Vapautukset, joita jäsenvaltiot ovat myöntäneet matkustajien oikeuksista linja-autoliikenteessä sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 181/2011 mukaisesti

Säännöllistä liikennettä käyttävillä matkustajilla on lisäksi seuraavat oikeudet, jos liikennöitävä aikataulun mukainen matka on 250 km tai enemmän:

2) vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeus kuljetukseen ilman lisäkustannuksia (liikenteenharjoittajat voivat kieltäytyä ottamasta vammaista henkilöä ajoneuvoon vain, jos hänen kuljettamisensa on fyysisesti mahdotonta ajoneuvon rakenteen taikka linja-autopysäkin tai terminaali-infrastruktuurin vuoksi tai jos hänen kuljettamisensa olisi terveyttä ja turvallisuutta koskevien vaatimusten vastaista);

Säännöllistä liikennettä käyttävillä matkustajilla on liikennöitävän aikataulun mukaisen matkan pituudesta riippumatta seuraavat keskeiset oikeudet:

Asetuksessa (EU) N:o 181/2011, jäljempänä ”asetus”, vahvistetaan joukko linja-autolla Euroopan unionissa matkustavien matkustajien oikeuksia. Asetusta on sovellettu 1. maaliskuuta 2013 lähtien.

Vapautukset, joita jäsenvaltiot ovat myöntäneet matkustajien oikeuksista linja-autoliikenteessä sekä asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta annetun asetuksen (EU) N:o 181/2011 mukaisesti

9) oikeus lipun koko hinnan palautukseen tai uudelleenreititykseen, jos lähtö peruuntuu tai viivästyy pitkään;

10) riittävä avun saaminen, jos lähtö peruuntuu tai viivästyy pitkään (sovelletaan ainoastaan, jos matkan aikataulun mukainen kesto on yli 3 tuntia);

11) korvaus, joka on enintään 50 prosenttia lipun hinnasta, jos liikenteenharjoittaja ei tarjonnut matkustajalle lipun hinnan palautusta tai uudelleenreititystä, kun lähtö peruuntui tai viivästyi pitkään, ja

12) vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden avustaminen linja-autoterminaaleissa ja ajoneuvoissa ilman lisäkustannuksia.

2. Vapautukset asetuksen soveltamisesta

2.1 Säännöllisen kotimaanliikenteen vapauttaminen asetuksen soveltamisesta sen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti

Jäsenvaltiot voivat avoimuutta ja syrjimättömyyttä noudattaen vapauttaa säännöllisen kotimaanliikenteen asetuksen soveltamisesta muiden kuin sen keskeisten oikeuksien osalta 28. helmikuuta 2017 asti sellaiset kuljetukset, joissa liikennöitävä aikataulun mukainen matka on 250 km tai enemmän. Tällainen vapautus voidaan uusia kerran enintään neljän vuoden ajaksi (joka päättyy viimeistään 28. helmikuuta 2021).

Vuonna 2013, kun asetusta alettiin soveltaa, yhteensä 13 jäsenvaltiota (Kroatia, Tšekki, Viro, Ranska, Kreikka, Unkari, Latvia, Alankomaat, Portugali, Romania, Slovakia, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta) sovelsi tällaisia vapautuksia.

Vuonna 2017 yhteensä 8 jäsenvaltiota (Kroatia, Viro, Unkari, Latvia, Portugali, Slovakia, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta) päätti uusia tämän vapautuksen.

2.2 Asetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukainen sellaisen säännöllisen liikenteen vapautus, josta merkittävä osa (mukaan lukien vähintään yksi aikataulun mukainen pysähtyminen) tapahtuu EU:n ulkopuolella

Jäsenvaltiot voivat myös vapauttaa säännöllisen liikenteen koko asetuksen soveltamisesta tapauksissa, joissa merkittävä osa liikenteestä (mukaan lukien vähintään yksi aikataulun mukainen pysähtyminen) tapahtuu EU:n ulkopuolella. Nämä vapautukset, jotka on myös myönnettävä avoimuutta ja syrjimättömyyttä noudattaen, päättyivät 28. helmikuuta 2017, mutta ne voitiin uusia kerran enintään neljän vuoden ajaksi (joka päättyy viimeistään 28. helmikuuta 2021).

Vuonna 2013 yhteensä 14 jäsenvaltiota (Itävalta, Kroatia, Viro, Ranska, Suomi, Saksa, Kreikka, Unkari, Italia, Latvia, Alankomaat, Slovakia, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta) myönsivät tällaisia vapautuksia.

Vuonna 2017 yhteensä 9 jäsenvaltiota (Kroatia, Viro, Kreikka, Suomi, Unkari, Latvia, Slovakia, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta) päätti uusia tämän vapautuksen.

2.3 Asetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukainen säännöllisen liikenteen vapautus joistain tai kaikista säännöksistä, jotka koskevat vammaisten tai liikuntarajoitteisten matkustajien oikeuksia asetuksen 18 artiklan 1 kohdan mukaisesti

Jäsenvaltiot voivat jättää säännöllisen kotimaanliikenteen vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeuksia koskevan asetuksen III luvun kaikkien tai joidenkin säännösten soveltamisalan ulkopuolelle, jos ne varmistavat, että kansallisten sääntöjen mukaisesti vammaisille ja liikuntarajoitteisille henkilöille annettava suoja on tasoltaan vähintään sama kuin tämän asetuksen nojalla annettava suoja. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava myönnetyistä vapautuksista komissiolle. Komissio toteuttaa asianmukaiset toimet, jos myönnetyn vapautuksen ei katsota täyttävän vaatimusta siitä, että vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden suojelun tason on oltava kansallisten sääntöjen mukaisesti vähintään sama kuin asetuksen nojalla annettava suoja.

Yksikään jäsenvaltio ei myöntänyt vapautuksia asetuksen 18 artiklan 1 kohdan perusteella.



3. Sidosryhmien ja kansallisten täytäntöönpanoelinten kuuleminen vapautuksista

Komissio kuuli vuonna 2016 sidosryhmiä asetuksen (EU) N:o 181/2011 soveltamisesta ennen kuin toimitti kertomuksensa Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Tämän kuulemisen yhteydessä matkustajajärjestöt kritisoivat sitä, että jäsenvaltiot myöntävät liikaa vapautuksia. Järjestöjen mielestä liiallinen vapautusten käyttö estää matkustajia hyödyntämästä oikeuksiaan täydessä laajuudessa ja heikentää oikeusvarmuutta (erityisesti koska matkustajien on vaikea tietää, mitä vapautuksia missäkin jäsenvaltiossa sovelletaan).

Samassa kertomuksessa komissio kannusti jäsenvaltioita, jotka myönsivät vapautuksia asetuksesta, tarkistamaan 28. maaliskuuta 2017 mennessä, onko niiden kokemusten perusteella tarpeen jatkaa näitä vapautuksia.

Komissio teki syyskuussa 2017 kansallisille täytäntöönpanoelimille kyselyn, jossa se pyysi niitä selostamaan, miksi kukin jäsenvaltio päätti soveltaa tai olla soveltamatta näitä vapautuksia.