[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 1.2.2006

SEK(2006) 107 lopullinen

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen

NEUVOSTON LAUSUNTO Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2008

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Taustaa

Heinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.

Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Itävalta toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa marraskuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 18 päivänä tammikuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.

Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema ovat unionin eri jäsenvaltioissa erilaiset ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.

Komissio on tutkinut Itävallan viimeksi toimittaman tarkistetun vakausohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.

Arviointi

1. Itävalta toimitti 30 päivänä marraskuuta 2005 viimeisimmän tarkistetun vakausohjelmansa, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia ja tietojen toimittamista koskevia vaatimuksia, jotka on määritelty uusissa käytännesäännöissä[3].

2. Neuvosto antoi 18 päivänä tammikuuta 2005 lausunnon vuodet 2004–2008 kattavasta vakausohjelman edellisestä tarkistuksesta; siinä se kehotti Itävaltaa lisäämään julkisen talouden vakauttamista ohjelman alkuvuosina sekä kuvailemaan tarkemmin niitä erityistoimia, joiden avulla julkisen talouden mittava vakauttaminen olisi mahdollista ohjelman kahden viimeisen vuoden aikana.

3. Kymmenen viime vuoden aikana Itävallan talous on kasvanut reaalimääräisesti keskimäärin 2,2 prosenttia vuodessa, mikä vastaa koko euroalueen kasvuvauhtia. Uusia työpaikkoja ei ole syntynyt yhtä dynaamisesti kuin muualla euroalueella, mutta Itävallan työttömyysaste on edelleen EU:n alhaisimpien joukossa. Itävalta saavutti vuosina 2001 ja 2002 lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisen talouden rahoitusaseman. Viimeaikaiselle kehitykselle on kuitenkin ollut luonteenomaista paluu alijäämäisyyteen (1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ja 1 prosentti vuonna 2004).

4. Tarkistuksen mukaan kokonaistuotannon vuotuinen kasvu nopeutuu vuosien 2005 ja 2006 1 ¾ prosentista 2 ½ prosenttiin vuonna 2008. Ennustettua hitaampi kasvu vuosina 2005 ja 2006 aiheutuu kansainvälisen kaupan nousujohteisuuden hiipumisesta ja öljyn hinnannoususta ja johtaa negatiivisen tuotantokuilun kasvuun. Investointien ja yksityisen kulutuksen kasvun lisäksi ohjelman viimeisiksi vuosiksi odotetaan taloudellisen toimeliaisuuden piristymistä. Sekä lyhyen että keskipitkän aikavälin skenaariot perustuvat realistisiin kasvuoletuksiin. Odotukset työllisyystilanteen parantumisesta vaikuttavat kuitenkin hieman optimistisilta. Inflaatio, joka oli 2,3 prosenttia vuonna 2005, supistuu arvioiden mukaan 1,5 prosenttiin vuonna 2008, mikä vaikuttaa uskottavalta.

5. Alustavien tulosten mukaan julkisen talouden alijäämä vuonna 2005 oli 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä oli 0,2 prosenttiyksikköä pienempi kuin tarkistetussa ohjelmassa oli ennakoitu ja 0,1 prosenttiyksikköä pienempi kuin komission yksiköiden arviot. Odotettua parempi tilanne johtui ennakoitua suotuisammasta kehityksestä tulopuolella huolimatta merkittävistä veronleikkauksista. Myös suunnitellut menot ylittyivät, mutta pienemmällä marginaalilla.

6. Ohjelmassa julkisen talouden strategiaa kuvataan kolmiosaiseksi. Ensinnäkin sillä pyritään talouden tasapainoon talouden suhdannekierron ajaksi. Toiseksi strategiassa varaudutaan verotaakan supistumiseen 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 mennessä. Kolmanneksi tarkoituksena on lisätä potentiaalista kasvua edistämällä investointeja tutkimukseen, koulutukseen ja infrastruktuureihin. Tarkistetun vakausohjelman mukaan julkisen talouden alijäämä supistuu vuoden 2005 1,9 prosentista 0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Julkisen talouden sopeuttaminen kohti tasapainoista rahoitusasemaa painottuu kauden loppuun siten, että vuonna 2006 tapahtuu vähäistä kehitystä ja seuraavina vuosina toteutetaan kaksi suhteessa merkittävämpää toimenpidettä. Perusylijäämän ennustetaan kehittyvän vastaavalla tavalla. Sen odotetaan kasvavan vuoden 2005 1,1 prosentista 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen jakson lopulla. Koska tulojen odotetaan supistuvan 0,9 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuosina 2005–2008, julkisen talouden vakauttamiseen suunnitellaan päästävän menoja leikkaamalla siten, että menot suhteessa BKT:hen supistuvat 2,8 prosenttiyksiköllä. Menojen leikkaaminen on tarkoitus kohdistaa pääasiassa menoluokkiin ”muut perusmenot” ja ”sosiaaliset tulonsiirrot”. Uudessa tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan samanlainen talouden sopeuttaminen kuin edellisessä ohjelmassa, vaikkakin epäsuotuisammassa makrotalouden skenaariossa.

7. Rakenteellisen rahoitusaseman (ts. suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan parantuvan keskimäärin noin 0,5 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuosittain, kun otetaan huomioon, että tuotantokuilu säilyy koko ohjelmakauden ajan negatiivisena. Ohjelmassa asetetaan julkisen talouden rahoitusasemalle keskipitkän aikavälin tavoite, kuten vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään. Tavoitteena on, että vuoteen 2008 mennessä saavutetaan rakenteellinen rahoitusasema, joka on 0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Koska ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite on vähimmäistavoitetta vaativampi (alijäämäksi arvioidaan noin 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen), sillä saavutettaneen pyrkimys saada aikaan varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.

8. Tarkistuksessa suunniteltu vakauttaminen vaikuttaa realistiselta vuosien 2005 ja 2006 osalta, jolloin se perustuu lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin, erityisesti veronleikkauksiin. Sen sijaan vaikuttaa siltä, etteivät tarkistuksessa esitetyt poliittiset toimenpiteet täysin vastaa vuosiksi 2007 ja 2008 suunniteltua vakauttamista. Lisäksi suunniteltujen parannusten uskottavuus on pitkälti Itävallan kansallisen vakaussopimuksen tehokkuuden varassa. Vakaussopimuksesta saadut aikaisemmat kokemukset eivät anna kovin kattavaa kuvaa siitä, tullaanko sen vaatimuksia noudattamaan. Suurin julkistaloutta koskevaan strategiaan kohdistuva riski on suunniteltujen menotavoitteiden toteuttaminen, kuten aikaisempienkin tarkistusten arvioinneissa on korostettu.

9. Tämän riskinarvioinnin perusteella voidaan todeta, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys ei välttämättä riitä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan vuoteen 2008 mennessä. Kuten edellä mainitaan, ohjelman mukainen keskipitkän aikavälin tavoite on kuitenkin kunnianhimoisempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään. Jos julkisen talouden strategiaa toteutetaan ohjelmassa määritellyllä tavalla, se vaikuttaa riittävältä sen varmistamiseksi, että ohjelmakauden loppuun mennessä saavutetaan rakenteellinen rahoitusasema, jota voidaan pitää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti asianmukaisena. Lisäksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei alijäämä talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on täysin vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Komissio ennakoi sopeuttamisen olevan hitaampaa kuin ohjelmassa on arvioitu, mutta tilanne on siinäkin tapauksessa sopimuksen edellytysten mukainen, kun otetaan huomioon koko ohjelmakauden ajan vallitseva negatiivinen tuotantokuilu.

10. Julkinen velka on vuonna 2005 arviolta 63,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli hieman yli perustamissopimuksessa määrätyn 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennakoidaan, että velkasuhde pienenee ohjelmakauden aikana 3,9 prosenttiyksikköä, joten se palautuu viitearvon alapuolelle. Perusjäämän vaikutuksen on tarkoitus kasvaa huomattavasti ohjelmakauden aikana, kun taas korkomaksujen ja BKT:n nimelliskasvun vaikutusten odotetaan pysyvän suurin piirtein ennallaan. Velkasuhteen ennakoituun kehitykseen kohdistuvat riskit vaikuttavat olevan pääpiirteissään tasapainossa. Toisaalta alijäämien muodostuminen tavoitetta suuremmiksi saattaisi vaarantaa ohjelmassa esitetyn sopeutusuran noudattamisen. Toisaalta tarkistuksessa ei ole otettu huomioon yksityistämisen mahdollisuuksia Itävallassa. Tämän riskienarvioinnin perusteella velkasuhde vaikuttaa olevan supistumassa riittävästi kohti viitearvoa.

11. Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Itävallassa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta vähäinen riski. Velkasuhde on tällä hetkellä yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta sen ennakoidaan supistuvan ja pysyvän viitearvon alapuolella vuoteen 2050 saakka, edellyttäen, että suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen toteutetaan. Itävallassa hiljattain toteutettu eläkeuudistus edistää todennäköisesti merkittävästi julkisten menojen kasvun hillitsemistä tulevaisuudessa. Julkisen talouden rakenteellinen alijäämä saattaa kuitenkin aiheuttaa riskin julkisen talouden kestävyydelle, ellei sitä korjata. Suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen keskipitkällä aikavälillä on sen vuoksi toteutettava julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvien riskien vähentämiseksi.

12. Julkista taloutta koskevat suunnitellut toimenpiteet ovat pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia. Toimenpiteet vastaavat erityisesti suuntaviivoja, joissa suositellaan kestävän talous- ja finanssipolitiikan varmistamista ja voimavarojen tehokkaan jakamisen edistämistä kasvun ja työllisyyden lisäämiseksi. Itävallan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen saattaa kuitenkin vaikeutua julkisen talouden tulevaan kehitykseen liittyvien riskien vuoksi.

13. Uudistetun Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian mukainen Itävallan kansallinen uudistusohjelma toimitettiin komissioon 19 päivänä lokakuuta 2005, ja keskeiseksi haasteeksi todetaan siinä kestävän julkisen talouden saavuttaminen. Siinä ei kuitenkaan esitetä toimenpiteitä, joiden avulla tähän haasteeseen aiotaan vastata. Tässä mielessä vakausohjelma on yksityiskohtaisempi, sillä siinä annetaan tietoja joistakin toimenpiteistä, joiden avulla julkista taloutta on tarkoitus vakauttaa. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen mikrotalouden ja työllisyyden alalla toteutettavien toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu laajasti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkisen talouden ennusteissa. Vakausohjelmassa hahmotellaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on muokata julkista hallintoa ja terveydenhoitojärjestelmää tehokkaammiksi. Tämän lisäksi siinä esitetään ehdotuksia julkisen talouden institutionaalisissa piirteissä tehtäviksi muutoksiksi. Näitä ovat kaksi kattavaa uudistusta Itävallan julkisen talouden suunnittelua koskevassa lainsäädännössä; keskipitkän aikavälin talousarviokehyksen käyttöönotto vuodesta 2007 ja siirtyminen panoslähtöisistä talousarvioista tavoitelähtöisiin vuodesta 2011. Nämä toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen painopistealueiden mukaisia.

Ohjelmakauden ajalle suunniteltua kunnianhimoista rakenteellista mukautusta voidaan edellä esitetyn arvioinnin perusteella pitää myönteisenä. Itävallan olisi kuitenkin huolehdittava siitä, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä, määrittelemällä tarkemmin toimenpiteet, jotka tukevat ohjelman kahden viimeisen vuoden ajalle suunniteltua julkisen talouden vakauttamista, ja toteuttamalla ne.

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen

NEUVOSTON LAUSUNTO Itävallan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2008

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[4] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:

14. Kymmenen viime vuoden aikana Itävallan talous on kasvanut reaalimääräisesti keskimäärin 2,2 prosenttia vuodessa, mikä vastaa koko euroalueen kasvuvauhtia. Uusia työpaikkoja ei ole syntynyt yhtä dynaamisesti kuin muualla euroalueella, mutta Itävallan työttömyysaste on edelleen EU:n alhaisimpien joukossa. Itävalta saavutti vuosina 2001 ja 2002 lähellä tasapainoa olevan tai ylijäämäisen julkisen talouden rahoitusaseman. Viimeaikaiselle kehitykselle on kuitenkin ollut luonteenomaista paluu alijäämäisyyteen (1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ja 1 prosentti vuonna 2004).

15. Neuvosto antoi 18 päivänä tammikuuta 2005 lausunnon vuodet 2004–2008 kattavasta vakausohjelman edellisestä tarkistuksesta; siinä se kehotti Itävaltaa lisäämään julkisen talouden vakauttamista ohjelman alkuvuosina sekä kuvailemaan tarkemmin niitä erityistoimia, joiden avulla julkisen talouden mittava vakauttaminen olisi mahdollista ohjelman kahden viimeisen vuoden aikana.

16. Alustavien tulosten mukaan julkisen talouden alijäämä vuonna 2005 oli 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä oli 0,2 prosenttiyksikköä pienempi kuin tarkistetussa ohjelmassa oli ennakoitu ja 0,1 prosenttiyksikköä pienempi kuin komission yksiköiden arviot. Odotettua parempi tilanne johtui ennakoitua suotuisammasta kehityksestä tulopuolella huolimatta merkittävistä veronleikkauksista. Myös suunnitellut menot ylittyivät, mutta pienemmällä marginaalilla.

17. Neuvosto tutki [14 päivänä helmikuuta 2006] Itävallan tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmien rakennemallia ja tietojen toimittamista koskevia vaatimuksia, jotka on määritelty uusissa käytännesäännöissä[5].

18. Tarkistuksen mukaan kokonaistuotannon vuotuinen kasvu nopeutuu vuosien 2005 ja 2006 1 ¾ prosentista 2 ½ prosenttiin vuonna 2008. Ennustettua hitaampi kasvu vuosina 2005 ja 2006 aiheutuu kansainvälisen kaupan nousujohteisuuden hiipumisesta ja öljyn hinnannoususta ja johtaa negatiivisen tuotantokuilun kasvuun. Investointien ja yksityisen kulutuksen kasvun lisäksi ohjelman viimeisiksi vuosiksi odotetaan taloudellisen toimeliaisuuden piristymistä. Sekä lyhyen että keskipitkän aikavälin skenaariot perustuvat realistisiin kasvuoletuksiin. Odotukset työllisyystilanteen parantumisesta vaikuttavat kuitenkin hieman optimistisilta. Inflaatio, joka oli 2,3 prosenttia vuonna 2005, supistuu arvioiden mukaan 1,5 prosenttiin vuonna 2008, mikä vaikuttaa uskottavalta.

19. Ohjelmassa julkisen talouden strategiaa kuvataan kolmiosaiseksi. Ensinnäkin sillä pyritään talouden tasapainoon talouden suhdannekierron ajaksi. Toiseksi strategiassa varaudutaan verotaakan supistumiseen 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 mennessä. Kolmanneksi tarkoituksena on lisätä potentiaalista kasvua edistämällä investointeja tutkimukseen, koulutukseen ja infrastruktuureihin. Tarkistetun ohjelman tavoitteena on supistaa julkisen talouden alijäämä vuoden 2005 1,9 prosentista 0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008 ja toisaalta kasvattaa perusylijäämä 1,1 prosentista 2,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Koska tulojen odotetaan supistuvan 0,9 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuosina 2005–2008, julkisen talouden vakauttaminen perustuu menojen rajoittamiseen siten, että menot suhteessa BKT:hen supistuvat 2,8 prosenttiyksiköllä. Menojen leikkaaminen on tarkoitus kohdistaa pääasiassa menoluokkiin ”muut perusmenot” ja ”sosiaaliset tulonsiirrot”. Uudessa tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan samanlainen talouden sopeuttaminen kuin edellisessä ohjelmassa, vaikkakin epäsuotuisammassa makrotalouden skenaariossa.

20. Ohjelmassa esitettyjen tietojen perusteella yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen julkisen talouden rahoitusaseman (suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) odotetaan paranevan ohjelmakauden aikana keskimäärin noin 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosittain. Ohjelmassa asetetaan julkisen talouden rahoitusasemalle keskipitkän aikavälin tavoite. Tavoitteena on, että vuoteen 2008 mennessä saavutetaan rakenteellinen rahoitusasema, joka on 0 prosenttia suhteessa BKT:hen. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä.

21. Vuosiksi 2005 ja 2006 suunniteltu vakauttaminen vaikuttaa pääpiirteissään realistiselta, sillä se perustuu lainsäädännöllisiin toimenpiteisiin, erityisesti veronleikkauksiin. Sen sijaan vaikuttaa siltä, etteivät tarkistuksessa esitetyt poliittiset toimenpiteet täysin vastaa vuosiksi 2007 ja 2008 suunniteltua vakauttamista. Lähes puolet menojen rajoittamispyrkimyksistä koskee menoluokkaa ”muut perusmenot” eikä ohjelmassa esitetä tietoja siitä, kuinka tämä aiotaan toteuttaa. Lisäksi suunniteltujen parannusten uskottavuus on pitkälti Itävallan kansallisen vakaussopimuksen tehokkuuden varassa. Vakaussopimuksesta saadut aikaisemmat kokemukset eivät kuitenkaan anna kovin kattavaa kuvaa siitä, tullaanko sen vaatimuksia noudattamaan.

22. Tämän riskinarvioinnin perusteella voidaan todeta, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys ei välttämättä riitä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan vuoteen 2008 mennessä. Kuten edellä mainitaan, ohjelman mukainen keskipitkän aikavälin tavoite on kuitenkin kunnianhimoisempi kuin vakaus- ja kasvusopimuksessa edellytetään. Jos julkisen talouden strategiaa toteutetaan ohjelmassa määritellyllä tavalla, se vaikuttaa riittävältä sen varmistamiseksi, että ohjelmakauden loppuun mennessä saavutetaan rakenteellinen rahoitusasema, jota voidaan pitää vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti asianmukaisena. Lisäksi ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys näyttää tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei alijäämä talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin kynnysarvoa suhteessa BKT:hen. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, on täysin vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja että sitä voidaan sopeuttaa vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Komissio ennakoi sopeuttamisen tapahtuvan vuositasolla keskimäärin hitaammin kuin ohjelmassa on arvioitu, mutta tilanne on siinäkin tapauksessa sopimuksen edellytysten mukainen, kun otetaan huomioon erityisesti koko ohjelmakauden ajan vallitseva negatiivinen tuotantokuilu.

23. Julkinen velka on vuonna 2005 arviolta 63,4 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli hieman yli perustamissopimuksessa määrätyn 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennakoidaan, että velkasuhde pienenee ohjelmakauden aikana 3,9 prosenttiyksikköä, joten se palautuu viitearvon alapuolelle. Velkasuhteen ennakoituun kehitykseen kohdistuvat riskit vaikuttavat olevan pääpiirteissään tasapainossa. Toisaalta alijäämien muodostuminen tavoitetta suuremmiksi saattaisi vaarantaa ohjelmassa esitetyn sopeutusuran noudattamisen. Toisaalta tarkistukseen eivät sisälly mahdolliset yksityistämisestä saatavat tulot. Tämän riskienarvioinnin perusteella velkasuhde vaikuttaa olevan supistumassa riittävästi kohti viitearvoa.

24. Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Itävallassa olevan julkisen talouden kestävyyden kannalta vähäinen riski[6]. Velkasuhde on tällä hetkellä yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta sen ennakoidaan supistuvan ja pysyvän viitearvon alapuolella vuoteen 2050 saakka, edellyttäen, että suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen toteutetaan. Itävallassa hiljattain toteutettu eläkeuudistus edistää todennäköisesti merkittävästi julkisten menojen kasvun hillitsemistä tulevaisuudessa. Julkisen talouden rakenteellinen alijäämä saattaa kuitenkin aiheuttaa riskin julkisen talouden kestävyydelle, ellei sitä korjata. Suunniteltu julkisen talouden vakauttaminen keskipitkällä aikavälillä on sen vuoksi toteutettava julkisen talouden kestävyyteen kohdistuvien riskien vähentämiseksi.

25. Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimenpiteet vastaavat pääpiirteissään talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja vuosiksi 2005─2008. Toimenpiteet vastaavat erityisesti suuntaviivoja, joissa suositellaan kestävän talous- ja finanssipolitiikan varmistamista ja voimavarojen tehokkaan jakamisen edistämistä kasvun ja työllisyyden lisäämiseksi. Itävallan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen saattaa kuitenkin vaikeutua julkisen talouden tulevaan kehitykseen liittyvien riskien vuoksi.

26. Itävallan 19 päivänä lokakuuta 2005 toimittamassa kansallisessa uudistusohjelmassa kestävän julkisen talouden saavuttaminen määritetään yhdeksi maan tärkeimmistä haasteista. Siinä ei kuitenkaan esitetä mitään toimenpiteitä, joiden avulla tähän haasteeseen aiotaan vastata. Tässä mielessä vakausohjelma on yksityiskohtaisempi, sillä siinä annetaan tietoja joistakin toimenpiteistä, joiden avulla julkista taloutta on tarkoitus vakauttaa. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen mikrotalouden ja työllisyyden alalla toteutettavien toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu laajasti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkisen talouden ennusteissa. Vakausohjelmassa hahmotellaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on muokata julkista hallintoa ja terveydenhoitojärjestelmää tehokkaammiksi. Tämän lisäksi siinä esitetään ehdotuksia julkisen talouden institutionaalisissa piirteissä tehtäviksi muutoksiksi. Näitä ovat kaksi kattavaa uudistusta Itävallan julkisen talouden suunnittelua koskevassa lainsäädännössä; keskipitkän aikavälin talousarviokehyksen käyttöönotto vuodesta 2007 ja siirtyminen panoslähtöisistä talousarvioista tavoitelähtöisiin vuodesta 2011. Nämä toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen painopistealueiden mukaisia.

Neuvosto suhtautuu edellä esitetyn arvioinnin perusteella myönteisesti ohjelmakauden ajalle suunniteltuun kunnianhimoiseen rakenteelliseen mukautukseen. Neuvoston näkemyksen mukaan Itävallan olisi kuitenkin huolehdittava siitä, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite saavutetaan ohjelmakauden loppuun mennessä, määrittelemällä tarkemmin tarvittavat toimenpiteet, jotka tukevat ohjelman kahden viimeisen vuoden ajalle suunniteltua julkisen talouden vakauttamista, ja toteuttamalla ne.

Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |

BKT:n määrä (muutos, %) | VO marraskuu 2005 | 2,4 | 1,7 | 1,8 | 2,4 | 2,5 |

KOM marraskuu 2005 | 2,4 | 1,7 | 1,9 | 2,2 | tieto puuttuu |

VO marraskuu 2004 | 1,9 | 2,5 | 2,5 | 2,2 | 2,4 |

YKHI-inflaatio (%) | VO marraskuu 2005 | 2,0 | 2,3 | 2,1 | 1,7 | 1,5 |

KOM marraskuu 2005 | 2,0 | 2,2 | 2,1 | 1,7 | tieto puuttuu |

VO marraskuu 2004 | 2,1 | 1,8 | 1,4 | 1,5 | 1,6 |

Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO marraskuu 20051 | -0,2 | -0,7 | -1,1 | -0,9 | -0,5 |

KOM marraskuu 20053 | -0,2 | -0,7 | -1,0 | -0,9 | tieto puuttuu |

VO marraskuu 20041 | -1,3 | -0,8 | -0,4 | -0,1 | 0,2 |

Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | -1,0 | -1,9 | -1,7 | -0,8 | 0,0 |

KOM marraskuu 20052 | -1,0 | -1,8 | -1,8 | -1,4 | tieto puuttuu |

VO marraskuu 2004 | -1,3 | -1,9 | -1,7 | -0,8 | 0,0 |

Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 2,1 | 1,1 | 1,2 | 2,0 | 2,7 |

KOM marraskuu 2005 | 1,9 | 1,0 | 1,0 | 1,4 | tieto puuttuu |

VO marraskuu 2004 | 1,9 | 1,2 | 1,3 | 2,2 | 2,9 |

Suhdannetasoitettu rahoitusasema = rakenteellinen rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20051 | -0,9 | -1,6 | -1,2 | -0,4 | 0,2 |

KOM marraskuu 2005 | -0,9 | -1,5 | -1,3 | -1,0 | tieto puuttuu |

VO marraskuu 20041 | -0,9 | -1,7 | -1,6 | -0,8 | -0,1 |

Julkisen talouden bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 63,6 | 63,4 | 63,1 | 61,6 | 59,5 |

KOM marraskuu 20052 | 63,7 | 63,6 | 63,5 | 62,8 | tieto puuttuu |

VO marraskuu 2004 | 64,2 | 63,6 | 63,1 | 61,6 | 59,1 |

Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen arviot alijäämä- ja velkasuhteista on mukautettu vertailukelpoisiksi vakausohjelman ennusteiden kanssa laskemalla suhteet uudelleen uusien BKT-sarjojen perusteella. 3 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 1,9 prosenttia vuonna 2004, 2,2 prosenttia vuonna 2005, 2,2 prosenttia vuonna 2006 ja 2,1 prosenttia vuonna 2007. Lähde: Vakausohjelma (VO); komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavasta Internet-osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11 päivänä lokakuuta 2005.

[3] Se sisältää kaikki uusissa käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset tiedot ja suurimman osan vapaaehtoisesti annettavista tiedoista. Lievänä puutteena on pidettävä sitä, että taulukosta 2 puuttuvat verotaakkaa koskevat laskelmat.

[4] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EYVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät Internet-osoitteesta http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[5] Se sisältää kaikki uusissa käytännesäännöissä edellytetyt pakolliset tiedot ja suurimman osan vapaaehtoisesti annettavista tiedoista. Lievänä puutteena on pidettävä sitä, että taulukosta 2 puuttuvat verotaakkaa koskevat laskelmat.

[6] Yksityiskohtia pitkän aikavälin kestävyydestä on komission tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa Internet-sivulla http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm.