FI Euroopan unionin virallinen lehti C 281/8

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

(2015/C 281/08)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”TERNERA DE ALISTE”

EU-nro: ES-PGI-0005-01134 – 29.07.2013

SAN ( ) SMM ( X )

1. Nimi

”Ternera de Aliste”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Espanja

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.1. Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Kyseiselle maantieteelliselle alueelle soveltuvan, lihantuotantoon käytettävän nautarodun nuoren karjan liha. Karjaa ruokitaan ja hoidetaan alueelle perinteisellä tavalla, ja eläimet teurastetaan 8–12 kuukauden iässä.

Tuotantotavan mukaan erotetaan seuraavat eläintyypit:

— Maitovasikka: liha on peräisin eläimistä, jotka kasvatetaan navetassa syntymästä saakka ja joita ei vieroiteta teurastukseen mennessä.

— Laidunvasikka: liha on peräisin eläimistä, joita ruokitaan emän maidolla ja alueen laidunten tarjoamalla ravinnolla ja joita kasvatetaan sen jälkeen navetassa teurastukseen saakka.

Hakemuksen kohteena olevalle tuoreelle lihalle on ominaista tasaisesti jakautunut helmenvalkea rasva ja tiivis koostumus, ja se on hiukan kosteaa. Aistinvaraisilta ominaisuuksiltaan liha on mureaa ja mehevää, sen maku ja tuoksu ovat hienostuneen mietoja, eivät liian vahvoja, ja liha on suussasulavaa.

Lihaa raakakypsytetään vähintään neljä päivää.

Ruhon lihakkuusluokkia ovat E, U, R ja O, ja rasvapitoisuus on sonnivasikoiden osalta 2 tai 3 ja lehmävasikoiden osalta 2, 3 tai 4. Edellä mainittujen eläintyyppien mukaan lihan väri vaihtelee: se on maitovasikalla vaaleanpunainen ja laidunvasikalla punertavampi.

3.3 Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Emolehmiä hoidetaan perinteisillä pientiloilla sekamenetelmällä, jossa ne pääsevät päivittäin navetasta laitumelle. Niiden ravinto perustuu alueen luonnonvaroihin, joita täydennetään niukkoina aikoina niittyheinällä, juurikasveilla ja muilla paikallisen maatalouden tuotteilla. Imetyksen aikana ne saavat lisäruokintana saman tilan tuottamaa viljaa ja palkokasveja.

Vasikoiden kasvatukseen on kehittynyt kaksi eri kasvatustapaa:

Maitovasikan perusravintoa on emän maito, jota täydennetään saman tilan tuottamalla ravinnolla sekä lisä- ja väkirehulla. Sitä ei vieroiteta teurastusikään mennessä. Ensimmäisen imetyksen jälkeen vasikka siirretään erityisiin, sille sopiviin tiloihin. Se kasvatetaan syntymästään saakka navetassa, ja emä jatkaa sen imetystä. Yhden kuukauden iässä sille aletaan antaa heinää, jotta sen pötsi kehittyisi ja sille voitaisiin alkaa antaa väkirehuun perustuvaa lisäravintoa.

Laidunvasikan kasvatuksessa on kaksi vaihetta, joista ensimmäinen tapahtuu ulkona ja toinen navetassa.

— Ensimmäisessä vaiheessa vasikka pääasiassa laiduntaa emän kanssa, jolloin se saa ravintonsa emän maidosta. Kun vasikka on kolme kuukautta, sille aletaan syöttää ulkona syöttökaukalosta väkirehua, jotta se kasvaisi optimaalisesti ja sopeutuisi paremmin tähän ruokavalioon siinä vaiheessa, kun se vieroitetaan. Ulkokasvatuksen kesto vaihtelee sääolojen ja luonnonvarojen saatavuuden mukaan. Se kestää kuitenkin vähintään viisi kuukautta.

— Toinen vaihe tapahtuu navetassa, jossa sitä pidetään sisällä ja ruokitaan lisärehulla, viljakasvien oljella ja väkirehulla teurastukseen saakka.

Rehun on oltava kasviperäistä, ja siinä on oltava pääasiassa viljaa (vähintään 60 prosenttia sen määrällisestä koostumuksesta). Rehun määrä saa olla enintään 50 prosenttia vuotuisesta kuivaravinnosta. Sellaisten tuotteiden käyttö on kielletty, jotka voivat vaikuttaa eläinten luonnolliseen kasvu- ja kehitysvauhtiin.

3.4 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Suojatun maantieteellisen merkinnän kattamien eläinten syntymä, kasvatus ja ruokinta tapahtuvat teurastukseen saakka rajatulla maantieteellisellä alueella.

3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

Tuote voidaan esittää annospaloina, fileinä tai paloiteltuna, kunhan tämän käsittelyn tekee valvottu toimija.

3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

Ruhon osat sekä annospaloja, fileitä tai muita paloja sisältävät pakkaukset varustetaan merkinnällä, jossa on vähintään toisiinsa liittyvät maininnat ”Indicación Geográfica Protegida” ja ”Ternera de Aliste” sekä suojatun maantieteellisen merkinnän espanjalainen ja eurooppalainen tunnus.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Tuotantoalueeseen kuuluvat Alisten, Sayagon ja Sanabrian piirikunnat, jotka sijaitsevat Zamoran maakunnan länsiosassa.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

”Ternera de Aliste” -nimikkeellä myytävän tuotteen ja maantieteellisen alueen yhteys perustuu tuotteen erityisominaisuuksiin ja maineeseen.

Fyysiset ominaisuudet

Alisten, Sayagon ja Sanabrian piirikunnat muodostuvat pääasiassa yli 600 metrin korkeudessa sijaitsevasta loivapiirteisestä puolitasangosta, jolla ei ole suuria korkeuseroja. Alueen maaperä koostuu paleotsooisesta kallioperästä peräisin olevasta aineksesta, ja sen alla on graniittia, metamorfikiveä ja liuskekiveä. Maaperä ei ole syvä, se sitoo heikosti vettä ja on hapanta, joten sitä pidetään ravinneköyhänä eikä alue sovellu tehoviljelyyn vaan sitä hyödynnetään laiduntamiseen.

Ilmasto vaihtelee korkeuserojen, sijainnin sekä jyrkänteiden ja vuoristoketjujen ilmansuunnan mukaan. Keskimääräinen vuotuinen sademäärä vaihtelee lähes 2 000 millimetristä Sierra Segunderan huipuilla 600 millimetriin alueen itäreunalla, mikä edistää laidunmaaksi soveltuvan ruohovartisen kasvillisuuden kehitystä.

Luontoon liittyvät tekijät

Alue on niittyä ja paikoittain pensaikkoa, ja siellä kasvaa pääasiassa heinäkasveja (Agrostis, Poa, Briza ja Bromus) sekä palkokasveja. Luonnonvarainen kasvillisuus peittää yli 4/5 Zamoran länsiosasta, ja se muodostuu pääasiassa pyreneittentammi- ja rautatammipensaikosta. Lisäksi seuraavia kasveja esiintyy runsaasti: kanervat (Erica arborea, Erica australis v. aragonensis ja Calluna vulgaris), päivännoutokasvit (Cistus ladanifer, Cistus laurifolius) ja erilaiset vihmat. Ihmisen vähäisestä vaikutuksesta johtuen niityt ovat monimuotoisia, kasvillisuuden typpipitoisuus on vähäinen ja kasvillisuus on melko kuivaa ja karkeaa, mikä tuo vaihtelua karjan ravintoon.

Kyseinen maantieteellinen alue on ollut ja on edelleen iberiansuden (Canis lupus signatus) luonnollista elinympäristöä, ja se on nykyään luonnonsuojelualuetta, jolla lajin tiheys on suurin Euroopassa. Suden esiintyminen alueella on vaikuttanut paljon vasikoiden kasvatukseen, sillä kasvattajien on täytynyt suojella vasikoita joutumasta susien saaliiksi. Vasikoiden menetyksellä olisi ollut kielteinen vaikutus kasvattajien talouteen, koska heidän tulonsa tulivat lähes kokonaan vasikoiden myynnistä. Tämän vuoksi lehmät poikivat navetassa ja vasikat kasvatettiin navetassa suojassa susilta.

Historialliset ja inhimilliset tekijät

Zamoran länsiosa muodostuu useista syrjäisistä piirikunnista, joiden asukkaat ovat eläneet vuosisatoja muista erillään ja ympäristön ehdoilla käytännössä omavaraistaloudessa hyödyntäen alueen vähäisiä luonnonvaroja. Koska maaperä on köyhää ja maanviljely alueella vaikeaa, tärkein elinkeino on ollut karjankasvatus. Rajoitteiden vuoksi alueen lukuisat pientilat ovat panostaneet niittymaiden käyttöön karjankasvatukseen. Karja on tarjonnut työvoimaa ja täydentänyt kotitalouksien tuloja pääasiassa kahdella tavalla eli ravintona (tuotettu maito on käytetty kotitaloudessa) ja taloudellisena resurssina (vasikoiden myynti).

Maantieteellisen alueen fyysiset ominaisuudet, luonnonolosuhteet ja historialliset ja inhimilliset tekijät määrittävät perinteistä tuotantojärjestelmää, jossa kaikenlaisia laidunmaita ja luonnonvaroja käytetään karjankasvatukseen ja jossa nautakarjaa kasvatetaan lukuisilla pientiloilla siten, että emolehmiä hoidetaan sekamenetelmällä, jossa ne oleskelevat sekä navetassa että laitumilla. Alueen tiloilla on harjoitettu perinteisesti kahdenlaista eläinten kasvatusta tilan tarpeiden mukaan: maitovasikoita on tuotettu pienempiin tarpeisiin kuin laidunvasikoita, joiden tuotannossa on saatu lisäksi lehmän työvoimaa tai maitoa kotitalouden tarpeisiin. Tiloilla vallitsee erityislaatuinen tasapaino lehmien, vasikoiden ja ympäristön kesken, sillä kasvattajat ovat saaneet ammattitaitonsa perintönä esi-isiltään ja kasvatus on huolellista käsityötä, jossa kiinnitetään tarkasti huomiota kokonaisuuteen ja yksilöihin.

Tuotteen erityisyys

Erityiset kasvatusmenetelmät, jotka perustuvat pitkälti vasikoiden ruokintaan emon maidolla ja varhaiseen teurastukseen, tuottavat ainutlaatuista lihaa, jolle ovat ominaisia maitovasikan lihan vaaleanpunainen ja laidunvasikan lihan punertavampi väri (L*=41,2–43,1, a*=12,1–12,9, b*=11,5–12,4), mieto maku ja arvostettu mehevyys (12,2 %:n menetys kypsennettäessä 100 Celsius-asteeseen) ja mureus (3,31–3,71 kg/cm2 Warner-Bratzler -menetelmällä) sekä helmenvalkea rasva ja tiivis koostumus.

”Ternera de Aliste” -lihalle ominainen väri johtuu vasikoiden pitämisestä navetassa ja varhaisesta teurastuksesta. Niiden vuoksi myoglobiinin määrä lihaksessa jää vähäiseksi (2,8–3,2 mg kilogrammassa lihaa) ja lihaksessa on vähemmän punaista kuin valkoista kudosta. Maitovasikan lihan väri on vaaleampi vaaleanpunainen ja laidunvasikan hiukan punertavampi, koska laidunvasikat viettävät elämänsä alkuvaiheen ulkona ja ne teurastetaan vanhempina.

”Ternera de Aliste” -lihan mureus johtuu varhaisesta teurastusiästä ja vasikoiden pitämisestä navetassa, mikä pienentää lihastonusta. Nämä tekijät aiheuttavat sen, että kypsennettäessä lihan kollageeni on vähemmän lämpöstabiilia.

Mehevyys johtuu vasikoiden pitämisestä navetassa, energiapitoisesta ravinnosta ja varhaisesta teurastuksesta. Näiden tekijöiden vuoksi liha raakakypsyy nopeasti, lihasproteiinin vedensidontakyky on erinomainen ja lihasta lähtee enemmän nestettä pureskeltaessa. Pureskelua helpottaa lisäksi lihan mureus ja sille tyypillinen rasvapitoisuus.

”Ternera de Aliste” -lihalle tyypillinen mieto maku johtuu siitä, että vasikoita on ruokittu emän maidolla, joka sisältää makua tuottavia lyhyt- ja keskipitkäketjuisia rasvahappoja. Nämä tekijät sekä se, että eläinten ruuansulatusjärjestelmä on varhaisen teurastusiän vuoksi kehittymätön, aiheuttavat sen, että nämä rasvahapot eivät käy läpi ruuansulatukseen liittyviä aineenvaihduntaprosesseja vaan ne sisältyvät sellaisinaan rasvakoostumukseen, joka tuo lihalle ominaisen maun.

Maine

Huolelliseen hoitoon perustuva tuotantojärjestelmä sekä kyseiselle alueelle ominaiset perinteiset ruokinta- ja hoitomenetelmät antavat tuotteelle erittäin arvostettuja ominaisuuksia ja suurta gastronomista mainetta.

Ternera de Aliste -liha on kuluttajien suosiossa poikkeuksellisen laatunsa vuoksi. On olemassa lukuisia historiallisia dokumentteja, jotka todistavat kyseisen lihan suurta arvostusta. Muun muassa Zamoran maakunnan tiedotteissa ja sanomalehdessä El correo de Zamora on esiintynyt helmikuusta 1976 kyseisen lihan ominaisuuksia ylistäviä mainintoja, kuten ”mehevää ja mureaa”, ”hienon makuista”, ”maailman parasta lihaa”, ”vertaansa vailla” tai ”koko Espanjassa ei ole vertailukelpoista vasikanlihaa”.

Tiedotusvälineissä, kuten paikallisissa ja alueellisissa sanomalehdissä, erikoislehdissä (Eurocarne, Cárnica 2.000, Origen, Distribución y consumo, ITEA, Mundo Ganadero jne.) sekä paikallisen ja kansallisen radion ja television dokumenttiohjelmissa, on esiintynyt lukuisia viittauksia tuotteeseen.

”Ternera de Aliste” -liha mainitaan myös keittokirjoissa ja gastronomian alan lehdissä, kuten kirjassa Secretos de los chefs: técnicas y trucos de 50 estrella Michelín, jonka on julkaissut Bon Vivant (2008) ja jonka esipuheen on kirjoittanut Ferrán Adría, sekä artikkelissa Boccato di Cardinale: un recorrido por diez de los mejores manjares para disfrutar: Ternera de Aliste julkaisussa Crónica de Guadalajara.

”Ternera de Aliste” -lihan maine ja arvostus johtuu suurelta osin laajasta kulinaarisesta perinnöstä, jonka ansiosta sitä on ollut monien vuosien ajan tarjolla lukuisten espanjalaisten ja etenkin Kastilia ja Leónin ravintoloiden ruokalistoilla. Mainitsemisen arvoisia ovat myös viimeisimmät ”Ternera de Aliste” -lihaa koskeneet tilaisuudet yleisemmin espanjalaista gastronomiaa käsitelleiden tilaisuuksien (Muestras Gastronómicas de los Productos de España. Carnes con Origen.) yhteydessä Parador Nacional de los Condes de Alba de Aliste -valtionhotellissa Zamorassa.

Eritelmän julkaisutiedot

(tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

http://www.itacyl.es/opencms_wf/opencms/informacion_al_ciudadano/calidad_alimentaria/4_condiciones_DOP/index.html

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.