(...PICT...) SISÄLLYSLUETTELO JOHDANTO (...)2 Ohjelma (...)2 Tuettavat toimintalajit (...)3 Ohjelman täytäntöönpano (...)3 Väliarviointi (...)7 Ohjelman merkitys (...)7 Ohjelman vaikuttavuus (...)9 Ohjelman tehokkuus (...)11 Ohjelman kestävyys (...)11 Suositukset (...)12 EU:n poliittisten painopistealueiden uudelleen kohdentaminen (...)12 Keskittyminen hankkeisiin, joilla on suuri Euroopan laajuinen ulottuvuus (...)12 Ohjelmaan osallistumisen tasapainottaminen (...)13 Ohjelman tehokkaampi hallinnointi (...)13 Tulosten hyödyntämisen ja levittämisen parantaminen (...)13 Päätelmät (...)14 JOHDANTO Tässä asiakirjassa esitellään perusoikeuksia ja kansalaisuutta koskevan vuosien 2007–2013 ohjelman väliarvioinnissa tehdyt tärkeimmät havainnot ja niiden perusteella annetut suositukset sekä komission päätelmät. Ohjelma Perusoikeuksia ja kansalaisuutta koskeva ohjelma, jäljempänä ’ohjelma’, perustettiin 19 päivänä huhtikuuta 2007 tehdyllä neuvoston päätöksellä 2007/252/EY vuosiksi 2007–2013 osana perusoikeuksien ja oikeusasioiden yleisohjelmaa. Yleiset tavoitteet: 1. Ohjelman yleiset tavoitteet ovat seuraavat: a) edistää Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa määriteltyjen perusoikeuksien sekä unionin kansalaisuudesta johtuvien oikeuksien kunnioittamiseen perustuvan eurooppalaisen yhteiskunnan kehittämistä; b) vahvistaa kansalaisyhteiskuntaa ja rohkaista julkista, avointa ja säännöllistä vuoropuhelua perusoikeuksista; c) torjua rasismia, muukalaisvihaa ja juutalaisvastaisuutta ja edistää parempaa uskontojen ja kulttuurien välistä ymmärrystä sekä suurempaa suvaitsevaisuutta kaikkialla Euroopan unionissa; d) parantaa oikeus- ja hallintoviranomaisten sekä oikeusalan ammattilaisten välisiä yhteyksiä, tiedonvaihtoa ja verkostoitumista muun muassa tukemalla oikeudellista koulutusta tarkoituksena parantaa keskinäistä ymmärtämystä erityisesti tällaisten viranomaisten ja alan ammattilaisten kesken. 2. Ohjelman yleisillä tavoitteilla täydennetään asetuksella (EY) N:o 168/2007 perustetun Euroopan unionin perusoikeusviraston tavoitteita. 3. Ohjelman yleisillä tavoitteilla myötävaikutetaan siihen, että yhteisön politiikkoja kehitetään ja pannaan täytäntöön perusoikeuksia täysimääräisesti kunnioittaen. Erityiset tavoitteet: 1. Ohjelman erityiset tavoitteet ovat seuraavat: a) edistää Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdassa määriteltyjä perusoikeuksia, tiedottaa kaikille henkilöille heidän oikeuksistaan, myös niistä, jotka johtuvat unionin kansalaisuudesta, jotta unionin kansalaisia rohkaistaan osallistumaan aktiivisesti demokratian toimintaan unionissa; b) tarkastella tarvittaessa erityisten perusoikeuksien kunnioittamista Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden pannessa täytäntöön yhteisön oikeutta, ja hankkia tämän soveltamisalan rajoissa lausuntoja perusoikeuksiin liittyvistä erityiskysymyksistä; c) tukea valtiosta riippumattomia järjestöjä ja muita kansalaisyhteiskunnan toimijoita, jotta niiden valmiudet osallistua aktiivisesti perusoikeuksien, oikeusvaltion ja kansanvallan edistämiseen lisääntyisivät; d) luoda asianmukaiset rakenteet uskontojen välisen ja monikulttuurisen vuoropuhelun edistämiseksi Euroopan unionissa. Tuettavat toimintalajit Yleisten ja erityistavoitteiden saavuttamiseksi ohjelmasta tuetaan neljänlaisia toimintoja: a) komission toteuttamat erityistoimet, joita ovat muun muassa selvitykset ja tutkimukset, mielipidemittaukset ja kartoitukset, indikaattoreiden ja yhteisten menetelmien luominen, tietojen ja tilastojen keruu, käsittely ja levittäminen, seminaarit, konferenssit ja asiantuntijakokoukset, yleisökampanjoiden ja -tilaisuuksien järjestäminen, verkkosivujen kehittäminen ja ylläpito, tiedotusmateriaalin laatiminen ja levittäminen, kansallisten asiantuntijoiden verkostojen tukeminen ja hallinnointi, analyysit, seuranta ja arvioinnit; b) yhteisön edun mukaiset yksittäiset valtioidenväliset hankkeet, joita jäsenvaltion viranomainen tai muu elin, kansainvälinen järjestö tai valtiosta riippumaton järjestö on esittänyt ja joissa on osallistujia vähintään kahdesta jäsenvaltiosta tai yhdestä jäsenvaltiosta ja yhdestä muusta valtiosta, joka voi olla joko liittyvä maa tai ehdokasmaa, vuotuisissa työohjelmissa vahvistetuin edellytyksin; c) ohjelman yleisten tavoitteiden mukaisesti yleiseurooppalaista etua ajavien valtiosta riippumattomien järjestöjen tai muiden toimijoiden toiminnan tukeminen vuotuisissa työohjelmissa vahvistetuin edellytyksin; d) toiminta-avustukset sellaisten menojen yhteisrahoittamiseksi, jotka liittyvät Euroopan perustuslakituomioistuinten konferenssin ja Euroopan unionin korkeimpien hallinto-oikeuksien ja ylimpien hallintotuomioistuinten yhdistyksen, joka ylläpitää tiettyjä tietokantoja, jotka sisältävät yhteisön oikeuden täytäntöönpanoon liittyvien kansallisten tuomioiden Euroopan laajuisen kokoelman, pysyvään työohjelmaan, edellyttäen, että menot aiheutuvat yleistä eurooppalaista etua koskevaan tavoitteeseen pyrkimisestä siten, että edistetään näkemysten ja kokemusten vaihtoa asioissa, jotka koskevat niiden jäsenten oikeuskäytäntöä, järjestäytymistä ja toimintaa niiden käyttäessä tuomiovaltaa ja/tai toimiessa neuvonantajina yhteisön oikeuden alalla. Ohjelman täytäntöönpano Ohjelma kattaa EU:n 27 jäsenvaltiota. Vaikka periaatteessa siihen voivat osallistua myös kolmannet maat, kuten liittyvät maat, ehdokasmaat sekä vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistuvat Länsi-Balkanin maat, ne eivät ole käyttäneet tätä mahdollisuutta hyväkseen. Ohjelman hallinnointi on keskitetty Euroopan komissioon, ja sen määrärahat vuosina 2007–2013 ovat 95,2 miljoonaa euroa, jakautuen vuosittain seuraavasti (miljoonaa euroa): Määrärahojen jakautumisen osalta voidaan todeta, että keskimäärin 70 prosenttia kohdistetaan vuosittain hankeavustuksiin, 9 prosenttia toiminta-avustuksiin ja 21 prosenttia komission aloitteisiin. KAUDEN 2007–2010 TALOUSARVIO (...PICT...) Komissio on vuodesta 2007 alkaen julkaissut kolme hankeavustuksia koskevaa ehdotuspyyntöä ja neljä toiminta-avustuksia koskevaa ehdotuspyyntöä sekä rahoittanut 61:tä komission hanketta julkisten hankintamenettelyjen kautta. HANKEAVUSTUKSET Komission julkaisemien ehdotuspyyntöjen johdosta jätettiin lukuisia ehdotuksia. Komissio vastaanotti ja arvioi yhteensä 415 hankeavustusehdotusta, joiden tekijät olivat vähintään kahta EU:n jäsenvaltiota edustavan, keskimäärin 4,5 organisaation muodostamia kumppanuuksia. Tästä kokonaismäärästä komissio on rahoittanut yhteensä 93:a monenvälistä hanketta. Hankekohtainen rahoitus oli keskimäärin 341 000 euroa ja hankkeen keskimääräinen kesto 21 kuukautta. TOIMINTA-AVUSTUKSET Ohjelman perustamisesta tehdyn päätöksen 4 artiklan c alakohdan nojalla komissio on ohjelman yleisten tavoitteiden mukaisesti yhteisrahoittanut kahdeksan valtiosta riippumattoman järjestön tai muun organisaation vuotuisia työohjelmia, joilla on yleiseurooppalainen tavoite. Näitä järjestöjä ovat erityisesti Lapsiasiavaltuutettujen eurooppalainen verkko Fair Trials International Jesuit Refugee Service (Europe) Eurooppalaisten hallintotuomareiden järjestö (Association of European Administrative Judges) Ohjelman oikeusperustassa mainitaan kaksi yhdistystä, jotka voivat saada toiminta-avustuksia pysyvään työohjelmaansa liittyvien menojen yhteisrahoitusta varten: 1. Euroopan unionin korkeimpien hallinto-oikeuksien ja ylimpien hallintotuomioistuinten yhdistys Tämän yhdistyksen tarkoituksena on edistää näkemysten ja kokemusten vaihtoa asioissa, jotka koskevat niiden jäsentuomioistuinten oikeuskäytäntöä, järjestäytymistä ja toimintaa niiden käyttäessä tuomiovaltaa ja toimiessa neuvonantajina erityisesti yhteisön oikeuteen liittyvissä asioissa. Yhdistys on perustanut tietokannan, joka koostuu ensi sijassa sen jäsentuomioistuinten päätöksistä, neuvoista ja tutkimuksista, joka ovat merkityksellisiä yhdistyksen tavoitteiden kannalta, yhdistyksen kokousten aikana laadituista raporteista ja päätelmistä sekä muista hyödyllisistä tiedoista. 2. Euroopan perustuslakituomioistuinten konferenssi Yhdistys ei ole tähän mennessä (2011) hakenut ohjelman oikeusperustan mukaista toiminta-avustusta. KOMISSION TOTEUTTAMAT TOIMET Vuosina 2007–2010 komissio käynnisti omasta aloitteestaan 61 hanketta, joita rahoitetaan ohjelman puitteissa julkisten hankintamenettelyjen perusteella. Toisin kuin avustukset, nämä hankkeet rahoitetaan kokonaan ohjelmasta ja niiden tulokset kuuluvat komissiolle. Rahoitetut toimet kattavat monenlaisia aihepiirejä, kuten · valistus- ja tiedotuskampanjat, jotka koskevat tietosuojaa, lasten oikeuksia, rasismia ja muukalaisvihaa · verkkosivujen luominen ja ylläpito: lasten oikeudet, konsuliviranomaisten antama suojelu · selvitykset (12) ja tutkimukset, mukaan lukien · tutkimus Euroopan parlamentin yhteisestä vaalijärjestelmästä, ehdokkuudesta useassa jäsenvaltiossa ja vaalikelpoisuuden menettämisen tunnustamisesta · vertaileva tutkimus jäsenvaltioiden lainsäädännöstä ja käytännöistä diplomaatti- ja konsuliviranomaisten antaman suojelun alalla · tutkimus siitä, kuinka jäsenvaltioiden lainsäädännöissä ja käytännöissä käsitellään entisten totalitaaristen hallintojen tekemiä rikoksia, erityisesti mitä menetelmiä ja välineitä jäsenvaltiot ovat käyttäneet tällä alalla · tutkimus käytännön esteistä, joita samaa sukupuolta olevat pariskunnat ovat kohdanneet liikkuessaan EU:ssa · tutkimus rasismin ja muukalaisvihan yms. torjumista koskevasta kansallisesta lainsäädännöstä · kolme eurobarometria (tietojen käsittelystä vastaavat tahot ja kansalaiset, tietoisuus EU:n kansalaisuudesta, totalitaaristen hallintojen tekemien rikoksien muiston säilyttäminen) · konferenssit, seminaarit, tapahtumat jne. Väliarviointi Komissio toteutti väliarvioinnin ulkopuolisen alihankkijan [1] tuella. Alihankkija toteutti laajan selvityksen kaikkien hanke- ja toiminta-avustusten suorien saajien keskuudessa ja haastatteli ohjelman sisäisiä ja ulkopuolisia sidosryhmiä. Arvioinnin yleiset tavoitteet olivat seuraavat: a) luoda yleiskatsaus ohjelman kolmen ensimmäisen vuoden aikana saavutettuihin tuloksiin; b) arvioida ohjelman täytäntöönpanon laadullisia ja määrällisiä näkökohtia merkityksen, vaikuttavuuden ja tehokkuuden osalta; c) antaa suosituksia ja ohjeita siitä, miten ohjelman täytäntöönpanoa voitaisiin parantaa jäljellä olevina vuosina. Arviointi toteutettiin vuoden 2010 toisella puoliskolla, ja se perustuu vuosien 2007–2010 tietoihin [2]. Arviointi tarjosi hyvin yksityiskohtaisen katsauksen ohjelman edistymiseen ja edunsaajia koskevia kattavia tilastotietoja. ARVIOINNIN KESKEISET TULOKSET Ohjelman merkitys Ohjelma vastaa hyvin niitä tarpeita, joiden vuoksi se perustettiin. Sen avulla on edistetty EU:n toimien kehittämistä ja vahvistamista vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aloilla ja erityisesti vastattu tarpeeseen suojella perusoikeuksia ja edistää EU:n kansalaisuutta. Ohjelman tavoitteet vastaavat niitä tarpeita, ongelmia ja kysymyksiä, joihin oli alun perinkin tarkoitus puuttua, ja näin ollen ne ovat ulkoisesti johdonmukaisia, kuten ilmenee edunsaajia koskevasta selvityksestä. Lisäksi työohjelmassa asetettujen vuosittaisten painopisteiden avulla ohjelman puitteissa voidaan vastata komission muuttuviin tarpeisiin ja toimintalinjauksiin. Esimerkkinä tästä voidaan mainita homofobian torjunta, joka on onnistuneesti sisällytetty painopistealueisiin. Ohjelma kattaa kuitenkin hyvin monenlaisia politiikan aloja, jotka osittain sisältyvät myös muihin EU:n ohjelmiin, ja tämän johdosta toteutettujen toimien vaikutus ei kohdistu tiettyihin aloihin siinä määrin kuin olisi toivottavaa. Tämän vuoksi hakijoiden määrä on kasvanut tasaisesti ja hakijat kilpailevat entistä tiukemmin vähäisistä hankeavustuksista. Hakemusten lukumäärä on enemmän kuin kolminkertaistunut kolmen vuoden aikana: se oli 66 vuonna 2007 ja 215 vuosina 2009–2010. Sen sijaan kiinnostus toiminta-avustuksiin on ollut rajallista, sillä hakemusten määrä ei ole ylittänyt 20:ä niinä neljänä vuonna, joina ehdotuspyyntöjä on julkaistu. (...PICT...) Ohjelman sisäisen johdonmukaisuuden osalta voidaan todeta, että toteutetut toimet (rahoitetut hankkeet ja komission käynnistämät erityistoiminnot) noudattavat hyvin ohjelman tavoitteita ja hankkeiden puitteissa toteutettujen (tai toteutettavien) toimintojen sekä työohjelmien sisältämien vuotuisten painopistealueiden ja laajempien ohjelmatavoitteiden välillä on vahva korrelaatio. Eri toimien (suorat avustukset tai komission aloitteet) puitteissa rahoitetut toiminnot ovat kuitenkin jossain määrin erillisiä. Tämä johtuu osittain organisatorisesta erottelusta pääosastossa, sillä komission aloitteita johdetaan ja toteutetaan kolmessa toimintapolitiikoista vastaavassa yksikössä, kun taas hanke- ja toiminta-avustuksia hallinnoidaan operatiivisessa/rahoitusyksikössä. Hajanaisuus koskee myös hankeavustusten kysyntää painopistealojen mukaan ja kyseisillä aloilla rahoitettuja komission aloitteita. Vaikka itse aloitteet jakautuvat tasaisesti perusoikeuksia, tietosuojaa ja kansalaisuutta koskeviin aloitteisiin, perusoikeusalojen (rasismi, lasten oikeudet ja homofobia) osuus saaduista hakemuksista on yli 82 prosenttia, kun taas kansalaisuutta (12 prosenttia) ja tietosuojaa (alle 5 prosenttia) koskevien hakemusten osuus on tuntuvasti pienempi. (...PICT...) Vaikka painopisteiden ja rahoitettujen hankkeiden välinen korrelaatio on suuri, toteutettujen toimintojen tulosten ja tuotosten käyttöä voitaisiin parantaa toimintapolitiikan kehittämiseksi. Käytössä ei ole sellaisia muodollisia mekanismeja, joilla varmistettaisiin, että hanke- ja toiminta-avustusten tuloksista tiedotetaan toimintapolitiikasta vastaaville yksiköille tai muille poliittiseen päätöksentekoon osallistuville sidosryhmille, vaan tuloksista tiedotetaan pikemminkin tapauskohtaisesti ja epämuodollisesti. Monet tekijät vahvistavat, että EU tuo lisäarvoa ohjelman puitteissa rahoitetuille toimille. EU:n rahoitus katsotaan olennaiseksi toimintojen toteuttamisen mahdollistavaksi tekijäksi, ja hankkeiden Euroopan laajuinen ulottuvuus auttaa levittämään tietoja tuloksista. Lisäksi eri jäsenvaltioista olevien kumppanien osallistuminen hankkeisiin edistää innovoinnin lisäämistä, hyvien käytäntöjen vaihtamista ja vaikutusten laajentamista. Kehitetyt lähestymistavat ja monien hankkeiden tulokset voidaan toteuttaa muissa maissa pienin muutoksin. Ohjelman vaikuttavuus Väliarviointivaiheessa olisi hieman ennenaikaista tehdä laajakantoisia päätelmiä siitä, saavutetaanko ohjelmalla asetetut tavoitteet. Kun lisäksi otetaan huomioon ohjelman rakenne, monenlaiset painopistealueet ja aihepiirit sekä kohde- ja sidosryhmien kirjavuus, tarkoituksenmukaisten ja käyttökelpoisten indikaattorien asettaminen on monimutkaista ja perusteellisten tietojen hankkiminen lähes mahdotonta. Arvioinnista ilmenee kuitenkin selvästi, että rahoitetut hankelajit ja komission aloitteet ovat vastanneet ohjelman tavoitteita ja painopisteitä. Ohjelman tavoitteiden saavuttamista rajoittaa kuitenkin selvästi rahoituksen saatavuus erityisesti Euroopan laajuisesti. Kun enimmäismäärä on 1 000 000 euroa kahden vuoden hankkeeseen, johon osallistuu keskimäärin neljä kumppania, kunkin kumppanin enimmäisrahoituksen määrä on vain hieman yli 125 000 euroa vuodessa kutakin kumppania kohden. Tämä tarkoittaa yleensä sitä, ettei hankkeita voida ulottaa kyseisen kumppanuuden ulkopuolelle niin, että hanke olisi todella Euroopan laajuinen ja toisi lisäarvoa. Edunsaajat eivät ole havainneet suuria esteitä, joiden katsottaisiin haittaavan toimintojen toteuttamisen edistymistä. Enintään 80 prosentin rahoitus katsottiin riittäväksi ja hankeavustusten yleiset reunaehdot, kuten hankkeiden kesto ja kumppanuusvaatimukset, todettiin tarkoituksenmukaisiksi. Eräät edunsaajat ehdottivat pitemmän aikavälin toiminta-avustuksia, joissa rahoitus ulottuisi nykyistä vuosittaista kehystä pitemmälle suuremman vaikutuksen varmistamiseksi. Rahoitettavien hankkeiden valintakriteerit ovat luonteensa vuoksi osoittautuneet toimiviksi edistettäessä osallistujamaiden välistä yhteistyötä. Lisäksi keskittyminen tasapainoisiin kumppanuuksiin, tehtävien jaon ja hankkeisiin osallistumisen tasavertaisuuteen, erityisesti rahoituksen tasapuolisen jaon ansiosta, ovat johtaneet hankkeiden osallistuvaan ja asianmukaiseen hallinnointiin sekä hedelmällisen perustan luomiseen parhaiden käytänteiden laatimiseksi ja vaihtamiseksi. Nämä myönteiset tekijät ovat johtaneet nykyisten kumppanien välisen yhteistyön syventymiseen ja uusien kumppanuuksien luomiseen. Lisäksi on kiinnitettävä huomiota eräiden maiden suhteettoman suureen osallistumisasteeseen (Italian hakemusten osuus on yli kolmannes kaikista vuosien 2009–2010 ehdotuspyyntöjen perusteella tehdyistä hankeavustushakemuksista), ja eräissä tapauksissa toisten maiden täydellinen puuttuminen olisi katsottava heikkoudeksi, johon on ehkä puututtava. (...PICT...) Ohjelman tehokkuus Hankeavustuksiin myönnetyn komission rahoituksen osuus on lähellä varainhoitoasetuksessa säädettyä enimmäisrajaa. Toiminta-avustusten osalta tämä prosenttiluku on paljon pienempi, mikä johtuu varsinkin 300 000 euron organisaatiokohtaisesta enimmäismäärästä. Koska huomattava osa edunsaajista on valtiosta riippumattomia järjestöjä, niiden on entistä vaikeampi hankkia yhteisrahoitusta muista lähteistä, sillä finanssikriisi on rajoittanut mahdollisuuksia myöntää kansallista rahoitusta tällaisille organisaatioille ja toiminnoille. Edunsaajat katsoivat, että komission yleinen hallinnointikyky on asianmukainen, myös ohjeistuksen ja raportointijärjestelyjen osalta. Ohjelman suosion ja menestyksen kasvaessa nopeasti (hakemusten määrä kasvoi yli kolminkertaiseksi vuosien 2007 ja 2010 välisenä aikana) komission henkilöstöresurssit ovat joutuneet tiukoille ja eräiden toimintojen, kuten hankkeiden tiivis seuranta niiden elinkaaren aikana, toteuttaminen on hankaloitunut. Tämän seurauksena ohjelmasta rahoitettujen toimintojen vertikaaliseen valtavirtaistamiseen ja tulosten levittämiseen ja käyttöön liittyviä mahdollisuuksia toimintapolitiikan lujittamiseksi ei ole hyödynnetty optimaalisesti. Hankkeiden toteuttamisen tehokkuus on parantunut olennaisesti, sillä valintamenettelyissä on siirrytty paperihakemuksista verkossa olevaan Priamos-sovellukseen. Tämä on yksinkertaistanut prosessin ensivaiheita huomattavasti. Edunsaajat katsovat kuitenkin, että varsinkin hakemuksissa tarvittavien asiakirjojen runsaus ja arviointiprosessin pituus ovat merkittäviä esteitä. Lisäksi katsottiin, että velvollisuus konsultoida komitologiakomiteaa valintamenettelyn tuloksista on yksi sisäinen este, joka hankaloittaa ehdotusten jättämisen ja avustusten myöntämisen välisen viipeen supistamista. Usean edunsaajan yhteisiin, viimeisimmän sukupolven avustuksiin sovellettavien monimutkaisten rahoitusehtojen ja laajojen rahoitusta koskevien raportointivelvollisuuksien katsotaan haittaavan hankkeiden tehokasta toteuttamista. Eräät sidosryhmät katsoivat esteiksi myös vaatimukset, jotka koskevat edunsaajilta edellytettyä yhteisrahoitusta, kumppanuuksia ja hankkeiden Euroopan laajuisuutta. Kuten rahoitettujen toimintojen luonne kertoo, ohjelman hanke- ja toiminta-avustukset on kohdennettu ensi sijassa henkilöstökuluihin, konferenssi- ja seminaarikuluihin, julkaisuihin ja tiedottamiseen sekä muihin suoriin kustannuksiin. Nämä kustannukset investoidaan suoraan kohderyhmille tarkoitettujen toimintojen toteuttamiseen. Kaikista hankeavustuskustannuksista 88 prosenttia ja toiminta-avustuksista 86 prosenttia on kohdennettu näihin kustannusryhmiin. Hankeavustusten varoja suunnataan yleensä enemmän tiedottamiseen sekä konferensseihin ja seminaareihin, kun taas toiminta-avustusten osalta henkilöstökustannukset ovat suhteellisesti suuremmat. Ohjelman kestävyys Hanke- ja toiminta-avustusten edunsaajat tukeutuvat komission rahoitukseen toimintojen toteuttamiseksi ja konkreettisen vaikutuksen aikaansaamiseksi. Myös tavoitteiden saavuttaminen kokonaisuudessaan, erityisesti pitkällä aikavälillä, riippuu rahoituksen jatkumisesta. Eräissä tapauksissa tämä on toteutettu niin, että samat organisaatiot hakevat ohjelmasta rahoitusta useampaan kertaan, vaikkakaan tämä ei koske suurinta osaa organisaatioista. Monet edunsaajat pyrkivät saamaan lisärahoitusta toimintoihinsa. Tosin vain harvat ovat onnistuneet tässä, ja sen vuoksi niiden yhteisrahoitusosuus katetaan ensi sijassa niiden omista varoista. On kuitenkin näyttöä siitä, että eräillä toteutetuilla toiminnoilla on todennäköisesti kestävä vaikutus ilman lisärahoitustakin, koska kyseinen vaikutus ulottuu hankkeen soveltamisalan ulkopuolelle. Tästä ovat esimerkkinä koulutusoppaat, toimintavälineet ja parhaat käytännöt, joita hyödynnetään myös hankkeiden päättymisen jälkeen. Ohjelman tulosten kestävyyden osoittavat myös avustusten piirissä kehittyneiden kumppanuuksien pysyvyys ja vakaus. Nämä kumppanuudet ovat monissa tapauksissa syventyneet tai niistä on tullut virallisia, kun ne ovat muodostaneet epämuodollisia tai muodollisia verkostoja, ja on luultavaa, että ne jatkavat toimintoja yhdessä. On todennäköistä, että toimintoja jatketaan uudessa muodossa, vaikkakaan ei välttämättä samantasoisesti. Kohderyhmien tarpeet muuttuvat, ja voi olla aiheellista soveltaa muita lähestymistapoja samojen toimintotyyppien jatkamisen sijaan. Suositukset Ohjelman arvioinnin kuluessa havaittujen ongelmien johdosta komissio aikoo toteuttaa seuraavat toimenpiteet lujittaakseen ohjelman vaikutusta ja parantaakseen sen täytäntöönpanoa. EU:n poliittisten painopistealueiden uudelleen kohdentaminen Kaikki kyselyyn osallistuneet sidosryhmät korostivat ohjelman merkitystä. Sen vaikutusta rajoittaa kuitenkin osittain rahoituksen painopisteiden hajanaisuus. Ohjelman vaikuttavuuden parantamiseksi saattaa olla hyödyllistä supistaa ohjelman kattavuutta. Tältä osin ohjelman vuotuisten painopisteiden lukumäärää voitaisiin virtaviivaistaa ja vähentää huomattavasti. Olisi myös harkittava erityisesti seuraavan sukupolven ohjelmien osalta ohjelman hankerahoituksen keskittämistä perusoikeuksien alan vahvistamiseen, mukaan lukien tietosuoja ja unionin kansalaisuus. Kun samalla tuettaisiin komission aloitteiden kehittämistä, voitaisiin lisätä toimintapoliittisen kehityksen vaikutusta ja välttää päällekkäisyydet muiden pääosastojen ohjelmien kanssa, joissa tällaiseen suoraan rahoitukseen tarkoitetut määrärahat ovat huomattavasti suuremmat. Keskittyminen hankkeisiin, joilla on suuri Euroopan laajuinen ulottuvuus Ohjelman ensimmäisten rahoitusvuosien aikana on edistetty tuntuvasti monenvälisiä kumppanuuksia ja useiden toimijoiden ja monissa tapauksissa jäsenvaltioiden osallistumista hankkeisiin. Tällä lähestymistavalla on kuitenkin se haittapuoli, että koska rahoituksen määrä on suhteellisen suppea ja se jakautuu usean edunsaajan kesken, rahoitettujen toimintojen vaikutus on hajanainen. Ohjelman vaikuttavuuden lisäämiseksi nykyiset niukat määrärahat olisi keskitettävä hankkeisiin, joilla on suurempi Euroopan laajuinen ulottuvuus. Enemmän rahoitusta saavilla laajemmilla hankkeilla lisättäisiin ohjelman näkyvyyttä ja varmistettaisiin, että hankkeiden vaikutus olisi kattavampi eikä rajoittuisi paikalliselle tai alueelliselle tasolle. Hankkeet olisivat näin mittavampia ja paremmin suunniteltuja ja ne toisivat enemmän lisäarvoa EU:n tasolla. Niiden vaikutukset olisivat myös kestävämpiä. Komissio pyrkii tähän samaan tavoitteeseen tutkimalla, onko vaikutus, joka toiminta-avustuksilla on ohjelman tavoitteiden saavuttamiseen, riittävä tämäntyyppisen rahoituksen ylläpitämiseksi, kun otetaan huomioon hakijoiden jatkuvasti suhteellisen vähäinen mielenkiinto ja ohjelman ja sen tavoitteiden heikohko näkyvyys, joka tämäntyyppisellä rahoituksella saavutetaan. Ohjelmaan osallistumisen tasapainottaminen Näyttää siltä, että ohjelmaan osallistuvat enemmän tiettyjen jäsenvaltioiden edunsaajat, kun taas 12 uusimman jäsenvaltion edunsaajat, sekä suorat että välilliset, ovat aliedustettuja. Tämän tilanteen ratkaisemiseksi komissio pyrkii kohdentamaan tiedotuskampanjoita kyseisissä jäsenvaltioissa toimiville organisaatioille ja lisäämään yhteyksiään asianomaisten kansallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa kampanjan vaikutusten tehostamiseksi ja laajentamiseksi ja tällaisiin toimiin käytettävissä olevien rajallisten varojen hyödyntämiseksi täysimääräisesti. Ohjelman tehokkaampi hallinnointi Ohjelman menestyksen lisääntyessä ja rahoitushakemusten ja rahoitettujen hankkeiden lukumäärän kasvaessa on pyrittävä rationalisoimaan hankkeiden elinkaareen vaikuttavia prosesseja. Hakumenettelyssä otettiin jokin aika sitten käyttöön sähköinen PRIAMOS-järjestelmä. Sen avulla voidaan helpottaa sekä hakijoiden että komission työtä. Lisäksi on voitu luopua alustavista paperihakemuksista. Järjestelmällä on monia muita potentiaalisia etuja, ja komissio aikookin ryhtyä toimiin parantaakseen sen käyttäjäystävällisyyttä, tehokkuutta ja nopeutta ja tehdäkseen siitä integroidun välineen, joka palvelee sekä hakijoita/edunsaajia että komissiota, jotta hankkeita voidaan hallinnoida tehokkaasti niiden koko elinkaaren ajan. Lisäksi olisi pohdittava, miten poistetaan viipeet, jotka aiheutuvat velvollisuudesta konsultoida ohjelmakomiteaa valinnan tuloksesta, ja arvioitava, onko tämän menettelyn hallinnollinen taakka perusteltu, kun otetaan huomioon rahoituksen hyvin rajallinen määrä. Ohjelman tehokkuuden parantamiseksi komissio pyrkii lujittamaan edunsaajille antamaansa tukea ja seurantamenettelyjä toteutettujen toimien koko elinkaaren aikana. Näin voidaan parantaa toimintojen toteuttamista ja lisätä toimintapoliittisten painopisteiden ja hyvien käytäntöjen ymmärtämystä ja edistää niiden valtavirtaistamista. Tulosten hyödyntämisen ja levittämisen parantaminen Arvioinnissa havaittiin, että hankkeiden tuloksia ja tuotoksia voitaisiin hyödyntää paremmin tiedottamalla niistä kohdennetummin ja käyttämällä niitä resursseina toimintapolitiikan kehittämisessä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi komissio aikoo käyttää enemmän tuotos- ja tulosperusteista lähestymistapaa sekä hankkeiden valinnassa että niiden hallinnoinnissa. Uuden lähestymistavan ja painopisteiden kohdentamisen avulla varmistetaan, että toimintapoliittiset aloitteet, jotka toteutetaan komissiossa suoraan tai hankkeiden kautta, korreloivat paremmin toistensa kanssa ja muodostavat hedelmällisemmän perustan ohjelman kahden rahoitusmekanismin vuorovaikutukselle. Tuloslähtöisen lähestymistavan lisäksi voidaan suunnitella muita toimenpiteitä, joiden avulla tuodaan hankkeiden tulokset paremmin esille levittämällä niistä tietoa laajemmin ja tehokkaammin internetissä ja järjestämällä erityisiä tapahtumia, joissa esitellään tuloksellisia hankkeita ohjelman lisäarvon osoittamiseksi. Päätelmät Väliarvioinnissa on vahvistunut perusoikeuksia ja kansalaisuutta koskevan ohjelman merkitys edistettäessä perusoikeuksien kunnioittamista, rohkaistaessa vuoropuhelua ja torjuttaessa rasismia ja muukalaisvihaa. Kasvava mielenkiinto rahoitusmahdollisuuksiin, hankkeiden näkyvyyden lisääntyminen ja tunnettujen ja arvostettujen kansainvälisten organisaatioiden osallistuminen ohjelmaan sen suorina edunsaajina ovat vahva osoitus ohjelman merkityksestä ja lisäarvosta. Se, että viimeisimmällä valintakierroksella rahoituksen kysyntä ylitti viisinkertaisesti käytettävissä olevat varat, kertoo selvästi ohjelman mahdollisuuksista kehittyä ja laajeta. Vaikka arvioinnissa havaittiin myös joitain ohjelman täytäntöönpanoon liittyviä haasteita ja kartoitettiin useita parannuksia, jotka voitaisiin toteuttaa, ei voida kieltää ohjelman luontaista laatua ja sen merkitystä Euroopan nykyisten toimintapoliittisten painopisteiden, valittujen kohderyhmien ja sidosryhmien tarpeiden sekä lisäarvon kannalta. Ohjelman vaikutuksen parantamiseksi komissio aikoo keskittää ohjelmaa, varmistaa tulosjohteisten hankkeiden ja toimintapoliittisen kehityksen välisen paremman korrelaation, ulottaa ohjelman toteuttaminen EU12-maihin, rationalisoida ohjelman hallinnointiprosesseja ja edistää tiedottamista sen saavutuksista. [1] EPEC, GHK Consultingin johdolla, www.ghkint.com. [2] Hankeavustukset: vuonna 2008 käynnistettiin 18 hanketta (päätetty), vuonna 2009 26 hanketta (puoliväli).Toiminta-avustukset: kolme vuonna 2008, seitsemän vuonna 2009 ja viisi vuonna 2010.Komission aloitteet: vuosina 2007–2009 47, vuodeksi 2010 suunniteltu 12 hanketta. --------------------------------------------------