FI Euroopan unionin virallinen lehti C 60/13

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

(2016/C 60/08)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”ZAGORSKI PURAN”

EU-nro: HR-PGI-0005-01234–27.05.2014

SAN ( ) SMM ( X )

1. Nimi

”Zagorski puran”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Kroatia

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.1 – Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

”Zagorski puran” on tuote, joka saadaan 6–8 kuukauden ikäisinä teurastetuista, vapaina ulkolaitumella kasvatettujen kotoperäisen kroatialaisen zagorje-kalkkunarodun linnuista.

”Zagorski puran” pidetään kaupan tuoreina tai pakastettuina puhdistettuina ruhoina kaulan ja muiden eläimenosien kanssa tai puhdistettuina puoliruhoina. Muilla eläimenosilla tarkoitetaan maksaa ja puhdistettua kivipiiraa, jotka pidetään kaupan yhdessä puhdistetun ruhon kanssa, kun taas sydän, munuaiset ja hengityselimet jäävät ruhon sisään. ”Zagorski puran” -kalkkunan teurastuskausi ulottuu 1. päivästä lokakuuta 30. päivään huhtikuuta.

Kalkkuna on lajina rekisteröity FAOSTAT-tietokantaan (http://faostat3.fao.org/home), kun taas Zagorjen kalkkuna (zagorski puran) rotuna on rekisteröity FAO:n keskustietokantoihin DAD-IS (http://dad.fao.org/) ja FABIS (http://efabis.tzv.fal.de/).

Tuotteen ominaisuudet ovat seuraavat:

— puhdistetun ruhon paino on enintään 3,5 kilogrammaa (naaraspuoliset kalkkunat) ja enintään 5,5 kilogrammaa (urospuoliset kalkkunat),

— markkinoille saatetuissa puhdistetuissa ruhoissa ei saa olla näkyviä vaurioita,

— puhdistetuissa ruhoissa ei saa olla jäljellä höyheniä,

— puhdistetun ruhon nahan on oltava väriltään yhtenäinen kalpean keltaisesta kirkkaan keltaiseen,

— puhdistetun ruhon lihan väri on kalpean punertava ja muuttuu koivissa tummemman punertavaksi,

— kaulan ja vatsaontelon näkyvä rasvakerros ruhossa on väriltään keltainen,

— rintalastan luonnollinen muoto korostuu ruhossa erityisen selvästi muodostaen näkyvän ulkoneman

— ruhon etuosaan; tämä näkyy selvemmin urospuolisissa linnuissa,

— kosketettaessa nahka on tiivis ja kiinteä. Raajat ovat tiiviisti kiinni ruhossa.

”Zagorski puran” -kalkkunan liha kulutetaan yksinomaan lämpökäsiteltynä. Johtuen lihaskudoksen korkeammasta rasvapitoisuudesta liha on erittäin mehevää ja rakenteeltaan pehmeää. Tuoksu on miellyttävä ja maku ilman vieraita aineita lämpökäsitellylle lihalle tyypillinen. Lämpökäsitelty rintaliha on väriltään valkoista ja pyrstöpään liha ruskeaa.

Hrvatsko-Zagorjen alueella elää neljä eri kalkkunakantaa, joita käytetään ”Zagorski puran” -kalkkunan tuotantoon ja jotka eroavat toisistaan höyhenpeitteen värin perusteella: pronssinruskea, musta, harmaa ja vaalea.

DNA-määritykset ovat vahvistaneet, että kaikkien Zagorjen kalkkunakantojen ovalbumiinigeeni on säilynyt muuttumattomana vuosien ajan, ja haitallisten ulkopuolisten tekijöiden vaikutus niiden fenotyyppisiin ominaisuuksiin on äärimmäisen vähäistä. Myös mittaukset ja vertailut ovat osoittaneet, ettei Zagorjen neljän eri kalkkunakannan lihaksiston ja luuston rakenteen tai lihan laadun välillä ole eroja.

3.3 Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Zagorjen kalkkunoiden ruokinta kasvatusvuonna käsittää kaksi vaihetta. Ensimmäisessä vaiheessa, joka kestää kahdeksan viikon ikään asti, poikaset saavat perinteistä ravintoa ja/tai rehuseosta. Perinteinen ravinto koostuu yleensä keitettyjen munien, tuorejuuston, maidon, maissirouheen ja viherkasvien (nokkonen, sinimailanen jne.) sekoituksesta.

Toisessa kasvatusvaiheessa (32 viikon ikään asti) kalkkunanpoikasten ruokinta perustuu viherlaiduntamiseen, minkä lisäksi niille annetaan maissia ja/tai rehuseosta.

3.4 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Kotoperäisen kroatialaisen zagorski puran -kalkkunarodun linnut, jotka on tarkoitettu teurastettaviksi ja kaupan pidettäviksi nimellä ”Zagorski puran”, on pidettävä, kasvatettava ja ruokittava 4 kohdassa yksilöidyllä maantieteellisellä alueella.

Tuotantovaiheet:

Poikasten tuotanto ja kasvatus

Zagorjen kalkkunoiden ylläpito

Zagorjen kalkkunoiden ruokinta.

3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

—

3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

Nimen ”Zagorski puran” lisäksi pakkauksessa on ilmoitettava selkeät tiedot pakatusta tuotteesta. Pakattujen kokonaisten ruhojen osalta on lisättävä maininnat ”mužjak” ja ”meso purana”, kun on kyse urospuolisista linnuista, ja ”ženka” ja ”meso purice”, kun on kyse naaraspuolisista linnuista. Pakattujen puoliruhojen osalta edellä tarkoitettujen mainintojen ”meso purana” tai ”meso purice” lisäksi on mainittava ”polovica” (puoliruho) sekä ”sa iznutricama” (muiden eläimenosien kanssa) tai ”bez iznutrica” (ilman muita eläimenosia).

Pakatun tuotteen nimeen ”Zagorski puran” ei saa lisätä muita määritteitä, kuten domaći (paikallinen), tradicionalni (perinteinen), pravi (aito), autohtoni (kotoperäinen), izvorni (alkuperäinen) jne.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Hrvatsko Zagorjen alue Kroatiassa käsittää Krapina-Zagorjen ja Varaždinin piirikunnat kokonaisuudessaan sekä edellä mainittuihin piirikuntiin rajoittuvan kaistaleen Zagrebin piirikuntaa eli seuraavat kunnat: Brdovec, Marija Gorica, Pušća, Dubravica, Luka, Jakovlje, Bistra ja Bedenica.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

”Zagorski puran” on tuote, jonka maine perustuu sen lihan laatuun. Monissa säilyneissä vanhoissa kirjoituksissa viitataan tuotteen maineeseen ja etenkin sen vientiin ja osoitetaan yhteys tuotteen nimen (lihan laatu johtuu lintujen kasvatusmenetelmästä vapaina ulkolaitumella) ja sen maantieteellisen tuotantoalueen – Hrvatsko Zagorjen – välillä.

Geologisesti Hrvatsko Zagorjen alue on aaltoileva rikkonainen laakso, jonka kukkuloita peittää runsas metsäkasvillisuus. Alueella vallitsee kostea mannerilmasto, kesät ovat kohtuullisen kuumia ja talvet sateisia ja kylmiä. Suurelta osin rikkonainen maasto ei soveltunut voimaperäiseen peltokasvien viljelyyn tai karjankasvatukseen, mutta sitäkin paremmin kalkkunoiden kasvatukseen. Yleisimmin viljelty viljakasvi on maissi, jota käytetään alueen kalkkunoiden ruokintaan. Asutuskeskusten liikakansoituksesta ja käytettävissä olevan maatalousmaan riittämättömyydestä johtuen Hrvatsko Zagorjen maatilat ovat perinteisesti olleet pieniä ja yleensä myös pysyneet sellaisina.

Hrvatsko Zagorjen pientiloilla kalkkunat kasvatetaan perinteiseen tapaan vapaina. Perinteen mukaan alueen kalkkunat viettävät suurimman osan elämästään ulkona ja hankkivat ravintonsa niityiltä, hedelmätarhoista ja metsistä syöden laidunruohon lisäksi myös hyönteisiä, heinäsirkkoja ja kastematoja, joista ne saavat lisäproteiinia.

Hrvatsko Zagorjen mannerilmasto selkeine vuodenaikoineen soveltuu hyvin myös alueen kalkkunoiden elinrytmiin, mikä ilmenee niiden vuosittaisen kasvatusprosessin eri vaiheista. Lämpimänä vuodenaikana (kevätkesällä) olosuhteet ovat suotuisat lisääntymiselle ja poikasten kuoriutumiselle. Sen jälkeen seuraa kasvatusprosessin ratkaisevin ns. ”kuuma” vaihe, jolloin poikaset pidetään sisällä noin kahdeksan viikon ikäisiksi. Tässä vaiheessa poikasten ruokinnasta huolehtivat yksinomaan kasvattajat. Samanaikaisesti kun kalkkunoita kasvatetaan suljetussa tilassa alkaa tämän vaiheen lähetessä loppuaan myös ns. bobanje-vaihe, jonka aikana nuorten kalkkunoiden päälaelle ja kaulaan ilmestyy pahkamainen kohouma (bobice), mikä osoittaa niiden saavuttaneen riittävän vastustuskyvyn. Kasvattajat tunnistavat bobanje-vaiheen kokemuksensa perusteella, sillä noin kahdeksan viikon iässä nuorten kalkkunoiden ikää ei enää seurata kalenterin mukaan vaan tarkkailemalla edellä mainittujen ulkoisten muutosten ilmenemistä. Bobanje-vaiheen jälkeen nuoret kalkkunat päästetään ulos laiduntamaan vapaina. Silloin alkaa kasvatuksen ”kylmä” vaihe, jonka aikana nuoret kalkkunat huolehtivat itsestään ilman kasvattajien väliintuloa.

Kasvatuskauden päättyminen vastaa vuodenvaihteen pyhien (joulu ja uusi vuosi) lähestymistä. Silloin kaikki täysi-ikäisiksi ehtineet kalkkunat jalostukseen tarkoitettuja lintuja lukuun ottamatta teurastetaan ja saatetaan markkinoille puhdistettuina kokonaisina ruhoina tai puhdistettuina puoliruhoina. Tämä perinteinen vuodenkiertoon perustuva kasvatusmenetelmä on säilynyt tähän päivään saakka.

Kalkkunoita on kasvatettu Hrvatsko Zagorjessa 1500-luvun toiselta puoliskolta alkaen. Zagrebin yliopiston maataloudellisen tiedekunnan kotieläintalouden professori Georg Kodinetz viittaa Venetsian kaupunginarkistossa oleviin tietoihin, joiden mukaan kalkkuna olisi tuotu Hrvatsko Zagorjen alueelle Italiasta ja ensimmäinen paahdettu kalkkuna olisi tarjoiltu Lepoglavan Pyhän Paavalin sääntökunnan munkkien pöydässä Neitsyt Marian taivaaseenottamisen päivänä vuonna 1561; siitä alkoi kalkkunankasvatus alueella.

”Zagorski puran” -kalkkunan tuotannon menestys liittyy läheisesti sen vientiin, joka alkoi 1800-luvun lopulla ja saavutti huippunsa 1930-luvulla.

Zagorjen kalkkunoiden kasvatus vapaina tarkoittaa, että linnut kasvavat teurastusvalmiiksi suhteellisen hitaasti (vähintään kuusi kuukautta) toisin kuin hybridikalkkunat, jotka ovat valmiita teurastettaviksi vain kolmen kuukauden lihotusajan jälkeen (Kerep, lopputyö Regresijske analize u opisivanju rasta pura, 2014).

Koska Zagorjen kalkkunat laiduntavat ulkona, niiden puhdistetun ruhon nahan väri on kalpean keltaisesta kirkkaan keltaiseen, ja nahanlainen rasva on selvästi näkyvissä ja väriltään keltaista. Nicholas-hybridirodun puhdistetun ruhon nahka on hailakan vaalea ja väritön, ja nahanalainen rasvakerros puuttuu lähes kokonaan. Määritysten mukaan ”Zagorski puran” -kalkkunan rasvapitoisuus rintalihassa on 10,32 %, kun se on kaupallisesti kasvatetuilla hybridiroduilla 6,91 % (Analitička izvješća, Euroinspekt Croatiakontrola, 2014).

Nimenomaan siksi, että Zagorjen kalkkunat laiduntavat vapaasti ulkona ja kehittyvät luonnolliseen tahtiin, niiden ruumiinrakenne on voimakkaampi ja sisältää enemmän kellertävää rasvakudosta. Rasvakudoksen suuremmasta määrästä johtuen ”Zagorski puran” -kalkkunan lihaskudoksen sisäinen rasvapitoisuus on korkeampi, joten se on myös kypsennettynä selvästi mehevämpää ja pehmeämpää kuin hybridikalkkunaroduilla (Analitičko izvješće Prehrambeno-biotehnološkog fakulteta Sveučilišta u Zagrebu, 2015).

Zlatko Janječić siteeraa väitöskirjassaan R. Latinovićin tieteellistä tutkimusta (1987), jossa kalkkunanliha luokitellaan neljään eri luokkaan seuraavasti: I (rintafilee), II (reisi/koipi), III (siipi) ja IV (selkä). Tämän luokituksen mukaisesti ja omien tutkimustensa perusteella Zlatko Janječić toteaa, että suurin osa ”Zagorski puran” -kalkkunan lihasta kuuluu luokkiin II, III ja IV, kun taas suurin osa hybridirotujen nicholas ja jonson lihasta kuuluu luokkaan I. Rintafileen osuus ”Zagorski puran” -kalkkunan ruhosta on keskimäärin 31,52 %, kun nicholas-hybridirodulla se on 37,58 %. Vaikkakin I-luokan liha (rintafilee) on arvostetuinta, koska ruhon koosta riippumatta ”Zagorski puran” -kalkkuna paistetaan perinteisesti kokonaisena, palalla ja sen luokituksella ei ole erityistä kaupallista merkitystä toisin kuin hybridirotujen kohdalla, kun kalkkunat valikoidaan teolliseen tuotantoon erityisesti ruhon koon perusteella (väitöskirja, Zlatko Janječić, 2002, Fenotipske i genotipske odlike Zagorskih purana).

Nimi ”Zagorski puran” mainitaan kirjallisuudessa ensimmäisen kerran 1900-luvun alussa. Vaikka Zagorjen kalkkuna merkittiinkin tunnustettuna rotuna FAO:n lajiluetteloon vasta vuonna 2000, nimitystä ”Zagorski puran” on perinteisesti käytetty yleiskielessä ja se on edelleen käytössä (Dokumentacija Zadruge PZ Puran zagorskih brega, Krapina, 2004–2014). ”Zagorski puran” on yleisimmin käytetty nimitys, kun valmistusohjeissa ja alan lehdissä viitataan kalkkunaruokiin (brošura Gastroturizam, 2011 ja Meso-lehden nro 6, 2009).

Markkinoilla ”Zagorski puran” on aina tunnustettu erityistuotteeksi, korkealaatuiseksi lihaksi, joka yhdistetään Hrvatsko Zagorjen alueeseen ja lintujen kasvatusmenetelmään vapaassa ulkolaiduntamisessa. Seuraavat lainaukset vahvistavat ”Zagorski puran” -kalkkunan maineen ja laadun:

Viennin osalta Georg Kodinetz kirjoittaa: ”Viejien mukaan laadukkaimpia ovat Hrvatsko Zagorjen alueella nimityksellä ’Zagorski puran’ tuotetut kalkkunat” (Kodinetz, Beitrag zur Kenntnis der Rasse und der Entwicklung des Zagorianer Truthuhnes (Meleagris gallopavo) ja C. Kronacher, Zeitschrift für Tierzüchtung und Züchtungsbiologie, Berliini, 1940).

Slovenialaisissa lehdissä Slovenec ja Domoljub kerrotaan seuraavaa: ”Kroatiassa on erityistuote nimeltä Zagorski puran, joka tunnetaan hyvin kaikilla kansainvälisillä markkinoilla. Sitä viedään Englantiin, Sveitsiin, Saksaan, Italiaan, Belgiaan ja jopa Ranskaan, jossa maan omasta erinomaisesta ja riittävästä kalkkunantuotannosta huolimatta arvostetaan suuresti kroatialaisen kalkkunan laatua” (Slovenec, Gospodarstvo, 1941., Domoljub, Kaj je novega?, 1941).

Nimityksen ”Zagorski puran” maineen ja tuotteen ja sen maantieteellisen tuotantoalueen välisestä yhteydestä kertovat myös vuonna 2010 tehdyn kyselytutkimuksen tulokset. Tiedusteltaessa sitä, mitkä ominaisuudet luonnehtivat parhaiten ”Zagorski puran” -kalkkunan laatua, useimmat kuluttajat (90 %) mainitsivat terveellisen ja korkealaatuisen lihan. Tiedusteltaessa Kroatian aluetta, johon kuluttajat yhdistävät kalkkunan, 61 % vastasi kalkkunoiden tulevan Hrvatsko Zagorjen alueelta, ja kysymykseen siitä, olivatko kuluttajat kuulleet puhuttavan ”Zagorski puran” -kalkkunasta, 87 % haastatelluista vastasi myöntävästi (Anketa Valicon, Žnidar et al., 2011).

Eritelmän julkaisutiedot

(tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

http://www.mps.hr/UserDocsImages/HRANA/PURANI/Izmijenjena%20Specifikacija%20proizvoda%20ZAGORSKI%20PURAN.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.