Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiivi direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta matkatoimistoja koskevan erityisjärjestelmän osalta"

(KOM(2002) 64 lopullinen - 2002/0041 CNS)

(2002/C 241/16)

Neuvosto päätti 6. maaliskuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus" -jaosto antoi lausuntonsa 25. kesäkuuta 2002. Esittelijä oli Kenneth Walker.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 17. ja 18. heinäkuuta 2002 pitämässään 392. täysistunnossa (heinäkuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 117 ääntä puolesta, 1 vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Matkatoimistoja ja turistimatkojen järjestäjiä koskeva erityisjärjestelmä otettiin käyttöön kuudennen arvonlisäverodirektiivin antamisen yhteydessä vuonna 1977. Erityisjärjestelmä otettiin käyttöön alan erityisluonteen vuoksi. Katsottiin, että palvelujen monimutkaisuuden ja niiden suorituspaikkojen suuren määrän vuoksi verotuspaikkaa, veron perustetta ja tuotantopanoksista maksettujen verojen vähennystä koskevien tavanomaisten sääntöjen soveltaminen aiheuttaisi asianomaisille yrityksille ongelmia, jotka olisivat omiaan haittaamaan niiden liiketoimia. Yhteisön lainsäätäjä onkin säätänyt kuudennen direktiivin 26 artiklassa arvonlisäveroa koskevasta erityisjärjestelmästä, jotta sovellettavat säännöt voitaisiin mukauttaa kyseisten liiketoimien erityisluonteeseen.

1.1.1. Erityisjärjestelmän ensimmäisenä tavoitteena oli yksinkertaistaa yhteisön alv-sääntöjen soveltamista kyseisiin palvelujen suorituksiin. Kun matkatoimisto ostaa palveluja muilta suorittajilta, yhdistää ne paketiksi ja myy ne matkustajalle omissa nimissään ja omaan lukuunsa, erityisjärjestelmän avulla varmistetaan, ettei matkatoimiston tarvitse kirjautua arvonlisäverovelvolliseksi kaikissa eri jäsenvaltioissa, joista palveluja suoritetaan.

1.1.1.1. Sen sijaan kun matkatoimisto ostaa palveluita muilta suorittajilta asiakkaan edustajana eikä omissa nimissään (eli asiakas vastaa suoraan ja yksin kaikista kuluista), asiakas on arvonlisäverovelvollinen eikä erityisjärjestelmää sovelleta. Tällaiset järjestelyt eivät kuulu ehdotetun direktiivin soveltamisalaan eivätkä käsillä olevan lausunnon piiriin.

1.1.1.2. Erityisjärjestelmällä yksinkertaistetaan matkanjärjestäjiä koskevia alv-säännöksiä. Jos erityisjärjestelmää ei sovelleta ja jäsenvaltioon A sijoittautunut matkatoimisto varaa hotellihuoneen jäsenvaltiosta B ja sisällyttää kyseisen palvelun pakettiin, jonka se myy asiakkaalle jäsenvaltiossa A, hotellinpitäjä veloittaa matkatoimistolta jäsenvaltion B alv-säännösten mukaisen arvonlisäveron. Matkatoimiston täytyy kirjautua arvonlisäverovelvolliseksi jäsenvaltiossa B ja maksaa palvelusta veroa kyseisen hotellihuoneen hinnan osalta valtion B viranomaisille. Tämä siksi, että palvelun suorituspaikkana pidetään tältä osalta jäsenvaltiota B. Matkatoimisto on tämän jälkeen oikeutettu hakemaan hotellinpitäjälle maksamansa arvonlisäveron palautusta vähentämällä kyseinen summa jäsenvaltion B viranomaisille maksamistaan veroista. Jos asiakas on rekisteröity elinkeinonharjoittaja, hän on oikeutettu hakemaan laskuunsa sisältyvän, jäsenvaltioon B liittyvän arvonlisäveron palautusta siltä osalta, kuin kahdeksannen alv-direktiivin säännökset tätä edellyttävät, sikäli kun jäsenvaltio B hyväksyy kahdeksannen direktiivin mukaisen hakemusmenettelyn hotellimajoituksen osalta. Kaikki jäsenvaltiot eivät hyväksy kyseistä hakemusmenettelyä.

1.1.1.3. On helposti ymmärrettävissä, että edellä mainittu järjestelmä on erittäin hankala sekä matkatoimiston että asiakkaan kannalta. Vaikeudet lisääntyvät, jos pakettiin sisältyy useita, eri jäsenvaltioista lähtöisin olevia palveluita, kuten usein tapahtuu. Tämän takia päätettiin luoda matkatoimistoja koskeva erityisjärjestelmä. Erityisjärjestelmän säännösten mukaisesti matkatoimisto maksaa hotellinpitäjälle jäsenvaltion B alv-säännösten mukaisen arvonlisäveron entiseen tapaan. Matkatoimistolla ei ole oikeutta hakea kyseisen veron palautusta eikä toimiston asiakas voi hakea matkatoimiston siltä veloittaman arvonlisäveron palautusta siitä riippumatta, onko asiakas kirjautunut arvonlisäverovelvolliseksi vai ei. Matkatoimiston ei toisaalta tarvitse kirjautua arvonlisäverovelvolliseksi jäsenvaltiossa B. Toimisto maksaa arvonlisäveron matkapakettien myynnistä saamastaan voittomarginaalista jäsenvaltiolle A. Kyseinen marginaali muodostuu matkatoimiston asiakkaalta perimän hinnan ja sen hotellinpitäjälle maksaman arvonlisäverollisen hinnan välisestä erotuksesta.

1.2. Käytännössä erityisjärjestelmän soveltaminen ei ole yhdenmukaista eri jäsenvaltioissa. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 28 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja liitteen E sisältämän 15 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot voivat jatkaa EU:n ulkopuolella suoritettavien liiketoimien verottamista samaan aikaan, kun ne 28 artiklan 3 kohdan g alakohdan perusteella voivat vapauttaa mainitun kaltaiset liiketoimet verosta ilman tuotantopanoksista maksettujen arvonlisäverojen vähennysoikeutta. Tämän lisäksi 28 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja liitteen F sisältämän 27 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot voivat jatkaa matkatoimistojen ja turistimatkojen järjestäjien yhteisössä suorittamien palvelujen vapauttamista verosta.

1.2.1. Yksi jäsenvaltio on kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan 1-4 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti ilmoittanut komissiolle erityisen yksinkertaistamistoimenpiteen soveltamisesta kyseisessä jäsenvaltiossa(1), mistä syystä se voi soveltaa kuudennen alv-direktiivin 26 ja 28 artiklasta poikkeavia sääntöjä. Komissio ilmoitti ehdotetusta toimenpiteestä kaikille jäsenvaltioille(2), ja koska yksikään jäsenvaltio ei kahden kuukauden kuluessa esittänyt asiasta virallista kantaa, hyväksyttiin kyseinen yksinkertaistamistoimenpide 19. joulukuuta 1978.

1.2.2. Komissio on vastaanottanut matkailualan toimijoilta useita valituksia siitä, että matkatoimistojen palvelujen verotuskohtelu vaihtelee riippuen siitä, missä jäsenvaltioissa ne toimivat.

1.2.3. Suuren ongelman muodostaa 26 artiklan epäyhtenäinen soveltaminen eri jäsenvaltioissa. Olennaiseksi kysymykseksi on noussut se, voidaanko matkatoimistoja ja turistimatkojen järjestäjiä koskevaa voittomarginaaliverotuksen erityisjärjestelmää soveltaa silloin, kun palvelupaketti tarjotaan matkustajan sijaan toiselle matkatoimistolle.

1.2.3.1. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön perusteella komissio otti sen kannan, että järjestelmää voidaan soveltaa ainoastaan niissä tapauksissa, joissa paketti myydään loppukäyttäjälle eli matkustajalle. Jos paketin myynti tapahtuu sellaisen turistimatkojen järjestäjän ja matkatoimiston välillä, jotka molemmat ovat kirjautuneet arvonlisäverovelvolliseksi, erityisjärjestelmää ei voida käyttää ja kutakin liiketapahtumaa on verotettava erikseen palvelun suorituspaikan määrittelyä koskevien säännösten mukaisesti.

1.2.3.2. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan aina noudata mainittua tulkintaa soveltaessaan 26 artiklaa. Jäsenvaltiot soveltavat 26 artiklaa hyvin epäyhtenäisesti, mikä saattaa johtaa kaksinkertaiseen verotukseen. Niin ikään on ilmennyt, että niihin jäsenvaltioihin sijoittautuneet yritykset, jotka soveltavat erityisjärjestelmää ainoastaan paketin myymiseen loppukäyttäjälle, ovat epäedullisessa kilpailuasemassa verrattuna kilpailijoihin, jotka ovat sijoittautuneet jäsenvaltioihin, joissa soveltamiskäytäntö on joustavampi.

1.2.3.3. Tietyt jäsenvaltiot puolustavat 26 artiklan soveltamista niihin tapauksiin, joissa paketin myyminen tapahtuu rekisteröityneiden turistimatkojen järjestäjän ja matkatoimiston välillä, sillä perusteella, että tämä tulkinta keventäisi asianomaisten yritysten säädösvelvoitetaakkaa. Niitä ei enää vaadittaisi rekisteröitymään arvonlisäverovelvolliseksi kaikissa jäsenvaltioissa, joissa ne luovuttavat tavaroita tai suorittavat palveluja, jotka sisältyvät pakettiin, jos paketti myydään muulla tavoin kuin suoraan loppukäyttäjälle.

1.2.3.4. Useat jäsenvaltiot ovat kiinnittäneet huomioita myös liikematkoihin. Kun matkatoimisto tai turistimatkojen järjestäjä myy erityisjärjestelmän piiriin kuuluvan matkapaketin loppukäyttäjälle, joka on rekisteröitynyt yritys, yritykseltä laskutetaan arvonlisäverollinen hinta eikä asiakas voi hyödyntää tuotantopanoksista maksettujen arvonlisäverojen vähennysoikeutta ja vähentää kyseistä alv:n määrää huolimatta siitä, että matkapaketti käytetään liiketoiminnalliseen tarkoitukseen. Tämä merkitsee arvonlisäveron jäännösosuuden kantamista välituotekäyttövaiheessa, mikä on vastoin yhteisön alv-järjestelmän tasapuolisuuden periaatetta.

1.3. Erityisjärjestelmän toisena tavoitteena on alv-tuoton jakautuminen jäsenvaltioiden kesken. Erityisjärjestelmä otettiin käyttöön muun muassa sen varmistamiseksi, että alv-tuotto kohdistuu siihen jäsenvaltioon, jossa palvelun loppukäyttö tapahtuu. Järjestelmän soveltamisen seurauksena matkan aikana hyödynnetyistä palveluista koituva alv-tuotto kohdistuu siihen jäsenvaltioon, jossa kyseiset palvelut hyödynnetään, kun taas matkatoimiston katteesta maksettava arvonlisävero kohdistuu siihen jäsenvaltioon, johon matkatoimisto on sijoittautunut.

1.4. Joissakin tapauksissa erityisjärjestelmän soveltaminen ei enää turvaa alv-tuoton jakautumista tasapuolisesti jäsenvaltioiden kesken. Internetin käytön lisääntyminen matkapalvelujen myynnissä on lisännyt yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden matkatoimistojen ja turistimatkojen järjestäjien matkapakettien tarjontaa eurooppalaisille kuluttajille. Tämä aiheuttaa kilpailun vääristymistä, koska alalla nykyisin sovellettavien sääntöjen perusteella matkapakettien myyntiä verotetaan marginaalijärjestelmän perusteella, jos palvelun suorittaja on EU:hun sijoittautunut turistimatkan järjestäjä, mutta sen voittomarginaalista ei peritä veroa lainkaan, mikäli palvelun suorittaja on yhteisön ulkopuolelle sijoittautunut turistimatkan järjestäjä, koska palvelujen kotipaikkana pidetään asianomaista yhteisön ulkopuolista maata. EU:hun sijoittautuneet matkanjärjestäjät ovat siis epäedullisessa kilpailuasemassa. Tämä on johtanut siihen, että useiden EU:hun sijoittautuneiden matkatoimistojen ja turistimatkojen järjestäjien on ollut pakko siirtää toimintaansa EU:n ulkopuolelle. Tämä heikentää niiden toimijoiden kilpailuasemaa entisestään, jotka jatkavat liiketoiminnan harjoittamista EU:n alueella, ja vie jäsenvaltioilta sen alv-tuoton, jonka ne saisivat, ellei kyseistä liiketoimintaa olisi siirretty EU:n ulkopuolelle.

1.5. Ottaen huomioon edellä mainitut ongelmat, jotka johtuvat osin liiketoimintamallien ja teknologian kehittymisestä ja osin jäsenvaltioiden käytäntöjen eroista, komissio on päättänyt sisällyttää 26 artiklan muutoksen arvonlisäveroa koskevaan uuteen strategiaansa.(3) Komission ehdotuksen tavoitteena on yhteisön alv-lainsäädännön yksinkertaistaminen, ajanmukaistaminen sekä nykyistä yhdenmukaisempi soveltaminen alalla.

2. Komission ehdotus

2.1. Ehdotuksen tavoitteena on turvata erityisjärjestelmän yhdenmukaisempi soveltaminen laajentamalla sen soveltamisalaa koskemaan kaikille asiakkaille suuntautuvia matkapakettipalvelujen suorituksia ja kumota näihin suorituksiin liittyvät poikkeukset. Ehdotuksen tarkoituksena on myös poistaa kilpailun vääristyminen, joka haittaa EU:hun sijoittautuneiden turistimatkoja järjestävien toimintaa ja joka on uuden teknologian käyttöönoton johdosta jatkuvasti lisääntymässä alalla.

2.2. Komission ehdotuksen yksityiskohdat esitetään liitteessä 1.

3. Yleistä

3.1. Komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että 26 artiklan epäyhtenäinen tulkinta eri jäsenvaltioissa vääristää kilpailua yhtenäismarkkinoilla. Komitea on aikaisemminkin kiinnittänyt toistuvasti huomiota siihen, että tavat, joilla jäsenvaltiot soveltavat omia tulkintojaan, tullisääntöjään, käytänteitään ja mallejaan yhteisön lainsäädäntöön, pirstovat yhtenäismarkkinoita. Myös itse säädösehdotuksissa on usein vikaa, sillä ne sallivat jäsenvaltioille liian usein lukuisia poikkeuksia, joita jäsenvaltioilla on taipumus käyttää protektionistisiin tarkoituksiin.

3.2. Komitea on kiinnittänyt usein huomiota myös siihen, että poikkeuksien, vapautuksien ja erityisjärjestelmien lisääntyminen estää yhtenäismarkkinoiden toteutumista ja haittaa erityisesti pienten yritysten harjoittamaa rajatylittävää kauppaa. Rekisteröityneiden yritysten on usein helpompi käydä kauppaa EU:n ulkopuolelle sijoittautuneiden kuin toisissa jäsenvaltioissa toimivien yritysten kanssa. Alankomaissa äskettäin tehty tutkimus osoittaa, että alv-kustannusten osuus yhteisön sisällä kauppaa käyvien alankomaalaisten yritysten liikevaihdosta on yli 5 prosenttia.

3.3. Komitea myöntää, että nykyinen tilanne asettaa EU:hun sijoittautuneet toimijat epäedulliseen kilpailuasemaan verrattuna EU:n ulkopuolisiin toimijoihin, ja kannattaa tasapuolisten kilpailuedellytysten luomista alalle.

3.3.1. Komitea on tietoinen siitä, että nykyinen tilanne on saanut lukuisat toimijat siirtämään liiketoimintaansa EU:n ulkopuolelle, ja on komission tavoin huolissaan siitä, että ellei asian korjaamiseksi mitään tehdä, kyseinen kehitys jatkuu ja voimistuu. Elektroninen kauppa on erittäin yleistä loma- ja matkailualoilla, ja sen nopea lisääntyminen kiihdyttää entisestään edellä mainittua kehitystä.

3.3.2. Komitea ymmärtää, että kontrolloimattomana tällainen kehitys johtaa jäsenvaltioiden alv-tuottojen menettämiseen, ja pitää tätä lisäsyynä kääntää kehityksen suunta.

3.3.3. Komitea epäilee kuitenkin vakavasti, voidaanko ongelma ratkaista komission ehdottamalla tavalla.

3.3.3.1. 26 artiklan 2 kohtaa on tarkoitus muuttaa siten, että EU:n ulkopuolelle sijoittautuneiden toimijoiden EU:hun sijoittautuneille asiakkaille suorittamien matkapalvelujen suorituspaikaksi muutettaisiin se jäsenvaltio, johon asiakas on sijoittautunut. Tämä edellyttää teoriassa sitä, että EU:n ulkopuolelle sijoittautuneiden toimijoiden voittomarginaalista peritään asianmukainen arvonlisävero, jolloin niitä kohdellaan tasavertaisesti EU:hun sijoittautuneiden toimijoiden kanssa.

3.3.3.2. Kuten aikaisempien vastaavien yritysten kohdalla, joilla tilannetta on pyritty korjaamaan, myös tässä tapauksessa ongelmana on saada muualle sijoittautuneet yrittäjät, joita ei ole kirjattu alv-rekisteriin EU:ssa, noudattamaan kyseisiä säännöksiä. Internetissä tapahtuvan sähköisen kaupan yhteydessä on usein vaikeaa tietää, onko kauppaa ylipäänsä tapahtunut. Komitea myöntää, että kyseisen säännöksen lisääminen yhteisön lainsäädäntöön on luultavasti tarkoituksenmukaista, mutta arvelee, että säännös tulee todennäköisesti osoittautumaan hyödyttömäksi iskuksi (brutum fulmen).

3.3.3.3. EU:hun sijoittautuneille matkatoimistoille ja turistimatkojen järjestäjille annetaan oikeus jättäytyä syrjään erityisjärjestelmän soveltamisesta oman harkintansa mukaan. Matkanjärjestäjät haluavat oletettavasti jättäytyä syrjään silloin, kun ne suorittavat palveluita alv-rekisteriin kirjatuille asiakkaille, sillä näissä tapauksissa asiakas voi hakea matkatoimiston siltä veloittaman arvonlisäveron palautusta ja matkatoimisto voi puolestaan hakea kyseisen palvelun sille suorittaneen toimijan perimän arvonlisäveron palautusta. Tämä lisäisi kuitenkin hallintotyön määrää merkittävästi. Matkanjärjestäjän olisi rekisteröidyttävä arvonlisäverovelvolliseksi siinä jäsenvaltiossa tai niissä jäsenvaltioissa, joissa palvelut suoritetaan, ja asiakkaan olisi haettava arvonlisäveron palautusta niiden jäsenvaltioiden hallituksilta, joissa hän ei ole rekisteröitynyt kahdeksannen alv-direktiivin säännösten mukaisesti. Useat toimijat välttävät mielellään tällaista hankalaa ja pitkällistä menettelyä. Matkatoimistot eivät siten olisi tasa-arvoisessa asemassa yhteisön ulkopuolelle sijoittautuneiden toimijoiden kanssa.

3.3.4. Komitea painottaa, että komissio voisi pyrkiä tavoitteisiinsa tuloksekkaammin - matkatoimistoille ei esimerkiksi tulisi antaa oikeutta siirtää toimintaansa unionin ulkopuolelle - ja että kaikki asiaan liittyvät monimutkaisuudet voitaisiin poistaa yksinkertaisesti vapauttamalla kyseiset palvelut arvonlisäverosta (jotkin niistä onkin jo vapautettu tietyissä jäsenvaltioissa). Komitea myöntää kuitenkin, ettei tähän luultavasti löydy poliittista tahtoa lähitulevaisuudessa.

3.4. Komitea huomauttaa, että yhtenä käsiteltävänä olevan ehdotuksen seurauksena olisi erityisjärjestelmän ulottaminen koskemaan yritysten välisiä liiketoimia. Komitean mielestä tämä ei vähennä millään tavalla matkatoimistojen ja turistimatkojen järjestäjien halua sijoittautua Euroopan unionin ulkopuolelle.

3.5. Ehdotuksen piiriin kuuluvat rahasummat ovat melko pieniä. Erityisjärjestelmää sovellettaessa matkatoimistot ja turistimatkojen järjestäjät maksavat sen jäsenvaltion alv-säännösten mukaisen arvonlisäveron, johon ovat sijoittautuneet, ainoastaan voittomarginaalistaan. Markkinoiden keskittymisen ja suurten matkanjärjestäjien vertikaalisen yhdentymisen seurauksena kustannus- ja hintakilpailu on ankaraa, minkä johdosta voittomarginaalit ovat supistuneet hyvin pieniksi.

3.6. Komitean mielestä poistamalla sana "matkustajalle" 26 artiklan 2 kohdasta yksinkertaistetaan ja selvennetään asiaa toivotulla tavalla.

4. Erityistä

4.1. Koska Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on vahvistanut olosuhteet, joissa erityisjärjestelmää voidaan soveltaa, komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, ettei ole tarpeen yrittää määritellä, mitä matkatoimistolla tarkoitetaan 26 artiklaa sovellettaessa.

4.2. Komitea hyväksyy ehdotuksen antaa matkatoimistoille mahdollisuus laskea yksi voittomarginaali, joka kattaa kaikki matkapakettien suoritukset tietyn kauden aikana, kuudennen arvonlisäverodirektiivin 26 a artiklan B kohdan 10 alakohdassa säädetyn, käytettyihin tavaroihin sovellettavan menettelyn mukaisesti. Komitea kannattaa ehdotusta, koska sillä pyritään yksinkertaistamaan järjestelmää, mutta pahoittelee sitä, että kyseisen menettelyn sallimisesta päättäminen on jätetty jäsenvaltioiden harkintavaltaan. Tästä on väistämättömänä seurauksena, että jotkin jäsenvaltiot hyväksyvät menettelyn ja toiset eivät, jolloin jäsenvaltioiden välille syntyy lisää eroja ja ehdotuksen tavoite vesittyy.

4.3. Komitea kiittää ehdotusta siitä, että sillä varmistetaan kyseisiä palveluja koskevien alv-sääntöjen yhdenmukaisempi soveltaminen kumoamalla 28 artiklan 3 kohdan g alakohta (jonka mukaisesti jäsenvaltioille on annettu mahdollisuus jatkaa kuudennen arvonlisäverodirektiivin entisen 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen palvelujen vapautusta ilman oikeutta tuotantopanoksista maksettujen arvonlisäverojen vähentämiseen sen sijaan, että ne vapautetaan verosta ja että niille myönnetään oikeus tuotantopanoksista maksettujen arvonlisäverojen vähennykseen). Yhdenmukaisen soveltamisen vuoksi komitea kannattaa myös 28 artiklan 3 kohdan a alakohdassa ja liitteen E sisältämässä 15 kohdassa tarkoitettujen poikkeuksien (joissa jäsenvaltioille annetaan oikeus yhteisön ulkopuolella tehtyjen matkojen verottamiseen) ja 28 artiklan 3 kohdan b alakohdassa sekä liitteen F kohdassa 27 tarkoitettujen poikkeuksien (jossa jäsenvaltioille annetaan oikeus vapauttaa verosta yhteisössä tehtävät matkat) poistamista sekä kuudennen arvonlisäverodirektiivin 27 artiklan 1-4 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen neuvoston päätöksellä myönnettyjen poikkeuksien kumoamista.

4.4. Komitea ymmärtää ja hyväksyy komission ehdotuksen taustalla olevan ajatuksen, jonka mukaan toimijat voivat halutessaan noudattaa tavallisia alv-säännöksiä erityisjärjestelmän soveltamisen sijasta, mutta on komission kanssa samaa mieltä siitä, että "tästä aiheutuisi asianomaiselle matkatoimistolle tiettyjä seurauksia ja ongelmia". Lisäksi komitea pelkää, että kyseisten ongelmien laajuus on aliarvioitu.

4.4.1. Ne matkatoimistot, jotka palvelevat alv-rekisteriin kirjaamattomia asiakkaita, valitsevat luonnollisesti erityisjärjestelmän, kun taas toimistot, joiden asiakkaat ovat rekisteröityneitä yrityksiä, soveltavat mieluummin tavanomaisia alv-säännöksiä. Jos matkatoimistolla on pääasiassa tai pelkästään yhdenlaisia asiakkaita, ei asiasta aiheudu toimistolle kohtuuttomia hankaluuksia, mutta tavallisesti matkatoimistoilla on lukuisia kummankin tyyppisiä asiakkaita. Tästä voi aiheutua niin suuria hallinnollisia vaikeuksia, että kyseisten toimistojen on pakko jakaa liiketoimintansa kahdeksi erilliseksi yksiköksi.

4.4.2. Asia ei koske pelkästään matkatoimistoja. Jos matkatoimisto päättää soveltaa tavanomaisia alv-säännöksiä, tällä on vaikutusta kolmansiin osapuoliin. Toimiston on pyydettävä palvelun suorittajalta alv-tiedot sisältävä lasku, jotta se voi hakea tuotantopanoksista maksettujen arvonlisäverojen vähennysoikeutta, sekä toimitettava asiakkaalleen lasku, jossa on eritelty eri jäsenvaltioihin maksetut arvonlisäverot, jotta tämä voi hakea arvonlisäveron palautusta (kahdeksannen alv-direktiivin vaivalloisten säännösten mukaisesti, jos palvelun tarjoajat ovat sijoittautuneet toiseen jäsenvaltioon). Jos palvelun tarjoaja toimii välittäjänä, kyseinen hakemus toimitetaan edelliselle portaalle ja siitä eteenpäin tarjoajien ketjua pitkin aina viimeiseen linkkiin saakka.

4.4.3. Matkatoimisto voi myös varata hotellista suuremman määrän huoneita vilkkainta aikaa varten, jolloin hotellinpitäjä laskuttaa toimistoa kerralla kaikista huoneista. Jos suurinta osaa kyseisen toimiston asiakkaista ei ole kirjattu alv-rekisteriin, siltä voidaan periä joissakin tapauksissa arvonlisäverollinen hinta. Jos matkatoimisto tämän jälkeen myy rekisteröidylle yritykselle matkapaketin, johon sisältyy yöpyminen yhdessä näistä huoneista, toimiston täytyy kääntyä uudestaan hotellinpitäjän puoleen ja pyytää tältä korjattu versio alkuperäisestä laskusta sekä alv-tiedot sisältävä lasku mainitun huoneen osalta kyseiseltä ajanjaksolta. Tämän takia komitea pelkää, että useissa tapauksissa erityisjärjestelmän ulkopuolelle jättäytyminen ei toimi käytännössä.

4.4.4. Alv-viranomaiset tulevat myös kohtaamaan hallinnollisia vaikeuksia. Jos matkatoimisto päättä jättäytyä erityisjärjestelmän ulkopuolelle, ei ole mitään keinoa valvoa, onko se täyttänyt velvollisuutensa ja rekisteröitynyt arvonlisäverovelvolliseksi toisessa jäsenvaltiossa. Lisäksi jäsenvaltion, jolta arvonlisäveron vähennysoikeutta on haettu, on tyydyttävä siihen, että matkatoimisto on päättänyt noudattaa tavanomaisia alv-säännöksiä, jolloin sille on myönnettävä sen tuotantopanoksista maksamien arvonlisäverojen palautus. Toimisto ei ole tällöin suorittanut palvelua 26 artiklassa tarkoitetun voittomarginaalijärjestelmän mukaisesti, jolloin tuotantopanoksista maksettujen arvonlisäverojen vähennysoikeutta ei ole.

5. Komission tekemä vaikutusten arviointi

5.1. Komission mielestä yhteisön lainsäädännön kehittäminen tällä alalla on välttämätöntä, jotta marginaaliverotuksen erityisjärjestelmää voidaan edelleen yhdenmukaistaa ja jotta voidaan torjua kilpailun vääristymistä. Etenkin EU:n ulkopuolelle sijoittautuneet toimijat ovat edullisemmassa kilpailuasemassa niiden EU:ssa toimiviin kilpailijoihin nähden. Kuten edellä on jo todettu, jäsenvaltioille sallitut poikkeukset synnyttävät kuitenkin uusia eroja jäsenvaltioiden välille, eikä EU:n ulkopuolelle sijoittautuneiden toimijoiden kilpailuetu tule todennäköisesti kaventumaan merkittävästi.

5.1.1. Komissio myös toteaa, että "samojen sääntöjen noudattaminen kaikissa EU:n jäsenvaltioissa kiistatta vähentää liiketoiminnan kustannuksia ja kannustaa liiketoiminnan harjoittajia toimimaan muissa jäsenvaltioissa." Komitea yhtyy periaatteessa komission näkemykseen, mutta toteaa, että jäsenvaltioille myönnettyjen harkintavaltuuksien takia kaikissa jäsenvaltioissa ei noudateta samoja sääntöjä.

5.2. Komissio väittää, että mahdollisuus soveltaa kausikohtaista marginaalia helpottaa marginaalijärjestelmän soveltamista pk-yrityksissä. Komitea hyväksyy tämän näkemyksen, mutta tähdentää, että hankaluudet, jotka aiheutuvat mahdollisuudesta jättäytyä järjestelmän ulkopuolelle, vaikuttavat vastakkaiseen suuntaan.

5.3. Komissio väittää, että ehdotuksella poistetaan kilpailun vääristyminen, joka johtuu siitä, että EU:n ulkopuolelle sijoittautuneet toimijat eivät maksa arvonlisäveroa voittomarginaalistaan. Tämä edellyttää kuitenkin lainsäädännön täytäntöönpanon tehokasta valvontaa, mikä voi komitean mielestä olla erittäin vaikeaa.

5.4. Komission kannan mukaan "arvonlisäveron vaikutus työllisyyteen on vähäinen". Komitean mielestä kyseistä väitettä ei ole todistettu.

5.5. Vaikuttaa siltä, että komissio on kuullut melko pientä joukkoa organisaatioita valmistellessaan ehdotustaan.

6. Päätelmät

6.1. Komitea kannattaa komission pyrkimystä tehostaa matkatoimistoja ja turistimatkojen järjestäjiä koskevan erityisjärjestelmän toimintaa ja uskoo, että kausikohtaisen voittomarginaalin laskemista sekä jäsenvaltioille nykyisin sallittujen lukuisien valinnan mahdollisuuksien ja poikkeuksien poistamista koskevat ehdotukset parantavat tilannetta merkittävästi. Komitea kannattaa myös sitä, että erityisjärjestelmää voidaan nyt soveltaa myös matkatoimistojen välisiin liiketoimiin. Kyseiset muutokset hyödyttävät etenkin pk-yrityksiä. Komitea pahoittelee kuitenkin sitä, että kausikohtaisen voittomarginaalin laskemisen soveltaminen on jätetty jäsenvaltioiden päätöstavaltaan.

6.2. Komitea on huolestunut vaikeuksista, joita mahdollisuus jättäytyä erityisjärjestelmän ulkopuolelle saattaa aiheuttaa. Ollakseen tasa-arvoisessa kilpailuasemassa EU:n ulkopuolisten kilpailijoiden kanssa EU:hun sijoittautuneiden toimijoiden on jättäydyttävä erityisjärjestelmän ulkopuolelle, kun ne suorittavat palveluita alv-rekisteriin kirjatuille asiakkaille. Tällöin ne joutuvat kohtaamaan kaikki tavanomaisen alv-järjestelmän soveltamisesta aiheutuvat hankaluudet. Niiden asiakkaat voivat hakea arvonlisäveron palautusta vain kahdeksannen alv-direktiivin vaivalloisten säännösten mukaisesti ja vain siinä tapauksessa, että asianomainen jäsenvaltio on valmis hyväksymään tämäntyyppisiä kuluja koskevat hakemukset.

6.3. Komitea uskoo, että EU:n ulkopuolelle sijoittautuneiden toimijoiden saaminen noudattamaan ehdotettuja säännöksiä aiheuttaa ongelmia. Ellei tätä kysymystä onnistuta ratkaisemaan tyydyttävällä tavalla, ei myöskään EU:hun sijoittautuneiden toimijoiden halua siirtyä unionin ulkopuolelle voida vähentää.

6.4. Komitea ei ole täysin tyytyväinen komission tekemään vaikutusten arviointiin. Komitea myös toivoo, että komissio tekee jälkiarvioinnin, kun lainsäädäntö on ollut jonkin aikaa voimassa.

Bryssel, 17. heinäkuuta 2002.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) 13.9.1978 päivätty kirje.

(2) 19.10.1978 päivätty kirje.

(3) KOM(2000) 348 lopullinen, 7.6.2000.