EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 16.04.1997 
KOM(97) 149 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
EU:N TUTKIMUSTA JA TEKNOLOGISTA 
KEHITTÄMISTÄ KOSKEVA TOIMINTA: 
KOMISSION VASTAUS 
SUOSITUKSIIN, JOTKA ESITETTIIN 
RIIPPUMATTOMISSA ULKOISISSA ARVIOINNEISSA VIIMEISEN 
VIISIVUOTISKAUDEN TOIMISTA 
NELJÄNNEN PUITEOHJELMAN MUKAISISSA ERITYISOHJELMISSA JA 
YTK:N TUTKIMUSLAITOKSISSA 
SEKÄ 
EURATOMIN PUITEOHJELMASSA 

JOHDANTO 
Komissio kiittää riippumattomien korkean tason asiantuntijalautakuntien laatimista viisivuotisarviointien 
kertomuksista. Komissio arvostaa lautakuntien pyrkimyksiä tehdä tasapainoisia päätelmiä ja arvokkaita 
suosituksia. 
Kutakin erityisohjelmaakoskeva neuvoston päätös ^ edellyttää riippumattomien asiantuntijoiden toteuttamaa 
ulkopuolista arviota toimista ohjelmaan sisältyvillä aloilla ja hallinnosta kyseistä arviointia edeltäneiden viiden 
vuoden aikana. Näin ollen on sovellettu uutta, järkiperäistettyä arviointia koskevaa lähestymistapaa^, joka 
on lainsäädännöllisten vaatimusten mukainen, jossa otetaan huomioon CREST:n-* neuvot ja noudatetaan 
komission aloitteen (SEM 2000) mukaisia suosituksia parhaiden mahdollisten arviointikäytäntöjen 
ottamisesta konkreettisesti käyttöön kaikissa komission yksiköissä^. 
Vuoden 1996 jälkipuoliskolla 18 asiantuntijalautakuntaa arvioi EU:n tukemia erityisohjelmien TTK-toimia 
arviointia edeltäneiden viiden vuoden aikana. Tämän lisäksi perustettiin seitsemän riippumatonta 
vierailevaa ryhmää arvioimaan yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) toimintaa (YTK:n osallistumista 
erityisohjelmiin ja sen omia tutkimusohjelmia) ja vielä yksi korkean tason asiantuntijoiden ryhmä tekemään 
yleinen arviointi ja yhteenveto vierailevien ryhmien kertomuksista. Lisäksi perustettiin ryhmä, jolle 
annettiin tehtäväksi laatia arvio kaikesta yhteisön TTK-toiminnasta arviointia edeltäneiden viiden vuoden 
aikana (EY:n ja Euratomin puiteohjelmista). Kaiken kaikkiaan noin 170 korkean tason riippumatonta 
asiantuntijaa osallistui arviointityöhön, joka koostui kolmannen puiteohjelman mukaisten ohjelmien 
loppuarvioinneista ja joka tuotti 18 erityisohjelmaa koskevaa kertomusta, seitsemän kertomusta YTK:n 
tutkimuslaitoksista, yhden yleisen YTK:ta koskevan kertomuksen ja yhden koko puiteohjelmaa koskevan 
kertomuksen, jonka odotetaan valmistuvan piakkoin. 
Tässä tiedonannossa esitetään komission vastaukset erityisohjelmia koskevien kertomusten tärkeimpiin 
suosituksiin. Kyseiset suositukset on sisällytetty tiivistelmiin, jotka on esitetty täydennyksen vuoksi myös 
tässä asiakirjassa. Tiivistelmissä mainitaan ulkopuolisten asiantuntijalautakuntien mielipiteet, joista ne ovat 
vastuussa. (Jokainen erityisohjelma esitetään kolmessa osassa: 1 - Tiivistelmä, Il - Komission vastaus ja III 
- Arviointilautakunta. YTK:ta koskeva jakso koostuu yleisestä arviosta, suppeasta kertomuksesta^ ja niiden 
asiantuntijoiden luettelosta, jotka toteuttivat seitsemän tutkimuslaitoksen arvioinnit.) 
Komissio panee erityisesti merkille asiantuntijalautakuntien huomautukset TTK-ohjelmien hallinnosta ja 
menettelytavoista ja ehdottaa tarvittaessa toimenpiteitä. 
' Neuvoston päätös 94/X01/EY. tehty 23 päivänä marraskuut;) l')94: neuvoston päätös 94/572/l'Y. tehty 27 päivänä heinäkuuta l*)'J4; neuvoston 
päätös 94/X()2/rY. lehly 23 päivänä marraskuilla l'J'J-1; neuvoston päälös »M/57 l/l Y. lehlv 27 päivänä heinäkuilla l'J'J4; neuvoston päälös 
»J4/S03/I'Y. lehty 23 päivinä marraskuilla l'J'J-1; neuvoston päälös ')|/'J| l/l Y. lehly 15 päivänä joulukuilla I*>«>-!; neuvosloii päälös 
'M/X04/IY. lehly 23 päi\än marraskuilla l'J'J-1: neuvoslon päälös 'M/')|.VI-Y. lehly Is päivänä joulukuilla 1'J'JI: neuvosloii päälös <J|/')| i/l Y. 
lehly 15 päivänä joulukuilla 1'J'J -I: neuvo ston päälös 'J 1/XOvTY lehlv 2 f päivänä inaiiaskuiiia l'"M m nvosion paalos ' »l/X0/»/l Y lehlv 'i 
päivänä marraskuilla l'J'M. neuvoslon paalos 'M/')| I/IV. lehlv l*> päivänä loulukiiula 1'J'JI neuvo.Ion paalos 'M/ols/IY iihiv ! •> päivänä 
joulukuilla I9'J4: neuvoslon paalos 'J-I/X07/I Y. lehlv 2} päivänä inaiiaskuiiia 1'J'J I; neuvoslon paalos ') l/'J| //| Y. tdilv I s päivänä loulukiiula 
IW4; neuvoslon päätös »M/9I6/EY. lehlv 15 päivänä joulukuilla l'J'J-1: neuvoslon päälös 9'I/'J20/I matoin, lehlv 15 päivänä joulukuilla I9'M, 
neuvoston päätös 94/79«)/I uralom. tehty X päivänä joulukuilla 1'J'M: ja yhteisen lulkiuuiskeskuksen täylänlöönpanema neuvoston päälös 
94/918/EY. tehty 15 päivänä joulukuuta l'J»Mja neuvoslon päiitös 'M/91'J/Euratom, lehly 15 päivänä joulukuuta 1994 
2 KOM (96) 220. lopullinen. 22.5.1996 
• CREST:n neuvot neuvostolle ja komissiolle yhteisön tutkimusohjelmien valvonta-ja arviointimenettelyistä. 
Komission jäsenten Erkki Liikasen ja Anita Gratiinin yhteisymmärryksessä puheenjohtajiin kanssa laatima tiedonanto, SEC (96) 659/5, 
29.4.1996 
• YTK.:» osalta päätösten kyseisissä artikloissa ei edellytetä komission vastausta asiantuntijoiden kertomuksiin. 
Erityisohjelmia koskevat täydelliset asiantuntijakertomukset julkaistaan erikseen. YTK:n arvioinnin 
tuloksista ja hallintoneuvoston kommenteista tiedotetaan erikseen. 
Myös puiteohjelmien kokonaisarvioinnista ja komission vastauksista tiedotetaan erikseen. 
SISÄLLYSLUETTELO 
sivu 
1. Telematiikan sovellukset 7 
2. Kehittyneet viestintäteknologiat ja -palvelut 19 
3. Tietotekniikka 27 
4. Teollisuusteknologia ja materiaaliteknologia 43 
5. Standardit, mittaukset ja testaus 55 
6. Ympäristö ja ilmasto 61 
7. Meritieteet ja -teknologia 73 
8. Biotekniikka 81 
9. Biolääketiede ja terveys 91 
10. Maatalous ja kalastus sekä maatalouteen liittyvä teollisuus 103 
11. Muu kuin ydinenergia 111 
12. Liikenne 119 
13. Kohdennettu sosiaalistaloudellinen tutkimus 125 
14. Yhteistyö kolmansien maiden kanssa 135 
15. Tulosten levittäminen ja optimointi (innovaatio) 147 
16. Tutkijoiden koulutuksen ja liikkuvuuden edistäminen 155 
17. Ydinturvallisuus 161 
18. Hallittu lämpöydinfuusio 169 
19. Yhteinen tutkimuskeskus (YTK) 177 
Liitteet: Yksityiskohtaiset ohjeet viisivuotisarviointia varten 189 
• Liite 1: Erityisohjelmat 190 
• Liite 2: YTK:n tutkimuslaitokset 191 

VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
TELEMATIIKAN SOVELLUKSET 

I TTÏVISTELMA 
Tärkeimmät päätelmät 
1. Tietotekniikka-ja televiestintätekniikkaolijelmaii rakenne 
Suositellaan yhtä ainoaa tietotekniikka- ja televiestintäohjelmaa, jonka pääosa omistetaan 
sovellusjärjestelmiUe. Näin jatkettaisiin telemaattisia sovelluksia koskevaa ohjelmaa ja säilytettäisiin sen 
myönteiset ominaisuudet eli käyttäjien tiivis osallistuminen todellisten järjestelmien kehitykseen ja niiden 
kelpuutukseen eli validointiin. 
2. Tulevaisuudennäkymät ja strateginen ajattelu 
Ohjelmassa on kehitettävä selkeämpiä tulevaisuudennäkymiä ja strategista ajattelua, jotta rajallisia 
voimavaroja voidaan keskittää sinne, missä kehitystyö on tehokkainta. Yhteyksiä komission 
politiikan aloihin on lujitettava. 
3. Sovellusjärjestelmiä koskevan osa-alueen rakenne 
Multimediatelematiikka ja -verkot ovat kehittyneet merkittävästi sen jälkeen, kun telematiikkaohjelma 
hyväksyttiin vuoden 1991 kesäkuussa, ja niiden kehitys etenee yhä hyvin nopeasti. Neljännestä 
puiteohjelmasta viidenteen siirryttäessä on mahdollisuus arvioida uudelleen ohjelmaan kuuluvaa sovellusten 
osa-aluetta tekniikan, markkinoiden ja yhteiskunnallis-poliittisen kehityksen perusteella. Sovelluksia 
koskevat hankkeet olisi keskitettävä syntyville, uutta telematiikkaa käyttäville aloille sekä aloille, 
joilla ne ovat erityisen perusteltuja taloudellisista tai sosiaalisista syistä. Tällaisia ovat uuden 
kehityksen tuottamat ja tietoyhteiskunnan tiedontuottajien osuuteen liittyvät alat. 
4. Sovellusjärjestelmiä koskevan osa-alueen sisältö 
Sovelluksia koskeville hankkeille olisi järjestettävä osa-aluekohtaisten ehdotuspyyntöjen lisäksi erillinen 
ehdotuspyyntösarja, jonka tavoitteena on luoda kokonaisjärjestelmiä. Näissä järjestelmissä hyödynnettäisiin 
kahta tai useampaa eri sovellusta osa-alueiden rajojen yli. Ohjelman vaikutuksen tehostamiseksi kaikilla 
sovelluksia koskevan ohjelman osa-alueilla olisi hyvin tärkeää perustaa konkreettinen ja äly infrastruktuuri, 
johon kuuluu myös standardointi, ja luoda järjestelmäperustoja, joiden avulla yksittäisiä sovelluksia 
koskevia hankkeita voidaan toistaa. Tällaisen työn olisi oltava koko ohjelman ensisijainen tavoite. 
5. Hallinto ja muut seikat 
Tähän ohjelmaan ja muihin puiteohjelmiin liittyvä byrokratia on jatkuvasti kasvanut sellaiseksi, että 
tärkeimmät yritykset ja käyttäjiä edustavat julkiset ryhmät eivät enää halua osallistua ohjelmiin. Tällaisessa 
tilanteessa on vastuutonta rohkaista runsaiden kasvumahdollisuuksien pienyrityksiä ja ohjelmaan 
nimenomaan toivottuja uusia hakijoita osallistumaan. Työnjakoa on parannettava ja joutavaa 
paperityötä on vähennettävä. Ohjelmaan osallistuvat kokevat hankkeidensa estyvän loputtomien niiden 
ajankäytölle asetettujen vaatimusten vuoksi. Sekä ohjelman että sen eri osa-alueiden toimenpiteitä ja 
hankkeita, joiden tarkoituksena on tukea ohjelmaa ja hankkeita yleisesti, on neljännessä puiteohjelmassa 
osallistujien mielestä huomattavasti entistä enemmän. Tämä aiheuttaa hanketyöryhmien ajankäyttöön ja 
työhön paineita, joita hyödyt eivät voine tasoittaa. Tällaisia yleishankkeita olisi karsittava, ja niitä olisi 
perustettava vain sovelluksia koskeviin hankkeisiin osallistuvien pyynnöstä. 
Johdanto 
1. Telemaattisten sovellusten ohjelmaa viiden vuoden välein arvioivan lautakunnan 
tehtävä 
Telematiikkaa viiden vuoden välein arvioiva lautakunta perustettiin vuoden 1996 alussa käsittelemään 
vuodesta 1991 vuoden 1996 alkuun telematiikan alalla (eli tieto- ja/tai televiestintätekniikan sovellusten 
aloilla) toteutettua TTK-toimintaa. Näin ollen lautakunnan tehtävät sisältävät kolmanteen puiteohjelmaan 
kuuluvan telemaattisten sovellusten ohjelman loppuarvion, neljänteen puiteohjelmaan kuuluvan saman 
ohjelman väliarvion ja lisäksi tämän viisivuotisarvion. Telemaattisten sovellusten ohjelman 
monimutkaisuuden ja laajuuden vuoksi arvolautakunnassa oli 13 jäsentä. Lautakunta haastatteli ohjelman 
johtoa ja muita ohjelman hallinnossa toimineita henkilöitä sekä useita yksittäisiä ohjelman osallistujia. 
Lautakunta jakautui työryhmiin, ja tutki yksittäisillä osa-alueilla tehtyä työtä. Kyselylomakkeita lähetettiin 
kaikille kolmannen puiteohjelman tärkeimmille osallistujille (1860) ja sellaisten hankkeiden koordinoijille 
(370), jotka oli sillä hetkellä hyväksytty neljänteen puiteohjelmaan. 
2. Telemaattisten sovellusten ohjelman taustaa 
Telemaattisten sovellusten ohjelmaa edelsi kolme kartoitusta, jotka perustettiin vuonna 1989 toisen 
puiteohjelman osana. Ohjelma otettiin kolmanteen puiteohjelmaan, jossa siihen kuului seitsemän osa-
aluetta, ja sen talousarvio oli 430 miljoonaa ecua. Neljännessä puiteohjelmassa siihen lisättiin neljä osa-
aluetta, ja ohjelman kokonaistalousarvioksi tuli 912 miljoonaa ecua. Kolmannessa puiteohjelmassa 
rahoitettiin 312 hanketta, ja tähän mennessä neljännessä puiteohjelmassa on rahoitettu 422 hanketta. 
3. Yksityiskohtaisen arviointikertomuksen rakenne 
Lautakunnan yksityiskohtainen arviointikertomus sisältää seuraavat jaksot: tärkeimmät päätelmät tämän 
lyhennetyn kertomuksen alussa, johdanto, tiivistelmä, joka esitetään selontekona lautakunnan huomioista, 
lautakunnan tärkeimpiä päätelmiä ja suosituksia esittelevä ja selittävä jakso ja kutakin ohjelman 12 osa-
aluetta koskevat päätelmät ja suositukset (osa-alueita koskevat täydelliset kertomukset ovat liitteenä). 
Muissa liitteissä analysoidaan kyselylomakkeet ja käsitellään rahoitusta sekä annetaan tilastotietoja 
hankkeista. Tämä lyhennetty kertomus perustuu yksityiskohtaisen kertomuksen selontekojaksoon. Lukijaa 
kehotetaan tutustumaan yksityiskohtaiseen kertomukseen oikean käsityksen saamiseksi päätelmistä ja niihin 
perustuvista suosituksista, joita ei tilanpuutteen vuoksi voida esittää tässä lyhennetyssä kertomuksessa. 
Selonteko lautakunnan tärkeimmistä huomioista 
1. Ohjelman saavutukset 
Telematiikan sovellusten ohjelman ytimenä ovat sovellukset eli tietotekniikka- ja televiestintätekniikan 
soveltaminen tarkkarajaisten käyttäjäryhmien ongelmiin sellaisten järjestelmien avulla, joilla kehitetään 
ratkaisuja uusia verkko- ja multimediatekniikoita käyttämällä. Kolmannesta puiteohjelmasta neljänteen 
siirryttäessä on huomattavasti lisätty käyttäjien osallistumista ohjelmaan. Todelliset loppukäyttäjät voivat 
kelpuuttaa järjestelmän toimintatavan ja käyttäjäliittymät, ja välittäjinä toimivat käyttäjät tai 
kuluttajajärjestöt voivat valvoa tutkimus- ja kehitystyön tulosten hyödyntämisiä tämän jälkeen tai ainakin 
vaikuttaa niiden hyödyntämiseen. Lautakunta totesi, että useimmat ohjelman hankkeista on tarkasti 
suunnattu havaittujen ongelmien ratkaisuun. Varsinkin neljännessä puiteohjelmassa käyttäjät osallistuvat 
tiiviisti työsuunnitelmien laatimiseen, sovellusten arviointiin ja hyväksyttyjen hankkeiden toteuttamiseen. 
Tämä on erittäin myönteistä. Ohjelman ns. "kymmenen käskyä" ovat osoittautuneet erinomaiseksi tavaksi 
ohjata koko ohjelmaa toivottuun suuntaan ja erityisesti edistää käyttäjien osallistumista. On vielä liian 
varhaista saada näyttöä siitä, että tällä tavoin lisättäisiin hankkeen onnistumisen todennäköisyyttä. 
Kuitenkin on kohtuullista odottaa, että käyttäjien todellinen ohjelmaan osallistuminen parantaa 
telemaattisten sovellusten hyödyntämistä. 
Aikaisempien komission ohjelmien, kuten ESPRIT:n ja RACEn, suurena saavutuksena on se, että 
Euroopan akateemiset ja teollisuuden tutkijat ovat oppineet tekemään yhteistyötä näissä ohjelmissa. Nyt 
telematiikan sovellusten ohjelma on edelläkävijä siinä, että se tuo Euroopan käyttäjät yhteen, mikä lienee 
kyseisen ohjelman tärkeä saavutus. Käyttäjien eli tietotekniikka- ja televiestintätekniikoiden 
eurooppalaisten käyttäjien yhtenäisyys saa aikaan entistä nopeammin reagoivat ja paremmin käyttäjien 
tarpeista perillä olevat markkinat, mikä hyödyttää kaikkia. 
2. Muuttunut ympäristö 
Telemaattisten sovellusten ohjelma on ollut käynnissä suunnilleen viiden vuoden ajan. Viime vuosina 
telemaattisten sovellusten ympäristö on muuttunut perusteellisesti Internetin käytön lisäännyttyä 
10 
1. 
räjähdysmäisesti ja tietoisuuden levittyä telematiikan mahdollisista hyödyistä. Multimedian käytöstä on 
tullut tuikitavallista. Tietokonelaitteistojen hinnat ja kaistanleveyskustannukset ovat rajussa laskussa, ja 
niiden ennustetaan laskevan edelleen. Multimediatelematiikan käytön kasvu on tietenkin vasta alussa. Nyt 
haasteena on nopeuttaa tällaisten järjestelmien tehokasta käyttöä varsinkin siellä, missä niitä on vielä vähän 
käytössä, ja edistää sovelluskokonaisuuksien kehittymistä. 
3. Uuden harkinnan aika 
Markkinoilla tapahtuneen perusteellisen muutoksen perusteella telemaattisten sovellusten ohjelma näyttää 
hieman tyrehtyvän. Ohjelman hyödyllisiä ominaisuuksia ja erityispiirteitä eli keskittymistä todellisiin 
sovelluksiin ja käyttäjien aktiiviseen osallistumiseen ei saa unohtaa, mutta lisäksi rajallisia voimavaroja 
on käytettävä niin, että vaikutukset ovat mahdollisimman myönteiset ja keskitytään alueille, joilla 
tarve on suurin ja joilla käyttöä voidaan nopeimmin lisätä. Nykyisillä maailmanlaajuisilla markkinoilla 
vain laatu tuo menestystä, joten hankkeisiin on saatava mukaan laadukkaaseen työhön parhaiten 
pystyviä eurooppalaisia organisaatioita. Ohjelman rakennetta on hieman muutettava, ja sen 
tärkeimpään tavoitteeseen on lisättävä hankkeissa kehitettäviä sovelluksia käyttämällä uusia 
toimintatapoja, joilla pyritään nopeuttamaan telematiikan käyttöönottoa ja integraatiota sekä sen 
siirtymistä kohti multimediaa. 
3.1 Euroopan tilaisuus 
Tulevan kahden vuosikymmenen parhaat liiketoimintamahdollisuudet ovat syntyvässä 
multimediateollisuudessa. Vieläkään ei ole selvää käsitystä siitä, miten tämä tulevaisuuden teollisuus 
kehittyy. Näin epävarmassa tilanteessa teollisuuden rakenteen kehitystä muokkaavat ne toimijat, joilla on 
johdonmukainen strategia mahdollisuuksien hyödyntämiseen ja riskien kohtaamiseen. Koska uusien 
sovellusten käyttäjien lukumäärä Euroopassa on vielä paljon USA:n käyttäjälukuja pienempi, Euroopalla 
on ainutlaatuinen mahdollisuus kehittää näille sovelluksille suuret varhaisvaiheen markkinat, joiden varaan 
voidaan rakentaa menestys maailmanlaajuisilla markkinoilla. Sovelluksia koskevaa ohjelmaa on 
harkittava uudelleen tämän mahdollisuuden huomioon ottamiseksi. 
3.2 Infrastruktuuri, standardit ja järjestelmäperustat 
On tärkeää huolehtia tarvittavasta infrastruktuurista, niin että nykyiset markkinat voivat jatkaa 
laajentumistaan tehokkaasti ja esteettä. Infrastruktuuri merkitsee standardien tarvetta niiden laajimmassa 
merkityksessä eli suorituskyky- tai laatustandardeja sekä eritelmästandardeja. Avoimien standardien 
kehittämistä on edistettävä, jotta käytössä olevat standardit eivät syntyisi vain harvojen kehittäjien 
käsissä. Kaikilla ohjelman osa-alueilla on painotettava välttämättömän konkreettisen ja 
älyinfrastruktuurin kehittämistä. Monien käyttäjien osallistuminen ohjelmaan antaa ainutlaatuisen 
mahdollisuuden tällaisen infrastruktuurin tehokkaaseen toteuttamiseen, jos hankkeissa saavutetaan oikea 
tasapaino standardien, infrastruktuurien ja kokeilusovellusten välillä. Nykyään ollaan selvästi siirtymässä 
tilaustyönä tehdyistä järjestelmistä sovellusluokkia palvelevien yleisten järjestelmäperustojen käyttöön. 
Ohjelmassa on etsittävä tällaisten järjestelmäperustojen kehittämis- ja käyttökeinoja. Standardien, 
infrastruktuurien ja järjestelmäperustojen kehitystyö auttaa moninkertaistamaan yksittäisten 
hankkeiden vaikutuksen. Tällaisen työn edistämistä tarvitaan niin paljon, että olisi harkittava, 
olisiko jokaisen hankkeeseen kuuluvan sovelluksen välttämättömänä edellytyksenä se, että 
hankkeessa on ainakin joitakin näistä ominaisuuksista. 
3.3 Uusia järjestelmiä loppukäyttäjälle 
Kaikkialla maailmassa yritykset ovat kehittämässä uusia yksinkertaisia laitteita, joilla pyritään 
multimediasovellusten helppoon käyttöön. Tällaisten ns. televiestintälaitteiden avulla on mahdollista tuoda 
"verkottamattomat" massat tiedon aikakaudelle. Uudet televiestintälaitteet avaavat tietä uusille palveluille 
ja vapaa-ajan harrastuksille. Onnistuneita televiestintälaitejärjestelmiä on varmasti monenkokoisia ja -
näköisiä, mutta ohjelmisto tulee olemaan kaikkien olennainen osa. Uudessa ohjelmassa on etsittävä 
keinoja tällaisten laitteiden kehityksen ja käytön edistämiseksi. 
11 
1. 
3.4 Sovellusten kohdentaminen ja sovelluskokonaisuudet 
Ohjelma on osoittautunut toivotulla tavalla joustavaksi, sillä uusia osa-alueita on testattu ja toteutettu 
uusille käyttäjäryhmille. Tämä on lisännyt ohjelman laajuutta niin, että siinä on nyt 12 osa-aluetta. Osa-
alueiden lukumäärän lisääntyminen on taas lisännyt nopeasti osa-aluekohtaisten neuvoa-antavien 
komiteoiden, työsuunnitelmia käsittelevien työryhmien ja ehdotuspyyntöjen määrää. Vaikka ohjelman 
sovelluksia koskevaa osan organisointia sopiikin jatkaa suurimmaksi osaksi osa-alueittain, joilla 
kullakin on oma käyttäjäkunta, on aika keskittää rajalliset voimavarat 1) sovelluksiin sellaisilla osa-
alueilla, joilla nykyinen käyttö on suhteellisen vähäistä ja joihin on siksi kiinnitettävä huomiota, sekä 
niillä harvoilla osa-alueilla, joilla niistä on taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti paljon hyötyä, sekä 2) 
monista käyttäjäryhmistä lähtöisin olevien sovellusten yhdistäminen monien käyttötarkoitusten ja 
erilaisten käyttäjien yhteisiksi järjestelmiksi. Tähän tarvitaan todennäköisesti erityisiä ehdotuspyyntöjä, 
kuten sovelluskokonaisuuksia varten suunniteltu ja vuoden 1996 joulukuussa avattavaksi ilmoitettu 
ehdotuspyyntö. Ennen muuta voimavaroja on keskitettävä 3) standardien, infrastruktuurin ja 
järjestelmäperustojen kehittämiseen niin, että käyttöönottoa nopeutetaan luomalla yhteisiä 
toimintatapoja. 
3.5 Tulevaisuudennäkymät ja strateginen ajattelu 
Kaikilla ohjelman tasoilla on jatkuvasti mukautettava tulevaisuudennäkymiä ja strategista ajattelua. Näin 
voidaan ottaa kunnolla huomioon nopeasti muuttuva ulkoinen ympäristö rajallisten voimavarojen 
kohdentamiseksi niille alueille ja niihin menetelmiin, joilla niistä on eniten hyötyä. Tämä vaatii tiivistä 
yhteistyötä komission eri politiikkojen kanssa. 
4. Tietotekniikka- ja televiestintätekniikkaohjelma kokonaisuutena 
4.1 Yksi ainoa tietotekniikka- ja televiestintäohjelma 
Kolmen tietotekniikka- ja televiestintäohjelman välillä on ollut hieman kitkaa jo monen vuoden ajan. Tämä 
ei ole osoittautunut suureksi ongelmaksi, koska asiaa on voitu käsitellä yhteistyön hengessä. Erityisesti 
telematiikan sovellusten ohjelman ja ESPRlT-ohjelman välinen yhteistyö näyttää parantuneen viime 
vuosina, mutta yhden ainoan tietotekniikka- ja televiestintäohjelman perustamista puoltavat syyt ovat 
edelleen samat. 1) Perusteknologian ja järjestelmä- tai sovelluskehitystyön välillä on ehdottomasti oltava 
huomattavaa vuorovaikutusta, ja katkoksia on vältettävä. Joillakin alueilla on vielä tehtävä paljon 
perustyötä. Alueiden välillä on oltava paljon vuorovaikutusta, ja niiden rajat vaihtuvat koko ajan. 2) On 
epäsuotavaa, että osallistujat ja erityisesti ensikertalaiset eivät hämmennyksessään tiedä, mihin ohjelmaan 
heidän olisi osallistuttava. Vielä vähemmän toivottavaa on, että he luovat henkilöstön välisiä 
vastakkainasetteluja. Jotta yksi ainoa ohjelma olisi yhtenäinen, tulevaisuudennäkymiltään selkeä ja 
kunnianhimoinen, sillä olisi oltava energinen, karismaattinen ja asioista hyvin perillä oleva johtaja. 
4.2 Yksi ainoa hallintorakenne 
Viidennellä puiteohjelmalla olisi oltava yksi ainoa hallintorakenne. Hallitusten virkamiehistä tai niiden 
nimittämistä edustajista koostuvien monien komiteoiden tehtävä on kyllä arvokas siksi, että ne pitävät 
asiasta kiinnostuneet kansallisten hallitusten ryhmät ajan tasalla, mikä on erityisen tärkeää sovellusten 
tapauksessa. Osa-alueiden alaluokkien välistä yhtenäisyyttä lisäämällä voidaan parantaa 
hallintomenettelyjä, mutta tarpeettomasti yhdenmukaistettujen menettelyjen käyttöönottoa olisi kuitenkin 
vastustettava. Hyvä pääperiaate hallintorakenteen yksilyiskohlia määrilelläessä on harkita, mikä ryhmä 
vastaa ohjelman kyseisen osa-alueen käytännön toimivuudesta. Näin ollen ohjelman osa-alueisiin 
kuuluvia alaluokkia voisivat olla.seuraavat: 
1) Pitkän aikavälin tutkimus 
Kyse on lähinnä entisestä perustutkimuksesta, johon on lisäily joitakin sovellusten tarpeista syntyviä uusia 
alueita. Käyttäjäkuntana olisivat akateemisessa maailmassa ja teollisuudessa lyoskenlelevien tietotekniikka 
ja televiestintätekniikan kehittyneen perustutkimuksen tekijät. Pitkän aikavälin tutkimusta tarvitaan yhtä 
paljon kuin ennenkin, koska jotkut Euroopan julkisen ja yksityisen sektorin rahoittajat ovat vähentäneet 
tukeaan. 
12 
1. 
2) Perusteknologia (tai sovellettava teknologia) 
Kyse on pääasiassa ESPRIT- ja ACTS-ohjelmista, joiden käyttäjäkuntana on ensisijaisesti tietotekniikka-ja 
televiestintäteollisuuden alat lukuun ottamatta käyttäjäsuuntautunuUa työtä, jonka kohderyhmänä on lähinnä 
muiden kuin kyseisten teollisuuden alojen käyttäjät. Tätä voidaan pitää osatyönä tai alaluokkaan kuuluvana 
työnä. 
3) Sovellusjärjestelmäkehitys 
Tähän alaluokkaan kuuluu selkeille käyttäjäryhmille suunnattu työ lukuun ottamatta tietotekniikka- ja 
televiestintäteollisuuden käyttäjiä ja muiden ohjelmien käyttäjille suunnattujen toimien telematiikkaan 
liittyviä piirteitä. Tällaista työtä voidaan pitää järjestelmäkokonaisuuksien kehityksenä ja kokeiluna. 
5. Sovellusjärjestelmiä koskevan ohjelman osa-alueen rakenne 
5.1 Alajako 
Sovellusjärjestelmiä koskeva osa-alue olisi jaoteltava luonnollisten käyttäjäryhmien perusteella. Osa-
alueiden välisiä sovelluksia ja sovelluskokonaisuuksia on edistettävä. Julkisen sektorin sovelluksia ei pitäisi 
erotella yksityissektorin sovelluksista sellaisissa tapauksissa, joissa julkisista yhteisöistä voi tulla yksityisiä. 
Ero ei ole merkittävästi suurempi kuin joidenkin yksityissektorin käyttäjäryhmien välillä. 
5.2 Osa-alueiden lukumäärän vähentäminen 
Liian monet osa-alueet aiheuttavat kokemattomalle hakijalle sekaannusta. Osa-alueiden rajat ylittäville 
hankkeille on todennäköisesti vaikeampi saada valintalautakuntien hyväksyntää kuin hankkeille, jotka 
kuuluvat selkeästi jonkin osa-alueen työsuunnitelmaan. On kuitenkin syytä olettaa, että useammille 
sovellusalueille ulottuvat hankkeet voivat erityisesti olla tuen arvoisia. Näin ollen osa-alueiden lukumäärää 
olisi todella vähennettävä. Tasapainon vuoksi on silti parempi säilyttää käyttäjiä yleisesti kiinnostavat 
hankkeet kuin rikkoa osa-aluerajat ja luoda kokonaisuus ilman mitään erottavia piirteitä. Osa-alueiden rajat 
ylittäviä ehdotuspyyntöjä olisi kuitenkin laadittava. Arviointilautakunta suosittelee, että nykyisiä osa-
alueita on sulautettava aina, kun se on järkevää käyttäjäkuntien lähentämiseksi, mutta sulauttamista 
ei pidä viedä liian pitkälle. Ensisijaisesti on otettava huomioon se, miten käyttäjäkunnat näkevät 
oman asemansa. Tarkkarajaisen työsuunnitelman laatiminen on paras tapa vähentää ehdotusten liiallista 
määrää, kunhan työsuunnitelman laatija on hyvin perillä kyseiselle käyttäjäkunnalle tärkeistä tavoitteista. 
Tällä tavalla olisi myös toteutettava strateginen markkinatutkimus niiden käyttäjäkuntien löytämiseksi, 
joille on syytä perustaa uusi ohjelman osa. 
5.3 Osa-alueiden välinen yhteistyö 
Osa-alueiden välisten sovellusten ja sulautettujen sovellusten tai sovelluskokonaisuuksien edistämiseksi on 
ryhdyttävä toimiin, esimerkiksi julkaistava erityisiä ehdotuspyyntöjä. Sovelluksia koskevaa alaohjelmaa 
voisi pitää tietyistä osa-alueista tiettynä ajankohtana tai tietyn ehdotuspyynnön aikana koostuvana ja 
kuitenkin jonakin toisena ajankohtana tai toisessa ehdotuspyynnössä jatkuvana rajattomana ohjelmana. 
Käytettävissä olevista varoista suurin osa on yhä käytettävä tavallisten osa-alueiden 
sovellusjärjestelmiä koskeviin hankkeisiin, mutta noin 10-20 prosenttia olisi varattava osa-alueiden 
välisiin ehdotuspyyntöihin. 
6. Haasteet 
Viidenteen puiteohjelmaan kuuluvan tietotekniikka- ja televiestintäohjelman sovelluksia koskevan osa-
alueen haasteet ovat toisaalta niitä, jotka ovat aina askarruttaneet ohjelman johtajia (ensisijaisten 
tavoitteiden ja perusteiden määrittely, ohjelman arviointi monikansallisessa ympäristössä, hankkeen 
rakentava ja luova valvonta ja tulosten käytön edistäminen samalla, kun sellaista työtä kuten standardointia 
tehdään mahdollisimman paljon) ja toisaalta heidän nyt kohtaamiaan uusia haasteita. Näitä uusia haasteita 
ovat seuraavat: 
13 
6.1 Käyttäjien osallistuminen 
Käyttäjien osallistuminen on telematiikan sovellusten ohjelman luonteenomainen ja onnistunut piirre. 
Käyttäjien osallistuminen hankkeisiin ei kuitenkaan ole ongelmatonta: 
1) Käyttäjillä ei useinkaan ole kokemusta tutkimus- ja kehityshankkeisiin osallistumisesta, eivätkä he ole 
tietoisia menettelystä, jossa muut samaa työtä tekevät arvostelevat heidän työtään. Jotkut ovat tottuneempia 
poliittisiin menetelmiin kuin tieteelliseen toimintatapaan. Seurauksena voi olla ongelmia, kun sovellusten 
valintaan kohdistetaan poliittisia paineita. 
2) Vaarana on myös se, että käyttäjiä rohkaistaan itse ryhtymään tutkimustyöhön, ja tämä voi heikentää 
hankkeeseen kuuluvan työn tasoa. 
3) Jos käyttäjät pääsevät liikaa vaikuttamaan työsuunnitelmaan ja hankkeiden valintaan, he voivat alkaa 
vastustaa toivottua innovatiivisten tekniikoiden käyttöönottoa ja kaukokatseisia lähestymistapoja. 
4) Monet koekäyttäjät ovat suuria organisaatioita, jotka ehkä haluavat räätälöidä sovelluksen liian tarkasti 
omiin tarpeisiinsa. Seurauksena on liiallisen erikoistumisen vaara ja sovelluksen heikko siirrettävyys. 
Näiden ongelmien vähentämiskeinoja ehdotetaan yksityiskohtaisessa arviointikertomuksessa. 
6.2 Hallinnolliset rasitteet 
1) Ohjelman hallinnossa 
Julkisia varoja käyttäviä ohjelmia on välttämätöntä rajoittaa määräyksillä julkisten varojen järkevästä 
käytöstä. Viime vuosina määräykset ovat lisääntyneet siinä määrin, että ohjelma on tukehtumaisillaan. 
Monet yksityiset yritykset eivät ole enää valmiita osallistumaan. Koska ehdotusten valmistelusta koituu 
kustannuksia, hankkeen hyväksymisessä ja lopullisten sopimusten tekemisessä tapahtuu luontaisia viiveitä 
ja rahoituskelpoisia ehdotuksia on tähän verrattuna suhteellisen vähän, luovutaan mieluummin 
osallistumisen tuomista eduista. Työnjakoa on siis parannettava. 
2) Hankkeissa 
Kun ehdotus on hyväksytty, sopimus allekirjoitettu ja työ voi alkaa, niin tutkija huomaa muun muassa 
hanketta koskevan raportoinnin ja yhtenäisen toiminnan aiheuttavan yhä enemmän vaivaa. Komission 
ylemmät virkamiehet sanovat, että joitakin hallintorasitteita on vähennetty neljännessä puiteohjelmassa, 
mutta tutkijoiden mielestä ne ovat yleensä kasvaneet ehkä seurauksena horisontaalisten hankkeiden 
lisääntymisestä. Näistä oheistehtävistä aiheutuu huomattavia lisäkustannuksia, ja ne vievät väistämättä 
hankkeen johdon aikaa. Lisäkustannuksia on vähennettävä. 
Pieni huipputekniikkayritys tai ohjelmaan ensi kertaa osallistuvat hakijat eivät hyväksyne lisäkustannuksia 
ja viiveitä. Pienyrityksillä ei ole varaa sitoa erittäin pätevää, mutta niukkaa henkilöstöään lisätehtäviin, 
joita puiteohjelman hankkeisiin osallistujalta nykyisellään vaaditaan. Tällaisen yrityksen rohkaiseminen 
osallistumaan on vastuutonta. Byrokratian vähentäminen on ohjelman tärkein haaste. Joitakin ehdotuksia 
sen vähentämiseksi esitetään yksityiskohtaisessa kertomuksessa. Tämä haaste ei tietenkään rajoitu 
telemaattisten sovellusten ohjelmaan. 
7. Suhteet pääosastoihin 
Komission asiaankuuluvista politiikoista vastaavien pääosastojen on erittäin suotavaa olla aktiivisesti 
kiinnostuneita sovelluksia koskevassa ohjelmassa tehtävään työhön ja olla siihen läheisessä yhteydessä. 
Joillekin osa-alueille on perustettu erityismenettelyjä tätä varten. Tällaista pidetään erittäin myönteisenä, ja 
näitä menettelyjä olisi perustettava kaikilla osa-alueilla, joiden työ herättää kiinnostusta kyseisissä 
pääosastoissa. 
14 
ÏÏ. KOMISSION VASTAUS 
Komissio suhtautuu myönteisesti tähän TTK-toimien riippumattomaan arvioon yleistä etua koskevien 
tietotekniikka- ja televiestintätekniikkasovellusten alalla. Suositukset otetaan huomioon tekniikoiden 
jatkokehityssuunnitelmissa neljännessä ja viidennessä puiteohjelmassa sekä standardointi- ja 
hyödyntämisaloitteissa. 
Telematiikan TTK-toimien käynnistyttyä Euroopan unionin tasolla kolmannessa puiteohjelmassa 
tietotekniikka- ja televiestintätekniikat ovat kehittyneet niin merkittävästi, että ne ovat saaneet täysin uusia 
muotoja (esimerkiksi Internet ja CD-ROMit). Niiden jatkuva läheneminen merkitsee niiden kehittymisen 
tasaista kasvua. Tällaisen teknisen, yhteiskunnallis-taloudellisen ja sääntelyn kehityksen perusteella 
neljännestä puiteohjelmasta viidenteen siirryttäessä on mahdollisuus harkita uudelleen kaikkien tulevien 
tietoyhteiskuntaa tutkivien ohjelmien sovelluksia koskevia osia. Lautakunnan viisivuotisarvio tarjoaa 
erittäin hyödyllisiä keinoja, joita on tutkittava, jotta tulevat toimet voidaan kohdentaa niille alueille, joilla 
eurooppalainen lisäarvo on suurin ja joilla toimista on eniten taloudellista ja yhteiskunnallista hyötyä. 
Kuten kertomuksesta käy selvästi ilmi, kolmannessa puiteohjelmassa TTK-työ suunnattiin ensi sijassa 
sellaisten ratkaisujen kehittämiseen, joilla yleistä etua koskevia palveluja voitiin uudistaa Euroopassa. 
Neljännessä puiteohjelmassa on lisää tärkeitä tavoitteita: julkisen sektorin laitosten välisillä sekä julkisen ja 
yksityisen sektorin välisillä kumppanuussuhteilla on valmisteltava sovellusten hyödyntämistä ja edistettävä 
uusien markkinoiden ja yritysten, erityisesti innovatiivisten pk-yritysten, syntymistä. 
Kertomuksessa todetaan selvästi, että siirtyminen kolmannesta puiteohjelmasta neljänteen sisälsi kolme 
tärkeää painopisteen muutosta. Tutkimuksessa, teknologisessa kehittämisessä ja esittelyssä siirryttiin 
lineaarimallista palautemalliin. datatelematiikasta siirryttiin multimediatelematiikkaan ja tekniikan 
kehityksen sanelema työ muuttui käyttäjien tarpeisiin perustuvaksi. Viimeksi mainitun osalta 
kertomuksessa korostetaan, että telematiikan TTK-toimilla on ollut olennainen vaikutus erillisten 
aihekohtaisten käyttäjäkuntien kehittämiseen. Nämä muutokset olisivat ansainneet kertomuksessa enemmän 
painoarvoa, koska ne muuttivat perusteellisesti tehtävän työn sisältöä, ohjelmaa ja hankkeen johtoa. Näitä 
ja myös muita muutoksia olisi vahvistettava myöhemmin viidennessä puiteohjelmassa tehtävässä työssä. 
Muut muutokset merkitsevät esimerkiksi sitä. että TTK-työtä on keskitettävä tehokkaammin, EU:n 
politiikkojen tavoitteisiin on osallistuttava enemmän, kontekstuaalinen tutkimusmalli (vuorovaikutteinen 
vastaan lineaarinen) on toteutettava kaikilta osin, käyttäjiä on otettava järjestelmällisesti mukaan jatkuvan 
yhteiskunnallis-taloudellisen palautteen saamiseksi ja kaikki tärkeimmät teknis-taloudelliset vaiheet 
(käyttäjien tarpeiden analysointi, toiminnalliset eritelmät, prototyyppien kehittäminen, todentaminen 
laboratoriossa, esittely kenttäkokeiden avulla ja hyödyntämissuunnitelma, joka sisältää sovelluksen 
onnistuneisuutta tulevaisuudessa arvioivat määrällisesti ilmaistavat perusteet) on otettava entistä laajemmin 
huomioon. 
Komissio pitää myönteisenä lautakunnan näkemystä, että erillisillä ehdotuspyyntösarjoilla olisi pyrittävä 
luomaan kokonaisjärjestelmiä, joita kaksi tai sitä useammat sovellukset käyttäisivät osa-alueiden rajojen 
ylittämiseksi. Jo neljännen puiteohjelman sovelluskokonaisuuksia koskevan ehdotuspyynnön perusteella, 
joka on tarkoitus julkaista vuoden 1996 joulukuussa, voidaan päätellä, kuinka kiinnostava, 
merkityksellinen ja toteutettava tällainen lähestymistapa on, ennen kuin seuraava puiteohjelma toteutetaan. 
Sovelluskokonaisuuksien odotetaan tarjoavan erilaisten sovellusten helpon käyttömahdollisuuden erilaisista 
järjestelmäperustoista (PC, verkkotietokone, tietokioskit, digitaaliset muistikirjat jne.). Tällä lavoin 
digitaalisista alueista saataisiin aikaan sopivanlaajuinen esittelyvaihe niin, että sovellusten yhteiskunnallis-
taloudellisista vaikutuksista voidaan tehdä merkittäviä päätelmiä ja että tietoyhteiskuntaan siirtyminen olisi 
entistä nopeampaa. Mainitun ehdotuspyynnön tuloksista ja hankkeen toteutuksen jatkuvasta arvioinnista 
saadaan tärkeää tietoa, joka tukee sovelluskokonaisuuksia koskevan mittavamman toiminnan valmistelua 
viidettä puiteohjelmaa varten. 
15 
1. 
Komissio ottaa huomioon lautakunnan suosituksen, että ohjelman koko työn olisi keskityttävä fyysisen ja 
älyinfrastruktuurin perustamiseen, johon kuuluu myös standardointi (johon myös teollisuus osallistuu), ja 
että olisi luotava yksittäisten käyttäjien tarpeisiin räätälöitäviä järjestelmäperustoja, joiden avulla olisi myös 
mahdollista toistaa muiden osa-alueiden sovelluksia. Näiden teollisuuden erityisten järjestelmäperustojen 
käyttöä edistetään tulevissa TTK-toimissa käyttäen hyväksi kokemuksia, joita meneillään olevista osa-
aluehankkeista ja tulevista sovelluskokonaisuushankkeista saadaan. Tällainen toimintatapa rohkaisisi 
varmasti osa-alueiden välistä yhteistyötä niin, että tulevat ohjelmat toimisivat pikemminkin 
toimintakokonaisuuksina ilman osa-aluerajoja kuin erillisten osa-alueiden kokoelmina. 
Komissio ottaa myös huomioon lautakunnan suosituksen, että täydentävien toimenpiteiden valmistelua, 
tukitoimia sekä horisontaalisia TTK-toimia sellaisissa hankkeissa, kuten telematiikan tekniikan osa-alueiden 
hankkeissa, on syytä tutkia huolellisesti. Tätä ennen komissio pitää kyseisiä toimia tärkeinä TTK-
hankkeiden tukemisessa ja standardoinnin, tulosten levittämisen sekä innovoinnin edistämisessä. Jotta 
toimista ei tulisi kertomuksessa tarkoitettuja oheistehtäviä, niiden ihanteellinen painoarvo olisi tietenkin 
arvioitava neuvottelemalla TTK-hankkeisiin osallistuvien yhteenliittymien kanssa. Toimet olisi valittava 
entistä selkeämmän menettelyn avulla niin. että odotettavissa olevat hyödyt osoitetaan avoimesti. 
Komissio on myös vakuuttunut siitä, että TTK-ohjelmien paremmasta koordinoinnista (erityisesti 
tutkijoiden ja teollisuuden välisen erityistyöryhmän avulla) ja joustavammasta ohjelman johdosta on 
hyötyä. Eri ohjelmien osallistujat ovat todellakin huomanneet enemmän "byrokratiaa" sellaisena kuin se on 
määritelty ohjelman hallintamenettelyssä (hankkeiden hyväksymisessä ja lopullisten sopimusten 
tekemisessä on luontaisia viiveitä, ehdotuksia saadaan aivan liikaa, mallisopimus on tehtävä 
kustannuslaskelmien perusteella jne.) ja hankkeiden johdossa (raportointi, yhtenäinen toiminta jne.). 
Tämän byrokratian koetaan tuottavan huolta ja aiheuttavan toisinaan jopa ylitsepääsemättömiä 
hankaluuksia yhteenliittymien johdolle. Viidennen puiteohjelman ensimmäisissä toimintaperiaatteissa, joita 
komissio on ehdottanut asiakirjassa Huomisen keksiminen esitetään entistä yksinkertaisempaa rakennetta ja 
joustavampia johtamisideoita viisivuotisarvioinnin suositusten mukaan. 
16 
III. ARVIOINTILAIJTAKUNTA 
Knud CHRISTENSEN 
Johtaja, T&K ja tuotanto, Scandinavian Mobility International A/S. Varapuheenjohtaja, T&K-keskus 
kuntoutusalalla (1988-1990). Strategiseen suunnitteluun, tuottavuuteen ja logistisiin rakenteisiin 
erikoistunut yrityskonsultti (1988-1990). 
Tri Max HERRY 
Traffic Planning Office Herryn omistaja ja johtaja, Wien, ja INVOPLAN:n omistaja ja johtaja, Munchen. 
20 vuoden kokemus kansallisista ja kansainvälisistä liikenne- ja telematiikkahankkeista. Neljännen 
puiteohjelman mukaisen liikenneohjelman (pääosasto VII) arvioija. DANUBEn (yliopistojen ja teollisuuden 
välistä vaihtotoimintaa EU:ssa) johtaja. Hankejohtaja tai yhteishankkeita hoitavan ryhmän jäsen 
seitsemässä päätökseen saatetussa ja neljässä parhaillaan toteutettavassa EU:n hankkeessa. 
Prof. Hannu JAAKKOLA 
Tietotekniikan professori. Tampereen teknillisen korkeakoulun Porin yksikkö. Tietotekniikan 
tutkimuslaitoksen johtaja, Tampereen teknillinen korkeakoulu (1986-1992). Noin 80 tietotekniikkaa ja 
teknologiajohtamista käsittelevän julkaisun tekijä. 
Prof., tri Gunter KROËS 
Kansantaloustieteen professori, kaupunki- ja aluesuunnittelun tiedekunta, Dortmundin yliopisto. 
Kansantaloustieteen laitoksen johtaja. Maaseudun aluekehityksen asiantuntija. 
Telematiikkasovellusohjelman ulkopuolisen seurantalautakunnan puheenjohtaja vuonna 1995. 
Tri Philippe LAREDO 
Apulaistutkimusjohtaja. Centre de Sociologie de l'Innovation (CSI), Ecole des Mines de Paris, Ranska 
(vuodesta 1987). Liikennetalousohjelmien tutkimusvastaava, liikenneministeriö. Ranska (1979-1982). 
Meriteknologian alan kansallisen ohjelman vastuuhenkilö ja myöhemmin tutkimus- ja teknologia-asioista 
vastaavan ministeriön arviointiyksikön johtaja (1983-1989). Lukuisten EU:n ja Eurekan ohjelmien 
arviointi. Lukuisia T&K-ohjelmien arviointeja koskevia kirjoituksia tuottanut asiantuntija. 
Tri Louis LEE 
Tietopalvelujen johtaja, Westminsterin yliopisto (vuodesta 1989), vastuualueenaan strateginen suunnittelu, 
akateemisen maailman tietojenkäsittelyn tekniikka ja kehittäminen, audiovisuaaliset apuvälineet, yliopiston 
kirjastot ja tietopalvelut. Kirjastojärjestelmiä ja -palveluja toimittavan pk-yrityksen johtaja (ei 
toimeenpanotehtävissä). Telematiikan käytön asiantuntija yliopistoympäristössä. 
Tri Jim MOUNTJOY 
Toimitusjohtaja, Euristix Ltd. Irish National Information Society Steering Committeen jäsen. Aikaisemmin 
jäsenenä ESPRIT-ohjelman hallintokomiteassa. Televiestintäasioita käsittelevän ylempien virkamiesten 
komitean ja Euroopan avaruusjärjestön jäsen. 
Tri Brian OAKLEY (yksi arviointilautakunnan puheenjohtajista ja sen sihteeri) 
Eläkkeellä. Logican puheenjohtaja, Cambridge, (1987-1993). Alvey-ohjelman johtaja (1983-1987). 
Science & Engineering Research Councilin sihteeri (1979-1983). ESPRIT-ohjelman hallintokomitean jäsen 
(1983-1987). ESPRIT-ohjelman neuvoa-antavan komitean jäsen (1987-1992). Telematiikkaohjelman 
välivaiheen arvioinnin toteuttaneen arviointilautakunnan puheenjohtaja (1993). 
Prof. Torleif OLHEDE 
Johtaja, terveydenhuollon tietotekniikan osasto, Sjukvärdens och socialvärdens planerings- och 
rationaliseringsinstitut (SPRI). Tutkija, Tukholman yliopiston tietojenkäsittelyopin laitos ja kuninkaallinen 
teknologian alan akatemia. Turvallisuusalan tietotekniikan asiantuntija. Ruotsin edustaja 
terveydenhuoltoalan työryhmässä. Puolustusvoimien tietotekniikan, viestinnän ja tietoturva-alan strategista 
vastaavan ryhmänjohtaja ( 1984-1989). 
17 
1. 
Tri Hans-Detlef SCHULZ 
Toimitusjohtaja, Media Transfer GmbH, Darmstadt, Saksa. Telematiikkaohjelman välivaiheen arvioinnin 
toteuttaneen arviointilautakunnan jäsen (1993). Arviointilautakunnan esittelijä, neljännen puiteohjelman 
ehdotuspyynnöt. Televiestinnän ja televiestinnän standardien asiantuntija. ITU-T:n multimediastandardien 
esittelijä, ETSLn ISO.n ja DAVIC:n jäsen. 
Prof. Vincenzo TAGLIASCO 
Lääketieteen tietotekniikan alan professori Genovan yliopistossa Italiassa. Toiminut komission 
asiantuntijana EU:n T&K-ohjelmien vaikutusta koskevissa tutkimuksissa ja henkistä pääomaa ja 
liikkuvuutta koskevan ohjelman välivaiheen arvioinnissa. Demografisten muutosten ja tekniikan kehityksen 
tulevien sosiaalis-taloudellisten vaikutusten asiantuntija, joka on myös kirjoittanut näistä aiheista. 
Tri Georges WANET 
Belgacomin johtokunnan jäsen vuodesta 1992. Yritysstrategian ja -kehityksen johtaja. Strategisen 
suunnittelun, tietojenkäsittelyn ja peruspuhelinpalvelujen tehokkuuden parantamiseen tarkoitetun FAST-
ohjelman vastuuhenkilö. Toiminut johtajana myös F.N.A:ssa, johon kuuluu 12 teletoiminnan harjoittajaa, 
jotka tarjoavat eri levyisiä siirtoyhteyspalveluja rahoitusyhteisölle. Telematiikkaohjelman puolivälin 
arvioinnin toteuttaneen arviointilautakunnan jäsen ( 1993). 
Nils YVILHJELM (arviointilautakunnan puheenjohtaja) 
Industriens Realkreditfondin toimitusjohtaja (vuodesta 1990). Tanskan hallituksen kauppa- ja 
teollisuusministeri (1986-1989). Tanskan teollisuudenalojen liiton puheenjohtaja (1983-1986). 
Varapuheenjohtaja. Tele Danmark A/S:n johtokunta. 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
KEHITTYNEET VIESTINTÄTEKNOLOGIAT 
JA -PALVELUT 
19 

I. TIIVISTELMÄ 
Euroopan ensimmäisen 
polven digitaalinen viestintä 
on erinomaisella tasolla, ja 
nyt tarvitaan pikaisesti 
eurooppalaista 
tietoinfrastruktuuria. 
Digitaaliset videopalvelut 
olisi saatava käyttöön 
mahdollisimman pian... Euro-ISDN :ssä ja GSM:ssä Euroopalla on erinomainen 
ensimmäisen sukupolven digitaalinen viestintäinfrastruktuuri. 
Teknologian kannalta ne ovat hyvää kansainvälistä tasoa. 
Euroopan olisi kuitenkin ehdottomasti jatkettava 
viestintätekniikoiden kehittämistä, standardoitava 
yhteentoimivuuden turvaamiseksi ja otettava mahdollisimman 
pian käyttöön Euroopan tietoinfrastruktuuri, jossa 
yhdistettäisiin televiestintä, tietoverkkojen rakentaminen ja 
radio- ja TV-lähetystoiminnan mahdollisuudet. 
Erityisesti digitaaliset videopalvelut olisi saatava käyttöön 
mahdollisimman pian. Digitaaliseen videoon ja 
televisiotoimintaan tarvittava teknologia on nyt saatavilla, ja 
digitaalisten palveluiden yleistymisen nopeuttamisohjelma 
vapauttaisi arvokasta taajuusspektriä muita palveluja 
varten. 
Joitakin Euroopan tietoinfrastruktuurin piirteitä on myös 
pohdittava Euroopan tasolla, koska Itä-Euroopan ja Välimeren 
maiden markkinat kasvavat yhä merkittävämmiksi. 
ja Euroopan 
tietoinfrastruktuuria varten 
on laadittava 
johdonmukainen 
suunnitelma ja aikataulu. Laajakaistapalvelujen tarjoaminen pelkästään kaikkiin EU:n 
kotitalouksiin tulee valtavan kalliiksi. Perusverkon 
rakentamisessa on edistytty jonkin verran, mutta vielä on paljon 
tehtävää, ennen kuin se voidaan ulottaa kaikkien kansalaisten ja 
pienyritysten luo. Eurooppa tarvitsee kipeästi 
johdonmukaista suunnitelmaa ja aikataulua Euroopan 
tietoinfrastruktuurin käyttöön ottoa varten. 
Euroopan t&k:n 
päätavoitteet on saavutettu, 
mutta... 
multimediapalvelujen 
johdonmukain en 
leviäminen on hidasta. Euroopan televiestinnän t&k-ohjelmien (RACE I ja II) 
päätavoitteet on saavutettu. Ohjelmassa on saavutettu 
teknologiset tavoitteet, mutta teknologian kehittämistehtävää ei 
ole läheskään saatu valmiiksi. ACTS-ohjelma on tuonut 
tietoisuuteen digitaaliteknologian valtavat mahdollisuudet, mutta 
kehittyneiden multimediatelepalvelujen leviäminen Euroopan 
markkinoilla ei ole edennyt odotetulla tavalla. EU:n TTK-
toiminla on edistänyt yhteenliitettävyytlä ja yhteentoimivuutta, 
mutta joissain tapauksissa johdonmukainen leviäminen saattaa 
edellyttää lainsäädäntöä. Lisäksi on paranneltava innovatiivisien 
korkean teknologian yritysten ja aloittelevien yritysten 
mahdollisuuksia saada käyttöönsä riskipääomaa. 
Tutkimusta ja teknologista 
kehittämistä on jatkettava.. Tutkimusta ja teknologista kehittämistä on jatkettava. Euroopan 
tietoyhteiskuntaa ei voida toteuttaa pelkästään nykyisellä 
teknologialla, ja teknologian kehittämisen on oltava 
avainasemassa tulevassa EU:n TTK-toiininnassa. Etusija on 
annettava hankkeille, jotka edistävät Euroopan 
tietoinfrastruktuurin kehittymistä ja/tai johtavat tuleviin 
konkreettisiin kaupallisiin sovelluksiin. Niiden tulisi olla 
pääsääntöisesti hankkeita, jotka vaikuttavat huomattavasti 
Euroopan unioniin ja sen väestöön. 
21 
mutta niissä ei enää voida 
korostaa vain teknisiä 
standardeja vaan kokeiluja 
ja levittämistä suurelle 
käyttäjäkunnalle. Alkuperäiset perustelut tuelle, jota Eurooppa antaa tämän alan 
TTK-toiminnalle, ovat yhä voimassa, mutta painopistettä on 
siirrettävä pelkästä teknisten standardien määrittämisestä 
sovellusten ja laajan levittämisen mahdollistamiseen yhtenäisten 
ja laajasti hyväksyttyjen standardien pohjalta. 
Eurooppalaisstandardit ovat strateginen keino säilyttää tekninen 
aloite Euroopan käsissä ja saada Euroopan teollisuudelle 
vahvempi asema maailmanmarkkinoilla. Tärkeätä on myös 
lyhentää viivettä käsitteellisen suunnitteluvaiheen ja uuden 
kehityksen toteutuksen välillä. Euroopassa on löydettävä 
menetelmiä, joilla saavutetaan todellista markkinavaikutusta. 
EJJ:n TTK-toiminnan 
hallinnossa on 
parannettava 
sopimusmenettelyjä... Euroopan unionin TTK-toiminnassa on parannettava 
sopimusmenettelyjä ja tarkistettava tuloksiin perustuvien 
sopimusten käytön etuja. Teknisiä saavutuksia on korostettava 
enemmän kuin tilitystä. Sopimusten tekoa olisi nopeutettava ja 
tehtävä avoimemmaksi. 
ohjelmia on yhdennettävä. Ohjelmien yhdentämisestä ja hallinnosta on edelleen haettava 
riippumattomia neuvoja, ja videoneuvottelujen käyttöä olisi 
lisättävä. 
ohjelmien välillä on tehtävä 
yhteistyötä... Seuraavien yhteisön ohjelmien välille on luotava vahvemmat 
siteet: Koulutus ja liikkuvuus, ESPRIT (tietotekniikka) ja 
Telematiikan sovellukset. Näiden ohjelmien välillä on tarvetta 
lisätä avoimuutta ja yhteistyötä, ja myös yhteishankkeita 
voitaisiin toteuttaa. 
ja kansallisten aloitteiden 
tehoa on lisättävä. Kansallisten isäntäkoneiden käsitettä olisi arvioitava uudelleen, 
jotta niiden käyttö lisääntyisi. 
Viidennessä 
puiteohjelmassa on 
painotettava viestintä-ja 
tietoyhteiskuntaa, 
johdonmukaista strategiaa 
ja suurempaa joustavuutta. 
A vain vaatimuksia 
viestinnässä ovat saumaton 
käyttömahdollisu us, 
helppokäyttöisyys, palvelun 
laatu, käyttömahdollisuus Viidennessä puiteohjelmassa on keskityttävä viestintä- ja 
tietoyhteiskunnan TTK-aihepiiriin. Siinä on oltava 
johdonmukainen näkemys koko viestintä- ja tietotekniikan 
kehityksestä, yksi yhtenäinen EU:n strategia ja yksi ainoa 
strategista neuvontaa antava ryhmä, ja ohjelman ori oltava 
riittävän joustava, jotta resursseja voidaan siirtää aihepiirin 
sisällä tilanteen kehityksen mukaan. Yksi mahdollisuus olisivat 
perusteknologiaohjelma ja eri sovellusaloja varten laaditut 
painopisteohjelmat, kuten jaksossa 6.3. esitetään. 
Päätavoitteena olisi oltava poistaa tekniikan ja infrastruktuurin 
nykyään käyttäjien tunnetuille ja tuntemattomille tarpeille 
asettamat rajoitukset ja edistää kokeiluja, joilla demonstroidaan 
kentällä ehdotettujen ratkaisujen toimivuutta käyttäjien kannalta. 
Koeinfrastruktuurien käyttöä suositellaan lisättävän kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Käyttäjien tarpeiden mukaisen markkinoiden kehityksen 
avainedellytyksiä ovat palvelujen saumaton käyttömahdollisuus, 
helppokäyttöisyys, palvelujen laatu, käyttömahdollisuus 
kaikkialta ja palvelujen räätälöinti. Erityisesti on nähtävä vaivaa 
käyttömahdollisuuksien ja yhteyksien parantamiseksi ja 
22 
kaikkialta ja palvelun "käyttöliittymä-älyn" ja "verkkoälyn" välisen vuorovaikutuksen 
räätälöinti. optimoimiseksi. Standardoinnin (ensin osien ja sitten 
kokonaisuuden standardoinnin) olisi pysyttävä ensisijaisena 
tehtävänä. ATM-järjestelmät on myös standardoitava kokonaan, 
ja multimediastandardeja on kehitettävä yhteistyössä useiden 
standardointiryhmien kanssa. 
Käyttöönottotekniikoita ja Muita avainaloja ovat optoelektroniikka, levittäminen 
tulevaisuuden näkemyksiä mikroaalloilla, ohjelmistot, vuorovaikutteisuus, palvelujen 
ei saa unohtaa. suunnittelu, verkkoäly, älykkäät agentit, matkaviestintä ja 
tietoturva. 
Näiden lisäksi on myös käsiteltävä tulevaisuuden näkemyksiä, 
joista esitetään esimerkkejä jaksossa 6.5. 
Suosituksia 
1. Eurooppa tarvitsee johdonmukaista Euroopan tietoinfrastruktuuria, joka käsittää kaikki uudet 
viestinnän tarpeet, jollaisia syntyy televiestinnässä, tietoverkoissa ja radio- ja TV-lähetystoiminnassa. 
Tarvittavien aloitteiden tekeminen on komission vastuulla. 
2. Tämä tavoite voidaan saavuttaa vain nopeuttamalla televiestinnän ja radio- ja TV-lähetystoiminnan 
infrastruktuurin ja palvelujen vapauttamista. 
3. Vapauttamista täydentää standardoinnin lisääminen ja nopeuttaminen. Vain yhteiset eurooppalaiset 
standardit voivat suojata teollisuuden ja kuluttajien investointeja. 
4. Digitaalitelevision ja vuorovaikutteisten multimediapalvelujen leviämistä suurten joukkojen 
käyttöön on nopeutettava, ja keinot tätä varten on keksittävä. Lisäksi on etsittävä mahdollisuuksia 
hyödyntää maailmanlaajuisesti kapeiden segmenttien lisäarvollisten yrityspalvelujen markkinoita. 
5. Rahoituksen saantia innovaatioihin on helpotettava. Komission olisi tehtävä aloitteita paremman 
toimintaympäristön luomiseksi riskipääoman sijoittamiselle. Kertomuksen jaksossa 1 esitellään joitakin 
vaihtoehtoja. 
6. Kaikkien Euroopan unionin toimielinten on suhtauduttava unionin TTK-toimintaan joustavasti ja 
käytännöllisesti. Komission on vastattava koordinoinnista, yhteistyöstä ja avoimuudesta ohjelmien 
hallinnossa. Kehittyneen viestinnän alalla ohjelmien toimivaa yhdentämistä olisi jatkettava ja 
yhteistyötä muiden ohjelmien kanssa lisättävä. 
7. Nyt on jo aika valmistella viidettä puiteohjelmaa ja liittää siihen aiheellisia ja joustavia määräyksiä 
tieto- ja viestintäteknologian TTK-toiminnasta. Kertomuksessa otetaan esille joitakin avaintekijöitä, ja 
alustavat tutkimukset olisi jo aloitettava näillä aloilla. 
8. Uudet näkemykset ovat ehdottoman tärkeitä, sillä niillä voidaan vahvistaa arvoketjuja ja ne voivat 
osoittautua Euroopan tulevan kilpailukyvyn perustaksi. 
23 
IL KOMISSION VASTAUS 
Komissio on ottanut tyytyväisenä vastaan riippumattoman arvion Euroopan unionin TTK-toiminnasta 
tarkasteltuna suhteessa kehittyneen viestinnän vaiheisiin Euroopassa. Suositukset otetaan huomioon 
suunnattaessa tekniikan tulevaa kehittämistä neljännessä ja viidennessä puiteohjelmassa ja niihin liittyvissä 
standardointi- ja investoinninedistämisaloitteissa. 
Komissio kantaa vastuunsa johdonmukaisen Euroopan tietoinfrastruktuurin kehityksen alkuun panemisesta. 
Infrastruktuurin kehittäminen koskee kaikkia uusia viestinnän vaatimuksia, ja siinä otetaan huomioon 
Euroopan alueicjen, Itä-Euroopan ja Välimeren maiden markkinoiden erityispiirteet. Tekniikan 
kehittäminen RACE- (1988-1996) ja ACTS-ohjelmissa (1994-1998) on suunnattu tukemaan 
yhteentoimivuutta televiestinnän, tietoverkkojen ja lähetystoiminnan lähentyessä toisiaan. Lisäksi 
johdonmukaisuus ja yhteentoimivuus ovat avainominaisuuksia tietoyhteiskunnan uudessa viestinnän 
sääntelyjärjestelmässä. 
Vapautuminen ja kilpailu infrastruktuurin ja palvelujen tarjonnassa on viime vuosina ollut yksi EU:n 
televiestintäpolitiikan päätavoitteita. Komissio pyrkii varmistamaan, että jäsenvaltiot jatkavat televiestinnän 
vapauttamisprosessia loppuun asti sovitun aikataulun mukaan. 
Koska kilpailluilla markkinoilla on runsaasti infrastruktuurin ja palvelujen tarjoajia ja koska käytössä on 
erilaisia palvelujen tarjontatekniikoita, standardointia on tehostettava ja yhteisymmärrystä kehitettävä. 
EU:n TTK-ohjelmat RACE ja ACTS ovat edistäneet huomattavasti teknistä standardointia, kuten 
viisivuotisarviossakin todetaan. ACTS-ohjelman jäljellä olevassa osassa jatketaan standardoinnin tukemista 
asettamalla toimintaperiaatteita ja osallistumalla teollisuusjohtoiseen standardointiin. Euroopan unionin 
tuntuvan tuen tarve otetaan huomioon komission ehdotuksessa tietoyhteiskuntaan liittyväksi TTK-
toiminnaksi viidennessä puiteohjelmassa. 
Digitaalitelevision ja vuorovaikutteisen multimedian levittäminen suurten käyttäjäjoukkojen keskuuteen on 
lähinnä yksityissektorin vastuulla. Komissio aikoo kuitenkin käyttää uutta Euroopan laajuisten verkkojen 
investointien kannustusjärjestelmää käynnistääkseen uusien palvelujen esittelyn johdonmukaisesti ja 
samanaikaisesti Euroopan unionissa. Lisäarvollisiin yrityspalveluihin kuuluvien kapean segmentin 
tuotteiden maailmanmarkkinoita voidaan hyödyntää paremmin uusien "sähköisen kaupankäynnin" 
järjestelmien ansiosta. Komissio toteuttaa vuonna 1997 uuden, yhteensovitetun sähköistä kaupankäyntiä 
koskevan aloitteen, joka perustuu ACTS-ohjelmassa tehtyyn TTK-työhön ja johtavien teollisuusyritysten ja 
pk-yritysten järjestöjen hiljattain allekirjoittamaan aiesopimukseen. 
Komissio hyväksyi vuonna 1996 vihreän kirjan innovaatiosta. Teollisuuden ja jäsenvaltioiden siitä antaman 
palautteen perusteella komissio aikoo esittää ehdotuksen toimintasuunnitelmaksi. Vihreässä kirjassa 
käsiteltiin innovaatioiden rahoituksen parantamista erityisesti uusissa teknologiapainotteisissa yrityksissä. 
Strategisesta tarkastuksesta tehdyssä kertomuksessa esitettyihin vaihtoehtoihin kiinnitetään erityistä 
huomiota. 
Myös komissio on sitä mieltä, että TTK-ohjelmien välistä koordinaatiota pitää parantaa ja että ohjelmien 
joustavampi hallinto olisi eduksi. Viidennen puiteohjelman ensimmäisessä hahmotelmassa, jonka komissio 
julkaisi nimellä Huomisen keksiminen®, ehdotetaan yksinkertaisempaa rakennetta ja joustavampia 
johtamisideoita, jotka ovat samoilla linjoilla kuin strategisen tarkastuksen suositukset. Jos näkemyksellistä 
tutkimusta tuetaan voimakkaammin Euroopan tasolla, monia tässä kertomuksessa olevista ajatuksista 
voidaan edistää. 
-1 KOM(96)332 lopullinen. 10.7.19% 
24 
III. ARVIOINTILAIJTAKUNTA 
Stelios Argyros, Euroopan parlamentin jäsen 
Stelios Argyros kuuluu Euroopan parlamentin jäsenenä tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-
asioita käsittelevään valiokuntaan sekä talous- ja raha-asioita ja teollisuuspolitiikkaa käsittelevään 
valiokuntaan. Hän on toiminut Kreikassa useiden yritysten hallituksessa ja Kreikan teollisuusliiton 
hallituksen puheenjohtajana ja on nykyään UNICE:n varapuheenjohtaja. 
Max Artigalas 
Thomson Multimedia Recording Programme Administrationin toimitusjohtaja. Aikaisemmin hän on 
toiminut Thomson Broadcastin teknisenä johtajana ja siirtyi sen jälkeen Thomson Multimediaan, jossa hän 
toimii myös äänitealan johtajana yhtymän Corporate Research and Advanced Development 
-osastolla. 
Tri Hans Baur 
Hans Baur on Siemens AG: n entinen toimitusjohtaja. Nykyään hän toimii neuvonantajana useissa 
kansallisissa ja kansainvälisissä elimissä ja on komission jäsenen Martin Bangemannin neuvonantaja 
tietoyhteiskuntaa koskevissa kysymyksissä. Siemensin uransa aikana Baur kuului yhtymän johtoryhmään ja 
vastasi televiestinnän toimialaryhmästä ja elektroniikan komponenttien toimialaryhmästä. Hän on myös 
ollut Siemens Nixdorf Informationssystems AG:n hallintoneuvoston puheenjohtaja. 
Umberto de Julio 
Yksi STET:n toimitusjohtajista, de Julio vastaa strategisesta suunnittelusta, teknologiasta ja uusien 
palvelujen kehittämisestä. Ennen tuloaan STET.n palvelukseen v. 1995 de Julio oli Telecom Italian 
verkkojohtaja v. 1994. Hänen uransa SlP:n palveluksessa alkoi v. 1972, ja v. 1986 hänet nimitettiin SIP:n 
verkkojohtajaksi. Hän on Telecom Italian, Telecom Italia Mohilen, CSELT:n, STREAM:n ja STET 
Internationalin hallituksen jäsen ja EURESCOMin yleiskokouksen puheenjohtaja ja AEI:n 
varapuheenjohtaja. - de Julion avustajana toimi STET:n t&k-johtaja Giovanni Perucca. 
Aimo Eloholma 
Telecom Finland Oy:n myynti- ja markkinointijohtaja vuodesta 1995. Aimo Eloholma toimi aikaisemmin 
Telecom Finlandin Yrityspalvelujen johtajana ja Posti- ja telelaitoksella useissa tehtävissä. Hän on Tele 
Yritysviestintä Oy:n ja Yritysverkot Oy:n hallituksen puheenjohtaja ja useiden komiteoiden jäsen 
Suomessa. Hän on myös Euroopan komission tietoyhteiskuntafoorumin jäsen. - Eloholman avustajana 
toimi Telecom Finlandin tutkimuskeskuksen johtaja Timo Rajamäki. 
Tri Francisco Pinto Balsemäo 
IMPRESA, S.G.P.S.m puheenjohtaja ja enemmistöosakas. IMPRESA, S.G.P.S. on holding-yhtiö, jolla on 
hallitseva asema sanomalehdissä, kustannus- ja mainosalalla sekä yksityisessä portugalilaisessa TV-
kanavassa. Hän on viestintätieteen professori Lissahonin uudessa yliopistossa, European Institute for the 
Median puheenjohtaja. Fondation Journalistes en Europe -järjestön varapuheenjohtaja ja Media Business 
Schoolin hallituksen jäsen. Vuonna 1974 hän oli yksi Demokraattisen kansanpuolueen PPD:n, nykyisen 
Sosiaalidemokraattisen puolueen (PSD), perustajajäsenistä. Hän toimi Portugalin pääministerinä vuosina 
1981-1983. - Pinto Balsemäon avustajana toimi SIC:n tekninen johtaja Antonio Trigo de Sousa. 
Tri George T. Waters 
Euroopan yleisradioliiton EBU: n teknisen osaston johtaja vuodesta 1986. Waters on toiminut 
yleisradioalalla yli 35 vuotta. Hän on toiminut 7-vuotisen kauden Irlannin kansallisen yleisradion RTE:n 
pääjohtajana. Hän on ollut myös Yhdysvaltojen Academy of Television Arts and Sciences -koulun 
kansainvälisen neuvoston johtaja sekä Euroopan yleisradioliiton varapuheenjohtaja. Vuonna 1993 hänet 
nimitettiin Kansainvälisen yleisradioakatemian IAB:n puheenjohtajaksi. 
25 

VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
TIETOTEKNIIKKA 
27 

I. TIIVISTELMÄ 
1.0 Arvion laajuus: mitä opittavaa viidettä puiteohjelmaa varten 
Arviointilautakunnan ESPRIT-ohjelman (Euroopan strategisen tietotekniikan tutkimus- ja 
kehittämisohjelman) viisivuotisarvio on tehty tutkimalla komission toimittamia lukuisia asiakirjoja. Niihin 
kuului muun muassa vuoden 1996 ESPRIT:n tarkastuslautakunnan kertomus, joka tehtiin professori 
Umberto Colombo ollessa puheenjohtajana. Tarkastuslautakunta on myös haastatellut komission korkeita 
virkamiehiä, jotka käsittelevät tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan (ICT) politiikkaa. 
Arviointilautakunta pyysi tämän lisäksi myös ESPRIT-ohjelman kansallisten edustajien mielipiteet. 
Tarkastuksessa on keskitytty Euroopan yhteisön kolmannen puiteohjelman (1991-1994) nojalla toteutettuun 
toimintaan sekä neljännen puiteohjelman alkuvaiheessa eli vuoden 1996 alkuun asti toteutettuihin toimiin. 
Tämä arvio sisältää kolmannen puiteohjelman mukaisten toimien loppuarvion. 
Arviointilautakunta on keskittynyt erityisesti muutamiin nykyisen ESPRIT-ohjelman erityispiirteisiin ja 
komission suostumuksella strategisiin kysymyksiin, jotka vaikuttavat viidennen puiteohjelman mukaiseen 
tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen. 
Arviointilautakunta on antanut useita rakentavia suosituksia, jotka kuvastavat arviointilautakunnan 
näkemystä tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan tutkimuksen ensiarvoisesta asemasta ja 
tietoyhteiskunnan merkityksestä. Arviointilautakunta toivoo, että komissio hyväksyy tämän arvion ja 
myöntää vähintään nykyistä vastaavan budjetin viidennen puiteohjelman tulevaa tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan alan ohjelmaa varten, toisin sanoen noin yhden kolmasosan koko puiteohjelman 
talousarviosta. 
2.0 ESPRIT-ohjelman historia lyhyesti: tasaisesti laajentuvat tavoitteet 
Yhteisön rahoittama tietotekniikan tutkimus ja -kehitystoiminta alkoi vuonna 1984^. Ensimmäisten 
kymmenen vuoden aikana ohjelman tarkoituksena oli lähinnä pienentää Euroopan 
tietotekniikkateollisuuden sekä Yhdysvaltain ja Japanin tietotekniikkateollisuuden välistä kuilua. 
Strategia muuttui merkittävästi, kun vuonna 1994 käynnistettiin neljäs puiteohjelma, jossa otettiin 
huomioon tietotekniikan tutkimuksen yhä suurempi merkitys koko teollisuuden kilpailukyvylle. Uusi 
tietotekniikan ohjelma: 
• edistää alalla tehtävää yhteistyötä tieto- ja televiestintätekniikan käyttäjien ja toimittajien välillä; 
• kiinnittää aikaisempaa enemmän huomiota siihen, että tulokset kohdennetaan markkinoiden 
tarpeiden mukaan; 
• helpottaa uusien teknologoiden saatavuutta ja käyttöönottoa; 
• kannustaa tuntemaan uudet T&K-tulokset; 
Neuvoston päätöksellä 84/30. lehly 28 päivänä helmikuilla 10X4. perusteltiin I SI'KI I'-ohjelman osaksi ensimmäisiä puiteohjelman (19X4 -
19X8) ja sen talousarvio oli I 500 miljoonaa ecua. Neuvoston päätöksellä XX/27*), lehly II päivänä huhtikuilla I0SS. jatkettiin ISI'RIT-
ohjelmaa osana toista puiteohjelmaa ja sen talousarvio oli 3 200 miljoonaa ecua ja neuvoslon päätöksellä 91/2328. lehly 15 päivänä 
heinäkuuta 1991, uudistettiin I "SPRII -ohjelma osana kolmatta puiteohjelmaa ja sen talousarvio oli 2 0*5 miljoonaa ecua. Neuvoslon 
päätöksellä 94/802. tehty 23 päivänä marraskuuta 1994, perustettiin uusi tietoteknologian alan erityisohjelma osaksi neljättä puiteohjelmaa ja 
sen talousarvio oli 1 911 miljoonaa ecua. 
29 
• käyttää ohjelman toteutuksessa lukuisia uusia välineitä, kuten osaamisverkot ja kohdennetut 
tutkimusaiheryhmät (eri tekniikan aloilla tapahtuva toiminta, jolla on yksi tarkoin määritelty 
päämäärä) 
3.0 Asiakirjan tausta: Euroopan muuttuminen tietoyhteiskunnaksi 
Arviointilautakunnan kertomuksen taustalla on tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan merkityksen, 
kehityksen ja käytön nopea muutos. Nyt on sopiva aika esittää joitakin uusia ajatuksia, joiden avulla 
Eurooppa pystyy mukautumaan vähintään neljään tärkeään muutokseen: 
• Eurooppa on alkanut muuttua tietoyhteiskunnaksi, ja se on elintärkeä haaste Euroopan taloudelle ja 
yhteiskunnalle; 
• Euroopan televiestintää koskeva sääntely poistuu reilun vuoden kuluttua, ja se helpottaa 
muuttumista tietoyhteiskunnaksi; 
• Internetin käytön nopea kasvu antaa uusia mahdollisuuksia yrityksille ja kansalaisille; 
• multimediateknologiat leviävät liike-elämään, mediaan, julkisiin palveluihin ja koulutukseen. 
Tässä kertomuksessa kehotetaan tekemään merkittäviä muutoksia tietotekniikan ja televiestintätekniikan 
alan ohjelmien järjestelyissä ja suunnittelussa, jotta EU voisi paremmin vastata kyseiseen kehitykseen. 
4.0 Ensisijaiset aiheet: yhteinen tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan ohjelma, joka tuo 
enemmän tuotteita markkinoille 
Arviointilautakunnan suosituksissa yksilöitiin ja käsiteltiin kaksi ensisijaista tavoitetta. 
4.1 ACTS-, telematiikka- ja ESPRIT-ohjelmat yhdistettävä 
Lautakunta on tullut siihen tulokseen, että näiden erillisten ohjelmien tavoitteisiin päästäisiin paremmin, jos 
ne yhdistettäisiin yhdeksi ohjelmaksi, joka kattaisi kaikki tietoyhteiskunnan edellyttämät tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan näkökohdat. 
Arviointilautakunta on sitä mieltä, että useat tämänsuuntaiset muutokset voidaan toteuttaa askel askelelta 
neljännestä puiteohjelmasta jäljellä olevana aikana, kun otetaan huomioon, että ESPRIT-ohjelma toimii 
vuotuisten työohjelmien perusteella. Tämä helpottaa siirtymistä viidenteen puiteohjelmaan, joka alkaa 
vuonna 1999. 
Ohjelmien yhdistämistä koskevan aikataulun määritteleminen ei kuitenkaan kuulunut arviointilautakunnan 
toimivaltuuksiin. Lautakunta on kuitenkin sitä mieltä, että kolmen ohjelman yhteisen koordinointikomitean 
perustaminen edistäisi valmistautumista ohjelmien yhdistämiseen. Arviointilautakunta on tietoinen siitä, 
että se esitlää perinpohjaista inuulosia, joka edellyttää huolellista suunnittelua ja ennen kaikkea 
hallinnollisten esteiden välttämistä, mikä parantaisi merkittävästi Euroopan tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan alan ohjelmia. 
4.2 Tutkimustulosten kaupallisten sovellusten on valmistuttava paljon entistä nopeammin 
Arviointilautakunta totesi, että ESPRIT-ohjelman tavoitteet on täytetty tyydyttävästi. Ohjelma on muun 
muassa edistänyt merkittävästi rajat ylittävää yhteistyötä pienten ja suurten teollisuusyritysten, yliopistojen 
ja tutkimuskeskusten välillä. 
Ohjelma olisi kuitenkin vieläkin tehokkaampi, jos parempien käytäntöjen, ensikäyttäjätoiminnan ja 
arvioinnin lisäksi perustettaisiin parempia käytäntöjä tutkimustulosten kaupallisen hyödyntämisen 
varmistamiseksi. Voitaisiin suunnitella lukuisia toimia, kuten: 
• tulosten keskittäminen selkeämmin tehtäviin, jotka myötävaikuttavat Euroopan tietoyhteiskunnan 
toteutumiseen; 
30 
3. 
• aloitteet tutkimustulosten kaupallisen hyödyntämisen edistämiseksi; 
• välineiden kehittäminen Euroopan tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan kehityksen, 
vastaanoton ja markkinaosuuksien mittaamiseksi ja seuraamiseksi; 
• innovaatiovalmiuksia omaavien pk-yritysten rohkaiseminen lisäämään ja nopeuttamaan uusien 
lisäarvollisten tuotteidensa markkinoille saattamista; 
• ohjelman hallinnon tehokkuuden ja tulosvastuun parantaminen osittain tekemällä siitä tuloksiin 
suuntautuneemman ; 
• Pitkäaikaisen strategian määrittäminen Euroopan tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan 
tutkimukselle ja teknologian kehittämiselle. 
5.0 Arviointilautakunnan tärkeimmät havainnot 
Arviointilautakunnan havainnot koskevat viiden vuoden arviointijaksoa, ja niissä ennakoidaan 
tulevaisuuden ohjelman tarpeita. 
5.1 Arviointikausi 1991-1996 
5.1.1 Ohjelman tavoitteet: on aika vastata koko yhteiskunnan tarpeisiin 
Arviointilautakuntaan mielestä ESPRIT-ohjelman tavoitteet ovat olleet asiallisia. Lautakunta kannattaa 
myös ohjelman suuntaamista vastaamaan liike-elämän ja teollisuuden tarpeisiin kilpailukykyä ja työllisyyttä 
lisäävänä välineenä. Tavoitteita on nyt kuitenkin laajennettava edelleen niin, että ne koskevat koko 
yhteiskunnan tarpeita, joihin on vastattava tietoyhteiskunnan kehittyvissä infrastruktuureissa, palveluissa ja 
sovelluksissa. 
Arvioitaessa ohjelman saavutuksia suhteessa sen tavoitteisiin erityistä huomiota on kiinnitetty seuraaviin: 
• ESPRIT-ohjelman dynamiikan ja näkökulman myönteinen muutos siirryttäessä kolmannesta 
puiteohjelmasta neljänteen; 
• tärkeisiin aiheisiin keskittyminen on mahdollistettu tutkimustehtävien laajalla kuvauksella ja 
jatkuvasti ajantasaistetulla työohjelmalla; 
• epätasapaino käyttäjien tarpeiden, markkinajohtoisten tavoitteiden ja pitkäjänteisen tutkimuksen 
vaatimuksen välillä. Uusi painotus on tervetullut, mutta arviointilautakunta on huolissaan siitä, että 
tarvittava tasapaino pitkäjänteisen tutkimuksen kanssa on vaarassa. 
5.1.2 Ohjelman tehokkuus: asianmukaiset pyrkimykset, puutteita on edelleen 
Arviointilautakunnan mielestä ohjelman hallinto on pyrkinyt lisäämään sen tehokkuutta ja vaikuttavuutta. 
Merkittäviä muutoksia on lisäksi toteutettu, jolla ohjelmasta saataisiin joustavampi joustavuuden on oltava 
ominaista viidennelle puiteohjelmalle. 
Joustavuuden etsintä on kuitenkin johtanut siihen, että on yritetty täyttää tarjouksen tekijöiden 
erityistarpeet ja tämä, yllättävää kyllä, on tehnyt jotkut ohjelman näkökohdista hyvin monimutkaisiksi 
(esimerkiksi useat toiminta- ja tietokokonaisuudet, tarjousten tekijöiden eri tyypit). 
Arviointilautakunta haluaa kiinnittää huomiota myös yleisempään, hallinnollisten viiveiden ongelmaan. 
Viiveet ovat luonteenomaisia koko puiteohjelmalle erityisesti saatettaessa sopimusneuvotteluja päätökseen 
ja suoritettaessa maksuja. 
31 
3. 
5.2 ESPRIT-ohjelman tulevaisuus: viidennen puiteohjelman viisi haastetta 
Arviointilautakunta on yksilöinyt viisi aluetta, joita on käsiteltävä viidennessä puiteohjelmassa: 
(i) ohjelman strategia ja ohjelmasuunnitelma 
(ii) ohjelman hallintoja arviointi 
(iii) tietoyhteiskunta 
(iv) kilpailukyky ja tutkimustulosten hyödyntäminen 
(v) pk-yritykset ja vasta perustetut yritykset 
5.2.1 Ohjelman strategia ja ohjelmasuunnitelma: kolmesta yhdeksi ohjelmaksi 
Nykyisin ESPRIT-, ACTS- ja telematiikkaohjelmat ovat useilta osin päällekkäisiä, mikä on muutettava 
synergiaksi. Tämä tapahtuu parhaiten yhdistämällä kyseiset ohjelmat yhdeksi ohjelmaksi. Yhteisessä 
ohjelmassa on luotava asianmukainen tasapaino markkinoita lähellä olevien innovaatiosovellusten ja 
pitkäaikaisen tutkimuksen välille. 
Arviointilautakunnan yksityiskohtaisissa suosituksissa otetaan esille tietotekniikan ja televiestintätekniikan 
alan ohjelman sovellusten ja tekniikoiden ryhmittäminen. Tällä on kaksi selkeää tavoitetta, voimakkaasti 
kehittyvien tekniikoiden innovaatiosovellusten rohkaiseminen sekä strategisen ja pitkäaikaisen tutkimuksen 
vaatimusten täyttäminen. 
5.2.2 Ohjelman hallinto ja arviointi: yleistä tarkistusta tarvitaan 
Kaikki puiteohjelman ja sen osien arviot ja arviointilautakunnan toteuttama kysely kansallisista 
näkemyksistä vahvistavat, että ohjelman hallinto on muuttunut tehokkaammaksi. Arviointilautakunta tukee 
kuitenkin yleistä mielipidettä, että vielä on paljon parannettavaa. 
Se, että hanke-ehdotuksia tulee liian paljon, on tuttu ongelma yhteisön lukemien aloitteiden kohdalla ja 
aiheuttaa suuria kustannuksia ja rasitteita tarjousten tekijöille. Ongelman ratkaiseminen on tärkeää, koska 
se aiheuttaa pettymyksiä ja tyytymättömyyttä ja voi johtaa saada vireät yritykset luopumaan 
kiinnostuksestaan. ESPRIT-ohjelman kaksivaiheisen menettelyn rajallinen käyttöönotto on osoittautunut 
erittäin hyödylliseksi tässä tilanteessa. Arviointilautakunta ehdottaa, että sen käyttö laajennetaan koko 
ohjelmaan. 
Arviointilautakunnan yksityiskohtaisten suositusten tavoitteena on tehdä tulevasta tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan alan ohjelmasta alan eurooppalaisyhteisöä varten tehokas väline, jossa viiveet 
vähenisivät puolella, ja arvioida ohjelman saavutukset paljon tiukemmin. 
5.2.3 Tietoyhteiskunta: tieto- ja televiestintätekniikka taloudellisen kasvun, sosiaalisen 
yhteenkuuluvuuden ja henkilökohtaisen kehityksen välineenä 
Tietoyhteiskunnan kehittyessä tietotekniikka- ja televiestintätekniikkaohjelman ja sen sovellusten käytöstä 
tulee entistä tärkeämpi osa poliittista, taloudellista ja sosiaalista elämää. Jos Eurooppa siirtyy 
tietoyhteiskuntaan nopeasti, sen kilpailukyky maailmanmarkkinoilla vahvistuu huomattavasti, ja nopeampi 
talouskasvu lisää työpaikkoja ja nostaa elämisen laatua. 
Jos taas Eurooppa on hitaampi kuin jotkut sen kilpailijoista, Euroopan valtioiden lulee olemaan hyvin 
vaikea säilyttää kilpailukykynsä useilla talouselämänsä aloilla, puhumattakaan sen lisäämisestä. 
Merkittävä este tietoyhteiskunnan toteutumiselle on se, että Euroopan yritykset ja yksittäiset kansalaiset 
ovat Yhdysvaltoja ja muutamia muita maita selvästi jäljessä tietotekniikan ja televiestintätekniikan 
omaksumisessa ja niiden tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämisessä niin yrityksissä kuin 
yksityisestikin. Tietotekniikan ja televiestintätekniikan käytön yhdistäminen koulutukseen on ensiarvoisen 
tärkeää sekä käyttövalmiuksien hankkimisen että oppimisvälineenä käyttämisen kannalta. 
32 
Arviointilautakunnan yksityiskohtaisten suositusten tarkoituksena on varmistaa, että tuleva tietotekniikka-
ja televiestintätekniikkaohjelma toimii tietoyhteiskunnan rakentamisen tukipilarina. Ohjelman olisi tuettava 
hankkeita, jotka auttavat jakamaan käyttäjien tarpeisiin soveltuvia, julkiseen käyttöön tarkoitettuja laitteita, 
jotka käynnistävät helppokäyttöisten sovellusten tekemisen ja jotka edistävät uusien tekniikoiden 
markkinoiden kasvua. 
5.2.4 Kilpailukyky kasvaa, jos tutkimuksen hyödyntäminen onnistuu 
Tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan innovatiivisen kehityksen ja käytön on toisaalta avattava 
näkymiä ja toisaalta oltava keskittynyttä, jotta Eurooppa voi säilyttää kilpailukykynsä 
maailmanmarkkinoilla ja lisätä sitä. Hyvä kilpailukyky luo työpaikkoja. Kilpailukyvyn ja työpaikkojen 
säilyminen voidaan varmistaa, jos Eurooppa tukee tietotekniikkaa ja televiestintätekniikkaa tuottavan ja 
käyttävän huippuluokan tutkimuksen kehittämistä ja vastaanottamista yhä parempia sovelluksia ja palveluja 
varten. 
ESPRIT-hankkeiden tutkimustulosten parempi kaupallinen hyödyntäminen johtaisi jatkuvaan toiminnan 
paranemiseen. Mahdollisuuksia jää usein käyttämättä, koska toiminta on mukautettu liian hitaasti 
markkinoiden nopeisiin muutoksiin. Arviointilautakunnan mielestä nykyisin käytössä olevat 
valintaperusteet sekä useat käytännöt ovat joskus johtaneet jokseenkin keinotekoisten ryhmien 
muodostamiseen, joilta puuttuvat kaupalliset tavoitteet. Joidenkin perusteiden löysääminen ja yhteisten 
kaupallisten tavoitteiden korostaminen varmasti parantaisivat tilannetta. 
Arviointilautakunnan yksityiskohtaisten suositusten tavoitteena on tulevan ohjelman tietotekniikkaan ja 
televiestintätekniikkaan perustuvan kilpailukyvyn vertaaminen kilpailijoihin, tuotteiden nopeampi 
markkinoille saattaminen, sellaisten hankkeiden rohkaiseminen, joiden lopullinen tavoite on yrittäjyyden 
kannustaminen, ja tutkimustulosten kaupallista hyödyntämistä edistävien toimenpiteiden tukeminen. 
5.2.5 Pk-yritykset ja vasta perustetut yritykset: oikeiden vastausten löytäminen 
erityistarpeisiin 
Noin 80 prosenttia Euroopan työpaikoista on pienissä ja keskisuurissa yrityksissä. ESPRIT-ohjelma voi 
hyvin tarjota erityistä tukea pk-yrityksille ja vasta perustetuille yrityksille, mutta kaikkia sen edellytyksiä ei 
hyödynnetä. 
Siitä huolimatta, että pk-yritykset edustavat 30 prosenttia ohjelmaan osallistujista, ohjelman 
yksinkertaistaminen kannattaisi, ja se myös rohkaisisi niitä pk-yrityksiä, jotka ovat vakavasti pyrkineet 
kehittämään kaupallisia tietoteknisiä ja televiestintätekniikan sovelluksia. Pk-yrityksille myönnetään liian 
vähän rahoitusta niille avointen kaupallisten mahdollisuuksien hyödyntämiseen. 
Arviointilautakunnan yksityiskohtaisten suositusten tarkoituksena on varustaa tuleva tietotekniikka- ja 
televiestintätekniikkaohjelma pk-yritysten kannalta helppokäyttöisemmilla menettelyillä, toimivammilla 
rakenteilla, joustavammilla rahoitussäännöillä ja erityistoimenpiteillä, jotka rohkaisevat riskien ottamiseen 
ja tukevat yritysten perustamista. 
Suositukset 
Kaikki seuraavat suositukset on muotoiltu niin, että ne koskevat tulevaa yhteistä tietotekniikka- ja 
televiestintätekniikkaohjelmaa lukuun ottamatta A-ryhmään kuuluvia suosituksia, jotka koskevat koko 
puiteohjelmaa. 
33 
3. 
A. Järjestelmän parantaminen 
A.l Viiveiden vähentäminen 
a) Komission olisi tarkistettava nykyisiä hallinnollisia tehtäviään ja järjestettävä uudelleen 
tärkeimmät menettelyt niin, että viiveet vähenevät puoleen. Erityisesti maksumenettelyjä on 
tehostettava, jotta nykyinen 90 päivän viive laskun jättämisestä sen tosiasialliseen 
suorittamiseen lyhenisi 30 päivään. 
b) Tärkeimpiä hallinnollisia menettelyjä olisi tarkistettava päätöksenteon nopeuttamiseksi 
jakamalla vastuuta oikeille tasoille ja vähentämällä päätöksentekotasoja. 
e) Hankekumppaneiden olisi saatava laskuttaa kulunsa siitä päivästä alkaen, jona hanke 
hyväksytään, niin että myös sopimusten neuvotteluvaiheen kulut voidaan ottaa huomioon. 
Ensimmäinen maksu olisi suoritettava välittömästi sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen. 
d) Nykyisestä kulujen ilmoittamiseen perustuvasta maksujärjestelmästä olisi luovuttava ja 
käyttöön olisi otettava toimituksiin perustuva maksujärjestelmä. Tämä sekä yksinkertaistaa 
menettelyjä että rohkaisee tehokkaampiin ja tuottavampiin hankkeisiin. 
e) Jotkut komission henkilöstön hoitamat vähemmän tärkeät johtotehtävät olisi siirrettävä 
kokonaan tai osittain asiantunteville ulkopuolisille organisaatioille tehokkuuden, ripeyden ja 
toimivuuden lisäämiseksi. 
A.2 Hankkeen tehokas jälkiarviointi 
On kehitettävä yksinkertainen menetelmä hankkeiden arvioimiseksi niiden päättymisen jälkeen, ja 
jonkinlaisissa toimintaohjeissa on kerrottava, miten ja milloin kyseistä menetelmää sovelletaan eri 
hanketyyppeihin. Sopimuspuolten on oltava velvollisia antamaan komissiolle tehokkaan jälkiarvion 
tekemiseksi tarvittavat tiedot. 
B. Ohjelman strategia ja suunnitelma 
B. 1 Voimien yhdistäminen 
a) Erilliset telematiikka-, ACTS- ja ESPRlT-ohjelmat olisi korvattava yhden yhdistetyn 
tietotekniikka- ja televiestintäohjelman alaisilla sovellusten ja tekniikoiden ryhmillä. Näin 
kaikki tietoyhteiskunnan toteuttamiseksi tarvittavat tekniikat voidaan yhdistää. 
b) Myönnettäessä varoja viidennen puiteohjelman mukaiselle yhdennetylle tietotekniikka- ja 
televiestintätekniikkaohjelmalle arviointilautakunta suosittelee vahvasti, että sille myönnetään 
neljännen puiteohjelman kaikkien tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan ohjelmien 
budjettien mukainen talousarvio, joka olisi vähintään yksi kolmasosa viidennen puiteohjelman 
talousarviosta. 
B.2 Uusien ajatusten edistäminen 
a) Uudessa tietotekniikka- ja televiestintäohjelmassa on korostettava sitä, että Euroopan on 
muututtava innovatiivisemmaksi, ja rohkaistava voimakkaasti kehittyviä ja perusteknologioita 
käyttävien innovatiivisten sovellusten kehittämistä. 
34 
3. 
b) Tutkijoiden, yritysten insinöörien sekä esimerkiksi sairaaloiden, koulujen ja julkisten 
palvelujen ammattilaisten vaihtotoimintaa olisi rohkaistava, jotta tekniikan keksijät, kehittäjät 
ja käyttäjät ymmärtäisivät toisiaan paremmin. Tämä nopeuttaisi tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan alan uusien kehitelmien soveltamista. 
B.3 Näkemyksen sisällyttäminen ohjelmaan 
a) Strategista näkemystä Euroopan tietoyhteiskunnan tulevasta organisaatiosta ja toiminnasta 
on jatkuvasti kehitettävä ja tarkistettava. 
b) Olisi perustettava tietotekniikka-ja televiestintätekniikan visiointilautakunta (ICT Foresight 
Board) pitkäjänteistä tutkimusta ja markkinoiden suuntauksia koskevan yhteisen 
eurooppalaisen näkemyksen kehittämiseksi. 
c) Pitkäjänteinen tutkimus vaikuttaa merkittävästi Euroopan tulevaisuuden muotoutumiseen, 
ja sen asema Euroopan tietotekniikan ja televiestintätekniikan tutkimuksessa ja teknologisessa 
kehittämisessä on vakiinnutettava. Talousarviosta noin 15 prosenttia olisi varattava 
pitkäjänteiseen perustutkimukseen, strategiseen tutkimukseen ja mullistaviin innovaatioihin. 
d) Samalla kun tuleva puiteohjelma laajenee käsittämään koko yhteiskunnan tarpeet, 
Euroopan parlamentin ja ministerineuvoston olisi vaikutettava aktiivisemmin strategisten 
tavoitteiden, arviointiperusteiden ja menetelmien määrittämiseen sekä arviointiohjelmien 
tulosten arviointiin ja ohjelman suunnan määrittämiseen. 
C. Ohjelman hallinto ja ohjelman arviointi 
Cl Asiakkaan palveleminen 
a) Tulevan tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan ohjelman on oltava tehokkaampi väline 
Euroopan yhteisön tietotekniikan ja televiestintätekniikan käyttäjien ja toimittajien kannalta. 
b) Ohjelman joillakin alueilla käyttöön otettua kaksivaiheista ehdotusta olisi käytettävä 
kaikilla alueilla hakemusten valtaisan määrän vähentämiseksi. Se voisi perustua lyhyeen, 2-4-
sivuiseen alustavaan ehdotukseen, jonka jälkeen tehtäisiin varsinainen ehdotus vain siinä 
tapauksessa, että alustava ehdotus hyväksytään. 
c) Neljännen puiteohjelman mukaisessa ESPRIT-ohjelmassa ensi kertaa käytettyjä keskitettyjä 
tutkimusaiheryhmiä olisi käytettävä laajemmin seuraavassa tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan alan ohjelmassa. 
C.2 Lisääntynyt tulosvastuu 
a) Tulevassa puiteohjelmassa olisi asetettava tarkat tavoitteet Euroopan tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan kehitykselle, käyttöönotolle ja markkinaosuuksille sekä työllisyyden 
kasvulle. 
b) Olisi määriteltävä suuntaa antavasti mittarit, joilla voidaan todeta, miten ohjelma onnistuu 
tietoyhteiskunnan rakentamisessa, ohjelman tehokkuuden osoittamiseksi kaikille osallisille; 
jäsenvaltioille, alueille ja niiden kansalaisille. 
35 
D. Tietoyhteiskunta 
D.l. Tietoyhteiskunnan mahdollistaminen 
a) Tulevaan tietotekniikka- ja televiestintätekniikkaohjelmaan olisi järjestettävä 
tietoyhteiskuntaryhmä edistämään tietoyhteiskuntateknologian kehitystä ja käyttöönottoa mm. 
aineiston luomisessa, tiedonhallinnassa ja kansalaisia, yhteisöjä ja yrityksiä varten 
tarkoitetuissa sovelluksissa. Ryhmään olisi voitava jatkuvasti sisällyttää ajatuksia ja 
vastaanottaa hanke-ehdotuksia. 
b) Etusija olisi annettava sellaisille ehdotuksille, jotka saavat tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan toimittajat ja käyttäjät toimimaan yhdessä tietoyhteiskuntateknologian ja 
-palvelujen määrittämiseksi, kehittämiseksi, toimittamiseksi ja käyttöön ottamiseksi. 
c) Komissioon olisi perustettava yksi tietoyhteiskuntahankkeiden yhteyspiste, joka olisi 
erityisesti vastuussa koordinoinnista tietotekniikka- ja televiestintätekniikkaohjelman varojen 
myöntämisen ja rakennerahastojen välillä. 
D.2. Kansalaisten ja yhteisöjen verkottaminen 
a) Olisi yksilöitävä kokeiluhankkeita, joilla tuetaan tietoyhteiskunnan ymmärtämistä ja sen 
hyväksymistä ja joilla rohkaistaan tietotekniikan ja televiestintätekniikan käyttöön 
jokapäiväisessä elämässä. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä niihin, joilla voi olla erityisiä 
vaikeuksia päästä käsiksi teknologiaan tai käyttää sitä, kuten ikääntyneisiin, työttömiin ja 
vammaisiin. 
b) Ohjelman ja koulutuksesta vastaavien eurooppalaisten viranomaisten (etenkin alueellisten 
viranomaisten) välille on luotava tiiviimpiä yhteyksiä tietotekniikan ja televiestintätekniikan 
käytön ja ymmärtämisen lisäämiseksi. 
e) Kansallisia ja alueellisia viranomaisia sekä kansalais- ja ammatillisia järjestöjä (esimerkiksi 
opettajien ja lääkärien) olisi rohkaistava jättämään hanke-ehdotuksia, mieluiten 
pystysuuntaisesi yhdistyneinä ryhminä, joihin kuuluu osallistujia tietotekniikan ja 
televiestintätekniikan arvoketjun (/CT value chain) kaikista kohdista, toimittajista käyttäjiin. 
D. 3 Kansalaisten valmistaminen tietoyhteiskuntaa varten 
a) Sellaisia erityishankkeita olisi tuettava vahvasti, jotka kohdistuvat työllisyyskysymyksiin, 
kuten teknologioiden ja sovellusten opettamiseen, uudelleenkoulutukseen ja elinikäiseen 
oppimiseen. Hanke-ehdotuksen todennäköiset työllisyysvaikutukset olisi myös sisällytettävä 
arviointiperusteisiin. 
b) Tulevan tietotekniikka- ja televiestintätekniikkaohjelman olisi tuettava asianmukaisten 
teknisten standardien määrittämistä sekä liiketoiminnan ja markkinoiden kehittymisen 
rohkaisemiseksi etlä kansalaisten oikeuksien suojelemiseksi erityisesti multimedia-
aineistoteollisuudeu ja elektronisen kaupankäynnin alalla. 
c) Ohjelman on rohkaistava ja lueltava hankkeita, jolka käsilleleväl erityisesti julkisien 
tietojen saatavuutta edullisesti. 
d) Tulevan tietotekniikka- ja televiestintätekniikkaohjelman on kannustettava ja tuettava 
hankkeita, joiden tavoitteena on parantaa tietotekniikan ja televiestintätekniikan 
käyttäjäliittymiä sovelluksissa yleensä ja koulutusjärjestelmissä erityisesti. 
36 
E. Tietotekniikan ja televiestintätekniikan kilpailukyky ja hyödyntäminen 
E.l. Tavoitteiden asettaminen 
a) Komission on kehitettävä yhdessä teollisuuden kanssa pitkäaikainen strategia Euroopan 
kilpailukyvyn lisäämiseksi ja ylläpitämiseksi kehittämällä tietotekniikkaa ja 
televiestintätekniikkaa ja ottamalla sitä käyttöön. Strategialla on oltava selkeät tavoitteet mm. 
markkinaosuuksien suhteen ja sille, millainen TTK-toiminnasta saatavan osuuden on oltava. 
Olisi perustettava yksikkö seuraamaan, kuinka Eurooppa lähestyy tavoitteitaan. 
E.2 Maailmanmarkkinoille pääsyn nopeuttaminen 
a) Ohjelman on kannustettava teollisuutta kehittämään ja saattamaan tietoteknisiä ja 
televiestintäteknisiä sovelluksia markkinoille lyhyemmässä ajassa. 
b) Ohjelmassa on painotettava yhteistyön merkitystä tutkimustulosten kaupallisessa 
hyödyntämisessä ja helpotettava markkinasuuntautuneen lähestymistavan käyttöönottoa 
lyhentämällä hankkeiden ikää niin, että tuotteen saattamiseen markkinoille kuluu noin 1-2 
vuotta. 
E.3 Parhaat valittava 
a) Ohjelman on tuettava niitä, jotka voivat ja haluavat hyödyntää EU:n rahoittaman T&K-
toiminnan, tuloksia ja rajoitettava sellaisten yhteistyökumppaneiden osallistumista, joilla ei ole 
todellista kiinnostusta tai valmiuksia hyödyntää tuloksia. 
b) Tehokkaampia yhteistyömalleja olisi kannustettava ja pienempiä kumppanuuksia luotava 
aitojen kiinnostuksenkohteiden ympärille. Ryhmän kullakin yhteistyökumppanilla on oltava 
oma tarpeellinen tehtävänsä. Ryhmän tehokkuutta ja hankkeen tulosten kaupallisia 
hyödyntämismahdollisuuksia on ehdotuksia arvioitaessa painotettava aiempaa enemmän. 
E.4 Tutkimustulosten hyödyntäminen asialistan kärkeen 
a) Komission olisi perustettava palvelupiste, joka muodostuisi kaupallisten sovellusten, 
markkinoinnin, teollisuus- ja kauppaoikeuden, pankkitoiminnan ja yrityspääoman 
asiantuntijoista, jotka tarjoavat tarjota koordinoitua tukea tutkimustulosten kaupallista 
hyödyntämistä varten ja kannustavat vertailua kilpailijoihin (benchmarking). 
b) Tämän lisäksi olisi perustettava innovaatioiden rahoituksen palvelupiste ja liitettävä se 
puiteohjelmaan, niin kuin komission innovaatiota koskevassa toimintasuunnitelmassa 
ehdotetaan. 
e) Komission olisi rohkaistava sellaisen neuvoa-antavan ryhmän perustamista, johon kuuluisi 
sellaisia tärkeitä toimijoita (esim. posti- ja telelaitokset, sääntelijät), jotka vaikuttavat 
ratkaisevasti toimivien eurooppalaisten tietotekniikan ja televiestintätekniikan 
yhtenäismarkkinoiden kehittymiseen. 
d) Komission olisi perustettava ja rahoitettava viiteympäristöjä, joissa eurooppalaisia 
sovelluksia voidaan esitellä. Kyseiset esittelyt on julkistettava tehokkaasti, ja niihin on voitava 
päästä www-sivujen kautta. Paikallista käyttöä edistäviä ympäristöjä olisi perustettava suurille 
potentiaalisille markkinoille Yhdysvaltoihin, Japaniin ja kaukoitään. 
37 
3. 
e) Maailmanmarkkinoille pääsyn nopeuttamisen on oltava ensisijaisena tavoitteena, johon 
päästään auttamalla yrityksiä perustamaan tytäryhtiöitä ja yhteisyrityksiä kehittyneille 
markkinoille. Niitä olisi kohdeltava vasta perustettuina yrityksinä uuden puiteohjelman 
mukaiseen TTK-toimintaan liittyvistä syistä, jos ne luovat työpaikkoja Eurooppaan. 
F. Pk-yritykset ja vasta perustetut yritykset 
F.l Toiminnan helpottaminen 
a) Komission olisi perustettava pk-yritysten palvelupiste, joka toimisi pk-yritysten ja 
ohjelman välisenä kohtauspaikkana. Palvelupisteen tarkoituksena olisi täyden tuen tarjoaminen 
ja yritysten nykyisten, eri ohjelmien välillä sukkuloimiseen liittyvien ongelmien poistaminen. 
Palvelupiste arvioisi ehdotusten ajatukset sekä antaisi tietoa siitä, mitä ehdotusten esittäjiltä 
vaaditaan missäkin vaiheessa. 
b) Olisi perustettava uusi luokka lähinnä pk-yrityksiin kohdistuville pienille ja keskisuurille 
hankkeille, joiden toteutus kestää alle vuoden ja jotka saavat komission rahoitusta korkeintaan 
500 000 ecua hanketta kohden. 
c) Pieniä ja keskisuuria hankkeita varten olisi perustettava nopeutettu 
tuenmyöntämismenettely, jolla voitaisiin hyväksyä sellaisia ehdotuksia, jotka eivät liity 
mihinkään tiettyyn ehdotuspyyntöön. Pk-yritysten palvelupistettä voisivat käyttää pk-yritykset, 
jotka haluavat toteuttaa pieniä hankkeita. 
d) Tietotekniikka- ja televiestintäohjelman tulevasta rahoituksesta noin 5 prosenttia olisi 
varattava erityisiä ehdotuspyyntöjä varten sellaisten kumppanuuksien tukemiseksi, joissa pk-
yritykset ovat johtavassa asemassa tutkimustulosten kehittämisessä ja hyödyntämisessä. 
Rahoituksen riittävyys olisi arvioitava sen perusteella, miten järjestelmässä on onnistuttu 
luomaana näitä erittäin toivottavia kumppanuuksia. 
e) Olisi pyrittävä siihen, että pk-yritykset tuntisivat täysin tulevan tietotekniikka- ja 
televiestintäohjelman ja sen tavoitteet. Tähän voidaan päästä ottamalla ne tiiviimmin mukaan 
neuvottelumenettelyyn ja käyttämällä laajalti pk-yrityksiä edustavia ulkopuolisia arvioijia ja 
hankkeiden tarkastajia. 
F.2 EU:n rahoitusosuus suhteessa hankkeen omarahoitusosuuteen 
a) Ohjelman rahoituksesta on tehtävä joustavampi, jotta voitaisiin tukea erityisesti sellaisia 
pk-yrityksiä, joilla on hyödynnettäviä ajatuksia. 
b) Rahoitusta olisi lisättävä 60 prosenttiin silloin, kun hyödynnettävän hankkeen mahdollista 
kaupallista kannattavuutta tuetaan yritysten pääomatuella, tai kun suuryritys maksaa vähintään 
10 prosenttia hankkeen kustannuksista osallistumatta siihen itse. 
F.3 Yritysten perustamisen rohkaiseminen 
a) Suurin mahdollinen rahoitus eli 75 prosenttia olisi tarjottava sellaisille hankkeille, joilla on 
hyvät mahdollisuudet hyödyntää tutkimustuloksia, mukaan lukien sellaiset vasta perustetut 
yritykset, jotka eivät ole muiden yritysten tytäryrityksiä. 
b) Määrärahoja olisi oltava käytettävissä sellaisten yritysten perustamista varten, jotka ovat 
kumppaneita onnistuneissa hankkeissa, kattamaan lulkimuslulosten kaupalliseen 
hyödyntämiseen tarkoitettujen investointien etsimis- ja varmislamiskuslannukset. Tällaiset 
määrärahat voisivat olla 10-15 prosenttia määrästä, jonka lill myönsi hanketta varten 
yrityksen perustamiseen. 
38 
IT. KOMISSION VASTAUS 
Professori Roberto Carneiron johtama korkean tason asiantuntijaryhmä laati arvioinnin ohjelmasta 
viimeisten viiden vuoden ajalta. Arvio perustuu komission toimittamiin asiakirjoihin, mm. 
loppukertomukseen, joka tuotettiin professori Umberto Colombo ollessa puheenjohtajana ja jossa arvioitiin 
edellisestä puiteohjelmasta tuettuja toimia. Komissio kiittää arviointilautakuntaa suosituksista, erityisesti 
niistä, jotka kohdistuvat ohjelman tuleviin suuntauksiin. 
Komissio pitää keskeisiä havaintoja ja suosituksia yleisesti hyödyllisinä nykyisen puiteohjelman jäljellä 
olevan kauden kannalta ja katsoo niiden toimivan suuntaviivoina viidennen puiteohjelman valmistelusta 
käytävissä keskusteluissa. Komissio pitää kiinnostavana suositusta, että nykyisen ohjelman lukuisat uudet 
lähestymistavat (esimerkiksi säännöllisesti tarkistettavat työsuunnitelmat, säännölliset ehdotuspyynnöt ja 
kaksivaiheiset arvioinnit) yleistetään tarpeen mukaan viidennessä puiteohjelmassa. 
Huomisen keksimistä koskevassa tiedonannossa on painotettu eri teknologioiden ja toimien yhdistämisen 
tarvetta helppokäyttöisen tietoyhteiskunnan luomiseksi. Komissio ottaa mielellään vastaan 
arviointilautakunnan näkemykset tästä aiheesta ja on arviointilautakunnan kanssa samaa mieltä, että eri 
saroilla tehtävää työtä on lähennettävä ja että tarvitaan yksi yhteinen tietotekniikka- ja televiestintä 
ohjelma. Kuten tiivistelmässä ehdotetaan, ohjelmassa hyödynnetään säännöllisesti tarkistettavaa 
työohjelmaa ja aloitetaan muutosten tekeminen neljännen puiteohjelman aikana, jotta siirtyminen 
viidenteen puiteohjelmaan helpottuu. 
Komissio tukee erityisesti mielipidettä, että teknologian käyttöönottoa olisi edelleen painotettava tulevassa 
ohjelmassa tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan kilpailukyvyn parantamiseksi ja uusien työpaikkojen 
luomiseksi tieto- ja televiestintätekniikoiden lisääntyvän käytön avulla. Komissio pitää tärkeänä sitä, että 
lautakunta korostaa kansalaisten ja yhteisöjen merkitystä. Tekniikan kehitys kyseisillä tekniikan aloilla 
riippuu yhä selvemmin siitä, onko uusille tuotteille ja palveluille markkinoita, toisin sanoen siitä, voivatko 
ja haluavatko kansalaiset ja työntekijät käyttää uutta tieto- ja televiestintätekniikkaa. Pitkäaikaisen 
tutkimuksen ja teknologian vastaanottamista koskevien toimien välinen tasapaino on määriteltävä tulevan 
ohjelman teollisten ja sosiaalistaloudellisten tavoitteiden mukaan. Strateginen ja tulevaisuuteen 
suuntautunut näkemys tutkimuksesta ja yhteiskunnan kehityksestä on todellakin tarpeen lupaavien 
teknologioiden ja markkinoiden yksilöimiseksi, kuten innovaatiota koskevassa toimintasuunnitelmassa 
todetaan. 
Komissio on kiitollinen suosituksista, joiden tarkoituksena on parantaa pk-yritysten pääsyä ohjelmaan. 
Arviointilautakunnan tekemät ehdotukset tukevat "Huomisen keksimisen" ehdotusta pk-yritysten 
ohjelmaan pääsyn edistämisestä kehittämällä teknologiansiirtomenetelmiä ja luomalla yhteyksiä 
yrityspääoman ja rahoitusvälineiden välille. 
Komissio kannattaa myös mielipidettä, että puiteohjelman tasolla tarvitaan lisää ponnisteluja hallinnollisten 
menettelyjen joustavuuden ja tehokkuuden parantamiseksi, määräaikojen lyhentämiseksi ja hallinnollisten 
kustannusten vähentämiseksi vireiden yritysten, erityisesti pk-yritysten, rohkaisemiseksi osallistumaan 
tulevaan ohjelmaan. 
39 
ITT. ARVTOTNTTLAIJTAKUNTA 
Prof. Roberto Carneiro (puheenjohtaja), 
TVLn johtaja, Televisäo Independent S.A. (osakkeenomistajien johtokunta) Forum-ryhmä, SGPS. 
Portugalin koulutus- ja urheiluasioista vastaava ministeri (1987-91), Maailmanpankin (IBRD ja IDA) 
Latinalaisen Amerikan ja Afrikan hankkeiden vanhempi konsultti (1975-87); vuodesta 1978 OECD:n 
koulutuspolitiikan, henkilöstösuunnittelun ja julkisen johtamisen vanhempi konsultti; ja UNESCO:n 
koulutuksen ja koulutuspolitiikan vanhempi konsultti ja asiantuntija. Viimeaikaiseen kansainväliseen 
toimintaan kuuluu toimiminen konsulttikoordinaattorina SIGMA:ssa, ETY:n ja OECD:n yhteishankkeessa, 
jonka tarkoituksena oli Keski- ja Itä-Euroopan maiden valtionuudistuksen toteuttaminen (1992-93); 
Ranskan koulutuspolitiikan tutkija OECD.ssä (1993); Seuraavan vuosituhannen koulutusta käsittelevän 
kansainvälisen komission jäsen (International Commission for Education in the 21st Century) (UNESCO, 
93/95); tietoyhteiskuntafoorumin varapuheenjohtaja ja komission jäsenen Edith Cressonin suojeluksessa 
Euroopan komission koulutusasioita käsittelevää työryhmää koordinoivan yksikön jäsen. 
Andrew Bos well, 
Enterprise Technology)! toimitusjohtaja ja ICL.n tekninen johtaja 
Puheenjohtaja, the UK National Information Infrastructure Task Force, joka käsittelee kauppa- ja 
teollisuusministeriössä tietotekniikan ja televiestintätekniikan alaan liittyviä kysymyksiä. Nimitetty G7-
komiteaan, joka vastaa tietotekniikan ja televiestintätekniikan alan standardoinnin nopeuttamisesta, mistä 
tehtiin aloite vuoden 1995 G7-maiden huippukokouksessa. 
Jean-Michel Chassériaux, 
ERC/M.n toimitusjohtaja ja INRlA.ti kansainvälisistä suhteista vastaava johtaja 
Ranskan suurlähetystön tieteellisistä asioista vastaava lähetystöavustaja Lontoossa (1973-77), 
ulkoministeriön ja teollisuusministeriön vanhempi konsultti (1977-84). Teollisuusministeriön tietotekniikan 
ja televiestintätekniikan teollisuudenalojen yksikön koulutus- ja tutkimusasioista sekä alueellisista asioista 
vastaava varajohtaja (1984-87). Tutkimus- ja avaruusasioita käsittelevän ministeriön kansainvälisistä 
suhteista vastaava johtaja (1988-93). Professori, Université Paris VII, vuodesta 1983. 
Bernt Ericson, 
tutkimus- ja teknologiajohtaja, Telefonaktieholaget LM Ericsson. 
Tuli Ericssonin palvelukseen vuonna 1969 yli-insinööriksi ja liike-elämän strategiaryhmän jäseneksi; 
strategisen tuotesuunnitteluosaston strategisten hankkeiden osastopäällikkö; sovellettujen tutkimusasiain 
johtaja ja lopulta vara-puheenjohtaja. Valittu jäseneksi Ruotsin insinööritieteiden akatemiaan 
(Ingenjörvetenskapsakademien) ja Euroopan komission Euroopan tiede- ja teknologiakokoukseen (ESTA). 
Roberto Galimberti, 
Etnoteamin puheenjohtaja ja pääjohtaja 
Labenin digitaalisen tietojenkäsittelyosaston johtaja vuosina 1968-1973. /taitelin palveluksessa tutkimus- ja 
kehittämisjohtajana ja myöhemmin keskusosaston johtajana. Vuodesta 1982 Etnoteamin puheenjohtajana ja 
pääjohtajana. Vuodesta 1994 puheenjohtajana ja pääjohtajana I.NET:ssä, Internet-yritysyhteyksien 
markkinajohtaja. CED Borsan (Italian arvopaperipörssin tietojenkäsittelyjärjestelmästä vastaava yritys) ja 
Intercai Etnoteamin varajohtaja. Anasinin (Italian tietojenkäsittelypalveluja!jeslo) johtokunnan jäsen. 
Hartmut Raffler, 
Siemensin vanhempi johtaja 
Tuli Siemens AG: n palvelukseen vuonna 1979. Tietoliikennettä koskevan innovaatiohankkeen 
vastuuhenkilö. Vuosina 1993-1996 ohjelmisto- ja ohjelmistosuunnitteluasioita käsittelevän osastonjohtaja. 
Huhtikuusta 1996 tiedotus- ja viestintäosaston johtaja. Erikoisalat: tietotekniikka ja mediateknologia, 
verkot ja videoviestintä, turvajärjestelmät, tietojenkäsittely sekä ihmisen ja koneen välinen vuorovaikutus 
40 
Josep Maria Vila Solanes, 
INDRA-ryhmän toimitusjohtaja, INDRA SSI:n pääjohtaja INDRA SCA.n pääjohtaja 
ERITEL:n toimitusjohtaja. Vuoden 1992 Barcelonan olympialaisten järjestelykomitean johtaja.. ENHER:n 
varajohtaja ja UNISYS.n osastonjohtaja. DATAMATION-lehden (espanjalainen julkaisu) toimitusjohtaja. 
Professori, ydinteknologian laitos, Universidad Politécnica de Barcelona, ja toiminut aikaisemmin 
professorina Barcelonan muissa yliopistoissa ja tutkimuskeskuksissa. 
Herbert Wotke, 
Itävallan teollisuuden tutkimusta tukevan rahasto)) (FFF) toimitusjohtaja 
Toiminut enemmän kuin kaksi vuosikymmentä FFF:ssä (Forschungs Förde rungs Fonds fur die gewerhliche 
Wirtschaft) kansallisessa ja kansainvälisessä rahoitustoiminnassa» mukaan lukien teknologiapolitiikka, 
EUREKA ja hallituksen innovaatio-ja teknologiarahasto. 
41 

VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
TEOLLISUUSTEKNOLOGIA JA MATERIAALITEKNOLOGIA 
43 

T. TTTVTSTELiVIA 
1.0 Teollisuusteknologia-ja materiaaliteknologiaohjelmien kehitys 
Euroopan päättäjät ovat yhtä mieltä siitä, että teollisuusteknologia ja materiaaliteknologia vaikuttavat 
merkittävästi Euroopan tuotantoteollisuuden tulevaan menestykseen. Nykyinen teollisuus- ja 
materiaaliteknologiaohjelma eli Brite-Euram-ohjelma perustuu kahteen TTK-ohjelmaan, Brite-ohjelmaan ja 
Euram-ohjelmaan, joita toteutettiin ensimmäisessä puiteohjelmassa. Brite-ohjelma koski useita teollisuuden 
tuotantoteknologioita ja Euram-ohjelma keskittyi kehittyneisiin materiaaleihin. Nämä kaksi aluetta 
yhdistettiin toisessa puiteohjelmassa Brite-Euram-ohjelmaksi, ja siihen lisättiin työhön liittyvä 
lentokoneteollisuus. Tällainen järjestely on jatkunut ja nykyisessä neljännessä puiteohjelmassa siihen on 
lisätty vielä maa- ja vesiliikenneteknologiat. 
Kyseisissä ohjelmissa on lähinnä keskitytty kansalliset rajat ylittävään, yhteistyönä tehtävään, kilpailukykyä 
edistävään perustutkimukseen, johon osallistuvat teollisuus, tutkimuskeskukset ja yliopistot. Tavoitteena on 
aina ollut Euroopan teollisuuden tieteellisen ja teknologisen perustan vahvistaminen sekä sen 
kansainvälisen kilpailukyvyn lisääminen. Erityistä huomiota on kiinnitetty pk-yritysten tukemiseen ja 
Euroopan taloudellisen ja sosiaalisen yhtenäisyyden kehittämiseen. 
Myöhempien teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmien alaa on laajennettu ja rahoitusta on 
lisätty. Neljännen puiteohjelman mukainen teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelma on 
huomattavasti laajempi kuin vastaava kolmannen puiteohjelman mukainen ohjelma, ja sillä on laaja-
alaisemmat tavoitteet, joihin kuuluu kestävän taloudellisen kasvun edistämisen ohella myös elämän laadun 
parantaminen. Teollisuusteknologia-ja materiaaliteknologiaohjelman rahoitus kuvataan lyhyesti tässä: 
ensimmäinen 
puiteohjelma 
220 milj. ecua 
(Brite + Euram) toinen 
puiteohjelma 
500 milj. ecua 
(Brite-Euram) kolmas 
puiteohjelma 
748 milj. ecua 
(Brite-Euram II) neljäs 
puiteohjelma 
1 617 milj. ecua 
(Brite-Euram III) 
2.0 Kyseisen viisivuotisarvioinnin laajuus 
Tämä viisivuotisarviointi käsittää kolmannen puiteohjelman (1991-1994) ja neljännen puiteohjelman 
(1994-1998) ensimmäisen vuoden perusteella toteutetut teollisuus- ja materiaaliohjelmat. 
Yksityiskohtaisten ohjeiden mukaisesti arvioidaan ohjelmien kolme tärkeintä näkökohtaa eli tavoitteiden 
oleellisuus, ohjelmien toteutuksen tehokkuus ja ohjelmien toimivuus. Kyseisen arvioinnin perusteella 
annetaan tulevia ohjelmia koskevia suosituksia. 
Tämä tiivistelmä on 1. asiakirjan ensimmäinen osa. joka sisältää myös komission vastaukset 
arviointilautakunnan suosituksiin. Arviointilautakunnan koko kertomus esitetään 2. asiakirjassa. 
Tähän arvioon sisältyy kolmannen puiteohjelman loppuarviointi. 
Samalla arviointilautakunta haluaa kuitenkin kiinnittää huomiota kahteen jälkiarviointikertomukseen, joista 
ensimmäinen koskee tämän ohjelman aloja I ja 2 (EUR 17457) ja toinen alaa 3 (EUR 16948). Asiaa 
tuntevat ja kokeneet henkilöt tekivät kyseiset jälkiarviointia koskevat kertomukset perusteellisesti ja laativat 
erityiset päätelmät ja suositukset, joihin on syytä kiinnittää huomiota. Nykyisen arviointilautakunnan 
tavoitteena on tarjota käytännöllinen yleinen näkökulma omassa yleiskatsauksessaan, mutta tämän 
tarkoituksena ei ole kiinnittää huomiota pois jälkiarviointikertomuksista tai vähentää niiden arvoa. 
45 
4. 
3.0 Arviointilautakunnan huomautukset ja havainnot 
3.1 Tavoitteiden aiheellisuus 
Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmille on asetettu useita tavoitteita, jotka ovat laajempia 
kuin teollisuuden tai kansallisesti toteutettujen tavanomaisten ohjelmien tavoitteet. Arviointilautakunnan 
mielestä tavoitteet ovat yleisesti perusteltuja ja edelleen aiheellisia, mutta ne on vaikea toteuttaa kaikki 
yhtäaikaisesti hanketasolla. Tavoitteet on asetettava tärkeysjärjestykseen, samoin kuin hankkeiden 
valintaperusteetkin, jotta ohjelma toimisi parhaalla mahdollisella tavalla ja jotta hankkeen varoja ei 
levitettäisi liikaa ja vähennettäisi keskittyneisyyttä, samalla kun kaupankäynnin, palvelujen ja 
tuotantotekniikan globaalistuminen kiihtyy ja kun Euroopan yhtenäisyyttä on vahvistettava. 
Viidennen puiteohjelman mukaista teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmaa olisi suotavaa 
toteuttaa niin, että siihen kuuluu useiden alojen perustoimintaa ja keskittyneempää, alakohtaisemman 
lähestymistavan mukaista toimintaa joillakin valikoiduilla aloilla. Tällaiset painopistealueet voisivat liittyä 
Task Force -erityisryhmien toiminta-alueisiin, vaikka muitakin olisi pidettävä tarvittaessa mahdollisina. 
Tällaisen ohjelmatyypin yksityiskohtaisia sääntöjä olisi tarkasteltava, ja myös ylimääräisten TTK-
välineiden mahdollista käyttöönottoa. 
Valintaperusteita ovat olleet yleensä korkea tieteellinen ja tekninen taso, taloudellinen ja sosiaalinen 
yhtenäisyys, kestävä kehitys ja elämän laatu, perustutkimus ja kilpailukykyä edistävä tutkimus, 
kansainvälinen osallistuminen, pk-yritysten tehokas osallistuminen ja tutkimustulosten hyödyntämiskyky. 
3.2 Tehokkuuden arviointi 
Kustannustehokkuuden mittaaminen sillä, miten varoja on käytetty ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi, 
koskee sekä komission varoja että ohjelmaan osallistujien varoja. 
Komission rahoitustuki on yleensä ollut kannattavaa. Rahoitussäännöt ovat kannustaneet osallistumista 
samalla, kun niissä on edellytetty osallistujilta ohjelmaan sitoutumisen varmistavaa investointia. 
Kannattavuus osallistujien varojen osalta riippuu tasapainosta komission rahoitusosuuden avulla tehdyn 
yhteistyön ja tarvitun ylimääräisen hallinnointityön välillä. Yleensä tämä tasapaino on myönteinen, mutta 
ehdotusten valmistelu vaatii huomattavia ponnisteluja ja siihen kuluu keskimäärin 5 prosenttia hankkeen 
kustannuksista kutakin ehdotusta kohden. Ohjelmaan tulee myös paljon sellaisia ehdotuksia, joita ei valita, 
vaikka näyttääkin siltä, että lähes puolet näistä tutkimuksista tehdään joka tapauksessa. Onnistumissuhteen 
parantaminen vähintään 50 prosentilla olisi oltava tavoitteena, jotta ehdotusten kokonaiskustannukset 
pienenisivät ja jotta mahdolliset osallistujat eivät jättäisi hakematta. Olisi harkittava kaksivaiheista 
menettelyä, jossa mielenkiinnottomat ehdotukset hylätään ensimmäisessä vaiheessa jätettävän vähemmän 
yksityiskohtaisen ehdotuksen perusteella. 
Ohjelman hallinnan tehokkuus liittyy ohjelman alkua edeltävään toimintaan sekä lyönjohtamiseen 
varsinaisen toiminnan aikana. Sekä ohjelmaan osallistujia että aikaisempia riippumattomia arviointiryhmiä 
on huolestuttanut ehdotuspyyntöjen ja työn alkamisen väliin jäävä pitkä viive. Sekä kolmannen että 
neljännen puiteohjelman mukaisissa teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmissa viive oli 9-15 
kuukautta. Tämä on selvä heikkous verrattuna kansallisesti toteutettuihin ohjelmiin ja merkittävien 
kilpailijoiden kuten Yhdysvaltain ohjelmiin. Kyseinen viive olisi lyhennettävä korkeintaan kuuteen 
kuukauteen. Olisi tutkittava menettelyjä, jotka mahdollistaisivat töiden aloittamisen ennen lopullisen 
sopimuksen allekirjoittamista osasopimuksen turvin. 
Sekä komissio että hankeyhteenliittymä ovat yleensä hallinnoineet ja valvoneet sopimuksenalaisia töitä 
tyydyttävästi. Komission tieteellisen alan virkamiesten asiantuntevuudesta, pätevyydestä ja 
perehtyneisyydestä on tehty kiittäviä huomautuksia. On kuitenkin todisteita siitä, että komission henkilöstö 
joutuu selviytymään suuremmista paineista, kun teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelma 
laajenee, jäsenvaltioiden määrä kasvaa ja useat ehdotukset muuttuvat entistä monimutkaisimmiksi. 
Ohjelman tehokkuus vaarantuu, ja organisaatiota ja menettelyjä on tarkistettava. 
46 
Ulkopuolisten asiantuntijoiden käyttäminen komission henkilöstön neuvomiseen ja avustamiseen voi lisätä 
ohjelmanjohdon tehokkuutta ja vaikuttavuutta esimerkiksi antamalla riippumattoman näkemyksen asiasta 
hankkeiden kriittisissä tarkistuksissa ja kannustamalla toimintaa. Arviointilautakunta haluaa kuitenkin 
korostaa, että tehokkuus- ja jatkuvuussyistä on olennaisen tärkeää säilyttää riittävä määrä teknisesti pätevää 
henkilöstöä komissiossa. 
Ohjelmakohtaisilla komiteoilla, joissa komissio ja jäsenvaltiot kohtaavat ohjelman tasolla, on ollut 
merkittävä asema suunnittelussa ja toteuttamisessa. On suotavaa ottaa mukaan erityisasiantuntijoiden 
arviointilautakunta silloin, kun tiettyjä varoja myönnetään määrätylle alalle kuten lentokoneteollisuuteen 
sen varmistamiseksi, että ohjelma kehittyy edelleen markkinoiden tarpeiden mukaan. 
Task Force -erityisryhmien vaikutus teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmaan on toistaiseksi 
ollut vähäinen. Kyseiset ryhmät perustettiin vasta maaliskuussa 1995, jolloin kolmas puiteohjelma oli 
päättymässä, neljäs puiteohjelma oli laadittuja ensimmäiset ehdotuspyyntömenettelyt oli käynnistetty. 
Ulkoisen seurannan osalta vakiintunut jälkiarviointi antaa perusteellisen koko ohjelmaa koskevan 
yleisnäkymän. joka perustuu asiakirjoihin, haastatteluihin, vierailuihin ja kyselylomakkeisiin. Tältä 
pohjalta tehdään arvokkaita huomautuksia ja suosituksia tulevaisuutta varten, ja käytäntöä olisi jatkettava. 
Jälkiarviointia täydentää hyödyllinen vastaperustettu vuosittainen ulkopuolinen seuranta, jossa tarkastellaan 
ohjelman kehitystä vuosittain ja joka näin muodostaa perustan päätettäessä mm. painotusten ja 
menettelyjen mukautuksista. Menettelyn arvoa lisäisi kuitenkin se, että arviointilautakunta saisi tietää 
asianomaisten tahojen näkemykset esimerkiksi yksipäiväisissä seminaareissa, joissa on kansallisia edustajia 
ja hankkeiden osallistujia. 
Arviointilautakunnan mielestä maailmanlaajuisen kilpailun lisääntyessä komission olisi nyt harkittava 
toimintamallien ja välineiden täydentämistä markkinoita lähempänä olevalla TTK-toiminnalla. joka ei 
kuitenkaan ole tuotekehittelyä, samalla kun kilpailukykyä edistävän perustutkimuksen merkittävä asema 
säilytettäisiin. Tietyissä tapauksissa olisi lisäksi tarkasteltava perustamissopimuksen 130 k, 130 1 ja 130 m 
artiklan mukaista TTK-toimintaa niin, että lisättäisiin sellaisen suunnatun tutkimuksen osuutta, jota 
komissio on strategisesti suunnitellut tai jota on suunniteltu komission puolesta, ns. tilatun tutkimuksen 
täydentämiseksi. 
Teollisuuden kannalta merkittävät perustutkimushankkeet, joihin osallistuu teollisuusyritysten kanssa 
yhteistyötä tekeviä tutkimuslaitoksia ja yliopistoja, ovat osoittautuneet hyvin arvokkaaksi osaksi 
teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman TTK-toimintaa, ja niitä olisi jatkettava. 
Komissio tuntee pk-yritysten merkityksen Euroopan teollisuudelle oikein hyvin, ja arviointilautakunta on 
asiassa samaa mieltä. Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmissa pk-yrityksiä on tuettu ja 
kannustettu ottamalla toimintaan laajasti mukaan teollisuuden TTK-hankkeissa teknologista kyvykkyyttä 
osoittavia pk-yrityksiä ii ottamalla käyttöön ja kehittämällä CRAFT-suunnitelma. Suunnitelmalla tuetaan 
yhteistyönä toteutettua tutkimusta, jonka ovat tilanneet sellaiset pk-yritysryhmät, joilta puuttuu tällä 
hetkellä sisäisiä TTK-valmiuksia. 
Teknologista kyvykkyyttä osoittavien pk-yritysten osallistuminen TTK-hankkeisiin on lisääntynyt viime 
vuosina. Suurempien yritysten ja akateemisen maailman kansalliset rajat ylittävä mukaantulo on tarjonnut 
pk-yrityksille tilaisuuden käyttää uusia teknologisia vaihtoehtoja ja hyödyntää uusia kaupallisia 
mahdollisuuksia. Toisaalta on todisteita siitä, että jotkut pk-yritykset eivät ole osallistuneet hanke-
ehdotuksiin pitkien aikataulujen ja alhaisen onnistumistason vuoksi tai koska ne ovat pelänneet, että ne 
eivät voi toimia joustavasti hankkeeseen osallistumisen aikana. Pk-yritykset sopeutuvat yleensä 
kerkeämmin nopeasti muuttuviin olosuhteisiin kuin suuremmat organisaatiot. 
47 
CRAFT-suunnitelma on osoittautunut erinomaiseksi keinoksi lisätä sellaisten pk-yritysten valmiuksia, joilla 
on suhteellisen alhainen teknologinen perusta. Kaksivaiheinen arviointimenettely on erittäin onnistunut. 
Arviointilautakunnan mielestä CRAIT-ohjelma on tärkeimpiä loimia, ja on oikein, että sille on annettu 
enemmän rahoitusta neljännestä puiteohjelmasta. CRAFT-toiminta edellyttää kuitenkin aiempaa enemmän 
hallintotyötä komissiolta, ja CRAFT-ohjelman tulevaisuudessa olisi kiinnitettävä enemmän huomiota 
henkilöstötarpeeseen. Toiminnan hajauttamista jäsenvaltioihin olisi kannustettava ja alhaalta ylöspäin 
suuntautuva lähestymistapa (hottom-up) olisi säilytettävä. 
Arviointilautakunta haluaa korostaa myös, että pk-yritysten edut ja tarpeet on pidettävä tasapainossa 
suhteessa suurempien yritysten etuihin ja tarpeisiin, koska sekä suurien että pk-yritysten toiminta on 
tärkeää EU:n kannalta. 
Yhteensovittamismenettelyjen osalta neljännen puiteohjelman aihepiirikohtaiset verkostot ja 
tutkimusaiheryhmät ovat oikeastaan vielä alkuvaiheessa. Jotta niiden mahdollisuuksia voitaisiin täysin 
hyödyntää, toiminnassa on tarpeen mennä pidemmälle kuin ainoastaan sovittaa yhteen lukuisiin komission 
ohjelma-aloihin kuuluvia erillisiä ja yksittäisiä TTK-toimia. Aktiivinen strateginen lähestymistapa on 
tarpeen sellaisten yhtenäisten monitieteellisten hankeryhmien perustamiseksi, joiden suunnitelmat kattavat 
kaikki kaupallisen hyödyntämisen edellyttämät näkökohdat kilpailukykyisessä aikataulussa. 
3.3 Tehokkuuden arviointi 
Kolmannen puiteohjelman mukaisten teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmien 
jälkiarviointikertomukset osoittavat, että alkuperäiset tavoitteet on täytetty suurelta osin. Tavoitteita olivat 
teknisen tutkimuksen edistäminen kaikissa jäsenvaltioissa, pk-yritysten tukeminen ja kannustaminen sekä 
teollisuuden, tutkimuslaitosten ja yliopistojen kansalliset rajat ylittävä yhteistyö. Kertomuksissa pidetään 
myönteisenä myös hanke- ja ohjelmakohtaisten tavoitteiden täyttämistä, mukaan lukien Euroopan 
yhtenäistymisen ja taloudellisen kehityksen edistäminen. Patenttihakemuksia jätettiin keskimäärin yksi 
hanketta kohden, mutta patenttien määrällä ei voida yleispätevästi mitata saavutuksia. 
Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman tärkeimpiä innovaatioita ei voida patentoida, 
esimerkiksi eri tiedealojen kehitystä, kuten rakenneanalyysin ja nestemekaniikan. Huomattavasti laajempi 
neljäs puiteohjelma on yhä alkuvaiheessaan, ja sen vuoksi sitä on vaikea arvioida, mutta useimmilla 
ohjelma-aloilla näyttää tapahtuvan huomattavaa edistystä. 
Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmien yleiset tavoitteet on täytetty viimeisten viiden 
vuoden aikana tieteellisten ja teknisten saavutusten osalta. Avoimena onkin se, ovatko tulokset olleet 
riittäviä Euroopan kilpailukyvyn parantamiseksi suhteessa kilpailijamaiden entistä vahvempaan TTK-
toimintaan. 
Tieteellisen ja teknologisen perustan vahvistaminen on hyödyttänyt pk-yrityksiä, suuryrityksiä, yliopistoja 
ja tutkimuslaitoksia koko EU:ssa. Tutkimustulosten määrä kasvaa ja se edistää yhteistyösuhteiden luomista 
hankkeiden päättymisenkin jälkeen sekä lisää erityisesti osallistuvien pk-yritysten itseluottamusta osallistua 
huipputeknologiatoiminfaan. Tältä osin CRAFT-suunnitelmaan osallistuminen on hyödyttänyt erityisesti 
sellaisia pk-yrityksiä, joilla ei ole ollut sisäisiä TTK-valmiuksia. 
Kansalliset rajat ylittävän yhteistyön sekä pk-yritysten, tulkimuslailoslen ja yliopistojen välisen yhteistyön 
voidaan todeta vaikuttaneen olennaisen tärkeisiin yhteisön politiikkoihin. Taloudellinen ja sosiaalinen 
yhteenkuuluvuus on vahvistunut. Työpaikkojen määrä on vähän kasvanut, koska hankkeisiin on palkattu 
väkeä ja koska tulevissa teollisuuden sovelluksissa voi syntyä lisää työpaikkoja. On myös saatu 
merkittäviä tieteellisiä ja teknisiä tuloksia ympäristöön liittyviltä aloilta (esim. kierrätys, tuhlauksen 
vähentäminen tuotantotekniikassa, ympäristöystävällisemmät materiaalit, lentokoneiden melu ja 
pakokaasupäästöt). 
Tutkimustulosten levittämisessä ja hyödyntämisessä on saavutettava tasapaino kaupallista hyödyntämistä 
koskevissa kysymyksissä yksinomaan työhön investoineiden hankekumppaneiden osalta suhteessa tulosten 
laajempaan levittämiseen EU:ssa. Kolmannen puiteohjelman teollisuusteknologia- ja 
48 
materiaaliteknologiaohjelmien tuloksia on levitetty rajoitetusti lukuisilla tietopäivillä, seminaareissa ja 
konferensseissa. Näistä merkittävistä ponnisteluista huolimatta pelätään kuitenkin, että monia 
teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmien tuloksista mahdollisesti hyötyviä eurooppalaisia ei 
ole vielä saavutettu, joten komission on kiinnitettävä enemmän huomiota tulosten levittämiseen ja 
hyödyntämiseen. 
Komission kanssa tehdyn sopimuksen perusteella laadituissa kertomuksissa esiintyvät määrälliset arviot 
tutkimustulosten hyödyntämismahdollisuuksista ovat osoittaneet, että ohjelmiin investointi on ollut 
taloudellisesti hyvin kannattavaa. Näitä arvioita ja todellisia saavutettuja tuloja olisi vertailtava tutkimalla 
muutamaa hanketta uudelleen 3-5 vuotta sen jälkeen, kun ne on saatettu päätökseen. 
3.4 Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman merkitys 
Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelma on tärkeä ja erinomainen ohjelma. 
Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmien talousarvio on edelleenkin suhteellisen pieni 
verrattuna kyseisen alan koko TTK-kustannuksiin Euroopassa, vaikka se onkin selvästi suurempi 
neljännessä puiteohjelmassa kuin kolmannessa puiteohjelmassa. Teollisuuden esittämien korkealaatuisia 
tutkimushankkeita koskevien hakemusten suuri määrä osoittaa, että Euroopan teollisuus-ja tutkimusyhteisö 
haluaa osallistua ohjelmiin, ja teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmien rahoitusta on 
laajennettava niin, että komissio voi vastata riittävästi sekä niiden toiveisiin että Euroopan teollisuuden 
teknologisen kilpailukyvyn vahvistamisen haasteeseen. 
4.0 Suositukset 
1. Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmaa pidetään tärkeänä ja erinomaisena 
ohjelmana. Sen osuutta neljännessä puiteohjelmassa olisi lisättävä huomattavasti, ja huomiota olisi 
kiinnitettävä erityisesti Euroopan teollisuudenalojen teknologisen kilpailukyvyn lisäämiseen. 
Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman käytettävissä olevat taloudelliset varat ja 
henkilöstö ovat vaatimattomat toteutettavaan tehtävään nähden, ja niitä olisi lisättävä merkittävästi. 
2. Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman olisi tulevaisuudessa yhdistettävä laaja-
alainen perustutkimus useisiin valikoituihin aloihin, joilla toteutetaan keskittyneempää alakohtaista 
lähestymistapaa. 
3. Valittujen ehdotusten osuus olisi pyrittävä nostamaan suuremmaksi kuin 50 %. Nykyisen matalan 
onnistumistason katsotaan vaikuttavan siihen, että monet, jotka voisivat osallistua, jättävät esittämättä 
ehdotuksensa, jotka voisivat olla merkittäviä Euroopan tulevan kilpailukyvyn kannalta. 
4. Kaksivaiheisen menettelyn käyttö on suositeltavaa, jotta ehdotusten valmisteluun liittyvät 
kustannukset ja työmäärä vähenisivät ja jotta menettelyihin kuluva aika lyhenisi. 
5. Ehdotuksen jättämisen ja töiden rahoittamisen alkamisen välinen aika saisi olla korkeintaan 6 
kuukautta, jotta teollisuusteknologia- ja inaleriaalileknologiaohjclinasla tulisi tehokkaampi |;i 
toimivampi. 
6. Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman kannalta hakukelpoisia pk-yrityksiä olisi 
rohkaistava jättämään hakemuksia. Tiedotusta ja viestintää pk-yrityksille on lisättävä laajennetuilla 
verkoilla ja tarvittaessa muilla keinoilla. 
7. CRAFT on erinomainen osa teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman toimintaa, ja sen 
merkitystä olisi edelleen korostettava. Komission henkilöstön määrää CRAFT-toiminnassa olisi 
lisättävä. Olisi myös harkittava sitä. että CRAFT-toimintaan osallistumisen kannustaminen 
hajautettaisiin osittain jäsenvaltioihin. 
49 
8. Olisi otettava käyttöön parempia keinoja teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiahankkeiden 
tulosten levittämistä varten, ja olisi keskityttävä kannustamaan enemmän tulosten hyödyntämistä. 
9. Jotkut teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiahankkeet olisi arvioitava uudelleen 3-5 vuotta 
sen jälkeen, kun ne on saatettu päätökseen, jotta voitaisiin vertailla todella saavutettua taloudellista 
tuottoa aikaisempiin arvioihin tulosten hyödyntämismahdollisuuksista. 
10.Erityisen tiedotus-ja neuvontayksikön perustamista suositellaan ensisijaisesti lentokoneteollisuuden 
sovelluksiin tarkoitettujen teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiahankkeiden tulosten 
hyödyntämiseksi myös muilla teollisuudenaloilla ja tällaista kehitystä koskevan tietoisuuden 
lisäämiseksi. 
11. Korkeakoulujen ja tutkimuskeskusten kokemuksen hyödyntämistä erityisesti perustutkimuksessa 
suositellaan korostettavan edelleen. Teollisuusteknologiaa tukevaa perustutkimusta pidetään erityisen 
tärkeänä teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmassa. 
12. Komission ja jäsenvaltioiden, teollisuuden ja tutkimusyhteisön olisi harkittava laaja-alaisempien 
välineiden käyttämistä valikoiden teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman TTK-
toiminnassa. 
13. Patenttien hankkiminen olisi sisällytettävä tavoitteisiin silloin, kun hanke-ehdotuksen tekijät ja 
komissio ovat sitä mieltä, että patentit ovat olennainen osa innovaatiotoimintaa. 
14. Arviointilautakunta suosittelee kahden jälkiarviointi kertomuksen (EUR 17457 ja EUR 16948) ja 
vuoden 1995 ulkopuolisen valvontakertomuksen tarkastelemista. 
50 
IT. KOMISSION VASTAUS 
Komissio kiittää viisivuotisarvioinnin tehnyttä arviomtilautakuntaa sen tekemästä perinpohjaisesta ja 
yksityiskohtaisesta työstä kauden 1991-1995 teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelmien 
mukaisten toimien tutkimisessa. Komissio pitää kertomusta oikeudenmukaisena ja tasapuolisena. Komissio 
kiittää arviointilautakunnan myönteisistä nykyistä ohjelmaa koskevista huomautuksista. Ohjelman hallinnon 
tehokkuuteen liittyviä parannuksia toteutetaan nykyaikaisen tietotekniikan keinoin ja yhdenmukaistamalla 
hankekertomusten tekemistä, rahoituksen valvontaa ja ulkopuolista teknistä apua. Tällaisilla toimilla 
vastataan huolenaiheisiin, jotka koskevat sekä rajallisia varoja CRAFT-toiminnassa että perinteisten TTK-
yhteishankkeiden johtamista. 
Toiminnan tehokas hallinnointi edellyttää avoimia menettelyjä ja julkisten varojen sitomista sekä järkevien 
aikataulujen laatimista. Arviointilautakunta pitää oikeutetusti tärkeinä kyseisiä toimia. Ehdotusten 
arviointimenettelyjä tarkistetaan jatkuvasti. Ehdotusten arvioinnin ja suosittelun jälkeisten neuvottelu- ja 
hallintomenettelyjen nopeuttaminen sekä komissiossa että jäsenvaltioissa sääntelykomitean avulla on 
tarpeen ajan säästämiseksi. Arviointilautakunta on todennut, että pk-yritysten osallistumista olisi lisättävä. 
Osallistumiseen kannustetaan jatkuvasti, ja käyttämällä entistä tehokkaampaa hajautettua verkkoa pk-
yritysten kannustamiseksi varmistetaan, että hankkeiden eurooppalainen ulottuvuus on huomattavan suuri. 
Tutkimustulosten hyödyntämistoimista tulee olennainen osa ohjelman tehokkuutta sitä mukaa kuin 
teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman ja sitä edeltäviin ohjelmiin kuuluvat hankkeet 
edistyvät. Neljännen puiteohjelman kolmannen toimenpidekokonaisuuden mukaisten 
liitännäistoimenpiteiden lisääntyvä käyttö varmistaa, että tulosten hyödyntämisestä tulee näkyvämpää. 
"Ensimmäisessä Euroopan innovaatioita koskevassa toimintasuunnitelmassa" (KOM(96) 589) on tärkeitä 
viestejä tulosten vastaanottamisesta. Henkisen omaisuuden, taitotiedon ja kokemuksen siirto eri 
teollisuudenalojen välillä on olennaisen tärkeää. Patenteista ja lisensseistä, täydentävistä rahoitusvälineistä, 
teknologian siirtoa koskevien sopimusten tekemisen tehokkaasta edistämisestä ja pk-yritysten 
mahdollisuuksien kannustamisesta Euroopan mittakaavassa tulee ensiarvoisen tärkeitä lähestyttäessä 
seuraavaa vuosituhatta. 
Teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman ja vastaavien ohjelmien vahvuus on siinä, että on 
saavutettu tasapaino perustutkimuksen ja sovelletun tutkimuksen välillä sekä yleisen teknisen sisällön ja 
valikoidun, alakohtaisen, strategisiin aiheisiin keskittymisen välillä. Kun kokemukset karttuvat hankkeiden 
valinnan ja hallitsemisen kautta ja kun hankkeiden mittareista ja tarkistuksista saadaan palautetta, kuten 
tämä arviointilautakunnan tekemä viisivuotisarvioi, toiminta vaikuttaa edelleen myönteisesti Euroopan 
teolliseen TTK-perustaan tulevaisuudessa. 
51 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Prof. Colin Seabrook 
Colin Seabrook toimii nykyisin vierailevana professorina Bathin yliopiston teknillisen suunnittelun laitoksella 
pitkän insinöörinuran jälkeen. Hän on myös saanut lukuisia apurahoja. Hän toimii edelleen lukuisissa 
komiteoissa ja Yhdistyneen kuningaskunnan koneenrakennusinstituutissa sekä on avustanut kauppa- ja 
teollisuusministeriön neuvoa-antavissa lautakunnissa sekä muissa elimissä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Hän toimi aikaisemmin ryhmätutkimus- ja kehittämisalan johtajana .1. H. Fenner & Co. Ltd:ssä. Hän on 
nykyisin CSMA Ltd:n johtaja ja hän johtaa tekniikan konsulttiyritystä. 
Frits Klostermann 
Frits Klostermannilla on fysiikan ja koneenrakennusalan koulutus ja hän on ollut lähes koko 32-vuotisen 
ammatillisen uransa Philips Research Laboratoriesin palveluksessa Eindhovenissa, jossa hän ennen eläkkeelle 
jäämistään vastasi Philipsin kansainvälisestä tutkimuspolitiikasta suhteessa Euroopan T&K-alan 
yhteistyöohjelmiin. Hän johtaa nykyisin pientä konsulttiyritystä, joka erikoistuu elektronisiin laitteisiin, 
fysiikan alaan, johtamiskoulutukseen ja tutkimusten arviointiin. 
Prof. Luis Oro 
Professori Oro on nykyisin kemian professorina Zaragozan yliopistossa, ja hän tuntee hyvin useita T&K-alan 
aihepiirejä Espanjan tieteellistä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen kansallisen suunnitteluosaston 
pääsihteerin asemansa vuoksi. Hänellä on laaja kokemus OECD:n tiedepolitiikasta ja pk-yritysten ohjelmista 
ja vaatimuksista. Professori Oro on Euroopan tiedesäätiön varapuheenjohtaja. Hän on tehnyt tutkimustyötä 
aiheista metallo-orgaaninen kemia ja homogeeninen katalyysi. Hän on julkaissut useita alaa koskevia 
kirjoituksia. 
Tri Jacques Lukasik 
Lafarge-ryhmän (45 maassa toimiva suuri rakennusalan yritys) tieteellisenä johtajana tohtori Lukasikilla on 
paljon kokemusta tutkimushankkeiden arvioinnista ja toimimisesta omaa yritystään laajemmassa tieteellisessä 
ja teknisessä yhteisössä. Hän on toiminut aikaisemmin CNRS:n tutkimusjohtajan asemassa ja keskittynyt 
erityisesti kansainvälisiin suhteisiin ja teollisuussuhteisiin. Hän on toiminut vierailevana professorina 
Yhdysvalloissa, Brasiliassa ja Egyptissä. Hänellä on kokemusta ydin- ja molekyylifysiikan, kvanttioptiikan, 
Optoelektroniikan ja lasereiden perustutkimuksesta. 
Tri Hans Jörgen Pedersen 
Tri Pedersen on nykyisin Danfossin yritysteknologia- ja yritystutkimusosaston varajohtaja Nordborgissa 
Tanskassa. Hän oli aikaisemmin Brite-Euram II -ohjelman (1991-1994) teollisuusteknologia- ja 
materiaaliteknologiaohjelman tarkistusryhmän jäsen. Jatkuvuutta kyseiselle tarkistukselle antoi hänen 
osallistumisensa teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman viisivuotisarviointilautakunnan 
toimintaan. Pedersen on hankkinut laajan kokemuksen tutkimusjohtamisesta toimiessaan Tanskan 
materiaalitiedeohjelman kansallisen komitean puheenjohtajana ja kansallisena edustajana Euroopan testaus- ja 
sertifiointijärjestössä (EOTC). 'Tri Pedersen on tehnyt lulkiiuustyölä erityisesti pinnoitustekniikassa, 
mikrojärjestelmissä ja laatujohtamisessa. 
Tekniikan tri Heinrich Bergniann 
Tri Bergniann toimi aikaisemmin DLR:n (Saksan avaruus- ja ilmailualan tutkimuslaitos) 
rakennemekaniikkainstituutin johtajana ja on yhdistänyt kokemuksensa avaruusaluksissa ja lentokonekoneissa 
käytettävistä materiaaleista ja rakenteista sekä lentokoneiden rakennustekniikasta laaja-alaiseen toimintaan 
neuvoa-antavissa komiteoissa kansallisille ja kansainvälisille T&K-ohjelmille. Hän on toiminut Euroopan 
avaruusjärjestön ESAn konsulttina HERMES:n neuvoa-antavassa turvallisuusasiain komiteassa (HERMES 
Safety Advisory Committee). Tri Bergniann toimii mekaniikan professorina Hannoverin yliopistossa, 
vierailevana ilmailualan professorina. California Institute of Technologyssa ja vierailevana 
rakennusmekaniikan professorina Virginia Polytech -koulussa Yhdysvalloissa. 
52 
4. 
Frank Armstrong (esittelijä) 
Frank Armstrong, joka toimi aikaisemmin johtajana yrityksessä Aerospace Vehicles RAE Farnborough ja 
toimii nykyisin konsulttina, on toiminut vanhempana virkamiehenä Yhdistyneessä kuningaskunnassa valtion 
ilmailualan tutkimuslaitoksissa. Hänen tehtäviinsä on kuulunut ilma-alusteknologiaa koskevien kansallisten 
tutkimus- ja esittelyohjelmien suunnitteleminen, johtaminen ja yhteensovittaminen. Hän oli 
arviointilautakunnan jäsenenä vuosina 1990-1994 teollisuusteknologia-ja materiaaliteknologia-ohjelman alalla 
3 - ilmailu - ja toimi teollisuusteknologia- ja materiaaliteknologiaohjelman viisivuotisarvioinnin tehneen 
arviointilautakunnan esittelijänä. 
r>3 

VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
STANDARDIT, MITTAUKSET JA TESTAUS 
55 

I. TTIVISTELMÀ 
EU:n toisen, kolmannen ja neljännen puiteohjelman alaiset standardeja, mittausta ja testausta koskevat 
erityisohjelmat ovat muuttuneet monella tapaa. Toisen puiteohjelman BCR-ohjelma oli suljettu, lähinnä 
tilaustyyppinen ohjelma, josta sittemmin tuli mittaus- ja testausohjelma (M&T), jossa järjestettiin avoimia 
tarjouspyyntöjä tietyistä kolmanteen puiteohjelmaan liittyvistä aiheista. Neljännen puiteohjelman 
standardien, mittausten ja testauksen alaa koskevasta erityisohjelmasta (SMT) tuli avoimia ehdotuspyyntöjä 
järjestävä ohjelma, jolla on laajat aihepiirit ja johon kuuluu myös pieni osa, joka käsittää Euroopan 
standardointielinten ja komission kiireisiin tarpeisiin reagoivat ehdotuspyynnöt. 
Mainittujen kolmen erityisohjelman yhteiset tavoitteet ovat Euroopan sisämarkkinoiden toiminnan ja 
Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn vahvistaminen sekä yhteiskunnan tarpeisiin vastaaminen. Ohjelmien 
aihepiirejä on laajennettu varmistettujen vertailuaineiden valmistuksesta ja yhteisön politiikan mittaustuesta 
eurooppalaisten laatutuotteiden mittauksiin, standardeja koskevaan tutkimukseen ja kaupan tekniseen tukeen 
sekä yhteiskunnan tarpeita palveleviin mittauksiin. Ohjelman laajuutta kuvaa myös talousarvion kasvaminen 
BCR-ohjelman 59,2 miljoonasta ecusta standardien, mittausten ja testauksen alaa koskevan erityisohjelman 
184 miljoonaan ecuun. Lukuihin eivät kuulu yhteiselle tutkimuskeskukselle (YTK) tarkoitetut varat, koska 
tämä arviointi ei käsittele YKT:ta. 
Eurooppalaisuuden lisäarvo on hyvin korkea BCR-ohjelmassa, mittaus- ja testausohjelmassa sekä 
standardien, mittausten ja testauksen ohjelmassa, koska ne kohdistuvat EU:n toiminnan kannalta 
merkityksellisille aloille. Eurooppalaisuuden merkitys on nykyisin paljon suurempi kuin BCR-ohjelman 
aikana. Laaditut direktiivit ja standardit ovat käytössä, ja niiden noudattamista on valvottava. 
Noudattamista on arvioitava, ja arvion tekeminen riippuu yhdenmukaistetuista ja jäljitettävistä mittauksista 
sekä yhdenmukaisesta ja luotettavasta mittauksia ja testausta koskevasta infrastruktuurista. Standardien 
kehittäminen on lisäksi valtavasti ruuhkautunut. Kaikki tällainen toiminta edellyttää vahvaa tukea 
standardien, mittausten ja testauksen erityisohjelmista. 
Arviointilautakunta teki kaikkia kolmea ohjelmaa koskevan viisivuotisarviointinsa laajojen haastattelujen, 
ohjelmien osien aikaisempien arviointien ja ohjelman henkilöstön toimittaman aineiston perusteella. 
Ohjelman johto voi toteuttaa osan arviointilautakunnan tekemistä suosituksista lähes välittömästi. Joidenkin 
suositusten toteuttamisesta on saatava komission päätös, mutta niitä voidaan silti toteuttaa nykyisen 
standardien, mittausten ja testauksen erityisohjelman aikana, ja loput suosituksista on tarkoitettu 
toteutettaviksi viidennen puiteohjelman aikana. 
Ohjelman henkilöstön asema on kehittynyt huomattavasti arvioinnin aikana. Komission tieteellisen alan 
virkamiesten aikaisempi tieteellinen osallistuminen ohjelmaan on muuttunut, ja heidän nykyiseen 
asemaansa liittyy aiempaa enemmän hallintoa, neuvontaa ja valvontaa. Tämä on lisännyt tehokkuutta, ja 
yksi tieteellisen alan virkamies käsittelee nykyisin useampia hankkeita kuin ennen. Kyseinen muutos on 
välillä aiheuttanut vaikeuksia, eikä ohjelman johto ole aina kyennyt vastaamaan muuttuviin tarpeisiin. 
Hankeryhmien ja sääntelykomitean jäsenten mielestä standardien, mittausten ja testauksen alaa koskeva 
erityisohjelma on nykyisin hyvin hoidettu, ja henkilöstön jäseniä pidetään avuliaina ja heidän katsotaan 
vastaavan tarpeisiin. Arviointilautakunta suosittelee ohjelmanjohdon kehittämistä aiempaa enemmän 
ryhmäkeskeiseksi, niin että tehtäviä jaetaan ja että koko ryhmä osallistuu toimintaan. 
Ongelmallisena pidetään sitä, että puiteohjelman yleiset menettelyt ovat hitaita ja monimutkaisia 
hyväksyttäessä hanke-ehdotuksia ja vuokrasopimuksia. Ongelma on suurimmillaan keskitettyjen 
tarjouspyyntöjen kohdalla, jolloin hankkeen ehdottamisesta sopimuksen allekirjoittamiseen kuluu vähintään 
kaksi vuotta. Puolueettomuutta ja riippumattomuutta varmistamaan luotujen menettelyjen katsotaan luovan 
mahdollisesti väärää turvallisuuden tunnetta. Arviointilautakunta suosittelee, että tarjouspyynnön 
voimassaolon päättymisestä sopimuksen allekirjoittamiseen hyväksyttyjen hankkeiden osalta kuluisi 
korkeintaan kuusi kuukautta ja että kiireellisten eurooppalaistarpeiden ratkaisemiseen tarkoitettuja pieniä 
ja lyhyitä hankkeita varten olisi luotava erityinen hyväksyntämenettely, johon aikaa kuluisi korkeintaan 
kolme kuukautta. 
57 
5. 
BCR-ohjelman yksittäisten hankkeiden tutkimustulosten levittäminen ja hyödyntäminen ei ollut ongelma, 
koska tutkimustuloksilla, kuten kehitetyillä viitemateriaaleilla ja keskinäisillä vertailuilla, oli selvä 
käyttäjäryhmä, jolle tiedottaminen oli helppoa. Myöhemmissä ohjelmissa tämä kysymys vaatii enemmän 
huomiota, koska hankkeiden tuloksia voidaan käyttää laajalti ja niitä saadaan useilta eri aloilta. 
Hankkeiden tuotto on jo vaikuttava huolimatta siitä, että ainoastaan 36 hanketta mittaus-ja testausohjelman 
173 hankkeesta on saatettu päätökseen. Arviointilautakunta suosittelee, että mittaus- ja testausohjelman 
ja tulevan standardien, mittausten ja testauksen erityisohjelman tulosten levittämistä ja 
hyödyntämistä kannustavaa toimintaa olisi jatkettava tehokkaasti ja entistä järjestelmällisemmin ja 
että sille olisi järjestettävä jatkoa niin, että hanketuloksista saadaan suurin mahdollinen hyöty. 
Standardien, mittausten ja testauksen ohjelmassa käytettyä yksittäisten ehdotuspyyntöjen käytäntöä on 
pidetty erittäin hyvänä. Arviointilautakunnan mielestä kyseinen käytäntö on sopiva tuomaan ratkaisuja 
Euroopan standardoinnin, mittausten ja testauksen alan erityistarpeisiin. Arviointilautakunta suosittelee 
yksittäisten ehdotuspyyntöjen käytännön käytön jatkamista ja sen kehittämistä edelleen myöntämällä 
enemmän varoja tähän tarkoitukseen, lisäämällä sellaisten eurooppalaisten ryhmittymien määrää, jotka 
esittävät ehdotuksia kyseisissä ehdotuspyynnöissä, sekä nopeuttamalla pyyntöihin vastauksena tulleiden 
hanke-ehdotusten hyväksymismenettelyjä. 
BCR-ohjelma, mittaus- ja testausohjelma sekä standardien, mittausten ja testauksen alan ohjelma ovat 
kaikki vaikuttaneet merkittävästi EU:n politiikan täytäntöönpanoon, kuten jo aikaisemmin todettiin. 
Arviointilautakunta yhtyy usein esitettyyn toiveeseen, että viidennen puiteohjelman mukainen 
standardien, mittausten ja testauksen alan ohjelma on säilytettävä erillisenä ohjelmana ja sitä on 
vahvistettava tai asia on järjestettävä muilla tavoin varmistaen sen pysyminen vahvana yksikkönä, jolla on 
oma identiteetti ja rahoitus. Nykyisen standardien, mittausten ja testauksen erityisohjelman yleisiä 
tavoitteita voidaan käyttää seuraavan ohjelman perustana, mutta arviointilautakunta suosittelee joidenkin 
painopistealueiden ja tavoitteiden tarkistusta sekä sellaisten yksityiskohtaisten tavoitteiden lisäämistä, 
joiden avulla ohjelman edistymistä voidaan mitata. 
Arviointilautakunta suosittelee, että tulevassa standardien, mittausten ja testauksen ohjelmassa 
käytetään erityisiä aihepiirejä koskevia ja avoimia ehdotuspyyntöjä. Tällä tavoin voidaan ottaa 
huomioon Euroopassa esiintyvät kaikentyyppiset tarpeet. Varojen myöntämistä eri ehdotuspyyntöjä ja 
aihepiirejä varten olisi voitava mukauttaa myöhemmin esimerkiksi sääntelykomitean toimesta niin, että 
päättyneistä ehdotuspyynnöistä saadut kokemukset ja esiin tulleet uudet tarpeet voidaan ottaa huomioon. 
Ohjelmien jatkuvien suurten tarpeiden vuoksi tulevan ohjelman koko rahavarojen määrä suositellaan 
nostettavaksi 300 miljoonaan ecuun, kun mukaan ei lasketa YTK:lie myönnettävää talousarvion osuutta. 
Viidennessä puiteohjelmassa standardien, mittausten ja testauksen ohjelman suhteellisen rahoitusosuuden 
olisi oltava selvästi nykyistä suurempi. 
Varmistettujen vertailuaineiden tuotanto on vaikuttanut merkittävästi Euroopan mittausjärjestelmään 
arvioitujen ohjelmien mukaan. Arviointilautakunnan mielestä kyseistä toimintaa on tuettava myös 
tulevassa ohjelmassa. Tämä olisi järjestettävä ehdotetussa järjestelmässä niin, että täytetään tärkeät 
Euroopan tarpeet sekä varmistetaan ja säilytetään varmistettujen vertailuaineiden korkea laatu. 
Arviointilautakunnan oli tehtävä tämä arvio hyvin nopeasti kolmessa kuukaudessa. Standardien, mittausten 
ja testauksen erityisohjelman henkilöstön apu oli hyvin arvokasta, eikä arviota olisi saatu tehtyä annetussa 
aikataulussa ilman sitä. Arviointilautakunnan jäsenet ovat osallistuneet aktiivisesti kertomuksen 
laatimiseen, ja päätelmät on tehty ja suositukset annettu yksimielisesti. 
58 
II. KOMISSION VASTAUS 
Komissio kiittää viisivuotisarvioinnin tehnyttä arviointilautakuntaa sen perinpohjaisesta ja 
yksityiskohtaisesta työstä kauden 1991-1995 standardien, mittausten ja testauksen alan ohjelman (SMT) 
toimien tutkimisessa. Arviointilautakunnan tekemät rakentavat ehdotukset ovat tervetulleita ja ne otetaan 
huomioon neljännen puiteohjelman aikana sekä suunniteltaessa viidennen puiteohjelman standardi-, 
mittaus- ja testaustoimintaa. 
Standardien, mittausten ja testauksen erityisohjelma on muuttunut laajuudeltaan ja toimintatavaltaan 
suuresti viimeisten viiden vuoden aikana, niin kuin arviointilautakunta totesi. Muutokset olivat tarpeen sen 
varmistamiseksi, että ohjelmaa hallinnoidaan samalla tavalla kuin muita neljännen puiteohjelman mukaisia 
erityisiin teollisuuden aloihin liittyviä tutkimusohjelmia. Tämä kehitys jatkuu kohti sellaista suuntausta, että 
tehtäviä jaetaan ja ryhmätyötä tehdään aiempaa enemmän. 
Muiden lyhyellä aikavälillä toteutettavien suositusten osalta komissio ymmärtää täysin, kuinka tärkeää on 
varmistaa, ettei ehdotuspyyntöjä tule liikaa, että hankkeiden arviointi- ja valintamenettelyä nopeutetaan ja 
että hankkeiden tulosten hyödyntäminen ja levittäminen varmistetaan. Nyt ja tulevaisuudessa toimintaa 
pyritään kehittämään tähän suuntaan. Yksi merkittävä kehitysaskel on se, että hankkeiden edistymistä 
valvotaan selkeillä laatuvaatimuksilla, mikä osaltaan edistää tutkimustulosten hyödyntämistä ja levittämistä. 
Komission alustavissa suuntaviivoissa viidettä puiteohjelmaa varten (komission asiakirjoissa KOM (96) 332 
ja KOM (96) 595) toistetaan arviointilautakunnan suositukset, joiden mukaan on suotavaa keskittää 
yhteisön tutkimusponnisteluja, lisätä yhteisön tutkimusohjelmien joustavuutta vastata esille tuleviin 
tarpeisiin ja vähentää hankkeiden arviointiin ja valintaan kuluvaa aikaa. 
Komissio arvostaa erityisesti sitä, että arviointilautakunta totesi standardien, mittausten ja testauksen 
ohjelman erityisten ehdotuspyyntöjen käytännön arvokkaaksi. Tämä perustamisvaiheessaan varsin 
kokeellinen järjestelmä on kehittynyt huomattavasti ja kehittyy edelleen neljännessä puiteohjelmassa. Sen 
ansiosta yhteisön standardointiin liittyvä TTK-toiminta voidaan keskittää tarkasti ja tehokkaasti todellisiin 
kiireellisiin tarpeisiin, ja järjestelmä voi toimia mallina viidenteen puiteohjelmaan perustettaville vastaaville 
järjestelmille. 
Komissio on täysin samaa mieltä arviointilautakunnan kanssa standardien, mittausten ja testauksen 
huomattavasta merkityksestä Euroopan teollisuuden tulevalle kilpailukyvylle maailmanmarkkinoilla ja koko 
yhteiskunnan hyvinvoinnille. 
59 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Prof. Freddy ADAMS (esittelijä) 
Adams toimii nykyisin kemian professorina Antwerpenin yliopistossa, jonka rehtorina ja 
tutkimusneuvoston puheenjohtajana hän toimi lokakuuhun 1995 asti. Hän on jäsenenä lukuisissa Belgian 
tutkimuslaitoksissa. Tutkimustyössään hän on keskittynyt erityisesti ympäristökemiaan ja 
materiaalitieteeseen. 
Michael BROCK 
Michael Brock on opiskellut sähkötekniikkaa ja akustiikkaa ja toimii mittausanturiosaston johtajana 
Bruelissä ja Kjaerissa. Hän toimii lisäksi lukuisten teknologian alan yritysten johtamista ja strategista 
suunnittelua koskevien kysymysten konsulttina. 
Pierre CROON 
Pierre Croon on nykyisin Belgian standardointi-instituutin pääjohtaja. Hän osallistuu aktiivisesti Euroopan 
sähkötekniikan standardointikomitean (CEN-CENELEC) toimintaan. 
Göran LINDHOLM (puheenjohtaja) 
Göran Lindholm on NORDTESTin johtaja. Hän on aikaisemmin toiminut kansainvälisen tason johtajana 
sähkö-ja tietotekniikan alalla. 
Tri Walter RAULS 
Toimii nykyisin DI N: n (Saksan standardointi-instituutti) materiaalien testausta koskevan 
standardointikomission toimitusjohtajana. Hän osallistuu myös aktiivisesti lukuisien CEN:n työryhmien 
toimintaan. 
Michel ROUSSEAU 
Michael Rousseaulla on koneenrakennusalan koulutus ja hän toimii tilintarkastajana Ranskan 
akkreditointikomiteassa (COFRAC). 
Tri James TWEED 
Tri Tweed toimii nykyisin testausta ja suunnittelumenetelmiä koskevien ohjelmien teknisenä johtajana, 
AEA Technology Harwell (Yhdistynyt kuningaskunta). Hän on tutkinut polymeerejä ja metalliyhdisteitä. 
60 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
YMPÄRISTÖ JA ILMASTO 
61 

I. TIIVISTELMÄ 
1.0 Johdanto 
Viisivuotisarviomti 
Tämä on tiivistelmä ympäristön ja ilmaston alan erityisohjelmien tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen 
(TTK) viisivuotisarvioinnista vuodelta 1996. Se koskee kaikkea komission tukemaa puiteohjelmaan 
kuuluvaa näiden alojen tutkimustoimintaa vuodesta 1991 vuoden 1996 puoliväliin. Mukaan kuuluvat 
kolmannesta puiteohjelmasta (1990-1994) tuetut toimet ja neljänteen puiteohjelmaan (1994-1998) kuuluvat 
toimet tähän asti. Tämä viisivuotisarviomti on KOM-asiakirjan (KOM (96) 220, 22.5.1996) mukainen 
kolmannen puiteohjelman ympäristöalan ohjelman loppuarviointi. 
Arviointilautakunta, jonka tehtävänä oli toteuttaa viisivuotisarviomti, kokoontui useaan otteeseen 
keskustellakseen komission toimittamista asiakirjoista, haastatellakseen komission henkilöstöä ja 
ympäristötutkimukseen osallistuneiden järjestöjen edustajia sekä laatiakseen arviointikertomuksen. 
Arviointilautakunnan yksittäiset jäsenet keskustelivat erikseen Euroopan tiedeyhteisöjen korkea-
arvoisimpien jäsenten kanssa. Technopolis Ltd. lähetti myös kyselylomakkeen kaikille ympäristöohjelman 
(1990-1994) ja ympäristö- ja ilmasto-ohjelman (1994-1998) hankekoordinaattoreille. Kyselylomakkeita 
lähetettiin yhteensä 805, ja 402 koordinaattoria vastasi kyselyyn määräajassa syyskuun puoliväliin 
mennessä (vastausprosentti oli 50). 
Ympäristö- ja ilmastoakin ohjelmat 
Ympäristöalan TTK-toimia koskevan erityisohjelman (1990-1994) tarkoituksena oli tukea EU:n politiikan 
toteuttamisen tieteellistä ja teknistä perustaa. Ohjelmaan kuuluivat seuraavat alat: 
osallistuminen ilmastonmuutosta koskeviin ohjelmiin 
ympäristöteknologiat ja -tekniikka 
ympäristökysymysten taloudellisia ja sosiaalisia näkökohtia koskeva tutkimus, 
tekniikan vaarat ja luonnonuhat 
Ohjelman aikana rahoitettiin noin 554 hanketta. Ohjelman hanketalousarvio oli 300 miljoonaa ecua ja koko 
talousarvio 315 miljoonaa ecua. 
Ympäristö- ja ilmastoakin TTK-erityisohjelman (1994-1998) tavoitteet olivat samankaltaisia kuin 
edeltävässä ohjelmassa. Sen tarkoituksena oli muun muassa: 
edistää maailmanlaajuisia ilmastonmuutosta koskevia tutkimusohjelmia, 
täyttää vaatimukset toissijaisuudesta ja tukea yhteenkuuluvuutta edistämällä Euroopan 
korkeakoulujen, tutkimuslaitosten ja teollisuuden välistä tieteellistä ja teknistä yhteistyötä sekä 
yhdentymistä, 
sovittaa toimintansa yhteen jäsenvaltioiden toimien kanssa. 
olla korkealaatuinen ja vahvistaa tieteellistä perustaa Euroopassa, 
kehittää ympäristöpolitiikan toimeksiannoissa tarvittavaa tieteellistä tietoa ja teknistä pätevyyttä, 
lisätä merkittävästi kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä sekä rohkaista pk-yrityksiä osallistumaan 
ohjelmaan. 
Ohjelmalla on 567 miljoonan ecun talousarvio, ja se jakaantuu neljälle painopistealueelle: 
luonto, ympäristön tila ja ilmastonmuutos (47 % talousarviosta) 
ympäristöteknologia (25 %) 
avaruustekniikka ympäristön havainnoinnin ja tutkimuksen välineenä (20,5 %) 
yhteiskuntatieteellinen ympäristönmuutoksen tutkimus (7,5 %). 
63 
Vuoden 1996 puoliväliin mennessä tukea oli saanut 313 hanketta, eli EU:n tukea oli myönnetty 246 
miljoonaa ecua. Lisäksi oli vahvistettu 22 yhtenäisen toiminnan periaatteella toteutettavaa hanketta, joissa 
EU:n osuus oli 5,3 milj. ecua. 
Korkeakoulut, tutkimuslaitokset ja teknologian alan laitokset osallistuvat ohjelmaan eniten. 
Kustannustenjakoperiaatteella toteutettavaan toimintaan osallistui 2 125 laitosta, joista l 040 oli 
korkeakouluja, 863 tutkimuslaitoksia ja teknologian alan laitoksia, 123 yrityksiä ja 99 muita 
organisaatioita. Teollisuuden osallistuminen oli vähäistä. 
2.0 Arviointilautakunnan havainnot 
Tutkimusta ja teknologista kehittämistä (TTK) koskevat ympäristöalan (1991-1994) ja ympäristö- ja 
ilmastoalan (1994-1998) erityisohjelmat ovat vaikuttaneet merkittävästi ympäristötieteiden kehitykseen. 
Ohjelmien tavoitteet olivat erittäin merkityksellisiä ympäristötieteiden toimintasuunnitelmien kannalta sekä 
Euroopassa että koko maailmassa, ja tehty työ vaikutti ympäristöpolitiikan kehitykseen. Ohjelman toteutus 
oli useimmiten tyydyttävää, ja tieteellisten saavutusten osalta tavoitteet saavutettiin useimmiten varsin 
hyvin ja joskus erinomaisesti. Toiminta vaikutti politiikan kehittämiseen kuitenkin varsin vähän, ja koska 
teollisuus ei juuri osallistunut ohjelmaan, sen vaikutus Euroopan kilpailukykyyn oli hyvin vähäinen. 
Merkitys 
Ympäristö- ja ilmastoalalla tarvitaan edelleen TTK-toimia sisältävää ohjelmaa. Kestävää kehitystä tuetaan 
parhaiten erittäin näkyvällä Euroopan ympäristötutkimusyhteisön toimintaa tukevalla ohjelmalla, jonka 
luomista aikaisemmat ja nykyiset tutkimusohjelmat ovat edistäneet. 
Tällaisen tuen keskeisenä osana olisi oltava erityinen puiteohjelma, jossa yhdistetään nykyinen ympäristö­
jä ilmasto-ohjelma sekä MAST-ohjelma. Tarvitaan tehokkaita menetelmiä näiden toimien yhdistämiseksi 
komission ympäristöasioista vastaavan pääosaston (PO XI) ympäristötutkimustarpeisiin ja -toimiin sekä 
muiden asianomaisten pääosastojen tutkimustarpeisiin. Nämä toimet olisi myös liitettävä muiden elinten ja 
toimistojen, kuten Euroopan ympäristöviraston (EEA), Euroopan avaruusjärjestön (ESA) ja Euroopan 
sääsatelliittien käyttöjärjestön (EUMETSAT) työhön. On tiivistettävä yhteyksiä yhteisen 
tutkimuskeskuksen ympäristöntutkimuslaitoksen kanssa, jotta kyseisen YTK:n laitoksen toiminta olisi 
näkyvämpää Euroopan ympäristöalan tiedeyhteisössä. 
Ohjelman tavoitteet ovat yhä asianmukaiset. Euroopan tieteellistä perustaa on edelleen vahvistettava ja 
ylläpidettävä, ja tutkimuksen on oltava olennaista politiikan kannalta. Teollisuuden osallistumisen 
varmistaminen on myös tärkeää tällaisten ympäristön kannalta parhaiden menetelmien yleistämiseksi, kun 
niiden merkitys kilpailukykyä lisäävänä tekijänä kasvaa. 
Ohjelmien sisältö vastasi suurelta osin ohjelmien tavoitteita. Ympäristö- ja ilmastoalan hankkeet koskivat 
sekä perustutkimusta että sovellettua tutkimusta, mikä oli tarpeen tietämyksen lisäämiseksi ja osittain myös 
politiikan kehittämiseksi. Osallistujien mielestä hankkeet levittivät olemassa olevaa taitotietoa luomalla 
uusia Euroopan laajuisia verkkoja ja kehittämällä uusia välineitä ja tekniikoita, mikä onnistui siksi, että 
voitiin käyttää muiden Euroopan organisaatioiden asiantuntemusta lisänä. Teollisuuden kilpailukyvyn 
lisääminen ei kuitenkaan ollut tavoitteena suurimmalla osalla hankkeista 
Tehokkuus 
Ympäristöohjelmat saivat useimmiten riittävästi rahoitusta ja niissä toteutettu työ oli tehokasta. Näyttää 
siltä, että ohjelmaa on toteutettu kannattavasti. 
Ohjelmanjohto ja ohjelman hallinto oli useimmiten onnistunutta. Jotkut ohjelmanjohtoa koskevat ongelmat 
olisi ratkaistava nimittämällä uusi ohjelmanjohtaja. Yleinen hallinto oli tyydyttävää ja hankevirkamiesten 
toiminta kiitettävää. Osallistujat arvostivat hankevirkamiesten ohjelman kaikissa vaiheissa antamaa apua. 
Useimpien mielestä komission hanke-ehdotusten tekemismenettelyt olivat selkeät ja helpot, vaikkakin liian 
hitaat. Koko tiedeyhteisön valituksista suurin osa koski maksujen viivästymistä. 
64 
Komission yksiköiden ja ohjelman hallintokomitean (COPEC) välisissä suhteissa oli vakavia ongelmia. 
Siirtyminen neuvoa-antavasta elimestä hallintokomiteaan ei sujunut sulavasti eikä hallitusti, ja 
tulevaisuudessa on ponnisteltava tuottavien suhteiden luomiseksi. 
Ohjelmasta löydettiin myös lukuisia muita hallinnollisia ongelmia. Yksittäin arvioituna mikään niistä ei 
vaikuttanut erityisen vakavalta, mutta hallinnollisten tehtävien, menettelyjen ja varojen ja näistä erityisesti 
henkilöstöpolitiikan ja -käytännön oikea-aikainen tarkistus estäisi ongelmien syntymistä ja tukisi nykyisen 
suoritustason säilymistä. 
Komission käyttämien tukimuotojen (kustannustenjakoperiaatteella toteutetut toimet, yhtenäiset toimet ja 
liitännäistoimenpiteet) valikoima oli tyydyttävä, vaikka jotkin niiden käyttöön liittyvät näkökohdat eivät 
sitä olleetkaan. Valitettavana pidettiin sitä, että useita laitoksia yhdistäviä hankkeita varten ei ollut tarjolla 
tukea. Tällaisiin hankkeisiin osallistumisesta saatavat edut ovat usein arvokkaampia kuin niiden 
suhteellisen suuret koordinointi- ja viestintäkulut, ja tämän vuoksi niiden sisällyttämistä ohjelmaan 
suositellaan. Todettiin, että vallalla tuntui olevan suuntaus vähentää hankkeen rahoitusta vähentämättä 
hankkeen tavoitteita tai pyrkimyksiä vastaavasti. Tällaista olisi vältettävä. Uusista avoimista hanke-
ehdotusten arviointimenetelmistä oltiin tyytyväisiä. 
Toimivuus 
Osallistujien tyytyväisyydestä hankkeiden saavutuksiin ei juuri ollut epäilyksiä. Verkottumista ja 
taloudellista turvallisuutta koskevat tavoitteet saavutettiin välittömästi, kun taas tietojen lisäyksen osalta 
saavutettuja tuloksia pidettiin keskinkertaisina. 
Hankekoordinaattorit olivat vakuuttuneita, että niiden tieteelliset tavoitteet olivat toteutuneet hankkeissa ja 
että Euroopan ympäristötieteellinen perusta oli vahvistunut tämän johdosta. Verkkojen luominen oli 
edistänyt Euroopan tutkimusyhteisön vireyttämistä ja sen yhdentämistä kansallisiin ja maailmanlaajuisiin 
tutkimussuunnitelmiin ja niiden yhteisöihin. 
Osa tutkimustuloksista oli vaikuttanut politiikkaa koskeviin keskusteluihin, vaikka yleisesti ottaen 
poliittinen vaikutus oli rajallista. Tämä johtuu toteutetun työn luonteesta ja siitä monimutkaisesta, 
pitkähköstä ja polveilevasta tavasta, jolla tieteelliset todisteet vaikuttavat politiikan ympäristöön ja 
päätöksiin. Poliittinen vaikuttaminen on ollut vähäistä myös sen vuoksi, että yhteydet pääosaston XII 
(tiede, tutkimus ja kehitystyö) tutkimusyhteisön ja politiikasta päättävien tahojen kuten pääosaston XI 
(ympäristö) sekä muiden ympäristöasioista kiinnostuneiden tahojen välillä ovat olleet vähäisiä. 
Ohjelmaan liittyvä verkkojen luominen on vaikuttanut suuresti EU:n koheesiopolitiikkaan, vaikka muita 
heikommassa asemassa olevien alueiden hankkeita hyväksyttiin edelleen suhteellisen vähän. 
Kilpailukykyä lisäävät vaikutukset olivat yleensä vähäisiä, mikä johtui siitä, että teollisuus ei juuri 
osallistunut ohjelmaan. Tulevaisuudessa teollisuutta on rohkaistava osallistumaan hankkeisiin ja verkkoihin 
sekä toteuttamaan hankkeiden teollisia mahdollisuuksia aiempaa enemmän. 
Erityisohjelmien ja kansallisten ohjelmien painopistealueiden päällekkäisyys riittää varmistamaan sen, että 
erityisohjelmia tarvitaan vastaamaan kansallisiin tarpeisiin, mutta niiden ei tarvitse olla niin laajoja, että 
niiden katsottaisiin korvaavan kansalliset ponnistelut. 
Kaikki käytettävissä olevat todisteet osoittavat, että ohjelma on aidosti täydentävä, että ohjelmassa 
noudatetaan toissijaisuusperiaatetta ja että osallistuminen EU:n erityisohjelmiin lisää kansainvälistä 
ulottuvuutta mahdollistamalla pääsyn täydentäviin voimavaroihin, joita ei ole saatavissa kansallisten rajojen 
sisäpuolella. Lukuisia maailmanlaajuisia ja alueellisia kysymyksiä käsitteleviä hankkeita ei olisi voitu 
toteuttaa ilman komission tukea. 
65 
Tietoa hankkeiden tuloksista on levitetty muille ohjelmaan osallistujille ja tiedeyhteisölle. Tulosten 
levittäminen politiikasta päättäville loppukäyttäjille ja teollisuuteen on ollut paljon vähäisempää, ja tähän 
tarkoitukseen olisi luotava uusia menetelmiä. Voitaisiin esimerkiksi käyttää ulkopuolisia konsultteja 
antamaan neuvoja tulosten levittämistä koskevista strategioista, ja joitakin tulevia toimia voitaisiin järjestää 
uudelleen käyttäjäkeskeisiksi alueiksi, jotka asianmukaiset käyttäjäryhmät voivat osin määritellä. 
3.0 Arviointilautakunnan suositukset 
Jatkuvuus 
Ympäristö- ja ilmastoalan TTK-toimia koskevaa erityisohjelmaa olisi jatkettava viidennessä 
puiteohjelmassa. Y'mpäristöön liittyvien TTK-toimien hajoittaminen muihin ohjelmiin ei ole kannattava 
eikä toivottava vaihtoehto. Tarvitaan riittävää määrää hyvin näkyvää ympäristöön liittyvää tutkimusta, jos 
kestävää kehitystä pidetään merkittävänä osana viidettä puiteohjelmaa. Tällä ei kuitenkaan tarkoiteta sitä, 
että kaikki ympäristö tutkimus olisi keskitettävä pääosastoon XII (tiede, tutkimus ja kehitystyö). Muita 
pääosastoja, erityisesti pääosastoja XI (ympäristö), VI (maatalous), VII ( liikenne) ja XVII (energia), olisi 
rohkaistava jatkamaan ja laajentamaan ympäristöön liittyviä TTK-toimiaan käyttäen parannettuja 
menetelmiä, jotka aiheuttavat synergiaa päällekkäisyyden sijaan. 
Yhdistäminen 
Meritieteiden ja -teknologian alan TTK-toimia koskeva erityisohjelma (MAST) olisi yhdistettävä 
laajennettuun ympäristö- ja ilmastoalan TTK- ohjelmaan. Yhdistämistä puoltavia perusteita on enemmän 
kuin yhdistämisen vastaisia. Ympäristöön liittyvän TTK-toiminnan suhteellista asemaa on vahvistettava, 
jotta kestävä kehitys säilyy keskeisenä viidennessä puiteohjelmassa, ja tämä onnistuu parhaiten siten, että 
terävintä kärkeä edustavaa TTK-toimintaa on riittävästi erittäin näkyvässä erityisohjelmassa. 
Verkottaminen 
Ympäristö- ja ilmastoalan TTK- erityisohjelmien välisten verkkojen luomisen merkitystä olisi edelleen 
korostettava ja vahvistettava. Ympäristötutkimusyhteisö arvosti suuresti eurooppalaisverkkojen luomista, 
ja se toteutui helposti. Tällaiset saavutetut hyödyt jäävät kuitenkin lyhytaikaisiksi, jos kulttuurien välistä 
yhteistyötä, yhteistoimintaa ja verkkojen luomista ei tueta jatkuvasti. Arviointilautakunta suositteleekin 
keskittymistä edelleen seuraavien tahojen välisten verkkojen luomiseen ja ylläpitämiseen: 
osallistujat yksittäisissä hankkeissa 
eri hankkeisiin osallistuvat 
kaikki erityisistä aihepiireistä aiheista kiinnostuneet tahot, etenkin monitieteellistä lähestymistapaa 
vaativista aiheista. 
Erityisesti teollisuus olisi pyrittävä sisällyttämään ympäristö-ja ilmastoalan verkkoihin ja hankkeisiin. 
Eriyttäminen 
Ohjelman rakenne olisi eriytettävä käyttäjäkeskeiseen ja muuntyyppiseen tutkimukseen. 
Politiikkavetoisten. asiakassuuntautuneiden käyttäjäkeskeisten tutkimusalojen tuominen ohjelmaan 
keskittäisi ohjelman toimintaa ja lisäisi politiikan kannalta merkityksellisen työn mahdollisuuksia vaikuttaa 
politiikkaan toivotulla tavalla. Käyttäjäkeskeisten tutkimusalojen lukumäärää olisi rajoitettava, ne voisivat 
käsittää korkeintaan 20 % koko talousarviosta, niillä olisi tunnistettavat käyttäjäryhmät ympäristö- ja 
teollisuusalojen politiikasta päättävissä piireissä ja niiden poliittinen vaikutus olisi suuri lyhyellä ja 
keskipitkällä aikavälillä. Kaikkien muut ehdotukset olisi suunnattava keskipitkälle ja pitkälle aikavälille. 
Käyttäjäkeskeisiin tutkimusaloihin voisi kuulua seuraaviin aiheisiin kohdistuvia toimia: 
• maailmanlaajuiset kysymykset ja huolenaiheet, esim. ilmastonmuutosta koskevaan 
toimintasuunnitelmaan liittyvät epävarmuudet, 
• monikansallisten alueellisten järjestelmien ja aluepolitiikasta päättävien tahojen tarpeet, 
esim. aluemeriä koskevat kysymykset. 
66 
6. 
• jotkin teollisuuden ja teollisuuspoliittiset erityistarpeet, esim. puhtaampia tuotantotekniikoita 
koskeva tutkimus, 
• jotkin pääosaston XI (ympäristö) erityistarpeet, jotka liittyvät Yhdistyneiden Kansakuntien 
ilmastonmuutosta koskevan puitesopimuksen täytäntöönpanoon; jätteiden käsittelytekniikat; 
ympäristökysymyksiä koskeva yleinen mielipide. 
Valinta 
Käyttäjäkeskeisten ja muiden tutkimushankkeiden välinen ero olisi otettava huomioon 
valintamenettelyissä niin, että käyttäjäkeskeisiin hankkeisiin sovellettaisiin ylimääräisiä 
valintaperusteita. Sen lisäksi, että käyttäjäkeskeiset tutkimusalueet täyttävät laatuvaatimukset, niissä olisi 
eriteltävä poliittinen merkitys, mahdolliset käyttäjät ja tavat, joilla hanketuloksia voidaan hyödyntää 
politiikan kehittämisessä, ja nämä tiedot olisi otettava huomioon valintapäätöksiä tehtäessä. Muiden kuin 
käyttäjäkeskeisten hanke-ehdotusten ei edellytettäisi sisältävän mahdollisia hyödyntämistapoja koskevia 
yksityiskohtaisia tietoja, vaikka ne olisivatkin tervetulleita, koska kaikkien erityisohjelmasta tuettujen 
hankkeiden olisi oltava joko suoraan tai välillisesti merkityksellisiä ympäristöpolitiikan laatimiselle. 
Ohjelman muokkaus 
Tietyillä käyttäjäkeskeisillä tutkimusaloilla olisi kuultava yksittäisiä asiakasryhmiä (esimerkiksi 
ympäristöasioiden pääosastoa XI, muita pääosastoja, kansallisia poliitikkoja ja teollisuutta) ja saatava 
heidät osallistumaan laajemmin tutkimussuunnitelmien ja työohjelmien laatimiseen ja määrittelemiseen. 
Näin tutkimussuunnitelmissa keskityttäisiin tiiviimmin asiakkaiden tarpeisiin ja saataisiin käyttäjäryhmät 
tiedostamaan tutkimustulokset ja niiden käyttömahdollisuudet. Komission olisi määriteltävä ohjelman 
laajuus sen loppuajaksi määrittelemällä laajat, lukuisia käyttäjäryhmiä (myös itse tiedeyhteisöä) 
kiinnostavat tutkimusalat. 
Yhteydet 
Pääosastojen XII (tiede, tutkimus ja kehitys) ja XI (ympäristö) välisiä yhteyksiä on parannettava 
erityisesti politiikan kannalta merkityksellisillä käyttäjäkeskeisillä tutkimusaloilla. Nykyisin 
ympäristöpääosasto XI ei "näe" tieteen, tutkimuksen ja kehitystyön pääosaston XII tukeman työn tuloksia 
tai arvosta niiden poliittista merkittävyyttä. Tällaista tilannetta voidaan osittain parantaa tuomalla tuotteet 
paremmin esille ja parantamalla kyseisten kahden pääosaston välisiä tiedotuskanavia ja -menetelmiä. 
Poliittisesti merkityksellisten tutkimustulosten asiakkaana pääosaston XI on kuitenkin tunnettava enemmän 
huolta ja osallistuttava syvällisemmin tutkimussuunnitelman ja työohjelman määrittelemiseen 
käyttäjäkeskeiselle tutkimusalalle, joka kohdistuu sen lyhyen ja keskipitkän aikavälin tarpeisiin. Pääosaston 
XI olisi erityisesti julkaistava keskipitkän aikavälin työsuunnitelmansa ja tiedotettava sen vaikutuksista 
tutkimukseen. Vastaavasti muita ympäristökysymyksistä kiinnostuneita pääosastoja (esimerkiksi 
maatalouden, energian ja liikenteen pääosastoja) olisi rohkaistava osallistumaan enemmän pääosaston XII 
tutkimussuunnitelmien laatimiseen. 
Tutkimustulosten levittäminen 
Tutkimustuloksia koskevien tietojen levittämiskäytäntöjä olisi parannettava tuomalla ne paremmin esille, 
kohdistamalla ne paremmin ja toimittamalla tutkimustulokset käyttäjäryhmille niiden tarpeisiin sopivalla 
tavalla. Määrittämällä käyttäjäkeskeiset tutkimusalat ja ottamalla asianmukaiset käyttäjäryhmät mukaan 
suunnitelmien laatimiseen parannetaan väistämättä valmiuksia omaksua poliittisesti merkityksellisiä 
tutkimustuloksia. Tutkimustulosten toimitusmenetelmiä voidaan kuitenkin vielä parantaa. Käyttäjäryhmät 
ovat kiinnostuneita ongelmien ratkaisemisesta ja siksi myös tiedoista, jotka auttavat niitä ratkaisemaan 
ongelmia, olipa tietojen alkuperä mikä tahansa. Näin ollen pääosaston XII (tiede, tutkimus ja kehitys!;-';")) 
tukeman ympäristötutkimuksen tuottamat, politiikan kannalta merkitykselliset tulokset onkin näin ollen 
tuotava paremmin esille yhdessä muiden erityisongelmien kannalta merkityksellisten tietojen kanssa 
Tällaiset tiedot on sitten toimitettava hyvin määritetyille kohderyhmille monin tavoin, kuten julkaisujen, 
esitteiden ja seminaarien avulla. Pääosaston XII olisi edelleen tutkittava tiedon levittämiskeinoja ehkä 
käyttäen ulkopuolisia konsultteja tehokkaan tutkimustulosten levittämisstrategian määrittelemiseksi. 
67 
Teollisuus 
Teollisuuden osallistumista ohjelmaan olisi pyrittävä lisäämään yritysten tarpeisiin suuntautuvan 
alaohjelman avulla. Ympäristöystävällisempien teknologioiden kehittäminen ja käyttöönotto vaikuttaa 
merkittävästi kestävän kehityksen käsitteeseen. Siitä huolimatta teollisuuden osallistuminen ohjelmaan on 
nykyisin vähäistä. Osallistumisen esteitä olisi pyrittävä vähentämään ja osallistuminen olisi tehtävä 
kiinnostavaksi. Joihinkin teollisuuden tarpeisiin vastaavan tutkimusalan perustamista suositellaan yhdeksi 
käyttäjien tarpeisiin keskittyväksi tutkimusalaksi. Teollisuuden hakemusten ohjaamista muihin 
erityisohjelmiin kuten teollisuusteknologia-ja materiaaliteknologiaohjelmaan ei suositella vaihtoehdoksi. 
Hallintokomitea 
Komission ja ympäristö- ja ilmastoalan TTK-toimia koskevan erityisohjelman hallintokomitean (COPEC) 
välisiin suhteisiin olisi kiinnitettävä huomiota. Komitean muuttuminen neuvoa-antavasta komiteasta 
hallintokomiteaksi on johtanut siihen, että komitean ja komission välisistä suhteista on tullut aiempaa 
muodollisemmat ja kireät. Molemminpuolinen luottamus ja yhteistyösuhde on pyrittävä palauttamaan. 
Tasapainon luomiseen komission ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajien välille on kiinnitettävä huomiota. 
Rahoitus 
Paineita vähentää yksittäisten hankkeiden rahoittamista ja varojen levittämistä liian laajalle on 
vastustettava tarmokkaasti. Hankkeisiin osallistuvat saavat yleensä vähemmän rahoitusta, kuin ne pyytävät 
ehdotuksissaan, mutta hankkeen laajuutta tai tavoitteita ei juuri vähennetä vastaavasti. Monille tämä 
tarkoittaa täydentävän rahoituksen etsimistä ja komission kattamien kokonaiskustannusten osuuden 
voimakasta vähentämistä. Lisävarojen tarve osoittaa, että alkuperäiset pyynnöt eivät ole paisuteltuja, ja että 
työn tieteellinen eheys voi kärsiä, jos rahoituspyyntöihin ei vastata täysin. Siksi komission olisi harkittava 
leikkauksia tarkoin ja vastustettava paineita levittää varoja liian laajalle. Olisi harkittava neuvojen 
pyytämistä sellaisilta henkilöiltä, jotka pystyvät järkevästi arvioimaan hankkeiden rahoituspyyntöjä, 
esimerkiksi T&K-hankkeiden johtamiskokemusta omaavilta henkilöiltä, nimittämällä ulkopuolisia 
asiantuntijaryhmiä. 
Hallinnolliset menettelyt ja voimavarat 
Komission ympäristö- ja ilmastoalan TTK-toimia käsittelevien komission yksiköiden hallinnollisia 
menettelyjä ja voimavaroja olisi tarkistettava. 
Hitaat hakumenettelyt ja myöhään suoritetut maksut johtuvat monimutkaisesta byrokraattisista 
menettelyistä. Arviointilautakunnalle kerrottiin myös, että työmäärä kasvoi suhteessa enemmän kuin 
komission henkilöstön määrä viimeisten viiden vuoden aikana ja että joillakin ohjelma-alueilla työmäärän 
suuruus oli akuutti ongelma. Jos tilanne todellakin on tällainen, sitä on ryhdyttävä parantamaan 
välittömästi. Tutkimusyhteisö on pitänyt ohjelmanjohtoa hyvänä toistaiseksi ja on tärkeää, ettei liian pienen 
henkilöstön määrän anneta heikentää tätä tilannetta. 
68 
TT. KOMISSION VASTAUS 
Komissio kiittää EU:n ympäristö- ja ilmastoakin TTK-toimia koskevasta arvioinnista ja ottaa sen 
suositukset huomioon toteuttaessaan parhaillaan käynnissä olevaa neljännen puiteohjelman mukaista 
erityisohjelmaa ja laatiessaan viidettä puiteohjelmaa tämän vuosisadan viimeisiksi vuosiksi. 
Komissio hyväksyy näkemyksen, jonka mukaan EU:n tasoinen ympäristötutkimus on olennaisen tärkeä 
yhteiskunnan tarpeisiin ja pyrkimyksiin vastaamiseksi sekä maata, merta ja ilmaa koskevien 
perusongelmien käsittelemiseksi. Sen avulla voidaan myös varmistaa turvallisempi ja terveempi ympäristö 
kestävän kehityksen ja kasvun yhteydessä. Siksi yksi viidennen puiteohjelmien tärkeimpiä aiheita pitää olla 
elävän luonnon ja ekosysteemin voimavarojen saaminen käyttöön. Viidennessä puiteohjelmassa käsitellään 
suuria ongelmia, kuten tulevaisuuden vesihuoltoa, ympäristöä ja terveyttä, suuronnettomuuksilta 
suojautumista, ekojohtamista ja kaupunkiympäristöä . 
Euroopan sisäiset ja Eurooppaa laajemmat verkot ovat olleet olennainen osa menestyksekästä 
ympäristötutkimusta. Eurooppalaiset tutkimusryhmät ovat olleet ratkaisevassa asemassa vastattaessa koko 
maailmaa koskeviin haasteisiin osallistuessaan sellaisiin kansainvälisiin aloitteisiin kuin hallitustenväliseen 
ilmastonmuutospaneeliin IPCC:hen, kansainväliseen geosfääri- ja biosfääriohjelmaan IGBP:hen, maailman 
ilmastontutkimusohjelmaan WCRP:hen ja maailman ympäristönmuutoksen kansainvälistä inhimillistä 
ulottuvuutta käsittelevään ohjelmaan HDP:hen. Tällaiset yhteydet ovat edelleen elintärkeitä etsittäessä 
ratkaisuja sellaisiin kysymyksiin ja ongelmiin, jotka eivät keskity pelkästään Eurooppaan. 
Mahdollisimman lukuisten eturyhmien ottaminen mukaan tulevan ympäristötutkimuksen muotoiluun ja 
johtamiseen on tärkeää avoimuuden varmistamiseksi ja kansalaisten tarpeiden täyttämiseksi. Tämä on 
edelleen komission ensisijainen tavoite sen kehittäessä ja toteuttaessa tutkimustoimia. Tutkimustoimintaa 
harjoittavien pääosastojen ja poliittista toimintaa harjoittavien pääosastojen välisiä yhteyksiä on jo 
vahvistettu paremman synergian ja yhtenäisyyden varmistamiseksi, ja tätä prosessia kehitetään edelleen. 
Komission yksiköt toteavat, että teollisuuden - sekä suuryritysten että pienten ja keskisuurten yritysten -
osallistumismahdollisuuksia on edelleen parannettava. Tällaisia mahdollisuuksia käytetään nykyisissä 
tutkimustoimissa erityisaloilla, kuten ympäristöteknologian alalla ja avaruusalalla. Vielä on kuitenkin 
paljon tehtävää julkisen ja yksityisen sektorin sekä akateemisen maailman ja teollisuuden välisten 
synergioiden lisäämiseksi niin, että yhteistyön mahdollisuudet ja sen tuoma hyöty ympäristötutkimuksessa 
käytetään parhaalla mahdollisella tavalla. Tällaisen tutkimuksen tai sen toteutuksessa tarvittavan 
rahoituksen ei saa katsoa kuuluvan yksinomaan julkiselle sektorille. Komission mielestä 
arviointilautakunnan ehdottama keino, erityisesti teollisuuden tarpeisiin suunnatun teollisuuden alaohjelman 
perustaminen, ei ole paras tapa varmistaa synergiaa tai teollisuuden osallistumisia. 
Paljon on jo tehty EU:n rahoittaman ympäristötutkimuksen käyttämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla. 
Komissiossa on kuitenkin tehtävä lisää työtä, jotta EU:n ympäristötutkimuksen tulosten tunnettuus ja 
näkyvyys lisääntyisivät. On löydettävä ratkaisuja, joilla tutkimustulokset voidaan muuttaa helpommin 
hyödynnettävään muotoon mahdollisimman nopeasti sellaisten tahojen käytettäväksi, jotka voivat käyttää 
niitä parhaiten ja jotka tarvitsevat niitä. 
Arviointilautakunta on tehnyt joitakin havaintoja yhteisen tutkimuskeskuksen ympäristöntutkimuslaitoksen 
toteuttamasta työstä. Arviointiryhmä huomauttaa aivan oikein, että ympäristöntutkimuslaitoksen arviointi ei 
kuulunut arviointilautakunnan tehtäviin, vaan sen on toteuttanut erillinen vieraileva ryhmä, jonka 
puheenjohtajana toimi professori Carlos A. Borrego. Toisaalta arviointilautakunnan pääkertomuksessa 
viitataan kuitenkin ympäristöntutkimuslaitoksen ympäristöön liittyvään työhön käytettyihin menoihin. 
Kyseiset luvut ovat harhaanjohtavia: ainoastaan 37 % tutkimuslaitoksen rahoituksesta (joka vuonna 1995 
oli yhteensä 43.5 milj. ecua eikä 46 miljoonaa niin kuin kertomuksessa sanotaan) on tarkoitettu 
ympäristötutkimukseen, ja loput 63 % on myönnetty tieteelliseen ja tekniseen tukeen komission eri 
yksiköiden laatimalle ja toteuttamalle politiikalle (erityisesti EU:n direktiivien valmisteluun ja 
täytäntöönpanoon). Laitoksen tutkimukseen käyttämä määrä neljännen puiteohjelman aikana on näin ollen 
69 
60-64 milj. ecua, ei puolta ympäristö-ja ilmastoalan ohjelman koko talousarviosta (556,5 milj. ecua), niin 
kuin arviointilautakunta sanoo. 
Komissio on todennut viidennen puiteohjelman alustavia suuntaviivoja koskevissa asiakirjoissaan, että 
joitakin sen hallintomenetelmiä ja -järjestelyjä on muutettava tehokkaamman ohjelmanjohdon 
varmistamiseksi. 
Arviointiraportin herättämiä, tutkimustoimien johtamista koskevia kysymyksiä aiotaan käsitellä. Komissio 
kiinnittää kuitenkin paljon huomiota tarpeeseen käydä rakentavaa ja avointa vuoropuhelua 
ohjelmakomitean kanssa säilyttäen samalla institutionaalisen vastuunsa kaikkia tutkimustoimintaan 
osallistujia kohtaan. Nyt on jo alettu toimia ympäristötutkimuksen tarvitseman molemminpuolisen 
luottamuksen ja yhteistyön varmistamiseksi. 
70 
TTT. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Tri Lea Kauppi (puheenjohtaja) 
Suomen ympäristökeskuksen johtaja vuodesta 1995 
Prof. Niels Busch 
Johtaja, tanskalais-venäläinen energiatutkimuskeskus, Moskova 
Entinen johtaja, RISO (valtion tutkimuslaboratorio). Tanska 
Prof. Eloy Garcia Calvo (vetäytyi arviointilautakunnasta terveysongelmien vuoksi) 
Meteorologian professori, Universidad de Alcala, Espanja 
Espanjan kansallisen ilmastoalan T&K-ohjelman johtaja 
Prof. Mike Chadvvick 
Johtaja (Eurooppa) Leadership for Environment and Development (LEAD), Sveitsi 
Entinen johtaja, Miljötorbundet, Tukholma, ja vuoden 1995 ympäristö- ja ilmastoalan TTK-ohjelman 
valvontaryhmän puheenjohtaja 
Prof. Wim Harder 
Tieteellinen johtaja, TNO Institute oi Environmental Sciences, Energy Research and Process Innovation, 
Alankomaat 
Prof. André Lebeau 
Avaruus-ja avaruusteknologiaohjelmien puheenjohtaja. Conservatoire national des arts et métiers, Ranska 
Entinen pääjohtaja, CNES, ja johtaja, Méteo France 
ESA:n entinen johtaja ja CNES:n tieteellinen johtaja 
Prof. Francesco Mauro 
Johtaja, uusia teknologioita sekä energia- ja ympäristöalan asioita käsittelevän kansallisen viraston 
ENEA:n ympäristöosasto. Italia 
Biologista monimuotoisuutta, aavikoitumista ja kuivuutta koskevia yleissopimuksia hoitavan Italian 
valtuuskunnan jäsen 
Ken Guy (esittelijä) 
Johtaja. Technopolis Limited, innovaatiopolitiikan alan konsulttiyritys. Yhdistynyt kuningaskunta 
Entinen vanhempi tutkija. Science Policy Research (////V(SPRU), Sussex University. 
71 

VIISIVUOTISARIVIOINTI 1996 
MERITIETEET JA -TEKNOLOGIA 
73 

L TIIVISTELMÄ 
ASIAKIRJAN TAUSTA 
Tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevasta erityisohjelmasta meritieteiden ja -teknologian 
alalla tehdyn neuvoston päätöksen 94/804/EY 4 artiklan 2 kohdassa määrätään, että komissio teettää arvion 
riippumattomien ulkopuolisten asiantuntijoiden johdolla ohjelman kattamien alojen mukaisesta toiminnasta ja 
sen johtamisesta arviointia edeltäneiden viiden vuoden aikana. 
Kyseinen viisivuotisarviointi kattaa kolmannen puiteohjelman (1991-1994) ja neljännen puiteohjelman 
alkupuolen (vuoteen 1996 asti) mukaiset toimet. Myös toisen puiteohjelman (1987-1991) suurimmista 
saavutuksista mainitaan aina kun mahdollista. Tämä arvio sisältää kolmannen puiteohjelman mukaisen MAST 
II -erityisohjelman loppuarvioinnin, MAST III -ohjelman alkuvaiheiden arvioinnin ja MAST I -ohjelman 
merkittävimpien tulosten analyysin. 
Arviointilautakuntaan kuului kuusi riippumatonta asiantuntijaa, jotka arvioivat ohjelman aiheellisuutta, 
tehokkuutta ja vaikuttavuutta sen tavoitteisiin nähden ja pyrkivät tuomaan esiin esimerkkejä suurimmista 
saavutuksista. Arviointilautakunta keskusteli myös tulevasta yhteisön tutkimuksesta meritieteiden ja -
teknologian alalla. 
Aviointiryhmä haastatteli yksitellen valittuja hankekoordinaattoreita, kaikkia kansallisia MAST-komitean 
(MAST-COM) valtuuskuntia, komission pääosastojen III, XI ja XIV edustajia, MAST-ohjelman henkilöstöä 
ja EUROMAR-ohjelman sihteeriä. Arviointilautakunta tutki myös kaikille MAST-ohjelman koordinaattoreille 
lähetetyn vakiomuotoisen kyselylomakkeen tulokset sekä suuren määrän MAST-ohjelmaan ja yksittäisiin 
hankkeisiin liittyvää kirjallisuutta. 
Arviointilautakunnan kertomus on kaksiosainen. Ensimmäinen osa (tämä asiakirja) on tiivistelmä, joka 
sisältää arviointilautakunnan huolellisen harkinnan jälkeen tekemät tärkeimmät havainnot ja suositukset. 
Toisessa osassa (loppukertomus) kuvataan MAST-ohjelman kehitystä, käsitellään ohjelman laaja-alaista 
vaikutusta, annetaan esimerkkejä suurimmista saavutuksista, esitetään yksityiskohtaiset päätelmät ja 
suositukset sekä ohjelmaan liittyvät lukuisat tilastot. 
MAST-OHJELMAN KEHITYS 
MAST-ohjelma on kehittynyt MAST I (1989-1991). MAST II (1991-1994) ja MAST III (1994-1998) -
ohjelman kautta. MAST I -ohjelma suunniteltiin lähinnä laaja-alaiseksi kokeiluhankkeeksi (talousarvio 50 
milj. ecua), jonka tarkoituksena oli kehittyä myöhemmäksi ohjelmaksi. MAST II -ohjelman aikana oiettiin 
mukaan uusia aihepiirejä, joista muutamia toteutettiin jo MAST I ohjelman aikana, ja ohjelman 
maantieteellistä kattavuutta laajennettiin. Tämä on esitetty tiivistettynä 7 päivänä heinäkuuta 1991 tehdyn 
neuvoston päätöksen 911/33l/ETY liitteessä I. MAST II -ohjelman lopullinen talousarvio oli 118 miljoonaa 
ecua, ja siihen kuului viisi tutkimusalaa: (I) meritieteiden perustutkimus ja soveltava tutkimus, (II) 
rannikkoalueiden tutkimus ja siinä käytettävä tekniikka, (III) meriteknologia, (IV) tukitoimet ja (V) 
kohdennetut hankkeet. Myöhemmin ohjelmaan sisällytettiin vaarojen arviointia koskeva toiminta-alue. 
MAST III -ohjelma perustettiin 23 päivänä marraskuuta 1994 tehdyllä neuvoston päätöksellä 94/804/EY, ja 
siinä laajennetaan, kehitetään ja keskitetään uudelleen kahden ensimmäisen MAST-ohjelman aikana 
toteutettuja toimia. Sen yleisenä tavoitteena on "sellaisen tieteellisen tiedon lisääminen ja teknologian 
kehittäminen, jota tarvitaan meren toimintakokonaisuuksien toiminnan ymmärtämiseksi altaiden mittakaavassa 
valtamerien kestävän käytön valmistelemiseksi huolehtien samalla meriympäristön laadun säilyttämisestä sekä 
valtamerien osuuden selvittäminen globaaleissa muutoksissa". MAST III -ohjelman talousarvio on 244 
miljoonaa ecua, ja ohjelma käsittää seuraavat tutkimusalat: (A) meritieteet, (B) strateginen merentutkimus, 
(C) meriteknologia ja (D) tukitoimet. Lisäksi yritetään erityisesti saada pieniä ja keskisuuria yrityksiä 
osallistumaan ohjelmaan ja samanaikaisia aloitteita painotetaan (esimerkiksi tutkimustuloksia koskevan tiedon 
levittämistä, hyödyntämistä ja käyttöönottoa). 
75 
PÄÄTELMÄT 
Arviointilautakunnan tärkeimmät havainnot esitetään seuraavien otsikoiden alla: MAST-ohjelman toimivuus, 
MAST-ohjelman tehokkuus ja MAST-ohjelman tarkoituksenmukaisuus. 
MAST-ohjelman toimivuus 
• MAST-ohjelma on menestyksekkäästi saattanut liikkeelle Euroopan laajuisen meritieteiden alan 
tiedeyhteisön luomalla verkkoja, joihin kuuluu lukuisia laboratorioita erilaisista organisaatioista ja eri 
maista Ohjelma on aloittanut MAST-ohjelman tavoitteiden saavuttamisessa tarpeellisia monitieteellisiä 
tutkimushankkeita ja lisännyt Euroopan valmiuksia osallistua suuriin kansainvälisiin 
valtamerentutkimusohjelmiin. 
• Suuria läpimurtoja on tehty lukuisissa tieteellisissä ja vähemmässä määrin myös teknologisissa 
kysymyksissä. Arviointilautakunta on vakuuttunut siitä, että useimpia näistä merkittävistä tuloksista ei 
olisi saavutettu ilman organisatorista kehystä ja monitieteellistä lähestymistapaa, jotka MAST-ohjelma 
mahdollisti rahoitustuellaan. MAST-ohjelma on ainoa lukuisista eurooppalaisista ja kansainvälisistä 
ohjelmista, jolla on sekä toimivaltaa että talousarvio eurooppalaisyhteistyön kannustamiseksi suurissa 
tutkimushankkeissa. 
• MAST-ohjelman tulokset muodostavat tärkeän tieteellisen ja teknologisen voimavaran, jota pitkällä 
aikavälillä käytetään teknologian kehittämiseen, ohjelman johtamiseen ja poliittisten aloitteiden 
tekemiseen. MAST-ohjelmassa syntyneellä tietopohjalla on siis aitoa taloudellista arvoa. 
• Tiedonhallintaa koskevien sääntöjen kehittäminen on huomattavasti lisännyt mahdollisuuksia käyttää 
kaikkien MAST Ilja MAST III -ohjelmissa toteutettujen hankkeiden aikana kerättyä tietoa ja arvoa. 
• MAST-ohjelman tavoitteet ovat merkityksellisiä useiden alojen politiikan kannalta, esim. kalastus-, 
ympäristö-, liikenne- ja teollisuuspolitiikan. Vielä on kuitenkin vaikea osoittaa, mitä hyötyä MAST-
ohjelmasta on saatu suoraan kansallisten tai Euroopan merenkulkualan politiikkojen kannalta, ja itse 
asiassa useimmilla jäsenvaltioilla ei ole yhdennettyä politiikkaa meriasioissa. MAST-ohjelma on 
kuitenkin vahvistanut politiikan laatimisessa tarvittavaa tietopohjaa ja tieteellistä asiantuntemusta. 
Komission sisäiset yhteydet MAST-ohjelman toimiston sekä kalastus- ja ympäristöosastojen välillä 
näyttävät olevan varsin hyvät, mutta suhteita teollisuuden pääosaston "tulevaisuuden 
merenkulkujärjestelmiä" käsittelevän Task Force -erityisryhmän kanssa on vahvistettava. 
• MAST-ohjelma näyttää vaikuttaneen merkittävästi kansallisten ja Euroopan meritieteiden T&K-
politiikkojen yhtenäistämiseen. Kansallinen meritieteiden T&K-politiikka on usein perustunut suurelta 
osin MAST-ohjelmasta saatuun kokemukseen. MAST-ohjelma on kiistatta vahvistanut kansallisten 
ryhmien välistä yhteistyötä. 
• Euroopan kilpailukyvyn parantaminen meriteknologian alalla on toteutunut vain osittain. 
Arviointilautakunta uskoo tämän johtuvan kahdesta syystä: ohjelmaan osallistuvien teollisuusyritysten 
vähäisestä määrästä ja siitä, että tietoa MAST-ohjelman tuloksista ei ole levitelty tyydyttävästi 
teollisuudelle. 
• Arviointilautakunta arvostaa MAST III -ohjelman yritystä parantaa yhteyksiä tutkimustyötä tekevien 
henkilöiden ja tutkimustulosten käyttäjien, niin teollisuusyritysten kuin politiikantekijöidenkin välillä. 
• MAST-ohjelman pienille ja keskisuurille yrityksille suunnatut teknologian edistämistoimenpiteet eivät 
ole onnistuneet kovinkaan hyvin. Näyttää siltä, että tämä komission tukitoimi ei ollut riittävän monien 
ulottuvilla tai että edistämistoimenpiteet eivät vastanneet pk-yritysten tarpeita T&K-toiminnan osalta. 
76 
MAST-ohjelman tehokkuus 
• Arviointilautakunta oli pettynyt saatuaan tietää, että hyvin harvoilla MAST-komitean jäsenillä oli 
kokemusta teollisuudesta, ja hämmästynyt huomattuaan, että jotkut jäsenet tiesivät hyvin vähän MAST-
hankkeista, joissa niiden kansalliset laboratoriot olivat mukana, tai ohjelman tärkeimmistä tuloksista. 
• Arviointilautakunta voi vahvistaa, että MAST-ohjelmassa mukana olevat tahot arvostavat suuresti 
komission MAST-ohjelmasta vastaavia virkamiehiä. 
• MAST-toimiston aikaisemmin tänä vuonna julkaisemaa vihkosta "Evaluation of Proposals" on 
kiitetty lämpimästi. Useimmat MAST-hakijat eivät kuitenkaan pidä hankkeiden hyväksymismenettelyä 
selkeänä. Arviointilautakunta huomasi myös, että sopimusneuvottelut johtivat lähes aina talousarvion 
pienentämiseen, mutta hankkeen tavoitteita ei alennettu vastaavasti. 
• Komissio näyttää aliarvioivan MAST-hankkeiden koordinointitehtävän suuruutta, mutta 
arviointilautakunta arvostaa kuitenkin MAST III -ohjelmaan tehtyjä muutoksia, joiden ansiosta 
hankkeiden koordinointikustannuksiin voidaan myöntää realistisempi rahoitus. 
• Arviointilautakunta arvostaa erityisesti MAST III -ohjelman tutkimustulosten levittämiseen ja 
hyödyntämiseen kiinnitettyä suurta huomiota, mutta epäilee, että tätä varten tarkoitetut tukitoimet eivät 
ole riittäviä. Arviointilautakunta ehdottaa, että laajemman näkemyksen omaavat asiantuntijat tai 
organisaatiot voisivat onnistua paremmin MAST-hankkeiden pääasiallisten tulosten levittämisessä kuin 
hankekumppanit. 
MAST-ohjelman tavoitteiden tarkoituksenmukaisuus 
• Suurin osa MAST-ohjelman alkuperäisistä tavoitteista (Euroopan kilpailukyvyn lisääminen, 
valtamerten luonnonvarojen hyödyntämistä koskevien keinojen kehittäminen, tieteellis-teknisen 
perustan luominen meriympäristön hoitamiseksi ja suojelemiseksi) ovat edelleen perusteltuja, koska 
• Eurooppa joutuu kohtaamaan entistä kovempaa kilpailua meriteollisuuden aloilla Yhdysvaltojen ja 
Aasian maiden taholta 
• huoli meren biologisten luonnonvarojen liikakäytöstä on ajankohtaisempi kuin viisi vuotta sitten 
• syvänmeren luonnonvarojen (öljyn ja kaasun) hyödyntämismahdollisuudet alkavat selvitä 
• tietoisuus tarpeesta hoitaa Euroopan rannikoita paremmin lisääntyy, ja siitä on tulossa kriittinen 
kysymys useimmissa maissa. 
SUOSITUKSET 
Arviointilautakunnan tärkeimmät suositukset ovat seuraavat: 
• Euroopan unionin on säilytettävä ohjelma, jossa meritieteillä ja -teknologialla on vahva asema, jotta 
Eurooppa voi hyödyntää valtamerten luonnonvaroja ja suojella samalla meriympäristöään. Ohjelmaan 
olisi sisällytettävä kaikki meriympäristöön kuuluvat aihepiirit, kuten kalatalous ja vesiviljely, 
öljynporaukseen liittyvä energiantuotanto, merten luonnonvarojen hyödyntäminen ja meriliikenne. 
Kyseisten aihepiirien tieteelliset ja teknologiset vaatimukset, mukaan lukien luonnonprosessien ja -
järjestelmien ymmärtäminen ja synteesin tekeminen niistä, havainnointi- ja seurantajärjestelmät, 
ennakointijärjestelmät, tutkimus ja teknologinen hyödyntäminen, sosiaalis-taloudellisten mallien 
tekeminen ja ilmastonmuutoksen ennustaminen, menevät suurelta osin päällekkäin. 
• Teollisuus (ja erityisesti pk-yritykset) olisi pyrittävä saamaan mukaan MAST-ohjelmaan. 
Teollisuuden hanke-ehdotusten jättämistä ja arviointia sekä sopimusten tekemistä koskevat menettelyt on 
tarkistettava niiden yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi ja rahoitusjärjestelmien muuttamiseksi 
kiinnostavammiksi. 
77 
7. 
tarkistettava niiden yksinkertaistamiseksi ja nopeuttamiseksi ja rahoitusjärjestelmien muuttamiseksi 
kiinnostavammiksi. 
• MAST- ja EUROMAR-ohjelmien väliset rajat olisi määriteltävä paremmin ja kyseisten ohjelmien 
välistä yhteistyötä olisi tiivistettävä. Arviointilautakunta ehdottaa, että MAST-ohjelmaan hyväksytyistä 
hankkeista (sekä hanke-ehdotuksista, jotka hylätään siksi, että ne ovat liian lähellä markkinoita) olisi 
vaadittava lyhyt hankekuvaus EUROMAR-ohjelman sihteeristölle mahdollista EUROMAR-ohjelmaan 
osallistumista varten. 
• Arviointilautakunta suosittelee myös, että muiden eurooppalaisten järjestöjen (kuten Euroopan 
tiederahaston ja Euroopan avaruusjärjestön) väliset rajat olisi määriteltävä paremmin niiden välisen 
yhteistyön ja synergian kannustamiseksi ja jotta MAST-ohjelman ja muiden kansainvälisten ohjelmien 
välille saataisiin aikaan tiiviimpää yhteistyötä. 
• Olisi toteutettava enemmän erityistoimia tiedon levittämiseksi MAST-ohjelman tuloksista, kuten (1) 
säännöllisesti ilmestyvän MAST-uutislehden julkaiseminen, (2) erityisiä aihepiirejä koskevien työpajojen 
järjestäminen teollisuuden tiedemiehille, insinööreille ja teknikoille, (3) sopimusten tekeminen teknisten 
tutkimuslaitosten tai tekniikan alan yritysten kanssa kriittisen tutkimuksen tekemiseksi MAST-
hankkeiden tieteellisten ja teknisten tulosten merkityksestä ja mahdollisista käyttötavoista sekä tiedon 
levittämiseksi sopivassa muodossa. 
• MAST-ohjelmaan olisi edelleen kuuluttava suuria, keskisuuria ja pieniä hankkeita. 
Arviointilautakunta kuitenkin suosittelee, että useimmiten olisi käytettävä mahdollisuutta valita useita 
toisiinsa liittyviä hankkeita eikä yksi suuri tai erittäin suuri hanke, koska näin voidaan yhdistää pienten ja 
suurten hankkeiden edut. Hankekumppaneita pitäisi kannustaa vaihtamaan ajatuksia ja tutkimustuloksia 
komission liitännäistoimenpiteiden rahoituksen turvin järjestämissä seminaareissa. 
Arviointilautakunta antoi myös ohjelman menettelyjen ja ohjelmanjohdon parantamista koskevia suosituksia: 
• Ohjelman nimeämän ja taloudellisesti tukeman toimeenpanevan/hallinnollisen koordinaattorin olisi 
avustettava suurten hankkeiden tieteellistä koordinaattoria. 
• Komission olisi rohkaistava yhteistyötä eurooppalaisten yhteistyökumppaneiden kesken suurten 
merentutkimuslaitosten (valtamerialusten, vedenalaisten järjestelmien, tietokoneiden ja 
hydrodynaamisten tunneleiden) käytön ja rakentamisen yhteensovittamisen rohkaisemiseksi. 
• Rahoitettavien hankkeiden valintamenettelystä olisi tehtävä avoimempi ja kaikki siinä käytetyt 
valintaperusteet ja niiden suhteellinen painoarvo olisi selvitettävä täysin. 
• Komission olisi tarkasteltava hyvin huolellisesti sopimuksen neuvotteluvaiheen varsinaista tarkoitusta 
ja määriteltyään sen tarkoituksen tehtävä se täysin selväksi hankekumppaneille. Sopimusten 
neuvotteluvaihe olisi pidettävä mahdollisimman lyhyenä. 
• Olisi laadittava julkaistava ja otettava käyttöön MAST-sopimusten mukaisten hankkeiden jälkeiset 
tarkastusmenettelyt. 
• Komission olisi tutkittava sitä, kuinka todennäköisesti otetaan käyttöön uusien tulokkaiden 
osallistumista MAST-ohjelmaan rohkaisevia toimenpiteitä. 
Arviointilautakunnan toinen suositus koskee MAST-ohjelman ja merentutkimusalan Task Force -
erityisryhmän välisen yhteistyön tiivistämistä. 
78 
II. KOMISSION VASTAUS 
Komissio ottaa kiittää meritieteiden ja -teknologian ohjelman riippumattomasta arviosta ja ottaa suositukset 
huomioon toteuttaessaan meneillään olevan ohjelman TTK-hankkeiden toista osaa vuosina 1997-1998. 
Komissio ottaa vakavasti huomioon suosituksen, että meritieteiden ja -teknologian vahva asema on 
säilytettävä, "jos Eurooppa haluaa hyödyntää valtamerten luonnonvaroja ja suojella samalla 
meriympäristöään". Vaikka ehdotus viidenneksi puiteohjelmaksi ei ehkä sisälläkään Euroopan merille 
omistettua ohjelmaa, lukuisiin, arviointikertomuksessa korostettuihin aihepiireihin paneudutaan tehokkaasti 
erityisesti kahdessa painopisteessä, jotka on esitetty komission asiakirjassa "Huomisen keksiminen", jossa 
esitetään alustavat suuntaviivat viidennelle puiteohjelmalle: "elävän luonnon ja ekosysteemien tutkimus" ja 
"kilpailukykyisen ja kestävän kasvun edistäminen". 
Teollisuuden osallistujien määrän lisääminen on pitkään ollut komission huolenaiheena. MAST III -ohjelman 
toinen ehdotuspyyntökierros (määräaika päättyi 15. lokakuuta 1996) paljastaa selkeän muutoksen kohti 
teknologisia aiheita, ja tämän odotetaan lisäävän teollisuuden osallistujien määrää. Tähän pyritään yhä 
tehokkaammin tulevaisuudessa keskittämällä tutkimuksen painopisteitä, levittämällä järjestelmällisemmin 
tietoa hankkeiden tuloksista, vahvistamalla pk-yrityksiä suosivia erityissuunnitelmia ja jatkamalla 
osallistumista tulevaisuuden merenkulkujärjestelmiä käsittelevään Task Force -erityisryhmään. On kuitenkin 
otettava huomioon, että itse MAST-käsite, johon kuuluu useita merellä toteutettavia prosessitutkimuksia, 
edellyttää teollisuuden osallistuvan vahvasti koko ohjelmatoimintaan jo sen luomisesta alkaen. Toisaalta 
komissio pitää lupaavina mahdollisuuksia lisätä ohjelman sosiaalistaloudellista merkitystä ja näkyvyyttä 
erityisesti rannikkoalueiden hallinnan ja rannikkomerten hallinnan ja ennusteiden laatimisen kaltaisilla 
sensitiivisillä aloilla. 
MAST-ohjelman erityispiirre ovat alueelliset ohjelmat, jotka saavat tukea EU.lta noin 8-12 miljardia ecua. 
Näiden toimien kautta komissio on saanut kokemusta sekä suurien yksittäisten hankkeiden valvonnasta, joita 
yksi sopimuspuoli sovittaa keskitetysti yhteen, että tavallisten kokoisten sopimusten keräämisestä yhteisten 
tavoitteiden ympärille. Komissio hyväksyy arviointilautakunnan suosituksen turvautua enemmän 
jälkimmäiseen vaihtoehtoon. 
Yhteydet kansainvälisiin ohjelmiin ja organisaatioihin ovat hyvin tärkeät. MAST-ohjelma on jo osallistunut 
esimerkiksi tärkeimpien kansainvälisen geosfääriä ja biosfääriä koskevan ohjelman tavoitteiden 
saavuttamiseen ja aikoo vaikuttaa niihin vieläkin enemmän. MAST-ohjelman toimisto toimii myös aktiivisesti 
EUROMAR-ohjelmassa ja on aloittanut tuloksellisen yhteistyön Euroopan tiederahaston suojeluksessa vasta 
perustettujen Euroopan meriasioita ja napa-alueiden asioita käsittelevien lautakuntien (the European Marine 
and Polar Boards eli EMaPS) sihteeristön kanssa. 
Komissio on alkanut yhdistää Euroopan merialan asiantuntijoita toisiinsa yhteisten tietojenkäsittely-ja 
mallintamisratkaisujen ja -käytäntöjen avulla toteuttamalla lukuisia tukitoimia. Komissio toteaa, että suurten 
tutkimuslaitosten käyttöä on sovitettava laajasti yhteen muilla sopivilla toimilla. 
79 
7. 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Prof. Henk POSTMA (puheenjohtaja) 
Koulutustausta: kemia. Aikaisempi toiminta: fyysisen ja kemiallisen merentutkimuksen professori, 
Groningenin yliopisto (1963-1986); johtaja (1965-1988) Alankomaiden merentutkimusinstituutti (NIOZ); 
puheenjohtaja 10 vuotta. Alankomaiden merentutkimuskomitea; puheenjohtaja 1973-1975, the Scientific 
Committee on Océanographie Research (SCOR). Jäsen ja entinen puheenjohtaja. Alankomaiden SCOPE-
IGBP-komissio; jäsen. Alankomaiden ilmastoalan valtuuskunta. Kunniamerkki: Orde van Oranje-Nassau, 
Officier. 
Michael W. OWEN (esittelijä) 
Koulutustausta: tekniikka. Insinööri. Puheenjohtaja 1991-1995, ohjelman johtokomitea, rannikon 
rakentamista käsittelevä tutkimusohjelma. Engineering and Physical Sciences Research Council. Jäsen 
(vuodesta 1992), rannikon rakentamista käsittelevä neuvoa-antava komitea, Institution of Civil Engineers. 
Aaltojen, maininkien, syöksyaaltojen ja vuoroveden todennäköisyyksiä koskevan MAFF-tutkimushankkeen 
johtoryhmän puheenjohtaja. 
Tri Josefina CASTELLVI 
Koulutustausta: biologia. Tutkimusprofessori, Consejo Superior de Investigaciones Cientificas (CSIC). 
Aikaisempi toiminta: varapääsihteeri, TTK-ohjelmien kansallinen yhteensovittaminen, Comision 
Interministerial de Ciencia y Tecnologia (1995); johtaja, Instituto de Ciencias del Mar, CSIC (1994); 
Espanjan edustaja, Etelämannerta koskeva sopimus (1988); Etelämannerta koskevan kansallisen 
tutkimusohjelman johtaja ( 1989-1994). 
Tri Kari KVESETH 
Koulutustausta: ympäristökemia. Vuodesta 1993: tiede- ja teknologianosaston johtaja, Norjan 
tutkimusneuvosto. Hallintoneuvoston puheenjohtaja, Norjan avaruuskeskus. Lautakunnan jäsen, Norjan 
teknisten tieteiden akatemia. Puolustusvoimien tutkimuspolitiikasta vastaavan neuvoston jäsen. Tärkeimmät 
kunniatoimet: hallituksen puheenjohtaja, merentutkimusinstituutti; kansallisen ympäristötutkimusalan 
komitean jäsen. 
Prof. Pierre PAPON 
Koulutustausta: fysiikka, sovellettu matematiikka. Fysiikan professori. Ecole Supérieure de Physique et 
Chimie Industrielles (ESPCl). Pariisi. Hallituksen puheenjohtaja, Observatoire des Sciences et Techniques 
(OST) vuodesta 1990. Euroopan tiedesäätiön toimeenpanevan neuvoston jäsen (vuodesta 1992) ja toimiston 
jäsen (vuodesta 1995).Vuosina 1989-1995: puheenjohtaja ja pääjohtaja, IFREMER. Vuosina 1982-1986: 
pääjohtaja. CNRS. Entinen lautakunnan jäsen. Agence Française pour la Maîtrise de l'Energie, Commissariat 
à l'Energie Atomique. Compagnie Générale d'Electricité. 
Johannes POST 
Koulutustausta: merentutkimus sekä geofysiikka, meteorologia, teoreettinen fysiikka, sovellettu 
matematiikka. Kokemusta öljynporausalan tutkimuksesta ja syvänmerentutkimuksesta, 
tietokonesimulaatiomalleista ja merentutkimusalan sovelluksissa käytettävistä tietokoneohjelmistoista. 
Perustajajäsen ja toimitusjohtaja, Hydromod Service GmbH, Hannover, vuodesta 1989. Perustajajäsen, 
OSAT GmbH, Heist (1989). Lautakunnan jäsen, GEOMAR Enterprise Association. 
80 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
BIOTEKNIIKKA 
81 

I. TIIVISTELMÄ 
Johdanto 
Tämä arviointi kattaa viiden vuoden ajanjakson vuoden 1991 puolivälistä vuoden 1996 puoliväliin. Toisen 
puiteohjelman BRIDGE-ohjelma toteutettiin vuosina 1990 - 1993 ja sen kustannukset olivat 100 miljoonaa 
ecua. Kolmannen puiteohjelman Biotech I -ohjelma kesti vuodesta 1992 vuoteen 1994 ja sen talousarvio 
oli 186 miljoonaa ecua. Neljännen puiteohjelman Biotech II -ohjelma kattaa vuodet 1994 - 1998 ja sen 
talousarvio on 588 miljoonaa ecua. Tarkastelujakso käsittää BRIDGE-ohjelman loppuosan, Biotech I -
ohjelman kokonaisuudessaan sekä Biotech II -ohjelman ensimmäisen osan. BRIDGE-ohjelmasta on tehty 
erillinen arviointi ja siitä on saatavilla perusteellinen arviointikertomus. BRIDGE-ohjelmaa koskevaa 
arviointikertomusta käytetään tärkeimpänä viitekehyksenä ja Biotech I -ohjelmassa tapahtuneista 
muutoksista esitetään huomautuksia. Biotech II -ohjelmasta on liian aikaista tehdä lopullisia päätelmiä. 
Sen vuoksi tässä arvioinnissa keskitytään pääasiallisesti Biotech I -ohjelman toimiin ja esitetään joitakin 
huomautuksia Biotech II -ohjelmassa havaituista muutoksista. Arviointiin sisältyy kolmannen 
puiteohjelman osana laadittu loppuarviointi. 
Arvioinnin tärkeimmät huomiot 
1. Ohjelman alkuperäiset tavoitteet ovat yhä perusteltuja tieteen ja tekniikan kehityksessä tapahtuneista 
nopeista muutoksista huolimatta. Ohjelmien aiheisiin on edelleen kiinnitettävä erityistä huomiota, sillä 
molekyyligenetiikka ja siihen liittyvät tieteenalat tarjoavat perusvälineitä lähes kaikille bioteollisuuden 
aloille. On tärkeää sovittaa yhteen sitoutuminen pitkän aikavälin toimiin tavoitellun hyödyn saamiseksi ja 
toisaalta joustaminen perustutkimuksen ja teknologian kehityksen tai kulloisenkin erityistilanteen mukaan. 
2. Vaikka ohjelma onkin pysynyt uskollisena alkuperäisille tavoitteilleen, se on myös osoittautunut 
joustavaksi ja on siksi kehittynyt ajan kuluessa. Arviointilautakunta pitää tätä muuttumiskykyä hyvänä, 
mutta on kuitenkin sitä mieltä, että uudet tavoitteet tai entisten tavoitteiden painotuksessa tapahtuneet 
muutokset olisi julkistettava aikaisemmin ja laajemmin yhteisön tieteenharjoittajien keskuudessa, jotta 
nämä pysyisivät ajan tasalla siitä, minne heidän oma erikoisalansa sijoittuu ohjelman muuttuvien 
painopistealueiden joukossa. 
3. Arviointilautakunta havaitsi, että Biotech I -ohjelmassa painotettiin perustutkimusta enemmän kuin sitä 
aiemmissa ja myöhemmissä ohjelmissa. Joko tästä tai jostain muusta syystä tähän ohjelmaan osallistui 
vähemmän teollisuuden edustajia kuin muihin ohjelmiin. 
4. Valintaperusteita on enimmäkseen noudatettu ja ne myötävaikuttavat edelleen Euroopan tiedeyhteisön 
kehittymiseen, vaikka vaikuttaakin siltä, että taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseen 
perustuvaa valintaperustetta ei käytetä kovin ilmeisellä tavalla. Nykyisin ei juuri voi huomata merkkejä 
siitä, että eri maiden välistä yhteistoimintaa tieteenharjoittajien välillä vastustettaisiin. Siitä huolimatta 
monet hankkeet eivät vieläkään ole todella riippuvaisia toisistaan, vaan ne ovat pikemminkin joukko varsin 
itsenäisiä osahankkeita. Vaikka tällaiset hankkeet usein edistävät osaamisen ja teknologian siirtoa 
yhteistyökumppaneiden välillä, jätetään ehkä silti käyttämättä hyväksi mahdollisuus kehittää edelleen 
Euroopan laboratorioiden välisiä suhteita,. 
5. Ohjelma on erittäin kustannustehokas toiminta-alansa puitteissa, ja sen vaikutus on suurempi kuin mitä 
kustannusten perusteella voisi odottaa, kun sitä verrataan koko Euroopassa kyseisellä alalla toteutettuihin 
toimiin. Tämä johtuu siitä, että ohjelma voi hyödyntää kansallisten tutkimusohjelmien perusrakenteita ja 
perustutkimusta. 
6. Komission tieteellisen alan virkamiesten työstä saadaan edelleen myönteistä palautetta, mutta on useita 
aloja, joilla hallinnointia voitaisiin vielä parantaa. Näistä aloista keskustellaan ja asiasta laaditaan 
suositukset. Erityisen tärkeää olisi kuitenkin puuttua hankkeiden käynnistämisen viivästymiseen sen 
83 
jälkeen, kun perustava päätös rahoituksesta on tehty, koska tämä voi vaikuttaa teollisuuden kilpailukykyyn 
ja estää teollisuuden edustajien osallistumisen hankkeisiin. 
7. Sitä mukaa kun ohjelmat ovat laajentuneet, ohjelmakomitean tehtävät ovat muuttuneet. Komitean ja 
arviointilautakuntien suhde ei ole yhtä selvä kuin aikaisemmin. Vaikka komitea on se, joka hyväksyy 
tutkimuspolitiikan, sen osuus ohjelmien täytäntöönpanossa on muuttunut passiivisemmaksi. Vaikka 
komitean ei pidäkään osallistua ohjelmien arviointiin, olisi kuitenkin varmistettava, että se voi valvoa 
tutkimuspolitiikan ja täytäntöönpanon välistä yhteyttä. 
8. Ilmestyneiden julkaisujen määrän perusteella arvioituna ohjelma näyttää edistyneen lyhyellä aikavälillä 
hyvin, vaikka kaikki julkaisut eivät ehkä ole vielä ilmestyneet. Tosiaikainen analyysi kunkin hankkeen 
edistymisestä omien tavoitteidensa toteuttamisessa olisi kuitenkin arvokas lisä hankkeiden arvioinnin ja 
uusien hankkeiden valintaperusteiden määrittämisen kannalta. Ohjelman vaikutukset teollisuuden 
kilpailukykyyn ja markkinoihin nähdään vasta jonkin ajan kuluttua ohjelman päättymisestä. Tämä onkin 
arvioitava paljon pidemmällä aikavälillä. On kuitenkin jo selvää, että Biotech I -ohjelman hankkeiden 
yhteydessä haettujen patenttien määrä on hyvin vähäinen. 
9. Arviointilautakunta havaitsi, että joillakin yrityksillä on hankkeiden tulosten omistusoikeussääntöjä 
koskevia vaikeuksia, jotka saattavat vaikuttaa tulosten hyödyntämiseen. Koska tämä ongelma ei ehkä ole 
kovin yleinen, se on tutkittava mahdollisten vaikutusten arvioimiseksi ja sellaisten menettelyjen 
kehittämisseksi, joilla ongelma voidaan ratkaista. 
10. Arviointilautakunnasta näyttää ilmeiseltä, että ohjelman tavoitteita määriteltäessä tarvittaisiin laajempaa 
neuvonpitoa teollisuuden kanssa. Erityisesti IRDAC:n (teollisuuden tutkimuksen ja kehittämisen neuvoa-
antava komitea), SAGB:n (bioteknologian korkean tason neuvoa-antava ryhmä) ja suurimpien 
ammattiliittojen tarjoamat korkeatasoiset neuvontapalvelut eivät ehkä riittävästi edusta pienten yritysten tai 
suurten yritysten tieteellisen keskijohdon kokemusta. 
11. Arviointilautakunta on havainnut, että pienten ja suurten yritysten tarpeissa ja toimintatavoissa on 
eroja. Vaikuttaa siltä, että nykyisien ohjelmien rakenne vastaa hyvin suurten yritysten tarpeita, koska ne 
voivat suunnitella asioita pidemmällä aikavälillä. Pienet yritykset tarvitsevat mekanismeja, jotka tukevat 
niiden lähempänä markkinoita olevaa lähestymistapaa. Olisi tutkittava erillisiä välineitä, jotka vastaisivat 
kohdistetummin pienten yritysten tiedontarpeisiin. 
12. Oman kokemuksensa perusteella arviointilautakunta on hyvin huolissaan ulkoisen arviointimenettelyn 
tehottomuudesta. Arviointilautakunnan nimeämisessä oli niin paljon hallinnollista viivettä, että 
arviointilautakunnalle jäi hädin tuskin kolme kuukautta aikaa suorittaa tehtävänsä. Tämä merkitsee sitä, 
että analyysi ei voinut perustua arviointilautakunnan toimeksiannosta kerättyihin puolueettomiin tietoihin, 
ja pahimmillaan koko toimenpiteen arvo voitaisiin asettaa kyseenalaiseksi. 
13. Arviointilautakunta toteaa, että ohjelmassa on toteutettu merkittäviä hankkeita, kuten 
maitohappobakteereja, lipaaseja ja genomisekvenssointia ja -rakennetta koskevat hankkeet sekä erityisesti 
hiivagenomien sekvenssointia koskeva hanke. On huomionarvoista, että jotkut hankkeet, joista ollaan 
johtamassa teollisia sovelluksia, tarvitsevat onnistuakseen useamman kuin yhden ohjelman tukea. Voi olla 
tarpeen tarkistaa menettelyä, jolla jo hyväksytyn ja hyvin menestyneen hankkeen tukemista jatketaan 
tarjouskilpailulla. Meneillään olevien hankkeiden tosiaikainen seuranta voi olla tärkeää tässä yhteydessä. 
14. Arviointilautakunta on havainnut, että EU.n ja kansallisten biotekniikkaa koskevien ohjelmien ja 
varsinkin komission eri ohjelmien yhteensovittaminen on vähäisiä. On väistämätöntä, että yhteisön ja 
kansallisten ohjelmien viilillä on jonkin verran loistoa tai päällekkäisyyliä. Tämä voi jopa tuoda mukanaan 
joitakin etuja ja olla välttämätöntä, mikäli yhteisön ohjelmissa aiotaan edelleen hyödyntää kansallisten 
ohjelmien perusrakenteita ja tieteellistä peruskapasiteettia. Toisaalta on tehotonta ja voimavarojen 
tuhlausta, jos EU:n eri ohjelmien biotekniikkaa käsitteleviä osia ei yhteensoviteta. Paras tapa ratkaista 
84 
tämä on käynnissä olevien kolmen ohjelman biotekniikkaa käsittelevien osien yhdistäminen (FAIR, 
BIOMEDja Biotech II). 
15. EU:n ohjelmat tukevat jatkuvalla tavalla Euroopan tutkimustoimintaa; on syntynyt todellinen 
tiedeyhteisö, joka lujittuu jatkuvasti. Lisäksi ohjelmat tuovat lisäarvoa Euroopan tutkimustoimille 
sellaisten hankkeiden kautta, joita kansalliset ohjelmat eivät pystyisi yksin sovittamaan yhteen tehokkaasti. 
Tärkeimmät suositukset 
Arviointilautakunta on laatinut joukon suosituksia, jotka esitetään tämän asiakirjan luvussa IV viiden eri 
otsikon alla&. Seuraavassa esitetään kymmenen tärkeintä suositusta. 
1. Koska biotekniikkaa käsittelevien tutkimusaiheiden jakautuminen kolmen ohjelman kesken (Biotech II, 
Maatalous ja kalastus sekä BIOMED II) on ilmeisesti johtanut synergian puutteeseen, arviointilautakunta 
suosittelee, että nykyisten eri tutkimusohjelmien biotekniikkaa koskevat osat yhdistettäisiin tulevissa 
ohjelmissa, kuitenkin siten, että selkeä kytkentä asianomaisiin käyttäjiin säilytetään. 
2. Jotta voitaisiin tarjota ratkaisuja pienten yritysten erityisongelmiin ja edistää sellaista kehitystä, joka 
johtaisi uusien yritysten perustamiseen, arviointilautakunta suosittelee sellaisten rahoituksen keskusteiu 
foorumeiden (financial platforms) kehittämistä, jotka olisivat analogisia tai rinnakkaisia nykyisten 
teollisuuden keskustelufoorumeiden (industrial platforms) kanssa, ja joiden tarkoituksena olisi kohdentaa 
yksityisen sektorin rahoitusta EU:n ohjelmien luomien mahdollisuuksien hyödyntämiseen. 
3. Arviointilautakunta katsoo, että yhteydet teollisuuteen ovat liian vähäisiä ja tapahtuvat liian korkean 
johdon tasolla. Arviointilautakunta suosittelee, että tällaista konsultointia muutettaisiin siten, että siinä 
otettaisiin huomioon teollisuusyritysten keskitason tutkimusjohdon, käyttäjien ja pienten yritysten johdon 
näkemykset. 
4. Arviointilautakunta on samaa mieltä edellisten arviointien johtopäätösten kanssa, joiden mukaan 
koulutus on yksi ohjelmien tärkeimmistä tehtäväalueista. Arviointilautakunta havaitsi, että vaikka Biotech 
I -ohjelman koulutustoiminta ei BRIDGE-ohjelniaan verrattuna edistynyt, se oli Biotech II -ohjelmassa jo 
edistynyt pidemmälle. Arviointilautakunta suosittelee, että Biotech II -ohjelman koulutustoimintaa 
seurataan tarkasti, jotta sen tulokset säilyisivät jatkuvasti hyvinä. 
5. "Arviointilautakunta katsoo, että hankkeiden arviointia ja valintaa koskeva menettely on 
oikeudenmukainen, ja kannattaa vahvasti hankkeiden vertaisarviointia ja niiden asettamista tieteellisen 
tason mukaiseen paremmuusjärjestykseen. Arviointilautakunta laati menettelyn parantamiseksi joukon 
suosituksia niiden tieteenharjoittajien esittämien huomioiden perusteella, jotka suoraan osallistuvat 
arviointiin. Näistä suosituksista tärkein on ehkä se, että anneltavan palautteen laatuun olisi kiinnitettävä 
enemmän huomiota. Tämä on yksi tärkeimmistä komission henkilöstön ja tiedeyhteisön välisistä 
yhteydenpitotavoista ja se saattaa olla äärimmäisen arvokasta laadittaessa uusia hakemuksia. 
6. Arviointilautakunta teki saman huomion kuin aikaisemmat arviointilautakunnat siitä, että komission 
sisäiset menettelyt hankkeen valinnan hyväksymiseksi sen jälkeen, kun tieteellinen vertaisarviointi on 
suoritettu, ovat aivan liian pitkiä ja että ne heikentävät huomattavasti ohjelman kilpailua edistävää 
vaikutusta. Arviointilautakunta suosittelee, että menettelyjä olisi tarkistettava perusteellisesti niiden 
nopeuttamiseksi ja komission henkilöstön hallinnollisen työn vähentämiseksi. 
7. Arviointilautakunta havaitsi, että komission tiukat sopimusjärjestelyt ja se, että lyhytaikaisia sopimuksia 
on jatkuvasti jatkettava pitkän aikavälin toimintojen tukemiseksi, vaikeuttavat hankkeita, jotka tukevat 
o 
Arviointilautakunnan laatima kertomus kokonaisuudessaan on saatavissa erillisenä asiakirjana. 
85 
infrastruktuuriin kuten tietokantoihin ja geenipankkeihin liittyviä toimintoja. Arviointilautakunta 
suosittelee, että kehitetään uusi menettely pitkäaikaisten sopimusten tekemiseksi infrastruktuuripalvelujen 
alalla. Niihin sisältyisi sisäänrakennetut tarkistusmenettelyt sen arvioimiseksi, onko rahoituksen jatkaminen 
perusteltua. 
8. Arviointilautakunta on saanut todisteita siitä, että ohjelmakomitea on etääntynyt hankkeiden 
valintamenettelystä; tästä etääntymisestä johtuen tutkimuspolitiikassa saattaa tapahtua tahattomia 
muutoksia sen vuoksi, että valitut hankkeet ovat kovin erilaisia. Arviointilautakunta suosittelee, että 
ohjelmakomitealle annetaan hankkeiden valintamenettelyssä laadunvalvontatehtävä, jotta komitea voisi 
täysin valvoa politiikan ja sen käytännön toteutuksen välistä yhteyttä. 
9. Tämän arviointimenettelyn käynnistämisestä saamansa kokemuksen perusteella ja sitä edeltäneistä 
hallinnollisista viiveistä tietoisena arviointilautakunta on erittäin huolissaan siitä, että itse ohjelmien 
arviointiin ei kiinnitetä riittävästi huomiota. Arviointilautakunta suosittelee ulkopuolisen 
arviointimenettelyn perusteellista tarkistusta riippumattomien tahojen toimesta sen arvioimiseksi, täyttääkö 
se komission asettamat tavoitteet. 'Tarkistuksessa olisi syytä ottaa huomioon tämän arviointilautakunnan 
nykyisen tehtävänsä toteuttamisessa kohtaamat vaikeudet ja se, miten hankkeiden tosiaikaista seurantaa 
voitaisiin hyödyntää ohjelmien arvioinnissa. 
10. Nykyinen käytäntö aiheuttaa sen, että arviointilautakunnat ja ehkä muutkin tahot jäävät epätietoisiksi 
siitä, miten niiden työn tuloksia on hyödynnetty. Arviointilautakunta suosittelee, että komissio laatii ja 
julkistaa arviointiryhmien suosituksiin selkeän vastauksen, jossa se perustelee niiden hyväksymisen tai 
hylkäämisen. 
86 
II. KOMISSION VASTAUS 
Komissio kiittää arviointilautakuntaa sen jättämästä arviointikertomuksesta, joka käsittelee biotekniikkaa 
koskevien ohjelmien toimintoja viimeksi kuluneina viitenä vuonna (1991-1995). Komissio myöntää, että 
kertomus jouduttiin laatimaan hyvin lyhyessä ajassa mutta katsoo, että lopputulos on siitä huolimatta 
oikeudenmukainen ja tarkka sekä että kertomuksessa esitetyt johtopäätökset ovat harkittuja ja siinä annetut 
suositukset huomionarvoisia. Komissio esittää seuraavassa huomautuksensa tärkeimmistä suosituksista: 
• Kuten arviointilautakunta suosittelee, nykyisten ohjelmien biotekniikkaa koskevat osat olisi tulevissa 
ohjelmissa yhdistettävä. Tulevassa luonnontieteet ja ekosysteemin kattavassa ohjelmassa voidaan 
keskittyä aiemmin selvitettyihin tutkimusmahdollisuuksiin siten, että hyödynnetään keskitettyjen 
tutkimustoimien edut yhdistämällä kaikki käytettävissä olevat voimavarat ja keinot, mikä voidaan 
toteuttaa yhdessä yhtenäisessä ohjelmassa. 
• Pk-yritysten erityisongelmien ratkaisemiseksi on jo toteutettu useita pk-yritysten toimintaa edistäviä 
toimenpiteitä. Nämä toimenpiteet ja se. miten ne on pantu täytäntöön biotekniikan ohjelmassa, ovat 
ilmeisesti saaneet yleistä kannatusta. Näitä toimenpiteitä olisi jatkuvasti arvioitava ja kehitettävä 
parhaan mahdollisen tuloksen saavuttamiseksi. 
• Teollisuutta koskevissa asioissa komission neuvonantajana toimii IRDAC-komitea (teollisuuden 
tutkimuksen ja kehityksen neuvoa-antava komitea) erityisesti puiteohjelmien valmistelussa. IRDAC-
komitean tarjoamien institutionaalisten ja strategisten neuvojen lisäksi komissio yksiköt saavat erityistä 
neuvontaa muilta teollisuutta edustavilta ryhmiltä ohjelmien kaikissa tärkeissä valmistelu- ja 
toteuttamisvaiheissa. 
• Koulutusta koskevissa asioissa komissio tekee kaikkensa sen varmistamiseksi, että toiminnan 
nykyinen korkea taso, joka on tulosta BRIDGE-ohjelman arvioinnin yhteydessä laadituista suosituksista, 
säilyisi ennallaan. Lisäksi komissio kehittää parhaillaan menetelmiä jatkuvasti lisääntyvien apurahojen 
laadun ja tulosten valvomiseksi. 
• Arviointilautakunnan mielestä hankkeiden arviointi- ja valintamenettely on oikeudenmukainen. 
Lisäksi lautakunta kehottaa erityisesti kiinnittämään huomiota niiden vastaustiivistelmien laatuun, joiden 
tarkoitus on antaa hakijoille palautetta. Komissio ottaa tämän huomautuksen hyvin vakavasti. Nykyisin 
tiivistelmäkertomusten laatu on huomattavasti parempi edellisen ehdotuspyynnön yhteydessä laadittuihin 
kertomuksiin verrattuna. Ehdotusten jättäjille annettavan asianmukaisen palautteen merkitystä 
korostetaan eri vertaisarviointiryhmiin osallistuville ulkopuolisille arvioitsijoille. 
• Koska yksi puiteohjelman tärkeimmistä tavoitteista on parantaa Euroopan teollisuuden 
kilpailukykyä, ollaan toteuttamassa toimenpiteitä menestyksekkäiden tutkimustulosten siirtämiseksi 
suuremmassa määrin markkinointikelpoisiin tuotteisiin. Kutsumalla teollisuuden asiantuntijoita samoin 
kuin teollisuuden keskustelu Iborumeiden asiantuntijoita ohjelman valmisteluun ja hankkeiden valintaan 
edistetään tutkimustulosten hyödyntämistä teollisuudessa. 
• Arviointilautakunta esitti huomion, jonka mukaan komission hankkeiden arviointia ja valintaa 
koskevat sisäiset menettelyt ovat melko pitkiä. Komission päätös viipyy vertaisarvioinnin jälkeen noin 
kaksi ja puoli kuukautta. Komissio pyrkii kaikin tavoin lyhentämään tätä aikaa mutta kuitenkin niin, 
ettei työn laatu ja tasapuolisuus kärsi siitä. 
• Lautakunta ehdotti EU:n ja kansallisten bioteknologiaohjelmien parempaa yhteensovittamista. 
Komissio on jo ryhtynyt toteuttamaan tähän tähtääviä toimenpiteitä, joissa pyritään parantamaan 
ohjelman tehokkuutta, synergiaa ja lisäarvoa. Mainittakoon esimerkiksi bioteknologiaohjelman 
puitteissa Euroopassa meneillään oleviin proteiinimuokkaukseen ja rakennebiologiaan liittyviin toimiin 
liittyvä esitutkimus. 
87 . 
• Arviointilautakunta on saanut todisteita siitä, että ohjelmakomitea on etääntynyt hankkeiden 
valintamenettelystä. Komission mielestä ei ole mitään syytä uskoa, että komitean tehtävä olisi 
muuttunut. Kyseisen komitean tehtävät määritellään neuvoston päätöksen 7 artiklassa. Ne eivät ole 
muuttuneet merkittävästi lukuun ottamatta rahoituskynnystä, jonka alittavista hankkeista ei vaadita 
komitean lausuntoa (nyt 0,5 miljoonaa ecua, ennen 0,3 miljoonaa ecua). Komitean lausuntoa pyydetään 
nyt myös koulutusapurahoista ja kaikista liitännäistoimenpiteistä. 
• Arviointilautakunta on erittäin huolissaan siitä, että itse ohjelmien arviointiin ei kiinnitetä 
asianmukaista huomiota. Tämä väite perustuu siihen, että hallinnolliset viiveet ovat paljon pidemmät 
kuin aika, joka arviointilautakunnalle annettiin työnsä suorittamiseen. Komissio myöntää tämän ja pitää 
valitettavana, että niin paljona aikaa kului hukkaan ennen kuin arviointilautakunta pääsi aloittamaan 
työnsä. On kuitenkin odotettavissa, että myöhemmässä arviointityössä ja valvontatoimissa voidaan 
hyödyntää sitä seikkaa, että valvonnasta ja arvioinnista on nyt tullut erottamaton osa komission 
jokapäiväisiä tehtäviä TTK-ohjelmien toteuttamisen osalta. 
• Arviointilautakunta ehdottaa, että komissio laatisi ja julkistaisi selkeän vastauksen sen laatimiin 
suosituksiin. Tämä asiakirja on nimenomaan vastaus arviointilautakunnan laatimiin suosituksiin. 
Komissio pitää kyseisiä suosituksia huomionarvoisina ja ajankohtaisina varsinkin nyt, kun keskusteluja 
pohdinta viidennestä puiteohjelmasta on alkanut. 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Prof., tri Rudolf CASPER 
Professori Casper oli vuoden 1995 biotekniikan ohjelman seurantaryhmän jäsen. Hän toimi vuoteen 1995 
asti Braunschweigissa Saksassa sijaitsevan liittovaltion maa- ja metsätalouden biologisen 
tutkimuskeskuksen biokemian ja kasvivirologian laitoksen johtajana. Tämä laitos vastaa siirtogeenisia 
organismeja koskevien kenttäkokeiden arvioinnista ja hyväksymisestä Saksassa. 
Tri Luke Gregory GEORGIOU 
Tri Georgiou on PREST:n toimitusjohtaja ja hänellä on kokemusta arviointitehtävistä, tiedepolitiikasta ja 
teknologisista innovaatioista. Hän on yksi Commonwealth Consultative Group on Technology 
Managementin perustajajäsenistä ja UK Technology Policyn konsultti. 
Tri Martti LEISOLA 
Tohtori Leisola on prosessitekniikan osaston teknologiajohtaja Teknologian kehittämiskeskuksessa, joka 
koordinoi ja rahoittaa sovellettua, teknistä ja teollista T&K-toimintaa Suomessa. Hänellä on kokemusta 
kansallisten ja kansainvälisten T&K-ohjelmien arviointitehtävistä. 
Paskal BYÉ 
Paskal Byé, joka on tutkimusjohtaja INRA:ssa (Institut National de Recherche Agronomique), osallistui 
Ranskan kymmenen vuotta kattavan Biotechnologies-ohjelman (1982 - 1992) arviointiin. Tämän 
arvioinnin järjesti CNER (Comité National dEvaluation de la Recherche). 
Prof. Giampiero RAMPONI 
Professori Ramponi on biokemian laitoksen johtaja Firenzen yliopistossa. Hän on CNR:n biotekniikan ja 
bioteknisten instrumenttien käytön edistymistä valvovan ja sitä arvioivan ryhmän jäsen. 
Prof. Luis NAVARRO 
Professori L. Navarro on toiminut kansallisen maataloustutkimusohjelman johtajana tiede- ja teknologia-
asioita käsittelevässä ministeriöiden välisessä komiteassa (CICYT). Hän on toiminut yhteistyössä FAO:n, 
Kiinassa sijaitsevan Hunanin puutarhaviljelyn tutkimuslaitoksen ja Kuuban maatalousministeriön kanssa. 
Prof. Giinther KREIL 
Akateemisten tehtäviensä lisäksi professori Kreil on toiminut EMBL:n neuvoston palveluksessa sekä 
EMBOn apurahakomiteassa Max Planck -instituutin biokemian laitoksella Miinchenissä ja kokeellisen 
lääketieteen laitoksella Göttiimenissä. 
89 

VIISIVUOTISKERTOMUS 1996 
BIOLÄÄKETIEDE JA TERVEYS 
91 

I. TIIVISTELMÄ 
Arviointi kattaa Euroopan unionin biolääketiedettä ja terveyttä koskevan tutkimusohjelman viisi viimeistä 
vuotta. Arviointi käsittää kolmanteen puiteohjelmaan kuuluvat kolme Biomed I -ohjelmaa koskevaa 
ehdotuspyyntöä^ ja neljänteen puiteohjelmaan kuuluvan ensimmäisen Biomed 2 -ohjelmaa koskevan 
ehdotuspyynnön. Ohjelmasta laadittu arviointi, siitä tehdyt johtopäätökset ja annetut suositukset perustuvat 
Euroopan yhteisöjen komission toimittamiin tietoihin, Bionied 1 ja Biomed 2 -ohjelmista laadittuihin 
seurantakertomuksiin sekä kyselytutkimuksessa saatujen tietojen analyysiin, johon tuli vastaukset 44 
prosentilta Biomed 1 -ohjelman koordinoijia ja 25 prosentilta Biomed 2 -ohjelman koordinoijia. 
Biomed 1 -ohjelman tutkimusaiheet olivat: lääkkeet; työ- ja ympäristölääketieteellinen tutkimus; 
biolääketieteen teknologia; kansanterveyden/terveydenhuoltopalvelujen tutkimus; aids, tuberkuloosi, tarttuvat 
taudit; syöpätutkimus; sydän- ja verisuonitautien tutkimus; aivosairaudet; krooniset sairaudet ja ikääntyminen 
sekä harvinaiset taudit; ihmisen perimän tutkimus; biolääketieteen etiikan tutkimus. Biomed 2 -ohjelman 
tutkimusaiheet olivat samat paitsi että niihin lisättiin oikeudelliset näkökohdat ja eri tutkimusalojen väliset 
toiminnot, joihin kuuluu erillisenä aiheena esittelyhankkeiden toteuttaminen. 
Kumpaankin ohjelmaan oli suuri joukko hakijoita; Biomed 1 -ohjelmaan tuli 1640 ehdotusta, joista 403 (25 
prosenttia) rahoitettiin, ja Biomed 2 -ohjelmaan tuli ensimmäisessä ehdotuspyynnössä 1709 ehdotusta, joista 
302 (18 prosenttia) sai rahoituksen. Biomed I -ohjelmassa suurin osa ehdotuksista kohdistui aivotutkimuksen, 
syöpätutkimuksen, sydän- ja verisuonitautien tutkimuksen, kroonisten ja harvinaisten tautien, ikääntymisen ja 
ihmisen perimän tutkimusta koskeviin aiheisiin. Biomed 2 -ohjelmaan tuli Biomed 1 -ohjelmaa enemmän 
aivotutkimusta. kroonisia ja harvinaisia sairauksia ja ikääntymistä sekä 
kansanterveyttä/terveydenhoitopalveluja koskevia ehdotuksia. Bionied 1 -ohjelmassa yleisin toteutustapa oli 
yhtenäiset toimet, lukuun ottamatta ihmisen perimän tutkimusta, jossa Euroopan yhteisöjen komissio osallistui 
myös yhteisrahoitteisten ehdotusten kustannuksiin. Biomed 2 -ohjelmassa yhteisrahoitteiset hankkeet olivat 
yleisin toteutustapa. 
Biomed 1 -ohjelmaan haettu määrä oli 824 miljoonaa ecua ja siihen myönnettiin 134 miljoonaa ecua. Biomed 
2 -ohjelmaan haettiin 317 miljoonaa ecua ja siihen myönnettiin 146 miljoonaa ecua. Tämä merkitsee, että 
kun Biomed 1 -ohjelmaan tosiasiallisesti myönnetyn määrärahan osuus oli 16 prosenttia siihen haetusta 
määrästä, Bionied 2 -ohjelmassa tämä osuus nousi 46 prosenttiin haetusta määrästä. Euroopan yhteisön yhtä 
sopimusta kohden myöntämät määrärahat Bionied 1 -ohjelmaan ja Biomed 2 -ohjelman ensimmäiseen 
ehdotuspyyntöön olivat keskimäärin 304 000 ja 350 000 ecua yhtenäisten toimien sekä 585 000 ja 614 000 
ecua yhteisrahoitteisten toimien osalta. 
Voidaan todeta, että biolääketieteen tutkimusohjelmassa (Biomed 1 ja Biomed 2 -ohjelman ensimmäinen 
ehdotuspyyntö) on päästy sille asetettuun tavoitteeseen. Tavoitteena oli parantaa merkittävästi lääketieteen ja 
terveydenhuollon tutkimusta ja kehitystä Euroopassa edistämällä uusien yhteistyösuhteiden luomista ja/tai 
vakiinnuttamalla ja lujittamalla jo olemassa olevia yhteistyösuhteita. Ohjelma täytti eurooppalaisen lisäarvon, 
eurooppalaisen ulottuvuuden ja toissijaisuuden vaatimukset ja sille on tunnusomaista monitieteinen ja 
monikansallinen lähestymistapa, joka erottaa sen kansallisten tutkimuslaitosten ja teollisuuden tukemista 
biolääketieteen ohjelmista. 
Vaikuttaa siltä, että ohjelmassa toteutettujen hankkeiden tulokset Biomed 1 -ohjelman analyysin avulla 
arvioituina ovat laadullisesti ja määrällisesti yhtä hyvät tai paremmat kuin tärkeimpien kansallisten 
rahoituselinten tukemien hankkeiden luloksel. Siirtyminen yhtenäisistä luimisla monien 
yhteistyökumppaneiden välillä, kuten toimittiin Biomed I ohjelmassa, varsinaisien tutkimushankkeiden 
toteuttamiseen eri yhteistyökumppaneiden muodostamissa pienemmissä toisiaan täydentävissä 
Tähän viisivuotisarviointiin sisältyy kolmanteen puiteohjelmaan kuuluvan biolääketieteen ja terveyden tutkimusohjelman loppuarviointi 
93 
9. 
tutkimusryhmissä, kuten tehtiin Biomed 2 -ohjelmassa, on erittäin myönteinen kehityssuuntaus, josta 
Euroopan yhteisöjen komissiota on kiitettävä. 
Biomed-ohjelma loi yhteyksiä myös Euroopan unionin muihin tutkimusohjelmiin; yhteistyö PECO-'^ ja 
INCO-tutkimusohjelmien kanssa'' on edistänyt niiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden, jotka eivät ole 
yhteisön jäsenvaltioita, osallistumista hankkeisiin. 
Ohjelman menestyksestä huolimatta arviointilautakunta on huolissaan siitä, että hakijoita on paljon enemmän 
kuin on määrärahoja ja rajoitetun talousarvion vuoksi suuri määrä eurooppalaista osaamista ja 
asiantuntemusta menee siten hukkaan. 
Ehdotusten valintamenettely, joka Biomed 2 -ohjelmassa perustui erittäin tehokkaaseen tieteelliseen 
vertaisarviointiin, merkitsee huomattavaa parannusta Biomed 1 -ohjelmassa sovellettuun menettelyyn 
verrattuna. Sitä on kuitenkin vielä varaa parantaa ja sen vuoksi arviointilautakunta suosittelee, kuten Biomed 
2 -ohjelmasta vuonna 1995 laaditussa ulkoisessa seurantakertomuksessakin tehtiin, että (i) pakottavista 
olosuhteista johtuvia poikkeustapauksia lukuun ottamatta ehdotukset olisi rahoitettava tiukassa 
paremmuusjärjestyksessä riippumatta siitä, ovatko osa-alat edustettuina, ja (ii) ehdotusten rahoituksesta 
päätettäessä olisi turvauduttava tieteellisiin asiantuntijoihin ja noudatettava porrastettua tai liukuvaa asteikkoa, 
joka on suhteutettu kyseisen ehdotuksen pistesijaan ehdotusten lopullisessa paremmuusjärjestyksessä. 
Arviointilautakunta ymmärtää sen. että tarvitaan strategisia, kansallisia ja poliittisia tekijöitä, jotka saattavat 
pakostakin vaikuttaa ehdotusten valintaan eri aloilla. Voitaisiin saada aikaan tasapaino kysyntäjohteisen ja 
strategisen ylhäältä alaspäin ohjatun tutkimuksen rahoituksen välillä, jos Euroopan yhteisöjen komissio ja 
jäsenvaltiot jättäisivät ohjelmien rahoitukseen tieteellisin perustein jonkin verran joustovaraa (noin 10 
prosenttia) päättäessään eri tutkimusaiheryhmille myönnettävien määrärahojen lopullisesta määrästä. 
Arviointilautakunta suosittelee kuitenkin, että Biomed-ohjelman ilmeisen korkealaatuisten tulosten 
takaamiseksi ja tasapuolisuuden varmistamiseksi, kun tutkimusmäärärahoja on hyvin vähän, Euroopan 
yhteisöjen komissio määrää pienimmän sallitun pistesijan, johon minkään alan strateginen tärkeys ei voisi 
vaikuttaa ja jonka alittaville ehdotuksille ei myönnettäisi rahoitusta. Arviointilautakunta suosittelee, että 
komissio ottaisi käyttöön asianmukaiset seurantajärjestelmät perustamalla hankkeiden tarkastuslautakunnan ja 
ulkoisia seurantaryhmiä. 
Ohjelmassa olisi kiinnitettävä erityistä huomiota seuraaviin seikkoihin, (i) teollisuutta edustavien 
sopimuspuolten verrattain pieni osuus; (ii) laittomien huumausaineiden tutkimukseen kohdistuvien ehdotusten 
verrattain pieni määrä; (iii) siihen, että ehdotusten vastaanottamisen ja määrärahojen siirron välillä on liian 
pitkä viive (mediaani on 12 - 16 kuukautta); (iv) naispuolisten arvioijien ja naispuolisten jäsenten vähäinen 
määrä seurantaryhmissä; (v) Euroopan yhteisöjen komission henkilöstöpula biolääketieteen ohjelmassa. 
Näiden seikkojen analysointia ja suositusten laatimista mahdollisten puutteiden korjaamiseksi käsitellään 
tekstissä sekä päätelmä- ja suositusosassa. 
Arviointilautakunta kiittää Euroopan unionia siitä, että se toteuttaa biolääketieteen ohjelmaa, jolla on 
merkittävä vaikutus biolääketieteelliseen tutkimukseen Euroopassa ja jolla tulee olemaan merkittävä 
myönteinen vaikutus sairauksien ennaltaehkäisyyn, diagnosointiin, hallintaan ja hoitoon Euroopassa. 
Ohjelma tarjoaa Euroopan unionille erittäin tehokkaan ja ainutlaatuisen lääketieteen asiantuntijaverkoston ja 
tietokannan, joka ulottuu molekyylitutkimuksesta ihmisen ja yhteiskunnan tutkimukseen ja joka sen lisäksi, 
että se edistää erittäin tuotteliasta ja integroitua tutkimustoimintaa jäsenvaltioiden välillä, myös auttaa 
perustamaan nopeasti eurooppalaisia erityisryhmiä strategisten ja/tai kansallisten ongelmien tutkimiseksi sitä 
10 Keski- ja Itä-Huroopaii maat 
1 1 K, Kansainvälisen yhteistyön erityisohjelma (neljäs puiteohjelma) 
94 
mukaa kuin niitä ilmenee.. Arviointilautakunta toivoo, että kolmannen ja neljännen puiteohjelman 
biolääketieteen tutkimusohjelmat toimisivat perustana viidennen puiteohjelman samanlaiselle 
tutkimusohjelmalle ja että tällaiseen ohjelmaan kohdennettaisiin huomattavasti enemmän määrärahoja, jotta 
vältyttäisiin tuhlaamasta monia erinomaisia aloitteita, jotka ovat osoitus jäsenvaltioiden biolääketieteellisistä 
voimavaroista. 
Päätelmät ja suositukset 
(i) Arviointilautakunta katsoo, että Biomed-ohjelmassa (Biomed 1 ja Biomed 2 -ohjelman 
ensimmäinen ehdotuspyyntö) on päästy sille asetettuun tavoitteeseen. Tavoitteena oli parantaa 
merkittävästi lääketieteen ja terveyden alan tutkimusta ja kehitystä Euroopassa edistämällä uusien 
yhteistoimintasuhteiden kehittämistä ja/tai vakiinnuttamalla ja lujittamalla jo olemassa olevia 
yhteistoimintasuhteita Euroopassa. Ohjelmassa onnistuttiin täyttämään eurooppalaisen lisäarvon, 
eurooppalaisen ulottuvuuden ja toissijaisuuden vaatimukset ja sille on tunnusomaista monitieteinen ja 
monikansallinen lähestymistapa. 
(ii) Tästä syystä Euroopan unionin tukemat biolääketieteen ohjelmat eroavat melkoisesti 
kansallisten tutkimuslaitosten ja teollisuuden tukemista biolääketieteen ohjelmista. 
(iii) Sen lisäksi, että ohjelma edistää uusien ja tärkeiden biolääketieteellisten yhteenliittymien 
perustamista, ohjelmassa toteutettujen hankkeiden tulokset näyttävät olevan Biomed 1 -ohjelman 
analyysin avulla arvioituina laadullisesti ja määrällisesti yhtä hyvät tai paremmat kuin monien 
kansallisten laitosten tukemien hankkeiden tulokset. Tämä arvio perustuu (i) yhteistyökumppaneiden, 
mukaan lukien teollisuuden edustajat, välille kehittyneiden uusien yhteyksien myönteiseen 
vaikutukseen, (ii) myötävaikutukseen uusien terveydenhuollon alan menetelmien kehittämiseksi, (iii) 
patenttihakemusten sekä myönnettyjen patenttien ja niille myönnettyjen käyttölupien verrattain suureen 
määrään (varallisuutta lisäävä vaikutus) ja (iv) monien Biomed-ohjelmassa toteutettujen hankkeiden 
yhteydessä laadittujen julkaisujen merkittävään vaikutukseen. 
(iv) Euroopan yhteisöjen komission noudattaman politiikan ja määrärahojen merkittävän 
korottamisen vuoksi hankkeiden yleisin toteuttamistapa vaihtui Biomed 2 -ohjelmassa yhtenäisistä 
toimista ja tutkimuslaitosten keskittämisestä, jotka Bionied 1 -ohjelmassa olivat yleisin toteutustapa, 
yhteisrahoitteisten hankkeiden toteuttamiseen. Painopisteen siirtäminen monien yhteistyökumppaneiden 
yhtenäisistä toimista varsinaisten tutkimushankkeiden toteuttamiseen toisiaan täydentävien 
yhteistyökumppaneiden muodostamissa pienemmissä tutkimusryhmissä on erittäin myönteinen 
kehityssuuntaus, josta Euroopan yhteisöjen komissiota on kiitettävä. 
(v) Tästä lupaavasta kehityssuuntauksesta huolimatta arviointilautakunta on huolestunut siitä, että 
ohjelman verrattain rajoitettu talousarvio (vaikka sitä onkin vuosien kuluessa korotettu) merkitsee, että 
Biomed 1 -ohjelmassa voitiin rahoittaa ainoastaan pieni osa ehdotuksista ja että Bionied 2 -ohjelmassa 
tämä osuus oli vieläkin pienempi. Ehdotuksia tuli paljon enemmän kuin mitä oli määrärahoja, ja 
ehdotuksista rahoitettiin vähemmän kuin 15 prosenttia (Bionied 2, ensimmäinen ehdotuspyyntö) 
biolääketieteen tekniikan tutkimuksen, aivotutkimuksen ja syöpätutkimuksen osalta, ja vain noin 18 
prosenttia koko ohjelman osalta. Lisäksi kunkin valitun ehdotuksen rahoitustaso vaihtelee eikä 
kaikissa tapauksissa mahdollista kaikkien niiden tavoitteiden toteuttamista, joiden perusteella hankkeet 
alun perin valittiin. Biomed 1 -ohjelman ilmeisen hyvät tulokset (katso edellä 3 kohta) merkitsevät, että 
ainakin yhtenäisten toimien osalta Euroopan yhteisöjen komission ja sopimuspuolten väliset neuvottelut 
johtivat ratkaisuun, jossa Euroopan yhteisöjen komissio yhdessä kansallisten tai muiden osapuolien 
(kuten teollisuuden edustajien) kanssa varmistivat ehdotetun tutkimuksen onnistumisen. Bionied 2 -
ohjelman, jossa hankkeet toteutettiin yhteisrahoitteisina toimina, tuloksia ei vielä ole määritetty. 
95 
9. 
(vi) Biomed-ohjelma on myös luonut yhteyksiä muihin Euroopan unionin ohjelmiin; yhteistyö 
PECO- ja INCO-tutkimusohjelmien kanssa on edistänyt niiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden, jotka 
eivät ole yhteisön jäsenvaltioita, osallistumista hankkeisiin. 
(vii) Seurantajärjestelmiä on otettu käyttöön perustamalla hankkeiden tarkastuslautakunta, joka 
tarkastaa vuosittain kunkin hankkeen edistymisen ja jolla on valtuudet tehdä muutoksia tai lopettaa 
kirjallisten ehdotusten ja tarpeen mukaan tarkastuskäyntien perusteella sellaiset hankkeet, jotka ovat 
edistyneet epätyydyttävästi. F'uroopan yhteisöjen komissio on myös noudattanut koko ohjelman 
tarkkaa seurantaa koskevia Euroopan unionin vaatimuksia, mistä tämä kertomus ja Biomed 2 -
ohjelman ensimmäisestä ehdotuspyynnöstä laadittu ulkoinen seurantakertomus vuodelta 1995 ovat 
esimerkkejä. Seurantaa on kuitenkin vielä varaa parantaa muuttamalla sitä tiukemmaksi, 
järjestelmällisemmäksi ja avoimemmaksi. Arviointilautakunta suosittelee, että hankkeiden 
tarkastuslautakunta jatkaa ohjelman tieteellisen kehityksen seurantaa, mutta että se sen lisäksi seuraa 
myös sitä, mikä vaikutus ehdotusten ja tutkimusaiheiden rahoituksella on ohjelman tuloksiin. 
Sopimusten edistymisen hallinnollinen valvonta olisi annettava siihen erikoistuneen Euroopan 
yhteisöjen komission henkilöstön tehtäväksi ja tehtävä olisi toteutettava tietokantoja hyödyntämällä. 
Tämä helpottaisi ohjelman aikana tehtävien muutosten välittömämpää ja nopeampaa arviointia, 
mahdollistaisi sen, että Euroopan yhteisöjen komissio saa ajoissa tiedon lisämuutosten tarpeesta, sekä 
helpottaisi suuresti ulkopuolisten seurantaryhmien tehtäviä. 
(viii) Ehdotusten valintamenettely on Biomed 2 -ohjelmassa parantunut huomattavasti Biomed 1 -
ohjelmassa sovellettuun menettelyyn verrattuna. Arviointilautakunta pitää erittäin hyvänä sitä, että 
Euroopan yhteisöjen komissio on ottanut käyttöön uuden Bionied 2 -ohjelmassa sovelletun 
valintamenettelyn, johon kuuluu erittäin tehokas vertaisarviointi ja joka samalla varmistaa sopimusten 
pysymisen luottamuksellisina. Jälkimmäinen on tärkeää teollisuuden osallistumisen varmistamiseksi. 
Luottamuksellisuuden takaaminen ehdotusten jättäjille on saattanut vaikuttaa huomattavasti siihen, että 
Biomed 2 -ohjelman ehdotuspyyntöön saatiin jatkuvasti runsaasti vastauksia. 
(ix) Arviointilautakunta on samaa mieltä kuin Bionied 2 -ohjelmasta laadittu ulkoinen 
seurantakertomusta vuodelta 1995. jossa suositellaan, että (i) pakottavista olosuhteista johtuvia 
poikkeustapauksia lukuun ottamatta ehdotukset olisi rahoitettava tiukassa paremmuusjärjestyksessä 
riippumatta siitä, ovatko osa-alat edustettuina ja (ii) ehdotusten rahoituksesta päätettäessä olisi 
turvauduttava tieteellisiin asiantuntijoihin ja noudatettava porrastettua tai liukuvaa asteikkoa, joka on 
suhteutettu siihen. mikä on kyseisen ehdotuksen pistesija ehdotusten lopullisessa 
paremmuusjärjestyksessä. Jää nähtäväksi, noudatetaanko näitä kahta periaatetta myös Biomed 2 -
ohjelman toisessa ja kolmannessa ehdotuspyynnössä. 
(x) Tästä suosituksesta (ix) huolimatta arviointilautakunta ymmärtää sen, että tarvitaan sellaisia 
strategisia, kansallisia ja poliittisia tekijöitä, jotka saattavat pakostakin vaikuttaa ehdotusten valintaan 
eri aloilla riippuen (a) Euroopan unionin erityistarpeista, (h) ennestään ilmeisesti tuntemattomien 
sairauksien (kuten aids) ilmenemisestä, (c) tunnettujen sairauksien (kuten tuberkuloosin) uudelleen 
leviämisestä, (d) tunnettujen sairauksien ilmenemisestä tai yleisyydestä demografisten muutosten 
seurauksena (kuten Alzheimerin tauti ja muut ikääntymiseen liittyvät häiriöt) ja/tai (e) uusista 
kehityssuuntauksista, jotka saattavat edistää terveydenhuoltoa tai hyvinvointia. Sen vuoksi 
arviointilautakunta suosittelee, että myönnettäessä varoja eri lutkimusaihepiireille olisi varmistettava, 
että paras tiede saa rahoitusta aina, kun se on mahdollista, ja että samanaikaisesti voitaisiin ottaa 
huomioon strategiset näkökohdat. Voitaisiin saada aikaan tasapaino strategisen ylhäältä alaspäin 
ohjatun ja kysyntäjohteisen tutkimuksen rahoituksen välillä, jos Euroopan yhteisöjen komissio ja 
jäsenvaltiot jättäisivät ohjelmien rahoitukseen tieteellisin perustein jonkin verran joustonvaraa (noin 10 
prosenttia) päättäessään eri tutkimusaiheryhmille myönnettävien määrärahojen lopullisesta määrästä. 
Määrärahojen jakamisesta päättäisivät edelleen Euroopan yhteisöjen komissio ja jäsenvaltiot 
strategisten näkökohtien perusteella, mutta ohjelmakomitea voisi kuitenkin tarkistaa määrärahoja eri 
tutkimusaiheista tulleiden ehdotusten laadun mukaan. Tämä mahdollistaisi sen, että jonkin verran 
varoja voitaisiin vapaasti siirtää tutkimusalueelta toiselle ohjelman painopisteen muutosten tai 
96 
9. 
eurooppalaisen biolääketieteen tutkimuksen menestymisen perusteella, ja varmistaa samalla se, että ne 
biolääketieteen tutkimusalat, jotka ovat strategisesti tärkeimpiä jäsenvaltioille, olisivat edustettuina 
kaikissa erillisissä tutkimustoimintaa koskevissa ehdotuspyynnöissä. 
(xi) Biolääketieteen ohjelman ilmeisen korkealaatuisten tulosten säilyttämiseksi sellaisina ja 
tasapuolisuuden varmistamiseksi silloin, kun tutkimusmäärärahoja on erittäin vähän, 
arviointilautakunta suosittelee, että Euroopan yhteisöjen komissio määräisi pienimmän sallitun 
pisterajan, johon kyseisen alan strateginen tärkeys ei voisi vaikuttaa ja jonka alittaville ehdotuksille ei 
myönnettäisi rahoitusta. Biomed 2 -ohjelman nykyisen pisteytysjärjestelmän (0 - 4 pistettä, jolloin 4 on 
erinomainen) ja Biomed 2 -ohjelman ensimmäisen ehdotuspyynnön analyysin perusteella (katso 
vuoden 1995 ulkoinen seurantakertomus, kuvat 12 ja 13) ehdotuksen rahoituksen mahdollistavaksi 
vähimmäispistemääräksi olisi vahvistettava 3 pistettä, joka Euroopan yhteisöjen komission omien 
arvosteluperusteiden mukaisesti vastaa "hyvän" ja "erinomaisen" välistä rajaa. 
(xii) Teollisuuden ja erityisesti pk-yritysten (2,3 prosenttia sopimuspuolista) osallistumisaste ei 
ehkä ole niin korkea kuin toivottiin tai odotettiin. Tarkkaa syytä tähän ei tiedetä, mutta siihen lienee 
vaikuttanut osaltaan se, että hankkeiden valintaan ja niiden rahoitusmenettelyyn kului keskimäärin 
12:sta 16:een kuukauteen. Lisäksi pk-yrityksiä saattaa huolestuttaa se, että vaikka ehdotukset ovat 
luottamuksellisia, niitä silti käsitellään laajassa vertaisarviointimenettelyssä, eikä niiden menestyminen 
kilpailussa ole varmaa. Siitä huolimatta kaikki ne 16 yritystä, jotka olivat arviointilautakunnan 
kyselyyn vastanneiden hankkeiden yhteistyökumppaneita, arvioivat hankkeen olleen tärkeä 
liiketoimintastrategiansa kannalta, ja 9 yritystä I6:sta (56 prosenttia yrityksistä) arvioi hankkeen olleen 
erittäin tärkeä (korkein mahdollinen pistemäärä) niiden liiketoimintastrategia kannalta. Euroopan 
yhteisön komission olisi pidettävä tätä teollisuuden antamana kiitoksena ja kannustuksena etsimään 
tapoja edistää teollisuuden osallistumista ohjelmiin. 
Arviointityhmä huomauttaa myös. että pk-yritysten verrattain pientä osallistujamäärää voi osittain 
kompensoida se, että komissio käynnisti vuonna 1995 samanaikaisesti biolääketieteen 
päätutkimusohjelman kanssa hankkeen selvitysvaiheen rahoitusta koskevan ohjelman pk-yrityksille sekä 
tutkimusyhteistyöhankkeita neljän pk-yrityksen muodostamille yhteenliittymille. Tämän pk-aloitteen 
vaikutuksia biolääketieteen tutkimusohjelmaan on arvioitava myöhemmässä vaiheessa. 
Arviointilautakunta kuitenkin suosittelee, että Euroopan yhteisöjen komissio varmistaa, että 
biolääketieteen päätutkimusohjelmaan osallistuville pk-yrityksille koituvista eduista olisi tiedotettava 
laajasti (eli niitä olisi pidettävä enemmän esillä). 
(xiii) Ohjelmassa laittomiin huumausaineisiin kiinnitetty huomio ei ole ollut niin paljon esillä kuin 
Euroopan unioni olisi ehkä toivonut. Tämä saattaa johtua siitä, että laittomat huumausaineet eivät 
itsessään ole varsinainen tutkimusaihe, vaan kuuluvat osana useisiin eri tutkimusalueisiin. Laittomien 
huumausaineiden tutkimuksen yhdistämisestä esimerkiksi lääketutkimukseen, aivotutkimukseen ja aids-
tutkimukseen saadaan kuitenkin huomattavia tieteellisiä etuja. Ottaen huomioon, että ohjelmaan tuli 
paljon enemmän ehdotuksia kuin mitä on määrärahoja ja että biolääketieteen tutkimukseen varattuja 
määrärahoja on verrattain vähän, laittomien huumausaineiden tutkimuksen erottaminen omaksi 
tutkimusaiheekseen saattaisi olla haitallista koko ohjelman kannalta, ellei siihen kohdenneta 
asianmukaista lisärahoitusta talousarviosta. Arviointilautakunta suosittelee, että nykyinen järjestely 
säilytetään ennallaan, ellei laittomia huumausaineita koskeviin erityishankkeisiin osoiteta 
lisämäärärahoja. 
(xiv) Arviointilautakunta on huolestunut siitä, että ehdotusten vastaanottamisesta määrärahojen 
siirtoon tutkimuksen käyttöön kuluu niin pitkä aika. erityisesti koska tämä seikka saattaa osaltaan 
haitata teollisuuden osallistumista ohjelmaan. Arviointilautakunta on kuitenkin tietoinen siitä, että tämä 
viivästyminen johtuu pääasiallisesti neuvotteluvaiheeseen kuluvasta ajasta, joka Euroopan yhteisön 
komission pienestä henkilöstömäärästä ja neuvottelujen monimutkaisuudesta johtuen on väistämättä 
melko pitkä. Tämä aika lyhenisi todennäköisesti huomattavasti, jos komission henkilöstömäärää 
lisättäisiin 18 henkilöstä 28 henkilöön, mikä on ohjelmalle alunperin myönnetty henkilöstömäärä 
(katso jäljempänä). 
97 
(xv) Eräs ohjelman puutteista on, että se ei tue vähemmistöjä eli sen valintamenettelyyn ja 
ulkopuolisiin seurantaryhmiin on nimitetty asiantuntijoiksi liian vähän naispuolisia tieteenharjoittajia. 
Arviointilautakunta suosittelee, että Euroopan yhteisöjen komissio toteuttaa toimenpiteet tämän 
tilanteen korjaamiseksi ja tekee kaikkensa menestyäkseen vähemmistöjä tukevana työnantajana. 
(xvi) Kaikki arviointilautakunnan jäsenet ovat osallistuneet arviointi- ja seurantamenettelyihin ja 
ovat tässä yhteydessä nähneet omin silmin biolääketieteen tutkimusohjelmasta vastaavan Euroopan 
yhteisön komission henkilöstön erittäin suuren työtaakan. Komission henkilöstö on joutunut 
käsittelemään sekä ohjelman ehdotuspyyntöjä, arviointeja ja ulkopuolisia seurantakomiteoita että 
lisäksi hallinnoimaan tehokkaasti 700:a, ja vuoden 1997 loppuun mennessä noin 1 200:a sopimusta. 
Sopimuksissa käsitellään monimutkaisia tieteellisiä ja rahoitukseen liittyviä asioita monissa erilaisissa 
jäsenvaltioissa. Arviointilautakunta uskoo, että tätä kohtuutonta työtaakkaa, joka osittain johtuu 
henkilöstön liian pienestä määrästä, ei voida pitää hyvänä ja inhimillisenä järjestelynä eikä tehokkaana 
ohjelman hallinnointina. Sen vuoksi arviointilautakunta suosittelee painokkaasti, että koska 
biolääketieteen tutkimusohjelman merkitys on keskeinen Euroopan biolääketieteelle, 
terveydenhuollolle ja hyvinvoinnille ja koska se on ilmeisen suosittu, siihen olisi myönnettävä se 28 
työntekijän henkilöstömäärä, joka siihen alunperin oli varattu. 
(xvii) Näistä muutamista huolenaiheista huolimatta arviointilautakunta pitää erittäin arvokkaana 
sitä, että Euroopan unioni on perustanut biolääketieteen tutkimusohjelman, jolla on jo ollut 
huomattava vaikutus Euroopan biolääketieteen tutkimukseen ja joka tulee myötävaikuttamaan 
merkittävällä tavalla sairauksien ennaltaehkäisyyn, diagnosointiin, hallintaan ja hoitoon Euroopassa. 
Vaikka teollisuuden osuus yhteistyökumppaneina ei olekaan niin suuri kuin alun perin toivottiin, 
vaikuttaa siltä, että koska teollisuutta edustavat sopimuspuolet pitävät tutkimusohjelmaa ilmeisen 
tärkeänä, biolääketieteen tutkimusohjelma voisi myös osaltaan vaikuttaa huomattavasti varallisuuden 
lisäämiseen, jos sen kohdentamista yksityiselle sektorille jatketaan. 
Riippumattoman arviointilautakunnan laatima analyysi osoitti, että biolääketieteen tutkimusohjelmalla 
on laaja eurooppalainen ulottuvuus ja lisäarvo ja että tutkimusohjelman tulokset, jotka ilmenevät 
uusina eurooppalaisina aloitteina, terveydenhuollon paranemisena, mahdollisesti hyvinvoinnin 
lisääntymisenä ja laadukkaina julkaisuina, ovat yleensä erinomaiset. Ohjelma tarjoaa Euroopan 
unionille erittäin tehokkaan lääketieteen asiantuntijaverkoston ja ainutlaatuisen tietokannan, joka 
ulottuu molekyylitutkimuksesta ihmisen ja yhteiskunnan tutkimukseen, ja jotka sen lisäksi, että ne 
edistävät erittäin tuotteliasta ja integroitua tutkimustoimintaa jäsenvaltioiden välillä, myös auttavat 
hyödyntämään nopeasti eurooppalaisia erityisryhmiä strategisten ja/tai kansallisten ongelmien tai 
kriisitilanteiden ratkaisemiseksi sitä mukaa kuin niitä ilmenee. Voidaan perustellusti väittää, että 
ohjelmassa on jo nyt päästy tärkeisiin saavutuksiin, kuten Creutzfeldt-Jakobin taudin uuden muodon 
löytäminen, aiemmin lähes aina kuolemaan johtaneen sairauden (vaikea sekamuotoinen 
immuunivajavuus) henkiinjäämisprosentin paraneminen 70 prosenttiin sekä monet muut tulokset, 
jotka selostetaan tarkemmin arviointilautakunnan kertomuksessa. Ohjelman korkea laatu ja tehokkuus 
ovat paljolti Euroopan yhteisön komission henkilöstön työn ansiota, joka ansaitsee erityisen kiitoksen. 
Vaikka arviointilautakunta havaitsikin useita alueita, joilla tarvitaan vielä teknisiä parannuksia, 
ohjelma on silti malliesimerkki Euroopan unionin muille Euroopan kasvun ja kehityksen kannalta 
oleellisille tutkimusaloitteille. 
Biolääketieteen tutkimusohjelma tarjoaa hyvän järjestelmän, jonka puitteissa jäsenvaltioista löytyneet 
biolääketieteen alan lahjakkuudet voidaan valjastaa työhön Euroopan unionin yhteiseksi hyväksi. 
Arviointilautakunta toivoo, että kolmannen ja neljännen puiteohjelman biolääketieteen ohjelmat 
toimisivat perustana samanlaiselle ohjelmalle viidennessä puiteohjelmassa, ja että tällaiselle ohjelmalle 
myönnettäisiin aikaisempaa huomattavasti suuremmat määrärahat, jotta ei niin paljon tuhlattaisi 
erinomaisia aloitteita, jotka ovat osoitus jäsenvaltioiden biolääketieteellisistä voimavaroista. 
98 
9. 
IL KOMISSION VASTAUS 
Komissio kiinnitti huomiota arviointilautakunnan huomautukseen, jonka mukaan sekä kolmannen että 
neljännen puiteohjelman BIOMED-ohjelmassa toteutetuissa toiminnoissa päästiin niille asetettuihin 
tavoitteisiin lääketieteen ja terveyden alan tutkimuksen edistämiseksi ja onnistuttiin täyttämään eurooppalaisen 
lisäarvon, eurooppalaisen ulottuvuuden ja toissijaisuuden vaatimukset. Komissio pani merkille, että 
arvioitsijat tekivät selvän eron BIOMED-ohjelmasta rahoitetun ja kansallisin varoin rahoitetun tutkimuksen 
välillä, mikä on tiukasti toissijaisuusperiaatteen mukaista. Komissio pani merkille myös arviointilautakunnan 
havainnon siitä, että ohjelmassa toteutettujen hankkeiden tulokset ovat sekä laadullisesti että määrällisesti yhtä 
hyvät tai paremmat kuin monien kansallisten elinten tukemien hankkeiden tulokset. 
Komissio on tietoinen kehityssuuntauksesta, jossa rahoitettavaksi ehdotetaan ja valitaan korkealaatuisempia 
yhteisrahoitteisia toimia. Tätä pidetään merkkinä siitä, että tutkimusrahoituksen tarve on lisääntymässä 
Euroopan tasolla. Vaikka ohjelma onkin yleisesti ottaen yhtä suosittu kuin NIFLn (Yhdysvallat) ja muiden 
rahoituselinten toteuttamat ohjelmat hankkeiden lukumäärän suhteen, komissio on yhtä huolissaan kuin 
arviointilautakunta siitä, että ehdotuksia on huomattavasti enemmän kuin on määrärahoja. 
Siltä osin kuin on kyse määrärahojen kohdentamisesta eri tutkimusalueille, komissio huomauttaa, että 
neuvoston laatimia tutkimusohjelman suuntaa-antavia talousarvioita voidaan tarkistaa ja on tarkistettu 
tutkimuksen painopistealueista riippuen mukauttamalla niitä jonkin ehdotuspyynnön erityistarpeisiin 
ohjelmakomitean annettua asiasta ensin myönteisen lausunnon. Komissio pani myös merkille, että 
arviointilautakunta asettaa laittomien huumausaineiden tutkimuksen tärkeälle sijalle ja että tätä tutkimusaluetta 
pidetään erottamattomana osana biolääketieteellistä tutkimustoimintaa. Arviointilautakunnan mielipide on 
yhdenmukainen neuvoston äskettäin esittämien asiaa koskevien kantojen kanssa. 
Komissio on tyytyväinen saamaansa palautteeseen, jonka mukaan valintamenettelyt ovat parantuneet ja niitä 
kuvaillaan nyt tehokkaiksi ja luottamuksellisiksi, ja pyrkii edelleen parantamaan arviointimenettelyjä. 
Suositus, joka koski sellaisen vähimmäispistemäärän asettamista, jonka alittaville ehdotuksille ei myönnettäisi 
lainkaan rahoitusta, on jo pantu täytäntöön toisessa ehdotuspyynnössä. Toisen ehdotuspyynnön analyysi 
osoittaa, että teollisuuden osallistuminen ohjelmaan on lisääntynyt. Terveydenhuollon tutkimusta rahoittavien 
tallojen (yritykset, sairaalat) osuus BIOMED-ohjelmaan osallistuneista on kuitenkin suurin. 
Siltä osin kuin on kyse toimenpiteistä sen varmistamiseksi, että valintamenettelyihin nimitettäisiin enemmän 
naispuolisia tieteenharjoittajia, olisi kuitenkin huomattava, että BIOMED-ohjelman henkilökunnasta on puolet 
naisia. Komission valittavissa on ainoastaan rajallinen määrä akateemisia tieteellisiä arvioitsijoita. 
Jäsenvaltioiden tätä varten ehdottamien henkilöiden joukossa miesten ja naisten suhde on 9:1. 
Hankkeiden tarkastuslautakunta on tärkein elin, joka huolehtii tutkimusohjelman tieteellisen edistymisen 
jatkuvasta seurannasta, ja komissio panee merkille arviointilautakunnan suosituksen tämän elimen tehtävien 
lujittamisesta. 
Arviointilautakunnan havaitsema ohjelman hallinnoinnista vastaavan tieteellisen henkilöstön liian pieni määrä 
on hyvin vakava ongelma ja pätevän henkilöstön löytämiseksi on jo ryhdytty toimiin. 
99 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Prof. S. AYMÉ 
Tutkimusjohtaja INSERM.issä. Kansallinen asiantuntija ihmisen perimään, epidemiologiaan ja 
kansanterveyteen liittyvissä asioissa geneettisten tautien (INSERM ja CNRS) ja harvinaisten tautien osalta 
(terveysministeriö). Toimii Euroopan tasolla asiantuntijana ihmisen perimää koskevassa 
tutkimushankkeessa. European Society of Human Geneticsin puheenjohtaja. Neuvoa-antava johtokunnan 
jäsen, Genome Database, Yhdysvallat. Useiden julkaisusarjojen toimituskunnan jäsen. EUROCAT-
yhdistyksen jäsen. 
Prof. U. FAUST 
Stuttgartin biolääketieteen teknologian instituutin entinen johtaja ja BIOMED-ohjelman hankkeiden 
tarkastuslautakunnan pitkäaikainen jäsen. Perehtynyt laajasti biolääketieteen tekniikan tutkimukseen, 
erityisesti lääketieteelliseen kuvantamiseen, kuvankäsittelyyn ja anturitekniikkaan. Useita 
neuvonantajatehtäviä teollisuuden T&K-hankkeissa. 
Prof. G. FINK (puheenjohtaja ja kertomuksen laadinnasta vastaava henkilö) 
Medical Research Councilin aivojen aineenvaihduntaa tutkivan yksikön johtaja, valittu kunniaprofessoriksi 
Edinburghin yliopistoon vuonna 1984. Professori Fink vastaa yksikön tutkimusstrategian laatimisesta, 
henkilökunnan organisoinnista ja yksikön talousarvion hallinnasta. Hänen erikoisalojaan ovat 
neuroendokrinologia, neurofarmakologia ja neuroendokriininen molekyylibiologia. Hänen 
asiantuntijalausuntojaan pyydetään laajalti neurotieteiden alalla Atlantin molemmin puolin. Hän toimi 
Wellcome Trust Panelin jäsenenä mielenterveyden ja neurotieteiden alalla vuosina 1984 - 1989. Häntä on 
käytetty asiantuntijana useiden tärkeiden instituutioiden toimintaa arvioitaessa. Hän kuuluu useiden 
tärkeiden aikakauslehtien toimituskuntaan. European Neuroendocrine Associationin puheenjohtaja (1991-
1995). European Neuroscience Associationin hallintoneuvoston jäsen. 
Prof. A. GRAVANIS 
Toiminut Kreikan tutkimustoiminnasta ja teknologiasta vastaavan pääsihteeristön ja Kreikan 
terveysministeriön biolääketieteen tutkimusvaliokunnan rahoittamien tutkimusehdotusten tarkastajana. 
Tunnustettu hormoniperäisiin kasvaimiin liittyvän molekyylifarmakologian asiantuntija. Erikoisalat: 
neuropeptidien ja steroidihormonien autokriininen/parakriininen interaktio sukuelinten kasvaimissa; 
molekyylimekanismit solujen proliferaation/erilaistumisen onkogeenisessä säätelyssä; uusien 
hormoniantagonistien farmakologinen arviointi syövän hormonihoidossa. 
Prof. J.M. MARTIN-MORENO 
Harvard School of Public Healthin vieraileva tutkija, Milanossa sijaitsevan European Institute of 
Oncologyn tutkija ja Madridissa Espanjassa sijaitsevan kansanterveystieteen laitoksen nykyinen johtaja ja 
sen epidemiologian ja biostatistiikan osaston professori. 
Hän on toiminut kansallisella ja kansainvälisellä tasolla toteutettujen tutkimushankkeiden 
täytäntöönpanijana ja arvioitsijana sekä aiemmin BIOMED I -ohjelman epidemiologiaa ja kliinisiä kokeita 
käsittelevän tieteenalakohtaisen työryhmän puheenjohtajana ja on Euroopan komission BIOMED-ohjelman 
hankkeiden tarkastuslautakunnan nykyinen jäsen. Hänen erikoisaloinaan ovat epidemiologiset menetelmät, 
meta-analyysi sekä erityisesti syövän ravitseniuspohjainen epidemiologia, josta hän on julkaissut useita 
artikkeleita sekä kotimaassaan että ulkomailla. 
Prof. L. NOTARANGELO 
Molekyyli-immunologian laboratorioyksikön johtaja, pediatrian laitos, Brescian yliopisto. Hematologian ja 
immunologian sekä luuydinsiirroista vastaavan yksikön vanhempi kliininen tutkija, pediatrian laitos, 
Brescian yliopisto. Pysyvä jäsen WHO:n neuvoa-antavassa primaarista immuunivajavuutta käsittelevässä 
komiteassa. Useiden italialaisten ja kansainvälisten pediatrian aikakauslehtien toimituskunnan jäsen. 
100 
Arviointilautakunnan jäsen. Italian kansanterveyslaitoksen tutkimusapurahat (1992). Ulkoisen 
seurantaryhmän jäsen, Biomed 2 -ohjelma ( 1995). 
Viimeisimpiä tutkimuksia: X-kromosomissa periytyvän immuunivajavuuden molekyyliperustan 
luonnehdinta hyper-IgM:n avulla, kantakromosomissa (autosomaalisesti) periytyvää väistyvää vaikeaa 
sekamuotoista immuunivajavuutta aiheuttavan geenin tunnistaminen, X-kromosomissa periytyvän 
trombosytopenian molekyyliperustan luonnehdinta, ensimmäinen eurooppalainen kliininen geeniterapiakoe 
adenosiini-deaminaasivajavuuden hoitamiseksi. Tieteellinen sihteeri, European Society for Immune 
Deficiencies. 
101 

VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
MAATALOUS JA KALASTUS SEKÄ 
MAATALOUTEEN LIITTYVÄ TEOLLISUUS 
103 

I. TIIVISTELMÄ 
Arviointilautakuntaa pyydettiin laatimaan viisivuotisarviomti maatalouden, kalatalouden, metsätalouden ja 
maatalouteen liittyvän teollisuuden tutkimusohjelmista vuosilta 1991 - 1996. Tämä ajanjakso kattaa 
kolmannen puiteohjelman kokonaan ja toisen ja neljännen puiteohjelman osittain. Tutkimusohjelmiin 
kuului yli 850 hanketta, joiden talousarviosta Euroopan unioni rahoitti arviolta 675 miljoonaa ecua. 
Tutkimusohjelman painopisteiden muuttuminen osoittaa hyvin perusteltua kellitystä. Metsätaloutta ja 
kalataloutta on painotettu entistä enemmän, samoin kuin elintarvikkeita, ravitsemusta ja ympäristöä. Suurin 
osa tästä muutoksesta johtuu poliittisesta muutoksesta. Arviointilautakunnaa mielestä tutkimusohjelman 
pitäisi kuitenkin sekä ohjata politiikkaa että noudattaa sitä. Tämä merkitsee, että ohjelmassa olisi 
selkeämmin pyrittävä noudattamaan pitkän aikavälin tavoitteita. 
Arviointilautakunta toteutti suoran arvioinnin satunnaisesti valitusta otoksesta, joka muodosti 15 prosenttia 
AIR-tutkimusohjelman hankkeista. Hankkeet pisteytettiin edistymisensä mukaan tieteellisten tavoitteiden, 
mahdollisen vaikutuksen, tuloksista tiedottamisen tehokkuuden ja luotujen yhteyksien perusteella. Ainakin 
82 prosentin hankkeista arvioitiin suoriutuneen tavoitteistaan "odotusten mukaisesti" tai paremmin kaikkien 
neljän arvosteluperusteen osalta. Arviointilautakunta päätteli tämän arvioinnin tulosten ja muista ohjelmista 
aikaisemmin laadittujen kertomusten perusteella, että ohjelma on kokonaisuudessaan onnistunut 
tavoitteissaan erittäin hyvin. 
Toisen puiteohjelman erillisten alakohtaisten ohjelmien korvaaminen kolmannen puiteohjelman 
integroidulla AIR-ohjelmalla ja neljännen puiteohjelman FAIR-ohjelmalla onnistui hyvin. Komission 
kolmen asianomaisen pääosaston toimien yhteensovittaminen vaikuttaa onnistuneen. Yhteydet kahdeksaan 
rinnakkaiseen ohjelmaan ovat tärkeitä, mutta niiden tehokkuudesta on vain vähän tietoa. 
Joistakin erinomaisista esimerkeistä huolimatta (kuten AIR-hankeluettelo) Euroopan unionin hankkeisiin 
liittyvä tietojärjestelmä ei sovellu kovin hyvin analyysien suorittamiseen ja ohjelmien hallinnointiin. 
Tietokanta, jonka perusteella EU:n ohjelmien ja kansallisten ohjelmien välisiä yhteyksiä analysoidaan ja 
ko-ordinoidaan, on vielä vähemmän tyydyttävä. 
Yleisesti ottaen ohjelmia hallinnoitiin hyvin. Tätä arviota tuki 378 kyselyyn vastanneen hankeko-ordinoijan 
mielipide. Arviointilautakunta esittää joitakin ehdotuksia (katso kohta Suositukset) hallinnointimenettelyjen 
parantamiseksi. 
Yksi lisähuomiota vaativista alueista on tuloksista tiedottaminen. Vaikuttaa siltä, että tulokset saatetaan 
erittäin tehokkaasti tiedeyhteisön ulottuville, mutta niiden toimittamista väliportaan käyttäjille ja 
loppukäyttäjille voitaisiin tehostaa. FLAIR FLOW -mallia pidettiin hyvänä esimerkkinä. 
Suositukset: 
1. Tutkimusohjelmassa olisi oltava enemmän sellaisia pitkän aikavälin tutkimusaiheita, jotka ulottuvat 
välittömiä poliittisia tavoitteita kauemmas, sekä sellaisia järjestelmiä ja aiheita koskevia tutkimuksia, 
jotka eivät ehkä vielä ole taloudellisesti kannattavia. 
2. Kestävään kehitykseen liittyvää tutkimusloimintaa olisi kannusiellava lehokkaammiu. Tämä olisi 
tehtävä rajaamalla ne alueet, joilla tutkimustöiden tehostamista pidetään tarpeellisena, sekä 
sisällyttämällä hankkeista laadittuihin suuntaviivoihin kestävää kehitystä koskevat arvosteluperusteet. 
3. Sellaista tutkimusta, joka vastaa kuluttajien kasvavaan tarpeeseen saada tietoa tuotantoketjun 
koskemattomuudesta, jotta siihen voitaisiin luottaa, olisi painotettava entistä enemmän. 
105 
10. 
4. Tutkimusohjelmassa olisi rohkaistava joitakin sellaisia hankkeita, joissa pyritään tieteellisen 
kehityksen terävimpään kärkeen. 
5. Yhteyksiä ympäristöalan tutkimusohjelmaan olisi lisättävä. 
6. Yhteyksiä kansallisiin tutkimusohjelmiin olisi parannettava kehittämällä aluksi tehokas yhteinen 
tietokanta. 
7. Nykyistä hanke-ehdotusten jättömenettelyä voitaisiin parantaa siten, että otettaisiin käyttöön 
esivalintavaihe, jonka aikana voisi jättää ehdotusluonnoksia. 
8. Kustakin hankkeesta olisi sen päätyttyä suoritettava riippumaton arviointi. 
9. Tuloksista olisi tiedotettava tehokkaammin. Niistä on tiedotettava laajemmin kuin tieteellisten 
julkaisujen kautta, joiden määrä vaikuttaa riittävältä. FLAIR FLOW voisi toimia hyvänä mallina 
joillakin tutkimusalueilla. Nykyisten menettelyjen (liikkuvuus, tutkimustuloksista tiedottaminen) 
edistäminen tutkimusohjelman yhteydessä saattaisi myös olla hyödyllistä. 
10. Teollisuutta edustavien yhteistyökumppaneiden ja niistä erityisesti pk-yritysten osallistumista olisi 
edistettävä. 
11. Yhteistyöhankkeiden kaltaisia toimintoja olisi lisättävä. 
12.Komission yksiköiden olisi tehostettava tutkimusohjelman hallinnointia lisäämällä joillakin alueilla 
henkilöstön määrää ja erityisesti kohdentamalla enemmän varoja tehokkaaseen hallinnoinnin 
tietojärjestelmään. 
106 
10. 
II. KOMISSION VASTAUS 
Komissio on tarkastellut yhteisön tutkimusohjelmista maataloutta, kalataloutta ja maatalouteen liittyviä 
teollisuudenaloja koskevaa ulkoista arviointikertomusta viisivuotiskaudelta 1991 - 1996. Kertomuksesta saa 
hyvän käsityksen peräkkäisten ohjelmien kehityksestä ja komissio on tyytyväinen ohjelman saamasta 
myönteisestä lausunnosta. Arviointilautakunnan laatimia suosituksia hyödynnetään neljännen 
puiteohjelman jäljellä olevan osan toteuttamisessa ja viidennen puiteohjelman laadinnassa. 
Yhteisön maatalouden, kalatalouden ja maatalouteen liittyvän teollisuuden tutkimusohjelmien tavoitteet 
ovat olleet moninaiset, mutta niistä tärkeimpiä ovat Euroopan tutkimustoiminnan edistäminen ja 
yhdenmukaistaminen ja vahvan tieteellisen perustan luominen Euroopan tutkimustoiminnalle; Euroopan 
teollisuudenalojen kilpailukyvyn vahvistaminen näillä aloilla sekä yhteisön politiikkojen tukeminen. 
Viimemainittu tavoite ei välttämättä tarkoita välittömiä tarpeita, joita varten on usein olemassa muita 
rahoituslähteitä, vaan siihen kuuluvat enimmäkseen pitkän aikavälin poliittiset tavoitteet (kuten maaseudun 
kehittäminen tai kalavarojen kestävä käyttö). Aikaisempiin ja nykyisiin EU:n ohjelmiin on sisällytetty 
myös monia perustutkimuksen aloja, kuten eläinten ja kasvien terveys, ravitsevia elintarvikkeita koskevat 
geneeriset tieteet tai uusien vesiviljelylajien biologia. Lisäksi on luotu monia yhteyksiä muihin EU:n 
erityisohjelmiin, joissa on enemmän biotekniikkaan, biolääketieteeseen, energiaan, valmistus- ja 
materiaalitekniikkaan, ympäristöön tai tutkijankoulutukseen ja tutkijoiden liikkuvuuteen liittyvää 
perustutkimusta. Tieteelliset ja tekniset innovaatiot ovat tärkeimpänä valintaperusteena kaikilla aiempien 
toimintaohjelmien alueilla ja tätä korostetaan ehdotuspyynnöissä voimakkaasti. 
Kestävään kehitykseen liittyvät kysymykset ovat saaneet osakseen yhä suurempaa huomiota kyseisenä 
viisivuotiskautena ja niitä käsitellään tällä hetkellä monilla FAIR-työohjelman tutkimusalueilla. 
Kertomuksessa ehdotettuja kestävän kehityksen valintaperusteita tutkitaan tarkemmin. Yhteyksiä 
ympäristöalan tutkimusohjelmaan pidetään nykyisin yllä yksiköiden välisellä neuvonpidolla ja pitämällä 
työohjelman erityisaloja koskevia kokouksia. Viidennen puiteohjelman yhteydessä luonnontieteiden ja 
ympäristötieteiden tutkimus liitetään todennäköisesti läheisemmin toisiinsa. 
Niitä vaikeuksia ja rajoituksia, jotka haittaavat yhteyksien luomista kansallisiin ohjelmiin, on yritetty 
poistaa. Kalatalouden ja vesiviljelyäkin tutkimuslaitoksista ja niiden harjoittamasta tutkimustoiminnasta on 
laadittu luettelo ja luettelon laatimista maatalouden tutkimushankkeista on tuettu osana AGREP-aloitetta, 
joka on 11 EU-maassa käynnissä olevia julkisrahoitusta saavia tutkimushankkeita koskeva tietojärjestelmä. 
Komission tiedonannon "Tutkimus ja teknologinen kehittäminen: toimien yhteensovittaminen yhteistyöllä" 
jälkeen perustettiin vuonna 1996 CREST:n tilapäinen työryhmä, jonka tarkoituksena oli helpottaa 
tiedonvaihtoa kansallisesta T&K-toiminnasta. Ensimmäisen toimintavuoden aikana työryhmä on koonnut 
jäsenvaltioista runsaasti asiaa koskevaa tietoa ja laatinut hyvän raportin. Yhtenäisten toimien toteuttamista 
on kannustettu jatkuvasti, ja valintavaiheessa yhtenäisiä toimia koskevien ehdotusten rahoitus on aina 
asetettu etusijalle. Teemaverkoston käsitettä edistettiin FAIR-ohjelmassa yhtenäisten toimien 
lujittamiseksi. Korkealaatuisten yhtenäisiä toimia tullaan edelleen kannustamaan erityisesti aloilla, jotka 
ovat Euroopalle strategisesti merkittäviä. 
Teollisuuden osallistuminen hankkeisiin riippuu erityisesti tutkimusaihepiireistä. Maatalouteen liittyvää 
teollisuutta koskevissa hankkeissa on lähes aina mukana vähintään yksi teollisuutta edustava 
yhteistyökumppani ja teollisuuden osallistuminen hankkeisiin on lisääntynyt viisivuotiskautena. 
Osallistumistaso on nykyisin yli 25 prosenttia. Alkutuotannon aloilla teollisuudenalat eivät yleensä ole 
teknologiasta kiinnostuneita, eivätkä siksi ole olleet erityisen aktiivisia osallistumaan Euroopan 
tutkimusohjelmiin. Pk-yrityksiä koskevat teknologian edistämistoimet, joita FAIR-ohjelmassa on 
toteutettu, ovat tuottaneet tuloksena yhä enemmän ehdotuksia, ja ne ovat osoittautuneet tehokkaaksi 
keinoksi lisätä pk-yritysten osallistumista erityisesti elintarviketekniikan alalla. 
107 
10. 
Tuloksista tiedottaminen on yksi yhteisön tutkimusohjelmien tärkeimmistä osista. Vaikka tulosten 
levittäminen tiedeyhteisölle tieteellisten aikakauslehtien ja konferenssien välityksellä onkin osoittautunut 
hyvin tehokkaaksi, tulosten levittämiseen loppukäyttäjille on kiinnitettävä enemmän huomiota. 
Elintarvike- ja muilla kuin elintarvikealoilla on perustettu tätä varten erityisiä verkostoja, mutta muilla 
ohjelman aloilla tulosten levittäminen on enemmän riippuvaista kansallisista aloitteista ja kussakin 
hankkeessa toteutetuista levittämissuunnitelmista. Tulosten levittäminen pk-yrityksille varmistetaan 
vastaperustetun FAIR-yhteyselinverkoston avulla. Monissa ohjelmissa on käsitelty entistä enemmän 
kuluttajatottumusten kehitystä yleensä ja erityisesti kuluttajien kasvavaa tarvetta saada enemmän tietoa 
elintarvikeketjun koskemattomuudesta, jotta siihen voitaisiin luottaa, ja nämä kysymykset mainitaan 
nykyisin eettisiin, oikeudellisiin ja sosiaalisiin näkökohtiin liittyvien liitännäistoimenpiteiden yhteydessä. 
Elintarvikkeiden merkitys ihmisen terveyden kannalta on muuttunut yhä tärkeämmäksi aiheeksi, joka vielä 
FLAIR-ohjelmassa oli vasta vaatimaton alku, jota jatkettiin AIR-ohjelmassa ja joka nyt FAIR-ohjelmassa 
on muuttunut merkittäväksi tutkimusaiheeksi. 
Ohjelman hallinnointia pyritään jatkuvasti tehostamaan. Vaikka epävirallinen esivalintavaihe on jo 
auttanut ohjaamaan hakijoita tehokkaasti asianmukaisen rahoituslähteen valinnassa, katsotaan, että 
esivalintavaiheen muuttaminen viralliseksi voisi aiheuttaa ehdotuksen jättäjille vielä suurempia pettymyksiä 
ja että ehdotuspyyntöjen kohdentaminen erityisille alueille voisi olla tehokkaampi menettely sen 
välttämiseksi, että ehdotuksia tulee enemmän kuin mitä on määrärahoja. Hankkeiden seurannan ja niiden 
päättymisen jälkeisen arvioinnin tehostamiseksi harkitaan erilaisia keinoja, joihin kuuluu ulkopuolisten 
asiantuntijoiden käyttö. Komission yksiköt ovat yhtä mieltä siitä, että tarvittaisiin tehokas 
tiedonhallintajärjestelmä. Uusia tietojärjestelmiä (kuten AMPERE) on hiljattain kehitetty, mutta niitä olisi 
vielä kehitettävä yhtenäisen ja ajanmukaisen tiedonhallinnan varmistamiseksi. Tämä kysymys voitaisiin 
myös ratkaista lisäämällä henkilöstöä komission tasolla. 
Suurin osa arviointilautakunnan esittämistä suosituksista olivat samantapaisia kuin komission asiakirjassa 
"Huomisen keksiminen" esittämät viidettä puiteohjelmaa koskevat ensimmäiset suuntaviivat. Komissio 
uskoo vahvasti, että tästä EU:n TTK-toiminnasta laaditusta riippumattomasta arvioinnista on paljon hyötyä 
neljännestä puiteohjelmasta jäljellä olevan osan toteuttamisessa ja viidennen puiteohjelman valmistelussa. 
108 
10. 
m. ARVIOINTI!,AI ÏTAKIINTA 
Prof. Stefano Cataudella, 
Université degli Studi di Tor Vergara (Italia) 
Professori Cataudellalla, joka on Tor Vergaran yliopiston (Rooma) apulaisprofessori, on laaja 
tutkimuskokemus erityisesti vesiviljelyn ja ympäristön välisten suhteiden sekä viljeltyjen kalakantojen 
geneettisen karakterisoinnin alalla. Akateemista kokemusta hän on hankkinut työskentelemällä yliopiston 
eri osastoilla vuodesta 1973 ja tekemällä yhteistyötä kansainvälisissä kehitysyhteistyöohjelmissa. Hän 
osallistui myös FAR-hankkeiden arviointiin. 
Prof. Patrick Cunningham, 
Trinity College Dublin (Irlanti), arviointilautakunnan puheenjohtaja 
Professori Cunningham toimi FAO:n eläintuotannosta ja eläinten terveydestä vastaavan osastonjohtajana 
vuoteen 1993. Sen jälkeen hän palasi toimeensa Trinity Collegen eläingenetiikan professoriksi ja on 
toiminut erittäin aktiivisesti erilaisissa kansainvälisissä neuvoa-antavissa komiteoissa. Hänen 
tutkimustyönsä keskittyy kvantitatiiviseen geneettiseen teoriaan ja karjan geneettistä parannusta koskevien 
ohjelmien tehokkuuteen. 
Francisco Javier Pereiro Munoz, 
Instituto Espanol de Oceanograffa (Espanja) 
Pereiro Munozilla on 20 vuoden kokemus kalatalouden tutkimustyöstä erityisesti Euroopan vesien 
pohjakalalajien osalta. Hän on IEO:n Euroopan vesiä koskevien kalatalouden tutkimusohjelmien johtaja ja 
on ollut Euroopan yhteisön kalatalouden tieteellisen ja teknisen komitean (STCF) jäsen. Hän on Espanjan 
edustaja joissakin ICES: in (International Council for the Exploration of the Sea) komiteoissa ja ACFM:ssa 
(Advisory Committee for Fisheries Management). 
Tri Daniel Richard-Molard, 
Institut National de la Recherche Agronomique (Ranska) 
Tri Richard-Molard on nykyisin INRA:n proteiini- ja hiilihydraattiteknologian osaston ja hedelmä- ja 
vihannesalan biotekniikan osaston johtaja. Hänen tutkimustyönsä keskittyy elintarvikkeeksi ja muuhun 
tarkoitukseen tarkoitetun viljan muuntelutekniikkaan ja siihen kuuluu monia yhteistyöohjelmia, joissa 
teollisuus on mukana. 
Prof. Jorma Sundquist, 
Finnish Pulp and Paper Research Institute (Suomi) 
Professori Sundquist on ollut Suomen selluloosan ja paperin tutkimusinstituutin, Finnish Pulp and 
Research Instituten paperintutkimuskeskuksen, Paper Science Centren tutkimusjohtaja. Hänen 
erikoisaloinaan ovat polymeeritieteet, puuhun ja massanvalmistukseen liittyvä kemia sekä kemiallinen 
tekstiiliteknologia. Hän osallistui myös FAIR-hankkeiden arviointiin. 
Prof. S. Athanasios Tsaftaris, 
Agricultural University of Thessaloniki (Kreikka) 
Professori Tsaftarisin erikoisaloihin kuuluvat kasveihin liittyvät monet eri näkökohdat, kuten erityisesti 
biokemia, fysiologia, genetiikka, jalostus ja biotekniikka. Professori Tsaftaris työskentelee nykyisin 
Kreikan kansallisessa tutkimusneuvostossa ja on useiden kansainvälisten tieteellisten neuvoa-antavien 
komiteoiden jäsen. 
Prof. Marcel Vanbelle, 
Université Catholique de Louvain (Belgia) 
Professori Vanbellen erikoisalana on eläinten ja ihmisten ravitsemus. Hän on ollut Belgian 
elintarvikeneuvoston jäsen vuodesta 1990, julkaissut yli 450 artikkelia ja on useiden kansainvälisten 
tieteellisten neuvoa-antavien komiteoiden jäsen. 
109 
10. 
Prof. Heinrich Wohlmeyer, 
Agricultural University of Vienna (Itävalta) 
Professori Wohlmeyer on maatalousalan tutkija, jolla on kansainvälinen koulutus taloustieteen ja 
kulutushyödykkeisiin liittyvien sopimusten alalla. Ennen nykyistä tutkimustointaan yliopistossa professori 
Wohlmeyer hankki teollista kokemusta työskentelemällä maatalouteen liittyvässä teollisuudessa. Hänen 
erikoisaloihinsa kuuluvat luonnonvarojen hallinta ja ympäristötalous. 
110 
11 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
MUU ENERGIA KUIN YDINENERGIA 
111 

11. 
I. TIIVISTELMÄ 
1.1 Taustaa 
Tämä on erillinen tiivistelmä arviointilautakunnan laatimasta kertomuksesta muuhun kuin ydinenergiaan 
liittyvästä Euroopan yhteisön tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevasta toiminnasta 
vuosina 1991 - 1996. Tiivistelmä kuuluu erottamattomana osana arviointilautakunnan laatimaan 
varsinaiseen kertomukseen. Arvioinnin suoritti ryhmä riippumattomia asiantuntijoita, joiden nimet ja 
viitetiedot ovat varsinaisen kertomuksen liitteenä. Nämä TTK- ja esittelytoimet toteutettiin kolmannessa 
puiteohjelmassa JOULE-ohjelman ja THERMIE-ohjelman osana ja neljännessä puiteohjelmassa niitä 
seuranneen JOULE-THERMIE-ohjelman osana. 
Koska kolmannessa puiteohjelmassa ei suoritettu loppuarviointia näistä ohjelmista, tämä arviointi sisältää 
kolmannen puiteohjelman osana toteutettujen toimien arvioinnin komission 22. toukokuuta 1996 
neuvostolle antaman tiedonannon KOM (96) 220 (lopullinen) mukaisesti. 
1.2 Muuta kuin ydinenergiaa koskeva TTK-ja esittelytoiminta 
1970-luvun öljykriisit herättivät EY:n kiinnostuksen energian tutkimus- ja esittelytoimintaan, jolloin 
tutkimustoiminnasta vastasi pääosasto XII ja esittelytoiminnasta pääosasto XVII. Energian tutkimusohjelma 
sai toisessa puiteohjelmassa nimen JOULE vuonna 1989 ja esittelyohjelma, joka ei kuulunut 
puiteohjelmaan, nimen THERMIE. Nämä kaksi ohjelmaa yhdistettiin neljännessä puiteohjelmassa JOULE-
THERMIE-ohjelmaksi vuonna 1994. Niitä hallinnoivat edelleen pääosastot XII ja XVII ja niillä on kaksi 
erillistä hallintokomiteaa. 
Kummankin ohjelman ja niitä seuranneen yhdistetyn ohjelman tavoitteet selostetaan varsinaisen 
kertomuksen 3.1 jaksossa ja sen liitteessä 2. JOULE-ohjelman hankkeiden koordinoijat sijoittuvat yleensä 
korkeakouluihin ja tutkimuslaitoksiin, kun taas THERMIE-ohjelman koordinoijina ovat teollisuusyritykset 
tai teollisuuden tutkimuslaitokset. Ohjelmien kokonaismäärärahat ovat suunnilleen yhtä suuret, vaikka 
THERMIE-ohjelmassa yksittäisten hankkeiden määrärahat ovatkin yleensä suuremmat kuin JOULE-
ohjelmassa. 
Muuta kuin ydinenergiaa koskevissa tutkimusohjelmissa toteutetut tekniset toimet kattavat laajan 
tutkimusalueen, joihin kuuluvat muiden muassa uusiutuvat energialähteet, energian järkiperäinen käyttö ja 
fossiiliset polttoaineet. Tutkimus- ja esittelytoimien lisäksi tutkimusalueeseen kuuluu liitännäistoimia, kuten 
tukitoimia ja tutkimustulosten levittämistä, sekä strategisia tutkimuksia. 
1.3 Varsinaisen kertomuksen rakenne 
Varsinainen kertomus on laadittu CREST-komitean kaikkien tutkimusta, teknologista kehittämistä ja 
esittelyä koskevien erityisohjelmien arviointia varten ehdottaman mallin mukaisesti. 
- Osassa 1 on erillinen tiivistelmä varsinaisesta kertomuksesta. 
- Osassa 2 on kertomuksen johdanto ja selostus käytetystä menetelmästä. 
- Osassa 3 esitetään yksityiskohtainen arviointi ohjelmista. 
- Arviointilautakunnan päätelmät esitetään osassa 4. 
- Arviointilautakunnan suositukset esitetään osassa 5. 
- Lisätietoja asiasta on liitteissä. 
113 
11. 
1.4 Arviointimenetelmä 
Arviointi suoritettiin ohjelman tasolla eikä hankkeiden tasolla. JOULE- ja THERMIE-ohjelman johto 
lähetti satunnaisesti valituille 340:11e hankkeen koordinoijalle kyselylomakkeen. Lomakkeet palautettiin 
suoraan esittelijälle muutaman kuukauden kuluessa. Näiden lomakkeiden analyysi esitetään liitteissä 3 ja 4. 
Komission yksiköt toimittivat arviointilautakunnalle taustatietoja ohjelmista arvioinnin alussa ja sen 
aikana. Arviointilautakunta laati kyselylomakkeen, joka jaettiin ohjelmajohtajien luvalla ja yhteistyössä 
näiden kanssa tutkimusohjelman JOULE- ja THERMIE-osien ohjelmapäälliköille ja niistä vastaavalle 
henkilökunnalle. Vastaukset toimitettiin nimettöminä esittelijälle ja liitteessä 5 on tiivistelmä niistä. 
Arviointilautakunta haastatteli JOULE- ja THERMIE-ohjelmien johtajia ja joitakin näiden henkilöstöön 
kuuluvia henkilöitä. 
Arviointilautakunta kokoontui ensimmäisen kerran Brysselissä 2. syyskuuta 1996 ja piti sen jälkeen vielä 
viisi kokousta, joista viimeisen 20. joulukuuta 1996. 
1.5 Muuta kuin ydinenergiaa koskevien TTK-ja esittelytoimien arviointi 
Suurin osa EU:n energiantoimituksista tulee yhä muista kuin ydinenergian toimituslähteistä ja tilanne 
jatkunee samana myös lähitulevaisuudessa. Ohjelman muuta kuin ydinenergiaa koskevat aiheet ovat sen 
vuoksi edelleen perusteltuja. Tärkeitä asioita ovat edelleenkin muun muassa energiahuollon turvaaminen ja 
ympäristövaikutukset. Yhteisön muuta kuin ydinenergiaa koskevan TTK- ja esittelytoiminnan tavoitteena 
oli: 
- energiahuollon pitkän aikavälin turvaamisen parantaminen 
- energiankulutuksen ja energiantuonnin vähentäminen 
- energiantuotantoon ja -kulutukseen liittyvien ympäristöongelmien lieventäminen. 
Näihin tavoitteisiin oli pyrittävä toteuttamalla energian järkiperäistä käyttöä ja uusiutuvien ja uusien 
kotimaisten energialähteiden hyödyntämistä koskevia TTK- ja esittelytoimia. Näitä toimia lujitettiin ja 
laajennettiin unionin politiikkojen sekä sosioekonomisten ja poliittisten muutosten huomioon ottamiseksi. 
Ohjelmien alkuperäiset tavoitteet ovat edelleen perusteltuja, kun otetaan huomioon tieteen, tekniikan, 
teollisuuden ja sosioekonomisen tilanteen kehitys. Arvointiryhmän mielestä nämä samat tavoitteet ovat 
suurelta osin perusteltuja vielä viidennessäkin puiteohjelmassa, kun otetaan huomioon 
energiateknologioiden saatavuus ja niiden hidas siirtyminen markkinoille. 
Komissio on noudattanut niitä toimien valintaperusteita, menettelyjä, tavoitteita ja laajuutta, joista 
neuvoston direktiiveissä säädetään. On kuitenkin osoittautunut vaikeaksi laatia ohjelmalle sellaisia tarkkoja 
ja todennettavissa olevia tavoitteita, joiden perusteella tuloksia voitaisiin arvioida. Tämä ongelma on 
yleinen tutkimustoiminnassa. 
Arviointilautakunnan mielestä muuta energiaa kuin ydinenergiaa koskevaa tutkimustoimintaa on hallinnoitu 
kustannustehokkaalla tavalla. Hallinnollisen henkilöstön määrä, joka ohjelmalle on myönnetty, on 
jokseenkin riittämätön, mikä puolestaan johtaa ylikuormitukseen ja viivästymisiin. Toimintaa on kuitenkin 
yleensä hallinnoitu tyydyttävästi ja tehokkaasti. Ehdotuksen jättäjille toimiteltavien Iidojen laatu on viime 
vuosina parantunut ja hankkeiden valintamenettely on ohjelman JOULE-osassa selvä. Vaikka muuta kuin 
ydinenergiaa koskevaa tutkimustoimintaa harjoitetaan yhdessä ainoassa lulkiniusohjelmassa eli JOULE-
THERMIE-ohjelmassa, hallinnointikomiteoita on itse asiassa kaksi ja ohjelman osilla on oikeudellisia 
eroavaisuuksia. Ulkoinen valvontamenettely otettiin käyttöön vuonna 1995 ja se on osoittautunut 
hyödylliseksi arviointilautakunnalle ja komission yksiköille. 
Ohjelman hallinnoimiseksi on olemassa asianmukaiset toimintakeinot ja riittävästi joustavuutta. Tätä 
vapautta ei kuitenkaan aina ole hyödynnetty parhaalla mahdollisella tavalla. 
114 
11. 
Arviointilautakunta piti ohjelman tehokkuuden tai tavoitteiden täyttymisen arviointia vaikeana tehtävänä. 
Tämä on yleinen ongelma kaikessa sellaisessa tutkimustoiminnassa, jossa tavoitteet on määritelty väljästi, 
ja tilannetta vaikeuttaa vielä se, että myös kansalliset hallitukset ja yksityiset organisaatiot toteuttavat 
muuhun kuin ydinenergiaan liittyviä TTK- ja esittelytoimia, jolloin komission saavutuksia on vaikea 
erottaa. Ohjelman kaikilla kolmella päätutkimusalueella (energian järkiperäinen käyttö, uusiutuvat 
energialähteet ja fossiiliset polttoaineet) on aloja, joilla unioni on päässyt muuhun kuin ydinenergiaan 
liittyvässä tutkimuksessa johtoasemaan, missä kansalliset hankkeet eivät olisi onnistuneet yhtä hyvin. 
Erityisiä esimerkkejä onnistuneista toimista löytyy polttokennoteknologian, tuuliturbiinin suunnittelun ja 
autonmoottorissa tapahtuvan palamisen tutkimuksen aloilla. Yhteisön tehtävänä voi olla erityisesti tukea 
tehokkaasti pitkällä aikavälillä toteutettavia ja riskialttiita kansainvälisiä tutkimushankkeita, joita 
yksittäisten jäsenvaltioiden saattaisi olla vaikea tukea. 
Kokeen uusiminen ja markkinointi eivät aina ole onnistuneet niin hyvin kuin toivottiin, osittain koska 
polttoaineiden hinnat ovat olleet alhaalla ja energian jakeluvarmuus ilmeisesti hyvä. Sopimuspuolilta 
kyselylomakkeeseen saadut vastaukset osoittivat, vaikka ne joiltakin osin tuottivatkin pettymyksen, että 
julkaisujen, väitöskirjojen, uusien tuotteiden, uusien prosessien ja testausmenetelmien muodossa- saatiin 
paljon tuloksia. 
Muuta kuin ydinenergiaa koskeva tutkimustoiminta on epäilemättä lujittanut unionin tieteellistä ja 
teknologista perustaa tutkimusryhmien ja tutkimuslaitosten perustamisen ja kansainvälisen yhteistyön 
edistämisen kautta. Lisäksi muuta kuin ydinenergiaa koskeva tutkimustoiminta on yhteisön 
energiapolitiikan mukaista ja tukee muita yhteisön politiikkoja ympäristön, sosiaalisen ja taloudellisen 
yhteenkuuluvuuden, sisämarkkinoiden toteuttamisen ja kestävän kehityksen aloilla. Muuta kuin 
ydinenergiaa koskevaan tutkimustoimintaan liittyy ainakin kaksitoista yhteisön aloitetta ja välinettä, jotka 
tukevat tutkimustulosten hyödyntämistä ja levittämistä. Näiden ohjelmien ja välineiden välisiä yhteyksiä 
kehitellään edelleen. Yhteisön ja jäsenvaltioiden toimien yhteensovittaminen ei aina ole onnistunut kovin 
hyvin, mutta se on paranemassa. 
1.6 Päätelmät 
Seuraavassa esitetään tiivistelmä arviointilautakunnan päätelmistä: 
Ohjelmien alkuperäiset tavoitteet ovat yhä perusteltuja, kun otetaan huomioon tieteen, tekniikan, 
teollisuuden ja sosioekonomisen tilanteen kehittyminen. Nämä tavoitteet voidaan suurelta osin 
säilyttää myös viidenteen puiteohjelmaan. 
Yhteisön rahoittama TTK- ja esittelytoiminta on myötävaikuttanut lähes kaikkeen muuta energiaa 
kuin ydinenergiaa koskevan tutkimuksen alalla tapahtuneeseen kehitykseen ja on myös osaltaan 
lujittanut unionin tieteellistä ja teknistä perustaa. Rahoitusta on myönnetty sellaiseen pitkällä 
aikavälillä toteutettavaan ja riskialttiiseen tutkimustoimintaan, johon ei muutoin olisi saatu 
rahoitusta. 
Ohjelman kaksi osaa toimivat pääosin kahtena erillisenä ohjelmana, koska ne kuuluvat alunperin 
komission kahdelle eri pääosastolle. 
Arviointilautakunta katsoo, että tätä ohjelmaa hallinnoidaan kustannustehokkaalla tavalla. 
Hallinnoinnin avoimuuden taso on yleisesti ottaen tyydyttävä. 
Vaikuttaa siltä, että JOULE-THERMIE-ohjelman kummassakin osassa on liian vähän 
henkilökuntaa. Tämä on johtanut sopimusneuvottelujen viivästymiseen ja siihen, että hankkeiden 
varsinaiseen hallinnointiin jää liian vähän aikaa. 
Sopimusneuvottelujen viivästyminen on yhä ongelmallista sopimuspuolien kannalta ja vaikuttaa 
siltä, että se johtuu osittain sopimusosaston työn viivästymisestä. 
115 
11. 
Ohjelmalle ei ole asetettu selkeitä määrällisesti ilmaistuja tavoitteita, jonka vuoksi sen 
vaikuttavuutta on vaikea arvioida. Tällaisia tavoitteita voi olla vaikea asettaa. 
Yhteisön ohjelmien ja kansallisten ohjelmien yhteensovittaminen on epätyydyttävää. 
Vaikuttaa siltä, että kaikkia toimintakeinoja ei ole osattu täysin hyödyntää. 
Komissio on noudattanut niitä hankkeiden valintaperusteita ja valintamenettelyjä sekä tavoitteita 
ja laajuutta, joista neuvoston direktiiveissä säädetään. 
Hakijoille toimitettavan kirjallisen aineiston laatu on parantunut, mutta sitä olisi vieläkin varaa 
parantaa. JOULE:n ja THERMIE:n hankkeiden valintamenettelyjä olisi myös tarpeen 
yhdenmukaistaa. 
Hyviä sekä tutkimus- että esittelytoimintaa sisältäviä hankkeita on vaikeaa rahoittaa. 
Hankkeiden arvioinnissa ei käytetä täysimääräisesti mittasuureita kuten (väli)tavoitteita ja 
tuloksia. 
Päättyneitä hankkeita ei tutkimusohjelman JOULE-osassa ole tähän mennessä arvioitu, mutta 
arviointi on parhaillaan käynnissä. 
Seurantavuoden käyttöön ottaminen on suureksi avuksi ohjelman hallinnoinnissa. 
1.7 Suositukset 
Arviointilautakunta suosittelee seuraavaa: 
TTK- ja esittely toimia olisi jatkettava muuta kuin ydinenergiaa koskevassa energiatutkimuksessa. 
Muuta kuin ydinenergiaa koskevan tutkimusohjelman olisi suuntauduttava aikaisempaa enemmän 
käyttäjien tarpeisiin ja siinä olisi korostettava teknologian sovelluksia, osa määrärahoista olisi silti 
kohdennettava perustutkimukseen. Laatuvaatimukset olisi aina pidettävä korkeina. 
Tämän ohjelman JOULE- ja THERMIE-osan yhdenmukaistamiseksi olisi toteutettava 
toimenpiteet esimerkiksi ottamalla käyttöön yhteinen hallintorakenne ja yhdenmukaistamalla 
arviointi- ja valintamenettelyjä. 
THERMIE-osan A- ja B-toimien parempi integrointi olisi varmistettava toistettavuustason 
parantamiseksi. 
Seuranta- ja arviointimenettelyjä olisi laajennettava ja parannettava siten, että otetaan käyttöön 
ohjelman puolivälin tarkistukset, määritellään selkeät (väli)tavoitteet ja laaditaan vuosittain 
kertomukset hankkeen olennaisista saavutuksista sekä JOULE- että THERMIE-osasta. 
Seurantaryhmässä olisi oltava jatkuvuutta, ja yhden seurantaryhmän jäsenen olisi oltava 
arviointilautakunnassa. 
Tutkimusohjelman JOULE-osassa ohjelman johdon olisi hyödynnettävä paremmin kaikkia 
käytettävissään olevia toimintakeinoja ja joustonmahdollisuuksia, kuten yhtenäisiä toimia. 
Ohjelman ja hankkeiden hallinnointiin olisi kohdennettava riittävästi resursseja muun muassa 
sopimusneuvottelujen viivästymisen vähentämiseksi. 
Jäsenvaltioiden tutkimusohjelmat olisi sovitettava paremmin yhteen sekä keskenään että muiden 
yhteisön ohjelmien kanssa. 
Olisi otettava käyttöön menettely sellaisten hyvien ehdotusten käsittelemiseksi, jotka kuuluvat 
osittain ohjelman sekä JOULE- että THERMIE-osaan. 
116 
11. 
II. KOMISSION VASTAUS 
Komissio on tutustunut tähän riippumattoinaan arviointiin muun energian kuin ydinenergian tutkimus-, 
teknologisen kehittämisen (TTK) ja esittelytoimista. Kertomuksen on laatinut korkean tason 
asiantuntijaryhmä puheenjohtajanaan Dr. Eamonn Kinsella, ja komissio kiittää arviointilautakuntaa sen 
tekemästä työstä tutkimusohjelman arvioimiseksi viimeksi kuluneiden viiden vuoden osalta. 
Kertomuksessa esitetään huomioita monista ohjelman tavoitteiden merkitykseen liittyvistä tekijöistä sekä 
ohjelman tehokkuudesta, yleisestä hallinnoinnista ja sen täytäntöönpanoa koskevista menettelyistä. 
Komissio pitää näitä huomioita hyödyllisinä ja panee tarkasti merkille arviointilautakunnan päätelmät, 
joiden mukaan ohjelman alkuperäiset tavoitteet olisi suurelta osin säilytettävä myös tulevaisuudessa; 
yhteisön rahoittama TTK- ja esiltelytoiminta on myötävaikuttanut lähes kaikkeen muuta kuin ydinenergiaa 
koskevan tutkimuksen alalla tapahtuneeseen kehitykseen ja on myös osaltaan lujittanut unionin tieteellistä 
ja teknistä perustaa; niitä hankkeiden valintaperusteita ja valintamenettelyjä sekä tavoitteita ja laajuutta, 
joista neuvoston direktiiveissä säädetään, on noudatettu; ja ohjelmaa on yleensä hallinnoitu 
kustannustehokkaalla tavalla. 
Komissio pitää tervetulleena arviointilautakunnan suositusta, jonka mukaan muuta kuin ydinenergiaa 
koskeva tutkimusohjelma olisi suunnattava entistä enemmän käyttäjien tarpeiden mukaan ja siinä olisi 
painotettava teknologisia sovelluksia. Itse asiassa sellaisten korkealaatuisten energiateknologioiden ja -
palvelujen tarjoaminen, jotka vastaavat kansalaisten odotuksia elämänlaadun paranemisesta, sekä 
esittelyhankkeiden pikainen toteuttaminen sen osoittamiseksi, että nämä teknologiat ja palvelut rajoittavat 
ympäristöhaittoja, ovat oleellinen osa eurooppalaista energiapolitiikkaa. 
Komissio on yhtä mieltä arviointilautakunnan kanssa siitä, että yhteisön tavoitteet muuta kuin ydinenergiaa 
koskevassa tutkimuksessa saavutetaan energian järkiperäistä käyttöä, uusiutuvien ja uusien kotimaisten 
energialähteiden hyödyntämistä sekä myös hiilivetyjä koskevilla TTK-ja esittelytoimilla. 
Komissio on tietoinen myös siitä, että koko puiteohjelman tasolla tarvitaan lisätoimenpiteitä hallinnoinnin 
ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamiseksi sekä koordinoinnin parantamiseksi jäsenvaltioiden 
TTK-ja esittelyohjelmien kanssa ja niiden välilllä. Tiedonannossa "Huomisen keksiminen" ja sen jälkeen 
laaditussa viidennen puiteohjelman rakennetta, välineitä ja tavoitteita koskevassa valmisteluasiakirjassa on 
esitetty ne toiminnan peruslinjat, joita tässä suhteessa aiotaan noudattaa. 
Komissio pitää suosituksia hyvin rakentavina, koska niissä valmistellaan sekä tulevia toimintoja että 
määritellään lyhyen aikavälin mukautuksia, jotka olisi pantava nopeasti täytäntöön nykyisestä ohjelmasta 
vielä jäljellä olevassa osassa. 
117 
11. 
IIL ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Tri Eamonn KINSELLA 
E. Kinsella on konsulttiyhtiö Circa Group Europen johtaja. Hän on energia-alan ja materiaalitekniikan 
asiantuntija. Hän toimii tutkimusjohtajana Moy Insulation Ltd:ssa ja National Board for Science & 
Technology)] jäsenenä (Irlanti). 
Maurice CLAVERIE 
CNRS.ssa Claverie vastaa yhteyksistä valtion tutkimuslaitoksiin ja toimii PIR:n (Programmes 
Interdisciplinaires de Recherche) koordinoijana. Hän myös toimii asiantuntijana DGRT:ssa (Direction 
Générale de la Recherche et de la Technologie) energiaan ja ympäristöön liittyvissä ongelmissa. 
Dale LAIDLER 
D. Laidler toimiin vanhempana tutkijana ICI Corporate Laboratoryssa. Hän on työskennellyt laitoksen 
ulkopuolisesta yhteistyöstä vastaavana johtajana vuodesta 1991. Tehtäviin kuuluu ICL.n yksittäisten 
tutkimusryhmien avustaminen osallistumaan korkeakoulujen ja yritysten väliseen yhteistoimintaan. 
Hans Christian SÖRENSEN 
Sorensen, joka on Energi og Miljoundersogelse -yhtiön johtaja, on erikoistunut energian järkiperäiseen 
käyttöön ja uusiutuvien energialähteiden käyttöön rakennuksissa sekä palamisen tutkimukseen. 
Prof. Anastasios KARABELAS 
Karabelas on prosessitekniikan osaston professori Thessalonikin Aristoteles-yliopistossa. Hän toimii kemian 
prosessi- ja tehdassuunnittelulaboratorion johtajana. 
Prof., Dr. Ing. Dr. Ing. E.h. Helmut SCIIAEFER 
Prof. Schaeffer on Munchenin teknillisen korkeakoulun professori. Hän vastaa julkisten energialaitosten 
tutkimusyksiköstä. Hänellä on kokemusta soveltavasta tutkimuksesta, joka koskee energian käyttöä 
teollisuudessa, kotitalouksissa ja liikenteen alalla (energiakysynnän rakenneanalyysi, energiakäsitteet jne.). 
118 
12. 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
LIIKENNE 
119 

12. 
I. TIIVISTELMÄ 
Suositukset 
1. On hyvin tärkeää, että liikenteen tutkimusohjelma säilyy omana erillisenä ohjelmanaan ja että sillä 
samalla on tiiviit yhteydet muihin puiteohjelman tutkimusalueisiin. 
2. Tuleviin yleisiin liikenteen TTK-ohjelmiin olisi sisällytettävä liikenteeseen liittyviä näkökohtia, kuten 
tekniikan kehitys, energiansäästöjä sosiaaliset ja ympäristöä koskevat kysymykset, maankäyttö jne., joista 
vastaisivat asianomaiset komission pääosastot asianmukaisen toimintakehyksen puitteissa. 
3. On tärkeää pitää yksi yleinen liikenteen TTK-ohjelma, johon sisältyy sekä teknologista että politiikan 
tutkimusta. 
4. Tuleviin tutkimusohjelmiin sisällytettävät tutkimustehtävät olisi valittava siten, että asetetaan etusijalle 
sellaiset ongelmat, jotka kaikkein tehokkaimmin voidaan ratkaista Euroopan tasolla sekä erityisesti 
ongelmat, jotka ovat tärkeitä EU:n liikennepolitiikan kannalta. 
5. On tärkeää, että yleisellä tutkimusohjelmalla on selkeästi määriteltyjä selostettu linja; ohjelmassa olisi 
varattava mahdollisuus ottaa valikoituja riskejä ja tehdä pitkän aikavälin tutkimusta, jota jatkettaisiin 
myöhemmissä ohjelmissa. 
6. Liikenteen erityisohjelma olisi rakennettava siten, että siihen sisällytettäisiin strateginen 
ohjelmaosuus, joka kattaisi kaikki toiminnot ja jossa käsiteltäisiin eri liikennemuodoille yhteisiä ongelmia, 
liikennemuotojen yhteensovittamista ja niiden välistä kilpailua. Tässä kaikki toiminnot kattavassa 
ohjelmassa olisi käsiteltävä myös liikenteen suhdetta muihin siihen liittyviin näkökohtiin. 
7. Liikenteen TTK-toimintojen hallinnointitehtäviä hoitavan henkilöstön määrää olisi kiireesti lisättävä; 
henkilöstömäärä on nykyisin se, mikä ohjelmalle alun perin myönnettiin, mutta tämänluonteisessa 
poliittisesti suuntautuneessa tutkimusohjelmassa vaaditaan enemmän tieteellisen alan virkamiehiä kuin 
teknisemmin suuntautuneissa tutkimusohjelmissa, joten hyväksyttyjä henkilöstömääriä olisi korotettava. 
8. Talousarvioiden suunnittelussa tarvitaan entistä enemmän joustavuutta. Erityisohjelmissa olisi 
varattava erityinen summa siltä varalta, että ohjelmaa on tarve mukauttaa yhteiskunnallisiin ja poliittisiin 
muutoksiin, tekniikan kehitykseen tai on jatkettava aikaisempien ohjelmien hankkeita jne. 
9. Arviointilautakunta kannattaa voimakkaasti pääosasto VII: n ehdottamia toimenpiteitä 
tutkimustulosten levittämisen parantamiseksi; arviointilautakunta korostaa, että tarvittaisiin näihin tehtäviin 
erikoistunutta henkilökuntaa, joiden vastuulla olisi erityisesti tutkimustulosten levittämisen edistäminen, ja 
suosittelee, että sitä varten myönnetään tarvittavat varat. 
10. Yhtenäiset toimet ja erityistyöryhmät ovat osoittautuneet tehokkaiksi keinoiksi edistää yhteistyötä ja 
toimien yhteensovittamista, ja nämä välineet olisi sisällytettävä asianmukaisesti tuleviin puiteohjelmiin. 
Taustaa 
Tämä arviointikertomus laadittiin liikenteen alan tutkimusta, teknologista kehittämistä ja esittelyä koskevasta 
erityisohjelmasta 15. joulukuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tämä 
viisivuotisarviomti kattaa seuraavat ohjelmat ja aloitteet: EURET, APAS ja niitä paljon laajemman, osana 
neljättä puiteohjelmaa toteutetun liikenteen TTK-tutkimusohjelman ensimmäisen vaiheen. 
Viisivuotisarvioinnin tavoitteena on arvioida kyseisten ohjelmien ja aloitteiden merkitystä ja tehokkuutta sekä 
sitä, miten TTK-toiminta on myötävaikuttanut yhteisön liikennepoliittisten ja muihin politiikan aloihin 
liittyvien tavoitteiden toteuttamiseen. 
121 
12. 
Tämä arviointi suoritettiin vuoden 1996 heinä- ja lokakuun välisenä aikana. Arviointilautakunta tutki 
hankkeen ja arviointikertomukset sekä liikenteen TTK-ohjelmiin liittyvät asiakirjat. Lisäksi arvioitsijat pitivät 
useita kokouksia hankkeiden johtajien, muiden asiaan liittyvien EU:n tutkimushankkeiden edustajien, 
liikenteen tutkimuskomitean (TRC) jäsenten ja komission pääosastojen VII ja XIII henkilöstön sekä 
Eurocontrolin edustajien kanssa. Arviointilautakunta kokoontui neljästi pääosasto VILn tiloissa ja kävi 
muulloin suoraa kirjeenvaihtoa keskenään. 
Liikenteen tutkimusohjelman tarkoituksena on parantaa yksittäisten liikennemuotojen tehokkuutta ja löytää 
strategia niiden nopeammaksi integroimiseksi ja yhteentoimivuuden varmistamiseksi. Tutkimus koskee 
sekä matkustaja- että tavaraliikennettä. Liikenteeseen liittyy myös muita erityisohjelmia, joista laaditaan 
arvioinnit erikseen, mutta arviointilautakunta on sisällyttänyt laatimaansa arvioon joitakin viittauksia myös 
näihin ohjelmiin. 
Tärkeimmät saavutukset 
Ainoastaan EURET- ja APAS-toimista, joiden määrärahat ovat rajalliset, voidaan odottaa suuria 
saavutuksia, koska liikenteen TTK-toimet ovat vasta alkuvaiheessa. Tärkeimpiä saavutuksia ovat muiden 
muassa seuraavat: 
Intermodaaliliikenne: innovatiivisen ja tehokkaan järjestelmän suunnittelu tavaroiden lastauksen ja 
purkamisen nopeuttamiseksi kuljetusmuotoa vaihdettaessa (SIMET). 
Rautatieliikenne: yhdennetyn eurooppalaisen rautatieliikenteen hallintajärjestelmän (ERTMS) 
kehittäminen, jonka tarkoituksena on kansallisten rautateiden käyttämien rautatieliikenteen 
hallintajärjestelmien hajautumisen poistaminen. 
Vesiliikenne (meriliikenne): kehittyneiden teknologioiden soveltaminen ja niiden yhdistäminen aluksen 
henkilökunnan optimaaliseen kokoonpanoon ja aluksen miehitykseen liittyviin ja toiminnallisiin 
strategioihin (ATOMOS). 
Lentoliikenne: lentoliikenteen hallintaa koskevien suunnitelmien parantaminen ja arviointi (AEGIS). 
Tieliikenne: kustannustehokkuus- ja moniperusteanalyysin hyödyntäminen uusien teiden rakentamisessa. 
Lisäksi tutkimustoiminnalla on onnistuttu kannustamaan asianomaisia teollisuuden ja liikenteen 
toimijoiden, tutkijoiden ja poliittisten päätöksentekijöiden ryhmiä tekemään tiiviimpää yhteistyötä 
keskenään sekä edistämään yhteistyötä eri jäsenvaltioiden organisaatioiden välillä. 
122 
12. 
IL KOMISSION VASTAUS 
Komissio on tutustunut tähän riippumattomaan arviointiin EU:n TTK-toimista liikenteen alalla. Suositukset 
otetaan huomioon laadittaessa suuntaviivoja liikenteeseen liittyvän tutkimustoiminnan kehittämiselle 
neljännessä ja viidennessä puiteohjelmassa ja suositukset vaikuttavat myös tapaan, jolla tutkimus- ja 
kehitystyön tuloksia levitetään ja hyödynnetään. 
Komissio myöntää, että tekniikan tutkimus ja poliittinen tutkimus olisi tarpeen yhdistää. Komissio pitää 
tervetulleena arviointilautakunnan päätelmää, jonka mukaan TTK-toiminta on myötävaikuttanut 
merkittävästi EU:n liikennepolitiikan täytäntöönpanoon. Tämä vaatimus politiikan tukemisesta esitetään 
selvästi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 130 f artiklassa, jossa viitataan siihe, että tutkimuksella on 
lujitettava yhteisön teollisuuden tieteellistä ja teknologista perustaa sekä tukea yhteisön muita politiikkoja. 
Tämä tarve tunnustetaan selkeästi myös komission tiedonannossa "Huomisen keksiminen".^ 
Arviointilautakunta toivoisi, että viidennessä puiteohjelmassa olisi yksi ainoa liikenteen TTK-ohjelma. 
Komissio on tietoinen siitä, että tutkimustoimia on tarpeen keskittää jossakin määrin tulevaisuudessa. 
Ehdotuksessa viidenneksi puiteohjelmaksi on erityisohjelmia todennäköisesti huomattavasti vähemmän kuin 
aikaisemmin. Tämä helpottaisi yhteistyötä ja tutkimustoimien yhteensovittamista liikenteen kaltaisilla 
tutkimusalueilla, joita tutkitaan nykyisin neljässä eri erityisohjelmassa. 
Komissio panee myös merkille arviointilautakunnan mielipiteen, jonka mukaan liikenteen alan TTK-
ohjelmassa olisi otettava käyttöön kaikki tutkimustoiminnot kattava yleinen ohjelmaosuus, jossa 
käsiteltäisiin selkeästi eri liikennemuodoille yhteisiä ongelmia sekä liikennemuotojen välistä kilpailua ja 
niiden yhteensovittamista. Liikenteen erityisohjelman talousarviosta noin 20 prosenttia on kohdennettu 
strategisen tutkimuksen ohjelmaosuuteen, jonka vastuualueeseen tällaiset tehtävät osittain kuuluvat. 
Mitä tulee joustavuuteen, komissio on tietoinen tarpeesta joustavoittaa ohjelman suunnittelua ja sen 
hallintoa liikenteen alan TTK-tutkimusohjelmassa. Liikenteen erityisohjelman tarjoamaa rajoitettua 
joustonvaraa on jo hyödynnetty. Esimerkkejä siitä ovat muiden muassa useiden tutkimustehtävien 
rahoitusperusteen muuttaminen ja painopisteen siirtäminen tiehintoihin liittyvien näkökohtien 
tutkimukseen, jota kolmas ehdotuspyyntö koski. Viidettä puiteohjelmaa valmisteltaessa kuitenkin harkitaan 
joustavuuden lisäämistä varaamalla kussakin erityisohjelmassa tietty osuus määrärahoista odottamattomia 
tarpeita varten. 
Arviointilautakunta pitää yhtenäisiä toimia ja Task Force -erityisryhmiä keinona edistää yhteistyötä ja 
toimien yhteensovittamista, mikä onkin aivan totta. Komissio aikoo sisällyttää nämä toimintamuodot 
tuleviin puiteohjelmiin. 
Komissio on tietoinen tutkimustulosten levittämisen ja hyödyntämisen merkityksestä liikenteen TTK-
toiminnassa. Komissio vaatii, että kaikkiin liikenteen TTK-ohjelman hankkeisiin sisältyy suunnitelma 
TTK-toiminnan tulosten levittämiseksi ja hyödyntämiseksi. Lisäksi 17. joulukuuta 1996 julkaistussa 
kolmannessa ehdotuspyynnössä tarjottiin tutkimusohjelman tasolla toteutettavaa erityistä tutkimustehtävää, 
jonka tarkoituksena on toteuttaa joukko toimenpiteitä kaikkien tutkimustulosten levittämiseksi ja 
hyödyntämiseksi. 
12 KOM (96) 332 lopullinen - 10.7.1996 
123 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 12. 
Prof. Peter Jones 
Liikennetutkimuksen osastonjohtaja, Westminsterin yliopisto Yhdistynyt kuningaskunta 
Prof. Bengt Holmberg 
Liikennesuunnittelun ja liikennetekniikan osaston professori, 
Lundin yliopisto Ruotsi 
Ambrosius Baanders 
Apulaisjohtaja, 
Liikenteen tutkimuskeskus AVV Alankomaat 
Jorge Hernando Cogollor 
Johtaja, Consultrans S.A. Espanja 
Harri Kallberg 
Johtaja, Tielaitos Suomi 
Dipl-Ing Konrad Lukaschek 
Merkinanto- ja tieliikenteen ohjausjärjestelmien osaston johtaja 
SIEMENS AG Österreich Itävalta 
124 
13. 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
KOHDENNETTU SOSIAALISTALOUDELLINEN TUTKIMUS 
125 

13. 
L TIIVISTELMÄ 
1.1 Arviointilautakunnan yleishavainnot kohdennetun sosiaalis-taloudellisen 
tutkimuksen ohjelmasta 
Ennen neljännen puiteohjelman alkua yhteisön tason sosiaalistaloudellisessa tutkimuksessa oli kaksi 
suuntausta: toisaalta tehtiin konkreettista yhteiskuntatieteellistä tutkimusta osana MONITOR-ohjelmaa, ja 
ne olivat kiinteä osa tiettyjä erityisohjelmia; toisaalta 1980-luvun lopulla alkoi laaja keskustelu 
eurooppalaisen yhteiskuntatieteellisen tutkimusyhteistyön mahdollisesta merkityksestä. Monet tärkeät 
institutionaaliset toimijat osallistuivat merkittävällä tavalla kyseiseen keskusteluun. 
Neljännessä puiteohjelmassa noudatettiin vain vähäisessä määrin niitä kunnianhimoisia suunnitelmia, jotka 
olivat tulosta kyseisestä intensiivisestä neuvonpidosta. TSER-ohjelman tutkimusala on paitsi paljon 
suppeampi kuin 1990-luvun alussa esitetyissä eri keskusteluissa suunniteltiin, myös niistä poikkeava siinä, 
että se on luonteeltaan erittäin hajanainen. Se vaikuttaa pikemminkin ensimmäiseltä Euroopan tasolla 
toteutettavalta sosiaalis-taloudellisen tutkimuksen alan kokeilutoimelta kuin strategiselta välineeltä niiden 
perimmäisten syiden tutkimiseksi, jotka aiheuttavat Euroopassa syrjäytymistä, köyhyyttä, työttömyyttä ja 
kaupunkien rappeutumista jne. 
Arviointilautakunta keskittyi arviointityössään TSER-ohjelmaan sellaisena kuin se todellisuudessa on, ei 
sellaisena kuin se voisi tai kuin sen olisi pitänyt olla. Lisäksi on korostettava, että arviointilautakunnan 
arviot perustuvat sellaisiin näkemyksiin ja vaikutelmiin, jotka on muodostettu hyvin varhaisessa ohjelman 
etenemisvaiheessa, jolloin hankkeet oli aloitettu vain joitakin kuukausia aikaisemmin. Nämä seikat 
huomioon ottaen 
a. TSER-ohjelmaa on suppeudestaan huolimatta pidettävä ensimmäisenä vakavana yrityksenä 
parantaa tietämystä muutamista tärkeistä erityisongelmista sekä edistää laajamittaista yhteistyötä 
yhteiskuntatieteen tutkimuksen alalla Euroopassa ja siten antaa aiheita poliittiseen keskusteluun ja 
myötävaikuttaa eurooppalaisen sosiaalis-taloudellisen tutkimusinfrastruktuurin kehittämiseen; 
b. siitä huolimatta, että ohjelmalla on ollut monia erilaisia haasteita, jotka ovat liittyneet pääasiallisesti 
ohjelman johtoon ja hallinnointiin niiden alkuhankaluuksien lisäksi, joita tyypillisesti liittyy verrattain 
uuden toiminnon aloittamiseen, joukko korkealaatuisia tutkimushankkeita ja teemaverkostoja valittiin ja 
käynnistettiin muutamia kuukausia sitten. 
TSER-ohjelma tarjoaa uuden perustan monikansalliselle, monikulttuuriselle, poliittisesti suuntautuneelle ja 
poliittisesti tärkeälle tutkimukselle, mikä on uutta Euroopan sosiaalistaloudellisessa tutkimuksessa. 
Ohjelman tavoitteet ovat nyt ajankohtaisempia kuin koskaan aikaisemmin. Arviointilautakunta odottaa 
ohjelman tuottavan tärkeitä tuloksia, joita ohjelman tietyillä osa-alueilla pitäisi syntyä jo aivan 
lähitulevaisuudessa. Arviointilautakunta oli tyytyväinen siihen, että joissakin hankkeissa oli jo nyt tarjota 
joitakin mielenkiintoisia tuloksia. Ohjelman tulokset myötävaikuttavat uuden tutkimustiedon kehittymiseen 
ohjelmaan kuuluvilla sosiaalis-taloudellisen tutkimuksen aloilla sekä yhteisön politiikkojen parantamiseen 
tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen, yleissivistävän ja ammmatillisen koulutuksen sekä sosiaalisen 
syrjäytymisen ja integraation aloilla. 
Koska ohjelman erityistavoitteet vaativat laajaa verkostojen muodostamista ja käyttämistä, mikä on 
ominaista erityisesti TSER-ohjelmalle, ohjelman onnistuminen voidaan varmistaa vain, jos 
tutkimuksen/politiikan välisiä yhteyksiä kehitetään edelleen. Ohjelman tasolla tämä koskee 
tutkimusaiheryhmiä ja yksittäisiä hankkeita. Ensimmäiset tulokset ovat lupaavia, mutta intensiivistä 
vuorovaikutusta ja tiedottamista varten olisi varmistettava asianmukaiset menettelyt ja niitä olisi lujitettava 
myös tulevaisuuden varalta. 
127 
13. 
TSER-ohjelnialla on kehityksensä aikana on ollut monia organisatorisia vaikeuksia. Ohjelmalla on ollut 
lyhyen olemassaolonsa aikana jo neljä eri johtajaa, sen henkilöstöjä vastuualueet ovat vaihtuneet ja sillä on 
ollut joukko erilaisia organisatorisia rakenteita. Komissio on ilmeisesti vasta hiljattain pystynyt 
varmistamaan, että uuden toiminnon aloitusvaihe olisi sopusointuinen. Ohjelmakomitean kannalta ohjelman 
tasolla sen ensimmäisessä vaiheessa ilmenneet johtajuusongelmat ovat olleet vähemmän kuin tyydyttäviä. 
Arviointilautakunta kuitenkin katsoo, että komission henkilöstö onnistui tehtävissään yllättävän hyvin 
ohjelman täytäntöönpanovaiheessa vallinneissa hyvin monimutkaisissa, nopeasti muuttuvissa ja toisinaan 
sekavissakin olosuhteissa, ja onnistui toteuttamaan ohjelman aloitukseen liittyvät järjestelyt, kuten 
ehdotuspyynnön julkistamisen, hankkeiden arvioinnin ja valinnan ja sopimusneuvottelut, tehokkaasti ja 
laadukkaasti. Arviointilautakunta pani tyytyväisenä merkille, että toisessa ehdotuspyynnössä on otettu 
huomioon vuoden 1995 ulkoisen seurantaryhmän suositukset. 
TSER-ohjelman tavoitteet, jotka määritellään neuvoston päätöksessä, ovat riittävän selkeästi määritellyt. 
Tulevaisuudessa olisi kuitenkin tarvittaessa määriteltävä myös kohderyhmät ja suoritusosoittimet. 
Nykyinen arviointilautakunta on tietoinen aikaisemman, vuoden 1995 ulkoisen seurantaryhmän TSER-
ohjelmasta esittämästä arvostelusta, jonka mukaan ohjelman hallinnointikustannukset ovat liian korkeat. 
Vuoden aikana saamansa kokemuksen perusteella arviointilautakunta on asiasta eri mieltä. Ohjelman 
erityinen luonne ja sille tärkeän verkostotehtävän toteuttaminen edellyttävät, että käytettävissä on riittävä 
määrä pätevää henkilöstöä. Tilanne tulee pahenemaan entisestään aivan lähitulevaisuudessa, kun toisessa 
ehdotuspyynnössä hyväksytyt hankkeet käynnistyvät. 
TSER-ohjelman toimintamuodot - tutkimushankkeet, aihepiirikohtaiset verkostot, yhtenäiset toimet ja 
liitännäistoimet - ovat asianmukaiset.. Arviointilautakunnan mielestä aihepiirikohtaisia verkostoja ja 
yhtenäisiä toimia olisi pidettävä tehokkaammin esillä, koska nämä ohjelmaan osallistumismuodot 
soveltuvat erityisen hyvin eurooppalaisen yhteistyön luomiseen ja vireyttämiseen sosiaalis-taloudellisen 
tutkimusyhteisön piirissä, jos yhteistyö ei ennestään ole ollut erityisen pitkälle kehittynyttä. Lisäksi 
arviointilautakunta kannattaa voimakkaasti hankkeiden ryhmittelemistä sellaisten aihepiirien ympärille, 
joilla on samanlaisia tavoitteita. Tätä menettelyä hyödyntämällä voitaisiin yhdentää tätä alun perin hyvin 
hajanaista ohjelmaa. 
Valittujen hankkeiden laadun perusteella arviointilautakunta päättelee niiden luovan huomattavaa lisäarvoa. 
Arviointilautakunta odottaa, että ohjelmalla on merkittävä taloudellinen vaikutus, koska se myötävaikuttaa 
tulevaisuudessa yhteisön T&K-politiikkojen parantamiseen, ja että se myös edistää osaltaan uuden 
eurooppalaisen lähestymistavan kehittämistä koulutuksen ja uusien sosiaalisten mallien alalla. Olisi 
korostettava myös sen mahdollista sosiaalitietojen yhdenmukaistamista edistävää vaikutusta. TSER-ohjelma 
käynnisti eurooppalaistumisen prosessin sosiaalis-taloudellisen tutkimuksen kohteena tähän mennessä 
olleilla aloilla. Tätä voidaan jo itsessään pitää tärkeänä tuloksena, koska tulevaisuudessa tarvitaan hyvin 
kehittynyttä eurooppalaista yhteiskuntatieteellistä infrastruktuuria. 
Kuten jo edellä todettiin, tavoitteiden toteuttaminen riippuu kuitenkin suurelta osin tutkimuksen ja 
politiikan välisen vuorovaikutuksen tehokkuudesta. 
Arviointilautakunta havaitsi puutteita TSER-ohjelman tiedotus-, verkostotoiminta- ja 
koordinointitehtävissä, muiden erityisohjelmien, muiden komission yksiköiden sekä yhteisön ja 
jäsenvaltioiden välisen politiikan muiden tasojen johdossa. Niiniä puulleet liiltyväl selvästi ohjelman 
henkilöstöongelmaan. 
Arviointilautakunta kannattaa voimakkaasti kaksitahoista lähestymistapaa yhteiskuntatieteellisen 
tutkimuksen liittämisessä viidenteen puiteohjelmaan: 
Arviointilautakunta suosittelee voimakkaasti sellaisen erillisen sosiaalis-taloudellisen 
erityisohjelman toteuttamista, jossa käsiteltäisiin tiettyjä tarkkaan ja johdonmukaisesti valittuja 
aihepiirejä, jotka ovat luonteeltaan eurooppalaisia. Erityisohjelma lisäisi näkyvyyttä ja vauhdittaisi 
tutkimuksen yhdentymistä tavalla, joka edistäisi tehokkaasti eurooppalaisen yhteiskuntatieteellisen 
128 
13.. 
tutkimusalueen muodostumista, tukisi yhteisön muita politiikkoja sekä yhteisön muiden ohjelmien ja 
komission yksiköiden toimintoja. 
Komission olisi tarpeen mukaan jatkettava ja lujitettava erityisohjelmien yhteiskuntatieteellistä 
osuutta. On tarpeen kehittää edelleen erityisiä menetelmiä riskien ja vaikutusten arvioimiseksi eri 
teknologia-alueilla sekä sellaisia integroituja suunnittelujärjestelmiä, jotka auttaisivat jo alusta asti 
välttämään negatiivisia sosiaalisia, ympäristöön liittyviä ja taloudellisia vaikutuksia. 
Euroopan unionin uskottavuus ylikansallisena organisaationa riippuu laajalti siitä, miten se onnistuu 
ratkaisemaan eri politiikanalojen haastavimmat ongelmat, jotka liittyvät Euroopan yleiseen 
yhdentymiskehitykseen. Arviointilautakunta on vakuuttunut siitä, että tarvitaan integroituja, 
järjestelmäsuuntautuneita lähestymistapoja, joita tuleva hyvin suunniteltu sosiaalis-taloudellinen 
tutkimusohjelma voi tarjota. 
1.2 Arviointilautakunnan tärkeimmät suositukset 
Seuraavassa esitetään arviointilautakunnan tärkeimmät poliittiselta kannalta oleelliset suositukset 
tiivistelmänä. Yksityiskohtaisempi luettelo suosituksista on kertomuksen lopussa. 
1.2.1 TSER-ohjelman sisältö 
1.2.1.1 Ohjelman suunnittelu ja työohjelma 
1. Arviointilautakunta kannattaa käsitettä eurooppalaisesta monikulttuurisesta, monitieteellisestä, 
poliittisesti suuntautuneesta ja poliittisesti tärkeästä sosiaalis-taloudellisesta tutkimuksesta, joka on 
järjestetty erilliseksi sosiaalis-taloudellisiksi erityisohjelmaksi. 
2. Arviointilautakunta suosittele, että ohjelmakomiteassa keskusteltaisiin työohjelman tarkistuksesta 
kolmatta ehdotuspyyntöä varten siten, että työohjelman sisältö rajoitettaisiin muutamaan strategiseen 
aihepiiriin ja varmistettaisiin ohjelman eri tutkimusalueiden välinen synergia. Uudessa työohjelmassa 
olisi määriteltävä kohderyhmät tarkasti ja tavoitteet selkeästi sekä selostettavav tutkimustehtävät ja 
suoritusosoittimet. 
3. Arviointilautakunta haluaa kiinnittää huomiota siihen, että euroopanlaajuinen yhteiskuntatieteellinen 
tutkimus on hyvin varhaisessa kehitysvaiheessa. Sen vuoksi TSER-ohjelman aihepiirikohtaisia 
verkostoja ja yhtenäisiä toimia olisi erityisesti mainostettava, koska niiden avulla voidaan saada 
liikkeelle Euroopan yhteiskuntatieteiden tutkimusyhteisö. 
4. Arviointilautakunta havaitsi, että jäsenvaltioissa, komissiossa ja muissa erityisohjelmissa tehdystä 
yhteiskuntatieteellisestä tutkimuksesta olisi kiireesti laadittava yleiskatsaus. Tästä aiheesta olisi 
keskusteltava kohdennetun sosiaalis-taloudellisen tutkimusohjelman yhteensovittamisesta vastaavassa 
tilapäisessä neuvoa-antavassa komiteassa. 
1.2.1.2 Yhteisön toiminnan tulevaisuus sosiaalis-taloudellisen tutkimuksen alalla 
5. Arviointilautakunta painottaa, että yhteisön sosiaalis-taloudellinen tutkimusohjelma on ratkaisevan 
tärkeä ja sillä on uraauurtava tehtävä, koska moniin niistä tärkeimmistä strategisista kysymyksistä, 
jotka EU:n on tulevina vuosina ratkaistava, liittyy sosiaalis-taloudellisia näkökohtia, ja koska tämä 
yhteiskuntatieteiden alue on tähän mennessä kehittynyt erittäin heikosti Euroopassa. 
Arviointilautakunta tukee voimakkaasti kaksitahoista lähestymistapaa, jossa on ajatuksena toteuttaa 
viidennessä puiteohjelmassa erillinen hyvin suunniteltu ja johdonmukainen sosiaalis-taloudellinen 
erityisohjelma, joka tukee muissa erityisohjelmissa ja komission yksiköissä toteutettua 
tutkimustoimintaa sekä kehittää edelleen sosiaalistaloudellista tutkimusta osana erityisohjelmia 
silloin, kun siihen on aihetta. 
129 
13. 
6. Kiireellisimpiin eurooppalaisiin haasteisiin vastaaminen vaatii monipuolisia järjestelmäsuuntautuneita 
lähestymistapoja, joissa yhteiskunnallisen ulottuvuus on keskeinen. Nämä kysymykset ovat erityisen 
tärkeitä, kun otetaan huomioon jännitteet, joita kehittyy Euroopan unionin syventyessä ja 
laajentuessa, ja jotka saattavat olla esteenä Maastrichtin sopimuksen tavoitteiden toteuttamiselle. 
Yhteiskuntatieteiden panos on tärkeä sekä siksi, että niihin sisältyy laaja joukko erityisiä tieteellisiä 
näkökohtia ja siksi, että niillä voidaan kehittää asianmukaisia sosiaalisia prosesseja ja välineitä 
tulevaisuuden muokkaamiseksi. Koska ongelmat ovat todella luonteenomaisia juuri Euroopalle, 
niihin on puututtava yhteistyöllä Euroopan tasolla. 
7. Tulevaa ohjelmaa valmisteltaessa ohjelman sisällön määrittely ei yksin riitä, vaan ohjelmaan 
osallistumista varten on myös suunniteltava asianmukaiset ja harkitut välineet ja tarkat säännöt: 
aihepiirikohtaiset verkostot, yhtenäiset toimet, tutkimushankkeet, seurantamenetelmät ja 
liitännäistoimet erityisesti jatkuvan tiedonkulun ja vuorovaikutuksen varmistamiseksi kohderyhmien 
kanssa. 
8. Tulevan sosiaalis-taloudellisen tutkimusohjelman valmistelu on toteutettava läheisessä yhteistyössä 
tiedeyhteisön ja tulosten mahdollisten käyttäjien kanssa. 
9. Viidettä puiteohjelmaa valmisteltaessa komission olisi noudatettava integroivaa lähestymistapaa ja 
varmistettava kaikkien niiden komission yksiköiden aktiivinen tuki ja sitoutuminen, joita sosiaalis­
taloudellinen tutkimus erityisesti koskee. 
10.Arviointilautakunta suosittelee, että tarjotaan asianmukaiset keinot niistä Keski- ja Itä-Euroopan 
maista tulevien tutkimusryhmien ottamiseksi mukaan tutkimustoimintaan, jotka hakevat tai ovat jo 
hakeneet EU:n jäsenyyttä. 
1.2.2 Hallinnointi ja menettelyt 
11. Jotta selviydyttäisiin paremmin tutkimuksen ja politiikan yhtymäkohdassa esiintyvien tutkimuksen 
hallinnoinnin ongelmista, jotka ovat vaativampia kuin pelkkä hankkeiden, hankeryhmien ja ohjelman 
hallinnollinen seuranta, tarvitaan enemmän sellaista henkilökuntaa, jolla on käytännön kokemusta 
yhteiskuntatieteellisestä tutkimuksesta sekä kykyä ja taitoa säädellä vuorovaikutusprosesseja. 
12. TSER-ohjelman ongelmallisen henkilöstötilanteen vuoksi arviointilautakunta katsoo, että TSER-
ohjelman henkilöstötilannetta olisi kiireesti selkeytettävä ja toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen 
varmistamiseksi, että ohjelman tärkeimpiä toimintoja varten varataan riittävästi henkilöstöä TSER-
ohjelman erityisten tavoitteiden ja tutkimustehtävien mukaisesti ja neuvoston päätöksessä määritellyn 
ohjeellisen talousarvion rajoissa. Henkilöstön palkkaamista ja kehittämistä varten olisi laadittava 
strategia aivan lähitulevaisuudessa. 
13. Arviointilautakunta suosittelee, että arvioinnissa ja ehdotusten lopullisessa valinnassa noudatettavat 
menettelyt selostetaan selkeästi tietopaketissa. Menettelyt olisi järjestettävä avoimemmalla tavalla ja 
menettelyissä olisi oltava mukana riippumattomia asiantuntijoita, jotka tukisivat komission yksiköitä 
ja ohjelmakomiteaa ja toimisivat niiden neuvonantajina parhaimmista hakijoista laadittavan luettelon 
laadinnassa. 
14. Arviointilautakunta suosittelee, että kehitettäisiin edelleen komission yksiköiden pyrkimyksiä koota 
ohjelman eri osa-alueilta ja eri tutkimusalueilta samoja strategisia aiheita koskevat hankkeet 
aihepiirikohtaisiksi tutkimusaiheryhmiksi. Ne tukevat tiedonkulkua hankkeiden välillä, niiden 
integroimista ja ko-ordinointia ja varmistavat ohjelman tulevan vaikutuksen sekä poliittisella tasolla 
että tiedeyhteisössä. 
130 
13. 
15. Arviointilautakunta pitää erityisen myönteisenä sitä, että komission yksiköt järjestävät 
säännöllisesti noin kuuden kuukauden välein hankkeen edistymistä käsitteleviä seminaareja. 
Seminaarit ovat hyvä keino tukea verkostoitumista poliittisten päättäjien, komission muiden 
yksiköiden ja yhteisön ohjelmien ja aloitteiden sekä tiedeyhteisön kanssa. Lisäksi olisi yksittäisiä 
hankkeita rohkaistava vuorovaikutukseen hankkeiden tuloksien mahdollisten käyttäjien kanssa 
erityisesti kyseisen politiikan alalla: käyttäjiä olisi pyrittävä integroimaan näihin hankkeisiin tai olisi 
kehitettävä muita sopivia keinoja tiedottamista, vuorovaikutusta ja verkostoitumista varten. 
16. Arviointilautakunta katsoo, että TSER-ohjelman pitäisi myötävaikuttaa yhteisön TTK-strategioiden 
kehittymiseen järjestyneellä ja ko-ordinoidulla tavalla. Yhteydenpito CERT:n, CREST:n, IRDAC:n 
ja ESTA:n kanssa on tässä suhteessa erityisen tärkeää. Lisäksi olisi lujitettava ja kehitettävä edelleen 
yhteistyötä ennusteita laativan yksikön ja IPTS:n kanssa. 
17. ETAN:n aktivoimiseksi on tarpeen toteuttaa kiireesti ratkaiseva askel. Olisi toteutettava 
asianmukaiset toimenpiteet, jotta voitaisiin hyödyntää paitsi TSER-hankkeiden tuloksia, myös luoda 
yhteyksiä muiden erityisohjelmien ja komission yksiköiden, IPTS:n ja muiden alan toimijoiden 
sosiaalis-taloudellisiin tutkimustoimiin sekä yhteisön että jäsenvaltioiden tasolla. 
18. Arviointilautakunnan mielestä tietojenvaihtoa ja yhteistyötä TSER-ohjelman ja muissa 
erityisohjelmissa toteutettujen ja muiden komission yksiköiden toteuttamien sosiaalis-taioudellisten 
tutkimustoimintojen kesken olisi lujitettava. TSER-ohjelmalla tulisi olla tässä yhteydessä näitä toimia 
helpottava ja ohjaava tehtävä. 
19. Yhteensovittamista ja yhteistoimintaa COST:n kanssa olisi kehitettävä lisää. 
20. Lupaavien nuorten tutkijoiden ja tutkimusryhmien ottamista mukaan tunnustettujen instituutioiden 
kanssa toteutettaviin hankkeisiin pidetään suotavana ja sitä olisi edelleen tuettava. 
21. Arviointilautakunta on huolissaan erityisestä ongelmasta, joka tulee esille tietokantojen 
laatimisessa, yhdenmukaistamisessa ja levittämisessä sosiaalis-taloudellisella alalla. Talouselämän 
tärkeimpien alojen osalta kansalliset tilastotoimistot, joilla on käytössään hyvät resurssit, ovat 
tärkeimmät tällä alalla toimivat laitokset. TSER-ohjelman tutkimusalueilla II ja III on kuitenkin 
tarpeen luoda uusia määrällisiä ja laadullisia tietoja ja yhdenmukaistaa ne eri jäsenvaltioissa, koska 
kansalliset elimet ovat tältä osin olleet vähemmän tehokkaita. Aihepiirikohtaisia verkostoja ja 
yhtenäisiä toimia olisi pidettävä enemmän esillä tämän ongelma-alueen tukemiseksi. Rahoitetuille 
hankkeille, verkostoille ja toimille olisi tarjottava mahdollisuus käyttää EUROSTATm tietoja joko 
edullista korvausta vastaan tai vapaasti. 
22. Koska yhteiskuntatieteet ovat yleensä järjestäytyneet hyvin pieniksi yksiköiksi, olisi kehitettävä 
tehokkaita palveluja paremman tiedonsaannin varmistamiseksi, ehdotusten laadintaa koskevan 
neuvonnan järjestämiseksi ja yhteistyökumppaneiden etsinnän lukemiseksi. Kansallisten 
yhteyselinten verkostoa olisi lujitettava ja sen toimintaa tarpeen mukaan tehostettava jäsenvaltioissa. 
Lisäksi olisi kehitettävä yhteistyötä muiden olemassa olevien verkostojen kanssa. 
23. Arviointilautakunta ehdottaa, että ensimmäisen arviointikierroksen lopussa jäljestetään 
palautteenaniomeneltely eri arviointiryhmien kokemusten hyödyntämiseksi. 
131 
13. 
IL KOMISSION VASTAUS 
Komissio kiittää arviointilautakuntaa sen laatimasta kertomuksesta, joka komission mielestä myötävaikuttaa 
oleellisesti yhteisön tutkimustoiminnan arviointiin sosiaalis-taloudellisessa tutkimuksessa, sekä 
yksityiskohtaisista suosituksista toiminnan kehittämiseksi tulevaisuudessa neljännessä ja viidennessä 
puiteohjelmassa. 
Komissio haluaa muistuttaa siitä, että poliittisesti merkityksellinen tutkimus on luonteeltaan erittäin 
dynaamista, ja se kiinnittää huomiota arviointilautakunnan mielipiteeseen, jonka mukaan syyt, joilla 
erityisohjelmaa perustellaan kohdennetun sosiaalis-taloudellisen tutkimuksen alalla, ovat järkeviä, ja että 
ohjelman tavoitteet ovat edelleen paitsi perusteltuja myös erittäin ajankohtaisia. 
Tässä yhteydessä komissio panee tyytyväisenä merkille, että arviointilautakunnan mielestä joukko erittäin 
korkealaatuisia tutkimushankkeita ja aihepiirikohtaisia verkostoja, joilla on valmiudet tuottaa huomattavaa 
lisäarvoa, valittiin TSER-ohjelmassa julkistetun ensimmäisen ehdotuspyynnön jälkeen, ja että 
arviointilautakunnan mielestä jotkin näistä toiminnoista tuottavat jo nyt mielenkiintoisia ja politiikan 
kannalta merkittäviä tuloksia. 
Mitä tulevan tutkimustoimia koskevan kolmannen ehdotuspyynnön valmisteluihin tulee, arviointilautakunta 
suosittelee, että TSER-ohjelman työohjelmaa olisi tarkistettava siten, että se käsittäisi ainoastaan rajoitetun 
määrän tärkeimpiä strategisia tutkimusaiheita. Myös komissio katsoo, että on tarpeen keskittyä tiettyihin 
tärkeimpiin aiheisiin, ja harkitsee suositusta tämän työohjelman tarkistamiseksi pitäen samalla mielessä 
tarpeen ottaa huomioon ensimmäisestä ja hiljattain julkistetusta toisesta ehdotuspyynnöstä saatavat tulokset. 
Ottaen huomioon Euroopan tasolla tehdyn sosiaalis-taloudellisen tutkimuksen kehityksen keskipitkällä 
aikavälillä komissio kiittää lisäksi arviointilautakunnan suosituksesta, jonka mukaan yhteiskuntatieteitä olisi 
viidennessä puiteohjelmassa kehitettävä toteuttamalla tarkkaan määritelty yhteiskuntatieteellinen 
tutkimusohjelma, jossa käsiteltäisiin johdonmukaisesti koottua Euroopan eteen tulevien sosiaalisten 
haasteiden joukkoa poliittisesta näkökulmasta, samalla kun sitä kehitettäisiin tarpeen mukaan muihin 
erityisohjelmiin integroituna. 
Siltä osin kuin on kyse arviointilautakunnan muista suosituksista ja erityisesti niistä, jotka koskevat 
ohjelman toiminnallisia ja sen hallinnointiin liittyviä näkökohtia, komissio kiittää lopuksi 
arviointilautakuntaa sen puolueettomuudesta ja suoruudesta. Komissio aikoo käsitellä näitä kysymyksiä, ja 
komission yksiköt laativat kertomuksen toteutettavista toimenpiteistä, jotka tehdään osana vuotuista 
seurantatoimintaa. 
132 
13. 
ïïï. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Manfred Horvat (puheenjohtaja) 
1993 - : johtaja, BIT (kansainvälisen tutkimuksen ja teknologisen yhteistyön järjestö); INNOVATION- ja 
TMR-ohjelmien ohjelmakomiteoiden jäsen; ACTS-ohjelman seurantaryhmä 1995 ja 1996; 1995 - : 
varapuheenjohtaja. SEFI (European Society for Engineering Education): 1993-94: vieraileva tutkija, 
Oxfordin yliopisto; 1985 - luennoitsijana yliopistossa aiheenaan teknologian arviointi ja 
ympäristövaikutusten arviointi (Wienin teknillinen korkeakoulu, Linzin yliopisto); 1980 - : johtaja 
(virkavapaalla), Wienin teknillisen korkeakoulun täydennyskoulutuskeskus (korkeakoulujen ja yritysten 
välinen teknologian siirto, teknologian arviointi, jatkuva insinöörikoulutus, kansainvälisten 
tutkimusohjelmien ja -hankkeiden hallinnointi tutkimuksen ja koulutuksen alalla) 
Prof. Francisco Alvira-Martin 
Sosiologian professori, tutkimusmetodologian ja -tekniikan laitoksen johtaja, Universidad Complutense, 
Madrid; erikoistui tutkimusohjelmien arviointiin toimiessaan vierailevana tutkijana North-Western -
yliopistossa professori R.B. Boruchin kanssa ja on kirjoittanut kaksi kirjaa ja yli viisi artikkelia 
tutkimusmenetelmien arvioinnista: toimii nykyisin huumeiden väärinkäytön torjuntasuunnitelman 
arviointilautakunnassa Madridissa; 1995: riippumaton asiantuntija arviointilautakunnassa, joka laati 
luonnoksen Espanjan kansallisen tutkimussuunnitelman arvioinnissa käytettäviä osoittimia koskevasta 
asiakirjasta. 
Tri John Bradley 
Taloustieteilijä ja tutkimusprofessori, Economic and Social Research Institute, Dublin, Irlanti; erikoistunut 
työmarkkinatalouteen ja koheesioon liittyviin taloudellisiin prosesseihin EU:n reuna-alueilla 
Prof. Pierre Desmarez 
Université libre de Bruxelles; yhteiskuntatieteiden tohtori; johtaja, Centre de sociologie et d'économie 
régionales; tutkimusalat: työ ja työllisyys, työhistoriat, siirtyminen koulusta työelämään 
Tri Luigi Felici 
1986 - : johtaja, ANCE, IT (strategisia ohjelmia kaupunkialueiden uudistamisen markkinoilla, 
infrastruktuuriin kohdistuvien investointien taloudellinen analyysi, rakennusalan teollisuuden T&K-
ohjelmat); ennen vuotta 1986 L. Felici toimi johtavassa asemassa Confidustrian teollisissa T&K-
ohjelmissa, Mezzogiornon teolliset kehitysstrategiat, teollisuuden ympäristöongelmat, teollisuuspolitiikan 
vaihtoehdot, ulkosuhteet ja tiedotus); 1979 - 94: Italian tutkimusasioista vastaavan ministerin nimittämä 
FAST/MONITOR-ohjelman johtokomitean jäsen. 
133 

14. 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
YHTEISTYÖ KOLMANSIEN MAIDEN KANSSA 
135 

14. 
/, iirmiM Mis 
A. INCO-ohjelman lyhyt historiikki ja viisivuotisarvioinnin ala 
Neljännen puiteohjelman toinen toimenpidekokonaisuus toteutetaan erityisella tutkimuksen ja teknologisen 
kehittämisen ohjelmalla (TTK), johon kuuluu myös esittely, yhteistyössä kolmansien maiden ja 
kansainvälisten järjestöjen kanssa. Tämä ministerineuvoston 23. lokakuuta 1994 hyväksymä INCO-
erityisohjelma (International Cooperation), saattoi ensimmäistä kertaa yhteen koko yhteisön ja kolmansien 
maiden välisen TTK-yhteistyön ydinalaa lukuun ottamatta. INCO-ohjelmaa täydentää pääsy ensimmäisen 
toimenpidekokonaisuuden ohjelmiin kaikille eurooppalaisille ja eräille Euroopan ulkopuolisille osanottajille 
yhteisön asettamien yleisten sääntöjen mukaisesti. INCO-ohjelman sisältämä yhteistyö toteutettiin 
aikaisemmin usealla eri ohjelmalla. Kehitysmaita koskevat kolme eri tieteellisen ja teknologisen yhteistyön 
välinettä korvattiin yhdellä INCO-DC-ohjelmalla. Yhteisö aloitti vuonna 1991 TTK-yhteistyön 
laajentamisen Keski- ja Itä-Euroopan maiden (KIE-maiden) kanssa integraatioprosessin tukemiseksi ja 
käynnisti vuonna 1992 PECO/COPERNICUS -ohjelmat, jotka myöhemmin laajennettiin kattamaan myös 
entisen Neuvostoliiton uudet itsenäiset valtiot. Yhteistyö Euroopan ulkopuolisten teollistuneiden maiden 
kanssa on kehittynyt useilla eri tavoilla, jotka heijastavat molemminpuolista kiinnostusta tieteellistä ja 
teknologista yhteistyötä koskevien sopimusten aloilla ja niiden ulkopuolella. INCO on laaja-alainen tekniset 
alat kattava ohjelma, johon sisältyy yhteydet yhteisön COST- ja EUREKA-ohjelmiin sekä kansainvälisiin 
tieteellisiin järjestöihin. 
Tämä viisivuotisarviomti kattaa INCO-ohjelman ja sitä edeltäneiden ohjelmien toimet ja hallinnan vuodesta 
1991 vuoden 1996 alkupuolelle ja sisältää kolmannen puiteohjelman mukaisen loppuarvioinnin. INCO-
ohjelman kattamat ja tässä kertomuksessa käsitellyt neljä maantieteellistä pääaluetta ovat: 
Alue AI: Yhteistyö muiden eurooppalaisten tieteellisen ja teknologian yhteistyön foorumeiden 
kanssa: COST, EUREKA, kansainväliset tieteelliset ja teknologiset järjestöt ja instituutiot 
Alue A2: Yhteistyö Keski- ja Itä-Euroopan sekä entisen Neuvostoliiton uusien itsenäisten valtioiden 
kanssa 
Alue B: Yliteistyö Euroopan ulkopuolisten teollistuneiden kolmansien maiden kanssa 
Alue C: Tieteellinen ja teknologinen yhteistyö kehitysmaiden kanssa. 
Arviointilautakunta on tutkinut yksityiskohtaisesti jokaisella pääalueella saavutetut tulokset ja kehityksen, 
ja on pohtinut ohjelmasta kokonaisuutena saatavia hyödyllisiä opetuksia. Arviointilautakunnan koko 
kertomus on saatavissa englanniksi erillisenä asiakirjana. 
B. Ryhmän huomiot ja havainnot 
1. Talouden kasvava kansainvälistyminen ja tietoyhteiskunnan leviäminen takaavat sen, että 21. 
vuosisadan kynnyksellä kansainvälinen tieteellinen ja teknologinen yhteistyö on intensiivisempää ja 
laajempaa kuin koskaan aikaisemmin. Unionin teollisuuden tieteellisen ja teknologisen pohjan 
vahvistamiseksi ja yhteisön politiikkojen toteuttamisen edellyttämien tutkimustoimien edistämiseksi 
tarvitaan runsaasti kansainvälistä tieteellistä ja teknologista toimintaa. Arviointilautakunnan mielestä eri 
kansainvälisten yhteistyöohjelmien sisällyttäminen INCO-ohjelmaan on tärkeimpänä tuloksenaan 
kasvattanut EU:n tieteellisen ja teknologisen yhteistyön yhtenäisyyttä ja näkyvyyttä. 
2. Arviointilautakunta katsoo, eitä arviokautena loteulelul ohjelmat vastasivat yleensä tyydyttävästi 
annettuja tavoitteita. Arvioinlikaulena on saavutettu ja levitelty huomattava maara konkreettisia tuloksia, 
joista useimmat tarjoavat mahdollisuuden lisätutkimuksiin. Joitakin huomattavia tieteellisiä saavutuksia on 
tehty (liite 11). Teollisen hyödyntämisen kunnollinen arviointi kestäisi pidempään, mutta hyödyntämisaste 
ei kuitenkaan todennäköisesti ole korkea. Hallintotaakkaa lisäsivät osallistujien liian suuri määrä, 
viestintävaikeudet, eräiden osallistujamaiden paikalliset olosuhteet ja seurannan ja laadun ehdottomat 
vaatimukset. Komission viralliset menettelytavat eivät edistäneet tehokkuuden kehittämistä eräillä alueilla. 
137 
14. 
3. Arviointilautakuntaan tekivät vaikutuksen COST-ohjelmassa saavutetut tulokset ja se kannattaa COST-
ja INCO-ohjelmien nykyistä keskinäistä suhdetta. Esimerkiksi yhteinen aloite rokotetutkimuksessa on 
helpottanut tieteellisen tutkimuksen ja teollisuuden pitkän aikavälin yhteistyötä. Lähimenneisyydessä on 
kemian alalla tehty huomattavia aloitteita. COST mahdollistaa tieteellisten tutkimuslaitosten ja teollisuuden 
T&K-yhteistyön joustavan toteuttamisen komission asiakirjan "Tutkimus ja teknologinen kehittäminen: 
toimien yhteensovittaminen yhteistyöllä" suositusten mukaisesti. COST toimii myös hautomona 
erityisohjelmien hankkeille, on hyödyllinen väline EU:n ulkopuolisille osallistujille ja on auttanut luomaan 
ESPRIT- ja FLAIR-ohjelmien kaltaisia välineitä yhteisön puiteohjelmassa. 
4. Hyvin erilaisten valintamenettelyjen ja aikavälien vuoksi EUREKA-ohjelman ja yhteisön ohjelmien 
välinen yhteistyö vaatii poikkeuksellisia ponnistuksia tulosten saavuttamiseksi, mutta sitä voitaisiin 
mahdollisesti kehittää menettelytapoja muuttamalla (ks. tämän tiivistelmän C osan Suositus 2). 
5. Arviointilautakunta katsoo, että sekä COPERNICUS- että INTAS-ohjelmat olivat välttämättömiä 
väliaikaisia toimenpiteitä Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja entisen Neuvostoliiton uusien itsenäisten 
valtioiden kiireellisiin tarpeisiin vastaamiseksi. Nämä ohjelmat auttoivat KIE-maiden ja uusien itsenäisten 
valtioiden tutkimuspotentiaalin yhä jatkuvassa vakauttamisessa ja ne ovat tutustuttaneet monia KIE-maiden 
ja uusien itsenäisten valtioiden tiedemiehiä nykyaikaisiin tutkimusmenetelmiin kilpailuympäristössä. 
Näiden ohjelmien taloudellinen vaikutus monissa KIE-maissa ja uusissa itsenäisissä valtioissa on 
paikallisista infrastruktuurin puutteista ja soveltuvien hyödyntämiskeinojen puutteesta johtuen ollut hyvin 
rajallista. Ensi sija olisi nyt annettava PHARE- ja TACIS-tuen kasvattamiselle TTK:n välttämättömiin 
rakenneuudistuksiin sekä TTK:n sosiaalisille ja teollisille sovelluksille. Tämä suuri haaste edellyttää 
määrätietoista yhteistyötä ja rakentavaa kumppanuutta KIE-maiden ja uusien itsenäisten valtioiden 
viranomaisten kanssa ennen kuin INCO-ohjelman talous-, sosiaali- ja ympäristöalan tavoitteet voidaan 
saavuttaa. Mahdolliset edut koko Euroopalle ovat suuria. 
6. Läntisten tiedemiesten kanssa samalla tasolla olevien KIE-maiden tutkimusryhmien tasa-arvoista 
osallistumista ensimmäiseen toimenpidekokonaisuuteen olisi rohkaistava aina, kun sille on olemassa 
realistinen pohja. Puiteohjelman ulkopuolinen erillinen liittymisrahasto on välttämätön näiden maiden 
osallistumisen tukemiseksi. Täysin toimivaan tutkimuskumppanuuteen siirtymistä voidaan nopeuttaa 
poistamalla COPERNICUS-ohjelma vähitellen käytöstä neljännen puiteohjelman loppuun mennessä. 
7. Sellaiset uudet itsenäiset valtiot, joilla on paljon tieteellistä asiantuntemusta, erityisesti Venäjä ja 
Ukraina, vaativat erilaisen lähestymistavan. INTAS-ohjelmasta saadut hyödylliset kokemukset 
yhteisrahoitetuista tutkimusohjelmista antavat pohjan jatkuvalle yhteistyölle tärkeiden tutkimuskeskusten 
kanssa, mukaan lukien tapauskohtainen osallistuminen erityisohjelmiin. 
8. Huolimatta komission intensiivisistä ponnistuksista mainostaa EU:n yhteistyöohjelmia KIE-maissa ja 
uusissa itsenäisissä valtioissa, kyseisten maiden osallistuminen muihin erityisohjelmiin on vielä hyvin 
vähäistä ja yksittäiset tutkijat tuntevat hyvin huonosti menettelyjä ja saatavilla olevia mahdollisuuksia. 
Siirtymäkauden aikana näitä ponnistuksia on voimakkaasti vahvistettava kaikkien käytettävissä olevien 
tietokanavien välityksellä antamalla hyvin selkeitä ja yksiselitteisiä lausuntoja eri ohjelmien 
osallistumisvaatimuksista ja kertomalla käytännön yksityiskohtia rahoituksesta ja maksumenettelyistä. 
9. Ryhmän mielestä yhteistyö Euroopan ulkopuolisten teollistuneiden maiden ja nousevien talouksien 
kanssa tulee yhä tärkeämmäksi. Ryhmä tukee IRDAC-komitean vuoden 1995 kertomuksessa esitettämää 
mielipidettä, että yhteisön kaikkien tutkimus- ja tuotekehittelyohjelmien pitäisi olla avoimia myös 
Euroopan ulkopuolisten järjestöjen tapauskohtaiselle osallistumiselle edellyttäen, että siitä voisivat hyötyä 
Euroopan teollisuus yleisesti ja kilpailukyky erityisesti, että vastavuoroisuutta voidaan harjoittaa ja 
soveltuvia teollis- ja tekijänoikeuksiin liittyviä järjestelyjä voidaan ottaa käyttöön. Voimakkaasti kehittyvät 
kansantaloudet, jotka voivat nykyisin osallistua kehitysmaiden ohjelmaan, olisi myös otettava mukaan 
samoin edellytyksin niillä aloilla, joilla ne ovat saavuttaneet korkeat tieteelliset ja teknologiset standardi! ja 
suorituskyvyn. Ryhmä on samaa mieltä komission nykyisestä menettelytavasta neuvotella ulkomaiden 
hallitusten kanssa tieteellisistä ja teknologisista yhteistyösopimuksista aina, kun on tiedemaailman ja 
teollisuuden edustajien laajaan kuulemiseen perustuva vahva näyttö molemminpuolisesta edusta 
mahdollisille kumppaneille. 
138 
14. 
10. Japanin kanssa tehdyn tieteellisen ja teknologisen kumppanuusohjelman alkuperäiset tavoitteet ovat 
suurelta osalta saavutetut, ja nykyiset kahdenväliset ohjelmat huomioon ottaen arviointilautakunta katsoo, 
että tämän ohjelman olisi tästedes keskityttävä yhteisrahoitettuihin ja Japanin rahoittamiin järjestelyihin 
tarkoin valikoitujen hakijoiden ja kaikkein korkeatasoisimpien isäntänä toimivien (kansallisten ja teollisten 
sekä korkeakouluissa toimivien) tutkimuslaboratorioiden suhteen. 
11. Ryhmään teki vaikutuksen STD/1NCO-DC -ohjelman hyvä maine sekä järjestäjien että osallistujien 
keskuudessa, joka perustuu arviointimenetelmän luotettavuuteen, menestyvien kumppanuussuhteiden 
luomiseen ja tutkimushankkeiden sovellettavuuteen. Nykyistä käytäntöä jatkotutkintojen yhdistämisestä 
INCO-DC -tutkimushankkeisiin olisi jatkettava. Ryhmä katsoo, että vertaisarvioinnin korkea taso on tärkeä 
etu INCO-DC -ohjelmalle, ja että on Euroopan etujen mukaista tulla tunnetuksi tasapuolisesta 
menettelystä. 
12. Vaikka INCO-ohjelman arviointimenettelytapoja pidetään yleensä hyvinä, ne kuluttavat paljon 
voimavaroja. Tieto- ja viestintäteknologioiden vaikutusta ehdotusten jättämiseen ja arviointiin ei ole vielä 
osoitettu, mutta arviointilautakunnan mielestä mahdolliset edut ovat suuret kaikille INCO-ohjelman 
hallinnoimille ohjelmille. 
13. Ryhmä katsoo, että kansainvälistymistä ohjaavat usein lyhyen aikavälin taloudelliset tekijät ja 
mahdollisuus halpaan työvoimaan kehitysmaissa. INCO-ohjelmalla on merkittävä asema sen takaamisessa, 
että perus- ja soveltavia tieteitä ei unohdeta, erityisesti alueellisiin asioihin ja ongelmiin liittyvien asioiden 
osalta. 
14. Ryhmän mielestä teollisuuden alhainen suoran osallistumisen aste INCO-ohjelmaan johtuu aiheisiin 
liittyvien ja rakenteellisten syiden yhdistelmästä. IRDAC-komitean kertomus lokakuulta 1996 sisältää 
toimenpidesuosituksia, joiden pitäisi johtaa teollisuuden suurempaan osallistumiseen yhteistyöohjelmaan ja 
innovaatioita edistävien yhteyksien luomiseen. 
15. INCO-ohjelman laajuus ja monimutkaisuus erottaa sen muista erityisohjelmista ja asettaa merkittäviä 
hallinnollisia vaatimuksia komission henkilöstölle. Jatkuva ja läheinen yhteistyö pääosasto XILn B-osaston 
ja sen muiden osastojen henkilöstön ja muiden pääosastojen ohjelmien yksittäisten osien kanssa 
työskentelevien välillä on välttämätöntä. Ryhmän mielestä INCO-ohjelman merkitys edellyttää INCO-
ohjelmakomitean aseman vahvistamista ja huomattavasti korkeampaa julkista profiilia. 
16. Arvioidessaan EU:n ja kansallisten tiede- ja teknologiapolitiikkojen yhdenmukaisuutta ryhmä tuli 
siihen tulokseen, että INCO-ohjelma voi erityisesti vaikuttaa sellaisiin todella alueellisiin ongelmiin, joita 
ei yleensä käsitellä kahdenvälisissä ohjelmissa, ja joissa tieteelliset verkostot ovat erityisen tärkeitä. INCO-
ohjelmat voivat hyödyllisellä tavalla täydentää kansallisia ohjelmia perustamalla eurooppalaisia 
tutkimusverkostoja ensisijaisista aiheista ja monitieteellisillä alueellisilla ohjelmilla, joihin sisältyy sekä 
teoreettista että soveltavaa tutkimusta ja jotka edellyttävät EU:n ja kolmannen maan tasapainoista 
osallistumista. Yhdenmukaisuus edellyttää molemmilta puolilta riittävää tietämystä ja toimivaa 
kaksisuuntaista tietovirtaa. Ryhmä kannattaa INCOPOL-arviola, jonka lavoillecna on kerätä ja yhdistää 
tietoa kansallisista toimista ulkoisessa tutkimus-ja tuolekehilysyhteistyossä. 
C. Arviointilautakunnan suositukset 
COST. EUREKA, kansainväliset tieteelliset ja teknologiset järjestöt 
l. Ottaen huomioon COST-ohjeiman mahdollisen laajenemisen, sen suuren merkityksen EU-politiikalle ja 
sen hyödyllinen vuorovaikutuksen puiteohjelman kanssa, COST-ohjelman sihteeristön voimavarojen 
lisäystä olisi harkittava ja organisatorisia ja hallinnollisia menettelytapoja yksinkertaistettava niin paljon 
kuin mahdollista. 
139 
14. 
2. EUREKA-ohjelnian ja yhteisön hankkeiden laajenevan yhteistyön laajuutta ja alaa olisi tutkittava. Tätä 
tarkoitusta varten olisi perustettava kokeiluhanke, jonka määrärahat ja kesto olisivat rajallisia ja joka 
mahdollistaisi nopeutetun menettelyn, jolla yhteisö osallistuisi tiettyjen EUREKA-hankkeiden 
tutkimusosien tukemiseen. Tämän hankkeen lopputulosta olisi käytettävä perusteena yhteisön ja EUREKA-
ohjelman välisen yhteistyön vahvistamiseen tarkoitetun tuen laajuuden määrittelemiseksi. 
3. Ryhmä katsoo, että ilman todisteita selkeästä lisäarvosta ei INCO-ohjelman ja kansainvälisten 
tieteellisten ja teknologisten järjestöjen välinen vähäinen toiminta nykyisellään anna perustetta erilliselle 
kohdalle INCO-ohjelniassa. 
KIE-maat ja entisen Neuvostoliiton uudet itsenäiset valtiot 
4. KIE-maissa ja uusissa itsenäisissä valtioissa on tieteellisen ja teknologisen alan uudistusta nopeutettava 
ja vahvistettava INCO- ja PHARE/TACIS-ohjelmien ja asianosaisten maiden välisellä läheisellä 
yhteistyöllä kolmella alueella: 
• uudistamalla toimia, joiden tavoitteena on keskittää tieteellinen ja teknologinen toiminta muutamiin 
korkeatasoisiin keskuksiin, joilla on käytössään kehittynyt laitteet ja korkeatasoisia tiedemiehiä; 
• avustamalla tiede- ja teknologiahallinnon uudelleenjärjestelyssä, painottaen uusia avoimia 
tiedehallintomenetelmiä, kilpailukykyisiä apurahoja sekä vertaisarviointia ja täydentämällä olemassa 
olevia kahdenvälisiä toimenpiteitä; 
• kannustamalla tieteen ja teknologian sovellusten käyttöönottoa yhteiskunnassa ja talouselämässä 
pyrkimällä yhteistoimin ratkaisemaan sosiaalis-taloudellisia ongelmia. Erityistä huomiota on 
kiinnitettävä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevalle suojalle keinona edistää innovaatioita. 
5. COPERNICUS-ohjelma KIE-maissa ja uusissa itsenäisissä valtioissa olisi poistettava vähitellen käytöstä 
FP4:n loppuun mennessä. COPERNlCUS-ohjelman loppuaikana olisi painotettava paljon enemmän 
muiden erityisohjelmien ulkopuolelle jääviä, erityisesti alueellisia ja tutkimus- ja tuotekehityksen 
rahoituslaitosten kanssa käytyihin neuvotteluihin perustuvia ensisijaisia aiheita koskevia ehdotuspyyntöjä, 
ja siirrettävä soveltuvissa tapauksissa tieteellisen koordinaattorin tehtävät KIE-maita tai uusia itsenäisiä 
valtioita edustavalle tiedemiehelle. COPERNlCUS-ohjelman jälkeen olisi järjestettävä runsas rahoitus 
verkoille, konferensseihin osallistumiseen, valikoitujen keskusten laitteiden nykyaikaistamiseen ja muihin 
toimenpiteisiin siten, että yhteydenpito voidaan säilyttää sekä itä- että länsieurooppalaisten tiedemiesten 
toivomalla korkealla tasolla. 
6. INTAS-ohjelnian toimintaa ja tavoitteita olisi pikaisesti tarkasteltava uudelleen, jotta sille voitaisiin 
antaa uusi tehtävä FP5:ssä, koska tieteen ja teknologian alan rakenneuudistusta on autettava uusissa 
itsenäisissä valtioissa yhteistyössä TACIS-ohjelman ja asianosaisten maiden kanssa, korkeatasoista 
yhteistyötä uusien itsenäisten valtioiden tiedemiesten kanssa on tehostettava, yhteisrahoitusjärjestelyjä on 
jatkettava ja uusien itsenäisten valtioiden osallistumista ensimmäiseen toimenpidekokonaisuuteen on 
edistettävä. Yhteinen analyysi Venäjän viranomaisten kanssa muualla kuin Moskovassa ja Pietarissa 
sijaitsevista siviilitutkimuskeskuksista auttaisi lisäämään molempia osapuolia hyödyttäviä 
yhteistyömahdollisuuksia. INCO-ohjelmassa olisi myös tunnistettava yhdessä TACIS-ohjelman kanssa 
muiden uusien itsenäisten valtioiden uudistusmieliset rahoituslaitokset, jotta voitaisiin perustaa 
samantyyppisiä yhteistyösuhteita kuin on INTAS-ohjelman ja RFBR:n (Russian Foundation for Basic 
Research) välillä. 
Kehitysmaat 
7. Kehitysmaiden kanssa tehtävän tieteellisen ja teknisen yhteistyön rahoitus olisi palautettava 
alkuperäiselle tasolleen ottaen huomioon INCO-DC -ohjelman tulosten suuri soveltuvuus nykyisiin 
tarpeisiin, tieteellisen ja teknologisen tutkimuksen kasvava merkitys alueellisten ongelmien ratkaisemisessa 
(joilla on maailmanlaajuisia vaikutuksia), ja tarve rahoittaa huomattavasti suurempaa määrää A-luokiteltuja 
hankkeita sekä ylläpitää jo saavutettuja tuloksia. 
140 
14. 
8. INCO-DC -ohjelman perustavoitteet ja terveydenhoitoon, maatalouteen ja ympäristöön liittyvät 
kehityksen pääaihepiirit olisi säilytettävä. Näitä aloja olisi tarkennettava, jotta vältettäisiin se, että 
hakemuksia tulee liikaa. Neljäs, teknologiaa koskeva pääaihepiiri, joka sen teolliselle kehitykselle 
tuottaman hyödyn ohella myös lisää kaikkien yhteistyöhankkeiden arvoa, olisi asetettava paremmalle 
sijalle, jotta erityisesti teknologioiden yhdistämisestä ja tietoyhteiskunnasta saatavat edut voidaan saada 
yleisemmin saataville kehitysmaissa. 
9. Myös INCO-ohjelman ja infrastruktuurien kehittämistä tukevien EU-ohjelmien kuten ALA, MEDA ja 
LOME yhteistyö olisi asetettava etusijalle, jolla voitaisiin parantaa tietoisuutta tästä asiasta, luoda 
vahvempia yhteyksiä infrastruktuurisijoitusten ja TTK-tukihankkeiden välillä, ja kannustaa asianmukaisten 
toimia kehitysmaissa. 
10. Kehitysmaiden pyynnöstä niistä peräisin olevien kumppaneiden osuutta ensisijaisten tavoitteiden 
määrittelyssä, ehdotusten muotoilussa ja arvioinnissa ja hankkeiden tiedehallinnassa olisi vahvistettava ja 
tutkittava mahdollisuutta ryhtyä yhteisrahoitusjärjestelyihin. 
Arviointi 
11. Jotta arviointimenetelmät tulisivat avoimemmiksi ja jotta yhteisön tutkimusohjelmien uudet hakijat 
oppisivat osallistumalla hakeinusmenettelyyn, hylättyjen hankkeiden esittäjille olisi ilmoitettava välittömästi 
ja heille pitäisi antaa kohtuullisesti palautetta arvioinnista. 
12. Tieto- ja viestintäteknologioiden käyttämistä ehdotusten jättämisessä ja arvioinnissa olisi alustavasti 
kokeiltava tulevaisuudessa sen määrittelemiseksi, voidaanko arvioinnin alkuvaiheen laatu säilyttää 
välttämättömän luottamuksellisuuden ohella maaperän valmistelemiseksi lyhyemmille ja kohdennetummille 
kokouksille Brysselissä. 
EU ja kansalliset tieteelliset ja teknologiset politiikat 
13. TTK-toiminnan jatkuva kahdenvälinen valvonta jäsenvaltioiden ja PECO/COPERNICUS-ja INCO-
DC -ohjelmiin osallistuvien maiden välillä on suotavaa toissijaisuusperiaatteen noudattamiseksi ja 
kaksinkertaisen työn tekemisen välttämiseksi. 
INCO-ohjelmakomitea 
14. INCO-ohjelmakomitealle annettua tehtävää olisi huolellisesti tutkittava ja tarpeen mukaan muutettava, 
jotta komitean aseman näkyvän ja tehokkaan INCO-ohjelman kehittämisessä vahvistuisi ja komitea saisi 
aikaa pohtia strategisia ja pitkän aikavälin kysymyksiä. Komission olisi - INCO-ohjelmakomitean jäsenten 
avustamana kussakin maassa - ponnisteltava INCO-ohjelman profiilin nostamiseksi mainostamalla sen 
tavoitteita ja päämääriä ja sen tiedemiehille tarjoamia mahdollisuuksia osallistua kansainväliseen 
yhteistyöhön ajankohtaisilla aloilla. 
Hallinto 
15. Ryhmä suosittelee painokkaasti, että komissio harkitsee kiireellisesti, että INCO-ohjelmassa otetaan 
käyttöön kattava hallintotietojärjestelmä, jonka avulla voidaan milloin tahansa saada yleiskuva 
pääsuuntauksista ja indikaattoreista sekä hankkeiden edistyksestä. Tämä hallinnon ja seurannan väline 
helpottaisi yhdenmukaisuutta kaikkien ohjelman kanssa toimivien pääosastojen välillä, ja mahdollistaisi 
INCO-ohjelmakomitean ja tulevien seuranta- ja arviointiryhmien nopean keskittymisen tärkeisiin asioihin. 
Koska eräiltä yhteistyön osa-alueilta näyttäisi puuttuvan käynnissä olevien hankkeiden tehokkaat seuranta-
ja tarkistusmenettelytavat, olisi välittömästi otettava käyttöön ja julkistettava näytteiden ottoon perustuva ja 
puolueettoman rahoitustilintarkastuksen sisältävä toimintajakson puolivälin tarkkailujärjestelmä. 
141 
14. 
16. Komission hallintomenettelyjen yhtenäistämiseksi, mikä tuottaa huolta sekä koordinaattoreille että 
osanottajille, ennalta määriteltyihin rajoihin mahtuvien hankkeiden hyväksymiskäsittelyn olisi tapahduttava 
nopeutetusti. Komission nykyistä valtuutus- ja allekirjoitusmenettelyä voitaisiin harkita muutettavan pitäen 
mielessä avoimuusperiaate. Ei ole yhteisön etujen mukaista osoittaa tehottomuutta toiminnassaan ja samaan 
aikaan kiirehtiä sen kehitys- ja KIE-maita ja uusia itsenäisiä valtioita edustavia kumppaneita toteuttamaan 
uudistuksia. 
Arviointi ja seuranta 
17. Ryhmä katsoo, että arvioitavana viisivuotiskautena INCO-ohjelma edeltäjineen olivat välttämättömiä 
sen ajan olosuhteisiin vastaamiseksi ja niillä on huomattavia saavutuksia. Nopeasti muuttuvassa maailmassa 
on ohjelmaa sen neljän vuoden aikana tarkistettava jatkuvasti. KIE-maiden. uusien itsenäisten valtioiden, 
voimakkaasti kehittyvien kansantalouksien ja kehitysmaiden edessä tulee lähivuosina olemaan monia uusia 
haasteita. Tässä tilanteessa ryhmä suosittaa, eitä CREST-ohjelmassa esiteltyjen seuranta- ja 
arviointimenetelmien olisi säilyttävä INCO-ohjelman olennaisena osana. 
142 
14. 
IL KOMISSION VASTAUS 
Komissio kiittää tästä puolueettomasta kertomuksesta ja arvostaa ryhmän jäsenten työtä kunnollisen 
käsityksen muodostamiseksi näin monitahoisesta ohjelmasta näin lyhyessä ajassa. Kertomuksessa 
korostetaan korkeatasoisen tieteellisen ja teknologisen toiminnan merkitystä EU:n teollisuuden tieteellisen 
ja teknologisen perustan vahvistamisessa ja kaikkien yhteisön politiikkojen toteuttamiselle välttämättömien 
tutkimustoimien edistämisessä. 
Ryhmä tunnustaa INCO-ohjelman merkityksen EU:n tieteellisen ja teknologisen kansainvälisen yhteistyön 
yhtenäisyydelle ja paremmalle näkyvyydelle, ja kiinnittää huomiota INCO-ohjelman erityiseen 
vaikutusmahdollisuuteen alueellisten ongelmien ratkaisemisessa, jotka eivät yleensä kuulu kahdenvälisten 
tai muiden erityisohjelmien toimialaan. 
Komissio on samaa mieltä COST-ohjelman laajenemispotentiaalista, sen suuresta merkityksestä EU:n 
politiikalle ja hyödyllisestä vuorovaikutuksesta puiteohjelman kanssa. Kaikkinainen voimavarojen 
lisääminen on kuitenkin tasapainotettava puiteohjelman muiden osien tarpeiden kanssa. Korkean tason 
harkintaryhmä on perustettu COST-ohjelman tulevan aseman pohtimiseksi Euroopan tieteessä ja 
teknologiassa. Organisatorisia ja hallinnollisia menettelyjä tullaan yksinkertaistamaan ja yhtenäistämään 
mahdollisimman paljon yhteisön rahoitussääntöjen mukaisesti. Toimenpiteet tulevat perustumaan laajalti 
nyt käynnissä olevaan COST-ohjelman arviointiin, jota tekevät COST-ohjelman ylemmät virkamiehet ja 
jota käsitellään COST-ohjelman toukokuussa 1997 järjestettävässä ministerikokouksessa. 
Mitä tulee alustavaan kokeiluhankkeeseen, joka mahdollistaisi nopeutetun rahoitusmenettelyn yhteisön 
EUREKA-hankkeisiin osallistumiseen, määrärahojen varaaminen erityisesti EUREKA-hankkeille ei 
vaikuta realistiselta. Komission tarkoituksena on kuitenkin tarkastella ehdotusta niiden keinojen 
tutkimisesta, joilla kiireellisten EUREKA-hankkeiden ja tietysti muidenkin tärkeiden hankkeiden 
rahoituksesta voitaisiin huolehtia, kuten on tehty aikaisemminkin (esim. COSINE, JESSI). 
Komissio katsoo, että kansainvälisistä järjestöistä vastaava yhteyselin on tarpeen niitä koskevien monien 
tiede- ja teknologia-alan kysymysten käsittelemiseksi. 
Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa tehtävän yhteistyön osalta komissio myöntää, että erityisesti 
liittymisestä neuvottelevien maiden osalta täysimittainen osallistuminen ensimmäisen 
toimenpidekokonaisuuden ohjelmiin on ihanteellinen tilanne, jota olisi edistettävä, tunnustaen samalla, että 
näihin ohjelmiin osallistuminen FP4:n kautta on ollut hyvin vähäistä tähän mennessä. Sitävastoin INCO-
COPERNICUS -ohjelman osalta on hakemuksien ja hyväksyttyjen hankkeiden suhde noin 10 : 1. Tämä 
johtuu osittain ensimmäisen toimenpidekokonaisuuden ja COPERNlCUS-ohjelman erilaisista 
rahoitusjärjestelyistä, mutta se myös osoittaa, että vaikka Itä- ja Länsi-Euroopan tiedemiehet ovat hyvin 
halukkaita yhteistyöhön, on myös tarve kohdistetulle ohjelmalle. Ryhmä suositteli, että COPERNICUS-
ohjelma poistetaan vähitellen käytöstä FP4:n loppuun mennessä ja että ensimmäiseen 
toimenpidekokonaisuuteen osallistumista kannustetaan "aina kun sillä on realistinen pohja". Suurimmalle 
osalle KIE-maita tällaista realistista pohjaa ei kuitenkaan vielä ole ja täysimääräiseen osallistumiseen 
päästään ainoastaan vähitellen. Kohdassa 5 suositellut liitännäistoimenpiteet täyttäisivät osittain 
COPERNlCUS-ohjelman aukot, mutta eivät luultavasti kokonaan. On myös pidettävä mielessä, että yksi 
arviointilautakunnan tunnustamista INCO-ohjelman tärkeistä tehtävistä on sen vaikutusmahdollisuus 
alueellisten ongelmien ratkaisemiseen, joita eivät ensimmäisen toimenpidekokonaisuuden ohjelmat 
käsittele. Valmistautuessaan viidenteen puiteohjelmaan komission tarkoituksena on keskittyä enemmän 
erityisiin TTK-ohjelmiin KIE-maiden kanssa keskittyäkseen näille maille erityisen tärkeisiin asioihin ja 
myös painottaakseen liitännäistoimenpiteitä ryhmän suositusten mukaisesti. 
Komissio on eri mieltä siitä, että INCO-COPERNICUS -ohjelman aikaisempi asema uusissa itsenäisissä 
valtioissa pitäisi kokonaan korvata INTAS-ohjelmalla mukaan lukien ensimmäiseen 
toimenpidekokonaisuuteen osallistumisen rahoitus. INTAS-ohjelman tehtävä tieteellisessä ja teknologisessa 
yhteistyössä uusien itsenäisten valtioiden kanssa on tärkeä, mutta komissio ei katso, että sen tehtävän 
143 
14. 
laajentaminen parantaisi ensimmäiseen toimenpidekokonaisuuteen osallistumista. Tietyssä määrin INTAS-
ja COPERNICUS-ohjelmat koskevat eri tyyppisiä toimintoja. INTAS-ohjelman keskittyy lähinnä 
perustutkimukseen, kun taas COPERNlCUS-ohjelman lähestymistapa sovelluskeskeiseen ja teolliseen 
tutkimukseen on suorempi. Ensimmäiseen toimenpidekokonaisuuteen osallistumisen rahoitushallintaan ei 
tarvita erityisiä elimiä, sillä hallinnasta vastaavat komission asianomaisista ohjelmista vastaavat osastot. 
FP5:n valmistelussa on tarkoitus tutkia tarkoin tietyissä KIE-maissa ja uusissa itsenäisissä valtioissa olevien 
korkealuokkaisten keskusten tukemisen mahdollisuuksia ryhmän suositusten mukaisesti. Komissio yhtyy 
ryhmän painotukseen PHARE/TACIS -ohjelmien ja INCO-ohjelman läheisen yhteistyön tarpeellisuudesta, 
ja vuonna 1997 on tarkoitus antaa yhteinen tiedonanto (PO IA ja PO'XII) tieteellisestä ja teknologisesta 
yhteistyöstä liittymisestä neuvottelevien maiden kanssa. 
Komissio panee merkille arviointilautakunnan tuen komission politiikoille neuvotella tieteellisestä ja 
teknologisesta yhteistyöstä Euroopan ulkopuolisten teollistuneiden maiden kanssa, mukaan lukien 
voimakkaasti kehittyvät kansantaloudet, ja yhtyy ryhmän näkemykseen siitä, että vastavuoroisuutta olisi 
suosittava ja soveltuvat henkisen omaisuuden oikeuksiin liittyvät järjestelyt olisi otettava käyttöön, ja että 
yhteistyö on toteutettava hankekohtaisesti erityisohjelmilla. Komissio tunnustaa tarpeen tarkistaa Japanin 
kanssa tehdyn tieteellisen ja teknologisen kumppanuusohjelinan rakennetta ja toimintaa. Ehdotettu EU:n 
täysin rahoittamien kumppanuuksien asteittainen käytöstä poistaminen johtaisi kuitenkin niiden takaaman 
japanilaisiin teollisuuslaboratorioihin pääsyn loppumiseen, sillä muut, japanilaisten rahoittamat hankkeet, 
on rajoitettu ainoastaan julkisiin tutkimusjärjestöihin. Komissio ottaa mielihyvin vastaan ehdotuksen, että 
integroidaan yleisempään kumppanuusohjelniaan Korean kanssa tehty kumppanuusohjelma ja muut uudet 
maantieteellisesti suuntautuneet kumppanuushankkeet, jotka voidaan tehdä alueeseen B kuuluvien maiden 
kanssa. 
Kehitysmaiden (alue C) kanssa tehtävän yhteistyön osalta ryhmä korosti ohjelman tämän osan tärkeyttä ja 
totesi, että tärkeimmät terveydenhoitoa, maataloutta ja ympäristöä koskevan kehityksen aihepiirit olisi 
säilytettävä. Komissio on samaa mieltä siitä, että teknologian soveltava tutkimus on tärkeää ja että 
lisärahoitusta tarvitaan tämän asian hoitamiseksi riittävällä tavalla. Ensi askeleena on tarkoitus lisätä FP4:n 
INCO-DC -ohjelman yhteisiä etuja koskeville muille aloille myönnettävää rahoitusta 20 miljoonasta ecusta 
30 miljoonaan ecuun. Kehitteillä on myös sellaisia kehitysmaita koskevia erityisiä yhteistyöpolitiikkoja, 
joita voidaan niiden taloudellisen ja teknologisen kasvun perusteella pitää voimakkaasti kehittyvinä 
kansantalouksina. Vaikka komissio arvostaakin INCO-DC -ohjelmaa koskevia lukuisia korkeatasoisia 
ehdotuksia, komissio kuitenkin tunnustaa tarpeen vähentää hakemusten liian suurta määrääjä siitä johtuvaa 
tiedeyhteisön eteen tehtyä hukkaan mennyttä työtä. 
Kaikkia ohjelmia koskevien suositusten osalta komissio on samaa mieltä siitä, että on tarpeen ponnistella 
jatkuvasti havaittujen tehottomien menettelytapojen vähentämiseksi, jotka johtavat pitkiin viivästyksiin 
hanke-ehdotuksen jättämisen ja myönnettyjen määrärahojen ensimmäisen siirron välillä, ja sen 
varmistamiseksi, että hylättyjen hakemusten jättäjille kerrotaan tilanteesta nopeasti. Komission sisäisiä 
hallintomenettelyltä yritetään jatkuvasti parantaa, samalla kun komission on otettava huomioon julkisen 
vastuullisuuden velvoite. 
Ehdotusten jättämistä elektronisessa muodossa on jo aikaisemmin kokeiltu eräissä ohjelmissa. Sen 
mahdollisuuksia voitaisiin tutkia uudestaan ajanmukaistettujen elektronisten metodologioiden valossa. 
Asianosaisissa maissa käytettävissä olevat laitteistot olisi tutkittava ja otettava huomioon. 
Komissio on täysin samaa mieltä suosituksesta yhtenäisen hallintojärjestelmän käyttöönotosta. Vaikka 
ehdotus koskeekin kaikkia ohjelmia, se hyödyttäisi erityisesti INCO-ohjelmaa, jonka hallinnossa on 
mukana useita pääosastoja. Tilanneita on tarkoitus parantaa niin paljon kuin mahdollista FP4:n 
loppuaikana, ja erityisesti on tarkoitus ottaa järjestelmä käyttöön ennen FP5:n alkua. 
INCO-ohjelmakomitean tehtävän ja toimeksiannon osalta komissio toteaa, että sitä koskee vuoden 1987 
komitologiapäätös ja Maastrichtin sopimuksen 130 i artikla. 
144 
14. 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Luis Avelar 
Johtaja, Portugal Telecom 
Prof. Niels Ole Bernsen 
Kognitiivisen tieteen keskus 
Roskilden yliopisto 
Tanska 
Tri Stein W Bie 
Johtaja, Tutkimus-, täydennyskoulutus- ja koulutusjaosto 
Kestävää kellitystä koskevista asioista vastaava osasto 
YK.n elintarvike-ja maatalousjärjestö (FAO) 
Christian Dambrine 
Association Nationale de la Recherche Technique, France 
Bureaun jäsen, Euroopan tiede- ja teknologia yleiskokous (ESTA) 
Prof. Dervilla Donnelly 
University College Dublin. Irlanti 
Varapuheenjohtaja, Euroopan tiede-ja teknologia yleiskokous (ESTA) 
Tri Désirée Edmar 
Johtaja, Naturhistoriska Riksmuseet, Tukholma 
Terence Garrett 
Aikaisemmat toimipaikat: Kauppa-ja teollisuusministeriö 
ja the Royal Society, Yhdistynyt kuningaskunta 
Tri Werner Menden 
Aikaisempi toimipaikka: Bundesministerium fiir Forschung und 
Technologie, Saksa 
Vuoden 1995 INCO-ohjelman seurantakomitean jäsen 
Tri Alberto Silvani 
Consiglio Nazionale delle Ricerche 
Italia 
145 

15. 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
TULOSTEN LEVITTÄMINEN JA OPTIMOINTI 
(INNOVAATIO) 
147 

I. TIIVISTELMÄ 
1. Euroopan päätöksentekijät ovat laajalti yhtä mieltä siitä, että jatkuva ja järjestelmällinen 
innovaatio on uusien työpaikkojen, korkean tuottavuuden ja lopulta varallisuuden luomisen tärkein 
lähde. Innovaation edellytyksenä on kuitenkin suotuisa ilmapiiri. Tämä merkitsee johtamistaitoa, 
tiedon levittämistä maiden ja alojen välillä, joustavia tuotemarkkinoita sekä markkinoille 
suuntautunutta TTK-toimintaa. Tämä merkitsee myös innovaatioita edistäviä standardeja ja 
säännöksiä; innovaatiolle suotuisaa veropolitiikkaa; pääomamarkkinoiden kehitystä suosivia 
edellytyksiä innovaatioiden rahoittamiseksi; eurooppalaista patenttipolitiikkaa, joka suosii 
käyttömahdollisuutta teollis- ja tekijänomaisuutta koskeviin oikeuksiin ja joka suojaa näitä oikeuksia 
tehokkaammin maailmanlaajuisesti. Lisäksi tutkimuslaitosten ja teollisuuden on tehtävä nykyistä 
huomattavasti enemmän yhteistyötä vastatakseen käyttäjien ja kuluttajien markkinoilla ilmaisemiin 
tarpeisiin. 
2. INNOVAATIO, neljännen puiteohjelman kolmatta toimenpidekokonaisuutta vastaava 
erityisohjelma, käsittelee suurinta osaa edellä mainituista kohdista. INNOVAATIO-ohjelma 
käynnistettiin 15. joulukuuta 1994 tehdyn neuvoston päätöksen N:o 94/917/EY jälkeen. Ohjelman 
talousarvio on 312 miljoonaa ecua. Ohjelma jatkaa SPRINT-ja VALUE II -ohjelmissa aloitettuja 
toimenpiteitä sekä yhtä THERMIE-ohjelman toimenpidettä. Ohjelman perustehtävänä on vahvistaa 
Euroopan teollisuuden innovaatiovalmiuksia. Ohjelman on myös myötävaikutettava taloudelliseen ja 
sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen. Erityisesti painotetaan PK-yritysten asemaa ja teknologian levitystä 
ja kiertoa. Koko ohjelma on toteutettava toissijaisuusperiaatetta noudattaen: sen on täydennettävä 
kansallisia ja alueellisia toimia vastaavilla aloilla niitä kuitenkaan korvaamatta. 
3. INNOVAATIO-ohjelma on uutta kehittävä ja kokeellinen. Täten on erityisen tärkeää, että 
ohjelmaa säännöllisesti kohdennetaan uudelleen todennettaviin tavoitteisiin tähtäävän asianmukaisen 
seurannan ja arvioinnin perusteella. Tämän kertomuksen laatimiseen käytettävissä olleesta ajasta ja 
voimavaroista johtuen kertomus perustuu enemmän asiaa käsitteleviin asiakirjoihin, eräisiin 
haastatteluihin ja arviointilautakunnan yleiseen alan tuntemukseen kuin voimakkaasti empiiriseen 
tutkimukseen pohjautuvaan arviointiin. Komission olisi ryhdyttävä tehokkaamman arvioinnin 
takaaviin toimenpiteisiin tulevaisuudessa. 
4. Tämän arvioinnin lähtökohtana oli viisi kysymystä. Ryhmää pyydettiin arvioimaan 
INNOVAATIO-ohjelman aloilla tehtyjen aloitteidenmerkitystä, tehokkuutta ja kustannus­
hyötysuhdetta vuosina 1991 - 1995. Ryhmän oli lisäksi suositeltava seuraavien viiden vuoden 
oletettujen sosiaalis-taloudellisten olosuhteiden valossa ohjelman tulevaa suuntautumista ja hallinnon 
kohdentamista. Arvioinnissa oli otettava huomioon kolmanteen puiteohjelmaan kuuluneen VALUE 
II -ohjelman sekä puiteohjelman ulkopuolisen SPRINT-ohjelman loppuarvioinnit. 
5. Ryhmän saama yleisvaikutelma on myönteinen. INNOVAATIO-ohjelma ja sitä 
edeltäneet SPRINT- ja VALUE II -ohjelmat ovat käsitelleet yhteisön sosiaalis-taloudellisten 
tarpeiden kannalla olennaisia asioita. Kyseiset ohjelmat oval kasvattaneet innovaatioprosessien ja 
politiikkojen ymmärtämystä komissiossa sekä kansallisten ja alueellisien toimijoiden parissa 
SPRINT- ja VALUE II -ohjelmien sulautus oli välttämätön askel aikaisempien toimenpiteiden 
järkeistämisessä. Vielä on joitakin ensisijaisia tavoitteita uudelleenarvioilava ja eräitä epäkohtia 
korjattava, mutta nämä ongelmat eivät ole ylitsepääsemättömiä. 
6. INNOVAATIO-ohjelma ja sen edeltäjät ovat erityisesti: 
• luoneet perusrakenteita yhteiseni TTK-toimintaa koskevan tiedon levittämiseen; 
• saaneet ja levittäneet hyödyllisiä opetuksia PK-yritysten innovaatioprosesseista; 
• edistäneet laaja-alaisia toimenpiteitä komissiossa TTK-politiikan ja muiden yhteisön 
politiikkojen saattamiseksi enemmän innovaatioon suuntautuneeksi. Alueelliset toimet ovat 
onnistunein esimerkki tästä; 
149 
15. 
• luoneet eurooppalaisen innovaatiopolitiikan alun. Innovaatiota käsittelevän vihreän kirjan 
osuutta tässä olisi kiitettävä; 
• tunnustaneet, että yhteisön toiminnan olisi täydennettävä kansallisia ja alueellisia toimia eikä 
korvattava niitä. 
7. Ryhmä katsoo, että innovaatiopolitiikan asemaa EU:n toiminnassa olisi korostettava. 
Ryhmä korostaa kertomuksessaan paikallisten ja jopa henkilökohtaisten yhteyksien merkitystä uutta 
luovien ajatusten levittämisessä. Ryhmä uskoo kuitenkin, että yhteisön toiminnalle on tilaa, 
edellyttäen, että liiallista keskittämistä vältetään. Innovaatiota käsittelevään vihreään kirjaan 
perustuvan toimintasuunnitelman olisi johdettava eurooppalaiseen innovaatiopolitiikkaan, jolla olisi 
selkeä ja vahva asema muiden yhteisön politiikkojen ja kansallisten ja alueellisten 
innovaatiopolitiikkojen joukossa. Tätä politiikkaa olisi tuettava uusilla hallintojärjestelyillä 
komissiossa. 
8. Edellä mainittu huomioon ottaen olisi oikein antaa INNOVAATIO-ohjelmalle 
strateginen ja vaikutusvaltaisempi asema. INNOVAATIO-ohjelmaa on haitannut voimavarojen ja 
päätäntävallan puute. Ohjelma on kuitenkin edistynyt eurooppalaisen innovaatiopolitiikan 
ohjaamisessa. Ohjelmaa on sen vuoksi vahvistettava. 
9. INNOVAATIO-ohjelman olisi oltava laaja-alainen ja joustava puiteohjelman 
kokonaisuus. TTK-toiminnan ja innovaation välinen suhde on monitahoinen. Kumpikin vaikuttaa 
toiseen, mutta innovaatio on laajempi käsite, joka perustuu muihinkin lähteisiin kuin vain TTK-
toimintaan. Ryhmä katsoo, että INNOVAATIO-ohjelma on säilytettävä puiteohjelman yhteydessä, 
mutta puiteohjelma ei saa perusteettomasti rajoittaa INNOVAATIO-ohjelman laajempia toimintoja. 
Tämä tarkoittaa laaja-alaisten vuorovaikutusten kehittämistä ja edellyttää mahdollisesti TTK-
ohjelmille asianmukaista avoimempaa rakennetta. Edellämainitun mukaisesti ohjelman on pystyttävä 
kokeilemaan ja kehittymään. Tämä tarkoittaa, että toimintojen aloittamiselle ja lopettamiselle on 
oltava tarkoin määritellyt menettelyt, ts. "aloitus-ja lopetusmekanismit". Tämä tarkoittaa myös, että 
ohjelman on kyettävä vastaamaan nopeasti muuttuviin tarpeisiin. Joustavuutta on lisättävä. 
10. Ryhmä katsoo, että INNOVAATIO-ohjelman ja sen henkilöstön olisi toimittava 
uudistajarvhmänä komissiossa ja sen ulkopuolella. Uudistajaryhmä on pieni henkilöryhmä, jonka 
tehtävä on käynnistää ja kannustaa toimintaa, rohkaista uusia ajattelumalleja ja siten elävöittää 
laajempaa ryhmää. Ryhmän mielestä ohjelmaan osallistuvat voisivat ja heidän pitäisi toimia näin. 
Ajatuksia, uusia kokemuksia ja kokeiden tuloksia levittämällä uudistajaryhmä käynnistäisi ja edistäisi 
uutta luovia lähestymistapoja. Tämä tekisi ohjelman henkilöstöstä eräänlaisen vihreän paperin 
tavoitteita toteuttavan aivoriihen. Henkilöstöllä olisi oltava selkeä käsitys siitä, miten innovaatio 
toimii, heidän on tuotava ohjelmaan vahva pohtiva ja kokeellinen lähestymistapa, sekä pitää 
päätavoitteenaan innovaation edistämistä sekä komissiossa että sen ulkopuolella. 
11. Ryhmä suosittelee ohjelman yhteensovittamista muiden yhteisön politiikkojen ja 
pääosastojen kanssa. Yhteydenpito muihin pääosastoihin ja niiden politiikkoihin 
myötävaikuttaminen olisi tärkeä osa tämän uudistajaryhmän tehtävää. Ohjelma olisi erityisesti 
liitettävä muiden yhteisön politiikkojen kuin TTK-politiikan - kuten teollisuus-, PK-yritys- ja 
alueelliset politiikat - arviointiin ja toimeenpanoon: nämä toimenpiteet helpottaisivat innovaatiota 
sekä teknologian siirtoa ja levittämistä. Nämä toimet edellyttävät vastuullisten osapuolien 
sitoutumista ja myös kunnollisia hallintojärjestelyitä. 
12. On erityisen tärkeää kohentaa kolmannen toimenpidekokonaisuuden ja ensimmäisen 
toimenpidekokonaisuuden TTK-ohjelmien vuorovaikutusta. Ryhmä katsoo, ellä INNOVAATIO 
ohjelman toimeksianto ei tee riittävän selvää eroa erityisten TTK-ohjelmien hyödyntämisen ja 
toisaalta innovatiivisen ajattelun ja käytäntöjen laajemman edistämisen välille. Ryhmän mielestä 
yhteisön tukemassa tutkimuksessa olisi kiinnitettävä enemmän huomiota tulosten hyödyntämiseen, 
mutta tämän pitäisi olla pääasiassa asianosaisen TTK-ohjelman vastuulla. INNOVAATIO-ohjelman 
150 
15. 
ei pitäisi kuitenkaan ainoastaan olla TTK-ohjelmille pyydettäessä saatavilla oleva hankkeen 
valmistumisvaiheessa käytettävä palvelu. Ohjelman olisi annettava niille suuntaviivat tulosten 
levittämiseen ja optimointiin ja sillä olisi oltava vuorovaikutteinen valvojan ja opastajan asema TTK-
ohjelmien koko keston ajan. Ohjelman olisi edistettävä näiden TTK-ohjelmien suuntautumista 
innovaatioon. INNOVAATIO-ohjelman yhteydessä on käynnistetty joukko erityistoimenpiteitä 
yhteensovitetun lähestymistavan varmistamiseksi tulosten levittämisessä ja optimoinnissa. Nämä 
aloitteet täydessä toimintavalmiudessaan voivat huomattavasti edistää tehokasta yhteensovittamista. 
INNOVAATIO-ohjelmalla pitäisi olla riittävä päätäntävalta ja institutionaaliset välineet tämän 
varmistamiseksi. 
13. Ohjelmassa on määriteltävä selkeämmin ensisijaiset tavoitteet ja ohjelman rakenteen 
on myös oltava yksinkertaisempi, jotta voitaisiin keskittyä paremmin tiettyihin kysymyksiin, 
lisätä joustavuutta ja parantaa sisäistä yhteensovittamista. Ryhmä kiinnittää huomiota 
seuraaviin kohtiin: 
13.1 Euroopan innovaatioiden seurantajärjestelmän (European Innovation Monitoring System / 
EIMS) pitäisi olla erityisen hyödyllinen INNOVAATIO-ohjelman osa, joka helpottaisi yhteisön 
toiminnan lähentämistä jäsenvaltioiden ja muiden organisaatioiden toiminnan kanssa. Järjestelmällä 
voisi olla merkittävä asema arviointilautakunnan suositteleman uudistajaryhmän toiminnoissa. 
13.2 Ohjelman olisi laajennettava ja tehostettava alueellisia toimiaan. Käyttämällä erityisesti 
nykyisiä aloitteita, kuten Alueelliset innovaatiostrategiat -aloitetta tai uusia kohdennetumpia 
välineitä, ohjelman olisi autettava tukeen oikeutettuja alueita tehokkaasti hyödyntämään 
rakennerahastoja aloilla, joihin teknologinen innovaatio vaikuttaa ja kannustettava näiden alueiden 
pk-yrityksiä osallistumaan innovaatioyhteistyöhankkeisiin. 
13.3 INNOVAATIO-ohjelman välityskeskukset (IRC) ovat paras väline toiminnan 
yhtenäistämiseksi paikallisella ja Euroopan tasolla. Tämä olisi välityskeskusten päätehtävänä 
ohjelmassa. Välityskeskusten olisi edistettävä innovaatiota paikallisessa ympäristössään sen sijaan, 
että ne keskittyisivät levittämään tietoa yhteisön TTK-toiminnasta. Niiden olisi, aina kun se on 
hyödyllistä, annettava eurooppalainen suuntaus innovaatiokysynnälle ja paikallisten yritysten 
innovaatioiden rahoittamiseen. Välityskeskukset voisivat myös antaa arvokkaita palveluita ohjelman 
muille osille, kuten alueellisille toimille. Tämän mahdollistamiseksi niiden olisi oltava tietoisia 
innovatiivisen ajattelun kaikista puolista ja oltava hyvin lähellä paikallista talouselämää perustaen 
toimintansa muuhun paikalliseen toimintaan sitä toisintamatta. Välityskeskusten on myös oltava 
lähellä komissiota ja muita välityskeskuksia, jotta ne voisivat toimia tehokkaana verkostona. 
13.4 Verkostojen luomisella on ryhmän mielestä tärkeä asema innovaatiopolitiikassa Euroopan 
tasolla. Tieto ja ajatukset liikkuvat verkostojen kautta ja mahdollistavat alueellisen ja alakohtaisen 
kokemuksen vuorovaikutuksen ja kannustavat uusia kilpailukykyisiä toimia. Verkostot voivat olla 
elektronisia tai paperien siirtoon perustuvia, ja toimivat usein henkilökohtaisten yhteyksien kautta. 
Ne voivat olla joko pysyviä, toisin sanoen perusrakenteisiin sisältyviä, kyseisen politiikan rakenteita 
tai kokeellisia aloitteita, joiden on tarkoitus jatkaa omin voimin. INNOVAATIO-ohjelman 
yhteydessä muiden verkostoaloitteiden kuin välitysverkoslojen olisi oltava kokeellisia. Näiden 
aloitteiden olisi oltava siten suunnitellut, että niistä tulisi aikanaan taloudellisesti komissiosta 
riippumattomia. Ne voisivat lisätä olemassa oleviin verkostoihin eurooppalaisen ulottuvuuden tai 
aloittaa yhteistyön joillakin uusilla alueilla, joissa komissiolla on toimivalta. 
13.5 Ryhmä korostaa erityisesti uusien teknologioiden levittämistä suosivan rahoitusympärislön 
tehostamista. Tähän mennessä INNOVAATIO-ohjelma on kuitenkin vaikuttanut rajallisesti kentän 
ajatteluun. Ohjelman olisi pyrittävä laajentamaan tehtäväänsä. Eurooppa on ollut liian hidas 
innovaatiotoiminnan rahoitusjärjestelmien kehittämisessä. Näitä järjestelmiä on kehitettävä 
yhteensovitetusti toimien yhtenäistämiseksi alueellisella, kansallisella ja yhteisön tasolla. 
151 
15. 
13.6 Ohjelmassa olisi säilytettävä tärkeä tiedottamistehtävä, jonka se suorittaa CORDIS-
palvelun kautta (mieluimmin edelleen kehitettynä). Ohjelmassa olisi kiinnitettävä enemmän huomiota 
palvelun käyttäjien tarpeiden syvälliseen ymmärtämiseen, jotta innovaatioviestillä olisi 
vastaanottavainen yleisö. 
13.7 Ryhmä suosittelee voimakkaasti lisäponnistuksia ja yhtenäisempää strategiaa patenttien 
osalta. Tämä tarkoittaisi lähinnä TTK-ohjelmien tukemisen vahvistamista. Henkisen omaisuuteen 
liittyviä oikeuksia koskevien säännösten kehittäminen on kuitenkin myös strateginen asia yhteisön 
innovaatiopolitiikalle. Nykytilanne on kaukana tyydyttävästä. Tämän alan toimenpiteitä olisi jatkossa 
tehostettava. 
13.8 INNOVAATIO-ohjelmaan liittyvien hankkeiden tarkoituksen pitäisi olisi esitellä ja levittää 
innovatiivisia lähestymistapoja sekä teknologian keinoja tehostaa innovatiivisia asenteita. Ne eivät 
saisi keskittyä ainoastaan tiettyjen tulosten hyödyntämiseen. Näiden hankkeiden pitäisi paremminkin 
toimia esimerkkinä innovatiivisesta ajattelusta ja yleensä käytänteistä. Hankkeiden pitäisi pääasiassa 
pyrkiä erityisteknologioiden sijaan yhteisön innovaatiopolitiikan laajempiin tavoitteisiin, kuten 
uusien teknologiaan perustuvien yritysten helpompaan pääsyyn tuotemarkkinoille, perinteisten alojen 
teknologian käyttövalmiuksien lisäämiseen, alojen ja maiden väliseen tiheämpään teknologioiden 
siirtoon (ei ainoastaan yhteisön sisällä vaan myös sen ulkopuolelle), innovaatiokulttuurin 
kannustaminen kaikkialla Euroopassa. 
13.9 Ryhmä katsoo, että teknologian siirtoa ja validointia koskevat hankkeet olisi yhdistettävä, 
OPET-verkosto olisi siirrettävä THERMIE-ohjelmaan, ja että kaksi nykyistä toimenpidelinjaa, 
innovaation hallintamenetelmät ja toiminnat, joilla lisätään yleisön tietoisuutta tutkimuksesta ja 
teknologiasta, eivät saisi olla tulevan ohjelman yksittäisiä osia, vaikkakin niiden erityistavoitteet 
voivat olla tärkeitä. Tietoisuutta lisäävät toiminnat voisivat olla osa Euroopan innovaatioiden 
seurantajärjestelmää ja ne voitaisiin suunnata uudelleen yhtenäiseksi yhteisön tutkimus-, teknologia-
ja innovaatioaloitteiden edistämisstrategiaksi. Innovaation hallintaa koskevat aloitteet voitaisiin 
jakaa: Euroopan innovaatioiden seurantajärjestelmä arvioisi uusia tekniikoita ja välityskeskukset 
edistäisivät ja levittäisivät huippuluokan toimintatapoja. 
14. Edellä mainitut suositukset voidaan tiivistää seuraaviin kuuteen kohtaan: 
• Innovaatiopolitiikan asemaa yhteisön toimissa olisi vahvistettava. 
• INNOVAATIO-ohjelmaa olisi jatkettava, merkittävästi vahvistettava ja siitä olisi tehtävä 
laaja-alainen ja joustava puiteohjelman kokonaisuus. Ohjelman olisi toimittava 
uudistajaryhmänä innovaation kannustamiseksi, edistämiseksi ja sen puolesta puhumiseksi 
komissiossa ja myös sen ulkopuolella.. 
• TTK-ohjelmissa olisi kiinnitettävä enemmän huomiota innovaatioon. 
• INNOVAATIO-ohjelman olisi avustettava yksittäisten TTK-ohjelmien levittämis- ja 
optimointitoiinissa. Ohjelman puitteissa pitäisi voida puuttua lilanteeseen, kun nämä 
loimenpileel vaikullaval liillamallomilla. Ohjelman olisi yleisesii edislellava TTK ohjelmien 
suuntautumisia innovaatioon, laman kaiken varmistaminen edellyttää asianmukaisia 
hallinnollisia järjestelyitä. 
• Yhteensovittamista muiden yhteisön politiikkojen ja pääosastojen välillä on vahvistettava. 
Ohjelma on erityisesti yhdistettävä yhteisön muiden kuin TTK-politiikan - kuten teollisuus-, 
pk-yritys-ja aluepolitiikan - toimenpiteiden arviointiin ja toimeenpanoon, jotta helpotettaisiin 
innovaatiota sekä teknologian siirtoa ja levittämistä. 
• Edellisissä kohdissa mainittujen kysymysten korostamiseksi olisi kiinnitettävä enemmän 
huomiota ohjelman yksittäisten toimenpidekokonaisuuksien tärkeysjärjestyksen 
määrittämiseen. Ohjelma koostuisi tulevaisuudessa kahdeksasta pääkohdasta. 
152 
15. 
II. KOMISSION VASTAUS 
Komissio tukee täysin suosituksissa korostettua innovaation edistämistä sekä TTK-puiteohjelman sisällä että 
sen ulkopuolella. 
Itse asiassa komissio antoi 20. marraskuuta 1996, innovaatiota käsittelevän vihreän kirjan innostaman 
laajan julkisen keskustelun myötä, ensimmäisen toimintasuunnitelman Euroopan innovaatiosta. Tässä 
toimintasuunnitelmassa katsotaan innovaatiokyvyn olevan edellytyksenä kilpailukyvyn säilymiselle ja 
ennakkoehtona työpaikkojen luomiselle tulevaisuudessa Euroopassa. 
Toimintasuunnitelmassa yksilöidään kolme toiminta-aluetta: aidon innovaatiokulttuurin edistäminen, 
innovaatiolle suotuisien oikeudellisten, säädöksellisten ja rahoituksellisten puitteiden luominen sekä 
tutkimuksen ja innovaation välisen yhteyden parantaminen. Kukin näistä alueista sisältää tiede-, tutkimus-
ja teknologiapolitiikkaan kuuluvia toimia ja myös tyypillisesti muihin politiikkoihin, kuten teollisuus-, 
yritys-ja aluepolitiikkoihin, kuuluvia toimia. 
Komissio kannattaa myös suosituksia siitä, että TTK-ohjelmissa olisi kiinnitettävä enemmän huomiota 
innovaatioon ja että INNOVAATIO-ohjelma voisi hyödyllisellä tavalla opastaa ja avustaa erityisohjelmia 
näissä pyrkimyksissä. Ohjelmienvähsen levitys- ja optimointiryhmän kokemusten perusteella tullaan 
INNOVAATIO-ohjelmalle harkitsemaan erityisen toimeksiannon antamista, jolla luotaisiin tarpeellinen 
perustaja välineet sen varmistamiseksi, kyseinen opastus ja valvonta todella toteutetaan. 
Tämä koskee myös suositusta yhteensovittamisesta muiden yhteisön politiikkojen kanssa innovaation sekä 
teknologian siirron ja levittämisen edistämiseksi. 
Kolmanneksi, komissio kiittää ehdotuksista ohjelman puitteissa toteutettavien toimien rakenteiden 
uudistamiseksi ja toimenpidekokonaisuuksien määrän vähentämiseksi. Komissio haluaa tässä yhteydessä 
tuoda julki, että viimeisimmässä teknologian siirto-ja validoimishankkeita koskevassa ehdotuspyynnössä 13 
yhdistettiin jo varsin pitkälle näitä hanketyyppejä erään suosituksen mukaisesti. 
Lopuksi komissio ottaa huomioon suositukset, että INNOVAATIO-ohjelman ensisijaiset tavoitteet 
ilmaistaan selvemmin: halutaanko korostaa erityisten TTK-hankkeiden tulosten hyödyntämistä vai 
innovatiivisen ajattelun ja toimintamallin edistämistä laajemmalti. Innovaatiotoimintasuunnitelmassa 
annettujen suuntaviivojen mukaisesti jälkimmäinen tavoite on tulevien toimenpiteiden tärkeimpiä. 
* I YVI Not 11\. I7.(R«H,. s. 20 
153 
15 
III. ARVIOINTTL AUT AKI JNT A 
Luis A. Oro Giral (E), Puheenjohtaja 
Professori, epäorgaanisen kemian laitos, Zaragozan yliopisto 
Nicos M. Christodoulakis (GR) 
Professori, Kansainvälisen taloustieteen ja Eurooppa-tutkimuksen laitos, University of Economies and 
Business, Ateena 
Heinrich Höfer (D) 
Päällikkö. Teknologian ja innovaatiopolitiikan osasto 
BDI, Bundesverband der Deutschen Industrie 
Sean McCarthy (IRL) 
Toimitusjohtaja, Hyperion Energy Systems Ltd 
Erkki Ormala (SF) 
Sihteeri, Suomen tiede-ja teknologianeuvosto 
Kauppa- ja teollisuusministeriö 
Philip V. Hills (UK) 
Professorial Fellow, PREST (Policy Research in Engineering, Science, and Technology) 
Manchesterin yliopisto 
Giorgio Tuninetti (I), esittelijä 
Ensimmäisen varapuheenjohtajan avustaja. Business Development 
Corporate Staff, Finmeccanica SpA 
154 
16. 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
TUTKIJOIDEN KOULUTUKSEN JA LIIKKUVUUDEN 
EDISTÄMINEN 
155 

16. 
I. TIIVISTELMÄ 
Tämä on Henkinen pääoma ja liikkuvuus -ohjelman (HCM) ja sitä seuranneen Tutkijoiden koulutus ja 
liikkuvuus -ohjelman (TMR) viisivuotisarvioinnin tiivistelmä14. Arviointi suoritetaan viidenteen 
puiteohjelmaan kuuluvan Tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus -ohjelman käynnistämisen edellä. Arviointi 
käsittää myös HCM-ohjelman loppuarvioinnin. 
Tässä kertomuksessa esitetyt suositukset ovat välttämättömiä Tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus -ohjelman 
onnistuneelle kehittämiselle ja niillä on takanaan arviointilautakunnan täydellinen ja yksimielinen tuki. 
Lautakunta painottaa, että se haluaisi nähdä nämä suositukset toteutettuina kokonaisuudessaan. 
Eurooppa on 21. vuosituhannen alkaessa monien suurien haasteiden edessä. Euroopan teollista 
kilpailukykyä on kohennettava ja tietojen ja tietämyksen liikkumisen ja kehittämisen esteitä on poistettava. 
Ekologiset ja ympäristöongelmat on voitettava. Suuret yhteiskunnalliset kysymykset, siirtolaisuus ja 
rasismi, terveys ja elämäntavat, sosiaalinen syrjäytyminen ja hallinto, on kohdattava. Ryhmä katsoo, että 
Euroopan on helpompi kohdata nämä haasteet, mikäli sen tieteellinen ja teknologinen tutkimusyhteisö on 
valmis monitieteelliseen, kulttuurien väliseen ja alueiden ja kansalliset rajat ylittävään yhteistyöhön, ja että 
koulutus-ja liikkuvuusohjelmalla on merkittävästi annettavaa tämän yhteistyön kehittämiseen. 
• Tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus -ohjelma on välttämätön tekijä näiden haasteiden 
kohtaamisessa, ja sitä pitäisi jatkaa viidennessä puiteohjelmassa. 
Jokaisen ohjelman on kuitenkin kyettävä ylittämään puhtaasti yhteisölliset näkökohdat sen varmistamiseksi, 
että tutkimuksessa otetaan huomioon teollisuuden kilpailukyky ja ekologisesti kestävä kehitys 
maailmanlaajuisesti sekä erityisesti, että sen avulla myötävaikutetaan täysipainoisesti Keski- ja Itä-
Euroopan kehitykseen ja vakauttamiseen. Näihin haasteisiin vastaaminen edellyttää joitakin muutoksia 
tässä ryhmän mielestä hyvin onnistuneessa ja hyvin hoidetussa ohjelmassa. 
• Ohjelmaan on otettava kaikki tieteenalat, joilla voidaan vastata näihin haasteisiin, ja niitä on 
kehitettävä niin, että niissä otetaan huomioon täysimittaisesti Euroopan ja maailman laajuinen 
vaikutus. 
Ohjelman on myös toimittava tiiviissä yhteistyössä Euroopan tiedeyhteisön kanssa, jonka parissa ohjelma 
on saanut hyvän maineen tieteellisen erinomaisuuden korostamisestaan ja alhaalta ylöspäin suuntautuvasta 
lähestymistavastaan. Tämä lähestymistapa sallii yhteisön erityisohjelmien ulkopuolelle jäävien uusien 
dynaamisten alojen tukemisen ja sen avulla voidaan oikaista kapeasti kohdennettujen ohjelmien 
suuntaamisvirheitä tai joustamattomuutta. Tässä mielessä se toimii eräänlaisena vakuutuksena. 
Tämä lähestymistapa aiheuttaa kuitenkin suuria ongelmia siksi, että osaan ohjelmaa tulee liikaa 
hakemuksia, ja se aiheuttaa sekaannusta ohjelman tavoitteista: onko ohjelma vakuutusmekanismi 
tutkimukselle, joka ei kuulu erityisohjelmiin, vai onko se koulutus- ja liikkuvuusohjelma? 
Arviointilautakunta suosittelee, että: 
• Kaikissa viidennen puiteohjelman ohjelmissa olisi oltava alhaalta ylöspäin suuntautuvan 
tutkimuksen osasto - niiden "vakuutus". Tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus -ohjelman olisi 
säilytettävä alhaalta ylöspäin suuntautuva toimintatapa, mutta sen olisi keskityttävä koulutus- ja 
Uikku vuuskvs vm vksiin. 
14 Tämä tiivistelmä on julkaistu erillisenä asiakirjana kaikilla yhteisön kielillä (asiakirja I ) ja koko kertomuksen osana 
ainoastaan englanniksi (asiakirja 2). 
157 
16. 
Yksittäisten ohjelman toimintakokonaisuuksien osalta: 
• Apurahatoimintaa olisi kehitettävä kolmena perustoimenpidekokonaisuutena. Ryhmä suosittelee, että: 
1. Marie Curie -apurahoja olisi kehitettävä koskemaan ainoastaan kaikkein kyvykkäimpiä eurooppalaisia 
tutkijoita, joilla on osoitetut tutkija-ansiot. 
2. Teollisuusisäntä -apurahojen olisi tuettava erityisesti tutkijoiden kouluttamiseen teollisuudessa. 
3. Rakenteellisen yhteenkuuluvuuden apurahojen tulisi kohdistua erityisesti korkeatasoisten tutkijaryhmien 
kehittymiseen epäsuotuisilla alueilla. 
• Tutkimusverkostotoiminnan olisi kasvatettava verkostojen onnistumisastetta ja kustannushyötyä 
1. parantamalla rahoitettujen verkostorakenteiden joustavuutta, mahdollisesti siirtymällä pois 
keskimääräisen keskuskohtaisen rahoituksen perustasta, 
2. kattamalla enintään 50% hankkeiden rahoituksesta, 
3. nostamalla verkostoapurahansaajien tasoa julkistamalla paikkojen haku avoimesti ja kansainvälisesti, 
4. kannustamalla monitieteellisiä ehdotuksia ja takaamalla niiden yhdenmukainen arviointirakenne. 
• Suurten tutkimusyksikköjen toiminnan olisi 
1. lisättävä rypäskehitystä ja toimenpidekoknaisuuden yhteensovittamistekijöitä. 
Näillä on korkea EU-lisäarvo, 
2. laajennettava määritelmäänsä "Laaja-alaiseksi huippuosaamiskeskukseksi", 
3. vältettävä tulemasta uusien suurien tutkimusyksiköiden suunnitteluohjelmaksi. Tämä voisi olla 
vahingollista toimenpidekokonaisuuden päätavoitteille, 
4. tultava ajoittain tarkistetuksi, jotta se voidaan suunnata uudelleen puiteohjelmassa. 
• Liitännäistoimenpiteet: Tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus -ohjelman toimien tukemiseen tarvitaan 
strategia- ja seurantayksikkö. Tällä yksiköllä olisi monta ohjelman yleisen kehityksen kannalta tärkeää 
tehtävää, mukaan lukien seuraavien kohtien kehittäminen: 
strateginen ja analyyttinen yleisvalmius ohjelman tukemiseksi, 
ohjelman suunnitteluun ja arviointiin tarvittava työmalli Euroopan teollisuuden ja korkeakoulujen 
tutkijayhteisöstä, 
seurantavalmius tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus -ohjelman yhteensovittamiseen ja sen vaikutuksen 
arviointiin, 
ohjelmaan liittyvä palautejärjestelmä heikkouksien ja mahdollisten parannusten tunnistamiseksi, 
tukiohjelma, jonka puitteissa työskennellään jäsenvaltioiden kanssa tutkijakoulutuksen, liikkuvuuden ja 
niihin liittyvien asioiden suuntauksien tutkimiseksi. 
158 
15. 
IL KOMISSION VASTAUS 
1. Komissio pitää oikeaan osuneena arviointilautakunnan tärkeintä päätelmää, että tutkijoiden 
koulutuksen ja liikkuvuuden edistäminen on keskeinen osa neljättä puiteohjelmaa, ja että sitä olisi 
jatkettava viidennessä puiteohjelmassa. Komissio on yhtä mieltä lautakunnan kanssa siitä, että nykyinen 
tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus -ohjelma on hyvin onnistunut ja hyvin hoidettu. 
2. Arviointilautakunta on tehnyt joukon erityisiä suosituksia näiden koulutus- ja liikkuvuustoimien 
vaikutuksen ja tehokkuuden edelleen kehittämiseksi, erityisesti viidennen puiteohjelman osalta. Näitä 
suosituksia tutkitaan huolellisesti sen selvittämiseksi, kuinka ne voitaisiin parhaiten panna toimeen, 
erityisesti: 
• Marie Curie -apurahajärjestelmän kohdentaminen kyvykkäimmille eurooppalaisille nuorille tutkijoille, 
joilla on osoitetut tutkijanansiot; 
• teollisuusisäntäapurahojen käyttöönotto tukemaan erityisesti tutkijoiden kouluttamista teollisuudessa, 
sekä myös alueellisen isäntäapurahajärjestelmän perustaminen tutkimuksen kehittämisen ja 
tutkimuskoulutuksen parantamiseksi yhteisön epäsuotuisilla alueilla; 
• 
• keinojen etsiminen tutkimuskoulutusverkostojen onnistumisasteen ja kustannus-hyötysuhteen 
parantamiseksi; 
perusrakenneverkostojen käyttöönottaminen, jolla edistettäisiin Euroopan tutkimustoiminnan 
perusrakenteiden itse suorittamaa yhteensovittamista; 
• strategia- ja seurantaryhmän organisoiminen antamaan toimenpidekokonaisuuksille strategista ja 
analysointitukea. 
3. Komissio on yhtä mieltä ryhmän kanssa siitä, että näissä toiminnoissa olisi säilytettävä kaikille 
tieteellisen tutkimuksen aloille avoin alhaalta ylöspäin suuntautuva lähestymistapa, jossa hankkeet valitaan 
niiden tieteellisen arvon perusteella. 
159 
16. 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Prof. Daniel Thomas (puheenjohtaja) 
Professori, Teknillinen korkeakoulu. Compiègne (Ranska). Vuodesta 1970 hänellä on ollut kansallisen ja 
eurooppalaisen tason luottamustehtäviä. Thomas johtaa CNRS:än kuuluvaa entsyymiteknologian 
laboratoriota. Thomas on julkaissut yli 300 tieteellistä artikkelia kansainvälisissä aikakauslehdissä. Hän 
johti usean vuoden ajan Ranskan bioteknologiaohjelmaa. Yhteisön tasolla hän käynnisti bioteknologian 
toimenpidekokonaisuuden vuonna 1978 ja on toiminut usean yhteisön komitean puheenjohtajana. 
Prof. Joannes (Jan) Beenakker 
Fysiikan emeritusprofessori. Leidenin yliopisto. Ennen eläkkeelle jäämistään Beenakker johti Leidenin 
yliopiston fysiikan osaston molekyylifysiikan ryhmää. Hänen päätutkimusalueensa oli viimeisen 
vuosikymmenen ajan pyörivien molekyylien kaasujen käyttäytyminen epätasapainotilassa. Beenakker on 
ollut vieraileva molekyylifysiikan professori Leuvenin (Louvain) katolisessa yliopistossa. Vuosina 1985 -
1991, Rector Magnificus, Leidenin yliopisto. Eläkkeelle jäämisensä jälkeen Beenakker toimi vuosina 1991 
- 1994 F.O.M:n (Hollannin tiedesäätiön NWO:n fysiikan osasto) puheenjohtajana. Hän on KNAW:n, 
Hollannin kuninkaallisen tiedeakatemian ja Academia Europan jäsen. 
Tom Casey (esittelijä) 
Johtaja, henkilöstöpolitiikka. CIRCA Group Europe Ltd. ja luennoitsija Dublinin University Collegen 
Teknologia- ja innovaatiopolitiikan osastolla. Casey on opiskellut Imperial Collegessa, Manchesterin 
yliopistossa ja Université de Paris-Dauphinessa. Hän on työskennellyt OECD:n, National Board for 
Science & Technologyn ja National Enterprise Agencyn (Dublin) palveluksessa. 
Prof. Peter Hackl 
Tilastotieteen professori, University of Economics and Business Administration, Wien, Itävalta. Hackl 
tutkii tilastotieteellisten menetelmien kehittämistä ja soveltamista aikasarja-arviointiin ja taloudellisten 
tulosten arviointiin, esim. prosessinohjauksen ja laadunparannuksen taloudellisten ja ekonometristen 
mallien ja menetelmien diagnostiikkaan. Hackl on kirjoittanut useita teoksia ja noin 70 artikkelia 
kansainvälisiin arvioituihin aikakauslehtiin. Hackl on vuodesta 1995 ollut Itävallan tilastotieteen seuran 
puheenjohtaja. 
Tri Geoff Robinson 
Teknologiaosaston johtaja, IBM, Yhdistynyt kuningaskunta. Robinson on suurimman osan urastaan ollut 
IBM:n tutkimus- ja tuotekehittelyosastolla. Vuosina 1992 - 1994 hän oli tieteen ja teknologian Chief 
Scientific Advisor Yhdistyneen kuningaskunnan Kauppa- ja teollisuusministeriössä. Fellow of the Royal 
Academy of Engineering; British Computer Societyn puheenjohtaja vuosina 1995 - 1996. 
Prof. Alexandre Quintanilha 
PhD, teoreettinen fysiikka, biofysiikan professori ja dekaani Porton yliopiston biolääketieteellisessä 
instituutissa. Vuosina 1972 - 1990 Quintanilha oli California!! yliopiston, Berkeley, fysiologian 
apulaisprofessori ja Lawrence Berkeley Laboratoiyn ympäristötutkimuksen johtaja. Quinlanilha on tutkinut 
molekyylimarkkereita ja stressiin mukautumisen mekanismeja ihmisissä. 
160 
17. 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
YDINTURVALLISUUS 
161 

17. 
I. TIIVISTELMÄ 
Ohjelman tärkein vaikutus on ollut, ja on edelleen, yhteisen tieteellisen perustan antaminen 
• ydinreaktoreiden turvalliselle käytölle, 
• niiden tosiasialliselle käytöstä poistamiselle, 
• hyväksyttyjen menetelmien kehittämiselle radioaktiivisen jätteen turvalliselle käsittelylle, ja 
• Euroopan väestön ja ympäristön suojelemiselle säteilyn ja erityisesti ydinenergian aikaisemman, 
nykyisen ja tulevan käytön sekä säteilyn lääketieteellisen käytön mahdollisilta haittavaikutuksilta. 
Kolmannen puitesopimuksen saavutuksia arvioidessaan arviointilautakunta keskittyi yksityiskohtaisesti 
reaktoriturvallisuuteen ja jätehuoltoon, koska säteilyturvallisuutta ja käytöstä poistamista koskevat 
kysymykset annettiin puolueettomaan arviointiin tällä viisivuotiskaudella. 
Reaktoriturvallisuuden alalla on kehitetty uutta tietämystä vakavassa onnettomuudessa mahdollisesti 
esiintyvistä ilmiöistä. Edistymistä on tapahtunut reaktorisydämen vaurioitumisen tutkimuksessa, mutta 
vaurioitumisen niin kutsutussa myöhäisessä vaiheessa on vielä epävarmuustekijöitä. Edistymistä on 
tapahtunut vedyn jakauman ja palamisen laskemisessa, ja perustietoutta on saatu sulan polttoaineen ja 
jäähdytteen vuorovaikutuksesta. On kehitetty useita mielenkiintoisia järjestelmiä sydänsulan leviämisen 
estämiseksi. Halkeamistuotteen käyttäytymistä on tutkittu tehokkaasti. Onnettomuustilanteen 
hallintakysymysten tukeminen aloitettiin, jotta olisi käytettävissä tukijärjestelmä, jolla autetaan vakavasta 
onnettomuudesta palautumisessa. 
Radioaktiivisen jätteen käsittelyssä hyödynnettiin kustannustehokkaalla tavalla kalliita maanalaisia 
laboratorioita sekä luottamuksen kehittämiseksi turvallisuustoimenpiteiden arvioinnissa, kun valitaan 
sopivia kansalliset edellytykset täyttäviä sijoituspaikkoja, että radionuklidien kulkeutumismekanismien 
ymmärtämiseksi, joista monet liittyvät myös muihin myrkyllisiin aineisiin. Hyödyllisiä innovaatioita on 
tehty yritettäessä vähentää erilaisten jätteiden määrää ja säilytysvarastoihin sijoitettavien pitkäikäisten 
alfasäteilijöiden pitoisuutta sekä pitkällä aikavälillä vakaiden jätemuotojen ja säiliöiden kehittämisessä. 
Euroopan jätepakkausten laaduntarkastusverkosto on onnistunut radioaktiivisten jätteiden 
laadunvarmistuksen yhtenäistämisessä, mikä on auttanut kansallisia sääntelystä ja lupa-asioista vastaavia 
laitoksia. 
Reaktorien käytöstä poistamisen tutkiminen on vähentynyt teknologian kehittymisen myötä, ja käsikirja 
nimeltä Handbook on Decommissioning of Nuclear Installations on osoittautunut erinomaiseksi keinoksi 
tulosten levittämisessä ja niiden käytännön sovellusten edistämisessä. 
Säteilysuojelun alalla suurin saavutus on ollut tieteellisen perustan luominen EY: n 
perusturvallisuusstandardia koskevan direktiivin toukokuussa 1996 tehdylle tarkistamiselle. Perustavaa 
laatua olevaa uutta tietoa DN A: n korjaamisesta säteilyvaurion jälkeen, säteilyn aiheuttaman syövän 
ensivaiheista ja epidemiologisia tietoja on saatu ohjelman myötä. Ohjelma on myös auttanut arvioimaan 
potilaan saamaa hyötyä perinteisistä ja uusista radiologisista tekniikoista ja se on myötävaikuttanut 
lääketieteellisestä altistumisesta annetun direktiivin tarkistamiseen. Ohjelmassa on myös saatu tuloksia 
retrospektiivisesta säteilyannosmittauksesta. Ohjelman sosiaalis-taloudellista arvoa voidaan arvioida 
paremmalla terveydenhoidolla saavutetun elämän pidentämisen ja elämän laadun parantamisen tai säteilyn 
haittavaikutusten välttämisestä aiheutuneiden säästettyjen terveydenhoitokulujen näkökulmasta. 
Tsernobylin onnettomuuden ekologisten seurausten arviointi on selkeästi osoittanut, mitkä 
pelastustoimenpiteet ovat hyödyllisiä ja mitkä eivät. Uusi lähestymistapa säleilyekologiaan on johtanut 
mallien kehittämiseen, jotka voivat osaltaan vaikuttaa kattavan ympäristöstrategian kehittämiseen 
tulevaisuudessa mahdollisesti tapahtuvien onnettomuuksien varalta. Euroopan unionissa on myös edistytty 
huomattavasti riskin arviointia ja ydinonnettomuuden jälkeistä päätöksentekoa tukevien tietokoneohjelmien 
kehittelyssä ja levittämisessä. 
163 
17. 
Kolmannesta puiteohjelmasta siirtyminen neljänteen puiteohjelmaan, jossa on pienempi määrä hyvin 
kohdennettuja tutkimusalueita, enemmän kumppaneita kussakin hankkeessa, enemmän monikansallista 
yhteistyötä, runsaampi teollisuuden ja pienten sekä keskisuurten yritysten osallistuminen, on johtanut 
parempaan hallintoon yhteisön jo ennestään tehokkaassa ja tuottavassa tutkimustoiminnassa. Tämän 
ohjelman useilla aloilla eurooppalaisten organisaatioiden työ edustaa maailman tieteen huippua, ja nämä 
alueet tarjoavat Euroopan teollisuudelle todellisia mahdollisuuksia taloudelliseen lisäarvoon. 
Yksi tämän unioninlaajuisen tutkimus- ja koulutusohjelman tärkeistä tuloksista on tieteellisen ja teknisen 
pätevyyden säilyttäminen jopa niissä jäsenvaltioissa, missä kyseistä tietoutta ei ole saatavissa toiminnassa 
olevien ydinvoimaloiden sivutuotteena. Väestön turvallisuus tulevaisuudessakin voidaan varmistaa 
ainoastaan, mikäli kaikissa maissa on riittävästi tietoutta. Tämä voi edellyttää eläkkeelle jäävien 
tiedemiesten korvaamista asianmukaisella tavalla pätevien tiedemiesten uudella sukupolvella. Aktiivinen 
osallistuminen yhteisön tuleviin hyvin kohdennettuihin tutkimusohjelmiin on erinomainen keino kasvattaa 
uusi asiantuntijasukupolvi. 
Yhteinen tieteellinen perusta, johon tämä tutkimusohjelma on suuresti myötävaikuttanut, mahdollistaa sen, 
että jäsenvaltiot voivat tehdä omat poliittiset päätöksensä, samalla kun se auttaa varmistamaan, että näiden 
päätösten logiikka on ilmeinen. 
Tämän ohjelman tuloksista tiedottaminen tapahtuu pääasiassa julkaisemalla kirjoituksia arvioijia käyttävissä 
tieteellisissä aikakauslehdissä, mutta komission julkaisut ovat myös auttaneet ohjelmaa koskevan tiedon 
levittämisessä. Euroopan ja laajempikin kansainvälinen tiedeyhteisö on pystytty onnistuneesti tavoittamaan 
ohjelman yhteydessä järjestetyillä lukuisilla kokouksilla, seminaareilla ja konferensseilla. Kuitenkin 
ohjelman tulosten hyödyntäminen esimerkin antamiseksi, yleisen luottamuksen lisäämiseksi ja Keski- ja 
Itä-Euroopan maiden auttamiseksi on komission muissa osastoissa ollut vähäisempää kuin 
arviointilautakunta olisi toivonut. 
Neljännen puiteohjelman kehittämisessä komissio on kehittänyt huomattavasti tuettavien tutkimuksien 
erittelemistä, vaikka ohjelma kehittyikin laajasta keskustelufoorumista sellaiseksi, johon yksittäiset 
tutkijatkin voivat osallistua. Tasapainon säilyttäminen on tärkeää, jolta jäsenvaltioiden innovatiivisilla 
tutkijaryhmillä olisi edelleen mahdollisuus yhteisön rahoituksen saamiseen uusille tai epäsovinnaisille 
aloille, missä onnistumisen mahdollisuudet voivat olla alhaiset, mutta onnistumisen potentiaalinen arvo 
erittäin suuri. 
Neljäs puiteohjelma tarjoaa erinomaisen pohjan viidennen puiteohjelman tarpeiden määrittelyyn. On 
kuitenkin hyödyllistä tarkastella tavoitteita ja aikatauluja uudelleen loppukäyttäjien tarpeiden perusteella. 
Kunkin ohjelman loppukäyttäjät olisi tunnistettava ja olisi luotava yhteydet tutkijaryhmien ja käyttäjien 
välille. Ohjelman monia tuloksia, kuten säteilyvalvonnassa, reaktoriturvallisuudessa, jätehuollossa ja 
onnettomuusvalmiudessa saatuja, voidaan räätälöidä pienten ja keskisuurten yritysten käyttöön. 
Keskittämällä lisätutkimusta riskeihin liittyviin aiheisiin, pitäisi viidennen puiteohjelman loppuun mennessä 
olla käytettävissä runsaasti tietoa vakavista onnettomuuksista, mikä tarjoaisi yhteistä tutkimustietoa 
Euroopan tasolla ajateltavissa olevista reaktorionnettomuuksista ja toimista niiden välttämiseksi. Tätä tietoa 
voidaan hyödyntää asianmukaisissa onnettomuudenhallintatoimissa ja soveltuvin osin suunnittelussa. 
Jätteiden säilytysvarasloja koskevan pohjalielouden pitäisi kasvaa jälleiden tosiasialliseen 
loppusijoittamiseen mennessä. Tärkein lehlävä on osoittaa, elia kaikki larvillaval lulkiiuuksel ja kokeilut 
suoritetaan, jotta saavutettaisiin koko jätehuoltojärjestelmässä vaadillava turvallisuuden taso - erityisesti 
jätteiden kallion sisään sijoittamisen o.salta. Tässä yhteydessä pitkän aikavälin tehtävät vaativat 
lisätoimenpiteitä, erityisesti jäsenvaltioiden kallioperän laajojen mahdollisuuksien vuoksi. 
Ryhmä katsoo, että ydinlaitosten käytöstä poistaminen ei edellytä lisätutkimuksia, koska nykyinen 
neljänteen puiteohjelmaan sisältyvä ohjelma johtaa onnistuneiden tekniikoiden kattavaan esittelyyn useilla 
erityyppisillä reaktoriasemilla ja muilla ydinlaitoksilla. 
164 
17. 
Ihmisten suojaaminen ydinenergian aiheuttamalta säteilyltä vaatii lisätutkimuksia. Tämä alue on tärkeä, 
jotta voitaisiin osoittaa Euroopan kansojen elämän laadun parantuneen ja poistaa osa niiden tuntemista 
peloista. Kyseessä on tieteellisesti korkeatasoinen alue, jossa Euroopan laajuinen yhteistyö on 
poikkeuksellisen laajaa ja jossa komission toimet voivat ohjata ja varmistaa parempia tuloksia kansallisen 
tutkimuksen. Vaikka eräät säteilysuojeluohjelman osat eivät suoranaisesti ole ydinturvallisuuden kannalta 
olennaisia, niillä on suuri merkitys potilaiden suojaamisessa lääketieteellisissä toiminnoissa ja niitä olisi 
jatkettava. 
Ryhmä katsoo, että aikaisempien tapahtumien hallitsemista koskeva ohjelma Mastering Events of the Past 
voidaan sulauttaa edellä mainittuihin tutkimusalueisiin. 
Tekstin pääosan lopussa olevat yksityiskohtaiset suositukset sisältävät ehdotuksia komission 
hallintomenettelyjen edelleen kehittämiseksi, jotta sopijaosapuolille jäisi enemmän aikaa tutkimuksiinsa 
keskittymiseen. 
165 
17. 
II. KOMISSION VASTAUS 
Komissio kiittää puolueettomien asiantuntijoiden arviointia. Heidän oli arvioitava ensimmäistä kertaa 
Euratomin tutkimusta ja koulutusta reaktoriturvallisuuden, ydinenergialaitosten käytöstä poistamisen, 
radioaktiivisten jätteiden huollon ja loppusijoittamisen sekä säteilysuojatutkimuksen aloilla. 
Arviointilautakunnalla oli vaikea tehtävä aikaisempien tutkimustulosten sijoittamisessa oikeaan yhteyteen 
kuten myös tulevien tutkimustavoitteiden korostamisessa, koska säteilysuojatutkimus käsittää joitakin 
sellaisia aihepiirejä kuten luonnon säteilylähteet ja radionuklidien ja ionisoivan säteilyn lääketieteellinen 
käyttö, jotka eivät kuulu olennaisesti fissioturvallisuuden erityisohjelman kaikkiin tutkimusaloihin. 
Yhtenäisenimän lähestymistavan noudattaminen sekä väestön ja ympäristön suojelun pitäminen edelleen 
ydinturvallisuusohjelman päätavoitteena on komission tulevan tutkimuksen suunnittelustrategian mukaista. 
Tärkeä tavoite on myös edistää sellaisen asiantuntemuksen ja teollisen toiminnan säilyttämistä, jotka 
takaavat Euroopan kilpailukyvyn ydinenergia-alalla. Yhtä tärkeää on painottaa enemmän uusien 
tutkimustavoitteiden määrittelyssä tutkimustulosten loppukäyttäjiä ja 'lopettamiskriteerien' käyttöön ottoa 
tarkempien aikarajojen asettamiseksi tutkimushankkeille. 
Komissio on samaa mieltä kuin arviointilautakunta erityisissä päätelmissään siitä, että vakavien 
reaktorionnettomuuksien tutkimista on jatkettava ja että innovatiivisia eurooppalaisia reaktorimalleja olisi 
tulevaisuudessa tuettava. Komissio harkitsee lisäksi suositusta, jonka mukaan jätehuollon turvallisuuteen ja 
erityisesti kallioperään sijoittamiseen kiinnitettäisiin erityistä huomiota tässä ohjelmassa. 
Komissio on yhtä mieltä ryhmän kanssa siitä, että yhteisön säteilysuojelun tutkimusohjelman on jatkuttava, 
jotta varmistettaisiin se, että ionisoivaa säteilyä sovelletaan eri aloilla siten, ettei siitä ole vaaraa väestölle, 
työntekijöille ja ympäristölle. Ohjelma auttaa täten puolueettoman mielipideympäristön luomista, jotta 
vältettäsiin se, että yleisön saama vääristynyt käsitys säteilyn vaaroista estäisi jäsenvaltioita hyötymästä 
niistä kiistattomista eduista, joita säteilyn laajemmalla käytöllä on lääketieteessä ja teollisuudessa 
ydinenergian tuotannon lisäksi. 
Komissio korostaa, että yksi ydinturvallisuuden tutkimusohjelman erityisistä tehtävistä on vaikuttaa siihen, 
että jäsenvaltioiden poliittiset päätökset pohjautuvat selkeään logiikkaan. Eurooppalaisen ohjelman 
jatkuminen auttaa takaamaan sen, että jäsenvaltioiden toimet täydentävät toisiaan ja työn laatu pysyy 
korkeana. 
Komissio pyrkii toimimaan arviointilautakunnan kannan mukaisesti, jotta yhteistyö- ja hallintanäkökohdat 
otetaan paremmin huomioon yhteisön toimien tehokkuuden parantamiseksi. Tämä tarkoittaa, että 
tieteellinen korkeatasoisuus ja hallinnoimistaidot tulevat olemaan edelleen valintaperusteina ensisijaisia 
tutkimuskohteita valittaessa. Yhteisön tutkimusohjelmasta tehdään myös sellainen, että se houkuttelee 
niiden alojen nuoria tiedemiehiä, joilla eurooppalaisilla on vaara menettää jalansijaa maailmassa. 
166 
17. 
UI ARVIOINTILAUTAKUNTA 
UNSCEAk, Wien 
Sihteeri / Ydinsäteilyn vaikutuksia käsittelevä komitea 
ESCHRICH, H. 
Eläkkeellä 
Ydinreaktoreiden asiantuntija 
FEATES, F. 
Manchesterin yliopisto 
Professori / ympäristösäteilykemia 
GUILLAUMONT, R. 
CNRS 
Professori, Institut de Physique Nucléaire 
MARCUS, F.R. 
NKS (Nordic Nuclear Safety Research) 
Ydinturvallisuustutkimuksen asiantuntija 
VAYSSIER, G. 
Nuclear Safety Consultancy 
Konsultti 
WAMBERSIE, A. 
Université Catholique Louvain (UCL) 
Professori, lääketieteellinen, radiobiologian ja säteilysuojelun tiedekunta 
BERRY, R.J. 
Konsultti 
Ydinturvallisuuskonsultti 
167 

VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
HALLITTU LAMPOYDINFUUSIO 
169 

18. 
L TIIVISTELMÄ 
SUOSITUKSIA 
1. Fuusio on yksi harvoista energialähteistä, jotka voisivat vaikuttaa merkittävästi sähkön kasvavan tarpeen 
tyydyttämiseen ensi vuosisadan puolivälistä alkaen. Kun otetaan huomioon olennaiset turvallisuustekijät, 
mahdolliset edut ympäristön kannalta ja polttoaineen laaja saatavuus, on tärkeää, että Eurooppa pitää tämän 
vaihtoehdoin avoimena. Fuusion kehittämisen pitkäaikaisuus ja laajuus oikeuttavat toissijaisuusperiaatteen 
mukaisesti Euroopan unionin osallistumaan suoraan tähän t&k-alueeseen ja yhteensovittamaan jäsenvaltioiden 
(ja Sveitsin) ponnistelut Euroopan fuusio-ohjelmaan. 
2. Arviointiryhmä vahvistaa aikaisempien ryhmien suositteleman ja neuvoston vuonna 1994 tekemällä 
päätöksellä vahvistetun pitkän aikavälin t&k-strategian oikeellisuuden: kun pyritään kohti prtotyyppireaktoria 
(DEMO), tarvitaan ainoastaan yhtä suurta laitetta, toisin sanoen kokeellista tokamak-reaktoria (ITER). 
3. Arviointiryhmä, joka on tyytyväinen ohjelman voimakkaisiin ponnisteluihin useimpien tieteellisten, 
teknologisten ja taloudellisen toimintojen keskittämiseksi ITERiin, suosittelee näiden ponnistelujen jatkamista 
ja ryhtymistä lisätoimenpiteisiin, joilla voidaan lisätä teollisuuden osallistumista ohjelmaan. 
4. Fuusioon liittyvä t&k-toiminta on nyt saavuttanut vaiheen, jossa on tieteellisesti ja teknisesti mahdollista 
siirtyä ensimmäisen kokeellisen reaktorin rakentamiseen, ja tämä on ainoa realistinen tapa jatkaa. ITERin 
rakentamisen aloittaminen on tämän vuoksi viidenteen puiteohjelmaan kuuluvan yhteisön fuusio-ohjelman 
ensimmäisenä ensisijaisuutena. 
5. ITER olisi rakennettava Euroopassa, koska tällä säilytettäisiin Euroopan johtava asema fuusion parissa ja 
tästä olisi suurta etua Euroopan teollisuudelle ja laboratorioille. Tämä vaatisi kuitenkin sitä, että yhteisön 
fuusiorahoitusta kasvatettaisiin keskimäärin vähintään noin 50 prosenttia seuraavan vuosisadan ensimmäisen 
vuosikymmenen aikana samalla kun JET lopetetaan vaiheittain, yhteisön assosiaatioille antama rahoitus 
kohdistetaan uudelleen ja isäntänä toimiva valtio antaa merkittävän panoksen. Viidennessä puiteohjelmassa 
lisärahoituksen tarve olisi enintään 200 miljoonan ecun suuruusluokkaa. 
6. Jos ilmenee, että ITERiä ei voida sijoittaa Eurooppaan, arviointiryhmän lujana ehdotuksena on säilyttää 
voimakas osallistuminen ITERiin Euroopan fuusio-ohjelman ensimmäisenä ensisijaisuutena. 
7. Arviointiryhmä suosittelee ITERin rakentamisen osalta seuraavaa: erityistä huomiota on kiinnitettävä 
järjestelmäsuunnittelun järjestämiseen ja tätä seuraavaan teollisuuden osallistumiseen optimointiin; osapuolten 
panokset ovat pääasiassa tuotteiden ja palvelujen muodossa; hankkeen osapuolet toimivat tehtäviensä kannalta 
sopivien ajanjaksojen ajan yhdessä ITERin olennaisen henkilöstön kanssa ja palaavat sitten takaisin omiin 
toimipaikkoihinsa osaamisen kiertämisen optimoimiseksi. 
Seuraavissa suosituksissa oletetaan, että kuvattu päästrategia toteutetaan: 
8. Heti kun ITERin rakentamisesta on tehty kestävä päätös, JET-ohjelmaa on arvioitava uudelleen ja kaikki 
mahdolliset jatkotoimet on kohdistettava ITERin avainaiheisiin ITERin rakentamiselle asetettavien tiukkojen 
taloudellisten rajoitusten puitteissa. Erityistä huomiota on kiinnitettävä JET:n henkilöstöhallintaan, kun 
hankkeen päättyminen lähestyy. 
9. Sekä fysiikan tutkimuksen että teknologisen kehittämisen assosiaatio-ohjelmia on jatkettava siten, että 
tavoitteena on ITERin tukeminen ja DEMOn tietokannan optimointi. Assosiaatioiden pienissä ja 
keskikokoisissa laitteissa tehtävän fysiikan tutkimuksen olisi käsiteltävä plasmafysiikkaa ja mallien kehittä­
mistä. Pitkän aikavälin teknologiaan liittyvän työn tulisi sisältää reaktoreihin liittyvien asianmukaisten mate­
riaalien kehittämistä ja ominaisuuksien määrittämistä ; tämä edellyttää voimakkaan 14 MeV:n neulmnilählecn 
rakentamista. DEMO-vaipan suunnittelua ja kehittämisiä olisi jatkettava hyödyntäen täysin mahdollisuutta 
testata vaippamoduuleita ITERissä. 
171 
Arviointiryhmä tukee stellaraattorilinjan kehittämistä, jotta DEMOon liittyvät tulevat strategiset päätökset 
voidaan tehdä riittävän laajan fysikaalisen pohjan perusteella. 
Arviointiryhmä suosittelee, ettei kääntökenttäpinnelaitteisiin liittyvää uutta aloitetta tehdä niin kauan kuin 
saatavilla ei ole uusia suotuisia tietoja. 
Uusia erityisiin teemoihin liittyviä assosiaatioiden välisiä "klustereita", jotka vastaavat jo onnistuneesti 
aloitettuja hankkeita, kannustetaan. 
10. Arviointiryhmä havaitsi viime vuosien aikana tapahtuneen fuusio-ohjelman ja teollisuuden välisen 
vuorovaikutuksen olennaisen lujittumisen erityisesti ITERiin liittyvässä toiminnassa. Teollisuudella on 
avainasema fuusion lopullisessa kehittämisessä: tämän vuoksi suositellaan sen osallistumisen kasvattamista 
erityisesti järjestelmäsuunnittelun alueella. 
Lisäksi annetaan seuraavat suositukset, jotka liittyvät ohjelmaan muihin asioihin: 
//. Arviointiryhmään teki suotuisan vaikutuksen työ, jossa on arvioitu fuusioenergian turvallisuus- ja 
ympäristönäkökohtia, ja se voimakkaasti rohkaisee uusia ponnisteluja tällä alueella. 
12. Fuusion sosiaalis-taloudelliseen tutkimukseen on suunnattava olennaisia ponnisteluja. Tämän on oltava 
monialaista ja siinä on käsiteltävä esimerkiksi seuraavia aiheita: fuusioenergian kustannustekijät, yleinen 
tietoisuus, monimutkaisten järjestelmien demokraattinen hallinta ja arvojen muuttuminen. 
13. Inertiakoossapitoa hyödyntävän fuusion välikatsauksia on jatkettava, ja tässä yhteydessä suositellaan 
kansallisten ponnistelujen yhteensovittamista. 
14. Niin kutsutulla liikkuvuiisjärjeslelmällä saavutettu ihmisten suuri liikkuvuusasle on olennaista ohjelman 
yhteenkuuluvuuden kannalta ja sitä on ylläpidettävä. Soveltamisen olisi oltava yhii avoimempaa teollisuuden 
kannalta. 
75. Ohjelman hajautettu hallinta on tehokasta, joustavaa ja se on otettu hyvin vastaan tieteellisissä, teknologi­
sissa ja teollisissa piireissä. Sopivasti muunneltuna se näyttää sopivan myös tuleviin vaikeisiin tehtäviin. 
ITER-hanke tietenkin vaatii eurooppalaisten panosten erityistä keskitettyä hallintaa, kun hanke saavuttaa 
rakennusvaiheen. 
Ja lopuksi ulkoiset tapahtumat voivat mitätöidä tässä kertomuksessa käytetyt perusolettamukset: 
16. ITER-viitekehyksen rikkoutuminen mistä tahansa syystä saisi aikaan sen, että ITERin suunnittelua ja 
rakentamista ei voitaisi jatkaa tässä kertomuksessa kuvatulla yleisellä lavalla. Tässä tapauksessa arvioin­
tiryhmä suosittelee Euroopan fuusio-ohjelman täydellistä tarkistamista tällaisen uuden tilanteen mukaisesti. 
172 
IL KOMISSION VASTAUS 
1. Fuusio-ohjelman neuvoa-antava komitea (CCFP) hyväksyi yksimielisesti 26 päivänä 
marraskuuta 1996 pitämässään kokouksessa oheiset alustavat15 mielipiteet arviointilautakunnan 
havainnoista ja suosituksista. Komissio, joka on komitean virallinen jäsen, on täysin samaa mieltä 
näiden mielipiteiden kanssa. 
2. Ryhmän ITER-koereaktoria koskevien suositusten osalta komissio lisää, että erään 
jäsenvaltion osoittama kiinnostus toimimisesta ITER-koereaktorin isäntänä, kuten Edith Cresson 
ilmoitti tutkimusneuvostolle 7 päivänä lokakuuta 1996, vahvistaa Euroopan tahtoa osallistua 
merkittävällä tavalla tähän hankkeeseen. Euroopan osallistumisen laajuutta ei kuitenkaan voida 
määritellä ennen kuin rahoituksellinen osallistuminen on kokonaan selvitetty. ITER-ohjelman 
yhteistyökumppanit ovat juuri alkaneet tutkia neljän osallistujan mahdollisuutta, minkä pitäisi muun 
muassa mahdollistaa realististen arvioiden tekeminen noin vuoden kuluessa taloudellisten 
kustannusten jakamisesta mahdollisen isäntämaan ja muiden kumppanien välillä. 
Fuusio-ohjelman neuvoa-antavan komitean alustavat mielipiteet fuusio-ohjelman arviointilautakunnan 
havainnoista ja suosituksista 1996 
• Komitea kiittää arviointilautakunnan antamasta tutkimus- ja tuotekehittelytyön onnistumista ja 
Euroopan fuusio-ohjelman noudattaman strategian pätevyyttä koskevasta tunnustuksesta. Komitea 
hyväksyy tarpeen kohentaa teollisuuden osallistumista, aktiivisesti tutkia turvallisuus- ja 
ympäristönäkökohtia ja aloittaa sosiaalis-taloudellisten näkökohtien tutkiminen. 
• Komitea on ymmärtänyt sen, että havaintoja ja suosituksia tukevat perusteet tullaan esittämään 
täydellisessä kertomuksessa. 
• Komitea haluaa korostaa seuraavia kohtia arviointilautakunnan havainnoissa ja suosituksissa: 
- Fuusiomenetelmä on valmis ITER-koereaktoria varten, ja ohjelman koko momentti 
menetetään, mikäli ITER-koereaktoria ei rakenneta lähitulevaisuudessa. 
- Euroopalla on tällä hetkellä johtava asema fuusiotutkimuksessa. Ensimmäisen 
fuusioreaktorin rakentamisen lähestyessä ja teollisuuden osuuden kasvaessa olisi vaikea 
käsittää Euroopan luopuvan johtavasta asemastaan. ITER olisi rakennettava Eurooppaan. 
- Fuusiolla on merkittävä asema tulevien sukupolvien kasvavien energiatarpeiden 
täyttämisessä. Komitea on yhtä mieltä ryhmän kanssa siitä, että fuusiota on tarkasteltava 
huomattavasti laajemman energiatutkimuksen yhteydessä. 
- Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kaikkia energiantuotantovaihtoehtoja ei tarvitse 
kehittää yhteisön tasolla, mutta fuusion osalta on näin tehtävä sen keston ja laaja-alaisuuden 
vuoksi. 
• Komitea on tietoinen, että arviointilautakunnan kertomuksen perusteella on tehtävä paljon lisätyötä: 
- Valmistauduttaessa päättämään ITER-koereaktorin sijaintipaikasta on selvitettävä 
isänlävallioita ja muita kuin isäntävaltioita koskevien ohjelmien pitkän aikavälin vaikutukset. 
1? Vuoden 1996 fuusioarviointilautakunnan "Havainnot ja suositukset" perustuvat ryhmän suorittamaan perusteelliseen 
arviointiin, joka liitetään myöhemmin julkaistavaan täydelliseen kertomukseen. 
173 
18. 
- Tuleva ohjelma on suunnattava ja kohdistettava uudelleen kun ITER-koereaktorin sijainti- ja 
rakennuspaikoista on päätetty. 
• Komitea on yhtä mieltä ryhmän kanssa siitä, että ITER-koereaktoria koskevalla kielteisellä 
päätöksellä olisi niin suuri vaikutus, että Euroopan fuusio-ohjelma täydellinen uudelleenarviointi olisi 
välttämätön. 
• Komitea katsoo, että ryhmän havainnoilla ja suosituksilla on tärkeä merkitys viidennen puiteohjelman 
valmistelussa. Komitea antaa mielipiteensä ryhmän täydellisestä kertomuksesta, kun se on saatavissa. 
174 
18. 
III. ARVIOINTILAUTAKUNTA 
Prof. Sergio BARABASCHI 
Entinen tutkimuksesta ja teknologiasta vastaava alivaltiosihteeri, Italia, EIRMA:n (European Industrial 
Research Management Association) puheenjohtaja 
Tri Claus BERKE 
Entinen johtaja, Siemens AG, ja Euroopan ydinfoorumin (European Nuclear Forum) entinen puheenjohtaja 
Tri Feliciano FUSTER JAUME 
Puheenjohtaja ja toimitusjohtaja, Enipresa Nacional de Electricidad (ENDESA) ja sen yritysryhmä 
Sir John HILL 
Fellow, the Royal Society, entinen puheenjohtaja, United Kingdom Atomic Energy Authority 
Prof. Lars INGELSTAM 
Teknologian ja sosiaalisen muutoksen professori, Linköpingin yliopisto 
Prof. Francis TROYON 
Fysiikan professori. Ecole Polytechnique Fédérale de Lausanne, JET-neuvoston puheenjohtaja 
Prof. Harry van der LAAN 
Tähtitieteen professori, Utrechtin yliopisto, entinen pääjohtaja, European Southern Observatory 
Prof. Jean-Paul WATTEAU 
Entinen Rector-Chancellor, Académie de Grenoble 
175 

19. 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
YHTEINEN TUTKIMUSKESKUS 
YTK 
Yleisarvio 
ja 
Yhteenveto arviointiryhmien kertomuksista 
Prof. Juan M. Rojo 
Universidad Complutense 
Madrid 
SPAIN 
177 
19. 
Tiivistelmä 
Minulla on selkeä käsitys siitä, että YTK:n toiminta on entisestään kehittynyt, Sir Herman Bondin kolme 
vuotta sitten laatiman rohkaisevan selvityksen jälkeen. Tämä vakaa kehitys on paljolti sekä keskuksen 
johdon, että hallintoneuvoston ohjauksen ansiota. On myös aiheellista huomata, että suurin osa edellisen 
arvioinnin suosituksista on itse asiassa pantu täytäntöön. Olen vakuuttunut siitä, että suositukset, jotka 
sisältyvät tämänkertaisten arviointiryhmien laatimiin ensiluokkaisiin kertomuksiin tulevat hyödyttämään 
tutkimuslaitoksia suuresti. 
Neuvoston antamien suuntaviivojen mukaisesti YTK on asettanut itselleen paljon selkeämmät tavoitteet, 
muuttunut avoimemmaksi ja ulkopuolisille helpommin lähestyttäväksi. Samoin sen toiminta tukee yhä 
enenevässä määrin komission yksiköitä ja unionin politiikkaa. Tutkimuskeskus muodostaa myös laajan 
verkoston tutkimusorganisaatioiden, viranomaisten ja teollisuuden kanssa. Erityisen nopeasti 
tutkimuskeskus on reagoinut uuteen kilpailukyvyn vaatimukseen kaikilla rintamilla. Se on 
menestyksekkäästi osallistunut unionin puiteohjelman hankkeisiin, joissa kustannukset jaetaan ja yhä 
enemmän myös yhteisyrityksiin teollisuuden kanssa. Uudistunut johtoryhmä on esitellyt uusia ja tehokkaita 
pyrkimyksiä kohti hankkeiden ja laadun valvontaa sekä markkinointia, jotta tieteellisen ja teknisen 
toiminnan näkyvyys paranisi ja keskuksen toiminta muuttuisi selkeämmäksi ja ymmärrettävämmäksi. 
Toimintakulttuurin muutos on ollut huomattava ja suuri osa henkilökunnastakin on muuttanut 
asennoitumistaan myönteisemmäksi ja vakuuttunut YTK:n kilpailukykyisemmän asenteen tuomista eduista. 
Tämän menestyksellisen käytännön jatkuva tuki on välttämätöntä ja eräiden vierailevien ryhmien neuvoa 
noudattaen suosittelen, että sitä edistettäisiin edelleen perustamalla asteittain jokaiselle laitokselle 
käyttäjistä koostuva neuvoa-antava työryhmä, joka edistäisi hankkeiden asianmukaisuutta, sekä kanavoisi 
käyttäjien tarpeita ja mielipiteitä laitosten toiminnasta, erityisesti vaihdon osalta. 
Huolehtiakseen virkatyönä tehtävästä (institutionaalisesta) ja tarjouskilpailujen kautta saadusta 
tutkimuksesta, on YTK:n oltava erityisen laadukas yhteistyökumppani. On palkitsevaa huomata, että YTK 
on onnistunut pitämään yllä monia tieteellisen osaamisensa ydinaloja ja työskentelee päättäväisesti 
löytääkseen uusia. Laadun tavoittelun kannustamiseksi ehdotan perustettavaksi pysyvää tieteellistä neuvoa-
antavaa työtyhmää, joka laatisi toimistaan kertomuksen hallintoneuvostolle. Sen tehtävänä olisi arvioida 
meneillään olevan tutkimuksen laatua, kiinnittäen erityistä huomiota laitosten korkeatasoisiin yksiköihin ja 
neuvoa uraa uurtavassa tutkimuksessa. Työryhmä auttaisi myös vierailevia ryhmiä työssään. 
Ensiluokkaisen osaamisen kääntöpuoli on hallitsematon monipuolistuminen. Keskittyminen on 
välttämätöntä ja vaikuttaa siltä, että YTK:lla on liian laaja kirjo tutkimuskohteita. On varmastikin 
hyödyllisempää rajoittaa tutkimuskohteet alueille, joilla YTK on arvostettu ensiluokkaiseksi, kuin olla 
jonkinlainen matalan profiilin yhteistyökumppani yleistarkoituksissa. Loppujen lopuksi YTK:n toimintaa 
tulee arvioida läheisyysperiaatteeseen viitaten. Ei ole järkevää tehdä päällekkäistä työtä kansallisten 
järjestelmien kanssa jos siitä ei ole selvää etua. YTK:n täytyy myös pyrkiä kaikin tavoin välttämään 
rutiinityötä, vaikka kolmas osapuoli sitä haluaisikin. 
YTK:n myönteisen kehityksen jatkumiseksi on kiinnitettävä erityistä huomiota henkilöstöhallintoon. 
Työhönoton suhteen suhtaudun suurella varauksella tulevaisuuteen. Kuten aikaisemmassa arviossa 
mainittiin, haluan jälleen huomauttaa, että voi olla vaikeaa saada tutkimuslaitoksiin korkeatasoisia 
tieteenharjoittajia, jos työhönotossa käytetään hallinnollisten virkamiesten palkkaamiseen tarkoitettua 
menettelyä. Se on aivan liian jäykkä ja hidas kohtaamaan vuoden 1996 vaatimukset, tulevista 
vuosikymmenistä puhumattakaan. Lievää parannusta onkin havaittavissa, mutta huomattavia uudistuksia 
tarvitaan vielä ja ehdotankin, että pikaisesti perustettaisiin työryhmä käsittelemään tätä aihetta. Myös 
olemassa olevien säädösten mahdollista muuttamista pitäisi käsitellä. Toivon, että hiljattain tehty YTK:n 
muuttaminen itsenäiseksi pääosastoksi saattaisi auttaa EY:n rakenteessa tutkimuskeskukselle asetettujen 
erityisten vaatimusten täytäntöönpanossa. Liikkuvuus on toinen avainasia, jota pitäisi jälleen piristää. 
Jatkuvaa ideavirtaa laitoksiin pitäisi rohkaista kannustamalla muiden laitosten tutkijaharjoittelijoita 
määräaikaisiin työsuhteisiin ja jatko-opiskelijoiden, ennen kaikkea juuri väitelleiden, säännölliseen 
palkkaamiseen. 
178 
19. 
Lopuksi käsittelen energiakysymystä. Olen ehdottomasti samaa mieltä arvostetun edeltäjäni kanssa 
ydintutkimuksen vähentymisestä. Riippumatta henkilökohtaisista tai poliittisista ydinenergiaa koskevista 
mielipiteistä jäsenvaltioissa, ydinturvallisuus, jätteenkäsittely, ydinsulku ja muut näihin liittyvät asiat ovat 
silti olemassa. Ne eivät kunnioita valtiollisia rajoja ja ansaitsevat huomiomme eurooppalaisella tasolla. On 
syytä korostaa, että YTK:lla on ensiluokkaista osaamista joillakin tämän sektorin erityisaloilla. 
Yhteenvetona uskon, että YTKin suunta on oikea ja sen nykyinen politiikka on toimivaa ja tyydyttävää. 
Tehokkaalla johtamisella laatua siitä on jo tullut hyödyllinen yhteistyökumppani eri tutkimus- ja 
teollisuuslaitoksille Euroopassa. Pitääkseen yllä tämän tyydyttävän suuntauksen on tehtävä vielä asioita, 
joihin tässä annetaan suositukset, koskien henkilöstöhallintoa, laatua ja tutkimusaiheiden kohdentamista. 
Johdanto 
Tutkimus, teknologian kehittäminen ja demonstroiminen on eräs nykyisen perustamissopimuksen 
kulmakivistä, kolmanneksi suurin taloudellisesti niitattuna. Syy korkeaan arvostukseen on se, että 
Euroopan unionin (EU) perustavoitteet, teollinen kilpailukyky ja elämän laadun kohentuminen, voidaan 
rakentaa vain tieteen ja teknologian vakaalle perustalle. Kun EU:n sitoutuminen tutkimuksen ja 
teknologian kehittämiseen on ollut vakaata ja lisääntynyt koko ajan, on painopiste eri aloilla, tai vieläpä 
vaaditun tyyppisissä toimissa jatkuvasti muuttunut. Yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) roolia onkin 
järjestelty uudelleen. 
Kiinnostus fissiotutkimukseen on vähentynyt viime aikoina. Sen seurauksena jäsenvaltioiden ydinerergia-
alaan erikoistuneet laitokset ovat kokeneet vaikeita muutoksia. YTK ei ole mikään poikkeus ja itse asiassa 
jotkut sen nykyisistä erikoisaloista, kuten ympäristönsuojelu ja turvallisuus käyvät yksiin joidenkin 
uudelleen suuntautuneiden kansallisten ydinenergia-alan laitosten tavoitteiden kanssa. Tämän perusteella ei 
ole yllättävää, että aikaisemmin YTK oli toiminnassaan puolustuskannalla, ei myöskään pidä ihmetellä, että 
viime vuosina eurooppalaiset päätöksentekoelimet ovat useaan otteeseen asettaneet keskuksen 
saavutettavaksi tulevia tavoitteita ja määritelleet sen toiminnan erilaisia evaluointi- ja arviointimenettelyjä. 
Viimeisin niistä, vuodelta 1994, on neuvoston, parlamentin ja komission kanssa sovittu, niin sanottu 
YTK:n 'uudistettu rooli'. Muiden asioiden lisäksi uudessa tehtävänkuvauksessa painotetaan YTK:n tarvetta 
ottaa enemmän huomioon niin kutsuttu 'kilpailullinen toiminta', usein yhteistyössä yritysten kanssa. 
Nykyisen arvioinnin oletetaan kattavan vuodet 1992 - 1996 (täysi tunnustus edelliselle arvioinnille vuosilta 
1992 - 1994 eli Bondin kertomukselle). Puolessa välissä arvioitavaa kautta otettiin kuitenkin käyttöön 
edellä mainittu YTK:n uudistettu tehtävänkuvaus, niistä voidaan päätellä, että painopisteen tulisi olla 
YTK:n toiminnassa tässä uudessa tehtävässä kahden viimeisen vuoden ajan. YTK.n yksittäisissä laitoksissa 
vierailleet asiantuntijaryhmät ymmärsivät tämän hyvin. Kertomuksissaan he painottavat erityisesti uusien 
kilpailukykyisempien toimenpiteiden täytäntöönpanoa ja korostavat YTK:n toiminnan myönteistä kehitystä 
viimeisten kahden vuoden aikana sekä vahvistavat Bondin arvioinnin aikaisemmat odotukset. 
Arviointiryhmien yksittäiset kertomukset ovat erittäin merkityksekkäitä, koska ne on tehty mahdollisimman 
pätevällä ja ammattimaisella tavalla. Suurin osa arvioinnista perustuukin kyseisiin kertomuksiin, vaikka 
merkityksensä on myös henkilökohtaisilla tapaamisilla laitosten johtajien ja henkilökunnan kanssa. Oman 
kertomukseni jäsentely on seuraava: osassa kaksi tuon esiin yksittäisten kertomusten avainkohtia, etsien 
yhdistäviä asioita. Kertomus jatkuu yleisluontoisempana selvityksenä YTK.n saavutuksista kuluneiden 
viiden vuoden aikana (osa kolme), pitäen mielessä Euroopan toimielinten vastaavien päätösten asettamat 
tavoitteet. Osassa neljä käsitellään tulevaisuutta keskuksesta tehdyn myönteisen arvion perusteella ja 
etsitään tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ongelmia, joihon YTK voisi todellisuudessa paneutui 
tehokkaammin kuin kansalliset laboratoriot. Lopulta, osassa viisi, esitellään johtopäätöksiä ja suosituksia, 
joista jälkimmäiset ovat ainoastaan yleisluontoisia. Niitä on pidettävä vain täydentävinä. Arviointiryhmien 
yksityiskohtaiset ohjeet yksittäisille laitoksille on koottu liitteeseen II. 
179 
19. 
1. ERITYISHUOMIOITA YKSITTÄISISTÄ LAITOKSISTA 
Yksittäisten arviointiryhmien täydelliset kertomukset löytyvät liitteestä I. Niihin sisältyy laitosten 
toiminnan arviointia neuvoston päätösten määrittelemien nykyisten tavoitteiden sekä erityisten tulevaisuutta 
koskevien suositusten valossa. Osassa kaksi pyrin valitsemaan kertomuksista suuntaviivoja, jotka 
mielestäni ovat erityisen valaisevia tai edustavat ajankohtaisia asioita. 
Mittaus ja vertailumateriaalien tutkimuslaitos (IRMM): 
* Laitos on tärkeä tämän alan Euroopan rakenteelle. Jos sitä ei olisi, vastaavanlainen pitäisi 
perustaa. 
* Laitos on osaava ja arvostettu, erityisesti ydinfysikaalisten referenssien tuottamisessa ja 
mittauksessa. Siellä on myös hyvät tutkimusmahdollisuudet. 
* Laitoksen kirjanpito- ja johtamismenettelyt vaativat parannuksia ja sopeuttamista laitoksen 
erityiseen tehtävään. 
* Institutionaalista tutkimusta ei pidä laiminlyödä. Tässä suhteessa K) % voimavaroista tuntuu olevan 
tarkkaan harkittu luku uusiin kohteisiin suuntantuvalle tutkimustyölle. 
Transuraanien tutkimuslaitos (ITE): 
* Näkemykseni mukaan kyseessä on YTK: n korkeatasoisin laitos. Tasoa tulee vaalia 
vastaisuudessakin ja kiinnittää erityistä huomiota työhönottomenttelyyn tulevien 
eläkkeellejäämisten tullessa ajankohtaisiksi. 
* Laitos on menestynyt hyvin myös yhdistäessään kilpailutoimintaa aikaisempaan, enemmän 
tutkimukseen suuntautuvaan toimintaansa. 
* Olisi vältettävä jäämistä rutiiniksi muuttuville alueille. Työn voisi siinä vaiheessa mieluummin 
siirtää muihin laitoksiin. Luovuuden tuoreus pitäisi säilyttää joka alalla (esimerkkinä turva-
analyysi). 
* Muissa eurooppalaisissa laboratorioissa on hiljattain syntynyt uusia ajatuksia kahdella kokeellisen 
tutkimuksen alalla (energianvahvistin ja jätteenpolttouuni). Transuraanien tutkimuslaitoksen pitäisi 
arvioida ne, laatia komissiolle kertomus ja verkostoitua, jos se on tarkoituksenmukaista. 
Kehittyneiden materiaalien tutkimuslaitos (IAM): 
* Pitkälti uudelleenjärjestelty laitos on saanut arvostusta korkean lämpötilan materiaalien 
tutkimisesta. Muilla aloilla on vielä parantamisen varaa. Erikoistumista jo ennestään hyvin 
katetuille aloille pitäisi välttää. 
* Tritiuminkäsittelylaboratorion tulevaisuutta pitäisi harkita suhteessa ITER:iin ja siihen liittyvien 
fuusio-ohjelmien kehitykseen. Tämän toiminnan hyöty suhteessa jäsenmaissa jo oleviin pitäisi 
selvittää. 
* Tutkijoiden vaihto tunnettujen ulkopuolisten laitosten kanssa on vähentynyt huolestuttavasti. Tämä 
on mielestäni vakava kysymys. 
* Tiedon siirto ulkopuolelle tuntuu kohentuneen. Laitoksessa tehtävän tutkimuksen tulisi kuitenkin 
pysyä pikemminkin yleisluontoisena ja lähellä teollisuuden tutkimusta, mutta sitä vahvistavana. 
Vieraileva ryhmä oli sitä mieltä, että yhteisesti rahoitettuja toimia pitäisi suosia ja niihin pitäisi 
rohkaista. 
Tieto-ja järjestelmätekniikan ja turvallisuusteknologian tutkimuslaitos (ISIS): 
* Tämä tutkimuslaitos on muodostettu yhdistämällä kaksi aikaisempaa. Uusi, vastikään nimitetty 
johtaja määrittelee vielä luonnollisesti tavoitteitaan ja toiinintainenelehniään. Johto on osoittanut 
hyvää näkemystä, sekä päättäväisyyttä, niinpä voimme odottaa laitokselta menestystä 
tulevaisuudessa. 
* Viime aikoina laitos on panostanut voimakkaasti työskentelyyn yhdessä ulkopuolisten tutkimus- ja 
teollisuuslaitosten kanssa ja tätä kilpailuhenkistä asennetta tulisi kannustaa ja tukea. Ehdotettu 
henkilövaihto komission pääosastojen kanssa Brysselissä vaikuttaa hyvältä käytännöltä. Se 
lähentäisi käyttäjiä näihin yksiköihin. 
180 
19. 
* Laatu vaikuttaa yleisesti ottaen tyydyttävältä. Ehkä laitoksen erittäin laajaa tutkimuspiiriä voitaisiin 
muokata korkeatasoisemmaksi nykyisillä voimavaroilla. Joillain aloilla tieteellisen johtajuuden 
kehittäminen näyttäisi toivottavalta. 
* Laitoksessa on joitakin ainutlaatuisia osia, joiden säilyttäminen korkeimmalla tasolla on 
välttämätöntä. Myös ulkopuoliset ovat tehostetusti hyödyntäneet laitoksen mahdollisuuksia, mitä 
tulee arvostaa. 
Ympäristöntutkimuslaitos (EI): 
* Laitoksen suunta tuntuu olevan oikea ja sekä sen institutionaalinen, että kilpailutoiminta ovat 
laadukasta. Johto haluaa tehdä tästä tutkimuslaitoksesta 'erittäin näkyvän' ja 'alansa johtavan 
laitoksen Euroopassa'. Tämä pyrkimys tulee sovittaa yhteen alan lisääntyvän kansallisen tason 
tutkimuksen kanssa. Toimenpiteiden huolellinen kohdistaminen tulee olemaan tärkeää. 
* Kunnollisen johtamiskäytännön lisäksi johto vaikuttaa menestyksekkäästi rohkaisseen uusien 
ajatusten syntymistä, mitä ilman institutionaalista ja kilpailevaa toimintaa ei voitaisi suorittaa 
tehokkaasti. 
* Institutionaalinen tutkimus on ratkaisevaa tällä alalla. Ympäristöntutkimuslaitos on saanut aikaan 
hämmästyttäviä tuloksia esimerkiksi epäpuhtausmittausten vertailevissa sokkotesteissä, jotka 
suoritettiin kansallisissa vertailulaboratorioissa, hajonnan ollessa yli 50 prosenttia. Voimme tuskin 
liikaa painottaa tämän työn vaikutusta ympäristöpolitiikkaan. 
* Tuen voimakkaasti arviointiryhmän ehdotusta kehittää edelleen vesientutkimusta ja vesivarojen 
hoitoa. Itsenäinen ja puolueeton vertailukohta vaaditun tieteellisen laadun lisäksi on välttämätöntä 
tällä alalla. 
Avaruusteknisten sovellusten tutkimuslaitos (SAI): 
* Tutkimuslaitoksella on ainutlaatuista kokemusta kaukohavaintotekniikasta ja maapallon 
tarkkailusta. Se hyötyisi tieteellisen laadun tiukemmasta ohjauksesta (rohkaisemalla julkaisuikin 
arvostetuissa lehdissä) ja osallistumisesta kilpailutettaviin hankkeisiin (määrittelemällä paremmin 
tavoitteet ja virstanpylväät). 
* Koska kaukokartoitus on yleisluontoista ja helpottaa ratkaisemaan niin monia eri ongelmia, 
tutkimuskeskuksen tulisi rajata suuntautumista liian monille eri aloille. Olisi parempi rajoittaa 
toiminta laitoksen tärkeimmille erityisaloille (kaukokartoitus ja verkkosovellukset). 
* Monialaisuus vaatii parempaa yhteistyötä muiden laitosten, erityisesti 
Ympäristöntutkimuslaitoksen, kanssa. 
Teknologian alan ennusteita laativa tutkimuslaitos (IPTS): 
* Vastaperustettunakin laitos on jo alkanut luoda vakaata mainetta asiakkaittensa piirissä ja 
pystyttänyt perusrakenteita niiden tulevia tarpeita varten. Kehittyäkseen täyteen mittaansa tiloihin 
tarvitaan viestintäyhteydet ja maailmanlaajuinen tietoverkko. Laitoksen on vielä osoitettava 
tekevänsä korkealaatuista työtä ja voitettava täysi arvostus. 
* Edelliset suositukset työhönotosta Sevillaan ja Euroopan tiede- ja teknologiaobservatorion (ESTO) 
perustamisesta on toteutettu. 
* Yleissuositukset tutkimuksen kohdentamisesta koskevat erityisesti tätä tutkimuslaitosta. Työtä ei 
tulisi edistää aloilla, joilla eurooppalaisella teollisuudella ja laboratorioilla on jo ennestään pitkät 
perinteet. 
* Laitos hyödyntää maantieteellistä asemaansa kehittääkseen johtavaa asemaansa Välimeren ja 
Pohjois-Afrikan asiantuntijana. Uskon vakaasti, että tätä lähestymistapaa pitäisi vahvistaa, ehkä, 
kuten arviontiryhmäkin ehdotti, kehittämällä ohjelma, jolla ei olisi tekemistä teknologian, 
työllisyyden ja kilpailukyvyn kanssa. 
2. YLEINEN ARVIO YTK:N SAAVUTUKSISTA 
Kertomuksessaan ajalta 1992 - 1994 Sir Herman Bondi osoitti, että 'YTK on monilla toimialoillaan hyvää 
vauhtia tulossa arvostetuksi osaamisen keskukseksi' Nyt, kaksi vuotta myöhemmin, voin ilolla vahvistaa 
vakaan kehityksen kohti tätä tavoiteltavaa päämäärää. Kun katsoo kuluneen viiden vuoden jaksoa 
181 
19. 
kokonaisuutena, vuodesta 1992 nykyhetkeen saakka, voi turvallisin mielin todeta, että YTK on 
menestyksekkäästi löytänyt paikkansa eurooppalaisessa tutkimuksessa ja teknologian kehittämisessä ja 
hoitaa tehtävänsä koko ajan taitavammin. 
Hallintoneuvoston suuntaviivojen mukaisesti YTK on määritellyt tavoitteensa paljon selkeämmiksi, tullut 
avoimemmaksi ja ulkopuolisille helpommin lähestyttäväksi. Se on ollut entistä enemmän tukena komission 
yksiköille ja unionin poliitikoille, sekä luonut laajalle levinneen verkoston tutkimusorganisaatioiden, 
viranomaisten ja teollisuuden kanssa. Uudistunut johtajisto on ryhtynyt uusiin ja hellittämättömiin 
pyrkimyksiin kohti hankkeiden ja laadun valvontaa, sekä markkinointia, tavoitteena lisätä tieteellisen ja 
teknisen toiminnan näkyvyyttä ja muuttaa keskuksen toimintaa selkeämmäksi ja ymmärrettävämmäksi. 
Myös henkilökunnan toimintatapojen muutos on selkeä. Suuri osa heistä näyttää olevan vakuuttuneita 
YTK:n kilpailuhenkisemmän asenteen tuomista eduista. Joitain sulautumisia ja uudellensuuntautumisia on 
tapahtunut viime aikoina, mutta on ehkä liian aikaista arvioida iaitosten uuden tehtävänjaon vaikutuksia. 
Kuitenkin on selvää, että koordinoinnin lisääminen laitosten välillä on toivottavaa. 
On huomattava, että liikkeenjohdon periaatteita ei voi koskaan soveltaa tieteellisen ja teknologisen laadun 
kustannuksella. Ei voida puhua tiedon siirrosta, jollei ole merkittäviä ajatuksia tai tieto-taitoa, jota siirtää. 
Kohtuuton päähänpinttymä 'hyödyllisyyden' osoittamisesta ei saisi himmentää sitä tosiasiaa, että 
kilpailukyvyn lisäämiseksi etusijalle olisi asetettava tutkimuslaitosten korkeatasoisten yksiköiden arvostus 
ja valikoiva tukeminen. Todellisuudessa YTK on onnistunut säilyttämään itsellään suuren määrän 
tieteellisen huipputiedon ydinaloja ja se pyrkii luomaan niitä lisää, vaikka paljon vastuuta on annettava 
työhönottomenettelylle, jos halutaan säilyttää tämä lupaava suuntaus. YTK näyttää myös vähentäneen 
byrokratiaa ja kehittäneen selkeämpiä johtamismalleja. Molempien yllä mainittujen asioiden suhteen on 
hyvä, että YTK:sta on hiljattain tullut itsenäinen pääosasto, koska tutkimuskeskuksen hoitamisessa on 
vaikeaa käyttää järjestelmää, joka on selvästi tarkoitettu johtamaan hallinnollisia toimistoja. 
Vaikka nykyiseen tilanteeseen YTK:ssa voidaankin suhtautua luottavaisesti, on kuitenkin useita asioita, 
jotka ovat edelleen huolen aiheena. Viittaan tässä tärkeimpiin, joita arviointiryhmät havaitsivat ja joihin 
itse yhdyn täysin: 
I. Henkilöstö. Tämä on yhteinen huolen aiheemme ja varmastikin avainkysymys YTK:n 
tulevaisuudelle. Pitäisi varmistua siitä, että suuren työntekijämäärän eläkkeellejäänti lähivuosina korvataan 
palkkaamalla nuorempia, mahdollisimman päteviä työntekijöitä. Työhönottojärjestelyt eivät vieläkään ole 
kovin tehokkaita. Koko työhönottomenettely pitäisi muuttaa sellaiseksi, että kolmen vuoden sopimuksia 
voisi käyttää testinä pätevyyteen väliaikaisten (puolipysyvien) paikkojen tuleville hakijoille. Uskon, että 
ongelman yleisarvioina voi johtaa todelliseen edistymiseen ja mielestäni tätä tarkoitusta varten tulisi 
perustaa erityinen työryhmä. Usein mainitaan, että monet vaadittavat uudistukset ovat vastoin EU:n 
sääntöjä. Ehkä työryhmä voisi suositella joitakin tutkimuskeskuksia koskevien sääntöjen muuttamista. 
II. Tutkijavaihto. Aikaisemmin toiminta sai paljon kiitosta laitoksilta, erityisesti, koska sen avulla 
vahvistettiin osaamista ja nuorten tutkijoiden kouluttamista uusille aloille. Tämä käytäntö on kuitenkin 
vähenemässä ja suuntauksen korjaamiseen tulisi ryhtyä. 
III. Painotukset. Tutkimuskohteiden kirjo tuntuu olevan liian laaja-alainen. On varmastikin paljon 
parempi rajata kohdealueet, joilla YTK on tunnustettu ensiluokkaiseksi, kuin tarjota matalan profiilin 
yhteistyökumppani yleistarkoitukseen. 
IV. Johtaminen ja kirjanpito. Jonkin verran edistystä on havaittu sitten edellisen kertomuksen 
(esimerkiksi nopea vastaus työvoimatarpeeseen kolmen osapuolen hankkeissa) Edistystä vaaditaan 
kuitenkin vielä laajalti. Yleisen kirjanpitomenettelyn arviointia suositellaan. 
V. Koordinointi. Edistystä on havaittu sitten edellisen kertomuksen, mutta koordinointia laitosten 
välillä vaaditaan. Ohjelmista vastaavalla osastolla näyttää olevan hyvin rajoitetusti henkilökuntaa, mihin 
182 
tulisi kiinnittää huomiota. 
VI. Ydinenergia. Historiallisista juuristaan poiketen YTK on alan eurooppalaisen tiedon keskuspaikka. 
Tämä on ehkä ainoa ala, jonka joillakin osa-alueilla sen todellinen johtava asema on tunnustettu. Tätä 
johtavan aseman tuovaa etua ei pitäisi hukata. 
3. KATSAUS TULEVAISUUTEEN 
YTK:n tehtäväkenttä jakautuu kolmeen osaan: institutionaaliseen tutkimukseen, puiteohjelmien sisäiseen ja 
sen ulkopuoliseen kilpailuun perustuvaan toimintaan. Tutkimukseen kuuluvana ajanjaksona saatu 
myönteinen vastaus tähän haasteeseen osoittaa, että aika saattaa olla kypsä seuraavaa askelta varten. Tämä 
tarkoittaa YTK:n toimintojen asteittaista keskittämistä niille aloille, joilla eurooppalaista lisäarvoa 
hyödynnetään täysin. Toisin sanoen se tarkoittaisi etenemistä kysymyksestä: "Onko jotakin hyödyllistä, 
mitä voimme tehdä YTK:n alarakenteelle ja henkilökunnalle?", paljon tärkeämpään kysymykseen: "Onko 
olemassa T&K -aloja tai toimintaa, joiden kannalta eurooppalainen tutkimuslaboratorio on toivottava tai 
jopa välttämätön?". Euroopan unionin tutkimus ja tecknologian kehittäminen rakentuu 
läheisyysperiaatteelle. Kuten hyvin tiedämme, Euroopan yhteisön jäsenvaltioilla on paljon erinomaisia 
laboratorioita, sekä yliopistoissaan että kansallisissa tutkimuskeskuksissaan ja tuotantolaitoksissaan. Tästä 
saattaa herätä kysymys, onko edes tilaa eurooppalaisen tason tutkimuskeskuksille, jossa suoritetaan 
kohdennettua tutkimusta. Jos tällaisen keskuksen toiminta tunnustetaan, voidaan seuraavaksi arvioida, 
kykeneekö YTK nykyisillä voimavaroillaan täyttämään nämä vaatimukset. 
Huhtikuun 26 päivänä 1994 tehtyjen neuvoston päätelmien'" perusteella voidaan löytää kolme mahdollista 
aluetta, joilla eurooppalainen lisäarvo olisi suurin. 
Ensimmäisen alueen muodostaisivat tarkoin määritellyt vaikeat ongelmat, joiden ratkaisemiseen vaaditaan 
tarpeellinen määrä tieteellistä ja teknistä erityisosaamista. Osaamista edistettäisiin houkuttelemalla 
lahjakkaita tutkijoita jäsenvaltioista ja saattamalla heidän kykynsä ensiluokkaisten yksiköiden käyttöön, 
joista tietämys edelleen leviäisi sopivien verkostojen ja yhteistyökumppaneiden kautta eurooppalaiseen 
tutkimukseen ja tecknologian kehittämiseen. Toisena alueena olisi sellaisten suurten tutkimuslaitosten 
kehittäminen, ylläpito ja johtaminen, joita ei voitaisi hoitaa itsenäisesti jäsenvaltiosta käsin. Aikaisemmin 
Euroopassa valtaosa suurista tutkimuslaitoksista perustettiin tai laajennettiin kansainvälisen yhteistyön 
avulla. Kolmantena alueena olisivat sellaiset tiede- ja kehittämishankkeet, jotka edellyttävät 
puolueettomuutta ja tasapuolisuutta. On turha mainita, ettei näillä arvoilla ole käytännön merkitystä, jollei 
niihin liity tieteellistä laatua ja arvostusta. 
Siirtykäämme nyt ratkaisevaan kysymykseen, voidaanko realistisesti ajatella, että YTK on tällä hetkellä 
pätevä kaikilla näillä kolmella alueella: 
• Ensiksi tulee arvioida sen mahdollisuudet ylläpitää ylivertaisen osaamisen yksikköjä. Tässä yhteydessä 
viitataan luonnollisesti sekä tieteelliseen että tekniseen osaamiseen. Osaamisen saavuttaminen ei ole 
helppoa. Jos tutkimuslaitoksella ei ole tarpeeksi arvovaltaa, se tuskin houkuttelee lahjakkaimpia 
tieteenharjoittajia, mikä puolestaan lisää pysähtyneisyyttä. On tunnustettava, että aikaisemmin YTK:ta on 
vain harvoin käytetty vertailukohtana, mutta tilanne on selvästi paranemassa, kuten osassa kolme 
mainittiin. Nykyinen johto on onnistunut valamaan taisteluhenkeä ja päättäväisyyttä henkilökuntaan, joka 
tuntuu nyt uskovan kykyihinsä. Byrokratian jäänteitä on kuitenkin vielä huomattavissa. Esimerkiksi jotkut 
viranhaltijat työstään puhuessaan ovat pysähtyneet A'«//JA:a-kysyniykseen ja tuntuvat olevan haluttomia 
painottamaan /?//7Ä-kysymystä. Uusien ja lupaavien ajatusten tukemista pitäisi suosia kaikissa 
tutkimuslaitoksissa. 
Koska tuen pitäisi aina olla valikoivaa, laitosten johtoa hyödyttäisi suuresti tarkka tieto eri ryhmien työn 
laadun ulkopuolisesta arvostuksesta. Uskon, että hallintoneuvosto (ja arviointiryhmät tietyn ajanjakson 
kattavissa arvioissaan) hyötyisivät suuresti tieteellisen neuvoa-antavan työtyhmän perustamisesta. Sen 
tehtävänä olisi arvioida meneillään olevan tutkimuksen laatua, tunnistaen erityisesti tutkimuslaitosten 
korkeatasoisia yksiköitä, ja neuvoa uusille aloille suuntautuvassa tutkimuksessa. Ei pidä unohtaa, että vain 
EYVLN:oC 126,7.5. 1994, s. I 
183 
19. 
korkealuokkaiset yksiköt voivat antaa eurooppalaista lisäarvoa heidän kilpaileville yhteistyökumppaneilleen 
Euroopan teollisuus-ja tutkimuslaitoksissa. 
Ylivertaisen osaamisen saavuttamiseen liittyy vielä useita asioita, joita olisi kehitettävä. Korkean tason 
säilyttämiseen liittyvien osatekijöiden joukossa on etusijalla sen varmistaminen, että parhaat nuoret hakevat 
avoimia paikkoja ja että valintamenettely on tehokas. Neuvoni henkilöstöuudistuksesta on yhtä tärkeä kuin 
suositukseni tutkimuksen kohdentamisesta. Liikkuvuuteen liittyvä ehdotus vaikuttaa myös asianmukaiselta. 
On usein vaikeaa houkutella pysyvään työsuhteeseen eturivin tiedemiehiä ja teknologia-asiantuntijoita, 
jotka ovat jo vakiintuneet muihin laitoksiin. Voisi olla erittäin hyödyllistä ottaa heidät mukaan YTK:n 
ryhmiin rajoitetuksi (muttei liian lyhyeksi) ajaksi. Ehkä laitosten aikaisempaa käytäntöä ottaa ulkopuolisia 
tutkijoita mukaan tutkimushankkeisiin voitaisiin vahvistaa kehittämällä erityinen ohjelma, jossa 
hyödynnettäisiin sapattivapaita ja johon sisältyisi sopivia kannustimia arvostettujen tutkijoiden 
houkuttelemiseksi mukaan. 
• Siirtykäämme seuraavaksi toiseen tehtävään, suurten laitosten johtamiseen, mistä voisi tulla 
malliesimerkki verkostoitumisesta muiden eurooppalaisten laitosten kanssa. On syytä mainita, ettei YTK 
ole mukana yhdessäkään viime aikoina Euroopassa perustetuista suurista laitoksista, ei edes ensimmäisen 
eurooppalaisen tokamakin (JET) osalta. Vaikka se oli EU:n puiteohjelman rahoittama, sen suunniteltu ja 
kehitelty tapahtui YTK:n ulkopuolella. YTK:n myönteinen kehitys, johon on viitattu läpi koko 
kertomuksen, saattaa muuttaa jäsenvaltioiden asennoitumista tulevaisuudessa ja vähentää myös joitakin 
mahdollisesti esiin tulevia ongelmia. Perustamissopimuksen uudet 13()k, 1301 ja 13()n artiklat saattavat 
myös auttaa tämän tehtävän toteutumisessa. 
• Lopuksi keskityn puolueettomuuteen ja tasapuolisuuteen. Usein mainitaan, että unionin politiikka vaatii 
tukea YTK:lta, mutta hyvin usein tämä tuki tulkitaan vain rutiiniksi tai byrokraattiseksi työksi. Näin ei 
saisi olla. Tarvitaan luovaa ja omaperäistä työtä. Tällä alalla YTK onkin viime aikoina näkyvimmin 
edistynyt ja myönteisen suuntauksen tukemista pitäisikin jatkaa, unohtamatta kuitenkaan, että tuen merkitys 
häviää, jollei YTK:n tutkimus ei ole laadukasta. Herkkä tasapaino ensimmäisen ja kolmannen toiminta-
alueen välillä on välttämätön. 
Viimeisenä, muttei vähäisimpänä on itsenäisen tietämyksen kehittäminen tieteelliseen ja teknologiseen 
tutkimukseen, jotta täydennettäisiin eri jäsenvaltioiden panosta muotoiltaessa perustaa tuleville 
puiteohjemille. Edelliset puiteohjelmat kärsivät puolueettoman ja arvostetun tieteellisen ja teknologisen 
näkemyksen puutteesta. Jotkut ohjelmista ovat olleet pelkkiä luetteloja jäsenvaltioiden kiinnostuksen 
kohteista, usein ilman eurooppalaista lisäarvoa. Tällä alalla YTK:n pitäisi vielä pyrkiä saavuttamaan 
arvostusta ja tunnustusta, mutta se on varmasti vaivan arvoista. 
4. JOHTOPÄÄTÖS JA SUOSITUKSET 
Olen vakuuttunut, että YTK:ssa on tapahtunut huomattavaa kellitystä sitten Sir Herman Bondin 
rohkaisevan kertomuksen. Kiitos tästä kuuluu sekä keskuksen johdolle, että hallintoneuvoston ohjaukselle. 
Suurin osa edellisen arvioinnin suosituksistahan on itse asiassa toteutettu. 
Kilpailukyvyn vaatimus ja yleinen myönteinen vastaus tähän haasteeseen eri laitoksissa on saanut aikaan 
useita myönteisiä seurauksia: 
O laatu (kilpailu kansallisten yksiköiden kanssa, tarve houkutella mahdollisia käyttäjiä ja niin edelleen) 
O YTK:n ryhmien avaaminen ulkopuolisille, eli muun muassa verkostoituminen 
O johtamismenettelyjen kehittäminen, kuten laatujohtaminen, projektijohtaininen ja aktiivinen 
markkinointi 
a) Ensimmäinen suositus onkin nykyisen käytännön ylläpito ja tukeminen. Täytyy kuitenkin ymmärtää, että 
nykyisten edistysaskelten lujittamiseen tarvitaan useita parannuksia, erityisesti henkilöstöhallinnon alueella. 
Myös tulevaisuutta silmällä pitäen tulisi YTK:n asema vakiinnuttaa laitoksena, jolla on täysi 
eurooppalainen lisäarvo eurooppalaisessa tutkimuksessa ja teknologian kehittämisessä, mikä vaatii 
lisäsopeutumista. Seuraavassa kokoan muutamia suosituksia, jotka johdetaan edellisten osien 
analysoinnista: 
184 
19. 
Erityisiä toimia koskevia suosituksia 
• Kootaan pikaisesti asiantuntijaryhmä pohtimaan henkilökunnan asemaa ja työhönottomenettelyä sekä 
nykyisten säädösten mahdollista muuttamista. Työryhmään kuuluisi myös eurooppalaisen lainsäädännön 
asiantuntijoita. 
• Tutkitaan mahdollisuuksia kehittää ohjelma eturivin tieteenharjoittajien saamiseksi YTK:n 
laboratorioihin heidän sapattivapaansa ajaksi. Tämä vahvistaisi tutkimuskeskusten aikaisempia yksittäisiä 
toimenpiteitä. Varmistetaan jatkoopiskelijoiden, erityisesti juuri väitelleiden, jatkuva osallistuminen. 
• Perustetaan ulkopuolinen tieteellinen neuvoa-antava työryhmä, jonka tehtävänä on laatia 
hallintoneuvostolle kertomus ja arvioida meneillään olevan tutkimuksen laatua, kiinnittäen erityistä 
huomiota laitosten korkealaatuisten yksiköiden tunnistamiseen ja neuvoa myös uusille alueille 
suuntautuvassa tutkimuksessa. Työryhmä auttaisi myös uuden tieteellisen henkilökunnan valinnassa ja 
vaihdossa. 
• Perustetaan käyttäjistä koottuja neuvoa-antavia ryhmiä tutkimuskeskuksiin, joissa niiden olemassaolo on 
perusteltua (esimerkiksi ISIS) ja saatujen kokemuksen pohjalta laajennetaan käytäntöä muihinkin laitoksiin. 
b) Yleisiä suosituksia 
• Vältetään keräämästä liikaa tutkimusaiheita laitoksiin. Yritetään sen sijaan keskittyä tärkeimpiin 
aiheisiin, jotta saavutettaisiin johtoasema rajoitetussa määrässä tutkimusaiheita. 
• Painotetaan YTK:n toimintojen nykyisessä selvityksessä sen laitosten saavuttamia konkreettisia tuloksia 
organisatoristen sijaan. Julkaistaan ja levitetään tietoa näistä saavutuksista säännöllisin väliajoin. 
Mahdollisuuksien mukaan valitaan tapaukset, joista YTK:lie on annettu erityistä arvonantoa (vastakohtana 
'asiakkaiden luettelemiselle'). 
• Rohkaistaan ilmapiiriä, jossa alkuperäiset, lupaavat ajatukset voivat syntyä, tuetaan niitä ja selvitetään 
niiden mahdollisuudet. Rohkaistaan julkaisuihin arvostetuissa lehdissä tunnustuksen saavuttamiseksi. 
Varmistetaan, että uusille alueille suuntautuvaan tutkimukseen panostetaan riittävästi. 
• Vältetään rutiinityötä, vaikka kolmas osapuoli sitä haluaisikin. Siirretään työ muille 
tutkimuskeskuksille, kun tehtävä on menettänyt eurooppalaisen lisäarvonsa. Tässä asiassa pitää kuitenkin 
olla tarkkana, kun liikutaanYTK.n vahvoilla aloilla. 
• Tuetaan YTK:n mahdollisuuksia osallistua suuria laitoksia koskeviin tuleviin eurooppalaisiin 
hankkeisiin. Arvioidaan 130 k, 1301 ja 130n artiklan suomat mahdollisuudet tässä asiassa. 
Huomioita arvioinnista itsestään 
Arviointi itsessään näyttää täyttäneen alkuperäisen tarkoituksensa. Itse asiassa edelliset arvioinnit ovat 
todellisuudessa hyödyttäneet YTK.n johtamisen kehittymistä sen eri puolilta. Joissain asioissa on kuitenkin 
vielä parantamisen varaa: 
• Arviointiryhmien tehtävää voitaisiin tukea arvioimalla tutkimuskeskusten työn laatua ulkopuolelta ja 
selvittämällä käyttäjien yhteinen näkemys tiedon siirrosta, kilpailullisesta toiminnasta ja tähän liittyvistä 
seikoista. Ehdotetut työryhmät sopisivat hyvin myös tähän tarkoitukseen. 
• Arviointiryhmille annettujen ohjeiden ensimmäisessä kohdassa sanotaan, että arvioinnin pitäisi viitata 
kaikkiin neuvoston 15 päivänä joulukuuta 1994 antamien päätösten*' tavoitteisiin. Kuitenkin heidän 
kertomuksensa vaikuttavat hiukan tasapainottomilta suhteessa muihin tavoitteisiin, esimerkiksi YTK:n 
kuudenteen tavoitteeseen "vähentää tieteellistä ja teknologista erilaisuutta jäsenvaltioiden kesken", johon ci 
näytetä kiinnitetyn huomiota arvioinnissa. 
Kiitokset 
Esitän kiitokseni erittäin hyödyllisistä keskusteluista hallintoneuvoston, keskuksen johdon ja 
arviointiryhmien kanssa. Mielipiteiden vaihto Sir Herman Bondin kertomuksen pohjalta on hyödyuà.r" 
minua suuresti. 
EY VL N:o L 361, 3 1.12. 1994, s. I 14 ja s. 132 
185 
19. 
A. Institute for Reference Materials and Measurements (IRMM) - Geel 
Dr. Maria Grazia DEL MONTE (Chairwoman) 
Director 
National Centre for Reference Materials 
ITALY - ROME 
Mr. Peter J. JENKS 
Product Manager 
Biological, Elemental and 
Pharmaceutical Reference Materials 
Promochem Gmbh 
GERMANY - WESEL 
Mr. Robert KAARLS 
Director 
Nederlands Meetinstituut (NMi) 
THE NETHERLANDS - DELFT 
B. Institute for Transuranium Elements (ITE) - Karlsruhe 
Dr. Niels HANSEN (Chairman) 
Head 
Materials Department 
Riso National Laboratory 
DENMARK - ROSKILDE 
Mr. Richard HOOPER 
Director 
IAEA 
AUSTRIA - VIENNA 
Dr. Klaus JANBERG 
Geschäftsftihrer 
GNS 
Gesellschaft fiir Nuklear-Service GmbH 
GERMANY - ESSEN 
Mr. Jean van VLIET 
Manager 
MOX plant 
Belgonucléaire 
BELGIUM - DESSEL 
C. Institute for Advanced Materials (IAM) - Petten and Ispra 
Prof. Claude BATHIAS (Chairman) 
Conservatoire National des Arts 
et Métiers (CNAM) 
FRANCE - PARIS 
186 
19. 
Prof. Pier Giulio AVAN/JNI 
Direzione Area della Ricerca 
Consiglio Nazionale Ricerche 
ITALY - GENOA 
Mr. Staffan SÖDERBERG 
Director 
AB Sandvik Coromant 
SWEDEN - STOCKHOLM 
Prof. Dr. T. VARGA 
Leiter der Techn. Versuchsund Forschungsanstalt 
TU Wien 
AUSTRIA - WIEN 
D. Institute for Systems, Informatics and Safety (ISIS) - Ispra 
Mr. Peter BENTON (Chairman) 
Director General 
British Institute of Management 
UNITED KINGDOM - LONDON 
Prof. Jane GRIMSON 
Dean of Engineering and Systems Sciences 
Department of Computer Science 
Trinity College 
IRELAND - DUBLIN 
Mr. Theodossios P. TASSIOS 
National Technical University of Athens 
GREECE - ATHENS 
Prof. Dr. Dennis TSICHRITZIS 
Chairman of the Executive Board 
GMD-Forschungszentrum 
Informationstechnik GmbH 
GERNANY - SANKT AUGUSTIN 
Dr. F. YNDURAIN 
Director General 
CIEMAT 
SPAIN - MADRID 
E. Environment Institute (EI) - Ispra 
Prof. Carlos A. BORREGO (Chairman) 
Department of Environment and Planning 
University of Aveiro 
PORTUGAL - AVEIRO 
Prof. A.R. HARDY 
Research Director 
Central Science Laboratory 
UNITED KINGDOM - SLOUGH BERKS 
187 
19. 
Prof. Dr. A. KETTRUP 
Director 
GSF Neuherberg 
Institute of Ecological Chemistry 
GERMANY - NEUHERBERG 
F. Space Applications Institute (SAI) - Ispra 
Prof. Seppo URPO (Chairman) 
Director 
Metsähovi Radio Research Station 
FINLAND - KYLMALA 
Prof. Dr. Herbert FISCHER 
Head 
Institut fur Météorologie und Klimaforschung 
Forschungszentrum Karlsruhe 
GERMANY - KARLSRUHE 
Mr. Roy GIBSON 
Former Director General of ESA 
FRANCE - MONTPELLIER 
G. Institute for Prospective Technological Studies (IPTS) - Seville 
Dr. Robert C. WHELAN (Chairman) 
Former Chief Executive of CEST 
UNITED KINGDOM - CAMBRIDGE 
Dr. Josef FRÖHLICH 
Head, Division of Systems Research 
Austrian Research Centre Seibersdorf 
Technology-Economy-Environment 
AUSTRIA - SEIBERSDORF 
Prof. Dr. Herbert PASCHEN 
Leiter des Instituts fur Angewandte Systemanalyse 
und Technikfolgenabschätzung (ITAS) 
GERMANY - KARLSRUHE 
Prof. Walter ZEGVELI) 
Chairman 
Rathenau Institute 
THE NETHERLANDS - THE HAGUE 
VIISIVUOTISARVIOINTI 1996 
LIITTEET 
YKSITYISKOHTAISET OHJEET 
VIISIVUOTISARVIOINTIA VARTEN 
189 
LIITE I 
YKSITYISKOHTAISET OHJEET ERITYISOHJELMIEN 
VIISIVUOTISARVIOINTIA VARTEN 
1. Ohjelmien tavoitteiden merkityksen arviointi: 
• Ovatko alkuperäiset tavoitteet yhä ajankohtaiset tieteen, tekniikan, teollisuuden ja sosiaalis­
taloudellisten olojen kehityttyä? 
• Onko puiteohjelmasta tehdyissä päätöksissä määriteltyjä valintaperusteita noudatettu? 
2. Toimivuuden arviointi: 
• Onko ohjelmassa pyritty saavuttamaan tai saavutettu sen tavoitteet kustannustehokkaalla 
lavalla? 
• Kuinka tehokasta on ollut ohjelman yleinen hallinto? 
• Onko ohjelmassa asetettu tavoitteita, joiden perusteella tuloksia voidaan arvioida? 
• Onko ulkoista valvontaprosessia tai -menettelytapaa parannettava? 
3. Tehokkuuden arviointi: 
• Onko ohjelman alkuperäiset tavoitteet saavutettu tai onko pitkän aikavälin strategioita 
seurattuja tavoitteita lähestytty riittävästi? 
• Onko ohjelmasta saatuja tuloksia levitetty tai hyödynnetty? 
• Onko puiteohjelman yleistavoitteet saavutettu, erityisesti 
• missä määrin tieteellistä ja teknistä pohjaa on vahvistettu? 
• mikä on ollut vuorovaikutus yhteisön koheesio-, kilpailu-, maatalous-, työllisyys-, 
kehitysyhteistyö-, talousyhteistyö-, kalastus- ym. politiikan kanssa ja/tai miten niitä on 
edistetty? 
• onko yhteisön TTK-toimintaa sovitettu riittävästi yhteen jäsenvaltioiden vastaavan 
toiminnan kanssa? 
• Miten eurooppalaisuuden "lisäarvo", kustannus-hyöty-suhde tai toissijaisuusperiaate 
voidaan parhaiten osoittaa? 
4. Esimerkkejä merkittävistä saavutuksista: 
• Huomattavat tieteelliset ja tekniset tulokset ja innovaatiot 
• Merkittävät saavutukset yhteisön muun politiikan edistämisessä 
5. Ohjelman toteutuksesta saadut opit: 
• Mitä ohjelman toteuttamisesta on opittu? 
• Menestystarinoita yhteistyöstä 
• Epäonnistumisia yhteistyössä 
6. Suositukset seuraavaa ohjelmaa varten: 
Viisivuotisarvioinnissa kiinnitetään erityistä huomiota yhteisön ja jäsenvaltioiden tiede- ja 
teknologiapolitiikan keskinäiseen johdonmukaisuuteen, ja tavoitteena on niiden yhdenmukaisuus. 
190 
LIITE 2 
Yhteisen tutkimuskeskuksen (YTK) laitosten arviointiryhmät 
Toimeksianto 
1. Arvioida tehdyn työn edistymistä neuvoston päätöksissä 94/918/EY ja 94/919/Euratom, 
johtokunnalle toimitetuissa asiakirjoissa, YKT:n vuosittaisissa toimintaohjelmissa, talousarviossa 
jne. asetettujen tavoitteiden valossa ottaen huomioon edellisen, vuosina 1993-94 tehdyn YTK:n 
arvioinnin tulokset. 
2. Varmistaa, että tutkimuslaitos voi tehokkaasti asettaa paikalliset tieteelliset tavoitteensa, seurata 
tavoitteiden saavuttamista ja arvioida tulokset. 
3. Tarkastella tutkimuslaitoksen tutkimustoimintaa, jotta voitaisiin arvioida: 
a) tehdyn työn merkitys yhteisön tarpeiden kannalta, myös ulkopuolisille asiakkaille 
mahdollisesti tehdyn työn merkitys, sekä erityisesti se, ovatko tutkimuslaitoksen 
alkuperäiset tavoitteet edelleen perusteltuja kehittyvän tieteen ja teknologian sekä teollisten 
ja sosiaalistaloudellisten olojen nykytilanteessa; 
b) tutkimuslaitoksen tieteellinen taso ja tuottavuus; 
c) hyödynnetäänkö tieteellisiä mahdollisuuksia täysin, kun otetaan huomioon rahoitus ja muut 
toimintaa rajoittavat tekijät. 
4. Arvioida tutkimuslaitoksen sisäisestä tieteellisestä hallinnosta vastaavan johdon tehokkuutta. 
5. Selvittää, onko laitos käyttänyt voimavaroja tehokkaasti ja taloudellisesti toteuttaessaan ohjelmiaan 
ja hallintotehtäviään. Voimavaroihin kuuluvat henkilöstö, rahoitus, palvelut, välineet sekä 
tieteellinen materiaali ja laitteisto. 
6. Tutkia tutkimuslaitoksen ulkoisten tieteellisten yhteyksien laajuutta ja tehokkuutta, mukaan lukien 
yhteistyö tutkimusyhteisöjen, korkeakoulujen, teollisuuden ja jäsenvaltioiden hallinnollisten 
yksiköiden kanssa. 
7. Tarkastella yleisesti tutkimuslaitoksen työn suhdetta yhteiselle tutkimuskeskukselle annettuun 
tehtävään ja sen strategiseen suunnitteluun sekä puiteohjelman yleistavoitteisiin. Tästä syystä on 
arvioitava: 
miten tutkimuslaitos on edistänyt Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn parantamista ja mitä 
(suoria ja epäsuoria) taloudellisia vaikutuksia on saavutettu ja mitä odotetaan 
saavutettavan; 
miten tutkimuslaitos on edistänyt tieteellisen ja teknologisen perustan vahvistamista; 
miten laitos on edistänyt sen alaan kuuluvaa yhteisön politiikkaa kuten ympäristö-, 
teollisuus-, maatalous-, liikenne-, työllisyys- tai koheesiopolitiikkaa. 
Arvioida tutkimuslaitoksen toiminnan eurooppalaisuuden lisäarvo toissijaisuusperiaatteen 
perusteella. 
8. Antaa suosituksia ja laatia kertomus yhteisen tutkimuskeskuksen johtokunnalle. 
191 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 149 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 12 15 16 05 
Luettelonumero : CB-CO-97-140-FI-C 
ISBN 92-78-18082-3 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
I°1Z