Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta /* KOM/99/0686 lopull. - CNS 99/0274 */





Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta (Komission esittämä) PERUSTELUT Kokonaisvaltainen ja yhteisvastuullinen lähestymistapa Amsterdamin sopimuksen voimaantulosta lähtien turvapaikka- ja maahanmuuttokysymykset ovat kuuluneet yhteisön toimivaltaan muutetun Euroopan yhteisön perustamissopimuksen uuden IV osaston mukaisesti. Pakolaisten, kotiseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden ja turvapaikanhakijoiden vastaanottoa ja vapaaehtoista paluuta koskevilla toimenpiteillä on näin ollen täysin uusi oikeudellinen ympäristö. Ne voidaan yhdistää ensimmäistä kertaa toimenpiteisiin, joilla pyritään edistämään pakolaisten integroitumista eli kotoutumista. Tavoitteena on johdonmukaistaa eri osa-alueita, jotka yhdessä muodostavat komission, Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden kokonaisvaltaisen lähestymistavan tällä politiikan alalla. Turvapaikkapolitiikka muodostaa kokonaisuuden. Pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottaminen edellyttää kuitenkin jäsenvaltioiden antamien kansainvälisten sitoumusten ja niiden yhteisen humanitaarisen toiminnan perinteen mukaisesti seuraavia seikkoja: · Helposti käynnistettävien, tehokkaiden ja tasapuolisten menettelyjen ottaminen käyttöön hakemusten käsittelemiseksi ja sellaisten vastaanottojärjestelyjen luominen, joiden avulla voidaan varmistaa asianmukaiset elinolosuhteet menettelyn keston ajan. · Tarvittavien järjestelyjen toteuttaminen sen varmistamiseksi, että pakolaiset kotoutuvat vastaanottavan maan yhteiskuntaan Geneven yleissopimuksen määräysten mukaisesti. · Tarvittavien toimenpiteiden toteuttaminen, jotta sellaiset henkilöt, joille ei menettelyn päätyttyä myönnetä lupaa oleskella sen maan alueella, josta he ovat hakeneet suojelua, palaavat lähtömaahansa. Tämä on tarpeen turvapaikkajärjestelmän vakiintuneisuuden ja luotettavuuden varmistamiseksi. Jäsenvaltioille aiheutunut rasitus ei tällä alalla jakaudu tasapuolisesti, koska turvaa hakevista henkilöistä muodostuvat väestöliikkeet suuntautuvat epätasaisesti eri maihin Euroopan unionissa. Tästä syystä komission ehdotuksella pyritään edistämään turvapaikkakysymyksiä koskevien rasitusten jakaantumista tasapuolisesti jäsenvaltioiden kesken, sillä kyse on järjestelystä, joka mahdollistaa jäsenvaltiokohtaisiin kustannuksiin suhteutetun varojen jakamisen. Samalla voidaan rohkaista jäsenvaltioita, joissa turvapaikanhakijoille ja pakolaisille tarjotut perusrakenteet ja palvelut ovat vähiten kehittyneitä, saavuttamaan muut jäsenvaltiot tässä suhteessa. Komission ehdotus on ensimmäinen vastaus Tampereella 15-16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esittämään pyyntöön. Päätökseen sisältyy säännöksiä, jotka soveltuvat hätätilanteisiin, joissa jäsenvaltioihin saapuu suuri joukko pakolaisia, siirtymään joutuneita henkilöitä tai turvapaikanhakijoita, mutta myöskään Euroopan pakolaisrahaston päätavoitteena olevaa pitkän aikavälin toimintaa ei kyseenalaisteta. Toimet Jotta pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanotosta ja sen seurauksista aiheutuvat rasitukset voitaisiin jakaa tasapuolisesti jäsenvaltioiden kesken, jäsenvaltioita on tuettava suhteessa niiden panokseen jokaisella kyseessä olevalla alalla. Samalla on annettava jäsenvaltioille, joiden järjestelyt ovat vähiten kehittyneitä, mahdollisuus osallistua toimintaan. 1. Vastaanotto-olosuhteet ja turvapaikkamenettelyt Jäsenvaltiot tunnustavat kolmansien maiden kansalaisten oikeuden hakea pakolaisasemaa 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleissopimuksen mukaisesti ja perustella toimivaltaisille viranomaisille, miksi palaaminen lähtömaahan on mahdotonta. Tämä oikeus on kuitenkin sisällyksetön ja sen käytännön hyödyntäminen on mahdotonta, jos suojelua etsiville henkilöille ei tiedoteta noudatettavista menettelyistä ja jos heillä ei ole minkäänlaista toimeentuloturvaa odotettaessa päätöstä hakemuksesta. Tästä syystä jäsenvaltioiden käytössä onkin oltava helposti käynnistettävät, oikeudenmukaiset ja tehokkaat menettelyt sekä asianmukaiset vastaanottojärjestelyt, jotta jäsenvaltiot voivat vastaanottaa kansainvälisten sitoumusten ja yhteisen humanitaarisen toiminnan perinteen mukaisesti pakolaisia ja muita kansainvälistä suojelua hakevia henkilöitä. Jäsenvaltioissa sovellettavat vastaanottojärjestelyt ovat kuitenkin sekä määrällisesti että laadullisesti erilaisia. Tämä saattaa rohkaista eräitä pakolaisasemaa hakevia henkilöitä hakeutumaan jäsenvaltioon, joka näyttää heistä tarjoavan parhaat vastaanotto-olosuhteet, tai siirtymään jäsenvaltiosta toiseen. Toissijaisen siirtymisen lisääntyminen kasvattaa sellaisten jäsenvaltioiden kustannuksia, joiden järjestelyt ovat kehittyneimpiä, ja monimutkaistaa jäsenvaltioon jätetyn turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa olevan valtion ratkaisemista. Tilanteen parantamiseksi on tärkeää, että kansainvälistä suojelua hakevilla henkilöillä olisi todellinen mahdollisuus esittää hakemuksensa ensimmäisessä jäsenvaltiossa, jonne he saapuvat riippumatta siitä, mikä jäsenvaltio on kyseessä, ja että heidän perustarpeensa turvattaisiin menettelyn ajan. Euroopan pakolaisrahastosta tuettujen toimien on liityttävä vastaanotto-olosuhteiden eri tekijöiden luomiseen tai parantamiseen (majoitus, terveydenhoitopalvelujen käyttö, oikeusapu jne.), jotta kannustettaisiin sellaisia jäsenvaltioita, joiden järjestelyt ovat vähiten kehittyneitä, saavuttamaan muiden jäsenvaltioiden taso, ja edistettäisiin nykyisten järjestelyjen mukauttamista jäsenvaltioissa, joiden kohdalla esiintyy suuria vaihteluja sekä pakolaisten määrän että luonteen osalta. Viimeaikaisten kokemusten perusteella komissio ehdottaa, että pakolaisille tarkoitetut vastaanottotoimet voisivat hyödyttää myös siirtymään joutuneita henkilöitä. 2. Kotouttaminen Geneven yleissopimus, joka on tehty 28 päivänä heinäkuuta 1951, sisältää monia määräyksiä pakolaisten hyväksi. Määräykset koskevat oikeudellista asemaa, ansiotyön harjoittamista, sosiaalisia etuuksia ja hallinnollisia toimenpiteitä, joiden tavoitteena on edistää pakolaisten kotoutumista vastaanottavan maan yhteiskuntaan. Maastaan pakenemaan joutuneet henkilöt eivät aina pysty hyödyntämään täysimääräisesti yleisiä toimenpiteitä ja ohjelmia, joilla edistetään kotoutumista yhteiskuntaan ja ammatillista koulutusta. Heillä on myös erityistarpeita, vaikkei kyse olisi muusta kuin avusta valmistauduttaessa yleisiin ohjelmiin osallistumiseen. Pakolaisia vastaanottavien jäsenvaltioiden on usein noudatettava määrätietoista politiikkaa, jotta näiden henkilöiden kotoutuminen onnistuisi parhaalla mahdollisella tavalla. Tästä syystä yhteisön on tuettava jäsenvaltioissa toteutettavia erityistoimia pakolaisten, siirtymään joutuneiden henkilöiden ja kansainvälistä suojelua tarvitsevien henkilöiden hyväksi, jotta rasitusten tasapuolista jakaantumista voitaisiin edistää perustamissopimuksen 63 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Tässä ehdotuksessa komissio korostaa seuraavia painopistealueita: - sellaisten perustarpeiden täyttäminen, jotka on tyydytettävä heti kun edunsaajille myönnetään jonkinlaista suojelua, - edunsaajien sosiokulttuurinen sopeuttaminen vastaanottovaltion yhteiskuntaan, - toimia, joilla pyritään edistämään itsenäisyyden saavuttamista; pyrkimyksenä on, että kyseessä olevat henkilöt saavat valmiudet omatoimisuuteen siten, ettei heidän enää tarvitse turvautua apuun. Kotouttamistoimien on koskettava kaikkia kansainvälistä suojelua saavia henkilöryhmiä heti, kun oleskelusta jäsenvaltion alueella tulee pysyvää tai vakiintunutta. 3. Vapaaehtoinen paluu ja uudelleenkotoutuminen Vapaaehtoisen paluun pitäisi olla luonnollinen seuraus tilapäisen suojelun päättymisestä suurimmassa osassa tapauksista. Kosovosta saadut kokemukset ovat osoittaneet, että pääosa siirtymään joutuneista henkilöistä - mukaan lukien henkilöt, joille on myönnetty pakolaisasema - ovat valmiita palaamaan lähtömaahansa olosuhteiden sen salliessa. Tällöin tarvitaan kuitenkin luotettavaa tietoa lähtömaan tilanteesta. Lisäksi aineelliset elinolosuhteet konfliktitilanteesta toipuvassa maassa aiheuttavat sen, että kyseiset henkilöt tarvitsevat usein aineellista apua paluun valmisteluun ja elämisen uudelleenaloittamiseen lähtömaassa. Sellaisten kansainvälistä suojelua hakeneiden henkilöiden, joiden hakemus on hylätty ja jotka eivät voi saada oleskelulupaa muulla perusteella, pitäisi yleensä poistua jäsenvaltioiden alueelta ja palata lähtömaahansa. Kuten komissio totesi Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuonna 1994 antamassaan tiedonannossa maahanmuutto- ja turvapaikka-asioista [1], jäsenvaltioiden on kuitenkin usein vaikeaa panna maastapoistamispäätöksiä täytäntöön. [1] KOM (94) 23 lopullinen, 23.2.1994. Ks. erityisesti 111 ja 112 kohta. Turvapaikka- ja maahanmuuttokysymyksiä käsittelevä korkean tason työryhmä on todennut, että vapaaehtoisen paluun ohjelmien kehittäminen voisi muodostaa maastapoistamiselle varteenotettavan ja inhimillisen vaihtoehdon, joka tarjoaa etuja kyseessä oleville henkilöille ja jäsenvaltioille ja saattaa kiinnostaa lähtömaita, jotka haluavat hyötyä mahdollisuudesta Euroopan unionin tarjoamaan yhteiseen kehitystyöhön. Tampereen Eurooppa-neuvosto kannatti tätä lähestymistapaa ja esitti, että tukea lähtömaille ja kauttakulkumaille lisättäisiin vapaaehtoisen paluun helpottamiseksi. 4. Muut tukikelpoiset toimenpiteet Komissio ehdottaa, että edellä esitetyn kolmen painopistealueen lisäksi osa käytettävissä olevista määrärahoista voidaan varata yhteisön edun mukaisten innovatiivisten tai maidenvälisten hankkeiden tukemiseen ja toteutettujen toimien tutkimiseen tai arviointiin. 5. Hätätoimenpiteet Komissio katsoo, että hätätoimenpiteitä on voitava toteuttaa yhteisvastuullisesti ja mahdollisimman nopeasti tilanteissa, joissa suuri joukko pakolaisia tai siirtymään joutuneita henkilöitä saapuu yhden tai useamman jäsenvaltion alueelle ilman, että tällöin vaarannetaan pitkän aikavälin toimien toteuttamista tai ylipäänsä vaikutetaan niihin millään tavalla. Hätäapu liittyy henkilöiden perustarpeista huolehtimiseen tällaisissa oloissa eli majoitukseen, ravintoon ja terveydenhuoltoon. Tilanteiden kiireellisyys edellyttää päätöksentekomenettelyn yksinkertaistamista. Komissiolle on myös annettava valtuudet arvioida kyseessä olevien jäsenvaltioiden tarpeet ja jakaa käytettävissä olevat lisäresurssit maiden kesken. Hätätoimenpiteiden riippumattomuutta Euroopan pakolaisrahaston tavanomaisen toimintajärjestelmän mukaisista rakenteellisista toimenpiteistä pitäisi korostaa osoittamalla niille erillinen budjettikohta. Yksityiskohtaiset säännöt Pilottihankkeiden toteuttamisesta ja viime vuosina rahoitetuista toimenpiteistä saatujen kokemusten perusteella [2] komissio käyttää tätä tilaisuutta hyväkseen ja muuttaa perusteellisesti hallinnointia ja täytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä. [2] Ks. komission yksikköjen valmisteluasiakirjat SEC(1988) 1263 ja SEC(1999) 1105 vastaanottamista ja vapaaehtoista paluuta koskevien toimenpiteiden toteuttamisen osalta. Kotouttamista koskevista pilottihankkeista ollaan parhaillaan valmistelemassa toteutettujen toimien kattavaa arviota. Ensimmäinen uudistus koskee kestoa. Komissio ehdottaa päätöstä, jonka voimassaoloaika on viisi vuotta. Tavoitteena on monivuotisen ohjelmasuunnittelun mahdollistaminen, jossa otetaan paremmin huomioon suunniteltujen toimenpiteiden keskipitkän tai pitkän aikavälin toiminnan luonne, mutta varmistetaan samalla säännösten mukauttaminen poliittiseen ja institutionaaliseen kehitykseen. Viime vuosina rahoitettuja pilottihankkeita arvioitaessa on ilmennyt, että hankkeiden riittävä kesto on niiden onnistumisen kannalta ratkaisevan tärkeää. Keskipitkän tai pitkän aikavälin hankkeet merkitsevät sitä, että jäsenvaltioiden ja järjestöjen on helpompi valinta hankkeet ja kattavampi suunnittelu on mahdollista. Vastaanotto-olosuhteiden osalta perusrakenteiden toteuttaminen edellyttää pitkän aikavälin suunnitelmia kun taas pakolaisille ja siirtymään joutuneille henkilöille suunnattuja palveluja on järkevintä suunnitella vain vuodeksi kerrallaan. Kotouttamisesta voidaan todeta, että Berliner Institut für vergleichende Sozialforchung -laitoksella teetettiin objektiivinen arviointi toimenpiteistä, joita työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosasto toteutti budjettikohdan B3-4113 nojalla. Selvityksessä todetaan, että hankkeiden koordinaattoreiden kanssa käydyissä keskusteluissa ilmeni, että vuosi on yleensä liian lyhyt aika saavuttaa kaikki tavoitteet ja varmistaa samalla asianmukainen seuranta. Pitkäkestoinen rahoitus on tästä syystä tärkeää hankkeen kustannus-tehokkuuden kannalta. Yleisesti ottaen pilottihankkeille pitäisi selvityksen mukaan myöntää tukea pidemmän aikaa, jotta seurantatoimenpiteitä voitaisiin ottaa käyttöön ja voitaisiin välttää yleinen ongelma siitä, että hankkeet päättyvät ennen kuin pitkän aikavälin edut näkyvät. Vapaaehtoisen paluun osalta komissio totesi arviointiasiakirjassaan [SEC(1999) 1105], että useimmiten kuluu monta kuukautta ennen kuin henkilö tekee ratkaisun palata lähtömaahan. Paluupäätöksen pysyvyys edellyttää lähtömaan oloihin uudelleen sopeutumista. Tämä voidaan varmistaa parhaiten toteuttamalla seuranta paikan päällä. Voidaankin ajatella, että tämä tehtävä pitäisi antaa paikallisille paluuneuvontatoimistoille, joiden toiminnan olisi siis syytä jatkua tavanomaista 12 kuukautta kauemmin. Toinen uudistus liittyy täytäntöönpanoon, joka hajautetaan rakennerahastojen mallin mukaisesti: Jäsenvaltiot vastaavat monivuotisten ohjelmien laatimisesta, toimenpiteiden valinnasta ja hallinnoinnista. Kokemus on osoittanut, että toimenpiteiden valinnassa sekä niiden toteuttamisen seurannassa ja valvonnassa alueen läheinen sijainti ja arkirealiteettien tuntemus on korvaamaton etu. Tämä perustavaa laatua oleva valinta merkitsee sitä, että sekä jäsenvaltioiden että komissio pitäisi mukauttaa valvontaa (erityisesti rahoitusvalvontaa), seurantaa sekä arviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä toimivaltajaon että kyseessä olevien määrärahojen suuruuden perusteella. Yhteensovittaminen ja täydentävyys On tarpeen varmistaa, että kaikki Euroopan unionin toimet ovat johdonmukaisia ja täydentävät toisiaan, jotta voidaan välttää päällekkäisyyttä ja hyödyntää käytettävissä olevat resurssit parhaalla mahdollisella tavalla. Olisi erityisesti valvottava, että kotoutumisen edistämiseksi toteutetuissa toimissa otetaan huomioon mahdolliset synergiaedut rakennerahastojen ohjelmien kanssa työllistymismahdollisuuksien ja varsinkin EQUAL-ohjelman osalta. Myös vapaaehtoiseen paluuseen tähtäävien toimenpiteiden on oltava yhteensopivia niiden toimien kanssa, joita unioni toteuttaa yleisemmin osana kehitysyhteistyötä, humanitaarista apua ja suhteita asianomaisiin kolmansiin maihin. Tätä varten yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla olisi otettava käyttöön yhteensovittamis-mekanismeja, jotka varmistavat tiedonvälityksen varsinkin eri komiteoille ja muille tahoille, jotka vastaavat sellaisten toimien seurannasta tai toteuttamisesta, joilla on vastaavanlaisia tai täydentäviä tavoitteita. Jäsenvaltioilla on pääasiallinen vastuu Euroopan pakolaisrahaston piiriin kuuluvien toimien toteuttamisesta, joten niiden pitäisi myös varmistaa omalla tasollaan eri toimenpiteiden yhteensovittaminen ja toimenpiteiden toteuttamisesta vastaavien tahojen välinen koordinointi. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Viisumi-, turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikkaa sekä muuta henkilöiden vapaaseen liikkuvuuteen liittyvää politiikkaa koskeva uusi IV osasto Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa muodostaa oikeusperustan yhteisön toimivallalle. Toimivaltuuksia on kuitenkin käytettävä perustamissopimuksen 5 artiklan mukaisesti eli vain, jos yhteisötasolla toteutetulla toimella on selkeitä etuja sen laajuuden tai vaikutusten vuoksi verrattuna jäsenvaltiotasolla toteutettuun toimeen. Tämä päätösehdotus täyttää tämän vaatimuksen. 1. Toissijaisuusperiaate Näyttää selkeästi siltä, että vaatimus jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakaantumisesta edistämisestä edellyttää taloudellista tukea, jolla pyritään sekä keventämään suurimman rasituksen kantavien jäsenvaltioiden kustannuksia että kehittämään niiden jäsenvaltioiden kapasiteettia, joiden turvapaikkojen perusrakenne ja palvelut ovat riittämättömiä. Tarvitaan myös sellaista uudelleenjakoa Euroopan unionin tasolla, jota jäsenvaltiot eivät yksittäin pysty toteuttamaan. 2. Suhteellisuusperiaate Tämä päätöksen nojalla Euroopan pakolaisrahastosta voidaan myöntää tukea toimenpiteille, jotka toteutetaan siinä luetelluilla aloilla. Samalla se jättää jäsenvaltioille vapauden valita toimet ja niiden toteuttamistavat yhdessä komission kanssa vahvistettujen hankkeiden puitteissa. Koska jäsenvaltiot ovat vastuussa toimien valinnasta ja hallinnoinnista, yhteisön varojen käytölle on vahvistettava täsmälliset ja yhdenmukaiset säännöt neuvoston päätöksellä, joka soveltuu yhteisön ohjelmien täytäntöönpanoon. Artiklakohtaiset perustelut 1 artikla Tällä artiklalla perustetaan Euroopan pakolaisrahasto. Lisäksi kuvaillaan yleisesti sen tavoitteita, joita ovat jäsenvaltioiden tukeminen pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisessa, jotta voitaisiin edistää vastaanotosta aiheutuvien rasitusten tasapuolista jakaantumista jäsenvaltioiden kesken. Rahasto perustetaan ajalle 1 päivästä tammikuuta 2000 31 päivään joulukuuta 2004. Perustamissopimuksen 67 artiklassa tarkoitettu viiden vuoden siirtymäkausi päättyy vuonna 2004. 2 artikla Tässä artiklassa kuvaillaan eri ryhmiä, jotka voivat olla päätöksessä tarkoitettujen toimien kohteena. 3 artikla Tässä artiklassa mainitaan alat, joilla Euroopan pakolaisrahastosta myönnetyn tuen avulla pyritään edistämään 1 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden saavuttamista: · aineelliset vastaanotto-olosuhteet ja menettelyt hakemusten käsittelemiseksi · pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden kotouttaminen vastaanottavan jäsenvaltion yhteiskuntaan · edunsaajien vapaaehtoinen paluu lähtömaahan. 1. Vastaanotto-olosuhteet menettelyjen aikana ja menettelyjen laatu: Euroopan pakolaisrahasto tukee jäsenvaltioiden toimia, joilla pyritään ylläpitämään, kehittämään ja sopeuttamaan pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden majoittamiseen tarkoitettuja perusrakenteita ja palveluja; toimittamaan heille aineellista apua, esim. vaatteita tai elintarvikkeita; tarjoamaan sosiaalihuoltopalveluja eli neuvoja ja apua sellaisten etuuksien saamiseksi, joihin heillä on oikeus, ja hallinnollista apua turvapaikkamenettelyyn liittyvien asioiden hoidossa. 2. Kotouttaminen: Euroopan pakolaisrahasto tukee jäsenvaltioiden toimia, jotka koskevat pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden perustarpeista huolehtimista auttamalla heitä asunnon hankkimisessa ja sellaisten etuuksien ja avustusten saamisessa, joihin heillä on asemansa perusteella oikeus. Lisäksi tuetaan toimia, jotka liittyvät terveydenhuolto- ja/tai mielenterveyspalveluista huolehtimiseen, sosiokulttuuriseen sopeutumiseen (esim. mahdollisimman hyvän kielitaidon hankkiminen, tiedottaminen vastaanottavan yhteiskunnan arvoista, tavoista ja käyttäytymissäännöistä) ja omatoimisuuden saavuttamiseen eli elämänhallintaan pääasiassa auttamalla työpaikan hankkimisessa sellaisin edellytyksin (ammatinvalinnan ohjaus, koulutus, uudelleen-koulutus, harjoittelu), jotka ottavat huomioon, että pakolaisilla ja siirtymään joutuneilla henkilöillä ei ole välttämättä vastaanottavan maan työmarkkinoilla tarvittavia valmiuksia. 3. Vapaaehtoinen paluu ja kotoutuminen uudelleen lähtömaahan: pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden osalta, jotka haluavat palata kotimaahansa muuttuneiden olosuhteiden vuoksi sekä henkilöiden osalta, jotka luopuvat pakolaisasemaa tai tilapäistä suojelua koskevasta hakemuksestaan tai joiden hakemus hylätään lopullisella kielteisellä päätöksellä, Euroopan pakolaisrahastosta tuetaan tiedottamista paluuohjelmista ja tilanteesta lähtömaassa, neuvontaa ja yleissivistävää ja/tai ammatillista koulutusta, jonka tarkoituksena on antaa paluuta suunnitteleville mahdollisuus hankkia tai palauttaa mieliin ne tiedot ja taidot, jotka ovat paluun jälkeen hyödyllisiä lähtömaassa. Tarvittaessa tuetaan myös toimia, joilla edistetään sijoittautumista uudelleen lähtömaahan, esim. paikan päällä tapahtuvan seurannan avulla. 4 artikla Tässä artiklassa annetaan komissiolle valtuudet käyttää enintään 10 prosenttia vuosittaisista varoista antamalla toimeksi tai valitsemalla itse hankkeet, joita se pitää erityisen merkittävinä yhteisön kannalta. Kyse voi olla innovatiivisista tai maidenvälisistä hankkeista, joiden vaikutukset ovat pikemminkin yleisluontoisia kuin käytännöllisiä ja joille yksittäiset jäsenvaltiot tuskin myöntäisivät tukea. Niihin voi liittyä kokemustenvaihtoa tai tutkimuksia sekä jäsenvaltioissa toteutettujen toimenpiteiden arviointia tai tarvittaessa teknistä apua. Euroopan pakolaisrahasto voi rahoittaa tällaiset toimenpiteet kokonaisuudessaan 5 artikla Tämän artiklan nojalla Euroopan pakolaisrahasto voi rahoittaa hätätoimenpiteitä tapauksissa, joissa suuri joukko pakolaisia tai siirtymään joutuneita henkilöitä hakee yllättäen turvaa yhden tai useamman jäsenvaltion alueelta. Hätätoimenpiteet eivät sisälly Euroopan pakolaisrahaston tukemiin pitkän aikavälin toimenpiteisiin, vaan ne toteutetaan niiden lisäksi. Niiden tarkoituksena on sellaisten henkilöiden perustarpeiden (majoitus, ravinto ja terveydenhuoltopalvelut) täyttäminen, jotka ovat joutuneet nopeasti pakenemaan maastaan. 6 artikla Tässä artiklassa kuvaillaan hajautettuja toimeenpanojärjestelyjä, jotka on toteutettu rakennerahastojen mallin mukaisesti [3]. Toissijaisuusperiaatteen edellytysten mukaisesti jäsenvaltioiden osuus on olennaisen tärkeä. Yleislinjat ja tärkeysjärjestys vahvistetaan jäsenvaltioiden ja komission välisessä vuoropuhelussa kunkin jäsenvaltion laatiman yhteisrahoitushakemuksen pohjalta. Konkreettisten toimenpiteiden toteuttaminen, joilla pyritään sovittujen tavoitteiden saavuttamiseen, on jäsenvaltioiden vastuulla. [3] Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999, EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1. 7 artikla Tässä artiklassa käsitellään yhteisrahoitushakemusten rakennetta, joiden perusteella käydään komission ja kyseessä olevan jäsenvaltion välistä vuoropuhelua. 8 artikla Tässä artiklassa mainitaan kriteerit, jotka otetaan huomioon valittaessa pakolaisrahastosta rahoitettavia hankkeita. Ne ovat osa hajautettua hallinnointijärjestelmää, jossa jäsenvaltiot vastaavat itse komission kanssa neuvotellun ohjelman pohjalta sellaisten hankkeiden valinnasta, jotka soveltuvat parhaiten vahvistettujen tavoitteiden saavuttamiseen. Toimet valitaan julkisen ehdotuspyyntömenettelyn perusteella. Ehdotuksia voivat esittää sekä hallintoviranomaiset että oppi- tai tutkimuslaitokset, koulutusjärjestöt, työmarkkinaosapuolet, kansainväliset järjestöt ja valtiosta riippumattomat järjestöt. 9 artikla Tässä artiklassa selvitetään, mitä perusteita noudattaen käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken. Perustamissopimuksen 63 artiklan 2 kohdan b alakohdassa vahvistetun tavoitteen huomioon ottamiseksi varat suhteutetaan kussakin jäsenvaltiossa kirjattujen suojelua koskevien hakemusten ja sellaisten henkilöiden määrään, joille on myönnetty pakolaisasema tai tilapäistä suojelua viiteajanjakson aikana (luotettavuuden ja tasalaatuisuuden vuoksi määrä on niiden kolmen viimeisen vuoden keskiarvo, joista tilastotiedot ovat saatavilla). Suojelua koskevien hakemusten määrän painoarvo on 65 prosenttia varoista ja tunnustettujen pakolaisten ja tilapäistä suojelua saavien siirtymään joutuneiden henkilöiden määrän 35 prosenttia. Tämä ero perustuu siihen, että he hakevat suojelua ennen kuin heidän pakolaisasemansa tunnustetaan. He ovat oikeutettuja avustukseen useimmiten koko menettelyn ajan, joka voi valitusmahdollisuuden huomioon ottaen olla varsin pitkä. Myös sillä on merkitystä, että kotouttamistoimenpiteet koskevat vain tunnustettuja pakolaisia ja siirtymään joutuneita henkilöitä. Nämä henkilöt muodostavat vain melko vähäisen osuuden kaikista hakijoista ja he pyrkivät kotouttamistoimenpiteiden avulla pääsemään vähitellen pois tuen piiristä ja vastaamaan itsenäisesti elinkustannuksistaan. 10 artikla Tässä artiklassa määritellään ohjelmien toteuttamisaikataulu. Euroopan pakolaisrahasto perustetaan viiden vuoden ajaksi, jonka jälkeen sen toimintaa on mukautettava poliittiseen ja institutionaaliseen kehitykseen. Koska kyse on täysin uudesta järjestelystä oikeus- ja sisäasioiden alalla ja koska tämä päätös tulee todennäköisesti voimaan vasta vuonna 2000, jäsenvaltioiden suunnittelemien hankkeiden osalta säädetään seuraavaa: - niitä voidaan tarkistaa vuosittain jäsenvaltion tai komission aloitteesta vuosikertomukseen sisältyvien seikkojen perusteella, - niitä on tarkisteltava puolivälissä toteuttamiskautta. 11 artikla Euroopan pakolaisrahastosta myönnetyn rahoituksen tarkoituksena on edistää kansallisten toimenpiteiden toteuttamista keventämällä julkiselle taloudelle aiheutuvaa rasitusta. Tarkoituksena ei kuitenkaan ole korvata jäsenvaltioiden toteuttamia toimia tai antaa jäsenvaltioille mahdollisuutta välttää velvollisuuksiaan. Tästä syystä yhteisrahoituksena saatu pakolaisrahaston tuki voi olla enintään 50 prosenttia yksittäisen toimen kokonais-kustannuksista. Osuutta voidaan kuitenkin korottaa 25 prosentilla, jolloin rahaston osuus on 75 prosenttia, koheesiorahastosta tukea saavissa jäsenvaltioissa, jotta ne voisivat saavuttaa helpommin muiden mahdollisen etumatkan. 12 artikla Tässä artiklassa, joka perustuu edellä mainittuun rakennerahastoja koskevan asetuksen 30 artiklaan, täsmennetään kustannusten tukikelpoisuudelle asetetut edellytykset. Pakolaisrahastosta saatuja varoja ei saa käyttää jäsenvaltion aikaisemmin maksamien kustannusten kattamiseen. Tukikelpoisten kustannusten ominaisuuksia koskevat täsmällisemmät säännöt vahvistaa komissio 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa kuultuaan. 13 artikla Kun komissio hyväksyy jäsenvaltion yhteisrahoitushakemuksen, se tekee 19 artiklassa tarkoitettua komiteaa kuultuaan päätöksen yhteisrahoituksen myöntämisestä jäsenvaltiolle. Rahoitusta myönnetään 9 artiklassa tarkoitettua varojen jakamisperiaatetta noudattaen ja hakemuksessa esitettyjen tukikelpoisten kustannusten määrän perusteella. 14 artikla Tämä artikla pohjautuu rakennerahastoja koskevan asetuksen 31 artiklaan ja siinä vahvistetaan komission antamia maksusitoumuksia koskevat edellytykset. 15 artikla Tässä artiklassa täsmennetään säännöt, joiden mukaan maksut vastuulliselle viranomaiselle suoritetaan. 16 artikla Tämä valvontajärjestelyjä koskeva artikla perustuu edellä mainitun rakennerahastoja koskevan asetuksen 38 artiklaan ja sitä on mukautettu tietyin osin. Koska kyseessä olevat määrät ovat selkeästi alhaisempia ja toimenpiteet yksinkertaisempia, katsottiin tarpeelliseksi yksinkertaistaa vastaavassa suhteessa hallinnointi- ja valvontasääntöjä, jotta pakolaisrahaston rahoittamien toimenpiteiden aiheuttama hallinnollinen rasitus ei estäisi jäsenvaltioita esittämästä kunnianhimoisia kansallisia ohjelmia. Siinä vahvistetaan myös edellytykset, joiden mukaisesti komissio voi toimia tilanteissa, joissa jäsenvaltio ei noudata sovittua ohjelmaa. 17 artikla Tässä suoraan rakennerahastoja koskevan asetuksen 39 artiklaan perustuvassa artiklassa täsmennetään olosuhteet, joissa voidaan tehdä rahoituksellisia oikaisuja, jos toimen toteuttamisessa esiintyy puutteita tai jos jäsenvaltio ei noudata velvoitteitaan. 18 artikla Tässä artiklassa täsmennetään pakolaisrahastosta tukea saavien toimien seurannan ja arvioinnin edellytykset. Konkreettisten toimien toteuttamisesta vastaavia järjestöjä vaaditaan laatimaan vuosikertomus jäsenvaltion vastuulliselle viranomaiselle ja jäsenvaltioiden on laadittava vuosikertomus komissiolle. Tämän päätöksen voimassaolonajan puolivälissä jäsenvaltion on teetettävä objektiivinen arviointi toimien toteuttamisesta. Tätä tarkoitusta varten voidaan varata enintään yhden prosentin suuruinen osuus jäsenvaltioille osoitetuista määrärahoista. Komission on annettava kertomus kaksi kertaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle; ensimmäinen kertomus laaditaan siis puolivälissä voimassaoloaikaa ja toinen vuonna 2005. 19 artikla Komissiota avustaa neuvoa-antava komitea. Komiteatyypin valinta tapahtuu menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyssä neuvoston päätöksessä 1999/468/EY [4] mainittujen perusteiden mukaisesti. [4] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. 20 artikla Hätätoimenpiteiden osalta sovelletaan seuraavia erityissääntöjä: · Näiden toimenpiteiden osalta tuki on rajattu hätätilanteeseen, eli sitä voidaan myöntää vain kuuden kuukauden ajan ja sen osuus voi olla enintään 80 prosenttia kunkin toimenpiteen kustannuksista. · Kyseessä olevien jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tarpeensa ja toimenpiteet, jotka ne aikovat toteuttaa. · Komissio valitsee toimenpiteet, jotka vastaavat parhaiten tässä päätöksessä määriteltyjä perusteita ja jakaa käytettävissä olevat varat jäsenvaltioiden kesken kunkin jäsenvaltion alueelta suojelua hakevien henkilöiden määrän ja ehdotettujen hankkeiden laadun perusteella. Komission tehtävänä on varmistaa nopea päätöksenteko ja varojen jako sekä se, että toimenpiteiden valinta tapahtuu suhteellisuusperiaatetta noudattaen. 21 artikla Tämä artikla käsittää poikkeukselliset siirtymätoimenpiteet, jotka ovat välttämättömiä, jotta pakolaisrahastosta voitaisiin myöntää tukea tukikelpoisille toimille jo vuodesta 2000. Lisäksi näin voidaan varmistaa 26 päivänä huhtikuuta 1999 vahvistetun yhteisen toiminnan perusteella rahoitettujen toimien sekä komission toteuttamien, pakolaisten kotouttamista koskevien pilottihankkeiden jatkuvuus, sillä tämä päätös tulee voimaan vasta vuonna 2000. 22 artikla Tässä artiklassa vahvistetaan, että komissiolla on valtuudet säätää täytäntöönpano-toimenpiteet. 23 artikla Tässä artiklassa säädetään tämän päätöksen uudelleentarkastelusta viiden vuoden kuluttua. 24 artikla Osoitus Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 2 alakohdan b alakohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [5], [5] EYVL C ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [6], [6] EYVL C ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [7], [7] EYVL C ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon [8], [8] EYVL C sekä katsoo seuraavaa: 1) Turvapaikka-asioita koskevan yhteisen politiikan vahvistaminen ja yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän luominen on olennainen osa Euroopan unionin tavoitetta muodostaa asteittain vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, joka on avoin henkilöille, jotka olosuhteiden pakosta joutuvat hakemaan suojelua Euroopan unionissa. 2) Tällaisen politiikan on perustuttava jäsenvaltioiden väliselle yhteisvastuulle ja se edellyttää järjestelyjä, joilla pyritään edistämään pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta ja vastaanottamisen seurauksista jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolista jakaantumista. Tätä varten olisi perustettava Euroopan pakolaisrahasto. 3) On tarpeen tukea jäsenvaltioiden toimintaa asianmukaisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoamiseksi pakolaisille ja siirtymään joutuneille henkilöille, mukaan lukien tasapuoliset ja tehokkaat turvapaikkamenettelyt kansainvälistä suojelua tarvitsevien henkilöiden oikeuksien suojelemiseksi. 4) Pakolaisten kotoutuminen sijoittautumismaan yhteiskuntaan on yksi Geneven yleissopimuksen tavoitteista ja tämän vuoksi olisi tuettava jäsenvaltioiden toimintaa, jolla pyritään edistämään pakolaisten yhteiskunnallista ja taloudellista kotoutumista. Näin edesautetaan taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, jonka ylläpito ja lujittaminen kuuluvat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2 artiklassa ja 3 artiklan 1 kohdan k alakohdassa mainittuihin yhteisön perustavoitteisiin. 5) On sekä jäsenvaltioiden että asianomaisten henkilöiden edun mukaista, että pakolaisille ja siirtymään joutuneille henkilöille, joille myönnetään oikeus oleskella jäsenvaltioiden alueella, annetaan mahdollisuus toimeentuloon omalla työllä. 6) Koska rakennerahastojen tukemat toimet ja muut yhteisön toimet yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla eivät yksin riitä kotoutumisen edistämiseen, on suotavaa tukea erityistoimia, jotta pakolaiset ja siirtymään joutuneet henkilöt voisivat hyötyä täysimääräisesti käyttöön otetuista ohjelmista. 7) Konkreettinen tuki on tarpeen sellaisten olosuhteiden luomiseksi tai parantamiseksi, joissa pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden on niin halutessaan mahdollista päättää tietoisesti jäsenvaltioiden alueen jättämisestä ja kotimaahan palaamisesta. 8) On tarpeen kokeilla käytännössä innovatiivisia toimia näillä aloilla ja edesauttaa jäsenvaltioiden välistä kokemustenvaihtoa tehokkaimpien menettelytapojen löytämiseksi ja edistämiseksi. 9) Olisi otettava huomioon kokemukset, joita on saatu pakolaisten, siirtymään joutuneiden henkilöiden ja turvapaikanhakijoiden vastaanottamista ja vapaaehtoista paluuta koskevan yhteisen toiminnan toteuttamisesta. 10) Kuten Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto esitti, olisi muodostettava vararahasto hätätoimenpiteitä varten tilapäisen suojelun tarjoamiseksi tilanteissa, joissa suuri joukko pakolaisia hakee turvaa. 11) On kohtuullista jakaa varat suhteutettuina rasituksiin, joita jäsenvaltioille aiheutuu pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta. 12) Euroopan pakolaisrahaston tuki on tehokkaampaa ja paremmin kohdistettua, jos tukikelpoisten hankkeiden yhteisrahoitus perustuu jäsenvaltion tekemään hakemukseen, jossa otetaan huomioon maan tilanne ja todetut tarpeet. 13) Yhteisrahoitusmenettelyjen nopeuttamiseksi ja yksinkertaistamiseksi olisi erotettava komission ja jäsenvaltioiden vastuualueet. Tätä varten olisi säädettävä, että komissio tekee yhteisrahoituspäätökset tarkastettuaan jäsenvaltioiden hakemukset ja jäsenvaltiot varmistavat hankkeiden hallinnoinnin. 14) Jäsenvaltioiden hajautetusti toteuttamiin hankkeisiin on liityttävä riittävät takuut yksityiskohtaisten sääntöjen, toteutuksen laadun, tulosten ja niiden arvioinnin sekä moitteettoman varainhoidon ja sen valvonnan osalta. 15) Euroopan pakolaisrahaston toiminnan tehokkuuden yhtenä takuuna on tehokas seuranta. On tarpeen määrittää edellytykset seurannan toteuttamiselle. 16) Rajoittamatta komission toimivaltaa varainhoidon valvonnan alalla jäsenvaltioiden ja komission olisi toimittava yhteistyössä tällä alueella. 17) On tarpeen vahvistaa, että jäsenvaltiot vastaavat sääntöjenvastaisuuksien ja sääntöjen rikkomisten ja komissio vastaa jäsenvaltioiden toiminnan puutteiden tutkimisesta ja korjaamisesta. 18) Euroopan pakolaisrahaston tukemien hankkeiden tehokkuus ja vaikutukset riippuvat myös toimien arvioinnista ja olisi täsmennettävä jäsenvaltioiden ja komission vastuualueet tältä osin sekä yksityiskohtaiset säännöt, jotka varmistavat arvioinnin luotettavuuden. 19) Hankkeet olisi arvioitava niiden tarkistamiseksi puolivälissä ja arvioida niiden vaikutuksia sekä sisällyttää arviointimenettely osaksi seurantaa. 20) Menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [9] 2 artiklan mukaisesti tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä mainitun päätöksen 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. [9] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. 21) Perustamissopimuksen 5 artiklan toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa tämän päätöksen tavoitteita eli jäsenvaltioiden välisen yhteisvastuun osoittamista ja edistää pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamista ja siitä aiheutuvien rasitusten tasaista jakatumista, joka sen vuoksi voidaan toiminnan laajuuden takia paremmin toteuttaa yhteisön tasolla. Tämä päätös rajoittuu vähimpään näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeelliseen eikä siten ylitä sitä, mikä tarvitaan tähän tarkoitukseen, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: I LUKU Tavoitteet ja tehtävät 1 artikla Euroopan pakolaisrahaston perustaminen ja tavoitteet 1. Perustetaan Euroopan pakolaisrahasto, jäljempänä 'rahasto', jonka tavoitteena on tukea ja edistää jäsenvaltioiden toimia pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamiseksi ja sen seurauksista vastaamiseksi. 2. Rahasto toimii 1 päivästä tammikuuta 2000 31 päivään joulukuuta 2004. 2 artikla Kohderyhmät Tässä päätöksessä tarkoitetut kohderyhmät muodostuvat seuraavista: 1. 'pakolaiset', jolla tarkoitetaan kaikkia kolmansien maiden kansalaisia tai valtiottomia henkilöitä, joille on myönnetty 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyssä pakolaisten oikeusasemaa koskevassa Geneven yleissopimuksessa määritelty pakolaisasema ja myönnetty lupa oleskella jossakin jäsenvaltiossa tämän aseman perusteella ja tarvittaessa henkilöitä, jotka hakevat kyseistä asemaa; 2. 'siirtymään joutuneet henkilöt', jolla tarkoitetaan kaikkia kolmansien maiden kansalaisia tai valtiottomia henkilöitä, jotka saavat tilapäistä suojelua jäsenvaltiossa, ja tarvittaessa henkilöitä, jotka hakevat tällaista suojelua. 3 artikla Tehtävät 1. Edellä 1 artiklassa kuvaillun tavoitteen saavuttamiseksi rahasto tukee jäsenvaltioiden toimia, jotka koskevat: a) pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanotto-olosuhteita; b) pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden kotouttamista; c) tarvittaessa näiden henkilöiden vapaaehtoista paluuta; 'vapaaehtoisella paluulla' tarkoitetaan tässä yhteydessä sellaista lähtömaahan palaamista, joka tapahtuu ilman pakkoa, mukaan lukien paluu sellaisen päätöksen seurauksena, jonka nojalla johonkin 2 artiklassa tarkoitettuun kohderyhmään kuulumisen vuoksi myönnetyn oleskeluluvan voimassaolo päättyy. 2. Pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanotto-olosuhteiden osalta tuetaan perusrakenteita tai palveluja, jotka koskevat majoittamista, aineellisen avun antamista, sosiaalihuoltoa tai apua hallinnollisten asioiden hoitamisessa. 3. Pakolaisaseman saaneiden tai tilapäistä suojelua saavien henkilöiden ja heidän perheittensä kotouttamiseksi oleskelujäsenvaltion yhteiskuntaan kyseeseen voivat tulla sosiaalipalvelut asumisen, toimeentuloturvan ja terveydenhuollon osalta tai toimet, jotka mahdollistavat edunsaajien sopeutumisen jäsenvaltion yhteiskuntaan tai omatoimisuuden saavuttamisen. 4. Pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden, mukaan lukien henkilöt, joiden osalta tätä asemaa ei enää tunnusteta, joille sitä ei ole myönnetty tai jotka ovat luopuneet hakemuksestaan edellyttäen, että he eivät ole saaneet uutta kansalaisuutta eivätkä poistuneet jäsenvaltion alueelta, vapaaehtoista paluuta tukevat toimet voivat koskea tiedotus- ja neuvontapalveluja vapaaehtoisen paluun ohjelmista ja lähtömaan tilanteesta ja/tai yleissivistäviä tai ammatillisia koulutushankkeita sekä apua uudelleenasettautumisen edistämiseksi. 4 artikla Yhteisön toiminta Komission aloitteesta enintään 10 prosenttia rahaston vuosittaisista varoista voidaan käyttää jäsenvaltioiden toteuttamiin toimiin kuulumattomien innovatiivisten tai yhteisön edun mukaisten hankkeiden rahoittamiseen, mukaan lukien tutkimukset, pilottihankkeet, kokemustenvaihto, yhteistyön edistäminen yhteisön tasolla, toimien toteuttamisen arviointi ja tekninen apu. Rahasto voi rahoittaa tällaiset hankkeet kokonaisuudessaan. 5 artikla Hätätoimenpiteet 1. Rahaston varoja voidaan käyttää myös 3 artiklassa tarkoitettujen toimien ohella ja niitä täydentävällä tavalla yhden tai useamman jäsenvaltion avustamiseksi tilanteissa, joissa valtion alueelle saapuu äkillisesti suuri joukko pakolaisia tai siirtymään joutuneita henkilöitä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa tukikelpoisia hätätoimenpiteitä ovat seuraavat toimet: a) vastaanotto ja majoitus; b) toimeentulon mahdollistaminen, mukaan lukien ruoka ja vaatetus; c) lääketieteellinen, psykologinen tai muunlainen apu; d) henkilöiden vastaanottamisesta ja toimenpiteiden toteuttamisesta aiheutuneet henkilöstö- ja hallintokulut. II LUKU Yksityiskohtaiset säännöt 6 artikla Täytäntöönpanosäännöt Jäsenvaltiot vastaavat rahastosta tukea saavien toimien täytäntöönpanosta. Tätä varten jokainen jäsenvaltio nimeää täytäntöönpanosta vastaavan viranomaisen, joka hoitaa kaiken tietojenvaihdon komission kanssa. Viranomaisen on oltava julkishallinnon viranomainen, mutta se voi delegoida vastuun ohjelman täytäntöönpanosta toiselle julkishallinnon viranomaiselle tai valtiosta riippumattomalle järjestölle. 7 artikla Hakemukset yhteisrahoituksesta 1. Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle 10 artiklassa vahvistetun aikataulun mukaisesti 3 artiklassa tarkoitettujen toimien yhteisrahoituksesta hakemus, jossa kuvaillaan: a) tarpeet, jotka oikeuttavat sellaisten toimien toteuttamisen, jotka voivat saada tukea rahastosta; b) tämän päätöksen nojalla ja sen voimassaoloaikana toteuttavaksi suunnitellut toimet; c) jäsenvaltion ja tarvittaessa yhden tai useamman osallistuvan järjestön myöntämä rahoitus; d) järjestely, jonka jäsenvaltio on ottanut käyttöön: i) valitakseen toimet ja varmistaakseen menettelyn avoimuuden, ii) varmistaakseen toimien hallinnoinnin, seurannan, valvonnan ja arvioinnin, iii) edistääkseen toimien yhteensovittamista ja tietojenvaihtoa niiden täytäntöönpanosta kentällä vastaavien toimijoiden välillä, iv) varmistaakseen yhteisön rahoituksen näkyvyyden. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu hakemus sisältää jokaisen mainitun seikan osalta riittävästi täsmällisiä tietoja, jotta komissio voi arvioida asiaa tietoisena kaikista siihen liittyvistä näkökohdista. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu hakemus on tehtävä komission kanssa neuvotellen. 8 artikla Valintaperusteet Jäsenvaltiolla on yksinomainen vastuu yksittäisten toimien valinnasta ja rahastosta tukea saavien toimien varainhoidon ja hallinnon valvonnasta ottaen huomioon yhteisön politiikan ja valintaperusteet. Ehdotusten pyytämisen jälkeen viranomaiset (kansalliset, alueelliset tai paikalliset; keskushallinto tai hajautettu hallinto), oppi- tai tutkimuslaitokset, koulutusjärjestöt, työmarkkinaosapuolet, julkishallinnon elimet, kansainväliset järjestöt tai valtiosta riippumattomat järjestöt ehdottavat joko yksin tai yhteistyössä toimia, joille haetaan rahoitusta rahastosta. Vastuullinen viranomainen valitsee toimet seuraavien perusteiden mukaisesti: a) jäsenvaltion tilanne ja tarpeet; b) kustannus-tehokkuus ja kannattavuus toimen kohteena olevien henkilöiden määrän perusteella; c) toimen innovatiivisuus ja mahdollisuus hyödyntää tuloksia jäsenvaltioiden välisen yhteistyön lujittamiseksi tai soveltaa saatuja kokemuksia muissa jäsenvaltioissa; d) hakijayhteisön ja sen mahdollisten yhteistyökumppaneiden kokemus, asiantuntemus ja luotettavuus; e) toimen ja muiden Euroopan yhteisöjen talousarviosta tai kansallisista ohjelmista rahoitettavien toimien keskinäinen täydentävyys. Lisäksi vastuullisen viranomaisen on valvottava, että toimenpiteet perustuvat kaikkien osapuolten yhteistyökumppanuuden ja erityisesti edunsaajien osallistumisen periaatteille sekä hankkeen suunnittelun että toteuttamisen osalta ja että ne edistävät monialaista lähestymistapaa, joka käsittää yhteensovitettuja toimia kaikilla sopivilla aloilla ja jossa otetaan huomioon edunsaajien tilanteen monitahoisuus vastaanottavassa yhteiskunnassa. 9 artikla Varojen jakaminen Käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken seuraavasti: a) 65 prosentin osalta suhteutettuna kansainvälistä suojelua kolmen edeltävän vuoden aikana hakeneiden henkilöiden määrän keskiarvoon, b) 35 prosentin osalta suhteutettuna henkilöiden määrään, joille on myönnetty pakolaisasema tai tilapäistä suojelua kolmen edeltävän vuoden aikana. Viitelukuina käytetään viimeisimpiä Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston vahvistamia lukuja. 10 artikla Aikataulu Toimet on toteutettava 1 päivän tammikuuta 2000 ja 31 päivän joulukuuta 2004 välisenä aikana. Komissio esittää jäsenvaltioille vuosittain viimeistään 1 päivänä heinäkuuta arvion varoista, jotka niille myönnetään vuosittaisessa talousarviomenettelyssä seuraavalle vuodelle. Jäsenvaltioiden on esitettävä 7 artiklassa tarkoitetut hakemuksensa yhteisrahoituksesta komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta. Komissio ja jäsenvaltio päättävät kolmen kuukauden kuluessa rahoitushakemuksen tekemisestä yhteisellä sopimuksella lopullisen luettelon tukea saavista toimista. Joka vuosi komissio ja jäsenvaltio voivat tehdä 18 artiklassa tarkoitetun vuosikertomuksen perusteella ehdotuksia toimien luettelon tai laadun muuttamiseksi. Komissio ja jäsenvaltio tarkistavat viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2002 luettelon tai toimien laadun 18 artiklassa tarkoitetun voimassaoloajan puolivälissä tehdyn arvioinnin perusteella ja päättävät yhdessä tarvittavista muutoksista. III LUKU säännökset rahoituksesta 11 artikla Rahoituksen rakenne Rahastosta myönnetty rahoitustuki saa olla enintään 50 prosenttia toimen kokonaiskustannuksista. Tätä osuutta voidaan korottaa 75 prosenttiin koheesiorahastosta tukea saavien jäsenvaltioiden osalta. 12 artikla Tukikelpoisuus 1. Kustannuksiin ei saa myöntää rahaston tukea, jos ne on maksettu ennen kuin komissio on hyväksynyt jäsenvaltion hakemuksen yhteisrahoituksesta. Kustannukset ovat tukikelpoisia ohjelman hyväksymispäivästä. 2. Komissio vahvistaa kustannusten tukikelpoisuutta koskevat säännöt 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 13 artikla Päätös rahastosta myönnettävästä yhteisrahoituksesta Tarkastettuaan hakemuksen yhteisrahoituksesta komissio tekee 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päätöksen rahastosta myönnettävästä yhteisrahoituksesta. Päätöksessä vahvistetaan jäsenvaltioille myönnetty määrä. 14 artikla Maksusitoumukset Yhteisön maksusitoumukset perustuvat komission päätökseen yhteisrahoituksesta. 15 artikla Maksut 1. Komissio suorittaa rahastosta maksettavan rahoitustuen maksusitoumuksen mukaisesti vastuulliselle viranomaiselle. 2. Heti kun komissio on tehnyt päätöksen rahastosta myönnettävän tuen määrästä, suoritetaan etumaksu, joka vastaa 50 prosenttia jäsenvaltiolle kyseisenä vuonna myönnettävästä määrästä. Välimaksuna suoritetaan enintään 30 prosenttia, kun jäsenvaltio ilmoittaa käyttäneensä puolet etumaksusta. Loppumaksu suoritetaan kolmen kuukauden kuluessa jäsenvaltion toimittaman kirjanpidon sekä ohjelman toteuttamista koskevan vuosikertomuksen hyväksymisestä. IV LUKU Valvonta ja arviointi 16 artikla Valvonta 1. Rajoittamatta komission vastuuta Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamisesta jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu toimien varainhoidon valvonnasta. Tätä varten jäsenvaltiot toteuttavat erityisesti seuraavia toimia: a) tarkastavat, että hallinnointi- ja valvontajärjestelmät on otettu käyttöön ja niitä sovelletaan siten, että varmistetaan yhteisön varojen tehokas ja asianmukainen käyttö; b) esittävät komissiolle kuvauksen näistä järjestelmistä; c) varmistavat, että toimia hallinnoidaan sovellettavan yhteisön lainsäädännön mukaisesti ja niiden käyttöön osoitetut varat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti; d) vakuuttavat, että menoselvitykset ovat oikeita ja pohjautuvat tarkistettavissa oleviin tositteisiin perustuvaan kirjanpitoon; e) ehkäisevät, tutkivat ja korjaavat sääntöjenvastaisuudet; ilmoittavat niistä sekä hallinnollisten ja oikeudellisten menettelyjen kulusta komissiolle voimassa olevien säännösten mukaisesti; f) toimivat yhteistyössä komission kanssa varmistaakseen, että yhteisön varoja käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti; g) perivät takaisin todetun sääntöjenvastaisuuden perusteella menetetyt summat ja soveltavat tarvittaessa viivästyskorkoa. 2. Komissio Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamisen vastuun puitteissa varmistaa, että jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön moitteettomasti toimivia hallinnointi- ja valvontajärjestelmiä, jotta yhteisön varat käytetään sääntöjenmukaisesti ja tehokkaasti. Tätä varten komission virkamiehet tai toimihenkilöt, rajoittamatta tilintarkastus-tuomioistuimen toimivaltaa tai jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti toteuttamaa valvontaa, voivat 1 kohdan f alakohdassa tarkoitetun yhteistyön puitteissa sovitun järjestelyn mukaisesti tehdä jäsenvaltioiden kanssa tarkastuksia paikan päällä, erityisesti pistokokein, rahaston rahoittamien hankkeiden sekä hallinnointi- ja valvontajärjestelmien osalta ilmoitettuaan tarkastuksesta vähintään yhtä työpäivää ennen. Komissio ilmoittaa asiasta asianomaiselle jäsenvaltiolle saadakseen kaiken tarvittavan avun. Jäsenvaltion virkamiehet tai toimihenkilöt voivat osallistua näihin tarkastuksiin. Komissio voi pyytää asianomaista jäsenvaltiota tekemään tarkastuksen paikan päällä tarkastaakseen yhden tai useamman hankkeen sääntöjenmukaisuuden. Komission virkamiehet tai toimihenkilöt voivat osallistua näihin tarkastuksiin. 3. Tarpeellisten tarkastusten jälkeen komissio keskeyttää välimaksut seuraavissa tapauksissa: a) jäsenvaltio ei pane toimia täytäntöön yhteisrahoituspäätöksessä sovitulla tavalla, taikka b) toimen osa tai toimi kokonaisuudessaan ei oikeuta rahaston rahoitukseen osittain tai kokonaisuudessaan. Tässä tapauksessa komissio esittää jäsenvaltiolle perustellun pyynnön toimittaa huomautuksensa ja tehdä tarvittaessa mahdolliset oikaisut asetetussa määräajassa. 4. Jos jäsenvaltio ei ole komission vahvistamassa määräajassa tehnyt oikaisuja ja jos sopimukseen ei ole päästy, komissio voi jäsenvaltion mahdolliset huomautukset huomioon ottaen päättää kolmen kuukauden kuluessa: a) vähentää 15 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua välimaksua tai b) tehdä vaadittavat rahoitukselliset oikaisut peruuttamalla rahaston tuen kyseiselle toimelle kokonaisuudessaan tai osittain. Jos ei ole tehty päätöstä toimia a tai b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, välimaksujen keskeytys loppuu välittömästi. 17 artikla Rahoitukselliset oikaisut 1. Jäsenvaltiot vastaavat ensisijaisesti sääntöjenvastaisuuksien tutkimisesta ja päätelmien tekemisestä toimen laatuun tai täytäntöönpanon taikka valvonnan edellytyksiin vaikuttavista merkittävistä muutoksista sekä tarvittavien rahoituksellisten oikaisujen tekemisestä. Jäsenvaltiot tekevät vaadittavat rahoitukselliset oikaisut sekä yksittäisten että järjestelmällisten sääntöjenvastaisuuksien tapauksissa. Jäsenvaltioiden tekemät oikaisut koskevat yhteisön rahoitusosuuden peruuttamista kokonaan tai osittain. Jäsenvaltio voi käyttää näin vapautuneet yhteisön varat uudelleen 3 artiklassa tarkoitettuun toimeen noudattamalla yksityiskohtaisia sääntöjä, jotka komissio vahvistaa 19 artiklassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. 2. Jos komissio tarpeelliset tarkastukset tehtyään päättelee, että jäsenvaltio ei ole täyttänyt sille tämän artiklan 1 kohdan nojalla kuuluvia velvoitteita, sovelletaan 16 artiklan 3 ja 4 kohdan säännöksiä. 3. Aiheettomasti maksetut ja palautettavat määrät, lisättynä viivästyskorolla on maksettava komissiolle. 18 artikla Seuranta ja arviointi 1. Jokaisen jäsenvaltion vastuullinen viranomainen toteuttaa tarvittavat toimenpiteet toimien seurannan ja arvioinnin varmistamiseksi. Tätä varten sopimuksiin, joita viranomainen tekee toimien toteuttamisesta vastaavien järjestöjen kanssa, on sisällyttävä ehtoja, joissa edellytetään, että vähintään kerran vuodessa laaditaan yksityiskohtainen kertomus toimien toteuttamisessa ja asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa tapahtuneesta etenemisestä. 2. Vastuullinen viranomainen toimittaa komissiolle vuosittain kirjanpitoasiakirjat ja yksityiskohtaisen 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistettujen sääntöjen mukaisesti laaditun kertomuksen toimien täytäntöönpanosta. Vastuullinen viranomainen teettää lisäksi: a) voimassaoloajan puolivälissä riippumattoman arvioinnin toimien toteuttamisesta 10 artiklassa tarkoitettua tarkastamista varten, b) ohjelman päätyttyä riippumattoman arvioinnin toimien toteuttamisesta ja niiden vaikutuksista. Tätä varten voidaan osoittaa varoja, joiden määrä on enintään 1 prosenttia jäsenvaltiolle myönnetyistä määrärahoista. Arviointikertomus liitetään loppukertomukseen. 3. Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle välikertomuksen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2002 ja loppukertomuksen viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2005. V LUKU Komitea 19 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa neuvoa-antava komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja. 2. Viitattaessa tähän kohtaan sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä ja otetaan huomioon mainitun päätöksen 7 artiklan 3 kohta. 3. Komitea voi puheenjohtajansa tai jäsenvaltion aloitteesta käsitellä muita tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä. VI LUKU Hätätoimenpiteitä koskevat erityissäännöt 20 artikla Hätätoimenpiteitä koskevat erityissäännöt 1. Rajoittamatta, mitä 6-19 artiklassa säädetään, sovelletaan tämän artiklan 2-5 kohtaa 5 artiklassa tarkoitettujen hätätoimenpiteiden toteuttamiseen: 2. Rahastosta voidaan myöntää rahoitustukea enintään kuuden kuukauden ajan ja tuki saa olla enintään 80 prosenttia toimenpiteen kustannuksista. 3. Yhden tai useamman jäsenvaltion, jonka alueelle saapuu 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu suuri joukko, on esitettävä komissiolle yhteenveto tarpeistaan ja hätätoimenpiteitä koskeva suunnitelma, joka sisältää kuvauksen suunnitelluista toimista ja niiden täytäntöönpanosta vastaavista järjestöistä. 4. Komissio tarkastelee ja valitsee yhden tai useamman jäsenvaltion esittämät hankkeet ottaen huomioon 8 artiklassa vahvistetut perusteet. 5. Käytettävissä olevat varat jaetaan tarvittaessa jäsenvaltioiden kesken seuraavasti: a) 80 prosenttia varoista jaetaan niiden henkilöiden lukumäärän perusteella, jotka ovat saapuneet jäsenvaltioon 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun suuren joukon puitteissa, b) 20 prosenttia varoista jaetaan esitettyjen hankkeiden laadun perusteella. VII LUKU Siirtymäsäännökset 21 artikla Loppusäännökset Komissio esittää jäsenvaltioille arvion tämän päätöksen ensimmäiselle täytäntöönpanovuodelle myönnettyjen varojen määrästä kahden viikon kuluessa tämän päätöksen voimaantulosta. Jos Euroopan yhteisöjen tilastotoimistolla ei vielä ole kaikkia 9 artiklassa tarkoitettuja tarpeellisia tilastotietoja, sovelletaan jäsenvaltioiden toimittamia tietoja; tässä tapauksessa komissio vahvistaa 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen jäsenvaltioiden toimittamien tilastotietojen tulkintaa koskevat säännöt. Edellä 12 artiklasta poiketen 1 päivän tammikuuta 2000 ja hakemuksen yhteisrahoituksesta hyväksymispäivän välisenä aikana maksetut kustannukset ovat varainhoitovuonna 2000 oikeutettuja rahaston tukeen. VIII LUKU loppusäännökset 22 artikla Soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt 1. Komissio on vastuussa tämän päätöksen soveltamisesta. 2. Komissio antaa 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarvittaessa muita tätä päätöstä koskevia soveltamissääntöjä. 23 artikla Uudelleentarkastelu Neuvosto tarkastelee uudelleen tätä asetusta komission ehdotuksesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004. 24 artikla Osoitus Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja RAHOITUSSELVITYS 1. TOIMENPITEEN NIMI Päätös Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta. 2. BUDJETTIKOHTA B5-803 (nimikkeistö APB 2000) tai B5-810N ja B5-811N (Euroopan parlamentin budjettinimikkeistö). 3. OIKEUSPERUSTA Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 63 artikla. 4. TOIMENPITEEN KUVAUS 4.1 Toimenpiteen yleistavoite Päätöksen tavoitteena on perustaa Euroopan unioniin rahoitusinstrumentti, jolla voidaan tukea jäsenvaltioiden toimia seuraavilla aloilla: a) pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanotto-olosuhteet ja tasapuoliset, helposti käynnistettävät ja tehokkaat turvapaikkamenettelyt, b) pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden kotoutuminen, c) vapaaehtoinen paluu ja lähtömaan oloihin uudelleen sopeutuminen. Näihin tavoitteisiin pyritään, jotta voidaan edesauttaa pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta ja sen seurauksista jäsenvaltioille aiheutuneiden rasitusten tasapuolista jakaantumista. Tavoitteena on erityisesti - tarjota pakolaisasemaa tai tilapäistä suojelua hakeville henkilöille asianmukaiset vastaanotto-olosuhteet, erityisesti majoituksen, oikeusavun ja muun avun osalta; tehdä turvapaikkamenettelyn aloittaminen helpommaksi, lisätä sen tehokkuutta ja tasapuolisuutta, jotta voidaan helpottaa turvapaikanhakuoikeuden hyödyntämistä pakolaisten oikeusasemasta 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn Geneven yleis-sopimuksen mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, - edesauttaa pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden kotoutumista oleskelujäsenvaltion yhteiskuntaan (mukaan lukien toimenpiteet työelämään osallistumisen helpottamiseksi), jotta voidaan ottaa huomioon erityispiirteet, jotka erottavat nämä ulkomaalaisten ryhmät muista maahanmuuttajista, ja erityiset vaikeudet, joita he voivat kohdata, - luoda olosuhteet, jotka mahdollistavat pakolaisille ja siirtymään joutuneille henkilöille sekä kansainvälistä suojelua hakeneille henkilöille (mukaan lukien henkilöt, joiden osalta ei enää tunnusteta em. statusta) palaamisen lähtömaahan antamalla heille toisaalta tarvittavia tietoja päätöksen tekemiseksi täysin tietoisena asiasta ja toisaalta aineellista apua varsinkin valmistamalla heidän asettautumistaan uudelleen lähtömaan yhteiskuntaan, - edistää tietojenvaihtoa jäsenvaltioiden välillä "parhaiden toimintatapojen" levittämiseksi, - mahdollistaa tilanteissa, joissa suuri joukko pakolaisia ja siirtymään joutuneita henkilöitä saapuu äkillisesti yhden tai useamman jäsenvaltion alueelle, hätätoimenpiteiden toteuttaminen, joilla pyritään täyttämään kyseisten henkilöiden perustarpeet. 4.2 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista koskevat yksityiskohtaiset säännöt Toimenpide kestää 1 päivästä tammikuuta 2000 31 päivään joulukuuta 2004. Neuvosto tarkastelee päätöstä uudelleen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004 komission ehdotuksesta. 5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS 5.1 Pakolliset menot/ei-pakolliset menot Ei-pakolliset menot. 5.2 Jaksotetut määrärahat/jaksottamattomat määrärahat Jaksotetut. 5.3 Oletettu tulolaji Ei sovelleta. 6. MENO-/TULOLAJI - Muiden julkisen tai yksityisen sektorin rahoittajien kanssa yhteisesti rahoitettavien hankkeiden avustaminen. Komission suoraan hallinnoimat hankkeet, jotka perustuvat rahaston vuosittaisista varoista tähän tarkoitukseen varattuun osuuteen, voidaan kuitenkin rahoittaa jopa kokonaisuudessaan. 7. RAHOITUSVAIKUTUKSET 7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskutapa (yksittäisten ja yhteenlaskettujen kustannusten välinen suhde) Tässä päätöksessä tarkoitettujen toimien kustannusten laskutapa perustuu komission hallinnoimien pilottiohjelmien toteuttamiseen vuodesta 1997 alkaen. Kyseisten ohjelmien tavoitteena on ollut pakolaisten, siirtymään joutuneiden henkilöiden ja turvapaikanhakijoiden vastaanoton ja vapaaehtoisen paluun konkreettinen tukeminen (budjetti-kohdat B3-4113, B5-803 ja B7-6008) sekä pakolaisten kotouttaminen (budjetti-kohta B3-4113). Kolmelle mainitulle budjettikohdalle on osoitettu seuraavat kokonaismäärärahat: 1997: 23,75 milj. euroa 1998: 26,75 milj. euroa 1. vaihe 1999: 20 milj. euroa 2. vaihe 1999: budjettivallan käyttäjä tekee parhaillaan päätöstä, määrärahojen arvioidaan olevan 15 milj. euroa. Keskimääräiset vuotuiset määrärahat voidaan siis arvioida noin 28,5 miljoonaksi euroksi (edellyttäen 15 milj. euron lisämäärärahoja vuoden 1999 2. vaiheen toteuttamiseksi). Määrä on kuitenkin osoittautunut riittämättömäksi vastaamaan käytännössä esiintyneisiin tarpeisiin. Erityisesti vastaanoton ja vapaaehtoisen paluun tukitoimenpiteiden osalta voidaan todeta, että vuonna 1997 haettu rahoitustuki ylitti 30 prosentilla käytettävissä olevat määrärahat. Ylitys nousi 45 prosenttiin vuonna 1998 ja saavutti 850 prosenttia vuonna 1999 (Kosovon kriisin vaikutuksesta). Komission yksiköt arvioivat, että yli puolet hakemuksista, joita ei ole voitu täyttää, olivat oikeutettuja yhteisön rahoitukseen. Vuoden 1999 kokemukset ovat myös osoittaneet, että tavoite rahoittaa 'rakenteellisia' toimenpiteitä EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan soveltamisalaan kuuluvien kysymysten osalta voi olla täysin mahdotonta, jos jokin kriisitilanne aiheuttaa suuren pakolaisvirran. Koska erillistä budjettikohtaa hätätilanteita varten ei ollut, kaikki budjettikohdalle B5-803 alunperin osoitetut varat käytettiin hätätoimenpiteisiin Kosovosta paenneiden henkilöiden auttamiseksi. Varauksen olemassaolo on siis välttämätöntä, jotta voidaan vastata sekä hätätilanteiden luomiin tarpeisiin että rakenteellisten toimien vaatimuksiin, kuten Tampereella 15 ja 16 päivänä lokakuuta 1999 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toivoi. Edellä esitetyn perusteella ja vuoden 2000 talousarvion hyväksymismenettely huomioon ottaen Euroopan pakolaisrahaston vuosittaiset varat lasketaan seuraavalla tavalla: a) budjettikohta B5-810 'rakenteelliset toimenpiteet' 26 miljoonaa euroa vuodelle 2000. b) varaus (B5-811 Euroopan parlamentin ehdottamassa budjettinimikkeistössä) 'Pakolaistulvan aiheuttamat hätätoimenpiteet: 10 miljoonaa euroa vuodelle 2000. Toimelle myönnettävät kokonaisvarat ja määrärahojen jaottelu kaudelle 2001-2004 määritellään vuotta 2001 koskevassa komission suuntaa-antavassa keskustelussa. 7.2 Kustannusten jakautuminen eri tekijöiden kesken Seuraavaa jaottelua voidaan harkita vuosien 1997-1999 valmistelevien toimien perusteella. Lisäksi on otettava huomioon vaatimus säilyttää määrärahojen taso riittävänä, jotta voidaan edistää parhaiden menettelytapojen levittämistä yhteisön tasolla. Kyseessä oleville tilanteille tyypillisen epävakauden ja mahdollisesti tukikelpoisten hankkeiden koossa esiintyvien erojen vuoksi, seuraavassa taulukossa esitetään väliaikainen arvio kustannusten jakautumisesta, joka on tehty vuosien 1997-1999 jaottelun perusteella. B5 - 810 JAOTTELU // // arvioitu määrärahaosuus % Vastaanotto // 36 Kotouttaminen // 36 Vapaaehtoinen paluu // 18 Parhaiden menettelytapojen levittäminen // 10 YHTEENSÄ // 100 >TAULUKON PAIKKA> Varaus (tai B5 - 811 Euroopan parlamentin ehdottamassa budjettinimikkeistössä) Hankkeiden kustannusten jaottelu toimenpidettä kohden ei ole mahdollista tässä vaiheessa. Toimenpiteet voidaan jaotella vain hätätoimenpiteisiin, jotka kuuluvat yleensä kaikki johonkin kokonaishankkeeseen. Tämäntyyppisiä vuonna 1999 rahoitettuja toimenpiteitä toteutetaan parhaillaan ja luokittelu voidaan todennäköisesti tehdä kunhan toimet on saatu päätökseen. Milj. euroa (nykyisin hinnoin) >TAULUKON PAIKKA> 7.3 Talousarvion osaan B sisältyvät tutkimuksista, asiantuntijatapaamisista jne. aiheutuvat toimintamenot Teknistä ja hallinnollista apua koskeviin toimenpiteisiin varataan enintään 800 000 euroa vuodessa. Tällaisten toimenpiteiden tavoitteena on varmistaa toimien tehokas käytännön toteutus. Kyseistä apua annetaan komissiolle ja jäsenvaltioille. Se ei kuitenkaan saa liittyä tavanomaisiin julkishallinnon palveluihin, vaan hankkeen valmisteluun, hallinnointiin, seurantaan ja arviointiin. Apua voidaan myöntää vain hankkeen keston ajan. 7.4 Maksusitoumus- ja maksumäärärahojen alustava aikataulu B5 - 810 Milj. euroa >TAULUKON PAIKKA> Varaus (B5 - 811 Euroopan parlamentin ehdottamassa nimikkeistössä) Milj. euroa >TAULUKON PAIKKA> 8. PETOSTEN TORJUNTATOIMENPITEET - Suunnitellut erityiset valvontatoimenpiteet Jäsenvaltiot vastaavat toimien valinnasta ja niiden varainhoidon ja hallinnon hoidosta; niillä on ensisijainen vastuu toimien varainhoidon valvonnasta. Niiden on noudatettava tässä päätöksessä vahvistettuja tukikelpoisuuden perusteita ja varmistettava asianmukaisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien olemassaolo ja toimitettava kuvaus niistä komissiolle. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hallinnoinnissa noudatetaan sovellettavia yhteisön sääntöjä ja moitteettoman varainhoidon periaatetta, vahvistettava kuluilmoitukset ja valvottava, että kirjanpitojärjestelmä perustuu todennettuihin asiakirjoihin, torjuttava, todettava ja korjattava sääntöjenvastaisuudet, aloitettava tarvittavat tutkintamenettelyt ja pidettävä komissio niistä ajan tasalla, toimittava yhteistyössä komission kanssa ja perittävä takaisin sääntöjenvastaisuuksien perusteella menetetyt varat. Lisäksi komission on varmistettava, että jäsenvaltioissa on käytössä hallinnointi- ja valvontajärjestelmät ja ne toimivat moitteettomasti. Tässä tarkoituksessa komissio voi tehdä tarkastuksia paikan päällä tai pyytää kyseessä olevaa jäsenvaltiota tekemään tarkastukset, joihin komission virkamiehet tai edustajat voivat osallistua. Lisäksi voidaan tehdä rahoituksellisia oikaisuja, jos todetaan yksittäisiä tai järjestelmällisiä puutteita. 9. KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI 9.1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä - Määrälliset erityistavoitteet · perusrakenteiden tai palvelujen aikaansaaminen tai parantaminen, · aineellisen avun tarjoaminen. - Kohderyhmä · 2 artiklassa kuvaillut pakolaiset ja siirtymään joutuneet henkilöt sekä henkilöt, jotka ovat kuuluneet kyseisiin ryhmiin, 9.2 Toimenpiteen perustelu - Yhteisön rahoitustuen tarpeellisuus erityisesti toissijaisuusperiaate huomioon ottaen Euroopan pakolaisrahaston perustamisella pyritään tukemaan ja edistämään jäsenvaltioiden toimintaa pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamiseksi ja tukemaan niitä vastaanotosta aiheutuvien seurausten hoitamisessa. Ensisijaisesti pyritään täydentämään kansallisen politiikan täytäntöönpanoa, joka koskee apua kansainvälistä suojelua hakeville henkilöille. Toiseksi pyritään edistämään pakolaisten ja muiden suojelua saavien henkilöryhmien kotouttamisohjelmien kehitystä. Lisäksi tarkoituksena on kannustaa pakolaisaseman hakijoita vapaaehtoiseen paluuseen varsinkin, jos heidän hakemuksensa on hylätty, mutta myös siirtymään joutuneita henkilöitä, pakolaisia ja kansainvälistä suojelua tarvitsevia henkilöitä varsinkin, jos suojelun tarve on lakannut. Jokaisella näistä aloista on tarpeen edistää ajatusta tällaisten henkilöiden auttamisen vastuun ja rasitusten tasapuolisesta jakaantumisesta jäsenvaltioiden kesken, sillä tilanteet voivat vaihdella jäsenvaltiosta toiseen. Vaatimus rasitusten tasapuolisesta jakaantumisesta jäsenvaltioiden kesken edellyttää rahoitustoimenpiteitä, joilla pyritään samanaikaisesti keventämään suurimman rasituksen kohteena olevien jäsenvaltioiden taakkaa ja lisäämään niiden jäsenvaltioiden kapasiteettia, joiden perusrakenteet ovat riittämättömiä. Tämä edellyttää todellista uudelleenjakoa Euroopan unionin tasolla, jota yksittäiset jäsenvaltiot eivät voi varmistaa. - Toteutustapojen valinta * edut verrattuna vaihtoehtoisiin toimenpiteisiin (suhteelliset edut) Ainoa vaihtoehto on se, että komission yksiköt hallinnoivat suoraan yksittäisiä toimenpiteitä ja hankkeita. Tämän päätöksen tekemistä edeltävästä yhteisestä toiminnasta ja pilottihankkeista saadut kokemukset ovat osoittaneet, että se merkitsisi suhteetonta hallinnollista rasitusta varmistamatta kuitenkaan parasta tehokkuutta. Jäsenvaltiolle delegoidun hallinnoinnin valitseminen mahdollistaa komissiolle keskittymisen yleisten tavoitteiden määrittelemiseen ja toimien yleiseen johdon-mukaisuuteen. Samalla voidaan varmistaa, että yksittäisten hankkeiden valinta ja toteutus tapahtuvat mahdollisimman lähellä kenttää ja ottamalla huomioon jäsenvaltioiden erityisolosuhteet ja käytännön tarpeet. Tämä mahdollistaa mm. sen, ettei tulevaisuudessa tarvitse turvautua teknisen avun toimistoon toimien valinnan ja seurannan osalta. * muiden vastaavanlaisten yhteisön tasolla tai kansallisella tasolla mahdollisesti suoritettavien toimenpiteiden erittely * odotetut liitännäis- ja kerrannaisvaikutukset Koska Euroopan pakolaisrahaston osuus on rajattu 50 prosenttiin toimenpiteiden kokonaiskustannuksista (75 % koheesiorahastosta tukea saavien jäsenvaltioiden osalta), kokonaismenojen on kasvettava, jotta rahaston tavoitteet voidaan saavuttaa. Kokemus on myös osoittanut, että kansallisella julkisella rahoituksella korvataan usein yhteisön rahoitus sellaisten hankkeiden osalta, jotka ovat osoittautuneet hyödyllisiksi ja tehokkaiksi. Tukikelpoisten hankkeiden onnistumisesta koituu jäsenvaltioille ja tuensaajille seuraavia etuja: - sellaisten hätätilanteiden väheneminen, jotka edellyttävät kiireellisen sosiaalituen myöntämistä sekä, sosiaalisesta syrjäytymisestä ja sen seurauksista aiheutuvien kustannusten osuuden supistuminen jäsenvaltioiden sosiaalipalvelujen talous-arvioissa pakolaisten, siirtymään joutuneiden ja kansainvälistä suojelua tarvitsevien henkilöiden osalta, - sellaisten laittomasti maassa oleskelevien ulkomaalaisten määrän väheneminen, jotka välttelevät täysin viranomaisia, koska heillä ei ole minkäänlaisia mahdollisuuksia statuksensa laillistamiseen eikä lähtömaahan palaamiseen, sekä vapaaehtoista paluuta koskeviin toimenpiteisiin oikeutettujen henkilöjen osalta erityisesti pakolaisasemaa hakevat henkilöt, joiden hakemus on hylätty lopullisesti. - Toimenpiteen erityistuloksiin mahdollisesti vaikuttavat pääasialliset epävarmuustekijät · saapuvien pakolaisten määrän vaihtelut. 9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi - Suoritusten osoittimet * tuloksen osoittimet (toteutettujen toimenpiteiden arviointi) · Vastaanotto ja kotouttaminen: majoituskapasiteetti (vuoteiden lukumäärä, tilojen laatu), uusien palvelujen luominen tai nykyisen palvelukapasiteetin vahvistaminen, käyttöaste, edunsaajien määrä. · Vapaaehtoinen paluu: uusien palvelujen luominen tai nykyisen palvelukapasiteetin vahvistaminen, palveluja käyttävien henkilöiden määrä (tiedotus, koulutus), paluiden määrä. * tavoitteiden mukaiset vaikutuksen osoittimet · Vastaanotto: pakolaisaseman hakijoiden toissijaisen siirtymisen väheneminen (siirtyminen jäsenvaltiosta toiseen etsittäessä parempia olosuhteita). · Kotouttaminen: sosiaalisen syrjäytymisen väheneminen kyseisessä väestöryhmässä. · Vapaaehtoinen paluu: paluiden määrän kasvu, lähtömaan etu osana yhteistä kehittämispolitiikkaa. - Säädettyä jälkiarviointia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja toteuttamisaikataulu Toimenpiteiden toteuttamisesta vastaavien tahojen on laadittava vähintään vuosittain kertomus jäsenvaltion vastuulliselle viranomaiselle. Jäsenvaltioiden on laadittava vuosikertomus komissiolle. Jokaisen jäsenvaltion on teetettävä riippumaton arviointi jokaisesta toimesta. - Saavutettujen tulosten arviointi (meneillään olevaa toimenpidettä jatkettaessa tai uudistettaessa) Budjettikohtia B7-6008 ja B5-803 koskeva vuoden 1997 väliraportti esitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle 16 päivä heinäkuuta 1998 (komission yksikköjen valmisteluasiakirja SEC(1998)1263). Toinen kertomus, joka käsittelee mainittujen budjettikohtien nojalla vuonna 1997 rahoitettujen hankkeiden tulosten arviointia esitettiin Euroopan parlamentille 13 päivä heinäkuuta 1999 (komission yksikköjen valmisteluasiakirja SEC(1999)1105). Tämän arvioinnin päätelmät voidaan esittää tiivistäen seuraavasti: a) Yhteisön rahoitus on toiminut katalysaattorina; se on edistänyt kansallisella tasolla yhteensovitettua toimintaa erityisesti jäsenvaltioissa, joilla on viime vuosiin asti ollut vain vähän kokemusta pakolaisten vastaanottamisesta ja joiden yleisiä vastaanottorakenteita on kehitettävä kiireellisesti. b) Toimenpiteiden toteuttamisen yhteensovittamista on tarpeen tehostaa kahdella tasolla: ensiksikin jäsenvaltioiden hallitusten ja komission välillä nykyisten yhteisön ja kansallisten ohjelmien yhdenmukaistamiseksi sekä toiseksi jäsenvaltioiden hallitusten ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välillä, jotta varmistetaan niiden hankkeiden sisällyttäminen kaikkien osapuolten hyväksymään strategiaan. c) Yhteisön rahoituksen pitäisi keskittyä erityisesti paluuta koskevien neuvonta-palvelujen perusrakenteiden toteuttamiseen, erityisiin koulutushankkeisiin ja vastaanottoon ja turvapaikkamenettelyjen aloittamiseen liittyvien olosuhteiden parantamiseen. Erityisen suotavaa olisi vapaaehtoisesti palanneiden henkilöiden seuranta paikan päällä. d) Rahoitushakemukset ylittävät selkeästi käytettävissä olevat varat ja olisi tehtävä uusi arviointi rahoitusvaikutuksista ratkaistavina olevien ongelmien laajuuteen verrattuna. Vuonna 1997 budjettikohdan B3-4113 nojalla rahoitettujen hankkeiden tulosten arviointi annettiin ulkopuolisen konsulttiyrityksen tehtäväksi. Kertomusta viimeistellään parhaillaan ja se on tarkoitus esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle ennen vuoden 1999 loppua. Vuosina 1998 ja 1999 rahoitettuja hankkeita toteutetaan parhaillaan. Komissio toteuttaa arvioinnin tuloksista saatuaan loppuraportit (vuoden 2000 ensimmäisellä neljänneksellä vuonna 1998 rahoitettujen hankkeiden sekä hätäapuna vuonna 1999 rahoitettujen hankkeiden osalta). Tarkoituksena on myös teettää objektiivinen arviointi (joita koskeva tarjouskilpailumenettely on käynnissä). Joka tapauksessa pilottihankkeiden toteuttamisen perusteella voidaan jo nyt todeta, että keston rajaaminen vuoteen ei sovellu useimpiin hankkeisiin, koska niiden ominaisuudet vastaavat keskipitkän tai pitkän aikavälin hankkeita. Sekä jäsenvaltiot että hankkeita toteuttavat järjestöt tarvitsevat laajempaa perspektiiviä, jotta ne voisivat varmistaa toimenpiteiden johdonmukaisen suunnittelun. 10. HALLINTOMENOT (TALOUSARVION PÄÄLUOKKA III, OSA A) Tarvittava hallinnollinen henkilöstö saadaan käyttöön vasta budjettivallan käyttäjän tehtyä näiden voimavarojen osoittamista koskevan vuosittaisen päätöksensä, jossa otetaan huomioon erityisesti budjettivallan käyttäjän myöntämä lisähenkilöstön ja -varat. 10.1 Vaikutus henkilöstön määrään >TAULUKON PAIKKA> Lisähenkilöstöä on oltava saatavilla vuodesta 2000 alkaen. 10.2 Lisähenkilöstön käytön taloudellinen kokonaisvaikutus (euroa) >TAULUKON PAIKKA> Määrät ilmaisevat ylimääräisen henkilöstön käytön kokonaiskustannukset koko ajalta, jos toimenpide on määräaikainen, tai 12 kuukauden ajalta, jos sen kestoa ei ole määritelty. 10.3 Toiminnasta aiheutuvien muiden toimintamenojen kasvu, erityisesti komiteoiden ja asiantuntijaryhmien kokouskulut (euroa) >TAULUKON PAIKKA> Kohdassa 10.3 esitetyt, osastoon A7 liittyvät menot katetaan pääosaston kokonaismäärä-rahoista.