FI Euroopan unionin virallinen lehti C 163/1

Komission tiedote ohjeasiakirjasta mikrobiologisten riskien torjumisesta tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkutuotannossa hyvän hygienian avulla

(2017/C 163/01)

SISÄLLYS

1. Johdanto 2

2. Ohjeasiakirjan tavoitteet 2

3. Soveltamisala ja käyttö 3

4. Sovellettava EU:n lainsäädäntö 3

4.1 Yleisiin hygieniasääntöihin liittyvät säädökset 3

4.2 Erityisiä EU:n sääntöjä koskevat säädökset 3

5. EFSAn tunnistamat tuoreissa hedelmissä ja vihanneksissa olevien mikrobiologisten taudinaiheuttajien tärkeimmät riskitekijät 4

6. Tarkistuslistat tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkutuotantotasolla suoritettavia hygieniatarkastuksia varten 5

7. Hyvät maatalous- ja hygieniakäytännöt 11

7.1 Ympäristötekijöiden hallinta ja viljelypaikan sijainti 12

7.2 Lannoitteiden valvonta (orgaaniset lannoitteet) 13

7.3 Alkutuotantoon ja siihen liittyviin toimintoihin tarkoitetun veden valvonta tällaisella tuotantopaikalla (sadonkorjuun aikana ja jälkeen) 17

7.4 Maataloustyöntekijöiden hygienia ja terveydentila 24

7.5 Hygieniaolosuhteiden valvonta liitännäisissä toiminnoissa maatilan tasolla 7.3 ja 7.4 luvuissa kuvattujen toimien lisäksi 26

8. Tietojen kirjaaminen ja elintarvikkeiden palautusmenettelyjä / markkinoilta poistamista koskevat vastuut 30

8.1 Tietojen kirjaaminen 30

8.2 Elintarvikkeiden palautusmenettelyjä / markkinoilta poistamista koskevat vastuut 31

LIITE I Sanasto 32

LIITE II Esimerkki maatalousveden mikrobiologista riskinarviointia tukevasta matriisista 35

LIITE III Esimerkki maatalousveden mikrobiologista riskinarviointia tukevasta päätöksentekokaaviosta 38

Lisäys 39

1. JOHDANTO

Vuonna 2014 annetun zoonoosien seurantaa koskevan kertomuksen (1) mukaan suurin osa EU:ssa todennetuista tautitapauksista liittyi eläinperäisiin elintarvikkeisiin. Hedelmät ja vihannekset olivat osallisina vain 7,1 prosentissa todennetuista tautitapauksista, ja nämä tapaukset aiheutuivat lähinnä noroviruksen saastuttamista pakastetuista vadelmista, joskin osuus on kasvanut vuodesta 2013, jolloin ”vihannesten ja mehujen” ilmoitettiin aiheuttaneen 4,4 prosenttia tautitapauksista. Tästä huolimatta tuoreiden hedelmien ja vihannesten mikrobiologisen saastumisen mahdollisia seurauksia ei saa aliarvioida, kuten verotoksiinia tuottavan Escherichia coli -bakteeriin (EHEC) liittynyt kriisi Saksassa (2) osoitti.

EHEC-kriisin jälkimainingeissa vuonna 2011 komissio pyysi Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista (EFSA) antamaan neuvontaa muissa kuin eläinperäisissä elintarvikkeissa olevien taudinaiheuttajien aiheuttamista kansanterveysriskeistä ja käsittelemään erityisesti riskitekijöitä ja vaihtoehtoja niiden vähentämiseksi, mahdolliset mikrobiologiset vaatimukset mukaan lukien. Tämän johdosta EFSA antoi kuusi tieteellistä lausuntoa seuraavista elintarvikkeiden ja taudinaiheuttajien yhdistelmistä, jotka tunnistettiin huomattavimmiksi riskeiksi muissa kuin eläinperäisissä elintarvikkeissa:

1) EHEC-bakteeri siemenissä ja idätetyissä siemenissä (3)

2) Salmonella-bakteeri ja norovirus salaattina syötävissä kypsentämättömissä vihreissä lehtivihanneksissa

3) Salmonella-bakteeri ja norovirus marjoissa

4) Salmonella-bakteeri ja norovirus tomaateissa

5) Salmonella-bakteeri meloneissa

6) Salmonella-, Yersinia- ja Shigella-bakteerit ja norovirus sipuleissa ja varsivihanneksissa sekä porkkanoissa.

Näissä ohjeissa otetaan huomioon EFSA:n asianomaiset lausunnot sekä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden ja merkityksellisten sidosryhmien kuulemiset. Vaikka ohjeiden tarkoituksena on antaa käytännön apua viljelijöille, myös viralliset tarkastajat voivat käyttää niitä soveltuvin osin tarkastuksissaan. EFSA vahvisti, että tutkimuksia tuoreisiin hedelmiin ja vihanneksiin liittyvistä mahdollisista riskeistä ja niitä vähentävistä toimenpiteistä olisi jatkettava.

2. OHJEASIAKIRJAN TAVOITTEET

Tämän ohjeasiakirjan tarkoituksena on auttaa alkutuotantoa harjoittavia viljelijöitä (kokoon katsomatta) soveltamaan tuoreiden hedelmien ja vihannesten tuotantoon ja käsittelyyn liittyviä hygieniavaatimuksia asianmukaisesti ja yhdenmukaisesti. Siinä annetaan viljelijöille ohjeita siitä, miten elintarviketurvallisuutta koskevia mikrobiologisia vaaroja voidaan torjua hyvien maatalouskäytäntöjen ja hyvien hygieniakäytäntöjen avulla kuluttajille kypsentämättöminä (jalostamattomina) tai vain vähän jalostettuina (pestyinä, lajiteltuina ja pakattuina) myytävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkutuotannossa (eli viljelyssä, korjuussa ja korjuun jälkeisessä käsittelyssä) sekä kuljetuksessa, edellyttäen, että nämä toiminnot eivät merkittävästi muuta niiden luonnetta asetuksen (EY) N:o 852/2004 liitteessä I annetun määritelmän mukaisesti (4). Näitä toimintoja kutsutaan jäljempänä ”liitännäisiksi toiminnoiksi”. Näitä hyviä käytäntöjä olisi noudatettava koko alkutuotantoketjussa.

Näiden ohjeiden soveltamista olisi pidettävä ensisijaisena kypsentämättöminä syötävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten osalta, ja siihen olisi mahdollisuuksien mukaan pyrittävä kypsennettyinä syötävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten kohdalla.

3. SOVELTAMISALA JA KÄYTTÖ

Nämä ohjeet kattavat tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkutuotantoon ja siihen liittyviin toimintoihin kuuluvat hyvät hygieniakäytännöt ja hyvät maatalouskäytännöt, ja ohjeiden tarkoituksena on torjua mikrobiologisia taudinaiheuttajia, jotka aiheuttavat maha- ja suolisairauksia tuoreiden hedelmien ja vihannesten kulutuksen seurauksena (5) (esimerkiksi patogeeninen E. coli -bakteeri, hepatiitti A -virus, listeriabakteeri).

Tarvittaessa ohjeissa annetaan tiettyjä tuotteita koskevia erityisiä lisäohjeita (6). Koska Euroopan iduntuottajien järjestö laatii parhaillaan erityisiä EU:n tason ohjeita hyvistä hygieniakäytännöistä itujen ja idätettävien siementen tuotannossa (7), tähän luokkaan kuuluvaa tuotantoa ei käsitellä lähemmin näissä ohjeissa.

Tässä ohjeasiakirjassa annetaan ohjeita siitä, miten yleisiä hygieniavaatimuksia sovelletaan tuoreiden hedelmien ja vihannesten tapauksessa. Sitä olisi sovellettava yhdessä muiden sovellettavien ohjeasiakirjojen kanssa. Eurooppalainen tuoreiden hedelmien ja vihannesten ala on hyvin monimuotoinen, ja vaikka jäljempänä tarkastellut tuoreiden hedelmien ja vihannesten luokat tuotetaan vaihtelevissa ympäristöolosuhteissa EU:n jäsenvaltioissa ja eräitä näiden ohjeiden määräyksiä saattaa olla tarpeen mukauttaa pientiloille tai perinteisille viljelyalueille sopiviksi, asetuksen (EY) N:o 852/2004 liitteessä I vahvistettuja yleisiä hygieniavaatimuksia on aina noudatettava.

4. SOVELLETTAVA EU:N LAINSÄÄDÄNTÖ

Näissä ohjeissa käsitellään erityisesti mikrobiologisten vaarojen torjumista. Kaikkien viljelijöiden on noudatettava näissä ohjeissa kuvailtuihin käytäntöihin liittyviä EU:n säännöksiä. Kattavan kuvan antamiseksi on hyvä palauttaa mieleen tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkutuotannon hyviä käytäntöjä koskevat tärkeimmät EU:n säädökset.

4.1 Yleisiin hygieniasääntöihin liittyvät säädökset

a. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 178/2002 (8), annettu 28 päivänä tammikuuta 2002, elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä (tästä käytetään yleisesti nimitystä ”yleinen elintarvikelainsäädäntö”)

b. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 852/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004 (9), elintarvikehygieniasta, jossa säädetään yleiset hygieniavaatimukset, joita elintarvikealan yritysten on noudatettava kaikissa elintarvikeketjun vaiheissa. Kaikkien elintarvikealan toimijoiden (kaikki viljelijät ovat elintarvikealan toimijoita) on noudatettava tämän asetuksen hyviä hygieniakäytäntöjä koskevia vaatimuksia, joilla pyritään estämään elintarvikkeiden saastuminen niiden alkuperästä riippumatta. Tämän asetuksen soveltamisala on havainnollistettu lisäyksessä.

4.2 Erityisiä EU:n sääntöjä koskevat säädökset

a. Komission asetus (EY) N:o 2073/2005 (10), annettu 15 päivänä marraskuuta 2005, elintarvikkeiden mikrobiologisista vaatimuksista

b. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 396/2005 (11), annettu 23 päivänä helmikuuta 2005, torjunta-ainejäämien enimmäismääristä kasvi- ja eläinperäisissä elintarvikkeissa ja rehuissa tai niiden pinnalla

c. Neuvoston direktiivi 86/278/ETY (12), annettu 12 päivänä kesäkuuta 1986, ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettäessä puhdistamolietettä maanviljelyssä, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/692/ETY ja asetuksilla (EY) N:o 807/2003 ja (EY) N:o 219/2009

d. Neuvoston direktiivi 98/83/EY (13), annettu 3 päivänä marraskuuta 1998, ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta

e. Neuvoston direktiivi 91/676/ETY (14), annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta

f. Asetus (EY) N:o 1069/2009 (15), annettu 21 päivänä lokakuuta 2009, muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä sekä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 kumoamisesta (sivutuoteasetus)

g. Komission asetus (EU) N:o 142/2011, annettu 25 päivänä helmikuuta 2011 (16), muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä.

Lisäksi eräissä jäsenvaltioissa (17) on käytössä kansallista lainsäädäntöä tai kansallisia standardeja kierrätetyn veden laadusta.

Täydentäviä EU:n hygieniaohjeita on saatavilla terveyden ja elintarviketurvallisuuden pääosaston verkkosivustolla elintarviketurvallisuutta koskevassa osiossa. Kansainvälisellä tasolla lisätietoja on saatavilla myös Codex Alimentarius -komitean tuoreiden hedelmien ja vihannesten kannalta merkityksellisissä hygieniakäytäntöjä koskevissa menettelytapaohjeissa (18).

5. EFSAN TUNNISTAMAT TUOREISSA HEDELMISSÄ JA VIHANNEKSISSA OLEVIEN MIKROBIOLOGISTEN TAUDINAIHEUTTAJIEN TÄRKEIMMÄT RISKITEKIJÄT

Vuokaavio 1

6. TARKISTUSLISTAT TUOREIDEN HEDELMIEN JA VIHANNESTEN ALKUTUOTANTOTASOLLA SUORITETTAVIA HYGIENIATARKASTUKSIA VARTEN

Seuraavassa esitetyillä esimerkeillä tarkistuslistoista (1-7) havainnollistetaan kunkin (EFSAn lausunnoissa määritetyn) riskiluokan hygieniavaatimuksia, joiden avulla kaikki viljelijät voivat tarkistaa, noudattavatko he EU:n hygieniavaatimuksia. Lisäksi nämä tarkistuslistat voivat auttaa viljelijöitä toteuttamaan näiden ohjeiden 6 ja 7 luvussa esitettyjä asianmukaisia suosituksia.

Tarkistuslista 1: Virallisten tarkastusten tulokset ja asianmukaiset korjaavat toimet

Tarkastuksen kohde Havainnot Lainsäädäntö Milloin viimeisin virallinen tarkastus suoritettiin (päivämäärä)? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.6 kohta Jos vaatimuksia ei ole noudatettu, onko (viimeisimpään viralliseen tarkastukseen perustuva) asianmukainen korjaava toimi toteutettu?

Tarkistuslista 2: Tuotantolaitoksen ympäristötekijät ja sijainti

Ympäristötekijät, muun muassa eläimissä olevat infektion reservoaarit, ovat tuoreiden hedelmien ja vihannesten mahdollinen saastumislähde, ja näitä riskejä olisi ehkäistävä tai vähintään lievennettävä. Jos analyysi viittaa maan saastumiseen, tarkistuslista 2 voi auttaa viljelijöitä tunnistaman saastumislähteen ja toteuttamaan tarvittavat toimet EU:n vaatimusten ja asiaa koskevien suositusten noudattamiseksi.

Tarkastuksen kohde Havainnot Lainsäädäntö Onko tuoreiden hedelmien ja vihannesten viljelyyn käytettävän maan saastumislähde tunnistettu? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta ja II.5 kohdan e alakohta Ilmoittakaa saastumislähde, jos se on tunnistettu, ja ohittakaa luetelmakohdat. Jos saastumislähdettä EI ole tunnistettu, seuraavat luetelmakohdat auttavat tunnistamaan lähteen. — Pääsevätkö eläimet (kotieläimet tai luonnonvaraiset eläimet) viljelyalueelle? — Pääsevätkö eläimet (kotieläimet tai luonnonvaraiset eläimet) alkutuotannossa ja siihen liittyvissä toiminnoissa käytettävän veden lähteille? — Onko viljelyalueiden lähellä lannan varastointialueita, joista vuotaa, huuhtoutuu tai valuu yli lantaa? — Onko viljelyalueiden lähellä nykyisin tai onko siellä ollut aiemmin vaarallisten jätteiden varastointipaikkoja? — Onko viljelyalueiden lähellä nykyisin tai onko siellä ollut aiemmin jätevedenpuhdistamoita? — Onko viljelyalueiden lähellä nykyisin tai onko siellä ollut aiemmin teollista tai kaivostoimintaa? — Onko läheisiltä pelloilta tuleva valunta mahdollista? — Onko mahdollista, että viljelyalueelle tulvii saastunutta vettä? — Onko viljelyalueen ympärillä pintavettä? — Onko olemassa muita saastumislähteitä? Tehdäänkö alkutuotannon tuotteille jokin käsittely, jolla poistetaan saastuminen tai vähennetään sitä hyväksyttävälle tasolle? Kyllä/ei Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta Jos ei tehdä, on suoritettava käsittely saastumisen poistamiseksi tai sen vähentämiseksi hyväksyttävälle tasolle ja on erittäin tärkeää noudattaa näiden ohjeiden 6 luvussa kuvattua hyvää hygieniakäytäntöä. Jos saastumislähde on tunnistettu, on arvioitava, voidaanko tuoreita hedelmiä ja vihanneksia viljellä tällä alueella ja onko ehkäiseviä/korjaavia toimenpiteitä toteutettu (ks. näiden ohjeiden 6 luvussa ehdotetut toimenpide-esimerkit).

Tarkistuslista 3: Lannoitteet

Tarkastuksen kohde Havainnot Lainsäädäntö Jos lannoitteita käytetään, täsmentäkää niiden tyyppi (orgaaninen vai epäorgaaninen) (19). Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II. 3 kohdan a luetelmakohta ja kansallinen lainsäädäntö Asetus (EY) N:o 1069/2009 (eläimistä saatavat sivutuotteet) (20) Direktiivi 86/278/ETY (21) ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettäessä puhdistamolietettä maanviljelyssä Varastoidaanko lannoitteet asianmukaisesti? Onko käytössä toimenpiteitä orgaanisten lannoitteiden aiheuttaman saastumisen välttämiseksi? Ilmoittakaa, mikä seuraavista toimenpiteistä on toteutettu orgaanisten lannoitteiden aiheuttaman saastumisen välttämiseksi: fysikaalinen, kemiallinen vai biologinen käsittely. Jos käytetään yritysten kompostoituja orgaanisia lannoitteita, onko käytettävissä todistus, jossa kuvaillaan ”kompostointiprosessi”? Kun käytetään kompostointia, tehdäänkö se tässä asiakirjassa annettujen ohjeiden mukaisesti (vähintään 90 päivää)? Noudatetaanko asianmukaista aikaväliä (sadonkorjuuta edeltävä varoaika) käsittelemättömän lannan levittämisen ja tuoreiden hedelmien ja vihannesten sadonkorjuun välillä? Huom. Tämä riippuu tuoreiden hedelmien ja vihannesten tyypistä ja siitä, onko ne tarkoitettu syötäväksi kypsentämättöminä – ks. taulukko 1 (esimerkiksi vähintään 60 päivää kypsentämättöminä syötävien tuoreiden vihreiden lehtivihannesten osalta). Jos käytetään puhdistamolietettä, onko käytössä valvonta- ja korjaavia toimenpiteitä mikrobiologisen saastumisen välttämiseksi? (ks. taulukko 1) Onko käytössä toimenpiteitä lannan ja muiden luonnollisten lannoitteiden aiheuttaman, viereisiltä pelloilta tulevan saastumisen minimoimiseksi (esimerkiksi huolellinen levitys ja valunnan valvonta)? Jos vastaus on kyllä, vastatkaa seuraavaan kysymykseen: Täsmentäkää toimenpiteet, joita käytetään lannan ja muiden luonnollisten lannoitteiden käsittely- ja varastointialueiden turvaamiseen ja valunnan tai huuhtoutumisen aiheuttaman ristisaastumisen estämiseksi (esimerkiksi voidaan käyttää esteitä lannan sulkemiseksi ja sen leviämisen estämiseksi). Pestäänkö ja desinfioidaanko lannan kanssa kosketukseen tulevat välineet ennen kuin niitä käytetään uudelleen, mikäli mahdollista?

Tarkistuslista 4: Alkutuotantoon ja siihen liittyviin toimintoihin tarkoitettu vesi tällaisella tuotantopaikalla

Tarkastuksen kohde Havainnot Lainsäädäntö Onko kaikki maatalouskäytännöissänne käytettävän veden lähteet tunnistettu? Ilmoittakaa kaikkiin käyttötarkoituksiin (esimerkiksi kastelu, pesu, laitteiden puhdistus) käytettävän veden lähteet (esimerkiksi kaivo, joki, vesisäiliö/suo/lampi, kierrätetty vesi). Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta, II.5 kohdan c alakohta Onko kaikki maatalouskäytännöissänne käytettävän veden jakelu- ja varastointijärjestelmät tunnistettu? Onko veden lähteet sekä jakelu- ja varastointijärjestelmät suojattu saastumiselta (koti- ja villieläimet, lintujen ulosteet)? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta, II.5 kohdan c ja e alakohta Onko tuotannon aikana käytettävän veden lähteet ja jakelujärjestelmät eristetty lannalta ja mahdolliselta valunnalta? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta, II.5 kohdan b alakohta Onko veden lähteet sekä jakelu- ja varastointijärjestelmät suojattu valunnalta voimakkaan sateen sattuessa? Tarkastetaanko maatalouskäytännöissänne käytettävän veden lähteet sekä jakelu- ja varastointijärjestelmät säännöllisesti (esimerkiksi näönvarainen tarkastus, mikrobiologinen arviointi)? Jos tarkastetaan, kuinka usein? Minkä tyyppinen kastelumenetelmä on käytössä (esimerkiksi tulvakastelu, sadetus tai tippukastelu)? Kuinka pitkä on viimeisen kastelun ja sadonkorjuun välinen aikaväli? Joutuuko kasteluvesi kosketuksiin tuoreiden hedelmien ja vihannesten syötävien osien kanssa? Onko tuoreilla hedelmillä ja vihanneksilla fyysisiä ominaisuuksia, jotka helpottavat veden kerääntymistä (esimerkiksi vihreiden lehtivihannesten karkeat pinnat, joille voi kerääntyä vettä)? Jos on, mitä toimenpiteitä olette toteuttaneet? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta, II.5 kohdan c alakohta Tehdäänkö tuoreille hedelmille ja vihanneksille jokin sadonkorjuun jälkeinen pesukäsittely ennen pakkaamista? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta, II.5 kohdan b alakohta Jos tuoreille hedelmille ja vihanneksille tehdään sadonkorjuun jälkeinen pesukäsittely ennen pakkaamista, on muistettava, että syömävalmiiden tuoreiden hedelmien ja vihannesten viimeisessä pesussa on käytettävä juomavettä, kun ensimmäisissä pesuvaiheissa voidaan käyttää puhdasta vettä. Mahdollistaako tuotantojärjestelmä suoran kosketuksen maan ja viljelykasvin syötävien osien välillä? Onko suoritettu riskinarviointi vesilähteiden riskitekijöiden tunnistamiseksi? Jos on, koskeeko se viljelykasvien tuotantoa vai/ja sadonkorjuun jälkeistä käsittelyä? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta, II.5 kohdan c ja g alakohta On tärkeää harkita riskin tyypin perusteella, onko maatalouskäytännöissänne käytettävä vesi tarpeen testata mikrobiologisesti (tarkempia tietoja on tämän ohjeasiakirjan 6.3 luvussa ja liitteissä II ja III). Jos vesi testataan mikrobiologisesti, ilmoittakaa: — Koskeeko testi taudinaiheuttajia ja/vai indikaattorimikro-organismeja? — Kuinka usein testaus suoritetaan? — Käytetäänkö saatuja tietoja historiallisen taustan laatimiseen useimpien riskien näytteenottopisteiden/-aikojen määrittämiseksi? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta, II.5 kohdan g alakohta Ovatko veden testitulokset tyydyttävät? Jos edellä mainitut tulokset eivät ole tyydyttäviä, onko toteutettu korjaavia toimenpiteitä? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.2 ja II.3 kohta, II.5 kohdan c alakohta Onko käytössä erityisiä valvontatoimenpiteitä kutakin tunnistettua riskitekijää varten?

Tarkistuslista 5: Maataloustyöntekijöiden hygienia ja terveydentila

Tarkastuksen kohde Havainnot Lainsäädäntö Onko työntekijöille annettu koulutusta henkilökohtaisesta hygieniasta ja turvallisista elintarvikkeiden käsittelykäytännöistä? Koskee myös uusia tai tilapäisiä työntekijöitä. Onko asianmukaisiin paikkoihin asetettu näkyvästi kylttejä, joissa työntekijöitä kehotetaan pesemään kätensä? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II. 5 kohdan d alakohta Kun suojaimia käytetään, ovatko ne asianmukaisessa kunnossa ja puhtaita? Onko olemassa toimintaohjeet työntekijän sairauden käsittelemiseksi? Jos vastaus on kyllä, vastatkaa seuraaviin luetelmakohtiin. — Ovatko työntekijät tietoisia siitä, että he eivät saa työskennellä kosketuksissa tuotteiden kanssa, jos he voivat huonosti ja etenkin jos heillä on ripulin tai oksentamisen kaltaisia oireita? — Ilmoittavatko työntekijät kaikenlaisista sairauksista tai vammoista johdolle? — Peitetäänkö ja suojataanko naarmut ja haavat ennen kuin työntekijöiden sallitaan jatkavan työskentelyä? Onko työntekijöillä tauko- ja ruokailutiloja, jotka eivät sijaitse pellon ja pakkauslinjojen läheisyydessä? Onko asiattomien henkilöiden, kuten satunnaisten vierailijoiden, pääsy viljelyalueelle ja muille elintarviketuotantoalueille estetty?

Tarkistuslista 6: Hygieniaolosuhteet liitännäistoiminnoissa maatilan tasolla

Tarkastuksen kohde Havainnot Lainsäädäntö Onko tilanpito hygieenistä ja onko tila hyvässä kunnossa? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.5 kohdan a ja b alakohta Onko käymälöiden ja saniteettitilojen määrä suositusten mukainen (22) (käymälöiden määrä suhteessa työntekijöiden määrään) ja ovatko ne erillään viljely- ja tuotantoalueista? Onko käymälät ja saniteettitilat sijoitettu asianmukaisesti valunnan estämiseksi? Onko käymälöissä ja saniteettitiloissa saatavilla puhdasta vettä, saippuaa ja mahdollisuus käsien kuivaukseen? Onko käsienpesupaikoilla ja muissa asianmukaisissa paikoissa tarjolla desinfiointigeelejä? Onko tiloissa asianmukainen viemäröinti, jotta elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvat materiaalit ja laitteet eivät ole vaarassa saastua seisovan veden vuoksi? Varastoidaanko jätteet muualla kuin tuotteiden varastointialueella tuhoeläinten ehkäisemiseksi? Tyhjennetäänkö jätesäiliöt säännöllisesti? Onko juomakelvottomalla vedellä erillinen järjestelmä? Onko juomakelvoton vesi selvästi tunnistettavissa? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.5 kohdan c alakohta Onko sadonkorjuukalusto puhdas ja onko kaikki tuoreiden hedelmien ja vihannesten kanssa suoraan kosketukseen joutuvat laitteet ja välineet puhdistettu ja tarvittaessa desinfioitu vaatimusten mukaisesti? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, II.5 kohdan a ja b alakohta Käytetäänkö häkkejä ja tuotesäiliöitä vain tuotteen säilyttämiseen ja puhdistetaanko ne säännöllisesti? Ovatko tuotesäiliöt elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuviksi soveltuvia? Pidetäänkö säiliöt ja laitteet hyvässä kunnossa tuotteen saastumisen ja vahingoittumisen estämiseksi? Suojataanko korjatut tuotteet tuulelta, sateelta ja auringolta ja siirretäänkö ne jalostus- tai pakkauslaitokseen mahdollisimman pian? Varastoidaanko korjatut tuoreet hedelmät ja vihannekset erillään kemikaaleista, eläimistä ja muista saastumislähteistä? Erotellaanko ihmisravinnoksi soveltumattomat tuoreet hedelmät ja vihannekset ennen varastointia tai kuljetusta? Pidetäänkö pakkaustilat ja -laitteet asianmukaisen puhtaina? Onko lämpötilan valvonta käytössä? Pidetäänkö kuljetuskalusto/säiliöt ja ajoneuvot puhtaina? Suojataanko korjatut tuoreet hedelmät ja vihannekset saastumiselta kuljetuksen aikana? Suoritetaanko lastaus ja kuljetus siten, että tuoreiden hedelmien ja vihannesten mahdollinen vahingoittuminen ja saastuminen minimoidaan? Suoritetaanko puhdistus ja desinfiointi siten ja sellaisessa paikassa, ettei se aiheuta tuoreiden hedelmien ja vihannesten saastumista? Tarkistetaanko elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien pintojen puhdistuksen ja desinfioinnin tehokkuus säännöllisesti vanupuikkonäytteillä (23)? Ovatko vanupuikkonäytteiden tulokset tyydyttävät? Käsitelläänkö ja käytetäänkö puhdistuskemikaaleja valmistajien ohjeiden mukaisesti?

Tarkistuslista 7: Tietojen kirjaaminen ja tuotteiden markkinoilta poistaminen / palautusmenettely

Tarkastuksen kohde Havainnot Lainsäädäntö Onko käytössä tarkka tietojen kirjaamisjärjestelmä? Jos vastaus on kyllä, vastatkaa seuraavien luetelmakohtien kysymyksiin. Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, III. 9 kohdan a, b ja c alakohta — Pidetäänkö torjunta-aineiden (kasvinsuojeluaineiden ja biosidien) käytöstä kirjaa (lainsäädännössä vaadittu tieto) asetuksen (EY) N:o 1107/2009 (24) 67 artiklan mukaisesti? — Pidetäänkö kirjaa sellaisten tuhoeläinten tai tautien esiintymisestä, jotka voivat vaikuttaa kasviperäisten tuotteiden turvallisuuteen (lainsäädännössä vaadittu tieto)? — Säilytetäänkö kasveista otettujen näytteiden tai muiden näytteiden, joilla on merkitystä ihmisten terveyden kannalta, asianmukaisten analyysien (esimerkiksi veden laadun testaus, tuotteiden mikrobiologiset analyysit) tulokset (lainsäädännössä vaadittu tieto)? — Pidetäänkö levitettyjen lannoitteiden käytöstä, lannoitteiden alkuperä mukaan luettuna, kirjaa? — Pidetäänkö tilojen ja laitteiden puhdistamisesta ja desinfioinnista kirjaa? — Pidetäänkö työntekijöille annettavasta turvallisten elintarvikkeiden tuotantoa koskevasta koulutuksesta kirjaa? — Pidetäänkö työntekijöiden työhön paluusta sairauden jälkeen kirjaa ja onko olemassa tätä koskevat toimintaperiaatteet? — Pidetäänkö lämpötilan tarkastuksista ja valvontalaitteiden kalibroinnista kirjaa? — Pidetäänkö tuotantotoiminnan valvonnasta (muun muassa siementen alkuperä, tuoreiden hedelmien ja vihannesten tuotannon valvontatiedot) kirjaa? Onko käytössä asianmukaiset jäljitettävyystiedot, joiden avulla tuoreet hedelmät ja vihannekset voidaan jäljittää tuotantoketjussa yksi vaihe taakse- ja eteenpäin? Asetus (EY) N:o 178/2002, 18 artikla Onko käytössä markkinoiltapoistamis- ja palautusmenettelyjä? Asetus (EY) N:o 178/2002, 19 artikla Asetetaanko tiedot pyynnöstä tarkastuksen tekevän toimivaltaisen viranomaisen ja vastaanottavien elintarvikealan toimijoiden saataville? Asetus (EY) N:o 852/2004, liite I, A osa, III.7 kohta

7. HYVÄT MAATALOUS- JA HYGIENIAKÄYTÄNNÖT

Tuoreita hedelmiä ja vihanneksia viljellään ja korjataan hyvin vaihtelevissa ilmasto-olosuhteissa ja erilaisissa maantieteellisissä ympäristöissä. Niitä voidaan viljellä sisätiloissa (esimerkiksi kasvihuoneissa) ja ulkona, korjata ja pakata suoraan pellolla tai kuljettaa pakkaamoon. Tuotantokäytännöt, kasvuolosuhteet ja syötävän osan sijainti kasvun aikana (maaperä, maaperän pinta, ilmassa oleva osa) yhdessä sisäisten, ulkoisten, sadonkorjuuseen ja jalostukseen liittyvien tekijöiden kanssa vaikuttavat tuoreiden hedelmien ja vihannesten lopulliseen mikrobiologiseen tilaan kulutusajankohtana. On osoitettu, että elintarviketurvallisuuden mikrobiologiset vaarat ja saastumislähteet vaihtelevat huomattavasti tuoreiden hedelmien ja vihannesten tuotantotyyppien ja viljely-ympäristöjen välillä jopa samojen tuoreiden hedelmien tai vihannesten kohdalla. Näihin erilaisiin tekijöihin voidaan puuttua hyvillä maatalouskäytännöillä ja hyvillä hygieniakäytännöillä.

Jäljempänä tässä asiakirjassa annetaan esimerkkejä ja suosituksia siitä, miten kaikkia asetuksen (EY) N:o 852/2004 liitteessä I (Alkutuotanto) vahvistettuja velvoitteita voidaan noudattaa.

7.1 Ympäristötekijöiden hallinta ja viljelypaikan sijainti

7.1.1 Yleiset periaatteet

Ympäristöön liittyvien riskitekijöiden arviointi tuoreiden hedelmien ja vihannesten viljelyalueella ja sen ympäristössä (esimerkiksi mahdollisten mikrobiologisten saastumislähteiden tunnistaminen) on erityisen tärkeää, koska myöhemmät vaiheet eivät ehkä riitä poistamaan tuotannon aikana tapahtunutta saastumista ja joissain tapauksissa ne saattavat johtaa mikrobiologisten taudinaiheuttajien kasvun mahdollistaviin olosuhteisiin.

7.1.2 Asetuksessa (EY) N:o 852/2004 vahvistetut EU:n velvoitteet

[Liite I – A osa – II.2 kohta] ”Elintarvikealan toimijoiden on varmistettava mahdollisuuksien mukaan, että alkutuotannon tuotteita suojataan saastumiselta, ottaen huomioon alkutuotannon tuotteille tämän jälkeen tehtävät käsittelyt.”

[Liite I – A osa – II.3 kohdan a alakohta] ”[…] elintarvikealan toimijoiden on noudatettava asianmukaisia yhteisön ja kansallisen lainsäädännön säännöksiä, jotka koskevat vaarojen hallintaa alkutuotannossa ja siihen liittyvissä toiminnoissa, mukaan lukien: toimenpiteet, joilla valvotaan ilman, maaperän, veden, rehujen, lannoitteiden, eläinlääkkeiden, kasvinsuojeluaineiden ja biosidien sekä jätteiden varastoinnin, käsittelyn ja hävittämisen aiheuttamaa saastumista”.

[Liite I – A osa – II.5 kohdan e alakohta]”Kasvituotteita tuottavien tai korjaavien elintarvikealan toimijoiden on […] [estettävä] mahdollisuuksien mukaan eläinten ja tuhoeläinten aiheuttama saastuminen. ”

7.1.3 Hyviä käytäntöjä koskevat suositukset

a. Jos viljelijä epäilee alkutuotantoalueen aiemman käytön, viereisten tuotantopaikkojen tai ympäristössä harjoitettavan teollisuustoiminnan muodostavan mahdollisen riskin, hänen olisi konsultoitava teknisiä asiantuntijoita ja tuotantopaikat saattaa olla tarpeen analysoida huolestuttavien vaarojen varalta.

b. Viljelijöiden olisi varmistettava, että viljelyalueet pidetään asianmukaisessa kunnossa poistamalla roskat ja jätteet sekä rikkaruohot, kasvijätteet tai ruoho rakennusten tai suojarakenteiden läheisyydestä, jossa ne voivat houkutella tuhoeläimiä tai tarjota niille lisääntymispaikan tai suojaa (25).

c. Viljelijöiden olisi varmistettava, että tiettyjen suojarakenteiden (esimerkiksi kasvutunnelit, vannekasvihuoneet) ympäristö puhdistetaan mahdollisista saastumislähteistä, kuten kasvijätteestä ja hylätyistä viljelykasveista, jotka olisi poistettava viipymättä viljelyalueelta.

d. Fyysiset esteet, kuten maakasat, kasvillisuuden muodostamat suojakaistat ja ojat eläintuotannosta tai jätteenkäsittelytoiminnoista tulevan valuman ohjaamiseksi muualle tai vähentämiseksi, ovat suositeltavia ehkäisytoimenpiteitä viljelyalueen saastumisen estämiseksi.

e. Erilaisten karkottimien, kuten ääniä tai eläinten huutoja tuottavien laitteiden (esimerkiksi petoeläinten äänet, akustiset aidat ja jyrsijöiden ultraäänikarkottimet), käyttö voi vähentää eläinten liikkumista.

f. Viljelijät voivat käyttää linnunpelättimiä, mekaanisia ansoja, heijastavia suikaleita tai laukauksia estääkseen lintuja ja tuhoeläimiä saastuttamasta tuoreita hedelmiä ja vihanneksia. Jos mahdollista, sähköjohdot eivät saisi kulkea sellaisten peltojen yli, joilla viljellään kypsentämättöminä kulutettavia kasveja, jotta vältetään johdoilla istuvien lintujen aiheuttama saastuminen.

g. Tuoreita hedelmiä ja vihanneksia, joiden syötävä osa (26) on joutunut kosketuksiin tulvaveden kanssa lähellä sadonkorjuuta (alle kahden viikon sisällä), ei pitäisi nauttia kypsentämättöminä. Jos tulviminen tapahtuu yli kaksi viikkoa ennen sadonkorjuuta tai jos tuotteet jalostetaan, olisi tehtävä tapauskohtainen (tuotantopaikkakohtainen) riskinarviointi.

7.2 Lannoitteiden valvonta (orgaaniset lannoitteet)

7.2.1 Yleiset periaatteet

Maatalouden tuotantopanokset ovat luonteeltaan hyvin erilaisia, ja niihin voi kuulua orgaanisia lannoitteita (kuten karjanlanta, lietelanta ja puhdistamoliete) tai epäorgaanisia lannoitteita (kemialliset lannoitteet). Lannoitteita olisi käytettävä vain tuoreiden hedelmien ja vihannesten viljelyyn tarvittava määrä. Koska näissä ohjeissa keskitytään elintarviketurvallisuuden mikrobiologisiin vaaroihin, epäorgaanisia lannoitteita ei käsitellä lähemmin (27).

Orgaanisia lannoitteita käytetään laajasti ja hyödyllisesti tuoreiden hedelmien ja vihannesten ravinnevaatimusten täyttämiseksi ja maaperän hedelmällisyyden parantamiseksi, mutta niiden epäasianmukainen käyttö voi olla sekä mikrobiologisen (esimerkiksi Salmonella, EHEC-bakteeri, norovirus) että kemiallisen saastumisen (esimerkiksi raskasmetallit) lähde. Lannassa ja muissa luonnollisissa lannoitteissa voi esiintyä taudinaiheuttajia, ja ne voivat elää niissä viikkoja tai jopa kuukausia, varsinkin jos näitä materiaaleja käsitellään riittämättömästi.

Sen riskin vähentämiseksi, että mahdolliset ihmisen taudinaiheuttajat säilyvät elossa lannassa, puhdistamolietteessä ja muissa orgaanisissa lannoitteissa, voidaan käyttää fysikaalisia, kemiallisia tai biologisia käsittelymenetelmiä (esimerkiksi kompostointia (28), pastörointia, lämpökuivausta, UV-säteilytystä, aurinkokuivausta tai näiden yhdistelmiä).

Tästä syystä orgaaniset lannoitteet eivät saisi sisältää sellaisia määriä mikrobi-, fysikaalisia tai kemiallisia kontaminantteja, että ne voivat vaikuttaa haitallisesti tuoreiden hedelmien ja vihannesten turvallisuuteen, ja niiden käytössä on noudatettava asianomaisia EU:n säännöksiä ja otettava soveltuvin osin huomioon WHO:n suositukset jäteveden ja eritteiden turvallisesta käytöstä maataloudessa.

7.2.2 Asetuksessa (EY) N:o 852/2004 ja direktiivissä 86/278/ETY vahvistetut EU:n velvoitteet

[Liite I – A osa – II.2 kohta] ”Elintarvikealan toimijoiden on varmistettava mahdollisuuksien mukaan, että alkutuotannon tuotteita suojataan saastumiselta, ottaen huomioon alkutuotannon tuotteille tämän jälkeen tehtävät käsittelyt.”

[Liite I – A osa – II.3 kohdan a alakohta] ” […] elintarvikealan toimijoiden on noudatettava asianmukaisia yhteisön ja kansallisen lainsäädännön säännöksiä, jotka koskevat vaarojen hallintaa alkutuotannossa ja siihen liittyvissä toiminnoissa, mukaan lukien: toimenpiteet, joilla valvotaan ilman, maaperän, veden, rehujen, lannoitteiden, eläinlääkkeiden, kasvinsuojeluaineiden ja biosidien sekä jätteiden varastoinnin, käsittelyn ja hävittämisen aiheuttamaa saastumista”.

[Liite I – A osa – II.5 kohdan f alakohta] ”Kasvituotteita tuottavien tai korjaavien elintarvikealan toimijoiden on […] tarpeen mukaan [varastoitava ja käsiteltävä] jätteitä ja vaarallisia aineita […] siten, että estetään saastuminen.”

[Neuvoston direktiivi 86/278/ETY] Käytettäessä puhdistamolietettä hedelmien ja vihannesten tuotannossa on noudatettava EU:n ja kansallisia vaatimuksia. Tietyissä tilanteissa lietettä ei saa käyttää viljelyssä lainkaan, esimerkiksi hedelmien ja vihannesten lannoittamiseen kasvukauden aikana (lukuun ottamatta hedelmäpuita) ja sellaisen maan lannoittamiseen, jossa viljellään yleensä suoraan kosketukseen maaperän kanssa joutuvia ja kypsentämättöminä syötäviä hedelmiä ja vihanneksia. Tätä kieltoa sovelletaan 10 kuukautta ennen sadonkorjuuta ja itse sadonkorjuun aikana.

7.2.3 Hyviä käytäntöjä koskevat suositukset

7.2.3.1 Yleiset suositukset

a. Kaikkien tilojen olisi laadittava lannankäsittelysuunnitelma (29), jossa yksilöidään, missä ja milloin lantaa voidaan ja ei voida levittää. Alueita, joille lantaa ei pitäisi levittää, ovat muun muassa ojien, vesiväylien, lammikoiden, lähteiden, kaivojen ja porakaivojen ympäristöt, jyrkät rinteet, joissa on suuri valuntariski, ympäristön kannalta herkät alueet ja tulva-alttiit pellot.

b. Levitettäessä lantaa, puhdistamolietettä ja muita orgaanisia lannoitteita ne olisi sekoitettava perusteellisesti maaperään mahdollisimman pian ja joka tapauksessa ennen tuoreiden hedelmien ja vihannesten rivikylvöä ja istutusta, sillä näin vähennetään tuoreiden hedelmien ja vihannesten suoran saastumisen mahdollisuutta samoin kuin haju- ja ammoniakkipäästöjä ja mahdollista kulkeutumista veteen.

c. Vältetään lannan ja muiden orgaanisten lannoitteiden käsittely- ja varastointialueiden (puhdistamolietteen varastointi mukaan luettuna) sijoittamista tuoreiden hedelmien ja vihannesten viljelyalueiden välittömään läheisyyteen.

d. Estetään ympäröivän maan ja pinta- ja pohjavedet saastuttava valunta tai tihkuminen käsittely- ja varastointialueilta käyttämällä asianmukaisia fyysisiä esteitä (esimerkiksi kuivatusojia).

e. Lannan, puhdistamolietteen tai muiden orgaanisten lannoitteiden kanssa kosketuksiin joutuneet laitteet olisi puhdistettava perusteellisesti ja tarvittaessa desinfioitava, ennen kuin niitä käytetään uudelleen.

f. Tilan ajoneuvojen liikkumista olisi mahdollisuuksien mukaan valvottava, jotta estetään viljely- ja tuotantoalueiden ristisaastuminen.

g. Lantaa ja puhdistamolietettä käsittelevien työntekijöiden olisi noudatettava hyvää henkilökohtaista hygieniaa (esimerkiksi pesemällä kädet käsiteltyään näitä materiaaleja ja ennen tuoreiden hedelmien ja vihannesten käsittelyä ja ennen syömistä tai juomista), käytettävä asianmukaisia henkilösuojaimia ja työhön soveltuvia päällysvaatteita, kuten käsineitä ja vedenpitäviä jalkineita, jotka voidaan puhdistaa ja desinfioida tehokkaasti käytön jälkeen.

7.2.3.2 Käsitelty lanta (esimerkiksi kiinteä lanta, lietelanta)

a. Käsiteltyä lantaa voidaan levittää kypsentämättöminä syötävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten viljelyyn käytettävään maahan milloin tahansa ennen rivikylvöä/istutusta (30).

b. Yleisesti ottaen käsiteltyä lantaa ei saisi levittää tuoreille hedelmille ja vihanneksille istutuksen jälkeen. Jos tämä kuitenkin on tuotantojärjestelmän kannalta välttämätöntä, käsiteltyä lantaa voidaan levittää maahan tuoreiden hedelmien ja vihannesten ravinnetarpeiden täyttämiseksi kasvukaudella, mikäli on käytetty asianmukaista kompostointiprosessia (ks. jäljempänä kompostointia koskevat ohjeet) eikä se joudu suorasti tai epäsuorasti kosketuksiin tuoreiden hedelmien ja vihannesten syötävien osien kanssa.

c. Käytettäessä lantaerittäin varastoitua (tai ”kypsytettyä”) lantaa varastoinnin tai passiivisen käsittelyn kesto vaihtelee alueen, ilmaston ja lannan alkuperän mukaan. Tuoretta lantaa ei saisi lisätä erään tänä varastointiaikana.

d. Kiinteän lannan kompostointi on aktiivisesti hoidettuna erityisen tehokas menetelmä mikrobitaudinaiheuttajien torjumiseksi. On suositeltavaa käsitellä lantaa eränä ja kääntää komposti säännöllisesti (esimerkiksi vähintään kahdesti ensimmäisten seitsemän päivän aikana joko etukuormaajalla tai mieluiten nimenomaan tähän tarkoitukseen tarkoitetulla kompostinkääntäjällä). Tämä tuottaa korkean lämpötilan tietyksi ajaksi (vähintään 55 °C kolmen päivän ajan), mikä tappaa tehokkaasti taudinaiheuttajia. Kompostoidun lannan olisi annettava kypsyä osana prosessia, ja yleisesti ottaen koko prosessin olisi kestettävä vähintään kolme kuukautta ennen käyttöä.

e. Lietelannan kalkkikäsittely (sammuttamattoman tai sammutetun kalkin lisääminen pH-arvon kohottamiseksi 12:een vähintään kahden tunnin ajaksi) on tehokas menetelmä bakteeritaudinaiheuttajien poistamiseksi. Lietelannan olisi annettava kypsyä osana lantaerän käsittelyprosessia. Yleisesti ottaen lietelannan olisi kypsyttävä vähintään kolme kuukautta ennen käyttöä.

7.2.3.3 Käsittelemätön tai osittain käsitelty lanta / muut orgaaniset lannoitteet

a. Yleisesti ottaen käsittelemättömän tai osittain käsitellyn lannan tai muiden orgaanisten lannoitteiden maahan levittämisen ja kypsentämättöminä syötävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten istutuksen ja korjuun välisen varoajan (sadonkorjuuta edeltävä varoaika) olisi oltava mahdollisimman pitkä, koska mikrobitaudinaiheuttajat kuolevat ajan mittaan.

b. Myös ilmasto, maaperän tyyppi ja lannan alkuperä vaikuttavat taudinaiheuttajien säilymiseen lannassa, lannoitteella parannetussa maassa ja maahan suoraan joutuneissa eläinten ulosteissa (jos maata on aiemmin käytetty laiduntamiseen).

c. Tuoreita lehtivihanneksia koskevissa ohjeissa hyvistä maatalouskäytännöistä (31) hyväksytään yleensä 120 päivän sadonkorjuuta edeltävät varoajat, mutta 60 päivän varoaikaa pidetään vähimmäisvaatimuksena.

d. Joissain tapauksissa kypsentämättöminä syötäville tuoreille hedelmille ja vihanneksille suositellaan jopa 12 kuukauden tai sitä pidempiä sadonkorjuuta edeltäviä varoaikoja (esimerkiksi maissa, joissa on suhteellisesti viileämpi ilmasto ja vähemmän auringon säteilyä, kuten Pohjois-Euroopan maissa).

e. Taulukossa 1 on esimerkkejä eräistä suositelluista sadonkorjuuta edeltävistä varoajoista, jotka koskevat erilaisten orgaanisten lannoitteiden (joihin sisältyy käsiteltyä ja käsittelemätöntä lantaa) levittämistä erityyppisille, kypsentämättöminä ja kypsennettyinä syötäville tuoreille hedelmille ja vihanneksille.

7.2.3.4 Puhdistamolietteen käsittely ja levittäminen

a. Levitettäessä käsiteltyä puhdistamolietettä tuoreiden hedelmien ja vihannesten viljelymaahan olisi suoritettava tiukkaa valvontaa. Ennen levittämistä lietteen toimittajan on testattava maaperä.

b. Käsitellyn puhdistamolietteen ja sadonkorjuun välisen varoajan (sadonkorjuuta edeltävä varoaika) olisi oltava mahdollisimman pitkä, ja siinä olisi otettava huomioon käsittelyn tyyppi (eli taudinaiheuttajien esiintyvyyden pienenemisaste käsitellyssä puhdistamolietteessä) ja viljellyt tuoreet hedelmät ja vihannekset. Yleisesti ottaen suositellaan pidempää sadonkorjuuta edeltävää varoaikaa, kun käsittely pienentää taudinaiheuttajien esiintyvyyttä vähemmässä määrin, kun viljellyt tuoreet hedelmät ja vihannekset syödään tavallisesti kypsentämättöminä ja kun tuoreiden hedelmien ja vihannesten syötävät osat saattavat joutua suoraan kosketukseen maaperän kanssa.

c. Käytettäessä perinteisesti (32) käsiteltyä puhdistamolietettä sadonkorjuuta edeltävän varoajan olisi oltava vähintään 30 kuukautta, kun kyse on kypsentämättöminä syötävistä tuoreista hedelmistä ja vihanneksista, ja 12 kuukautta, kun kyse on kypsennettyinä syötävistä tuoreista hedelmistä ja vihanneksista.

d. Käytettäessä laajennetulla käsittelyllä (33) käsiteltyä puhdistamolietettä suositellun sadonkorjuuta edeltävän varoajan olisi oltava vähintään 10 kuukautta sekä kypsentämättöminä että kypsennettyinä syötävien tuoreiden hedelmien ja vihannesten osalta.

7.2.3.5 Anaerobisen mädätteen ja kompostin tuotantoa ja käyttöä koskevat eritelmät (34)

a. Ulkoisilta toimittajilta ostettuja anaerobista mädätettä ja kompostipohjaisia lannoitteita varten olisi laadittava asianmukaiset laadunvarmistusvaatimukset, mukaan lukien lopputuotetta (lannoitetta) koskevat asianmukaiset mikrobiologiset vaatimukset.

b. Anaerobisten mädätteiden tuotantoon olisi tarvittaessa sisällyttävä pastörointivaihe.

c. Lisäksi olisi mahdollisuuksien mukaan laadittava ja otettava käyttöön standardoidut käytännöt, jotka kattavat laatuvarmistetun anaerobisen mädätteen ja kompostin tuotannon ja käytön, myös panosaineena käytetyn, syntypaikalla erotellun orgaanisen jätteen (raaka-aineen) ominaisuudet.

d. Viljelijöiden olisi kiinnitettävä huomiota siihen, että panosaineissa ja anaerobisessa mädätteessä/kompostissa saattaa olla lasinpalasia, metalleja tai kovamuoveja, jos materiaalia levitetään perunoiden tai juurivihannesten viljelyyn käytettävään maahan.

7.2.3.6 Asianmukainen huolellisuus käytettäessä markkinoilta ostettuja orgaanisia lannoitteita

Viljelijöiden, jotka ostavat karjanlantaa, puhdistamolietettä ja muita orgaanisia lannoitteita markkinoilta, olisi valittava hyvämaineinen toimittaja ja saatava asiakirjat, joissa yksilöidään lopputuotteen alkuperä, siihen sovellettu käsittely sekä kaikkien sillä tehtyjen (myös mikrobiologisia ja kemiallisia epäpuhtauksia koskevien) testien tulokset.

Taulukossa 1 esitetään esimerkkejä sadonkorjuuta edeltävistä varoajoista, joita viljelijöiden olisi noudatettava orgaanisia lannoitteita käytettäessä.

Taulukko 1:

Anaerobinen mädäte (laatuvarmistettu (35) ja pastöroitu) Anaerobinen mädäte (laatuvarmistettu, pastöroimaton) Anaerobinen mädäte (ei laatuvarmistettu) Raakalanta /lietelanta Komposti (mukaan lukien laatuvarmistettu (36) ja laatuvarmistamaton syntypaikalla eroteltu viherkomposti ja viher-/elintarvikejätekomposti) Käsitelty (37) lanta / lietelanta Perinteisesti käsitelty puhdistamoliete (38) Laajennetusti käsitelty puhdistamoliete (39) Maa, jonka välittömästi edellinen käyttötarkoitus on ollut laiduntaminen Tavallisesti kypsentämättöminä syötävät tuoreet hedelmät ja vihannekset, joissa ei ole suojaavaa kuorta (40) Milloin tahansa ennen rivikylvöä/ istutusta Viimeistään 12 kuukautta ennen rivikylvöä/ istutusta (*1) Viimeistään 12 kuukautta ennen sadonkorjuuta ja viimeistään 6 kuukautta ennen rivikylvöä/ istutusta (*1) Milloin tahansa ennen rivikylvöä/istutusta (41) Viimeistään 30 kuukautta ennen sadonkorjuuta (*1) Viimeistään 10 kuukautta ennen sadonkorjuuta Viimeistään 12 kuukautta sadonkorjuun jälkeen ja viimeistään 6 kuukautta ennen rivikylvöä/ istutusta (*1) (1) Tavallisesti kypsentämättöminä syötävät tuoreet hedelmät ja vihannekset, joissa on suojaava kuori tai jotka kasvatetaan irti maasta (42) Milloin tahansa ennen rivikylvöä/ istutusta Viimeistään 12 kuukautta ennen sadonkorjuuta ja viimeistään 6 kuukautta ennen rivikylvöä/ istutusta (*1) Viimeistään 12 kuukautta ennen sadonkorjuuta ja viimeistään 6 kuukautta ennen rivikylvöä/ istutusta (*1) Milloin tahansa ennen rivikylvöä/istutusta (43) Viimeistään 30 kuukautta ennen sadonkorjuuta (*1) Viimeistään 10 kuukautta ennen sadonkorjuuta Viimeistään12 kuukautta ennen sadonkorjuuta ja viimeistään 6 kuukautta ennen rivikylvöä/ istutusta (*1) (1) Aina kypsennettyinä syötävät tuoreet hedelmät ja vihannekset (44) Milloin tahansa ennen rivikylvöä/ istutusta Milloin tahansa ennen rivikylvöä/ istutusta Milloin tahansa ennen rivikylvöä/ istutusta Milloin tahansa ennen rivikylvöä/istutusta Viimeistään 12 kuukautta ennen sadonkorjuuta (*1) Viimeistään 10 kuukautta ennen sadonkorjuuta Milloin tahansa ennen rivikylvöä/ istutusta

7.3 Alkutuotantoon ja siihen liittyviin toimintoihin tarkoitetun veden valvonta tällaisella tuotantopaikalla (sadonkorjuun aikana ja jälkeen)

Useat veden käyttöön maataloudessa liittyvät tekijät saatavat vaikuttaa tuoreiden hedelmien ja vihannesten mikrobisaastumisen riskiin. Tällaisia tekijöitä ovat muun muassa vesilähde, kastelutyyppi (esimerkiksi tippukastelu tai sadetus), se, joutuvatko tuoreiden hedelmien ja vihannesten syötävät osat suoraan kosketukseen kasteluveden kanssa, viljelijän soveltama vesikäsittely, kastelun ajoitus suhteessa sadonkorjuuseen ja eläinten mahdollinen pääsy vesilähteelle. Toinen huomioon otettava merkittävä seikka on elintarvikeketjun vaihe: voidaanko esimerkiksi mahdollinen saastuminen yhä poistaa tai voidaanko sitä vähentää esimerkiksi kuivaamalla (auringon säteilyllä pellolla) tai pesemällä. Syömävalmiit elintarvikkeet ja lähempänä kulutushetkeä olevat elintarvikkeet edellyttävät laadukkaampaa vettä.

7.3.1 Yleiset periaatteet

Maatalouskäytännöissä käytetään eri lähteistä tulevaa ja erilaatuista vettä sadonkorjuuta edeltäviin, sadonkorjuun aikaisiin ja sadonkorjuun jälkeisiin toimintoihin (tätä vettä kutsutaan yhteisesti ”maatalousvedeksi” – ks. vuokaavio 2), ja kukin näistä veden lajeista vaikuttaa eri tavoin tuoreiden hedelmien ja vihannesten mikrobiologiseen saastumiseen. Laadultaan epäasianmukainen vesi saattaa olla suora saastumislähde ja levittää paikallista saastumista pellolla, laitoksessa tai kuljetuksen aikana. Jos vesi joutuu kosketuksiin tuoreiden tuotteiden kanssa, sen laatu vaikuttaa taudinaiheuttajakontaminaation mahdollisuuteen. Jos taudinaiheuttajat säilyvät tuotteissa, ne voivat aiheuttaa elintarvikevälitteisiä sairauksia. Useimmat heikkolaatuisen veden välityksellä tarttuviin sairauksiin liittyvät taudinaiheuttajat ovat enterobakteereita, kuten Salmonella, kampylobakteeri ja EHEC-bakteeri, ja viruksia, kuten norovirus. E. coli -bakteeria käytetään tavallisesti ulosteperäistä saastumista osoittavana organismina, ja kohonneet E. coli -bakteerin määrät saattavat olla viite taudinaiheuttajien suuremmasta esiintymismahdollisuudesta.

Tässä jaksossa esitettyjen veden valvontaa koskevien suositusten lisäksi olisi otettava huomioon myös seuraavat:

— ISO:n laatimat ohjeet käsitellyn jäteveden käytöstä kasteluhankkeissa (45)

— FAO:n suositukset kasteluveden laadusta (46)

— Maailman terveysjärjestön (WHO) vuonna 2006 laatimat ohjeet jäteveden ja eritteiden turvallisesta käytöstä maataloudessa (47).

Vuokaavio 2: Tiivistelmä erityyppisistä maatalousvesistä ja maatalouskäytännöistä EU:ssa harjoitettavassa (sellaisenaan syötävien) tuoreiden hedelmien ja vihannesten tuotannossa

7.3.2 Asetuksessa (EY) N:o 852/2004 vahvistetut EU:n velvoitteet

[Liite I – A osa – II.3 kohdan a alakohta] ”[…] elintarvikealan toimijoiden on noudatettava asianmukaisia yhteisön ja kansallisen lainsäädännön säännöksiä, jotka koskevat vaarojen hallintaa alkutuotannossa ja siihen liittyvissä toiminnoissa, mukaan lukien: toimenpiteet, joilla valvotaan ilman, maaperän, veden, rehujen, lannoitteiden, eläinlääkkeiden, kasvinsuojeluaineiden ja biosidien sekä jätteiden varastoinnin, käsittelyn ja hävittämisen aiheuttamaa saastumista”.

[Liite I – A osa – II.5 kohdan c alakohta]”Kasvituotteita tuottavien tai korjaavien elintarvikealan toimijoiden on […] tarpeen mukaan [käytettävä] juomavettä tai puhdasta vettä aina, kun se on tarpeen saastumisen estämiseksi.”

7.3.3 Käytännön välineet maatalousveden lähteen ja aiotun käytön arvioimiseksi

Olisi tehtävä riskinarviointi, jossa otetaan huomioon maatalousveden lähde ja aiottu käyttö (esimerkiksi kastelujärjestelmä, tuoreiden hedelmien ja vihannesten ominaisuudet sekä niiden aiottu käyttötarkoitus) ja määritellään sen soveltuvuus maatalouden tarkoituksiin, suositellut mikrobiologiset kynnysarvot ja valvontatiheys tämän ohjeasiakirjan liitteen II mukaisesti.

Veden riskinarvioinnin yhteydessä viljelijät voivat käyttää ohjeena vuokaaviossa 3 havainnollistettua toimintatapaa, joka auttaa tunnistamaan veden mahdolliset saastumislähteet tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkutuotannossa. Tämä koskee sekä kasteluvettä että liitännäisissä toiminnoissa (esimerkiksi torjunta-aineiden levitys, kastelulannoitus, pesu) käytettyä vettä.

Saattaa olla yksinkertaisempaa ja nopeampaa käyttää tämän ohjeasiakirjan liitteessä III esitetyn kaltaista päätöksentekokaaviota, jonka tuloksessa otetaan huomioon rajallinen määrä näytteenottosuosituksia liitteessä II esitettyihin suosituksiin verrattuna.

Molempia välineitä voidaan käyttää maatalousveden riskiprofiiliin perustuvien päätösten tekemiseen, mutta koska nämä lähestymistavat ovat erilaisia, tuloksia ei voida vertailla tai ekstrapoloida.

Alla olevassa vuokaaviossa 3 esitetään yhteenveto toimista, joita kaikki viljelijät voivat käyttää tunnistaakseen veden välityksellä tapahtuvan saastumisen lähteet tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkutuotannossa.

Vuokaavio 3: Käytännöllinen tapa suorittaa maatalousveden riskinarviointi

Käytännöllinen tapa suorittaa vuokaaviossa 3 kuvailtu maatalousveden riskinarviointi on noudattaa seuraavaa taulukkoa.

Taulukko 2: Maataloustoiminnoissa käytettävän veden välityksellä tapahtuvan mikrobiologisen saastumisen ennaltaehkäisyn yleisperiaatteiden soveltaminen

Toiminto Vesilähde (48) Riskinarvioinnin tulos (liitteen II tai liitteen III perusteella) Veden testauksen tarve (liitteen II tai liitteen III perusteella) ja tarpeen ilmetessä E. coli -bakteerin testaustiheys (määrä / 100 ml vettä) Ennen sadonkorjuuta Torjunta-aineiden laimennus Puhdistuslaitteiden käyttö Kastelu Lannoitteen levitys Maatalouskemikaalin laimennus … Sadonkorjuu Puhdistuslaitteiden käyttö Työntekijöiden käsienpesu käsin tapahtuvaa korjuuta tai poimintaa varten … Sadonkorjuun jälkeen Jäähdytys Kuljetus Pesu/ huuhdonta Puhdistuslaitteiden käyttö …

Tämän riskinarvioinnin tulokset auttavat EU:n velvoitteiden noudattamiseksi (ks. 7.3.2 jakso) määrittämään, missä määrin hyviä hygieniakäytäntöjä olisi sovellettava (7.3.3 jakso), maataloudessa käytettävän veden analyyseja koskevat suositukset mukaan lukien.

7.3.4 Hyviä käytäntöjä koskevat suositukset

7.3.4.1 Vesilähteitä ja veden varastointia ja jakelua koskevat yleiset suositukset

a. Käsittelemätöntä (yhdyskunta)jätevettä ei pitäisi käyttää. Ennen kuin harkitaan minkään muun tyyppisen jäteveden käyttöä, olisi kuultava toimivaltaisia viranomaisia, koska käyttöön saattaa liittyä lakisääteisiä rajoituksia.

b. Tilalla mahdollisesti uudelleenkäytettävän maatalousveden laatu olisi testattava. Vesi olisi tarvittaessa käsiteltävä ja/tai desinfioitava ennen uudelleenkäyttöä.

c. Karjan pääsy vesilähteille ja pumppausalueelle olisi estettävä.

d. Olisi rakennettava esteitä, jolla estetään mahdollisuuksien mukaan luonnonvaraisten eläinten pääsy tuoreiden hedelmien ja vihannesten alkutuotannossa käytettävään veteen.

e. On suositeltavaa arvioida maaperän ja veden mahdollisuutta saastua pintavesivalumisesta kovien sateiden aikana ja rakentaa rakenteita tällaisen valunnan pysäyttämiseksi (esimerkiksi kasveista muodostuvat suojakaistat, kuivatusojien käyttö).

f. Veden syöttöjärjestelmät, kuten altaat, tankit ja vesivarojen keräyspaikat, on huollettava ja puhdistettava asianmukaisesti veden mikrobikontaminaation ja biofilmin muodostumisen estämiseksi.

g. Käymälät sijoitetaan ja lanta, ulosteet ja lannoitteet varastoidaan vesilähteiden alapuolelle ja vähintään 250 metrin päähän niistä saastumisen estämiseksi. Tarvittaessa viljelijöiden olisi arvioitava paikallinen tilanne ja pidennettävä etäisyyttä.

h. Jos vesilähteen mikrobiologinen testitulos on kielteinen tai on havaittu ongelma, olisi sovellettava seuraavia korjaavia toimenpiteitä vesilähteen mukaan: i. Kaivoista kerätyn pohjaveden osalta olisi harkittava seuraavia erityistoimenpiteitä: — Kaivojen säännöllinen huolto. — Varmistetaan, että kaivo on erotettu asianmukaisesti seuraavista: talousjätteen huoltojärjestelmät, kemikaalien varastointitilat, eläinsuojat (kuten koirankopit, jaloittelutarhat ja ulkona olevat ruokintapaikat), käymälät, sakokaivot tai pitosäiliöt, lietelannan ja orgaanisen lannoitteen käsittely- ja varastointialueet. — Tarkastetaan säännöllisesti kaivon vuorausputki ja kansi ja varmistetaan, ettei niissä ole halkeamia tai vaurioita ja että kansi istuu paikallaan tiiviisti. Kaivon yläosan olisi oltava vähintään 30 cm maanpinnan yläpuolella, jotta pintavettä tai epäpuhtauksia ei pääse valumaan kaivoon. Varmistetaan, että kaivon yläosan ympäristö viettää kaivosta poispäin eikä siinä ole lehtiä, ruohoa ja muuta eloperäistä jätettä. — Rakennetaan kaivon tai käsipumppujen ympärille betoninen suojaluiska (säde 1 metri). — Desinfioidaan putkistojärjestelmä (esimerkiksi klooripohjaisilla desinfiointiaineilla tai muilla desinfiointikäsittelyillä). — Jos käytetyt lieventävät strategiat eivät ole riittäviä vesilähteen saastumisen estämiseksi, olisi harkittava korjaamista tai uusien kaivojen rakentamista. ii. Sadeveden osalta olisi harkittava seuraavia erityistoimenpiteitä: — Suojataan avoimet sadevesitankit verkoilla eloperäisen jätteen, lehtien ja eläinten aiheuttaman saastumisen sekä hyönteisten lisääntymisen estämiseksi (hyönteiset voivat olla mikrobikontaminaation levittäjiä). — Puhdistetaan säännöllisesti avoimet sadevesitankit, valuma-altaat ja korjuujärjestelmien kourut tai lisätään puhdistustiheyttä laadukkaan sadeveden keräämiseksi ja hyvän laadun ylläpitämiseksi. — Vaihdetaan tankit ja kourut tarvittaessa. iii. Veden käsittelyn osalta (mekaaninen ja biologinen käsittely ja/tai veden desinfiointi) olisi harkittava seuraavia erityistoimenpiteitä: — Tarkastetaan käytössä olevan vedenkäsittelylaitteiston tehokkuus. — Desinfioidaan vedenkäsittelylaitteet (esimerkiksi käyttämällä biosidituotetta tai desinfiointiainetta) tai vaihdetaan paikallisesti kerätyn veden säiliöt ja putkistojärjestelmät. — Vaihdetaan vedenkäsittelylaitteet. — Jos viljelijä haluaa käsitellä tai desinfioida veden tuottaakseen juomavettä tai parantaakseen sen laatua, hänen on täytettävä biosidituotteista annetun asetuksen vaatimukset (49).

7.3.4.2 Kastelumenetelmien hyviä käytäntöjä koskevat suositukset

a. Tippukastelussa olisi vältettävä maan pinnalle tai vakoihin syntyviä vesilammikoita, jotka saattavat joutua kosketuksiin tuoreiden hedelmien ja vihannesten syötävän osan kanssa (50).

b. Sadetuksessa olisi käytettävä laadukkaampaa vettä, koska se joutuu suoraan kosketukseen kasvin syötävien osien kanssa, ja sadetusta olisi mahdollisuuksien mukaan (51) käytettävä vain kasvien kasvun alkuvaiheessa. Kastelukauden ja sadonkorjuun välillä voidaan soveltaa varoaikaa. Tämä koskee kaikkia kypsentämättöminä syötäviä tuotteita (lehtivihannekset, salaattivihannekset, hedelmät) (ks. maatalousveden riskinarviointi, 7.3.3 jakso).

c. Ravinneliuosjärjestelmissä käytettävän veden laatu olisi tarkastettava ja vesi olisi vaihdettava säännöllisesti, tai jos vesi kierrätetään, se olisi käsiteltävä mikrobikontaminaation minimoimiseksi. Jos indikaattorien noudattamista ei havaita, olisi käytettävä useimmiten vedenkäsittelytekniikkaan perustuvia lieventämisstrategioita.

d. Kastelujärjestelmien osalta: i. Huuhdellaan kastelujärjestelmän runko-, kokooja- ja muut johdot säännöllisesti orgaanisen aineksen tai biofilmien kerääntymisen vähentämiseksi. On suositeltavaa, että tippukastelujohto pidetään auki vähintään yhden minuutin ajan, kunnes vesi on kirkasta. ii. Kun sataa hyvin voimakkaasti ja pitkään, on suositeltavaa huuhdella järjestelmä ennen seuraavan kastelukauden alkua.

7.3.4.3 Sadonkorjuun aikana ja sen jälkeen (liitännäisissä toiminnoissa) käytettävään veteen liittyviä hyviä käytäntöjä koskevat suositukset

a. Moniin sadonkorjuun aikana ja sen jälkeen suoritettaviin toimintoihin sisältyy tuoreiden hedelmien ja vihannesten pesua, huuhtomista, jäähdytystä, lajittelua ja kuljetusta. Näihin liitännäisiin toimintoihin käytettävää vettä kutsutaan jäljempänä ”pesuvedeksi”.

b. Yleisesti ottaen tuoreiden tuotteiden pesu (upottamalla tai ruiskuttamalla) voi osittain vähentää mikrobimäärää. Tämä on merkittävä vaihe, sillä suurin osa mikrobikontaminaatiosta on tuoreiden hedelmien ja vihannesten pinnalla. Pesuvesi voi kuitenkin myös levittää mikro-organismeja ja mahdollisesti saastuttaa suuremman osan tuotteista.

c. Käytettävän pesuveden olisi oltava ensimmäisissä pesuvaiheissa laadultaan vähintään puhdasta vettä. Viimeisissä huuhteluissa käytettävän veden on oltava juomavettä, jos tuoreet hedelmät ja vihannekset nautitaan usein syömävalmiina (esimerkiksi tomaatit, omenat, päärynät, varhaisporkkanat, varhaissipulit). Tästä syystä olisi tehtävä vuokaavion 2 mukainen riskinarviointi, ja liitteissä II ja III esitettyjä välineitä voidaan soveltaa pesuveden vaaditun laadun arviointiin.

d. Jos viljelijä aikoo käyttää valmistuksen apuaineita korjattujen tuotteiden pesuvedessä, hänen olisi kuultava toimivaltaisia viranomaisia, koska valmistuksen apuaineiden käyttöä kemiallisessa dekontaminaatiossa säännellään yleensä jäsenvaltioiden kansallisessa lainsäädännössä. Sama koskee pesutankkeja veden laadun ylläpitämiseksi. Käytettäessä klooripohjaisia desinfiointiaineita olisi huolehdittava siitä, etteivät kloraattisivutuotteet aiheuta elintarvikkeissa jäämien enimmäismääriä ylittäviä jäämiä. Seuraavilla toimilla voidaan vähentää elintarvikkeiden kloraattisaastumista: i. Käytetään pienimpiä mahdollisia klooripohjaisten desinfiointiaineiden pitoisuuksia, joilla saavutetaan haluttu desinfiointitaso. ii. Huolehditaan pesuveden riittävästä vaihtuvuusnopeudesta. Kun aktiivikloori haihtuu, kloraattijäämät tiivistyvät tähän veteen. iii. Huolehditaan desinfiointiaineiden asianmukaisesta varastoinnista, sillä altistuminen valolle tai korkeille lämpötiloille aiheuttaa klooripohjaisten desinfiointiaineiden hajoamista kloraatiksi ennen niiden käyttöä.

e. Sellaisten tuotteiden huolellinen pesu, joita ei harjata, saattaa lisätä taudinaiheuttajien poistamisen todennäköisyyttä. Harjapesu on tehokkaampaa kuin pesu ilman harjoja. Harjapesussa käytettävät harjat olisi puhdistettava usein.

f. Jos vesi saastuu pesun aikana ja käytetään sitten uudelleen, se voi toimia ristisaastumisen välittäjänä. Tästä syystä viljelijöiden olisi käytetystä pesumenetelmästä riippumatta noudatettava hyviä käytäntöjä, joilla varmistetaan asianmukainen vedenlaatu ja säilytetään seuraavasti: iv. vaihdetaan pesuvesi tietyin välein (jaksottainen prosessi) v. täytetään pesulaitteisto uudelleen tietyllä vesimäärällä (jatkuva prosessi) vi. sovelletaan veden käsittelyä vii. käytetään hallitusti veden desinfiointiaineita ristisaastumisen välttämiseksi.

g. Joissakin toiminnoissa useat pesukerrat saattavat poistaa yhtä pesua tehokkaammin multaa, eloperäistä jätettä ja kasvinesteitä. Voidaan esimerkiksi harkita käytettävän ensimmäistä pesukäsittelyä, jolla tuotteista poistetaan suurin osa mullasta, tämän jälkeen lisäpesukertoja ja lopuksi huuhtelua juomavedellä.

h. Takaisinvirtauslaitteiden ja ilmarakojen kaltaisten laitteiden asennus, rutiinitarkastukset ja huolto ovat tarpeen, jotta estetään puhtaan veden saastuminen mahdollisesti saastuneella vedellä (esimerkiksi juomaveden syöttöjohtojen ja säiliöperävaunun juoksutusjohtojen välillä).

7.3.4.4 Muita lehtivihanneksia, tomaatteja ja meloneja koskevia hyviä käytäntöjä (52)

a. Koska tuoreisiin lehtivihanneksiin saatetaan ruiskuttaa pieniä määriä vettä koneellisen sadonkorjuun aikana tai pellolla olevassa säiliössä heti korjuun jälkeen tuoreiden hedelmien ja vihannesten kosteuttamiseksi, prosesseissa, joissa vesi joutuu suoraan kosketukseen lehtivihannesten syötävien osien kanssa, on käytettävä juomavettä.

b. Maaperää käyttävissä viljelyjärjestelmissä viljellyt tomaatit voidaan pestä pölyn poistamiseksi, minkä jälkeen niiden pinta kuivataan, koko mitataan ja ne pakataan. Myös tässä tapauksessa olisi käytettävä juomavettä.

c. Vettä käytetään joskus säiliöperävaunuissa melonien ja vesimelonien kuljettamiseen pellolla olevista säiliöistä pakkaamoon. Tässä tapauksessa: i. Veden lämpötilan olisi oltava korkeampi kuin melonien ja vesimelonien sisäinen lämpötila, jotta minimoidaan veden imeytymisen riski. ii. Melonien/vesimelonien olisi oltava säiliöperävaunun vedessä mahdollisimman lyhyen aikaa. iii. Jos mahdollista, säiliöperävaunun veden mikrobiologinen laatu olisi tarkastettava, sitä olisi valvottava ja se olisi kirjattava. Tarvittaessa olisi toteutettava tarkastustoimenpiteitä veden mikrobiologisen laadun takaamiseksi.

7.3.4.5 Suosituksia maataloudessa käytettävän veden analyyseja koskeviksi hyviksi käytännöiksi

a. Ennen veden näytteenottostrategian aloittamista on suositeltavaa tarkistaa, onko riskinarviointi yhä pätevä ja onko ehkäisevät toimenpiteet toteutettu asianmukaisesti ja validoitu. Riskinarvioinnit (ks. 7.3.2 jakso) olisi tarkistettava vuosittain.

b. Mahdollisista vesilähteistä olisi tehtävä mikrobiologiset analyysit (53), joiden perusteella määritetään vesilähteen soveltuvuus maatalousvedeksi.

c. Näönvaraisia ja hajuun perustuvia tarkastuksia olisi suoritettava säännöllisesti mahdollisen saastumisen havaitsemiseksi. Jos näönvaraiset tai hajuominaisuudet muuttuvat, olisi kerättävä näytteitä kontrollianalyysia varten.

d. Vesinäytteet olisi otettava käyttöpaikalta.

e. Maatalousveden testaustiheyttä (54) voidaan harventaa, mikäli suositeltujen analyysien tulokset ovat myönteiset kolmena peräkkäisenä vuonna ja jos vesi ei ole alttiina saastumiselle, esimerkiksi pohjavesi.

f. Lisänäytteitä olisi otettava esimerkiksi tulvien, lannan varastointipaikkojen tulvimisen, tilapäisen tai jaksottaisen saastumisen tai voimakkaiden sateiden yhteydessä. Nämä lisätestit olisi tehtävä heti kyseisen tapahtuman jälkeen.

g. Jos viljelijä havaitsee testien yhteydessä toistuvasti suuria indikaattorilajien (esimerkiksi E. coli -bakteerin) määriä vesilähteissä, suositellaan seuraavia korjaavia toimia: — Lopetetaan veden käyttö, kunnes analyysitulokset ovat myönteiset, ja vaihdetaan lähdettä, jos tämä on mahdollista ja toteutettavissa. — Vaihtoehtoisesti vesi voidaan käsitellä ennen kastelua (esimerkiksi veden desinfiointi ultraviolettivalolla, käänteisosmoosisuodatuksella, otsonilla tai klooripohjaisilla desinfiointiaineilla) sen mukaan, millaisia desinfiointikäytäntöjä kyseisessä jäsenvaltiossa sovelletaan. — Veden näytteenottotiheyttä ja mikrobiologisen testauksen laajuutta voidaan mukauttaa erityisiin tilanteisiin: lisänäytteitä olisi otettava salmonellabakteerin ja patogeenisen E. coli -bakteerin (eli EHEC-bakteerin) esiintymisen todentamiseksi. — Tarkistetaan sen hetkistä riskinarviointia (ks. 7.3.1 jakso) keskittyen mahdollisiin ulostesaastumisen lähteisiin. — Jos veden testitulokset ovat korjaavien toimienkin jälkeen yhä kielteiset ja jos viljelijä ei voi vaihtaa vesilähdettä, viljelijän olisi pidennettävä viimeisen kastelukauden ja sadonkorjuun välistä varoaikaa ja muutettava kastelumenetelmä sellaiseksi, että vesi ei joudu kosketuksiin tuoreiden hedelmien ja vihannesten syötävien osien kanssa, kuten tihku- tai pisarakastelunauhoiksi.

7.4 Maataloustyöntekijöiden hygienia ja terveydentila

7.4.1 Yleiset periaatteet

Kaikkien työntekijöiden olisi oltava tietoisia hygienian ja terveyden perusperiaatteista, ja kaikille olisi tiedotettava tuotteen saastumiseen liittyvistä mahdollisista riskeistä. Heidän olisi saatava tehtäviensä mukaista hygieniakoulutusta ja heitä olisi arvioitava säännöllisesti. Tällainen koulutus olisi annettava sellaisella kielellä ja tavalla, että varmistetaan vaadittujen hygieniakäytäntöjen ymmärtäminen.

Yleisesti ottaen luvattomien vierailijoiden pääsy elintarvikkeiden tuotanto- ja käsittelyalueille olisi estettävä. Vierailijoiden olisi täytettävä terveydentilaa koskeva kyselylomake ennen tiloihin pääsyä, ja tarvittaessa pukeuduttava suojavaatteisiin ja noudatettava elintarvikeyrityksen henkilöstöä koskevia hygieniamääräyksiä. Korjuu-, pakkaus- ja tarkastusprosessit olisi mahdollisuuksien mukaan suunniteltava siten, että tuotteiden käsittely vähenee.

Kaikkien viljelijöiden olisi otettava käyttöön kuvitettuja ja helposti ymmärrettäviä terveydentilaa, hyviä hygieniakäytäntöjä, työntekijöiden koulutusta ja saniteettitiloja koskevia asiakirjoja (55) varmistaakseen, että työntekijät, alihankkijat ja vierailijat ovat kaikkina aikoina tietoisia hyvistä hygieniakäytännöistä ja noudattavat niitä.

7.4.2 Asetuksessa (EY) N:o 852/2004 vahvistetut EU:n velvoitteet

[Liite I – A osa – II.5 kohdan d alakohta] ”Kasvituotteita tuottavien tai korjaavien elintarvikealan toimijoiden on […] tarpeen mukaan [varmistettava], että elintarvikkeita käsittelevän henkilöstön terveydentila on hyvä ja että henkilöstö saa terveysriskejä koskevaa koulutusta.”

7.4.3 Hyviä käytäntöjä koskevat suositukset

a. Henkilökohtaisia esineitä, kuten koruja ja kelloja, ei saisi pitää tai tuoda tuoreiden hedelmien ja vihannesten viljely- tai tuotantoalueille.

b. Jos vakiokäytännöt edellyttävät työvälineiden tai pienten esineiden käyttöä, ne olisi numeroitava tai yksilöitävä asianmukaisesti.

c. Tarvittaessa työntekijöiden olisi käytettävä työhön soveltuvia suojavaatteita ja -jalkineita. Käsineiden käyttö voi olla hyödyllistä, mikäli ne pestään ja vaihdetaan usein mikro-organismien leviämisen estämiseksi. Pelkkä käsineiden käyttö ei korvaa hyviä käsienpesukäytäntöjä varsinkaan seuraavissa tapauksissa: — Jos käsineet käytetään uudelleen, niiden olisi oltava valmistettu helposti puhdistettavasta ja desinfioitavasta materiaalista ja ne olisi puhdistettava säännöllisesti ja varastoitava kuivassa ja puhtaassa paikassa. — Jos käytetään kertakäyttökäsineitä, ne olisi heitettävä pois niiden repeytyessä tai likaantuessa.

d. Suoraan kosketukseen tuoreiden hedelmien ja vihannesten kanssa joutuvien työntekijöiden olisi noudatettava korkeaa henkilökohtaista puhtautta. Yleisesti ottaen heidän olisi pestävä ja kuivattava kätensä kunnolla ennen tuoreiden hedelmien ja vihannesten käsittelyä (esimerkiksi sadonkorjuun alkaessa sekä sadonkorjuun ja sen jälkeisen käsittelyn aikana, ruokailtuaan ja käymälässä käynnin jälkeen) tai vältettävä elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien pintojen koskettamista erityisesti sadonkorjuun ja sen jälkeisen käsittelyn aikana.

e. Työntekijöiden olisi vältettävä käyttäytymistä, joka saattaa aiheuttaa tuoreiden hedelmien ja vihannesten saastumisen, kuten tupakointia, sylkemistä, purukumin pureskelua ja syömistä sekä niistämistä ja yskimistä tuoreiden tuotteiden läheisyydessä.

f. Sairaana olevien henkilöiden olisi ilmoitettava välittömästi sairaudesta tai oireista viljelijälle/esimiehelleen, eivätkä he saa työskennellä kosketuksissa tuoreiden hedelmien ja vihannesten kanssa.

g. Hygienia- ja saniteettitilojen olisi mahdollisuuksien mukaan täytettävä seuraavat ehdot: — Niiden olisi sijaittava peltojen ja sisätilojen välittömässä läheisyydessä (56), jotta niitä olisi helppo käyttää eivätkä työntekijät tekisi tarpeitaan pellolle, ja niitä olisi oltava riittävä määrä työntekijämäärään nähden (esimerkiksi yksi 20:tä henkilöä kohden). Niiden olisi myös sovelluttava molemmille sukupuolille, jos työntekijöissä on sekä miehiä että naisia (57). — Niiden rakenteen olisi oltava sellainen, että jätteet voidaan poistaa hygieenisesti ja viljelypaikkojen, tuoreiden hedelmien ja vihannesten tai maatalouden tuotantopanosten (kuten maatalousveden ja orgaanisten lannoitteiden) saastuminen estetään. — Niissä olisi oltava asianmukaiset hygieeniset (käsien)pesumahdollisuudet. — Ne olisi pidettävä hygieenisinä ja hyvässä kunnossa. — Niissä olisi oltava käytettävissä juoksevaa juomavettä, saippuaa, wc-paperia tai vastaavaa sekä kertakäyttöisiä paperipyyhkeitä tai vastaavia. Jos juoksevaa juomavettä ei ole saatavilla, asianmukaisen toimivaltaisen viranomaisen olisi suositeltava vaihtoehtoista käsienpesumenetelmää (kuten saippuan tai desinfiointiaineen käyttöä). — Siirrettäviä käymälöitä ei saisi puhdistaa tuoreiden hedelmien ja vihannesten viljelyalueilla eikä kasteluveden lähteiden tai siirtojärjestelmien lähellä. Viljelijöiden olisi määritettävä alueet, joille on turvallista sijoittaa siirrettäviä käymälöitä.

h. Koulutuksen olisi katettava asianmukaiset käsienpesu- ja kuivaamismenettelyt, käymälän käyttö ja wc-paperin tai vastaavan asianmukainen hävittäminen.

i. Käsissä olevat viillot ja haavat olisi peitettävä vedenpitävillä siteillä ja siteiden päällä olisi käytettävä käsineitä, jos se on mahdollista. Jos näitä tarvikkeita ei ole saatavilla, kyseinen henkilö olisi siirrettävä toiselle työskentelyalueelle, jossa hän ei käsittele tuoreita hedelmiä ja vihanneksia eikä koskettele elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvia pintoja.

j. Työntekijöillä olisi järjestettävä tauko- ja ruokailutiloja, jotka eivät sijaitse pellon ja pakkauslinjojen läheisyydessä. Työntekijät eivät saisi viedä mukanaan ruokaa tuotantoalueille, jotta vältetään tuoreiden hedelmien ja vihannesten mahdollinen saastuminen ruoka-aineallergeeneilla.

7.5 Hygieniaolosuhteiden valvonta liitännäisissä toiminnoissa maatilan tasolla 7.3 ja 7.4 luvuissa kuvattujen toimien lisäksi

7.5.1 Yleiset periaatteet

Korjuumenetelmät vaihtelevat tuotteen ominaisuuksien mukaan. Koneellinen sadonkorjuu on yleinen käytäntö eräiden tuoreiden hedelmien ja vihannesten kohdalla, ja se vähentää ristisaastumista, jota saattaa tapahtua käsin tapahtuvan korjuun aikana. Jos sadonkorjuulaitteet kuitenkin rikkoutuvat korjuun aikana tai ne on huollettu huonosti, puhdistettu/desinfioitu riittämättömästi tai ne vahingoittavat korjattua kasvia, ne voivat levittää mikrobikontaminaatiota ja/tai luoda mikrobikasvua edistävät olosuhteet (esimerkiksi vahingoittuneet tuoreet hedelmät ja vihannekset).

Tuoreet hedelmät ja vihannekset olisi varastoitava ja kuljetettava hygieenisissä olosuhteissa. Korjattujen tuoreiden hedelmien ja vihannesten varastointitilojen ja kuljetusajoneuvojen olisi oltava rakenteeltaan sellaisia, että minimoidaan tuoreiden hedelmien ja vihannesten vahingoittuminen ja estetään hyönteisten, jyrsijöiden ja lintujen kaltaisten tuhoeläinten pääsy niihin. Tilat olisi suunniteltava siten, ettei niissä ole mikrobiologisen, kemiallisen tai fysikaalisen ristisaastumisen riskiä. Ristisaastumisriskin taso suhteessa tuotevirtaan tiloissa olisi otettava huomioon ja siihen olisi puututtava kaikissa vaiheissa (raaka-aineen saapumisesta, pesua edeltävästä siistimisestä ja pakkaamisesta varastointiin ja lähetykseen).

7.5.2 Asetuksessa (EY) N:o 852/2004 vahvistetut EU:n velvoitteet

[Liite I – A osa – II.5 kohdan a alakohta] ”Kasvituotteita tuottavien tai korjaavien elintarvikealan toimijoiden on […] tarpeen mukaan [pidettävä] tilat, laitteet, säiliöt, häkit, ajoneuvot ja alukset […] puhtaina ja, kun se on tarpeen puhdistuksen jälkeen, [desinfioitava ne] asianmukaisella tavalla.”

[Liite I – A osa – II.5 kohdan b alakohta] ”Kasvituotteita tuottavien tai korjaavien elintarvikealan toimijoiden on […] tarpeen mukaan [varmistettava] kasvituotteiden hygieeniset tuotanto-, kuljetus- ja varastointiolosuhteet ja puhtaus […] tarvittaessa.”

[Liite I – A osa – II.5 kohdan f alakohta] ”Kasvituotteita tuottavien tai korjaavien elintarvikealan toimijoiden on […] tarpeen mukaan [varastoitava ja käsiteltävä] jätteitä ja vaarallisia aineita […] siten, että estetään saastuminen.”

7.5.3 Suosituksia pellolla tai tilalla suoritettavia korjuu- ja pakkaustoimintoja koskeviksi hyviksi käytännöiksi

7.5.3.1 Kaikkia tiloja koskevat suositukset

a. Kun tuoreita tuotteita pakataan pellolla, olisi vältettävä huolellisesti säiliöiden saastumista lannalla, eläinten ulosteilla, maaperällä tai vedellä.

b. Kun sadonkorjuun jälkeisen käsittelyn laitteissa käytetään pehmusteita tuotteiden vahingoittumisen estämiseksi, ne olisi valmistettava materiaalista, joka voidaan puhdistaa ja mahdollisuuksien mukaan myös desinfioida.

c. Viljelijöiden olisi poistettava ylimääräinen lika ja paakkuuntunut muta tuotteista ja/tai säiliöistä korjuun aikana ja puhdistettava kaikki korjuun aikana toistuvasti käytettävät välineensä ja säiliönsä jokaisen kuorman jälkeen.

d. Viljelijöiden olisi vältettävä korjuusäiliöiden tai korjattujen tuoreiden tuotteiden asettamista suoraan maahan korjuun aikana tai sen jälkeen ja ennen lastaamista kuljetusajoneuvoon. Heidän olisi vältettävä suoraan kosketukseen tuoreiden tuotteiden kanssa joutuvien korjuusäiliöiden käyttöä muuhun tarkoitukseen kuin tuotteiden säilyttämiseen.

e. Sellaisinaan kulutettaviksi tarkoitetut pakatut tuotteet olisi merkittävä ja varastoitava asianmukaisesti. Tarvittaessa on vahvistettava varastointiin sopiva lämpötila ja suhteellinen kosteus.

f. Viljelijöiden olisi vältettävä häkkien ja korien ylitäyttöä, jotta estetään epäpuhtauksien mahdollinen siirtyminen tuoreisiin tuotteisiin pinoamisen yhteydessä. Näin ehkäistään myös tuotteiden vahingoittumista.

g. Hedelmät ja vihannekset olisi korjattava siististi leikkaamalla repimättä vartta tai kantaa.

h. Yli jääneet pakkausmateriaalit ja hylätyt tuoreet hedelmät ja vihannekset olisi vietävä pois pellolta päivän päätteeksi.

i. Ihmisravinnoksi soveltumattomat tuoreet hedelmät ja vihannekset olisi jätettävä korjaamatta tai eroteltava korjuun aikana.

j. Sellaisen työntekijän, joka ei käsittele terveitä hedelmiä tai vihanneksia, olisi poistettava hylätyt tuotteet hygieenisesti pakkaamosta ja hävitettävä ne, jotta ne eivät houkuttele tuhoeläimiä.

7.5.3.2 Lisäsuosituksia erityisesti tomaattien, marjojen, melonien ja vesimelonien viljelijöiden hyviksi käytännöiksi

a. Kun marjojen, tomaattien, melonien tai vesimelonien alla käytetään niiden kasvaessa materiaaleja, joilla vähennetään kosketusta maaperään (kuten viljelyskatetta tai oljen kaltaisia biohajoavia materiaaleja), tai kun korjuun aikana käytetään materiaaleja korjattujen hedelmien suojaamiseksi (kuten muovia tai biohajoavia materiaaleja, esimerkiksi lehtiä tai vuorauspaperia taikka millaisia tahansa biohajoavia koreja), olisi otettava huomioon seuraavaa: — Muovin olisi oltava puhdasta ja hygieenistä. — Biohajoavia materiaaleja ja/tai viljelykatetta ei saisi käyttää uudelleen, jotta estetään ristisaastuminen.

b. Hyviä hygieniakäytäntöjä olisi noudatettava koko elintarvikeketjussa, sillä marjat kulutetaan lähinnä kypsentämättöminä ja niiden käsittely, kuten puhdistus, pesu tai jäähdytys, on hyvin vähäistä.

c. Marjat olisi jäähdytettävä välittömästi korjuun jälkeen. Viljelijöiden olisi tarvittaessa käytettävä esijäähdytyksessä juomavettä jää- ja vesijäähdyttimissä saastumisriskin minimoimiseksi.

d. Jos korjuu tapahtuu käsin, viljelijöiden olisi otettava huomioon seuraavat ohjeet: — Marjojen ulkonäkö ja kiinteys ovat yleensä yhteydessä niiden laatuun ja tuoreuteen. Marjojen liiallinen käsittely voi vahingoittaa niitä ja vaikuttaa niiden laatuun. Lisäksi kuumassa ja/tai kosteassa säässä tapahtuvan korjuun yhteydessä myös haitalliset lämpötilat heikentävät laatua ja saattavat vaikuttaa elintarviketurvallisuuteen hedelmien vahingoittumisen ja saastumista terveisiin hedelmiin mahdollisesti levittävän hedelmämehun vuotamisen vuoksi. — Viljelijöitä kehotetaan nimeämään vastuuhenkilö, joka valvoo sadonkorjuuta kaikkina aikoina ja varmistaa, että korjaajat noudattavat asianmukaisia käsienpesumenettelyjä eivätkä korjaa märkiä, kolhiutuneita ja/tai vahingoittuneita hedelmiä.

e. Eräät viljelijät asettavat melonit ja vesimelonit kuppeihin (pienille muovilevyille), muovisille viljelykatteella katetuille alustoille tai halkaistuille bambukappaleille minimoidakseen melonien suoran kosketuksen maaperään ja vähentääkseen siten kuoren vahingoittumista siltä kohtaa, joka on kosketuksessa maahan. Työntekijät voivat myös käännellä niitä käsin useita kertoja kasvukauden aikana auringonpoltteen tai kuoren vahingoittumisen estämiseksi, tai ne voidaan peittää biohajoavilla materiaaleilla, kuten riisinoljilla, auringonpoltteen estämiseksi. Käytettäessä kuppeja tai biohajoavia materiaaleja suositellaan seuraavia käytäntöjä: — Ennen kuppien asettamista melonien/vesimelonien alle varmistetaan, että ne ovat puhtaita ja hygieenisiä, että niissä ei ole teräviä kulmia ja että ne eivät kerää vettä hedelmän pinnan alle. — Käänneltäessä kupeissa olevia meloneja/vesimeloneja ja sadonkorjuutoimintojen aikana olisi varmistettava, että työntekijät noudattavat hyviä hygieniakäytäntöjä. — Biohajoavia materiaaleja käytetään vain kerran, jotta estetään ristisaastuminen.

7.5.4 Suosituksia lastaus-, kuljetus- ja varastointitoimintoja sekä puhdistus- ja desinfiointitoimintoja koskeviksi hyviksi käytännöiksi

7.5.4.1 Tiloilla, pakkaamisessa ja kuljetuksessa noudatettavat hyvät käytännöt

a. Tuotteet olisi lastattava siten, että ne eivät vahingoitu kuljetuksen aikana.

b. Olisi tehtävä kaikki voitava korjattujen tuotteiden suojaamiseksi auringolta, tuulelta, sateelta sekä tuho- ja muilta eläimiltä.

c. Korjatut tuotteet olisi siirrettävä käsittely- ja pakkausalueelle mahdollisimman nopeasti. Kun lämpötila on korkea, siirtoa olisi nopeutettava.

d. Tuotteet olisi laitettava pelloilla oleviin laatikoihin tai muihin elintarvikekäyttöön soveltuviin säiliöihin heittämättä tai painamatta niitä. Laatikoita ei saisi täyttää niiden yläreunojen yläpuolelle.

e. Varastointialueiden olisi oltava puhtaita ja kullekin varastoitavalle tuotetyypille soveltuvia. Korjattuja tuotteita ei saa varastoida yhdessä mahdollisten saastumislähteiden, kuten eläinten tai kemikaalien, kanssa.

f. Kuljetusajoneuvojen olisi oltava puhtaita: tuoreita hedelmiä ja vihanneksia ei saisi kuljettaa yhdessä mahdollisten saastumislähteiden, kuten eläinten tai kemikaalien, kanssa. Jos ajoneuvoa on aiemmin käytetty eläinten, kasvinsuojeluaineiden, biosidien, moottorien voiteluaineiden, polttoaineen tai jäteaineksen kuljettamiseen, se olisi puhdistettava asianmukaisesti ja tarvittaessa desinfioitava, ennen kuin sitä käytetään tuoreiden hedelmien ja vihannesten kuljetukseen. Joka tapauksessa tuoreiden hedelmien ja vihannesten kuljetukseen käytettävät ajoneuvot on puhdistettava säännöllisesti.

g. Ihmisravinnoksi soveltumattomat tuoreet hedelmät ja vihannekset olisi eroteltava ennen varastointia tai kuljetusta. Ne hedelmät ja vihannekset, joista ei saada turvallisia lisäkäsittelyllä, olisi hävitettävä hygieenisesti.

7.5.4.2 Puhdistus-, huolto- ja desinfiointitoiminnot

a. Tuoreiden hedelmien ja vihannesten kuljetukseen käytettävät laatikot ja muut säiliöt olisi puhdistettava säännöllisesti, eikä niissä saisi olla halkeamia tai ulkonemia, jotka voivat vahingoittaa tuotteita.

b. Puhdistusmenettelyihin olisi kuuluttava eloperäisen jätteen poistaminen laitteiden pinnoilta, puhdistusliuoksen levittäminen, huuhtelu vedellä ja tarvittaessa desinfiointi.

c. Elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien pintojen puhdistuksen ja desinfioinnin tehokkuus olisi tarkastettava säännöllisesti vanupuikkonäytteillä.

d. Sisätiloissa olevissa alkutuotantotiloissa olisi tarvittaessa oltava saatavilla riittävästi puhdasta vettä sekä asianmukaiset tilat ja laitteet sen varastointia ja jakelua varten.

e. Kaikkien tuoreiden hedelmien ja vihannesten kosketuksiin joutuvien laitteiden, kuten maatalouskoneiden, korjuu- ja kuljetuskaluston, säiliöiden ja veitsien, puhdistamiseen olisi käytettävä puhdasta vettä.

f. Juomakelvottomalla vedellä olisi oltava erillinen järjestelmä. Juomakelvottoman veden järjestelmät olisi merkittävä selvästi, eivätkä ne saisi olla yhteydessä juomavesijärjestelmiin tai mahdollistaa takaisinvirtausta niihin.

g. Käytössä olisi oltava asianmukaiset viemäröinti- ja jätteenkäsittelyjärjestelmät ja -laitteet.

h. Viljelijöiden olisi varastoitava kalustonsa asianmukaisesti ja leikattava rikkaruohot ja ruoho rakennusten välittömästä läheisyydestä.

i. Viljelijöiden olisi vältettävä siirtämästä korjuukalustoa sellaisten peltojen yli, joille on levitetty lantaa tai kompostia.

j. On suositeltavaa, että viljelijät puhdistavat ja desinfioivat korjuukaluston kausittain tai tarpeen mukaan.

k. On suositeltavaa laatia aikataulu näiden tilojen ja laitteiden sekä pakkaamiseen käytettyjen laitteiden ja välineiden puhdistamista ja desinfiointia varten.

l. Puhdistus- ja desinfiointiohjelmia ei pitäisi suorittaa paikassa, jossa huuhteluvesi voi saastuttaa tuoreet hedelmät ja vihannekset.

m. Viljelijä voi käyttää biosidejä elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien pintojen sekä tuoreiden hedelmien ja vihannesten pesuun, huuhteluun ja jäähdytykseen käytettävien välineiden desinfiointiin.

n. Puhdistusmateriaali (esimerkiksi pesuaineet ja biosidit) olisi merkittävä selvästi ja säilytettävä erillään turvallisessa ja hyvässä varastointitilassa (58). Niihin olisi oltava asianmukaiset luvat ja niitä olisi käytettävä vain oikeaan käyttötarkoitukseen valmistajan ohjeiden mukaisesti.

7.5.4.3 Lisäsuosituksia varastointi- ja pakkaustiloihin liittyviksi hyviksi käytännöiksi tomaattien, marjojen, melonien/vesimelonien ja lehtivihannesten viljelijöille

a. Yleisesti ottaen, mutta varsinkin tomaattien, melonien ja vesimelonien kyseessä ollessa, tuotteet, jotka on puhdistettu ja/tai käsitelty kemiallisesti, olisi erotettava, eli sijoitettava erillisiin tiloihin tai käsiteltävä eri aikoina, raaka-aineista ja ympäristön epäpuhtauksista. Lisäksi pakkaustilat ja -huoneet olisi suunniteltava siten, että pellolta tulevien tomaattien tilat (sisään tulevien likaisten tomaattien tilat) ovat erillään myöhempään käsittelyyn käytetyistä tiloista. Jos mahdollista, raaka-aineen käsittelyalueet olisi erotettava pakkausalueista.

b. Lehtivihannesten jäähdytyksen ja pesun aikana mikrobiologinen laatu olisi varmistettava veden riittävällä vaihtuvuudella tai veden käsittelyllä, jotta vähennetään mikro-organismien muodostumista ja ristisaastumisen riskiä.

8. TIETOJEN KIRJAAMINEN JA ELINTARVIKKEIDEN PALAUTUSMENETTELYJÄ / MARKKINOILTA POISTAMISTA KOSKEVAT VASTUUT

8.1 Tietojen kirjaaminen

8.1.1 Yleiset periaatteet

Olisi dokumentoitava tehokas (sekä taakse- että eteenpäin suuntautuva) jäljitettävyysjärjestelmä, josta ilmenee tuotteen alkuperä ja tuotteen merkintä- tai tunnistamismekanismi, jonka avulla tilalta peräisin oleva tuote voidaan jäljittää. Muut henkilöt, kuten maatalousteknikot, voivat avustaa viljelijää tietojen kirjaamisessa.

Nämä tiedot olisi asetettava pyynnöstä toimivaltaisten viranomaisten sekä korjattuja tuotteita vastaanottavien elintarvikealan toimijoiden saataville.

8.1.2 Asetuksessa (EY) N:o 852/2004 vahvistetut EU:n velvoitteet

[Liite I – A osa – III. 7 kohta] ”Elintarvikealan toimijoiden on pidettävä kirjaa ja säilytettävä kirjatut tiedot elintarvikkeiden vaarojen hallitsemiseksi käyttöön otetuista toimenpiteistä asianmukaisella tavalla ja asiaankuuluvan ajan, jonka pituus riippuu elintarvikeyrityksen koosta ja luonteesta. Elintarvikealan toimijoiden on annettava kirjaamansa asianmukaiset tiedot pyynnöstä toimivaltaisen viranomaisen ja vastaanottavien elintarvikealan toimijoiden saataville.”

[Liite I – A osa – III. 9 kohdan a–c alakohta] ”Kasvituotteita tuottavien tai korjaavien elintarvikealan toimijoiden pidettävä kirjaa erityisesti seuraavasta:

a) kasvinsuojeluaineiden ja biosidien käytöstä;

b) sellaisten tuhoeläinten tai tautien esiintymisestä, jotka voivat vaikuttaa kasviperäisten tuotteiden turvallisuuteen;

c) kasveista otettujen näytteiden tai muiden näytteiden, joilla on merkitystä ihmisten terveyden kannalta, asianmukaisten analyysien tuloksista.”

8.1.3 Hyviä käytäntöjä koskevat suositukset

a. Olisi pidettävä kirjaa yksityiskohtaisista tiedoista, jotka yhdistävät kaikki alkutuotantoketjuun osallistuvat tuotteen toimittajat. Tällaisia tietoja ovat muun muassa seuraavan tyyppiset tiedot: — tilan ja tuotantopaikan tunniste (esimerkiksi pellon nimi / muovikatteinen kasvihuone / viljelyhuone) — tuotteen tyyppi (esimerkiksi hedelmän tai vihanneksen nimi ja/tai lajikkeen nimi) — siementen / lisäykseen käytettävien kasvien lähde — sadon istutusajankohta ja korjuumenetelmä — kastelulähde ja -menetelmä — viimeisin kasteluajankohta ennen tuoreiden hedelmien ja vihannesten korjuuta — tuoreiden hedelmien ja vihannesten tuotantopanokset (muun muassa lannoitteet, kasvinsuojelutuotteet, päivämäärät, annokset) — pakkaus- ja luovuttamispäivämäärä — erän tunniste — kuljetustunniste — varastointitilan lämpötilat — tiedot työntekijöiden koulutuksesta ja laitteiden valvonnasta ja huollosta — rakennusten/rakenteiden ja laitteiden puhdistus- ja desinfiointiraportit — elintarvikkeiden kanssa kosketukseen joutuvien pintojen ja laitteiden puhdistuksen ja desinfioinnin tehokkuuden varmistamiseksi suoritettujen mikrobiologisten testien tulokset — tarkastustiedot.

b. Tietoja suositellaan säilytettävän vähintään kolme vuotta. Tuoreiden hedelmien ja vihannesten tuotantoon liittyvien vaarojen eli bakteeritaudinaiheuttajien tai kemiallisten epäpuhtauksien valvomiseksi (ks. tämän asiakirjan aiemmissa jaksoissa suositellut tarkastukset) toteutetut toimenpiteet olisi kirjattava. Suoritetut tarkastukset olisi dokumentoitava seuraavien osalta: — kasteluun, kasvinsuojeluaineiden ja lannoitteiden levittämiseen, elintarvikkeiden ja laitteiden pesuun ja henkilökohtaiseen hygieniaan käytetty vesi — orgaaniset lannoitteet — jätemateriaalit — henkilöstö – koulutus, jolla työntekijät tehdään tietoisiksi vaaroista, työhönpaluuta sairauden jälkeen koskevat menettelyt.

8.2 Elintarvikkeiden palautusmenettelyjä / markkinoilta poistamista koskevat vastuut

8.2.1 Asetuksen (EY) N:o 178/2002 14, 18 ja 19 artiklassa vahvistetut EU:n velvoitteet

[14 artiklan 1 kohta] ”Markkinoille ei saa saattaa elintarvikkeita, jotka eivät ole turvallisia.”

[14 artiklan 2 ja 6 kohta] Elintarviketta ei pidetä turvallisena, jos ”se on terveydelle haitallinen ja/tai ihmisravinnoksi soveltumaton” ja ”[j]os elintarvike, joka ei ole turvallinen, on osa samaan luokkaan kuuluvien tai samaa kuvausta vastaavien elintarvikkeiden erää tai lähetystä, on oletettava, että sama koskee kaikkia kyseiseen erään tai lähetykseen kuuluvia elintarvikkeita, ellei yksityiskohtaisesta arvioinnista ilmene, että ei ole mitään näyttöä siitä, että loppuosa erästä tai lähetyksestä ei olisi turvallinen.”

[18 artiklan 2 kohta] ”Elintarvike- ja rehualan toimijoiden on voitava tunnistaa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on toimittanut niille elintarvikkeen […] tai sellaisen aineen, joka on tarkoitettu tai jonka voidaan olettaa tulevan lisätyksi elintarvikkeeseen […]”. ”Tätä varten toimijoilla on oltava käytössä tähän tarkoitetut järjestelmät ja menettelyt, joiden avulla toimivaltaiset viranomaiset saavat nämä tiedot pyynnöstä käyttöönsä.”

[18 artiklan 3 kohta] ”Elintarvike- ja rehualan toimijoilla on oltava käytössä sellaiset järjestelmät ja menettelyt, joiden avulla ne voivat tunnistaa muut yritykset, joille niiden tuotteita on toimitettu. Nämä tiedot on annettava pyynnöstä toimivaltaisille viranomaisille.”

[18 artiklan 4 kohta] ”Markkinoille saatetuissa tai todennäköisesti markkinoille saatettavissa elintarvikkeissa ja rehuissa on niiden jäljitettävyyden helpottamiseksi oltava riittävät ja asianmukaiset pakkausmerkinnät tai tunnistetiedot tarkempiin säännöksiin sisältyvien asiaa koskevien vaatimusten mukaisesti.”

[19 artiklan 1 kohta] ”Jos elintarvikealan toimija katsoo tai sillä on syytä epäillä, että sen maahantuoma, tuottama, jalostama, valmistama tai jakelema elintarvike ei ole elintarvikkeiden turvallisuutta koskevien vaatimusten mukainen, sen on käynnistettävä välittömästi menettelyt kyseisen elintarvikkeen poistamiseksi markkinoilta, jos se ei ole enää kyseisen alkuperäisen toimijan välittömässä valvonnassa, ja ilmoitettava tästä toimivaltaisille viranomaisille. Jos tuote mahdollisesti on jo ehtinyt kuluttajalle, elintarvikealan toimijan on tehokkaalla ja täsmällisellä tavalla ilmoitettava kuluttajille syy poistamiseen tai tarvittaessa varmistettava, että kuluttajille jo toimitetut tuotteet palautetaan, jos muut toimenpiteet eivät ole riittäviä korkeatasoisen terveyden suojelun saavuttamiseksi.”

[19 artiklan 3 kohta] ”Elintarvikealan toimijan on ilmoitettava välittömästi toimivaltaisille viranomaisille, jos toimija katsoo tai sillä on syytä epäillä, että sen markkinoille saattama elintarvike voi olla ihmisten terveydelle vahingollinen. Sen on ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille toimista, jotka on toteutettu lopulliselle kuluttajalle aiheutuvien riskien ehkäisemiseksi, eikä se saa estää tai yrittää rajoittaa ketään tekemästä yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa kansallista lainsäädäntöä ja oikeuskäytäntöä noudattaen, jos tällä yhteistyöllä voidaan ehkäistä tai poistaa elintarvikkeesta johtuva riski tai vähentää sitä.”

[19 artiklan 4 kohta] ”Elintarvikealan toimijoiden on tehtävä yhteistyötä toimivaltaisten viranomaisten kanssa toteutettaessa toimia niiden toimittaman elintarvikkeen aiheuttamien riskien välttämiseksi tai vähentämiseksi.”

8.2.2 Hyviä käytäntöjä koskevat suositukset

a. Elintarvikkeiden palautus-/markkinoiltapoistamissuunnitelma koostuu asiakirjoista ja taustamateriaalista, joilla pyritään helpottamaan elintarvikkeiden poistamista markkinoilta ja antamaan yrityksille, kuluttajille ja toimivaltaisille viranomaisille paikkansa pitävää tietoa.

b. Viljelijän olisi varmistettava, että palautettuja elintarvikkeita ei saateta markkinoille muita kanavia pitkin.

c. Tuoreisiin hedelmiin ja vihanneksiin liittyvän elintarvikevälitteisen epidemian sattuessa asianmukainen kirjanpito tuotannosta ja pakkaamisen ja kuljetuksen kaltaisista liitännäisistä toiminnoista voi auttaa tunnistamaan saastumislähteen elintarvikeketjussa ja helpottaa tuotteiden palautuksia.

(1) ”The European Union summary report on trends and sources of zoonoses, zoonotic agents and food-borne outbreaks in 2014” (EU:n yhteenvetokertomus zoonoosien, niiden aiheuttajien ja elintarvikeperäisten tautitapausten suuntauksista ja lähteistä vuonna 2014), http://onlinelibrary.wiley.com/doi/10.2903/j.efsa.2015.4329/pdf

(2) http://ec.europa.eu/dgs/health_consumer/dyna/consumervoice/create_cv.cfm?cv_id=740

(3) Tämän EFSAn lausunnon jatkotoimena hyväksyttiin neljä erityisasetusta: komission 11. maaliskuuta 2013 antamat asetukset (EU) N:o 208/2013, (EU) N:o 209/2013, (EU) N:o 210/2013 ja (EU) N:o 211/2013 unioniin tuotaviin ituihin ja itujen tuotantoon tarkoitettuihin siemeniin sovellettavista jäljitettävyysvaatimuksista, hyväksymisvaatimuksista, mikrobiologisista vaatimuksista ja todistuksia koskevista vaatimuksista.

(4) Esimerkiksi suojakaasuun pakkaaminen tai vain vähän jalostettujen hedelmien ja vihannesten kuoriminen tai paloittelu pieniksi paloiksi eivät kuulu liitteen I soveltamisalaan.

(5) Mykotoksiinit eivät kuulu näiden ohjeiden piiriin, koska ohjeet perustuvat mikrobiologisia taudinaiheuttajia koskeviin EFSAn lausuntoihin.

(6) Kypsentämättöminä salaatteina syötävät vihreät lehtivihannekset, marjat, tomaatit, melonit ja sipulikasvit/varsivihannekset sekä porkkanat.

(7) Ks. ituihin ja itujen tuotantoon tarkoitettuihin siemeniin sovellettavista jäljitettävyysvaatimuksista annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 208/2013 2 artiklassa oleva itujen määritelmä. Idätetyt siemenet kuuluvat asetuksen (EY) N:o 852/2004 liitteen I (Alkutuotanto) soveltamisalaan – EUVL L 139, 30.4.2004, s. 1.

(8) EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1.

(9) EUVL L 139, 30.4.2004, s. 1.

(10) EUVL L 338, 22.12.2005, s. 1.

(11) EUVL L 70, 16.3.2005, s. 1.

(12) EYVL L 181, 4.7.1986, s. 6.

(13) EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32.

(14) EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1.

(15) EUVL L 300, 14.11.2009, s. 1.

(16) EUVL L 54, 26.2.2011, s. 1.

(17) Portugali, Romania, Slovakia, Tanska ja Unkari.

(18) CAC/GL 79–2012, CAC/RCP 53–2003, CAC/RCP 42–1995 ja CAC/RCP 1–1969:

http://www.codexalimentarius.org/standards/list-standards/en/?no_cache=1?provide=standards&orderField=ccshort&sort=asc&num1

(19) Huom. Jos käytetään epäorgaanisia lannoitteita, muihin tämän tarkistuslistan kysymyksiin ei tarvitse vastata, koska epäorgaanisia lannoitteita ei käsitellä näissä ohjeissa.

(20) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1069/2009, annettu 21 päivänä lokakuuta 2009, muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä sekä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 kumoamisesta, EUVL L 300, 14.11.2009, s. 1.

(21) Neuvoston direktiivi 86/278/ETY, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1986, ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettäessä puhdistamolietettä maanviljelyssä, EYVL L 181, 4.7.1986, s. 6.

(22) Kuten 7.4 jaksossa kuvaillaan (7.4.3 kohta).

(23) Kuten 7.5.4.2 kohdassa kuvaillaan.

(24) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1107/2009, annettu 21 päivänä lokakuuta 2009, kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta, (EUVL L 309, 24.11.2009, s. 1).

(25) Integroidun torjunnan vaatimusten mukaisesti.

(26) Tässä otetaan huomioon vain syötävä osa.

(27) Vaikka näissä ohjeissa käsitellään vain orgaanisia lannoitteita, vesiliukoisten epäorgaanisten lannoitteiden käyttöön liittyviä riskejä käsitellään vettä koskevassa jaksossa (ohjeiden 7.3 jakso).

(28) Muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden ja niistä johdettujen tuotteiden terveyssäännöistä sekä asetuksen (EY) N:o 1774/2002 kumoamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1069/2009 täytäntöönpanosta sekä neuvoston direktiivin 97/78/EY täytäntöönpanosta tiettyjen näytteiden ja tuotteiden osalta, jotka vapautetaan kyseisen direktiivin mukaisista eläinlääkärintarkastuksista rajatarkastusasemilla, 25 päivänä helmikuuta 2011 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 142/2011 säädetään vaatimuksia eläimistä saatavien sivutuotteiden muuntamisesta orgaanisten lannoitteiden ja maanparannusaineiden tuotannossa sekä eräistä mädätettä ja kompostia koskevista mikrobiologisista vaatimuksista. Samalla tilalla tuotettua ja käytettävää lantaa voidaan levittää maahan käsittelemättä sitä, jos toimivaltainen viranomainen ei katso sen aiheuttavan minkään vakavan tartuntataudin leviämisriskiä (EUVL L 54, 26.2.2011, s. 1).

(29) Suunnitelma karjanlannan, lietelannan ja orgaanisen jätteen levittämisestä tilalla. Suunnitelma auttaa viljelijää minimoimaan veden saastumisriskin. Suunnitelman avulla voidaan täyttää neuvoston direktiivin 91/676/ETY kansallisten täytäntöönpanosäädösten vaatimukset.

(30) Veden suojelemiseksi nitraattien aiheuttamalta saastumiselta käsitellyn lannan levittämisajan on noudatettava neuvoston direktiivissä 91/676/ETY asetettuja vaatimuksia.

(31) Kypsentämättöminä salaatteina syötävissä lehtivihanneksissa esiintyvän salmonellan ja noroviruksen riskiä koskevan EFSAn tieteellisen lausunnon mukaan.

(32) Perinteisiä puhdistamolietteen käsittelytapoja ovat lammikointi, sakeutus ja mesofiilinen anaerobinen mädätys. Käsittelyn on tuhottava 99 prosenttia taudinaiheuttajista (2 log -vähenemä).

(33) Puhdistamolietteen laajennettuun käsittelyyn kuuluvat pastörointi, termofiilinen mädätys, kalkkistabilointi ja kompostointi. Käsittelyn on tuhottava 99,9999 prosenttia taudinaiheuttajista (6 log -vähenemä).

(34) Komission asetuksessa (EU) N:o 142/2011 säädetään eräistä eläimistä saatavien sivutuotteiden jalostamisesta peräisin olevaa mädätettä ja kompostia koskevista mikrobiologisista vaatimuksista.

(*1) Nämä sadonkorjuuta edeltävät varoajat ovat esimerkkejä hyvistä käytännöistä, ja viljelijöiden olisi tulkittava näitä ohjeita heidän omaan toimintaansa liittyvien riskien mukaisesti. Tekijöitä, jotka vaikuttavat siihen, missä määrin tuoreessa lannassa / lietelannassa olevat taudinaiheuttajat kuolevat maahan levittämisen jälkeen, ovat muun muassa lämpötila, UV-säteily, pH, kuivuminen ja maaperän tyyppi. Tästä syystä muut varoajat saattavat olla perusteltuja ilmasto- ja ympäristöolosuhteisiin liittyvien alueellisten erojen perusteella.

(1) Jos karjan laiduntaminen on oleellinen osa viljelyjärjestelmää (esimerkiksi eräillä luomutiloilla), laiduntamisen ja sadonkorjuun välillä olisi oltava vähintään kuuden kuukauden varoaika. Riskien vähentämiseksi edelleen yllä olevan taulukon ohjeita olisi noudatettava, mikäli se on käytännössä mahdollista.

(35) Esimerkiksi BSi PAS 110 tai vastaava.

(36) Esimerkiksi BSi PAS 100 tai vastaava.

(37) Lanta ja lietelanta olisi varastoitava yhtenä eränä vähintään kuusi kuukautta lisäämättä siihen tänä aikana tuoretta lantaa tai lietelantaa. Aktiivisempia käsittelymuotoja ovat muun muassa kompostointi (kiinteä lanta) ja kalkkikäsittely (lietelanta), ks. 7.2.3.2 kohta.

(38) Perinteisiä puhdistamolietteen käsittelytapoja ovat lammikointi, sakeutus ja mesofiilinen anaerobinen mädätys. Käsittelyn on tuhottava 99 prosenttia taudinaiheuttajista (2 log -vähenemä).

(39) Puhdistamolietteen laajennettuun käsittelyyn kuuluvat pastörointi, termofiilinen mädätys, kalkkistabilointi ja kompostointi. Käsittelyn on tuhottava 99,9999 prosenttia taudinaiheuttajista (6 log -vähenemä).

(40) Saattavat olla aiemmin taudinaiheuttajien saastuttamia, esimerkiksi keräsalaatti, lehtisalaatit, selleri, salaateissa käytettävät sipulit, retiisi, tuoreet ja pakastetut yrtit.

(41) Lasin tavoitetaso on nolla, ja ehdottomasti saavutettava raja-arvo on < 0,1 prosenttia (kuivapainosta).

(42) Saattavat olla aiemmin taudinaiheuttajien saastuttamia, esimerkiksi herne, härkäpapu, juuriselleri, keräkaali, kesäkurpitsa, kirsikka, kukkakaali, kurkku, luumu, mansikka, meloni, mustaherukka, mustikka, omena, paprika, parsakaali, persikka, porkkana, punajuurikas, pähkinät, päärynä, sienet, sipuli (punasipuli ja hopeasipuli), sokerimaissi, taittoydinherneet, tomaatti, vadelma, valkosipuli ja vihreät pavut (muut kuin ruusupavut).

(43) Lasin tavoitetaso on nolla, ja ehdottomasti saavutettava raja-arvo on < 0,1 prosenttia (kuivapainosta).

(44) Esimerkiksi artisokka, kiekkokurpitsa, koristekurpitsa, kurpitsa, lanttu, nauris, palsternakka, peruna, purjo ja ruusupapu.

(45) ISO 16075–2:2015 Guidelines for treated wastewater use for irrigation projects.

(46) http://www.fao.org/DOCReP/003/T0234e/T0234e00.htm; ftp://ftp.fao.org/docrep/fao/010/a1336e/a1336e07.pdf

(47) http://apps.who.int/iris/bitstream/10665/78265/1/9241546824_eng.pdf

(48) Kun käytetään useita vesilähteitä tai eri lähteistä saatavan veden sekoitusta, riskinarviointi on tehtävä kustakin käytetystä lähteestä.

(49) Tuoreiden hedelmien ja vihannesten valmistuksen apuaineiden määritelmä on yhdenmukaistettu EU:ssa (asetus (EY) N:o 1333/2008), ja desinfiointiaineet on hyväksyttävä biosidituotteiden asettamisesta saataville markkinoilla ja niiden käytöstä 22 päivänä toukokuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 528/2012 (EUVL L 167, 27.6.2012, s. 1–123) mukaisesti. Valmistuksen apuaineina käytettäviä aineita on käytettävä hyvien tuotantotapojen (GMP) mukaisesti. Eräät yhtiöt käyttävät klooria tai muita aineita veden mikrobisisällön kontrolloimiseen. Klooria natriumhypokloriittirakeiden, -tablettien tai -liuoksen muodossa käytetään yleisimmin desinfiointiaineena. Käytetyn kloorin määrän olisi oltava EU:n säätämän lopputuotteessa sallitun kloraattien enimmäismäärän mukainen (ks. myös 6.3.4.3.d kohta). Lisäksi kloraatti on aine, joka ei komission päätöksen N:o 2008/865/EY mukaan enää ole hyväksytty torjunta-aineena. Koska kloraatille ei torjunta-ainejäämien enimmäismääristä annetussa asetuksessa (EY) N:o 396/2005 vahvistettu jäämän enimmäismäärää, oletusarvoista enimmäismäärää 0,01 mg/kg sovelletaan kaikkiin kyseisen asetuksen liitteeseen I sisältyviin elintarvikkeisiin. Asetuk