Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 168 artiklan mukaisesti Euroopan unionin on edistettävä jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tuettava niiden toimintaa esimerkiksi vahvistamalla suuntaviivoja ja indikaattoreita, järjestämällä parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja tukemalla seurantaa ja arviointia. Jäsenvaltioiden velvollisuudet, jotka liittyvät niiden terveyspolitiikan määrittelyyn sekä terveyspalvelujen ja sairaanhoidon järjestämiseen ja tarjoamiseen, on otettava huomioon.

Komission on päätöksen N:o 1350/2007/EY 13 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan toimitettava Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle jälkikäteen tehtävä ulkoinen ja riippumaton arviointikertomus, joka kattaa toisen terveysalan yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanon ja tulokset.

Ulkoiset ja riippumattomat arvioinnit suoritettiin ohjelman puolivälissä (vuosina 2010–2011) ja jälkikäteen (vuosina 2014–2015). Molemmissa arvioinneissa ohjelmasta tehtiin myönteinen arvio tietyin rajoituksin. Arvioinneissa vahvistettiin rahoitettujen toimien aiheellisuus. Tosin ohjelman suunnittelun puutteita korostettiin (laaja soveltamisala, ei selkeitä erityistavoitteita). Arvioinneissa todettiin, että ohjelmalla saatiin EU:n tuomaa lisäarvoa lähinnä parhaiden käytäntöjen tunnistamisessa, päätöksentekoa parantavassa vertailuanalyysitoiminnassa ja verkostoitumisessa. Sen sijaan lisäarvoa saatiin vain jonkin verran innovoinnin, EU:n terveyslainsäädännön ja mittakaavaetujen aloilla. Rajatylittäviä terveysuhkia ja henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevilla toimilla oli ohjelmassa aliedustus. Arvioinneissa todettiin, ettei jokainen aiheellinen tarve voi johtaa vaikuttavaan toimeen, vaan ainoastaan toimilla, joilla saadaan EU:n tuomaa lisäarvoa, on potentiaalia vaikuttaa jäsenvaltioiden terveyspolitiikkoihin. Vaikutus riippuu siitä, hyödynnetäänkö tuloksia ja pannaanko niitä täytäntöön jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi on tärkeää levittää tulokset sidosryhmille, jotka määrittelevät kansallisen terveyspolitiikan ja panevat sitä täytäntöön, erityisesti kansallisille terveysviranomaisille. Sidosryhmien tavoittamisen osalta ohjelman toimissa onnistuttiin vaihtelevasti. Tulosten hyödyntämiseen jäsenvaltioissa vaikuttaa myös se, onko toimilla niiden tuki. Jäsenvaltioiden sitoutumista pyrittiin lisäämään keskittymällä ohjelman jälkipuoliskolla voimakkaammin yhteisiin toimiin.

vahvistetaan rajallinen määrä selkeitä temaattisia painopisteitä (liite I)

esitetään erityisiä kriteerejä, joilla voidaan arvioida EU:n tuomaa lisäarvoa (johdanto-osan 6 kappale) tarpeiden priorisoinnin (liite II) ja rahoituksen myöntämisen yhteydessä

tunnustetaan virallisesti kansallisten tietokeskusten asema (15 artikla)

korostetaan tarvetta parantaa toimien tuloksien levittämistä ja ohjelman yleisiin tavoitteisiin liittyvää toimielinten tiedotusta Euroopan unionin poliittisista painopisteistä (13 artiklan 4 kohta ja 9 artikla).

Unionin kolmannen terveysalan toimintaohjelman väliarvioinnissa arvioidaan, ovatko edellä esitetyt muutokset edistäneet tehokkaasti täytäntöönpanon paranemista ja ohjelman tavoitteiden saavuttamista ja kuinka paljon muutokset ovat niitä edistäneet.

3.3. Jälkiarviointi

Jälkiarvioinnissa tarkasteltiin ohjelman täytäntöönpanon keskeisiä näkökohtia, myös väliarvioinnissa annettuja suosituksia koskevia jatkotoimia. Arvioinnissa keskityttiin ohjelman hallinnointiin, tulosten levittämiseen, ohjelman vaikuttavuuteen ja synergiaan EU:n muiden ohjelmien kanssa. Näin voitiin keskittyä kysymyksiin, joita ei ollut vielä voitu tutkia riittävästi väliarvioinnissa, ja välttää päällekkäisyys aiemman arviointityön kanssa. Terveysalalla tulokset ja vaikutukset ilmenevät tavallisesti vasta pitkän ajan kuluttua, ja ohjelman vaikutus riippuu joka tapauksessa siitä, ottavatko jäsenvaltiot toimien tulokset käyttöön, mihin ohjelma ei voi vaikuttaa. Tämän vuoksi arvioijat tarkastelivat asiaa seuraavaa ohjelmakautta ajatellen ja pyrkivät saamaan esiin seikkoja, joiden avulla voitaisiin ymmärtää paremmin, kuinka ohjelma voisi vaikuttaa jäsenvaltioiden terveyspolitiikkoihin. Päätelmissä esitettiin sekä menestystekijöitä että tekijöitä, jotka vaikuttivat kielteisesti toisesta terveysalan yhteisön toimintaohjelmasta rahoitettujen toimien potentiaalisiin vaikutuksiin. Saatuja kokemuksia käytetään unionin kolmannen terveysalan toimintaohjelman täytäntöönpanon parantamiseen, ja ne otetaan huomioon seuraavassa kuvailtavilla kolmella toiminnan pääalueella.

a)Seurannan, raportoinnin ja tiedon levittämisen parantaminen

Ohjelman hallinnointia parannettiin huomattavasti. Ohjelman ensisijaisia aloja karsittiin ohjelmakauden jälkipuoliskolla niin, että ne vastasivat paremmin Eurooppa 2020 strategian aloitteita sekä älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevia tavoitteita. Seurantatietoja kerättiin (ja kerätään edelleen), ja niiden keräämiseen, analysointiin ja säännölliseen käyttöön sovellettavalla entistä järjestelmällisemmällä lähestymistavalla saadaan parempaa aineistoa, jota voidaan käyttää perustana vuotuisia painopisteitä määriteltäessä, tuotoksista ja tuloksista raportoitaessa sekä kohdennettaessa tiedotusta entistä paremmin eri sidosryhmille.

Ohjelman onnistuminen riippuu huomattavasti jäsenvaltioiden ja muiden ohjelmaan osallistuvien maiden halukkuudesta hyödyntää ohjelman tuloksia ja sisällyttää ne osaksi kansallisia aloitteitaan ja politiikkojaan (kaikkien jäsenvaltioiden hyväksymä syöpäseulontoja koskeva opas, jäsenvaltioiden valmiussuunnitelmat terveysuhkiin ja terveyttä uhkaaviin hätätilanteisiin reagoimista varten). Onkin tärkeää, että toimet ja niiden tulokset ovat kaikkien keskeisten sidosryhmien tiedossa. Tämä on keskeistä ohjelman näkyvyyden, resurssien käyttöä koskevan tilivelvollisuuden ja ennen kaikkea hyödyllisyyden kannalta.

Komissio on tehostanut tiedon levittämistoimia kahden viime vuoden aikana. Tärkeimmät tiedon levittämiseen käytetyt työkalut ovat olleet Chafean hanketietokanta, esitteet, joissa esitellään yhteisrahoitettuja toimia teema-alueittain (esimerkiksi terveyserot, harvinaiset sairaudet), säännöllisten ”klusterikokousten” järjestäminen toimittajille (aiheina esimerkiksi elinsiirrot ja HIV/aids) ja vuonna 2012 järjestetty ohjelmaa koskeva korkean tason konferenssi. Vuodesta 2014 lähtien ohjelmassa on tuettu jäsenvaltioiden viranomaisia konferenssien ja muiden tapahtumien järjestämisessä ja edistetty näin tiettyjä terveysaiheita koskevien tulosten levittämistä keskeisille kohderyhmille. Yksittäisiin toimiin liittyvien tiedon levittämistoimien tehostettu tukeminen on osoittautunut hyödylliseksi ja auttanut laajentamaan tulosten leviämisen kattavuutta. Kun otetaan huomioon toimien moninaisuus ja laajuus, tehostetuilla tiedon levittämistoimilla ei pystytä kuitenkaan korvaamaan sitä, että joidenkin toimien tuloksista ei ole tiedotettu niille kohderyhmille, joille tulokset olisivat merkityksellisimpiä. Unionin kolmannen terveysalan toimintaohjelman kaikille toimille on tämän vuoksi laadittava tehokas tiedon levittämisstrategia jo varhaisessa vaiheessa.

b)Kaikkien jäsenvaltioiden ja muiden osallistuvien maiden osallistumisen edistäminen

Ohjelma on väline, jolla tuetaan politiikan kehittämistä, koordinointia ja täytäntöönpanoa terveysalalla. Koska tällä alalla toimivalta on suurelta osin jäsenvaltioilla, ohjelmalla autettiin niitä kehittämään aloitteita EU:n tasolla, jotta yleisiin terveyskysymyksiin löydettäisiin entistä vaikuttavampia ja tehokkaampia ratkaisuja. Esimerkkejä ovat kansallisia syöväntorjuntaohjelmia koskeva opas (European Guide for Quality National Cancer Control Programmes), jossa hahmotellaan syöväntorjuntapolitiikan perusperiaatteet poliittisille päättäjille; elinluovutus- ja elinsiirtojärjestelmien laadun ja vaikuttavuuden tuntemuksen parantaminen osallistuvissa maissa; diagnoosivälineet ja laboratorioverkosto, joilla parannetaan jäsenvaltioiden valmiutta reagoida ja tehdä yhteistyötä terveysuhkien yhteydessä, sekä muussa kuin omassa jäsenvaltiossaan asuvien ja työskentelevien potilaiden oikeudet.

Kaikki jäsenvaltiot, kolme EFTA-/ETA-maata (Islanti, Liechtenstein ja Norja) ja Kroatia osallistuivat ohjelmaan, mutta niiden osallistumisaktiivisuus vaihteli. Vaikka EU 15 jäsenvaltiot ovat yleisesti osallistuneet ohjelmaan EU 12 jäsenvaltioita enemmän ja etenkin toimineet toimien koordinaattoreina, terveysalan ohjelmaa osallistui enemmän jäsenvaltioita, joissa BKT/BKTL on alhainen, kuin seitsemänteen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmaan. Kun ohjelmaan osallistuu mahdollisimman monta maata, syntyy verkostoitumisympäristö, jonka avulla voidaan tunnistaa yleisiä terveyskysymyksiä, lisätä tietoisuutta keskeisistä kehittymässä olevista terveysongelmista ja siirtää tietoa, jotta voidaan parantaa ihmisten terveydentilaa ja vähentää terveyseroja. Terveys voi olla älykäs kannustin, joka edistää talouteen investoimista. Terveys on EU:ssa myös keskeisessä asemassa yhteenkuuluvuuden ja osallisuuden kannalta.

Joidenkin jäsenvaltioiden vähäisen osallistumisen yhdeksi syyksi on esitetty vaikeaa taloudellista tilannetta. Tämän vuoksi komissio on sisällyttänyt ”poikkeuksellisen hyödyn” periaatteen nykyiseen unionin kolmanteen terveysalan toimintaohjelmaan taloudelliseksi kannustimeksi, jotta kaikki jäsenvaltiot osallistuisivat ohjelmaan. Tiedotuspäiviä olisi järjestettävä edelleen kaikissa jäsenvaltioissa ja osallistuvissa maissa ohjelmasta tiedottamiseksi. Tavoitteena on, että ainakin puolet näistä tapahtumista järjestettäisiin niissä jäsenvaltioissa, joilla oli aliedustus edellisellä ohjelmakaudella. Tiedotusmateriaalia olisi oltava entistä enemmän saatavilla kaikilla EU:n kielillä.

Ohjelmaan voivat osallistua kustannusperusteisesti myös liittyvät maat, ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokasmaat, joissa ohjelmalla voidaan auttaa niitä mukautumaan terveysalalla yhteisön säännöstöön jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä toteutettavien hankkeiden ja yhteisten toimien avulla.

c)Ohjelman täytäntöönpano varmistaen synergia EU:n muiden ohjelmien ja komission painopisteiden kanssa

Se, hyödynnetäänkö ohjelman tuloksia ja sisällytetäänkö ne kansallisiin politiikkoihin, määrää kuitenkin viime kädessä, onnistuuko ohjelma. Koska ohjelman talousarvio on rajallinen ja terveysalan tarpeet ja haasteet ovat valtavia, synergioita muiden ohjelmien kanssa tulosten levittämiseksi laajemmalti, niiden hyödyntämisen edistämiseksi ja niiden käyttämiseksi muun toiminnan perustana on jo pyritty luomaan entistä laajemmin EU:n tutkimusohjelmien (seitsemäs puiteohjelma ja Horisontti 2020) kanssa ja jonkin verran myös Euroopan rakenne- ja investointirahastojen kanssa.

Siiloutumisen purkaminen ja entistä tiiviimpi yhteistyö EU:n muiden ohjelmien kanssa on osa komission visiota komission kymmenen tärkeimmän painopisteen mukaisten tavoitteiden koordinoidusta toteuttamisesta. Unionin kolmas terveysalan toimintaohjelma tarjoaa mahdollisuuksia tällaiseen yhteistyöhön terveyden tukemiseksi sellaisilla aloilla kuin maahanmuutto, ympäristötekijöihin, kuten ilmastonmuutokseen, liittyvien uusien tautien käsittely, terveyteen liittyvä innovointi, terveydenhuoltosektorin uudistus ja maailmanlaajuiset terveyskysymykset. Lisäksi ohjelmassa arvioidaan terveydenhuoltojärjestelmiä ja tuotetaan maakohtaista tietoa ja maiden välistä vertailutietoa, jota voidaan käyttää politiikan tietopohjana kansallisella ja EU:n tasolla.