Lausunto aiheesta pk-yritysten eurooppalaisen tarkkailuelimen kolmas vuosikertomus (96/C 82/02)

Komissio päätti pyytää 8. toukokuuta 1995 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta pk-yritysten eurooppalaisen tarkkailuelimen kolmas vuosikertomus.

Valmistelutyöt annettiin teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaoston tehtäväksi. Jaosto antoi lausunnon 29. marraskuuta 1995 esittelijä Flavio Pasottin johdantoraportin pohjalta.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi seuraavan lausunnon suurella äänten enemmistöllä (yhden pidättyessä äänestämästä) 331. täysistunnossaan 20. joulukuuta 1995.

1. Taustaa

1.1. Vuonna 1991 komissio edisti kolmivuotisella kilpailuilmoituksellaan pk-yritysten tilanteesta ja tulevaisuudennäkymistä yhtenäismarkkinoilla laadittavan vuosikertomuksen toteuttamista.

1.2. Kilpailun vaatimusten perustana on huomio, että pk-yrityksiä koskevia analyysejä ja tutkimuksia ei toteuteta laadulliselta eikä määrälliseltä kannalta yhdenmukaisesti unionin jäsenvaltioissa.

1.3. Tavoitteena on tarjota kansallisten laitosten verkoston välityksellä koordinoitua tieteellistä tukea poliittisen ja toimielinten tason toimijoille sekä syvällisiä analyysejä jäsenvaltioiden ja yhteisön tasolle. Tällaisen tuen tulee pystyä ylläpitämään aikajatkumolla kykyä kerätä kulttuurista tietoa seuraamalla vuosien kuluessa joitain pk-yritysten hyvään tai huonoon menestykseen vaikuttavia tekijöitä.

1.4. Kolmas vuosikertomus saattaa komission verkostolle antaman ensimmäisen tehtävän päätökseen ja tarjoaa tilaisuuden tarkastella tähän asti tehtyä työtä kokonaisvaltaisesti.

1.5. Kertomuksen tulosten kokonaisarvioinnin kannalta onkin ollut tarpeen punnita sekä verkoston rakennetta ja toimintatapaa että itse kertomuksen rakennetta.

2. Verkoston rakenne

2.1. Verkoston järjestäytyminen on tärkeää, sillä se vaikuttaa suuresti työn laatuun.

2.2. Kolmen vuoden aikana työmenetelmät ovat kehittyneet: alussa hallinto oli keskittynyt päätoimeksiantajalle (main contractor), nyt on päästy parempaan yhteistyöhön jäsenten kesken.

2.3. Päätoimeksiantajan tehtävänä on hoitaa yhteensovittamistyötä. Kolmesta kansallisesta laitoksesta on muodostettu johtoryhmä (steering committee). Kertomuksen jokainen luku on yhden laitoksen koordinoima. Laitokset keräävät kansallisen tason tietoa muilta jäseniltä.

2.4. Laitokset ovat sekä valtiollisia että yksityisiä. Koordinoinnin vaikeus on kertomuksen yksi ratkaisevista tekijöistä.

3. Kertomuksen rakenne

3.1. Tarkkailuelin on ottanut kyseisen ajan kuluessa huomioon joitain komission ja komitean tekemiä ehdotuksia. Komitealla olikin esittää viimeisimmässä lausunnossaan monia erityishuomioita.

3.1.1. Kertomuksen kolmannessa laitoksessa on mukana yhteisön jäsenmaiden lisäksi neljä sellaista maata, joiden unioniin liittyminen oli loppuvaiheessaan vuonna 1994.

3.1.2. Ensimmäisen kertomuksen kielenä oli englanti. Viimeisin kertomus on saatavilla ranskaksi, saksaksi ja englanniksi. Aikaisemmin Executive Summary -osio oli erillisenä. Kolmannessa laitoksessa se on kertomuksen mukana erivärisin sivuin eroteltuna. Kertomus yhteenvetoineen on tärkeä kaikille, joita pk-yritysten työ koskee jäsenvaltioissa. Siksi kertomus tulee laatia kaikilla Euroopan unionin virallisilla kielillä.

3.2. Kertomus on rakenteeltaan "tietosanakirjamainen" kuten tähänkin asti. Rakenteen joustavuutta on tarpeen harkita.

3.3. Koordinoija huomauttaa alussa oikeutetusti tietojen käsittelyn vaikeudesta, joka johtuu unionin maiden yhteisen standardin puutteesta. Toinen huomautus koskee sitä, että tiedot eivät ole samalta vuodelta kuin kertomus (mikä säästää meidät tekemästä samaa kriittistä huomautusta).

3.4. Kertomus on jaettu neljään osioon ja kahdeksaantoista lukuun. Osiot ovat:

1) Tulos

2) Liiketoimintaympäristö

3) Aihetutkimukset

4) Päätelmät.

4. Yleistä

Komitean tarkoituksena on arvioida tarkkailuelimen kolmannen vuosikertomuksen perusteella pk-yrityksen hyvään tai huonoon menestykseen vaikuttavia ratkaisevia tekijöitä, jotka se sitten voi esittää komissiolle merkittävinä kohtina yhtenäismarkkinoilla ja kansainvälisessä kaupassa toimivien pk-yritysten kehitys- ja tukiohjelman toteuttamisessa.

Aluksi on tarpeen esittää kolme metodologista huomiota:

4.1. Ensimmäinen huomio koskee pk-yritysten määritelmää (). Komitean mielestä nykyisin käytössä oleva pk-yritysten määritelmä, jota kansallinen lainsäädäntökin yleensä noudattaa, ei ole sopiva. Pk-yritysten määrittely on tärkeä aihe, ja jos luokittelu on liian laaja-alainen, seurauksena saattaa olla että yritykset, joilla on täysin erilaisia ongelmia, sijoitetaan samaan analyysiryhmään. Kun pk-yritykset luokitellaan tarkemmin, ainakin alkuvaiheessa saadaan väistämättä vähemmän luotettavaa ja vähemmän vertailukelpoista tietoa näin yksityiskohtaisista yritysluokista. Työntekijöiden lukumäärä yrityksen koon määrittelyssä on kriteeri, joka vaatii tarkkaa määrittelyä, koska siihen liittyy erilaisia tulkintaongelmia. Onkin selvää, että yhdessä analyysikehyksessä on harhaanjohtavaa yhdistää vähemmän kuin viisi henkilöä työllistävät mikroyritykset, jotka ovat enemmistönä pk-yrityksissä, sellaisten yritysten kanssa, joissa on yli sata työntekijää. On myös oikeutettua sanoa, että organisaation uudelleenjärjestelyt ovat erilaisia yrityksessä, jossa on kolmekymmentä työntekijää kuin yrityksessä, jossa on sata työntekijää. Erikokoisilla yrityksillä on erilaisia ongelmia, joiden ratkaisemiseen tulee käyttää erilaisia välineitä ja ratkaisuja. Tämän vuoksi on tarpeen jaotella pk-yritykset tarkemmin ja löytää tarkempi määritelmä, jossa otetaan huomioon myös viitemarkkinoiden mittasuhteet sekä unionin jokaisen jäsenmaan luonteenomainen yritysympäristö. Komitea suosittelee, että komissio harkitsee pikaisesti ja syvällisesti tätä näkökohtaa koska se on edellytyksenä oikeiden talouspoliittisten valintojen toteuttamiselle.

4.2. Toinen metodologinen huomio koskee käytettävissä olevan tiedon laadun ja yhtenäisyyden puutteita. Komitea arvostaa komission ponnistuksia kehitellä tarkkailuelimen toimintaa myös kohti nyt käytössä olevaa, aiempaa luotettavamman ja järjestäytyneemmän historiallisen arkiston luomista. Kertomuksessa on kuitenkin vielä puutteita ja epäyhtenäisyyttä, joka vaikeuttaa analysointia. On ehdottoman välttämätöntä kysyä Eurostatilta neuvoa tarkkailuelimen kertomuksessa käytettävän tiedon suhteen, jotta voidaan varmistaa, että mahdollisuuksien mukaan käytetään vertailukelpoista tietoa ja että metodologian parantamisesta johtuvat muutokset tunnistetaan. Komitea suosittelee, että komissio sitoutuu pyrkimään pikaisesti varmoihin ja luotettaviin tilastopuitteisiin.

4.3. Kolmas huomio koskee kertomuksen päivittämistä. Kun yhteisön talous on erityisen vireää, rahamarkkinat ovat varsin epävakaat, kansainvälisen kaupan sävyttämä taloudellinen nousu ei ole vielä lujittunut ja kun jotkin kaupan alat saatavat kehittyä tai taantua nopeasti, on ehdottoman tärkeää saattaa yrityssuuntausten analyysi mahdollisimman nopeasti ajan tasalle.

Tällainen päivitys on mahdotonta, jos kertomus säilyttää "tietokirjamaisen" rakenteensa. Kertomus olisi huomattavasti käyttökelpoisempi, jos se saatettaisiin ajan tasalle. Tämän lausunnon tarkoituksena on myös pyrkiä analysoimaan kehityssuuntauksia, jotka vaikuttavat tässä ennen vuoden 1994 loppua kerättyihin tietoihin pohjautuvassa kertomuksessa vähemmän suhdanteisiin liittyviltä kuin rakenteellisilta.

Komitea toivoo, että kertomusta kehitellään rakenteellisesti tähän suuntaan.

5. Erityistä

5.1. Komitea pitää erityisen tärkeänä niiden vaikutusten analysointia, joita yhtenäismarkkinoiden toteuttamisella on pk-yritysmaailmaan. Tämän vuoksi komitea arvostaa kertomuksen tapaa pyrkiä analysoimaan ympäristöä, jossa yritystoiminta kehittyy kokonaisuutena sekä ratkaisevia tekijöitä, jotka vaikuttavat yrityksen hyvään tai huonoon menestykseen.

5.2. Seuraavassa esitetään yhteenveto joistain kertomuksessa Euroopan unionin alueiden lähentymisen osalta esitetyistä päätelmistä.

5.2.1. Kaudella 1988 1994 yritysympäristö on kokonaisuudessaan parantunut. Kahdentoista EU:n jäsenmaan joidenkin taloudellisten muuttujien lähentyminen on vaikuttanut myönteisesti myös pk-yritysmaailmaan kuitenkin niin, että vaikutuksen teho vaihtelee maittain. Esimerkiksi lisäarvo on kasvanut keskimäärin 2,7 % vuodessa pk-yritysten viennin kasvun ansiosta joko suoraan tai suuremmille ja kansainvälisemmille yrityksille tehtyjen alihankintojen kautta. Poikkeuksena on Yhdistyneen kuningaskunnan ja Italian yritykset, jotka yhdessä vaikuttavat tilastoihin negatiivisesti.

5.2.2. Monien yritysten tuottavuuden elpyminen on rajoittanut pk-yritysten vaikutusta työllisyyteen. Työllisyyden vaatimaton kasvu johtuu myös suuryritysten sääntöjen pohjalta rakentuneiden työmarkkinoiden sopimattomuudesta ja niiden kyvyttömyydestä käyttää hyväkseen pk-yritysten tarjoamia mahdollisuuksia.

5.2.3. Kun verrataan kahdestatoista jäsenmaasta muodostuvan Euroopan saavutuksia entisten EFTA-maiden saavutuksiin, paljastuu että Euroopan unionin tulokset ovat paremmat lisäarvon, liikevaihdon ja työllisyyden osalta. Vaikka yleiset taloudelliset olosuhteet ja eräät pk-yrityksiä koskevat erityisolosuhteet ovat lähentyneet, ero näiden kahden alueen välillä on edelleenkin huomattava erityisesti sen vuoksi, että muuttujien kehitys kulkee varsinkin unionin eteläisissä maissa eri suuntaan.

5.3. Eräiden ratkaisevien tekijöiden erittely

Seuraavat arviot pohjautuvat kertomuksen neljännen osion analyysin tuloksiin, erityisesti siihen liittyvään teoreettisen mallin analyysiin.

5.3.1. Markkinat ja kilpailu

Komitea korostaa, että on tarpeen ponnistella edelleen sellaisten hyvin kilpailukykyisten markkinoiden luomiseksi, joilla ei ole monopoliasemia kysynnässä eikä tarjonnassa. Jos on olemassa yritysympäristö, joka kasvaakseen tarvitsee kilpailua, se on nimenomaan pk-yritysympäristö. Nämä yritykset elävät ja kuolevat kilpailuun suuntautuneilla markkinoilla ja ne eivät voi säilyä hengissä, jos hyödykkeiden ja palveluiden hankkijat eivät toimi yhtä lailla kilpailuun suuntautuneilla markkinoilla. Kyseessä ei ole valinta yksityisten tai julkisten monopolien välillä. Asia on pikemminkin niin, että kilpailuun perustuvilla markkinoilla ei kenelläkään ja vähiten pk-yrityksillä ole varaa maksaa monopolien ja kartellien tehottomuudesta.

5.3.1.1. Sama koskee pk-yritysten uusia markkinoita: keskittymät ovat asteittain lisääntymässä sopimusten ja fuusioiden kautta siten, että mukana on keskisuuria ja suuria yrityksiä, jotka ovat pk-yritysten luonnollisia kauppakumppaneita. Vaarana on, että yhtä aikaa syntyy kansainväliset kovaan kilpailuun perustuvat pkyritysten markkinat ja markkinat suurille yrityksille, jotka pyrkivät asteittain kohti kilpailun ulkopuolelle jäävien kartellien asemaa. Pk-yritysten eloonjäämisen ongelmat olisivat tässä tapauksessa itsestään selvät.

5.3.2. Pääoma ja rahoitus

Komitean pitää vielä kerran korostaa, miten kertomuksen päätelmät tuovat esille pk-yritysten kohtaamat suuret ongelmat pääoman hankkimisessa. Ongelman osatekijät ovat tiedossa. Niistä käydään jatkuvasti keskustelua sekä tieteellisellä että poliittisella tasolla, ja komitea on antanut aiheesta useita lausuntoja. Laadullisesti ja määrällisesti merkittäviin tuloksiin ei ole kuitenkaan päästy. Pääomamarkkinoille pääsy saattaa pk-yritykset hankalaan tilanteeseen siinä yritysympäristössä, jossa ne ovat vuorovaikutuksessa. Tämä ilmenee niin kansallisella tasolla tehtävien (ennen kaikkea verotusta koskevien) kuin eurooppalaisella tasollakin tehtävien, esim. läheisyysperiaatetta ja komission ohjaavaa roolia koskevien valintojen suhteen. Komitea pitää pääsyä riskipääomamarkkinoille yrittämisympäristön laatua arvioitaessa ratkaisevana muuttujana. Yhdessä pankkialan vertailukelpoisen kilpailutason kanssa tulee yhtenäisesti kaikissa unionin jäsenvaltioissa kehittää niitä rahoitusvälineitä, kuten pienille yrityksille myönnettäviä kehitysluottoja ja paikallisia tukia, joita kaikissa maissa ei vielä käytetä. Tavoitteena tulee olla sellaisten monipuolisten luottomarkkinoiden luominen, jolla eri toimijat kilpailevat erilaisilla tuotteillaan. Tässä mielessä komitea kehottaa tulkitsemaan perustamissopimuksen 130 artiklaa pk-yritysten suhteen selkeästi ja laajasti.

5.3.3. Teoreettinen malli

5.3.3.1. Komitea on kiinnostunut kertomuksessa esitetystä yhteismarkkinoiden teoreettisen mallin kehittelystä. Jos malli todetaan tieteellisesti luotettavaksi, siitä voidaan johtaa joitain talouspolitiikan suuntaviivoja.

5.3.3.2. Kun tarkastellaan taulukoita 17.6,7,8,9 ja erityisesti kahta indikaattoria (työpaikkojen luominen ja lisäarvon kasvu), voidaan nähdä millainen vaikutus taloudellisella ilmapiirillä on pk-yrityksiin.

5.3.3.3. Kasvun ja työllisyyden negatiivisia tekijöitä ovat julkisenhallinnon sekä tutkimuksen ja kehittämisen määrärahojen siirrot (julkiset menot), työllisyyskustannukset ja työmarkkinat sekä keskisuuri yritystaso.

5.3.4. Julkisten menojen laatu ja koostumus vaikuttaa tärkeältä kysymykseltä pk-yritysten kannalta, jos otetaan huomioon, että vaikka kansainvälistyminen on lisääntynyt, näille yrityksille kansalliset markkinat ovat edelleenkin tärkeät. Tämä näkökohta on vielä ratkaisevampi sellaisissa maissa, joissa budjettipolitiikka on perinteisesti ollut laaja-alaisempaa. Lähentymiskriteerien noudattaminen on tuonut mukanaan julkisen tulo- ja menoarvion kulutukseen ja sijoituksiin tarkoitettujen osuuksien huomattavan supistamisen. Tällä supistamisella on ollut merkittävä vaikutus pk-yritysten tuotteiden markkinoihin. Komitea pitää yhteisön talouden nousun vakiinnuttamiseen tähtäävän budjettipolitiikan tärkeänä piirteenä sellaista tulo- ja menoarvion osuuksien uusjakoa (joka tapahtuu myös raha- ja veropolitiikan käytännöllisemmän tason kautta), joka suosii investointialoitteita.

5.3.5. Työllisyyspolitiikka ja työmarkkinat ovat ratkaisevia tekijöitä. Esitetyn mallin pohjalta tehdyt huomiot eivät anna rohkaisevaa kuvaa työmarkkinoiden aktiivisen ja passiivisen politiikan hyödyistä. Pohjois-Euroopan maissa käytössä oleva aktiivinen politiikka ja Etelä-Euroopassa toteutettava enemmän erilaisiin tukiin nojautuva politiikka eivät kumpikaan ole tuottaneet toivottuja tuloksia. Tällainen politiikka on vaikuttanut julkisten menojen rakenteeseen luomalla ilmapiirin, joka ei suosi pk-yrityksiä, ja tuonut samalla mukanaan negatiivisia vaikutuksia. Sosiaaliturvan tasosta ja toiminnasta käytävässä keskustelussa ollaan kaukana eri näkemysten yhdistämisestä, mikä tuntuu viittaavan lähestymistapaan, joka on sidoksissa valkoisen kirjan tavoitteisiin ja välineisiin.

5.3.5.1. Pk-yritykset eivät ole tähän mennessä voineet hyödyntää täysipainoisesti kykyjään työpaikkojen luomisessa. Suuryrityksillä on ollut mahdollisuus suuremman työvoiman hallintaan ja ne ovat kriisiaikoina irtisanoneet työntekijöitään, muuttaneet rakenteitaan tai hajauttaneet toimintojaan. Koska pk-yrityksillä on vähemmän joustovaraa, ne ovat pääasiallisesti säilyttäneet työllisyystasonsa. Vientiin keskittynyt elpyminen on alunperin ollut suurten yritysten kiinnostuksen kohteena, koska ne ovat luonteeltaan kansainvälisempiä. Pk-yritykset puolestaan ovat pyrkineet keskittymään ennemminkin tuottavuuden kasvuun kuin uusien työpaikkojen luomiseen. Elpymisen lujittaminen, jos sitä tuetaan sopivalla budjettipolitiikalla ja pk-yrityksille soveltuvammilla työmarkkinasäännöillä, voisi avata merkittäviä työllistämismahdollisuuksia.

5.3.5.2. Taloudellisen elpymisen tämänhetkinen rakenne näyttää toteen, että ilman pk-yritysten ponnisteluja oli mahdotonta vähentää työttömyyslukuja. Komitea suosittelee, että komissio arvioi tarkasti tätä ilmiötä ja luo ohjelman, joka suosii sellaisia yrittäjiä, jotka suuntaavat yrityksensä kohti kasvua ja hylkäävät markkinoiden salliessa ajatuksen jäädä pienyritystasolle. Tämä voi jäädä henkilökohtaisen valinnan varaan. Sen ei pidä olla ulkoapäin tuleva pakote, jonka tekniset ja kulttuuriset vaikeudet sanelevat laajentumispolitiikkaa käsiteltäessä.

5.3.6. Yhtä tarkkaan tulee harkita teknologisten uudistusten mahdollisuuksia. Tutkimukseen ja kehittämiseen varattu osuus tulo- ja menoarviossa on yleensä vähentänyt investointeihin ja kulutukseen varattujen julkisten menojen osuutta ja siten myös pk-yritysten käyttöön tarkoitettua osuutta. Tämä vähennys voisi olla oikeutettu, jos tutkimusmäärärahoilla olisi onnistuttu edistämään koko teollisuusjärjestelmän teknologista kehitystä. Nämä määrärahat ovat kuitenkin valitettavasti hyödyttäneet vain suuryrityksiä ja siten vaikuttaneet suurten ja pk-yritysten väliseen epätasapainoon.

5.3.7. Tutkimus ja kehittäminen, joka on tärkeä osa kilpailukyvyn edistämistä, ei saa rajoittua vain teollisuuden käyttöön tarkoitettuihin varoihin, vaan sen tulee olla perusfilosofia, joka ohjaa yritysten kehittämistoimia kaikissa muodoissa. Komitea pyytääkin, että komissio pyrkii tasapainottamaan voimavarojen jakamista tehostamalla olevia ohjelmia sekä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja teknologian levittämisestä, tai paremminkin pk-yritysten teknologisten uudistusten edistämisestä, huolehtivien laitosten välillä. Tämä tekijä on erittäin tärkeä erityisesti kansainvälistymisen yhteydessä.

Bryssel, 20. joulukuuta 1995.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Carlos FERRER

() Yritykset, joissa on 0 9 työntekijää (mikroyritykset); 10 99 työntekijää (pienyritykset); 100 499 työntekijää (keskikokoiset yritykset) kertomuksen sivu 72.