EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 28.10.2015 COM(2015) 550 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Sisämarkkinoiden päivitys: enemmän mahdollisuuksia kansalaisille ja yrityksille {SWD(2015) 202 final}

{SWD(2015) 203 final}



1. Saatetaan sisämarkkinat ajan tasalle Sisämarkkinat ovat yksi Euroopan suurimmista saavutuksista. Viimeisten 50 vuoden aikana ne ovat luoneet eurooppalaisille yrityksille uusia mahdollisuuksia ja mittakaavaetuja, jotka ovat vahvistaneet teollisuuden kilpailukykyä. Ne ovat luoneet työpaikkoja, tarjonneet kuluttajille suuremman valinnanvaran alemmilla hinnoilla ja antaneet ihmisille mahdollisuuden asua, opiskella ja työskennellä, missä he haluavat. Sisämarkkinat ovat edesauttaneet EU:n integroitumista kansainvälisiin arvoketjuihin ja vahvistaneet eurooppalaisten yritysten globaalia kilpailukykyä. EU:n ja sisämarkkinoiden on kuitenkin mukauduttava muuttuvaan toimintaympäristöön. Euroopalla on edessään taloudellisia ja sosiaalisia haasteita. Talous- ja rahoituskriisi on koetellut Euroopan taloutta ja aiheuttanut valtavia sosiaalisia kustannuksia. Työttömyys pysyttelee uppiniskaisesti korkealla tasolla kaikkialla Euroopassa, etenkin nuorten parissa, joiden pitäisi olla Euroopan keskeinen voimavara. Alhainen kasvu on vaikuttanut ihmisten Eurooppaa kohtaan kokemaan luottamukseen. Riittämättömät investoinnit ja esteet tuote- ja palvelumarkkinoilla ovat heikentäneet Euroopan talouden tuottavuutta ja kilpailukykyä. Yritykset kokevat usein, että vanhentunut ja raskas sääntely tukahduttaa niiden toimintaa, eivätkä ne löydä tarvitsemiaan tietoja. Samaan aikaan innovointi ja globaalit arvoketjut luovat mittavia uusia mahdollisuuksia. Digitaaliteknologia muuttaa monia teollisuuden sektoreita ja johtaa tehokkaampaan tuotantoon ja uusiin innovatiivisiin liiketoimintamalleihin. Valmistusteollisuus ja palvelut sulautuvat yhä useammin älykkääksi ja saastuttamattomaksi liiketoiminnaksi, joka tarjoaa asiakkaille enemmän lisäarvoa. Nämä innovaatiot kuitenkin myös haastavat perinteisiä liiketoimintamalleja ja kuluttajien ja yritystoimijoiden välisiä vakiintuneita suhteita. 1.1.Syvemmät ja oikeudenmukaisemmat sisämarkkinat Euroopan komissio, jonka toimikausi käynnistyi marraskuussa 2014, on vastaamassa näihin haasteisiin. Se on asettanut toimikaudellaan ehdottomalle etusijalle työpaikkojen, kasvun ja investointien lisäämisen ja pyrkii tähän syventämällä sisämarkkinoita eri sektoreilla ja politiikan aloilla. Jo kuukauden sisällä toimintansa aloittamisesta komissio käynnisti Euroopan investointiohjelman ja Euroopan strategisten investointien rahaston. Ohjelma on jo käynnissä, ja sillä on ryhdytty torjumaan investointien vähenemistä ja ajamaan talouden elpymistä. Yksi ohjelman tavoitteista on saada aikaan parempi liiketoimintaympäristö investoinneille parantamalla sääntelyn ennustettavuutta ja vahvistamalla sisämarkkinoita entisestään. Helmikuussa 2015 komissio käytti tätä pohjana Euroopan energiaunionissa, jolla pyritään varmistamaan kuluttajille ja yrityksille varman, kohtuuhintaisen ja ympäristöystävällisesti tuotetun energian saatavuus ja tekemään sisäisistä energiamarkkinoista totta koko EU:ssa. Toukokuussa komissio esitteli digitaalisia sisämarkkinoita koskevan strategian, jotta voitaisiin vastata digitaalitalouden haasteisiin. Yhdennetyt digitaaliset sisämarkkinat parantavat tavaroiden ja palvelujen saatavuutta verkossa kuluttajien ja yritysten kannalta ja luovat oikeanlaiset olosuhteet verkostoille, jotta ne voivat kukoistaa ja maksimoida Euroopan digitaalitalouden kasvupotentiaalin. Viime kuussa esiteltiin pääomamarkkinaunionin luomista koskeva toimintasuunnitelma. Toimintasuunnitelmalla pitäisi päästä alempiin luotonottokustannuksiin, parempaan starttirahoitukseen ja laajempaan investoijapohjaan. Näin Euroopan yritysten on helpompi saada rahoitusta, jota ne tarvitsevat modernisointia ja laajentumista varten, kun linkitetään investoijat ja rahoitusta tarvitsevat. Pääomamarkkinaunioni vakauttaa rahoitusjärjestelmää ja lisää kilpailua. Tarvitsemme Eurooppaa, joka on avoin maailmalle, ja maailmaa, joka on avoin Euroopalle. Aiemmin tässä kuussa hyväksytyssä tiedonannossaan Kaikkien kauppa komissio esitteli uudelleen suunniteltua kauppa- ja investointipolitiikkaansa, joka on tehokkaampaa ja avoimempaa ja jossa otetaan eurooppalaiset arvot huomioon. Komissio toimii pontevasti saadakseen aikaan kunnianhimoisen, oikeudenmukaisen ja toimivan transatlanttisen kauppa- ja investointikumppanuuden. Suunniteltu kiertotaloutta koskeva säädöspaketti luo uusia kilpailuetuja Euroopalle. Sillä pyritään varmistamaan, että arvokkaat luonnonvarat säilytetään mutta samalla edistetään kilpailukykyä, innovointia ja uusia työpaikkoja tuotteiden suunnittelun, valmistuksen, käytön, korjauksen ja kierrätyksen sekä jätehuollon alalla. Entistä oikeudenmukaisempien sisämarkkinoiden varmistamiseksi EU:n on myös vastattava tehokkaasti ihmisten ja yritysten huolenaiheisiin. Ihmisillä ja yrityksillä on oltava takeet siitä, että sisämarkkinat tarjoavat suojaa ja vaikutusmahdollisuuksia. Ihmisten on voitava luottaa siihen, että heidän oikeuksiaan työntekijöinä ei heikennetä. Näihin seikkoihin puuttumiseksi tulevassa työvoiman liikkuvuutta koskevassa säädöspaketissa tuetaan työvoiman liikkuvuutta paremmin koordinoitujen sosiaaliturvajärjestelmien ja lähetettyjä työntekijöitä koskevan direktiivin kohdennetun tarkistuksen kautta. Ihmisten ja yritysten on koettava oikeudenmukaisuutta myös verotuksen alalla. On ratkaisevan tärkeää, että yritykset, jotka saavat etua sisämarkkinoista, eivät pysty enää hyödyntämään kansallisten verojärjestelmien eroavaisuuksia ja porsaanreikiä. Komissio on saamassa päätökseen veropäätöksiä koskevat perusteelliset tutkimukset useissa jäsenvaltioissa ja työskentelee varmistaakseen hiljattain hyväksytyn veropäätöksiä käsittelevän direktiivin nopean täytäntöönpanon. Hiljattaisen oikeudenmukaista ja tehokasta yhtiöverotusta koskevan toimintasuunnitelman myötä komissio esitti kunnianhimoisen suunnitelman, jolla varmistetaan voittojen verottaminen siellä, mistä ne ovat peräisin. Lisäksi komissio on viemässä eteenpäin useita alakohtaisia aloitteita, jotka ovat merkityksellisiä sisämarkkinoiden kannalta. Esimerkiksi uusilla toimenpiteillä, joilla parannetaan tieliikenteen sisämarkkinoita, edistetään parempia ja kilpailukykyisempiä liikennepalveluja. Komissio tarkastelee erityisesti, miten maanteiden tavaraliikenteen markkinoille pääsyä koskevia sääntöjä voitaisiin yksinkertaistaa ja niiden täytäntöönpanoa parantaa. Se tarkastelee tapoja, joilla voidaan varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset kotimaan matkustajaliikennepalveluille, parantaa kilpailua raskaiden tavarankuljetusajoneuvojen vuokrauksen alalla, vahvistaa sektorilla sovellettavien sääntöjen täytäntöönpanon valvontaa ja varmistaa asianmukaiset työolot ja tasapuoliset toimintaedellytykset. Kaikkien näiden toimien pohjana ovat komission käynnistämät toimet sääntelyn parantamiseksi. Keskittymällä Euroopan todellisiin prioriteetteihin saadaan aikaan parempia sääntöjä ja parempia tuloksia. Usein yksi EU:n säännöstö korvaa 28 kansallisen säännön tilkkutäkin, mikä helpottaa kansalaisten ja yritysten elämää, yksinkertaistaa säädöskehystä, vähentää sääntelytaakkaa sisämarkkinoilla ja parantaa sääntelyn ennustettavuutta. 1.2.Uusi sisämarkkinastrategia perustuu mahdollisuuksiin, nykyaikaistamiseen ja tuloksiin Näitä toimenpiteitä on täydennettävä tavaroiden ja palvelujen todellisilla eurooppalaisilla sisämarkkinoilla.

Kaikesta edistyksestä huolimatta etenkin palvelujen alalla esiintyy edelleen liian monia merkittäviä taloudellisia esteitä. Komission arvion mukaan palveludirektiivin tehokkaammalla täytäntöönpanolla lisättäisiin EU:n BKT:tä 1,8 prosenttia. Tavaroiden ja palvelujen vapaan vaihdon esteet, voimassa olevien sääntöjen riittämätön täytäntöönpano, valtioiden rajat ylittävien julkisten hankintojen vähäisyys ja riittämätön poliittinen tuki rakenteellisille uudistuksille rajoittavat yritysten ja kansalaisten mahdollisuuksia ja johtavat työpaikkojen vähenemiseen ja tarpeettoman korkeisiin hintoihin. Nämä esteet vaikuttavat toimiin myös muilla keskeisillä aloilla, kuten liikenteen, televiestinnän ja energian alalla. Ne vähentävät EU:n houkuttelevuutta sisäisten ja ulkoisten investointien kannalta. Ne tukahduttavat innovointia eivätkä kannusta yrityksiä kehittämään uusia tuotteita ja palveluita Euroopassa, palkkaamaan uutta henkilöstöä tai laajentumaan uusille markkinoille. Sisämarkkinoita on elvytettävä ja nykyaikaistettava tavalla, jolla parannetaan tavaroiden ja palveluiden markkinoiden toimintaa ja taataan asianmukainen suoja ihmisille. Tällä strategialla on tarkoitus saavuttaa nämä tavoitteet. Se koostuu kohdennetuista toimista kolmella keskeisellä alalla: luodaan mahdollisuuksia kuluttajille, ammattihenkilöille ja yrityksille; kannustetaan ja tarjotaan mahdollisuudet Euroopan tarvitsemaan nykyaikaistamiseen ja innovointiin; varmistetaan käytännön toteutus, josta on hyötyä kuluttajille ja yrityksille jokapäiväisessä elämässä. Strategiassa keskitytään käytännön toimenpiteisiin, joilla autetaan pieniä ja keskisuuria yrityksiä (pk-yrityksiä) ja aloittelevia yrityksiä kasvamaan ja laajentumaan, edistetään innovointia, vapautetaan investointeja ja annetaan kuluttajille vaikutusmahdollisuuksia. Näillä toimenpiteillä täydennetään useita alakohtaisia aloitteita, kuten aloitteita, joilla parannetaan maantieliikenteen sisämarkkinoiden toimintaa ja täytäntöönpanon valvontaa.Niiden pohjana on taloudellista näyttöä, ja niissä keskitytään taloudellisesti merkittävimpiin esteisiin. Lainsäädäntötoimille tehdään vaikutustenarviointi, joka sitten toimii perustana komission lopullisille päätöksille. 2.Luodaan mahdollisuuksia kuluttajille ja yrityksille 2.1.Mahdollistetaan vuorovaikutustalouden tasapainoinen kehittäminen Tapa, jolla useita palveluita ja hyödykkeitä tarjotaan ja kulutetaan, on muuttumassa nopeasti: vuorovaikutustalous – tilauspalvelujen ja hyödykkeiden tilapäisen käytön monimutkainen ekosysteemi, joka perustuu verkkoalustojen kautta tehtäviin vaihtoihin – on kehittymässä vinhaa vauhtia. Vuorovaikutustalous johtaa suurempaan valinnanvaraan ja alempiin hintoihin kuluttajien kannalta ja tarjoaa kasvumahdollisuuksia innovatiivisille aloitteleville yrityksille ja vakiintuneille eurooppalaisille yrityksille sekä niiden kotimaassa että rajojen yli. Se myös lisää työllisyyttä ja hyödyttää työntekijöitä mahdollistamalla joustavammat aikataulut ei-ammattimaisista mikrotyöpaikoista osa-aikaiseen yrittäjyyteen. Resursseja voidaan käyttää tehokkaammin ja näin lisätä tuottavuutta ja kestävyyttä. Hiljattaisen tutkimuksen mukaan viidellä suurimmalla vuorovaikutustalouden sektorilla (yksityishenkilöiden välinen rahoitus, verkossa tapahtuva työvoiman välitys, yksityishenkilöiden välinen majoituksen tarjoaminen, auton yhteiskäyttö ja musiikkivideoiden suoratoisto) on potentiaalia kasvattaa kokonaistuloja nykyisestä noin 13 miljardista eurosta noin 300 miljardiin euroon vuoteen 2025 mennessä. Kolmannes eurooppalaisista kuluttajista ilmoittaa osallistuvansa yhä enemmän vuorovaikutustalouteen. Uusien liiketoimintamallien syntyminen vaikuttaa kuitenkin usein olemassa oleviin markkinoihin ja luo jännitteitä nykyisiin tavaroiden ja palvelujen tarjoajiin nähden. Molemmat osapuolet valittavat sääntelyn epävarmuudesta siltä osin, miten kuluttajansuojaa, verotusta, lisensointia, terveys- ja turvallisuusnormeja, sosiaaliturvaa ja työntekijöiden suojelua koskevia sääntöjä sovelletaan. Jos näihin haasteisiin vastataan pikaisella tai riittämättömällä sääntelyllä, riskinä on, että luodaan eriarvoisuutta ja markkinat pirstoutuvat. Tällaisiin vaikeuksiin ja epävarmuustekijöihin on puututtava. Tarvitaan selkeää ja tasapuolista sääntely-ympäristöä, joka mahdollistaa vuorovaikutustalouden yrittäjyyden kehittymisen, suojaa työntekijöitä, kuluttajia ja muita julkisia etuja ja varmistaa, ettei nykyisiin tai uusiin markkinatoimijoihin kohdisteta tarpeettomia sääntelyesteitä niiden käyttämästä liiketoimintamallista riippumatta. Digitaalisia sisämarkkinoita koskevassa strategiassa on jo aloitettu työt verkkoalustojen roolin analysoimiseksi, myös vuorovaikutustaloudessa. Aloitetta täydennetään muilla eri sektoreita koskevilla tutkimuksilla ja ottamalla aktiivisesti mukaan markkinatoimijat, kuluttajat ja viranomaiset. Tämän perusteella komissio antaa ohjeita EU:n lainsäädännön soveltamisesta vuorovaikutustalouden liiketoimintamalleihin ja kansallisen lainsäädännön asiaa koskeviin säännöksiin. Ohjeet perustuvat palveludirektiiviin, sähköistä kaupankäyntiä koskevaan direktiiviin, Euroopan kuluttajansuojalainsäädäntöön ja perussopimuksen asiaa koskeviin määräyksiin. Niissä otetaan huomioon kansainväliset hyvät toimintatavat, ja niiden pitäisi auttaa jäsenvaltioita ja markkinatoimijoita ymmärtämään paremmin sovellettavia sääntöjä. Niissä myös annetaan suunta komission täytäntöönpanotoimille, jotta varmistetaan, että kansallinen lainsäädäntö ei estä vuorovaikutustalouden kehittämistä perusteettomasti. Komissio arvioi tarkemmin, onko sääntelyn puutteisiin syytä puuttua ja miten. Se laatii seurantapuitteet, jotta voidaan pysyä perillä vuorovaikutustalouden kehityksestä paikallisella, kansallisella, yritysten ja sektoreiden tasolla. Toimet: Komissio laatii vuorovaikutustaloutta koskevan eurooppalaisen ohjelman, joka sisältää ohjeet voimassa olevan EU-lainsäädännön soveltamisesta vuorovaikutustalouden liiketoimintamalleihin. Se arvioi mahdollisia sääntelyn puutteita ja seuraa vuorovaikutustalouden kehitystä. 2.2.Autetaan pk-yrityksiä ja aloittelevia yrityksiä kasvamaan Pk-yritykset ovat Euroopan talouden selkäranka. Sisämarkkinoilla kasvuun pyrkivien pk-yritysten, aloittelevien yritysten ja nuorten yrittäjien tiellä on kuitenkin edelleen liian monia esteitä. Monet pk-yritykset palvelevat paikallisia tai alueellisia markkinoita. Vain harvat pitävät kotimarkkinoinaan koko EU:ta tai suuntautuvat koko Eurooppaan. Tämä rajoittaa innovointia ja uusien työpaikkojen luomista. Pk-yritysten valitukset liittyvät erityisesti seuraaviin:

alv-säädösten monimutkaisuus, yhtiölainsäädännön epävarmuustekijät, sääntelyvaatimusten ymmärtäminen ja noudattaminen, rahoituksen saantivaikeudet, rankaisevan konkurssilainsäädännön pelko ja innovoinnin esteet. Komissio aikoo päättäväisesti puuttua keskeisiin ongelmiin, joita pk-yritykset ja erityisesti aloittelevat yritykset kohtaavat toimintansa kaikissa vaiheissa. Monet yrittäjät valittavat alv-säädösten monimutkaisuudesta pyrkiessään toimimaan valtioiden rajojen yli. Komissio ilmoitti digitaalisia sisämarkkinoita koskevassa strategiassa alv:n yksinkertaistamiseen tähtäävästä lainsäädäntötoimenpiteestä, jolla autetaan pieniä sähköisen kaupankäynnin yrityksiä toimimaan erityisesti valtioiden rajat ylittävästi. Lisäksi komissio esittää osana petoksilta suojattua alv-järjestelmää koskevaa toimintasuunnitelmaansa pk-yrityksille suunnatun kattavan yksinkertaistamispaketin, jolla pyritään vähentämään näihin yrityksiin kohdistuvaa hallinnollista rasitetta. Tämä on ratkaisevan tärkeää niiden kasvun kannalta ja mahdollistaa rajatylittävän kaupan. Yrittäjät valittavat myös yhtiölainsäädäntöön liittyvistä epävarmuustekijöistä. Yhden osakkeenomistajan yritystä koskeva komission ehdotus, joka lainsäätäjien olisi hyväksyttävä viipymättä, vähentää yrityksen rekisteröinnistä aiheutuvia kustannuksia ja yksinkertaistaa menettelyjä. Tämä aloitteen pohjalta komissio tarkastelee muita tapoja, joilla päästäisiin yritysten kannalta yksinkertaisempiin ja vähemmän rasittaviin sääntöihin – torjumalla kuitenkin edelleen postilaatikkoyrityksiä. Näihin sisältyvät digitaalisten ratkaisujen tarjoaminen yrityksen koko elinkaaren aikana, etenkin rekisteröinnin ja yrityksen asiakirjojen ja tietojen arkistoinnin yhteydessä. Komissio tarkastelee myös tarvetta päivittää rajatylittävia sulautumisia koskevia nykyisiä sääntöjä ja mahdollisuutta täydentää niitä säännöillä, jotka koskevat rajatylittäviä jakautumisia; tässä se ottaa huomioon pienten yritysten mittavat vaikeudet etenkin niiden toimiessa valtioiden rajat ylittävästi. Näin pk-yritysten voisi olla helpompi valita parhaana pitämänsä liiketoimintastrategia ja mukautua paremmin markkinaolosuhteiden muutoksiin niin, ettei heikennetä sosiaalista ja työntekijöiden suojelua. Aloittelevat yritykset pitävät myös vaikeana sääntelyvaatimusten tunnistamista ja noudattamista. Harkitessaan toimintavaihtoehtoja tai arvioidessaan lainsäädäntöä komissio kiinnittää tämän vuoksi erityistä huomiota sääntöihin, jotka vaikuttavat pk-yrityksiin, ja käyttää lähtökohtana ”pienet ensin” -periaatetta. Jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toimia perustaakseen keskitettyjä palvelupisteitä, jotka tarjoavat tietoa kaikista sääntelyvaatimuksista, joita yritystoiminnan millä tahansa talouden sektorilla aloittavat kohtaavat. Näiden toimien täydennykseksi komissio käynnistää aloittelevia yrityksiä koskevan aloitteen, jolla on tarkoitus saada mukaan kaikki asiaan liittyvät toimijat, mm. yrittäjät, aloittelevien yritysten yhteisöt, työmarkkinaosapuolet sekä alue- ja keskusviranomaiset, jotta voitaisiin parantaa aloittelevien yritysten toimintaympäristöä Euroopassa. Aloitteen osana komissio järjestää julkisen kuulemisen saadakseen yrittäjien ideoita. Komissio voi hyödyntää myös REFIT-foorumin ideoita päätöstensä pohjaksi. Se tarkastelee yhdessä sidosryhmien kanssa, miten yhdellä kaikenkattavalla portaalilla, joka on osa digitaalisia sisämarkkinoita koskevaa strategiaa, voidaan parhaiten vastata aloittelevien yritysten vaatimuksiin. Komissio kehittää yhdessä aloittelevia yrityksiä koskevan aloitteen osallistujien kanssa portaaliin erityisiä ominaisuuksia, joilla helpotetaan aloittelevien yritysten rajatylittävää toimintaa ja autetaan niitä laajentumaan eri puolille Eurooppaa. Pk-yritykset ja aloittelevat yritykset pitävät vaikeana myös rahoituksen saantia. Pk-yritykset on jo asetettu Euroopan investointiohjelman keskiöön. Esimerkiksi Euroopan strategisten investointien rahaston (ESIR) takauksesta neljännes käytetään innovatiivisten pk-yritysten ja mid cap -yritysten tukemiseen, jotta aloittelevat yritykset saisivat enemmän ja nopeammin riskirahoitusta. Lisäksi pääomamarkkinaunionissa viedään eteenpäin erilaisia toimenpiteitä, joilla tuetaan riskipääomarahoitusta EU:ssa. Tässä yhteydessä komissio esittää ehdotuksia eurooppalaisesta riskipääomarahasto-osuusrahastosta, jota tuetaan EU:n budjetista ja joka on avoin muille yksityisen pääoman houkuttelemiseksi investointiohjelman mukaisesti. Rahastosta edistettäisiin aloittelevien yritysten perustamista ja laajentamista sisämarkkinoilla. Lisäksi useisiin EU:n rahoitusohjelmiin, kuten Horisontti 2020, Cosme ja ERI-rahastot, sisältyy aloitteita, joista tuetaan pk-yrityksiä ja aloittelevia yrityksiä. EU-ohjelmista rahoitetaan myös pk-yrityksille ja aloitteleville yrityksille niiden rahoitusvaihtoehtoja ja rajatylittävää toimintaa koskevaa neuvontaa ja tukea. Komissio käyttää Cosme-rahoitusta tiedotuskampanjoihin, jotka on kohdennettu uusiin innovatiivisiin pk-yrityksiin ja joilla kannustetaan niitä laajentumaan valtioiden rajojen yli ja hyödyntämään mahdollisuuksia. Konkurssin vaikutukset ehkäisevät yrittäjyystoimintaa. Sosiaalisen leimautumisen, oikeudellisten seurauksien ja velkojen maksukyvyttömyyden pelko on Euroopassa vahvempi kuin monissa muissa maailman osissa esimerkiksi siksi, että velkavastuusta vapautumiseen menee paljon pidempi aika. Tämä on merkittävä tekijä, joka estää yrittäjiä aloittamasta liiketoimintaa. Yrittäjien on tiedettävä, että heillä on toinen mahdollisuus. Käyttäen pohjana nykyisiä toimia komissio tukee vilpittömässä mielessä toimivia yrittäjiä ja esittää yrityksen maksukyvyttömyyttä koskevan lainsäädäntöehdotuksen, joka sisältää varhaisen vaiheen uudelleenjärjestelyn ja uuden mahdollisuuden antamisen. Näin halutaan varmistaa, että jäsenvaltiot tarjoavat sääntely-ympäristön, jossa voidaan käsitellä epäonnistumista niin, ettei lannisteta yrittäjiä kokeilemasta uusia ideoita. Myös innovoinnin tiellä on esteitä. Komission parempaa sääntelyä koskevissa puitteissa esitetään tarvittavat välineet, jotta voidaan arvioida uusien poliittisten ehdotusten mahdolliset vaikutukset innovointiin ja kartoittaa olemassa olevat esteet ja mahdolliset tavat niiden poistamiseen. REFIT-foorumi voi antaa neuvoja aiheista, jotka on yksilöity sen toimissa. Tässä yhteydessä komissio pyrkii myös kartoittamaan innovatiivisia markkinoita, joilla voitaisiin kokeilla innovatiivisia sääntelyvaihtoehtoja ja todentaa innovatiivisten ratkaisujen toteutettavuus ja kestävyys ja niiden kyky edistää investointeja ja työpaikkojen luomista. Euroopalle olisi myös hyödyllistä, jos se pystyisi houkuttelemaan useampia innovoijia muualta maailmasta. Kuten Euroopan muuttoliikeagendassa tuotiin esiin, yrittäjien houkuttelemista koskevat säännöt yhdessä sellaisten tukitoimenpiteiden kanssa, jotka auttavat niitä toimimaan sisämarkkinoilla, voisivat tehdä Euroopasta houkuttelevamman kohteen EU:n ulkopuolelta tuleville innovoijille. Tämä voisi antaa pontta uusien yritysten luomiselle Euroopassa. Toimet: Komissio esittää yrityksen maksukyvyttömyyttä koskevan lainsäädäntöehdotuksen, joka sisältää varhaisen vaiheen uudelleenjärjestelyn ja uuden mahdollisuuden antamisen, jotta puututaan epäonnistumisen pelkoon ja varmistetaan, että yrittäjillä on uusi mahdollisuus. Se pyrkii poistamaan edelleen hallinnollisia esteitä, jotka haittaavat yritysten käynnistämistä ja laajentamista, esimerkiksi aloitteilla, joilla helpotetaan digitaaliteknologian käyttöä ja yritysten rajatylittäviä sulautumisia ja jakautumisia. Komissio käynnistää aloittelevia yrityksiä koskevan aloitteen, jotta voitaisiin tehdä kattava arviointi aloittelevia yrityksiä koskevista vaatimuksista ja tavoista, joilla voidaan vähentää tällaisia vaatimuksia ja – jos tämä ei ole mahdollista – helpottaa vaatimusten noudattamista. Tämän osana yhteen kaikenkattavaan portaaliin kehitetään erityisiä ominaisuuksia, joilla helpotetaan eritoten aloittelevien yritysten rajatylittävää toimintaa. Komissio käyttää Cosme-rahoitusta tarjotakseen kohdennettua tietoa, jonka tarkoituksena on kannustaa uusia innovatiivisia pk-yrityksiä laajentumaan valtioiden rajojen yli ja hyödyntämään sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia. Investointiohjelman ja pääomamarkkinaunionin kautta komissio helpottaa yrittäjien rahoituksen saantia Euroopassa. Komissio pyytää, että REFIT-foorumilla keskityttäisiin innovoinnin esteisiin ja keskusteltaisiin näiden esteiden poistamiseen tai vähentämiseen liittyvistä tavoista. Komissio tarkastelee myös muita mahdollisia toimenpiteitä, joilla voidaan houkutella innovoijia, esimerkiksi sinisen kortin järjestelmän soveltaminen myös yrittäjiin. 2.3.Tehdään rajattomista palvelumarkkinoista totta käytännössä Vuoden 2006 palveludirektiivi johti talouden eri sektoreiden tervetulleeseen nykyaikaistumiseen. Jäsenvaltiot hyväksyivät yli tuhat toimenpidettä, joilla poistettiin perusteettomia esteitä yritysten ja ammatinharjoittajien tarjoamilta palveluilta. Tästä huolimatta valtioiden rajojen yli tapahtuvassa toiminnassa on edelleen liian monia ongelmia. Yritysten ja ammatinharjoittajien haittana ovat erot ja toisinaan epäjohdonmukaisuudet ammattien ja tehtävien sääntelyssä eri puolilla EU:ta, palvelujen tarjoamiseen liittyvät tarpeettomat sääntelyesteet sekä selkeyden ja ennustettavuuden puute tietyillä avainsektoreilla niille, jotka haluavat tarjota palveluja muissa jäsenvaltioissa. Ongelmallisimpiin rajoituksiin puuttumisella olisi positiivista vaikutusta yrittäjyyteen ja työllisyyteen, ja tämä johtaisi alempiin hintoihin ja resurssien tehokkaampaan jakautumiseen Euroopassa. Tämä tarkoittaa sitä, että on toteutettava sekä ammatteihin että palvelujen tarjoamiseen liittyviä toimia.

Asiantuntijapalvelujen osuus EU:n BKT:stä on 9 prosenttia ja säänneltyjen ammattien osuus EU:n työvoimasta noin 20 prosenttia. Asiantuntijapalvelut liittyvät tiiviisti muihin sektoreihin. Kilpailukykyisempi ja tehokkaampi asiantuntijapalvelusektori auttaisi näin ollen alan kilpailukykyä ja taloutta kokonaisuudessaan. Euroopassa on tällä hetkellä yli 5 000 säänneltyä ammattia, joissa toimii yli 50 miljoonaa ihmistä. Säännökset, jotka koskevat näihin ammatteihin pääsyä ja niiden harjoittamista, suunniteltiin suojaamaan sekä julkista etua että palvelun saajaa, mutta monet niistä ovat nyt suhteettomia ja luovat tarpeettomia sääntelyesteitä ammatinharjoittajien liikkuvuudelle ja alentavat näin tuottavuutta. Hiljattaisten tutkimusten mukaan useissa jäsenvaltioissa toteutetut uudistukset säänneltyjen ammattien avaamiseksi ovat johtaneet uusiin työpaikkoihin ja kuluttajien kannalta parempiin hintoihin. EU:n tasolla palveludirektiivillä kielletään useiden ammattien sääntely ja vaaditaan jäsenvaltioita arvioimaan, onko muu sääntely perusteltua ja oikeasuhteista. Ammattipätevyyden tunnustamista koskevalla direktiivillä pyritään helpottamaan ammattihenkilöiden liikkuvuutta Euroopan unionissa, säädetään ammattipätevyyksien vastavuoroista tunnustamista koskevista oikeudellisista puitteista ja vahvistetaan jäsenvaltioiden ja komission välinen prosessi, jolla arvioidaan ammattien sääntelyä kansallisella tasolla. Jäsenvaltiot ovat viime vuosina sitoutuneet uudistuksiin, joilla on helpotettu tai poistettu useita sääntelyyn liittyviä esteitä. Ammattipätevyysdirektiivin tarkistuksen jälkeen kahden viime vuoden aikana tehdyssä vastavuoroisuuden arvioinnissa kuitenkin tuli esiin, että samanlaisten ammattien sääntely samoin kuin ammatin harjoittamista koskevat rajoitukset vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioiden välillä. Tämän vuoksi komissio ehdottaa määräajoin annettavien ohjeiden kautta erityisiä toimia, joilla parannetaan pääsyä säänneltyihin ammatteihin ja niiden harjoittamista kansallisella tasolla ja EU:ssa. Näissä toimissa yksilöidään konkreettisia uudistustarpeita tietyissä jäsenvaltioissa. Tässä tarkastellaan kaikkia näkökohtia, jotka liittyvät säänneltyihin ammatteihin pääsyyn ja niiden harjoittamiseen. Ensimmäisessä vaiheessa keskitytään tiettyihin ammatteihin prioriteettisektoreilla. Toisessa vaiheessa arvioidaan uudistuksia ja puututaan jäljellä oleviin esteisiin. Uudistusprioriteetteja käsitellään tarpeen mukaan talouspolitiikan EU-ohjausjakson puitteissa riippuen jäsenvaltiosta ja yksilöllisestä priorisointiarvioinnista. Komissio vahvistaa jäsenvaltioille myös analyyttiset puitteet, joita käytetään tarkasteltaessa nykyistä ammattien sääntelyä ja ehdotettaessa uutta. Näihin puitteisiin sisältyy menetelmä, jolla voidaan tehdä kattavia suhteellisuusarviointeja ammattien sääntelystä. Jäsenvaltioiden on osoitettava, että julkisen edun mukaisia tavoitteita ei voida saavuttaa muutoin kuin rajoittamalla pääsyä kyseiseen ammatilliseen toimintaan tai käyttäytymistä kyseissä toiminnassa. Vastavuoroisella arvioinnilla autetaan myös nykyaikaistamaan alan oikeudellisia puitteita puuttumalla ongelmiin, jotka johtuvat erilaisesta oikeusmuodosta, osakkuusvaatimuksista ja monialaisista rajoituksista, joita sovelletaan tiettyihin liike-elämän palveluihin. Komissio ehdottaa – mahdollisesti osana palvelupassialoitetta – lainsäädäntötoimia, joilla puututaan sääntelyesteisiin kuten erilaisiin oikeusmuotoihin, osakkuusvaatimuksiin ja monialaisiin rajoituksiin keskeisissä liike-elämän palveluissa ja tarpeen mukaan organisaatioon liittyviin vaatimuksiin rakennusyhtiöissä. Yleisemmin palvelujen osalta esteenä on usein luotettavien tietojen saaminen sovellettavista vaatimuksista, etenkin valtioiden rajojen yli toimiville palveluntarjoajille. Samoin rakennuspalvelujen tarjoajat kohtaavat toisinaan vaatimuksia, jotka liittyvät niiden organisaatioon kotimaassa ja jotka tekevät rajatylittävien palvelujen tarjoamisesta liian monimutkaista. Liike-elämän palvelujen ja rakennuspalvelujen tarjoajien on usein vaikea noudattaa vakuutusvaatimuksia, ja niihin on puututtava. Sen vuoksi ehdotetaan lainsäädäntöaloitetta, joka koskee valtioiden rajojen yli toimivia palveluntarjoajia, erityisesti rakennuspalvelujen ja liike-elämän palvelujen alalla. Tämän aloitteen mukaisesti yhdenmukaistetut muodot antaisivat palveluntarjoajille mahdollisuuden ilmoittaa isäntämaalle yhdessä paikassa tiedot, jotka kyseisen maan lainsäädännössä vaaditaan, jotta palveluntarjoaja voi tarjota palveluita kyseisessä maassa valtioiden rajat ylittävästi. Näin varmistetaan, että yrityksillä on täysi varmuus vaatimuksista, joita kussakin jäsenvaltiossa sovelletaan keskeisillä aloilla palvelujen rajatylittävään tarjoamiseen. Siinä tarjotaan lisävarmuutta myös kuluttajille. Vaatimuksiin sisältyy ilmoittaminen lähetetyistä työntekijöistä, ammattipätevyydestä ja muista vaatimuksista siinä määrin, että noudatetaan palveludirektiivin 16 artiklaa ja lähetettyjä työntekijöitä koskevan täytäntöönpanodirektiivin 9 artiklaa. Tällä vahvistetaan koti- ja isäntäjäsenvaltion välistä yhteistyötä tuettaessa valtioiden rajojen yli toimivia palveluntarjoajia. Kotijäsenvaltioiden viranomaiset antavat pyynnöstä palvelupassin, jonka avulla palveluntarjoajat voivat osoittaa täyttävänsä vaatimukset, joita niihin sovelletaan jäsenvaltiossa, jossa ne haluavat tarjota palveluitaan. Kertaluonteisuuden periaatteen mukaisesti palvelupassin ansiosta ei tarvitse pyytää useaan kertaan tietoja ja asiakirjoja, jotka on jo toimitettu kotijäsenvaltiossa, kun kotimaan viranomaiset luovat asiakirjojen yhteisen sähköisen arkiston palveluntarjoajan pyynnöstä. Yhdenmukaistettu ilmoitusmalli ja sähköinen asiakirja-arkisto helpottavat yhdessä nykyisten ennakkoilmoitus- ja valvontavaatimusten noudattamista. Toimet: Komissio käynnistää lainsäädäntöaloitteen, jolla otetaan käyttöön palvelupassi, johon sisältyy yhdenmukaistettu ilmoitusmalli ja sähköinen asiakirja-arkisto. Tarkoitus on lisätä varmuutta ja vähentää sellaisia palveluntarjoajia haittaavia esteitä, jotka haluavat päästä muiden EU-maiden markkinoille laajentaakseen toimintaansa. Sillä parannetaan edelleen pääsyä ammatillisiin palveluihin kansallisella ja EU:n tasolla antamalla määräajoin ohjeita, joissa yksilöidään konkreettisia uudistustarpeita tietyissä jäsenvaltioissa ja ammatteja, joita säännellään perusteetta. Komissio ehdottaa jäsenvaltioille myös analyyttisiä puitteita joita käytetään tarkasteltaessa nykyistä ammatillista sääntelyä ja ehdotettaessa uutta. Komissio ehdottaa myös lainsäädäntötoimia, joilla puututaan sääntelyesteisiin kuten erilaisiin oikeusmuoto- ja osakkuusvaatimuksiin sekä monialaisiin rajoituksiin keskeisissä liike-elämän palveluissa ja tarpeen mukaan rakennusyhtiöiden organisaatioon liittyviin vaatimuksiin. Komissio tarkastelee markkinoiden kehitystä ja toteuttaa tarvittaessa toimia, jotka liittyvät liike-elämän ja rakennuspalvelujen tarjoajien vakuutusvaatimuksiin. 2.4.Puututaan rajoituksiin vähittäismyyntisektorilla Vähittäis- ja tukkumyyntitoiminta on yksi suurimmista palvelusektoreista Euroopassa, ja sen osuus lisäarvosta oli 9,6 prosenttia ja kokonaistyöllisyydestä 13,1 prosenttia vuonna 2012. Vuosina 2010–2012 sektorin tuottavuus ei kasvanut EU:ssa, kun taas Yhdysvalloissa kasvua oli 3,9 prosenttia. Hiljattaisten tutkimusten mukaan rajoittava sääntely luo merkittäviä esteitä markkinoillepääsylle, johtaa harvempien uusien myyntipaikkojen avaamiseen useimpien myymälämuotojen osalta, haittaa kilpailua ja johtaa korkeampiin kuluttajahintoihin. Tämä on edelleen ongelma sähköisen kaupankäynnin kehittymisenkin myötä, koska fyysinen läsnäolo on usein tärkeää kuluttajien luottamuksen rakentamiseksi. Vähittäismyyntisektorin sijoittautumisen ja toiminnan sääntelystä ovat vastuussa ensisijaisesti jäsenvaltiot. Myös alueelliset ja paikalliset säännöt ovat yleensä merkittävässä asemassa. Jotta tämä sääntely olisi perussopimuksessa määrätyn sijoittautumisvapauden mukaista, se olisi kuitenkin perusteltava julkisen politiikan tavoitteilla, jollaisia ovat ympäristönsuojelu, kaavoitus tai kuluttajansuoja. Sääntelyn on oltava aiheellista ja oikeassa suhteessa tavoitteisiin nähden. Vähittäiskauppaa koskevassa vertaisarvioinnissa kävi ilmi, että vähittäismyyjät kohtaavat usein sijoittautumiseen liittyviä suhteettomia ja aiheettomia ehtoja ja menettelyjä. Jäsenvaltioilla on harkintavaltaa vähittäissektorin sääntelyssä, mutta ne eivät saa rajoittaa perusteettomasti sisämarkkinavapauksia. Jäsenvaltioiden olisi arvioitava ja modernisoitava tarpeen mukaan vähittäismarkkinoitaan käyttäen inspiraationa muissa jäsenvaltiossa kehitettyjä hyvin toimivia ja vähemmän häiriöitä aiheuttavia ratkaisuja. Tämän vuoksi komissio vahvistaa vähittäiskaupan sijoittautumis- ja toimintarajoituksia sisämarkkinoilla koskevia hyviä toimintatapoja noudattaen täysin toissijaisuusperiaatetta ja ottaen huomioon jäsenvaltioiden perustellut julkisen politiikan tavoitteet. Näin komissio tukee jäsenvaltioita pyrittäessä antamaan kuluttajille valinnanvara, jonka he ansaitsevat. Aloitteessa annetaan myös ohjeita komission prioriteeteista vähittäismyyntisektorin rajoituksia koskevien valvontatoimien osalta. Toimet: Komissio vahvistaa hyviä toimintatapoja, joilla helpotetaan vähittäiskaupan sijoittautumista ja vähennetään toimintarajoituksia sisämarkkinoilla. Ne tarjoavat ohjeita jäsenvaltioiden uudistuksia varten ja vähittäismyyntisektorin valvontapolitiikkaa koskevien prioriteettien asettamista varten.

2.5.Ehkäistään kuluttajien ja yrittäjien syrjintää Verkkokaupan kasvu ja matkustamisen lisääntyminen jäsenvaltioiden välillä on johtanut uusiin liiketoimintamahdollisuuksiin yrittäjille ja laajempaan tavaroiden ja palvelujen valikoimaan kuluttajille. Liian usein kuitenkin esiintyy syrjintää, joka perustuu kansallisuuteen tai asuinpaikkaan. Komissio ja Euroopan kuluttajakeskukset saavat säännöllisesti valituksia kuluttajilta, jotka eivät pääse käyttämään edullisempia verkkosivustoja, tarjouksia tai alennuksia. He joutuvat usein maksamaan korkeamman hinnan tai heillä on vaikeuksia saada samoja palveluja kuin paikalliset asiakkaat. Tällaiset käytännöt koskevat erittäin laajaa tavaroiden ja palvelujen valikoimaa aina huvipuistolipuista julkisten palvelujen käyttömenoihin. Erilaisten pääsy-, hinta- tai myyntiehtojen perustana voivat olla objektiiviset eroavaisuudet (esim. toimituskustannukset tai perustellut oikeudelliset vaatimukset), mutta usein taustalla ovat perusteettomat markkinoiden pirstoutumiseen liittyvät alueelliset strategiat. Tämä on täysin sisämarkkinoiden perusajatuksen vastaista. Se vähentää kuluttajien luottamusta ja lisää vastahakoisuutta valtioiden rajat ylittävien ostosten tekemiseen, joko henkilökohtaisesti tai verkon kautta. Yritysten ja Euroopan talouden menetetyt mahdollisuudet ovat paljon suuremmat kuin yksittäisten ostosten, joista yksittäiset kauppiaat saattavat saada korkeampia voittoja. Palveludirektiivin 20 artiklassa kielletään jo kaiken tyyppiset perusteettomat alueelliset rajoitukset mutta esitetään vain yleisiä periaatteita, jotka eivät ole aina estäneet syrjiviä käytäntöjä käytännössä. Sen vuoksi tarvitaan lisätoimia, jotta voidaan panna nämä periaatteet täytäntöön ja laatia konkreettisia sääntöjä markkinaosallistujien kansallisuuteen tai asuinpaikkaa perustuvaa syrjintää vastaan. Digitaalisia sisämarkkinoita koskevassa strategiassaan komissio on jo ilmoittanut vuoden 2016 puoliväliin mennessä tehtävistä lainsäädäntöehdotuksista, joilla on tarkoitus lopettaa perusteettomat maakohtaiset estot. Tämä tuodaan esiin kesäkuussa 2015 annetuissa Eurooppa-neuvoston päätelmissä. Osana laajempia pyrkimyksiä saada aikaan tasapuolisemmat sisämarkkinat komissio haluaa torjua kattavasti kaikkia eri jäsenvaltioihin sijoittautuneiden ostajien syrjivän kohtelun muotoja riippumatta siitä, sovelletaanko niitä suorassa myynnissä tai jakelukanavissa ja riippumatta siitä, millä tavalla ne tapahtuvat tai mitä teknologiaa käytetään. Komissio käynnisti syyskuussa julkisen kuulemisen maakohtaisista estoista ja muista maantieteellisistä rajoituksista (geoblokkaus) ostosten teossa ja tietojen hankinnassa EU:ssa. Kuulemisen tuloksista saadaan tärkeitä tietoja komission tulevaan lainsäädäntöön, jossa käsitellään geoblokkausta ja muita markkinaoperaattoreiden asuinpaikan tai kansallisuuden perusteella harjoittamia syrjinnän muotoja. Samalla on vahvistettava täytäntöönpanon valvontaa kussakin jäsenvaltiossa, ja tätä valvontaa on digitaalisia sisämarkkinoita koskevan strategian mukaisesti parannettava edelleen kuluttajansuojayhteistyöstä annetun asetuksen uudistuksen kautta. Toimet: Digitaalisia sisämarkkinoita koskevaan strategiaan sisältyvän geoblokkausaloitteensa mukaisesti ja osana kattavampia toimia oikeudenmukaisuuden lisäämiseksi sisämarkkinoilla komissio toteuttaa toimenpiteitä sekä lainsäädännön että täytäntöönpanon valvonnan alalla torjuakseen perusteetonta asiakkaiden erilaista kohtelua asuinpaikan tai kansallisuuden perusteella saannin, hintojen tai muiden myyntiehtojen osalta yksilöimällä ja kieltämällä asuinpaikkaan perustuvia erityisiä syrjinnän muotoja, joiden pohjana ei ole objektiivisia ja todennettavia tosiseikkoja, tekemällä kuluttajien ja kuluttajajärjestöjen kannalta helpommaksi selvittää, esiintyykö syrjintää ja millaista syrjintää, myös käyttämällä avoimuutta edistäviä välineitä, ja parantamalla kansallisten viranomaisten harjoittamaa valvontaa kuluttajansuojayhteistyöstä annetun asetuksen uudistuksen kautta. 3.Kannustetaan modernisointia ja innovointia 3.1.Modernisoidaan standardointijärjestelmä Standardit ovat ratkaisevan tärkeitä sisämarkkinoiden innovaatioiden ja edistymisen kannalta: ne lisäävät turvallisuutta, yhteentoimivuutta ja kilpailua ja auttavat poistamaan kaupan esteitä. Ne ovat olennaisia eurooppalaisen kilpailukyvyn kannalta. Viime vuosikymmenien aikana Euroopan standardointijärjestelmä on vaikuttanut merkittävästi tässä onnistumiseen. Yhdistyneessä kuningaskunnassa hiljattain tehty tutkimus osoittaa, että standardien käyttö myötävaikutti yli 28 prosenttiin maan tuottavuuden kasvusta, kun taas yleisesti yrityksille koituva hyöty standardien käytöstä arvioidaan enintään 5 prosentiksi niiden vuotuisesta liikevaihdosta. Onnistuminen on ollut mahdollista eurooppalaisen sääntelijän ja Euroopan standardointiyhteisön välisen julkisen ja yksityisen sektorin ainutlaatuisen yhteistyökumppanuuden ansiosta. Standardointiprosessiin kohdistuu kuitenkin haasteita, kun talous muuttuu ja liiketoimintamallit eriytyvät, tieto- ja viestintäteknologian rooli kasvaa edelleen ja palvelujen merkitys lisääntyy globaaleissa arvoketjuissa, joissa tavaroita ja palveluita tarjotaan yhä useammin yhtenä pakettina. Euroopan standardointijärjestelmän on pystyttävä vastaamaan näihin haasteisiin, tuottamaan ajantasaisia ja markkinapohjaisia standardeja osallistavalla tavalla ja lujittamaan Euroopan johtajuutta kansainvälisessä standardoinnissa. Eurooppalaisten standardien on tuettava EU:n politiikkaa, ja digitaalisten innovaatioiden osalta niiden on tarjottava parempi turvallisuus ja yhteentoimivuus. Tätä varten digitaalisia sisämarkkinoita koskevassa strategiassa käynnistettiin standardointia koskeva yhdennetty prioriteettisuunnitelma, jossa keskitytään tieto- ja viestintäteknologiaan ja tarkastellaan eurooppalaisia yhteentoimivuuspuitteita. Yleisemmin ottaen tämä tarkoittaa nykyisen kumppanuuden modernisointia. Tämän vuoksi komissio ehdottaa yhteistä standardointialoitetta komission, asianomaisten toimialojen, Euroopan standardointijärjestöjen ja yleensä standardointiyhteisön välille. Yhteisellä aloitteella pyritään nopeuttamaan ja priorisoimaan standardien laatimista. Sidosryhmien kanssa käytävien keskustelujen jälkeen yhteisestä aloitteesta voitaisiin sopia vuoden 2016 alkupuolella. Lisäksi vapaaehtoisten eurooppalaisten palvelustandardien kehittämiseen ja käyttöön liittyy merkittävää hyödyntämätöntä potentiaalia, jotta voidaan käsitellä palveluistumista ja toteuttaa integroituneet eurooppalaiset palvelumarkkinat. Tällaisilla standardeilla voitaisiin vähentää kustannuksia ja markkinoiden pirstaloitumista, mutta niiden osuus on tällä hetkellä vain 2 prosenttia kaikista EU:n standardeista. Tuotteista saatujen positiivisten kokemusten perusteella komissio antaa asiaa koskevia suuntaviivoja ja tarkastelee eri aiheita, esimerkiksi sen varmistamista, että standardit laaditaan kysynnän perusteella ja hyväksytään silloin, kun niitä tarvitaan eniten. Toimet: Standardointijärjestelmän modernisointia varten komissio ehdottaa standardointia koskevaa yhteistä aloitetta ja sopii siitä Euroopan standardointiyhteisön kanssa. Se antaa myös palvelustandardeja koskevia ohjeita. Näin yritykset ja kuluttajat voivat luottaa valtioiden rajat ylittäviin palveluihin, mikä vahvistaa rajatylittävää kauppaa. 3.2.Avoimempia, tehokkaampia ja vastuullisempia julkisia hankintoja Julkisten hankintojen osuus EU:n BKT:stä on noin 19 prosenttia, ja viranomaiset ja yleishyödylliset laitokset käyttävät niihin vuosittain yli 2,3 biljoonaa euroa. Vuonna 2014 EU hyväksyi EU:n hankintalainsäädännön mittavan muutoksen, jolla yksinkertaistetaan menettelyjä, tehdään säännöistä joustavampia ja mukautetaan niitä paremmin palvelemaan muuta julkisen sektorin politiikkaa, etenkin innovointia. Tarkoituksena on parantaa julkisten hankintojen tehokkuutta ja strategisuutta niin, että täytetään avoimuuden ja kilpailun periaatteet, mistä on etua sekä julkisia hankintoja suorittaville että talouden toimijoille, etenkin pk-yrityksille. EU kuitenkin voi mennä ja sen on mentäväkin pidemmälle. Julkiset hankinnat tehdään usein edelleen ilman tarvittavaa liiketoimintaosaamista, teknistä osaamista tai menetelmien ymmärtämistä, mikä johtaa sääntöjenvastaisuuksiin ja kielteisiin seurauksiin sekä yrityksille että veronmaksajille.

Suurena haasteena on sellaisten tietojen ja analyyttisten välineiden puute, joiden avulla ongelmat tai sääntöjenvastaisuudet voitaisiin estää tai havaita. Lisäksi tavat, joilla kansalliset muutoksenhakujärjestelmät toimivat, voivat vaihdella huomattavasti, etenkin menettelyn pituuden osalta. Myös maksujen ja oikeudenkäyntikulujen tasossa on merkittäviä eroja. Valituksia koskevia tietoja ei myöskään kerätä jäsennetysti. Lisäksi haasteena on, että etenkin laajamittaisissa infrastruktuurihankkeissa hankintamenettelyn monimutkaisuus ja kesto johtavat usein viiveisiin. Kymmenestä laajamittaisesta infrastruktuurihankkeesta yhdeksän ei toteudu suunnitellusti ja jopa 50 prosentin kustannusylitykset ovat yleisiä. Myös viiveet ovat yleisiä menettelyn kaikissa vaiheissa suunnittelusta hankkeen ja sopimuksen täytäntöönpanoon. Käytettävissä olevien tietojen perusteella yli 700 miljoonan euron hankkeista sopiminen vie yleensä merkittävästi pidempään kuin muissa menettelyissä, eikä syynä ole pidempi tarjoustenkäsittelyaika. Jos tyypillisen menettelyn (tarjouspyynnöstä sopimuksen myöntämiseen) keskimääräinen kesto on kolme ja puoli kuukautta, laajamittaisten infrastruktuurien kohdalla se on noin 25 kuukautta ja neuvottelumenettelyssä 35 kuukautta. Tämän vuoksi komissio aikoo toteuttaa useita aloitteita. Se pyrkii helpottamaan hankintatietojen keruuta, vahvistamista, hallintaa ja analysointia ja tukee jäsenvaltioiden pyrkimyksiä parempaan hallintotapaan julkisissa hankinnoissa. Komissio tukee jo käytössä olevien välineiden, kuten sähköisen eProcurement-hankintamenettelyn, pohjalta sellaisten välineiden kehittämistä, joilla parannetaan tietojen laatua ja saatavuutta järkeistämällä nykyisiä tiedonkeruumenetelmiä ja tukemalla sopimusrekistereiden perustamista. Se myös edistää tiedonanalysointivälineiden kehittämistä, etenkin sellaisten, joilla havaitaan epäselvyyksiä hankintamenettelyssä. Komissio pyrkii myös parantamaan hankintamenettelyihin liittyvien muutoksenhakumenettelyjen tehokkuutta, toimivuutta ja avoimuutta muutoksenhakumenettelydirektiiveillä. Näillä direktiiveillä pyritään varmistamaan, että hankintapäätöksiin kohdistuva muutoksenhaku tapahtuu tehokkaasti ja mahdollisimman nopeasti. Kaikissa jäsenvaltioissa on käytössä muutoksenhakumenettelyitä, ja talouden toimijat käyttävät niitä yleisesti. Komissio kannustaa ensimmäisen oikeusasteen muutoksenhakuelimiä toimimaan yhteistyössä ja verkostoitumaan, jotta parannetaan tietojen ja hyvien toimintatapojen vaihtoa. Erityishuomiota kiinnitetään hallinnolliseen muutoksenhakuun erikoistuneiden ensimmäisen oikeusasteen elinten vahvistamiseen. Komissio parantaa myös kansallisten muutoksenhakujärjestelmien tehokkuuden seurantaa säännöllisillä arvioinneilla, muun muassa sisämarkkinoiden tulostaulun kautta. Tätä täydennetään muutoksenhakudirektiivien REFIT-arviointiraportilla. Lisäksi komissio tarjoaa jäsenvaltioille mahdollisuuden saada apua ja neuvoja sellaisten hankkeiden hankintanäkökohtien laillisuudesta, joita ne aikovat käynnistää. Apu perustuu kokonaisarvoltaan vähintään 700 miljoonan euron suuruisten infrastruktuurihankkeiden vapaaehtoiseen ennakkoarviointiin. Jotta hankintaviranomaiset saisivat hanketta koskevan ilmoituksen perusteella komission lausunnon siitä, onko suunniteltu hankintamenettely EU:n hankintasääntöjen mukainen, tätä varten kehitetään erityinen menettely. Ilmoitukseen olisi sisällyttävä tiedot hankkeesta sekä kaikki asiaan kuuluvat asiakirjat, mukaan luettuna tarjouspyyntöä koskevat asiakirjaluonnokset. Komissio antaa lausuntonsa määräajassa, joka saa periaatteessa olla enintään kolme kuukautta hankkeesta ilmoittamisen jälkeen. Se pitää kirjaa kokemuksista, jotta nähdään, täyttääkö menettely tarpeet ja odotukset. Toimet: Komissio perustaa vapaaehtoisen tiettyjen laajamittaisten infrastruktuurihankkeiden hankintamenettelyä koskevan ennakkoarviointimekanismin. Se kannustaa jäsenvaltioita parantamaan hankintapäätösten muutoksenhakua edistämällä verkostoitumista ensimmäisen oikeusasteen muutoksenhakuelinten välillä, tarjoamalla erikoistunutta oikeudellista ja teknistä apua jäsenvaltioille, jotka haluavat perustaa tai vahvistaa hallinnolliseen muutoksenhakuun erikoistuneita ensimmäisen oikeusasteen elimiä, ja parantamalla tehokkuuden seurantaa säännöllisellä arvioinnilla, myös sisämarkkinoiden tulostaulun kautta. Komissio työskentelee jäsenvaltioiden kanssa, jotta voitaisiin parantaa kansallisten hankintajärjestelmien avoimuutta ja laatua paremmilla tiedoilla, perustamalla sopimusrekistereitä, jotka kattavat sopimusten koko elinkaaren, ja tukemalla tietojen analysointiin ja sääntöjenvastaisuuksien havaitsemiseen tarkoitetun välineen kehittämistä ja käyttöönottoa, jotta voidaan saada paremmin esiin olemassa olevat tai mahdolliset epäselvyydet hankinnoissa. 3.3.Lujitetaan Euroopan teollis- ja tekijänoikeuksien puitteita Teollis- ja tekijänoikeusvaltaisten sektoreiden osuus EU:n BKT:stä on 39 prosenttia ja työpaikoista 35 prosenttia, ja ne ovat innovoinnin moottori. Teollis- ja tekijänoikeuksien suojelu on edistynyt huomattavasti Euroopassa, erityisesti hiljattain hyväksytyn yhtenäisen patenttijärjestelmän ja tuotemerkkejä koskevan säännöstön modernisoinnin ansiosta. Yhtenäinen patenttijärjestelmä on keskeinen innovoinnin mahdollistaja osallistuvissa jäsenvaltiossa. Eurooppa on nyt tekemässä tästä patentista todellisuutta ja perustamassa eurooppalaisen patentteihin erikoistuneen tuomioistuimen, jota toimiala on halunnut vuosikymmeniä. Suurimpana haasteena on nyt kuitenkin edetä oikein loppusuoralla ja käsitellä mm. epävarmuustekijöitä, jotka liittyvät yhtenäisen patentin yhteentoimivuuteen kansallisten patenttien ja lisäsuojatodistusten (SPC) kanssa, jotka myönnetään SPC-järjestelmän puitteissa, ja mahdollisen yhtenäisen lisäsuojatodistuksen luomiseen. Lisäsuojatodistus on ratkaisevan tärkeä lääkkeiden, lääkinnällisten laitteiden, eläinten terveyteen liittyvien tuotteiden ja viljelykasvien käsittelyyn tarkoitettujen tuotteiden tuottajille mutta myös uusille sektoreille, jotka todennäköisesti tarvitsevat myyntilupaa tuotteilleen. Yhtenäinen lisäsuojatodistus toisi lisävarmuutta tuotannonaloille, joiden tuotteisiin sovelletaan säänneltyjä myyntilupia. Tarkemmin ottaen yhtenäinen lisäsuojatodistus parantaisi lääkkeiden suojaan liittyvää avoimuutta ja varmuutta. Näin sekä uusien lääkkeiden että rinnakkais- ja biosimilaarilääkkeiden valmistajien olisi helpompi tehdä investointeja ja jäsenvaltioiden optimoida terveydenhuoltobudjettinsa, minkä ansiosta lääkkeiden saanti potilaiden kannalta paranisi. Vahvistaakseen EU:hun sijoittautunutta tuotantoa ja sellaisten tuotannonalojen kilpailukykyä, joiden tuotteisiin sovelletaan säänneltyä myyntilupaa, komissio pohtii patentin ja lisäsuojatodistuksen tarjoaman suojan joidenkin osa-alueiden tarkistamista. Lisäsuojatodistuksen mukaista valmistusta koskeva poikkeus voisi antaa Euroopan rinnakkais- ja biosimilaarilääkkeiden valmistajille mahdollisuuden luoda tuhansia korkean teknologian työpaikkoja EU:ssa ja monia uusia yrityksiä. EU:n patenttien tutkimuspoikkeuksen soveltamisalan päivityksen ansiosta voitaisiin mm. joustavoittaa vaikuttavien farmaseuttisten aineiden tarjoamista kaikkialla sisämarkkinoilla. EU:n ja sen jäsenvaltioiden on myös vahvistettava tukea pk-yrityksille, jotta voidaan hyödyntää täysimääräisesti niiden investointien suojaaminen. Sisämarkkinoiden harmonisointiviraston hiljattaisen tutkimuksen mukaan vain 9 prosenttia Euroopan pk-yrityksistä omistaa teollis- ja tekijänoikeuksia, mutta oikeudet omistavat pk-yritykset saavat keskimäärin 32 prosenttia enemmän tuottoa työntekijää kohti kuin ne, jotka eivät omista oikeuksia. Teollis- ja tekijänoikeuksien noudattamisen varmistamista koskevan vuoden 2014 toimintasuunnitelman seurantatoimena komissio auttaa pieniä yrityksiä turvaamaan, hallinnoimaan ja panemaan täytäntöön tehokkaammin teollis- ja tekijänoikeuksia koordinoimalla paremmin tietojen saatavuutta ja rahoitustukiohjelmia. Komissio myös pyrkii selvittämään, miten voitaisiin parhaiten hyödyntää Euroopan perinteistä osaamista, ja toteuttaa seurantatoimia muiden kuin maataloustuotteiden maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevan julkisen kuulemisen perusteella. Kuten Euroopan digitaalisia sisämarkkinoita koskevassa strategiassa todettiin, komissio tarkastelee teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanopuitteita, jotta voitaisiin reagoida rikkomuksiin, jotka yhä useammin ovat valtioiden rajat ylittäviä. Se suosii rahavirtojen seuraamiseen perustuvaa lähestymistapaa (”follow the money”), jotta voidaan tyrehdyttää kaupallisessa laajuudessa toimivien oikeudenrikkojien tulovirrat, koska nämä rikkomukset aiheuttavat eniten haittaa EU:n taloudelle. Strategian tavoitteiden mukaisesti kiinnitetään erityishuomiota pk-yrityksiin ja pyritään auttamaan niitä panemaan teollis- ja tekijänoikeutensa täytäntöön. Toimet: Komissio esittää aloitteita, joilla lujitetaan ja nykyaikaistetaan teollis- ja tekijänoikeuspuitteita, myös toimenpiteillä, joilla tuetaan teollis- ja tekijänoikeuksien käyttöä pk-yrityksissä. Komissio järjestää kuulemisia ja harkitsee ja ehdottaa tarpeen mukaan lisätoimenpiteitä, joilla parannetaan Euroopan patenttijärjestelmää, etenkin lääketeollisuudessa ja muilla tuotannonaloilla, joiden tuotteisiin sovelletaan säänneltyjä myyntilupia. Kuten digitaalisia sisämarkkinoita koskevassa strategiassa todettiin, komissio tarkastelee EU:n teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanopuitteita vuonna 2016 ja tukee rahavirtojen seuraamiseen perustuvaa lähestymistapaa kaupallisen mittakaavan rikkomuksiin. 4.Varmistetaan käytännön toteutus 4.1.Noudattamisen ja älykkään täytäntöönpanon kulttuuri

Sääntöjen tosiasiallinen noudattaminen on olennaisen tärkeää, jotta voidaan hyödyntää sisämarkkinoiden mahdollisuuksia ja etuja. Vuoden 2015 puolivälissä oli vireillä noin 1 090 rikkomismenettelyä, jotka liittyivät sisämarkkinoihin. Kansalliset viranomaiset – komission avulla – tarvitsevat keskimäärin lähes 30 kuukautta rikkomismenettelyn päätökseen saattamiseen. Monet ihmiset ja yritykset eivät edelleenkään tiedä käytössään olevista mahdollisuuksista, jotka liittyvät oikeuksien noudattamisen täytäntöönpanoon. Kaikki tämä heikentää sisämarkkinoita ja vähentää ihmisten luottamusta niihin. Tämän on muututtava. Muutokseen tarvitaan holistista lähestymistapaa, joka kattaa kaikki poliittisen päätöksenteon vaiheet sen suunnittelusta ja täytäntöönpanosta tiedottamiseen asti parempaa sääntelyä koskevan lähestymistavan mukaisesti. Tähän sisältyy arvioinnin ja täytäntöönpanon seurannan tiiviimpi integrointi politiikan suunnitteluun, parempi jäsenvaltioiden avustaminen ja neuvominen sisämarkkinasääntöjen täytäntöönpanossa ja johdonmukaisempi ja tehokkaampi valvontapolitiikka, jolla pyritään parantamaan sisämarkkinasääntöjen ja yleisesti EU-lainsäädännön noudattamista. Komissio ryhtyy toteuttamaan tätä määrätietoisesti. Näissä toimissaan komissio käyttää perustana parempaa sääntelyä koskevia suuntaviivoja ja edistää tiiviimpää yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa useilla aloitteilla, kuten uutta tärkeää lainsäädäntöä koskevat täytäntöönpanosuunnitelmat, noudattamiseen liittyvät vuoropuhelut kunkin jäsenvaltion kanssa vuosittain ja kattava valikoima noudattamista edistäviä välineitä. Komissio tehostaa pyrkimyksiään tehdä järjestelmällisesti kansallisen lainsäädännön noudattamista koskevia tarkastuksia. Se myös pyrkii kehittämään tietojen analysointivälineitä, joiden avulla voitaisiin havaita paremmin noudattamatta jättäminen. Komissio laatii ja soveltaa myös alakohtaisia strategioita, joilla järkeistetään EU-lainsäädännön soveltamisen seurantajärjestelmää. Vuonna 2012 annetun sisämarkkinoiden hallinnoinnin parantamista koskevan tiedonannon jälkeen on toteutettu useita täytäntöönpanotoimia, jotta edistyttäisiin kasvun kannalta keskeisillä aloilla. Strategia on tuottanut positiivisia tuloksia. Saatujen kokemusten perusteella komissio pohtii mahdollisuutta tuoda uusia sektoreita näiden toimenpiteiden piiriin. Komissio ehdottaa erityisesti sisämarkkinoiden markkinatietovälinettä koskevaa sääntelyaloitetta, jonka avulla se voi kerätä tietoa valikoiduilta markkinatoimijoilta Valikoiduilta markkinatoimijoilta tulevien laadullisesti ja määrällisesti ajantasaisten, kattavien ja luotettavien tietojen saaminen parantaa komission kykyä seurata ja panna täytäntöön EU:n sääntöjä prioriteettialoilla. Se myös auttaa komissiota ehdottamaan parannuksia, jos arvioinnit osoittavat, että täytäntöönpanon puutteet johtuvat alakohtaisen lainsäädännön puutteista. Uutta välinettä käytettäisiin vasta, kun kaikki saatavilla olevat tiedot on seulottu asianmukaisesti ja on havaittu, että yritysten markkinakäyttäytymisestä on kerättävä kattavia ja luotettavia tietoja suoraan markkinatoimijoilta. Tässä otetaan huomioon jäsenvaltioissa voimassa olevat käytännöt, jotka vaikuttavat sisämarkkinoiden asianmukaiseen toimintaan. Komissio julkaisee tämän perusteella raportin, jossa otetaan huomioon joidenkin kerättyjen tietojen luottamuksellisuus. Uusi markkinatietoväline auttaa komissiota kohdentamaan paremmin jäsenvaltioiden kanssa tehtävää yhteistyötä, vahvistaa rikkomistoimien perustaa ja auttaa myös määrittämään, milloin tarvitaan sääntelyratkaisuja. Komissio myös vahvistaa ja järkeistää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa nykyisiä sisämarkkinoiden ongelmanratkaisuvälineitä, kuten SOLVIT. Ongelmat ratkeavat parhaiten alkuvaiheessa ja kansallisella tasolla. Komissio tarkastelee erityisesti sellaisten toistuvien tai rakenteellisten tapausten seurantaa, joita ei ole voitu ratkaista SOLVITin kautta. Se myös lisää kansalaisten ja yritysten tietämystä heidän oikeuksistaan ja kansallisten muutoksenhakukeinojen käytöstä, myös yhden kaikenkattavan portaalin kautta. Toimet: Komissio soveltaa älykkään täytäntöönpanon strategiaa, myös alakohtaisia strategioita. Se ehdottaa sääntelyaloitetta, jonka avulla se voi kerätä luotettavaa tietoa suoraan valikoiduilta markkinatoimijoilta, jotta voidaan turvata sisämarkkinoiden toiminta ja parantaa sitä. Se myös tiivistää yhteistyökumppanuuttaan jäsenvaltioiden kanssa uutta merkittävää lainsäädäntöä koskevilla täytäntöönpanosuunnitelmilla, kunkin jäsenvaltion kanssa vuosittain käytävällä noudattamiseen liittyvällä vuoropuhelulla ja kehittämällä mahdollisesti tietojen analysointivälineen sisämarkkinalainsäädännön seurantaa varten. Komissio lujittaa ja järkeistää sisämarkkinoiden ongelmanratkaisuvälineitä, myös SOLVIT-verkostoa, ja edistää kansalaisten ja yritysten tietämystä heidän oikeuksistaan. 4.2.Parannetaan palveludirektiivin toimivuutta uudistamalla ilmoitusmenettely Sen varmistamiseksi, että kaikki jäsenvaltioiden käyttöön ottamat uudet sääntelytoimenpiteet ovat syrjimättömiä, perusteltuja julkisen edun mukaisten tavoitteiden kannalta ja oikeasuhteisia, palveludirektiivissä velvoitetaan jäsenvaltiot ilmoittamaan komissiolle palveluihin vaikuttavista uusista sääntelytoimenpiteistä. Tästä huolimatta kansallisten sääntöjen ja säännösten kirjo on edelleen suuri, eikä ilmoitusmenettelyä aina noudateta. Seitsemän jäsenvaltiota ei ole ilmoittanut mistään uusista säännöksistä sen jälkeen, kun palveludirektiivi tuli voimaan vuonna 2009. Viisi jäsenvaltiota on ilmoittanut vain hyvin harvoista uusista säännöksistä. Jotkin jäsenvaltiot sitä vastoin ovat lähettäneet useita ilmoituksia. Komission tai muiden jäsenvaltioiden mahdollisuutta puuttua tehokkaasti asiaan rajoittaa voimakkaasti se, että jäsenvaltiot ilmoittavat useimmiten lopullisista laeista eivätkä lakiluonnoksista. Ilmoitukset eivät myöskään ole avoimia: kuluttajat ja yritykset, joihin vaatimukset vaikuttavat, eivät pääse tutustumaan niihin vaan voivat reagoida valittamalla vasta myöhemmin kärsiessään jo sääntelystä aiheutuvasta rasitteesta ja lisäkustannuksista. Tämä on selvästi vastoin avoimuusdirektiiviä, jossa säädetään avoimuudesta tavaroiden ja tietoyhteiskunnan palvelujen alalla toimivien sidosryhmien osalta. Nykyisissä ilmoituspuitteissa ei säädetä perusteellisesta suhteellisuusarvioinnista. Tämän seurauksena jäsenvaltioilla on usein vaikeuksia arvioida uusien vaatimusten suhteellista vaikutusta palveluihin. Ennaltaehkäisevä järjestelmä osana parannettua ilmoitusjärjestelmää voisi näin ollen merkittävästi parantaa mahdollisten vaihtoehtojen yksilöimistä ja johtaa vaikutukseltaan vähäisempiin toimenpiteisiin haluttujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Nämä monet puutteet huomioon ottaen komissio ehdottaa ilmoitusmenettelyn parantamiseksi lainsäädäntöä palveludirektiivin nojalla. Ehdotuksella laajennetaan nykyisen tavaroita ja tietoyhteiskunnan palveluita koskevan menettelyn toimivat osat koskemaan myös muita palveluita, mukaan luettuna vaatimus ilmoittaa lainsäädäntöluonnoksista ja avoimuus sidosryhmiin nähden. Tämän seurauksena toimenpidettä, josta ei ole ilmoitettu, olisi pidettävä mitättömänä, ja siihen on sovellettava odotusaikaa. Tarve asianmukaisen suhteellisuusarvioinnin tekemiseen otetaan myös huomioon. Toimet: Komissio esittää lainsäädäntöehdotuksen, joka on muotoiltu direktiivin (EU) 2015/1535 mukaisen ilmoitusmenettelyn toimivien osien pohjalta sellaisia palveluita varten, joita direktiivi ei tällä hetkellä kata. Tällä parannetaan nykyistä palveludirektiivin mukaista ilmoitusmenettelyä. Näin palvelujen vapaata liikkuvuutta rajoittavien uusien kansallisten säädösten perustelut ja oikeasuhteisuus voidaan todentaa jo varhaisemmassa vaiheessa. 4.3.Vahvistetaan tavaroiden sisämarkkinoita Tavaroiden osuus EU:n sisäisestä kaupasta on noin 75 prosenttia. Vuonna 2014 EU:n jäsenvaltioiden välisen tavarakaupan arvo oli 2 900 miljardia euroa. Sääntelyesteitä on poistettu yli 80 prosentista teollisuustuotteita hyväksymällä yhteisiä sääntöjä ja vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen kautta, jos tällaisia unionin sääntöjä ei ole. Aloilla, joilla ei ole EU-lainsäädäntöä, vastavuoroisen tunnustamisen periaate tarkoittaa sitä, että tavaroilla, joita pidetään laillisesti kaupan yhdessä jäsenvaltiossa, on oikeus liikkua vapaasti ja niitä voidaan myydä toisessa jäsenvaltiossa. Vastavuoroisen tunnustamisen riittämätön soveltaminen kuitenkin vaikeuttaa sellaisten yritysten tilannetta, jotka haluavat muiden jäsenvaltioiden markkinoille. Markkinoilla on kuitenkin yhä enenevässä määrin tuotteita, jotka eivät ole EU-sääntöjen mukaisia, ja tämä asettaa lakia noudattavat toimijat epäedullisempaan asemaan ja vaarantaa kuluttajien turvallisuuden. Siitä huolimatta, että tavaramarkkinat ovat erittäin integroituneet, tämä johtaa menetettyihin mahdollisuuksiin koko taloudessa. Sen vuoksi komissio toteuttaa toimia parantaakseen vastavuoroisen tunnustamisen soveltamista ja torjuakseen laittomia ja sääntöjen vastaisia tavaroita.