EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 09.06.1997 
KOM(97) 259 lopull. 
TOINEN KERTOMUS 
PETOKSISTA JA SÄÄNNÖNVASTAISUUKSISTA JOHTUVAN 
PERINTEISTEN OMIEN VAROJEN PERINNÄN TILASTA 
(NÄYTE B94 ) 
(komission esittämä) 

- A -
JOHDANTO 
1. NÄYTTEEN VALINTAMENETTELYTAVAT JA TAPAUSTEN KUVAUS 
1.1 Näytteen B94 valintamenettely 
1.2 Perinnän tilaa koskevat tiedot 
1.3 Tapausten kuvaus 
2. VALITTUJEN TAPAUSTEN ESITTELY JA PERINNÄN TILA 
2.1 Petostapaukset (todetut tai vastaavat petokset) 
2.1.1 Itä-Euroopan eri maista peräisin olevan naudan, lampaan ja lihan poistaminen 
passitusmenettelystä 
2.1.2 Maitoj auheen poistaminen passitusmenettelystä 
2.1.3 Saksalais-hollantilaista voita koskeva tapaus 
2.2 Säännönvastaisuuksia koskevat tapaukset (pätemättömät etuustodistukset) 
2.2.1 Seychellien tonnikalaa koskeva tapaus 
2.2.2 Färsaarten katkarapuja koskeva tapaus 
2.2.3 Turkkilaiset väritelevisiot 
3. YHTEENVETO JÄSENVALTIOIDEN PERINTATILANTEESTA 
3.1 Yleistilanne 
3.2 Luettelo puutteellisuuksista 
4. JOHTOPÄÄTÖKSET 
JOHDANTO 
Kertomuksessa esitetään perinteisten omien varojen perinnän tila kuudessa tapauksessa, 
jotka koskevat jäljempänä mainittujen seikkojen perusteella huomattaviksi luokiteltuja 
petoksia ja säännönvastaisuuksia. Käsiteltävien tapausten omien varojen yhteismäärä on 
noin 124 miljoonaa ecua. 
Perinteisten omien varojen kanto on jäsenvaltioiden vastuulla*. Jäsenvaltioiden on 
erityisesti^ todettava tullit, taattava perinnän ja valvonnan sujuminen sekä asetettava 
yhteisöjen omat varat käytettäviksi. Jäsenvaltioiden on myös laadittava erillinen 
kirjanpito perimättömistä tai kiistellyistä tulleista ja annettava neljännesvuosittain asiasta 
komissiolle selvitys. 
Komissio valvoo sitä, miten jäsenvaltiot soveltavat yhteisön säännöksiä ja määräyksiä ja 
seuraa jäsenvaltioilta saamiensa tietojen perusteella niiden suorittamaa varojen kantoa, 
perintää ja käyttöön asettamista. Kyseiset tiedot koskevat perimättömiä maksuja 
sisältävää erillistä kirjanpitoa, asetuksen 1468/81 mukaisen keskinäisen avunannon osalta 
ilmoitettuja petoksia ja jäsenvaltioiden perinnästä annettavassa vuosikertomuksessa 3 
mainittuja poistoja käsitteleviä tapauksia. 
Petoksia ja keskinäistä avunantoa koskevien lomakkeiden perusteella tapausten määrä on 
huomattava (yli 2000 tapausta vuodessa) ja tästä syystä komissio on ottanut käyttöön 
näytteisiin perustuvan valvontamenetelmän. 
Tapauksia, jotka on valittu kahden määritellyn näytteenottotavan mukaan, seurataan 
yksityiskohtaisesti niiden lopulliseen päättymiseen saakka. Näyte A perustuu petoksia ja 
säännönvastaisuuksia koskeviin lomakkeisiin ja valittujen tapausten rahallinen arvo on yli 
0,5 miljoonaa ecua. Näyte B perustuu keskinäisen avunannon (keskinäistä avunantoa 
koskeva lomake; AM-lomake) osalta tai muista lähteistä saatuihin tietoihin ja valittujen 
tapausten rahallinen arvo on yli miljoona ecua. Nämä kaksi näytettä ovat kooltaan ja 
käyttötarkoitukseltaan erilaisia: 
• näytteeseen A kuuluvia tapauksia on enemmän (noin 100 tapausta) ja näyte perustuu 
lähinnä tilastolliseen arviointitapaan 
• näytteeseen B kuuluvia tapauksia on huomattavasti vähemmän (kuusi tapausta) ja 
näytteen avulla voidaan seurata tarkemmin eräitä tärkeitä tapauksia. 
Näyte A vastaa noin 70 prosenttia ja näyte B noin 30 prosenttia vuoden 1989 ja vuoden 
1993 ensimmäisen vuosipuoliskon välisenä aikana komissiolle ilmoitettuihin petos- ja 
säännönvastaisuustapauksiin liittyvistä summista. 
Ensimmäisestä näytteestä A (näyte A94) on laadittu kertomus, jonka komissio esitti 
budjettivallan käyttäjälle 6.9.1995 (doc. COM(95)398 lopullinen). 
Neuvoston päätöksen No 94/728/EY, Euratom 8 artiklan mukaisesti. 
Neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/89 perusteella, jäljempänä asetus N:o 1552/89, ja erityisesti sen 6 artiklan 2 
kohdan b alakohdan perusteella. 
Josta säädetään asetuksen N:o 1552/89 17 artiklan toisessa kohdassa. 
Tämä kertomus on sitä vastoin ensimmäinen, joka kattaa näytteen B (näyte B94). 
Kertomuksessa käsitellään 1.1. kohdassa selvitettyjen periaatteiden perusteella valittujen 
kuuden tapauksen edistymisen tilaa 31.12.1996 saakka. 
Ottaen huomioon kyseisten tapausten monimutkaisuuden, mikä heijastaa perinteisten 
omien varojen perintäjärjestelmään liittyviä ongelmia, ei kertomuksessa voida keskittyä 
kuin perinnän vähimmäismäärään koko kyseessä olevasta summasta. Komissio jatkaa 
mainittujen tapausten seurantaa niiden lopulliseen hyväksymiseen saakka. Näytteen 
ajantasalle saattamisesta ilmoitetaan myöhemmin. 
1. NÄYTTEEN VALINTAMENETTELYTAVAT JA TAPAUSTEN KUVAUS 
1.1 Näytteen B94 valintamenettely 
Vuodesta 1994 alkaen komissio (PO XIX) on laatinut vuosittain luettelon petos- ja 
säännönvastaisuustapauksista heti niiden paljastuttua keskinäisen avunannon osalta tai 
muutoin tehdyn ilmoituksen avulla. 
Kyseistä luetteloa pidetään jatkuvasti ajantasalla. Luettelo sisältää tapaukset, joita 
seurataan näytteen B osalta ja jotka on valittu vuosittain seuraavien seikkojen 
perusteella: 
1. yhteisön talousarviota koskeva vakava haitta, toisin sanoen haitta, jonka määrä 
ylittää miljoona ecua 
2. komission yksikön aloittama tutkimus (UCLAF, PO VI, XIV, XIX, XX tai XXI) 
3. vastuu perinnästä on jaettu useamman jäsenvaltion kesken 
4. velallista koskevan perinnän määräajan lähestyminen 
5. talousarvion valvontaviranomaisten eräisiin petos- ja säännönvastaisuustapauksiin 
kiinnittämä huomio. 
Näyte kattaa tapaukset, jotka täyttävät kaksi ensimmäistä perustetta ja vähintään yhden 
kolmesta muusta perusteesta. 
Vuosien 1989 ja 1993 aikana havaituista 89 tapauksesta kuusi valittiin edellä mainittujen 
seikkojen perusteella ja seuraavia tapauksia tarkkaillaan niiden lopulliseen päättämiseen 
saakka: 
Tapaus n:o 1 Itä-Euroopan eri maista peräisin olevien nautojen ja lampaiden ja 
lihan säännönvastainen poistaminen passitusmenettelystä 
Tapaus n:o 2 Itä-Euroopan maista peräisin olevan maitojauheen säännönvastainen 
poistaminen passitusmenettelystä 
Tapaus n:o 3 Entiseen DDR:ään viedyn ja vientitukea saaneen hollantilaisen voin 
jälleentuonti Saksan Liittotasavaltaan 
Tapaus no 4 Seychelleiltä tuotuja tonnikalasäilykkeitä koskevan 
suosituimmuusjärjestelmän myöntäminen säännönvastaisesti annettujen 
EUR 1 -todistusten perusteella 
Tapaus n:o 5 Färsaarilta tuotuja katkarapuja koskevan suosituimmuusjärjestelmän 
myöntäminen väärin annettujen EUR 1 -todistusten perusteella 
Tapaus n:o 6 Turkista tuotujen televisioiden vapaaseen liikkeeseen luovuttamista 
koskevan järjestelmän myöntäminen säännönvastaisesti annettujen ATR-
todistusten perusteella. 
Valinnan perustelut esitetään tiivistettynä seuraavassa taulukossa: 
Taulukko n:o 1 
Ensimmäiseen näytteeseen kuuluvien tapausten valinta 
1. 
2. 
3. 
4. 
5. 
6 Itä-
Eurooppa: 
naudat, 
lampaat ja 
tha 
Maitojauhe 
saksalais-
holantilai-
nenvoi 
Seycheft: 
tonnikala 
Färsaaret: 
katkaravut 
Turkki: 
televisiot AM-tamake 
46-47/90 
54/91, 
56791 
7/92, 
13/92 
38/92, 
65/92 
19/93 
10/92 
2/90 
33/88 Kyseessä 
oleva tuli-
menettely 
Passitus 
Passitus 
Luovutus 
vapaaseen 
liikkeeseen 
Luovutus 
vapaaseen 
liikkeeseen 
Luovutus 
vapaaseen 
liikkeeseen 
Luovutus 
vapaaseen 
liikkeeseen 1. peruste 
Arvioidut 
määrät 
50 miljoonaa 
ecua 
6,4 
miljoonaa 
ecua 
7' miljoonaa 
ecua 
1,5 
mijjoonaa 
ecua 
10 miljoonaa 
ecua 
45 miljoonaa 
ecua 2 peruste 
Komission 
valvonta 
X 
X 
X 
X 
X 
X 3 peruste 
Jaettu 
perintä 
B. D, F, 1, 
NL 
B,E, F 
D, NL 
B, F, IRL, 
NL, UK 
B, DK, F, 
NL, UK 
Kaikki muut 
paitsi IRL ja 
L 4 peruste 
Aikarajat 
X 
X 
X 
X 5Deruste 
Tiintarkas-
tustuomio-
istuin 
(osaksi) 
Tilintarkas­
tustuomio­
istuin 
Tilintarkas­
tustuomio­
istuin 
Tiintarkas-
tustuomio-
istuin 
AM-lomakkeiden perusteella suoritetun ensimmäisen arvioinnin perusteella, ja ennen 
jäsenvaltioihin kohdistuvia tiedusteluja, näillä perusteilla valittujen kuuden tapauksen 
otanta vastaa kyseessä olevia perinteisiä omia varoja noin 121 miljoonan ecun edestä. 
Määrää voidaan verrata jäsenvaltioilta saatuihin tietoihin näiden kuuden tapauksen 
perinnän tilanteen osalta, jolloin määrä on 124 miljoonaa ecua. 
1.2 Perinnän tilaa koskevat tiedot 
Kansallisten viranomaisten suorittaman perinnän tilaa koskevat tiedot on saatu komission 
(PO XIX) asianomaisille kansallisille yksiköille esittämien tiedustelujen perusteella. 
Saksalais-hollantilaiseen voihin liittyvää tapausta lukuun ottamatta kaikkia muita 
tapauksia koskevat tiedustelut koskivat kiistanalaisia passitusasiakirjoja tai 
etuustodistuksia T 
Komissio on korvannut vanhat sen tai kansallisten tutkimusyksiköiden arvioihin 
perustuvat tiedot kansallisten yksiköiden seurattavista tapauksista antamilla tarkoilla 
tiedoilla. 
Keskinäistä avunantoa koskevien tapausten ja komissiolle asetuksen 1552/89 osalta 
ilmoitettujen petostapausten keskinäisestä vertailusta saadut arviot jakautuivat A-
kirjanpitoa (jo käyttöönasetetut määrät) ja B-kirjanpitoa (perintää odottavat määrät) 
koskeviin tietoihin. Aikaan sidotut määrät ilmoitettiin heti kun luvut saatiin tietoon. 
Jakautuminen on esitetty taulukossa jäsenvaltioittain jokaisen seurattavan tapauksen 
osalta. 
Komissio käsittelee jäsenvaltioiden antamat tiedot sellaisenaan, mikäli tarkastuksen 
jälkeen ei muuta ilmene. 
1.3 Tapausten kuvaus 
Valittujen kuuden esimerkkitapauksen osalta on syytä erottaa heti kaksi toisistaan 
poikkeavaa luokkaa, jotka vastaavat erilaisia kiistanalaisia tilanteita. 
• Naudan ja lihan, maitojauheen ja saksalais-hollantilaisen voin tapauksissa on 
kyse taloudellisten toimijoiden suorittamasta olemassaolevien sääntöjen tahallisesta 
rikkomisesta, jossa toimijoiden vilpitöntä mieltä voidaan epäillä. 
Kyse on siis todetuista petoksista tai tullilainsäädännön aukkojen hyväksikäytöstä. 
• Kolmessa muussa tapauksessa, jotka koskevat Seychellien tonnikalaa, Färsaarten 
katkarapuja sekä turkkilaisia väritelevisioita, maahantuojat ovat pyytäneet 
etuuskohtelua tulliselvityksen yhteydessä sellaisten todistusten perusteella, jotka on 
havaittu yhteisön tarkastuksissa kolmansien vientimaiden viranomaisten väärin 
perustein myöntämiksi. Tästä syystä maahantuojat ovat joutuneet säännönvastaiseen 
tilanteeseen, mikä tarkoittaa tullivelan syntymistä ja kyseisen lisävelan jälkikantoa. 
"Itä-Euroopan maista peräisin olevaa nautaa, lammasta ja lihaa" koskevassa tapauksessa Saksan viranomaiset ovt laatineet 
kyselylomakkeen ja tulliviranomaisilta saadut vastaukset on toimitettu komissiolle yli 1300 T1 -asiakirjan osalta. Saksan viranomaiset ovat jo 
päivittäneet ensimmäisen erän lomakkeita. 
Petosten ja säännönvastaisuuksien välinen erottelu on hyödyllistä aikarajojen ja 
menettelyn kannalta. Säännönvastaisuuksia koskevissa tapauksissa voidaan soveltaa 
tullikoodeksissa säädettyä tavanomaista kolmen vuoden määräaikaa tai kansallisella 
tasolla säädettyä aikaa niissä petostapauksissa, joista voi olla rikosoikeudellisia 
seuraamuksia. 
Erottelu on tärkeää myös kansallisten viranomaisten perinteisten omien varojen 
perimiseksi toteuttamien toimien kannalta. 
- Todetun petoksen osalta tutkimusyksiköt pyrkivät perinteisesti määrittelemään 
petoksen osapuolet ja niiden rikosoikeudellisen ja taloudellisen vastuun. 
Petoksellisen toiminnan todisteet löytyvät yleensä kuitenkin kansalliselta maaperältä 
tai muiden jäsenvaltioiden alueilta. Kolmansissa vientimaissa tehtävien tutkimusten 
tarkoituksena on ennen kaikkea ehkäistä petokset tulevaisuudessa. 
- Sellaisten säännönvastaisuuksien osalta, jotka on havaittu sen jälkeen kun 
etuuskohteluun oikeuttavat todistukset on todettu pätemättömiksi, voidaan tämän 
pätemättömyyden osoittavat todisteet saada kerättyä ainoastaan sellaisen tutkimuksen 
avulla, joka suoritetaan kolmansien vientimaiden tuottajayrityksissä. 
Yhteisön tutkimuksiin liittyvistä matkoista määrätään keskinäistä avunantoa koskevassa 
asetuksessa ja mikäli kertomuksissa todetaan, että todistukset on tutkimuksissa havaittu 
pätemättömiksi, käytetään kertomuksia jälkikannon perusteena. 
Tämän näytteen kolmen säännönvastaisuustapauksen osalta tutkimukset on jo tehty ja 
niiden perusteella voidaan todeta, että maahantuojien antamat todistukset olivat 
pätemättömiä. 
2. VALITTUJEN TAPAUSTEN ESITTELY JA PERINNÄN TILA 
2.1 Petostapaukset (todetut tai vastaavat petokset) 
2.1.1 Itä-Euroopan eri maisia peräisin olevan naudan, lampaan ja lihan 
poistaminen passitusmenettelystä 
Taustaa 
Vuosien 1990 ja 1993 aikana Itä-Euroopan eri maista tuotiin nautaa, lampaita ja lihaa 
(Puola, Unkari, Tsekkoslovakia ja Romania) Saksaan, jossa ne käsiteltiin yhteisön 
ulkoista passitusta koskevan järjestelmän mukaisesti, ja niiden määrämaiksi oletettiin 
yhteisön ulkopuoliset maat (Maghreb-maat, Nigeria jne.). 
Kyseiset passitustoimenpiteet päätettiin petollisella tavalla väärennettyjen leimojen avulla 
tai menettelyä niiden osalta ei päätetty ollenkaan, minkä seurauksena yhteisön 
tullialueelle tuli säännönvastaisesti kymmeniä tuhansia nautoja ja lampaita. 
Rikollisjärjestöjen suorittamat ennennäkemättömät petossarjat huomattiin useissa 
kansallisissa tutkimusyksiköissä. Saksasta lähtöisin olevalla sääntöjenvastaisella 
kuljetuksella oli seurauksia myös Belgiassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Italiassa. Eräitä 
lähetyksiä joutui myös Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. 
Komissio varoitti jäsenvaltioita AM-lomakkeiden avulla^, joiden perusteella 
asianomaisten jäsenvaltioiden tutkimusyksiköt aloittivat kuulusteluja, laativat 
kertomuksia ja ilmoittivat tarpeen vaatiessa velallisen tullivelan määrän (asetuksen 
1552/89 määräysten mukaisesti) ja mikäli mahdollista, suorittivat takavarikkoja. Tiettyjä 
henkilöitä on haastettu myös oikeuteen ja tuomittu. Eräitä kansallisten yksiköiden 
tutkimuksia on vielä kesken. 
Samanaikaisesti alan petoksia hillitsevän kansallisten tutkinta- ja tuomio viranomaisten 
toiminnan kanssa komissio vahvisti passitusmenettelyyn liittyviä sääntöjä, jotka olivat 
osoittautuneet riittämättömiksi: 
- yleisvakuuteen turvautumismahdollisuuden kieltäminen riskialttiiden tavaroiden osalta 
- pakollisen reitin mahdollisuus niiden tapausten osalta, joissa yleisvakuus on kielletty, 
sekä mahdollisuus määräpaikan kieltämiseen 
- yleisvakuuden määrääminen 100 prosenttiin tullista sekä muita mahdollisia pakotteita, 
erityistapauksia lukuun ottamatta 
- yleisvakuuteen turvautumis- ja käyttöedellytysten tiukentaminen 
- TIR-järjestelmää vakavasti rikkoneen toimijan poissulkeminen 
- muiden erityisten valvontatoimenpiteiden käyttöönotto petoksille riskialttiiden 
tavaroiden osalta. 
Ensimmäinen arvio petokseen liittyvän viennin taloudellisesta ja rahoituksellisesta 
vaikutuksesta on laskettu passitusasiakirjojen avulla, jotka vastaavat seurantaperusteita 
noudattavia AM-lomakkeita; arvio yhteisön varojen väärinkäytöstä on seuraava 6; 
Karja 148 635 yksilöä 20 miljoonaa ecua 
Liha 6 400 tonnia 30 miljoonaa ecua 
50 miljoonaa ecua 
Perinnän tulos 
Perinnän edistyminen riippuu kahdesta edellytyksestä: 
• Tutkimusten on oltava loppuunsaatettuja, jotta velalliset voidaan nimetä ja velat 
oikeudellisesti määritellä ja jotta veloista voidaan ilmoittaa velallisille. 
5 Kahdeksan AM-lomaketta: AM 46 - 47/90,54-56/91, 7-13-38- 65/92. 
° Perinnän seuranta ei kata kaikkia vastaavia AM-lomakkeiden tapauksia ajanjaksolta 1990/94; rahoituksellinen kokonaisvaikutus on. 
Karja 155 655 yksilöä 25 miljoonaa ecua 
Liha 7 260 tonnia 33.4 miljoonaa ecua 
58,4 miljoonaa ecua 
Saksassa oli komission jäsenvaltioille tekemän kyselyn aikana saattamatta loppuun 
huomattava määrä näistä tutkimuksista. Muutamissa tutkimuksissa Saksan 
viranomaiset pyysivät asetuksen 1468/81 perusteella apua Alankomaiden 
viranomaisilta, jotka olivat havainneet viitteitä siitä, että Alankomaihin oli tullut karjaa 
tai lihaa säännönvastaisella tavalla. Tähän mennessä Alankomaiden viranomaiset eivät 
ole vastanneet näihin pyyntöihin. 
• Jos syyllinen on tavattu itse teossa tai todisteita on tarpeeksi, viedään tapaus 
tuomioistuimeen, jossa päätetään missä määrin petokseen syyllistynyt on vastuussa 
velasta. Eräät jäsenvaltiot ovat toteuttaneet suojatoimenpiteitä (irtaimesta tai 
kiinteästä omaisuudesta muodostuvat vakuudet) menettelyn päättymistä odottaessaan. 
Näistä edellytyksistä johtuen huomattava osa passitustoimenpiteistä oli kesken, kun 
Saksan viranomaiset laativat huomautuksia komissiolle annettavien passituslomakkeiden 
avulla. 
Saksan ja Alankomaiden tutkimusyksiköiden yhteisten päätelmien perusteella, jotka 
ilmoitettiin alankomaalaisen tutkimusyksikön (FIOD) kertomuksessa, Saksan 
viranomaiset ilmoittivat asiasta vuoden 1994 lokakuussa Alankomaiden, Belgian ja 
Ranskan viranomaisille, koska myös näiden maiden alueille oli tullut eläimiä ja lihaa 
säännönvastaisella tavalla. 
Belgian viranomaiset vastustivat yksipuolista vastuunjakoa. Alankomaiden viranomaiset 
puolestaan kielsivät oman yksikkönsä kertomuksessa esitetyt päätelmät. Alankomaissa 
oli kuitenkin kolme passitusvaiheessa kuljetusyrityksiksi ilmoitettua yritystä tuomittu 
sakkoihin tai vankilatuomioihin ilman, että komissiolle olisi ilmoitettu näiden tuomioiden 
vaikutuksesta perinteisten omien varojen perintään. 
Tullikoodeksin mukaan päävelallisen yleinen vastuu ja vakuus säilytetään 
tapauksissa, joissa passitusmenettelyä ei päätetä;' Saksan viranomaiset eivät soveltaneet 
näitä määräyksiä havaittuaan ensimmäiset rikkomukset (väärennetyt Tl-lomakkeet tai 
niiden palauttamatta jättäminen) 14 kuukauden määräajan jälkeen. 
Tämän seurauksena kyseessä olevat tullattavat tavarat ilmoittaneet suuret yritykset 
haettiin kerääntyneiden velkojen vuoksi konkurssiin. 
Kyseisten jäsenvaltioiden kanta huomioon ottaen, todellinen perinnän määrä on 
edelleen hyvin pieni, mikä käy ilmi myös jäljempänä olevista taulukoista II aja b. 
Useimmat jäsenvaltiot ovat toisinaan kirjanneet toistaiseksi perimättömät tai kiistanalaiset 
summat B-kirjanpitoon samojen toimien osalta, eli sekä jäsenvaltio, jossa passituksen 
päävelallinen on, että jäsenvaltio, jossa petos on havaittu ovat näin toimineet. 
Yksikään jäsenvaltio ei ole vielä toteuttanut toimenpiteitä tiettyjen päättämättömien 
toimien osalta. Jäsenvaltiot, joita asia koskee, kiistävät perintävelvollisuutensa tiettyjen 
päättämättömien toimien osalta, eikä eräitä määriä ole vielä otettu kirjanpitoon. Toisissa 
tapauksissa ei puolestaan ole ilmoitettu konkreettisista perintätoimenpiteistä, vaikka 
määrät on todettu ja otettu B-kirjanpitoon. 
Suurin ongelma koskee määriä, joita ei ole vielä todettu ja joiden osalta törmätään 
aikarajoihin. Komission mielestä todentaminen on suoritettava mahdollisimman nopeasti 
myös kansallisten aikarajojen osalta. Komissio ilmoittaa kantansa jäsenvaltioille 
muistuttaakseen niitä niiden velvollisuuksista: mikäli petoksen tekijää ei voida tunnistaa, 
jäsenvaltioiden on laadittava tästä yksityiskohtainen kertomus tapaus tapaukselta 
yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 
Komissio tutkii nyt jäsenvaltioiden edellytyksiä soveltaa yhteisön lainsäädäntöä. 
Komissio ottaa kantaa kansallisten viranomaisten nopeuteen omien varojen perinnässä, 
erityisesti silloin, kun näiden kahden välillä ei ole ollut yhteistyötä. Myös mikäli summia 
ei ole todettu säädetyllä tavalla ja aikarajojen puitteissa, on toteutettava toimenpiteitä, 
jotta jäsenvaltiot täyttävät velvollisuutensa. Kirjanpidon osalta komissio on laatinut 
arvioita Belgian, Saksan, Ranskan ja Alankomaiden velan suuruudesta. 
Taulukko n:o II - 1 a 
- Perintävelvollisuudet 
Viite 
AM-tomakkeet 
n:o. 56/91 ja 
n:o 56/91 
(S1)92 
(Osa no B-
1) 
AM-tomake 
no 54/91 
(Osano B-2]_ 
AM-bmakkeet 
no 38/92 ja 
no 
38/92(S1)92 
(Osano B-3) 
AM-tomake 
n:o. 13/92 
(Osano. B-4) 
AM-tomakkeet 
no 46/90 ja 
no 47/90 
(Osano. B-5) 
YHTEENSÄ T/1-
lomak-
keiden 
määrä 
153 
20 
131 
(60+71) 
+8(TIR) 
8 
673 
985 + 
(8TIR) Myöntäjä-
toimisto 
Frankfurt/ Oder 
Frankfurt/ Oder 
Waidhaus 
Saksan eri 
rajakaupungit Asianomaise 
t jäsenvaltiot 
Saksa 
Italia 
Saksa 
Belgia (1) 
Saksa 
Alankomaat 
Belgia 
Ranska (1) 
Alankomaat 
Saksa 
Belgia 
Saksa 
Alankomaat 
Belgia (1) 
Ranska Tunnustettu 
vastuu 
(T1-
lomakkeiden 
määrä) 
152 
20 
(20) 
104 
26 
(2) 
8 
5 
3 
421 
739 Luovutettu 
vastuu 
(T1-
lomakkelden 
määrä) 
3 
3 Luovutettava 
vastuu 
(T1-
iomakkeiden 
määrä) 
1T/1 
503 T/1 Kirjanpitoon otetut summat 
A-kirjanpito B-kirjanpito 
( ecua) 
41500 
100 000 
340 000 
180 000 
183 500 
845 000 3 658 000 
672 650 
(582 300) 
1970 000 
(115 700) 
271 780 
14 000 000 
(35 500) 
20 572 430 Arvio 
myönnettä 
vistä 
summista 
ecuina 
16 303 000 
16 303000 
(1) Tapaukset ja niitä vastaavat summat on otettu kirjanpitoon kaksi kertaa. 
Taulukko N.o II - b 
Itä-Euroopasta peräisin oleva liha - Perintävelvollisuudet 
AM-viite 
AM-tomake no 
7/92 
(Osan:o.V-1) 
AM-tomake n:o 
65/92 
(Osano V-2) 
jatkuu AM-
tomake n:o 
65/92 
(Osa n:o V-2A) 
Yhteensä Asiaa 
koskevien T1-
lomakkeiden 
määrä 
20 
267 + 
3 TIR 
(84 + 
87 + 
78 + 
21 ) 
11 T/1 
298 + 3 Myöntäjä-
toimisto 
Rotterdam Jäsenvaltiot 
Belgia 
Alankomaat 
Ranska 
(Alanko­
maiden 
mukaan) 
Saksa 
Belgia 
(1) 
Alankomaat 
Ranska (1) 
Saksa 
Alankomaat 
Belgia 
Ranska 
Portugali Tunnustettu 
vastuu 
(Tl-lomakkeiden 
määrä) 
2 
75 
235 
(6 T/1) 
(4 T/1) 
322 Luovutettu 
vastuu 
(Tl-
lomakkeiden 
määrä) 
18 
18 Luovutettava 
vastuu 
18 T/1 
2 T/1 
(20) Kirjanpitoon 
otetut summat 
B-kirjanpito 
(ecuina ) 
3 200 
7169214 
11600000 
(432 957) 
(369 162) 
18 772 414 Arvio 
myönnettävistä 
summista ecuina 
280 000 
280 000 
(1) Tapaukset ja summat on otettu kirjanpitoon kaksi kertaa. 
2.1.2 Maitojauheen poistaminen passitusmenettelystä 
Taustaa 
Vuoden 1991 kesäkuusta vuoden 1992 lokakuuhun saakka Puolasta peräisin oleva 
maitojauhe kuului yhteisön ulkoista passitusta koskevaan järjestelmään 
Antwerpenissä, missä se odotti kuljetusta Espanjaan. 
Vuoden 1992 elokuussa Antwerpeniin tuli suoraan neljä Tl-asiakirjaa (maitojauheen 
lähetystä varten laaditut tarkastuskappaleet n:o 5), jotka oli lähetetty postitse Irunista 
(Espanja). Koska Tl-lomakkeet tarkastetaan tavanomaisesti Espanjassa, missä ne 
käsitellään nimitetyissä keskustoimistoissa (Madrid, Barcelona), johti papereiden suora 
lähettäminen Irunista siihen, että Belgian viranomaiset pyysivät Espanjan yksiköitä 
suorittamaan asiakirjojen jälkitarkastuksen keskinäisestä avunannosta annetun asetuksen 
1468/81 perusteella. Espanjan viranomaiset vastasivat vuoden 1992 marraskuussa, että 
kyseessä olevia asiakirjoja ei ollut hyväksytty tai lähetetty Irunin tullista. 
Belgian viranomaiset olivat samanaikaisesti koonneet muita Tl-asiakirjoja, joissa oli 
havaittavissa samoja piirteitä. Espanjan viranomaiset tarkastivat kaikki kyseiset asiakirjat 
ja tulivat siihen johtopäätökseen, että menettely kaikkien näiden asiakirjojen osalta oli 
päätetty virheellisesti. 
Tähän mennessä on yksilöity 229 lähetystä. Kaikki nämä lähetykset, viittä poikkeusta 
lukuun ottamatta, joissa kuljettajaa ei ole voitu tunnistaa, on kuljetettu Ranskassa ja 
Espanjassa rekisteröidyissä kuorma-autoissa. 
Belgian yksiköiden avunantoa koskevien pyyntöjen sekä komission kyselyjen 
seurauksena, Ranskan viranomaisten suorittamien tutkimusten perusteella ja 
kuljettajilta saatujen asiakirjojen avulla (autoa koskevat paperit, laskut, kuljettajien 
matkakertomukset, joista käy ilmi kilometrimäärät) on voitu jäljittää 154 ranskalaisen 
kuljettajan suorittamaa kuljetusta, joiden päämäärä oli Espanja. Käsiteltyjen asiakirjojen 
perusteella voidaan todeta, että tavarat on purettu Espanjassa. Ranskan viranomaisten 
havaitsemista rikkeistä on ilmoitettu asianomaiselle ranskalaiselle kuljettajalle. 
Belgialaiset yksiköt saivat samaan aikaan uusia todisteita eräiden lähetysten purkamisesta 
Espanjassa. He esittivät uuden keskinäisen avunannon pyynnön Espanjan viranomaisille 
16.8.1995. Ranskalaisten ajoneuvojen kuljettamien ja Espanjassa purettujen 154 
lähetyksen lisäksi epäillään, että 74 espanjalaisten ajoneuvojen kuljettamaa tai 
tuntemattomalla tavalla kuljetettua lähetystä on purettu Espanjassa, mitä ei voida 
kuitenkaan todistaa kaikkien lähetysten osalta. 
Kierrettyjen maksujen määrä nousee komission antamassa AM-lomakkeessa 19/93 
petoksellisen passitustoiminnan osalta 6,4 miljoonaan ecuun, jolloin kyse on noin 190 
lähetyksestä, mikä vastaa noin 4000 tonnia maitojauhetta. Belgian viranomaisten 
asetuksen 1552/89 mukaan laatimassa petoksia koskevasta lomakkeesta 94/6-28 käy 
ilmi, että 5700 tonnia maitojauhetta on ollut passitusmenettelyn kohteena, mikä vastaa 
8,9 miljoonan ecun kierrettyä tullien määrää (229 lähetystä). 
Komissio lähetti muistutuskirjeitä asianomaisille kansallisille viranomaisille ja belgialaiset 
sekä ranskalaiset tutkimusviranomaiset esittivät todisteita siitä, että eräitä lähetyksiä on 
purettu Espanjassa. Tästä huolimatta Espanjan viranomaiset aloittivat vasta verrattain 
myöhään vieläkin jatkuvat tutkimukset. 
Ranskan tulliviranomaisten Espanjan tulliviranomaisille antamien säännönvastaista 
purkamista koskevien asiakirjojen perusteella, ja komission ollessa näistä tietoinen, 
suoritettiin yhdessä Espanjan viranomaisten kanssa tapausten tehokkaan käsittelyn 
takaavien toimenpiteiden aikaansaamiseksi kaksi yhteisön järjestämää tutkimusta, 
joista viimeinen 25.1.1996. 
Perinnän tulokset 
Päävelallisen, tullitoimiston vakuus on riittämätön kattamaan kaikkia kyseessä olevia 
perinteisiä omia varoja ja Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet tästä useaan otteeseen 
komissiolle. Kyseisten viranomaisten mielestä on epäoikeudenmukaista jatkaa perintää 
päävelallisen osalta, koska se johtaa viimeksi mainitun konkurssiin. Koska Belgia oli 
lähetysmaa, sen viranomaiset ajattelivat, että heidän tarvitsee suorittaa perintä ja 
kirjanpitoon merkitseminen ainoastaan niiden toimitusten osalta, joista ei voitu löytää 
jälkiä, ottaen huomioon tutkimusyksiköiden entuudestaan lähetys lähetykseltä keräämät 
tiedot, joista käy ilmi, että suurin osa lähetyksistä on säännönvastaisesti purettu 
Espanjassa. 
Asianomaiset jäsenvaltiot eivät tehneet tutkimuksesta johtopäätöksiä niin nopeasti kuin 
oli tarpeen, ja koska neljän vuoden jälkeen ei vielä voida asettaa varmuudella syytteeseen 
ranskalaista kuljetusliikettä ja vastaanottajina toimivia espanjalaisia yrityksiä, komissio 
11 
pyysi Espanjaa 23.4.1996 ja Ranskaa 20.3.1996 päivätyillä kirjeillään saattamaan asian 
tuomioistuimen käsiteltäväksi. Ranskan tullilaitoksen pääviraston 22.6.1996 tekemän 
päätöksen mukaisesti tuomioistuimeen (Tribunal de Grande Instance de Bayonne) 
jätettiin kanne 30.7.1996. 
Komissio pyysi 23.12.1996 Ranskalta lisätietoja kuljetusliikettä vastaan nostetusta 
kanteesta. Samana päivänä se pyysi Espanjalta tietoja tutkimuksen etenemisestä ja 
petokseen syyllistyneiden vastaisista syytetoimista. 
Belgian viranomaiset ovat esittäneet pyynnön Belgiassa päävelallisen 
vapauttamisesta vastuusta niiden lähetysten osalta, joista se on todennut kuljetuksen 
tapahtuneen Ranskasta ja purkamisen Espanjassa; komissio ei voi olla samaa mieltä 
Belgian viranomaisten kanssa tai jakaa viranomaisten silloin voimassa olleiden ja 
myöhemmin tullikoodeksin soveltamissäännösten 379 artiklan korvaamien sääntöjen 
tulkintaa. Passituksen osalta päävelallisen ja tätä koskevan vakuuden katsotaan olevan 
vastuussa mikäli passitusta ei hyväksytä tullikoodeksin soveltamissäännösten 360 - 369 ja 
379 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti; mikäli nimetty velallinen, petoksen 
tekijä tai epäilty kuljettaja ei ole maksanut velkojaan, on päävelallisen vastattava kaikista 
maksuista. Komissio pyysi 23.12.1996 päivätyllä kirjeellään Belgian viranomaisia 
lähettämään tietoja, joiden avulla kyseinen jäsenvaltio antaisi todisteet ja samalla esittäisi, 
että todisteet on annettu säädetyssä ajassa. Komissio päättää jatkosta saatuaan Belgian 
viranomaisten vastauksen. 
Taulukko n:o II - 2 
Maitojauhe n:o 1 
Jäsenvaltio 
Belgia 
Espanja 
Ranska A-kirjanpito 
ei kirjausta 
ei kirjausta 
ei kirjausta B-kirjanpito 
ei kirjausta 
ei kirjausta 
ei kirjausta Oikeuskäsittely 
X 
2.1.3 Saksalais-hollantilaista voita koskeva tapaus 
Taustaa 
Alankomaista kuljetettiin meritse 15.8.1990 entisen DDR:n alueelle 2000 tonnia voita, 
mihin annettiin vientitukea noin 4 miljoonaa ecua. 
Kyseinen lasti purettiin 17.8.1990 ja tulliselvitettiin entisen DDR:n alueella, Wismarissa, 
mutta voi siirrettiin välittömästi Saksan Liittotasavallassa sijaitseviin kylmäsäiliöihin 
ilman maksujen perimistä. 
Alankomaiden tutkimusviranomaiset saivat tiedon asiasta vastaavilta saksalaisilta 
yksiköiltä. Alankomaiden viranomaiset puuttuivat asiaan, koska viejä oli saanut väärin 
perustein vientitukea voin palautuessa lopulta takaisin yhteisön alueelle. Tapausta 
koskevaa tukea on jo käsitelty hallinnollisissa ja oikeudellisissa yhteyksissä. 
Vientiyrityksen tuen takaisinmaksua vaatineen hollantilaista maitotuotejärjestön päätöstä 
12 
vastaan tekemät kanteet hylättiin 28.8.1996 "College van Beroep voor het 
bedrijfslevenin" päätöksellä. Kyseisen päätöksen seurauksena Alankomaiden 
hallintoviranomaiset takavarikoivat pankkitakauksen (2,3 miljoonaa ecua) ja saldon 
osalta on aloitettu siviilioikeudenkäynti. 
Tuen takaisinperiminen koskee myös maatalouslainsäädäntöä ja kuten edellä on mainittu, 
takaisinperimistä on käsiteltävä tämän lainsäädäännön mukaisesti. Vientitukea saaneen 
voin jälleentuonti yhteisön alueelle, ilman että vientitukea saavan voin maksuja 
suoritetaan, on rikkomus, joka itsessään aiheuttaa tullivelan syntymisen. 
Komissio toteuttaa toimenpiteitä kyseisen velan perimiseksi; komissio on joutunut 
kyseenalaistamaan Saksan viranomaisten toiminnan, koska näiden mukaan yhteisön 
säännöstön hallinnollisten toimenpiteiden soveltamatta jättäminen velalliseen estää velan 
syntymisen. Kyseessä olevien perinteisten omien varojen määrä on 6 856 665 ecua. 
Perinnän tulos 
Komissio ei ole hyväksynyt Saksan viranomaisten väitteitä, joiden mukaan Länsi-Saksan 
ja DDR:n lyhyen tulliunionin aikana ja äskettäin Alankomaista Itä-Saksaan viedyn tuetun 
voin tuoja Länsi-Saksaan ei ollut velvollinen tekemään tulliselvitystä. 
Länsi-Saksan edustajat olivat vuoden 1990 heinäkuussa asianomaisissa 
maatalouskomiteoissa sitoutuneet toteuttamaan toimenpiteitä yhteisön asetusten 2252/90 
ja 2060/90 soveltamiseksi, muun muassa siksi, että vientitukea saaneen voin jälleentuonti 
yhteisön alueelle estettäisiin Saksojen yhdistyessä. 
Tämän seurauksena komissio pyysi 22.6.1994 päivätyssä kirjeessään, että Saksan 
viranomaiset antaisivat komission käytettäväksi kyseessä olevan maksun määrän eli 6 
856 665 ecua (12 684 800 DM); tämän lisäksi komissio laati 16.8.1994 kyseistä summaa 
vastaavan perintämääräyksen. 
Komissio arvioi, että Saksan viranomaisten laiminlyönti oli syynä siihen, että kyseinen 
voin maahantuoja pystyi tuomaan tavaran uudelleen yhteisön alueelle maksuja 
suorittamatta. 
Saksan viranomaisten kieltäytyminen toimesta sekä kieltäytymisen syitä koskeva 3.2. 
1995 päivätty kirje, jonka sisältöä komissio ei voinut ottaa huomioon, johtivat siihen, että 
komissio lähetti 13.9.1995 virallisen huomautuksen, johon viranomaisilla oli kaksi* 
kuukautta aikaa vastata. Vasta 11.1. 1996 saadussa vastauksessa ei tullut esiin uusia 
seikkoja Saksan viranomaisten aikaisemmin ilmaistun kannan lisäksi. Komissio lähetti 
Saksan viranomaisille perustellun lausunnon 30.10.1996. 
Taulukko n:o II - 3 
Saksalais-hollantilainen voi 
Jäsenvaltio 
Saksa A-kirjanpito 
Ei kirjausta B-kirjanpito 
Ei kirjausta Perintämääräys 
6 856 665 ecua , 
16.08.94 Menettelyvaihe 
Virallinen huomautus 13.09.95 
Perusteltu lausunto 30.10.96 
13 
2.2 Säännönvastaisuuksia koskevat tapaukset (pätemättömät etuustodistukset) 
2.2.1 Seychellien tonnikalaa koskeva tapaus 
Taustaa 
Komissio aloitti vuoden 1991 lopussa petosten torjuntatoiminnan yhteydessä ja 
asianomaisten yhteisön ammattiryhmien epäilysten perusteella tutkimukset, jotka 
koskivat eri kolmansista maista, AKT- tai muista maista peräisin olevien 
kalasäilykkeiden tuontia 
Seychellien osalta tutkimuksissa kävi ilmi, että yhteisön tai AKT-maiden laivojen 
tonnikalalastin purkamisen ei voida katsoa liittyvän kyseisten maiden yhteisöön viemien 
säilykkeiden tuotantoon. Kyseisten maiden kalastuskapasiteetti on ollut rajoitettu vuoden 
mukaan (kapasiteettia ei ollut vuoteen 1991 saakka, jolloin otettiin kaksi alusta 
käyttöön); tämän lisäksi yhteisön alukset eivät kalastaneet Seychellien aluevesillä, joten 
paikallinen säilyketehdas ei voinut toimittaa kaikkia säilykkeitä, vaan osti kalaa 
kolmansista maista. 
Lomén sopimuksen pöytäkirjassa n:o 1 määrättyjen alkuperää koskevien 
sääntöjen vastaisen tilanteen selvittämiseksi järjestettiin paikan päällä yhteistyössä 
paikallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa yhteisön tutkimus 7 - 19.12.1992. 
Komissio oli pyytänyt etuustodistusten säännönmukaisuuden tarkastamista, mutta koska 
asiassa tiedonantovelvollisilla Seychellien viranomaisilla ei ollut tarkkoja rekisterejä, 
tarkastukset oli suoritettava yksinomaan vientiyhtiön pääkonttorissa. 
Tutkimuksissa kävi ilmi, että viime vuosien aikana kolmansien maiden alusten 
(erityisesti Japanin, Venäjän, Panaman ja Maltan) pyytämiä huomattavia kalamääriä 
(5368 tonnia) oli käytetty osaksi sellaisten tonnikalasäilykkeiden valmistamiseen, 
jotka vietiin myöhemmin yhteisöön EUR 1 -todistuksen nojalla (2000 tonnia). 
Seychellien viranomaisten 9.1.1990 ja 2.12.1992 välisenä aikana myöntämiä EUR 1 -
todistuksia, joiden perusteena oli käytettävissä kaikki tiedot voimassaolon tarkkaan 
määrittelyyn, on yhteensä 214 kappaletta; kaikki todistukset tutkittiin. Jokainen todistus 
käsitteli yleensä useita kontteja (eräissä tapauksissa yli 20). 
Tutkimustulokset: 
• Kyseisistä 214:sta todistuksesta 54 kappaletta koski tonnikalasäilykelähetyksiä, jotka 
täyttivät kaikki Lomén sopimuksen säännöt ja jotka olivat näin ollen oikeutettuja 
saamaan AKT-maille myönnettävän etuuskohtelun yhteisöön tuonnin yhteydessä. 
• Yhden todistuksen kohdalla käsitellyt tavarat olivat yksinomaan kolmansista maista 
peräisin olevia tuotteita (ei-alkuperätuote); tämän seurauksena kyseinen todistus oli 
pätemätön etuuskohtelun kannalta. 
• Muut 159 todistusta myönnettiin "sekalähetyksille", jotka sisälsivät alkuperätuotteita 
sekä ei-alkuperätuotteita Lomén sopimuksen pöytäkirjassa n: o 1 tarkoitetussa 
merkityksessä. 
14 
Käytettävissä olevien kauppa-asiakirjojen perusteella voitiin jokaisen kontin ja 
todistuksen osalta yksilöidä ne laatikot, joissa oli "alkuperäisiä" tonnikalasäilykkeitä ja 
ne, joissa oli "ei-alkuperäisiä" säilykkeitä. Erottelu oli oikeudellisesti välttämätöntä, 
jotta kolmansista maista peräisin olevien tuotteiden tullimaksujen perintämenettely 
voitaisiin aloittaa. 
Luettelo todistuksista, joissa käsitellään yksityiskohtaisesti kunkin kontin ja 
todistuksen kattama määrä laatikoita, joissa on alkuperä- ja ei-alkuperätavaroita 
Lomén sopimuksen edellytysten mukaan, toimitettiin 19.7.1993 asianomaisille 
jäsenvaltioille, eli Belgialle, Ranskalle, Irlannille, Alankomaille ja Yhdistyneelle 
kuningaskunnalle, jotta ne voisivat periä kierretyt maksut. 
"Sekalähetykset" huomioon ottaen, tullivelka ei perustu todistuksissa oleviin 
kokonaissummiin, vaan kunkin todistuksen kohdalla erikseen yksilöityihin ei-
alkuperätuotteiden määrään. Tutkintaviranomaiset ovat alustavasti arvioineet, että 
jälkikannon yhteismäärä on 1,5 miljoonaa ecua. 
• Perinnän tulokset 
Jäsenvaltioilta kirjanpitoon saatavien perinteisten omien varojen kokonaismäärä on 
1,84 miljoonaa ecua, kun ensimmäinen arvio oli puolestaan 1,5 miljoonaa ecua (AM-
lomake 10/92). 
Seychellien viranomaiset hyväksyivät aluksi yhteisön tutkimusten tulokset, mutta 
pyrkivät tämän jälkeen välttämään EUR 1 -todistusten pätemättömyydestä aiheutuvia 
seurauksia. Vuoden 1993 marraskuun ja vuoden 1995 maaliskuun välisenä aikana 
viranomaiset ovat vedonneet useasti komissioon, jotta se lopettaisi jälkikannon. 
Yhteisön maahantuojat, joihin jälkikanto kohdistettiin, vetosivat 
kauppasopimuksissa määrättyihin suojalausekkeisiin ja kääntyivät Seychellien 
viejänä toimivaa ja saarten pääteollisuushaaran muodostavaa säilyketehtaiden 
yhteenliittymää vastaan keskeyttämällä maksut seychelliläisille toimittajille. 
Erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa maahantuojat olivat saaneet Seychellien 
säilyketehtaiden yhteenliittymän suorittamaan maksut heidän puolestaan ja 
tulliviranomaiset olivat myöntäneet yhteenliittymälle maksuaikaa. Yhteenliittymässä 
oli ymmärretty väärin, että ainoastaan brittiläiset maahantuojat olivat velvoitettuja 
maksamaan, tästä syystä yhteenliittymä pyysi vuoden 1995 elokuun lopussa 
brittiläisiltä maahantuojilta lykkäystä jäljellä olevien maksujen osalta, mikä vastasi noin 
kolmasosaa Yhdistyneen kuningaskunnan velasta. Britannian viranomaiset välittivät 
pyynnön edelleen komissiolle. 
Komission jäsenet vastasivat pyyntöön samalla tavalla ilmoittamalla, että tullivelkaa 
ei voida mitätöidä ilman oikeudellista perustetta. 
Komission vastauksen perusteella brittiläiset viranomaiset suorittivat perinnän erissä. 
Alankomaissa ja Irlannissa syntyneet määrältään pienet velat puolestaan perittiin 
kokonaisuudessaan. 
15 
Maahantuojat kiistivät Ranskassa syntyneet huomattavat velat, joiden määrä oli 
enemmän kuin puolet kokonaismäärästä. Tapauksia käsitteli AKT-ETY-neuvosto, 
joka puolestaan pyysi tulliyhteistyökomitean mielipidettä sekä velan laskutavan 
tarkastusta, mutta silti asiat saatettiin sovittelu- ja tulliasiantuntijakomiteasta 
muodostuvan hallinnollisen selvityselimen käsiteltäväksi. Komitea totesi kahden 
vuoden jälkeen vuoden 1996 huhtikuussa, että maahantuodun tonnikalan joukossa 
saattoi olla Seychelleiltä peräisin olevaa tonnikalaa. Lomén yleissopimuksen 
pöytäkirjan alkuperää koskevissa säännöissä määrätään eri maista peräisin olevien 
tuotteiden erilaisesta käsittelystä, jolloin kyseessä olevan maan tuotteille myönnetään 
etuuskohtelu. Seychellien osalta tätä erottelua ei tehty. Ranskan viranomaiset 
suunnittelevat asian viemistä oikeuteen. 
Taulukko n:o II - 4 
Seychelleiltä peräisin oleva tonnikala 
Maa 
B 
F 
IRL 
NL 
UK 
Yhteensä Tunnustettu 
EUR 1-bmake 
5 
75 
4 
5 
69 
165 Petoksia koskeva lomake 
BE/94/06/39 BE/94/06/40 
FR/94/11 
FR/94/12 
IR/93/12/05 
NL/93/12/107 
EN/93/12/176, 177,178 ja 179 
EN/94/06/40 
11 lomaketta A-kirjanpitoon kirjatut summat 
18 092 ecua 
73 148 ecua 
353 916 ecua8 
445 145 ecua B-kirjanpitoon kirjatut summat 
59 335 ecua 
1 075 530 ecua 
294 827 ecua 
1429 692 ecua Aikar ajoitetut 
määrät 
3 723 ecua 
3 723 ecua Oikeuskäsittely 
kylä 
suunnit-teila 
2.2.2 Färsaarten katkarapuja koskeva tapaus 
Taustaa 
AM-lomakkeen 2/90 perustana olevien useissa jäsenvaltioissa suoritettujen tutkimusten 
yhteydessä suoritettiin tutkimus myös Färsaarilla; tutkimuksessa todettiin, että 
Färsaarten viranomaisten Belgiaan, Tanskaan, Ranskaan, Alankomaihin ja 
Yhdistyneeseen kuningaskuntaan myöntämistä EUR 1 -todistuksista lähes 600 
kappaletta oli pätemättömiä. 
Kyseisten EUR 1 -todistusten avulla myönnettiin väärin perustein tullialennuksia, jotka 
oli tarkoitettu Färsaarilta peräisin oleville tuotteille; alennuksia myönnettiin väärin 
perustein kanadalaisille aluksille tai färsaarelaisille aluksille, joiden varustus ei täyttänyt 
etuuskohtelun osalta asetettuja edellytyksiä, sekä kolmansista maista peräisin oleville 
katkaravuille, jotka vain kuorittiin Färsaarilla. Kaikkiin kalastustuotteisiin sovellettavat 
alkuperäsäännöt hyväksyttiin vuonna 1974 ja ne otettiin silloin Färsaarten kanssa tehtyyn 
kauppasopimukseen; alkuperäsäännöt ovat standardi sääntöjä, jotka perustuvat 
taloudellisiin seikkoihin eikä erityisongelmia pitäisi syntyä silloin kun kansainväliset 
kaupan toimijat soveltavat niitä. 
Luvut: 31.10.1996. 
^ 14 903,71 puntaa tai 18 048 ecua, mikä koskee vientiä, jonka osalta velka on alle 10 000 ecua. 
16 
Färsaarten viranomaiset ensin tunnustivat tosiasiat, mutta sitten peruuttivat sanansa. Ne 
ovat ilmoittaneet olleensa tietämättömiä tietyistä etuuskohteluun oikeuttavaa alkuperää 
koskevista määräyksistä, mikä on ristiriitaista kyseisten viranomaisten yrityksille 
antamien ohjeiden kanssa, mutta joiden soveltamista viranomaiset eivät kuitenkaan valvo. 
Färsaarten viranomaiset antoivat myös ymmärtää, että Tanskan kanssa tehty 
kahdenvälinen järjestely, joka on yhteisön etuuskohteluun oikeuttavaa järjestelyä 
vastaava, aiheutti sekaannuksen. 
Kaikki edellä mainittu olisi voitu kokonaan välttää toteuttamalla sopivia 
tarkastustoimenpiteitä, jotka joka tapauksessa koskevat vain rajoitettua määrää 
toimijoita. 
Sovellettavien yhteisön sääntöjen mukaan tullinalennusta ei voida myöntää yksin sillä 
perusteella, että etuuskohtelun saamiseksi vapaaseen liikkeeseen ilmoitettujen 
tavaroiden osalta esitetään, vaikkakin vilpittömässä mielessä, vääriä, väärennettyjä 
tai voimassaoloajan ylittäneitä asiakirjoja. 
Tässä erityistapauksessa jäsenvaltioiden on perusteltava toimintansa perinnän 
suorittamiseksi Färsaarten viranomaisten poistamien kiistanalaisten todistusten osalta 
sekä yhteisön 15.10.1991 paikan päällä suorittamasta tutkimuksesta, johon osallistui 
myös jäsenvaltioiden virkamiehiä, annetun kertomuksen tietojen osalta. 
Kertomus saatettiin kaikkien jäsenvaltioiden tiedoksi neuvoston antamien säännösten 
mukaisesti. 
Jälkikannon määräksi arvioitiin alustavasti 10 miljoonaa ecua. 
Perinnän tulos 
Färsaarten viranomaisten myöntämien EUR 1 -todistusten pätemättömyyden toteaminen 
ei eri syistä johtanut perinteisten omien varojen täydelliseen perintään. 
Tämä johtui osaksi Tanskan ja Färsaarten kahdenvälisestä järjestelystä, jossa 
määrätään muun muassa färsaarelaisten tuotteiden tullittomasta tuonnista Tanskaan. 
Kyseinen suosituimmuusjärjestelmä loppui 1.1.1992, jolloin tehtiin yhteisön ja Färsaarten 
välinen kauppasopimus, joka vahvistettiin Tanskan tullilainsäädännön 20 pykälässä. 
Tanskan viranomaiset tulkitsivat Tanskan liittymisasiakirjan liitteenä olevan Färsaaria 
koskevan pöytäkirjan vielä voimassaolevaksi, koska neuvosto ei ollut tehnyt sitä 
kumoavaa päätöstä. 
Nämä olosuhteet huomioon ottaen Tanskaan tai kolmansiin maihin suuntautuvaan 
jälleenvientiin tarkoitetut maahantuodut katkaravut, erityisesti kuoritut katkaravut, jotka 
eivät ole oikeutettuja saamaan kiistanalaisten EUR 1 -todistusten mukaista 
etuuskohtelua, ovat Tanskan tullilainsäädännön 20 pykälän mukaan tullittomia. Tämän 
vapautuksen soveltaminen koskee 11 miljoonan ecun summaa, mikä vähentää Tanskan 
viranomaisten suorittaman perinnän määrään noin yhteen kymmenesosaan koko määrästä 
(katso taulukko n:o II-5: 962 950 ecua). 
17 
Tullitta Tanskaan tuodut katkaravut eivät kuitenkaan olleet vapaassa liikkeessä ja 
jälleenviennin muihin jäsenvaltioihin olisi pitänyt merkitä verotuksen käyttöönottoa tai 
lähetystä ulkoisen passitusmenettelyn mukaan (Tl). Tanska ei valvonut kyseistä 
jälleenvientiä, vaan kuuli asiasta ainoastaan asianomaisia maahantuojia, mikä aiheuttaa 
ongelmia, joihin komissio ottaa kantaa lyhyen ajan sisällä. 
Toinen asiaan liittyvä erityinen seikka on se, että Tanska, Irlanti ja Yhdistynyt 
kuningaskunta ovat soveltaneet kyseiseen maahantuontiin vuoteen 1992 saakka 
kansallisia etu us tullitariffeja. 
Tämän lisäksi belgialainen tuomioistuin otti puoltavan kannan Belgian tulliviranomaisten 
oikeuteen haastaman belgialaisen velallisen hyväksi. Kyseiset viranomaiset ovat tehneet 
valituksen tästä päätöksestä. Belgialaiset ja brittiläiset maahantuojat, jotka ovat 
enemmistönä ja joiden osalta kyse on perinteisestä viennistä, ovat katsoneet olevansa 
siten oikeutettuja vastustamaan jälkikantoa, ja ovat tehneetkin näin oikeusteitse. 
High Court of Justice -tuomioistuin esitti Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle 
14.4.1994 kaksi ennakkoratkaisupyyntöä, jotka koskivat Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa todettuja perinteisiä omia varoja kokonaisuudessaan sekä sen B-
kirjanpitoon merkitsemiä summia. Tuomioistuin antoi vastauksen 
ennakkoratkaisupyyntöön 14.5.1996 antamassaan tuomiossa, joka odottaa vielä 
brittiläisen tuomioistuimen tulkintaa 9. 
Alankomaiden viranomaiset ovat puolestaan asettaneet käyttöön 295 232 ecua. 
Tiettyjen EUR 1 -todistusten pätemättömyyden paljastaneen yhteisön tutkimuksen 
tulosten ilmoittamisen jäsenvaltioille ja kansallisten viranomaisten yhteisön taloudellisten 
etujen suojelemiseksi tarpeellisten toimenpiteiden toteuttamisen välillä ehti kulua 
suhteellisen pitkä aika lukuun ottamatta aikaan sidottuja määriä. 
Komission yksiköt totesivat, että Tanskan viranomaiset eivät olleet antaneet hyvissä ajoin 
perintäosoituksia, mikä aiheutti aikarajojen umpeutumisen eräiden määrien osalta. 
Jäljellä olevien määrien perintä, jo perittyjen määrien vahvistaminen sekä kaikki 
jäsenvaltioiden vastaiset toimenpiteet, jotka johtuvat edellä mainituista aikarajaa 
koskevista edellytyksistä, riippuvat kansallisten tuomioistuinten tavasta tulkita Euroopan 
yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota; komissio hankkii jäsenvaltioilta tiedot kansallisten 
tuomioistuinten tuomioista ja niiden vaikutuksesta perinteisten omien varojen perintään. 
Taulukko n:o II - 5 
Färsaarten katkaravut 
Maa 
B 
DK 
F 
NL 
UK 
Yhteensä EUR1-
todislukset 
5 
266 
21 
12 
185 
599 Petoksia koskeva lomake 
BE 92/06/06 
FR 92/06/09 -
FR 92/06/10 
10 lomaketta 
Yhteensä ecuina A-kirjanpito määrät 
ecuina 
962 950 
295 232 
1 258182 B-kirjanpito 
määrät ecuina 
67 958 
29 883 
1 804 238 
1 902 079 Aikaan sidotut määrät tai 
tuittomuus (ecuina) 
11000 000 
29/4/89-1018 646 
12 018 646 Tuomio 
Kylä 
Kylä 
Kylä 
Asiassa c-153/94 ja 204/94, Seafood, 14.5.1996 annettu tuomio, ei vielä julkaistu. 
18 
2.2.3 Turkkilaiset väritelevisiot 
Taustaa 
Komission vuodesta 1988 alkaen saamista turkkilaisten televisioiden viejien noudattamia 
alhaisia hintoja koskevista tiedoista ilmeni, että Turkin viranomaiset myönsivät ATR -
todistuksia tuotteille, jotka eivät voineet saada hyväkseen etuuskohtelua. 
Ne kolmansista maista peräisin olevat osat, joita Turkissa käytettiin yhteisöön vietävien 
televisioiden valmistuksessa, tuotiin maahan itse asiassa joko siten, että tullimaksuja 
lykättiin (ilman tasoitusmaksun perimistä) tai maksunpalautusjärjestelmän 
("drawback") puitteissa. 
Koska näistä osista valmistettuja televisioita ei verotettu Turkissa, niitä ei voitu 
jälleenviedä yhteisöön vapaaseen liikkeeseen ATR -todistuksia käyttäen ilman, että 
jälleenviennin hetkellä perittiin tasausmaksu. 
Näiden tietojen perusteella komissio varoitti jäsenvaltioita (AM -lomake 33/88) ja 
jäsenvaltiot aloittivat tarkastusmenettelyn, joka kohdistui kyseisen tuotteen vientiin 
Turkista. Jäsenvaltiot pyysivät ensiksi tuloksetta Turkin viranomaisia tarkastamaan 
tilanteen paikan päällä. Kahden vuoden viivyttelyn jälkeen Turkin viranomaiset 
hyväksyivät lopulta sen, että yhteisö järjesti paikan päällä tutkimuksen 18.10.1993 -
9.11.1993. 
Kyseinen tutkimus vahvisti sen, että turkkilaisten televisioiden vienti ja vastaavien 
tavaratodistusten myöntäminen on tapahtunut säännönvastaisesti ETY-Turkki -
sopimuksen vaatimuksiin nähden. 
Kansallisille hallintoviranomaisille toimitettiin tutkimuksessa saatujen tulosten, joiden 
oikeellisuutta vientiyritykset ja Turkin viranomaiset eivät kiistäneet, perusteella laadittu 
luettelo pätemättömistä todistuksista. Komissio arvioi, että määräytymisperuste niiden 
maksujen määrittämiseksi, jotka oli suoritettava ATR1 -todistusten soveltamatta 
jättämisen vuoksi, pitäisi olla niiden televisioiden arvo, joille oli haettu ETY - Turkki -
sopimuksessa säädettyä vapautusta tulleista, 14 % tasolla kyseisten tavaroiden osalta. 
ATR1 -todistusten pätemättömyyden taloudellisen vaikutuksen perinteisiin omiin 
varoihin on alustavasti arvioitu olevan suuruudeltaan 45 miljoonaa ecua, joista 
5 miljoonaa ecua polkumyyntitulleina. 
Perinnän tulokset 
Jäsenvaltioiden perintään tämän tapauksen yhteydessä liittyvät ongelmat olivat erittäin 
monimutkaisia. 
Turkin viranomaiset ensinnäkin kyseenalaistivat mahdollisimman pitkään yhteisöön 
suuntautuvan viennin todellisen aseman. Turkin viranomaiset ilmoittivat vasta 
tammikuussa 1995 niistä toimenpiteistä, joilla ne aikoivat ratkaista ongelman 
vastaisuudessa. Nämä turkkilaisia viejiä koskevat viivästyneet toimenpiteet eivät 
19 
kuitenkaan vaikuttaneet yhteisöön suuntautuvaan vientiin eivätkä ne mahdollistaneet sitä, 
että sellaiset saatavat olisi peritty taannehtivasti, jotka perustuivat jo suoritettuun 
tuontiin, jota kolmen vuoden rajoitus ei koskenut. Ne eivät myöskään vaikuttaneet 
edellä mainitusta seuraavaan tullien jälkikantoon. 
Aiemmin syntyneiden saatavien osalta Turkin viranomaiset päättivät ottaa käyttöön 
tasoitusmaksun, jota perittäisiin kolmen seuraavan vuoden aikana; viranomaiset aikoivat 
myös taannehtivasti tehdä väärin perustein annetuista ATR -todistuksista päteviä, mitä ei 
voida perustella tullikoodeksilla eikä ETY - Turkki -assosiointisopimuksella. 
Maahantuojat ja jäsenvaltioiden kansalliset viranomaiset kiinnostuivat näistä väitteistä, ja 
kansalliset viranomaiset vetosivat useaan otteeseen suoraan komission jäseniin 
pyytääkseen vapautusta tullien jälkikannosta. Useimpien asianomaisten jäsenvaltioiden 
edustajat esittivät samoilla perusteilla vastaavanlaisia hakemuksia tulliasioita 
käsittelevissä sääntelykomiteoissa. 
Ranskan ja Alankomaiden edustajat ovat maahantuojan vilpittömän mielen 
suojelemiseksi esittäneet komissiolle pyyntöjä tullikoodeksin muuttamiseksi joko 
siten, että myönnetään vapautus turkkilaisten televisioiden tuonnin yhteydessä 
syntyneiden saatavien perinnän osalta tai siten, että vapautetaan maahantuojat 
vastaisuudessa niistä taloudellisista seuraamuksista, jotka aiheutuvat sellaisten 
etuustodistusten mitätöimisestä, joita kolmannet maat ovat perusteettomasti myöntäneet 
ja jotka myöhemmin todetaan pätemättömiksi. 
Näiden pyyntöjen tarkoituksena oli siirtää perimättömät saatavat yhteisön talousarvioon. 
Komissio ei ole myöntynyt näihin pyyntöihin, joilla asetetaan kyseenalaiseksi 
olemassaoleva säännöstö ja jopa sen suosituimmuusjärjestelmän perusta, jolla säädellään 
kolmansien maiden kanssa käytävää kauppaa. 
Komissio on lisäksi vuonna 1994 useaan otteeseen^ pyytänyt kansallisia viranomaisia 
perimään kyseiset perinteiset omat varat tai antamaan niistä vakuuden myöntämällä 
samalla kyseisille maksuvelvollisille tullikoodeksin säännösten mukaiset 
maksamismenettelyt. 
Komissio piti kiinni kannastaan, vaikka jäsenvaltiot eivät toimineetkaan odotetulla 
tavalla. Komission mukaan jäsenvaltioiden olisi tullut viimeistään 1.4.1994 alkaen, jolloin 
suhteet Turkin kanssa oli tarpeellisella tavalla selvitetty, ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin 
perinteisiin omiin varoihin liittyvien taloudellisten etujen suojelemiseksi samalla tietenkin 
kunnioittaen maksuvelvollisten oikeuksia. Tähän mennessä ainoastaan Tanska on perinyt 
määrän, joka koskee turkkilaisten väritelevisioiden harvoja tuonteja tuohon maahan. 
Muista asianomaisista jäsenvaltioista ainoastaan Yhdistynyt kuningaskunta on toimittanut 
yksityiskohtaisen selvityksen vastuullaan olevista saatavista, joista osa on otettu B-
kirjanpitoon ja osaan sovelletaan aikarajoja. Alankomaat on vapauttanut ne varat, jotka 
eivät ole aikaan sidottuja, soveltaen rajoitusta heinäkuusta 1992 alkaen. Osa 
10 PO XIX:n kirjeet n:o 1720 2.3.1994, no 3141 21.4.1994, n:o 8957 25.11 1994 asianomaisten jäsenvaltioiden pysyville edustajille |a PO XIX n 
kirje n:o 15885 6.10.1994 tullipääjohtajille. 
20 
jäsenvaltioista (Belgia, Saksa, Ranska, Espanja ja Portugali) on ottanut maksettavat 
määrät B-kirjanpitoon ja ilmoittaneet asiasta komissiolle mainitsematta kuitenkaan 
edellytettyjä yksityiskohtia. Muut jäsenvaltiot (Kreikka ja Italia) eivät ole vastanneet 
komission tiedonsaantia koskevaan pyyntöön. 
Eräiden määrien ottamista B-kirjanpitoon ei ole seurannut todellisia 
perintätoimia. Vaikuttaa siltä, että asianomaiset jäsenvaltiot odottavat komission 
päätöstä jälkikannosta luopumista koskeviin hakemuksiin ennen kuin ne toimivat. 
Saksalaiset maksuvelvolliset tekivät tällaisia hakemuksia noin viiden miljoonan ecun 
arvosta tuolloin voimassa olleen lainsäädännön nojalla. Kyseinen lainsäädäntö on 
nykyään sisällytetty tullikoodeksin 235 - 242 artiklaan. 
Asiassa on tullut viime aikoina esille uusia tietoja. Neuvosto on 28.5.1996 antamallaan 
päätöksellä 11 pyytänyt komissiota tutkimaan, miten löydettäisiin kokonaisratkaisu tullien 
jälkikantoon liittyviin ongelmiin etuustodistusten osalta, erityisesti vilpittömän mielen 
suojelemiseksi ja yhteisön toimijoiden välisen syrjinnän välttämiseksi. Yhteisöjen 
tuomioistuin on tältä osin asiassa Seafood antamassaan tuomiossa (katso alaviite 9, luku 
2.2.2) ilmaissut kantoja, joilla voi olla vaikutuksia perinnän seurannalle myös tämän 
tapauksen yhteydessä. Komissio valmistelee parhaillaan asiasta tiedoksiantoa, joka 
annetaan neuvostolle lähitulevaisuudessa. 
Taulukko n:o II-6 
Turkkilaiset väritelevisiot 
JV 
B 
DK 
D 
EL(4) 
E 
F 
1 
NL 
P 
UK 
Total ATR-
todistusten 
määrä 
16 
503 
302 
384 
216 
119 
53 
314 
1907 Petoksia 
oskevat 
omakkeet 
5 
12 
17 Televisioiden lukumäärä 
Ilmoitettu 
28366 
938 
397 687 
426.991 Arvioitu 
31236 
738 
674 370 
4 974 
399 407 
368 936 
191 473 
223 463 
79443 
584 121 
2.558.161 Tabudeinen 
vaikutus 
Määrä 
845000 
12 500 
14000000 
84 500 
8600000 
7850 000 
4000 000 
5 580 000 
1700000 
13000000 
55.672.000 A -kirjanpito 
25 500 
994 481 
7132 
1.027.113 B -kirjanpito 
ecuina 
(1)558000 
10 500000 
3093000 
(1)10 000000 
1154289 
(1)3 886225 
29.191.514 Arvioidut aikaan 
sidotut määrät 
(2) 
9821000 
1567400 
2722000 
14.110.400 Sovelettavan 
aikarajoituksen 
päivämäärä 
3005.91 
(3) 
1.1.92 
1.6.92 
1.1.91 
1.7.92 
1.2.92 
18.10.91 
(1) Määrä on ilmoitettu rajoitusajanjakson katkaisemiseksi, mutta perintää ei ole vielä tapahtunut. 
(2) Vielä määriteltävä tutkimuksen edistymisen myötä 
(3) Tutkinta vireillä 
(4) Kreikan viranomaiset eivät ole ryhtyneet mihinkään toimiin. 
11 EYVLC 170 14.6.1996. 
21 
3. YHTEENVETO JÄSENVALTIOIDEN PERINTÄTILANTEESTA 
3.1 Yleistilanne 
3.1.1 Seuranta 
Komissio toteaa alustavasti, että jäsenvaltioiden yhteistyön ansiosta sillä on suhteellisen 
hyvä kokonaiskäsitys tavasta, jolla jäsenvaltiot noudattavat perintää koskevia 
velvoitteitaan toisinaan vaikeissa olosuhteissa, kuten kyseisen näytteen kohteena olevissa 
tapauksissa. 
Tässä kertomuksessa käsitellyt tapaukset osoittavat, että perintätilanteen järjestelmällinen 
seuranta kansallisella tasolla on perusteltua. Komissio on tältä osin tietoinen siitä 
ylimääräisestä hallinnollisesta taakasta, jonka sen toimet asiassa aiheuttavat. Nämä toimet 
toteutetaan kuitenkin unionin taloudellisten etujen suojelemiseksi ja ne ovat toisinaan 
perusteltavissa puutteellisuuksilla ja heikkouksilla, joita perinnässä on havaittu. 
3.1.2 Perinnän kokonaistilanne näytteen B/94 osalta (taulukko n:o II- 7) 
Taulukossa II-7 esitetään jäsenvaltiokohtaisesti ja näytteen jokaisen tapauksen osalta 
31.10.1996 vallinneen tilanteen mukaan arvioitu perintätilanne, nimittäin 
• A -kirjanpitoon otetut maksetut määrät 
• B -kirjanpitoon otetut perintää odottavat määrät 
• Perittävät määrät, joiden osalta komissio riitauttaa jäsenvaltioiden toiminnan. 
Näyte kattaa yhteensä 124 miljoonaan ecun arvoista perinteisiä omia varoja, mikä vastaa 
27 prosenttia B -kirjanpidon saldosta 31.12.1993. Näyte kuvaa hyvin huolestuttavimpia 
kansallisten viranomaisten kohtaamia vaikeuksia, ts. mitättömiä etuustodistuksia ja 
poistoja yhteisön passitusjärjestelmästä. 
22 
Taulukko n:o II-7 - Yleistilanne 
Perintätilanne näytteen B/94 osalta 
miljoonaa ecua 
(1) 
Tapauksia 
jäsenvaltiota 
kohden 
B n'1 
n*2 
n*3 
n'4 
n'5 
n'6 
DK n*5 
n'6 
D n'1 
n'2 
n'3 
n'5 
n'6 
E n'2 
n'6 
F n'1 
n°2 
n'4 
n'5 
n'6 
IRL n'4 
NL n'1 
n'4 
n'5 
n'6 
P n'6 
UK n'4 
n'5 
n'6 
YHTEENSÄ: (2) 
Yhteensä 
jäsenvaltiota 
kohden 
22.55 
11.99 
45.18 
3,01 
11,58 
0,018 
18,493 
1,157 
10.04 
124,038 (3) 
A -kirjanpitoon 
kirjattu 
Suoritetut maksut 
0,03 
0,32 
0,018 
0,52 
0,073 
0,3 
1 
0,007 
0,35 
2,618 (4) 
B -kirjanpitoon kirjattu 
(4a) 
Virelä oleva 
perintä 
12,9 
0,06 
0,56 
27,46 
10,50 
3,01 
0,48 
0,03 
10,00 
1,15 
0,29 
0,2 
3,9 
70,54 (4b) . 
Tuomioistuinten 
käsitettäviksi saatetut 
tapaukset 
0,07 
0,96 
1,07 
1,6 
3,7 (5) 
Aikasidon-näsuus 
tai tullittomuus 
11,00 
1 
2,7 
14,72 (6) 
Ei kirjattu 
Määrät (6A) 
PC 
8,96 
PC 
PC 
PC 
16,60 
25,56 Rikkomu-kset 
(6B) 
6,9 
6,9 
3.1.3 Selvitysosa 
Suoritetut perinnät (sarake 1) 
Melkein kaikki suoritetut perinnät on suoritettu suosituimmuuskohteluun perustuvaan 
kauppaan liittyvien rikkomuksien yhteydessä. Perintä petostapauksissa koskee erityisesti 
ulkoista passitusta, jossa maksuvaatimuksia vastaan on tehty hallintovalituksia tai 
nostettu kanteita tuomioistuimissa lähes kaikkien kyseessä olevien määrien edestä. 
Mainituista syistä lopullisesti ratkaistujen ajsioiden määrä on edelleen hyvin vähäinen (alle 
0,5 %). 
B -kirjanpito: vireillä olevat perinnät (sarake 4a) 
Tästä kohdasta ilmenevät vielä perimättä olevat määrät. Olisi mahdollista kuvitella, että 
suurin osa kyseessä olevista varoista olisi sijoitettu juuri tähän kohtaan. B -kirjanpitoon 
kirjattu määrä on kuitenkin selvästi vähäisempi kahdesta pääasiallisesta syystä: 
23 
1. tietyissä tapauksissa sen vuoksi, että aikarajoitus on päättynyt ennen kuin saatavasta 
on annettu maksuvelvolliselle maksukehotus (sarake 3) 
2. toisissa tapauksissa siksi, että kun määrät eivät vielä ole aikarajoitettuja 
(petostapauksia koskeva määräaika), tietyt jäsenvaltiot eivät ole vielä ryhtyneet 
tarpeellisiin toimiin varmistaakseen määrien kirjaamisen B -kirjanpitoon. 
Tuomioistuinten käsiteltäviksi saatetut tapaukset (sarake 4b) 
Nämä tapaukset koskevat tullien jälkikantoa niiden maksuvelvollisten osalta, jotka ovat 
hakeneet muutosta maksuvaatimuksen osalta. Kysymys on erityisesti pätemättömistä 
todistuksista, joiden osalta maahantuojat vetoavat vilpittömään mieleensä kieltäytyessään 
jälkikannosta. 
Perittävät määrät, joita jäsenvaltiot eivät ole kirjanneet/todenneet (sarake 6) 
Nämä perinteisten omien varojen kirjaamatta jättämistä koskevat tapaukset kattavat 
varsin suuren määrän, eli neljänneksen näytteestä. Tämä määrä voi olla väliaikainen tai 
lopullinen. 
Saksalais-hollantilaisen voin osalta Saksan viranomaiset ovat ehdottomasti kieltäytyneet 
ottamasta huomioon komission huomautuksia sellaisen velan olemassaolosta, joka olisi 
pitänyt periä. Kyseisen jäsenvaltion velvoitteiden laajuutta koskevan riidan merkitys on 
ollut peruste rikkomusta koskevan menettelyn aloittamiselle. 
3.1.4 Näytteen tapauksia koskevan menettelyn lopullinen päättäminen 
Näytteen tapausten osalta niiden nykyinen alhainen selvitysaste on yksi komission 
merkittävistä huolenaiheista. 
Perityt määrät ovat itse asiassa vähäisiä ja asioiden saattaminen tuomioistuimen 
käsiteltäväksi, mikä koskee tietyssä määrin merkitsee hallinnollisen menettelyn loppua, 
koskee ainoastaan pientä osaa määristä. 
Lähestulkoon koko näyte koostuu kuitenkin vielä vireillä olevista tapauksista ja tässä 
ryhmässä on pantava merkille, että yli puolet kyseisistä tapauksista on sellaisia, joissa 
komission ja jäsenvaltioiden välillä on ristiriita (rikkomuksia koskevat menettelyt ja 
kirjaamatta jätetyt perittävät saatavat). 
Vallitseva tilanne helpottaa tietyssä määrin säännönvastaista tai petollista toimintaa. 
3.2 Luettelo puutteellisuuksista 
Näytteen B/94 seuranta paljastaa joukon puutteellisuuksia perinteisten omien varojen 
perinnässä kansallisella tasolla. 
24 
3.2.1 Tutkinta-ajat jäsenvaltioissa 
Luonteeltaan rikosoikeudellisille asioille (elävät eläimet, maitojauhe) on yleisesti 
ominaista se, että niiden tutkintaan kansallisissa viranomaisissa kuluu erittäin paljon 
aikaa. Pitkät tutkinta-ajat johtuvat tutkinnan raskaudesta ja kansallisten viranomaisten 
ylikuormituksesta. Niitä pidentävät entisestään ne vaikeudet, joita tietyillä jäsenvaltioilla 
on saada muilta jäsenvaltioilta kansallisen tutkinnan loppuun saattamisen kannalta 
tarpeellista apua (ks. jäljempänä). 
Lisäksi, kun tutkinta on saatu päätökseen, sitä ei aina välittömästi seuraa 
varainhoitoviranomaisten toiminta ja hallintoviranomaisten maksuvelvollisten tilannetta 
koskeva päätöksenteko. 
Asian saattaminen tuomioistuinten käsiteltäväksi edellyttää uutta tutkintaa ja vieläkin 
pidempiä käsittelyaikoja. Siinä vaiheessa kun asianomaisilla viranomaisilla vihdoin on 
hallussaan perintään tarvittavat asiakirjat, petoksiin syyllistyneet ovat usein 
ulottumattomissa. 
3.2.2 Erilaisiin kansallisiin muutoksenhakumahdollisuuksiin liittyvät viivästykset 
Kansallisella tasolla on olemassa erilaisia perintäosoituksia koskevia 
muutoksenhakumenettelyjä, kuten hallintovalituksia ja selvitysmenettelyjä, jotka 
pääasiallisesti vaikuttavat siten, että perintä lykkääntyy yli niiden määräaikojen, jotka 
tullikoodeksissa on säädetty maksujen suorittamiselle. Esimerkkinä mainittakoon: 
- Brittiläiset maksuvelvolliset voivat kiistää perintäosoituksen pätevyyden ilman 
minkäänlaisia muodollisia edellytyksiä. Tähän neuvottelumenettelyyn ei ole aina 
liittynyt oikeamuotoinen toteaminen, mikä asettaa kyseenalaiseksi alkuperän 
toteamisen. Tällöin ei tiedetä, onko kyseessä asetuksen N:o 1552/89 2 artiklan 
mukainen uusi toteaminen vai osan velasta anteeksi antaminen. 
- Saksassa maksuvelvolliset voivat riitauttaa perintäosoituksen, jolloin sen 
täytäntöönpanoa lykätään viranomaisten päätöksellä määräämättömäksi ajaksi. 
- Ranskassa tavaran alkuperää, arvoa tai lajia koskevat riidat saatetaan tulliasiain 
sovittelu- ja asiantuntijakomitean käsiteltäväksi. Tämä elin ei anna lausuntoaan 
välittömästi, mikä merkitsee perinnän lykkääntymistä määräämättömän ajan, kyseisen 
komission työskentelytahdista riippuen. Komissio aikoo näin ollen suorittaa 
tutkimuksia tällaisen selvittelymenettelyn osalta, koska kyseistä menettelyä ei ole 
järjestetty yhteisön tullikoodeksin VII luvun mukaista muutoksenhakumenettelyä 
vastaavalla tavalla. Vaikka ne lisäksi ovat varsin tehottomia, niillä vielä saatetaan 
tehdyt päätökset kyseenalaisiksi. 
Seychellien tonnikalan osalta yhteisön tutkimuksessa on kiistattomalla tavalla osoitettu 
seychelliläisen alkuperän mahdottomuus ja se on todettu Ranskan viranomaisille 
annetussa kertomuksessa. AKT - ETY -ministerineuvosto on myös antanut asiassa 
päätöksen 18. ja 19.5.1994. 
25 
3.2.3 Viivästykset ja heikkoudet niiden sääntöjen soveltamisessa, jotka koskevat 
tullien jälkikantoa päättämättömien passitustoimien osalta 
On todettu, että sääntöjä, jotka koskevat tullivelan jälkikantoa silloin kun 
passitustoimenpiteitä ei ole päätetty, ei sovelleta tyydyttävällä tavalla, kuten komissio on 
todennut paikan päällä suorittamissaan tarkastuksissa (1994 - 1995), joissa on todettu 
järjestelmällisiä viivästyksiä kaikissa jäsenvaltioissa. Tämän näytteen kohteena olevat 
passitusasiat kuvaavat tätä tilannetta. 
Lakisääteiset määräajat vastuullisten saattamiseksi vastaamaan teoistaan on ylitetty 
useimmissa tapauksissa joko asianomaisten viranomaisten toimien laiminlyömisen tai 
heidän toimiensa viivästymisen vuoksi. 
Nämä tilanteet ovat aiheuttaneet kiistattomia varojen menetyksiä, kun yritykset, joita on 
uhannut perintämenettely (päävelalliset) ovat hakeutuneet konkurssiin tai niillä ei enää 
ole ollut oikeudellisia velvoitteita täytettävänään sen vuoksi, että takavarikoille asetettu 
määräaika on kulunut umpeen. 
3.2.4 Viivästykset ja heikkoudet niiden sääntöjen soveltamisessa, jotka koskevat 
tullien jälkikantoa pätemättömien etuustodistusten tapauksissa 
Komission yksiköt ovat todenneet, että etuustodistusten pätemättömyydestä johtuvan 
tullien jälkikannon osalta asianomaiset kansalliset viranomaiset ovat käyttäneet 
hyväkseen yhteisön kolmansissa maissa suorittamien tutkimusten tuloksia joko 
riittämättömällä tavalla tai eivät ole käyttäneet niitä lainkaan. 
Tämä tilanne on johtanut aikarajoitusten umpeutumiseen eräissä 
säännönvastaisuustapauksissa, mikä taas on nostanut esille kysymyksen siitä, onko 
tiettyjen jäsenvaltioiden haluttomuus tehdä asianmukaisia johtopäätöksiä perinnän osalta 
osittain perusteltu halulla suojella konkurssin uhkaamia yhteisön tuojia, kun taas yhteisön 
tavaroiden tuottajien asemaa ei aina oteta huomioon (TV -valmistajien konkurssi -
turkkilaisten televisioiden tapaus). 
Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet, että yhteisön tutkimuskertomukselle ei ole voimassaolevan 
lainsäädännön mukaan annettu todistusarvoa siitä huolimatta, että kertomuksesta on 
säädetty keskinäistä avunantoa koskevassa asetuksessa. Tiettyjen kansallisten 
viranomaisten mukaan kertomusta oli mahdotonta käyttää tuomioistuimissa todisteena 
todistusten pätemättömyydestä ja katsoa, että siitä päivämäärästä alkaen, jolloin komissio 
antoi kertomuksen niille tiedoksi, niille olisi syntynyt tullikoodeksin 78 artiklan mukainen 
toteamisvelvoite. Tilanne on parantunut kuitenkin parantua asiassa Seafood annetun 
tuomion jälkeen, koska yhteisöjen tuomioistuin on kyseisessä tuomiossa korostanut 
yhteisön tutkimuksen johtopäätösten merkitystä ja niiden vaikutuksia. Asia ratkennee 
soveltamalla komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista 
annettua asetusta N:o 2185/96 (*). 
(*) Asiassa Seafood annetun tuomion perustelu 1 ja marraskuun 11 päivänä 1996 annetun neuvoston asetuksen N:o 2185/96 8 artiklan 5 
kohta -EYVL NoL292,15.11 1996. 
26 
Joka tapauksessa on todettava, etteivät jäsenvaltiot ole tyydyttävällä tavalla soveltaneet 
tullikoodeksin kirjaamista koskevia säännöksiä tai asetuksen (ETY) N:o 1552/89 
toteamista koskevia säännöksiä. Jäsenvaltiot eivät itse asiassa ole tehneet 
perintäosoituksia tai ryhtyneet perinteisten omien varojen toteamiseen vaikka niillä oli 
tiedossaan maksuvelvollinen ja velan määrä. 
3.2.5 Jäsenvaltioiden välisen yhteistyön heikkous keskinäisen avunannon osalta 
- Eräissä todetuissa petostapauksissa jäsenvaltiot ovat tuloksetta pyytäneet muilta 
jäsenvaltioilta keskinäistä avunantoa (Saksa on kääntynyt Alankomaiden puoleen 
usean nautoja koskevan tapauksen yhteydessä, Belgia on tuloksetta pyytänyt Espanjan 
apua maitojauhetta koskevassa tapauksessa). Toisissa tapauksissa apua on annettu, 
mutta vasta pitkän ajan kuluttua. 
- Unionin sisärajojen poistuminen ja siitä seuraava liikkumisen helpottuminen 
edellyttävät jäsenvaltioiden viranomaisten välisen yhteistyön tiivistämistä. 
Vaikuttaa siltä, etteivät asianomaiset jäsenvaltiot ole ryhtyneet mihinkään toimiin 
tähän näytteeseen sisältyvien niiden tapausten osalta, joissa vastuu perinnästä on 
kuulunut jäsenvaltioille, ja joissa mahdollista avunantoa olisi edellytetty avunantoa 
perinnässä koskevan direktiivin nojalla (direktiivi 76/308/ETY). 
3.2.6 Maahantuojan vilpitöntä mieltä koskevan perusteen käyttöjä väärinkäyttö 
Maahantuojat ovat useissa tapauksissa, joissa kysymys on pätemättömiä etuustodistuksia 
käyttäen tapahtuvasta tuonnista, erityisesti turkkilaisten väritelevisioiden tapauksessa, 
vedonneet vilpittömään mieleensä tullakseen vapautetuksi aiheellisten tullien ja maksujen 
maksamisesta jälkikäteen. Tietyt kansalliset viranomaiset ovat ainakin väliaikaisesti 
katsoneet näiden perusteiden olevan hyväksyttäviä ja esittäneet ne yhteisön elimille. 
Yhteisöjen tuomioistuimen tätä asiaa koskevassa vakiintuneessa oikeuskäytännössä on 
ensinnäkin tähän asti oltu sillä kannalla, että vilpitön mieli ei ole anteeksiantoperuste 
pätemättömän etuustodistuksen esittämiselle. Toiseksi, tullikoodeksin 
soveltamissäännösten 904 artiklan c kohta, jossa suljetaan pois tullien vapautus tai niistä 
maksettava hyvitys vilpittömän mielen perusteella, on tähän päivään asti säilynyt 
tullietuussopimuksiin sovellettavan oikeuden keskeisenä säännöksenä. 
Vilpittömän mielen osalta on todettava, että tämän käsitteen soveltaminen 
suosituimmuusjärjestelmien yhteydessä on parhaillaan laadittavan komission 
tiedoksiannon aiheena. Kyseisessä tiedoksiannossa otetaan huomioon myös asiassa 
Seafood annetun tuomion vaikutukset. 
3.2.7 Kansallisten hallintoviranomaisten osoittama sietokyky 
Yhteisön tullikoodeksi sisältää täsmällisiä ja pakottavia säännöksiä niiden määräaikojen 
osalta, joita maksuvelvollisiin sovelletaan perinteisten omien varojen maksamisessa. 
Perinnän käytäntö ei jäsenvaltioissa kuitenkaan ole yhtäläinen samoille petos- ja 
säännönvastaisuustapauksille. 
27 
Eräät maksuvelvolliset ovat kieltäytyneet suorittamasta tullivelkojaan hallinnolleen 
vedoten siihen, että muut jäsenvaltiot eivät edellyttäneet jälkikantoa samankaltaisissa 
tapauksissa. Tosiasiassa perintämenettelyt olivat alkaneet, mutta niitä koskevat 
eritasoiset hallinnolliset tai oikeudelliset muutoksenhakumenettelyt olivat käynnissä 
muissa jäsenvaltioissa, mistä toimijat saivat sen vaikutelman, että jälkikantoa ei 
edellytetty. 
4. JOHTOPÄÄTÖKSET 
4.1 Tässä kertomuksessa selvitetään kuuden petos- ja säännönvastaisuustapauksen 
yksityiskohtaista seurantaa. Komissio on valinnut kyseiset tapaukset 
objektiivisin perustein. Ottaen huomioon, että kyseiset kuusi tapausta ovat 
erittäin mutkikkaita, niihin liittyvät ongelmat edustavat useimpien perinteisten 
omien varojen perintää koskevien tapausten yhteydessä esille tulevia ongelmia. 
Jäsenvaltioissa toteutetut erilaiset perintätoimet vaarantuvat siksi, että 
hallinnolliseen ja oikeudelliseen muutoksenhakuun liittyvät menettelyt ovat 
hitaita ja siksi, että viranomaisilla on ongelmia niiden hallinnollisten tai 
oikeudellisten päätösten täytäntöönpanossa, joiden tarkoituksena on velkojen 
tehokas perintä velallisilta. Näihin ongelmiin on lisättävä vielä ne vaikeudet, 
jotka liittyvät rajat ylittävään toimintaan. 
Näitä objektiivisia vaikeuksia kärjistävät puutteellisuudet, jotka ovat tulleet 
esille tullisäännösten soveltamisessa, erityisesti tullivelan määrittelyn sekä 
perinteisten omien varojen toteamisen ja kirjaamisen osalta. 
4.2 Petos- ja säännönvastaisuustapausten määrän lisääntyminen erityisesti 1990 -
luvun alun jälkeen on ilmentänyt tulliviranomaisten valvontavoimavarojen 
rajallisuutta Tämä johtuu erityisesti liiketoimien kasvavasta määrästä, 
tuotteiden jatkuvasta kehittymisestä, sovellettavien säännösten 
monimutkaisuudesta sekä niiden tullijärjestelyjen ja suosituimmuussopimusten 
määrästä, joihin toimijat voivat tukeutua. Kyseisillä viranomaisilla on lisäksi 
vastassaan järjestäytynyt petosrikollisuus, johon syyllistyvät usein kolmansiin 
maihin sijoittautuneet kansainväliset rikollisverkostot, jotka kätkeytyvät 
peiteyritysten taakse tai jotka käyttävät hyväkseen yrityksiä, jotka tunnetaan 
markkinoilla, mutta joihin liittyvien henkilöiden todellista luonnetta ei tunneta. 
Tämä tilanne on saanut neuvoston ja Euroopan parlamentin^ korostamaan 
ehdotonta tarvetta siihen, että jäsenvaltiot varmistavat yhteisön varojen riittävän 
suojan osana kattavaa toimintaa yhteisön varojen tuhlauksen ja väärinkäytön 
torjumiseksi. 
Näiden vaikeuksien laajuus huomioon ottaen on tuskin mahdollista odottaa 
"ihmeratkaisuja" ja jäsenvaltioiden onkin keskitettävä ponnistelunsa ensisijaisesti 
niille aloille, joilla kehitystä voi olla odotettavissa, toisin sanoen yhteisön 
19 
Katso omia varoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean selvitysmiehen Bardingin kertomus sekä Madridin Eurooppaneuvoston |a 27.11.95 
pidetyn Ecofin -neuvoston johtopäätökset 
28 
säännösten ja määräysten tiukkaan soveltamiseen erityisesti velan synnyn, 
vakuuden sekä perinteisten omien varojen toteamisen ja kirjaamisen osalta. Sen 
lisäksi, että vahvistetaan repressiivistä toimintaa petoksiin syyllistyviä kohtaan, 
jokainen jäsenvaltio voisi toteuttaa muutoksia oikeudellisissa menettelyissään 
tapausten käsittelyn nopeuttamiseksi. 
Yleisesti voidaan kysyä, ovatko monet säännönvastaisuustapaukset seurausta 
monimutkaisista yhteisön ja kansainvälisistä säännöksistä ja määräyksistä, joiden 
osalta kansainvälisillä säännöksillä ja määräyksillä pyritään toisinaan samoihin 
tavoitteisiin. Tiettyjen kansainvälisten sopimusten soveltaminen johtaa itse 
asiassa säännönvastaisuuksiin, jotka ovat useimmiten seurausta yhteisön 
sääntöjen virheellisestä tulkinnasta tai siitä, että yksi ketjun lenkeistä ei noudata 
sääntöjä, jolloin muiden on otettava kannettavakseen taloudelliset seuraamukset. 
Erityisen tärkeä tapaus koskee suosituimmuusjärjestelyjä, joka selkeästi on 
tarkastelua vaativa ala. Avoimemman säännöstön, joka ei aiheuttaisi käytännön 
soveltamisongelmia kansainvälisille yhteistyökumppaneillemme tai asianomaisille 
taloudellisille toimijoille, pitäisi johtaa näiden tapausten vähentymiseen. 
4.3 Jäsenvaltioiden suorittamassa perinnässä ilmenneiden vaikeuksien takia komissio 
on sitoutunut eräisiin tilannetta korjaaviin toimiin. 
Perintämenettelyt 
Jäsenvaltioiden käytettävissä olevien (pakko)perintäkeinojen kartoittamiseksi 
komissio on käynnistänyt vuoden 1994 lopusta alkaen vertailevan tutkimuksen 
kansallisista määräyksistä jäsenvaltioille osoitettujen kyselyjen ja seminaarien 
muodossa. Näin on voitu todeta kansallisissa oikeuksissa ilmenevät puutteet ja 
erilainen suhtautuminen erityisesti velkojen vanhenemisen, takuiden hankkimisen 
ja muutoksenhaun toteutukseen. Niinpä komissio on yhdessä omia varoja 
käsittelevään neuvoa-antavaan komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien 
kanssa pohtinut keinoja saada jäsenvaltiot vahvistamaan petoksiin liittyvien 
summien perintämenettelyä, kuten 27 päivänä marraskuuta 1995 annetuissa 
neuvoston (ECOFIN) päätelmissä edellytetään. 
Yhteisön ulkoinen passitusmenettely 
Komissio laatii lokakuussa 1996 esitetyn välikertomuksen pohjalta kuultuaan 
laajasti jäsenvaltioita ja alan toimijoita passitusmenettelyjen uudistamisstrategian 
sekä selvittää eri menettelyjen turvallisuuden varmistamiseksi tarvittavat toimet. 
Pohdinnan päälinjat koskevat yhteisön ja yleisen passitusmenettelyn piiriin 
pääsemisen valvomista, taloudellisten etujen suojaamista, sekä tilastojen ja 
tietojen keruu- ja vaihtojärjestelmän luomista, eri passitusjärjestelmien osien 
erittelemistä ja eri passitusmenettelyjen johdonmukaisuuden turvaamista. 
Lisäksi komissio on suorittanut jäsenvaltioisssa joukon tarkastuksia paikalla 
vuosina 1994 ja 1995 (asetuksen N:o 1552/89 2 ja 3 kohdan nojalla). Lähes 
kaikissa jäsenvaltioissa todettiin toisinaan huomattaviakin, viivästyksiä 
perinnässä, ja jäsenvaltioita kehotettiin korjaaman tilanne kaikkien menettelyyn 
asettamattomien passitusasiakirjojen osalta, joillen säädetty määräaika oli 
umpeutunut. Komissio valvoo kehotuksensa toteutumista. 
29 
Tullietuusjärjestelmät 
Komissio on tehnyt useita asetuksen N:o 1552/89 18 artiklan 2 ja 3 kohdan 
mukaisia tarkastusmatkoja tullietuusjärjestelmän mukaisten tullien perinnän 
ongelmien johdosta. Matkojen yhteydessä on voitu todeta järjestelmän toimivan 
huonosti erityisesti tullietuustodistusten luovuttamisen ja jälkitarkastustoimien 
osalta. 
Tämän todettuaan komissio on vahvistanut yhteisön itsenäisesti soveltaman 
tullietuusjärjestelmän edunsaajamaiden ja yhteisön välistä hallinnollista 
yhteistyötä koskevaa lainsäädäntöä13. Vuoden 1997 alusta voimaan tulleet uudet 
määräykset selventävät menettelyä yhteisön osallistuessa edunsaajamaiden 
viranomaisten tutkimuksiin, joilla selvitetään alkuperätodistuksen turvin vietyjen 
tuotteiden todellinen alkuperä. 
Komissio on ottanut käyttöön jäsenvaltioiden tullille tarkoitetun 
tietojenkäsittelyjärjestelmän, jolla alkuperätodistusten varmentamisessa 
käytettyjen leimasimien leimanäytteet voidaan siirtää. Tällainen tiedonsiirto, 
jossa tieto välittyy nopeasti ja leimanäytteiden luettavuus on parantunut 
entisestään, on tärkeä alkuperätodistusten ja tavaran kulun valvonnan 
kehittämisessä. 
Komissio valmistelee tällä hetkellä tiedonantoa tullietuusjärjestelmistä edellä 
mainittujen tarkastus- ja analyysivalmistelujen ja 28 päivänä toukokuuta 1996 
tehtyyn neuvoston päätökseen14 sisältyvän kehotuksen pohjalta. Tiedonannossa 
luetellaan järjestelmien soveltamiseen liittyvien ongelmien parantamistoimia 
toteutettaviksi joko välittömästi tai lyhyellä tai pitkällä aikavälillä. 
Perintää koskevan tiedon saannin parantaminen 
Muutettuun neuvoston asetuksen (ETY, Euratom) N:o 1552/8915 kuuluu, 
ensimmäistä kertaa yhteisön omien varojen alalla, jäsenvaltioiden 
perintätilanteen jatkuva päivittäminen petosten ja sääntöjenvastaisuuksien 
osalta. Petosta koskevien lomakkeiden päivittämisen edellytysten parantamiseksi 
on kehitetty omia varoja koskevan tiedon vaihto-ohjelma (OWNRES), joka on 
tarkoitus ottaa käyttöön kesään 1997 mennessä. 
Komissiolla on nyt jatkuvasti mahdollisuus tuntea saamatta jääneiden varojen 
perinnän tilanne ja ehdottaa näkökantansa mukaisia toimia, joilla kansallisten 
toimien riittämättömyyttä voidaan korjata. Lisäksi se ehdottaa neuvoston 
asetuksen (ETY, Euratom) N: o 1552/89 muuttamista jäsenvaltioiden vastuun 
selventämiseksi tapauksissa, joissa perintä jää suorittamatta. 
13 Asetus (EY) N:o 12/97, annettu 18 päivänä joulukuuta 1996 (EYVL N:o L 9, 13.1.1997), komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 
(soveltamista koskevat säännökset) muuttamisesta, erityisesti artiklat 93,93a ja 94. 
14 Päätös N:o 96/C/170/01, EYVL N:o C 170,14.6.1996, s.1. 
15 Asetus N:o 1355/96, annettu 8 päivänä heinäkuuta 1996 (EYVL N:o L 175,13.7.1996, s.3). 
30 
Rikkomisesta johtuvat menettelyt 
Komissio on turvautunut perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisen 
menettelyn edellyttämään perusteltuun lausuntoon eräässä tapauksessa 
("saksalais-hollantilainen voi") kansallisten viranomaisten laiminlyötyä yhteisön 
taloudellisten etujen suojaamisen ja lisäksi osoittauduttua haluttomiksi 
puuttumaan yhteisön ulkopuolisista maista tapahtuneeseen lainvastaiseen 
tuontiin 
4.4. Komission suorittaman tätä näytettä koskevan perinnän seurannan tuloksista 
annetaan tiedonanto perinteisten omien varojen perintää petosten ja 
sääntöjenvastaisuuksien osalta koskevan kertomuksen yhteydessä. 
31 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 259 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 09 01 
Luettelonumero : CB-C0-97-247-FI-C 
ISBN 92-78-20609-1 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg