NEUVOSTON 5 PÄIVÄNÄ SYYSKUUTA 1995 VAHVISTAMA YHTEINEN KANTA (EY) N:o 21/95 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/.../EY antamiseksi direktiivin 89/647/ETY muuttamiseksi siltä osin kuin se koskee sopimukseen perustuvan nettoutuksen viranomaishyväksyntää



Virallinen lehti nro C 288 , 30/10/1995 s. 0030



NEUVOSTON 5 PÄIVÄNÄ SYYSKUUTA 1995 VAHVISTAMA YHTEINEN KANTA (EY) N:o 21/95 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/. . ./EY antamiseksi direktiivin 89/647/ETY muuttamiseksi siltä osin kuin se koskee sopimukseen perustuvan nettoutuksen viranomaishyväksyntää (95/C 288/03) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 57 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon Euroopan rahapoliittisen instituutin lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat, että neuvoston 18 päivänä joulukuuta 1989 luottolaitosten vakavaraisuussuhteesta antamassa direktiivin 89/647/ETY(5) liitteessä II määritetään, miten korko- ja valuuttakurssisidonnaisia taseen ulkopuolisia eriä on käsiteltävä luottolaitosten pääomavaatimuksia laskettaessa, sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja erityisesti tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi jäsenvaltioiden on pyrittävä siihen, että niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät yhdenmukaisin perustein sopimukseen perustuvat nettoutussopimukset, tämä direktiivi on yhdenmukainen kahdenvälisen nettoutuksen valvonnan hyväksymistä käsittelevän toisen kansainvälisen foorumin työn tulosten kanssa erityisesti siinä, että tiettyjen toimien kohdalla on mahdollista laskea vaadittavat omat varat nettosumman eikä bruttosumman perusteella edellyttäen, että on olemassa laillisesti sitovia sopimuksia, joilla varmistetaan luottoriskin rajoittuminen nettosummaan, suunnitellut säännöt nettoutuksen valvonnan hyväksymisestä laajemmalla kansainvälisellä tasolla johtavat siihen, että on mahdollista alentaa pääomavaatimuksia kansainvälisten luottolaitosten ja luottolaitosryhmien osalta monissa kolmansissa maissa, joiden luottolaitokset kilpailevat yhteisön luottolaitosten kanssa, ainoastaan direktiivin 89/647/ETY muutos voi antaa niille luottolaitoksille, joiden kotipaikka on jossakin jäsenvaltiossa, saman mahdollisuuden saada viranomaishyväksyntä kahdenväliselle nettoutukselle ja näin antaa niille samat kilpailuedellytykset; sääntöjen on oltava oikein painotetut ja omiaan edelleen vahvistamaan toiminnan varovaisen valvonnan soveltamista luottolaitosalalla, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että lisäarvojen laskenta perustuu tosiasiallisiin eikä ilmeisen nimellisiin määriin, tämä direktiivi on vallitseva tilanne huomioon ottaen toissijaisuusperiaatteen mukainen, koska tässä direktiivissä tarkoitettu päämäärä saavutetaan ainoastaan olemassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä yhdenmukaisesti muuttamalla, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Korvataan direktiivin 89/647/ETY liite II oheisella liitteellä. 2 artikla Edellä 1 artikla ei koske toimivaltaisten viranomaisten antamaa hyväksyntää sellaisille kahdenvälisille uudistamissopimuksille, jotka on hyväksytty ennen tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettavien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten voimaantuloa. 3 artikla 1. Niiden jäsenvaltioiden, jotka päättävät käyttää tässä direktiivissä tarkoitettua mahdollisuutta, on saatettava voimaan tarpeelliset määräykset, jotta niiden lainsäädäntö on tämän direktiivin mukainen sen tultua voimaan. Niiden on välittömästi tiedotettava tästä komissiolle. Jäsenvaltioiden toteuttaessa kyseisiä toimenpiteitä niissä on oltava viittaus tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus virallisen julkaisemisen yhteydessä. Jäsenvaltioiden on määriteltävä, miten tällainen viittaus on tehtävä. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tekstit tärkeimmistä lainsäädännöllisistä säännöksistä, jotka ne antavat tämän direktiivin kattamalla alalla. 4 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille. Tehty . . . Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL N:o 231, 20.8.1994, s. 20 ja EYVL N:o C 165, 1.7.1995, s. 1 (2) EYVL N:o C 393, 31.12.1994, s. 30 (3) Lausunto annettu 16 päivänä tammikuuta 1995 (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (4) Euroopan parlamentin lausunto annettu 16 päivänä helmikuuta 1995 (EYVL N:o C 56, 6.3.1995, s. 79) neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 5 päivänä syyskuuta 1995, ja Euroopan parlamentin päätös tehty (sitä ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL N:o L 386, 30.12.1989, s. 14, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 95/14/EY (EYVL N:o L 125, 8.6.1995, s. 23). LIITE "LIITE II KORKO- JA VALUUTTAKURSSISIDONNAISTEN TASEEN ULKOPUOLISTEN ERIEN KÄSITTELY 1. SOVELTAMISALA JA MENETELMÄN VALINTA Toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella luottolaitokset voivat valita yhden allaolevista menetelmistä liitteessä III lueteltuihin liiketoimiin liittyvien riskien mittaamiseksi. Tähän eivät kuulu korko- ja valuuttakurssisopimukset, joilla käydään kauppaa virallisesti hyväksytyissä pörsseissä, jossa niillä on päivittäiset vakuusvaatimukset, eivätkä sellaiset valuuttakurssisopimukset, joiden alkuperäinen erääntymisaika on enintään 14 päivää tai sitä vähemmän. 2. MENETELMÄT Menetelmä 1: Markkina-arvopohjainen lähestymistapa Vaihe a: Arvostamalla sopimukset käypään markkina-arvoon saadaan kaikkien niiden sopimusten jälleenhankintakustannus, joilla on positiivinen markina-arvo. Vaihe b: Mahdollinen tuleva luottoriski saadaan(1) kertomalla luottolaitoksen nimelliset pääomamäärät tai kohde-etuuden arvot seuraavilla prosenteilla: >TAULUKON PAIKKA> Vaihe c: Käyvän jälleenhankintakustannuksen ja mahdollisen tulevan luottoriskin summa kerrotaan vastapuolen vastaavien erien 6 artiklan mukaisilla riskipainotuksilla. Menetelmä 2: Alkuperäisen riskin lähestymistapa Vaihe a: Kunkin sopimuksen pääoman nimellismäärä kerrotaan alla olevilla prosenteilla: >TAULUKON PAIKKA> Vaihe b: Täten saatu alkuperäinen riski kerrotaan vastapuolen vastaavien erien 6 artiklan mukaisilla riskipainotuksilla. 3. SOPIMUKSEEN PERUSTUVA NETTOUTUS (UUDISTAMISSOPIMUKSET JA MUUT NETTOUTUSSOPIMUKSET) a) Nettoutusmuodot, jotka toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä 'Vastapuolella' tarkoitetaan tässä 3 kohdassa kaikkia yksiköitä (luonnolliset henkilöt mukaan lukien), joilla on valta tehdä sopimukseen perustuva nettoutussopimus. Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä riskiä alentaviksi sopimuksiksi seuraavat sopimukseen perustuvat nettoutusmuodot: i) luottolaitoksen ja sen vastapuolen välillä tehdyt kahdenväliset uudistamissopimukset, joissa keskinäiset vaateet ja velvoitteet yhdistyvät automaattisesti siten, että sitoumuksen uudistamisen seurauksena määritellään vain yksi nettosumma aina, kun sitoumus uudistetaan, ja syntyy yksi uusi, laillisesti sitova sopimus, joka purkaa aiemmat sopimukset, ii) muut kahdenväliset nettoutussopimukset luottolaitoksen ja sen vastapuolen välillä. b) Hyväksymisehdot Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä nettoutussopimukset riskiä alentavina ainoastaan seuraavin ehdoin: i) luottolaitoksella on sopimukseen perustuva nettoutussopimus vastapuolensa kanssa, minkä perusteella syntyy yksi yhtenäinen, kaikki sopimuksen kattamat liiketoimet kattava laillinen vastuu siten, että jos vastapuoli ei pysty joko maksun laiminlyönnin, konkurssin, selvitystilan tai muun vastaavan syyn takia vastaamaan sitoumuksistaan, luottolaitoksella on oikeus saada tai velvoite maksaa kaikkien vastuun piiriin kuuluvien liiketoimien osalta ainoastaan se nettosumma, joka syntyy tasattaessa markkinahintaiset positiiviset ja negatiiviset varojen erät, ii) luottolaitos on antanut toimivaltaisten viranomaisten käyttöön kirjalliset ja perustellut lainopilliset lausunnot, joiden perusteella toimivaltaiset tuomioistuimet ja hallintoviranomaiset voisivat asiaa riitautettaessa päättää, että edellä i kohdassa mainituissa tapauksissa luottolaitoksen vaateet ja velvoitteet rajoittuvat i kohdassa mainittuun nettosummaan: - vastapuolen kotipaikan alueella sovellettavan lain mukaan, ja jos kyseessä on yrityksen ulkomainen tytäryhtiö, myös tytäryhtiön sijaintimaassa sovellettavan lain mukaan - kyseisiä yksittäisiä liiketoimia säätelevän lain mukaan ja - sopimukseen perustuvan nettoutuksen mahdollistavan lainsäädännön mukaan, iii) luottolaitoksella on käytössään tarvittavat menettelytavat, jotta sen sopimukseen perustuvan nettoutuksen oikeudellista pätevyyttä valvotaan siihen sovellettavan lainsäädännön mahdollisten muutosten mukaisesti. Toimivaltaisten viranomaisten, neuvoteltuaan tarpeen vaatiessa muitten asiaankuuluvien toimivaltaisten viranomaisten kanssa, tulee olla vakuuttuneita siitä, että sopimukseen perustuva nettoutus on laillinen kaikkien voimassaolevien lakien mukaan. Jos yksikin toimivaltaisista viranomaisista on tähän tyytymätön, sopimukseen perustuvaa nettoutussopimusta ei hyväksytä riskin alentamisena kummankaan osapuolen osalta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä sopimukseen perustuvan nettoutuksen eri muotoja koskevia perusteltuja oikeudellisia lausuntoja. Sopimuksia, jotka sisältävät määräyksen, joka antaa osapuolelle, joka ei ole syyllistynyt sopimusrikkomukseen, mahdollisuuden suorittaa vain osan maksuista tai olla maksamatta laiminlyövän osapuolen pesälle, vaikkakin laiminlyövä osapuoli olisi nettovelkoja (irtisanoutumislauseke), ei hyväksytä riskin alentamisperusteeksi. c) Hyväksymisen vaikutukset i) Uudistamissopimukset Uudistamissopimuksen seurauksena määritelty yksi yhdistetty nettosumma voidaan painottaa kyseisten bruttosummien sijasta. Näin voidaan saada alla mainitut summat sovellettaessa menetelmää 1: - Vaiheessa a: saadaan käypä jälleenhankintakustannus ja - Vaiheessa b: saadaan nimelliset pääomamäärät tai arvot, jolloin on otettava huomioon myös uudistamissopimus. Sovellettaessa menetelmää 2 vaiheessa a voidaan laskea nimellinen pääomamäärä, jolloin on otettava huomioon myös uudistamissopimus; tähän sovelletaan taulukossa 2 annettuja prosentteja. ii) Muut nettoutussopimukset Sovellettaessa menetelmää 1 vaiheessa a käypä jälleenhankintakustannus nettoutussopimukseen sisältyville sopimuksille voidaan saada ottamalla huomioon sopimuksesta johtuva senhetkinen oletettu nettomääräinen jälleenhankintakustannus. Vaiheessa b yhdistetyt nettosummat voidaan ottaa huomioon ainoastaan valuuttatermiinisopimuksissa tai muissa vastaavissa sopimuksissa, joissa nimellinen pääoma on sama kuin kassavirta silloin, kun saatavat tai maksettavat summat erääntyvät samana arvopäivänä ja samassa valuutassa: Sovellettaessa menetelmää 2 vaiheessa a: - valuuttatermiinisopimuksiin ja muihin vastaaviin sopimuksiin, joissa nimellinen pääoma on sama kuin kassavirta silloin, kun saatavat tai maksettavat summat erääntyvät samana arvopäivänä ja samassa valuutassa, nimellinen pääomamäärä voidaan laskea ottamalla huomioon myös nettoutussopimus; kaikkiin näihin sopimuksiin sovelletaan taulukkoa 2, - kaikkiin muihin nettoutussopimukseen sisältyviin sopimuksiin, jolloin näihin sovellettavia prosentteja voidaan alentaa taulukon 3 mukaisesti: >TAULUKON PAIKKA> " (1) Lukuun ottamatta tapauksia, joissa on kyseessä yhdessä valuutassa oleva koronvaihtosopimus, jossa vaihdetaan kaksi vaihtuvakorkoista erää; näissä tapauksissa lasketaan vain käypä jälleenhankintakustannus. ESITYS NEUVOSTON PERUSTELUISTA I JOHDANTO 1. Komissio toimitti ehdotuksensa neuvostolle 28. huhtikuuta 1994 perustamissopimuksen 57 artiklan 2 kohdan perusteella. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 16. helmikuuta 1995 sekä talous- ja sosiaalikomitea oman lausuntonsa 14. syyskuuta 1994. Euroopan rahapoliittinen instituutti antoi lausuntonsa 16. tammikuuta 1995. Lausuntojen perusteella komissio antoi muutetun ehdotuksensa 10. toukokuuta 1995. 2. Neuvosto vahvisti 5 päivänä syyskuuta 1995 yhteisen kantansa kyseisestä ehdotuksesta perustamissopimuksen 189 b artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. II TAVOITE Direktiivin tarkoitus on muuttaa luottolaitosten vakavaraisuussuhteesta annetun direktiivin 89/647/ETY liitettä II. Kyseisessä liitteessä esitetään, miten korko- ja valuuttakurssisidonnaisia taseen ulkopuolisia eriä on käsiteltävä. Direktiivin tarkoituksena on mahdollistaa kahdenvälisen nettoutuksen riskiä alentavien vaikutusten tunnustaminen nykyistä laajemmin toiminnan valvonnassa edellyttäen, että sopimukseen perustuvan nettoutuksen oikeudellinen pätevyys on todettu. Muutoksissa on otettu huomioon Baselin pankkitarkastuskomitean äskettäiset tätä koskevat työt. III YHTEINEN KANTA Yhteinen kanta seuraa pääosin komission alkuperäistä ehdotusta ja siihen on lisätty tiettyjä osia lähinnä tekstin täsmentämiseksi ja selventämiseksi(1). Jodanto-osan osalta neuvosto on päättänyt säilyttää komission alkuperäisen tekstin lisäten siihen kaksi uutta kohtaa, joissa - täsmennetään, että sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja erityisesti tasa-arvoisten toimintaedellytysten takaamiseksi jäsenvaltioiden on pyrittävä siihen, että niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät yhdenmukaisin perustein sopimukseen perustuvat nettoutussopimukset. Näin ollen yhteisessä kannassa on huomioitu Euroopan parlamentin ehdottaman muutoksen N:o 9 asiasisältö (toinen jodanto-osan kohta) (tämä asia sisältyi alun perin liitteen II, 3b kohdan viimeiseen alakohtaan), - täsmennetään tarkemmin lisäarvojen laskemisen perusteet (jodanto-osan kuudes kohta). Lainsäädäntötoimien osalta yhteinen kanta ottaa 3 artiklassa huomioon jäsenmaiden mahdollisuuden valita, antavatko ne hyväksyntänsä nettoutussopimuksille. Direktiivin 89/647/ETY liitteen II korvaavan liitteen osalta seuraavat muutokset on otettu yhteiseen kantaan tekstin täsmentämiseksi: - käsitettä "toimivaltaiset viranomaiset" käytetään Euroopan parlamentin ehdotuksen ja voimassa olevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. Yhteisessä kannassa käsitettä ei kuitenkaan määritellä, koska se on jo määritelty direktiivin 89/647/ETY 2 artiklan 1 kohdassa ja muutettu direktiivin 92/30/ETY(2) 10 artiklan 3 kohdalla tarkoittamaan "kansallisia viranomaisia, joilla lain tai asetuksen nojalla on valtuudet valvoa luottolaitoksia", - 2 kohdan menetelmä 1 vaihe b:ssä sekä 3 kohdan c.I alakohdan vaihe b:ssä oleva maininta "laitoksen pääkirjanpito" on poistettu, - "vastapuolen" määritelmä on lisätty 3 kohdan a alakohtaan. Näin ollen yhteisessä kannassa on huomioitu hieman eri sanamuodossa Euroopan parlamentin ehdottama muutos n:o 5, - 3 kohdan a.I alakohtaan on lisätty "aina kun sitoumus uudistetaan" sen selventämiseksi, että tätä säännöstä sovelletaan myös niihin sopimukseen perustuviin nettoutussopimuksiin, joissa sitoumus uudistetaan useammin kuin kerran siten, että syntyy yksi ainoa nettosumma kullekin valuutalle ja arvopäivälle edellyttäen, että nettosummat ovat seuraus sellaisesta sopimuksesta, jonka perusteella syntyy yksi uusi, laillisesti sitova, aiemmat sopimukset päättävä sopimus, - 3 kohdan b.I alakohdassa olevaan luetteloon syistä, joiden vuoksi vastapuoli ei pysty vastaamaan sitoumuksistaan, on lisätty maininta "muun vastaavan syyn takia", - 3 kohdan b.I alakohdassa ilmaisu "toteutumattomien voittojen ja tappioiden summan nettomäärä tähän sisältyvien liiketoimien osalta" on korvattu ilmaisulla "kaikkien liiketoimien osalta se nettosumma, joka syntyy tasattaessa markkinahintaiset positiiviset ja negatiiviset varojen erät", - 3 kohdan b.II alakohdassa on täsmennetty, että lainopillisten lausuntojen on oltava viranomaisten käytettävissä, mutta niitä ei velvoiteta toimittamaan näille. Näin ollen yhteisessä kannassa on huomioitu Euroopan parlamentin ehdottaman muutoksen n:o 7 asiasisältö, - säädetään, että 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut perustellut lainopilliset lausunnot voidaan laatia kulloisenkin sopimukseen perustuvan nettoutuksen lajin mukaan. Näin ollen yhteisessä kannassa on huomioitu hieman muutetussa sanamuodossa Euroopan parlamentin ehdottama muutos n:o 8, - 3 kohdan b alakohdan viimeiseen alakohtaan on lisätty "poikkeusvarauman" määritelmä, - on täsmennetty, että 3 kohdan c.II alakohdan ensimmäisen kappaleen toisessa virkeessä ja toisen kappaleen ensimmäisessä luetelmakohdassa olevia säännöksiä sovelletaan valuuttatermiinisopimuksiin. Yhteisessä kannassa on lisäksi muutamia puhtaasti teknisiä tai kielellisiä vähäisiä muutoksia. IV PÄÄTELMÄT Neuvosto katsoo, että nämä vähäiset muutokset ja selvennykset komission ehdotuksiin ovat direktiivin tavoitteiden mukaisia. Direktiivi antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden laskea oman pääoman vaatimukset tiettyjen liiketoimien osalta tasapainoisella ja joustavalla tavalla soveltaen uusinta kansainvälistä kehitystä pankkivalvonnan alalla. (1) Tietyissä kielitoisinnoissa käsitteisiin "contracts for novation and other netting agreements" (suom. "uudistamissopimukset ja muut nettoutussopimukset") viitataan yleiskäsitteellä "contractual netting" (suom. "sopimukseen perustuva nettoutus"). (2) EYVL N:o L 110, 28.4.1992, s. 52