Neuvoston asetuksella (EY) N:o 1217/2009 siirretään komissiolle valta antaa delegoituja asetuksia, joilla vahvistetaan maatilojen tulojen selvittämiseen ja maatilojen taloudellisen toiminnan analysointiin liittyviä tietoja koskevat säännöt, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaistetut puitteet tiedoille, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava.

Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1217/2009 voimaantulon jälkeen komissio on hyväksynyt kaksi delegoitua säädöstä: Komission delegoitu asetus (EU) N:o 1198/2014 ja komission delegoitu asetus (EU) 2017/2278.

Tätä kertomusta vaaditaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1217/2009 19 a artiklassa. Kyseisen säännöksen nojalla komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä viiden vuoden ajaksi 20. joulukuuta 2013 alkaen, ja komission on laadittava siirrettyä säädösvaltaa koskeva kertomus.

Komissio on käyttänyt toimivaltaansa antamalla komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 2017/2278, jolla muutetaan liitettä I jäsenvaltiokohtaisen FADN-piirejä koskevan luettelon osalta ja yhdistetään Saksan piirit Schleswig-Holstein ja Hampuri yhdeksi FADN-piiriksi Schleswig-Holstein/Hampuri.

FADN-piiri on neuvoston asetuksen (EY) N:o 1217/2009 2 artiklassa määritelty maatalouden kirjanpidon tietoverkon piiri eli jäsenvaltion alue tai siitä kirjanpitotilojen valitsemiseksi rajattu osa. Tällaisten piirien luettelo on asetuksen liitteessä I.

Asetuksen (EY) N:o 1217/2009 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla kynnyksellä on varmistettava, että seuranta-ala edustaa mahdollisimman suurta osaa markkinasuuntautuneiden tilojen maataloustuotoksesta, maatalousmaasta ja työvoimasta.

Komissio on käyttänyt tätä valtaa antamalla komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1198/2014, jossa säädetään seuraavaa:

Asetuksen (EY) N:o 1217/2009 5 artiklassa siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 19 a artiklan mukaisesti säännöistä, jotka koskevat sellaisen euroina ilmaistun kynnyksen vahvistamista, joka vastaa yhtä saman asetuksen 5 b artiklassa määriteltyä unionin maatilaluokituksen alemmista taloudellisen kokoluokan rajoista, koska 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu seuranta-alue käsittää maatilat, joiden taloudellinen koko on suurempi tai yhtä suuri kuin edellä mainittu kynnys.

– sisältävät erityisesti kirjanpitotilojen jaottelun tilaluokkiin ja kyseisten tilojen valintaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt.

Komissio on käyttänyt tätä valtaa antamalla komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1198/2014, jossa säädetään, että jokaisen jäsenvaltion on laadittava kirjanpitotilojen valintasuunnitelma, joka sisältää tekijät, joilla varmistetaan, että seuranta-alalta saadaan edustava kirjanpito-otos. Suunnitelman on erityisesti oltava seuraavanlainen:

a) sen on perustuttava kaikkein uusimpaan tilastolliseen lähdeaineistoon;

b) siinä on selitettävä menettely, jolla seuranta-ala on jaettu luokkiin asetuksen (EY) N:o 1217/2009 liitteessä I tarkoitettujen piirien mukaan sekä asetuksen (EY) N:o 1217/2009 5 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotantosuuntien ja taloudellisten kokoluokkien mukaan;

c) siinä on jaoteltava tilat seuranta-alalla asetuksen (EY) N:o 1217/2009 5 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tuotantosuuntien ja taloudellisten kokoluokkien mukaan vastaten vähintään päätuotantosuuntia;

d) siinä on esitettävä, millä tilastollisilla menetelmillä valittavien tilojen määrä kussakin osiossa on määritetty, kirjapitotilojen valintamenettelyt ja kuinka paljon kirjanpitotiloja on tarkoitus valita kussakin käyttöön otetussa osiossa.

Komissio antoi 1. elokuuta 2014 delegoidun asetuksen, joka tuli voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se oli julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä 7. marraskuuta 2014. Sitä sovellettiin maatalouden kirjanpidon tietoverkkoon varainhoitovuodesta 2015 alkaen.

3.d Säädösvallan siirto asetuksen (EY) N:o 1217/2009 5 b artiklan osalta: standardituotoksien viitekauden vahvistaminen sekä yleistuotantosuuntien ja päätuotantosuuntien määrittäminen

Standardituotokset perustuvat tietyn viiteajanjakson keskimääräisiin tietoihin. Niiden arvot tulisi päivittää säännöllisesti taloudellinen kehitys huomioon ottaen, jotta typologian soveltamista voidaan tarkoituksenmukaisesti jatkaa. Päivitystiheyden olisi oltava yhteydessä unionin maatilojen rakennetutkimusten tekemisvuosiin.

Yleistuotantosuunnat ja päätuotantosuunnat on järjestettävä siten, että yhtenäisiä tilaryhmiä voidaan muodostaa enemmän tai vähemmän aggregoidusti ja että maatilaryhmien tilanteita voidaan verrata.

Asetuksen (EY) N:o 1217/2009 5 artiklassa siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 19 a artiklan mukaisesti säännöistä, jotka koskevat standardituotoksien viitekauden vahvistamista sekä yleistuotantosuuntien ja päätuotantosuuntien määrittämistä.

Tilan tuotantosuunta määritetään sen perusteella, mikä on kyseisen tilan eri ominaisuuksien standardituotoksen suhteellinen osuus tilan kokonaisstandardituotoksesta. Maatilat luokitellaan yhtenäisesti unionin maatilaluokituksen mukaisesti niiden tuotantosuunnasta, taloudellisesta koosta ja suoraan tilan toimintaan liittyvän muun ansiotoiminnan osuudesta riippuen. Luokitusta käytetään pääasiassa esittämään tilan tuotantosuunnan ja taloudellisen kokoluokan mukaan ryhmiteltyjä tietoja, jotka on kerätty unionin maatilojen rakennetutkimusten ja maatalouden kirjanpidon tietoverkon avulla.

Yleis- ja päätuotantosuuntien vastaavuudet sekä erityistuotantosuuntien erikoistumisalojen ja päätuotantosuuntien vastaavuudet määritellään tarkemmin. Tilan taloudellinen koko määritetään tilan kokonaisstandardituotoksen perusteella. Kunkin jäsenvaltion saman asetuksen 7 artiklan mukaisesti nimeämän yhdyselimen tai sellaisen elimen, jolle tämä tehtävä on siirretty, on ilmoitettava komissiolle standardituotokset ja niiden määrittämiseen käytetyt tiedot.

Komissio on käyttänyt tätä valtaa antamalla komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 1198/2014, jossa säädetään standardituotoksien viitekauden vahvistamisesta seuraavasti:

Viitekausi, jota käytetään standardituotosten laskemiseksi unionin maatilojen rakennetutkimusta varten vuodelle N, koostuu viidestä peräkkäisestä vuodesta alkaen vuodesta N-5 ja päättyen vuoteen N-1. Standardituotokset määritetään käyttäen ensimmäisessä alakohdassa säädetyn viitekauden keskimääräisiä perustietoja, ja niihin viitataan tavallisesti ”N-3-standardituotoksina”. Kyseisiä N-3-standardituotoksia on taloudellisen kehityksen huomioon ottamiseksi päivitettävä vähintään aina, kun unionin maatilojen rakennetutkimus tehdään.