Komission kertomus koskien hotellien paloturvallisuudesta 22 päivänä joulukuuta 1986 annetun Neuvoston suosituksen (86/666/ETY) soveltamista /* KOM/2001/0348 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS koskien hotellien paloturvallisuudesta 22 päivänä joulukuuta 1986 annetun Neuvoston suosituksen (86/666/ETY) soveltamista 1. JOHDANTO Neuvosto hyväksyi hotellien paloturvallisuutta koskevan suosituksen 86/666/ETY [1] yksimielisesti 22. joulukuuta 1986. [1] EYVL L 384, 31.12.1986, s. 60-68. Suosituksen tarkoituksena oli määritellä kaikkien yhteisön alueella sijaitsevien hotellien vähimmäisturvallisuuden taso vahvistamalla kotimaansa ulkopuolella lomailevien henkilöiden oikeudet riittävään suojeluun sekä heidän oikeutensa saada tietoa suojelun yksityiskohdista. Suosituksen mukaan kaikkien hotellien turvallisuuden vähimmäistaso oli mahdollista määritellä riittävän määräajan kuluessa taloudellista, teknisistä ja arkkitehtonisista esteistä huolimatta; määräajan oli kuitenkin oltava kohtuullinen, jotta suosituksen tavoitteet eivät vaarantuisi.Jäsenvaltioita kehotettiin toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet suosituksessa vaaditun turvallisuustason takaamiseksi, jos niiden voimassa oleva lainsäädäntö oli tältä osin puutteellinen. Mainittu taso määräytyy teknisten ohjeiden täytäntöönpanon perusteella asetettujen tavoitteiden mukaisesti. Jäsenvaltioita pyydettiin myös ilmoittamaan komissiolle edellä mainitun vaatimuksen täyttämiseksi toteutetuista toimenpiteistä sekä seuraavien viiden vuoden aikana toteutettaviksi suunnitelluista toimista kahden vuoden kuluessa . Tässä kertomuksessa esitellään käytettävissä olevien tietojen perusteella suosituksen vaatimusten perusteella toteutettujen toimien vaikutuksia jäsenvaltioiden sääntelyjärjestelmiin ja käytäntöihin sekä hahmotellaan alalla jatkossa toteutettavien toimien suuntaviivat. Kertomus perustuu tutkimukseen, jossa tarkasteltiin nimenomaan sitä, miten jäsenvaltiot ovat tulkinneet suosituksen vaatimuksia ja toteuttaneet niitä koskevia toimenpiteitä, sekä komission jäsenvaltion viranomaisille tekemään kyselytutkimukseen. Asiakirjassa otetaan huomioon myös eräiden matkailualan toimijoiden komissiolle toimittamat tiedot ja huomautukset. Tavoitteena on siis arvioida tilanne käytettävissä olevien tietojen perusteella ja tarkastella sitä, onko asetetut tavoitteet saavutettu ja ovatko lisätoimet tarpeen. 2. ASIAKIRJAN TAUSTA Ennen suosituksen antamista joissakin jäsenvaltioissa ei ollut voimassa hotellien paloturvallisuutta koskevia erityissäännöksiä. Mahdolliset voimassa olevat säännökset olivat usein puutteellisia tai ne oli sisällytetty eri teksteihin; niiden soveltamisen varmistamisesta ei myöskään ollut aina huolehdittu riittävästi. Yhteisön alueella sijaitsevien hotellien paloturvallisuuden vähimmäistason määritteleminen katsottiin tarpeelliseksi jatkuvasti lisääntyvän loma- ja liikematkailun vuoksi. Oikeudelliseksi välineeksi valittiin neuvoston suositus, koska aihepiiri on monipuolinen, tilanteet ovat vaihtelevia ja asiaa koskevien kansallisten sääntelykäytäntöjen välillä on erittäin suuria eroja. Useat jäsenvaltiot olivat lisäksi ottaneet käyttöön suosituksen liitteessä mainittuihin teknisiin vähimmäismääräyksiin perustuvia standardeja ja sääntöjä, joiden soveltamisalojen joukossa hotellit ovat ainoastaan yksi erityistapaus. Asiaankuuluvan lainsäädäntö- ja sääntely-ympäristön laajuuden ja ongelmien luonteen vuoksi välineeksi valittiin siis suositus, jonka teknisiin vähimmäis vaatimuksiin sisältyvät hotellien turvallisuuden varmistamista koskevat toimintaohjeet voidaan erittäin helposti mukauttaa erilaisiin tilanteisiin. Koska Euroopan parlamentilla ei ollut käytettävissään suosituksen soveltamista koskevia tietoja ja koska se katsoi, että velvoittavien yhteisön standardien puute aiheutti toistuvia vaaratilanteita, se antoi toukokuussa 1994 päätöslauselman, jossa se pyytää komissiota antamaan voimassa olevaan hotellien paloturvallisuutta koskevaan suositukseen perustuvan direktiiviehdotuksen [2]. [2] EYVL C 205, 25.7.1994, s. 163. 3. SUOSITUS 86/666/ETY Suosituksessa otetaan huomioon hotellin asiakkaiden ja työntekijöiden oikeus suojeluun tulipalon sattuessa. Siihen on kirjattu joukko periaatteita ja vaatimuksia, joiden perusteella jäsenvaltioita kehotetaan toteuttamaan tarvittavat toimenpiteet kyseisen suojelun varmistamiseksi. Tärkeimpänä tavoitteena on vähentää hotellien tulipalovaaraa, estää tulen ja savun leviäminen niissä sekä helpottaa asiakkaiden ja henkilökunnan evakuointia ja palokunnan sammutustoimia. Tavoite voidaan saavuttaa suosituksessa mainittujen varotoimenpiteiden avulla. Varotoimenpiteet koskevat erityisesti poistumisteiden suunnittelua ja kulku kelpoisuutta, rakennuksen vakautta, käytettyjen materiaalien tulenkestävyyttä, teknisten laitteiden ja välineiden toimintavarmuutta, hälyttimiä, turvaohjeita, tilojen pohjapiirroksia, ensiaputoimia sekä henkilöstön koulutusta. Jäsenvaltioiden olisi otettava huomioon suosituksen liitteessä olevat tekniset ohjeet niiden hotellien osalta, jotka voivat majoittaa vähintään 20 vierasta. Kun jotakin teknisiin ohjeisiin sisältyvää määräystä ei voida soveltaa taloudellisista, seismisistä tai arkkitehtonisista syistä, suosituksessa tähdennetään, että yleisen turvallisuustason noudattaminen on varmistettava korvaavilla toimintatavoilla, joiden avulla tekniset ohjeet pyritään ottamaan käyttöön. Jäsenvaltioita pyydetään toteuttamaan asianmukaiset turvatoimenpiteet niiden hotellien osalta, jotka pystyvät majoittamaan enintään 20 matkustajaa. Suosituksessa täsmennetään lisäksi, että turvallisuutta koskevan vaaditun vähimmäistason noudattaminen on ratkaisevan tärkeää liiketoiminnan jatkumisen kannalta, minkä vuoksi hotellien toimintaa on valvottava määräajoin. Teknisissä ohjeissa käsitellään kahdeksaan keskeiseen turvallisuusnäkökohtaan liittyviä varotoimenpiteitä. Nämä näkökohdat ovat seuraavat: - Poistumistiet Esimerkiksi suunnittelua, opasteita ja pääsyä koskevat määräykset, jotka koskevat muun muassa ovia (avautumissuunta jne.), mahdollisia esteitä, portaiden määrää ja suurinta etäisyyttä niistä sekä tiloja, joissa ei ole uloskäyntiä. - Rakenteelliset ominaisuudet Rakennusten sekä erityisesti lattioiden ja porraskuilujen rakenteiden tulenkestävyyttä tarkastellaan kerrosten määrän mukaan. Tässä yhteydessä tarkastellaan myös erilaisten sisärakenteiden (esimerkiksi seinät ja ovet) tulenkestävyyttä. - Seinien ja koristeiden pinnat Tarkasteltavina olevien tilojen (esimerkiksi poistumistiet, eteisaulat ja käytävät) osalta otetaan huomioon sisäseinien ja koristeiden pintojen palotekniset ominaisuudet. - Valaistus Määräykset koskevat sekä päävalaistusjärjestelmää että varajärjestelmää. - Lämmityslaitteet Tässä yhteydessä tarkastellaan keskuslämmityslaitteita ja yksittäisiä lämmityslaitteita sekä niiden turvallisuusominaisuuksia, joiden avulla vältetään tulipalojen syttyminen ja leviäminen. Lisäksi tarkastellaan tietyille lämmityslaitteille varattavia erityistiloja, polttoainesäiliöiden sulkulaitteita, polttoaineiden mahdollista varastointia sekä esimerkiksi erillisten sähkölämmittimien hoitoa ja niiden käyttöohjeita. - Ilmanvaihtojärjestelmä Määräykset liittyvät mahdollisten ilmanvaihtojärjestelmien kytkentälaitteisiin, niiden sijaintiin ja tunnisteisiin, jotta tuli, kaasu tai savu eivät pääsisi leviämään järjestelmän kautta. - Turvalaitteet, hälyttimet ja varoittimet Palojen alkuvaiheen sammutustoimiin tarkoitettu välineistö (esimerkiksi sammuttimet, niiden sijainti, saatavuus ja huolto), merkkiääneen perustuvat hälytys järjestelmät ja niiden erityispiirteet, mahdollinen pelastuspalveluhälytys sekä henkilöstölle annettava alkuvaiheen sammutuskoulutus (käyttökoulutus ja harjoitukset). - Turvaohjeet Näissä käsitellään muun muassa tulipalon yhteydessä toteuttaviin toimenpiteisiin liittyvien ohjeiden sisältöä, sijaintia ja ymmärrettävyyttä sekä erityyppisiä evakuointisuunnitelmia ja -ohjeita. 4. MUUT ASIAN KANNALTA MERKITYKSELLISET SÄÄDÖKSET Tulipalojen torjunta kuuluu yleensä jäsenvaltioiden vastuulle; suosituksen 86/666/ETY antamisen jälkeen kansallisella tasolla toteutettuja toimia on kuitenkin täydennetty ja tuettu yhteisön aloitteiden avulla, ja suosituksen tiettyjen määräysten noudattaminen on osaksi pakollista (esimerkkeinä tästä ovat 2.2 kohta: rakennuksen kestävyys ja 2.3 kohta: tulenkestävien materiaalien käyttö). Merkittävimpiä säädöksiä hotellien paloturvallisuuden kannalta ovat rakennusalan tuotteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21. joulukuuta 1988 annettu neuvoston direktiivi 89/106/ETY [3] ja työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista 30. marraskuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/654/ETY [4]. [3] EYVL L 40, 11.2.1989, s. 12-26. [4] EYVL L 393, 30.12.1989, s. 1-12. Eräs rakennusalan tuotteita koskevan direktiivin 89/106/ETY keskeisimmistä vaatimuksista koskee nimenomaan paloturvallisuutta (kantavien rakenteiden kestävyys, toimet rakennuksen sisällä tulen ja savun kehittymisen ja leviämisen rajoittamiseksi, toimet, joilla estetään tulen leviäminen naapurirakennuksiin, toimet, joilla turvataan rakennuksessa olijoiden ulospääsy tai muut pelastustoimet sekä pelastushenkilöstön turvallisuuteen liittyvien seikkojen huomioon ottaminen). Komissio on valtuuttanut Euroopan standardointikomitean (CEN) laatimaan rakennustuotteiden tulenkestävyyttä koskevat yhdenmukaiset standardit, joita noudattavan rakentajan katsotaan täyttävän myös direktiivin vaatimukset. Asiaan kuuluvilla standardeilla täydennetty direktiivi saattaa osaltaan parantaa uusissa tai kunnostetuissa hotelleissa rakentamisen tai korjaustöiden aikana käytettyjen tuotteiden paloturvallisuutta. Direktiivissä 89/654/ETY säädetään puolestaan työnantajien velvollisuudesta täyttää työpaikoille asetetut turvallisuutta ja terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset. Kyseisen direktiivin voimaantulon jälkeen hotellialan työpaikkoihin sovelletaan tulipalojen ennaltaehkäisyä, havaitsemista ja torjuntaa koskevia säännöksiä (jäsenvaltiot, joiden oli pantava direktiivi täytäntöön 31.12.1992 mennessä, ovat kaikki antaneet direktiivin täytäntöönpanoa koskevat toimenpiteet ja ilmoittaneet niistä komissiolle). Eräät säädökset parantavat hotellien paloturvallisuutta joko suoraan tai välillisesti. Tällaisia ovat esimerkiksi tietyllä jännitealueella toimivia sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 19. helmikuuta 1973 annettu neuvoston direktiivi 73/23/ETY [5] sekä jäsenvaltioiden hissejä koskevan lainsäädännön lähentämisestä 29. kesäkuuta 1995 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 95/16/EY [6]. [5] EYVL L 77, 26.3.1973, s. 29-33. [6] EYVL L 213, 7.9.1995, s. 1-31. 5. SUOSITUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO JÄSENVALTIOISSA Komissio on käynnistänyt joukon aloitteita, joilla pyritään varmistamaan suosituksen ja sen teknisten ohjeiden täytäntöönpanon seuranta jäsenvaltioissa. Komissio muun muassa teetti tutkimuksen siitä, miten suositus on pantu täytäntöön ja päätti toteuttaa kyselytutkimuksen, jossa kansalliset viranomaiset arvioivat suosituksen täytäntöönpanon vaikutuksia. Seurantatoimien avulla pyritään vastaamaan erityisesti niihin Euroopan parlamentin kysymyksiin, jotka koskivat suosituksen käytännön täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. a) Tutkimus [7] [7] "Etude sur la sécurité incendie dans les hôtels et les établissements d'hébergement de la Communauté européenne", APAVEn tutkimus, tehty vuonna 1996, 734 sivua, ranskankielinen. Tutkimuksessa tarkastellaan erityisesti sitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet suosituksen täytäntöön, ja se on saatavilla pyynnöstä. Lisäksi siinä annetaan tietoja suosituksen soveltamisesta tehdyn kyselytutkimuksen tuloksista. Komissio on kuitenkin päättänyt olla hyödyntämättä kyseisen tutkimuksen tuloksia tässä kertomuksessa otantaryhmän pienuuden vuoksi (1 213 kysylylomaketta palautettiin täytettyinä). Komissio pyrki tässä tarkasteltavan tutkimuksen avulla ensisijaisesti selvittämään, olivatko jäsenvaltiot saattaneet suosituksen 86/666/ETY määräykset asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöään ja oliko kyseisiä määräyksiä tulkittu oikein. Tässä yhteydessä kansallisia säädöstekstejä verrattiin suosituksen vaatimuksiin. Komission vuonna 1996 laatimassa kertomuksessa todetaan muun muassa seuraavaa: - Lähes kaikille suosituksen kohdille on laadittu kansalliset vastineet; näitä kohtia voidaan pitää vähimmäisvaatimuksina, jotka useimmissa tapauksissa täytetään asianmukaisesti tai jopa ylitetään kansallisella tasolla. - Kun kansalliset säännökset ovat olleet puutteellisia, suosituksen vaikutus on ollut merkittävä, koska suositus on tällöin saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä lähes sellaisenaan. - Puolet yhteisön jäsenvaltioista eivät hyväksyneet toimenpiteitä, joilla on taannehtiva vaikutus. Nämä toimenpiteet otetaan huomioon ainoastaan kunnostamiseen liittyvien muutos- tai laajennustöiden yhteydessä. Edellä mainittujen syiden vuoksi suosituksen vaikutus kansallisiin säännöksiin määräytyi suureksi osaksi suosituksen antamishetkellä vallinneen suojelutason perusteella. Jotkin jäsenvaltiot (Saksa, Itävalta, Espanja, Tanska, Suomi, Yhdistynyt kuningaskunta, Luxemburg ja Alankomaat) [8] päättivät rajata suosituksen määräykset koskemaan ainoastaan uusia hotelleja tai vanhojen hotellien kunnostus-, muutos- ja laajennustöitä. Jo käytössä oleviin hotelleihin sovellettavat jäsenvaltioiden määräykset ovat siis hyvin erilaisia, eikä niiden perusteella voida tehdä yhdenmukaisia päätelmiä suosituksen tavoitteiden saavuttamisesta. [8] Ranskan osalta on syytä esittää seuraava pieni täsmennys: Ne ryhmän 2 rakennukset (20-100 hengen majoituskapasiteetti), jotka eivät täyttäneet suosituksen turvallisuusvaatimuksia, oli saatettava vaatimusten mukaisiksi 25.8.1995 mennessä. Tämä velvoite ei sen sijaan koske ryhmän 1 rakennuksia (100 hengen majoituskapasiteetti), sillä tähän ryhmään kuuluvat rakennukset täyttivät valtaosan suosituksen vähimmäisvaatimuksista jo yli 20 vuotta sitten. b) Toimivaltaisille kansallisille viranomaisille tehty kyselytutkimus Kansallisilla toimivaltaisilla viranomaisilla on keskeinen asema sekä markkinoiden valvonnan että voimassa olevien kansallisten säännösten soveltamisen valvonnan toteuttajina. Tästä syyttä komissio päätti tutkia suosituksen konkreettisia vaikutuksia kyseisille viranomaisille suunnatun kyselylomakkeen avulla vuonna 2000. Saatujen vastausten perusteella voidaan todeta seuraavaa: - Kaikki jäsenvaltiot katsovat ottaneensa suosituksen ohjeet huomioon. Tästä syystä kansallisia säännöksiä on mukautettu voimassa olevan kansallisen suojelu tason mukaisesti eri tavoin. - Kaikissa jäsenvaltioissa on toimivat valvontajärjestelmät, joiden erityispiirteissä ja tehokkuudessa saattaa kuitenkin olla valvonnan rakenteesta, laajuudesta ja toteuttamistiheydestä johtuvia eroja. - Jäsenvaltioiden mielestä niiden säännöstö tarjoaa riittävän turvan tarkasteltavana olevan vaaratilanteen varalle, eikä yhdessäkään vastauksessa pohdita sitä, ovatko muut jäsenvaltiot panneet suosituksen täytäntöön. - Arviolta puolet jäsenvaltioista on sitä mieltä, että suositus olisi syytä saattaa ajan tasalle etenkin teknisten ohjeiden osalta; nämä valtiot eivät kuitenkaan aseta suosituksen merkitystä kyseenalaiseksi. c) Muut tietolähteet On myös todettava, että eräät kuluttajajärjestöt ja matkailualan toimijoiden järjestöt ovat ilmaisseet komissiolle huolensa siitä, miten suositus on pantu täytäntöön joissakin jäsenvaltioissa. Eräs kyseisten matkailualan toimijoiden huolenaihe on se, että matkanjärjestäjät ovat matkapaketeista, pakettilomista ja pakettikiertomatkoista 13. kesäkuuta 1990 annetun neuvoston direktiivin 90/314/ETY [9] mukaan vastuussa matkustajien turvallisuudesta, kun taas hotellipalon osalta yhteisön tasolla ei ole määritelty selkeää laki sääteistä turvallisuusvelvoitetta, joten hankalien tilanteiden arviointi on matkan järjestäjien vastuulla. [9] EYVL L 158, 23.6.1990, s. 59-64. Komissiolle toimitettiin äskettäin Yhdistyneen kuningaskunnan matkailualan toimijoiden yhteistyöjärjestön (Federation of Tour Operators) laatima raportti [10]. Se on laadittu Yhdistyneen kuningaskunnan matkailualan toimijoiden 10:ssä eri jäsenvaltiossa eri ajanjaksojen ja eri majoitusmuotojen osalta toimittamien tietojen pohjalta. Tutkimuksessa mukana olleet jäsenvaltiot eivät ole tarkastaneet raporttia. Tämän asiakirjan mukaan useimmat jäsenvaltiot soveltavat suosituksen ohjeita huomattavan puutteellisesti. Koska riippumattomia, tuoreita ja yhdenmukaisia tietoja ei ole saatavilla, on mahdotonta sanoa, voidaanko raportin päätelmiä soveltaa myös yhteisön tämänhetkisen yleistilanteeseen. [10] "European Hotel Fire Safety, An Analysis of the Implementation and Impact of the 1986 Recommendation on Fire Safety in Existing Hotels". Stewart Kiddin laatima raportti. 6. PÄÄTELMÄT a) Kansallisten säännösten mukauttaminen suositukseen Komissio toteaa (tutkimuksesta ja kyselystä) saamiensa tietojen perusteella, että seuraavat tekijät säätelevät suosituksen vaikutuksia kansallisiin säännöksiin: - Kussakin valtiossa suosituksen antamisajankohtana vallinnut suojelutaso. Mitä puutteellisempia kansalliset säännökset ovat, sitä suurempi on suosituksen vaikutus. - Tapa, jolla suosituksen vaatimukset on sisällytetty kansalliseen lainsäädäntöön. Suosituksen 86/666/ETY antamisen jälkeen voimaan tulleen lainsäädännön kannalta teknisiä ohjeita voidaan pitää vähimmäisvaatimuksina, jotka useimmissa tapauksissa täyttyvät tai joiden taso jopa ylittyy sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä. Tutkimuksen mukaan jäsenvaltiot ovat rakentamisajankohtana voimassa olleen lainsäädännön soveltamista koskevan periaatteen mukaisesti noudattaneet kyseisiä teknisiä ohjeita etenkin ennen suosituksen antamista, mutta myös suosituksen antamisen jälkeen toteutettujen rakennustöiden yhteydessä. - Mahdolliset vaihtoehtoiset ratkaisut, joita sovelletaan suosituksessa mainituissa tapauksissa, kun teknisiä ohjeita ei voida soveltaa. Edellä mainittujen seikkojen perusteella voidaan todeta, että joissakin jäsenvaltioissa säännökset on mukautettu suosituksen vaatimuksiin ainoastaan osittain. b) Tämänhetkinen tilanne Eurostatin arvioiden mukaan [11] Euroopan unionissa on yli 180 000 hotellia tai vastaavanlaista majoitusliikettä, joissa on kaikkiaan 8,9 miljoonaa vuodepaikkaa (keskimäärin 48 vuodepaikkaa hotellia kohti); lomamatkailijoiden osuus yhteisön hotellien yöpyjistä on noin 45 prosenttia. Vaikka ala on laaja ja sen toiminnot ovat kirjavia ja mutkikkaita, hotellien turvallisuustaso on yleensä saatu nostettua vaaditulle tasolle yhteisön muiden säännösten (katso 4 kohta) avulla. Tilanne on kuitenkin sekava, koska jotkin jäsenvaltiot soveltavat suositusta ainoastaan osittain. Tämän vuoksi on hankalaa verrata keskenään toisaalta sellaisten valtioiden tilannetta, joissa suositusta sovelletaan kaikentyyppisiin hotelleihin, ja toisaalta sellaisten valtioiden tilannetta, joissa suositusta on päätetty soveltaa ainoastaan uusiin hotelleihin tai hotellirakennusten kunnostus-, muutos- tai laajennustöihin. Tilanteen perusteellista arviointia hankaloittaa myös se, ettei suosituksessa vaadittujen määräajoin tehtävien käytännön toteutuksesta ja tehokkuudesta ole saatavilla tarkkoja, yhdenmukaisia ja riippumattomia tietoja. [11] Eurostat, "Panorama of European Business", 1999, CA-25-99-043-EN-C. Yleisesti ottaen voidaan todeta, että suositus 86/666/ETY on monissa tapauksissa edistänyt hotellien turvallisuustason paranemista. Yhteisön välineen avulla ei ole kuitenkaan vielä onnistuttu luomaan sellaista selkeästi määriteltyä ja kaikkialla unionin alueella sovellettavissa olevaa vähimmäisturvallisuustasoa, jonka kuluttajat tuntisivat ja johon he luottaisivat. Etenkin, kun joissakin jäsenvaltioissa suositusta sovelletaan varsin rajoitetusti vain uusiin hotelleihin tai töiden suorittamiseen. Tämä ei välttämättä merkitse sitä, että joidenkin jäsenvaltioiden tietyt hotelliluokat olisivat erityisen riskialttiita. Suosituksen tavoitteet varmistavien määräysten tosiasiallisen soveltamisen osalta tilanne on kuitenkin epäselvä, koska käytettävissä olevat tiedot eivät ole riittävän kattavia, tuoreita ja yhdenmukaisia. c) Hotellien turvallisuutta koskevien toimien mahdollisen seurannan suuntaviivat Komission mielestä alan erityispiirteet (toimintaympäristön kirjavuus, tilanteiden ja kansallisten sääntelykehysten vaihtelevuus), joiden perusteella suositus valittiin oikeudelliseksi välineeksi, puoltavat joustavan lähestymistavan säilyttämistä. Kaikkia yhteisön olemassa olevia hotelleja koskevien teknisten määräysten tiukka yhdenmukaistaminen on tuskin onnistunut ratkaisu. Myöskään tiettyjen palvelujen turvallisuutta koskevien yhteisön säännösten määrän lisääminen ei tunnu ainakaan periaatteessa toivottavalta ja tehokkaalta toimintatavalta. Edellä mainittujen päätelmien perusteella on kuitenkin suotavaa säätää hotellien paloturvallisuutta koskevien toimien seurannasta. Komissio katsoo, että ennen kaikkea on tarpeen hankkia täydellisempiä ja vertailukelpoisempia tietoja, joiden perusteella voidaan määritellä hotellien paloturvallisuuteen liittyvien mahdollisten ongelmien tarkka luonne ja laajuus. Lisäksi olisi käytävä perusteellisia keskusteluja Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden kanssa sen selvittämiseksi, tarvitaanko yhteisön tasoisia aloitteita alan turvallisuuden parantamiseksi. Näissä keskusteluissa voitaisiin käsitellä esimerkiksi seuraavia aiheita: - Mahdollisuus sisällyttää uuteen suositukseen aiempaa yksityiskohtaisempia, mukautetumpia ja konkreettisempia määräyksiä, niiden nykyisten hotellien osalta, joihin suosituksen 86/666/ETY suuntaviivoja ei sovelleta. Näin vältettäisiin vaikeudet, joiden vuoksi monet ennen vanhan suosituksen voimaantuloa rakennetut jäsenvaltioiden hotellit eivät ole voineet soveltaa suosituksen määräyksiä. Mahdollisessa uudessa suosituksessa voisi olla määräys sellaisia tilanteita varten, joissa jotakin suosituksen 86/666/ETY teknisten ohjeiden määräystä ei ole voitu soveltaa taloudellisten tai arkkitehtonisten syiden vuoksi; korvaavia toimenpiteitä olisi tällöin arvioitava kuhunkin tapaukseen liittyvän tulipaloriskin kannalta ottamalla huomioon uuden suosituksen tavoitteet ja periaatteet. Arvioinnin jälkeen toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi määriteltävä erityistoimenpiteet ja tehtävä niiden toteuttaminen tarvittaessa velvoittavaksi. Mahdollisessa uudessa suosituksessa voitaisiin määritellä kyseisessä arvioinnissa tarvittavat yleiset perusteet. - Mahdollisuus vahvistaa kaikkien hotellien paloturvallisuuden valvontaa ja seurantaa. Mahdolliseen uuteen suositukseen voisi sisältyä lisämääräyksiä, jotka koskevat jäsenvaltioiden kaikkien hotellien osalta suorittamaa teknisten ohjeiden soveltamisen valvontaa ja seurantaa. Jäsenvaltioiden olisi annettava komissiolle tietoja toteutetuista seurantatoimenpiteistä sekä suosituksen soveltamisen tilanteesta määräajoin.- Teknisten ohjeiden sisällön kehittäminen ja ajan tasalle saattaminen. Suositus 86/666/ETY annettiin viisitoista vuotta sitten. Olisi pohdittava nykyisten teknisten ohjeiden ajantasaisuutta ja sisältöä erityisesti tähänastisen teknisen ja tieteellisen kehityksen kannalta ja kuultava asiaan liittyviä tahoja. Kyseisten ohjeiden ajantasaistusta voidaan harkita yhdessä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten asiantuntijoiden kanssa mahdollisen uuden suositusehdotuksen laatimisen puitteissa. Tässä olisi otettava huomioon edellä mainitun kuulemisen tulokset. Lisäksi teknisiä ohjeita voitaisiin täydentää ja tarkentaa alan ammattilaisten työhön liittyvän paloturvallisuuden varmistamiseksi sekä henkilöstön koulutuksen ja kuluttajille suunnatun tiedotuksen lisäämiseksi toteuttamiin toimiin liittyvien näkökohtien osalta. - Eri majoitusmuodot. Myös uusien majoitusmuotojen kehittyminen edellyttää lisätarkastelua, kun halutaan varmistaa, että mahdollista uutta suositusta sovelletaan myös muuntyyppisiin, hotelleihin verrattaviin majoitusmuotoihin. - Tulipaloriskien hallintaa ja valvontaa koskevien parhaiden käytäntöjen määritteleminen ja levittäminen. Lopuksi voitaisiin pohtia mahdollisuuksia ja keinoja edistää tulipaloriskien torjuntaa koskevien parhaiden käytäntöjen tunnistamista ja levittämistä valvontaviranomaisten ja ammattihenkilöiden keskuudessa. On huomattava, että aloitteet, joita komissio aikoo esittää palveluiden turvallisuuden ja palveluiden tarjoajien vastuun alalla, voisivat vahvistaa mahdollisen uuden suosituksen vaikutusta ja tehokkuutta.