Alueiden komitean lausunto aiheesta "Unionin laajentuminen Keski- ja Itä-Euroopan hakijamaihin ja sen vaikutukset unionin politiikan eri osa-alueisiin (vaikutustutkimus)"



Virallinen lehti nro C 064 , 27/02/1998 s. 0048



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Unionin laajentuminen Keski- ja Itä-Euroopan hakijamaihin ja sen vaikutukset unionin politiikan eri osa-alueisiin (vaikutustutkimus)" (98/C 64/07) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon 11. kesäkuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti tekemänsä päätöksen antaa lausunto aiheesta "Unionin laajentuminen Keski- ja Itä-Euroopan hakijamaihin ja sen vaikutukset unionin politiikan eri osa-alueisiin (vaikutustutkimus)" ja antaa lausunnon valmistelu valiokunta 1:n "Alueellinen kehitys Taloudellinen kehitys Paikallinen ja alueellinen rahoitus" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 1:n syyskuun 12. päivänä 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 280/97 rev., jonka esittelijät olivat Waltraud Klasnic ja Betty Coffey, ottaa huomioon komission joulukuussa 1995 antaman välikertomuksen "Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneisiin maihin laajentumisen vaikutuksista Euroopan unionin politiikkoihin" CSE(95) 605, 5.12.1995, ottaa huomioon Euroopan komission 15. heinäkuuta 1997 tekemän päätöksen esittää lopullinen vaikutustutkimus "Agenda 2000" -tiedonannon niteessä II, hyväksyi 19. ja 20. marraskuuta 1997 pitämässään 20. täysistunnossa (marraskuun 20. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen A artiklassa puhutaan "yhä läheisemmästä Euroopan kansojen välisestä liitosta". Sen O artiklassa vahvistetaan, että "jokainen Euroopan valtio voi hakea unionin jäsenyyttä". 1.2. Kööpenhaminassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto päätti jo kesäkuussa 1993, että Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneet valtiot voivat halutessaan liittyä unionin jäseniksi. Liittyminen voidaan toteuttaa, kun maa kykenee täyttämään jäsenyyden markkinataloudelliset ja poliittiset edellytykset. 1.3. Jäsenyys edellyttää, että: jäsenyyttä hakevassa maassa on vakaa yhteiskuntarakenne ja se on oikeusvaltio, jossa taataan demokratia, ihmisoikeudet ja vähemmistöjen suojelu, maassa on toimiva markkinatalous, ja se pystyy selviytymään unionin sisäisissä kilpailuoloissa ja tulee toimeen markkinavoimien kanssa, maa pystyy vastaamaan jäsenyyden velvoitteisiin ja noudattamaan poliittisen sekä talous- ja rahaliiton tavoitteita. 1.4. Joulukuussa 1994 Essenissä kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi komissiota antamaan "yksityiskohtaisen analyysin laajentumisen vaikutuksista unionin nykyisen politiikan osa-alueisiin ja niiden tulevaan kehitykseen". 1.5. Joulukuussa 1995 Madridissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota syventämään laajentumisen vaikutuksia käsittelevää välikertomusta "erityisesti maatalous- ja rakennepolitiikan osalta". 1.6. Komissio julkaisi vaikutustutkimuksen 15. heinäkuuta 1997 osana "Agenda 2000" -tiedonantoa samanaikaisesti kymmenen jäsenyyshakemuksia käsittelevän lausunnon sekä rakenne- ja maatalouspolitiikan rahoituskehystä ja tulevaisuutta käsittelevien asiakirjojen kanssa. Vaikutusten arvioiminen perustuu oletukseen, että kaikki kymmenen hakijavaltiota liittyvät unioniin, ja että yksittäisillä aloilla jatketaan nykyistä politiikkaa. 1.7. Lausunnossa noudatetaan tutkimuksen käsittelyjärjestystä: 1) Vaikutus ulkosuhteisiin. 2) Yleinen taloudellinen vaikutus. 3) Rakennepolitiikka. 4) Maatalous. 5) Sisämarkkinat ja talous- ja rahaliitto. 6) Laaja-alaiset politiikat. 7) Alakohtaiset politiikat. 8) Oikeus- ja sisäasiat. 2. Tutkimuksen arviointi 2.1. Vaikutus ulkosuhteisiin 2.1.1. Alueellisen ja väestön kasvun lisäksi laajentuminen muuttaa EU:n geopoliittista tilannetta. Laajentunut unioni on ulko- ja turvallisuuspolitiikan kannalta huomattavasti nykyistä 15 jäsenvaltion yhteisöä epäyhtenäisempi. On yhdyttävä Euroopan komission kantaan, että "johdonmukainen ja tehokas yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, johon kuuluu entistä enemmän ongelmien ennaltaehkäisy diplomatian keinoin, on keskeisessä asemassa ". 2.1.2. Alueiden komitea toivoo, että laajentuminen lisää suoria investointeja yhteisön ulkopuolisista valtioista liittyviin maihin ja uskoo, että koko unionin ja muun maailman välinen kauppa hyötyy siitä huomattavasti. AK katsoo kuitenkin, että jotkin hakijamaiden ja nykyisten jäsenvaltioiden alueet hyötyvät tilanteesta suhteettomasti ja lisäävät siten taloudellisten erojen kasvun vaaraa jäsenvaltioissa ja niiden välillä. 2.1.3. Alueiden komitea tukee komission kantaa, jonka mukaan laajentuminen ja uusien jäsenten rakennemuutosta ja kehitystä koskevat huomattavat ongelmat eivät saa vähentää unionin avoimuutta ja sen tuntemaa vastuuta muusta maailmasta, etenkään kehitysmaista. 2.1.4. AK korostaa komission kantaa, että laajentumismenettelyn olisi tarjottava mahdollisuuksia osoittaa ja löytää konkreettisia ratkaisuja koko Euroopan turvallisuudelle elintärkeisiin kysymyksiin. AK on myös tyytyväinen siihen, että komissio on tunnustanut alueyhteistyön keskeisen aseman pyrittäessä luomaan vakaa, turvallinen ja yhdentynyt Eurooppa. 2.1.5. Tavoitteeseen rauhan ja vakauden lisäämisestä Euroopassa liittyvät myös hyvät suhteet Venäjään ja IVY-maihin. Laajentumisesta seuraavaa maantieteellistä läheisyyttä näihin valtioihin on hyödynnettävä taloudellisesti, liikenneteknisesti, kulttuurisesti ja muin tavoin. 2.1.6. Alueiden komitea kannattaa vaatimusta hyödyntää kumppanuus- ja yhteistyösopimuksia samoin kuin EU:n Venäjää ja Ukrainaa koskevia toimintasuunnitelmia mahdollisimman hyvin. Alueiden komitea tähdentää, että on tärkeää estää laajentumista vaikuttamasta kielteisesti unioniin kuulumattomien naapurivaltioiden talouteen. Tämä koskee myös Välimeren alueen valtioita. 2.2. Yleinen taloudellinen vaikutus 2.2.1. Jopa 500 miljoonan kuluttajan sisämarkkinat, yhteiset kilpailusäännöt ja yhteinen valuutta vahvistavat unionin kilpailukykyä maailmassa. Itäeurooppalaisten naapurivaltioiden kanssa käytävä kauppa lisääntyy. Taloussuhteiden tehostumisen odotetaan vaikuttavan myönteisesti sekä yhteisön jäseneksi liittymässä olevien että sen nykyisten jäsenvaltioiden elintasoon. Kuten aiemmat kokemukset ovat osoittaneet, itälaajentuminen merkitsee kaikkien asianosaisten hyvinvoinnin lisääntymistä. 2.2.2. Laajentumisprosessista syntyy kuitenkin myös valtava toimialakohtainen ja alueellinen sopeutumispaine. Odotettavissa on, että lisääntynyt kilpailu aiheuttaa suunnattomia vaikeuksia liittyvien maiden joillekin teollisuusaloille mutta myös pk-yrityksille. Sen lisäksi myös maatalous-, kalastus-, palvelu- ja audiovisuaalisen alan rakennesopeutukset rasittavat työmarkkinoita. Alueiden komitea on tyytyväinen komission työmarkkinoihin kohdistamaan huomioon. 2.2.3. Keski- ja Itä-Euroopan valtioiden unioniin liittymisen suurimmat haasteet ovat: hakijamaiden alhainen kansantulo henkeä kohti, maatalouden ja muiden suhdanneherkkien alojen suuri osuus kansantaloudesta, puutteellinen kuljetus-, tietoliikenne- ja energia-alan perusrakenne ja verkosto, hallinnon heikko taso, korkea työttömyys koko unionin alueella. 2.2.4. Vaikutustutkimuksessa lähdetään oletuksesta, että kilpailun kiristyminen työmarkkinoilla johtaa maltilliseen palkkakehitykseen Länsi-Euroopassa ja tukee siten uusien työpaikkojen luomista. Alueiden komitea tähdentää kuitenkin, että kilpailun lisääntyminen työmarkkinoilla kiristää Länsi-Euroopan vaikeasti integroitavien ja ammattitaidottomien työntekijöiden kilpailutilannetta entisestään. 2.2.5. Alueiden komitea on tyytyväinen, että talousvaikeuksissa olevien alojen alueellisten ja yhteiskunnallisten ongelmien lievittämiseen on katsottu tarvittavan erityistä julkista tukea. Alueiden komitea korostaa kuitenkin, että myös nykyisen EU:n alueiden on kuuluttava tämän tuen piiriin. Erityisesti jäsenyyttä hakeneiden maiden rajojen välittömässä läheisyydessä sijaitseviin nykyisen Euroopan unionin alueisiin kohdistuu monenlaisia työmarkkinoihin, palvelujen vapauteen sekä pk-yritysten sijoittautumiseen liittyviä paineita. 2.2.6. Työvoiman massamuuttoa koskevien nykyisten pelkojen vertaaminen Kreikan, Espanjan ja Portugalin liittyessä vallinneeseen tilanteeseen ei vaikuta vastaavuuksista huolimatta osuvalta. On myös varsin todennäköistä, että useat keski- ja itäeurooppalaiset työntekijät siirtyvät muihin jäsenvaltioihin. Siksi AK vetoaa komissioon, jotta se ryhtyisi tarvittaviin toimiin vähentääkseen suuntauksen kielteisiä vaikutuksia sekä 15:ssa jäsenvaltiossa että hakijamaissa. 2.2.7. Taloudellisen ja yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden vahvistamisesta tulee erityinen haaste. Erityisiä ongelmia esiintyy voimakkaasti maataloudesta riippuvaisilla alueilla ja kilpailukyvyttömillä teollisuudenaloilla. Alueiden komitea on tyytyväinen nimenomaan vaatimukseen hakijavaltioiden kansallisista kehitysstrategioista alueellisten erojen pienentämiseksi ja korostaa tarvetta jatkaa rakennepolitiikkaa nykyisten jäsenvaltioiden heikoimmassa asemassa olevilla alueilla. 2.2.8. Tutkimuksessa viitataan "uuteen sijaintia koskevaan teoriaan", jonka mukaan suurtuotannon etuihin perustuva kaupan esteiden poistaminen voisi johtaa teollisuusryhmittymien keskittymiseen reuna-alueille, jos parempaan markkinoillepääsyyn yhdistyy alhaisten palkkojen kaltaisia kilpailuetuja. Kuten tutkimuksessa esitetäänkin, tähän liittyy vaara, että kyseiset teollisuusalat siirtyvät pois nykyisistä jäsenmaista ehdokasmaiden alueille. Alueiden komitea vastustaa päättäväisesti tämänkaltaista jo Länsi-Euroopassa vaikuttavaa sijoittumisstrategiaa ja vaatii komissiota ryhtymään sen nykyisen toimivallan mukaisiin toimiin tällaisen, EU-rahoituksen väärinkäytöstä johtuvan menettelyn välttämiseksi. Nämä erityisesti sosiaalisesta ja ympäristöpoliittisesta "dumppauksesta" johtuvat ongelmat koskevat myös pk-yritysten siirtymisiä valtiorajojen läheisyyteen. 2.2.9. Omaksumalla yhteisön säännöstön ja asettamalla siirtymäkausijärjestelyille määräajat liittyvät jäsenvaltiot voivat sopeutua nopeasti. Prosessi olisi kuitenkin aloitettava tai siinä olisi edettävä jo ennen laajentumista. Alueiden komitea on erityisen tyytyväinen, että komissio pitää kansallisen tason vaikuttamisen ohella voimakkaampaa paikallista ja alueellista poliittista vaikuttamista välttämättömänä tässä yhteydessä. 2.3. Rakennepolitiikka 2.3.1. Hakijavaltioiden luokitteleminen tavoite 1:n piiriin kuuluviksi alueiksi on niiden vaikean yhteiskunnallis-taloudellisen tilanteen huomioon ottaen ymmärrettävää. Hakijavaltioiden asukasta kohden laskettu BKT on noin 32 % yhteisön keskiarvosta. Näin ollen kuilu on valtava jopa nykyisen EU:n neljään epäedullisimmassa asemassa olevaan jäsenvaltioon, joiden BKT asukasta kohden on noin 74 % keskiarvosta. Tarvittavia rakenteellisia toimenpiteitä tämän eron kaventamiseksi sekä alueellisten ja yhteiskunnallisten erojen tasoittamiseksi yksittäisissä hakijamaissa on valmisteltava jo nyt tehokkaasti. 2.3.2. Sisäisten alueellisten ja yhteiskunnallisten erojen lisääntymistä silmällä pitäen vaikutustutkimuksessa erotetaan kolme toimintatasoa: alueellinen ja paikallinen taso: sisäisten erojen pienentäminen, kansallinen taso: kansallisista tavoite 1 -ohjelmista päättäminen ja taloudellisen tärkeysjärjestyksen määrittäminen, maiden välinen taso: erityisesti perusrakenteiden kehittämistä koskeva yhteisön tason näkemys. 2.3.3. Alueiden komitea on erittäin tyytyväinen siihen, että näiden maiden sisäisten alueellisten ja yhteiskunnallisten erojen vähentämisen tärkeyttä korostetaan ja tähdentää, että on välttämätöntä antaa alue- ja paikallisviranomaisille edellytykset ja varat olla aktiivisesti mukana tässä prosessissa. 2.3.4. Alueiden komitea on myös tyytyväinen komission vaatimukseen, että lähivuosina vielä ennen uusien jäsenten liittymistä on muotoiltava ja toteutettava yhteisön säännöstön voimaansaattamista helpottavia toimenpiteitä kansallisten ja yhteisön tason välineiden keskinäisten ristiriitaisuuksien välttämiseksi. 2.3.5. Alueiden komitea tukee painokkaasti lausumaa, että hakijavaltioiden viranomaisille on tarjottava soveltuvia välineitä rakennepolitiikkaa koskevan yhteisön säännöstön voimaan saattamiseksi. Kehityksessä jälkeen jääneillä alueilla vallitsevan kokonaisvaltaisen kehittämiskäsityksen mukaan rakennepolitiikka on kehitettävä itse alueilla eikä tuotava niihin pakolla ulkopuolelta. AK tähdentää, niin kuin se on tehnyt useissa muissa lausunnoissaan, että paikallis- ja alueviranomaiset olisi otettava mukaan kehittämään yhteisön rakennepolitiikan kaikkia näkökohtia aina alkutoimista ohjelmien toteuttamiseen, rahoituksen seurantaan ja vaikutusten arviointiin. 2.3.6. AK painottaa myös, että laajentumisprosessi vaatii useiden ongelmien aiempaa luovempien poliittisten ratkaisujen lisäksi tehokkaampien hallintorakenteiden perustamista rakennerahastojen käyttöä ja seurantaa varten. 2.3.7. Hakijamaiden keskushallinnon muutoksiin suhtaudutaan periaatteessa myönteisesti. Olisi toivottavaa myös vahvistaa paikallis- ja alueviranomaisten asemaa. Alueiden komitea voi avustaa tässä asiassa ja antaa kokemuksia vaihtamalla kyseisten hakijavaltioiden alue- ja paikallistasoille tarvittavat tiedot rakennepolitiikasta. Tässä yhteydessä voidaan viitata erityisesti Alpit-Adrianmeri -työryhmän onnistuneeseen yhteistyöhön ja muuhun lähialueyhteistyöhön. Myös Pacte-ohjelma voisi olla arvokas paikallis- ja alueviranomaisten välisten neuvonta- ja tiedonvaihtohankkeiden rahoitusväline. 2.3.8. Alueiden komitea on erityisen tyytyväinen siihen, että tukitoimia jatketaan nykyisten jäsenvaltioiden heikoimmassa asemassa olevilla tai rakenneongelmista kärsivillä alueilla lähestymällä asiaa integroidusti. On ehdottomasti korostettava, että on ryhdyttävä toimiin nykyisen EU:n kehitykseltään tai rakenteiltaan heikkojen alueiden sopeutumisvaikeuksien voittamiseksi. 2.3.9. Vaikutustutkimuksessa mainittuja siirtymäkauden järjestelmiä alueille, jotka parantuneen taloudellisen tilanteen perusteella eivät kuulu enää tukialueisiin, on joka tapauksessa tarkennettava. Samaa periaatetta tulisi soveltaa myös alueisiin, jotka poistuvat tavoite 2:n piiristä. 2.3.10. Alueiden komitea ymmärtää, että on ollut mahdotonta määrittää niitä nykyisen 15 jäsenvaltion EU:n aloja ja alueita, joihin laajeneminen vaikuttaa erityisen kielteisesti. Alueiden komitea kehottaa komissiota kuitenkin suunnittelemaan mm. rakenne- ja kilpailupolitiikan alalle toimia laajentumisesta nykyisille jäsenvaltioille aiheutuvien sopeutumisvaikeuksien lievittämiseksi. 2.3.11. Tässä yhteydessä on muistutettava, että komission tavoittelema tukeen oikeutettujen määrän vähentäminen saattaa aiheuttaa huomattavia ongelmia kansallisella kilpailunäyttämöllä. Koska EY-sopimuksen 92 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdassa mainitut alueet kuuluvat kiistatta rakennerahastoista tukea saavien alueiden piiriin, yhteisön toiminta rakennemuutoksen kourissa painivilla alueilla vähenee, ja ne menettävät mahdollisuuden hyötyä kansallisista tuista. Alueiden komitea kehottaa komissiota jättämään jäsenvaltioille yllä mainittua ongelmaa silmällä pitäen riittävästi liikkumavaraa kansallisen ja alueellisen tason itsenäistä aluepolitiikkaa varten. 2.3.12. Komissio edellyttää seuraavia sopeutumisvaiheita: liittymistä edeltävänä kautena (1997 1999) sovelletaan nykyisiä rahoitusperiaatteita, vuodesta 2000 liittymispäivämäärään asti hallintojärjestelmien valmistaminen tulevaan ohjelmarakenteeseen, liittymisestä lähtien rakennerahastot on otettava käyttöön ottaen huomioon EU:ssa käynnissä oleva ohjelmakausi. Liittymistä seuraavan siirtymäkauden aikana (liittymisestä käynnissä olevan rakennerahastojen ohjelmakauden päättymiseen) uudet jäsenvaltiot ovat jo oikeutettuja hyötymään täysimääräisesti rakennerahastoista ja koheesiorahastosta. Tämän on tapahduttava tukikelpoisuusehtojen perusteiden pohjalta jo vahvistettujen toimintalinjojen mukaisesti ja perustuen edellisten tukijaksojen tuloksiin. 2.3.13. Alueiden komitea on periaatteessa tyytyväinen tähän menettelyyn. Komitea kysyy kuitenkin, missä määrin komissio voi tosiasiallisesti jatkaa EU:n nykyistä aluepolitiikkaa 15-jäsenisessä unionissa ilman tuntuvia leikkauksia ottaen huomioon, että koheesiopyrkimyksiä varten myönnetyt varat on jäädytetty 0,46 %:iin Euroopan unionin BKT:stä ja tehokkuutta sekä valvontaa lisätään. Vaikutustutkimus vaikuttaa tässä kohdin ristiriitaiselta, ja komissiota pyydetään havainnollistamaan esitystään konkreettisin luvuin. 2.4. Maatalous 2.4.1. Koska erittäin suuri osuus hakijamaiden työvoimasta (keskimäärin 22 %) työskentelee maataloudessa ja niiden maatalouspinta-ala on laaja (nykyisin 60 miljoonaa hehtaaria), tarvittava rakennemuutos johtaa työvoiman suunnattomaan vapautumiseen. Tuotantomäärät ovat pienentyneet idässä poliittisten muutosten jälkeen valtavasti. Useimmista hakijavaltioista on tullut viime vuosina maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden nettotuojia. Tämä on myös yhteydessä kysynnän heikentymiseen, sillä kulutustuet on poistettu ja tulot ovat suhteellisesti pienentyneet. 2.4.2. Maatalouden rakennemuutoksen edetessä sekä omistusoikeuksien ja toimivien maamarkkinoiden kaltaisten reunaehtojen selkiytyessä maatalouden kannattavuus vaikuttaa periaatteessa mahdolliselta. On huomattava, että useilla aloilla tuottajahinnat, jotka ovat 40 80 % EU-hinnoista, lähes kaksinkertaistuvat viennin yhteydessä tehottomuussyistä. 2.4.3. AK myöntää, että nykyisen yhteisen maatalouspolitiikan siirtäminen hakijavaltioihin kaatuisi jo yksistään rahoitukseen. Sitä paitsi elintarvikkeiden hinnat nousisivat hakijamaissa niin selvästi, että maataloustuotanto lisääntyisi yhtäältä valtavasti ja toisaalta sisäinen kysyntä samalla vähenisi kotitalouksien vähäisten tulojen vuoksi entisestään. Tarkoitus on juuri kuitenkin välttää EU:n maatalouden ylituotantoa. On myös muistettava, että muihin ammattiryhmiin verrattuna yksinomaan maanviljelijöiden tulojen liian äkillinen kasvu saattaisi johtaa yhteiskunnallisiin jännitteisiin näissä maissa. Tulevissa jäsenyysneuvotteluissa on siis päätettävä siirtymäkauden menettelytavoista, jotta voidaan kehittää sopiva tasapaino hakijamaiden maatalouden rakenneuudistuksen rahoitustarpeen ja maanviljelijöille maksettavien suorien tukien välille. 2.4.4. Alueiden komitea panee merkille, että yhteistä maatalouspolitiikkaa aiotaan muuttaa niin, että hintatuki painottuu aiempaa vähemmän, kun taas maaseudun kehittämis- ja ympäristöpolitiikkaa painotetaan aiempaa voimakkaammin. Maatalouspolitiikan uusi suuntaus vastaisi hakijamaiden tarpeita, koska se pienentäisi hintaeroja ja tukisi rakenteellista sopeutumista. Hakijamaat tarvitsevat välttämättä maatalouden ja siihen välittömästi liittyvien alojen rakenteiden parannusohjelmia, sillä näillä aloilla on vielä ratkaisemattomia rakenteellisia esteitä. Alueiden komitea kannattaa komission ehdotusta olla soveltamatta suoraa tulotukijärjestelmää maanviljelijöihin siirtymävaiheen aikana ja sijoittaa sen sijaan huomattavia varoja rakenneuudistuksiin ja maaseudun kehittämiseen; tämä vaikuttaa vastaavan tavoitteita. 2.4.5. Alueiden komitea tiedostaa hakijavaltioiden maatalouden erityisongelmat ja vaatii komissiota ottamaan työmarkkinapoliittiset vaikutukset huomioon koko Euroopan kannalta. 2.4.6. Maatalouden yhteydessä alueiden komitea viittaa rakenneongelmien ohella vielä erityisesti kuluttajansuojaan. Alueiden komitea tukee täysin vaatimusta hakijamaiden valvonta- ja tarkastusrakenteiden luomisesta sekä eläinten ja kasvien terveyttä koskevien päätösten ja eläinten ruokintamääräysten yhdenmukaistamisesta ennen kuin maataloustuotteiden vapaa liikkuminen ilman rajatarkastuksia toteutetaan. Näiden rakenteiden luomisen täytyy olla ensisijaista liittymistä edeltävällä kaudella. Muussa tapauksessa eläinten kulkutaudit leviävät nopeasti sisämarkkinoilla vallitsevan tavaroiden vapaan liikkuvuuden vuoksi ja ovat lopulta vaaraksi kuluttajille kaikkialla Euroopassa. Jo ennen jäsenyyttä täytyy alkuperä- ja laatumerkintänormien olla samat kuin nykyisessä EU:ssa. 2.4.7. Alueiden komitea panee merkille jäsenehdokkaiden ponnistukset yhteisön säännöstön käyttöön ottamiseksi maatalousalalla. 2.5. Sisämarkkinat ja talous- ja rahaliitto 2.5.1. Tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaan liikkuvuuden toteutuminen edellyttää, että yhteisön säädökset toteutetaan tehokkaasti terveyden, turvallisuuden sekä ympäristön- ja kuluttajansuojelun aloilla. Tässä yhteydessä lakisääteisten varmennus- ja valvontamekanismien perustaminen ja koordinointi sekä vaatimustenmukaisuuden arviointia, tuotevastuuta ja yleistä tuoteturvallisuutta koskevat määräykset ovat keskeisen tärkeitä. 2.5.2. Yhteisten vähimmäisnormien ja -standardien toteuttaminen vaatii merkittävää hallinnollista ja rahoituksellista panostusta. Komission viittaus puutteellisen toteutuksen aiheuttamaan vakavaan vahinkoon kansanterveydelle, kuluttajille tai ympäristölle on otettava äärimmäisen vakavasti. Kuluttajien luottamus kärsisi muuten koko Euroopassa. 2.5.3. EY-sopimuksessa mainitaan pääoman vapaan liikkuvuuden suhteen ainakin osittain ehkäiseviä mekanismeja, kuten maksutasetuki ja väliaikaiset turvatoimenpiteet. Näiden säännösten pitäisi tarjota hakijamaille riittävästi suojaa häiritsemättä sisämarkkinoiden toimintaa kokonaisuudessaan. 2.5.4. Alueiden komitea tiedostaa, että laajentumisen vaikutusta palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen on erityisen vaikea arvioida. Liikennettä, energiaa ja tietoliikennettä käsitellään myöhemmin omissa kohdissaan. On tuettava näkemystä, että toimivaltaisilla rahoitustarkastusviranomaisilla on oltava yhteisön asianomaisen säännöstön täydellisen toimeenpanon edellyttämä pätevyys ja kapasiteetti. 2.5.5. Työntekijöiden vapaan liikkumisen suhteen vaikutustutkimuksessa todetaan, että muuttovirtaan vaikuttavat pikemminkin taloudelliset olot ja näkymät kuin oikeus liikkua vapaasti. Sopeutumispaineita lieventävät toimenpiteet ovat aivan ilmeisesti olennaisen tärkeitä, jos halutaan varmistaa, että tähän vapauteen ei kohdistu paineita. Tässä yhteydessä viitattakoon jälleen vaikutustutkimuksen ristiriitaisuuteen rakennepolitiikan ja maatalouden aloilla. 2.5.6. Alueiden komitea korostaa vielä kerran, että EU:n aluepolitiikassa on luotava erityisesti työmarkkinoiden näkökohtia vastaavia mekanismeja nykyistä EU:ta varten. Alueiden komitea vaatii, että ponnistellaan kaikin tavoin mahdollisimman monen työpaikan luomiseksi hakijavaltioihin ja muuttovirtojen ehkäisemiseksi. Jäsenyysneuvotteluissa täytyisi määrittää sopivia siirtymämääräaikoja, jottei nykyisen EU:n työmarkkinoita rasitettaisi. 2.5.7. Laajentuminen ei luultavasti vaikuta merkittävästi kilpailupolitiikkaan sinällään. Ongelmalliselta vaikuttaa pikemminkin jo annettujen kilpailusääntöjen toteuttaminen ja lähentyminen kohti "kilpailukulttuuria". 2.5.8. Alueiden komitea on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että sisämarkkinoiden toimivuus riippuu pitkälti ulkorajojen valvonnan ja suojelun tehokkuudesta. Edellä mainittu tarve suorittaa terveys- ja kasvinsuojeluvalvontaa koskee myös erityisesti tuontia yhteisön ulkopuolisista maista. Alueiden komitea on erittäin tyytyväinen, että jäsenehdokkaiden kyky huolehtia tästä suojelusta ja valvonnasta jäsenyyden astuessa voimaan on ehdottomana edellytyksenä jäsenyydelle. 2.5.9. Alueiden komitea panee merkille toteamuksen, että hakijavaltioiden osallistuminen talous- ja rahaliittoon välittömästi liittymisensä jälkeen on varsin epätodennäköistä. Lainsäädännön kehittäminen tällä alalla on itsestään selvää ja alueiden komitea toivoo, että jäsenehdokkaat onnistuvat saavuttamaan vakaan taloustilanteen, joka mahdollistaa täyden osallistumisen euroalueeseen verrattain pian liittymisen jälkeen. 2.6. Laaja-alaiset politiikat 2.6.1. Alueiden komitea pahoittelee, että yhteisön sosiaalipoliittisen säännöstön siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä tulee olemaan äärimmäisen vaikeaa, sillä useiden hakijavaltioiden kansalaisten elintaso on paljon EU:n keskitason alapuolella. Myös tässä asiassa komissio toteaa, että yhteisön säännöstön siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä edellyttää merkittäviä taloudellisia ja hallinnollisia ponnistuksia. Jatkossa viitataan siihen, että "jos se toteutetaan liian hitaasti tai muuten riittämättömästi, yhteisön säännöstön muodostama kokonaisuus voi kärsiä". 2.6.2. Alueiden komitea on erittäin tyytyväinen, ettei alhaisia terveys- ja turvallisuusnormeja noudattamalla saadulle kilpailuedulle perustuvia pitkän aikavälin kehitysstrategioita voi komission mielestä hyväksyä. Tässä yhteydessä komitea viittaa jälleen kerran teollisuusyritysten sijoittumiskysymykseen ja kehottaa komissiota ja neuvostoa ryhtymään soveltuviin, toimivaltansa mukaisiin toimenpiteisiin tällaisen, mahdollisesti EU-rahoituksen väärinkäytöstä johtuvan menettelyn välttämiseksi. 2.6.3. Ympäristöpolitiikassa vaaditaan huomattavia ponnistuksia, sillä jäsenehdokkaiden ympäristöongelmat ovat yleisesti ottaen kiireellisempiä kuin nykyisen EU:n ympäristöongelmat. Yksittäisiä ongelmia on jo ryhdytty korjaamaan EU:n ja muiden kansainvälisten tahojen tuella. Tässä yhteydessä keskeisiä ovat vesi, ilma ja energia. EU:n ympäristömääräysten ja -standardien siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on korkeista kustannuksista huolimatta välttämätöntä, sillä muutoin sisämarkkinat voivat häiriintyä ja protektionismia saattaa esiintyä. 2.6.4. Jotta kaikkien unionin kansalaisten elämänlaatu olisi hyväksyttävällä tasolla, alueiden komitea vaatii lisäponnistuksia ympäristöstandardien siirtämiseksi kansallisiin lainsäädäntöihin. Komitea vahvistaa, että yksi tehostetun liittymistä valmistelevan strategian ensisijaisista tavoitteista tulisi olla investoinnit, jotka kohdistuvat yhteisön lainsäädännön siirtämiseen osaksi kansallisia lainsäädäntöjä. Jo ennen jäsenyyttä kaikissa hakijamaissa tulisi laatia yhteistyössä EU:n kanssa realistisia pitkän aikavälin kansallisia strategioita. 2.6.5. Tieteen ja tutkimuksen alalla jäsenyyttä hakevissa valtioissa on merkittävää potentiaalia. Komitea panee merkille, että yhteisöohjelmien tärkeysjärjestys on mahdollisesti määritettävä uudelleen. 2.6.6. Kulttuurinen ulottuvuus nähdään vaikutustutkimuksessa laajentumisen peruselementtinä. Alueiden komitea on tyytyväinen, että uudet jäsenmaat osallistuvat yhteisön toimiin kulttuurin, koulutuksen ja ammattikoulutuksen aloilla. 2.6.7. AK myöntää, että laajentuneessa EU:ssa on entistä vaikeampaa löytää politiikan eri aloille yhtenäinen linja. Tämä on kuitenkin tärkeää. Esimerkiksi huumeiden käytön ja huumekaupan torjunta liittyy kaikkiin EU-politiikkoihin. 2.7. Alakohtaiset politiikat 2.7.1. Liikenteen kohdalla viitataan sisämarkkinoiden yhteydessä kilpailuolojen yhdenmukaistamisen välttämättömyyteen, mutta myös Euroopan laajuisiin verkkoihin liittyvien perusrakennehankkeiden kehittämiseen. Alueiden komitea pahoittelee, että liikenteen kehitys on kääntynyt muusta kuin tieliikenteestä tieliikenteen suuntaan. Tämä kehitys on räikeässä ristiriidassa EU:n liikennepoliittisten ponnistelujen kanssa. 2.7.2. Liikenteen perusrakenteita on nopeasti kehitettävä ja parannettava. Kaikkiin liikennemuotoihin on investoitava huomattavasti. Vaikutustutkimuksen mukaan laajentuminen voi aiheuttaa sopeutumisongelmia sekä unioniin liittyvien maiden että nykyisten jäsenvaltioiden liikenteelle. Tämän myötä puolestaan EU:n liikennealaan kohdistuva poliittinen paine kauttakulkuliikenteeseen paljon käytettyjen alueiden taholta kasvaisi. 2.7.3. Alueiden komitea kehottaa painokkaasti komissiota ottamaan huomioon myös nykyisten jäsenvaltioiden alueiden tarpeet, kun se suunnittelee jäsenehdokkaiden yhdistämistä Euroopan laajuisiin verkkoihin. Liikenteen kehittäminen ottamatta huomioon nykyisten 15 jäsenvaltion alueita johtaisi vain tähänastisten liikennepoliittisten virheiden toistamiseen. Lisäksi on ehdottoman välttämätöntä sovittaa liikennepoliittiset toimet rakennepoliittisiin pohdintoihin. 2.7.4. Energia-alallakin tarvitaan laajoja investointeja nykyaikaistamista ja yhteisön säännöstöön sopeuttamista varten. EU:n energiapolitiikassa olisi otettava huomioon laajentuneen unionin realiteetit, kuten aiempaa suurempi riippuvuus Venäjästä tai kaivostoiminnan rakennemuutoksen taloudelliset ja yhteiskunnalliset seuraukset liittyvissä maissa. Ydinturvallisuuden suhteen alueiden komitea vaatii painokkaasti turvallisuustason nostamista. Kuten komissio onkin jo ilmoittanut, on tehtävä voimakkaita ponnistuksia vaihtoehtoisen energian käyttämiseksi, erityisesti biomassasta syntyvän energian käytön maataloudelle tarjoamien mahdollisuuksien osalta. 2.7.5. Leimallista jäsenyyttä hakevien maiden teollisuudelle ovat alhaiset työvoimakustannukset ja korkea tekninen osaaminen useilla aloilla, esim. teräs-, keramiikka-, lasi-, sementti- ja konepajateollisuudessa. Eräiden alojen merkittävä ylikapasiteetti, liian alhainen tuottavuus sekä heikkolaatuiset ja ympäristöä saastuttavat lopputuotteet ovat keskeisiä ongelmia. Yksityistäminen, investoinnit, yritystoiminnan kehittäminen, tuottavuuden parantaminen ja työpaikkojen luominen ovat hakijamaiden ensisijaisia tavoitteita. 2.7.6. Televiestinnän alalla hakijamaat ovat huomattavasti jäljessä EU:n tasosta ja merkittävät nykyaikaistamisinvestoinnit ovat tarpeen. Yhdistämisongelmia ei periaatteessa kuitenkaan ole. Useimmat hakijamaat pystynevät saattamaan yhteisön säännöstön voimaan vuosiin 2000 2003 mennessä. 2.7.7. Vaikutustutkimuksessa todetaan, että pienten ja keskisuurten yritysten alaa leimaa toissijaisuusperiaatteen soveltaminen. Pk-yritysten valtava merkitys näkyy selvästi myös jäsenyyttä hakevien valtioiden kansantalouksissa. Jäsenyys lisää huomattavasti hakijamaiden pk-yrityksiin kohdistuvia paineita, kun ne joutuvat mukaan kansainväliseen kilpailuun. Alueiden komitea on tyytyväinen komission ilmoitukseen keskittyä tukemaan hakijamaiden pk-yrityksiä sekä ennen laajentumista että sen jälkeen. 2.7.8. Markkinoiden laajentumisesta odotetaan etuja audiovisuaaliselle alalle. Alueiden komitea panee tämän tyytyväisenä merkille. 2.7.9. Jäsenyyttä hakevien maiden kalastus ei aiheuta vakavia ongelmia EU:n kalastuspolitiikalle. Laajentuminen ei lisää merkittävästi EU:n kalavaroja. Ylikapasiteetin ja vanhentuneiden kalastusalusten vuoksi syvään kriisiin ajautunutta hakijavaltioiden kalastuselinkeinoa on joka tapauksessa uudistettava, mistä on vaikutustutkimuksen mukaan huomattavia yhteiskunnallisia seurauksia. Alueiden komitea muistuttaa tässä yhteydessä jälleen syntyvistä työmarkkinaongelmista. 2.8. Oikeus- ja sisäasiat 2.8.1. Alueiden komitea tukee näkemystä, että Euroopan unionin laajentuminen on haaste ja samalla mahdollisuus ratkaista yhteisiä rajaylittäviä ongelmia muuttoliike- ja turvapaikka-asioissa sekä kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa nykyisten EU:n jäsenvaltioiden sekä Keski- ja Itä-Euroopan maiden poliisin, tullin ja oikeuslaitoksen yhteistyöllä. On yhteisen edun mukaista toteuttaa oikeus- ja sisäasioita koskevat toimet koko laajentuneessa EU:ssa yhteisiä, tiukkoja demokraattisen oikeusvaltion standardeja noudattaen. 2.8.2. Alueiden komitea kehottaa komissiota ja neuvostoa tekemään kaikkensa taatakseen kansalaisille mahdollisimman hyvän sisäisen turvallisuuden sekä selvän oikeudellisen aseman kaikille pakolaisille ja turvapaikan hakijoille. 2.3.8. AK painottaa myös tarvetta varmistaa, että EU:n uudet ulkorajat eivät vaikuta epäsuotuisasti huumekauppaa vastaan kehitettyihin strategioihin. 3. Päätelmät 3.1. AK katsoo, että EU:n toimintalinjojen on muututtava ja kehityttävä laajentumisesta huolimattakin. Se ymmärtää kuitenkin myös, että laajentuminen muodostaa huomattavan poliittisen haasteen ja kiristää merkittävästi käytettävissä olevaa talousarvioita etenkin rakenne- ja maatalouspolitiikan osalta, ja kehottaa syventämään sisäisiä uudistuksia, jotta tehokas päätöksenteko on mahdollista. 3.2. Alueiden komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että laajentuminen on Euroopalle valtava poliittinen haaste mutta myös mahdollisuus. Laajentuminen merkitsee Euroopan kansalaisille panostamista rauhaan, vakauteen ja hyvinvointiin. Sisämarkkinoiden laajentuminen, jäsenyyttä hakeneiden valtioiden valtava inhimillinen pääoma ja luonnonvarat ovat suuria yleisesti rikastuttavia tekijöitä. Euroopan kansainvälinen asema vahvistuu olennaisesti. 3.3. Alueiden komitea myöntää, että jokaisella hakijavaltiolla on omat erityiset alueelliset kehitysongelmansa ja eronsa, jotka edellyttävät yhteisiä rakennepoliittisia ponnistuksia. Siksi alueiden komitea tukee käsitystä, että aluepolitiikan ja alueiden välisen yhteistyön merkitys kasvaa valtavasti hakijavaltioissa; sehän on unionin jäsenyyden näkyvimpiä ja havainnollisimpia etuja. 3.4. AK korostaa, että liittymisen pääperiaatteena täytyy olla, että hakijavaltiot omaksuvat yhteisön koko säännöstön. Jotta tämä olisi mahdollista, asteittainen liittymisstrategia on ainoa realistinen tapa edetä. Hakijamaiden valmistautumista on siksi tuettava monipuolisella liittymistä valmistelevalla strategialla, joka olisi aloitettava mahdollisimman pian ja jonka tulisi kattaa kaikki politiikan alueet. AK tähdentää, että jäsenyyttä edeltävän kauden valmistautumisella ja laajentumisen vaikutusten suuruudella uusien jäsenmaiden liittymisen jälkeisiin yhteisön toimintalinjoihin on suora yhteys toisiinsa. 3.5. Nykyisissä 15 jäsenvaltiossa saamiensa kokemusten perusteella alueiden komitea vaatii komissiota kiinnittämään tukitoimissaan huomiota alue- ja paikallisviranomaisten olennaiseen merkitykseen. Ne ovat keskeisessä asemassa sekä yhteiskunnallisten ongelmien tasoittamisessa, alueellisten kehityssuunnitelmien käsittelemisessä että rakennepolitiikan toteuttamisessa ja myös pk-yritysten tukemisessa. 3.6. Alueiden komitea haluaisi, että sitä kuultaisiin kehityksen edetessä laajentumisen ja uusien jäsenten liittymisen muista vaikutuksista. Se tukee omasta puolestaan kaikkia paikallisia ja alueellisia yksiköitä kyseisissä valtioissa ja helpottaa sopeutumisprosessia kokemuksia vaihtamalla. 3.7. AK varoittaa myös jakamasta varoja liian laajalle. Yhteisön politiikan kohdistaminen liikaa laajenemiseen voi kuitenkin siirtää unionin politiikan painopistettä ympäristön ja T& K-toiminnan kaltaisilta tärkeimmiltä alueilta. 3.8. Alueiden komitea ymmärtää, että komissio jättää avoimeksi, miten laajentumisen kustannukset ja edut jakautuvat yksittäisten alueiden kesken. Huomattavista rakennesopeutuksista aiheutuu uusille jäsenvaltioille joka tapauksessa valtavia taloudellisia rasitteita. 3.9. Alueiden komitea on tyytyväinen, että komissio on ilmaissut selvästi kannattavansa tavoite 1:n piiriin kuuluvien koheesio- ja rakennerahastotoimien jatkamista. Alueiden komitea vaatii painokkaasti, ettei laajentuminen saa missään tapauksessa rasittaa nykyisten jäsenvaltioiden kehittymättömämpiä tai rakennemuutoksen kourissa olevia alueita. 3.10. Tämän lisäksi alueiden komitea viittaa siihen, että vaikutustutkimuksessa mainittuja työvoiman ja yritysten aiempaa vilkkaammasta liikkuvuudesta aiheutuvia yhteiskunnallisia jännitteitä ja taloudellisia ongelmia saattaa esiintyä erityisesti valtionrajojen välittömässä läheisyydessä. Siksi alueiden komitea kehottaa komissiota toteuttamaan mainitut vastatoimet viimeistään uusien jäsenvaltioiden liittyessä unioniin. 3.11. Korkean työttömyyden ongelma kaikkialla Euroopassa osoittaa, että yhteisiä toimia tarvitaan. Alueiden komitean mielestä on yhtäältä ryhdyttävä toimiin Euroopan tasolla kestävien työmahdollisuuksien tarjoamiseksi, ja toisaalta kansallisen kilpailupoliittisen liikkumavaran on ehdottomasti pysyttävä entisellään. 3.12. EU:n laatuluokitusten ja ympäristöstandardien pikainen siirtäminen osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä eläin- ja kasvinsuojelumääräysten harmonisointi on korkeista kustannuksista huolimatta välttämätöntä, sillä muutoin sisämarkkinat voivat häiriintyä ja saattaa esiintyä protektionismia. Kuluttajansuojelun nimissä alueiden komitea vaatii toimivien valvonta- ja tarkastusrakenteiden luomista uusiin jäsenvaltioihin. 3.13. Alueiden komitea tähdentää painokkaasti suhtautuvansa myönteisesti unionin laajentumiseen hakijamaihin. Laajentuminen ei saa kuitenkaan vaarantaa eurooppalaisen integraation nykyistä tilaa sisämarkkinoilla eikä Euroopan unionin muuta yhteisöpolitiikkaa. Bryssel, 20. marraskuuta 1997. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA