EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 18.03.1998 
KOM(1998)1821opull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
AGENDA 2000: LAINSÄÄDÄNTÖEHDOTUKSET 
KOKONAISKATSAUS 

AGENDA 2000: LAINSÄÄDÄNTÖEHDOTUKSET 
KOKONAISKATSAUS 
Asiayhteys 
Komissio teki 16. heinäkuuta 1997 antamassaan Agenda 2000 -tiedonannossa joukon 
ehdotuksia, jotka koskivat Euroopan unionin nykyisten politiikkojen uudistamista, 
laajentumiskehitystä sekä rahoituskehystä vuosiksi 2000-2006. 
Komission tiedonannosta käytiin neuvostossa ja Euroopan parlamentissa tiiviitä 
keskusteluja, jotka mahdollistivat ehdotuskokonaisuuden teknisen tarkastelun. Näiden 
keskustelujen ansiosta Luxemburgissa joulukuussa 1997 kokoontunut Eurooppa-neuvosto 
saattoi myös sopia laajentumisprosessin käynnistämisestä. Siihen kuuluvat Eurooppa-
konferenssin ensimmäinen kokous Lontoossa 12. maaliskuuta 1998, liittymisprosessin 
käynnistäminen kaikkien yhdentoista hakijavaltion kanssa yleisten asioiden neuvoston 
yhteydessä 30. maaliskuuta sekä liittymisneuvottelujen aloittaminen kuuden valtion kanssa 
31. maaliskuuta 1998. 
Komission tänään hyväksymät lainsäädäntöehdotukset koostuvat säädösteksteistä, 
joiden perusteella voidaan päättää Agenda 2000 -tiedonannossa ehdotetuista poliittisista 
uudistuksista ja liittymistä valmistelevan tuen uusista välineistä. Komissio on lisäksi 
hyväksynyt kertomuksen budjettikuria koskevan toimielinten välisen sopimuksen 
toteutumisesta ja komission ehdotuksen rahoitusnäkymiksi vuosille 2000-2006. 
Komission laaja kertomus omien varojen järjestelmästä valmistuu syksyllä 1998. Siinä 
käsitellään myös jäsenvaltioiden budjettiasemien kehitystä. 
Tänään hyväksytyt ehdotukset jakautuvat neljään ryhmään seuraavasti: 
• maataloutta koskevat asetukset 
• rakenne- ja koheesiorahastoja koskevat asetukset 
• liittymistä valmistelevat tukivälineet, ja 
• rahoitusnäkymät vuosiksi 2000-2006; tähän liittyvät kertomukset budjettikuria 
koskevan toimielinten välisen sopimuksen ja takuurahastoasetuksen (N:o 2728/94) 
toteutumisesta. 
Lisäksi todetaan, että komissio hyväksyi tänään Euroopan laajuisia verkkoja koskevan 
muutetun varainhoitoasetuksen. Näin se täydensi säädöspaketin ulottuvuutta tällä 
ensisijaisella toiminta-alalla. 
• IVjaatiJous 
Tärkeimmät ehdotukset uusiksi maatalousalan asetuksiksi ovat: 
muutetut neuvoston asetukset, jotka koskevat viljan, peltokasvien, naudanlihan ja 
maidon yhteisiä markkinajärjestelyjä 
muutettu neuvoston asetus oliiviöljystä (joka seuraa äskettäin tupakasta annettua 
ehdotusta; viiniä koskeva ehdotus annetaan kesäkuuhun 1998 mennessä) 
"monialainen" asetus, jotta voitaisiin ottaa käyttöön täydentävää ympäristöehtoa, 
työvoimaan liittyvien maksujen määräytymistä sekä suurten maksujen asteittaista 
vähentämistä koskevia yhteisiä säännöksiä 
EMOTR:n rahoitusasetukseen (729/70) tehtävä muutos 
Maaseudun kehittämiseen myönnettävää EMOTR-tukea koskeva uusi asetus, joka 
kattaa sekä ohjausosastosta (tavoite 1 -alueilla) että tukiosastosta (muilla alueilla) 
rahoitettavat toimet. 
Näiden ehdotusten pääperiaatteet seuraavat Agenda 2000 :ssa esitettyä tavoitetta yhteisen 
maatalouspolitiikan uudistamisen jatkamisesta. Laajojen kuulemisten ja etenkin neuvoston 
syksyllä 1997 tapahtuneen ensimmäisen käsittelyn perusteella on kuitenkin tehty joitakin 
tarkistuksia. Erityisesti nyt esitetään maitotuotteiden interventiohintojen alentamista 15 
prosentilla aikaisemman 10 prosentin sijasta, mikä parantaa huomattavasti kilpailukykyä ja 
markkinointimahdollisuuksia. Tätä tasoittaa pieni kasvu (2%) maitokiintiöissä, jotka 
myönnetään kaikkien jäsenvaltioiden nuorille maanviljelijöille sekä pohjoisten ja 
vuoristoalueiden maanviljelijöille. Sitä tasoittaa myös rehumaissista myönnettävän 
palkkion säilyttäminen ennallaan. Koska tämä hyödyttää myös naudanlihan tuotantoa, 
sonneista myönnettävää palkkiota tarkistetaan vastaavasti. 
Samalla on mahdollisuuksien mukaan pyritty kodifioimaan ja yksinkertaistamaan nykyisiä 
asetuksia. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioille annetaan nykyistä enemmän 
harkintavaltaa päättää, kuinka osa nauhanlihan ja maidon tuottajille suoraan maksettavista 
tuista jaetaan. "Monialainen" asetus antaa jäsenvaltioille lisäksi mahdollisuuden maksujen 
vähentämiseen, jos täydentävä ympäristöehto ei ole toteutunut kansallisten 
ympäristövaatimusten mukaisesti tai jos maatalouden työvoiman määrä on alittanut tietyn 
rajan. Näistä vähennyksistä koituva tuotto annetaan jäsenvaltioille käytettäväksi 
ympäristötoimenpiteisiin. Monialainen asetus mahdollistaa myös tuen vähentämisen 
sellaisten tilojen osalta, joiden tukimaksut ylittävät 100 000 euroa. 
Maaseudun kehittämiseen myönnettävää EMOTR-tukea koskeva asetus (johon on 
kodifioitu yhdeksän nykyistä asetusta) mahdollistaa yhtenäisen lähestymistavan maaseudun 
kehittämistoimenpiteisiin koko Euroopan unionissa. Tavoite 1 ja 2 -alueilla tällaiset 
toimenpiteet sisällytetään rakennerahastojen kanssa samaan ohjelmointimenettelyyn. 
Maataloutta koskevien ehdotusten pääosan on määrä tulla voimaan vuonna 2000. Ne 
merkitsevät huomattavaa edistysaskelta yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisessa, joka 
aloitettiin vuonna 1992. Kuten Agenda 2000:ssa esitetään, ehdotettujen 
markkinatukihintojen lisävähennysten ja maanviljelijöille suunnattujen suorien 
tukimäksujen tarkoituksena on parantaa Euroopan unionin maatalouden kilpailukykyä 
koti- ja maailmanmarkkinoilla ja siten vähentää riskiä palaamisesta kalliiden ja myymättä 
jäävien ylijäämien tuotantoon. Niiden avulla voidaan myös välttää liikakompensointi. 
Alhaisemmat hinnat palvelevat kuluttajien etua ja mahdollistavat nykyistä paremmin 
laatutuotteita suosivien hinnoitteluerojen soveltamisen. Entistä tehokkaampi 
markkinasuuntautuminen pohjustaa uusien jäsenvaltioiden yhdentymistä ja vahvistaa 
Euroopan unionin asemaa tulevissa WTO-neuvotteluissa. Uudistetussa yhteisessä 
maatalouspolitiikassa painotetaan lisäksi entistä enemmän elintarviketurvallisuuden ja 
ympäristökysymysten merkitystä. Maaseudun kehittämiseen myönnettävää tukea 
koskevassa asetuksessa kootaan ensimmäisen kerran yhteen EMOTR:n rahoittamat 
maaseudun kehittämistoimet. 
• Rakennerahastot ia koheesiorahasto 
Ehdotukset rakennerahastoja ja koheesiorahastoa koskeviksi uusiksi asetuksiksi tarjoavat 
oikeudellisen kehyksen näistä rahastoista ohjelmointikaudella 2000-2006 maksettavalle 
tuelle. Ehdotuspaketti rakentuu kolmelle Agenda 2000:ssa ilmaistulle periaatteelle eli 
vastuualueiden keskittämiselle, yksinkertaistamiselle ja selkeyttämiselle. Ehdotettuja uusia 
säädöksiä ovat: 
uusi yleisasetus, johon sisältyvät rahastoja yhteisesti koskevat säännökset (tällä 
asetuksella korvataan kaksi nykyistä neuvoston asetusta) 
uusi "alakohtainen" asetus kustakin neljästä rahastosta (EAKR, ESR, KOR, sekä 
maaseudun kehittämiseen myönnettävän EMOTR-tuen osalta; ks. edellä) 
muutettu koheesiorahastoasetus. 
Agenda 2000.ssa esitetyn mukaisesti tärkeimmät kohdat ovat: 
• Tavoite 1 -alueiden osalta: kynnyksen (75 % BKT:stä asukasta kohti) tiukka 
noudattaminen. Tavoite 1 -alueiden, joihin kuuluvat myös syrjäisimmät alueet ja entiset 
tavoite 6 -alueet, olisi saatava edelleen noin kaksi kolmasosaa rakennerahastojen 
määrärahoista. 
• Tuen keskittäminen uusille tavoite 2 -alueille (tähän kuuluu taantuvien teollisuus- ja 
maaseutualueiden, kaupunkialueiden ja kalastuksesta riippuvaisten alueiden 
uudistaminen) siten, että ne kattavat enintään 18 prosenttia EU.n väestöstä, ja että 
jäsenvaltioiden rahoitusosuudet jakautuvat tasapainoisesti. Jäsenvaltioittain tuen 
ulkopuolelle saa jäädä enintään kolmasosa alueista (mukaan lukien alueet, joiden tuki 
lopetetaan tavoite 1 -alueina, mutta jotka ovat tukikelpoisia tavoitteen 2 perusteella), 
jotka tavoitteet 2 ja 5b kattavat nykyisin. 
• Tavoite 3:n suuntaaminen henkilöresursseja koskevien ohjelmien rahoittamiseen 
kaikilla muilla aloilla ja näitä politiikkoja koskevan, koko jäsenvaltiossa toteutuvan 
yleisen viitekehyksen luomiseen. 
• Kalastuslaivastojen uudelleenjärjestelyn ja siihen liittyvien sosiaalis-taloudellisten 
toimenpiteiden jatkaminen kalastuksesta riippuvaisilla alueilla. 
• Tuen lopettamista koskevat järjestelyt niiden alueiden osalta, jotka menettävät 
tukikelpoisuutensa tavoite 1 tai 2 -alueina, jaksotettuina edellisten osalta 6-7 vuoden ja 
jälkimmäisten osalta 4 vuoden jaksoille. 
• Toimet, joilla kannustetaan rakennerahastojen määrärahojen liittämistä 
rahoitusvälineisiin. 
• 
• 
• Ohjelmointi- ja täytäntöönpanovastuun selkeyttäminen ja hajauttaminen (sellaisten 
päätösten määrän vähentäminen, jotka on toimitettava komission käsiteltäväksi); 
kumppanuuksien syventäminen ja vahvistaminen. 
Yhteisöaloitteiden määrän vähentäminen neljästätoista kolmeen ja niiden 
rahoitusosuuden vähentäminen 9:stä 5 prosenttiin; aloitteiden kohdentaminen entistä 
enemmän yhteisön laajuisiin toimiin. 
Tuen täydentävyyden tarkastamisen yksinkertaistaminen. 
Maksujärjestelyjen yksinkertaistaminen samalla kun seurantaa, arviointia, valvontaa ja 
korjauksia koskevia jäsenvaltioiden velvollisuuksia selkeytetään. 
Hyvin toteutettujen ohjelmien palkitseminen suoritusvarauksesta maksettavin 
lisämäärärahoin. 
Koheesiorahaston osalta asianmukaisten makrotaloudellisten ehtojen soveltaminen 
yhteiseen rahaan osallistuvien valtioiden suhteen, ja rahoitusta koskevien 
soveltamissäännösten mukauttaminen. 
Avainkysymyksiin yksittäisten alueiden tukikelpoisuudesta eri tavoitteiden suhteen 
voidaan vastata syksyllä. Rakennerahastojen tavoitteiden kannalta tukikelpoisten alueiden 
tunnistamiseksi tarvittavat tiedot ovat käytettävissä vasta silloin. Tavoitteen 1 osalta 
komissio laatii luettelon alueista, joiden asukasta kohti laskettu BKT oli alle 75 prosenttia 
Euroopan unionin keskiarvosta niiden kolmen viime vuoden aikana, joilta tilastotiedot 
ovat käytettävissä. Uuden tavoitteen 2 osalta jäsenvaltioilta pyydetään ehdotuksia alueista, 
jotka ovat tukikelpoisia rakennerahastoasetuksiin sisältyvien moninaisten Euroopan 
unionin ja kansallisten arviointiperusteiden nojalla, mutta joiden väestömäärä on rajoitettu 
jäsenvaltioittain siten, että tukikelpoisten alueiden väestö on enimmillään 18 prosenttia 
koko Euroopan unionin väestöstä. Vuoden 2000 alussa voimaan tulevat asetukset olisi 
hyväksyttävä viimeistään vuoden 1999 alkupuolella, jotta vuonna 2000 vältyttäisiin 
ohjelmointiviipeiltä. 
Kuten Agenda 2000:ssa ehdotetaan, komissio pyrkii siihen, että rakenne- ja 
koheesiopolitiikkojen kokonaisbudjetti olisi säilytettävä 0,46 prosentissa BKTL:sta 
vuosina 2000-2006, mikä vastaa noin 287:a miljardia euroa (vuoden 1999 hintoina). Tästä 
määrästä noin 240 miljardia euroa, johon sisältyy koheesiorahastolle osoitettu 21 miljardia 
euroa, käytetään nykyisissä jäsenvaltioissa (vuosina 1993-1999 käytettävissä oli 208 
miljardia euroa samalla hintaperusteella laskettuna). Jäljelle jäävä 47 miljardia euroa 
käytetään rakennetukitoimiin uusissa jäsenvaltioissa ja hakijavaltioissa. Tämä merkitsee 
huomattavaa sitoutumista koheesiopolitiikkaan, mitä vahvistaa pyrkimys resurssien 
keskittämiseen köyhimmille sekä pahimmin rakenteellisista ongelmista ja erityisesti 
työttömyydestä kärsiville alueille. 
Huomattavia ponnistuksia on suunnattu nykyisten menettelyjen yksinkertaistamiseen ja 
päätöksenteon hajauttamiseen asianomaisten jäsenvaltioiden ja alueiden viranomaisille niin 
pitkälle kuin mahdollista. Tämä nykyistä hajautetumpi lähestymistapa merkitsee sitä, että 
jäsenvaltioilla ja alueilla on entistä suurempi vastuu ohjelmien yksityiskohtaisesta 
seurannasta ja valvonnasta sekä tarvittaessa tehokkaista rahoituksen 
korjaustoimenpiteistä. Komission näitä aloja koskevat ehdotukset pohjautuvat 
kokemuksiin, joita viime vuosina on saatu varainhoidon ja sen valvonnan parantamisesta 
SEM 2000 -ohjelman yhteydessä. 
• Euroopan laajuiset verkot 
Euroopan laajuisten verkkojen varainhoitoasetukseen ehdotetun muutoksen tarkoituksena 
on parantaa ohjelman hallinnointia käyttämällä monivuotista suunnittelua nykyistä 
enemmän hyväksi (tämä edistää julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia turvaamalla 
rahoituksen hankkeen koko kestoajaksi). Muutoksen yhteydessä esitetään myös arvio 
vuosina 2000-2006 tarvittavista määrärahoista. Niiden kokonaismäärä on 5,5 miljardia 
euroa, joista Euroopan laajuisiin liikenneverkkoihin käytetään noin 5 miljardia euroa. 
• Liittymistä valmistelevat välineet 
Agenda 2000 -tiedonannossa ehdotettuihin liittymistä valmistelevan tuen välineisiin 
kuuluvat: 
yhteensovittamista koskeva asetus kolmen liittymistä valmistelevan tukivälineen 
yhteensovittamiseksi siten, että vältetään päällekkäisyydet 
maatalouden liittymistä valmistelevan tuen väline 
liittymistä valmistelevan rakennepolitiikan väline (ISPA), ja 
nykyinen PHARE-asetus, jonka nojalla annettavaa liittymistä valmistelevaa tukea 
jatketaan. 
Yhdenmukaisuuden varmistamiseksi kolmen liittymistä valmistelevan tukivälineen 
mukaiset toimenpiteet yhdistetään kunkin hakijavaltion kanssa toteutettavaan liittymistä 
valmistelevaan kumppanuuteen. Liittymistä valmistelevan tuen kokonaismäärä on noin 
3 miljardia euroa vuosina 2000-2006 (yli kaksi kertaa enemmän kuin vuonna 1999): 
• PHARE-ohjelmassa keskitytään liittymiseen asettamalla kaksi ensisijaista tavoitetta, 
jotka hyväksyttiin Eurooppa-neuvoston Luxemburgin kokouksessa: hallinto- ja 
oikeusjärjestelmien toimintakyvyn vahvistaminen (noin 30 prosenttia tuen 
kokonaismäärästä) ja yhteisön säännöstöön mukautumiseen ja soveltamiseen liittyvät 
investoinnit (noin 70 prosenttia) 
• maatalouden tukivälineen avulla tuetaan maatalouden ja elintarviketeollisuuden 
uudistamista jalostuksen, markkinoinnin ja laadunvalvonnan parantamistoimien sekä 
maaseudun kehittämiseen suunnatun tuen avulla 
• ISPA.n yhteydessä tuetaan liikenneverkkojen rakentamista ja ympäristönsuojelua. 
Kolmea liittymistä valmistelevaa tukivälinettä toteutetaan kunkin hakijavaltion kanssa 
liittymistä valmistelevan kumppanuuden yhteydessä. Näissä kumppanuuksissa on koottu 
yhteen ensisijaiset tavoitteet, joihin kunkin valtion on pyrittävä. Samalla niissä määritellään 
taloudelliset resurssit, joiden avulla yhteisö tukee liittymistä valmistelevaa prosessia. 
Kutakin hakijavaltiota on pyydetty laatimaan Euroopan unionin säännöstöön 
mukautumista koskeva kansallinen ohjelma, jossa ne ilmaisevat yksityiskohtaisesti, miten 
ne toteuttavat liittymistä valmistelevassa kumppanuudessa määritellyt ensisijaiset 
tavoitteet. Liittymistä valmistelevien kumppanuuksien ja niihin liittyvien kansallisten 
ohjelmien seuranta tarjoaa tärkeän tiedonlähteen, kun komissio tarkastelee 
hakijavaltioiden edistymistä säännöllisin väliajoin. 
Rahoitusnäkymät ia toimielinten välinen sopimus (HA) 
Budjettikuria ja budjettimenettelyn parantamista koskevan nykyisen toimielinten välisen 
sopimuksen (IIA) 25 artiklan mukaisesti komissio on hyväksynyt kertomuksen tämän 
sopimuksen toiminnasta sekä ehdotukset vuosien 2000-2006 rahoitusnäkymiksi. Nämä 
ehdotukset noudattavat tarkoin Agenda 2000: n ehdotuksia: rahamäärät ovat muuttuneet, 
koska niiden perustana käytetään nyt vuoden 1999 hintoja vuoden 1997 sijasta. 
Luxemburgin Eurooppa-neuvoston pyynnön mukaisesti rahoitusnäkymät esitetään 15-
jäsenisen Euroopan unionin perusteella (jättäen laajentumisen rahoittamiseksi riittävä 
marginaali), kuitenkin siten, että samassa yhteydessä esitetään taulukko, jonka avulla 
voidaan arvioida laajentumisen kustannuksia ja niiden rahoitusta komission käyttämien 
teknisten oletusten mukaisesti. 
Rahoitusnäkymien päätaulukossa asetetaan enimmäismäärät kuudelle menoluokalle 
(maatalous, rakennepolitiikat, sisäiset politiikat, ulkoiset toimet, hallinto ja varaukset). 
Taulukko osoittaa sellaisen käyttämättömän marginaalin kasvua, joka voidaan varata 
laajentumisen kustannuksiin Euroopan unionin tulojen (omien varojen) enimmäismäärän 
puitteissa, joka on 1,27 prosenttia BKTL:sta. Taulukossa 2 esitetään arvio määrärahoista, 
joiden olisi oltava käytettävissä laajentumisen alustaviin kuluihin vuosina 2000-2006. Ne 
mahdollistavat ennakoimattomia menoja koskevan riittävän varauksen omien varojen 
enimmäismäärän rajoissa ja niissä otetaan huomioon myös laajentumisen aiheuttama 
varauksen kasvu. 
Toimielinten välisen sopimuksen (IIA) toimintaa käsittelevässä kertomuksessa arvioidaan, 
miten sopimus on toteutunut käytännössä vuodesta 1993 lähtien. Siinä tehdään myös 
joitakin ehdotuksia parannuksiksi, jotka voitaisiin sisällyttää seuraavaa kautta koskevaan 
uuteen sopimukseen. Ne antaisivat jonkin verran lisäjoustoa sisäisten ja ulkoisten 
menoluokkien välisiin määrärahasiirtoihin sekä sallisivat käyttämättömien määrärahojen 
siirron rajoitetusti varainhoitovuodelta toiselle tietyn poliittisesti ensisijaisen tavoitteen 
saavuttamiseksi. Nykyinen sääntö, joka mahdollistaa toisen menoluokan (rakennetoimet) 
käyttämättömien maksusitoumusten automaattisen siirron, ei ole silloin enää tarpeellinen. 
Komissio aikoo ehdottaa, että uuteen toimielinten väliseen sopimukseen (IIA) 
kodifioitaisiin ja tarvittaessa lisättäisiin vielä jäljellä olevat talousarvioasioita koskevat 
sopimukset Euroopan parlamentin ja neuvoston (jotka yhdessä muodostavat budjettivallan 
käyttäjän) sekä komission välillä. Tämä koskisi muun muassa menojen luokittelua, 
rahoituksen enimmäismäärien ottamista huomioon lainsäädännössä, tarvetta luoda 
oikeusperusta talousarvion eri kohdille sekä yhteistoimintaa talousarvion käsittelyn 
yhteydessä. 
-7-
Komissio toimittaa budjettivallan käyttäjän kanssa käytäviä neuvotteluja varten alustavan 
asiakirjan, joka sisältää ehdotuksen uudeksi toimielinten väliseksi sopimukseksi 
Täydentävät lainsäädäntöehdotukset ovat tarpeen, jotta budjettikuria koskevaa päätöstä 
voitaisiin muuttaa ajallaan. 
Komissio on myös hyväksynyt kertomuksen takuurahastoasetuksen (N:o 2728/94) 
toiminnasta. Siihen sisältyy joitakin ehdotuksia asetuksen muuttamiseksi siten, että siinä 
voitaisiin ottaa huomioon asetuksen voimaantulon jälkeen saadut kokemukset. Rahaston 
rahoitusastetta ehdotetaan alennettavaksi uusien lainojen osalta 6 prosenttiin ja varauksen 
määrää 150 miljoonaan euroon vuodesta 2000 alkaen, jotta säilytettäisiin nykyinen 
lainanantokapasiteetti. 
Lisätietoja lainsäädäntökokonaisuuden sisällöstä on perusteluissa, jotka ovat ehdotusten 
kunkin pääryhmän liitteenä. Komissio toivoo, että neuvosto ja Euroopan parlamentti 
aloittavat ehdotusten yksityiskohtaisen tarkastelun viipymättä. Vaikka lopullista 
yhteisymmärrystä ei voidakaan saavuttaa ennen kuin kaikki puuttuvat osaset ovat 
paikallaan, on keskeisiä perusteluja sille, että yleiseen yhteisymmärrykseen päästäisiin 
mahdollisuuksien mukaan Itävallan puheenjohtajakaudella ennen vuoden 1998 loppua. 
Erityisesti rakennerahastoja koskevien ehdotusten jääminen hyväksymättä ennen tätä 
määräaikaa viivästyttäisi todennäköisesti vakavasti uuden kauden ohjelmointia. 
Rahoituspakettia koskeva yhteisymmärrys on puolestaan tarpeen, jotta vältettäisiin 
laajentumisneuvottelujen viivästyminen. 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 182 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 01 11 06 10 
Luettelonumero : CB-CO-98-182-FI-C 
ISBN 92-78-32394-2 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg