FI Euroopan unionin virallinen lehti C 46/13

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2010/C 46/11

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa muutoshakemusta asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava Euroopan komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”BRUNA BÖNOR FRÅN ÖLAND”

EY-N:o: SE-PGI-0005-0692-03.04.2008

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi:

”Bruna bönor från Öland”.

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Ruotsin kuningaskunta.

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotelaji:

Luokka 1.6 – Hedelmät, vihannekset ja viljat tuoreina tai jalostettuina.

3.2 Kuvaus 1 kohdassa mainittua nimitystä vastaavasta tuotteesta:

Tuotteena ovat seuraavia lajikkeita olevien ruskeiden papujen (Phaseolus vulgaris L.) kuivat siemenet: Bonita, Karin, Katja ja Stella I.

Papujen makua voidaan kuvata seuraavasti:

Bonita-lajikkeen tuoksu on hento ja makean hapahko. Maku on mieto ja täyteläinen ja muistuttaa hieman keitettyä perunaa. Pavunmaku tulee selvästi esiin. Pavulla on kiinteä rakenne, joka ilmenee puruvastuksena. Keitettäessä papu hajoaa helposti tai muuttuu jauhoiseksi. Se saa arvosanan 8 asteikolla 1–10, jossa 1 tarkoittaa sitä, etteivät pavut ole hajonneet keitettäessä lainkaan ja 10 sitä, että kaikki pavut ovat hajonneet keitettäessä. Bonita-pavun väri on melko hennon vaaleanruskea, ja lajike on edellä mainituista neljästä lajikkeesta toiseksi vähävärisin.

Karin-lajikkeen tuoksu on hento ja makean hapahko. Maku on hyvin mieto, neutraali ja heikko ja muistuttaa hieman keitettyä perunaa. Rakenne on pehmeä ja puruvastus pieni. Keitettäessä papu hajoaa helposti tai muuttuu jauhoiseksi. Se saa asteikolla 1–10 arvosanan 10. Karin-pavun väri on hennon vaaleanruskea, ja lajike on edellä mainituista neljästä lajikkeesta kaikkein vähävärisin.

Katja-lajikkeen tuoksu on hento ja makean hapahko. Lajikkeelle on ominaista hyvin selvä pavunmaku, hieno ja täyteläinen koostumus ja tietty happamuus. Rakenne on kiinteä ja puruvastus suuri. Keitettäessä papu ei hajoa helposti tai muutu jauhoiseksi. Se saa asteikolla 1–10 arvosanan 2. Katja-pavun väri on voimakkaan kastanjanruskea, ja lajike on edellä mainituista neljästä lajikkeesta voimakkaimman värinen.

Stella I -lajikkeen tuoksu on hento ja makean hapahko. Maku on hyvin täyteläinen ja muistuttaa hieman keitettyä perunaa. Pavunmaku on mieto. Rakenne on heikko ja antaa jonkin verran puruvastusta – enemmän kuin Karin- ja Bonita-pavut mutta huomattavasti vähemmän kuin Katja-pavut. Keitettäessä pavun hajoavuus ja jauhoisuus ovat keskitasoa. Papu saa asteikolla 1–10 arvosanan 7. Stella I -pavulla on selkeä vaaleanruskea väri, ja lajike on näistä neljästä lajikkeesta toiseksi voimakkaimman värinen.

Papujen väri voidaan kuvata yhtenäisen kellanruskeaksi, joka vastaa kansainvälisellä väriasteikolla koodeja S 4050-Y20R, S 4050-Y30R, S 3060-Y20R, S 3060-Y30R, S 2060-Y20R ja S 2060-Y30R.

Kaikissa neljässä lajikkeessa kuivan pavun raakaproteiinipitoisuus on yleensä 19–21 %. Kalsiumpitoisuus vaihtelee välillä 0,08–0,12 %, fosforipitoisuus välillä 0,40–0,55 % ja magnesiumpitoisuus välillä 0,10–0,20 %.

Kaikkien lajikkeiden siemenet ovat lyhyitä, munanmuotoisia tai soikeita, 1,5–2 kertaa pitempiä kuin leveitä sekä pulleita. Niiden pituus on 8–15 mm.

Papujen vesipitoisuuden on oltava vähintään 9 %.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

Ei koske tätä tuotetta.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Ei koske tätä tuotetta.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Viljelyn ja kuivatuksen, joka tapahtuu niittämällä luo'olle, seivästämällä, haasioimalla tai kuivattamalla riihessä, on tapahduttava kyseisellä maantieteellisellä alueella. Edellä mainituilla menetelmillä tapahtuva kuivatus on tuotteeseen kohdistuvaa ihmisen toimintaa, joka vaatii hyviä käytännön tietoja siitä, miten käytetty menetelmä vaikuttaa papuerän laatuun.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

Ei koske tätä tuotetta.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Ei koske tätä tuotetta.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

”Bruna bönor från Öland” -papuja tuotetaan alueella, joka rajoittuu Öölannin saareen, johon kuuluvat Mörbylångan ja Borgholmin kunnat. Saari sijaitsee Itämeressä heti Manner-Ruotsin itärannikosta itään.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Öölannin ilmastolle on tyypillistä leudot syksyt ja talvet. Kesät ovat hyvin aurinkoisia, ja niiden keskilämpötila on 17 °C. Vuosittainen sademäärä on 400–500 mm.

Öölannin maat ovat pääasiassa hiekkaa ja hietaa, jotka sopivat erityisen hyvin ruskeiden papujen viljelyyn. Suullisen perinteen mukaan laadukkaimmat pavut saadaan viljelemällä papuja hiekkamailla, koska nämä ovat lämpimämpiä kuin savimaat eikä niiden vesipitoisuus ole syksyisin yhtä suuri. Maa, joka pidättää syksyisin paljon vettä, lisää pavuissa sienitautien riskiä, koska papujen palot joutuvat joskus korjuun yhteydessä kosketuksiin maan kanssa. Kuivatus, joka tapahtuu niittämällä luo'olle, seivästämällä, haasioimalla tai kuivattamalla riihessä, on tuotteeseen kohdistuvaa ihmisen toimintaa, joka vaatii hyviä käytännön tietoja siitä, miten käytetty menetelmä vaikuttaa papuerän laatuun.

Viljelykasvien siemenviljelyä koskevassa kirjallisuudessa (Nilsson-Leissner; Weibull & Nordén, 1950) todetaan, että ruskeat pavut vaativat kevyen ja lämpimän maan. Parasta on hiekkainen multamaa, jonka läpäisevyys on erittäin hyvä ja pH-arvo korkea, joka on hyvässä viljelykunnossa ja jossa ei ole rikkakasveja. Lisäksi todetaan, että ruskeat pavut viihtyvät kuivassa, mutta ovat hyvin herkkiä yöpakkasille ja tarvitsevat kypsymisaikanaan kuivan ja lämpimän sään, jotta niistä tulisi hyvälaatuisia.

Ruotsissa ei ole montakaan tällaisten vaatimusten mukaista aluetta, joilla kevät olisi aikainen, kasvukausi pitkä, sademäärä kasvukauden aikana vähäinen ja syksy lauha ja joilla kasvit saisivat monta tuntia aurinkoa. Öölantia pidetään alueena, joka täyttää parhaiten nämä vaatimukset.

5.2 Tuotteen erityispiirteet:

”Bruna bönor från Öland” -pavut ovat toisin kuin ulkomaiset ruskeat lajikkeet tasaisen ja yhtenäisen värisiä. Niiden väri on tunnusomaisen ruskeankeltainen, joka vastaa kansainvälisellä väriasteikolla koodeja S 4050-Y20R, S 4050-Y30R, S 3060-Y20R, S 3060-Y30R, S 2060-Y20R ja S 2060-Y30R. Niiden tyypillinen väri riippuu osittain lajikkeesta ja osittain pavun tasaisesta kuivumisesta.

Kaikkien lajikkeiden siemenet ovat lyhyitä, munanmuotoisia tai soikeita, 1,5–2 kertaa pitempiä kuin leveitä sekä pulleita. Niiden pituus on 8–15 mm. Kyseisellä maantieteellisellä alueella ei viljellä muuntyyppisiä ruskeita papuja.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Jotta ”Bruna bönor från Öland” -pavut saisivat tyypillisen kullanruskeankeltaisen värinsä, niiden on saatava syksyllä kypsymisaikanaan riittävästi aurinkoa muttei kovinkaan paljon sadetta. Jos syyskuun alkupuolella on useita sadekausia, pavut saavat tummemman ja harmaamman värin, niiden varastoitavuus heikkenee ja niihin tulee sienitauteja.

Ruotsissa ei ole montakaan näille pavuilla sopivaa aluetta, joilla kevät olisi aikainen, kasvukausi pitkä, sademäärä kasvukauden aikana vähäinen ja syksy lauha ja vähäsateinen ja joilla pavut saisivat monta tuntia aurinkoa. Öölantia pidetään alueena, joka täyttää nämä vaatimukset parhaiten.

Lisäksi pavut on kuivatettava niittämällä luo'olle, seivästämällä, haasioimalla tai kuivattamalla niitä riihessä, jotta niistä tulisi mahdollisimman hyvälaatuisia. Nämä vaiheet edellyttää ihmisen toimintaa, joka vaikuttaa papujen laatuun ja vaatii hyviä tietoja laadun arvioimiseksi. Maassakuivatusta koskevat tiedot ovat suullista perinnettä, jota viljelijät siirtävät keskuudessaan sukupolvelta toiselle. Tarvittaessa papujen kuivatusta voidaan jatkaa palkoviljalle tarkoitetuissa kuivureissa.

On olemassa kirjallista näyttöä siitä, että ruskeiden papujen viljely on ollut Öölannissa katkeamaton perinne vuodesta 1883 alkaen. Edellä kuvattuja lajikkeita on viljelty Öölannissa siitä lähtien, kun ne tuotiin markkinoille.

”Bruna bönor från Öland” -papuja arvostetaan Ruotsissa suuresti, mikä on ilmennyt muun muassa siinä, että ”Sveriges fröodlarförbund” (Ruotsin siemenviljelijöiden liitto) on kansallisissa ja alueellisissa siemennäyttelyissä palkinnut näiden papujen viljelijöitä erilaisilla palkinnoilla. Ei ole mitään merkintöjä siitä, että Ruotsin siemenviljelijöiden liitto olisi antanut palkintoja muille ruskeille pavuille.

Ruotsin siemenviljelijöiden liitto järjesti 1930–1950-luvulla valtakunnallisia siemennäyttelyjä, joissa arvioitiin erilaisia siemeniä koko Ruotsista. Peterssonin veljekset, jotka toimivat siemenviljelijöinä Lilla Frön kylässä Öölannissa, palkittiin ruskeista pavuistaan vuosina 1937, 1942 ja 1950.

Öölannissa järjestetään vuosittain Öölannin sadonkorjuujuhla (yleensä syyskuun viimeisenä viikonloppuna) ja myös ”Ruskean pavun päivä” (syyskuun loppupuolella). Näissä tilaisuuksissa ruskeita papuja esitellään ja juhlitaan ja vieraille jaetaan uusia reseptejä siitä, miten niitä voidaan käyttää. Öölannin alueelliset ja paikalliset toimijat ovat laatineet niistä erityisen reseptikokoelman, jota on ollut saatavilla jo kymmenen vuoden ajan.

Lisäksi ”Bruna bönor från Öland” -pavut on lisätty 10 päivänä marraskuuta 2006 luetteloon, jonka ”Slow Food Svenska Arkkommissionen” on laatinut kansallisesti ja kansainvälisesti säilyttämisen arvoisista mauista.

”Bruna bönor från Öland” -papuja myydään kuluttajille vähintään 10 päivänä rosenttia kalliimmalla hinnalla kuin muita papuja, kuten valkoisia papuja, borlottipapuja ja tarhapapuja. Ruotsissa ei viljellä kaupallisessa mittakaavassa muita kuin ruskeita papuja. Ruotsalaisten viljelijöiden ”Bruna bönor från Öland” -pavuista saama hinta on jopa 50 prosenttia korkeampi kuin samaan tarkoitukseen käytettävien maahantuotujen papujen hinta.

Yhteenvetona voidaan todeta, että suojattua maantieteellistä merkintää koskeva hakemus perustuu siihen, että kyseiset pavut tarvitsevat erityisen suotuisan ilmaston sekä siihen, että niillä on hyvä maine kuluttajien keskuudessa.

Eritelmän julkaisutiedot:

http://www.slv.se/upload/dokument/remisser/remisser_2007/Ansokan_Bruna_%20bonor_fran_%20Oland_webbversion.pdf

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.