Virallinen lehti nro C 109 , 01/05/1995 s. 0169



B4-0648, 0655, 0678, 0694, 0700, 0707 ja 0708/95 Päätöslauselma Schengenin sopimuksesta ja turvapaikkapolitiikasta Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Schengenin sopimuksen soveltamista koskevan yleissopimuksen voimaantulon 26. maaliskuuta 1995, A. valittaa viivettä, joka on aiheuttanut sen, että Schengenin sopimuksen allekirjoittajat, kuten Italia, eivät ole pystyneet panemaan sopimusta täytäntöön, B. katsoo, että kyseinen kymmenen vuotta sitten allekirjoitettu sopimus on toiminut ennen kaikkea neuvoston ja komission poliittisen tahdon puutteen peittelijänä henkilöiden vapaan liikkuvuuden aikaansaamisessa, C. ottaa huomioon sen tavan, jolla nämä toimenpiteet on neuvoteltu EU:n toimivaltuuksien ulkopuolella ja hallitusten edustajista koostuvan täytäntöönpanokomitean ollessa ainoa päätöksentekoelin, ilman että Euroopan parlamentilla tai kansallisilla parlamenteilla on todellista valvontamahdollisuutta ja näin ollen hallitusten välisten sopimusten puitteissa, D. katsoo, että Schengenin sopimusten soveltamista koskeva yleissopimus olisi mahdollisimman pian korvattava yhteisön määräyksillä, E. katsoo, että nykyinen Schengenin sopimus jakaa jäsenvaltiot kolmeen ryhmään: valtiot, joiden osalta henkilöiden liikkuvuus toteutuu, valtiot, jotka haluavat tulevaisuudessa liittyä sopimukseen sekä valtiot, jotka eivät suunnittele liittyvänsä sopimukseen, mistä seuraa, että jotkut unionin jäsenvaltiot tiukentavat rajatarkastuksia, F. katsoo, että ainoastaan yhteisön puitteissa voidaan varmistaa parlamentaarisen ja oikeudellisen valvonnan periaatteet ja velvoite tiedottaa kansalaisille, G. katsoo, että Schengenin sopimusten soveltamista koskevan yleissopimuksen voimaantulolla voi olla vakavia seurauksia turvapaikan hakijoiden suojelemisen osalta, H. on huolestunut siitä, että joissakin tilanteissa turvapaikka-anomuksen tutkimisesta vastaavaa valtiota ei voida yksilöidä, koska Shengenin sopimuksen II osaston 7 luvun 28 - 38 artiklassa luetellut perusteet voivat olla ristiriidassa, 1. Huomauttaa, että henkilöiden vapaa liikkuvuus on olennainen osa sisämarkkinoita ja Euroopan unionin tavoitteita Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 7 a artiklan mukaisesti; 2. Pyytää komissiota, neuvostoa ja unionin jäsenvaltioita etsimään yhteisön ratkaisuja tähän kaikkia unionin kansalaisia koskevaan kysymykseen ja, jotta henkilöiden vapaa liikkuvuus toteutuisi kaikkien unionin kansalaisten osalta ja kaikkien unionin jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten osalta, lopultakin hyväksymään ja panemaan täytäntöön korvaavat toimenpiteet sisäisen turvallisuuden varmistamiseksi rajatarkastusten poistuessa, ilman että unioni muuttuu «Eurooppa-linnoitukseksi»; 3. Muistuttaa siitä olennaisesta demokraattisesta valvonta-asemasta, joka kansallisilla parlamenteilla ja Euroopan parlamentilla on oltava EU:n kansalaisten edustajina asiassa, joka on keskeinen «Euroopan kansalaisuus» -käsitteelle; 4. Pyytää, että laaditaan tehokas oikeudellinen valvonta Schengenin sopimusta koskevan yleissopimuksen soveltamisesta, mikä on välttämätöntä kansallisella tasolla tapahtuvien ristiriitaisten tulkintojen aiheuttamien vakavien vaarojen estämiseksi, ja katsoo, että tuomioistuin on asianmukainen elin tähän oikeudelliseen valvontaan; 5. Pyytää SCHENGEN-valtioita takaamaan pääsyn turvapaikkamenettelyihin ilman tiukkoja viisumivaatimuksia; 6. Edellyttää, että Schengenin sopimuksen voimaantulon myötä, joka aikanaan korvataan Dublinin yleissopimuksella, jäsenvaltiot täytäntöönpanevat vähimmäistakuut oikeudenmukaisille ja tehokkaille turvapaikkamenettelyille, ja että ne eivät toimi ainoastaan pienimmän yhteisen nimittäjän mukaan, kuten neuvosto nyt ehdottaa; 7. Katsoo, että vähimmäismääräyksiä koskevassa päätöslauselmassa, jonka neuvosto on juuri hyväksymässä, ei kunnioiteta Geneven yleissopimuksen periaatteita, ja pyytää neuvostoa muuttamaan näin ollen kyseisen päätöslauselman sisältöä ennen sen hyväksymistä ja muistuttaa neuvostoa sen velvoitteista kuulla parlamenttia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklan nojalla ennen kuin päätöslauselma hyväksytään; 8. Pyytää neuvostoa varmistamaan, että turvapaikkapolitiikkaan liittyvissä asioissa noudatetaan kansainvälisen oikeuden velvoitteita, kuten vuoden 1951 Geneven yleissopimusta ja sen vuodelta 1967 olevaa New Yorkin pöytäkirjaa; 9. Pyytää jäsenvaltioita uudistamaan henkilöliikennettä harjoittavien kuljetusliikkeiden vastuuta koskevaa käytäntöä, jotta vältetään se, että kuljetusliikkeen henkilöstö joutuu päättämään turvapaikka-anomuksen oikeutuksesta, ilman että heillä on siihen vaadittava pätevyys; 10. Kehottaa neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita tekemään kaikki tarvittavat aloitteet ja päätökset turvapaikkapolitiikan sääntelemiseksi EY:n perustamissopimuksen 100 c artiklassa määritellyn menettelyn avulla, kuten EU:n perustamisesta tehdyn sopimuksen K.9 artiklassa määrätään; 11. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, UNHCR:lle ja Schengenin puheenjohtajamaalle.