FI Euroopan unionin virallinen lehti C 74/11

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

(2015/C 74/10)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

MUUTOSHAKEMUS

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (2)

9 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUUTOSHAKEMUS

”ABONDANCE”

EY-nro: FR-PDO-0117-01088–7.12.2012

SMM ( ) SAN ( X )

1. Eritelmän kohdat, joita muutos koskee

—

☐

—

☒

—

☐

—

☒

—

☒

—

☐

—

☒

—

☒

—

☒

2. Muutoksen tyyppi

—

☐

—

☒

—

☐

—

☐

3. Muutokset

3.1 Muutos 2 kohtaan ”Tuotteen kuvaus”

Täsmennetään, että Abondance-juusto valmistetaan puristetusta juustomassasta, koska tämä tieto ei sisältynyt suojatun alkuperänimityksen rekisteröinnin yhteydessä toimitettuihin asiakirjoihin.

Kootaan yhteen kaikki juuston kuvaukseen liittyvät tiedot siirtämällä kohtaan ”Tuotteen kuvaus” tieto siitä, että juusto valmistetaan juoksetetusta täysirasvaisesta lehmän raakamaidosta, sekä aiemmin kohdassa ”Tuotantomenetelmä” olleet tiedot kuoren ulkonäöstä (kangasmainen pinta ja kullankeltaisesta ruskeaan vaihteleva väri).

Lisäksi täsmennetään kokonaisen juuston muoto (tasapintainen lieriömäinen tahko).

Poistetaan juuston halkaisijan määritys, koska tasapintaisen lieriömäisen tahkon muodon sekä tahkon korkeuden ja painon katsotaan riittävän juuston koon määrittelemiseksi.

Juuston vähimmäispaino lasketaan seitsemästä kilogrammasta kuuteen kilogrammaan, jotta voidaan paremmin ottaa huomioon vuodenajasta ja tilatuottajien karjan pienuudesta johtuva juustojen kokovaihtelu. Samalla pidennetään vähimmäiskypsytysaikaa.

Lisätään myös maininta, että juustomassassa voi olla ohuita halkeamia, jotta aistinvaraisten kokeiden yhteydessä mahdollisesti esiin tulevat halkeamat otetaan huomioon eritelmässä.

3.2 Muutos 4 kohtaan ”Näyttö siitä, että tuote on peräisin määritellyltä maantieteelliseltä alueelta”

Kohta ”Näyttö siitä, että tuote on peräisin määritellyltä maantieteelliseltä alueelta” konsolidoidaan ja siihen sisällytetään erityisesti tuotteen jäljitettävyyteen ja tuotanto-olojen seurantaan liittyvät ilmoitus- ja rekisteröintivelvoitteet.

Kohtaa myös täydennetään lisäämällä useita määräyksiä rekistereistä ja ilmoitusasiakirjoista, joiden avulla taataan juustojen jäljitettävyys.

Juustojen tunnistamista koskevat tiedot, jotka aiemmin esitettiin kohdassa ”Merkinnät”, siirretään kohtaan ”Näyttö siitä, että tuote on peräisin määritellyltä maantieteelliseltä alueelta”.

”Kaseiinilaatta”-sana korvataan ”tunnistelaatta”-sanalla, mikä mahdollistaa muistakin materiaaleista kuin kaseiinista valmistettujen laattojen käytön.

Sana ”sininen” korvataan sanoilla ”punainen” ja ”vihreä”, joilla erotetaan toisistaan meijerissä (punainen) ja tilalla (vihreä) valmistetut juustot. Lisäksi täsmennetään laattojen muoto.

Täsmennetään, että tilalla valmistettujen juustojen tunnistelaatassa on oltava sana ”fermier” (tilalla valmistettu) ja että juustojen kylkeen merkitään tunnistelaatan lähelle valmistuskuukausi ja -päivä kaseiininumeroin tai -kirjaimin tai elintarvikemusteella.

Lisäksi täsmennetään, että tuottajat saavat tunnistelaatat tuottajaryhmältä ja että tuottajan, joka menettää hyväksyntänsä, on palautettava laatat tuottajaryhmälle. Kaikki tuottajaryhmän varsinaiset jäsenet siis saavat automaattisesti pyytämänsä määrän tunnistelaattoja.

3.3 Muutos 5 kohtaan ”Tuotantomenetelmän kuvaus”

Rotujen osalta korvataan sana ”tarine” sanalla ”tarentaise”, joka on rodun virallinen nimi. ”Tarine” on tarentaise-rodun paikallinen nimitys.

Määrittelemällä täsmällisesti, mitkä eläimet kuuluvat lypsykarjaan (lypsävät ja ummessa olevat lehmät sekä hiehot), tekemällä pakolliseksi eläinten kirjaaminen nautaeläinten polveutumistiedot sisältävään rekisteriin (État civil bovin) sekä täsmentämällä hyväksyttyjen rotujen koodit pyritään helpottamaan rotuvaatimuksen noudattamisen valvontaa tiloilla.

Määritetään abondance-rodun vähimmäisprosenttiosuus karjasta, jotta saadaan kasvatettua tämän kyseiseen juustoon perinteisesti liittyvän ja alueen pinnanmuodostukseen ja ilmastoon erityisen hyvin sopeutuneen rodun osuutta. Muutokset järjestelyihin tiloilla ja abondance-rodun vaalimistyö, jota on perinteisesti tehty kollektiivisesti, edellyttävät sopeutumisaikaa ja täytäntöönpanojärjestelyjä, joissa asetetaan etusijalle kollektiivinen tavoite. Eritelmään lisätään siksi seuraava kohta:

”Kaikissa karjoissa, jotka on ilmoitettu Abondance-alkuperänimitystä koskevassa, 7. joulukuuta 2012 voimassa olleessa toimintaselvityksessä, on oltava

— vähintään 35 prosenttia abondance-rotuisia eläimiä 31. joulukuuta 2015 asti,

— vähintään 45 prosenttia abondance-rotuisia eläimiä 1. tammikuuta 2016 lähtien.

Jos tätä määräystä ei noudateta, kunkin maidontuottajan karjassa on oltava vähintään 45 prosenttia abondance-rotuisia eläimiä 1. tammikuuta 2016 lähtien.

Kaikkien sellaisten maidontuottajien karjassa, jotka ovat allekirjoittaneet Abondance-alkuperänimitystä koskevan toimintaselvityksen 7. joulukuuta 2012 jälkeen, on oltava

— vähintään 35 prosenttia abondance-rotuisia eläimiä 31. joulukuuta 2015 asti,

— vähintään 45 prosenttia abondance-rotuisia eläimiä 1. tammikuuta 2016 lähtien.”

Perinteisen laiduntamiskäytännön vahvistamiseksi ja yhteyden säilyttämiseksi maantieteelliseen alueeseen täsmennetään, että kesällä karjan perusannoksen bruttopainosta vähintään 50 prosenttia koostuu laidunruohosta ja että talvella perusannos koostuu pääosin heinästä, jota annetaan rajoituksetta.

Muualta kuin kyseiseltä maantieteelliseltä alueelta peräisin olevan rehun kokonaismäärän sääntelemiseksi tilanteessa, jossa maankäyttöpaineet ovat suuret, maantieteellisen alueen ulkopuolelta tulevan ravinnon kokonaisosuus rajoitetaan 35 prosenttiin karjan vuodessa kuluttamasta kuiva-aineesta.

Jos eläintiheys on liian suuri, kaikki lehmät eivät saa riittävästi rehua, jotta niiden maidosta voisi kehittyä mahdollisimman aromaattista. Tästä syystä rehualakohtainen eläintiheys rajoitetaan tiloilla vuosittain keskimäärin 1,4 eläinyksikköön pääasiallisen rehualan hehtaaria kohden.

Muuntogeenisten organismien käytön kieltävillä määräyksillä saadaan säilytettyä sekä yhteys alkuperäalueeseen että eläinten perinteiset ruokintamenetelmät.

Määritetään lypsylehmien vähimmäislaiduntamisajaksi 150 päivää vuodessa. Lisätään sallittujen rehujen luettelo ja täsmennetään tiettyjen rehujen käyttöä ja jakelua koskevat vaatimukset.

Sallitaan mahdollisuus käyttää kuivarehua, joka on peräisin kyseisen maantieteellisen alueen ulkopuolelta, mutta sen osuus rajataan enintään 30 prosenttiin karjan vuotuisesta kuivarehutarpeesta (bruttopainona) ja sen katsotaan sisältyvän edellä mainittuun, maantieteellisen alueen ulkopuolelta peräisin olevaan kuivarehuun, jonka osuus on enintään 35 prosenttia karjan vuosittain kuluttamasta kuiva-aineesta.

Etenkin voihappoitiösaastumisriskin välttämiseksi, mutta myös eläinten märehtimisen edistämiseksi täsmennetään, että ”jauhettua rehua sisältävien täydennysrehusekoitusten lisääminen lypsylehmien ravintoon on kielletty”.

Saastumisriskin pienentämiseksi annetaan seuraavat määräykset perinteisestä käytännöstä, jossa tilalta peräisin olevaa heraa juotetaan karjalle: ”Karjalle saa juottaa tilalta ja yhdestä valmistuskerrasta peräisin olevaa heraa. Siihen ei saa sekoittaa muista valmistuskerroista peräisin olevaa heraa, ja se on kulutettava 24 tunnin kuluessa.”

Käytetyn täydennysrehun määrän ja laadun sääntelemiseksi ja valvonnan helpottamiseksi lisätään luettelo sallituista täydennysrehuista ja rajoitetaan lypsylehmille jaettava määrä enintään 1 800 kg:aan vuodessa ja hiehoille jaettava määrä enintään 500 kg:aan eläinyksikköä kohti vuodessa.

Määritellään lannoitusta koskevat vaatimukset, koska yhtäältä orgaanisten lannoitteiden käyttöä rajoittamalla voidaan rajoittaa levitettäviä määriä ja edistää siten maaperän ominaisuuksien ja monimuotoisen luonnonkasviston säilymistä, minkä ansiosta yhteys alkuperäalueeseen säilyy, ja toisaalta muita kuin maatalousperäisiä lannoitteita koskevilla määräyksillä voidaan välttää saastumisriskit. Tätä varten lisätään seuraava teksti: ”Ainoastaan seuraavat orgaaniset lannoitteet ovat sallittuja:

— Abondance-alkuperänimityksen maantieteelliseltä alueelta peräisin olevat maatalousperäiset orgaaniset lannoitteet: komposti, lanta, (maatalousperäinen) lietelanta tai lantavesi sekä juustolan jätevedet,

— muut kuin maatalousperäiset orgaaniset lannoitteet, kuten jätevesiliete (tai sen sivutuotteet) ja viherjätteet.

Kultakin maa-alalta on aina lannoitteen levityksen jälkeen tutkittava säännöksissä mainitut patogeeniset mikrobit, raskasmetallit ja orgaaniset jäännösyhdisteet.

Lannoitteita saa levittää tilan viljelyaloille, mutta ne on muokattava maahan välittömästi, ja levittämisessä on noudatettava voimassa olevia erityisrajoituksia (esimerkiksi ajankohdat ja suoja-alueet) ja määriä.”

Määritellään lypsyolosuhteet seuraavasti: kahden poikimisen välinen ummessaoloaika on vähintään 45 vuorokautta, lehmät lypsetään kahdesti vuorokaudessa siten, että lypsyjen väliin jää vähintään kahdeksan tuntia, ja utareiden desinfiointi on sallittua ainoastaan stafylokokkitulehdusten yhteydessä. Näillä toimenpiteillä voidaan ylläpitää käytäntöjä, joilla varmistetaan sekä eläinten hyvinvointi että laadukkaan maidon saanti, koska ne suosivat maidon luontaisia mikrobeja.

Määritellään maidon säilytysolosuhteet lypsyn jälkeen sekä maidon käsittelyn määräajat juuston laatua parantavien maidon alkuperäisominaisuuksien säilyttämiseksi:

— Maidon säilytys ja hapattaminen tilalla tapahtuvat 4–14 °C:ssa.

— Meijerissä kahdesta kerätystä lypsykerrasta peräisin olevaan maitoon on lisättävä juoksete viimeistään aikaisimman lypsykerran jälkeisenä päivänä kello 12. Jos säiliössä on valmistuksen päättyessä jäljellä maitoa vähemmän kuin puolet valmistussammion tilavuudesta, maidon voi jättää odottamaan seuraavaa valmistuskertaa. Tilavalmistuksessa juoksete on lisättävä viimeistään 14 tunnin kuluttua aikaisimman lypsykerran päättymisestä.

Jos juustola sijaitsee maitotuotteiden valmistuslaitoksessa, Abondance-juuston valmistukseen tarkoitettu maito on valvonnan helpottamiseksi kerättävä ja varastoitava erillään muusta maidosta. Eri maitolaatujen tyhjennys- ja varastointilaitteistot on erotettava selvästi toisistaan, ja jos maitoa kuljetetaan osastoidulla keräilyautolla, pumppausjärjestelmän on oltava sellainen, että maitolaadut eivät sekoitu keskenään.

Raakamaidon käytön varmistamiseksi kielletään seuraavat maidon käsittelytavat: maidon lämpökäsitteleminen yli 40 °C:seen, baktofugointi, ultrasuodatus, mikrosuodatus sekä kaikki vaikutukseltaan vastaavat käsittelytavat. Abondance-juuston valmistustiloissa ei myöskään saa pitää laitteita tai laitteistoja, joilla maitoa voidaan käsitellä edellä mainituilla tavoilla, juuston valmistuksessa käytettäviä kattiloita lukuun ottamatta. Maidon saa lämmittää vain kerran ja vain ennen juoksetteen lisäämistä; maito lämmitetään 30–35 °C:seen.

Jotta säilytettäisiin Abondance-alkuperänimityksen makujen ja aromien koko kirjo, jota tuotteen tuntevat kuluttajat odottavat, täsmennetään, että meijerit saavat valmistaa Abondance-juustoa vuosittain enintään 5 miljoonasta kg:sta maitoa. Tilavalmistuksessa vastaava enimmäismäärä on 500 000 kg.

Täysmaidon käytön varmistamiseksi kielletään kerman lisääminen ja kuoriminen.

Määritetään käytettävät hapatteet, mikä edistää juustoloiden mikroflooran monimuotoisuuden säilymistä, seuraavasti: ”Täysrasvaiseen raakamaitoon saa lisätä aiempaan valmistuserään perustuvasta viljelmästä saatuja hapatteita tai tuottajaryhmän ylläpitämästä nk. hapatepankista saatavia kaupallisia hapatteita.”

Käyttämällä kuparia voidaan hyödyntää tämän metallin kykyä jakaa lämpö tasaisemmin sammioon ja käsiteltävään nestemassaan. Tämä on erityisen tärkeä ominaisuus valmistettaessa kovia tai puolikovia puristettuja juustoja. Tästä syystä täsmennetään, että valmistus tapahtuu avonaisessa kuparisammiossa. Poikkeuksellisesti sallitaan kuitenkin ennen 7. joulukuuta 2012 Abondance-juuston valmistuksessa käytettyjen, ruostumattomasta teräksestä valmistettujen sammioiden käyttö 1. syyskuuta 2017 asti.

Juustomassan tai kuoren väriaineiden käyttö kielletään, jotta saataisiin estettyä ei-toivottujen lisäaineiden käyttö. Maitoraaka-aineiden lisäksi ainoat sallitut valmistusaineet, valmistuksen apuaineet ja lisäaineet ovat suola, vasikan mahasta eritettävä juoksete sekä tietyt hapatteet. Kaikkien muiden aineiden lisääminen on kielletty.

Täsmennetään, että juustomassa on leikattava lanka- tai teräleikkurilla tai kuusenoksasta valmistetulla leikkurilla alle yhden kuutiosenttimetrin kokoisiksi rakeiksi ja että juustomassaa lämmitetään asteittain. Juustomassaa on käsiteltävä valmistussammioissa vähintään 40 minuuttia laskettuna juustouman leikkauksesta muotitukseen. Näiden määräysten avulla saadaan täsmennettyä Abondance-juustoon liittyvä perinteinen osaaminen ja pidettyä sitä yllä.

Täsmennetään muotituksen ja kankaaseen käärimisen vaiheet, jotka ovat ratkaisevia juuston kehittymisen kannalta. Lisäksi korjataan edellisen eritelmän sisältämä puristusaikaa koskeva virhe (puristusaika on vähintään seitsemän tuntia eikä noin 20 tuntia). Tekniikan kehittymisen vuoksi puu ei myöskään enää ole ainoa puristusvaiheessa käyttökelpoinen materiaali. Tätä varten lisätään seuraava teksti: ”Juustoa pidetään vähintään viisi tuntia pyöreässä muotissa kasvikuitu- tai tekokuitukankaassa, joka peittää ainakin sen ylä- ja alapinnan yhtenä tai kahtena kappaleena. Näin juusto saa muotonsa ja kangasmaisen pintansa, joka mahdollistaa Abondance-alkuperänimitykselle ominaisen pintamikrobikasvuston kehittymisen. Käytetty muotti on pyöreä ja korkeudeltaan 7–8,5 cm. Pyöreän muotin keskiosa on reunoja paksumpi, ja paksuusero on vähintään yksi senttimetri. Muotti on valmistettu puusta tai elintarvikekäyttöön tarkoitetusta synteettisestä materiaalista. Puristusaika on vähintään seitsemän tuntia.”

Vähimmäiskypsytysaika pidennetään 90 päivästä 100 päivään, jolloin juuston aistinvaraiset ominaisuudet tulevat paremmin esiin, ja esikypsytys- ja kypsytysvaiheet määritellään Abondance-juustoon liittyvän kypsytysosaamisen täsmentämiseksi ja ylläpitämiseksi. Kypsytysvaihe on olennaisen tärkeä Abondance-juuston ominaispiirteiden kehittymiselle: ”Esikypsytysvaihe saa kestää korkeintaan 10 päivää valmistuspäivästä laskettuna. Esikypsytysvaiheessa lämpötila on 7–16 °C. Juustot kypsytetään höyläämättömillä kuusilaudoilla kuljetusvaiheita lukuun ottamatta. Juustojen kypsytys tapahtuu kellarissa ja kestää vähintään 100 päivää juoksetuspäivästä laskettuna. Kellarin lämpötila on 10–13 °C ja suhteellinen kosteus vähintään 90 prosenttia. Kypsytyksen tarkoituksena on, että juustolle kehittyy kittipintainen, puhdas, kangasmainen kuori, jonka väri vaihtelee kullankeltaisesta ruskeaan. Kypsytyspaikan vaihtaminen kypsytyksen aikana on sallittu, kunhan kypsytysketju ei katkea kuin enintään 12 tunniksi. Juustoja hierotaan bakteeripitoisella suolavedellä tai kuivalla suolalla käyttäen harjaa tai kangasta. Kuoren ulkonäkö, juustojen ikä ja kellarin ominaisuudet ratkaisevat, kuinka usein juustoja käännetään ja hierotaan. Ensimmäisen kuukauden aikana juustoja on hierottava ja käännettävä vähintään kolme kertaa 10 päivässä ja myöhemmin vähintään kerran 10 päivässä. Kun kypsytys on jatkunut 100 päivän ajan, juustot voidaan joko pakata pakkaukseen, jossa tuotteen ominaisuudet säilyvät, minkä jälkeen niitä säilytetään plus-asteisessa, mutta alle 10 °C:n lämpötilassa, tai niitä voidaan säilyttää pakkaamattomina kuusilaudoilla, jolloin niitä on käsiteltävä edellisessä kohdassa määritellyin tavoin. Kypsytystä jatketaan samoissa olosuhteissa kuin se alkoikin.”

Abondance-juuston ominaisuuksien säilyttämiseksi täsmennetään, että juustot on pakattava yksittäin, jotta niiden kittipinta ei vahingoitu. Jos juustot kuitenkin siirretään toisiin tiloihin paloiteltaviksi tai pakattaviksi taikka toiseen kypsyttämöön, tätä vaatimusta ei tarvitse noudattaa, kunhan kuljetuskalusto estää kuoren vahingoittumisen.

Abondance-juuston perinteisen tilavalmistusosaamisen täsmentämiseksi ja ylläpitämiseksi tarkennetaan muutamia erityisiä tuotantovaatimuksia seuraavasti: ”Vain tilat, jotka täyttävät seuraavat edellytykset, voivat käyttää pakkausmerkinnöissä mainintaa ’fabrication fermière’ (valmistettu tilalla), ’fromage fermier’ (tilajuusto) tai tilavalmistukseen viittaavaa muuta mainintaa: Juoksete lisätään 14 tunnin kuluessa aikaisimman lypsyn päättymisestä. Jokaisella tuottajalla on vähintään yksi oma valmistustila, ja tilojen yhteiskäyttö on kielletty. Seuraavia valmistuksen aikaisia toimia ei saa koneistaa, vaan ne suoritetaan käsin:

— Juustouman leikkaus lankaleikkurilla tai kuusenoksasta valmistetulla leikkurilla.

— Juuston valutus ja muotitus, joissa on noudatettava paikallisia, perinteisiä ja muuttumattomia käytäntöjä. Kukin juusto on valutettava valmistussammiossa kankaan ja taipuisan tangon avulla ja asetettava välittömästi muottiin. Sammioiden suurin sallittu tilavuus on 1 500 litraa. Poikkeuksellisesti sallitaan kuitenkin ennen 7. joulukuuta 2012 käytössä olleiden, ruostumattomasta teräksestä valmistettujen suurempien sammioiden käyttö 1. syyskuuta 2017 asti.”

— Juuston kääntäminen, joka on suoritettava vähintään kerran muotitusta seuraavan puolen tunnin aikana ja vähintään kaksi kertaa seuraavien 12 tunnin aikana.

3.4 Muutos 8 kohtaan ”Merkintöjä koskevat erityistiedot”

Jotta tiedot olisivat helpommin kuluttajien saatavissa myös nykyisissä jakelumuodoissa, merkintävaatimuksia täydennetään seuraavasti: ”’Abondance’-alkuperänimityksen piiriin kuuluvien kokonaisten juustojen ja juustopalojen päällysmerkinnöissä on oltava alkuperänimitys kirjasinkoolla, joka on vähintään kaksi kolmasosaa etiketissä olevien muiden merkintöjen suurimmasta kirjasinkoosta, sekä Euroopan unionin SAN-tunnus.

Kaikissa juustoissa, joita myydään pakattujen juustojen osastolla, on oltava yhdellä pinnalla etiketti tai silkkipaperi.”

3.5 Muutos 9 kohtaan ”Kansalliset vaatimukset”

Lisätään taulukko, joka sisältää eritelmän tärkeimmät tarkastettavat kohdat.

3.6 Muu muutos: pakkaaminen

Määritetään paloina myytävän juuston tarjontamuoto silloin, kun juusto on valmiiksi pakattu, eritelmän mukauttamiseksi valmispakkausten myyntiin: ”Kun juusto myydään valmiiksi pakattuna, paloissa on ehdottomasti oltava kuorta kolmella pinnalla, mutta kuoresta on voitu poistaa kittipinta.” Tämän vaatimuksen ansiosta kuluttajan on helpompi tunnistaa Abondance-juusto, sillä kuoren ulkonäkö on sen tärkeä ominaisuus. Samalla helpottuu kuluttajille myytävien tuotteiden valvonta myyntipaikalla.

Koska Abondance-juustoa käytetään yhä enemmän ruokien ainesosana, eritelmässä täsmennetään myös, että jatkojalostusteollisuuteen tarkoitetut palat voidaan pakata kuorettomina.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (3)

”ABONDANCE”

EY-nro: FR-PDO-0117-01088–7.12.2012

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi

”Abondance”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotetyyppi

Luokka 1.3 Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Abondance on juoksetetusta täysrasvaisesta raakamaidosta valmistettu puolikova juusto. Sitä kypsytetään vähintään 100 päivää.

Se on lieriömäisen tahkon muotoinen, tasapintainen juusto, jonka korkeus on 7–8 cm ja paino 6–12 kg ja jonka kylki on kovera.

Abondance-juuston kuori on kittipintainen ja kangasmainen, ja sen väri vaihtelee kullankeltaisesta ruskeaan. Juustomassa on notkeaa, rasvaista ja joustamatonta, ja sen väri vaihtelee norsunluunvalkoisesta vaalean keltaiseen. Siinä on yleensä joitakin säännöllisiä, tasaisesti jakautuneita pieniä reikiä. Siinä voi olla joitakin ohuita halkeamia.

Täysin kuivatetun juuston rasvapitoisuus on vähintään 48 grammaa rasvaa 100 grammassa juustoa, ja sen kuiva-ainepitoisuus on vähintään 58 grammaa kuiva-ainetta 100 grammassa juustoa.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

Abondance-juuston valmistuksessa käytetään yksinomaan abondance-, tarentaise- ja montbéliarde-rotuisten lehmien maitoa.

Kaikissa karjoissa, jotka on ilmoitettu Abondance-alkuperänimitystä koskevassa, 7. joulukuuta 2012 voimassa olleessa toimintaselvityksessä, on oltava

— vähintään 35 prosenttia abondance-rotua olevia eläimiä 31. joulukuuta 2015 asti,

— vähintään 45 prosenttia abondance-rotua olevia eläimiä 1. tammikuuta 2016 lähtien.

Jos tätä määräystä ei noudateta, kunkin maidontuottajan karjassa on oltava vähintään 45 prosenttia abondance-rotua olevia eläimiä 1. tammikuuta 2016 lähtien.

Kaikkien sellaisten maidontuottajien karjassa, jotka ovat allekirjoittaneet Abondance-alkuperänimitystä koskevan toimintaselvityksen 7. joulukuuta 2012 jälkeen, on oltava

— vähintään 35 prosenttia abondance-rotua olevia eläimiä 31. joulukuuta 2015 asti,

— vähintään 45 prosenttia abondance-rotua olevia eläimiä 1. tammikuuta 2016 lähtien.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

Jotta yhteys maantieteelliseen alueeseen voidaan varmistaa, karjaa on ruokittava pääsääntöisesti rehulla, joka on peräisin alkuperänimityksen maantieteelliseltä alueelta. Perusannos koostuu kesällä vähintään 50-prosenttisesti (bruttopaino) laidunruohosta ja talvella heinästä, jota jaetaan rajoituksetta.

Muualta kuin maantieteelliseltä alueelta peräisin olevan ravinnon osuus saa olla korkeintaan 35 prosenttia (kuivapaino) karjan vuosittain kuluttamasta kuiva-aineesta.

Kesällä lypsylehmät laiduntavat vähintään 150 päivää joko yhtäjaksoisesti tai useammassa jaksossa.

Alkuperänimityksen maantieteellisen alueen ulkopuolella tuotettua kuivarehua saa käyttää ainoastaan täydennysrehuna paikallisesti tuotetun rehun lisäksi, ja sen osuus tilan karjan vuotuisen kuivarehutarpeen bruttopainosta saa olla enintään 30 prosenttia.

Perusannoksen lisäksi täydennysrehua saa jakaa lypsylehmille enintään 1 800 kg (bruttopainona) lypsylehmää kohti vuodessa ja hiehoille enintään 500 kg eläinyksikköä kohti vuodessa. Sallitut täydennysrehuseokset ja suoraan käytettävät täydennysrehut esitetään luettelossa.

Karjan ruokinnassa ei saa käyttää säilörehua, käynyttä rehua, pyöröpaalirehua tai ravintoa, joka voi vaikuttaa haitallisesti maidon tai juuston hajuun tai makuun taikka aiheuttaa bakteeritartunnan riskin.

Muuntogeenisten kasvien istuttaminen on kiellettyä Abondance-juuston valmistukseen tarkoitettua maitoa tuottavien tilojen kaikilla viljelyaloilla. Kielto koskee kaikkia kasvilajeja, joita on mahdollista käyttää tilan eläinten ruokintaan, sekä kaikkia lajeja, jotka voivat saastuttaa rehukasvit.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Maidon tuotannon sekä juuston valmistuksen ja kypsytyksen on tapahduttava kyseisellä maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

Juustot on pakattava yksittäin niiden kittipinnan suojelemiseksi. Jos juustot kuitenkin siirretään toisiin tiloihin paloiteltaviksi tai pakattaviksi taikka toiseen kypsyttämöön, tätä määräystä ei tarvitse noudattaa, kunhan kuljetuskalusto estää kuoren vahingoittumisen.

Kun juusto myydään valmiiksi pakattuna, paloissa on ehdottomasti oltava kuorta kolmella pinnalla, mutta kuoresta on voitu poistaa kittipinta.

Jatkojalostusteollisuuteen tarkoitetut palat voidaan pakata ilman kuorta.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt

”Abondance”-alkuperänimityksen piiriin kuuluvien kokonaisten juustojen ja juustopalojen päällysmerkinnöissä on oltava alkuperänimitys kirjasinkoolla, joka on vähintään kaksi kolmasosaa etiketissä olevien muiden merkintöjen suurimmasta kirjasinkoosta, sekä Euroopan unionin SAN-tunnus.

Kaikissa juustoissa, joita myydään pakattujen juustojen osastolla, on oltava yhdellä pinnalla etiketti tai silkkipaperi.

Jokainen myyntiin tarkoitettu Abondance-tahko on merkittävä erityisellä laatalla, jonka avulla juusto voidaan tunnistaa. Laatta kiinnitetään tahkon kylkeen puristamisen yhteydessä.

Tunnistelaatassa, joka on meijerissä valmistetuissa juustoissa punainen neliö ja tilalla valmistetuissa juustoissa vihreä soikio, on oltava ainakin seuraavat tiedot:

— juustolan tunnistekoodi,

— sana ”fermier” (tilalla valmistettu), jos juusto on valmistettu tilalla.

Valmistuspäivä ja -kuukausi merkitään juuston kylkeen tunnistelaatan lähelle kaseiininumeroin tai -kirjaimin tai elintarvikemusteella.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Abondance, Alex, Allèves, Allonzier-la-Caille, Amancy, Andilly, Annecy-le-Vieux, Arâches-la-Frasse, Arbusigny, Arenthon, Armoy, Aviernoz, Ayse, (La) Balme-de-Thuy, (La) Baume, Beaumont, Bellevaux, Bernex, (Le) Biot, Bluffy, Boëge, Bogève, Bonnevaux, Bonneville, (Le) Bouchet, Brenthonne, Brizon, Burdignin, Cercier, Cernex, Cervens, Chainaz-les-Frasses, Chamonix-Mont-Blanc, Champanges, (La) Chapelle-d’Abondance, (La) Chapelle-Rambaud, (La) Chapelle-Saint-Maurice, Charvonnex, Châtel, Châtillon-sur-Cluses, Chevaline, Chevenoz, Choisy, (Les) Clefs, (La) Clusaz, Cluses, Collonges-sous-Salève, Combloux, Cons-Sainte-Colombe, Contamine-sur-Arve, (Les) Contamines-Montjoie, Copponex, Cordon, Cornier, (La) Côte-d’Arbroz, Cruseilles, Cusy, Cuvat, Demi-Quartier, Dingy-Saint-Clair, Domancy, Doussard, Duingt, Entremont, Entrevernes, Essert-Romand, Etaux, Évires, Faucigny, Faverges, Fessy, Féternes, Fillinges, (La) Forclaz, (Les) Gets, Giez, (Le) Grand-Bornand, Groisy, Gruffy, Habère-Lullin, Habère-Poche, Héry-sur-Alby, (Les) Houches, Larringes, Lathuile, Leschaux, Lucinges, Lugrin, Lullin, Lyaud, Magland, Manigod, Marcellaz, Marignier, Marlens, Marnaz, Megève, Mégevette, Meillerie, Menthon-Saint-Bernard, Menthonnex-en-Bornes, Mieussy, Mont-Saxonnex, Montmin, Montriond, Morillon, Morzine, (La) Muraz, Mûres, Nancy-sur-Cluses, Nâves-Parmelan, Novel, (Les) Ollières, Onnion, Orcier, Passy, Peillonnex, Pers-Jussy, (Le) Petit-Bornand-les-Glières, Praz-sur-Arly, Présilly, Quintal, (Le) Reposoir, Reyvroz, (La) Rivière-Enverse, (La) Roche-sur-Foron, Saint-André-de-Boëge, Saint-Blaise, Saint-Eustache, Saint-Ferréol, Saint-Gervais-les-Bains, Saint-Gingolph, Saint-Jean-d’Aulps, Saint-Jean-de-Sixt, Saint-Jean-de-Tholome, Saint-Jeoire, Saint-Jorioz, Saint-Laurent, Saint-Martin-Bellevue, Saint-Paul-en-Chablais, Saint-Pierre-en-Faucigny, Saint-Sigismond, Saint-Sixt, Sallanches, Samoëns, (Le) Sappey, Saxel, Scionzier, Serraval, Servoz, Sévrier, Seythenex, Seytroux, Sixt-Fer-à-Cheval, Talloires, Taninges, Thollon-les-Mémises, Thônes, Thorens-Glières, Thyez, (La) Tour, Vacheresse, Vailly, Vallorcine, Verchaix, (La) Vernaz, Vers, Veyrier-du-Lac, Villard, (Les) Villards-sur-Thônes, Villaz, Ville-en-Sallaz, Villy-le-Bouveret, Villy-le-Pelloux, Vinzier, Viuz-en-Sallaz, Viuz-la-Chiésaz, Vougy ja Vovray-en-Bornes.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Luontoon liittyvät tekijät

Abondance-alkuperänimityksen maantieteellinen alue on määritetty kyseisen juuston alkuperäisen tuotantoalueen perusteella, ja se muodostuu Abondancen seudusta (mukaan lukien Abondancen laakso), joka sijaitsee Haute-Savoien departementin koillisosassa Chablais’n alueella Genevenjärven ja Giffren laakson välissä. Tämän maantieteellisen alueen erityisiin ilmasto-oloihin vaikuttavat sen sijainti ja pinnanmuodostus, Genevenjärven läheisyys ja suuret metsäalueet.

Maaperä on geologisilta ominaisuuksiltaan pääasiassa esialppien kalkkikiviylänköä tai subalpiinista kalkkikiviylänköä sekä Pohjois-Alppien kalkkikiviylänköä, joilla alpiininen kasvillisuus on verrattain vähäistä ja ilmastolle ovat tyypillisiä kesän korkea sademäärä sekä jyrkät lämpötilaerot. Tämä on johtanut pehmeän kukkulaiseen pinnanmuodostukseen ja mahdollistanut kasvillisuudeltaan erittäin monimuotoisten alppiniittyjen raivaamisen.

Inhimilliset tekijät

Vaikeissa elinolosuhteissa maan luontevin hyödyntämistapa oli lypsykarjan kasvattaminen. Sillä onkin vuosisataiset perinteet, ja alueelle ovat tyypillisiä tiettyjen rotujen käyttö ja alppiniittyjen omintakeinen hyödyntämiskäytäntö.

Kasvattajien käyttämät rodut (abondance, tarentaise ja montbéliarde) ovat sopeutuneet kyseiseen luonnonympäristöön erityisen hyvin. Vaikeisiin ilmasto- ja pinnanmuodostusolosuhteisiin sopeutuneesta abondance-rodusta (joka on nimetty Abondancen laakson mukaan) saadaankin erityisen kestäviä ja vastustuskykyisiä eläimiä, jotka soveltuvat erilaisiin tarkoituksiin ja etenkin maidontuotantoon. Abondance-lehmien maito soveltuu erittäin hyvin juuston valmistukseen. Kasvattajat ovat kiinnittäneet erityistä huomiota tähän Abondance-juuston valmistukseen perinteisesti yhdistettyyn rotuun. He ovat halunneet säilyttää sen aseman kyseisellä maantieteellisellä alueella, vahvistaa sitä ja samalla lisätä rodun osuutta juuston valmistuksessa.

Abondance-juustoa on valmistettu alueella vuosisatoja. Abondancen luostarin munkit edistivät jo 1200-luvulla tämän juuston valmistusta suosimalla laitumien raivausta. Vielä nytkin lypsylehmien ravinto perustuu pääasiassa laitumien ja alppiniittyjen ruohoon. Alppiniittyjen hyödyntämiskäytäntö, jossa karjoja ei yhdistetä, vaan perheillä on omat alppiniittynsä, kutsutaan nimellä ”montagne individuelle”. Käytäntö on ominainen tämän alueen alppiniityille, ja sen historia liittyy juuston valmistukseen tiloilla.

Abondance-juustoa valmistetaan edelleen paljon tiloilla, mutta myös meijereissä, joissa sovelletaan samoja menetelmiä ja vaalitaan perinteistä taitotietoa valmistettaessa raakamaidosta puolikovaa juustoa.

5.2 Tuotteen erityisyys

Abondance on yksinomaan täysrasvaisesta lehmän raakamaidosta valmistettu puolikova juusto, jolla on pitkä kypsytysaika.

Se erottuu muista puolikovista ja kovista juustoista sekä pienen kokonsa, koveran kylkensä, notkean rakenteensa että runsaan aromikirjonsa perusteella, johon liittyy yleensä hienoinen kitkerä vivahde.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Kyseisen maantieteellisen alueen ympäristöoloihin sopeutuneet lypsylehmät hyödyntävät sen monimuotoista kasvillisuutta. Niittyjen kasvillisuuden ansiosta Abondance-juustossa on aromiaineiden esiaineita. Ilmiö johtuu osaltaan siitä, että juustomestarit käyttävät täysrasvaista raakamaitoa, jonka mikrobeihin ei ole puututtu käsittelyllä.

Abondance on puristettu puolikova juusto. Puolikovan juuston valmistusmenetelmän ansiosta juuston rakenne on notkeampi kuin kovien puristettujen juustojen. Abondance-juustolle sen tyypillisen muodon antavan muotin käyttö johtuu sekin massan notkeasta rakenteesta. Muodon ansiosta juusto pysyi paremmin koossa etenkin alppiniityiltä alas tuotaessa.

Juuston kohtalaisen pieni koko verrattuna muihin juustoihin ja etenkin puristettuihin koviin juustoihin selittyy perheiden omilla alppiniityillä pidetyn karjan hyödyntämisellä sekä perinteisesti tilalla tapahtuneella valmistuksella.

Valmistus on keskeinen tekijä paikallisen elinkeinoelämän tasapainon kannalta, ja alkuperänimityksen tunnustaminen on mahdollistanut perinteisen maataloustoiminnan säilymisen alueella.

Eritelmän julkaisutiedot

(asetuksen (EY) N:o 510/2006 (4) 5 artiklan 7 kohta)

https://www.inao.gouv.fr/fichier/CdCAbondance.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12. Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3) Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(4) Katso alaviite 3.