ympäristöpolitiikan raportointivelvoitteiden yhdenmukaistamisesta ja direktiivien 86/278/ETY, 2002/49/EY, 2004/35/EY, 2007/2/EY, 2009/147/EY ja 2010/63/EU, asetusten (EY) N:o 166/2006 ja (EU) N:o 995/2010 sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 338/97 ja (EY) N:o 2173/2005 muuttamisesta

EU:lla on ympäristöasioiden sääntelyssä jäsenvaltioiden kanssa jaettu toimivalta. EU voi laatia lainsäädäntöä ainoastaan perussopimusten määräämissä rajoissa ottaen asianmukaisesti huomioon välttämättömyys-, toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet. Ehdotuksen tavoitteena on optimoida jo voimassa olevat EU:n lainsäädännön seurantaa, täytäntöönpanoa, raportointia ja avoimuutta koskevat velvoitteet jäsenvaltioiden kuormituksen vähentämiseksi. Yhdenmukaistamisehdotuksessa vahvistettujen toimien luonteen vuoksi tämä voidaan saavuttaa vain EU:n tasolla kansallisen tason sijaan. Tämä lähestymistapa vahvistaa toissijaisuusperiaatetta ja tuo täytäntöönpanoa koskevat tiedot lähemmäksi kansalaisia.

Yhdenmukaisuutta EU:n muiden politiikkojen kanssa on analysoitu osana ympäristöraportoinnin ja ympäristöalan seurannan toimivuustarkastusta. Tietohallinnon nykyaikaistamisen kannalta se on yleisesti ottaen digitaalisten sisämarkkinoiden strategian mukaista ja noudattaa parempaa sääntelyä koskevaa politiikkaa, koska se esimerkiksi vähentää hallinnollista rasitusta.

Komissio julkaisi kesäkuussa 2017 EU:n ympäristöpolitiikan raportoinnin ja seurannan kattavan toimivuustarkastuksen, jäljempänä ’toimivuustarkastus’ , ja laati toimintasuunnitelman. Toimessa 1 todettiin, että raportointia voidaan virtaviivaistaa parhaiten muuttamalla asiaankuuluvia säännöksiä. Toimen toteuttamiseksi voidaan valmistella lainsäädännön muutoksia yksitellen tai ryhmitettynä yhdeksi ehdotukseksi, jolla muutetaan vain useiden ympäristösäädösten raportointia koskevia säännöksiä, jäljempänä ’yhdenmukaistamisehdotus’. Yhdenmukaistamisehdotus on laadittu toimivuustarkastuksessa ja muissa hiljattain tehdyissä yksittäisiä säädöksiä koskevissa arvioinneissa saadun näytön perusteella. Sen tavoitteena on parantaa EU:n politiikan täytäntöönpanon tietopohjaa, lisätä avoimuutta kansalaisia kohtaan ja yksinkertaistaa raportointia hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi.

Toimivuustarkastukseen kuului monia eri kuulemistoimia, kuten julkinen kuuleminen, johon kansalaiset, viranomaiset, yritykset ja kansalaisjärjestöt eri puolilta EU:ta lähettivät vastauksia. Jäsenvaltiot olivat hyvin aktiivisia koko prosessin ajan ja tukivat raportoinnin virtaviivaistamisen ja yksinkertaistamisen tavoitteita. Merkittävä vaikutus oli myös jäsenvaltioiden johtamalla ”Make It Work” hankkeella. Alueiden komitea laati ja hyväksyi 7. huhtikuuta 2016 lausunnon, jossa kehotettiin komissiota tutkimaan tehostamismahdollisuuksia ja tarpeettoman hallintotaakan poistamista seurannassa ja raportoinnissa erityisesti raportointivälineiden automatisoinnilla ja tarkastelemalla synergioita eri direktiivien raportointivelvoitteiden kesken. Komissio järjesti myös marraskuussa 2015, huhtikuussa 2016, syyskuussa 2016 ja joulukuussa 2016 useita tapahtumia, joissa keskusteltiin ympäristöraportoinnista eri sidosryhmien, kuten kansalaisjärjestöjen, yritysten ja viranomaisten, kanssa. Kuulemisten mukaan vastaajien mielestä raportoinnin periaatteista ja tavoitteista tärkein oli se, että raportointia varten kerättäisiin tiedot kerralla ja niitä käytettäisiin mahdollisuuksien mukaan useisiin tarkoituksiin. Kysymykseen ”olisiko raportointivelvoitteet vahvistettava yksittäisissä säädöksissä” vastasi myönteisesti enemmistö kaikista sidosryhmistä eli kansalaisjärjestöistä (56 prosenttia), viranomaisista (75 prosenttia), kansalaisista (85 prosenttia) ja yrityksistä (75 prosenttia). EU:n katsotaan olevan raportointiprosessien yhdenmukaistamiseen sopivin hallinnon taso. Yleisesti ottaen vastaajien mielestä virtaviivaistamisprosesseja voidaan tukea ja hallinnollista rasitusta vähentää merkittävästi IT-järjestelmien avulla. Jäsenvaltioiden asiantuntijoita kuultiin erilaisissa aihekohtaisissa ryhmissä, joissa käsiteltiin tiettyjen raportointivelvoitteiden toteuttamista. Kaiken kaikkiaan nämä asiantuntijat tukivat laajasti oman aihealueensa erityistavoitteita. Joillakin aihealueilla on jo käynnistetty ennakoivasti aloitteita raportoinnin virtaviivaistamiseksi laajemmin kuin lainsäädännön muutokset vaativat (esimerkiksi kehittämällä päästöistä annetun direktiivin mukaista teollisuuslaitosten rekisteriä, joka hyödyttää monia muitakin raportointialueita).

Ehdotus perustuu EU:n ympäristöpolitiikan raportointia ja seurantaa koskevan toimivuustarkastuksen tuloksiin. Tarkastus kattoi 58 EU:n ympäristölainsäädännön säädöstä, joihin sisältyy 181 raportointivelvoitetta. Joissakin niistä vaaditaan numero- ja paikkatietoja, mutta suurin osa raportoinnista tehdään tekstimuodossa, joka on hankalin tapa raportoida, jäsentää ja analysoida tietoa. Raportointitiheys vaihtelee. Noin puolet raporteista on annettava joka toinen vuosi tai harvemmin, ja noin puolet niistä johtaa siihen, että komissio raportoi EU:n muille toimielimille. Myös prosessit vaihtelevat, mutta ne näyttävät toimivan parhaiten, kun Euroopan ympäristökeskus käsittelee tiedot. Parantamisen varaa todettiin olevan joissakin monialaisissa kysymyksissä (kuten kaikissa jäsenvaltioissa samankaltaisen prosessin virtaviivaistamisessa) ja tiettyjen säädösten kohdalla. Seuraavien säädösten yksittäiset tarkastukset ovat tuottaneet lisää yksityiskohtaisempia tietoja niiden sisältämistä raportointivelvoitteista:

Yhdenmukaistamisehdotuksessa noudatetaan uusimpien arviointien tuloksia ja muutetaan ne lainsäädäntömuutoksiksi. Näin varmistetaan, että Euroopan komissio saa oikeat tiedot oikeassa muodossa ja oikeaan aikaan. Kuten toimivuustarkastuksessa havaittiin, raportointi on nykytilanteessa enimmäkseen tehokasta ja hallinnollinen rasitus on kohtuullinen, perusteltu ja oikeasuhteinen (arvioidut vuotuiset kustannukset 22 miljoonaa euroa). Hyödyt, kuten täytäntöönpanon ja yleisölle tiedottamisen paraneminen, ovat huomattavasti suuremmat kuin kustannukset. Tehokkuuden odotetaan lisääntyvän, kun prosessia virtaviivaistetaan nykyistä monialaisemmalla strategisella tavalla aiheutuvien rasitusten yksinkertaistamiseksi ja vähentämiseksi. Ehdotus on oikeasuhteinen, koska se yksinkertaistaa raportointia, silloin kun se on järkevää, vahvistaa avoimuutta ja tiedottamista yleisölle, silloin kun sitä ei ole tehty aiemmin, ja/tai laajentaa tietopohjaa silloin, kun sen on osoitettu olevan paremman sääntelyn suuntaviivojen mukaisen arvioinnin tekemisen kannalta riittämätön.

Koska tämä useiden voimassa olevien säädösten tarkistamista koskeva ehdotus kuuluu komission sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskevan ohjelman ( REFIT ) piiriin, komissio on tutkinut mahdollisuuksia yksinkertaistaa ja vähentää niiden aiheuttamaa hallinnollista rasitusta. Analyysi osoittaa, että tämän osa-alueen raportointiprosessin parannukset ovat mahdollisia. Parannukset vähentävät kustannuksia tai lisäävät hyötyjä erityisesti niin, että voidaan soveltaa tehokkaimpia prosesseja laajemmin ja lisätä sähköisten työkalujen ja mallien käyttöä. Tämä voi edellyttää alkuinvestointia, joka kuitenkin keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä maksaa itsensä takaisin. Kuten toimivuustarkastuksen raportoinnissa kerrotaan, ehdotetuista yksinkertaistamistoimenpiteistä aiheutuvia tarkkoja kustannuksia ja hyötyjä ei ole määritetty tietojen puuttumisen vuoksi. Lopullisen hankeraportin ”Support to the Fitness Check of monitoring and reporting obligations arising from EU environmental legislation” liitteessä 9 tarkasteltiin kuitenkin EU:n ympäristöraportoinnin velvoitteiden virtaviivaistamisen hyötyjä suhteessa joihinkin uusimpiin tai käynnissä oleviin virtaviivaistamisaloitteisiin vuosina 2012–2020. Tämän odotetaan johtavan EU:n ympäristölainsäädännön mukaisten raportointivelvoitteiden aiheuttaman hallinnollisen rasituksen vähenemiseen. Kaikkia rasituksen vähentymisen taloudellisia hyötyjä ei ollut mahdollista määritellä. Hankkeessa kuitenkin arvioitiin käytettävissä olevien lukujen perusteella, että nämä muutokset vähentävät jäsenvaltioiden hallinnollista rasitusta 28 jäsenvaltion unionissa vähintään 1,4–2,0 miljoonaa euroa vuodessa. Näin ollen rasituksen vähentyminen ehdotuksen tuloksena on todennäköisesti samaa suuruusluokkaa.

Ympäristösäännöstön mukaisia raportointivirtoja on nyt useita. Siksi komission ja joissain tapauksissa Euroopan ympäristökeskuksen nykyisiä rooleja kussakin raportointiprosessissa olisi selvennettävä. Säännöllisen yhteenvedon lainsäädännön täytäntöönpanoon liittyvistä tosiseikoista ja ympäristön tilasta EU:ssa yksinkertaistuu, jos julkaistaan ajan tasalla olevia tietoja nykyaikaisen tietotekniikan avulla (esimerkiksi verkkosivustoilla) sen sijaan, että laadittaisiin paperimuotoisia raportteja, jotka komissio hyväksyy. Komission muodollisen roolin olisi sen sijaan painotuttava arviointien tekemiseen tarvittaessa (ks. jäljempänä). Nyt lainsäädännössä vahvistettavaksi ehdotetut tehtävät eivät vaikuta Euroopan ympäristökeskuksen (EEA) talousarvioon EEA:n niiden tehtävien osalta, jotka se on toteuttanut muilla alueilla, kuten ilmastopolitiikassa. Varoja ei kohdenneta uudelleen ehdotuksessa esitettyihin tehtäviin, joita EEA toteuttaa muilla osa-alueilla, kuten ilmastoalan toimiin. Niiden muiden säädösten osalta, joita tämä ehdotus ei kata, EEA:n roolia ja resursseja suhteessa komission tukemiseen ympäristöraportoinnissa käsitellään sitten, kun käynnissä oleva arviointi on saatu päätökseen.

Direktiivin 2010/63/EU mukaisten avoimuutta ja raportointia koskevien velvoitteiden tavoitteena on lisätä ymmärrystä siitä, mitä syitä ja arvoja on elävien eläimien käytöllä tutkimuksessa, testauksessa ja koulutuksessa. Ne myös mahdollistavat eläinten hyvinvoinnille aiheutuvan todellisen haitan objektiivisemman arvioinnin. Näitä velvoitteita ovat tietojen kerääminen direktiivin täytäntöönpanosta, tilastotiedot, eläinten lopettamismenetelmien poikkeukset ja erityisesti yleistajuisten tiivistelmien julkaiseminen hyväksytyistä hankkeista, joissa käytetään eläviä eläimiä.

EU:n luontolainsäädännön toimivuustarkastus, joka kattoi direktiivit 2009/147/EY ja 92/43/ETY, saatiin valmiiksi vuonna 2016. Siinä todettiin, että vaikka lintudirektiivissä vaaditaan kolmen vuoden raportointikautta, raportoinnissa on käytännössä noudatettu luontotyyppidirektiivin mukaista kuuden vuoden raportointikautta ja ensisijaisena kohteena on vastaavasti ollut ajan tasalla olevien tietojen tarjoaminen lajien tilasta ja kehityksestä. Kahden direktiivin virtaviivaisemman täytäntöönpanon tarve selittää tarpeen hyväksyä lainsäädäntöä, joka sopii paremmin jäsenvaltioiden olemassa oleviin käytäntöihin. Se auttaa myös jäsenvaltioiden komissiolle toimittamien direktiivien soveltamista koskevien raporttien laatimisessa kuuden vuoden välein. Tällä hetkellä käytössä olevassa raportoinnin muodossa jäsenvaltioita vaaditaan antamaan raportissa olennaiset tiedot, joita tarvitaan täytäntöönpanon edistymisen arvioimiseksi. Erityisesti on ilmoitettava tiedot luonnonvaraisten lintulajien tilasta ja kehityksestä, niihin kohdistuvista uhkista ja paineista, suojelutoimenpiteistä ja erityisten suojelualueiden verkoston vaikutuksesta direktiivin tavoitteisiin.

Euroopan ympäristökeskuksen on tarkoitus antaa vuosikatsaus, joten komission ei tarvitse enää laatia kertomusta neuvostolle ja Euroopan parlamentille, koska asiaankuuluvat tiedot ovat julkisesti saatavilla verkossa ja ne ajantasaistetaan vuosittain. Siksi raportointivelvoite poistetaan. Lisäksi on ehdotettu, että komissio tekee seurantaindikaattoreihin perustuvan säännöllisen arvioinnin parempaa sääntelyä koskevien suuntaviivojen mukaisesti.

Hallinnollisen rasituksen minimoimiseksi olisi keskityttävä sen varmistamiseen, että tietoja on saatavilla sähköisesti tai verkossa, että ne täyttävät asiaankuuluvat EU:n standardit ja että niitä on helppo käyttää ja ne ovat riittävän laadukkaita ja vertailukelpoisia. Näiden julkisesti saatavilla olevien ympäristötietojen olisi täytettävä direktiivin 2007/2/EY vaatimukset, jotka koskevat erityisesti palveluja ja tietojen saatavuutta yleisölle ja viranomaisille.

FLEGT-luvat myönnettiin ensimmäisen kerran marraskuussa 2016. Komission ja jäsenvaltioiden kokemukset FLEGT-lupajärjestelmän ensimmäisestä vuodesta osoittavat, että eräät asetuksen raportointia koskevat säännökset ovat vanhentuneet. Erityisesti kuvaus jäsenvaltioiden kertomusten sisällöstä 8 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa on sekava, sisäisesti epäjohdonmukainen ja altis erilaisille tulkinnoille. Vaikka kuvaukset eivät pyrikään olemaan tyhjentäviä, ne muodostavat puutteellisen perustan lupajärjestelmän edistymisen seurannalle ja asetuksen täytäntöönpanolle. Siksi ehdotuksessa poistetaan nämä kohdat. Sen sijaan ehdotuksessa esitellään mekanismi tarkastusten tekemiselle asetuksen 11 artiklan mukaisesti perustetun komitean avulla. Näin komissio voi käyttää täytäntöönpanovaltuuksiaan tarvittavien tietojen saataville asettamista koskevan muodon ja menettelyn määrittelyssä jäsenvaltioille. Ehdotuksessa säädetään myös FLEGT-asetuksen säännöllisestä tarkistamisesta kuuden vuoden välein (sen mukaisesti, mitä puutavara-asetuksessa edellytetään) sen sijaan, että tehtäisiin tällä hetkellä 9 artiklassa edellytetty kertaluonteinen tarkistus, ja velvoitteesta raportoida tuloksista muodollisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Siksi neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 15 artiklan 4 kohtaa on muutettava vastaamaan näitä päätöksiä muuttamalla täytäntöönpanokertomusten toimitustiheyttä ja panemalla EU:n lainsäädännössä täytäntöön vaatimuksen EU:n jäsenvaltioiden laitonta kauppaa koskevasta vuosittaisesta kertomuksesta.

Neuvoston asetuksella (EY) N:o 338/97 pannaan täytäntöön EU:n lainsäädännössä villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’CITES-sopimus’, määräykset. EU ja kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat sopimuksen osapuolia. CITES-sopimuksen 8 artiklan 7 kohdan mukaan osapuolten on annettava vuosittain CITES-sopimuksessa mainituilla lajeilla käytävästä kaupasta ja kahden vuoden välein CITES-sopimuksen täytäntöönpanoa varten toteutettujen toimenpiteiden määrästä kertomus, jäljempänä ’täytäntöönpanokertomus’. Nämä määräykset on pantu täytäntöön EU:n lainsäädännössä neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 15 artiklan 4 kohdassa.

Asetuksen (EU) N:o 995/2010 täytäntöönpanoa koskevien tietojen julkisen saatavuuden parantamiseksi ja helpottamiseksi jäsenvaltioiden asetuksen täytäntöönpanosta toimittamat tiedot olisi asetettava julkisesti saataville komission hallinnoiman EU:n laajuisen yleiskatsauksen kautta. Tällä ehdotuksella muutetaan asetuksen täytäntöönpanoa koskevien tietojen toimitustiheyttä niin, että ne ajantasaistetaan vuosittain kattamaan edellisen kalenterivuoden FLEGT-asetuksen mukaisesti. Näin tiedot ovat vertailukelpoisia muiden käytettävissä olevien tietokokonaisuuksien, kuten EU:n ja EU:n ulkopuolisten maiden välistä puukauppaa koskevien tietojen, kanssa. Komissio, jota avustaa asetuksen 18 artiklan mukaisesti perustettu komitea, saa täytäntöönpanovaltuudet tarvittavan tietojen saataville asettamista koskevien muodon ja menettelyjen määrittämiseen jäsenvaltioille tämän asetuksen mukaisesti. Ehdotuksessa säädetään myös, että komission on julkaistava vuosittain EU:n laajuisia yleiskatsauksia asetuksen täytäntöönpanosta. Komissio raportoi Euroopan parlamentille ja neuvostolle muodollisesti kuuden vuoden välein asetuksen toiminnan ja tehokkuuden säännöllisen tarkistuksen tuloksista.

·Yhdenmukaisuutta EU:n muiden säädösten (esimerkiksi teollisuuden päästöistä annetun direktiivin 2010/75/EU ja vaarallisista aineista aiheutuvien suuronnettomuusvaarojen torjunnasta annetun direktiivin 2012/18/EU) mukaisten vastaavia laitteistoja koskevien raportointivelvoitteiden kanssa on parannettava muuttamalla luottamuksellisuutta koskevaa 11 artiklaa sen selventämiseksi, että myös luottamuksellisista tiedoista on ilmoitettava komissiolle mutta niitä ei julkaista.

·Asetuksen 7 artiklassa vahvistettuja raportointivelvoitteita on muutettu poistamalla liitteestä III viittaus ilmoituksen muotoon ja myöntämällä sen sijaan komissiolle täytäntöönpanovalta määrätä tästä muodosta täytäntöönpanosäädöksillä (komitologia) ja kumota liite III sen mukaisesti. Tämä parantaisi yhdenmukaisuutta teollisuuden päästöistä annetun direktiivin 2010/75/EU mukaisen raportoinnin kanssa, joka kattaa lähes samat toimet. Se mahdollistaisi virtaviivaisemman lähestymistavan ja lisäisi direktiivin 2010/75/EU ja asetuksen (EY) N:o 166/2006 mukaan kerättyjen tietojen yhteentoimivuutta direktiivin 2007/2/EY mukaisesti. Tämä mahdollistaa myös Euroopan ympäristökeskuksen avulla kehitettävien ja ylläpidettävien, tehokkaampien ja yhdenmukaisempien sähköisten raportointityökalujen kehityksen ja käytön.

Kansalliset tilastotiedot elävien eläinten käytöstä on julkaistava ja toimitettava vuosittain komissiolle. Täytäntöönpanoraportit on toimitettava komissiolle viiden vuoden välein. Nämä raportit olisi asetettava saataville EU:n tasolla oikea-aikaisemmin käyttäen sähköisiä työkaluja ja keskitetysti saatavilla olevia ja haettavassa muodossa olevia tietokantoja.

(9) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/63/EU 43, 54 ja 57 artiklassa säädettyjä raportointivelvoitteita on muutettava. Nämä säännökset, joiden tavoitteena on lisätä avoimuutta ja vähentää hallinnollista rasitetta, kattavat keskitetyn, avoimesti saatavilla olevan, haut mahdollistavan tietokannan perustamisen hankkeiden yleistajuisia tiivistelmiä ja niihin liittyviä takautuvia arviointeja varten, täytäntöönpanovallan siirtämisen komissiolle yhteisen muodon määrittelemiseksi yleistajuisten tiivistelmien ja niihin liittyvien takautuvien arviointien toimittamista varten, täytäntöönpanotiedot sekä komission kolmen vuoden välein tekemän tilastoraportoinnin korvaamisen velvoitteella perustaa dynaaminen keskustietokanta, jota komissio ylläpitää, ja julkistaa tietoja vuosittain.

(8) Direktiivien 2009/147/EY ja 92/43/ETY toimivuustarkastuksessa todettiin, että vaikka direktiivissä 2009/147/EY edellytetään kolmen vuoden raportointikautta, käytännössä on sovellettu direktiivin 92/43/ETY mukaista kuuden vuoden raportointikautta ja samankaltaista ensisijaista painopistettä, joka on ajantasaisten tietojen antaminen lajien tilasta ja kehityssuunnista. Koska näiden kahden direktiivin täytäntöönpanoa on tarpeen virtaviivaistaa, lainsäädäntöä olisi mukautettava käytäntöön, joka on lajien tilan arvioiminen kuuden vuoden välein. Samalla tunnustetaan, että jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat seurantatoimet joidenkin haavoittuvien lajien osalta. Yhteisen käytännön odotetaan myös helpottavan niiden direktiivien soveltamista koskevien raporttien laatimista, jotka jäsenvaltiot toimittavat komissiolle kuuden vuoden välein. Toimenpiteiden edistymisen arvioinnin varmistamiseksi jäsenvaltioita olisi vaadittava antamaan tietoja erityisesti luonnonvaraisten lintulajien tilasta ja kehityssuuntauksista, niihin kohdistuvista uhkista ja paineista, toteutetuista suojelutoimenpiteistä ja erityisten suojelualueiden verkoston panoksesta direktiivin tavoitteisiin.

(6) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY REFIT-arvioinnin tulosten mukaan erityisesti tiettyjen avaintietojen saatavuutta voidaan parantaa edelleen. Tällä tavoin voitaisiin tiedottaa yleisölle erityisesti sellaisista ympäristövahinkotapauksista, jotka todennäköisesti vaikuttavat siihen, antaa toiminnanharjoittajille ja viranomaisille mahdollisuus toteuttaa tällaisissa tapauksissa ennakoivia ja korjaavia toimia ja tarjota komissiolle tarvittava tietopohja säännöllisten arviointien tekemiseksi direktiivistä. Tarvetta varmistaa suurempi avoimuus tukevat edelleen direktiivin 2003/4/EY vaatimukset, joiden mukaan yleisön saataville on asetettava tietoja mahdollisesta välittömästä uhasta ihmisten terveydelle tai ympäristölle. Verkossa olevien tietojen olisi myös täytettävä direktiivin 2007/2/EY vaatimukset, erityisesti kun on kyse palveluista ja tietojen saatavuudesta yleisön ja viranomaisten kannalta.

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/49/EY koskevan arvioinnin mukaan melukarttoja ja toimintasuunnitelmia koskevia raportointimääräaikoja on virtaviivaistettava, jotta käytettävissä on riittävästi aikaa toteuttaa julkinen kuuleminen toimintasuunnitelmista. Tätä tarkoitusta varten toimintasuunnitelmien tarkastelemisen ja tarkistamisen määräaikaa lykätään kertaluonteisesti vuodella niin, että toimintasuunnitelmien seuraavan kierroksen (neljäs kierros) määräaika ei ole 18 päivä heinäkuuta 2023 vaan 18 päivä heinäkuuta 2024. Näin ollen jäsenvaltioilla on neljännestä kierroksesta alkaen käytettävissään noin kaksi vuotta nykyisen yhden vuoden sijaan melukarttojen laatimisen ja toimintasuunnitelmien tarkastelun tai tarkistuksen loppuunsaattamisen välillä. Seuraaviin toimintasuunnitelmakierroksiin sovelletaan jälleen tarkastelun ja tarkistuksen viisivuotissykliä. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava tiedot sähköisesti, jotta voidaan saavuttaa paremmin direktiivin 2002/49/EY tavoitteet ja luoda perusta toimenpiteiden kehittämiselle unionin tasolla. On tarpeen myös lisätä yleisön osallistumista vaatimalla, että tietyt tiedot on asetettava julkisesti saataville. Tämä velvoite olisi yhdenmukaistettava unionin muun lainsäädännön, kuten direktiivin 2007/2/EY, kanssa, kuitenkaan asettamatta päällekkäisiä käytännön vaatimuksia.

(3) Jäsenvaltioiden ilmoittamat tiedot ovat komissiolle olennaisen tärkeitä, sillä niiden avulla voidaan seurata, tarkistaa ja arvioida lainsäädännön tuloksellisuutta sen tavoitteisiin nähden. Näin voidaan luoda tietopohja lainsäädännön tulevalle arvioinnille paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyn Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission välisen toimielinten sopimuksen 22 artiklan mukaisesti. On aiheellista lisätä uusia säännöksiä useisiin ympäristöalan säädöksiin, jotta näitä voidaan myöhemmin arvioida täytäntöönpanon aikana kerättyjen ja mahdollisesti tieteellisillä analyyttisillä lisätiedoilla täydennettyjen tietojen perusteella. Tässä yhteydessä tarvitaan merkityksellisiä tietoja, joiden avulla voidaan arvioida paremmin unionin lainsäädännön tehokkuutta, tuloksellisuutta, merkityksellisyyttä, johdonmukaisuutta ja lisäarvoa, jota se tuottaa EU:lle. Siksi on varmistettava, että käytössä on tarkoituksenmukaiset raportointimekanismit, jotka voivat toimia myös indikaattoreina tässä tarkoituksessa.

ympäristöpolitiikan raportointivelvoitteiden yhdenmukaistamisesta ja direktiivien 86/278/ETY, 2002/49/EY, 2004/35/EY, 2007/2/EY, 2009/147/EY ja 2010/63/EU, asetusten (EY) N:o 166/2006 ja (EU) N:o 995/2010 sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 338/97 ja (EY) N:o 2173/2005 muuttamisesta

(10) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 166/2006 REFIT-arvioinnin tulosten mukaan kyseisessä asetuksessa säädettyjä raportointivelvoitteita on muutettava tai ne on poistettava. Jotta kyseinen asetus olisi yhdenmukainen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/75/EU kanssa raportointivelvoitteiden osalta, komissiolle on siirrettävä täytäntöönpanovalta määrittää asetuksen (EY) N:o 166/2006 nojalla saataville asetettavien tietojen tyyppi, muoto ja toimittamisen tiheys ja poistaa mainitussa asetuksessa tällä hetkellä vahvistettu raportointimuoto. On tarpeen muuttaa myös asetuksen (EY) N:o 166/2006 11 artiklaa, joka koskee luottamuksellisuutta, jotta voidaan taata suurempi avoimuus raportoinnissa komissiolle. Jotta jäsenvaltioiden ja komission hallinnollinen rasite voidaan pitää mahdollisimman pienenä, on lisäksi poistettava asetuksen (EY) N:o 166/2006 16 ja 17 artiklassa säädetyt raportointivelvoitteet, koska niiden avulla kerätyt tiedot ovat arvoltaan vähäisiä tai eivät vastaa poliittisia tarpeita.

(11) Jotta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 995/2010 täytäntöönpanotiedot olisivat paremmin ja helpommin yleisön saatavilla, komission olisi asetettava julkisesti saataville tiedot, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet asetuksen täytäntöönpanosta, unionin laajuisessa yleiskatsauksessa näistä tiedoista. Tietojen yhdenmukaistamiseksi ja asetuksen toimivuuden seurannan helpottamiseksi komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovalta määritellä muoto ja menettely niitä tietoja varten, joita jäsenvaltiot asettavat saataville. Tietojen toimittamisen tiheys ja määräaika olisi yhdenmukaistettava neuvoston asetuksen (EY) N:o 2173/2005 vastaavien säännösten kanssa.

(12) Neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 mukaista raportointia on virtaviivaistettava ja yhdenmukaistettava villieläimistön ja -kasviston uhanalaisten lajien kansainvälistä kauppaa koskevan yleissopimuksen (CITES) raportointivaatimusten kanssa. CITES-yleissopimus allekirjoitettiin Washington D.C.:ssä 3 päivänä maaliskuuta 1973, ja Euroopan unioni ja sen kaikki jäsenvaltiot ovat CITES-yleissopimuksen osapuolia. CITES-yleissopimuksen raportointivaatimuksia muutettiin vuonna 2016 järjestetyssä CITES-yleissopimuksen osapuolten 17. konferenssissa. Tarkoituksena oli mukauttaa CITES-yleissopimuksen täytäntöönpanotoimenpiteiden raportointitiheyttä ja luoda uusi mekanismi CITES-yleissopimuksessa lueteltujen lajien laittomasta kaupasta raportoimiseksi. Nämä muutokset on sisällytettävä asetukseen (EY) N:o 338/97.

(13) Jotta voidaan parantaa ja helpottaa yleisön mahdollisuuksia tutustua asetuksen (EY) N:o 2173/2005 täytäntöönpanotietoihin, jäsenvaltioiden toimittamat tiedot kyseisen asetuksen täytäntöönpanosta olisi asetettava julkisesti saataville komission antamassa unionin laajuisessa yleiskatsauksessa. Kokemukset, joita komissio ja jäsenvaltiot ovat saaneet metsälainsäädännön noudattamista, metsähallintoa ja puukauppaa koskevan lupajärjestelmän ensimmäisestä vuodesta, osoittavat, että kyseisen asetuksen raportointisäännökset on ajantasaistettava. Kyseisen asetuksen 11 artiklalla perustetun komitean olisi avustettava komissiota tämän käyttäessä täytäntöönpanovaltaansa määrittää muoto ja menettely niitä tietoja varten, jotka jäsenvaltiot asettavat saataville. Asetuksen arvioimista koskevat säännökset on ajantasaistettava.

(14) Euroopan ympäristökeskus (EEA) toteuttaa jo EU:n ympäristölainsäädännön seurannan ja asiaa koskevan raportoinnin alalla tärkeitä tehtäviä, jotka olisi nimenomaisesti sisällytettävä asiaankuuluvaan lainsäädäntöön. Mitä tulee muihin säädöksiin, EEA:n roolia ja resursseja, jotka liittyvät komission tukemiseen ympäristöraportoinnissa, tarkastellaan käynnissä olevan arvioinnin päätyttyä,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Muutokset ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettäessä puhdistamolietettä maanviljelyssä 12 päivänä kesäkuuta 1986 annettuun neuvoston direktiiviin 86/278/ETY

Muutetaan direktiivi 86/278/ETY seuraavasti:

1.Korvataan 10 artikla seuraavasti:

”10 artikla

1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että pidetään julkisesti saatavilla ajan tasalla olevia tiedostoja, joihin merkitään

a) tuotetut ja maaviljelykäyttöön toimitetut lietemäärät;

b) lietteen koostumus ja ominaisuudet liitteessä II A esitettyjen muuttujien osalta;

c) lietteen käsittelymenetelmä 2 artiklan b kohdassa määritellyllä tavalla;

d) lietteen vastaanottajien nimet ja osoitteet sekä paikka, jossa lietettä on tarkoitus käyttää;

e) muut jäsenvaltioiden 17 artiklan nojalla komissiolle toimittamat tiedot, jotka liittyvät tämän direktiivin saattamiseen osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä täytäntöönpanoon.

Näihin tiedostoihin merkittyihin tietoihin sisältyvät paikkatietoaineistot on esitettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/2/EY* 3 artiklan 4 kohdassa määriteltyjen paikkatietopalvelujen avulla.

2. Edellä 1 kohdassa mainitut tiedostot on asetettava yleisön saataville jokaiselta kalenterivuodelta kolmen kuukauden kuluessa kyseisen kalenterivuoden päättymisestä yhteenvetomuodossa, joka esitetään komission päätöksen 94/741/EY** liitteessä, tai muussa 17 artiklan nojalla vahvistetussa muodossa.

Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 1 kohdan mukaisesti julkisesti saataville asetettujen tietojen sähköinen osoite.

3. Käsittelymenetelmiä koskevat tiedot sekä analyysitulokset on toimitettava asianomaisille viranomaisille pyynnöstä.