KOMISSION TIEDONANTO - Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpano tehokkaammaksi

Poliittisen keskustelun virikkeeksi täsmällisemmät ja tehokkaammat EU:n suositukset jäsenvaltioille

Eurooppa tarvitsee lisää ja parempia työpaikkoja. Maaliskuussa 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti, että Euroopassa on kiireesti ryhdyttävä tehokkaisiin toimiin.

Euroopan työllisyysstrategialla on juuri tämä tehtävä. Neuvoston vuonna 2003 vahvistamissa uusissa työllisyyden suuntaviivoissa asetettiin Lissabonin strategian mukaisesti kolme yleistavoitetta: täystyöllisyys, työn laatu ja tuottavuus sekä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja osallisuuden lujittaminen. Uusi suuntaviivapaketti sisältää kymmenen erityistä suuntaviivaa ja ohjeita työllisyyspolitiikan hallinnon parantamiseksi.

Työllisyyssuuntaviivojen perusteella useissa jäsenvaltioissa toteutetut uudistukset ovat osoittautuneet toimiviksi: niillä on onnistuttu parantamaan työmarkkinoitten toimivuutta, minkä osoittaa aiempien vuosien työllisyyskasvu ja työllisyystilanteen selviytyminen viimeaikaisesta taloudellisesta laskusuhdanteesta. EU:n eteneminen kohti Lissabonissa vuodelle 2010 asetettua tavoitetta eli 70 prosentin kokonaistyöllisyysastetta on pysähtynyt. Työllisyysaste on nyt 64,3 prosenttia, ja siksi onkin selvää, ettei unioni saavuta vuoden 2005 välitavoitetta eli 67 prosentin työllisyysastetta. Ilman lisätoimia myös vuoden 2010 tavoite jää täyttymättä. [1] Työn tuottavuuden kasvu on jatkanut hidastumistaan, ja työn laatu ja osallisuutta edistävät työmarkkinat ovat edelleen merkittäviä haasteita monissa jäsenvaltioissa.

[1] Tavoite edellyttäisi, että 15 jäsenvaltion EU:ssa luotaisiin vielä yli 15 miljoonaa ja 25 jäsenvaltion EU:ssa yli 20 miljoonaa työpaikkaa.

Talouden laskusuhdanteen vuoksi ja kevään 2003 Eurooppa-neuvostossa kokoontuneiden valtion- ja hallitustenpäämiesten pyynnöstä komissio perusti erityisen Euroopan työllisyystyöryhmän, jota veti Alankomaiden entinen pääministeri Wim Kok. Työryhmä asetti jäsenvaltioiden kannalta yleisesti merkittäviä toimintaprioriteetteja ja yksilöi tarvittavia uudistuksia. [2] Komissio ja neuvosto tukevat työllisyystyöryhmän arvioita ja toiminnan linjausta koskevia viestejä, jotka ovat täysin linjassa Euroopan työllisyysstrategian kanssa. Ne on sisällytetty Eurooppa-neuvostolle esitettyyn neuvoston ja komission yhteiseen työllisyysraporttiin 2004.

[2] Jobs, Jobs, jobs - Creating more Employment in Europe, Wim Kokin johtaman työllisyystyöryhmän raportti.

Jotta EU saavuttaisi työllisyystavoitteensa vuonna 2010 ja pystyisi parantamaan kilpailukykyään ja kasvupotentiaaliaan globaalissa taloudessa, kehityssuuntaus on käännettävä: sekä työllisyyden että tuottavuuden kasvua on kiihdytettävä voimakkaasti. Kapea-alainen tapa lähestyä työmarkkinauudistuksia ei riitä. Luottamuksen ja vakauden varmistamiseen tarvitaan järkevää makrotalouspolitiikkaa. Tavara-, palvelu- ja pääomamarkkinoiden rakennetta on uudistettava kilpailukyvyn ja työpaikkojen perustamisen tukemiseksi. Göteborgissa ympäristönäkökohdilla täydennetyn Lissabonin strategian kaikilla rintamilla on edistyttävä samanaikaisesti - etenkin tutkimus- [3] ja innovaatiotoiminnassa, koulutuksessa, ympäristöpolitiikan työllistämispotentiaalin kehittämisessä olletikin ympäristötuotteitten ja palvelujen alalla sekä sosiaalisen suojelun ja eläkejärjestelmien uudistamisessa. Näillä aloilla toteutettavalla politiikalla, johon kuuluu myös tuore kasvualoite, on pyrittävä lisäämään yritysten investointeja sekä henkilö- että fyysiseen pääomaan ja tarjoamaan paremmat edellytykset työpaikkojen luomiselle ja tuottavuuden kohenemiselle. Sitä varten on vahvistettava Euroopan kykyä hallita muutoksia.

[3] Huomattakoon, että Barcelonassa maaliskuussa 2002 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston asettaman tavoitteen mukaan t&k-investointien osuutta BKT:stä olisi nostettava 3 prosenttiin siten, että yksityisten investointien osuus olisi kaksi kolmasosaa. Vuonna 2002 BKT-osuus oli noin 2 prosenttia.

Vuonna 2003 toteutetussa työllisyysstrategian uudistuksessa asetettiin painopiste keskipitkän aikavälin suunnitteluun ja sellaisen poliittisen kehyksen laatimiseen, jossa otetaan huomioon EU:n laajentumisen lisäämä monimuotoisuus. Jäsenvaltioiden on päättäväisesti toteutettava koko työllisyyssuuntaviivoissa määriteltyä politiikan kirjoa, ja unionin on kiinnitettävä enemmän huomiota seurantaan ja lisättävä vertaisarvioiden luomaa painetta. Työllisyystyöryhmä on vahvistanut tarpeen korostaa jäsenvaltioiden toteuttamien uudistusten tiivistä seurantaa mieluummin kuin ryhtyä taas muuttamaan suuntaviivoja.

Nykymuotoiset yleiset poliittiset toimintapuitteet tarjoavat siis riittävän ja tarkoituksenmukaisen välineen vastata tämän päivän työllisyyshaasteisiin 25 jäsenvaltion EU:ssa. Uusien työllisyyssuuntaviivojen keskipitkää aikaväliä korostava luonne ja niiden sovittaminen yhteen talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa perustelevat tilanteen säilyttämisen vakaana ainakin vuonna 2006 tehtävään väliarviointiin saakka. Nykyisten ja uusien jäsenvaltioiden on voitava toteuttaa työllisyyspolitiikkaansa vuonna 2004 samojen vakaiden puitteiden pohjalta.

Komissio korostaa tarvetta tukea ja virittää korkeimmalla poliittisella tasolla käytävää aitoa poliittista keskustelua Euroopan työllisyysstrategian toteuttamisesta. Suosituksista olisi tehtävä voimakkaampia ja ytimekkäämpiä. Samalla on tehostettava tietojen levittämistä ja keskinäistä oppimista kokemustenvaihdon kautta. Eurooppa-neuvosto on vahvistanut työllisyystyöryhmän raportissa ja vuoden 2004 yhteisessä työllisyysraportissa yksilöidyt neljä keskeistä toiminta-alaa eli seuraavat:

* Työntekijöiden ja yritysten sopeutumiskykyä on lisättävä.

* Työmarkkinoille on saatava lisää ihmisiä: työnteosta on tehtävä todellinen vaihtoehto kaikille.

* Henkilöpääomaan ja elinikäiseen oppimiseen on investoitava entistä enemmän ja tehokkaammin.

* Uudistusten tehokas täytäntöönpano on varmistettava parantamalla hallintotapoja.

Nämä neljä suositusta osoitetaan kaikille jäsenvaltioille, ja vuoden 2005 yhteisessä työllisyysraportissa on tarkasteltava kriittisesti niiden toteuttamista.

Käyttöönotostaan eli vuodesta 2000 lähtien maakohtaiset suositukset ovat osaltaan ohjanneet toimintalinjojen uudistamista jäsenvaltioissa. Suosituksilla on voitu antaa jäsenvaltioille erilaisia ohjeita politiikkaa varten sen mukaan, millainen tilanne kussakin maassa on ja miten ne ovat edistyneet suositusten täytäntöönpanossa. Laajentumisen myötä työmarkkinatilanne vaihtelee EU:ssa entistä enemmän, mikä korostaa suositusten merkitystä. Vuoden 2004 suositukset onkin suunniteltu vahvemmiksi. Niissä puututaan huomiota ensisijaisesti kaipaaviin seikkoihin. Monissa käsitellään ongelmia, jotka on tuotu esiin jo edellisvuosina mutta joita ei vielä ole pystytty ratkaisemaan. Toisissa taas käsitellään uusia kysymyksiä, jotka vaativat välittömiä toimia.

Uudet jäsenvaltiot on otettu mukaan Euroopan työllisyysstrategiaan komission kanssa ennen jäsenyyttä laadittujen yhteisten arviointiasiakirjojen välityksellä. Uudet jäsenvaltiot esittävät kansalliset työllisyyden toimintasuunnitelmansa ensimmäistä kertaa vuonna 2004 työllisyyden suuntaviivojen ja talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen tarjoamissa puitteissa. Maiden on kiinnitettävä erityistä huomiota kaikille jäsenvaltioille suunnattuihin yhteisiin työllisyyspoliittisiin suosituksiin. Niitä kehotetaan lisäksi puuttumaan niihin erityisiin kysymyksiin ja poliittisiin viesteihin, jotka on maakohtaisesti esitetty työllisyystyöryhmän raportissa ja yhteisten arviointiasiakirjojen toteuttamista koskevassa komission raportissa. [4]

[4] Edistyminen työllisyyspolitiikkaa koskevien yhteisten arviointiasiakirjojen toteuttamisessa liittymässä olevissa maissa, KOM(2003) 663, 6.11.2003.

EU:n ja kansallisten viranomaisten on voimakkaammin toimin tuettava kokemustenvaihtoa kaikkien sidosryhmien kesken. Toimintamallia on muutettava, jotta saadaan aikaan ympäristö, jossa viranomaiset ja yritykset pitävät itseään oppimisorganisaatioina, jotka ovat valmiita ottamaan vastaan muiden hyviä ajatuksia ja jakamaan kokemuksiaan. Vuonna 2004 komissio käynnistää uuden, pitkälle tähtäävän keskinäistä oppimista käsittelevän ohjelman, jossa keskitytään hyvien käytäntöjen vaihtoon ja työllisyysstrategiasta saatujen kokemusten levittämiseen aluetasoa myöten.

EU osoittaa huomattavan määrän varoja toimiin, joilla edistetään kehitystä ja rakennemuutoksia jäsenvaltioissa ja alueilla, jotka ovat jääneet muista jälkeen. Seuraavalla rahoituskierroksella EU-rahoitus on kytkettävä tiukemmin työllisyyden suuntaviivojen, tavoitteiden ja jäsenvaltioille osoitettujen suositusten toteuttamiseen. [5] Aktiivisia työvoimapoliittisia toimenpiteitä olisi tehostettava ja aktiivisiin työvoimapoliittisiin toimiin ja henkilöpääomaan olisi saatava lisää julkisia ja yksityisiä investointeja. [6] Tältä osin komissio kehottaa jäsenvaltioita hyödyntämään kaikki mahdollisuudet, jotka perustuvat työllistämistukeen ja koulutustukeen liittyviä ryhmäpoikkeuksia koskeviin asetuksiin, joilla pyritään korjaamaan markkinoiden puutteellista toimintaa ja tukemaan työllisyysstrategian toteuttamista.

[5] Yhteisen tulevaisuuden rakentaminen - Politiikan haasteet ja rahoitusmahdollisuudet laajentuneessa unionissa 2007-2013, KOM(2004) 101 lopullinen/2, 26.2.2004.

[6] Kolmas taloudellista ja sosiaalista koheesiota käsittelevä raportti, 18.2.2004.

Neljä kaikille jäsenvaltioille yhteistä suositusta ja maakohtaiset suositukset muodostavat väkevän paketin. Hallintotapa nostetaan paremmin esiin Euroopan työllisyysstrategiassa. Entistä lyhyemmillä, kohdennetummilla ja vahvemmilla suosituksilla pyritään varmistamaan, että jäsenvaltiot pystyvät paremmin keskittämään toimensa niitä kipeimmin vaativiin kysymyksiin.

Kun samalla vahvistetaan hyvien toimintamallien vaihtoa ja keskinäistä oppimista ja parannetaan yhteyttä EU-rahoituksen käyttöön, vahvistetuilla suosituksilla voidaan antaa uutta puhtia Euroopan työllisyysstrategialle - strategialle, jossa ovat mukana kansalliset parlamentit, työmarkkinaosapuolet ja muut sidosryhmät, jolla edistetään uudistuksiin liittyvää yhteistyötä ja joka muodostaa keskeisen osan Euroopan tason työmarkkinaosapuolten hiljattain ilmoittamaa muutoskumppanuutta.

Kansallisissa toimintasuunnitelmissa olisi vastattava vahvistettuihin suosituksiin, ja niistä olisi tehtävä tiukemmin poliittisia asiakirjoja, joissa kuitenkin vältetään käsittelyn pintapuolisuus ja puutteellisuus. Suositusten täytäntöönpano on tärkein perusta loppuvuodesta 2004 tai alkuvuodesta 2005 laadittavalle yhteiselle työllisyysraportille. Parannusten myötä Euroopan työllisyysstrategiasta pitäisi tulla tehokkaampi väline, jolla pystytään viemään eteenpäin Lissabonin prosessia eli saamaan aikaan enemmän ja parempia työpaikkoja.