Alueiden komitean lausunto aiheesta "Nuoret maanviljelijät ja maatilojen toiminnan jatkamisen ongelma" CdR 457/96 fin



Virallinen lehti nro C 215 , 16/07/1997 s. 0031



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Nuoret maanviljelijät ja maatilojen toiminnan jatkamisen ongelma" (97/C 215/06) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon komission kertomuksen "Nuoret maanviljelijät ja maatilojen toiminnan jatkamisen ongelma" (KOM(96) 398 lopull.), ottaa huomioon komission 5. syyskuuta 1996 tekemän päätöksen pyytää alueiden komitean lausunto Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 c artiklan mukaisesti, ottaa huomioon 9. lokakuuta 1996 tekemänsä päätöksen antaa lausunto valiokunta 2:n "Aluesuunnittelu Maatalous Metsästys Kalastus Metsätalous Meri- ja vuoristoalueet" valmisteltavaksi, ottaa huomioon valiokunta 2:n kokouksessaan 12. helmikuuta 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 457/96 rev. (esittelijät: Pauliina Haijanen ja Michel Lafay), hyväksyi 17. täysistunnossaan 12. ja 13. maaliskuuta 1997 (13. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon yksimielisesti. 1. Johdanto 1.1. Alueiden komitea toteaa, että viljelijäväestön samoin kuin koko maaseutuväestön ikääntyminen on todellinen suuri uhka maaseudun tasapainoiselle kehittämiselle koko unionin alueella. Vanhentuva väestörakenne vaarantaa terveen alueellisen infrastruktuurin muodostumisen ja kehittämisen maaseudulle ja aiheuttaa maaltapakoa ja maaseudun autioitumista. Komission kertomuksen aihe on erittäin tärkeä koko Euroopan ja eurooppalaisuuden tulevaisuuden kannalta. Kysymys ei ole vain tietyn alan tulevaisuudesta; kyse on myös kaikesta maaseudun toiminnasta. Nuoret viljelijät ovat välttämättömiä maatalouselinkeinon ylläpitämisessä, ja maaseutupolitiikkamme on uhattuna ilman nuoria viljelijöitä. 1.2. Komission kertomuksen mukaan on vuosien 1989 1991 tilastotietojen mukaan 55 % maatilojen omistajista yli 55-vuotiaita, ja lisäksi on monia maatiloja, joille ei löydy jatkajaa oman perheen piiristä. Luvut ovat seitsemän vuotta vanhoja, eikä kolmea uusinta jäsenvaltioita ole siis voitu ottaa niissä huomioon. Alueiden komitea pahoitteleekin, ettei nuorten viljelijöiden tilanteesta ole uudempaa, nykytilanteen määrällistä ja laadullista selvitystä. 1.3. Voidaan katsoa, että ilman dynaamista toimintastrategiaa viljelijäväestön nuorentamiseksi maaseudulla tullaan kohtaamaan suuria sosiaalisia ja infrastruktuuriongelmia. Maatalouden alhainen tulokehitys, tuotantorajoitukset sekä yleisestä maatalouspolitiikasta (YMP) johtuva epävarma tulevaisuus eivät houkuta nuoria aloittamaan maatalouden harjoittamista. Joissakin jäsenvaltioissa on huomiota kiinnitettävä myös naisen heikon aseman parantamiseen maaseudulla. 1.4. Unionin harjoittamalla yleisellä maatalouspolitiikalla on kokonaisuudelle erittäin suuri merkitys. Lisäksi unionin yleisen maatalouspolitiikan pitää tukea kaikkea maataloustuotantoa tekemällä siitä kannattavaa. Toimintaa on tarkasteltava liiketaloudellisen kannattavuuden ja yksityisyritteliäisyyden näkökulmasta perheviljelmän pohjalta. Tätä mieltä ovat myös nuoret viljelijät itse. 1.5. Unionin nykyisin tarjoamat toimintakeinot antavat jäsenvaltioille tiettyjä mahdollisuuksia tarttua nuorten viljelijöiden ongelmiin. Kuitenkin jäsenvaltioiden on ponnekkaammin ryhdyttävä toimiin nuorten viljelijöiden ongelmien ratkaisemiseksi ja otettava paremmin huomioon paikallisesti nuorten tarpeet maatalouden aloittamisessa. Paikallisuus ja subsidiariteettiperiaatteen kunnioittaminen nousevat avainasemaan maaseudun elävöittämisessä. Samalla on kuitenkin katsottava, että käytetään joustavia, alueelliset ja paikalliset erityispiirteet huomioonottavia toimintakeinoja. 1.6. Maatalouspoliittiset velvoitteet mm. kilpailutasapainon huomioonottamisessa on otettava huomioon. Jäsenvaltioille on kuitenkin jätettävä liikkumavaraa käytännön toimien suunnittelussa ja toteuttamisessa. Käytännön toimintakeinojen toteuttamisen ohella on huolehdittava pitkällä aikavälillä tulevaisuuden uskon säilyttämisestä eurooppalaisessa maataloudessa. 1.7. Maaseudun olosuhteista saatavat tilastotiedot eivät myöskään aina ole riittävän tuoreita ja monipuolisia eivätkä näin ollen täysin luotettavia. Uusilla, ajantasaisilla tiedoilla komissiolla olisi edellytykset tarkempaan analyysiin, jotta oikeiden johtopäätösten tekeminen helpottuisi. Alueiden komitea katsoo, että sekä jäsenvaltioiden että erityisesti komission on syytä tarkentaa omia tilastojaan. 2. Yleistä maatalouden nykytilanteesta sekä nuorten viljelijöiden vaikeuksista ja tulevaisuuden tarpeista 2.1. Vuosien 1989/1990 tilastotietojen pohjalta komission kertomuksen mukaan vain vajaa 10 % maatalouden harjoittajista on alle 35-vuotiaita, ja keski-ikä on edelleen noussut 1979/1980 ja 1989/1990 välisellä tarkastelujaksolla. Viljelijäväestön ikärakenteella on vaikutusta myös maaseudun sosiaaliseen kanssakäymiseen: sosiaaliset kontaktit ikätovereihin puuttuvat, ja vain harvat nuoret viljelijät ovat kotoisin muualta kuin maaseudulta. Tämä vaikeuttaa sosiaalisten yhteisöjen luomista sekä maaseudun muuttumista avoimemmaksi suhteessa kaupunkiväestöön. Nuoret viljelijät itse pitävät tärkeänä omia yhteisöjään ja vaikutusmahdollisuuksiaan. 2.2. Komission kertomuksen mukaan nuorilla viljelijöillä on keskimäärin suuremmat tilat kuin muilla ikäryhmillä, mikä mahdollistaa tehokkaamman käytön maatalouden tuotannontekijöille. Kuitenkin taloudellisesti unionin alueella esiintyy suuria eroavaisuuksia nuorten viljelijöiden keskuudessa. Usein kustannusongelmat aiheutuvat raskaista rahoituskuluista, jotka syntyvät maatilan toimintaa jatkettaessa. 2.3. Nykytilanteessa työllisten määrä on laskenut voimakkaasti maa- ja metsätaloudessa. Talouskehitys on osaltaan johtanut maaseudun autioitumiseen, ammattitaitoisen työvoiman puutteeseen ja infrastruktuurin heikkenemiseen edelleen mm. palvelujen osalta. Unionin yleisen vaikean työllisyystilanteen johdosta maaseudulla olisi erittäin tärkeää pyrkiä säilyttämään maaseudun nykyiset työpaikat ja luomaan myös uusia työpaikkoja. 2.4. Nuorten viljelijöiden vaikeudet johtuvat yleisesti uudesta sosiaalis-taloudellisesta tilanteesta sekä elinkeinoon liittyvästä epävarmuudesta. Nuoret viljelijät joutuvat kohtaamaan suurelta osin maaseudun autioitumiseen ja rappeutumiseen, mikä johtuu puutteellisesta yhdyskuntarakenteesta sekä palveluiden heikkenemisestä. 2.5. Viljelijöiden huolet ovat myös muunlaisia kuin taloudellisia, siis sosiaalisia ongelmia; mm. oman identiteetin heikkeneminen, voimattomuus ja syrjäytyneisyyden tunteen voimistuminen sekä maanviljelyksen huono julkisuuskuva. Myös naisten heikko asema maataloudessa on ongelmallinen seikka. 2.6. Rahoituksen osalta maataloustoiminnan aloittamiseen liittyy suuria vastuita tuovia toimenpiteitä, mm. maksuja kanssaperillisille ja tilan myyjille. Isot maksurasitteet alentavat alalle siirtymisen houkuttelevuutta ja vaarantavat tilan jatkuvan kehittämisen omistajanvaihdoksen jälkeen. Maatilojen omistajanvaihdosta rasittavalla verotaakalla saattaa myös olla tässä suhteessa suuri vaikutus. 3. Yhteisön nykyiset toimenpiteet 3.1. Tavoite 5a:n mukaiset toimenpiteet 3.1.1. Aloittamis- ja investointituki 3.1.1.1. Alueiden komitea tukee unionin toimenpiteitä aloittamis- ja investointitukien järjestämisessä nuorille maanviljelijöille heidän aloittaessaan maanviljelyn myös yhteistoimintamuotoisena ja kannattaa jäsenvaltioiden nykyistä voimakkaampaa panosta näihin toimiin. 3.1.2. Nuorten viljelijöiden ammatillinen koulutus 3.1.2.1. Alueiden komitea katsoo koulutuksen olevan merkittävässä asemassa nuorten viljelijöiden kehittäessä ammattitaitoaan alati muuttuvassa tuotantoympäristössä. Unionin tulisi kannustaa jäsenmaita yhdenvertaisen koulutuksen järjestämiseen koko unionin alueella unionin nuorten viljelijöiden keskuudessa. Unionin tulisi myös rohkaista jäsenvaltioita turvautumaan asetukseen perustuvaan tukijärjestelyyn [asetus (ETY) N:o 2328/91 ()] maatalouden rakenteiden tehokkuuden parantaminen (tehokkuusasetus). 3.1.2.2. Alueiden komitea katsoo myös, että koulutuksen laajentaminen varsinaisten viljelijöiden ulkopuolelle on tärkeää myös tehokkaiden ja kattavien yhteisöjen luomiseksi maaseudulle. Koulutuksen tulisi kattaa maataloustuotannon eri alat sekä koulutukseen tulisi sisältyä yhdenvertaisena osana yrityksen liikkeenjohdollista koulutusta mm. taloushallintoa, markkinointia, viestintää ja vuorovaikutustaitoa. Nuoret maanviljelijät myöntävät itsekin, että jatkuva tehokas koulutus on tärkeää. Lisäksi on toivottavaa, että koulutuksessa käsitellään myös ympäristöasioita, ekologiaa sekä maiseman ja kulttuurimaiseman suojelua. 3.2. YMP:n uudistukseen liittyvät toimenpiteet 3.2.1. Varhaiseläkejärjestelmä 3.2.1.1. Alueiden komitea kannattaa varhaiseläkejärjestelmää, joka tarjoaa hyvän mahdollisuuden maanviljelystä luopumiseen ja viljelijäväestön nuorentamiseen, mutta pahoittelee sen heikkoa soveltamista. Komitean mielestä maatilan vaihdoksen yhteydessä etusijalle tulisi asettaa nuoret viljelijät, jotka ovat valmiit sopeuttamaan tai kehittämään tuotantoaan. Myös jäsenvaltioiden aktiivisuutta järjestelmän käyttöönottoon tulisi korostaa. 3.2.1.2. Päätoimisuusvaatimuksen tulkinnassa tulisi luoda joustorajat, joiden rajoissa alueellisesti ja paikallisesti voidaan tehdä päätökset. Maaseudun palvelujen ja työmahdollisuuksien turvaamiseksi olisi tärkeää, että luopujien asumismahdollisuudet maaseudulla turvattaisiin varhaiseläkejärjestelmän puitteissa. 3.2.2. Muut YMP:n uudistukseen liittyvät toimenpiteet 3.2.2.1. Alueiden komitea toteaa positiivisena asiana nuorten maanviljelijöiden korkean motivoituneisuuden YMP:n uudistukseen liittyviin muihin toimenpiteisiin, kuten ympäristönsuojeluun, viheralueiden säilyttämiseen sekä maatalouteen liittyvään monitoimisuuteen. 3.2.2.2. Alueiden komitea yhtyy tässä yhteydessä Corkin konferenssin päätelmiin, joiden mukaan tulisi poliittisin keinoin kannustaa sellaista maaseudun kehittämistä, joka ylläpitää eurooppalaista maaseutumaiseman kehittämistä ja maaseudun hyviä puolia (luonnonvarat, monimuotoisuus ja kulttuuri-identiteetti). Mainitut toimenpiteet takaavat maaseudun pysymisen elävänä. 3.2.2.3. Komission tulisi pyrkiä ylläpitämään nuorten viljelijöiden parempaa motivoituneisuutta ja koulutustasoa järjestämällä oikeaa lisäkoulutusta, ohjausta ja neuvontaa. 3.2.2.4. Komission tulisi huomioida nuorten viljelijöiden parempi motivoituneisuus ja koulutustaso mm. ympäristönhoidossa. Ympäristönsuojeluun ja perinnemaisemien hoitoon kohdistuvat toimenpiteet olisi suunnattava niin, että niistä muodostuisi lisäansiomahdollisuuksia nuorille viljelijöille. 3.3. Maaseudun alueellinen kehittämispolitiikka 3.3.1. Tavoitteet 1 ja 6 3.3.1.1. Alueiden komitea toivoo, että jokin osa tavoite 1:n ja tavoite 6:n toimintakeinoista ja ohjelmista suunnataan nuorille viljelijöille. Komitean mielestä komission tulisi edelleen aktivoida alueita ohjelmien laadinnassa huomioimaan nuorten asema maaseudulla, etenkin heikommin kehittyneillä alueilla. Nämä alueet voivat nostaa elintasoaan uuden sukupolven innovaatioiden avulla. 3.3.1.2. Alueiden komitea katsoo, että onnistuneista tavoite 1:n ja 6:n toimenpiteistä tulee jakaa tietoa ja koulutusta kaikille nuorille maanviljelijöille, jotka toimivat vastaavissa olosuhteissa. 3.3.2. Tavoite 5b 3.3.2.1. Alueiden komitea kiinnittää huomiota tavoite 5b:n tärkeimpään näkökohtaan eli työllisyyslähteiden luomiseen. Komitea katsoo, että maaseudun nuorten toiminta monilla maaseudun eri elinkeinoaloilla koko talouden alalla, luo runsaasti työllistymismahdollisuuksia. 3.3.2.2. Nuorille viljelijöille suunnattujen ohjelmien laadinta takaa pysyvän perusrakenteen säilymisen maaseudulla. Vilkas ja monipuolinen elinkeinotoiminta on varmin tae unionin omaksuman maaseutupoliittisen tavoiteohjelman toteuttamiselle. 3.3.3. Leader-ohjelma 3.3.3.1. Alueiden komitea tukee voimakkaasti Leader-yhteisöaloitteiden käyttöä tavoiteohjelmien lisäksi. 3.3.3.2. Alueiden komitea katsoo, että Leader-hankkeet voitaisiin toteuttaa nykyistä tiiviimmin ja tuloksekkaammin, jos ne koordinoitaisiin paremmin rakennerahastojen tavoitteisiin. 3.3.3.3. Leader-ohjelman toimenpiteet edellyttävät paikallisten toimintaryhmien perustamista. Näiden avulla Leader-ohjelmia voidaan läheisyysperiaatteen hengessä koordinoida entistä paremmin muihin paikallisiin kehitysohjelmiin ja rakennerahastojen toimien toteutukseen. 3.3.3.4. Alueiden komitea toteaa myönteisenä Leader-hankkeiden suuren lukumäärän tavoite 1:n ja 5b:n alueilla. Leader-hankkeet ovat onnistuneet luomaan elinvoimaista kehitystä maaseudulle, jolloin olosuhteet erityisesti nuorille ovat muuttuneet suotuisammaksi. Leader-hankkeet edistävät myös maaseudun työllisyyskehitystä. 3.3.3.5. Alueiden komitea pyytää komissiolta tietoa siitä, miten nuoret viljelijät voivat käyttää Leader-ohjelmaa: mitkä ovat nuorten viljelijöiden johtamien hankkeiden mahdollisuudet ja niille myönnettävät varat. 3.4. Markkinajärjestelyt 3.4.1. Alueiden komitea ottaa huomioon YMP:n uudistuksen päätavoitteet tuotannon rajoittamisessa eli markkinatasapainon parantamisen ja viljelijöiden tulotason ylläpitämisen. Maatalouden ansiotasoa kohottavat järjestelyt vaikuttavat suoranaisesti nuorten viljelijöiden kiinnostukseen ja halukkuuteen ryhtyä jatkamaan maatalouden harjoittamista. 3.4.2. Jäsenvaltioilla on oikeus jakaa tuotanto-oikeusreservit kansallisesti. Alueiden komitea toivoo, että jäsenvaltiot hyödyntävät tätä mahdollisuutta ja jakavat tuotanto-oikeuksia niin, että se rohkaisee nuoria maanviljelijöitä ottamaan tila vastuulleen. 3.5. Yhteisön muut toimenpiteet 3.5.1. Yhteisön koulutusohjelmat 3.5.1.1. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että yhteisö on laatinut useita koulutusohjelmia. 3.5.1.2. Alueiden komitea toivoo, että komissio tehostaa koulutusohjelmiin liittyvän tiedon jakamista asianosaisille. Tässä suhteessa komitea edellyttää subsidiariteettiperiaatetta noudattaen paikallisten ohjelmien hallinnosta vastaavien viranomaisten aktiivisuutta. 3.5.1.3. Koulutus etenkin nuorille, aloittaville viljelijöille on hyvin tärkeää ja edellytyksenä aloittamis- ja investointitukien saannille. Alueiden komitea viittaa asetuksen (ETY) N:o 2328/91 mukaisiin nuorten maanviljelijöiden käytettävissä oleviin koulutustukiin tässä yhteydessä. 3.5.2. Yhteisön tutkimustoiminta 3.5.2.1. Alueiden komitean mielestä alueellinen ja paikallinen tutkimustoiminta osana kokonaisuutta antaa hyödyllistä tietoa maatalouden ja maaseudun ongelmista. Yhteisön uusi tutkimusohjelma on komitean mielestä sisällöltään hyvä ja kattava sekä antaa sovellettuna myös nuorille viljelijöille uutta tietoa mm. alueellisesta kehitystyöstä, uudesta teknologiasta, uusista työskentelytavoista jne. 3.5.2.2. Alueiden komitea edellyttää, että komission tulisi analysoida nuorten aloittavien viljelijöiden tilanne tarkemmin uusilla tilastotiedoilla. Alueiden komitea katsoo, että komission tulee tehdä paremmin selkoa nuorten viljelijöiden ohjelman sisällöstä ja tuloksista. 3.5.3. Tiedotustoiminta 3.5.3.1. Alueiden komitea pitää tärkeänä alueellista tiedottamista, joka tuo tarvittavan tiedon yksilötasolle parhaiten. Myös paikalliset viljelijäyhteisöt ovat merkittäviä tiedon välittäjiä. Nuoret käyttävät varmaan mieluimmin omien nuorten yhdistystensä tiedotuskanavia. 3.5.3.2. Alueiden komitea katsoo, että komission tulee parantaa ja kehittää tiedon saatavuutta. 3.5.3.3. Alueiden komitea katsoo, että vaihto-ohjelmajärjestelmä on oikea toimintakeino. Alueiden komitea toivoo järjestelmää edelleen kehitettävän. 4. Alueiden komitean kannanotot komission toimenpide-ehdotuksiin ja suosituksiin 4.1. Alueiden komitea toteaa komission tavoin, että unionilla on käytössä jo useita eri toimintaohjelmia. Tavoiteohjelmien toteuttamisessa tulee kuitenkin ottaa huomioon nuorten viljelijöiden tarpeet ja vaikeudet nykyistä paremmin. 4.2. Alueiden komitea on tyytyväinen siihen, että komissio korostaa subsidiariteettiperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden ja alueiden päätösvaltaa usealla, myös nuoria viljelijöitä koskevalla alueella. 4.3. Yhteisön toimintakeinot 4.3.1. Aloittamistuki 4.3.1.1. Alueiden komitea pahoittelee tilannetta, jossa aloittamistuen saajien määrä on pudonnut mahdollisesti liian rajoittavien tuen saannin ehtojen vuoksi. 4.3.1.2. Alueiden komitea pitää hyvänä neuvoston päätöstä laajentaa kokopäiväisyysperiaatetta siten, että metsätalous, matkailu ja käsityöläisyys otetaan huomioon lisäävinä tekijöinä työaikaa laskettaessa. Komitean mielestä mainittujen elinkeinoalojen lisäksi tulisi hyväksyä kaikki maatalouden monitoimisuutta tukeva toiminta maatalouden harjoittamisessa. Nykyinen maatalouden perinteisen tuotannon harjoittaminen edellyttää monimuotoisuutta tilan kannattavuuden varmistamiseksi. 4.3.1.3. Paikallisen päätösvallan käyttö erityis- ja rajatapauksissa tuen saamisen ehtojen soveltamisessa on komitean mielestä ainoa mahdollinen keino aloittamistuen kohdentamisessa oikeille hakijoille. 4.3.2. Koulutus 4.3.2.1. Alueiden komitea edellyttää unionilta koulutuksen saatavuuden parantamista sekä tasavertaisten koulutusmahdollisuuksien luomista. 4.3.2.2. Paikallisolosuhteiden huomioon ottaminen sekä paikallisten koulutustarpeiden tyydyttäminen kuuluu alueiden komitean mielestä paikallisille koulutusasiantuntijoille. Paikallisesti on myös helpompi kannustaa nuoria maanviljelijöitä osallistumaan koulutukseen. 4.3.3. Varhaiseläkejärjestelmät 4.3.3.1. Alueiden komitea toteaa tyytyväisenä komission halun keskusteluun ja ideoiden kehittelemiseen varhaiseläkejärjestelmästä. 4.3.3.2. Alueiden komitea edellyttää, että nuorille tarjotaan etusija muihin mahdollisiin jatkajiin nähden kaikissa jäsenvaltioissa. 4.3.3.3. Varhaiseläkejärjestelmän lisääntyvä käyttö vähentää maatilan toiminnan jatkamisesta aiheutuvia investointikustannuksia. Varhaiseläkejärjestelmän tulisi myös ottaa huomioon maatilasta luopuvien asema sukupolvenvaihdoksessa; olisi suotavaa taata luopuville vanhemmille asumismahdollisuus maatilan läheisyydessä. Luopuvien asuminen maatilalla luo maaseudulle lisäpalvelumahdollisuuksia. 4.3.4. Markkinajärjestelmät 4.3.4.1. Alueiden komitea katsoo markkinatasapainon sekä viljelijöiden yleisen tulotason vakauden olevan markkinajärjestelmien päätavoitteet unionitasolla. 4.3.4.2. Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ja maatalousalan on kyettävä mukautumaan uusiin tosiasioihin ja haasteisiin; nuoria maanviljelijöitä on autettava sopeutumiskehityksessä ja heille on annettava selviä viitteitä tulevaisuudesta. 4.3.4.3. Jäsenvaltioiden tulisi huolehtia tuotanto-oikeusreservien jakamisesta paikallisesti siten, että se rohkaisee nuoria viljelijöitä ottamaan tilanpito vastuulleen. 4.3.4.4. Alueiden komitea katsoo, että tuotantotoimintaa aloittavien nuorten viljelijöiden tulee olla tasavertaisessa asemassa jo tuotantotoimintaa harjoittavien viljelijöiden kanssa. Tuotanto-oikeuksilla pyritään muodostamaan elinkelpoisia tiloja. 5. Johtopäätökset Aiheesta "Nuoret maanviljelijät ja maatilojen toiminnan jatkamisen ongelma" antamansa lausunnon tiivistelmänä alueiden komitea: a) kehottaa jäsenvaltioita nykyistä tehokkaammin hyödyntämään unionin tarjoamat toimintakeinot; b) yhtyy komission mainitsemiin uudistus- ja parannuskeinoihin nuorten maanviljelijöiden hyväksi ja odottaa konkreettisia toimia; c) ymmärtää komission esittämät toimintatavat jäsenvaltioille voimakkaaksi subsidiariteettiperiaatteen käyttämiseksi, jossa paikalliset ja alueelliset näkökohdat tulevat huomioon otetuiksi; alueiden komitea kokee subsidiariteettiperiaatteen käytön erittäin positiivisena ja ehdottoman oikeana seikkana; d) kehottaa komissiota kiireellisesti käynnistämään maaseudun olosuhteista kerättyjen perustiedostojen saattamisen ajan tasalle ja edellyttää komission tekevän viipymättä määrällisen ja laadullisen tutkimuksen nuorten viljelijöiden tilanteesta EU:ssa; e) kehottaa komissiota edelleen parantamaan varhaiseläkejärjestelmää ikääntyville viljelijöille nuorten viljelijöiden maatilan omistajaksi siirtymisen helpottamiseksi; alueiden komitea haluaisi selvitettävän myös luopuvien viljelijöiden aseman maatilalla maatalouden tuotannon monipuolistamisessa vielä maatilan omistajanvaihdoksen jälkeenkin; f) ehdottaa maatilan tuotantotoiminnan monipuolistamiseksi eri elinkeinotoimintojen hyväksymistä varsinaiseen maanviljelyyn liittyviksi. Laskettavaan työaikaan tukien saamiseksi tulisi ehdottomasti liittää myös nuoren maanviljelijän maatilan toimintaan liittyvät liitännäiselinkeinot; lisätuloihin tähtäävän toiminnan yhä edelleen kasvava osuus huomioon ottaen olisi lisäksi tarkistettava, voitaisiinko myös tällainen toiminta sisällyttää vastedes investointi- ja aloittamistukien saantiehtoihin. Maataloustuotannon tulisi säilyä pääelinkeinona. Asianmukaisen säädöksen avulla voitaisiin ottaa huomioon alueelliset erityisolosuhteet; g) edellyttää, että niin eri tavoiteohjelmien mukaiset rahoitustukipäätökset kuin jäsenvaltioiden omat tukipäätökset tehtäisiin niin lähellä paikallisia viranomaisia kuin mahdollista ja yhteistyössä nuorten maanviljelijöiden kanssa; h) toteaa, että alueiden komitean tehtävänä on nähdä EU:n politiikan paikalliset vaikutukset, ja katsoo siksi, että Euroopan unionin eri alueiden nuorten maanviljelijöiden tilanpidon aloittamisongelmat koskevat komiteaa välittömästi, ja toivoo voivansa osallistua aktiivisesti eurooppalaisen, nuoria maanviljelijöitä suosivan politiikan kehittämiseen; i) kehottaa komissiota suunnittelemaan keinoja maatalouden ja maanviljelysammatin tunnetuksi tekemiseen ja ponnistelemaan maaseudun julkisuuskuvan parantamiseksi yhteistyössä alueellisten ja paikallisten asiantuntijoiden kanssa; j) katsoo, että koulutuksen merkitys on erittäin suuri nuorille viljelijöille nykyisessä muuttuneessa tuotantoympäristössä. Koulutuksessa tulisi huomioida niin taloudelliset kuin sosiaaliset näkökohdat; koulutusta tulisi suunnata myös muille kuin maataloudellisen taustan omaaville nuorille; k) arvostaa periaatetta ottaa kaikissa jäsenvaltioissa käyttöön verokannustimia maatalouden harjoittamisen aloittaville nuorille viljelijöille. Myös muihin jatkajan aloittamisvaiheen maksuihin tulisi kiinnittää huomiota mm. maksujen vaiheittamisella, jotta varmennetaan jatkajan investointikyky maatilan kehittämiseksi; l) toivoo, että jäsenvaltiot kohdentavat tuotanto-oikeusreservit nuoria maanviljelijöitä suosien. Alueiden komitea kehottaa komissiota pohtimaan mahdollisuutta tarjota tulevaisuudennäkymiä sellaisille maatiloille, jotka eivät nykyisellään kykene jatkamaan tuotantoaan YMP:n rajoitusten vuoksi, etenkin nostamalla maitokiintiötä ja emolehmän sekä lampaan ja vuohen tuotanto-oikeuksia. Ei ole järkevää tukea maatilojen siirtämistä nuorille viljelijöille, jos toiminnan tuottavuus jätetään keskustelun ulkopuolelle; m) edellyttää tiedonkulun parantamista nuorille mahdollisuuksista hankkia maatila, aloittamiseen saatavista aloittamis- ja investointituista ym. Komitean mielestä runsas ja avoin tiedottaminen parantaa maaseudun julkisuuskuvaa merkittävästi ja tekee maatalouden elinkeinona houkuttelevammaksi vaihtoehdoksi nuorille; n) haluaa, että nuoria viljelijöitä koskevia asioita käsitellessään komissio toimii tiiviissä yhteistyössä heitä edustavien yhteisöjen kanssa; o) toivoo, että EU:n jäsenvaltioihin perustettaisiin "vaihdoselimiä", joiden tarkoituksena olisi toteuttaa käytännössä maatalouden harjoittamisen aloittamista tukevaa politiikkaa. Ne auttaisivat ja tukisivat nuoria maanviljelijöitä tilanvaihdoshetkellä ja sitä seuraavina 4 5 vuotena; p) Alueiden komitea tukee voimakkaasti Euroopan maaseudun kehittämistä Corkin konferenssin päätelmien linjoilla. Komitea kannattaa "kestävän kehityksen asettamista etusijalle Euroopan unionin politiikassa". Lausunnossa tehdyillä konkreettisilla ehdotuksilla varmistetaan yhteisen maatalouspolitiikan jatkuvuus. Aktiivimaanviljelijöiden nuorentuminen vaikuttaa olennaisesti jatkuvuuteen. Tämä on tie entistä konkreettisempaan ja realistisempaan Euroopan unioniin. Bryssel, 13. maaliskuuta 1997. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA () EYVL N:o L 218, 6.8.1991, s. 1