FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 9.2.2004 
KOM(2004) 83 lopullinen 
  
KOMISSION TIEDONANTO 
Kertomus kilpailusta ammatillisissa palveluissa 
 
 2    KOMISSION TIEDONANTO 
Kertomus kilpailusta ammatillisissa palveluissa 
Sisällysluettelo 
Tiivistelmä.................................................................................................................... .............. 3 
1. Johdanto ja soveltamisala............................................................................................. 5 2. Taustaa ..................................................................................................................... .... 6 
2.1 Yleistä .................................................................................................................... ...... 6 
2.2 Ammatillisten palvelujen merkitys EU:n taloudelle.................................................... 7 3. Komission toiminta ammatillisia palveluja koskevan kilpailun alalla......................... 8 4. Rajoittava sääntely vapaiden ammattie n alalla kilpailupolitiikan näkökulmasta 
tarkasteltuna ................................................................................................................. 9  
4.1 Kiinteät hinnat............................................................................................................ 11 
4.2 Suositushinnat ............................................................................................................ 1 2 
4.3 Mainontaa koskevat rajoitukset.................................................................................. 13 4.4 Ammattiin pääsyä koskevat rajoit ukset ja varatut tehtävät........................................ 15 
4.5 Yritysrakennetta koskevat määräykset....................................................................... 17 5. EY:n kilpailusääntöjen mahdollinen soveltaminen.................................................... 18 5.1 Ammattikunnan jäsenten vastuu ................................................................................ 18 5.2 Jäsenvaltioiden vastuu................................................................................................ 22 6. Seuraavat askeleet kohti uudenaikaistamista ............................................................. 23 6.1 Sääntelyviranomaisten toteuttama sääntöjen tarkistus............................................... 24 6.2 Täytäntöönpano Euroopan kilpailuvi ranomaisten verkoston kautta.......................... 25 
6.3 Loppuhuomautukset................................................................................................... 25 
 
 3    TIIVISTELMÄ  
Vapaat ammatit ovat korkeakoulutason erikoi skoulutusta vaativia ammatteja. Tässä 
kertomuksessa keskitytään ammatteihin, joita komissio on jo tarkas tellut jonkin verran 
(asianajajat, notaarit, tilintarkastajat, arkki tehdit, insinöörit ja farmaseutit/proviisorit). 
Vapaille ammateille ominaista on tiukka sääntely, joka on joko valtion harjoittamaa sääntelyä tai ammattikuntien harjoittamaa itsesääntelyä. Tä män kertomuksen keskeisenä tarkoituksena 
on esitellä komission näkemyksiä erityist en ammattisääntöjen uudistamisen tai 
ajantasaistamisen laajuudesta kilpailupolitiikan kannalta. 
Lissabonissa maaliskuussa 2000 kokoontunut Eu rooppa-neuvosto hyväksyi talouden 
uudistusohjelman, jonka tavoitteeksi asetetti in Euroopan unionin kehittäminen maailman 
kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi tie toon perustuvaksi taloudeksi vuoteen 2010 
mennessä. Ammatilliset palvelut ovat tärkeässä asemassa parannettaessa Euroopan talouden kilpailukykyä, sillä ne edistävät taloutta  ja yritystoimintaa, jo ten niiden laadulla ja 
kilpailukyvyllä on suuria kerrannaisvaikutuks ia. Ammatilliset palvelut ovat tärkeitä myös 
siksi, että niillä on su ora vaikutus kuluttajiin. 
Ammattien mahdollinen rajoittava sääntely EU:ssa voidaan ja kaa viiteen pääluokkaan: i) 
hintojen vahvistaminen, ii) suositushinnat, ii i) mainontaa koskevat määräykset, iv) ammattiin 
pääsyn vaatimukset ja varatut oikeudet ja v) yritysrakenne tta koskevat määräykset ja 
monialaiset käytänteet. 
Toisaalta monet empiiriset tutkimukset osoittavat, millaisia kielteisiä vaikutuksia liiallisilla tai 
vanhentuneilla rajoittavilla määräyksillä saattaa olla kuluttajiin. Tällaiset määräykset voivat poistaa tai rajoittaa palveluntarjo ajien välistä kilpailua ja vähe ntää näin ammatinharjoittajien 
kannustimia työskennellä kustannus tehokkaasti, alentaa hintoja, parantaa laatua tai tarjota 
innovatiivisia palveluja.  
Toisaalta on kolme pääasiallista syytä siih en, miksi ammatillisten palvelujen jonkinlainen 
sääntely voi olla tarpeen: asiakkaiden ja palveluntarjoajien välisen tiedon epäsymmetria, sillä 
ammatillisten palvelujen yksi määräävä piirre on se, että ammatinharjoittajilta vaaditaan 
sellaista korkeatasoista teknistä tietämystä, jo ta kuluttajilla ei mahdollisesti ole; ulkoiset 
tekijät, sillä nämä palvelut saattavat vaikuttaa kolmansiin os apuoliin; ja se, että eräiden 
ammatillisten palvelujen katsotaan tuottava n ”julkishyödykkeitä”, jotka ovat arvokkaita koko 
yhteiskunnan kannalta. Rajoittavien määräyst en puolestapuhujat kats ovat näin ollen, että 
määräysten tarkoituksena on yllä pitää ammatillisten palvelujen l aatua ja suojella kuluttajia 
ammattivirheiltä.  
Vaikka komissio myöntää, että jonkinasteinen s ääntely alalla on perusteltua, se katsoo, että 
eräissä tapauksissa voidaan käyttää ja olis i käytettävä enemmän kilpailua edistäviä 
järjestelmiä perinteisten rajoittavien sääntöjen sijaan.  
Koska asia kuuluu yhteisön kilpailuoi keuden soveltamisalaan, on erotettava 
toimialajärjestöjen ja jäsenvaltioiden mahdollinen vastuu.  
Toimialajärjestöjen hyväksymät määräykset ovat  yritysten yhteenliittymien päätöksiä, jotka 
saattavat rikkoa EY:n perustamissopimuksen 81 artiklaan sisältyvää kieltoa. Määräykset, 
jotka ovat tarpeen varmistamaan ammatin asianmuka isen harjoittamisen sellaisena kuin se on 
järjestetty kyseisessä jäsenvaltiossa, eivä t kuitenkaan kuulu kiellon soveltamisalaan.  
 
 4    Valtion sääntely, jolla pannaan tä ytäntöön kilpailunvastainen käytän tö tai joka suosii tällaista 
käytäntöä tai vahvistaa sen vaikutuksia, on  perustamissopimuksen 3 artiklan 1 kohdan 
g alakohdan, 10 artiklan 2 kohdan ja 81 artiklan vastaista. Jos valtio siirtää poliittista 
valtaansa toimialajärjestölle ilman riittäviä su ojatoimia, toisin sanoen ilmoittamatta selvästi 
noudatettavia yleisen edun mukaisia tavoitteita, säilyttämättä lopullista valtaansa asiassa ja 
voimatta valvoa täytäntöönpanoa , myös jäsenvaltion voidaan katsoa olevan vastuussa 
mahdollisesta rikkomisesta. 
Komissio katsoo, että ammatillista sääntely ä tarkasteltaessa olisi sovellettava 
suhteellisuustestiä. Sääntöjen on oltava objektiivisesti katsoen välttämättömiä, jotta voidaan saavuttaa selvästi määritelty ja  laillinen yleisen edun mukainen tavoite, ja niiden on oltava 
tavoitteen saavuttamisen kannalt a kilpailua vähiten rajoittava järjestely. Nämä säännöt ovat 
sekä palvelujen käyttäjien että ammatinharjoittajien edun mukaisia.  
Komissio kehottaa kaikkia asianomaisia pyr kimään yhdessä uudistamaan perusteettomat 
säännöt tai poistamaan ne. Jäsenvaltioiden s ääntelyviranomaisia ja toimialajärjestöjä 
pyydetään tarkastamaan olemassa olevat sään nöt ja harkitsemaan, ovatko kyseiset säännöt 
välttämättömiä yleisen edun kannalta, oikeasuhtei sia ja perusteltuja. Komissio kehottaa myös 
tutkimaan kaikkien asianomaisten kanssa tarv etta ottaa käyttöön k ilpailua edistäviä ja 
avoimuutta parantavia liitännäismekanismeja kuluttajien vaikutusvallan lisäämiseksi.  
Täytäntöönpanon kannalta kansallisilla kilpailuviranomaisilla ja tuomioistuimilla on 
toukokuusta 2004 merkittävämpi r ooli ammatteja koskevien s ääntöjen ja määräysten 
laillisuuden arvioinnissa. Siltä osin kuin kilpailunrajoitusten painopiste on jäsenvaltiossa, EY:n kilpailusääntöjen hallinnollinen täyt äntöönpano vapaiden ammattien osalta kuuluu 
pääasiassa kansallisille kilpailuviranomaisille. Ta rvittaessa myös komissio tutkii edelleen 
tapauksia. Perustamissopimuksen 81 ja 82 ar tiklan yhdenmukainen soveltaminen taataan 
Euroopan kilpailuviranomaisten verkos ton toteuttaman koordinoinnin avulla.  
Komissio esittää vuonna 2005 kertomuksen rajoit tavien ja perusteettomien sääntöjen 
poistamisen edistymisestä. 
 
 5     
1. JOHDANTO JA SOVELTAMISALA  
1. Vapaat ammatit ovat korkeakoulutason erikoiskoulutusta vaativia ammatteja 
(esimerkiksi asianajajat, notaarit, insi nöörit, arkkitehdit, tilintarkastajat ja 
farmaseutit/proviisorit). Vapaille ammateille  on ominaista tiukka sääntely, joka on 
joko valtion harjoittamaa sääntelyä tai am mattikuntien harjoittamaa itsesääntelyä. 
Sääntely voi koskea muun muassa ammattia harjoittavien henkilöiden määrää, ammatinharjoittajien veloitta mia hintoja ja sallittuja ve loitusjärjestelyjä (esim. 
ehdolliset palkkiot), ammatillisia palveluja tarjoavien yritysten 
organisaatiorakennetta, yksi noikeuksia ja mainontaa. 
2. Ammattien itsesääntelyn osalta voidaan todeta, että perustamissopimuksen 
81 artiklan 1 kohdassa kielletään ”sellaiset  yritysten väliset sopimukset, yritysten 
yhteenliittymien päätökset sekä yritysten yhdenmukaistetut menettelytavat, jotka ovat omiaan vaikuttamaan jäsenvaltioiden vä liseen kauppaan ja joiden tarkoituksena 
on estää, rajoittaa tai vääristää kilpailua yhteismarkkinoilla tai joista seuraa, että 
kilpailu estyy, rajoittuu tai vä äristyy yhteismarkkinoilla”.  
3. Valtion toteuttaman sääntelyn osalta on huomattava, että perustamissopimuksen 
10 artiklan 2 kohdassa kielletään jäsenval tioiden toimenpiteet , jotka ovat omiaan 
vaarantamaan sopimuksen tavoitt eiden saavuttamista. Yhdessä 
perustamissopimuksen 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan (jossa vi itataan ta voitteeseen 
perustaa järjestelmä, jolla taataan, ettei kilpailu sisämarkkinoilla vääristy) ja 81 artiklan kanssa kyseisissä määräyksissä  edellytetään, etteivät jäsenvaltiot ota 
käyttöön tai pidä voimassa toimenpiteitä, edes  lainsäädäntöön tai sääntelyyn liittyviä, 
joiden johdosta kilpailusääntöjen so veltaminen yrityksiin olisi tehotonta. 
4. Näin ollen on mahdollista, että näiden ammattien tietynasteisen sääntelyn tarpeen ja 
perustamissopimuksen kilpailusä äntöjen välillä on jännitteitä. 
5. Tämän kertomuksen tavoitteena on tarkastella, miksi ammatillisten palvelujen alalla 
tarvitaan toimenpiteitä kilpa ilupolitiikan kannalta katsottuna  (2 jakso), kertoa, mitä 
komissio on tähän mennessä tehnyt (3 ja kso), esitellä komission välihavainnot 
tärkeimmistä rajoituksista ja niiden väitet yistä yleistä etua kos kevista perusteluista 
(4 jakso) sekä yhteisön oikeudellisesta ke hyksestä, jonka puittei ssa näitä rajoituksia 
on analysoitava (5 jakso), ja ehdottaa toimenpiteitä perusteettomien rajoitusten poistamisen edistämiseksi (6 jakso). 
6. Tässä kertomuksessa keskitytään vain am matteihin, joita on jo tarkasteltu jonkin 
verran (asianajajat, notaar it, tilintarkastajat, ar kkitehdit, insinöörit ja 
farmaseutit/proviisorit). Samantapaisia päätelmiä voidaan tehdä eräistä muista 
ammateista (esimerkiksi veroneuvojat ja kiinteistönvälittäjät). Lääketieteen alan 
ammatit eivät kuulu tämän kertomuksen soveltamisalaan.
1 Komissio on lisäksi 
rajoittanut tarkastelun EU:n nykyisiin 15 jäsenvaltioon. 
                                                 
1 OECD tarkastelee parhaillaan kilpailua asiantuntijap alvelujen alalla. Tarkastelu koskee myös eräitä 
ammatteja, joita ei käsitellä tässä kertomuksessa. 
 
 6    7. Koska komissio katsoo, että asiassa voidaan  edistyä merkittävästi käyttämällä muita 
järjestelyjä, se ei tässä vaiheessa tarkastele perustamissopimuksen 86 artiklan mahdollista käyttöä. Komissio ei myöskään katso tarpeelliseksi käsitellä tässä kertomuksessa 82 artiklan tai sulautuma-asetuksen mahdollista soveltamista
2. 
2. TAUSTAA  
2.1. Yleistä 
8. Lissabonissa maaliskuussa 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi talouden 
uudistusohjelman, jonka tavoi tteeksi asetettiin Eur oopan unionin kehittäminen 
maailman kilpailukykyisimmäksi ja dyna amisimmaksi tietoon perustuvaksi 
taloudeksi vuoteen 2010 mennessä. Tuossa yhteydessä Eurooppa-neuvosto painotti 
palvelujen avainasemaa talouden kannalta ja niiden mahdollisuuksia edistää kasvua 
ja työllisyyttä. 
9. Palvelut ovat EU:n kasvun tärkein moottori, sillä niiden osuus on 54 prosenttia 
BKT:sta3 ja 67 prosenttia työllisistä. Li ssabonin ohjelman keskeinen osa on 
palvelujen sisämarkkinastrategia, jonka tarkoituksena on l uoda täysipainoisesti 
toimivat sisämarkkinat kaikille palveluntarjoajille4. Tässä yhteydessä komissio on 
juuri tehnyt ehdotuksen direktiivik si palveluista sisämarkkinoilla5, ammatilliset 
palvelut mukaan luettuina. Ehdotus pe rustuu vastavuorois een tunnustamiseen, 
hallinnolliseen yhteistyöhön, yhdenmukaistamiseen, jos se on ehdottoman välttämätöntä, ja itsesääntelyn edistämi seen. Säänneltyjen ammattien osalta tämä 
ehdotus täydentää ammattipätevyyden tunnus tamisesta annettua direktiiviehdotusta
6, 
jonka komissio hyväksyi maaliskuussa 2002 ja  joka on ensimmäise ssä käsittelyssä. 
Ehdotuksessa vahvistetaan nykyinen ammattipätevyyksien vastavuoroinen tunnustamisjärjestelmä ja parannetaan sitä. Ehdotuksessa käsitellään useita 
rinnakkaisia kysymyksiä, kuten palv elujen rajatyl ittävän tarjonnan 
yksinkertaistamista. Myös Euroopan pa rlamentti on tunnustanut ammatillisten 
palvelujen tärkeyden.
7  
10. Komission vähän aikaa sitten antama ssa tiedonannossa yrityspalvelujen 
kilpailukyvystä ja vaikutuksesta Euroopan yritysten suorituskykyyn8 painotetaan 
yrityspalvelujen – erityisesti tietovaltaisten yrityspalvelu jen – vaikutusta Lissabonin 
huippukokouksessa määriteltyjen tavoitteide n (työllisyyden kasvu ja Euroopan 
talouden kilpailukyky) saavuttamiseen. Tie donannossa ehdotettuihin toimenpiteisiin 
                                                 
 Neuvoston asetus (ETY) 4064/89, EYVL L 395, 30.12.1989; korvattu 1. toukokuuta 2004 alkaen 
yrityskeskittymien valvonnasta 20 päivänä tammikuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 
139/2004, EUVL L 24, 29.1.2004. 
3 Lähde: Eurostat (2002) European business: facts and figures. Palveluihin kuuluu rakennusala mutta 
eivät sosiaalipalvelut eikä julkishallinto. 
4  Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Palvelujen sisämarkkinastrategia, 
KOM(2000) 888 lopullinen, 29.12.2000. 
5 Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi palveluista sisämarkkinoilla, KOM(2004) 002, 
13.1.2004. 
6 Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi ammattipätevyyden tunnustamisesta, KOM 
(2002) 119 lopullinen, 7.3.2002. 
7 Euroopan parlamentin päätöslauselma vapaiden ammattien harjoittajien markkinasäännöksistä ja 
kilpailusäännöistä, 16.12.2003. 
8 Yrityspalvelujen kilpailukyky ja vaikutus Euroopan yritysten suorituskykyyn, KOM(2003) 
747 lopullinen, 4.12.2003. 
 
 7    sisältyy jatkuvan oppimisen ja ammattitaitoje n ajantasaistamisen edistäminen, tieto- 
ja viestintätekniikan yhdistäminen li iketoiminnan prosesseihin tuottavuuden 
parantamiseksi ja palvelun laadun ja vapaaehtoisten standardien edistäminen palvelujen rajatylittävässä tarjonnassa. 
2.2. Ammatillisten palvelujen merkitys EU:n taloudelle 
11. Ammatillisilla palveluilla on tärkeä rooli Euroopan talouden kilpailukyvyn 
kohentamisessa. Tarkkoja tietoja ei ole saat avilla, mutta luultavasti noin kolmasosa 
”muiden yrityspalvelujen” työllisyydestä olisi katsottava ammatillisten palvelujen osuudeksi
9. ”Muussa liiketoiminnassa” työskent eli EU:ssa yli 10 miljoonaa henkilöä 
vuonna 2002 eli 6,4 prosenttia työvoimasta. Muu liiketoiminta kuitenkin työllisti erittäin runsaasti korkeasti koulutettuja työntekijöitä, 10 prosenttia kaikista korkeasti koulutetuista
10. Alan liikevaihto oli noin 980 miljardia euroa ja sen osuus 
kokonaisarvonlisäyksestä oli noin 500 milja rdia euroa EU:n 15:ssä jäsenvaltiossa 
vuonna 2001. Se on myös kasvava ala. Muiden  yrityspalvelujen liikevaihto kasvoi 
ennätykselliset 5 prosenttia vuoden 2003 ensimmäisellä puoliskolla, kun taas 
työllisyys kasvoi 0,7 prosenttia.11 
12. Ammatilliset palvelut ovat merkittäviä tal ouden ja yritystoiminnan kannalta, joten 
niiden laadulla ja kilpailukyvyllä on ke rrannaisvaikutuksia koko talouteen. Italian 
kilpailuviranomainen on arvioinut, että  Italiassa keskimäärin 6 prosenttia 
vientiyritysten menoista johtuu ammatillisista  palveluista. Näin ollen suurempi 
valinnanvara ammatillisten palvelujen hint ojen ja laadun suhteen sekä innovoinnin 
lisääminen saattaisivat parantaa merkittäväs ti eurooppalaisten yr itysten kilpailukykyä 
ja lisätä BKT:n kasvua EU:ssa. 
13. Ammatilliset palvelut ovat tärkeitä myös siksi, että niillä on suora vaikutus 
kuluttajiin. Kilpailua ammatillisissa palvel uissa esiintyy myös tulevaisuudessa ensi 
sijassa paikallistasolla. S uurempi palvelu- ja hintav alikoima antaa käyttäjille 
mahdollisuuden valita itse tarpeisiinsa sopivan hinta- ja laatuyhdistelmän.  
14. Vähän aikaa sitten kilpailun pääosaston teettämässä tutkimuksessa12 vapaiden 
ammattien sääntelyn taloudellisesta vaikut uksesta eri jäsenval tioissa kerättyjen 
tietojen mukaan näyttää siltä, että vähä inen sääntely ei muodosta estettä 
varallisuuden kertymiselle vaan pikemminki n lisää sitä. Maissa, joissa sääntelyaste 
on matala, on suhteellisesti enemmän ammatinharjoittajia, joiden kokonaisliikevaihto on suhteellisesti korkeampi.  
                                                
 
9 NACE-luokituksen 74 luokka ’M uu liiketoiminta’ kattaa seuraava t toiminnot: lakiasiainpalvelut, 
laskentatoimi, kirjanpito ja tilintarkastus; veroneuvonta; markkina- ja mielipidetutkimukset; 
liikkeenjohdon konsultointi; hallintayhtiö; arkkitehti- ja insinööripalvelut ja niihin liittyvä tekninen 
konsultointi; tekninen testaus ja analysointi; ma inostoiminta; työnvälitys ja henkilöstön hankinta; 
etsivä-, vartiointi- ja turvallisuuspalvelut; siivou spalvelut ja muualle luokittelematon liiketoiminta. 
10 Lähde: EU:n työvoimatutkimus, Eurostat. 
11 Lähde: Eurostat, Palvelujen kehittyminen vuoden 2003 toisella neljänneksellä, Statistics in focus 
36/2003. 
12 ”Vapaiden ammattien sääntelyn taloudelliset vaikutuk set eri jäsenvaltioissa”, Ian Paterson, Marcel Fink, 
Anthony Ogus, Institut für Höhere Studien, Wien, tammikuu 2003 
 
 8    3. KOMISSION TOIMINTA AMMATILLISIA PALVELUJA KOSKEVAN KILPAILUN ALALLA  
15. Saadakseen paremman näkemyksen vapaiden ammattien sääntelystä ja sen 
vaikutuksista komissio teki vuosina 2002–2003 laajan tilannearvion. 
16. Kerätäkseen jäsennellyt tiedot eri sääntelyjärjestelmistä ja niiden taloudellisista 
vaikutuksista kilpailun pääosasto tilasi ensiksi vuonna 2002 edellä mainitun riippumattoman tutkimuksen, joka julkistettiin Intern etissä maaliskuussa 2003. 
Tutkimuksen mukaan sääntelyaste vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioittain ja ammateittain (kuvio 1). Tutkimuksessa huoma ttiin, että maissa, joissa sääntely on 
suhteellisen vähäistä, ei ollut merkkejä  markkinoiden heikosta toiminnasta. 
Päinvastoin tutkimuksessa pääteltiin, että suurempi vapaus ammattien harjoittamisessa lisäisi varallisuuden kertymistä. 
 
Lähde: IHS:n tutkimus  
Huom. Tutkimus ei kattanut Kreikkaa ja Portugalia, koska eräistä ammateista ei ollut saatavilla tietoja.  
17. Tutkimuksen jatkona komissio julkaisi  27. maaliskuuta 2003 kehotuksen esittää 
kommentteja asiakirjasta ”Vapaiden ammattien sääntely ja sen vaikutukset”. Komissio julkaisi Internetissä katsauksen  lähes 250 saadusta vastauksesta samoin 
kuin 15 jäsenvaltion säännöistä ja määräyksistä.
13 Tilannearvioinnin päätteeksi 
pidettiin Brysselissä 28. lokakuuta amma tillisten palvelujen sääntelyä koskeva 
konferenssi, johon osallistui 260 ammattien edustajaa, niiden asiakasta, kuluttajajärjestöä, kilpailuviranomaista,  päätöksentekijää ja yliopistomaailman 
edustajaa. 
18. Tilannearvioinnin aikana ja sen jälkeen kom issio teki läheistä yhteistyötä muiden 
kilpailuviranomaisten kanssa. Ammatillisten palvelujen sääntelystä keskusteltiin 
esimerkiksi kansallisten kilpailuvi ranomaisten pääjohtajien kokouksissa 
18. kesäkuuta ja 19. marraskuuta 2003. Kans allisten kilpailuviranomaisten 
                                                
 
13  Nämä ja muut niihin liittyvät asiakirjat ovat saatavilla Internet-osoitteessa 
http://europa.eu.int/comm/competition/liberali zation/conference/libprofconference.htm. 05101520253035
Irlanti
Yhdistynyt kuningaskunta
Tanska
Alankomaat
Suomi Ruotsi
BelgiaRanska
Espanja
Luxemburg
Saksa
Itävalta
ItaliaSääntelyasteInsinöörit
Arkkitehdit
Tilintarkastajat
Asianajajat
FarmaseutitKuvio 1: Sääntelyasteindeksi EU:n jäsenvaltioissa
 
 9    asiantuntijoiden kokous pidettiin marraskuussa 2003, jolloin keskusteltiin yhteisestä 
lähestymistavasta.  
19. Tilannearvioinnin perusteella komissio pystyi arvioimaan näiden alojen 
markkinoiden toiminnan heikkouksia ja niiden ratkaisemista eri 
sääntelyjärjestelmissä. Eri osapuolet  esittivät myös uusia seikkoja 
keskustelunaiheiksi, kuten erilaisia kulttu urisidonnaisia seikkoja ja tarpeen lisätä 
kuluttajien vaikutusvaltaa. 
20. Samalla komissio suoritti perinteistä tapaustutkintaa. Kymmenen vuotta sen jälkeen, 
kun komissio teki ensimmäisen päätöksen, jo ssa se tuomitsi ammatillisten palvelujen 
kiinteät hinnat (tuolloinen tapaus  koski Italian tullihuolitsijoita)14, komissio on 
pettynyt huomatessaan, että vähimmäishint oja määrätään edelleen. Tämän vuoksi se 
lähetti 3. marraskuuta 2003 Belgian arkkitehtijärjestölle väitetiedoksiannon, jossa se 
ilmoitti, että järjestön vähimmäishintasuos itus saattaa olla EU:n kilpailusääntöjen 
vastainen ja että siit ä voidaan määrätä sakko. 
21. Komissio ei toimi yksin tarkastellessaan nykyisiä ammatillisten pa lvelujen alalla 
sovellettavia rajoituksia. Se on koordinoinut työtään kansallisten 
kilpailuviranomaisten kanssa kesäkuusta 2002 alkaen. Yksittäisten tapausten osalta 
voidaan todeta, että lähes kaikki kansallis et kilpailuviranomaiset ovat käsitelleet 
puuttumattomuustodistusta tai poikkeusl upaa koskevia hakemuksia kansallisen 
kilpailulainsäädännön nojalla tai toimialajä rjestöjen toimintaa koskevia kanteluja. 
Tavallisimmat asiat koskivat toimialajärjestö jen harjoittamaa hintojen vahvistamista, 
mutta lisäksi ryhdyttiin toimiin ammattiin pääsyä koskevia syrjiviä edellytyksiä, 
boikotointia ja mainontarajo ituksia vastaan. Viisi kansal lista kilpailuviranomaista 
(Tanska, Irlanti, Alankomaat, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta) on käynnistänyt tai 
aikoo käynnistää yleisen toimintaohjelman uudi stusten toteuttamiseksi alalla. Nämä 
koskevat erityisesti hintojen vahvistamis en tai suositushintojen kieltämistä.  
4. RAJOITTAVA SÄÄNTELY VAPAIDEN AMMATTIEN ALALLA  
22. Vapaita ammatteja koskeviin rajoittaviin määräyksiin kuuluvat toimiluparajoitukset, 
kuten ammattiin pääsyä koskevat vaatimukset  ja varatut tehtävät, sekä toimintaa 
koskevat säännöt, kuten hintojen sääntely, mainontarajoitukset ja yritysrakenteen 
sääntely. Tällaiset rajoitukset voivat poistaa tai rajoittaa palveluntarjoajien välistä kilpailua ja vähentää näin ammatinha rjoittajien kannustimia työskennellä 
kustannustehokkaasti, alentaa hintoja, parant aa laatua tai tarj ota innovatiivisia 
palveluja. Hintojen sääntely, mainontaa koskevat rajoitukset ja ammattiin pääsyn 
esteet voivat esimerkiksi pitää hinna t kilpailukykyisen tason yläpuolella. 
Yritysrakennetta koskevat määräykset saatta vat estää innovatiivisten palvelujen ja 
kustannustehokkaiden liiketoimintamallien kehittämisen. 
23. Monissa empiirisissä tutkimuksissa
15 on selvitetty kielteisiä vaikutuksia, joita 
liiallisella sääntelyllä vo i olla kuluttajiin. Tutkimus ten mukaan mainonnan ja 
                                                 
14 Komission päätös 93/438/ETY, tehty 30 päivänä kesäkuuta 1993, EY:n perustamissopimuksen 
85 artiklan mukaisessa soveltamismenettelyssä (IV/33 .407 - CNSD), EYVL L 203, 13.8.1993, s. 27.  
15 Ks. OECD Journal of Competition Law and Policy, nr o 4, helmikuu 2002, ”Competition in Professional 
Services”, s. 56–57, ja OECD:n rapor tti kokonaisuudessaan Internet-sivustossa 
http://www.oecd.org/dataoecd/35/4/1920231.pdf. Ks. myös viitteet 18 ja 19.  
 
 10    toimilupien liiallinen sääntely on eräissä ta pauksissa johtanut al haisempaan laatuun 
ja korkeampiin hintoihin ammatillisten palvelujen markkinoilla. Kilpailunvastaisten rajoitusten lieventämisellä on puolestaan o llut myönteisiä vaikutuksia hintoihin ja 
laatuun. 
24. On kolme pääsyytä siihen, miksi ammatilliste n palvelujen jonkinasteinen sääntely 
saattaa olla tarpeen.  
25. Ensimmäinen perustuu asiakkaiden ja palveluntarjoajien välisen ”tietojen 
epäsymmetrian” käsitteeseen. Ammatillisten pa lvelujen määräävä piirre on se, että 
ammatinharjoittajilla on oltava korkeatasoi sta teknistä tietämystä. Kuluttajilla ei 
välttämättä ole tätä tietoa ja niiden on si ten vaikea arvioida ostamiensa palvelujen 
laatua. Ammatilliset palvelut ovat ”luotta mukseen perustuvia hyödykkeitä”, joiden 
laatua ei voida helposti arvioida joko  ennakkohuomioinnin eikä eräillä markkinoilla 
kulutuksen tai käytön perusteella. 
26. Toinen syy perustuu ”ulkoisvaikutusten” kä sitteeseen. Eräillä markkinoilla palvelun 
tarjoaminen voi vaikuttaa palvelun osta jan lisäksi myös kolmansiin osapuoliin. 
Esimerkiksi epätarkka tilintar kastus voi johtaa luotonantajia  tai sijoittajia harhaan tai 
huonosti rakennettu rakennus saattaa olla vaar aksi yleiselle turvallisuudelle. On 
vaarana, että näiden palvelujen tarjoaja t ja ostajat eivät ota riittävästi huomioon 
tällaisia ulkoisvaikutuksia. 
27. Kolmas syy perustuu ”julkishyödykkeiden” käsitteeseen. Eräiden ammatillisten 
palvelujen katsotaan tuottavan julk ishyödykkeitä, jotka ova t arvokkaita koko 
yhteiskunnan kannalta. Näitä voivat ol la asianmukainen oikeudenhoito tai 
korkealaatuisen kaupunkiympäristön kehittäm inen. Vaarana on, että ilman sääntelyä 
eräillä ammatillisten palvelujen markkinoilla julkis hyödykkeiden tarjonta voi olla 
riittämätöntä tai tarkoituksiin sopimatonta. 
28. Eräissä tapauksissa nämä ongelmat voi vat johtaa markkinahäiriöihin, kuten 
alitarjontaan, liikatarjont aan tai huonolaatuisten palvel ujen tarjontaan. Rajoittavia 
määräyksiä on sen vuoksi perusteltu ammatillisten palvelujen laadun ylläpitämisellä ja kuluttajien suojelemisella ammattivirheiltä. Esimerkiksi toimiluparajoituksilla voidaan estää epäpäteviä ta i vajavaisen ammattitaidon om aavia ammatinharjoittajia 
tarjoamasta palveluja, kun taas kurinpito menettelyjä voidaan käyttää sellaisten 
ammatinharjoittajien rankaisemiseen, jotk a eivät täytä vähi mmäisstandardeja. 
Mainontaa koskevia rajoituksia voidaan käyttää kuluttajien suojelemiseksi 
harhaanjohtavalta mainonnalta. 
29. Päätöslauselmassaan vapaiden ammattien harjoittajien markkinasäännöksistä ja 
kilpailusäännöistä Euroopan parlamentti kats oi, että ”yleisesti ottaen säännöt ovat 
tarpeen kunkin ammatin yhteydessä, ete nkin sellaiset sää nnöt, jotka koskevat 
kyseisen ammatin harjoittajan organisaat iota, ammattitaitoa, ammattietiikkaa, 
valvontaa, vastuuta, puolueettomuutta ja pätevyy ttä tai joilla estetään eturis tiriidat ja 
harhaanjohtava mainonta, edellyttäen, että l opulliset kuluttajat voivat varmistua, että 
heille annetaan tarvittavat takeet rehe llisyydestä ja kokemuks esta ja ne eivät 
muodosta kilpailunrajoituksia”.
16  
                                                 
16 Euroopan parlamentin päätöslauselma vapaiden ammattien harjoittajien markkinasäännöksistä ja 
kilpailusäännöistä, 16.12.2003. 
 
 11    30. Seuraavissa jaksoissa käsitellään erikseen  ammatteja koskevien rajoitusten viittä 
pääluokkaa EU:ssa: i) hintojen vahvistamin en, ii) suositushinnat, iii) mainontaa 
koskevat määräykset, iv) ammattiin pääsyn vaatimukset ja varatut oikeudet ja v) yritysrakennetta koskevat määräykset ja m onialaiset käytänteet. Kussakin jaksossa 
tarkastellaan lyhyesti väitteitä kutakin luokkaa koskeva n sääntelyn puolesta ja sitä 
vastaan sekä mahdollisuuksia lieventää nykyisiä sääntöjä. 
4.1. Kiinteät hinnat 
31. Useimmissa jäsenvaltioissa ammatinharjoitt ajat ja asiakkaat neuvottelevat vapaasti 
ammatillisista palveluista veloitettavat hinnat. Joissain tapauksissa käytetään kuitenkin edelleen kiinteitä hintoja sekä enimmäis- ja vähimmäishintoja. Nämä ilmenevät taulukosta 1, joka on laadit tu komission tämänhetkisten tietojen 
perusteella. Kiinteät hinnat tai vähimmäishinnat ovat sääntelykeinoja, joilla on todennäköisesti suurin haitallinen vaikut us kilpailuun, sillä ne poistavat tai 
vähentävät merkittävästi hyötyjä, joita ku luttajille syntyy ma rkkinoilla, joilla on 
kilpailua. 
32. Joidenkin toimialajärjestöjen mukaan kiinteät hinnat tarjoavat mahdollisuuden taata 
alhaiset hinnat. Talousteorian mukaan hintasääntely ei muuten kilpailuilla 
markkinoilla todennäköisesti takaa kilpa ilukykyistä tasoa alhaisempia hintoja. 
33. Toimialajärjestöt ovat väittäneet myös, että  kiinteät hinnat suojelevat palvelujen 
laatua. Kiinteät hinnat eivät voi kuitenkaan estää häikäilemättömiä ammatinharjoittajia tarjoama sta heikkolaatuisia palveluja.  Ne eivät myöskään poista 
ammatinharjoittajien taloudellis ia kannustimia alentaa laat ua ja kustannuksia. Lisäksi 
on monia vähemmän rajoittavia menetelmiä  laadun ylläpitämiseksi ja kuluttajien 
suojelemiseksi. Esimerkiksi ammatillisia palveluja koskevien tietojen saatavuutta ja laatua parantavat toimenpiteet voivat  lisätä kuluttajien mahdollisuuksia tehdä 
valistuneempia ostopäätöksiä. 
34. Kahden viime vuosikymmenen aikana useat jäsenvaltiot ovat poistaneet vapaiden 
ammattien kiinteät hinnat. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa kiinteät 
hinnat poistettiin omaisuuden luovutuk seen liittyviltä palveluilta ja 
arkkitehtipalveluilta 1970-  ja 1980-luvuilla. Samoin  Ranskassa on poistettu 
lainopillisten palvelujen kiin teät hinnat. Oikeus-, tili ntarkastus-, insinööri- ja 
arkkitehtuurialan ammattien harjoittajat toim ivat nykyisin useimmissa jäsenvaltioissa 
tehokkaasti ilman kiinteitä hintoja. Tämä  osoittaa, että hi ntavalvonta ei ole 
olennainen sääntelyväline näiden ammattie n osalta ja että vähemmän rajoittavat 
järjestelyt voisivat tarjota toimivan ke inon korkeiden standardien säilyttämiseksi. 
35. On mahdollista, että enimmäishinnat suojel evat kuluttajia ylikorkeilta hinnoilta 
markkinoilla, joille tulolle on korkeat esteet ja  joilla ei ole todellista kilpailua. Tämä 
ei kuitenkaan näytä EU:ssa pitävän paikkansa useimpien ammattien osalta. 
36. Yksi mahdollinen poikkeus voisi olla notaarin ammatti, jossa hintasääntelyyn 
yhdistyy muita sääntelymuotoja, kuten ammattiin pääsevien määrää koskevat 
rajoitukset ja mainontakiellot, jotka rajo ittavat kilpailua huomattavasti. Näillä 
markkinoilla sääntelyviranomaisten olisi ehkä otettava käyttöön kokonaisvaltaisempi 
lähestymistapa uudistukseen. Saattaisi eh kä olla tarpeen liittää hintasääntelyn 
poistamiseen muita kilpailua edistäviä uudistuksia, kuten ammattiin pääsevien määrää ja mainontaa koskevien  rajoitusten lieventäminen. 
 
 12    Taulukko 1: Katsaus maihin ja ammatteihin, jo issa sovelletaan kiinteitä, vähimmäis- 
tai enimmäishintoja 
Ammatti  Kiinteät hinnat  Vähimmäishinnat  Enimmäishinnat  
Kirjanpito/Tilin-
tarkastus  Kreikka ja 
Portugali (lakisääteinen tilintarkastus) Italia (julkiset 
tilintarkastajat) Italia (julkiset 
tilintarkastajat) 
Verokonsultit  Saksa   
Arkkitehdit   Italia, Saksa Saksa 
Insinöörit   Italia, Saksa, 
Luxemburg Saksa 
Asianajajat   Italia, Itävalta, 
Saksa Italia 
Notaarit   Belgia, Ranska, 
Saksa, Espanja, Kreikka Itävalta, Belgia, 
Ranska, Saksa, Kreikka, Italia, Alankomaat, Espanja 
Lähde: viitteessä 12 mainittu tutkimus ja toimialajärjestöjen ja/tai kansallisten kilpailuviranomaisten toimittamat 
tiedot. Farmaseutteja/proviisoreita ei ole otettu mukaan. 
4.2. Suositushinnat 
37. Muutamissa jäsenvaltioissa annetaan suositushinnat eräille lakimies-, tilintarkastus-, 
arkkitehti- ja insinööripalveluille (t aulukko 2). Kuten ki inteillä hinnoilla, 
suositushinnoilla voi olla merkittävä ki elteinen vaikutus kilpailuun. Ensiksi 
suositushinnat voivat helpottaa palveluntarjo ajien välistä hintojen yhteensovittamista. 
Toiseksi ne voivat johtaa kuluttajia harhaan siitä, mi kä on kohtuullinen hintataso. 
38. Toimialajärjestöjen mukaan suositushinna t antavat kuluttajille hyödyllistä tietoa 
palvelujen keskimääräisistä kustannuksis ta. Ne ovat lisäks i todenneet, että 
suositushinnat alentavat kustannuksia, joita aiheutuu, jo s hinnoittelu tai 
palkkioneuvottelut toteutetaan tapauskohtaise sti, ja että ne ova t ohjeena sellaisille 
ammatinharjoittajille, joilla ei ole kokemusta palkkioiden määrittämisestä. Ne voivat 
myös vähentää monimutkaisten palvelujen  hintojen neuvottelemiseen liittyviä 
kustannuksia. 
39. Markkinoilla, joilla kontaktin etsimi seen liittyvät kustannukset ovat korkeat, 
kuluttajien kannalta voi todellakin olla edullista saada käytt öönsä tarkkoja tietoja 
tyypillisistä hinnoista. Hint atietojen selvittämiseksi on kuitenkin vaihtoehtoja. 
Esimerkiksi riippumattomien tahojen (kut en kuluttajajärjestö jen) julkaisemat 
pitkäaikaisvälin hintatiedot tai otantaan peru stuvat hintatutkimukset  saattaisivat olla 
luotettavampi hintaopas kuluttajien kannalta , eivätkä ne vääristä kilpailua yhtä 
paljon.  
 
 13    40. Lisäksi on epätodennäköistä, että am matinharjoittajien olisi tukeuduttava 
suositushintoihin palkkioiden määrittämi seksi. Ammatinharjo ittajat, kuten muut 
palveluntarjoajat, yleensä saavat itse tai palkkaavat hinnoittelukokemusta. On 
olemassa erilaisia vähemmän rajoittavia menetelmiä, kuten pitkäaikaisvälin hintatiedot tai otantaan pe rustuvat hintatutkimukset, jo tka vähentävät hintojen 
asettamiseen liittyviä kustannuksia. 
41. Useat maat ovat poistaneet ammatillisten palvelujen suositushinnat kahden viime 
vuosikymmenen aikana. Esimerkiksi Suomen  kilpailuvirasto pani 1980-luvun lopulla 
alulle suositushintojen poistamisen laki mies-, arkkitehti- ja muiden ammatillisten 
palvelujen osalta. Suositushinnat poistett iin 1990-lopun lopulla asianajajien osalta 
Alankomaissa ja arkkitehtien osalta Ranskassa. Kahden viime vuoden aikana 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on poistet tu suositushinnat arkkitehtien ja 
rakennusyhtiöiden osalta. 
Taulukko 2: Yleiskatsaus suositushintoja  soveltavista maista ja ammateista 
Ammatti  Suositushinnat  
Kirjanpito/Tilintarkas-
tus Itävalta, Portugali, Kreikka 
Arkkitehdit  Itävalta, Belgia, Tanska, Irlanti, Saksa, Espanja 
Insinöörit  Itävalta, Luxemburg 
Asianajajat  Itävalta, Portugali, Espanja 
Notaarit  Itävalta, Belgia 
Lähde: viitteessä 12 mainittu tutkimus ja toimialajärjestöjen ja/tai kansallisten kilpailuviranomaisten toimittamat 
tiedot. Farmaseutteja/proviisoreja ei ole otettu mukaan.  
4.3. Mainontaa koskevat rajoitukset 
42. Monissa ammateissa mainontaa säännellään  alakohtaisesti (taulukko 3). Eräissä 
tapauksissa mainonta on kokonaan kielletty. To isissa taas kielle ttyä on tietynlaisen 
tiedotusvälineen tai mainontakeinojen käy ttö, kuten radio- tai televisiomainonta, 
suora puhelinmainonta tai tiet ynlainen mainossisältö. Eräi ssä tapauksissa olemassa 
olevat mainontaa koskevat määräykset eivät ole täysin selviä, mikä saattaa estää 
ammatinharjoittajia käyttämästä eräitä mainontakeinoja. 
43. Talousteorian mukaan mainonta voi edis tää kilpailua kertomalla kuluttajille 
erilaisista tuotteista ja  antamalla kuluttajille paremman mahdollisuuden tehdä 
tietoihin perustuvia ostopäätöksiä. Mainont aa koskevat rajoitukset voivat näin ollen 
vähentää kilpailua lisäämällä eri tuotteita  koskevien tietojen hankintakustannuksia ja 
vaikeuttamalla kuluttajien mahdollisuuksia et siä niiden tarpeita parhaiten vastaava 
laatu ja hinta. Lisäksi m yönnetään laajalti, että mai nonta (erityisesti vertaileva 
 
 14    mainonta) voi olla olennainen  kilpailukeino markkinoille tu leville uusille yrityksille 
ja uusia tuotteita markkinoille tuoville jo toimiville yrityksille.17 
44. Mainontaa koskevien rajoitusten puolustajat korostavat ammatillisten palvelujen 
tarjoajien ja kuluttajien välistä tietojen epäsymmetriaa. Tämän väitteen mukaan 
kuluttajien on vaikea arvioida ammatillisia pa lveluja koskevia tietoja ja siten heitä on 
erityisesti suojeltava harhaanjohtavilta ja manipuloivilta väitteiltä. 
45. On kuitenkin yhä enemmän empiirisiä todist eita, jotka korostavat eräiden mainontaa 
koskevien rajoitusten mahdollisia kielteisiä vaikutuksia.18 Tutkimusten mukaan 
mainontaa koskevat rajoitukset voivat eräissä tapauksissa nostaa ammatillisten 
palvelujen palkkioita ilman myönteistä vaikutusta palvelujen laatuun. Näiden 
havaintojen mukaan mainontaa koskevat kiel lot eivät välttämättä  ole asianmukainen 
vastaus ammatillisiin palveluihin liittyv ään tiedon epäsymmetriaan. Sen sijaan 
rehellinen ja puolueeton mainonta voi autt aa kuluttajia voittamaan epäsymmetrian ja 
tekemään valistuneempia ostopäätöksiä. 
46. Kahden viime vuosikymmenen aikana useat jä senvaltiot ovat lieventäneet mainontaa 
koskevia rajoituksia näiden ammattien osalta. Esimerkiksi 1970-luvulla Yhdistyneessä kuningaskunnassa poistett iin mainontaa koskevat rajoitukset 
oikeusalaa ja tilintarkastusta koskevien ammattien osalta. Mainontaa rajoittavat 
säännöt poistettiin Tanskassa 1990-luvu lla oikeus-, tilintarkastus- ja 
arkkitehtuurialan ammattien osalta. V iime vuosina tiukkoja mainontakieltoja on 
lievennetty myös Saksassa. 
                                                
 
17 Ks. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 97/55/EY, annettu 6 päivänä lokakuuta 1997, 
harhaanjohtavaa mainontaa koskevan direktiivin 84 /450/ETY muuttamisesta sisällyttämällä siihen 
vertaileva mainonta, EYVL L 290, 23.10.1997, s. 18. 
18 Oikeusalan ammattien mainontarajoituksia koskevia tutkimuksia on käsitelty esimerkiksi seuraavissa 
teoksissa: F.H. Stephen ja J.H. Love, Regulation of the Legal Profession , B. Bouckaert ja G. De Geest 
(toim.) Encyclopedia of Law and Economics , Volume III: The Regulation of Contracts, Cheltenham, 
2000, s. 987–1017. 
 
 15    Taulukko 3: Yleiskatsaus merkittäviä mainonna n rajoituksia sovelt avista maista ja 
ammateista 
Ammatti  Voimassa oleva 
mainontakielto  Merkittäviä mainontaa koskevia 
rajoituksia  
Kirjanpito  Ranska Belgia, Saksa, Italia, Luxemburg, 
Portugali 
Tilintarkastus  Ranska, Luxemburg, 
Portugali, Espanja Belgia, Saksa, Kreikka, Italia 
Arkkitehdit  Italia, Luxemburg Irlanti, Sa ksa, Alankomaat, Itävalta, 
Kreikka  
Insinöörit  Luxemburg Italia, Kreikka, Irlanti 
Asianajajat  Kreikka, Portugali, 
Irlanti (oikeudenkäyntiasian-ajajat; barristers) Itävalta, Belgia, Ranska, Irlanti 
(toimistoasianajajat; solicitors), Italia, Luxemburg, Espanja 
Notaarit  Ranska, Italia, Espanja, 
Kreikka Itävalta, Saksa 
Farmaseutit  Irlanti, Portugali, 
Kreikka Itävalta, Ranska, Luxemburg 
Lähde: viitteessä 12 mainittu tutkimus ja toimialajärjestöjen ja/tai kansallisten kilpailuviranomaisten 
toimittamat tiedot.  
47. Tilintarkastuksen ja tekniikan alan ammattien harjoittajat toimivat useissa 
jäsenvaltioissa tehokka asti ilman merkittäviä alakoh taisia mainontarajoituksia. 
Tämän perusteella voidaan päätellä, että  näitä ammatteja koskevat alakohtaiset 
mainontarajoitukset eivät ehkä ole olennaisia suojeltaessa kuluttajia 
harhaanjohtavilta väitteiltä. Samoin oikeus ala ja farmasian ala sekä notaarit voivat 
monissa jäsenvaltioissa käyttää useimpia  mainonnan muotoja. Tällaisia ammatteja 
koskee tietenkin edelleen yleinen lains äädäntö, joka estää epärehellisen tai 
harhaanjohtavan mainonnan. 
4.4. Ammattiin pääsyä koskevat rajo itukset ja varatut tehtävät 
48. Useimmissa jäsenvaltioissa ammattiin pääsylle on asetettu laatua koskevia 
rajoituksia. Näitä voivat olla koulutuks en vähimmäiskesto, ammattitutkinnot ja 
ammattikokemuksen vähimmäismäärä. Monissa tapauksissa ammattiin pääsyä koskeviin rajoituksiin on liitetty määräyksiä  eräiden palvelujen tarjontaa koskevista 
varatuista oikeuksista. Joissain jäsenvalt ioissa farmaseutin ja notaarin ammattiin 
pääsyä koskevat myös määrälliset rajoitukset, jotka perustuvat väestöllisiin tai maantieteellisiin kriteereihin. 
49. Laadulliset pääsyrajoitukset, joihin liittyy varattuja oikeuksia, varmistavat, että vain 
asianmukaisen koulutuksen ja pätevyyden omaavat ammatinharjoittajat voivat 
 
 16    suorittaa tiettyjä tehtäviä. Tällaisilla rajoituksilla on näin ollen tärkeä tehtävä 
varmistettaessa ammatillisten palvelujen laatu.  
50. Kuitenkin toimilupien liiallinen sääntely vä hentää todennäköisesti palveluntarjoajien 
määrää, millä on kielteisiä vaikutuksia ki lpailuun ja palvelun laatuun. Empiiriset 
tutkimukset ovat osoittaneet, että eräissä ta pauksissa liialliset toimiluparajoitukset 
ovat johtaneet korkeampiin hintoihin ta kaamatta kuitenkaan parempaa laatua. 
Esimerkiksi Yhdysvaltojen kilpailuviranomainen (FTC) arvioi vuonna 1990 julkaisemassaan raportissa toimiluparajoituksia koskevia empiirisiä tutkimuksia. Se päätteli, että vaikka joidenkin tutkim usten mukaan yrityskäytänteitä koskevat 
rajoitukset saattavat johtaa parempaan la atuun, suurimmassa osassa tutkimuksia 
katsottiin, että toimilupia tai toimilupiin liittyvillä, yrityskäytänteitä koskevilla 
rajoituksilla ei ollut vaikutusta laatuun. Eräissä tapa uksissa toimiluparajoituksilla on 
ollut jopa kielteinen  vaikutus laatuun.
19 
51. Toisaalta eräissä maissa rajoitusten lieventäminen eräiden ammattien osalta on 
johtanut alhaisempiin hintoihin heikentämättä selvästi laatua. Esimerkiksi Australiassa omaisuuden luovutusta koskevi in palveluihin liittyvien varattujen 
oikeuksien poistaminen lakimiehiltä ja  oikeussalityöhön liittyvän yksinoikeuden 
poistaminen oikeudenkäyntiasianajajilta joh tivat oikeudenkäyntikul ujen 12 prosentin 
alenemiseen. Yhdistyneessä kuningaskunna ssa omaisuuden luovutusta koskevien 
palvelujen tarjoamiseen li ittyvien varattujen oikeuks ien vähentäminen 1980-luvulla 
johti myös alempiin hint oihin. Alankomaissa kiinteis tönvälittäjiä koskeneiden 
pääsyvaatimusten poistaminen 1990-luvun lopulla johti ammattiin hakeutuvien 
määrän lisääntymiseen, kiinteistökauppoj a koskevien kulujen alenemiseen ja 
palvelujen joustavampaan tarjontaan. 
52. Näistä kokemuksista ilmenee, että toimilupa määräykset voivat eräissä tapauksissa 
olla liian rajoittavia ja että kuluttajat saattaisivat  hyötyä nykyisten sääntöjen 
lieventämisestä. 
53. Ensiksi voisi olla mahdollista helpotta a ammattiin pääsyä koskevia vaatimuksia 
silloin, kun ne eivät ole oikeassa suhtee ssa ammattitehtävien vaativuuden kanssa. 
54. Toiseksi saattaisi olla mahdollista supist aa tietylle ammatille varattuja tehtäviä. 
Eräissä tapauksissa korkeasti koulutetuilla  ammatinharjoittajil la on keskeisten 
tehtäviensä lisäksi varattuja oikeuksia muiden vähemmän vaativien palvelujen 
suorittamiseksi. Eräissä jäsenvaltioissa esimerkiksi asianajajilla tai notaareilla on yksinoikeus tarjota omaisuuden luovutukseen ja testamentteihin liittyviä palveluja samoin kuin oikeudellista neuvontaa. Tällaisissa tapauksissa laajempi 
palveluntarjoajien ryhmä voi si huolehtia vähemmän vaativista tehtävistä. 
55. Kolmanneksi saattaisi olla mahdollista poi staa varatut oikeudet silloin, kun laatu 
voidaan taata vähemmän rajoittavilla menete lmillä. Eräillä markkinoilla saattaisi olla 
mahdollista esimerkiksi taata laatu riippumattoman akkreditoinnin tai 
laadunvalvonnan avulla. Kuluttajat voisivat tällöin valita vapaasti, millaista palveluntarjoajaa he haluavat käyttää. 
                                                
 
19 C. Cox ja S. Foster, The Costs and Benefits of Occupational Regulation, Bureau of Economics Staff 
Report to the Federal Trade Commission, 1990, s. 26–27. 
 
 17    56. Ammattiin pääsyä koskevat määrälliset ra joitukset alentavat palveluntarjoajien 
määrää ja siten tarjontaa ja kuluttajien vali nnanvaraa. Joissain ta pauksissa määrälliset 
rajoitukset voivat luoda paikallisia monopoleja.  
57. On väitetty, että väestöllisiin kriteereihin perustuvat määrälliset rajoitukset ovat 
tarpeen tärkeiden palvelujen saatavuuden varmistamiseksi. Ensiksi on väitetty, että 
määrälliset rajoitukset lisäävät kannattavuutta ja suojelevat siten palvelujen elinkelpoisuutta harvaan asutuilla seuduill a. Toiseksi on väitetty, että määrälliset 
rajoitukset pysäyttävät palvelujen karkaamis en harvaan asutuilta alueilta (esimerkiksi 
farmaseutit/proviisorit ja notaarit). 
58. Kun otetaan huomioon näiden rajoitusten mahdollisesti huomattavat 
haittavaikutukset, olisi kuitenkin tutk ittava, onko vähemmän rajoittavia ja 
avoimempia keinoja (esim. yleishyödyllisten palvelujen korvaaminen) taata tällaisten 
palvelujen tarjonta harvaan asutuilla alueilla. Ammattiin pääsyä koskevat määrälliset rajoitukset eivät joka tapauksessa näytä olev an perusteltuja alueilla, jotka eivät ole 
harvaan asuttuja ja joilla näin ollen ei ole vaar aa alitarjonnasta. 
4.5. Yritysrakennetta koskevat määräykset 
59. Joihinkin ammatteihin liittyy alakohtaisi a määräyksiä yritysrakenteesta. Nämä 
määräykset voivat rajoittaa ammatillisia palveluja tarjoavien yritysten omistajarakennetta, yhteistyön laajuutta muiden ammattien kanssa ja eräissä tapauksissa myös sivuliikkeiden, franchise-li ikkeiden tai liikeketjujen perustamista. 
60. Yritysrakennetta koskevilla m ääräyksillä voi olla kielteinen vaikutus talouteen, jos 
ne estävät palveluntarjoajia  kehittämästä uusia palv eluja tai kustannustehokkaita 
liiketoimintamalleja. Nämä määräykset voivat esimerkiksi estää lakimiehiä ja kirjanpitäjiä tarjoamasta yhdistettyä lainop illista ja kirjanpito neuvontaa veroasioissa 
tai ne voivat estää keskitettyjen amma tillisten palvelupisteiden kehittämisen 
maaseudulla. Eräät omistajuutta koskevat  määräykset, kuten yhtiön perustamista 
koskeva kielto, voivat myös vähentää pääoman saatavuutta ammatillisten palvelujen markkinoilla ja estää uusien toiminnanharjoittajien pääsyn markkinoille ja toiminnan laajentamisen. 
61. Toisaalta on myös väitetty, et tä yritysrakennetta ja omista juutta koskevat määräykset 
voivat olla tarpeen varmistamaan ammati nharjoittajien henkilökohtainen vastuu ja 
korvausvastuu asiakkaille ja et uristiriitojen syntymisen estäminen. Lisäksi on todettu, 
että nämä määräykset saattavat olla ta rpeen ammatinharjoittajien riippumattomuuden 
varmistamiseksi. Jos ammatillisia palveluja tarjoavat yritykset olisivat muiden määräys- tai vaikutusvallassa, tämä saattaisi vaikuttaa ammatinharjoittajien harkintakykyyn tai ammatillisten arvojen noudattamiseen.  
62. Komissio katsoo, että yritysrakennetta ko skevat määräykset näyttävät vähiten 
perustelluilta silloin, k un ne rajoittavat saman ammattikunnan jäsenten välisen 
yhteistyön laajuutta. Näyttää siltä, että saman ammattikunnan jäsenten välinen yhteistyö ei todennäköisesti vähennä a mmatin riippumattomuutta tai heikennä 
eettisiä normeja. 
63. Yritysrakennetta koskevat määräykset ovat myös vähemmän perusteltuja 
ammateissa, joissa ei ole välttämätöntä tarvetta suojella ammatinharjoittajien riippumattomuutta. Esimerkiksi arkkiteht i- ja insinöörialan ammatit toimivat 
 
 18    tehokkaasti useimmissa jäsenvalt ioissa ilman tällaisia määr äyksiä. Näin ollen näyttää 
epätodennäköiseltä, että yritysrakennetta kos kevat määräykset ovat olennaisia näitä 
palveluja käyttävien kuluttajien suojelemiseksi. 
64. Yritysrakennetta koskevat määräykset näyttä vät perustellummilta markkinoilla, joilla 
on huomattava tarve suojella ammatinha rjoittajien riippumattomuutta tai 
henkilökohtaista vastuuta. Saattaisi kuitenk in olla sellaisia riippumattomuutta ja 
eettisiä normeja suojelevia vaihtoehtoisia  menetelmiä, jotka rajoittavat kilpailua 
vähemmän. Eräillä markkinoilla tiukat omis tajuutta koskevat rajoitukset voitaisiin 
näin ollen korvata kokonaan tai ositta in vähemmän rajoittavilla säännöillä. 
5. EY: N KILPAILUSÄÄNTÖJEN MAHDOLLINEN SOVELTAMINEN  
65. Kilpailunvastaisia sääntöjä ja määräyksiä  esiintyy vapaiden ammattien alalla sekä 
toimialajärjestöjen käyttöön ottamissa toimenpiteissä että viranomaisten 
hyväksymissä säädöksissä tai ohjeissa. Näin  ollen on erotettava i) ammattikuntien ja 
toimialajärjestöjen jäsenten 81 artiklan mukainen vastuu ja ii) jäsenvaltioiden 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan sekä 10 ja 81 artiklan mukainen vastuu. 
5.1. Ammattikunnan jäsenten vastuu 
5.1.1.  Ammattikunnan jäsenet yrityksinä 
66. Perustamissopimuksen 81 artikla koskee yr ityksiä. Vakiintuneen oikeuskäytännön 
mukaan yrityksen käsitteeseen  kuuluvat kaikki taloudellis ta toimintaa harjoittavat 
yksiköt riippumatta niiden oikeudell isesta muodosta ta i rahoitustavasta.
20 
Taloudellista toimintaa on kaikki toiminta , jossa tavaroita tai palveluja tarjotaan 
tietyillä markkinoilla.21 
67. Seuraavat kolme tilannetta eivät kuulu 81 artiklan soveltamisalaan: 
1) periaatteessa taloudellista toimintaa ei  ole sellainen valtion toiminta, jota 
markkinat eivät voi tarjota22 
2) myöskään julkisen vallan käyttö ei ole taloudellista toimintaa;23 yrityksen 
käsite on kuitenkin suhteellinen: yrit yksen toiminta voi olla osittain 
taloudellista ja osittain julkisen vallan käyttöä;24 sikäli kuin se harjoittaa 
taloudellista toimintaa, se kuuluu kilpailusääntöjen soveltamisalaan 
                                                 
20 Asia C-41/90, Höfner ja Elser, Kok. 1991, s. I-1979, 21 kohta, ja asia C-309/99, Wouters, Kok. 2002, 
s. I-1577, 46 kohta. 
21 Asia C-35/96, komissio v. Italia (CNSD), Kok. 1998, s. I-03851, 36 kohta. 
22 Asia C-160/91, Poucet, Kok, 1993, s. I-637, (y hteisvastuun periaatteeseen perustuva lakisääteinen 
sosiaalivakuutusjärjestelmä ei ole yritys) ja asia C-218/00, CISAL di Battistello, Kok. 2000, s. I-00691. 
Ks. toisaalta asia C-67/96, Albany, Kok. 1999, s. I-5863, (rahastointiperiaatteeseen perustuva järjestelmä on yritys) ja asia C-180/98, Pavlov, Kok. 2000, s. I-06451. 
23 Asia C-364/92, Eurocontrol, Kok. 1994, s. I-0043, 30 kohta, ja C-343/95, Calì e Figli, Kok. 1997, s. I-
1547, 22–23 kohta. 
24 Näin oli laita julkisen työvoimatoimiston osalta as iassa Höfner (ks. viite 20), lentoasemaviranomaisen 
osalta asiassa C-82/01 P, Aéroports de Paris, Kok. 2002, s. II-3929, ja Trierin kaupungin osalta asiassa 
C-475/99, Ambulanz Glöckner, Kok. 2001, s. I-08089. 
 
 19    3) työntekijöitä ei katsota yrityksiksi.25  
68. Tämän perusteella vapaiden ammattien harjoittajat, sikäli kuin ne eivät ole 
työntekijöitä, harjoittavat ta loudellista toimintaa, koska  ne tarjoavat markkinoilla 
palveluja korvausta vastaan.26 Tätä päätelmää ei voi muuttaa se, että toiminta on 
henkistä työtä, edellyttää toimilupaa ja e ttä sitä voi harjoittaa ilman materiaalisia, 
immateriaalisia tai henkilöresursseja27, eikä se, että niiden tarjoamat palvelut ovat 
monitahoisia ja teknisiä, eikä  se, että niiden ammatin harjoittaminen on säänneltyä28. 
5.1.2.  Itsesääntely yritysten yh teenliittymän päätöksenä 
69. Toimialajärjestö on 81 artiklassa tarkoitettu yritysten yhteenliittymä, jos se sääntelee 
ammattikunnan jäsenten taloudellista toimintaa.29 Tämä pitää paikkansa, vaikka 
järjestöön voisi kuulua myös työntekijöitä, koska toimialajärjestöt edustavat yleensä 
ja useimmiten itsenäisiä ammatinharjoittajia. 
70. Sillä ei ole merkitystä, että eräillä toimia lajärjestöillä on julkisoikeudellinen asema30 
tai joitain yleistä etua koskevia tehtäviä31 tai että ne sanovat toimivansa yleisen edun 
mukaisesti32. 
71. Ammatillista toimintaa sääntelevä taho ei ole kuitenkaan yritysten yhteenliittymä, jos 
se koostuu enimmäkseen julkisviranomaiste n edustajista ja jos sen on noudatettava 
ennalta määrättyjä yleistä etua koskevia kriteerejä.33 Toimialajärjestön hyväksymiä 
sääntöjä voidaan pitää valti on toimenpiteinä ainoastaan, jos valtio on määritellyt 
yleisen edun kriteerit ja ol ennaiset periaatteet, joita s ääntöjen on noudatettava, ja jos 
valtio pitää päätösvallan viime kädessä itsellään.34 
5.1.3.  Itsesääntely kilpailunrajoituksena 
72. Tämän kertomuksen 4 jaksossa luetel laan ammatillisia palveluja koskevat 
tavanomaiset kilpailunrajoitukset. Komissio on tutkinut ja tuominnut italialaisten 
tulliasioitsijoiden35 ja espanjalaisten teollisoikeusasiamiesten36 kiinteät hinnat. Jokin 
aika sitten se lähetti väit etiedoksiannon Belgian arkkiteht iyhdistyksen vahvistamasta 
hintasuosituksesta. Komissi o on tarkastellut myös Eu roopan patenttiviraston 
                                                 
25 Julkisasiamies Jacobsin lausunto asioissa C-180/98 ja C-184/98, Pavlov, ks. viite 22, ja tuomio asiassa 
C-22/98, Becu, Kok. 1999, s. I-4449. 
26 Tuomioistuin vahvisti asiassa Wouters (ks. viite 20) antamansa tuomion 48 kohdassa, että asianajajat 
tarjoavat maksua vastaan palveluja, joihin sisältyy oikeusapu sekä asiamiehenä ja avustajana 
toimiminen tuomioistuimissa. Samanlainen päätelmä soveltuu myös muihin ammatteihin, kuten 
tulliasioitsijoihin kahdessa CNSD-asiassa (T-513/93 ja  C-35/96) ja erikoislääkäreitä koskevassa asiassa 
Pavlov (ks. viite 22). 
27 CNSD, ks. viite 21, 38 kohta. 
28 Wouters, ks. viite 20, 49 kohta. 
29 Wouters, ks. viite 20, 64 kohta. 
30 Wouters, ks. viite 20, 65–66 kohta. 
31 Julkisasiamies Légerin lausunto asiassa C-35/99, Arduino, Kok. 2002, s. I-01529, 56 kohta. 
32 Julkisasiamies Jacobsin lausunto asiassa Albany, ks. viite 22. 
33 Wouters, ks. viite 20, 61–64 kohta, ja Arduino, ks. viite 31, 37–39 kohta. 
34 Wouters, ks. viite 20, 68 kohta. 
35 Komission päätös 93/438/ETY, tehty 30.6.1993, CNSD, EYVL L 203, 13.8.1993. 
36 Komission päätös 95/188/EY, tehty 30.1.1995, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 85 artiklan 
soveltamismenettelystä (IV/33.686 – COAPI), EYVL L 12, 2.6.1995, s. 37. 
 
 20    hyväksymien asiamiesten inst ituutin menettelysääntöjä.37 Komissio katsoi, että eräät 
rajoitukset olivat pelkästään deontol ogisia sääntöjä eivätkä sen vuoksi kuuluneet 
81 artiklan soveltamisalaan, mutta että ve rtailevaa mainontaa koskeva rajoitus voitiin 
säilyttää ainoastaan väliaikaisesti 81 artiklan 3 kohdan mukaisen poikkeuksen 
nojalla. 
5.1.4.  Vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan 
73. Ammatilliset määräykset ovat omiaan vaikuttamaan tuntuvasti jäsenvaltioiden 
väliseen kauppaan ainakin, jos m ääräystä sovelletaan koko maassa.38 
5.1.5.  Wouters-poikkeus 
74. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asia ssa Wouters antaman tuomion mukaan 
kaikki yritysten väliset sopimukset tai yr itysten yhteenliittymän  kaikki päätökset, 
jotka rajoittavat kilpailua, eivät välttä mättä ole 81 artiklan 1 kohdan vastaisia. 
Kyseisessä tapauksessa perustamissopim uksen 81 artiklan 1 kohtaa ei rikottu, koska 
kyseinen ammatillinen määräys oli väistämättä aiheutuvista kilpailua rajoittavista vaikutuksista huolimatta tarpeen kyseisen ammatin asianmukaisen harjoittamisen 
kannalta, niin kuin tämän ammatin harjoi ttaminen oli järjestetty asianomaisessa 
jäsenvaltiossa.
39 
75. Tuomioistuimen päätelmän taustalla on useita vaiheita:40 
– Ensinnäkin on otettava huomioon se kokona istilanne, jossa kys einen yritysten 
yhteenliittymän päätös on tehty tai johon se n vaikutukset kohdist uvat. Erityisesti 
on otettava huomioon sen tavo itteet, jotka johtuvat siit ä, että on välttämätöntä 
antaa organisaatiota, pätevyyttä, ammattietiikkaa, valvontaa ja vastuuta koskevia sääntöjä, joilla varmistetaan tarpeellis ella tavalla asianomaisten henkilöiden 
rehellisyys ja ammattitaidot ammatillisten palvelujen kuluttajia ja erityistä yleistä etua varten.  
– Tämän jälkeen on harkittava, ovatko kilpailua rajoittavat vaikutukset 
väistämättömiä näiden tavoitteiden s aavuttamiseksi ja ovatko ne sen vuoksi 
tarpeen kyseisen ammatin asianmukaisen ha rjoittamisen varmistamiseksi, niin 
kuin tämän ammatin harjoittaminen on jä rjestetty kyseisessä jäsenvaltiossa. 
– Kilpailua rajoittavat vai kutukset eivät saa mennä pidemmälle kuin mikä on 
välttämätöntä ammatin asianmukaisen harjoittamisen turvaamiseksi (suhteellisuustesti). 
                                                
 
37 Komission päätös 1999/267/EY, tehty 7.4.1999, EY:n perustamissopimuksen 85 artiklan soveltamisesta 
(IV/36.147 Euroopan patenttiviraston hyväksymien asiamiesten instituutin menettelysäännöt), EYVL L 
106, 23.4.1999, s. 37. Ks. myös ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio asiassa T-144/99, 
komissio v. Alankomaat, Kok. 2001, s. I-03541. 
38 Wouters, ks. viite 20, 95 kohta, ja Arduino, ks. viite 31, 33 kohta. 
39 Wouters, ks. viite 20, 110 kohta. 
40 Wouters, ks. viite 20, 97–110 kohta. 
 
 21    5.1.6.  Valtion määräykset puolustuksena 
76. Yritykset eivät ole vastuulli sia 81 artiklan nojalla, jos valtio julkisen vallan 
toimenpitein vaatii niiltä kilpailunvastaisia toimia.41 Tällaisessa tilanteessa niitä ei 
voida pitää vastuussa 81 artiklan rikkomisesta.42 
77. Tähän valtion määräykseen perustuvaan puolustukseen voidaan vedota vain, jos 
valtio edellyttää tietynlaista käytäntöä.43 Näin ollen jos kansallisessa lainsäädännössä 
ainoastaan sallitaan, rohkaistaan  tai helpotetaan yritysten itsenäistä kilpailunvastaista 
toimintaa, yritys ei voi puolustaut ua vetoamalla valtion määräykseen.44 
78. Vaikka valtio edellyttäisi yrityksiltä kilpailunvastaista toimintaa, jos yritykset 
pystyvät ainakin osittain rajoittamaan kilpai lua itsenäisesti (esimerkiksi koska niillä 
on hieman harkinnanvaraa kansallisen lainsäädännön soveltamisessa)45, sekä 
yrityksiä että valtiota voidaan pitää vastuullisina. Kansallinen lainsäädäntö, jossa vaaditaan talouden toimijoilta kilpail unvastaista toimintaa, saattaa rikkoa 
perustamissopimuksen 3 artiklan 1 kohda n g alakohtaa, 10 artiklan 2 kohtaa ja 
81/82 artiklaa (ks. jäljempänä).  
79. Jokin aika sitten antamassaan tuomiossa asiassa Consorzio Industrie Fiammiferi 
(CIF) yhteisöjen tuomioistuin  katsoi, että jos yritykset  harjoittavat 81 artiklan 
1 kohdan vastaista toimintaa ja jos kyseistä toimintaa edellytetään  sellaisissa valtion 
toimenpiteissä tai helpotetaan niillä, jotka ovat 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan, 
10 artiklan 2 kohdan ja 81/82 artiklan vastai sia, kansallisen kilpailuviranomaisen 
velvollisuutena on olla soveltamatta kysei siä valtion toimenpiteitä ja soveltaa 
81 artiklaa. Tästä tuomiosta seuraa, että kun kansallisen kilpailuviranomaisen päätös 
olla soveltamatta kansallista lainsääd äntöä tulee lainvoi maiseksi, valtion 
määräykseen ei enää voida vedota.
46 Sen ajanjakson osalta, joka edeltää lain 
soveltamatta jättämisestä tehtyä päätös tä, valtion määräykseen  voidaan edelleen 
vedota eikä yrityksille voida määrätä sakko ja eikä niiden maksettavaksi langettaa 
vahingonkorvauksia (ks. myös 5.1.8 jakso jäljempänä).47 
5.1.7.  Perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohta 
80. Eräisiin sääntöihin, jotka kuuluvat 81 ar tiklan 1 kohdan soveltamisalaan, mutta joita 
Wouters-poikkeus ei kata, voidaan kuitenk in soveltaa 81 artiklan 3 kohdan mukaista 
poikkeusta, jos ne täyttävät si inä määrätyt edellytykset. 
5.1.8.  Mahdollinen täytäntöönpanon valvonta 
81. Jos toimialajärjestön hyväksymä määräys on perustamissopimuksen 81 artiklan 
vastainen, komissio voi vaatia kyseistä järjestöä lopettamaan rikkomisen ja/tai 
määrätä sakkoja. Kansallisilla kilpailuvi ranomaisilla on samantapainen hallinnollinen 
täytäntöönpanovalta. 
                                                 
41 Asia 13/77, GB-Inno-BM, Kok. 1997, s. I-02115. 
42 Asia C-198/01, Consorzio Industrie Fiammiferi (CIF), Kok. 2003, s. I-000, 51 kohta. 
43 C-359/95 P ja C-379/95 P, Ladbroke, Kok. 1997, s. I-6265, 33–34 kohta. 
44 Yhdistetyt asiat T-191/98, T-212/98–T-214-/98, Atlantic Container Line v. komissio, Kok. 2003, s. II-
0000. 
45 Asia T-513/93, CNSD, Kok. 2001, s. II-1807, 71–72 kohta. 
46 CIF, ks. viite 42, 55 kohta. 
47 CIF, ks. viite 42, 54 kohta. 
 
 22    82. Jos yritykset harjoittavat 81 artiklan 1 kohdan vastaista toimintaa ja jos kyseistä 
toimintaa on edellytetty valtion toimenp iteissä, jotka ovat perustamissopimuksen 
3 artiklan 1 kohdan g alakohdan, 10 artikl an 2 kohdan ja 81/82 ar tiklan vastaisia, 
jokin aika sitten asiassa CIF anne tun tuomion perusteella kansallisen 
kilpailuviranomaisen velvollisuutena on olla  soveltamatta kansallista lainsäädäntöä ja 
soveltaa 81 artiklaa. Tällaisessa tapaukse ssa yrityksille ei oikeusvarmuuden vuoksi 
voida langettaa seuraamuksia  (rikosoikeudellisia tai ha llinnollisia) aikaisemman 
toiminnan perusteella. Tulevan toiminnan osalta kansalliset kilpailuviranomaiset 
voivat kuitenkin vapaasti määrätä yrityksiä  lopettamaan kyseisen toiminnan ja 
pidättäytymään siitä ja määrätä sakkoj a lain soveltamatta jättämistä koskevaa 
päätöstä seuraavan toiminnan osalta. 
83. Perustamissopimuksen 81 artiklan rikkomine n, jolla on suora vaikutus, voi johtaa 
oikeuskäsittelyyn kansallisessa tuomioistu imessa. Ensinnäkin ne, joihin 81 artiklan 
vastaiset ammatilliset säännöt ovat vaikutta neet kielteisesti, voivat pyytää kieltoa 
ja/tai vaatia vahingonkorvaus ta. Jos 81 artiklan vastaist a toimintaa oli edellytetty 
kansallisessa lainsäädännössä, joka on 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan, 10 artiklan 
2 kohdan ja 81/82 artiklan vastainen, kysei nen toiminta ei voi oikeusvarmuuden 
vuoksi johtaa vahingonkorvauksiin sen aj anjakson osalta, joka edelsi 
kilpailunvastaisen kansallisen lain sove ltamatta jättämistä koskevaa päätöstä. 
Toiseksi perustamissopimuksen 81 artik lan 2 kohdan mukaan kaikki yritysten 
tekemät sopimukset tai päätökset, jotka on  kielletty 81 arti klan nojalla, ovat 
pätemättömiä. Perustamissopimuksen 81 artiklan vastaisten ammatillisten sääntöjen pätemättömyyteen voidaan sen vuoksi vedota puolustuksena näiden sääntöjen täytäntöönpanoa koskevassa menettelyssä. 
5.2. Jäsenvaltioiden vastuu 
84. Perustamissopimuksen 81 artikla koskee ainoastaan yritysten toimintaa eikä 
jäsenvaltioiden antamia lakeja tai määräyksiä. Luettuna yhdessä 10 artiklan 2 kohdan ja 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan kanssa 81 artiklassa ”aset etaan jäsenvaltioille 
velvollisuus olla toteuttamatta tai pitämättä voimassa toimenpiteitä – vaikka ne olisivat lainsäädän tö- tai täytäntöönpanoelinten s äädöksiä –, jotka ovat omiaan 
poistamaan yrityksiin sovellettavien kilp ailusääntöjen tehokkaan vaikutuksen”.
48 
85. Yhteisöjen tuomioistuin on tä llä perusteella tode nnut toistuvasti, että jos jäsenvaltio 
joko määrää yritykset toteuttamaan 81 artikla n vastaisia yritysten välisiä sopimuksia, 
päätöksiä tai yhdenmukaistettuja  menettelytapoja tai edistä ä tällaisten järjestelyjen 
toteuttamista taikka vahvistaa niiden vaikutuksia tai poistaa omilta säännöiltään 
lainsäädännöllisen luonteen siirtämällä yksityisille talouden toimijoille vastuun tehdä taloutta ohjaavia päätöksi ä, sitä voidaan pitää vast uullisena 3 ar tiklan 1 kohdan 
g alakohdan, 10 artiklan ja 81 artiklan nojalla.
49 
86. Asiassa Arduino annetun tuomion mukaan valtion toimenpiteet sääntelyvallan 
siirtämiseksi yksityisille toimijoille voidaan asettaa kyseenalaisiksi perustamissopimuksen 3 artiklan 1 kohdan g alakohdan, 10 artiklan 2 kohdan ja 
81 artiklan nojalla, ellei julkisilla viranom aisilla ole lopullista valtaa asiassa ja 
elleivät ne valvo tehokkaasti täytänt öönpanoa. Asiassa Arduino toimialajärjestön 
                                                
 
48 Arduino, ks. viite 31, 34 kohta.  
49 Arduino, ks. viite 31, 34–35 kohta.  
 
 23    osallistuminen palkkioiden vahvistamis een rajoittui tariffiluonnosehdotukseen ja 
hallituksen ministerillä oli valta muuttaa tariffia, joten ei ollut perustetta kyseenalaistaa toimivallan siirtoa yksityis ille toimijoille. Komissio katsoo, että 
sellaiset valtion toimenpiteet sääntelyvallan siirtämiseksi, joissa ei selvästi määritellä sääntelyllä saavutettavia yleisen edun muka isia tavoitteita ja/t ai joilla valtio 
todellisuudessa luopuu lopullisesta päät ösvallastaan tai vallastaan valvoa 
täytäntöönpanoa, voidaan tämän perustee lla asettaa kyseenal aisiksi kyseisten 
sääntöjen nojalla.  
87. Edellä mainittujen periaatte iden perusteella komissio katsoo, että seuraavat 
toimenpiteet voidaan asettaa kyseenalaisiks i EY:n perustamissopimuksen 3 artiklan 
 kohdan g alakohdan, 10 artiklan 2 kohda n sekä 81 ja 82 artiklan nojalla: 
– automaattinen hyväksyntä, mukaan lukien yksinkertainen vahvistus ja hiljainen 
hyväksyntä, jonka jäsenvaltio antaa sopi muksille tai päätöksille, silloin kun 
voimassa olevassa lainsäädännössä ei edelly tetä tarkastuksia ja seurantaa ja/tai 
viranomaisten järjestämiä konsultaatioita;  
– käytänteet, joiden mukaan jäsenvaltion viranomaiset voivat ainoastaan hylätä tai 
vahvistaa toimialajärjestöjen ehdotukset voimatta muuttaa niiden sisältöä tai voimatta korvata ehdotuksia omilla päätöksillään. 
88. Jos valtio ottaa käytt öön tai pitää voimassa to imenpiteitä, jotka ovat 
perustamissopimuksen 3 artiklan 1 kohda n g alakohdan, 10 artiklan ja 81 artiklan 
vastaisia, komissio ja muut jäsenvaltiot vo ivat aloittaa 226 ja 227 artiklan mukaisen 
rikkomisesta johtuvan menettelyn. Yhteis ön oikeuden ensisijaisuuden johdosta 
kansallisilla tuomioistuimilla ja kansallisilla hallintoelimillä on velvollisuus tulkita valtion määräyksiä kyseisten yhteisön s äännösten mukaisesti ja tarvittaessa olla 
soveltamatta sellaisia valtion määräyksiä, jotka ovat ristiriidassa 
perustamissopimuksen kanssa. Edellä main itun asiassa CIF annetun tuomion mukaan 
viimeksi mainittu velvollisuus koskee myös tapauksia, joissa kansalliset kilpailuviranomaiset tutkivat sellaisia yrityksiä, joiden on kansallisessa lainsäädännössä edellytetty harjoittavan tutkittavan kaltaista toimintaa. Henkilöt, joihin kyseiset valtion toimenpiteet ovat vaikuttaneet kielteisesti, voivat nostaa 
vahingonkorvauskanteen jäsenvaltiota vastaa n yhteisön lainsäädä nnön rikkomisesta.  
89. Näyttää siltä, että suhteelli suustesti olisi aiheellinen arvioitaessa, missä määrin 
kilpailunvastaiset ammattimääräykset todell a palvelevat yleistä etua. Tämän vuoksi 
olisi hyödyllistä, jos kullakin s äännöllä olisi selvästi ilmoitettu  tavoite ja selitys siitä, 
minkä vuoksi valittu sääntelytoimenpide  on mainitun tavoitteen saavuttamisen 
kannalta kilpailua vähiten rajoittava järjestely. 
6. S
EURAAVAT ASKELEET KOHTI UUDISTAMISTA  
90. Tässä kertomuksessa komissio on yksilöinyt ne ammattien sääntelyrajoitukset, joilla 
on suurimmat mahdollisuudet haitata kilpailua ilman, että ne olisivat objektiivisesti tarkasteltuna perusteltuja. Tämän vuoksi komissio haluaisi , että kyseisiä rajoituksia 
tarkistettaisiin ja että ne poistettaisiin tai korvattaisiin vähemmän rajoittavilla 
säännöillä silloin, kun ne eivät ole obje ktiivisesti katsottuna perusteltuja. 
 
 24    91. Olemassa olevien mahdollisesti rajoittavien sääntöjen ja määräysten tarkistaminen ja 
tarvittaessa uudistaminen edellyttävät ka ikkien toimijoiden yhtenäistä toimintaa 
kunkin oman toimivallan rajoissa. Tässä ja ksossa tarkastellaan, kuinka eri toimijat 
(kilpailuviranomaiset, sääntelyviranomaiset, toimialajärjestöt) voivat osallistua tähän yhteiseen toimintaan. 
6.1. Sääntelyviranomaisten toteuttama sääntöjen tarkistus 
92. Komissio uskoo, että kokonaisvaltainen muut os olisi parhaite n toteutettavissa 
nykyisten rajoitusten asettamisesta vast aavien tahojen vapaaehtoisen toiminnan 
kautta. Niiden olisi analysoitava perustee llisesti uudistusten tarvetta eri ammattien 
osalta samoin kuin sitä, ovatko nykyiset säännöt kilpailuoike uden periaatteiden 
mukaisia. Kuten edellä korostettiin, j oko valtio suoraan tai toimialajärjestöt 
hyväksyvät ja pitävät voimassa rajoittavat määräykset. 
93. Komissio kehottaa tämän vuoksi ensiksi jä senvaltioiden sään telyviranomaisia 
tarkistamaan toimivaltaansa kuuluvan lain säädännön tai määräyks et. Niiden olisi 
erityisesti harkittava, onko nykyi sten rajoitusten tarkoituks ena selvästi määritellyn ja 
laillisen, yleisen edun mukaisen tavo itteen saavuttaminen, ovatko ne tarpeen 
kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi ja onko kilpailua vähemmän ra joittavia keinoja 
tavoitteen saavuttamiseksi.  
94. Komissio kehottaa myös kaikkia toimiala järjestöjä aloittamaan samanlaisen 
sääntöjen ja määräysten tarkistuksen. Niiden olisi sovellettava samaa suhteellisuustestiä kuin jäsenvaltioiden sääntelyviranomaisten ja tarvittaessa muutettava olemassa olevia sään töjä tai ehdotettava muutoksia. 
95. Komissio aikoo keskustella vuoden 2004 aikana  eurooppalaisten toimialajärjestöjen 
kanssa siitä, miten ne ymmärtävät alaan sa koskevan yleisen edun ja kuinka se 
voitaisiin saavuttaa kilpailua enemmä n edistävillä järjestelmillä. Myös 
kuluttajayhdistyksiä kuullaan. Komissio pyytää kansallisia kilpailuviranomaisia 
tekemään samoin kansallisella tasolla si ltä osin kuin niin ei ole jo tehty. 
96. Komissio seuraa edelleen kuluttajien näke myksiä tällaisen sääntelyn eduista ja 
haitoista. Komissio aikoo myös edelleen tu tkia sääntelyasteen  ja taloudellisten 
seurausten (hinnat ja laatu) välisiä suhteita sekä kuluttajatyytyväisyyttä. 
97. Eräissä jäsenvaltioissa toteutettujen am matillisten palvelujen alan aikaisemmista 
uudistamishankkeista saadun kokemuksen  mukaan kilpailua haittaavien 
mekanismien poistaminen ei ehkä riitä li säämään alan kilpailua. Tämän vuoksi sekä 
sääntelyviranomaisten että toimialajärjes töjen olisi tutkittava tarvetta käyttää 
kilpailua edistäviä liitännäismekanismeja, jotka lisäävät avoimuutta ja parantavat kuluttajien vaikutusvaltaa. Tällaisia mekanismeja voisivat olla esimerkiksi 
kuluttajajärjestöjen toteuttama aktiivinen seuranta, aikaisempien hintatietojen kerääminen ja julkaiseminen tai julkinen ilmoitus kiinteistä hi nnoista luopumisesta. 
Komissio aikoo tarkastella tote utettujen vaihtoehtojen vaik utusta ja ensimmäisenä 
toimenpiteenä se aikoo tutkia eurooppala isten kuluttajajärjes töjen kanssa kuinka 
paras käytäntö olisi määriteltävä. 
98. Komissio aikoo ulottaa tietojenkeruun kymm eneen liittymässä olevaan maahan 
vuonna 2004.  
 
 25    6.2. Täytäntöönpano Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston kautta 
99. Toukokuusta 2004 alkaen, sen jälkeen kun asetus 1/200350 on tullut voimaan, 
kansallisilla kilpailuviranomaisilla ja tuomioistuimilla on merkittävämpi rooli 
ammatteja koskevien sääntöjen ja määräyst en laillisuuden arvioinnissa. Ne voivat 
itse päättää, onko sopimus, päätös tai käyt äntö perustamissopimuksen 81 artiklan 
1 kohdan mukainen, ja soveltaa 81 ar tiklan 3 kohtaa, johon sisältyy poikkeus 
kilpailunvastaisten sopimusten yleisestä kiellosta.  
100. Siltä osin kuin kilpailunrajoitusten painopiste on jäsenvaltiossa, EY:n 
kilpailusääntöjen hallinnollis en täytäntöönpanon olisi vapaiden ammattien osalta 
kuuluttava pääasiassa kansallisten kilpail uviranomaisten tehtäviin. Tarvittaessa 
komissio tutkii edelleen tapauksia.  
101. Komissio aikoo seurata asian edistymist ä ja varmistaa 81 ja 82 artiklan 
yhdenmukaisen soveltamisen Euroopan kilpa iluviranomaisten verkoston toteuttaman 
koordinoinnin avulla. Erityises ti markkinoiden seuranta jä rjestetään ja toteutetaan 
yhdessä kansallisten kilpailuasiantuntijo iden kanssa samoin kuin kansallisten 
sääntely- ja muiden viranomaisten asiantuntijoiden kanssa.  
102. Komissio aikoo myös keskustella kansal listen sääntelyvira nomaisten kanssa 
nykyisen sääntelyn tarpeellisuudesta, oikeas uhteisuudesta ja perusteluista. Komissio 
ei sulje pois rikkomisesta johtuvan menette lyn aloittamista myöhemmin, jos se on 
tarpeen. 
6.3. Loppuhuomautukset 
103. Komissio esittää vuonna 2005 kertomuksen edellä  kuvattujen rajoitusten poistamisen 
edistymisestä tai tarpeellisiksi osoitettujen  määräysten perusteluista. Tätä varten 
komissio ottaa vuoden loppuun mennessä yhteyttä  sääntelyviranomaisiin ja pyytää 
niitä raportoimaan mahdollisesti toteuttami staan toimenpiteistä, jotka kuuluvat tämän 
kertomuksen alaan. Kaikki sellaisia rajo ittavia sääntöjä koskevat nimenomaiset 
perustelut, jotka halutaan säilyttää, on silloin ilmoitettava komissiolle. 
104. Komissio toistaa lopuksi, että kaikkien as ianomaisten osapuolten panosta tarvitaan 
kehitettäessä eurooppalaista sääntely-ymp äristöä, jossa ammatillisten palvelujen 
tarjoajat toimivat. Ympäristö, jossa laat u ja eettinen käyttäytyminen taataan 
enemmän kilpailua edistävillä mekanismeilla , antaa vapaiden ammattien harjoittajille 
mahdollisuuden innovoida ja parantaa laatua ja  palveluvalikoimaa. Tehokkaammat ja 
kilpailukykyisemmät ammatilliset palvelut hyödyttävät kuluttajia suoraan ja muille 
yrityksille tärkeinä panoksina ne pa rantavat myös ta louden tuottavuutta 
kokonaisuudessaan ja edistävät näin Lissa bonissa asetettua tavoitetta kehittää 
Euroopan unionista maailman kilpailukyky isin ja dynaamisin tietoon perustuva 
talous.  
                                                 
50 Neuvoston asetus (EY) N:o 1/2003, annettu 16 päivänä joulukuuta 2002, perustamissopimuksen 81 ja 
82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta, EYVL L 1, 4.1.2003, s. 1.