1.Johdanto

Haitalliset vieraslajit ovat eläimiä ja kasveja, jotka ihmisen toiminnan seurauksena kulkeutuvat tahattomasti tai tarkoituksella luonnonympäristöön, jossa niitä ei tavallisesti esiinny, millä on vakavia kielteisiä vaikutuksia tähän uuteen ympäristöön.

Haitalliset vieraslajit ovat yksi viidestä tärkeimmästä biologisen monimuotoisuuden köyhtymisen syystä Euroopassa ja koko maailmassa. Niillä voi myös olla merkittäviä haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja talouteen. Asetus (EU) N:o 1143/2014 haitallisten vieraslajien tuonnin ja leviämisen ennalta ehkäisemisestä ja hallinnasta tuli voimaan 1. päivänä tammikuuta 2015. Asetuksella pyritään i) ehkäisemään ennalta, vähentämään mahdollisimman paljon ja lieventämään haitallisten vieraslajien luonnon monimuotoisuudelle ja ekosysteemipalveluille aiheuttamia haittavaikutuksia sekä ii) rajoittamaan sosiaalista ja taloudellista haittaa.

Haitallisia vieraslajeja koskevan asetuksen antaminen oli merkittävä edistysaskel biologista monimuotoisuutta koskevan EU:n politiikan kehittämisessä. Asetuksen hyväksyminen täytti sekä i) tavoitteen numero 5 toimen numero 16 luonnon monimuotoisuutta koskevasta EU:n strategiasta vuoteen 2020 että ii) biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen perustuvan biologista monimuotoisuutta koskevan strategisen suunnitelman 2011–2020 Aichi-tavoitteen numero 9.

Tässä kertomuksessa tarkastellaan haitallisia vieraslajeja koskevan asetuksen soveltamista kuten sen 24 artiklan 3 kohdassa edellytetään. Tämä kertomus perustuu pääasiassa jäsenvaltioiden toimittamiin kertomuksiin, jotka kattavat 1. päivän tammikuuta 2015 ja 31. päivän joulukuuta 2018 välisen ajanjakson. Tämä kertomus kattaa kuitenkin tätä pidemmän ajanjakson niillä osa-alueilla, joista on saatavilla tuoreempia tietoja. Tietoja tähän kertomukseen saatiin myös vuonna 2021 järjestetystä avoimesta julkisesta kuulemisesta.

Asetuksen lyhyt soveltamisaika asetti omat rajoituksensa tässä kertomuksessa esitetylle analyysille. Vaikka asetus tuli voimaan tammikuussa 2015, useimmat sen säännöksistä tulivat voimaan vasta elokuussa 2016, jolloin ensimmäinen unionin luettelo otettiin käyttöön.

Lisäksi jäsenvaltioiden keskeisiä velvoitteita (esim. seurantajärjestelmän perustaminen ja unionin kannalta merkityksellisten laajalle levinneiden haitallisten vieraslajien hallintatoimenpiteiden käyttöönotto) alettiin soveltaa vasta tammikuussa 2018 (18 kuukautta ensimmäisen unionin luettelon hyväksymisen jälkeen). Lisäksi jäsenvaltioiden velvollisuutta laatia ja panna täytäntöön toimintasuunnitelmia, joilla puututaan unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien tahattoman tuonnin ja leviämisen ensisijaisiin väyliin, on sovellettu vasta heinäkuusta 2019 alkaen (eli 36 kuukautta ensimmäisen unionin luettelon hyväksymisen jälkeen).

Näin ollen asetuksen täysimääräinen täytäntöönpano alkoi vasta heinäkuussa 2019. Tästä syystä komissio ei täydennä tätä kertomusta lainsäädäntöehdotuksella asetuksen muuttamisesta.

2.Haitallisia vieraslajeja koskevan asetuksen täytäntöönpano

2.1.4 artikla. Unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien luettelo

Luettelo unionin kannalta merkityksellisistä vieraslajeista, jäljempänä ”unionin luettelo”, on keskeinen osa haitallisia vieraslajeja koskevaa asetusta. Se sisältää luettelon haitallisista vieraslajeista, joiden haittavaikutukset on arvioitu niin merkittäviksi, että ne edellyttävät yhteistä toimintaa unionin tasolla. Luetteloon sisällytettyihin lajeihin sovelletaan asetuksessa säädettyjä rajoituksia ja toimenpiteitä.

Jotta laji voidaan sisällyttää unionin luetteloon, sen on täytettävä kaikki 4 artiklan 3 kohdassa säädetyt perusteet ottaen asianmukaisesti huomioon i) täytäntöönpanokustannukset, joita jäsenvaltioille aiheutuu haitallisten vieraslajien vastaisten toimien toteuttamisesta, ii) toimien toteuttamatta jättämisen aiheuttamat kustannukset, iii) toimien kustannustehokkuuden ja iv) sosioekonomiset näkökohdat (4 artiklan 6 kohta). Riskinarvioinnit ovat olennainen osa tätä prosessia, ja tiedefoorumi tarkistaa näiden riskinarviointien laadun. Unionin luettelo ja sen päivitykset hyväksytään täytäntöönpanosäädöksillä edellyttäen, että haitallisia vieraslajeja käsittelevä komitea antaa asiasta myönteisen lausunnon.

Ensimmäinen unionin luettelo tuli voimaan 3. päivänä elokuuta 2016. Se sisälsi 37 lajia. Luettelon ensimmäinen päivitys tuli voimaan 2. päivänä elokuuta 2017 ja toinen päivitys 15. päivänä elokuuta 2019. Näillä päivityksillä luetteloon lisättiin ensin 12 lajia ja myöhemmin vielä 17 lajia. Unionin luettelon kolmas päivitys on määrä tehdä vuoden 2021 loppuun mennessä. Unionin kannalta merkityksellisten haitallisten vieraslajien kokonaismäärä on tällä hetkellä 66, joista

·30 on eläinlajeja ja 36 kasvilajeja

·41 on pääasiassa maalla eläviä lajeja, 23 ensisijaisesti makean veden lajeja, yksi murtovesilaji ja yksi merieläinlaji.

Lajeja voidaan poistaa luettelosta, jos ne eivät enää täytä yhtä tai useampaa kriteeriä, mutta tätä ei ole vielä tapahtunut. Asetuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaan unionin luetteloa on tarkasteltava perusteellisesti uudelleen viimeistään elokuussa 2022 eli kuuden vuoden kuluttua alkuperäisen luettelon voimaantulosta.

Asetuksen ansiosta luetteloon otettavat lajit on voitu valita objektiivisella ja tieteellisesti luotettavalla tavalla. Luettelon perustana oleva vankka tieteellinen arviointi kuitenkin tarkoittaa, että nopeudesta joudutaan tinkimään: riskinarvioinnin tekeminen kestää vähintään kaksi vuotta. Sen jälkeen kestää vähintään vuosi ennen kuin lajien merkitsemisestä luetteloon päätetään. Jos jäsenvaltiot kuitenkin näkevät uuden haitallisen vieraslajin välittömänä uhkana, ne voivat toteuttaa 10 artiklan mukaisia kiireellisiä toimenpiteitä. Tätä mahdollisuutta ei ole vielä käytetty.

Viimeaikaiset tutkimukset osoittavat, että uusien vieraslajien määrän kasvu ei osoita merkkejä laantumisesta ja että useimpien taksoneiden ensihavaintojen määrä on ajan mittaan jopa lisääntynyt. Ennemmin tai myöhemmin monet näistä vieraslajeista muuttuvat todennäköisesti haitallisiksi. Sen vuoksi on varsin todennäköistä, että tulevaisuudessa unionin luetteloon on lisättävä lajeja. Joissakin julkaisuissa on esitetty, että on tarpeen sisällyttää luetteloon asteittain joitakin satoja lajeja, jotta haitallisia vieraslajeja koskevan asetuksen tavoitteet voidaan saavuttaa. Jotkin sidosryhmät (esim. vieraslajeilla kauppaa käyvät) ovat eri mieltä ja väittävät, että unionin luetteloon sisältyy jo liian paljon lajeja ja että täytäntöönpanosta aiheutuva rasitus on liian raskas.

Unionin luetteloon ei missään tapauksessa voida sisällyttää kaikkia mahdollisia haitallisia vieraslajeja. Tämä johtuu siitä, että luetteloon merkitsemisen edellytykset ovat varsin tiukat. Toisaalta haitallisia vieraslajeja koskevassa asetuksessa säädetään melko laajoista priorisointikriteereistä. Esimerkiksi 4 artiklan 6 kohdassa edellytetään, että etusijalle asetetaan kaksi haitallisten vieraslajien tyyppiä: i) ne, joita ei vielä esiinny unionissa tai jotka ovat invaasion varhaisessa vaiheessa ja joista todennäköisimmin aiheutuu merkittävä haittavaikutus ja ii) ne, jotka ovat jo vakiintuneet unionissa ja joista aiheutuu merkittävin haittavaikutus.

Luetteloon otetusta 66 vieraslajista 12:ta ei vielä esiinny unionin alueella, kun taas monet niistä ovat jo levinneet laajalle eikä niitä todennäköisesti saada enää hävitettyä. Kun luetteloon lisätään sellaisia lajeja, joita ei vielä esiinny EU:ssa, saadaan aikaan vahva ennaltaehkäisevä vaikutus, koska tällöin niitä ei voida tuoda unionin alueelle. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että tällaisten lajien riskinarvioinnin loppuun saattamiseen tarvittava näyttö on usein puutteellista. Kun tähän yhdistyy epävarmuus sekä biologisten yhteisöjen dynamiikasta että ilmastonmuutoksen vaikutuksista, on hyvin haastavaa ennustaa lajin mahdollisia vaikutuksia, jos se tuodaan unionin alueelle. Tämän vuoksi on osoittautunut vaikeaksi lisätä luetteloon sellaisia lajeja, joita ei vielä esiinny EU:ssa. Unionin luettelolla on kuitenkin edelleen ennaltaehkäisevä vaikutus. Kaikilla luettelossa olevilla EU:ssa jo vakiintuneilla lajeilla (mukaan lukien useimmissa jäsenvaltioissa jo esiintyvät lajit, kuten lampikilpikonna (Trachemys scripta) ja kaukasianjättiputki (Heracleum mantegazzianum)) on mahdollisuus levitä merkittävästi (ks. kaaviot 1–4). Tämän leviämisen estäminen on ollut yksi tärkeimmistä perusteista lajien sisällyttämiselle unionin luetteloon.