KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi asetusten (ETY) N:o 881/92 ja (ETY) N:o 3118/93 muuttamisesta kuljettajatodistuksen käyttöön ottamiseksi

1. Asian tausta

1) Komissio antoi 23. marraskuuta 2000 neuvostolle ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi yhteisössä jäsenvaltion alueelle tai sen alueelta taikka yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta tapahtuvan maanteiden tavaraliikenteen markkinoille pääsystä annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 881/92 [1] muuttamisesta yhdenmukaisen kuljettajatodistuksen osalta (KOM(2000) 751 lopullinen) [2].

[1] EYVL L 95, 9.4.1992, s. 1.

[2] EYVL C 96 E, 27.3.2001, s. 207.

2) Talous- ja sosiaalikomitea antoi 25. huhtikuuta 2001 myönteisen lausuntonsa [3].

[3] EYVL C 193, 10.7.2001, s. 28.

3) Euroopan parlamentti antoi 16. toukokuuta 2001 lausuntonsa komission ehdotuksesta ensimmäisessä käsittelyssä [4] ja hyväksyi siihen seitsemän tarkistusta. Komissio päätti hyväksyä yhden tarkistuksen kokonaisuudessaan (tarkistus 7, joka mahdollistaa kuljettajan henkilöllisyyden tarkemman osoittamisen) ja yhden osittain (tarkistus 6, jossa rajoitetaan asetuksen soveltamisalaa siten, että asetus koskee ensimmäisten kahden soveltamisvuoden aikana ainoastaan kolmansien maiden kansalaisia ja laajenee tämän jälkeen koskemaan kaikkia yhteisön sisäisiä maantiekuljetuksia suorittavia kuljettajia).

[4] EYVL C ...

4) Komissio toimitti 5. heinäkuuta 2001 neuvostolle ja Euroopan parlamentille muutetun ehdotuksen asetuksesta (KOM(2001) 373 lopullinen) [5].

[5] EYVL C 270 E, 25.9.2001, s. 231.

5) Neuvosto vahvisti 23 lokakuuta 2001 yhteisen kannan, jota käsitellään tässä tiedonannossa.

2. Komission ehdotuksen tarkoitus

Ehdotetulla asetuksella muutetaan asetusta (ETY) N:o 881/92 siten, että otetaan käyttöön yhdenmukainen asiakirja, jolla todistetaan, että kansainvälisessä tavaraliikenteessä olevan ajoneuvon kuljettajalla on oikeus kuljettaa kyseistä ajoneuvoa liikenteenharjoittajan lukuun. Tämä yhdenmukainen asiakirja eli kuljettajatodistus mahdollistaa sen, että kaikkien jäsenvaltioiden tarkastusviranomaiset voivat tarkastaa tehokkaasti, onko kuljettaja, joka kuljettaa kansainvälisessä kuljetuksessa käytettävää, yhteisössä rekisteröityä ajoneuvoa yhteisön luvan turvin, sääntöjen mukaisessa työsuhteessa. Kuljettajatodistus annetaan ainoastaan kuljettajalle, joka on laillisessa työsuhteessa liikenteenharjoittajaan tai laillisesti asetettu tämän käyttöön. Todistuksella voidaan siis ehkäistä tehokkaasti kuljettajien sääntöjenvastaista käyttöä.

3. Yhteistä kantaa koskevat huomautukset

3.1. Keskeiset kohdat

Toimielinten kannat eroavat merkittävästi toisistaan ainoastaan asetuksen soveltamisalan osalta. Koska todistuksen käyttöönotto aiheuttaa suuren hallinnollisen taakan, neuvosto haluaa rajoittaa sen ainoastaan kuljettajiin, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia. Euroopan parlamentti puolestaan katsoo, että asetusta olisi välittömästi sen voimaantulon jälkeen sovellettava kolmansien maiden kansalaisiin ja kaksi vuotta myöhemmin kuljettajiin, jotka ovat EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia. Komissio seuraa tässä suhteessa Euroopan parlamentin kantaa asetuksen soveltamisen määräaikaa lukuun ottamatta. Komissio katsoo, että asetusta pitäisi soveltaa kolmansien maiden kansalaisiin kuuden kuukauden kuluttua sen voimaantulosta ja kaikkiin kuljettajiin kansallisuudesta riippumatta 30 kuukauden kuluttua sen voimaantulosta. Neuvosto taas suosittelee, että asetusta sovelletaan vuosi sen voimaantulon jälkeen ja ainoastaan kuljettajiin, jotka ovat kolmansien maiden kansalaisia.

Neuvosto on yksimielisesti vahvistanut yhteisen kannan, jonka mukaan soveltamisalan mahdollisesta laajentamisesta (kaikkiin kuljettajiin) päätetään myöhemmin komission tekemän arvioinnin perusteella. Koska kaikkien kuljettajien sisällyttäminen asetuksen soveltamisalaan on kuitenkin vain mahdollista eikä lainkaan varmaa, menettelyn tässä vaiheessa on syytä vahvistaa komission muutetussa ehdotuksessaan ja Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämä näkemys ja hylätä yhteinen kanta soveltamisalan osalta.

3.2. Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymät tarkistukset

Euroopan parlamentin ehdottamista seitsemästä tarkistuksesta komissio hyväksyi kaksi. Komissio hyväksyi kokonaisuudessaan tarkistuksen 7, jossa kuljettajan henkilötietoihin lisätään ajokortin numero ja sosiaaliturvatunnus. Myös neuvosto on hyväksynyt tämän tarkistuksen. Tarkistuksessa 6 rajoitetaan asetuksen soveltamisalaa siten, että asetus koskee ensi vaiheessa ainoastaan kolmansien maiden kansalaisia ja laajenee kahden vuoden jälkeen koskemaan kaikkia kuljettajia. Ainoastaan komissio hyväksyi tämän tarkistuksen muutetussa ehdotuksessaan.

3.3. Muut huomioon otettavat seikat

1) Yhteisen kannan mukaan asetuksen (ETY) N:o 881/92 lisäksi on muutettava myös neuvoston asetusta (ETY) N:o 3118/93 [6] edellytyksistä, joilla muut kuin jäsenvaltiosta olevat liikenteenharjoittajat voivat harjoittaa kansallista maanteiden tavaraliikennettä jäsenvaltiossa. Tämän lisäyksen tarkoituksena on tarkentaa kiistattomasti, että jos kuljettaja on kolmannen maan kansalainen, hänellä on oltava kuljettajatodistus myös silloin, kun hän kuljettaa kabotaasiliikenteessä olevaa ajoneuvoa. Tämä tarkennus vaikuttaa hyödylliseltä epäselvyyksien välttämiseksi.

[6] EYVL L 279, 12.11.1993, s. 1.

2) Yhteisen kannan tekstiin on tehty joitain teknisiä muutoksia komission ehdotuksen ja Euroopan parlamentin lausunnon tekstiin verrattuna. Muutokset koskevat viittausta työehtosopimuksiin ja kuljettajien ammattikoulutusta koskeviin sääntöihin sekä jäsenvaltioiden suorittamien tarkastusten lukumäärää ja säännöllisyyttä. Nämä tekniset muutokset eivät anna aihetta huomautuksiin.

3) Asetuksen soveltamisalan rajoittaminen ainoastaan kolmansien maiden kansalaisiin on nostanut esiin kysymyksen siitä, rikotaanko asetuksessa työehtoja koskevan tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, josta säädetään yhteisön lainsäädännössä ja kolmansien maiden kanssa tehdyissä sopimuksissa. Komissio katsoo, ettei jonkin asiakirjan (työluvan, työsopimuksen) pakollinen hallussapito sisälly työehtojen määritelmään, vaan sen tarkoituksena on osoittaa, että työsuhde on solmittu laillisesti eli asiaa koskevaa lainsäädäntöä noudattaen. Kolmansien maiden kanssa tehtyjen sopimusten mukaan nimenomaan työ-, palkka- ja irtisanomisehdoissa ei saa harjoittaa kansallisuuteen perustuvaa syrjintää.

4. Päätelmä

Neuvoston yhteisen kannan teksti vaikuttaa tasapainoiselta lukuun ottamatta seuraavia kysymyksiä:

* Yhteisön kuljettajat olisi lopulta sisällytettävä asetuksen soveltamisalaan.

* Asetusta olisi sovellettava kuuden kuukauden (eikä 12 kuukauden) kuluttua sen voimaantulosta kolmansien maiden kansalaisiin ja 30 kuukauden kuluttua sen voimantulosta kaikkiin kuljettajiin kansallisuudesta riippumatta.