, ja toteaa tämän yhtenäisyyden puutteen koskevan sekä suunnittelua että täytäntöönpanoa; luottaa siihen, että Amsterdamin sopimuksen voimaantulo vahvistaa näitä toimenpiteitä, mikä antaa uusia virikkeitä, joiden avulla kansalaiset voivat yhdessä hyötyä demokraattisesta perinteestään, F. on vakuuttunut, että Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden toimielinten välistä sekä näiden ja Euroopan unionin kansalaisten välistä keskinäistä luottamusta on vahvistettava, G. katsoo, että unionin alueella elävien oikeutettua turvallisuuden tarvetta ei voida erottaa oikeudenmukaisuuden tavoitteesta, joka kuuluu Euroopan unionin identiteettiin; katsoo, että poliisitoimiin on niiden tehokkuuden varmistamiseksi liityttävä oikeudellisen yhteistyön kehittäminen; katsoo, että tällainen yhteistyö on puolestaan mahdollista vain, jos kansallisia ehkäisy- ja rankaisutoimenpiteitä koordinoidaan mahdollisimman usein Euroopan tasolla, H. panee merkille, että unionin viisitoista jäsenvaltiota päättivät lopultakin Amsterdamin sopimuksella käydä käsiksi ongelmien perimmäiseen syyhyn tekemällä primaarioikeudellisia mukautuksia; on vakuuttunut siitä, että näillä määräyksillä unioni toisaalta vastaa tiettyjen perustuslakituomioistuinten vaatimuksiin sen kyvystä varmistaa perusoikeuksien kunnioittaminen oikeusvaltion periaatteen mukaisesti ja toisaalta vahvistaa kutsumuksensa toimia jäsenvaltioiden rinnalla taloudellisten, mutta myös poliittisten ja kansalaisoikeuksiin liittyvien periaatteiden vahvistamiseksi; toteaa, että kyse on erityisesti seuraavista määräyksistä: - Euroopan unionista tehdyn sopimuksen B artikla (tuleva 2 artikla), jossa asetetaan sopimuksen tavoitteeksi "... pitää yllä ja kehittää unionia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena ...» ja jota täydentävät EY:n perustamissopimuksen 73 i artiklan (tuleva 61 artikla) määräykset ensimmäisen pilarin kysymyksissä ja Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artiklan (tuleva 29 artikla) määräykset kolmannen pilarin kysymyksissä, - Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artikla (tuleva 6 artikla), jossa määrätään, että «unioni perustuu jäsenvaltioille yhteisiin vapauden, kansanvallan, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien kunnioittamisen sekä oikeusvaltion periaatteisiin», sekä EY:n perustamissopimuksen 6 a artikla (tuleva 13 artikla), jonka perusteella yhteisöllä on muun muassa valta hyväksyä «tarvittavat toimenpiteet sukupuoleen, rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi», - Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F.1 artikla (tuleva 7 artikla), jossa määrätään, että perusoikeuksien kunnioittaminen ei ole pelkästään ennakkoehto unioniin liittymiselle vaan sen jälkeen myös ehdoton edellytys oikeuksien käyttämiselle, - Euroopan unionista tehdyn sopimuksen L artikla (tuleva 46 artikla), jossa määritellään tuomioistuimen toimivalta perusoikeuksia sekä poliisi- ja oikeusviranomaisten yhteistyötä rikosasioissa koskevissa kysymyksissä, - EY:n perustamissopimuksen III a osasto (tuleva IV osasto), jossa säädellään henkilöiden vapaata liikkuvuutta, sekä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen V osasto (tuleva VI osasto), jossa säädellään oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa ja poliisiyhteistyötä, - EY:n perustamissopimuksen 117 artikla (tuleva 136 artikla), jossa viitataan Torinossa allekirjoitettuun Euroopan sosiaaliseen peruskirjaan (1961) ja työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevaan yhteisön peruskirjaan (1989) ja joka siten muodostaa myös oikeusperustan Euroopan unionin toiminnalle syrjäytymisen torjumiseksi, I. katsoo, että perustamissopimuksen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomista koskevan uuden IV osaston täytäntöönpano edellyttää sitä, että Schengenin säännöstö sisällytetään ensin Euroopan unionin säännöstöön Amsterdamin sopimukseen liitetyn pöytäkirjan mukaisesti, J. on vakuuttunut, että sisämarkkinoiden, yhtenäisvaluutan ja sosiaalisen Euroopan perustan luomisen jälkeen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisesta tulee yksi unionin tärkeimmistä tavoitteista, ja katsoo, että alueen luomisessa on lähdettävä siitä periaatteesta, että henkilöiden vapaa liikkuvuus ja yhteistyö rangaistustoimiin liittyvissä kysymyksissä vaarantavat luonteensa vuoksi yksilöiden perusoikeudet sekä suunnitellun politiikan että toteutettujen toimien kautta, K. on vakuuttunut siitä, että tämän vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen on Euroopan unionin suuren yleisön (kaikkien Euroopan unionin alueella asuvien) mielestä välttämättä toteutettava kiireesti, ja uskoo, että kyseisen alueen vakauttaminen liittyy läheisesti todellisen - eikä vain muodollisen - Euroopan unionin kansalaisuuden luomiseen ja että vain tämä alue voi olla niiden sisämarkkinoiden markkina-alue, joilla henkilöt, tavarat, pääoma ja palvelut liikkuvat vapaasti, L. on ottanut huomioon Wienin Eurooppa-neuvoston päätelmät ja päätöksen pitää syksyllä 1999 ylimääräinen kokous, jossa keskitytään vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen liittyviin ongelmiin, M. ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan 24. ja 25. maaliskuuta 1999 järjestämän parlamenttien välisen konferenssin myönteiset tulokset ja konferenssin kuluessa tehdyt huomiot, I Pyrkimys perusoikeuksien ja Euroopan unionin kansalaisuuden kehittyneempään määritelmään ja kaikenlaisen syrjinnän torjunta 1. Hyväksyy täysin Eurooppa-neuvoston päätöksen pitää Tampereella 14. lokakuuta 1999 ylimääräinen kokous, jossa keskustellaan eurooppalaisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisesta; pitää erittäin tärkeänä, että valtioiden ja hallitusten päämiehet, vastavalittu Euroopan parlamentti ja jäsenvaltioiden parlamentit laativat yhteisen strategian, joka koskee - Euroopan unionin kansalaisuutta ja kaikkien niiden perusoikeuksia, jotka asuvat unionin alueella, - henkilöiden vapaan liikkuvuuden täydellistä toteuttamista EY:n perustamissopimuksen 7 a artiklan (tuleva 14 artikla) nojalla, - maahanmuuttoa ja turvapaikkaa, - siviili- ja rikostuomioiden vastavuoroista tunnustamista, - hallinto- ja oikeusviranomaisten, tullin ja poliisiviranomaisten yhteistyötä ja yhteisön erillisvirastojen, kuten Europolin, merkityksen lisäämistä, ilmoittaa olevansa valmis osallistumaan tästä lähtien tämän strategian määrittelyyn yhteistyössä Tampereen kokouksen päätelmiä valmistelevan korkean tason työryhmän kanssa, edistäen yhdessä jäsenvaltioiden parlamenttien kanssa kansalaisyhteiskunnan sopivaa osallistumismahdollisuutta; 2. Vahvistaa, että perusoikeuksien kunnioittaminen ei saa olla vain yksi peruste arvioitaessa yhteisön toiminnan oikeutusta, vaan sen tulee myös olla Euroopan unionin identiteetin tunnus; arvioi, että kun otetaan huomioon niiden lähteiden moninaisuus, joista näiden oikeuksien soveltamisala johtuu, on hyvä tutkia mitä suurimmalla mielenkiinnolla neuvoston puheenjohtajan aloitetta laatia perusoikeuksien peruskirja; katsoo, että olisi selvitettävä erityisesti se lisäarvo, jonka peruskirja toisi nykytilanteeseen verrattuna; 3. Katsoo, että tällaisen aloitteen olisi täydennettävä ja tarkennettava eurooppalaista yleissopimusta ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi (Euroopan ihmisoikeussopimus) ja muita hyväksyttyjä tai neuvoteltavana olevia kansainvälisiä välineitä, jotka jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet tai aikovat allekirjoittaa; on sitä mieltä, että aloitteen toteutuksessa olisi otettava huomioon kutakin kyseessä olevaa yksittäistä oikeutta koskevat muut säädökset, ja katsoo, että tuomioistuimen pitäisi voida viitata aloitteeseen työssään, koska tähän saakka tuomioistuin on usein joutunut lainsäädännön puuttuessa itse toimimaan lainsäätäjänä; 4. Katsoo, että laadittaessa tulevaa «peruskirjaa» yhteistyössä Euroopan parlamentin ((Huomioon on otettava erityisesti perusoikeuksia ja -vapauksia koskeva 12.4.1989 annettu julistus (EYVL C 120, 16.5.1989, s. 51), 14.6.1991 annettu päätöslauselma yhteisön kansalaisuudesta (EYVL C 83, 15.7.1991, s. 473), 21.11.1991 annettu päätöslauselma Euroopan unionin kansalaisuudesta (EYVL C 326, 16.12.1991, s. 205) ja 10.2.1994 annettu päätöslauselma Euroopan unionin perustuslaista (EYVL C 61, 28.2.1994, s. 155).)), jäsenvaltioiden parlamenttien ja tuomioistuimen kanssa on lähtökohdaksi otettava Euroopan ihmisoikeussopimus ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö ihmisoikeuksien alalla sekä mahdollisimman korkeatasoinen, jäsenvaltioiden perustuslaillisten perinteiden mukainen oikeussuoja; 5. Palauttaa mieliin, että oikeusvaltion periaate edellyttää oikeusvalvontaa perusvapauksiin ja henkilöiden oikeuksiin liittyvissä asioissa, ja katsoo, että perustamissopimuksessa ei ole hyväksyttävää käyttää suojalausekkeita, joilla pyritään rajoittamaan tuomioistuimen suorittamaa valvontaa; 6. Pitää ensisijaisen tärkeänä, että komissio antaa ehdotuksia, jotka koskevat - sellaisen elimen luomista, joka valvoo sitä, miten toimielimet käsittelevät henkilötietoja (EY:n perustamissopimuksen 213 b artikla - tuleva 286 artikla), - oikeudellisia välineitä, joiden toteuttamisella varmistetaan, että toimielinten toiminta kolmannen pilarin asioissa takaa samantasoisen suojan eri jäsenvaltiossa, - oikeutta tutustua toimielinten teksteihin (EY:n perustamissopimuksen 191 a artikla - tuleva 255 artikla); 7. Katsoo, että komission on kiireesti esitettävä yleissuunnitelma ja tarvittavat konkreettiset toimenpiteet kaiken sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai seksuaaliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseksi sekä syrjäytymisen ehkäisemiseksi (EY:n perustamissopimuksen 6 a artikla ja 117 artikla - tulevat 13 artikla ja 136 artikla); 8. Muistuttaa, että on välttämätöntä huolehtia unionin ulkoisen ja sisäisen toiminnan johdonmukaisuudesta vahvistamalla yhteisiä kantoja kansainvälisiä neuvotteluja varten tai silloin, kun on kyse suhteista kolmansiin maihin; II Henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen, maahanmuuttoon ja viisumeihin liittyvien kysymysten käsittely 9. Vahvistaa, että henkilöiden vapaa liikkuvuus on perustamissopimuksen 7 a artiklan mukaan yhteisön toimivaltaan kuuluva asia, joka olisi pitänyt toteuttaa täydellisesti 1. tammikuuta 1993 mennessä ja joka koskee kaikkia unionin alueella laillisesti asuvia henkilöitä; 10. Kehottaa komissiota painokkaasti esittämään Tampereen Eurooppa-neuvostolle uuden strategian, ottaen huomioon perustamissopimuksen toimintaohjelman (62 ja 63 artikla), neuvostossa jo käydyt keskustelut ja parlamentin hyväksymät tekstit, ja arvioimaan perusteellisesti tämän alan säännöstön ja tarvittaessa tekemään ehdotuksia voimassa olevien noin 70 tekstin uudelleenlaatimiseksi ja järkeistämiseksi; katsoo lisäksi, että on otettava huomioon myös tärkeä yhteys, joka vallitsee laajentumisprosessin, liittymistä edeltävän strategian ja sen jäsenehdokasmaille asetetun vaatimuksen välillä, että näiden tulee soveltaa yhteisön oikeus- ja sisäasioiden alan säännöstöä kokonaisuudessaan; 11. Vahvistaa jälleen, että on kiireellisesti harkittava todellisen «yhteisön» lähestymistavan mukaisesti uudelleen - henkilöiden vapaata liikkuvuutta, - viisumipolitiikkaa (kolmansien maiden luettelon yhdenmukaistaminen, yhtenäisen kaavan parantaminen ja viisumin myöntämismenettelyt), - maahanmuuttopolitiikkaa, jossa määrätään selkeät edellytykset maahantulolle ja oleskelulle (erityisesti perheiden yhdistämisen suhteen), - unionin alueella laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten «perussäännön» määrittelyä sekä positiivisten toimien määrittelyä heidän integroitumisensa tukemiseksi, - laittoman maahanmuuton tehokasta torjuntaa keskittyen ihmisillä käytävää kauppaa järjestäviin rikollisverkostoihin, - sellaisten juridisten toimintaedellytysten aikaansaamista, joiden ansiosta unioni voi toimia tehokkaasti silloin, kun jäsenvaltioihin saapuu suuria joukkoja kotiseudultaan lähtemään joutuneita henkilöitä, hyväksymällä harmonisoidut tilapäistä suojelua koskevat säännökset mukaan lukien humanitaarisen ja taloudellisen yhteisvastuullisuuden mekanismin aikaansaaminen jäsenvaltioiden välille, - turvapaikanhakijoiden vastaanoton ehtojen ja pakolaisstatuksen myöntämistä ja täydentävän suojelun muotoja koskevien säännösten lähentäminen; 12. Katsoo, että tällaisen strategian määrittelyn helpottamiseksi tulevassa hallitusten välisessä konferenssissa täytyisi ehdottaa näiden kysymysten ottamista yhteispäätösmenettelyn piiriin; 13. Muistuttaa, että henkilöiden vapaan liikkuvuuden toteuttaminen unionissa vaatii sitä, että Schengenin säännöstö sisällytetään ensin Euroopan unionin säännöstöön, osittain ensimmäiseen ja osittain kolmanteen pilariin; katsoo näin ollen, että on välttämätöntä arvioida tämä säännöstö perusteellisesti; katsoo, että parlamenttia ei voi sitoa mikään sellainen neuvoston päätös Schengenin säännöstön luokittelusta, jonka neuvosto on tehnyt poikkeusmenettelyä käyttäen (neuvosto päättää yksimielisesti, komissiolla ei ole aloiteoikeutta eikä Euroopan parlamenttia kuulla) ennen Amsterdamin sopimuksen voimaantuloa; 14. Pyytää neuvostoa pikaisesti hyväksymään toimenpiteet sen varmistamiseksi, ettei EY:n perustamissopimuksen 73 j artiklan (tuleva 62 artikla) mukaisesti sisärajojen ylittämisen yhteydessä suoriteta henkilötarkastuksia; III Kohti eurooppalaista oikeudellista ja oikeudenkäyttöaluetta 15. Katsoo, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue on toteutettava ennen unionin laajentumista; kehottaa neuvostoa ja komissiota pikaisesti hyväksymään tarvittavat toimenpiteet; 16. Katsoo, että unionin tavoitteena on yleisesti oltava yksinkertaistaa kansalaisten ja yritysten suhdetta oikeusjärjestelmään ja tehostaa oikeusjärjestelmää yhdentyneen Euroopan alueella kannustamalla erityisesti yhteisen oikeudenkäyttökulttuurin syntymistä; katsoo, että yleisesti ottaen eurooppalaisen oikeudellisen ja oikeudenkäyttöalueen luomiseen tulee liittyä täysimääräinen parlamentaarinen ja oikeudellinen valvonta ((Ks. Euroopan parlamentin 13. maaliskuuta 1998 antama päätöslauselma oikeudellisesta yhteistyöstä rikosasioissa Euroopan unionissa, 8 kohta (EYVL C 104, 6.4.1998, s. 267).)); 17. Palauttaa mieleen, että kaikilla on oikeus vedota riippumattomaan ja puolueettomaan tuomioistuimeen sekä oikeus tasapuoliseen oikeudenkäyntiin, joka perustuu syyttömyysoletukseen; korostaa, että on tärkeää kunnioittaa tasaveroista oikeutta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi, suojella oikeutta puolustukseen ja kohdella yksityis- ja rikosoikeudellisissa asioissa osapuolia tasavertaisesti; 18. Palauttaa mieleen, että yhteiskunnalle velkansa maksaneiden yhteiskuntaan integroitumisesta huolehtiminen on eurooppalaisen rikosoikeuden johtavia periaatteita; korostaa lisäksi, että rikosten tai terrorismin uhrien oikeudet on suojattava ja tarkoituksenmukainen korvausjärjestelmä on taattava; 19. Katsoo, että ilmaisen oikeusavun antaminen varattomille on taattava kaikissa tuomioistuinmenettelyissä; Euroopan kansalaisten jokapäiväisen elämän parantaminen vahvistamalla oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa 20. Pitää Avignonin julistuksessa esitetyn toivomuksen mukaisesti kiireellisenä pyrkimystä ratkaista kansalaisten elämään vaikuttavat ongelmat hyväksymällä yhteisön säädöksin Bryssel II -yleissopimus avioliittoasioissa sekä kaupallisissa kysymyksissä annettujen tuomioiden tunnustamista koskevien Brysselin ja Luganon yleissopimusten tarkistus; katsoo, että olisi myös helpotettava rajat ylittävien oikeuskiistojen ratkaisua (ilmoittamalla välittömästi ilmi käyvällä tavalla, mitä lainsäädäntöä sovelletaan) ja kiistojen saattamista tuomioistuimen käsiteltäviksi; 21. Katsoo lisäksi, että on huolehdittava siitä, että jäsenvaltioiden välinen päätösten tunnustaminen ja täytäntöönpano on käytännössä automaattista; pitää erittäin kiireellisenä ja välttämättömänä, että tässä yhteydessä edistetään yksityisoikeuden asioihin liittyvien ja jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen välisiä lainsäädäntö- ja kompetenssikiistoja koskevien sääntöjen yhteensopivuutta (EY:n perustamissopimuksen 73 m artikla - tuleva 65 artikla) ja vahvistetaan yksityisoikeudellisista kysymyksistä vastaavien oikeusviranomaisten välistä hallinnollista yhteistyötä luomalla yleiseurooppalaisia alan verkostoja (EUROJUST), järjestämällä virkamiesvaihtoa tai perustamalla yhteysvirkamiesten tehtäviä; 22. Ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.4 artiklan (tuleva 32 artikla) sisältämää oikeusviranomaisten keskinäistä apua koskevaa periaatetta, jonka mukaan «neuvosto vahvistaa edellytykset ja rajoitukset», joiden mukaisesti tuomarit ja syyttäjäviranomaiset voivat toimia toisen jäsenvaltion alueella yhdessä ja yhteisymmärryksessä kyseisen maan viranomaisten kanssa, voitaisiin soveltaa yksityisoikeudellisiin kysymyksiin, koska niissä integraation edistymisen pitäisi vastata kyseisen lainsäädännön nykyisin jo yhteisöllistä luonnetta; 23. Pyytää komissiota hyödyntämään täysimääräisesti EY:n perustamissopimuksen 73 m artiklan (tuleva 65 artikla) suomia uusia mahdollisuuksia yksityisoikeuden piiriin kuuluvan oman sääntökokoelman laatimiseksi ja riita-asioita koskevien menettelyjen yhdenmukaisuuden edistämiseksi; Unionin tehtävän määrittäminen rikosten ja rangaistusten alalla 24. Katsoo, että rikosten todellinen ehkäisy aloittamalla tehokas yhteistyö kansallisten poliisilaitosten ja Europolin välillä on perustavan tärkeää; katsoo, että Europolista tehty yleissopimus olisi saatettava ajan tasalle heti Amsterdamin sopimuksen tultua voimaan, jotta voitaisiin erotella paremmin sen yhden jäsenvaltion hyväksi toteuttamat tehtävät sellaisista tehtävistä, jotka ovat sikäli «Euroopan edun» mukaisia, että ne koskevat useita jäsenvaltioita tai ne suoritetaan unionin toimielimen hyväksi; katsoo, että viimeksi mainittuja tehtäviä hoitaessaan Europolin olisi toimittava eurooppalaisena elimenä, jolla olisi valtuudet hoitaa operationaalisia tehtäviä (eurooppalaiseen EUROJUST-oikeusapuverkkoon kuuluvien) syyttäjien ja Euroopan parlamentin sekä tuomioistuimen valvonnassa ((Ks. Euroopan parlamentin päätöslauselma Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston mukaisen oikeus- ja sisäasioiden alan yhteistyön edistymisestä vuonna 1998, 14.1.1999 pidetyn istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 13 a.)); 25. Kiinnittää lisäksi huomiota Europolin työtä säätelevien oikeudellisten säännösten viidakkoon (tämä koskee esimerkiksi tietosuojakysymyksiä) ja siitä johtuvaan perusoikeuksien kaventumisvaaraan; katsoo siksi, että olisi tehtävä aiheelliset toimintaympäristöä koskevat päätökset, jotta voidaan taata voimassa olevien määräysten yhdenvertaisuus ensimmäisen ja kolmannen pilarin kysymyksissä ja Europol-yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa; 26. Vahvistaa kannattavansa keskinäistä oikeusapua koskevassa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.4 artiklassa (tuleva 32 artikla) määrättyä periaatetta, jonka mukaan neuvosto «vahvistaa edellytykset ja rajoitukset, joiden mukaisesti» tuomarit ja syyttäjäviranomaiset voivat toimia toisen jäsenvaltion alueella yhdessä ja yhteisymmärryksessä kyseisen maan viranomaisten kanssa; pitää tästä syystä järkevänä, että vahvistetaan eurooppalaisten oikeusviranomaisten verkostoja ja tuetaan syyttäjäviranomaisten vaihtoa ja että Euroopan yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi (jolloin oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 209 a artikla - tuleva 280 artikla) päätetään perustaa keskipitkällä aikavälillä «eurooppalainen syyttäjäviranomainen», joka käynnistäisi oikeustoimet (Corpus juris); 27. Palauttaa mieleen toistuvasti esittämänsä toivomuksen, että jäsenvaltioiden rikosoikeudellisten menettelyjen vertailukelpoisuutta on parannettava, karkottamisen edellyttämä kaksoisrangaistavuus on poistettava ja on säädettävä vähäisten rikosten tekijöiden välittömästä luovuttamisesta; yhtyy eräiden jäsenvaltioiden esittämään toivomukseen, jonka mukaan olisi taattava jäsenvaltioiden oikeusviranomaisten tuomioiden ja päätösten vastavuoroinen tunnustaminen; 28. Katsoo, että on olennaisen tärkeää, että unioni laatii strategian jäsenvaltioiden toiminnan tukemiseksi ja koordinoimiseksi seuraavissa tapauksissa: a) rikokset ihmiskuntaa vastaan tai rikokset, jotka liittyvät terroristitoimintaan, kun syytettyä vastaan on nostettu syyte useissa jäsenvaltioissa, sekä turvapaikkaoikeuden tunnustaminen tai karkotuspyyntöjen johdosta toteutettavat toimet, ei pelkästään soveltamalla säädöstekstejä, jotka ovat osa kolmannen pilarin säännöstöä (10. maaliskuuta 1995 hyväksytty yleissopimus yksinkertaistetusta menettelystä Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvassa luovuttamisessa, 27. syyskuuta 1996 tehty yleissopimus Euroopan unionin jäsenvaltioiden välillä rikoksen johdosta tapahtuvasta luovuttamisesta, 13. joulukuuta 1957 tehty luovuttamista koskeva eurooppalainen yleissopimus), vaan myös tukemalla näillä aloilla toimivia kansainvälisiä instituutioita ja luomalla uusia elimiä sekä käyttämällä asianmukaisia oikeudellisia välineitä, b) suhteet kansainväliseen rikostuomioistuimeen, erityistuomioistuimiin (Jugoslavia, Ruanda, Lockerbie jne.) ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimeen, c) rikokset, joiden vaikutukset ulottuvat yhden jäsenvaltion alueen ulkopuolelle ja joita varten on kiireesti päätettävä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen uuden 31 artiklan mukaisesti toimenpiteistä, joilla vahvistetaan rangaistavien tekojen tunnusmerkistöä koskevat vähimmäissäännökset ja käytettävät rangaistukset, esimerkiksi rikokset, - jotka vaikuttavat henkilön koskemattomuuteen/terveyteen (esimerkiksi terrorismi, ihmiskauppa, bioeettisten periaatteiden loukkaukset, pedopornografia, rasismi, muukalaisviha, huumekauppa jne.), - jotka vaikuttavat Euroopan talouteen (esimerkiksi euron väärentäminen, unionin taloudellisten etujen vahingoittaminen, kansainvälinen rahanpesu, korruptio, ympäristörikokset jne.), - jotka on tehty käyttämällä välineitä (esimerkiksi Internetiä), jotka väistämättä ylittävät valtioiden rajat, - joihin osallistuu EU-kansalaisia useasta jäsenvaltiosta (järjestäytynyt rikollisuus jne.), - jotka kuuluvat järjestäytyneen rikollisuuden piiriin; IV Työskentelymenetelmien ja toimielinten välisten suhteiden ja toimielinten ja yhteiskunnan välisten suhteiden muuttaminen siirtymäkaudesta lähtien 29. Katsoo, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luominen on tehtävä, johon jäsenvaltioiden ja EU:n toimielinten on osallistuttava tiiviisti yhteisen suunnittelun avulla; katsoo, että olisi vahvistettava asianmukaiset tavat, joilla voitaisiin varmistaa institutionaalisten tahojen osallistuminen Euroopan ja jäsenvaltioiden tasolla ja kansalaisyhteiskunnan edustajien osallistuminen toimintasuunnitelmaan sisältyvien toimenpiteiden määrittelyyn ja täytäntöönpanoon ottaen huomioon seuraavat periaatteet: - tämän strategian, jonka keskeiset piirteet olisi esitettävä Tampereella, pitäisi perustua komission laatimaan valkoiseen kirjaan (joka olisi myös lainsäädäntöohjelmaehdotus Euroopan parlamenttia varten) ja niihin erityisiin strategiaa käsitteleviin asiakirjoihin, jotka neuvoston puheenjohtajan ja/tai komission tulisi laatia kaikkia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomiseen liittyviä aloja varten; katsoo, että tämän perusteella syntyvä toimintasuunnitelma käsittäisi nykyiset monivuotiset ohjelmat (esimerkiksi järjestäytyneen rikollisuuden tai huumeiden torjumiseksi käynnistetyt ohjelmat) sellaisessa kontekstissa, joka ottaisi huomioon kiinteästi yhteen kuuluvat vapauden, turvallisuuden ja oikeuden vaatimukset ja korostaisi sitä politiikkaa, jota unioni aikoo harjoittaa viiden seuraavan vuoden aikana perusoikeuksiin ja kaiken syrjinnän ennaltaehkäisyyn liittyvissä kysymyksissä (EY:n perustamissopimuksen 6 a artikla - tuleva 13 artikla); - kyseiseen strategiaan sisällytetyistä vaihtoehdoista olisi käytävä laaja keskustelu, johon osallistuisivat myös Euroopan parlamentti, jäsenvaltioiden parlamentit ja kansalaisyhteiskunta; 30. Katsoo, että vastaavasti täytyisi - varmistaa Euroopan unionin kansalaisten tiedonsaanti ja valistaminen ja oikeusapupalvelujen tarjoaminen kaikissa unionin instituutioissa (erityisesti paikallisyhteisöissä ja alueilla), - tehdä perusoikeuksia, eurooppalaista oikeusjärjestelmää ja vertailevaa eurooppaoikeutta koskeva koulutus pakolliseksi tuomareille, asianajajille ja julkishallinnon virkamiehille; 31. Katsoo, että jo siirtymäkauden aikana on tarpeen yhteisön säännöstöön liittyen - muuttaa ensimmäisen pilarin piiriin siirretyissä kysymyksissä sellaisten tekstien muotoa ja sisältöä, joita ei vielä ole hyväksytty tai jotka eivät vielä ole voimassa (erityisesti yleissopimuksia, yhteistä toimintaa koskevia tekstejä tai muita säädöksiä, joissa säädetään jäsenvaltioiden toiminnasta), ja tarkistaa niiden laillisuus, - varmistaa kolmannessa pilarissa hyväksyttyjen tai parhaillaan hyväksyttävänä olevien säädösten laillisuus uusien perustuslaillisten puitteiden vuoksi tarvittaessa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen avulla, - muuttaa «puitepäätöksiksi» yleissopimukset, joiden ratifiointia ei ole vielä aloitettu tai jotka koskevat vain jäsenvaltioiden vähemmistöä; 32. Katsoo, että Euroopan unionin toimielimissä olisi tehtävä seuraavia muutoksia: - uutta komissiota valittaessa olisi perusoikeuksiin ja eurooppalaisen vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamiseen liittyvät kysymykset sisällytettävä vain yhden komission jäsenen vastuualueeseen ja tämän komission jäsenen pitäisi toimia tiiviissä yhteistyössä kollegion puheenjohtajan kanssa, - oikeusasioiden neuvoston täytyisi luoda tiiviit yhteydet yleisten asiain neuvostoon ja valmisteluelimet olisi integroitava nykyistä kiinteämmin yhteisöpolitiikan alalla toimiviin rakenteisiin, - Euroopan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen valtuudet olisi ulotettava koskemaan kaikkia tulevaan «Euroopan peruskirjaan» sisältyviä kysymyksiä ja seurantakeskuksen tulisi osallistua myös 10. joulukuuta 1998 annetussa julistuksessa mainitun, perusoikeuksien kunnioittamista unionissa koskevan vuosikertomuksen laadintaan, - komission olisi muutettava yksikköjensä organisaatiota siten, että se voisi tehdä asianmukaisesti lainsäädäntötyötä näillä uusilla alueilla, avustaa jäsenvaltioita ja valvoa jatkuvasti ohjelman täytäntöönpanoa; 33. Arvioi, että vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen suhteen on saavutettava huomattavaa kehitystä ennen unionin seuraavaa laajentumista; kehottaa neuvostoa ja komissiota hyväksymään mahdollisimman pian tämän edellyttämiä toimenpiteitä; 34. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.