Virallinen lehti nro C 347 , 18/11/1996 s. 0458



A4-0301/96 Päätöslauselma Euroopan maaseutupolitiikasta ja Euroopan maaseudun peruskirjan laatimisesta Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Hylandin päätöslauselmaesityksen Euroopan maaseudun peruskirjan laatimisesta (B4-0019/94), - ottaa huomioon Happartin päätöslauselmaesityksen maaseutuyhteiskunnan integroidun kehittämispolitiikan käyttöönotosta (B4-0055/95), - ottaa huomioon työjärjestyksensä 45 artiklan, - ottaa huomioon maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietinnön ja sosiaali- ja työllisyysasiain valiokunnan, aluepoliittisen valiokunnan, kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan ja naisten oikeuksien valiokunnan lausunnot (A4-0301/96), A. katsoo, että Euroopan unionin tehtävänä on edistää taloudellisten ja sosiaalisten toimien kestävää ja harmonista kehittämistä maaseudulla koko yhteisössä, B. ottaa huomioon, että EY:n perustamissopimuksen 130 a artiklassa viitataan nimenomaisesti tarpeeseen vähentää eri alueiden välisiä kehityseroja ja muiden heikommassa asemassa olevien alueiden, maaseutu mukaan lukien, jälkeenjääneisyyttä; katsoo, että maaseutupolitiikka on siten osa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden politiikkaa, C. katsoo, että on korostettava sitä, että kaikki talouden alat maaseudulla ovat riippuvaisia toisistaan ja edellyttävät harmonista kehitystä, vaikka maatalous on edelleen merkittävin toiminta maaseutualueilla, D. katsoo, että työpaikan säilymiseen liittyvä epävarmuus on lisääntynyt viime vuosina, E. katsoo, että hallitusten välisestä konferenssista antamissaan päätöslauselmissa mainitaan integroidun maaseutupolitiikan tarve, F. pitää tehtävänään laatia yleiset poliittiset suuntaviivat ja katsoo, että komission tehtävänä on ehdottaa toimenpiteitä, jotka ovat välttämättömiä tehokkaan ja demokraattisen Euroopan maaseutupolitiikan toteuttamiseksi, G. katsoo, että useat naiset osallistuvat maaseutuyhteisön kehittämiseen ja että he toimivat aktiivisesti kyseisessä yhteisössä ja edistävät osaltaan uutta dynaamisuutta; katsoo, että naiset ovat yleensä huonommassa asemassa puutteellisten työmahdollisuuksien vuoksi, H. katsoo, että maatalous tulee pysymään ydintoimintana useimmilla maaseutualueilla mutta että muiden toimintojen kasvua maaseudulla on kannustettava työpaikkojen luomiseksi, ottaen huomioon taloudellisten prosessien kestävyys, I. katsoo, että Euroopan unionin integroidun kehittämispolitiikan toteuttamiseksi on välttämätöntä varmistaa, että maaseudun kehittäminen keskittyy sekä maataloustoimintaan että muuhun kuin maataloustoimintaan monitoiminnallisuuden hengessä, J. katsoo, että Euroopan unionin on kehitettävä maaseutuasioita koskevan politiikkansa eri osa-alueita integroiduksi maaseutupolitiikaksi, jonka olisi luotava puitteet, joiden sisällä kansalliset, alueelliset ja unionin politiikat täydentäisivät toisiaan; tämän integroidun kehittämispolitiikan on oltava yhdenmukainen kaupunki- ja maaseutusuunnittelua koskevan unionin lähestymistavan kanssa, eikä se missään olosuhteissa saa ainoastaan täydentää jokaisen jäsenvaltion tai alueiden tasolla noudatettavia politiikkoja; Euroopan unionin on toimittava alullepanijana ja määriteltävä politiikat, jotka kykenevät ottamaan huomioon sekä maaseudun alueiden erot että kaikki yhteisön alakohtaiset politiikat, joilla on vaikutuksia maaseudun kehittämiseen, K. katsoo, että tässä maaseudun kehittämispolitiikassa olisi määriteltävä yhteisön ensisijaiset tavoitteet sekä tietyillä alueilla (vuoristoseudut, kaupunkeja ympäröivät alueet, kosteikot, rannikkoalueet, kuivat alueet, saaristoalueet jne.) että kaikille alueille yhteisten kysymysten avulla (esim. koulutus, talouden sopeutumiseen liittyvät ongelmat jne.), L. katsoo, että näiden ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti valtioiden tai alueiden olisi esitettävä kaikkien paikallisten osapuolien ja rakenteiden valmistelemia ohjelmia, mikä olisi kokonaisuudessaan tehtävä kumppanuuden puitteissa ja selkeiden toimintasääntöjen mukaisesti siten, että kaikilla eturyhmillä on mahdollisuus esittää kantansa ja päättää demokraattisesti, M. katsoo, että kolmen uuden jäsenvaltion liittyminen Euroopan unioniin on lisännyt maaseudun merkitystä, kun arviolta neljännes unionin kansalaisista elää maaseutuyhteisöissä, jotka muodostavat melkein 85 % unionin pinta- alasta ja joiden osuus vain kasvaa EU:n laajentuessa Keski- ja Itä-Euroopan maihin; katsoo, että EU:n maaseutupolitiikan olisi oltava mallina KIE-maille liittymistä edeltävänä aikana, N. katsoo, että EU:n kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevat politiikat tarjoaisivat toteutuessaan huomattavia etuja maaseutualueiden ihmisille, O. katsoo, että Euroopan unionin on tarkistettava luetteloa tavoitteen 5 b mukaisista toimenpiteistä; koska nämä toimenpiteet rajoittuvat unionin tietyn alueen osaan, ne eivät ole yhdenmukaisia sen ajatuksen kanssa, jonka mukaan suunnitellaan maaseudun integroitua kehittämistä koko Euroopan unionissa, eivätkä ne mahdollista tiettyjen yhteisön aloitteiden täytäntöönpanoa, P. ottaa huomioon 9. heinäkuuta 1987 antamansa päätöslauselman yhteisomistuksellisten yhteisöjen panoksesta alueelliseen kehittämiseen ((EYVL C 246, 14.9.1987, s. 94)), talous- ja sosiaalikomitean lausunnon samasta aiheesta ((EYVL C 298, 27.11.1989, s. 59)) ja komission alustavan esityksen «Paikallinen kehitys ja työllistämisaloitteet» (SEK(95)0564), jossa yritetään selkeyttää ja käsitellä sitä ajatusta, että Euroopan kansantaloudet sisältävät kätkettyjä uusia työllistämismahdollisuuksia, jotka perustuvat toistaiseksi täyttämättömiin tarpeisiin palvelualalla, Q. katsoo, että maaseudun integroitu kehittäminen on toteutettava yhdessä aluesuunnittelu-, tutkimus- ja tiedottamispolitiikan kanssa, R. katsoo, että maaseutumatkailun ja sosiaalisen matkailun sisällyttäminen ei ole vähäpätöinen väline maaseutualueiden taloudellisessa, sosiaalisessa ja kulttuuriin liittyvässä kehittämisessä, S. katsoo, että maaseutualueet muodostavat tällä hetkellä mahdollisuuden ratkaista kasvavia vaikeuksia, jotka liittyvät kaupunkikeskittymiin, ihmisten ja tiedon lisääntyneeseen liikkuvuuteen, työajan lyhentämiseen, eliniänodotteen nousuun sekä yhteiskunnan uusiin tarpeisiin, jotka koskevat laatua ja identiteettiä; 1. Pyytää komissiota edistämään yhdenmukaista kehystä työpaikkojen luomiseksi maataloudessa ja maatalouden ulkopuolella sellaisilla aloilla kuten esim. luonnonvarojen säilyttäminen; 2. Uskoo, että on tärkeää luoda yksi ainoa, väestöntiheyteen ja maaseudulle tyypillisten tulonlähteiden vallitsevuuteen sekä syrjäisyyteen perustuva määritelmä käsitteelle «maaseutu», jotta voidaan ottaa huomioon kaupunkien lähellä sijaitsevan maaseudun, sijainniltaan keskeisten maaseutualueiden ja syrjäisten maaseutualueiden erityispiirteet sekä ottaa huomioon alueiden taloudellinen vahvuus, maankäyttö ja asutusmallit, ja pyytää komissiota tekemään ehdotuksia, jotka ovat hyväksyttävissä koko Euroopassa; 3. Korostaa maaseutualueiden monimuotoisuutta, jonka hyvin erilaisista ominaisuuksista esimerkkeinä ovat luonnonvarat, omavaraisuus ja kulttuuriperintö sekä arkkitehtoninen perintö; uskoo, että maaseudun integroidun kehittämisen käsitteellä olisi toimittava työttömyyttä ja maaltapakoa vastaan luomalla kannustimia maaseudun elinolosuhteiden parantamiseksi ja saamalla kaikki uusia integraation organisaatiomalleja kehittävät paikalliset taloudelliset, yhteiskunnalliset ja kulttuurialan toimijat osallistumaan tähän; 4. Kiinnittää erityistä huomiota «syrjäiseen maaseutuun», jolle on tyypillistä erittäin alhainen asutustiheys, pitkät matkat taajamiin, ikääntyvä väestö, voimakkaasti taantuva maatalous ja tuotantomahdollisuuksien puuttuminen; 5. Uskoo, että maaseudun kehittämisprosessissa on hyödynnettävä vahvoja puolia kohdennetulla politiikalla, joka perustuu yhteisön asianmukaisiin välineisiin (määrätietoinen tuotantomahdollisuuksien luominen maanviljelijöille, maanomistukseen tehtäviin investointeihin osallistuminen muuttamalla asetuksen N:o 2328/91 7 artiklan ((EYVL L 218, 6.8.1991, s. 1)); 6. Korostaa, että maaseutupolitiikan yleisenä tavoitteena on kehittää ja ylläpitää pitkällä tähtäimellä elinkelpoisia maaseutuyhteisöjä; uskoo, että politiikan eri aloilla on tähdättävä väestökadon, (joko nuorten maaltapaon tai eläkeläisyhteisöjen synnyn aiheuttaman) väestön ikääntymisen tai vapaa- ajan asuntojen omistamisen lisääntymisen aiheuttamista ongelmista kärsivien yhteisöjen uudistumiseen; 7. Kiinnittää huomion maaseudun vuoristoalueiden erityiseen merkitykseen Euroopalle kokonaisuudessaan lomanvietto-, vapaa-ajan- ja kauttakulkukohteena ja siihen, että niissä sijaitsevat suurimmat juomavesivarastot ja että ne ovat erityisen haavoittuvia ekologisesti; uskoo, että tämän ainutlaatuisen elinympäristön, taloudellisen alueen ja luontotyypin säilyttämiseksi ja olemassa olevien voimavarojen (erityisesti vuoristometsät ja vesi) suojelemiseksi vuoristoalueet vaativat EU:n rakennerahastojen erityiskohtelua; 8. Korostaa erityisesti nuoria ja naisia, ongelmaperheitä, osa-aikaisia työntekijöitä sekä yleensä eristäytyneitä ja vammaisia ihmisiä koskettavan työttömyyden ja matalapalkkaisuuden sekä sosiaalisen eristäytyneisyyden ongelman vakavuutta monilla maaseutualueilla; 9. Kiinnittää huomion hintaan, jonka yhteiskunta joutuu maksamaan maaseudun kehittämättä jättämisestä ja väestön jatkuvasta ja suunnittelemattomasta ylikeskittymisestä suurkaupunkeihin, joka johtaa sekä ympäristöongelmien lisääntymiseen (jätevesien keskittyminen, moottoriliikenne jne.), ja rikollisuuden lisääntymiseen ja muihin ongelmiin kaupungeissa että eristäytymiseen ja syrjäytymisen tunteeseen maaseudulla; näin ollen pyytää kehittämään perheille uusia tukimuotoja (päiväkodit jne.), joiden osalta voitaisiin käynnistää erityisaloite, erityisesti asunnon tarjoaminen 18-25 - vuotiaille nuorille, kehittämään hoito- ja sijoitusmahdollisuuksia hoidosta riippuvaisille vanhuksille ja luomaan julkisia ja yksityisiä palveluja (postitoimisto, vakuutuslaitokset, pankit jne.); 10. Katsoo, että maaseutualueiden kehitys ja talouden monipuolistuminen edellyttää taloudellisen toiminnan hajauttamista ja että keskeinen seikka tässä strategiassa on sellaisten keskikokoisten kaupunkikeskusten tukeminen, jotka voivat vaikuttaa myönteisesti ympäröivien alueiden talouksiin ja lisätä niiden taloudellista toimintaa; 11. Katsoo, että maaseutukaupunkien tukemisen on oltava ensisijainen tavoite kaikessa unionin kaupunkipolitiikassa; katsoo myös, että rakennerahastojen on harkittava kaupunkikeskuksia ympäröivien kaupunkien ja kuntien viranomaisten välistä yhteistyötä koskevien hankkeiden rahoittamista, jotta ne voivat tarjota yhteisiä palveluja ja perusrakenteita; palauttaa tässä yhteydessä mieliin, että parlamentti on pyytänyt yhteisön aloiteohjelman (URBAN) osalta tuen saamisen ehtojen joustavampaa soveltamista ja ohjelman soveltamista kooltaan vaatimattomampiin kaupunkeihin kuin alun perin oli suunniteltu; 12. Korostaa yhteisön aloitteiden arvoa, sillä niillä saattaa olla hyvin myönteinen vaikutus, vaikka niille osoitetut varat ovat täysin riittämättömiä; uskoo, että lähestymistapa, jossa paikalliset ihmiset, erityisesti sosiaaliset ja ammatilliset toimijat ja niiden edustajat ja yhteisön toimijat, osallistuvat toimintaan aidossa yhteistyössä osallistumalla päätöksentekomenettelyyn, on tehokas tapa edistää maaseudun kehittämistä; 13. Toteaa, että useiden maiden kulttuurien juuret ovat maaseudulla ja että Euroopan elintarvikeomavaraisuus sekä alueellista suunnittelua, ympäristönsuojelua ja maiseman monipuolistamista koskevat toimenpiteet ovat maaseudun varassa; 14. Katsoo, ettei Euroopan unionin maataloutta olisi enää tarkasteltava ainoastaan tuotannon näkökulmasta, vaan maaseudun yhteydessä, jolle ovat luonteenomaista sen alueet, ja siten, että maaseutupolitiikkaan yhdistetään osia maatalous-, sosiaali-, alue-, liikenne-, energia- ja ympäristöpolitiikoista pyrkimysten keskittämisen, selkeän ja demokraattisen kumppanuuden, suunnitelmallisuuden ja täydentävyyden periaatteiden mukaisesti noudattaen samalla kuitenkin toissijaisuutta; vaatii, että asianomaista väestöä on kuultava aktiivisesti ja että se on saatava osallistumaan uusien politiikkojen suunnitteluun; yhteisen maatalouspolitiikan ja muiden alakohtaisten politiikkojen olisi oltava yhteensopivia sellaisen maaseudun kehittämispolitiikan kanssa, jolla voidaan kuroa umpeen alueiden väliset erot. Tässä suhteessa tasapainoisempi yhteinen maatalouspolitiikka mahdollistaisi budjettivarojen uuden jakamisen tuotanto- oikeuksien paremman jakamisen avulla tai rajoittamalla keskittymiä mahdollisimman monien ihmisten ja toimien jakamiseksi harmonisemmin alueella, ja sillä osallistuttaisiin näin ollen aktiivisemmin kaupunkien ja maaseudun väliseen tasapainoon, työttömyyteen, ympäristönsuojeluun, elämänlaatuun ja kaupunki- ja maaseutusuunnitteluun; 15. Uskoo, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistaminen on ehdoton edellytys tulevaisuuteen suuntautuneelle maaseutupolitiikalle; katsoo näin ollen, että varojen jakaminen EMOTR:n rahoittamiseksi on järjestettävä uudelleen sen varmistamiseksi, että yhä harvemmat markkinasääntelytoimenpiteet saavat rahoitusta ja että tällä tavoin jaetut varat käytetään taloudellisen kehityksen edistämiseen maaseutualueilla ja ympäristöystävälliseen viljelyyn; 16. Uskoo, että yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksella olisi oltava seuraavat tavoitteet: a) tuotannon laadunvalvontaan ja kansanterveyden, eläinten hyvinvoinnin ja ympäristön suojeluun perustuvan maatalousmallin hyväksyminen b) maatalouden sopeuttamisen markkinoiden tarpeisiin jatkaminen korostaen erityisesti laadun parantamista ja samalla investoiden suunnitelmallisen metsätalouden ja teolliseen tai energiantuotantoon tarkoitetun biomassan tai ei ravinnoksi tarkoitettujen lajikkeiden kaltaiseen kehitykseen c) maaseutuväestön lukumäärän kasvattaminen suoriin tulotukiin ja korvauksiin perustuvan rahoitustukijärjestelmän avulla d) rahoitustuen jakaminen tuotannon laadunvalvonnan, eläinten terveyden ja hyvinvoinnin, ympäristönsuojelun ja tilakoon perusteella e) sosiaalisen rakenteen säilyttäminen antamalla erityisapua yhteisöille - epäsuotuisilla alueilla, vuoristoalueilla- ja kumpuilevilla alueilla ja kylminä talvina jäätyvillä alueilla sekä syrjäisimmillä ja harvaan asutuilla alueilla ja saaristossa, - joilla on erityisiä ongelmia yrityksen koon ja tyypin vuoksi, erityisesti kannustamalla yritysten välistä yhteistyötä ja osuuskuntia, - jotka monipuolistavat toimintaansa muihin tulonlähteisiin mahdollistaen näin maaseutuyhteisön säilymisen, joka on harmonisen alueellisen suunnittelun edellytys - luomalla pysyviä työpaikkoja, - käyttämällä ympäristöystävällisiä menetelmiä, f) maanviljelijöiden aseman palauttaminen luonnonvarojen vaalijoina myöntämällä rahoitusta näille toiminnoille, jotka ovat hyödyksi tuleville sukupolville, ja ympäristön kannalta kestävien maanviljelymenetelmien tukeminen EU:n ja jäsenvaltioiden rahoittamilla erityisohjelmilla ympäristöystävällisen maanviljelyn kannustamiseksi; pienimuotoisen viljelyn merkityksen tunnustaminen, jotta se voi kehittyä myönteisesti ja edistää ympäristön moitteetonta suojelua ja hoitoa; 17. Korostaa tarvetta parantaa maanviljelijöiden ja kuluttajien välisiä yhteyksiä antamalla ensin mainitulle mahdollisuudet tuottaa ja viimeksi mainitulle keinot tarkastaa kuluttamiensa tuotteiden laatu; 18. Korostaa tarvetta soveltaa Euroopan unionin maanviljelijöitä koskevia tuotteiden tarkastamissääntöjä myös tuontituotteisiin; 19. Katsoo, että elintarvikeketjua olisi monipuolistettava tukemalla korkealaatuisia alueellisia tuotteita osana erityisohjelmia; 20. On huolestunut ammatistaan luopuvien maanviljelijöiden suuresta lukumäärästä ja pitää tärkeänä järjestelyjä, jotka tähtäävät olemassaolevien maatilarakennuksien peruskorjaukseen sekä asumisen että ammatillisen toiminnan kannalta; 21. Toteaa, että vähimmäispalkkajärjestelmät ovat tärkeitä turvattomassa asemassa olevien työntekijöiden suojelemiseksi eristyksissä olevissa maaseutuyhteisöissä, ja korostaa tarvetta kehittää uutta, vaihtoehtoista yrittämistä maatalouden tai maataloustuotteiden jalostamisen parantamiseksi ja alan ulkopuolella olevien työpaikkojen luomiseksi; uskoo, että näitä elinkeinotoiminnan muotoja, joihin kuuluu matkailu, etätyö ja uusi, korkean teknologian teollisuus, on edistettävä EU:n ja jäsenvaltioiden tason erityisillä kannustimilla, muun muassa erityisellä verotuskohtelulla ja erityisasemalla rakennerahastoissa; 22. Korostaa tarvetta kehittää voimavaroja ja aloitteita maaseudun asukkaiden hyväksi, sekä inhimillisten voimavarojen kannalta että suunnittelun tulevan kehittämisen kannalta ja maaltapaon rajoittamiseksi, erityisesti kehittämällä infrastruktuuria ja palveluja, alueellisen ja ympäristön tasapainon turvaamiseksi; 23. Korostaa osuustoimintaliikkeen perinteistä roolia maaseudun kehittämisessä, alueellisessa kehityksessä ja työpaikkojen luonnin kannalta; korostaa erityisesti uusia sosiaalisen yhteistyön muotoja, jotka liittyvät sosiaalipalveluihin (esim. vanhusten ja vammaisten kotiapupalvelut) ja tuottavaan toimintaan, jonka tarkoituksena on tuoda syrjäytyneet ihmiset takaisin työelämään ja joka voi edistää maaseudun kehitystä sosiaalisen kehityksen, koulutuksen ja työllisyyden alalla; 24. Korostaa pk-yritysten merkitystä luotaessa työpaikkoja maaseudulle ja pitää myönteisenä komission ehdotusta rohkaista erikokoisia pk-yrityksiä; 25. Huomauttaa, että yksityisyrittämisen kannustaminen maaseudulla vaatii investointeja infrastruktuuriin ja yhteisön palveluihin sekä julkisten palvelujen parempaa saatavuutta sekä sulkemisuhan alaisten kauppojen ja maaseudun muiden palvelujen tukemista; 26. Kehottaa komissiota edistämään maaseudun yhdistysten ja maaseudun kehittämisen puolesta työskentelevien toimintaryhmien eurooppalaisia verkkoja; katsoo, että pienten sosiaalisten toimintaryhmien tulisi myös voida osallistua tarjouskilpailuihin; 27. Kiinnittää huomiota tarpeeseen parantaa mahdollisuuksia käyttää julkisia palveluita kuten ehkäisevää terveydenhoitoa ja terveydenhoitoa, vesivaroja, televiestintää, muita vastaavia palveluja ja kulttuuripalveluja maaseutualueilla; kiinnittää huomion maaseutukaupunkien ja kylien välisen suhteen huomattavaan merkitykseen tässä suhteessa syrjäisellä maaseudulla sekä julkiseen liikenteeseen tehtävien investointien tarpeeseen; 28. Korostaa maaseutumatkailun äärimmäisen myönteistä merkitystä, mutta katsoo kuitenkin, että aloitteet ovat keskittyneet pääasiassa infrastruktuuriin samalla kun työpaikkoja luova taloudellinen ja tuottava toiminta on unohdettu; tunnustaa erityisesti naisten osallistumisen suuren sosiaalisen ja taloudellisen merkityksen tämän toiminnan luomisessa ja organisoinnissa ja korostaa, että naisten on oltava siinä täysipainoisesti mukana; 29. Katsoo tarpeelliseksi edistää naisten osallistumista poliittiseen, taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen elämään, pyrkiä poistamaan kaikenlainen luonteeltaan oikeudellinen yhteiskunnassa ja perheessä esiintyvä syrjintä sekä varmistaa naisille taloudellinen tasavertaisuus tunnustamalla heille omia oikeuksia eikä ainoastaan johdettuja oikeuksia; 30. Katsoo, että naisten yhtäläisten mahdollisuuksien toteuttamisen maaseutualueilla on päästävä oikeuksiinsa maaseudun kehittämishankkeissa siten, että naiset osallistuvat hankkeiden valmisteluun ja hankkeita koskevaan päätöksentekoon; 31. Huomauttaa, että maaseutuyhteisöjen vaihtoehtoisten työmahdollisuuksien puute on erityinen ongelma naisille varsinkin sen vuoksi, että kattavat tukipalvelut, kuten lasten ja vanhusten hoito sekä koulutuksen ja käyttökelpoisten liikenneyhteyksien puute tekee maaseudulla elämisen äärimmäisen vaikeaksi; 32. Uskoo, että työvoiman koulutus, jatkokoulutus ja uudelleenkoulutus on keskeistä maaseutupolitiikassa ja vaatii komissiota ja jäsenvaltioita toteuttamaan kiireisesti tehokkaita toimenpiteitä; 33. Pitää muutoksiin sopeutumisen kannalta tärkeänä koulutusohjelmia mm. seuraavilla aloilla: matkailukylien hallinto ja hoito, ympäristöystävälliset toimintatavat, tuotteiden markkinointi ja laatu, tekninen osaaminen maaseudun kehittämisen ja ekosysteemien taloudellisen hyödyntämisen alalla; 34. Korostaa, että asianmukaisten ympäristöpoliittisten toimien on kuuluttava olennaisena osana kehittämisprosessiin, ja korostaa maaseutualueiden tehtävää maanvyöryjen, mutavyöryjen ja tulvien ehkäisemisessä; 35. Haluaa liittää yhteen tuotteiden ja palvelujen sosiaalisen ja ympäristöllisen sopeuttamisen, joka perustuu «sosiaaliseen markkinointiin» ja tuottajan ja kuluttajan kannalta hyvien menettelytapojen luomisen; 36. Kiinnittää huomion kulttuuri-ilmaisun mahdollisuuksien säilyttämisen ja kehittämisen sekä paikallisen identiteetin luomisen ja ylläpidon merkitykseen esimerkiksi yhteisölle ominaisia taidemuotoja kehittämällä; 37. On vakuuttunut siitä, että sosiaalinen ja kulttuuritoiminta liittyvät toisiinsa ja että ne voivat olla toiminnan lähde. Rikas kulttuuriperintö kuuluu osana kulttuuri-identiteettiin ja alueelliseen identiteettiin, joita on kehitettävä taloudellisesti esimerkiksi erityistoimenpitein, joilla pyritään vähemmistökielten, alkuperäiskulttuurien ja taiteellisten perinteiden säilyttämiseen ja niiden käytön edistämseen; 38. Kiinnittää huomion siihen, että jäsenvaltioiden olisi noudatettava myös maaseudun tarpeet huomioon ottavaa asuntopolitiikkaa; uskoo, että asuntojen tarjontaa on lisättävä yhdistämällä julkista ja yksityistä rakennustoimintaa ja samalla tarjoamalla tukia ja kannustimia asuntokannan nykyaikaistamiseksi ja parantamiseksi sekä paikallisen edullisen asumisen tarpeen tyydyttämiseksi; huomauttaa, että Euroopan unioni voi osaltaan vaikuttaa kylien elvyttämiseen; 39. Vahvistaa, että EU:n poliitikkojen kehittämisessä komission on otettava huomioon asianmukainen maankäyttöpolitiikka, joka mahdollistaa eri maankäyttötapojen eli maatalous-, metsätalous-, vapaa-ajan-, matkailu-, teollisuus- ja asuntokäytön asianmukaisen integroimisen; 40. Viittaa komission toimien ristiriitaisuuteen, kun komissio toisaalta pyrkii dynaamiseen ja tehokkaaseen maaseutupolitiikkaan, mutta ei kuitenkaan osoita tähän tarkoitukseen mitään erityisiä budjettivaroja; 41. Korostaa sitä, että maaseudulle suunnattujen olemassaoleviin ohjelmiin kuuluvien rakennerahastojen varojen jakamisen koordinointia on parannettava sisällyttämällä talousarvioon maaseudun vakauttamisrahasto, jolla tuetaan epäsuotuisten alueiden maataloutta; pyytää komissiota puuttumaan sisämarkkinoita koskevaan ohjelmaan ja tutkimusohjelmaan tarkoituksena maaseutualueiden tehokkaampi huomioonottaminen; pyytää hallitusten välistä konferenssia hyväksymään tämän ehdotuksen pitäen tavoitteena sen täytäntöönpanoa viimeistään vuonna 1999; 42. Kehottaa komissiota esittämään ehdotuksiin pohjautuvan laajan innovatiivisen asiakirjan maaseudun kehittämisestä, jonka tavoitteena on pitkällä tähtäimellä integroidun ja itsenäisen taloudellisen, sosiaalisen ja paikallisen mallin kehittäminen, välttäen liiallisen jäykkiä soveltamissääntöjä ja varmistaen, että hallintoa kevennetään; 43. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle ja neuvostolle.