FI Euroopan unionin virallinen lehti C 231/9

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

2013/C 231/10

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annettu

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006 (2)

”WEST COUNTRY LAMB”

EY-N:o: UK-PGI-0005-0667-21.12.2007

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi

”West Country Lamb”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Yhdistynyt kuningaskunta

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.1. Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Nimeä ”West Country Lamb” käytetään sellaisten karitsojen ruhoista, kyljistä tai paloista, jotka ovat syntyneet Englannissa West Countryn alueella syntyneistä ja kasvatetuista lampaista ja jotka teurastetaan hyväksytyissä teurastamoissa Meat South West -yhdistyksen tai vastaavien standardien mukaisesti.

Karitsat voivat olla teurastettaessa enintään 12 kuukauden ikäisiä. Jos eläin on (i) syntynyt ennen jonkin vuoden 1. lokakuuta ja (ii) teurastettu seuraavan vuoden 1. tammikuuta ja 30. huhtikuuta välisenä aikana, sen liha on raakakypsytettävä. Raakakypsytys voi tapahtua säilyttämällä ruhoja teurastuksen ja loppukuluttajalle myynnin välillä vähintään 5 päivää kylmäsäilytyslämpötilassa tai soveltamalla vuoden 1994 Meat & Livestock Commission (MLC) Lamb Blueprint -teoksessa kuvattua kypsytysprosessia (mukaan lukien sähköstimulointi ja lantioriiputus). Loppupainon on oltava 9–26 kg kuollutta painoa.

Nurmikasvivoittoisen ravinnon ansiosta karitsan lihasten kemiallinen koostumus (ks. jäljempänä taulukko 1) ja lihan aistinvaraiset ominaisuudet ovat paremmat kuin väkirehulla ruokituilla karitsoilla.

Taulukko 1

Karitsan selkälihaksen rasvahappokoostumus (mg/100 g) ja e-vitamiinipitoisuus (mg/kg)

Nurmikasvit Väkirehu 18:2 (3) 98 143 18:3 (4) 52 29 EPA (5) 23 15 DHA (6) 6,5 4,9 E-vitamiini 4,6 1,9 18:2/18:3 1,9 5,0

Sen vuoksi liha on täyteläisemmän makuista eli ruokailukokemuksesta kehkeytyy loistava. Rasvan väri voi vaihdella valkoisesta kermaiseen, mutta erityisravinto yleensä antaa kermaisen värin. Lihan väri vaihtelee vaaleanpunaisesta tummanpunaiseen, ja se tummenee raakakypsytyksessä. Ruhojen luokitus (EUROP-järjestelmään perustuva) optimaalisen syöntilaadun varmistamiseksi:

— Lihakkuusluokkaan R tai parempaan luokitellut ruhot, rasvaisuus 2–3H.

— Alle 15 kg painavien ruhojen lihakkuusluokka voi olla O.

Rasvaisuus kasvaa => Lihakkuus-luokka paranee => 1 2 3L 3H 4L 4HL 5 E U R O 9–15 kg 9–15 kg 9–15 kg P

Ruhojen koko voi vaihdella markkinoiden mieltymysten ja lammastyypin mukaan.

West Country Lamb -lihaa myydään teurastuksen jälkeen kaupoille seuraavissa muodoissa:

— Koko ruho, ei kuitenkaan syötäväksi kelpaamattomat muut eläimen osat, nahka, pää ja kaviot. Munuaiset ja munuaisrasva voidaan jättää paikoilleen.

— Koko kylki: puolikas ruho pituussuunnassa halkaistuna.

— Ruhon palat: saatu jakamalla ruhot/kyljet pienemmiksi tunnistettavissa oleviksi paloiksi (kuluttajien mieltymysten mukaisesti). Nämä palat voivat olla luullisia tai luuttomia ja pakattuja suojapakkauksiin.

West Country Lamb -lihaa voidaan myydä tuoreena (jäähdytettynä) tai jäädytettynä.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet)

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet)

Karitsoille voidaan antaa täydennysrehua vieroitus- ja loppukasvatusvaiheissa. Tällöin karjankasvattajan on kirjattava tiedot ainesosista ja hankinnoista, ja tarkastajien on tarkistettava tämä kirjanpito sen varmistamiseksi, että nurmirehun osuus ravinnosta on vähintään 70 prosenttia. Järjestelmässä vaaditaan laajaperäistä kasvatusta, jossa karitsat laiduntavat ennen teurastusta tietyn ajan, yleensä 2 kuukautta.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Karitsoiden on synnyttävä ja ne on kasvatettava ja loppukasvatettava West Countryn alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityissäännöt

—

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Maantieteelliseen alueeseen kuuluu West Countryn alueen Englannissa muodostavat kuusi kreivikuntaa: Cornwall, Devon, Dorset, Gloucestershire, Somerset ja Wiltshire.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Englannissa sijaitsevaa West Countryn aluetta kutsutaan nurmikasvien niemimaaksi. Erilliset nurmikasviviljelmät ja peltoviljelmät ovat kehittyneet osittain erilaisen maaperätyypin vuoksi. West Countryn alueella on paljon glei-maata ja ruskomaata, jotka tukevat nurmikasvien kasvua mutteivät sovellu hyvin peltokasveille. Alueilla, joilla viljellään peltokasveja. on enemmän läpäisevämpää savi- ja hiekkamaata. Lisäksi West Countryn alueella on Yhdistyneen kuningaskunnan korkein keskilämpötila ja korkeimmat alimmat ja ylimmät lämpötilat.

West Country on Englannin suurin ja maatalousvaltaisin alue. Sen ympäristö on yksi Yhdistyneen kuningaskunnan rikkaimmista. Sen tiloilla tuotetaan noin 21 prosenttia Englannin lampaanlihasta. Tämä yhdistyneenä nautatalouden 24 prosentin osuuteen on osaltaan muokannut ja säilyttänyt alueen maisemaa ja perintöä. Suuri karjatiheys on edistänyt alueella tarvittavia työpaikkoja luovan lihanjalostusteollisuuden kehitystä.

West Countryn alueella yhdistyvät lämpimät ja leudot lämpötilat, koko vuodelle tasaisesti jakautuvat sateet ja syvä kosteutta pidättävä maaperä. Tämän vuoksi lähes koko vuoden ympäri voidaan viljellä nurmi- ja rehukasveja ja pitää eläimiä laitumella. Nurmikasveja kasvaa suurella osalla aluetta yli 300 päivää vuodessa. Koska kaikkialla West Countryn alueella laidunnetaan yleisesti koko vuoden ajan, yleisin tuotantosuunta on karjankasvatus. Lisäksi yli 25 prosenttia West Countryn laitumista sijaitsee joko kansallispuistoissa tai poikkeuksellisen luonnonkauniilla alueilla, ja siellä on yli 57 prosenttia Yhdistyneen kuningaskunnan kukkaniityistä. Bristolin yliopiston tekemän tutkimuksen mukaan nurmikasveja syöneen karitsan lihan maku on täyteläisempi ja pidetympi kuin väkirehulla ruokitun karitsan.

Lisäksi ainutlaatuisen leudon ilmaston ja ympärivuotisen nurmenkasvun ansiosta karitsoja syntyy alueella koko vuoden ajan.

5.2 Tuotteen erityisyys

West Countryn alueella käytetään yleisesti karjan ruokinnassa tuore- ja säilörehua. Tämä vaikuttaa karitsanlihan laatuun ja ravintoarvoon rasvahappokoostumuksen, e-vitamiinipitoisuuden ja aistinvaraisen laadun osalta. Nämä vaikutukset on osoitettu selvästi tieteellisissä kokeissa. Niissä näkyy viljavoittoisesti (väkirehulla) ruokittujen karitsojen ja nurmikasvivoittoisesti ruokittujen karitsojen rasvahappokoostumuksen ero (taulukko 1). Nurmikasveilla ruokittujen karitsojen rasvahappoprofiili erosi varsin paljon väkirehulla ruokittujen karitsojen rasvahappoprofiilista. Väkirehua saaneiden karitsojen lihaksissa oli enemmän linolihappoa ja siitä muodostunutta arakidonihappoa sekä molempia n-6- rasvahappoja (omega-6). Säilörehua ja tuorerehua saaneiden karitsojen lihaksissa oli suuremmat pitoisuudet linoleenihappoa ja siitä muodostunutta eikosapentaeenihappoa (EPA) ja dokosaheksaeenihappoa (DHA) sekä kaikkia n-3- rasvahappoja (omega-3). Suhde n-6- ja n-3-rasvahappojen välillä oli väkirehulla ruokituilla eläimillä merkittävästi korkeampi. Ihmisten ruokavaliossa suositeltava suhde on enintään 4, johon päästiin helposti nurmikasveilla ruokituista karitsoista saadulla lihalla, toisin kuin väkirehulla ruokituista karitsoista saadulla lihalla. Yksinkertainen suhde, joka erottaa nurmikasveilla ja väkirehulla ruokittujen nautojen lihan, on 18:2/18:3, joka taulukossa 1 on nurmikasveilla ruokituilla naudoilla 1,9 ja väkirehulla ruokituilla naudoilla 5,0.

Nurmikasveista – olivatpa ne tuoreena tai säilörehuna – eläin saa alfalinoleenihappoa, jonka se voi muuntaa pitkäketjuisiksi n-3-sarjan monityydyttymättömiksi rasvahapoiksi (PUFA), jotka ovat tärkeitä ravintoaineita ihmisten ruokavaliossa. Nurmikasveissa on myös e-vitamiinia, ja niillä ruokittujen karitsojen lihassa on enemmän n-3-rasvahappoja ja e-vitamiinia. Nämä ravintoaineet vaikuttavat myös lihan makuun.

Tuore- ja säilönurmeen perustuvat ravinnot tuottavat todistetusti tietyn rasvahappoprofiilin, joka erottaa ne väkirehuravinnosta. Nurmirehulla ruokitulla karitsalla linolihappoarvo on noin 1,5 prosenttia, EPA 0,7 prosenttia ja DHA > 0,2 prosenttia. Nämä arvot ovat lihan rasvahappojen prosentteja (rasvahappokoostumus kuvataan usein juuri näin). Tämä vaikutus on eduksi West Country Lamb -lihalle. Nurmikasvien luontaisesti sisältämä e-vitamiini varastoituu karitsojen lihas- ja rasvakudokseen. Säilörehua saaneilla karitsoilla lihasten e-vitamiinipitoisuus on vähintään kaksinkertainen verrattuna väkirehulla ruokittuihin karitsoihin (taulukko 1). Sen ansiosta liha pysyy vähittäismyynnissä pidempään kirkkaanpunaisena.

Brittiläisissä tutkimuksissa on havaittu, että loppuruokintavaiheessa nurmikasveilla ruokitun karitsan lihan maku on parempi kuin viljalla ruokitun karitsan. Karitsanlihan saamat pisteet olivat nurmikasveilla ruokituilla karitsoilla korkeammat kuin väkirehulla ruokituilla karitsoilla. Epänormaalille maulle annetut pisteet olivat nurmikasveilla ruokituilla paljon alhaisemmat.

Eräässä riippumattomassa raportissa esitetään, että suuri n-6-rasvahappojen ja n-3-rasvahappojen suhde ja korkea e-vitamiinipitoisuus ovat erityisominaisuuksia.

— suhde 18:2/18:3 on alle 4

— e-vitamiini > 3,0 mg/kg selkälihasta.

Polled Dorset – ja Dorset Horn -lammasrodut ovat vain kaksi esimerkkiä alueellisista roduista, jotka ovat kehittyneet hyödyntämään alueen lähes ympärivuotista nurmenkasvua. Monet viljelijät käyttävät näitä rotuja, koska ne lisääntyvät usein ja pystyvät karitsoimaan myös syksyllä. Näin tuottajilla on karitsoita myytäviksi tammikuun lopulta alkaen. Muut matalammalla kasvatettavat katraat karitsoivat tammi- ja helmikuussa, kun taas Bodmin Moorin, Dartmoorin ja Exmoorin ylängöillä sijaitsevilla tiloilla karitsointi tapahtuu yleensä huhti- ja toukokuussa, jolloin karitsantuotanto ja karitsojen saatavuus on luontaisesti ympärivuotista.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Englannin West Country antaa ilmastonsa, topografiansa, geologiansa ja niiden aikaansaamien vehreiden nurmien ansiosta alueella kasvatettaville karitsoille – ja sitä kautta myös noista eläimistä saatavalle lihalle – erityisominaisuuksia. Valtaosa viljellystä alasta on nurmea, joka soveltuu ihanteellisesti lampaantuotantoon ja jota voidaan myös käyttää lisäravintona.

Siitä, että West Countryn alueella tuotetulla ja jalostetulla karitsanlihalla on ominaisuuksia, jotka liittyvät erottamattomasti kyseiseen maantieteelliseen alueeseen, on vankkaa ja objektiivista tieteellistä näyttöä. Koska ruohoa on enemmän saatavilla ja sitä käytetään enemmän, lihassa on korkeammat pitoisuudet n-3-sarjan monityydyttymättömiä rasvahappoja (PUFA) ja e-vitamiinia.

Nurmen kasvuun vaikuttavia tekijöitä ovat maaperä, lämpötila, sateet ja auringonpaiste. Tärkeä lisätekijä on topografia, toisin sanoen korkeus merenpinnasta: nurmen kasvu heikkenee, mitä korkeammalle mennään. West Countryn alueella vallitsevan suotuisamman ilmaston ansiosta siellä on nurmen kasvupäiviä enemmän kuin muilla alueilla. Toisin kuin missään muualla Britanniassa, nurmi kasvaa kaikkialla West Countryn alueella yli 220 päivää vuodessa ja joissakin osissa yli 300 päivää vuodessa.

Eritelmän julkaisutiedot

(asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta (7))

http://archive.defra.gov.uk/foodfarm/food/industry/regional/foodname/products/documents/wc-lamb-pgi-final-20121127.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) Korvattu asetuksella (EU) N:o 1151/2012.

(3) linolihappo

(4) linoleenihappo

(5) eikosapentaeenihappo

(6) dokosaheksaeenihappo

(7) Katso alaviite 2.