Valtiontukien tulostaulu /* KOM/2001/0412 lopull. */





Valtiontukien tulostaulu (komission esittämä) Valtiontukien tulostaulu 2001 SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 2. Valtiontukien tulostaulun rakenne, sisältö, kehittäminen ja rajoitukset 2.1. Rakenne ja sisältö 2.2. Kehittäminen 2.3. Rajoitukset 3. Yleiskatsaus valtiontukiin Euroopan unionissa 3.1. Tukholman indikaattori - Edistystä oikeaan suuntaan 3.2. Keskittyminen tehdasteollisuuteen, hiiliteollisuuteen ja palveluihin 3.3. Horisontaalisiin tavoitteisiin myönnetyn tuen muodon asteittainen muuttuminen 4. Jäsenvaltioiden foorumi 4.1. Jäsenvaltioiden valtiontuista toimittamat tiedot 4.2. Jäsenvaltioiden näkemys kansallisen valtiontukipolitiikan merkityksestä tulevaisuudessa 5. Menettelysääntöjen noudattaminen Euroopan unionissa 5.1. Menettelysääntöjen noudattaminen 5.2. Valtiontuen takaisinperiminen 6. Valtiontuen tavoitteet 6.1. Valtiontuki horisontaalisiin tavoitteisiin 6.2. Valtiontuki alueellisiin tavoitteisiin 6.3. Valtiontuki erityisaloille 6.4. Valtiontuki yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen 7. Valtiontukipolitiikka sisämarkkinoilla 7.1. Valtiontukimäärien lähentyminen jäsenvaltioiden kesken 7.2. Valtiontuki ja talouspolitiikan koordinointi 7.3. Valtiontuet ja rakennemuutos 7.4. Valtiontuki ja kilpailu sisämarkkinoilla Kuviot ja taulukot Kuvio 1: Valtiontukien kokonaismäärän pitkän aikavälin vähentyminen prosentteina EU:n BKT:stä 1990-1999 Kuvio 2: Useimmissa jäsenvaltioissa vuosien 1997 ja 1999 välisenä aikana tapahtunut valtiontuen vähentyminen prosentteina BKT:stä Kuvio 3: Tehdasteollisuudelle, hiiliteollisuudelle ja palvelualalle myönnetyn tuen tasainen laskeminen vuodesta 1993 Kuvio 4: Horisontaalisiin ja alueellisiin tavoitteisiin sekä erityisaloille myönnetyn tuen osuus prosentteina EU:n kokonaistuesta lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle Kuvio 5: Horisontaalisten tukien tavoitteiden asteittainen muuttuminen Euroopan unionissa vuodesta 1990 Kuvio 6: Tutkittujen mutta komissiolle ilmoittamatta jätettyjen tukien osuus kaikista rekisteröidyistä tuista vuosina 1997-1999 Kuvio 7: Tutkittujen mutta komissiolle ilmoittamatta jätettyjen tukien osuus kaikista rekisteröidyistä tuista vuosina 1997-1999 jäsenvaltioittain Kuvio 8: Muodollisella tutkintamenettelyllä ratkaistujen tukiasioiden osuus tukien kokonaismäärästä vuosina 1997-1999 Kuvio 9: Muodollisella tutkintamenettelyllä ratkaistujen tukiasioiden osuus tukien kokonaismäärästä vuosina 1997-1999 jäsenvaltioittain. Kuvio 10: Valtiontukien soveltuvuus yhteismarkkinoille Euroopan unionissa vuosina 1997-1999 Kuvio 11: Valtiontukien soveltuvuus yhteismarkkinoille vuosina 1997-1999 jäsenvaltioittain. Kuvio 12: Tutkimus- ja kehitystyöhön, pk-yrityksille, ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön myönnetyn valtiontuen osuus kokonaistuesta vuosina 1997-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle Kuvio 13: Aluetuki suhteessa tukialueiden BKT:hen vuosina 1996-1998 Kuvio 14: Valtiontuki erityisaloille osuutena kokonaistuesta vuosina 1990-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle Kuvio 15: Pelastamis- ja rakenneuudistustuki eri aloille osuutena kokonaistuesta vuosina 1990-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle Kuvio 16: Kokonaistuki EU:ssa suhteessa BKT:hen vuosina 1990-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle Kuvio 17: Kansallinen tuki jäsenvaltioissa vuosina 1997-1999 osuutena valtion menoista lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautateille Kuvio 18: Muutos tehdasteollisuuden osuudessa kokonaisbruttokansantuotteesta ja tehdasteollisuudelle myönnetyn tuen osuudessa kokonaistuesta lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle vuosina 1990-1999. Taulukko 1: Takaisinperimispäätökset vuosina 1990-1999 talouden eri aloilla maataloutta ja kalastusta lukuun ottamatta Taulukko 2: Muilla aloilla kuin maatalous ja kalastus tehdyt takaisinperimispäätökset, joiden täytäntöönpano oli kesken 31.12.2000 Taulukko 3: Valtiontuki lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle, kaupan avoimuus ja suorat ulkomaiset investoinnit prosentteina BKT:stä 1. Johdanto Valtiontukien tiukka valvonta on sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta ratkaisevan tärkeää. Komissio on viime vuosina tiukentanut merkittävästi valtiontukien valvontaa ja varmistanut siten, että jäsenvaltiot myöntävät ainoastaan yhteisen edun mukaista tukea. Vuosittaisen tuen kokonaismäärä oli EU:ssa silti edelleen yli 79 miljardia euroa vuonna 1999. Vaikka tämä tuki myönnetäänkin komission hyväksymin ehdoin, sillä on kiistämättä huomattava vääristävä vaikutus kilpailuun sisämarkkinoilla. Jäsenvaltiot ja Euroopan parlamentti tunnustavat tämän ongelman. Dublinissa vuonna 1996 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä [1] todetaan, että Euroopan kilpailukykyä olisi parannettava jatkamalla neuvoston ja komission välistä vuoropuhelua valtiontuen valvonnan tehostamiseksi ja valvontamekanismien lujittamiseksi. Cardiffissa pidetty Eurooppa-neuvosto [2] piti vuonna 1998 tärkeänä kilpailun edistämistä ja valtiontukien tapaisten vääristymien vähentämistä. Vuoden 2000 alussa sisämarkkinaneuvosto [3] vaati Cardiffin talousuudistusprosessista esittämissään päätelmissä kehitettäväksi strategioita näiden tukien kokonaismäärän vähentämiseksi, niiden tason seuraamiseksi ja niiden taloudellisten vaikutusten arvioimiseksi erityisesti tilastotietojen avulla. Maaliskuussa 2000 Lissabonissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto [4] toisti jälleen sitoumuksensa tehostaa pyrkimyksiään edistää kilpailua ja alentaa valtiontukien yleistasoa siirtäen painopisteen yksittäisten yritysten tai sektoreiden tukemisesta yhteisön edun mukaisten laaja-alaisten tavoitteiden, kuten työllisyyden, aluekehityksen, ympäristön ja koulutuksen tai tutkimuksen, tukemiseen. Myös komissio korosti vuoden 2000 talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista antamassaan suosituksessa [5], että valtiontukien määrän vähentäminen on tärkeää. Se suositti, että jäsenvaltiot pyrkisivät yhä voimakkaammin välttämään alakohtaisia tukia ja erityisesti tapauskohtaisia tukia. Vuoden 2001 maaliskuussa Tukholmassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto [6] totesi, että jäsenvaltioiden olisi saatava valtiontukien määrä suhteessa BKT:hen alenemaan vuoteen 2003 mennessä ja valtiontukia olisi suunnattava uudelleen horisontaalisiin, yleistä etua koskeviin tavoitteisiin, mukaan lukien koheesiotavoitteet. Sen vuoksi otettiin käyttöön ensimmäistä kertaa puolueeton mittari, jolla jäsenvaltiot voivat mitata edistymistään. Valtiontukien avoimuuden parantamiseksi komissiota pyydettiin perustamaan julkinen valtiontukirekisteri ja valtiontukien tulostaulu heinäkuuhun 2001 mennessä. Vuoden 2001 talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa [7] komissio toisti tarpeen vähentää valtiontuen kokonaismäärää ja lisätä avoimuutta. Se suositti, että valtiontukien yleistasoa vähennettäisiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2003 mennessä ja tuki suunnattaisiin uudelleen muuhun kuin tapauskohtaiseen ja alakohtaiseen tukeen sekä lisättäisiin valtiontukipolitiikan läpinäkyvyyttä. [1] SN 401/1/96 liite II, s. 3. [2] 00150/98, 17 kohta. [3] Sisämarkkinaneuvoston 248. kokouksen (16.3.2000) päätelmien 20 kohta. [4] SN 100/1/100, 17 kohta. [5] KOM(2000) 214 lopullinen, 4.4.2000, 3.6 kohdan iii alakohta. [6] SN 100/01, 20 ja 21 kohta. [7] KOM(2001)224 lopullinen, 25.4.2001, 3.4 kohdan ii alakohta. Jotta voitaisiin arvioida, onko mahdollista vähentää valtiontukien kasaantumisen aiheuttamaa kilpailun vääristymistä sisämarkkinoilla, jäsenvaltioiden tulisi varmistaa, miten paljon liikkumavaraa niillä on sopivimman julkisen intervention valinnassa. Valtiontuki on pääasiassa oikeutettua markkinoiden toiminnan riittämättömyyden korjaamiseksi. Jos on tarvetta interventioon, valtiontuki on ainoastaan yksi mahdollisista välineistä, joita voidaan käyttää. Muita välineitä ovat esimerkiksi sääntely, tiettyjen tavaroiden tai palvelujen tarjonnan varaaminen valtion tehtäväksi ja verotus. Tietyissä tilanteissa jäsenvaltiot voisivat käyttää valtiontuen sijaan muita toimenpiteitä, jotka sopivat paremmin tavoiteltuun päämäärään. Valtiontukipolitiikan tehokkuuden ja vaikuttavuuden parempaan arviointiin perustuvat toimenpiteet voivat vahvistaa yhteismarkkinoiden toimintaa. Ne voivat johtaa myös valtiontukien parempaan kohdentamiseen ja siirtymiseen valtiontuista sopivampiin ja vähemmän vääristäviin välineisiin ja vahvistaa siten nykyistä suuntausta, jonka mukaan kokonaistuki suhteessa bruttokansantuotteeseen vähenee. Jäsenvaltioiden valtiontukipolitiikkaan vaikuttaa monien tekijöiden yhdistelmä niin yhteisön kuin jäsenvaltioidenkin tasolla. Yhteisön tasoon kuuluvat talouspolitiikan koordinointiin liittyvät vaatimukset, vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvät julkista taloutta koskevat kriteerit ja yhteisön aluepolitiikan yhteisrahoituksen painopisteet. Jäsenvaltion tasolla puolestaan on tarvetta ratkaista kansallisia erityiskysymyksiä, jotka voivat ajan mittaan muuttua. Jotkut jäsenvaltiot voivat joutua keskittämään tuen aluepoliittisiin tavoitteisiin taloudellisen ja yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden edistämiseksi, kun taas toiset joutuvat kokemaan tiettynä aikana joidenkin alojen laajoja rakennemuutoksia. Joidenkin jäsenvaltioiden taas ei tarvitse myöntää pk-yrityksille yhtä paljon tukea kuin muiden, jos niiden sääntely-ympäristö ja pääomamarkkinat muodostavat jo näiden yritysten kehitystä suosivat olosuhteet. Jäsenvaltioilla on erilaiset tarpeet turvautua valtiontukeen, ja nämä tarpeet vaihtelevat sekä tuen kokonaismäärän että sen tavoitteiden suhteen. Näistä eroista on keskusteltava avoimesti. Avoin keskustelu antaa mahdollisuuden hyödyntää koko sitä liikkumavaraa, joka on käytettävissä tehokkaimman talouspoliittisen välineen valitsemiseksi ja siten myös kilpailun vääristymisen vähentämiseksi sisämarkkinoilla. Tämän laajemman keskustelun ja jäsenvaltioiden välisen nopeamman kokemustenvaihdon käynnistämiseksi komissaari Monti on tehnyt aloitteen kahden uuden avoimuutta valtiontukien alalla lisäävän välineen perustamiseksi: näistä toinen on valtiontukirekisteri, joka on jo julkaistu unionin Internet-palvelimella EUROP [8]Alla, ja toinen on tämä valtiontukien tulostaulu. [8] http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/register/ 2. Valtiontukien tulostaulun rakenne, sisältö, kehittäminen ja rajoitukset 2.1. Rakenne ja sisältö Tulostaulu on avoin, yleisön käytettävissä oleva tietolähde, jonka avulla voidaan seurata sekä valtiontukien kokonaistilannetta Euroopan unionissa että komission nykyistä valtiontukien valvontaa. Tulostaulu on jäsenvaltioiden kanssa yhteinen ja siihen sisältyvät myös niiden toimittamat tiedot. Ensimmäiseen versioon sisältyy useita indikaattoreita, joilla kuvataan erilaisia valtiontukitilanteita. Siinä pikemminkin esitetään kysymyksiä kuin vastataan niihin. Se paljastaa jäsenvaltioiden väliset erot mutta ei välttämättä selitä niitä. Esitetyt kysymykset ja kuvatut erot muodostavat varmasti perusteellisen pohjan jäsenvaltioiden ja komission väliselle keskustelulle, mutta toivottavasti myös jäsenvaltioiden kesken käytävälle keskustelulle. Se parantaa tietoisuutta valtiontukiasioista ja lisää usein puutteellista ymmärtämystä komission valtiontukivalvonnan välttämättömyyttä kohtaan. Tämä tulostaulu koostuu viidestä osasta, jotka ovat valtiontukipolitiikan suuntaukset kymmenen viime vuoden aikana sekä aivan viime aikoina, jäsenvaltioiden foorumi, valtiontukien käsittelyssä Euroopan unionissa noudatetut menettelyt, nykyinen valtiontukipolitiikka sekä valtiontuet yhteismarkkinoilla. Tulostaulussa esitetyt luvut ovat vuoden 1998 kiinteitä arvoja. Tämän tulostaulun ensimmäisessä osassa esitetään valtiontukimenot unionissa vuodesta 1990 osuutena BKT:stä ja absoluuttisina arvoina. Myös kokonaistuen osuus BKT:stä kussakin jäsenvaltiossa vuosina 1997, 1998 ja 1999 ilmoitetaan. Tämän jälkeen käsitellään tuen määriä päätavoitettain, joita ovat horisontaalisten tavoitteiden kuten tutkimus- ja kehitystoiminnan, pk-yritysten ja koulutuksen edistäminen, maatalouden ja kalastuksen, liikenteen sekä muiden erityisalojen kuten hiiliteollisuuden, laivanrakennuksen ja terästuotannon tukeminen sekä kehityksessä jäljessä olevien alueiden tukeminen. Ensimmäistä jaottelua seuraa horisontaalisten tavoitteiden yksityiskohtaisempi jaottelu niiden koostumuksen mukaan. Toisessa osassa ideoidaan alustavasti jäsenvaltioiden foormia, joka tarjoaa tietoa tukien seurattavuudesta ja toimii jäsenvaltioiden välisen keskustelun käynnistimenä. Kolmannessa osassa annetaan suuntaa-antava kuva siitä, miten jäsenvaltiot ovat noudattaneet valtiontukia koskevia menettelysääntöjä. Tarkoituksena on havaita ongelmat ja osoittaa, missä parannukset voisivat olla tarpeen. Tähän osaan sisältyy myös tietoja sääntöjenvastaisesti myönnetyn valtiontuen takaisinperimisestä. Neljännessä osassa tavoitteena on löytää alueita, joilla komission toiminta voisi valtiontukisääntöjen perusteella olla tulevaisuudessa välttämätöntä tai toivottavaa, ja siksi siinä luokitellaan jäsenvaltioita tästä näkökulmasta. Jäsenvaltioita rohkaistaan keskustelemaan tietyistä menojen kehityssuunnista ja -muodoista, joilla voi olla myönteinen vaikutus sisämarkkinoiden toimintaan. Tulostaulun viimeisessä osassa pyritään käsittelemään valtiontukea laajemmassa yhteydessä osana sisämarkkinoita ja jäsenvaltioiden toteuttamia rakenteellisia uudistuksia. Vaikka valtiontuki noudattaisikin EY:n kilpailusääntöjä, se vaikuttaa muun muassa sisämarkkinoiden kilpailutilanteeseen, talouspolitiikan koordinointiin ja Euroopan unionin talouden sopeuttamiseen uusiin kilpailuolosuhteisiin. Valtiontuen laajempien vaikutusten vuoksi jäsenvaltiot saattavat taloudelliseen tehokkuuteen liittyvistä syistä katsoa tarpeelliseksi arvioida uudelleen valtiontukipolitiikkaansa tavalla, jolla ne menevät EY:n kilpailusääntöjen noudattamista pitemmälle. 2.2. Kehittäminen Tulostaulua kehitetään jatkuvasti vastaamaan tulevien käyttäjäryhmien tarpeita. Se perustuu joukkoon perusindikaattoreita, jotka ajan mittaan osoittavat politiikan pitkän aikavälin muutokset ja valtiontukimenojen suuntaukset. Perusindikaattoreiden lisäksi kussakin tulostaulussa esitetään muita indikaattoreita, jotka keskittyvät tiettyihin tarkemmin analysoitaviin aiheisiin. Tulostaulua kehitetään myös antamaan lisäsyvyyttä muille komission asiakirjoille, erityisesti talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, rakenteellisia indikaattoreita ja yrityspolitiikan vertailuanalyysejä koskeville ehdotuksille. Ensimmäisen tulostaulun keskeisenä tavoitteena on näyttää suuntaa tulostaulun kehittämiselle tulevaisuudessa. 2.3. Rajoitukset Tulostaulua varten kootut valtiontukea koskevat tiedot ryhmitellään päätavoitteiden mukaan. On syytä huomata, että päätavoitteet eivät voi aina antaa täysin paikkansa pitävää kuvaa lopullisista edunsaajista: esimerkiksi osa aluetuesta maksetaan itse asiassa pienille ja keskisuurille yrityksille, T&K-tukea myönnetään tietyille aloille ja niin edelleen. Tulostaulussa käytetään useita eri indikaattoreita. On korostettava sitä, että näiden indikaattoreiden tarkoituksena on kuvastaa todellista kehitystä yrittämättä selvittää syy-yhteyksiä. Näin ollen tulostaulussa ei tehdä päätelmiä, vaan esitetään pelkästään tosiseikkoja, joiden perusteella voidaan käynnistää keskustelut, mutta ei vaikuteta keskustelujen tulokseen. On tärkeää pitää tämä mielessä tulostaulun tietoja käytettäessä. 3. Yleiskatsaus valtiontukiin Euroopan unionissa Tässä luvussa esitetään yleiskuva Euroopan unionissa vuodesta 1990 lähtien myönnetyistä valtiontuista ja osoitetaan muutokset, joita on tapahtunut tuen myöntämisessä maataloudelle ja kalastukselle, rautateille, tehdasteollisuudelle, hiiliteollisuudelle ja palvelualalle. Lisäksi luodaan katsaus tehdasteollisuudelle ja palvelualalle myönnettyyn tukeen sekä tukeen tiettyihin horisontaalisiin tavoitteisiin. 3.1. Tukholman indikaattori - Edistystä oikeaan suuntaan Valtiontuen kokonaismäärä EU:ssa ilmaistuna osuutena BKT:stä on laskenut vuoden 1993 huipun jälkeen. Viimeisimpien tietojen mukaan tukitaso on prosentti EU:n BKT:stä, mutta sen pienentämiseen tulevaisuudessa voi vielä olla varaa. Jäsenvaltiot sopivat vuonna 2001 Tukholmassa käyttävänsä tätä pelivaraa tukitason pienentämiseksi. Tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle ei sen vuoksi oteta huomioon jäljempänä tässä jaksossa. Kuvio 1: Valtiontukien kokonaismäärän pitkän aikavälin vähentyminen prosentteina EU:n BKT:stä 1990-1999 >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 2: Useimmissa jäsenvaltioissa vuosien 1997 ja 1999 välisenä aikana tapahtunut valtiontuen vähentyminen prosentteina BKT:stä >VIITTAUS KAAVIOON> Prosentteina BKT:stä ilmaistu kokonaistuki on vuosien 1997 ja 1999 välisenä aikana laskenut useimmissa jäsenvaltioissa. Ainoastaan Tanskassa,Luxemburgissa, Irlannissa, ja Alankomaissa on ollut pientä kasvua. Kuvio 3: Tehdasteollisuudelle, hiiliteollisuudelle ja palvelualalle myönnetyn tuen tasainen laskeminen vuodesta 1993 >VIITTAUS KAAVIOON> Euroopan unionissa myönnetyn tuen absoluuttiset määrät (ilmaistu miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon) ovat laskeneet yli 20 prosenttia vuoden 1993 huipusta. Tämän laskun merkitystä lisää se, että vuodesta 1995 Euroopan unionissa on ollut 15 jäsenvaltiota. Eniten on laskenut tehdasteollisuudelle, hiiliteollisuudelle ja palvelualalle myönnetyn tuen määrä. 3.2. Keskittyminen tehdasteollisuuteen, hiiliteollisuuteen ja palveluihin Lissabonissa vuonna 2000 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa jäsenvaltiot korostivat tarvetta edistää yhteisen edun mukaisia horisontaalisia tavoitteita kuten työllisyys, ympäristö, koulutus ja tutkimus sekä aluekehitys. Sen vuoksi tulostaulussa keskitytään näihin tavoitteisiin tehdasteollisuutta, hiiliteollisuutta ja palvelualaa tarkasteltaessa. Suurelle osalle maatalous- ja kalastusalasta on perinteisesti myönnetty paljon tukea yhteisön talousarviosta. Näitä aloja analysoidaan erikseen tulevissa tulostauluissa. Rautatieliikenteen alalla valtiontukea myönnetään tavallisesti yrityksille, jotka hoitavat julkista palvelutehtävää. Erityisluonteestaan huolimatta julkisen palvelutehtävän hoitajille myönnetty tuki on viimeaikaisten tuomioistuimen päätösten mukaan valtiontukea. Tämän alan tukia analysoidaan tulevaisuudessa. Kuvio 4: Horisontaalisiin ja alueellisiin tavoitteisiin sekä erityisaloille myönnetyn tuen osuus prosentteina EU:n kokonaistuesta lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 4 osoittaa, että erityisaloille, toisin sanoen tehdasteollisuudelle, hiiliteollisuudelle ja palvelualalle myönnetyn tuen osuus laskee vähitellen horisontaalisen tuen osuuden noustessa. Lisäksi vuonna 1999 erityisaloille - pääasiassa terästeollisuudelle, laivanrakennukseen, joillekin tehdasteollisuuden aloille, hiiliteollisuudelle, lentoliikenteelle, matkailulle, rahoituspalveluille, viestimille ja kulttuurille - suunnatun tuen osuuden voimakkaan pienentymisen vastapainoksi horisontaalisiin tavoitteisiin - tutkimukseen ja kehitykseen, ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön, pienille ja keskisuurille yrityksille, työllistämiseen ja koulutukseen - myönnetyn tuen osuus kasvoi merkittävästi. 3.3. Horisontaalisiin tavoitteisiin myönnetyn tuen muodon asteittainen muuttuminen Useimmilla horisontaalisen tuen luokilla katsotaan olevan mahdollisuus luoda etuja, jotka ovat suuremmat kuin pelkästään tukimääränä mitatut kustannukset. Tarkkaan ottaen pelastus- ja rakenneuudistustuki on myös horisontaalista tukea, koska sitä ei ole rajoitettu millekään tietylle taloudelliselle toiminnalle tai maantieteelliselle alueelle. Tämän tyyppisellä tuella on kuitenkin suuremmat mahdollisuudet vääristää kilpailua kuin muulla horisontaalisella tuella, minkä vuoksi sitä käsitellään erikseen. Kuvio 5: Horisontaalisten tukien tavoitteiden asteittainen muuttuminen Euroopan unionissa vuodesta 1990 >VIITTAUS KAAVIOON> Lähes vuosikymmenen ajan tutkimus- ja kehitystoimintaan sekä pienemmässä määrin ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön myönnetyn tuen suhteellinen merkitys on kasvanut, kun taas pk-yrityksille myönnetyn tuen osuus on pysynyt vakaana. 4. Jäsenvaltioiden foorumi 4.1. Jäsenvaltioiden valtiontuista toimittamat tiedot Tärkeä osa vertaisarviointia, jota komissio haluaa edistää tulostaululla, on jäsenvaltioiden välinen avoin tietojenvaihto kansallisen valtiontuki-/kilpailupolitiikan eri osa-alueista. Sen vuoksi tulostaulun on tarkoitus sisältää linkit jäsenvaltioiden tämän alan Internet-sivuille. Tällä tavoin tehdään paremmin tunnetuksi, mitä tietoja jäsenvaltiot jo tarjoavat yleisölle valtiontukipolitiikastaan. Kukin jäsenvaltio toimittaa ajan mittaan lisää Internet-osoitteita, joista on saatavilla kansallista kilpailualan toimintaa koskevia tietoja. Tähän mennessä on ilmoitettu seuraavat Saksan valtiovarainministeriön, Italian kauppa- ja teollisuusministeriön ja Yhdistyneen kuningaskunnan kauppa- ja teollisuusministeriön Internet-sivut, joista löytyy tietoja ja raportteja valtiontuesta, avustuksista ja muista kilpailuasioista. - http://dip.bundestag.de/btd/14/015/1401500.pdf - http://www.minindustria.it/dgcii/Relazione/relazione.htm - http://www.dti.gov.uk/opportunityforall/indicators2/index.htm 4.2. Jäsenvaltioiden näkemys kansallisen valtiontukipolitiikan merkityksestä tulevaisuudessa Syventääkseen kansallista toimintaa koskevia tietoja jäsenvaltiot ilmoittavat virallisista tietolähteistä, jotka selventävät tämänhetkisiä näkemyksiä kansallisen valtiontukipolitiikan kehityksestä. Tavallisesti jäsenvaltioiden talousarvion suunnittelua koskevat asiakirjat antavat suuntaa-antavan kuvan tukipolitiikan kehityksestä. Yhdistynyt kuningaskunta on ilmoittanut seuraavat osoitteet: http://www.dti.gov.uk/europe/stateaid/index.htm Tästä osoitteesta löytyy kauppa- ja teollisuusministeriön tietoja valtiontuesta. http://www.hm-treasury.gov.uk/docs/2001/enterprise_1806.html Tästä osoitteesta löytyy linkki valtiovarainministeriön ja kauppa- ja teollisuusministeriön yhteiseen asiakirjaan, joka koskee pääasiassa Yhdistyneen kuningaskunnan kilpailusääntöjen uudistusta, mutta jossa käsitellään myös EU:n toimintaa kilpailualalla. Asiakirjaan sisältyy myös valtiontukea koskevia huomautuksia. Saksan talousarviosuunnitelma vuosiksi 2001-2005: http://www.bundesfinanzministerium.de/fach/abteilungen/bundhaus/bhh2002.pdf (ks. asiakirjan s. 10). Suomen osalta annetaan esimerkkinä vuonna 1998 annettu laki yritystuesta (yleiset säännökset). Lain mukaan yritystukea (lukuun ottamatta tukea maataloudelle ja kalastukselle) on myönnettävä pääasiassa markkinoiden toiminnan puutteiden korjaamiseen. Laissa säädetään myös, että yritystukiohjelmat on laadittava siten, että niillä on mahdollisimman vähän kilpailua vääristäviä vaikutuksia. Toinen keskeinen piirre on se, että laissa myös vaaditaan viranomaisia arvioimaan tukiohjelmille asetettujen tavoitteiden saavuttamista ja tehokkuutta sen määrittelemiseksi, onko tuki välttämätöntä ja miltä osin sitä on mahdollisesti kehitettävä. Tulostaulua varten ilmoitetaan myöhemmin niiden viranomaisten yhteystiedot, jotka osallistuvat valtiontuen valvontaan ja myöntämiseen, ja kuvaillaan alan kansallisia hankkeita. 5. Menettelysääntöjen noudattaminen Euroopan unionissa 5.1. Menettelysääntöjen noudattaminen Komissio valvoo jäsenvaltioiden myöntämiä valtiontukia muodollisella ja avoimella menettelyllä, josta säädetään neuvoston asetuksessa N:o 659/1999. Seuraavassa kuvaillaan kolmen indikaattorin avulla sitä, kuinka jäsenvaltiot noudattavat valtiontukien valvontamenettelyä (tarkempia tietoja teknisessä liitteessä). Kuvio 6 osoittaa sellaisten tutkittujen valtiontukiasioiden osuuden, joissa menettelysääntöjen vastaisesti jäsenvaltion sijasta komission oli aloitettava valvontamenettely saatuaan tietää tuesta esimerkiksi kantelun seurauksena. Kaikista rekisteröidyistä valtiontukiasioista näiden niin sanottujen ilmoittamattomien tukien osuus viittaa siihen, että valtiontuen käsitteen ymmärtämisessä on huomattavia eroja ja että asioiden monimutkaisuus vaihtelee. Ilmoittamattomien tukien osuus voi viitata myös hallinnollisiin vaikeuksiin, joita jäsenvaltiolla saattaa olla valtiontukisääntöjä soveltaessaan. Kuvio 6: Tutkittujen mutta komissiolle ilmoittamatta jätettyjen tukien osuus kaikista rekisteröidyistä tuista vuosina 1997-1999 >VIITTAUS KAAVIOON> Kuviossa 7 esitetään edellä ilmoitetut tiedot jäsenvaltioittain. Kuvio 7: Tutkittujen mutta komissiolle ilmoittamatta jätettyjen tukien osuus kaikista rekisteröidyistä tuista vuosina 1997-1999 jäsenvaltioittain >VIITTAUS KAAVIOON> Saksassa, Kreikassa, Italiassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ilmoittamatta jätettyjen tukien osuus on yhtä suuri tai suurempi kuin EU:n keskiarvo. Kuvio 8: Muodollisella tutkintamenettelyllä ratkaistujen tukiasioiden osuus tukien kokonaismäärästä vuosina 1997-1999 >VIITTAUS KAAVIOON> Kun komissio epäilee tiettyjen tukitoimenpiteiden yhdenmukaisuutta valtiontukisääntöjen kanssa, se aloittaa muodollisen tutkinnan, jonka aikana kolmansia osapuolia ja kaikkia jäsenvaltioita kehotetaan esittämään huomautuksensa. Useimmissa tapauksissa ei kuitenkaan ole epäilystä tuen yhdenmukaisuudesta valtiontukisääntöjen kanssa, ja komissio antaa jäsenvaltioiden myöntää tällaisen tuen aloittamatta muodollista tutkintamenettelyä. Menettely aloitetaan ainoastaan epäilyttävissä tapauksissa. Kuviossa 8 esitetään näiden epäilyjä herättäneiden tapausten, eli tapausten, joista tehtiin päätös vasta muodollisen tutkintamenettelyn jälkeen, osuus kaikista 1.1.1997-31.12.1999 tehdyistä lopullisista päätöksistä. Kuviosta 8 ilmenee myös, että vaikka komission tekemien tukipäätösten lukumäärä on laskenut vuosien 1997 ja 1999 välisenä aikana, muodollisten tutkimusten osuus on kasvanut tasaisesti saman ajanjakson aikana, mikä osoittaa monimutkaisten tapausten osuuden lisääntyneen. Kuviossa 9 esitetään edellä ilmoitetut tiedot jäsenvaltioittain. Kuvio 9: Muodollisella tutkintamenettelyllä ratkaistujen tukiasioiden osuus tukien kokonaismäärästä vuosina 1997-1999 jäsenvaltioittain. >VIITTAUS KAAVIOON> Vasta muodollisen tutkintamenettelyn jälkeen tehtyjen tukipäätösten osuus on EU:n keskiarvoa suurempi Saksassa, Kreikassa, Ranskassa, Italiassa ja Luxemburgissa. Kun komissio muodollisen tutkintamenettelyn päätteeksi tulee siihen tulokseen, että tutkittu tuki ei noudata valtiontukisääntöjä eikä sen vuoksi sovellu yhteismarkkinoille, se tekee kielteisen päätöksen. Kuviossa 10 esitetään komission tutkimien yhteismarkkinoille soveltumattomien ja soveltuvien tukien osuudet. Päätösten kokonaismäärä 1.1.1997-31.12.1999 on jaettu kielteisiin ja myönteisiin päätöksiin, joista jälkimmäisiin liitetään toisinaan ehtoja. Tällaisten ehdollisten päätösten osuus päätösten kokonaismäärästä oli tarkasteltavan ajanjakson aikana alle 2 prosenttia. Kuvio 10: Valtiontukien soveltuvuus yhteismarkkinoille Euroopan unionissa vuosina 1997-1999 >VIITTAUS KAAVIOON> Vuonna 1997 komissio teki neljä ehdollista päätöstä asioissa, jotka koskivat Saksaa, Italiaa ja Ranskaa. Vuonna 1998 tehtiin kahdeksan ehdollista päätöstä, jotka koskivat Itävaltaa, Saksaa, Italiaa ja Ranskaa, ja vuonna 1999 kolme ehdollista päätöstä, jotka koskivat Saksa, Italiaa ja Alankomaita. Kuviossa 11 esitetään edellä ilmoitetut tiedot jäsenvaltioittain. Kuvio 11: Valtiontukien soveltuvuus yhteismarkkinoille vuosina 1997-1999 jäsenvaltioittain. >VIITTAUS KAAVIOON> Kielteisten päätös osuus ylittää EU:n keskiarvon Saksassa, Kreikassa, Ranskassa, Italiassa ja Luxemburgissa. 5.2. Valtiontuen takaisinperiminen Kun komissio päättelee, että tuki ei ole EY:n perustamissopimuksen mukainen, se tekee kielteisen päätöksen ja yleensä määrää jäsenvaltion perimään jo maksetun tuen takaisin tuensaajalta. Seuraavassa taulukossa osoitetaan viimeisten kymmenen vuoden ajalta tuen takaisinperimiseen velvoittavien komission päätösten lukumäärä ja jakautuminen eri aloille maataloutta ja kalastusta lukuun ottamatta. Taulukko 1: Takaisinperimispäätökset vuosina 1990-1999 talouden eri aloilla maataloutta ja kalastusta lukuun ottamatta >TAULUKON PAIKKA> Taulukosta 2 ilmenee niiden takaisinperimispäätösten määrä, joiden täytäntöönpano oli kesken vuoden 2000 lopussa. Siitä ilmenee myös sellaisten tapausten osuus, joissa on käynnistetty oikeudenkäyntimenettely tai konkurssimenettely. Taulukko 2: Muilla aloilla kuin maatalous ja kalastus tehdyt takaisinperimispäätökset, joiden täytäntöönpano oli kesken 31.12.2000 >TAULUKON PAIKKA> 6. Valtiontuen tavoitteet Tässä jaksossa käsitellään valtiontuen tavoitteita lukuun ottamatta maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle myönnettyä tukea. 6.1. Valtiontuki horisontaalisiin tavoitteisiin Horisontaalisiin tavoitteisiin myönnettävän valtiontuen eli tuen, jota ei ole kohdistettu tietyille toimialoille tai maantieteellisille alueille, katsotaan tavallisesti vääristävän kilpailua vähemmän kuin alakohtainen ja tapauskohtainen tuki, jollaista on esimerkiksi pelastamis- ja rakenneuudistustuki. Mahdollisuus myöntää tukea horisontaalisesti kaikille toimialoille merkitsee, että tuen vaikutus ei ole niin valikoiva kuin muunlaisten tukien. Näin ollen edut, joita se tarjoaa markkinoiden toiminnan riittämättömyyden korjaamiseksi, korvaavat todennäköisemmin sen kielteiset kilpailuvaikutukset. Lissabonissa ja Tukholmassa pidettyjen Eurooppa-neuvoston kokousten aikana jäsenvaltiot totesivat yksimielisesti, että on tärkeää suunnata tukea yhteisen edun mukaisiin horisontaalisiin tavoitteisiin. Tutkimus ja kehitys, ympäristönsuojelu ja energian säästäminen sekä pk-yritysten tukeminen ovat tärkeimpiä valtiontuella edistettäviä horisontaalisia tavoitteita. Kuviossa 12 esitetään jäsenvaltioiden myöntämät valtiontuet erityisesti näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Niin kauan kuin valtiontukea ei voida luokitella tavoitteiden ja lopullisen vaikutuksen mukaisesti, tukea, joka tukee myös näitä tavoitteita mutta joka on myönnetty muihin pääasiallisiin tavoitteisiin, esimerkiksi aluetukea, ei voida laskea mukaan. Horisontaalisiin tavoitteisiin myönnetty tuki jakaantuu hyvin epätasaisesti, ja Tukholmassa vaadittu tuen uudelleensuuntaminen nousee monessa jäsenvaltiossa kansallisen valtiontukipolitiikan ensisijaiseksi tavoitteeksi. Kehitys on kuitenkin ajan mittaan kulkemassa muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta selvästi Eurooppa-neuvoston toivomaan suuntaan. Kuvio 12: Tutkimus- ja kehitystyöhön, pk-yrityksille, ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön myönnetyn valtiontuen osuus kokonaistuesta vuosina 1997-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle >VIITTAUS KAAVIOON> 6.2. Valtiontuki alueellisiin tavoitteisiin Myös aluetukea pidetään yleensä vähemmän vääristävänä kuin erityisaloille myönnettävää tai tapauskohtaista tukea. Sitä pidetään myös hyväksyttävänä välineenä koheesion parantamiseksi Euroopan unionissa. Näin ollen Tukholmassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi jäsenvaltioita myös suuntaamaan tukea uudelleen koheesiotavoitteisiin. Valtiontuen käyttö alueellisten ongelmien ratkaisemiseen vaikuttaa alueelliseen talouteen kuviossa 13 esitetyllä tavalla. Siinä esitetään aluetuki osuutena tukialueiden BKT:stä, lukuun ottamatta Kreikkaa, Espanjaa, Suomea, Irlantia, Luxemburgia ja Portugalia, joiden osalta se esitetään osuutena koko maan BKT:stä. On korostettava, että näiden aluetukien lisäksi myös yhteisö myöntää tukea hankkeisiin, joita se rahoittaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa. Yhteisön rahoitus ei kuitenkaan sisälly tähän kuvioon. Kuvio 13: Aluetuki suhteessa tukialueiden BKT:hen vuosina 1996-1998 >VIITTAUS KAAVIOON> Vaikka jäsenvaltioiden kesken on huomattavia eroja, kuten tästä kuviosta ilmenee, näyttää siltä, että jäsenvaltiot joko alentavat aluetukitasoaan tai pitävät sen suhteellisen alhaisena mutta vakaana. Neljästä koheesiomaasta Espanjan ja Irlannin aluetukien taso oli vuonna 1997 suhteellisen alhainen, kun taas Kreikassa ja Portugalissa aluetukitasot näyttävät vuosina 1997-1998 alentuneen nopeasti. Kussakin jäsenvaltiossa vuonna 1999 sallitut tuen enimmäisintensiteetit ilmoitetaan seuraavassa: http://europa.eu.int/comm/competition/state_aid/regional/ 6.3. Valtiontuki erityisaloille Erityisaloille suunnattu valtiontuki vääristää kilpailua todennäköisesti enemmän kuin tuki, joka on suunnattu kappaleessa 6.1 käsiteltyihin horisontaalisiin tavoitteisiin. Hiiliteollisuudelle ja tehdasteollisuuden erityisaloille tarkoitettu tuki on pääasiassa suunnattu joko taantuville teollisuusaloille rakennemuutoksen aiheuttamien sosiaalisten vaikutusten lieventämiseen tai maailman laivanrakennusmarkkinoilla vallitsevan epäterveen hintakilpailun tasaamiseen. Erityisille palvelualoille suunnatun tuen pääosa puolestaan suosii toimintoja, joiden merkitys on jatkuvasti kasvussa, kuten matkailua, tai aloja, joilla kilpailu on vapautettu äskettäin, kuten lentoliikennettä ja rahoituspalveluja. Kuviossa 14 esitetään näille aloille myönnetyn valtiontuen määrä verrattuna hiiliteollisuuden ja tehdasteollisuuden tukeen. Kuvio 14: Valtiontuki erityisaloille osuutena kokonaistuesta vuosina 1990-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle >VIITTAUS KAAVIOON> Tehdasteollisuuteen sisältyvät terästeollisuus, laivanrakennus ja muu tehdasteollisuus. Palveluihin sisältyvät viestimet, kulttuuri, matkailu, rahoituspalvelut sekä lentoliikenne. 6.4. Valtiontuki yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen Edellisissä jaksoissa esitetyt kuviot horisontaalisesta ja alueellisesta tuesta kuvastavat jäsenvaltioiden keskipitkän ja pitkän aikavälin poliittisiin tavoitteisiin perustuvien tukipolitiikkojen välisiä eroja. Täydellisemmän kuvan saamiseksi on otettava huomioon jäsenvaltioiden muut tarpeet, joita usein ovat vaikeuksissa olevien yritysten pelastaminen ja rakenneuudistus. Suurin osa pelastamis- ja rakenneuudistustuesta myönnetään tapauskohtaisesti. Tuki yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen kuitenkin vääristää kilpailua paljon todennäköisemmin kuin edellä esitettyihin horisontaalisiin tavoitteisiin myönnettävä tuki. Näin ollen tapauskohtaista tukea ei tulisi myöntää pitkäaikaisten valtiontukipolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi, vaan pikemminkin tilapäisiin ja väheneviin tarpeisiin. Kuvio 15: Pelastamis- ja rakenneuudistustuki eri aloille osuutena kokonaistuesta vuosina 1990-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle >VIITTAUS KAAVIOON> Kuviossa 15 esitetään Euroopan unionissa yritysten pelastamiseen ja rakenneuudistukseen eri aloilla vuosina 1990-1999 myönnetty valtiontuki. Kuviosta ilmenevät viimeisten kymmenen vuoden aikana läpikäydyt eri rakenneuudistuskaudet, joiden aikana Euroopan unionissa vastattiin niiden talouden alojen tarpeisiin, joilla rakenneuudistus oli eniten tarpeen. 7. Valtiontukipolitiikka sisämarkkinoilla 7.1. Valtiontukimäärien lähentyminen jäsenvaltioiden kesken Tukholmassa pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa jäsenvaltioita kehotettiin alentamaan valtiontukien määrää suhteessa bruttokansantuotteeseen vuoteen 2003 mennessä. Tämän tulee tapahtua osana sisämarkkinoilla tapahtuvaa talouspolitiikan koordinointia. Kuviossa 16 osoitetaan, kuinka viimeisten kymmenen vuoden aikana tehdasteollisuudelle, hiiliteollisuudelle ja palvelualalle Euroopan unionissa myönnetyn valtiontuen vuotuinen määrä on pienentynyt suhteessa BKT:hen. Huomionarvioisia ovat myös eniten ja vähiten tukea suhteessa BKT:hen myöntäneiden jäsenvaltioiden väliset suuret erot. Kuvio 16: Kokonaistuki EU:ssa suhteessa BKT:hen vuosina 1990-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle >VIITTAUS KAAVIOON> Vuosina 1990 ja 1991 Italia myönsi eniten tukea suhteessa BKT:hen ja Alankomaat puolestaan vähiten. Vuosina 1992-1994 Saksa myönsi suhteellisen paljon tukea suhteessa BKT:hen, joka suunnattiin erityisesti uusille Saksan osavaltioille, kun taas Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Alankomaissa tukitasot olivat unionin alhaisimpia. Vuodesta 1994 Alankomaat on jatkuvasti myöntänyt vähiten tukea unionissa. 7.2. Valtiontuki ja talouspolitiikan koordinointi Euroopan unionin harjoittama valtiontukien valvonta kohdistuu pääasiassa niiden valtiontukien aiheuttamiin kilpailun vääristymiin, joilla on vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. On kuitenkin muitakin syitä, miksi valtiontukien valvonta ja rajoittaminen on tärkeää. Nämä syyt liittyvät jäsenvaltioiden hyödykemarkkinoiden tehokkuuteen ja talous- ja rahaliiton (EMU) toimintaan. Tehokkaat hyödykemarkkinat ja talouspolitiikan laajat suuntaviivat Valtiontuki vääristää kilpailua ja riippumatta siitä, vaikuttaako se jäsenvaltioiden väliseen kauppaan, se voi vahingoittaa voimavarojen kohdentamisen tehokkuutta Euroopan taloudessa. Se muuttaa erityisesti taloudellisia kannustimia ja voi siten aiheuttaa niukkojen yksityisten varojen tehotonta suuntautumista tukea saaville aloille muiden alojen kustannuksella. Valtiontuki voi myös rohkaista tuoton etsimistä ja saattaa julkisen vallan toimialojen "vangiksi" sekä johtaa moraalin laskuun taantuvilla aloilla. Muiden valtion menojen tavoin myös valtiontukien rahoitus herättää kysymyksen julkisten varojen marginaalikustannuksista eli verotuksesta aiheutuvasta tehokkuuden menetyksestä. Hyödykemarkkinoiden tehottomuutena ilmenevien valtiontuen seurausten vuoksi jäsenvaltioiden on täydennettävä Euroopan komission harjoittamaa valtiontukien valvontaa omalla itsekurillaan. Koska valtiontuen vaikutukset usein ulottuvat rajojen ylitse, tämä itsekuri voi olla tiukempaa ja poliittisesti helpommin hyväksyttävissä, jos jäsenvaltioiden pyrkimyksiä koordinoidaan. Tästä syystä talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin on vuodesta 1999 lähtien sisällytetty myös valtiontukea koskevia suosituksia. Talouspolitiikan laajat suuntaviivat ovat keskeisessä asemassa Euroopan unionin talouspolitiikan monenvälisessä valvonnassa, ja niissä jäsenvaltioita kannustetaan rakenneuudistuksiin. Valtiontuen vähentämiseen on kohdistettu kasvavaa huomiota vuonna 1998 Cardiffissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston jälkeen, sillä siellä korostettiin tarvetta edistää kilpailua ja vähentää hyödykemarkkinoiden vääristymiä. Komission suosituksissa vuoden 2001 talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi valtiontukien rajoittamisen jatkamista pidetään hyvin tärkeänä, ja jäsenvaltioita kehotetaan "vähentämään valtiontukien yleistasoa suhteessa BKT:hen vuoteen 2003 mennessä ja suuntaamaan tuet uudelleen muuhun kuin tapauskohtaiseen ja alakohtaiseen tukeen sekä lisäämään valtiontukipolitiikan läpinäkyvyyttä". Julkisen talouden kurinalaisuus ja talous- ja rahaliitto Talousarvion kannalta tarkasteltuna valtiontukimenot EU:ssa (kuvio 17) eivät ole suuret, ja vuonna 1999 ne laskivat jopa alle yhteen prosenttiin julkisen talouden menoista. Valtiontuki kilpailee kuitenkin niukoista julkisista varoista monien muiden tärkeiden käyttötarkoitusten kanssa. Julkisen talouden kannalta tämä edellyttää prioriteettien määrittämistä, koska poliittisesti hyväksyttävä verotustaso ja julkisen velan kestävyys asettavat talousarviolle rajoituksensa. Kuvio 17: Kansallinen tuki jäsenvaltioissa vuosina 1997-1999 osuutena valtion menoista lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautateille >VIITTAUS KAAVIOON> Erityisesti talous- ja rahaliitossa jäsenvaltioiden edellytetään pitävän yllä kurinalaista julkista taloutta, sillä se tukee hintavakauteen tähtäävää rahapolitiikkaa. Julkisen talouden kurinalaisuudella vältetään vaara, että epäterveen finanssipolitiikan vaikutukset leviävät, ja jätetään jäsenvaltioille mahdollisuus säilyttää riittävä liikkumavara kansallisessa finanssipolitiikassaan, jotta ne pystyvät ratkaisemaan maakohtaisia ongelmia sen avulla. Viime aikoina terve julkinen talous on liittynyt myös tarpeeseen valmistautua väestön ikääntymisestä julkiselle taloudelle aiheutuviin seuraamuksiin. Vakaus- ja kasvusopimuksessa esitetään perusperiaatteet finanssipolitiikan harjoittamiselle talous- ja rahaliitossa (EMU). Siinä määrätään laajasta valvonnasta ja koordinoinnista, joilla varmistetaan julkisen talouden kestävyys ja kurinalaisuus EMU:n kolmannen vaiheen aikana. Valtiontuen myöntäminen tapahtuu näin ollen suhteellisen tiukoissa julkisen talouden asettamissa rajoissa, tarkan valvonnan alaisena ja yhä suuremman julkisen talouden laatuun kiinnitettävän huomion kohteena. Kaikki nämä rajoitteet nostavat osaltaan julkisen talouden voimavarojen vaihtoehtoiskustannuksia, koska käytettävissä olevien menorajojen puitteissa valtiontuki kilpailee nyt tiukasti varojen muiden mahdollisten käyttötarkoitusten kanssa. Siksi jäsenvaltioilla on entistä voimakkaammat kannusteet seurata myöntämiensä valtiontukien tehokkuutta. Vuosien 1997 ja 1999 välisenä aikana valtiontuen osuus valtion menoista kasvoi Belgiassa, Tanskassa, Irlannissa ja Ruotsissa. 7.3. Valtiontuet ja rakennemuutos Ympäristön muuttuessa yritysten, toimialojen ja kansakuntien kilpailukyky riippuu niiden kyvystä reagoida nopeasti uusiin tilaisuuksiin ja haasteisiin: sopeutuminen, jota rakennemuutos vaatii, on kilpailukyvyn ilmentymä. Maan tai alueen erikoistuminen, teollisuuden keskittyminen tietyille alueille ja toimialojen osuuksien muuttuminen taloudessa johtuvat luonnollisesti yksittäisten yritysten ja sijoittajien päätöksistä. Muutoksen nopeus riippuu pääasiassa taloudellisista voimista kuten tuotannontekijöiden hintojen ja teknologian äkillisistä muutoksista ja kuluttajien maun muuttumisesta. Muutosta helpottavat aktiivinen yrittäjyyskulttuuri ja avoimet markkinat, joilla on kilpailua. Rakennemuutoksen nopeus korreloi positiivisesti tuotannon (BKT:n) ja tuottavuuden kasvun kanssa. Yhdysvaltoihin verrattuna Eurooppa sopeuttaa talouttaan hitaasti. Periaatteessa valtiontuki voisi edistää rakennemuutosta esimerkiksi nopeuttamalla työvoiman sopeutumista tai tekniikan siirtoa. Yksi tulostaulun tavoitteista on mitata kuinka paljon valtiontuki helpottaa rakennemuutosta. Vaikka valtiontuella saavutettaisiinkin sen välittömät alueelliset tai kansalliset tavoitteet, tuki luo koheesio-ongelmia. Se voi osaltaan hidastaa talouden lähentymistä, koska edistyneimmät alueet pystyvät todennäköisesti käyttämään enemmän julkisia tukivaroja kuin niiden tasoa vasta tavoittelevat vähemmän kehittyneet alueet. Yritysten tasolla ei ole käytettävissä lukuja, joiden perusteella voitaisiin selvittää, miten rakenneuudistuksiin valtiontukea saaneet yritykset ovat menestyneet, miten monta työpaikkaa on säilytetty ja mitkä ovat olleet näiden toimien vaihtoehtoiskustannukset yhteensä. Näiden vaikeuksien vuoksi rakenneuudistustuella on varsin vähän ansioita, ja jos rakenneuudistustukea myönnetään, sitä on valvottava hyvin tarkkaan. Kuviossa 18 osoitetaan muutos tehdasteollisuuden osuudessa kokonaisbruttokansantuotteesta ja tehdasteollisuudelle myönnetyn tuen osuudessa kokonaistuesta vuosina 1990-1999 lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle. Kuvio ei osoita valtiontuen ja rakennemuutoksen välillä olevan korrelaatiota. Kuvio 18: Muutos tehdasteollisuuden osuudessa kokonaisbruttokansantuotteesta ja tehdasteollisuudelle myönnetyn tuen osuudessa kokonaistuesta lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle vuosina 1990-1999. >VIITTAUS KAAVIOON> * Itävaltaa, Suomea ja Ruotsia koskevat tiedot ovat vain vuosilta 1995-1999 Kaikissa jäsenvaltioissa tehdasteollisuuden osuus BKT:stä on pienentynyt tarkasteluajanjakson aikana, kun taas kuudessa jäsenvaltiossa (Itävalta, Belgia, Saksa, Suomi, Ranska ja Ruotsi) tehdasteollisuuden tuen osuus kokonaistuesta on kasvanut lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle. 7.4. Valtiontuki ja kilpailu sisämarkkinoilla Valtiontuki on voimakas julkisen politiikan väline, jolla voi olla merkittävä vaikutus kilpailuolosuhteisiin sisämarkkinoilla, mutta se ei kuitenkaan ole ainoa tällainen väline. Myös viranomaisten sääntelyllä ja muilla toimenpiteillä on vaikutusta sisämarkkinoihin. Arvioitaessa sisämarkkinoiden kilpailuolosuhteita on otettava huomioon myös viranomaisten muilla aloilla toteuttamien toimenpiteiden laajuus, luonne ja kehitys. Valtiontukimenojen asteittaisen pienentämisen suotuisat vaikutukset voivat kadota, jos viranomaiset pyrkivät korvaamaan protektionistiset avustukset muulla politiikallaan kuten tullien ulkopuolisilla esteillä tai sisämarkkinadirektiivien löysemmällä täytäntöönpanolla. Toisaalta valtiontukimenojen pienentymisellä on enemmän myönteisiä vaikutuksia markkinoilla, joilla on enemmän avoimuutta, läpinäkyvyyttä ja kilpailua. On vaikeaa esittää kaikki julkisten viranomaisten käytettävissä olevat mahdollisuudet lainsäädännön, sääntelyn ja politiikan alalla. Taulukossa 3 ovat mukana valtiontuki ja kaksi markkinoiden avoimuuden indikaattoria, jotka koskevat kauppaa ja maahan tulevia suoria ulkomaisia investointeja. Vaikka kyseiset indikaattorit eivät olekaan suoraan seurausta yksinomaan julkisesta interventiosta, niiden myönteinen kehitys johtaa kilpailun lisääntymiseen, koska yritykset kohtaavat enemmän ulkomaista kilpailua. Taulukko osoittaa, että kilpailuedellytykset ovat kaiken kaikkiaan kehittyneet myönteisesti. Useimmissa maissa valtiontuen vähentämiseen liittyy markkinoiden avoimuuden lisääntyminen. Taulukko 3: Valtiontuki lukuun ottamatta tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle, kaupan avoimuus ja suorat ulkomaiset >VIITTAUS KAAVIOON> Suluissa on esitetty kunkin jäsenvaltion sijaluku suhteessa muihin jäsenvaltioihin. +(-)-merkki osoittaa indikaattorin kehittyneen positiivisesti (negatiivisesti). Siten + -merkki jäsenyysvelvoitteiden laiminlyönnin kohdalla merkitsee itse asiassa kyseisen luvun pienentymistä. Sitä vastoin julkaistujen julkisten hankintojen kohdalla + -merkki osoittaa sopimusten arvon kasvua prosentteina BKT:stä. Tekninen liite Kaikki valtiontukea koskevat tiedot liittyvät komission tekemien päätösten täytäntöönpanoon eivätkä asioihin, joiden tutkiminen on kesken. Kun keskeneräisiä asioita koskevat päätökset on tehty, ne voivat vaikuttaa esitettyihin lukuihin takautuvasti. Valtiontukimenot on osoitettu sille vuodelle, jolloin ne syntyivät. Jos menot jossakin tapauksessa jakaantuvat usealle vuodelle, tuen kokonaismäärä on jaettu niille vuosille, joina menot syntyivät. Kuvio 1 Lähteet: // Kilpailun pääosaston tietokanta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista. Tiedot markkinahinnoilla lasketusta bruttokansantuotteesta Eurostatin Newcronos-tietokannasta. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 2 Lähteet: // Kilpailun pääosaston tietokanta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista. Tiedot markkinahinnoilla lasketusta bruttokansantuotteesta Eurostatin Newcronos-tietokannasta. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: Valtiontuki yhteensä >VIITTAUS KAAVIOON> BKT >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 3 Lähteet: // Valtiontukea koskevat tiedot kilpailun pääosaston tietokannasta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: // Ks. taulukko kuviossa 1 Kuvio 4 Lähteet: // Valtiontukea koskevat tiedot kilpailun pääosaston tietokannasta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: >TAULUKON PAIKKA> Kuvio 5 Lähteet: // Valtiontukea koskevat tiedot kilpailun pääosaston tietokannasta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: >TAULUKON PAIKKA> Kuvioissa 6-11 käytetty menetelmä: Tutkimus käsitti tuet ja päätökset kaikilta aloilta lukuun ottamatta maataloutta, kalastusta ja hiiliteollisuutta. Kaikki neuvoston menettelyasetuksessa (EY) N:o 659/99 (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1) määritellyt lopulliset päätökset otettiin huomioon lukuun ottamatta päätöksiä, jotka koskevat aiheellisia toimenpiteitä, siirtämistä yhteisöjen tuomioistuimelle tai neuvostolle, kieliasun tarkistusta ja aikaisemman päätöksen oikaisua. Jotta vältettäisiin ylikorostumiset, joita prosenttien laskeminen hyvin pienestä asiamäärästä voi aiheuttaa, jäsenvaltiokohtainen tarkastelu tehtiin kolmivuotiskausittain. Lähde: Kilpailupolitiikkaa koskeva kertomus vuosilta 1997, 1998 ja 1999. Ilmoittamattomien tukien ja ilmoitettujen tukien suhde: Kaava: (ilmoittamattomat tuet / kaikki rekisteröidyt tuet lukuun ottamatta voimassa olevia tukia) x 100=X % Aloitettujen muodollisten tutkintamenettelyjen ja ilman muodollista tutkintamenettelyä annettujen hyväksyntöjen välinen suhde: Mukaan otettiin vain tarkastelukaudella tehdyt lopulliset päätökset menettelyn lopettamisesta. Asian rekisteröiminen tai päätös aloittaa rekisteröityä asiaa koskeva menettely on voitu tehdä ennen tarkastelukauden alkua. Luxemburgin osalta on huomattava, että komissio teki vain kolme lopullista päätöstä muodollisen menettelyn lopettamisesta. Kaava: (menettelyn myönteinen lopettaminen + menettelyn kielteinen lopettaminen + menettelyn ehdollinen lopettaminen) / ( kaikki lopetetut menettelyt + hyväksymiset ilman menettelyn aloittamista) x 100 = X% Tässä indikaattorissa ei oteta huomioon lopullisia päätöksiä muodollisen menettelyn lopettamisesta sen jälkeen kun jäsenvaltio on perunut ilmoituksen. Kielteisten päätösten ja myönteisten päätösten välinen suhde: Luxemburgin tukitoimenpiteiden osalta komissio teki vain kolme lopullista päätöstä. Kaava: (menettelyn kielteinen lopettaminen) / (kaikki lopetetut menettelyt + hyväksymiset ilman menettelyn aloittamista) x 100 = X % Tässä indikaattorissa ei oteta huomioon lopullisia päätöksiä muodollisen menettelyn lopettamisesta sen jälkeen kun jäsenvaltio on perunut ilmoituksen. Kuvio 6 Lähteet: // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVII kertomus - 1997 // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVIII kertomus - 1998 // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXIX kertomus - 1999 Huomautukset: // Vuoden 1999 luvut poikkeavat vuoden 1999 kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa julkaistuista luvuista, koska viisi vuonna 1999 rekisteröityä ilmoitettua asiaa on myöhemmin jaettu siten, että syntyi yhdeksän uutta asiaa, ja yksi vuonna 1999 rekisteröity ilmoittamaton asia on myöhemmin jaettu kahtia, jolloin syntyi yksi uusi ilmoittamatonta tukea koskeva asia. // Voimassa olevia tukia koskevat tiedot on annettu vain tiedoksi, eikä niitä oteta huomioon kuviossa. Tiedot: >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 7 Lähteet: // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVII kertomus - 1997 // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVIII kertomus - 1998 // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXIX kertomus - 1999 // Erittely jäsenvaltioittain on peräisin ilmoituksia koskevasta komission rekisteristä. Huomautukset: // Vuoden 1999 luvut poikkeavat vuoden 1999 kilpailupolitiikkaa koskevassa kertomuksessa julkaistuista luvuista, koska viisi vuonna 1999 rekisteröityä ilmoitettua asiaa on myöhemmin jaettu siten, että syntyi yhdeksän uutta asiaa, ja yksi vuonna 1999 rekisteröity ilmoittamaton asia on myöhemmin jaettu kahtia, jolloin syntyi yksi uusi ilmoittamatonta tukea koskeva asia. // Voimassa olevia tukia koskevat tiedot on annettu vain tiedoksi, eikä niitä oteta huomioon kuviossa. Tiedot: >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 8 Lähteet: // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVII kertomus - 1997 // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVIII kertomus - 1998 // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXIX kertomus - 1999 Huomautukset: // Seuraavia menettelyasetuksessa (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1) määriteltyjä päätöstyyppejä ei ole otettu huomioon tässä taulukossa: - välipäätökset - päätökset menettelyn aloittamisesta - päätökset menettelyn lopettamista ilmoituksen peruutuksen vuoksi - aiheelliset toimenpiteet voimassa olevien tukitoimenpiteiden muuttamiseksi - siirtäminen yhteisöjen tuomioistuimelle tai neuvostolle. Tiedot: >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 9 Lähteet: // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVII kertomus - 1997 Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVIII kertomus - 1998 Kilpailupolitiikkaa koskeva XXIX kertomus - 1999 Erittely jäsenvaltioittain on peräisin ilmoituksia koskevasta komission rekisteristä. Huomautukset: // Seuraavia menettelyasetuksessa (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1) määriteltyjä päätöstyyppejä ei ole otettu huomioon tässä taulukossa: - välipäätökset - päätökset menettelyn aloittamisesta - päätökset menettelyn lopettamista ilmoituksen peruutuksen vuoksi - aiheelliset toimenpiteet voimassa olevien tukitoimenpiteiden muuttamiseksi - siirtäminen yhteisöjen tuomioistuimelle tai neuvostolle. Tiedot: >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 10 Lähteet: // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVII kertomus - 1997 Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVIII kertomus - 1998 Kilpailupolitiikkaa koskeva XXIX kertomus - 1999 Huomautukset: // Seuraavia menettelyasetuksessa määriteltyjä päätöstyyppejä ei ole otettu huomioon tässä taulukossa: - välipäätökset - päätökset menettelyn aloittamisesta - päätökset menettelyn lopettamista ilmoituksen peruutuksen vuoksi - aiheelliset toimenpiteet voimassa olevien tukitoimenpiteiden muuttamiseksi - siirtäminen yhteisöjen tuomioistuimelle tai neuvostolle. Tiedot: // Ks. tiedot kuviossa 8 Kuvio 11 Lähteet: // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVII kertomus - 1997 // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXVIII kertomus - 1998 // Kilpailupolitiikkaa koskeva XXIX kertomus - 1999 // Erittely jäsenvaltioittain on peräisin ilmoituksia koskevasta komission rekisteristä. Huomautukset: // Seuraavia menettelyasetuksessa määriteltyjä päätöstyyppejä ei ole otettu huomioon tässä taulukossa: - välipäätökset - päätökset menettelyn aloittamisesta - päätökset menettelyn lopettamista ilmoituksen peruutuksen vuoksi - aiheelliset toimenpiteet voimassa olevien tukitoimenpiteiden muuttamiseksi - siirtäminen yhteisöjen tuomioistuimelle tai neuvostolle. Tiedot: // Ks. tiedot kuviossa 9 Taulukko 1 Lähteet: // Kilpailun pääosasto sekä liikenteen ja energian pääosasto Tiedot: >VIITTAUS KAAVIOON> Taulukko 2 Lähteet: // Kilpailun pääosasto sekä liikenteen ja energian pääosasto Tiedot: >TAULUKON PAIKKA> Kuvio 12 Lähteet: // Kilpailun pääosaston tietokanta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista . Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 13 Lähteet: // Valtiontukea koskevat tiedot ovat peräisin jäsenvaltioiden valtiontukimenoja koskevasta kilpailun pääosaston tietokannasta. // Alueellista BKT:tä koskevat tiedot ovat peräisin Eurostatin Newcronos-tietokannasta. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. // Alueellista BKT:tä koskevat tiedot on valittu NUTS 3 -tasolla. Italiaa koskevat BKT-tiedot ovat saatavilla ainoastaan NUTS 2 -tasolla. Tiedot: Alueellinen valtiontuki >TAULUKON PAIKKA> BKT >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 14 Lähteet: Kilpailun pääosaston tietokanta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista. Huomautukset: Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: >TAULUKON PAIKKA> Kuvio 15 Lähteet: Kilpailun pääosaston tietokanta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista. Huomautukset: Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: >TAULUKON PAIKKA> Kuvio 16 Lähteet: // Valtiontukea koskevat tiedot, joihin ei sisälly maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle myönnetty tuki, ovat peräisin jäsenvaltioiden valtiontukimenoja koskevasta kilpailun pääosaston tietokannasta. // Tiedot markkinahinnoilla lasketusta bruttokansantuotteesta ovat peräisin Eurostatin Newcronos-tietokannasta. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: Valtiontuen kokonaismäärä ilman tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle >VIITTAUS KAAVIOON> BKT:tä koskevat luvut: ks. kuvioon 2 liittyvä taulukko. Kuvio 17 Lähteet: // Valtiontukea koskevat tiedot ovat peräisin jäsenvaltioiden valtiontukimenoja koskevasta kilpailun pääosaston tietokannasta. // Julkisyhteisöjen menoja ja tuloja koskevan komission asetuksen (EY) N:o 1500/2000 (EYVL L 172, 10.7.2000) mukaisia julkisyhteisöjen menoja koskevat tiedot ovat peräisin talouden ja rahoituksen pääosaston AMECO-tietokannasta. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: // Valtiontuen kokonaismäärä ilman tukea maataloudelle, kalastukselle ja rautatieliikenteelle, ks. kuvion 16 tiedot. Julkisyhteisöjen menot >VIITTAUS KAAVIOON> Kuvio 18 Lähteet: // Kokonaistukea ja tehdasteollisuuden kokonaistukea koskevat tiedot ovat peräisin valtiontukimenoja koskevasta kilpailun pääosaston tietokannasta. Itävallan, Suomen ja Ruotsin osalta kuvio 19 sisältää ainoastaan vuosien 1995-1999 tiedot. // Bruttomääräinen lisäarvo perushinnoilla - kaikki teollisuudenalat (lukuun ottamatta rakennusteollisuutta) - osuutena BKT:stä on peräisin Eurostatin Newcronos-tietokannasta. Newcronos-tietokannasta puuttuvia tietoja on täydennetty indikaattoreilla, joita käytetään kilpailun pääosaston valtiontukimenojen tietokannassa. Itävallan, Suomen ja Ruotsin osalta kuvio 20 sisältää ainoastaan vuosien 1995-1999 tiedot. Huomautukset: // Kaikki luvut ovat miljoonina euroina vuoden 1998 kiinteään arvoon. Tiedot: >TAULUKON PAIKKA> >VIITTAUS KAAVIOON> Taulukko 3 Lähteet: // Kilpailun pääosaston tietokanta jäsenvaltioiden valtiontukimenoista. Tiedot maahan tulevista suorista ulkomaisista investoinneista ja kaupan avoimuudesta sisämarkkinoiden pääosastolta. // Tiedot markkinahinnoilla lasketusta bruttokansantuotteesta Eurostatin Newcronos-tietokannasta. Huomautukset: // BKT:tä koskevat tiedot, ks. kuvion 2 taulukko. Valtiontukea koskevat tiedot, ks. kuvion 16 taulukko.