Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään"



Virallinen lehti nro C 209 , 22/07/1999 s. 0043 - 0047



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) organisaatioiden vapaaehtoisesta osallistumisesta yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmään"(1) (1999/C 209/11) Neuvosto päätti 11. joulukuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 130 s artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta aiheesta. Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 4. toukokuuta 1999. Esittelijä oli Antonello Pezzini. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 26. ja 27. toukokuuta 1999 pitämässään 364. täysistunnossa (toukokuun 26. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 71 ääntä puolesta, 3 vastaan, ja 5 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Kyseisen asetuksen tarkistus perustuu tutkimukseen, jossa arvioitiin asetuksen täytäntöönpanon edistymistä jäsenvaltioissa, sekä yhteisön ympäristöpolitiikan kehitykseen, jossa korostetaan välineiden vapaaehtoisuutta ja eri toimijoiden vastuuta kestävän kehityksen edistämisessä. Tarkistukseen sisältyy tärkeitä uusia tekijöitä, joita tulee tutkia. 1.2. Komitea pitää myönteisenä sitä, että osa uutuuksista myötäilee näkemyksiä, joita komitea esitti alkuperäisestä ehdotuksesta antamassaan lausunnossa(2). Erityisesti tämä pätee työntekijöiden osallistumiseen, pk-yrityksille annettavaan tukeen, EMAS-logon käyttöön ja soveltamisalan asteittaiseen laajentamiseen. 1.3. Tärkeimmät uutuudet ovat: - laajennetaan soveltamisalaa (3 artikla) - ISO 14001 liitetään osaksi yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää (EMAS-järjestelmä) niin, että järjestelmästä toiseen siirtyminen helpottuu ja vältetään päällekkäistä työtä (liite I) - edistetään työntekijöiden osallistumista EMAS-järjestelmän täytäntöönpanoon (1 artikla) - lisätään pk-yritysten osallistumista (10 artiklan 1 kohta) - hyödynnetään EMAS-järjestelmää ympäristölainsäädännön täytäntöönpanossa ja valvonnassa asianmukaisesti mukautettuna (10 artiklan 2 kohta) - otetaan käyttöön näkyvä logo (8 artikla) - kehitetään järjestelmän tunnettuutta edistävä strategia (11 artikla) - varmistetaan asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano eri jäsenvaltioissa muun muassa perustamalla toimivaltaisten toimielinten ja akkreditointielinten yhteistyöfoorumi (4 ja 5 artikla). 1.4. Toisaalta on korostettava tärkeitä jatkuvuuteen liittyviä tekijöitä, erityisesti EMAS-järjestelmästä saatavaa lisäarvoa. Tämä edellyttää, ettei tyydytä pelkkään voimassaolevien ympäristöstandardien noudattamiseen (kolmas perustelukohta). On myös painotettava läheisyysperiaatetta, joka antaa jäsenvaltioille laajan toimintavapauden toimien toteuttamisessa. 1.5. Komitea toteaa, että saksalaisen puheenjohtajiston tammikuussa 1999 EMAS-järjestelmän tarkistamisesta järjestämä konferenssi tarjosi hyödyllisen tilaisuuden saavutettujen tulosten pohdinnalle ja syventämiselle. Toisaalta konferenssissa korostettiin tarvetta voittaa tietyt tärkeät esteet, joita jäsenvaltioilla on EMAS-järjestelmän yhtenäisessä kehittämisessä, sillä esimerkiksi Saksassa, joka on tähän asti ollut johtavassa asemassa järjestelmän soveltamisessa, sertifiointihakemusten määrä on vähentynyt huomattavasti. 1.6. Komitea on ennen kaikkea samaa mieltä siitä, että EMAS-järjestelmää on kehitettävä erityisesti pk-yritysten osallistumista helpottamalla. Samalla tulee kuitenkin muistaa tavoite, jolla pyritään ympäristötehokkuuden jatkuvaan parantamiseen lisäämällä avoimuutta yleisön suuntaan. 1.7. Komitea on tutustunut ongelmiin, jotka liittyvät maantieteelliseen epätasapainoon järjestelmän toteuttamisessa, sekä erityisesti tietyissä maissa ilmaantuneisiin esteisiin ja keinoihin niiden voittamiseksi muun muassa Italian ympäristönsuojelutoimiston (ANPA) kanssa yhteistyössä 16. maaliskuuta 1999 Roomassa järjestetyssä kuulemistilaisuudessa. Tilaisuuteen osallistui laaja ja edustava joukko yhteiskunta- ja talouselämän sekä EMAS-järjestelmään osallistuvien järjestöjen edustajia. 1.8. Kuulemistilaisuudessa korostettiin, että jäsenvaltioiden ja komission tulisi parantaa järjestelmän markkinointia ja että asianosaisten - erityisesti ammatti-, ammattiala- ja kansalaisjärjestöjen - osallistumista tulisi lisätä luomalla kumppanuusmekanismeja järjestelmän levittämiseksi. 1.9. TSK harkitsee lisälausunnon laatimista kaikkien niiden käytännön soveltamismenettelyihin liittyvien näkökohtien syventämiseksi, joita ei käsitellä asetuksessa ja jotka hankaloittavat erityisesti pk-yritysten osallistumista EMAS-järjestelmään. 2. Yleistä 2.1. Komitea pitää EMAS-järjestelmää hyödyllisenä välineenä, kun pyritään kestäviin (kestävää kehitystä edistäviin) tuotanto- ja kulutusmalleihin. Sen yhteydessä tulee korostaa seuraavia pääperiaatteita: - sen tulee perustua markkinoiden lainalaisuuksiin - siihen osallistumisen tulee olla vapaaehtoista - sen tulee edistää yhteisvastuuta ympäristönsuojelussa - sen tulee tarjota tehokkaat hallintapuitteet ympäristöön kohdistuville johdannaisvaikutuksille - sen tulee parantaa erityisesti teollisuuden, mutta myös muiden alojen ympäristötehokkuutta - sen tulosten pitää olla uskottavia ja avoimia - sen tulee täydentää normatiivista lähestymistapaa verotus- ja valvontasääntöihin. 2.1.1. EMAS-järjestelmän täydentävyys tarkoittaa, että se tulee liittää muihin ympäristöpolitiikan välineisiin julkisen vallan pyrkiessä edistämään kestävää kehitystä kaikkien osapuolien aktiivisella yhteistyöllä. On selvää, että tämä väline on osoitettu pääasiassa yrityksille, mutta se saa näkyvyyttä ja lisäarvoa, jos siihen osallistumista laajennetaan etenkin kansalaisiin, jotka ovat esirekisteröinnin edellyttämän ympäristölausunnon kohderyhmä. 2.1.2. Ei tule unohtaa julkisten tarjouskilpailujen "vihertymistä" (green procurement). Nykyisenä tavoitteena on asettaa etusijalle ympäristön kannalta kestävät tuotantomenetelmät ja palvelut. Yleisemmin tulee myös pitää mielessä komission määritelmä integroidusta tuotepolitiikasta (IPP), josta julkaistaan myöhemmin vihreä kirja. Tällainen uusi kehityssuunta voi luoda entistä suotuisamman ympäristön EMAS-sertifioinnille. 2.1.3. Vaikka EMAS-järjestelmään osallistuminen on vapaaehtoista yrityksille ja organisaatioille, valtiovallan velvollisuutena on tehdä tätä välinettä tunnetuksi kansalaisille ympäristöystävällistä kehitystä koskevien sitoumustensa yhteydessä. Järjestelmään osallistuminen voidaan esimerkiksi asettaa muiden suosituimmuusehtojen rinnalle julkisten urakoiden myöntämiskriteereihin. 2.2. Epätasainen maantieteellinen jakauma ja läheisyysperiaate 2.2.1. Koska EMAS-järjestelmän suosio on jakautunut jäsenvaltioiden välillä epätasaisesti ja koska tämä saattaa vaikuttaa kielteisesti yritysten ja markkinoiden välisiin suhteisiin, on tarpeen täsmentää selvityksiä aiemmista kokemuksista, jotta voidaan löytää keinot yhdenmukaisuuden edistämiseksi. Asiaa ei tule sekoittaa joustamattomuuteen sääntöjen soveltamisessa. Kyseessä on sellaisten yllykkeiden ja kannustimien määrittäminen, jotka sopivat yhteen kilpailua ja kilpailukykyä koskevien sääntöjen kanssa. 2.2.2. Neljässä valtiossa - Itävallassa, Saksassa, Alankomaissa ja Ruotsissa - suhteellinen osallistumisaste (EMAS-järjestelmää käyttävien yritysten suhde maan yritysten kokonaismäärään) on huomattavasti korkeampi kuin muualla Euroopan unionissa. 2.2.2.1. Tämän "positiivisen poikkeavuuden" tulisi herättää kysymyksiä, sillä tulokseen on voitu päästä vain välineillä ja keinoilla, joista ei ole erikseen säädetty asetuksessa ja joiden levittämisestä olisi hyötyä. 2.2.2.2. Kyseisissä tapauksissa ratkaisevana tekijänä saattaa olla esimerkiksi hallinnon hajauttaminen, kauppakamareiden, yrittäjä- ja työntekijäjärjestöjen ja yhdistysten hyödyntäminen järjestelmän edistämisessä, todentajien laatu ja määrä, tiedotus, uusimman ympäristöteknologian soveltaminen tai vahvistettu ja vakiintunut normatiivinen ympäristönsuojelukehys. On selvää, että vahvat perinteet ympäristön huomioonottamisessa edistävät vapaaehtoisten ympäristönsuojelukäytäntöjen kuten EMAS-järjestelmän levittämistä. 2.2.3. Mahdollisia välineitä ovat muun muassa: - veronpalautukset silloin, kun hallinnollisin päätöksin on saatu aikaan merkittäviä tuloksia ympäristöasioissa - todentamisen ja sertifioinnin hallinnon hajauttaminen - muiden kansallisen ympäristölainsäädännön vaatimusten liittäminen EMAS-järjestelmään - kannustimet suuryrityksille alihankkijoiden sitomiseksi EMAS-ohjelmien toteuttamiseen - alihankkijoiden nimeäminen esirekisteröinnin edellyttämässä ympäristölausunnossa - julkishallinnon osallistuminen koordinaattorina alueellisella tasolla yhteissertifioinnin toteuttamiseen silloin, kun toiminta on yleistynyt tietyllä alalla - hajautettujen yrittäjäjärjestöjen hallintovastuun kasvattaminen erityisesti pk-yritysten osallistumisen edistämiseksi sekä pk-yritysten tekninen ja taloudellinen tukeminen - tulosten näkyvyyden ja julkisuuden lisääminen - erityisesti pk-yrityksiä edustaville järjestöille suunnatut tiedotus- ja koulutusaloitteet. 2.2.4. Toimivaltaisten elinten ja akkreditointiviranomaisten foorumi voi epäilemättä edistää kokemusten vaihtoa, mutta myös yhtenäismarkkinoiden paine johtaa yhdenmukaistamiseen. Ei ole sattuma, että Italiassa rekisteröityneet yritykset ovat pääasiassa suuria ylikansallisia yhtiöitä tai yrityksiä, jotka ovat suuntautuneet Keski- ja Itä-Euroopan markkinoille. 2.2.5. EMAS-järjestelmän hyväksymisen tärkeänä perusteena on toiminnan yhdenmukaistamisen takaaminen yhtenäismarkkinoilla (ks. perustelujen kohta 5). Komissio rajaa omat toimensa tiukasti läheisyysperiaatteen pohjalta. Sille kuuluu kuitenkin 10 artiklan 4 kohdassa (yhtenäisen lähestymistavan edistäminen) ja 11 artiklassa (tiedonkulun edistäminen yhteisön tasolla) säädetyt tehtävät. Kun otetaan huomioon tulosten epätasaisuus, voidaan kysyä, onko nämä tehtävät hoidettu asianmukaisesti, kun kerran tarve lisätä kansalaisten ja eri alojen toimijoiden ympäristötietoisuutta on edelleen suuri. 2.3. Soveltamiasalan laajentaminen 2.3.1. Tavoite on kannatettava: se on kunnianhimoinen ja sitä voidaan perustella erilaisilla kokeiluhankkeilla. On vielä toistettava useasti esitetty toteamus, että kaikki inhimillinen toiminta vaikuttaa jossain määrin ympäristöön. 2.3.2. TSK kannattaa periaatteessa laajentamista, mutta on sitä mieltä, että kahdesta sitä koskevasta liian yksinkertaistavasta ehdotuksesta tulee luopua. 2.3.2.1. Ensimmäisen näistä yksinkertaistuksista esittävät ne, jotka pitävät sovellusalan laajentamista mahdottomana väittäen, että tietyillä aloilla, esimerkiksi palveluissa, ei ole havaittavissa maantieteellisesti paikannettavia ympäristövaikutuksia, unohtaen kuitenkin johdannaisvaikutusten olemassaolon. 2.3.2.2. Toinen on komission näkemys, jonka mukaan kaikki ongelmat on ratkaisu, sillä a) kokeiluhankkeet osoittavat, että ympäristösertifioinnille on kysyntää myös muilla aloilla kuin teollisuustuotannossa b) myös muilla aloilla esiintyy sekä välittömiä että välillisiä ympäristövaikutuksia c) EMAS-hallintojärjestelmiä voidaan soveltaa kaikille taloudellisen toiminnan aloille. 2.3.3. On korostettava, että EMAS-järjestelmän välitön ja yleinen laajennus on vaikea toteuttaa myös sen takia, että tuotantoteollisuuden ja muiden alojen, erityisesti palvelujen, ympäristövaikutukset ovat erilaisia. Ongelma voidaan kuitenkin ratkaista järkevästi ottamalla huomioon kolme peruslähtökohtaa: - Tunnustetaan, että EMAS-järjestelmää on mahdollista soveltaa joka alalla, jolloin voidaan poistaa kaikki mahdollisten erioikeuksien tai mukavuussyistä tehtyjen poissulkemisten aiheuttamat epäselvyydet. - Tehdään entistä perusteellisempaa tutkimusta aina konkreettisten hankkeiden pohjalta tavoitteena erityiset viitekriteerit, joiden avulla on mahdollista arvioida asianmukaisesti eri alojen ympäristötoimintaa. Kriteereihin tulee sisältyä myös sertifioidun toimipaikan tarkka määritelmä, kuten komitea esitti alkuperäisestä asetuksesta antamassaan lausunnossa(3). - Laajentaminen ulkopuolisille aloille tulee tehdä ajallisesti ja painopistealueittain porrastettuna. Ensinnä tulisi tutkia mahdollisuudet laajentaa järjestelmää julkiselle sektorille ja palveluihin. 2.4. Työntekijöiden osallistuminen 2.4.1. Henkilöstön osallistumisesta säädetään 1 artiklan d kohdassa, sillä sitä pidetään tärkeänä EMAS-järjestelmän suosioon vaikuttavana tekijänä. Osallistuminen jää kuitenkin lähinnä periaatteelliselle tasolle. Osallistumistapojen ja -muotojen yksityiskohtia ei määritellä toisin kuin vuoden 1993 asetuksessa (3 artiklan 1 kohta ja 7 artiklan 2 kohta). 2.4.2. Uudella asetuksella tulisi taata työntekijöiden osallistuminen ja kuuleminen yritysten tasolla heitä edustavien järjestöjen välityksellä ohjelmia valmisteltaessa ja niitä toteutettaessa erityisesti silloin, kun kyseessä ovat ammattipätevyyteen ja työjärjestelyihin liittyvät ongelmat. 2.5. EMAS-järjestelmän hyödyntäminen ympäristölainsäädännön täytäntöönpanossa ja valvonnassa 2.5.1. Ehdotuksen 10 artiklan 2 kohdassa jäsenvaltioille halutaan antaa mahdollisuus hyödyntää rekisteröitymistä EMAS-järjestelmään ympäristölainsäädännön täytäntöönpanossa ja valvonnassa tarpeettoman päällekkäisyyden välttämiseksi. 2.5.2. Kyseessä on mielenkiintoinen väline myös niiden huomioiden valossa, joita TSK esitti lausunnossaan ympäristölainsäädännön täytäntöönpanosta(4). 2.5.3. EMAS-järjestelmän lisäarvon ei pidä unohtaa johtuvan siitä, ettei tyydytä pelkkään lainsäädännön noudattamiseen. Järjestelmään liittyminen voisi tapahtua vaiheittain yrityksen ja toimivaltaisen viranomaisen käymän vuoropuhelun pohjalta, jolloin voitaisiin edistää säännösten noudattamista ja epäselvien tilanteiden selkiyttämistä. 2.5.4. Turhien päällekkäisyyksien välttäminen on yritysten kannalta ilman muuta kannustava tekijä. Lisäksi se antaa ympäristöviranomaisille yllykkeen edistää EMAS-järjestelmän leviämistä. 2.5.5. Komiteaa on kuitenkin yllättynyt siitä, ettei Euroopan ympäristökeskukseen viitata missään vaiheessa. Ympäristökeskuksella voisi olla hyödyllinen rooli kokemusten vertailuanalyysissa, ja se voisi tarjota teknistä ja tieteellistä tukea suuntaviivojen laatimiseen. 2.6. Miten edistää pk- ja käsiteollisuusyritysten osallistumista 2.6.1. On otettava huomioon pienyrittäjien käyttäytymisen ja valintojen taustalla oleva erityinen tilanne. Näillä yrityksillä on lukuisia tehtäviä, jotka niiden tulee asettaa tärkeysjärjestykseen käytettävissä olevan ajan ja vähäisen henkilöstön puitteissa. Tämä tarkoittaa, että kaikkea vapaaehtoista toimintaa, joka vaatii aikaa ja varoja, pyritään välttämään, ellei siitä ole todistetusti hyötyä yritykselle. 2.6.2. Onkin tarpeen luoda erityismenettelyitä, laatia yksinkertaistettuja asiakirjoja sekä järjestää yrityksen koon ja tyypin mukaan räätälöityjä auditointi- ja todennusjaksoja. TSK huomauttaa kuitenkin, että liian tiuhaan toistuva todentaminen aiheuttaa turhaa byrokratiaa ja ylimääräisiä kuluja etenkin pk-yrityksille. 2.6.3. On selvää, ettei useimmilla mikroyrityksillä ole varaa palkata henkilöä hoitamaan kalliita hallinnollisia tehtäviä. Toimivaltaisen viranomaisten onkin tarjottava sellaiset ympäristöalan palvelu- ja tukirakenteet, jotka edistävät osallistumista asianmukaisella alueellisella tasolla. 2.6.4. Erityisesti tulee keskittyä pienyritysten ongelmia käsittelevien sisäisten auditoijien koulutukseen. Pienillä, toisin kuin suurilla yrityksillä, joilla on laadukas hallintojärjestelmä, on harvoin omia työntekijöitä, joita voidaan käyttää auditoinnissa. Koulutusvastuu tulee antaa alan järjestöille, joita valtion viranomaiset tukevat asiaankuuluvalla tavalla. Sisäinen auditointi on erityisen tärkeä tekijä, jotta voimassa olevaa säännöstöä pystytään noudattamaan yhteistyössä toimivaltaisen ympäristöviranomaisten kanssa. Se on ensimmäinen askel kohti EMAS-sertifiointia (ks. 10 artiklan 2 kohta). 2.6.5. Lisäksi on toivottavaa laatia suuntaviivat todentajien toiminnan helpottamiseksi pk-yrityksissä yhdenmukaistamalla todennuskriteerejä. 2.7. EMAS-järjestelmän näkyvyys ja uskottavuus 2.7.1. EMAS-järjestelmä on vapaaehtoinen väline, joka tekee yleisön silmissä uskottaviksi eri taloudellisten toimijoiden pyrkimykset ympäristötoimien parantamiseen menettelyiden avoimuuden ja toimivaltaisten viranomaisten harjoittaman valvonnan ansiosta. Kestävän kehityksen edistämiseksi edellytetään kaikkien asianomaisten toimijoiden osallistumista sekä yleisölle suunnattua asianmukaista tiedottamista. Järjestelmä leviää parhaiten silloin, kun julkinen valta harjoittaa aktiivista kestävän kehityksen politiikkaa, mikä edellyttää koko perus- ja ammattikoulutusjärjestelmän ja erityisesti itse koulujen osallistumista. 2.7.2. EMAS-järjestelmä on pyrittävä erottamaan yksityisistä sertifiointijärjestelmistä korostamalla lisäarvoa, jonka se tarjoaa kansalaisille, vähentämällä siihen vielä liittyvää byrokratiaa ja vahvistamalla sen konsultatiivisia ja informatiivisia näkökohtia. TSK onkin sitä mieltä, että uudessa asetusehdotuksessa esitetystä logosta olisi suurta hyötyä. 2.7.3. Koska komissio vastaa EMAS-järjestelmän edistämisestä yhteisössä, komitea ehdottaa, että uuden asetuksen yhteydessä julkaistaan suuntaviivat, joissa osoitetaan parhaat käytänteet, useimmin kohdattavat esteet ja muut näkökohdat, jotka saattavat lisätä välineen tunnettuutta ja käyttöä. Komitea ilmoittaa olevansa valmis auttamaan pyydettäessä suuntaviivojen laatimisessa. 2.7.4. Komitea pitää erityisen tärkeänä, että kaikki jäsenvaltiot takaavat yhteiskunta- ja talouselämän osapuolien kuulemisen ja osallistumisen järjestelmään. Parhaisiin tuloksiin päästään, kun ne tukevat koneistollaan toimivaltaisia viranomaisia. Olisikin tarpeen lisätä kyseinen vaatimus ehdotuksen tekstiin, jolloin asetuksessa konkretisoituisi osallistumista korostava lähestymistapa ja sellaisen voimakkaan kulttuurin tarve, jolla luodaan yhteisvastuuta kestävää kehittämistä koskevissa asioissa. Ehdotuksen 2 artiklaan tulisi lisätä sidosryhmien (stakeholders) määritelmä ja ennakkorekisteröinnin edellyttämä ympäristölausunto tulisi suunnata niille. Ehdotuksessa (5 artikla) olisi säädettävä siitä, että toimivaltaisten toimielinten tulee kuulla näitä sidosryhmiä. Niiden aktiivisesta osallistumisesta yleisölle suunnattuun tiedottamiseen ja järjestelmän edistämiseen tulee säätää 11 artiklan 1 kohdassa. 2.7.5. Lopuksi TSK huomauttaa, ettei yhteisötasoa ole suunniteltu minkäänlaista vertailututkimusta saavutettavista tuloksista. Tällainen raportti olisi erittäin hyödyllinen EMAS-järjestelmään osallistumisen laajentamiseksi. Raportin laatiminen säännöllisin väliajoin voitaisiin antaa Euroopan ympäristökeskuksen tehtäväksi. Näin olisi mahdollista laatia tulosindikaattorit, jotka helpottaisivat EMAS-järjestelmän laadunvalvontaa Euroopan tasolla. 2.8. Erityistä 2.8.1. Organisaation ja toimipaikan määritelmät (2 artiklan l ja m kohta) 2.8.1.1. Toimipaikka on maantieteellisesti määritelty ja sen ympäristövaikutukset voidaan tunnistaa, mutta sama ei päde organisaatioihin. Tulee välttää tilannetta, että organisaatiot voisivat rekisteröityä, vaikka niiden kaikissa toimipaikoissa ei noudatettaisi ympäristölainsäädäntöä. On tarpeen laatia tarkat viitekriteerit etenkin palveluille. Miten suhtaudutaan esimerkiksi organisaatioon, joka on hajautettu useisiin toimipaikkoihin? 2.8.2. Paras mahdollinen saatavilla oleva tekniikka (BAT) 2.8.2.1. Alkuperäisen EMAS-asetuksen 3 artiklan a kohdassa säädetään yritysten velvollisuudesta ilmoittaa, minkä ympäristönsuojelustrategian ne ovat omaksuneet omien ympäristötoimien jatkuvaksi parantamiseksi parhaan mahdollisen saatavilla olevan tekniikan avulla. Tämä tärkeä kohta ei sisälly uuteen tekstiin. EMAS-asetuksen uuden version liitteen I B 2 kohtaan tulisi lisätä maininta parhaasta saatavilla olevasta tekniikasta sertifikaatiota hakevien yritysten toteuttamien ympäristötoimien jatkuvan parantamisen välineenä ja tärkeänä indikaattorina todentajille. Viittaus on tietenkin rajattava aloille, joilla parhaiden mahdollisten saatavilla olevien tekniikkojen käyttö on vakiintunut. 2.8.3. Ympäristölainsäädännön noudattaminen 2.8.3.1. Alkuperäisessä EMAS-asetuksessa ei sallita sellaisten yritysten rekisteröitymistä, jotka eivät noudata ympäristölainsäädäntöä. Tarkistusehdotuksessa ei kuitenkaan tehdä selväksi, että EMAS-järjestelmän mukaisesti sertifioitujen organisaatioiden moitteetonta suhtautumista kotivaltionsa ympäristömääräyksiin tulisi valvoa järjestelmällisesti, vaikka tähän viitataan useissa säännöksissä (3 artiklan 1 kohdan b alakohta, 6 artiklan 1 kohdan e alakohta, liitteen I B 1 kohta, liitteen II 2.6 kohta, liitteen V 5.4.3 kohta). Ennen kaikkea jätetään selvittämättä, tuleeko esirekisteröinnin edellyttämässä ympäristölausunnossa osoittaa organisaation noudattavan kotivaltionsa ympäristölainsäädäntöä. Ympäristölausunnon sisältöä koskevassa liitteessä III olevan 3.2 kohtaan tulisi sisällyttää vaatimus tämän tiedon antamisesta. 2.8.4. EMAS-järjestelmän hyödyntäminen ympäristölainsäädännön noudattamisen valvonnassa 2.8.4.1. Valvontatyön päällekkäisyyttä koskevaa 10 artiklan 2 kohtaa tulee tarkastella 1 artiklan 3 kohdan valossa. EMAS ei korvaa tavallista ympäristövalvontaa eikä ole sen kanssa päällekkäistä, sillä EMAS-järjestelmä ja ympäristövalvonta ovat keskenään erilaisia ja täydentäviä. Rekisteröinti on teollisuudelle vapaaehtoista eikä se voi korvata valtion viranomaisten toimittamaa tarkastusta ja valvontaa. Sitä voidaan kuitenkin käyttää läheisyysperiaatteen yhteydessä tarpeettomien päällekkäisyyksien välttämiseksi ja jäsenvaltioiden säädöksissä tarkoitettujen hallintomenettelyiden yksinkertaistamiseksi. 2.8.5. Esirekisteröinnin edellyttämä ympäristölausunto (liite III) 2.8.5.1. Komission ehdotus on suppeampi kuin asetuksen edellinen versio. Liitteessä III olevan 3.2 kohdan mukaan organisaatio ilmoittaa vain yleiset tavoitteensa tarkentamatta strategioitaan ja täsmällisiä tavoitteitaan. Ympäristölausuntoa voidaan myös osittain (kohdennetusti) muuttaa. Tätä ei tulisi sallia, vaan lausunnon tulisi olla kertaluonteinen ja kattava. 2.8.5.2. On tärkeää tarkastella ympäristölausunnon sisältöä suhteessa liitteessä I olevaan 3 kohtaan, jossa käsitellään ulkoista viestintää, sillä ympäristövaikutuksista tarvitaan "avointa vuoropuhelua asianosaisten kanssa, mukaan lukien paikallisyhteisöt ja asiakkaat". Ympäristölausunnon tulee vastata tätä vaatimusta. 2.8.6. Työntekijöiden osallistuminen 2.8.6.1. Vääristelevien tulkintojen välttämiseksi liitteissä II ja V käytetty ilmaus "henkilöstö" tulee korvata ilmauksella "työntekijät". Samoin tulisi taata, että tulokset saatetaan yrityksen työntekijöiden edustajien tietoon tiedotusta ja kuulemista koskevien sopimusten mukaisesti. 2.9. Hallintokomitea (14 artikla) 2.9.1. Avustavan hallintokomitean käyttö sääntelykomitean sijasta vahvistaa komission aloitetta sekä nopeuttaa ja tehostaa sen toteuttamista etenkin kansainvälisissä yhteyksissä. Bryssel 26. toukokuuta 1999. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice RANGONI MACHIAVELLI (1) EYVL C 400, 22.12.1998, s. 7. (2) EYVL C 332, 16.2.1992. (3) EYVL C 332, 16.2.1992. (4) EYVL C 73, 9.3.1998.EYVL C 95, 30.3.1998.