Komission kertomus neuvostolle kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY 13 artiklan 9 kohdan sekä 22, 23 ja 24 artiklan soveltamisen tuloksista /* KOM/2002/0644 lopull. */





Komission Kertomus Neuvostolle kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY 13 artiklan 9 kohdan sekä 22, 23 ja 24 artiklan soveltamisen tuloksista Komission Kertomus Neuvostolle kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY 13 artiklan 9 kohdan sekä 22, 23 ja 24 artiklan soveltamisen tuloksista Kasvien ja kasvituotteiden haitallisten organismien jäsenvaltioihin kulkeutumisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä 8 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston direktiivin 2000/29/EY [1] 26 artiklassa säädetään, että "viimeistään 20 päivänä tammikuuta 2002 komissio tarkastelee 13 artiklan 9 kohdan ja 22, 23 ja 24 artiklan soveltamisen tuloksia ja antaa neuvostolle kertomuksen ja mahdolliset tarvittavat ehdotukset sen muuttamiseksi". [1] EYVL L 169, 10.7.2000, s. 1. Kertomuksen tavoitteena on siis arvioida tarkastuksessa tarvittavia perusrakenteita koskevan direktiivin 2000/29/EY 13 artiklan 9 kohdan sekä yhteisvastuullisuuden ja vastuuvelvollisuuden näkökohtia koskevan 22-24 artiklan soveltamisen tuloksia. Saman direktiivin 26 artiklan mukaisesti kertomuksessa ehdotetaan myös muutoksia voimassaolevaan lainsäädäntöön. 1. Johdanto Yhteisvastuullisuuden ja vastuuvelvollisuuden käsitteet pohjautuvat ehdotuksiin, joita esitettiin 14. kesäkuuta 1985 julkaistussa asiakirjassa "Completing the Internal Market: White Paper from the Commission to the European Council" (KOM(85) 310 lopullinen). Kyseisen valkoisen kirjan 39-43 kohdassa esitetään joitakin erityistoimia kasvien terveyden suojelemisen alalla. Sen 41 kohdassa todetaan, että yhteisössä olisi syytä käynnistää jäsenvaltioiden välinen yhteistyö vilpillisten menettelyjen torjumiseksi ja määritellä säännöt vastuun todentamisesta tilanteissa, joissa vilpillisestä menettelystä tai huolimattomuudesta aiheutuu vahinkoja. Maaliskuun 10. päivänä 1987 julkaistun komission tiedonannon "A new strategy in the field of plant health" (harmful organisms) (KOM(87) 97 lopullinen) 5.1.6 kohdassa toistetaan sama ajatus ja todetaan, että vastuun ja rahoituksen alalla olisi hyvä laatia yhdenmukaiset säännöt. Tämän tuloksena luottamus kasvinsuojelutoimia kohtaan kasvaisi ja rahoitustaakka jakautuisi tasapuolisemmin, jos haitallisia organismeja pääsisi leviämään saastuneen materiaalin takia. Tässä kertomuksessa tarkoitetaan: - "yhteisvastuullisuudella" sitä, että jäsenvaltio, joka kärsii sellaisten kasveille haitallisten organismien ilmaantumisesta, joita ei esiinny sen alueella, voi saada yhteisöltä taloudellista tukea organismien hävittämiseksi ja valvomiseksi toteuttamiinsa toimenpiteisiin, ja - "vastuuvelvollisuudella" sitä, että jos jonkin jäsenvaltion todetaan aiheuttaneen tämän haitallisten organismien ilmaantumisen jättämällä noudattamatta yhteisön kasvinsuojelusäännöstön voimassa olevia sääntöjä tai määräyksiä, kyseisen jäsenvaltion on maksettava yhteisölle takaisin yhteisvastuullisuuden nojalla myönnetty kasvinsuojelutuki. Jäsenvaltioiden asettamisen taloudelliseen vastuuseen puutteellisesta valvonnasta sekä puutteellisista tarkastuksista ja tutkimuksista on katsottu edistävän yhteisön kasvinsuojelusääntöjen parempaa noudattamista. Neuvosto kävi vuosien ajan kiivaita keskusteluja yhteisvastuullisuutta ja vastuuvelvollisuutta koskevia säännöksiä sisältävästä 22. tammikuuta 1990 tehdystä neuvoston alkuperäisestä direktiiviehdotuksesta KOM(89) 647 lopullinen [2] (Proposal for a Council Directive amending Directive 77/93/EEC on protective measures against the introduction into the Member States of organisms harmful to plants or plant products), jota muutettiin 17. heinäkuuta 1991 tehdyllä ehdotuksella KOM(91) 246 lopullinen [3]. Keskustelut johtivat kasvien tai kasvituotteiden haitallisten organismien yhteisöön kulkeutumisen ja yhteisössä leviämisen estämiseen liittyvistä suojatoimenpiteistä annetun direktiivin 77/93/ETY [4] muuttamisesta 20 päivänä tammikuuta 1997 annettuun neuvoston direktiiviin 97/3/EY [5]. Direktiivi tuli voimaan 30. tammikuuta 1997, ja jäsenvaltioiden oli pantava tarvittavat säännökset täytäntöön ennen 1. päivää huhtikuuta 1998. [2] EYVL C 31, 9.2.1990, s. 8. [3] EYVL C 205, 6.8.1991, s. 16. [4] EYVL L 26, 31.1.1977, s. 20. [5] EYVL L 27, 30.1.1997, s. 30. Direktiiviä 97/3/EY tarkennettiin kasvinsuojeluvalvontaan tarkoitetun yhteisön rahoituksen myöntämiseen liittyvien säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 20 päivänä lokakuuta 1997 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 2051/97 [6]. Asetuksessa vahvistetaan määräaika, johon mennessä rahoitusosuushakemus on tiettynä vuonna esitettävä, jotta se voitaisiin ottaa huomioon myönnettäessä rahoitusta saman vuoden käytettävissä olevista määrärahoista. [6] EYVL L 287, 21.10.1997, s. 13. Direktiivi 97/3/EY sisälsi myös perusrakenteiden parantamistoimenpiteisiin liittyneitä säännöksiä, ja siinä esitettiin, että yhteisvastuullisuutta koskevien säännösten täytäntöönpanon yksityiskohtia tarkennetaan kahdessa täytäntöönpanoasetuksessa, joista toinen koskee yhteisvastuullisuuden yleistä järjestelmää ja toinen (vapaaehtoinen säännös) koskee ansionmenetysten erityistä näkökohtaa. Direktiivin 97/3/EY säännökset sisällytettiin myöhemmin neuvoston direktiiviin 2000/29/EY, jolla konsolidoidaan direktiivin 77/93/ETY säännökset. 2. Arviointi artiklojen soveltamisesta 2.1. 13 artiklan 9 kohta "Tarkastuksessa tarvittavat perusrakenteet" 2.1.1. Artiklan kuvaus Direktiivin 13 artiklan 9 kohdassa säädetään yleiset säännöt, joiden nojalla yhteisön rahoitusta myönnetään jäsenvaltioille tarkastuksessa tarvittavien perusrakenteiden parantamiseen silloin, kun tarkastukset ovat direktiivin 2000/29/EY mukaisesti suoritettavia kasvinsuojelutarkastuksia. "Rahoituksen tarkoituksena on parantaa muualla kuin määräpaikassa sijaitsevien tarkastuspisteiden laitteistoa ja varustusta, joita tarvitaan tarkastukseen ja tutkimukseen ja tarpeen mukaan 11 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden toteuttamiseen siltä osin, kuin ne ylittävät 8 kohdan neljännessä alakohdassa olevien täytäntöönpanosäännösten mukaiset vähimmäisvaatimukset täyttämällä jo saavutetun tason." "Komissio tekee ehdotuksen tarkoitukseen varattujen asianmukaisten määrärahojen sisällyttämisestä Euroopan unionin yleiseen talousarvioon." "Yhteisön rahoitusosuus kattaa tähän tarkoitukseen varattujen määrärahojen rajoissa enintään 50 prosenttia laitteistojen ja varustusten parantamiseen välittömästi liittyvistä kuluista" (joissakin erityistapauksissa ja neuvoston päätöksellä 70 prosenttia direktiivin 2000/29/EY 25 artiklan mukaisesti). Kolmansista maista tulevien kasvien, kasvituotteiden tai muiden tuotteiden muualla kuin määränpäässä sijaitsevien tarkastuspaikkojen laitteita koskevat vähimmäisedellytykset on tarkennettu 15. huhtikuuta 1998 annetussa direktiivissä 98/22/EY [7]. [7] EYVL L 126, 28.4.1998, s. 26. Täytäntöönpanoasetuksessa määritellyt tuen yksityiskohtaiset säännöt ja rahoitusosuuden myöntäminen ja määrä hyväksytään komission päätöksellä. Rahoitusosuuden saamiseksi asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava tarvittavat tiedot ja asiakirjat. Komission johdolla tehtäviä tutkimuksia voidaan tarvittaessa teettää direktiivin 2000/29/EY 21 artiklassa tarkoitetuilla asiantuntijoilla. 2.1.2. Artiklan soveltamisen tilanne Direktiivin 97/3/EY tultua voimaan useat perättäiset komission asetusluonnokset, joissa laadittiin tarkat säännöt 13 artiklan 9 kohdassa kuvailtujen yksityiskohtaisten sääntöjen täytäntöönpanemiseksi, johtivat yhteisön ulkopuolisista maista tuotavien kasvien ja kasvituotteiden kasvinsuojelutarkastuksessa tarvittavien perusrakenteiden parantamiseksi tarkoitetun yhteisön rahoitusosuuden myöntämiseen jäsenvaltioille liittyvien säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 11 päivänä kesäkuuta 2002 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 998/2002. [8] [8] EYVL L 152, 12.6.2002, s. 16, sellaisena kuin se on korjattuna oikaisulla: EYVL L 153, 13.6.2002, s. 18. Asetuksessa käsitellään muun muassa hakemuksen jättämistä koskevia hallinnollisia sääntöjä, varustettavasta tarkastuspisteestä toimitettavia tietoja, hankittavien laitteiden ja/tai välineiden perusteluja ja kuvausta sekä niiden hankintaa koskevaa rahoitussuunnitelmaa. Jäsenvaltioiden on jätettävä ennalta hyväksyttäviä menoja koskevat hakemukset. Komissio käsittelee hakemukset ja laatii luettelon niistä hakemuksista, jotka täyttävät asetuksessa esitetyt perusteet. Luettelo tukeen oikeutetuista laitteista ja/tai välineistä on rajattu niihin, joita tarvitaan selkeästi tarkastustoimintaan. Hyväksytyt meno-ohjelmat luokitellaan tämän jälkeen lisäarvonsa ja tärkeytensä perusteella: etusijalla ovat tarkastuspisteet, joissa on tehtävä huomattavia rakenneuudistuksia, ja tarkastuspisteet, joissa on elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastusmatkan seurauksena tehtävä parannuksia. Lopullinen luettelo tukea saavista ohjelmista esitetään pysyvälle kasvinsuojelukomitealle, joka vielä keskustelee siitä. On syytä tuoda esiin, että neuvosto ei ole vielä määritellyt tapauksia, joissa 13 artiklan 9 kohdassa tarkoitettu rahoitusosuus voisi yltää 70 prosenttiin tukikelpoisista kuluista (direktiivin 2000/29/EY 25 artikla). Toimeen myönnetään nykyään 100 000-200 000 euroa vuodessa. Unionin ulkorajojen laajentumisen voidaan olettaa kasvattavan lisävarojen tarvetta tällä alalla. Asetuksessa säädetään vuoden 2002 osalta poikkeuksellisesti, että jäsenvaltioiden hakemukset on jätettävä viimeistään 15. heinäkuuta. Komissio on vastaanottanut neljä hakemusta, joita arvioidaan parhaillaan. 2.2. 22 ja 23 artikla ("yhteisvastuullisuus") 2.2.1. Artiklojen kuvaus 2.2.1.1. Periaate Direktiivin 22 artiklassa säädetään, että "jos haitallista organismia todetaan tai epäillään esiintyvän sen yhteisöön kulkeutumisen tai yhteisön sisällä leviämisen seurauksena, jäsenvaltiot voivat saada yhteisöltä kasvinsuojeluvalvontaan tarkoitettua 23 ja 24 artiklan mukaista rahoitusta sellaisten kulujen kattamiseksi, jotka liittyvät suoranaisesti haitallisen organismin hävittämiseksi, tai jos se ei ole mahdollista, leviämisen estämiseksi toteutettuihin tai suunniteltuihin tarpeellisiin toimenpiteisiin. Komissio tekee ehdotuksen tarkoitukseen varattujen asianmukaisten määrärahojen sisällyttämisestä Euroopan unionin yleiseen talousarvioon". Rahoituksen saamiseksi jäsenvaltion on täytynyt ilmoittaa kyseisen haitallisen organismin esiintymisestä riippumatta siitä, onko organismi mainittu direktiivin 2000/29/EY liitteissä I ja II. Lisäehtona on, että haitallisesta organismista "aiheutuu välitöntä vaaraa koko yhteisölle tai osalle sitä siksi, että se ilmenee alueella, jossa sitä ei ole aiemmin havaittu tai josta se on hävitetty tai josta sitä oltiin hävittämässä" ja "se on kulkeutunut alueelle kolmannesta maasta tai muualta yhteisöstä tulevien kasveja, kasvituotteita tai muita tavaroita sisältävien tavaralähetysten mukana". 2.2.1.2. Direktiivin 22 artiklassa mainitut "tarpeelliset toimenpiteet" Tarpeellisia toimenpiteitä (tarkemmat yksityiskohdat esitetään direktiivin 2000/29/EY 23 artiklan 2 kohdassa) voivat olla esimerkiksi: a) tuhoaminen tai desinfiointi, b) tarkastukset tai kokeet, c) käyttöä koskevat kiellot tai rajoitukset. Edellä 2.2.1.2 kohdan a ja b alakohdassa esitettyjen toimenpiteiden osalta rahoitus kattaa julkisista varoista suoritetut maksut sekä muut kuin ansionmenetykseen liittyvät tappiot. Tappioilla voidaan tarkoittaa muun muassa koneiden ja rakennusten maksuja ja huoltoa, maanvuokraa, veroja ja sopimuksen rikkomisesta aiheutuvia sakkoja, kunhan ne eivät kuulu vaihtoehtoisesta viljelystä saatavien tulojen piiriin. Kustannukset voivat olla tosiasiallisia tai arvioituja, jolloin niiden laskutavasta on esitettävä yksityiskohtainen selostus. Edellä c alakohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden osalta täytäntöönpanoasetuksessa voidaan poikkeuksellisesti eritellä tapaukset, joissa ansionmenetysten (jotka aiheutuvat käyttöä koskevasta kiellosta tai rajoituksesta, käsite liittyy suoraan tuotteiden myyntiin ja tilan nettotuloihin) voidaan katsoa olevan suoranaisesti tarpeellisiin toimenpiteisiin liittyviä menoja määräajassa, joka voi olla enintään kolme vuotta. Näitä poikkeustapauksia ei ole vielä määritelty. Julkisten varojen käsitteen tulkinta on herättänyt keskustelua. Yhteisvastuullisuuden yhteydessä kyse on varoista, joiden ei tarvitse olla suoraan peräisin valtion talousarviosta, vaan ne voivat tietyin ehdoin kulkea välikäden, kuten tuottajia edustavan järjestön, kautta. Tuottajia edustavien järjestöjen esittämiä kuluja voidaan pitää julkisista varoista rahoitettuina, jos kyseiset järjestöt ovat toteuttaneet hävittämistoimenpiteitä kansallisten kasvinsuojeluviranomaisten antamien ohjeiden mukaisesti ja näitä järjestöjä rahoitetaan valtion talousarviosta, veronluonteisella maksulla tai kaikille tietyn alan tai alueen tuottajille pakollisella maksulla. Jos järjestöä rahoitetaan sen sijaan jäsenten varoilla eikä siihen kuuluminen ole pakollista, ei kuluja voida pitää julkisista varoista rahoitettuina. Vastuussa olevien viranomaisten (kasvinsuojeluviranomaisten) tavallisia toimintamenoja ei korvata missään tapauksessa. Myöskään kyseiseen tavaralähetykseen sisältyneen tuhoutuneen materiaalin (eli materiaalin, joka on saastunut tai jonka epäillään saastuneen) kaupallista arvoa ja materiaalin tyhjentämisestä tai käsittelystä aiheutunutta tulojen vähenemistä ei voida korvata. 2.2.1.3. Hakemuksen jättäminen Voidakseen saada rahoitusta yhteisöltä jäsenvaltion on jätettävä asiaa koskeva hakemus komissiolle tiettyyn määräaikaan mennessä ("viimeistään sitä vuotta seuraavan kalenterivuoden loppuun mennessä, jona haitallinen organismi havaittiin"). Komissio ja muut jäsenvaltiot saavat kaikki hakemusta koskevat tarvittavat tiedot (23 artiklan 4 kohta). Hakemuksen jättävän jäsenvaltion on tarkennettava myös tarpeelliset toimenpiteet, niiden määräajat, saadut tulokset, maksettujen tai maksettavien menojen tosiasialliset tai arvioidut määrät sekä julkisten varojen osuus näistä menoista. Yhteisön rahoitusosuus myönnetään samojen yksityiskohtaisten sääntöjen perusteella kuin perusrakenteiden parantamiseen myönnettävät menot yhdellä tai useammalla komission päätöksellä ja ottaen huomioon sen haitallisen organismin aiheuttaman vaaran suuruus, jonka esiintyminen on käynnistänyt toimen. Rahoitusosuus kattaa enintään 50 prosenttia ja ansionmenetysten korvausten osalta enintään 25 prosenttia tarpeellisista menoista suoraan aiheutuvista kustannuksista. 2.2.1.4. Varojen myöntäminen Toimenpiteet on toteutettava tai suunniteltava toteutettaviksi enintään kahden vuoden kuluessa haitallisen organismin havaitsemispäivästä. Ajanjaksoa voidaan pidentää, jos kyseisen tilanteen tarkastelussa päädytään toteamukseen, että toteutettavien toimenpiteiden tavoite saavutetaan kohtuullisessa lisäajassa. Yhteisön rahoitusosuus laskee kyseisten vuosien aikana. Niitä tapauksia varten, joissa toimenpiteillä pyritään suojaamaan muita yhteisön alueita kuin kyseisen jäsenvaltion alue, on säädetty joitakin yksityiskohtaisia sääntöjä. Kyseinen jäsenvaltio maksaa yhteisölle takaisin sille maksetun yhteisön rahoitusosuuden koko määrän tai osan siitä esimerkiksi silloin, kun tarpeellisia toimenpiteitä ei ole toteutettu tai niitä ei ole toteutettu sääntöjen mukaisesti. Rahoituksen maksaminen keskeytetään myös, jos toimenpiteitä ei enää pidetä tarpeellisina. 2.2.2. Artiklojen soveltamisen tilanne 2.2.2.1. Vuosina 1997-2002 käytettävissä olevien määrärahojen kehitys Komissio sai jo vuonna 1997 ensimmäiset määrärahahakemukset yhteisvastuullisuuden rahoittamiseksi. Ensimmäisten taloudelliseen yhteisvastuullisuuteen perustuneiden hakemusten arviointi alkoi huhtikuussa 1999. Vuosina 1997 ja 1998 käytettävissä olleita määrärahoja (400 000 EUR varainhoitovuotta kohti) ei näin ollen voitu käyttää. Vuosina 1999-2001 esitettiin ja analysoitiin 57 hakemusta. Tukikelpoisista hakemuksista tehtiin lukuisia komission päätöksiä, joissa myönnettiin rahoitusta yhteisöltä. Näistä viimeisin on 21. marraskuuta 2001 tehty komission päätös 2001/811/EY [9]. Yhteensä on maksettu 1 654 513 euroa. Myönnettyjen määrärahojen määrä on vuosien varrella kasvanut asteittain, sen kehitys esitetään taulukossa 1. [9] EYVL L 306, 23.11.2001, s. 25. Taulukko 1: Käytettävissä olevien määrärahojen kehitys (nykyinen budjettikohta: B1-333) Vuosi // Käytettävissä olevat määrärahat (EUR) 1997 // 400 000 1998 // 400 000 1999 // 300 000 2000 // 500 000 2001 // 900 000 2002 // 1 300 000 Yhteensä // 3 800 000 2.2.2.2. Rahoitusosuuden myöntämismenettely Hakemuksen tarkka kokoonpano on erittäin tärkeä. Sen helpottamiseksi on laadittu suurella vaivalla "yleisohjeita" (useita perättäisiä versioita). Yleisohjeet koostuvat useasta osasta: ensin selitetään ja tarkennetaan yleiset edellytykset hakemuksen tukikelpoisuudelle. Tässä painotetaan erityisesti haitallisen organismin ilmaantumisen taustalla olevaa jakelua. Niissä mainitaan myös toimenpiteiden sallittu kesto. Toiseksi käsitellään yksityiskohtaisesti tapaa, jolla hakemus kootaan, ja tarkennetaan tekniset liitteet, jotka siihen on liitettävä. Samassa yhteydessä esitetään esimerkkejä hakemuksen arvioinnin täydentämisen kannalta hyödyllisistä seikoista. Tämän jälkeen kerrataan tukikelpoiset "tarpeelliset toimenpiteet". Myös "julkisten varojen" käsite selitetään. Yhdessä jaksossa tarkennetaan "maksujen" käsitettä erilaisten asianmukaisten toimenpiteiden mukaan (tuhoaminen, desinfiointi, tarkastukset ja kokeet, muiden tappioiden kuin ansionmenetysten korvaaminen). Myös hakemuksen taloudellisten liitteiden, yhteisön mahdollisen rahoituksen kannalta tärkeän tekijän, esittäminen käsitellään hyvin yksityiskohtaisesti. Asiakirjaa on täydennetty hakemuksen jättämiseen tarvittavien asiakirjojen, kuten hakemuslomakkeen ja rahoitussuunnitelman, malleilla, sekä muilla hyödyllisillä tiedoilla, kuten teknisten termien sanastolla ja (lähteen ilmaantumisalueen kartoittamisessa auttavan) tilastollisten alueyksikköjen nimikkeistön mukaisella jaolla. Laadittuja ja täydellisinä pidettyjä hakemuksia tarkastellaan pysyvän kasvinsuojelukomitean perustamissa erityisissä työryhmissä. Työryhmä valitsee kalenterivuoden ensimmäisen vuosipuoliskon aikana hakemukset, jotka ovat oikeutettuja rahoitukseen. Tämän jälkeen eri hakemusten rahoitusosuudet lasketaan käytettävissä olevien määrärahojen perusteella ja ottaen tarvittaessa huomioon vähennyskerroin (vähennyksiä sääteleviä sääntöjä ei ole vielä vahvistettu säädöksessä). Kokonaisuus sisällytetään komission päätösehdotukseen, josta pyydetään lausunto pysyvältä kasvinsuojelukomitealta. Puoltavan lausunnon ja komission hyväksynnän jälkeen rahoitusosuudet maksetaan jäsenvaltioille mahdollisimman nopeasti. Kasvinsuojeluvalvontaan tarkoitetun yhteisön rahoituksen myöntämiseen liittyvien säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 20 päivänä lokakuuta 1997 annettu komission asetus (EY) N:o 2051/97 sisälsi vain muutamia tarkkoja tietoja hakemuksista, lähinnä hakemusten muodosta ja määräajoista. Hakemusten tarkastelussa saatu kokemus on osoittanut, että asetuksen säännökset olivat puutteelliset. Niinpä neuvoston direktiivin 2000/29/EY 23 artiklan 5 kohdan 5 alakohdan mukaisesti laadittiin komission asetus kasvien terveystarkastuksiin tarkoitetun yhteisön rahoitusosuuden myöntämiseen liittyvien säännösten täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja asetuksen (EY) N:o 2051/97 kumoamisesta. Komissio hyväksyi tämän asetuksen (komission 14 päivänä kesäkuuta 2002 antama asetus (EY) N:o 1040/2002 [10]). Sitä sovelletaan vuodesta 2003 lähtien jätettäviin hakemuksiin. [10] EYVL L 157, 15.6.2002, s. 38. Asetuksessa tarkennetaan hakemuksessa esitettävät tiedot: yleiset tiedot haitallisen organismin esiintymisestä, direktiivin 2000/29/EY mukainen ilmoittaminen, yksityiskohtaiset tiedot toteutetuista tai toteutettavista toimenpiteistä, jäsenvaltioiden viranomaisten niistä antama lakisääteinen ilmoitus ja saastumisen lähteenä olevan erän tunnistetiedot. Myös tarkat tiedot maksetuista tai maksettavista määristä sekä julkisten varojen osuus niistä on ilmoitettava. Hakemusten tarkastelun jälkeen komission yksiköt laativat luettelon, jossa hakemukset luokitellaan tiettyjen ensisijaisten tavoitteiden mukaan: koko yhteisön etujen suojelu, tehokkuuden suuri todennäköisyys ja saastumisesta vastuussa olevan erän tunnistaminen. Vain hakemukset, joiden tukikelpoiset menot ovat yli 50 000 euroa, otetaan huomioon. Kuten tarkastuksessa tarvittaviin perusrakenteisiin liittyvän asetuksen kohdalla, tukikelpoisten hakemusten luettelo hyväksytään komission päätöksellä. Ansionmenetyksistä (direktiivin 2000/29/EY 23 artiklan 3 kohdan viimeinen alakohta) ei ole vielä olemassa lainsäädäntöä, sillä hyväksyttäviä tapauksia ei ole vielä määritelty. 2.2.2.3. Paikalla tehtävät tarkastukset Hakemusten käsittelystä vastaava yksikkö (PO SANCO E.1) matkusti Portugaliin voidakseen arvioida rahoitusosuushakemuksen, joka liittyi Portugalissa useissa Solanaceae-suvun lajeissa esiintyneeseen tummaan rengasmätään. Tällaisia arviointimatkoja, jotka eroavat direktiivin 2000/29/EY 16 artiklan 3 kohtaan perustuvista elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tekemistä tarkastusmatkoista, voitaisiin tehdä tulevaisuudessa tiheämmin. Näillä matkoilla on tarkoitus tarkistaa asiakirjat sekä menojen sääntöjenmukaisuus ja tukikelpoisuus. Arviointiryhmä voisi koostua SANCO E.1 -yksikön ja talousarvion hallinnoinnista vastaavan yksikön (PO SANCO A.3) edustajista. 2.2.3. Rahoitusosuushakemuksia koskevat tilastotiedot Seuraavissa taulukoissa annetaan tarkempia tietoja vuoden 1999 jälkeen käsitellyistä rahoitusosuushakemuksista. Taulukossa 2 esitetään rahoitusosuuksien myöntämisestä vuoden 1999 jälkeen julkaistut päätökset. Vuodesta 2000 lähtien "yhteisvastuullisen" rahoitusosuuden myöntäminen on hoidettu julkaisemalla yksi ainoa komission vuosittainen päätös. Taulukko 2: Vuoden 1999 jälkeen julkaistut päätökset Talousarvion vuosi // Päätösten määrä 1999 // 5 (2000/34/EY - 2000/38/EY) [11] [11] EYVL L 12, 18.1.2000, s. 26, EYVL L 12, 18.1.2000, s. 28, EYVL L 12, 18.1.2000, s. 30, EYVL L 12, 18.1.2000, s. 32, EYVL L 12, 18.1.2000, s. 34. 2000 // 1 (2001/14/EY) [12] [12] EYVL L 4, 9.1.2001, s. 25. 2001 // 1 (2001/811/EY) Taulukossa 3 esitetään tilastotietoja kyseisenä ajanjaksona jätetyistä hakemuksista. Taulukko 3: Jätettyjen ja hyväksyttyjen hakemusten määrä >TAULUKON PAIKKA> (*) Rahoitusosuus jaettuna tukikelpoisten menojen kokonaismäärällä. Hävittämisohjelman jokainen vuosi vastaa tavallisesti yhtä hakemusta. (**) Taulukossa esitetyt prosenttiosuudet liittyvät enintään kahta vuotta koskeviin hakemuksiin. Vähennysperiaatteen mukaisesti ohjelmista rahoitetaan kolmannesta vuodesta lähtien alle 50 prosenttia. Suuntaus vuonna 2002 Vuonna 2002 jäsenvaltiot ovat jättäneet 7 hakemusta, joiden menojen kokonaismäärä on noin 3 100 000 euroa. Taulukossa 4 esitetään hakemuksia koskevat tiedot jäsenvaltioittain. Hakemuksen jättäneestä seitsemästä valtiosta suurimman rahoitusosuuden saaneet kolme maata ovat Portugali, Espanja ja Ranska. Tiedot on suhteutettava vuoden aikana jätettyjen hakemusten määrään, niiden rahalliseen arvoon ja vuosittain käytettävissä oleviin määrärahoihin. Taulukko 4: Rahoitusosuuden jakautuminen jäsenvaltioittain + rahoitusosuuksien vuosittaiset kokonaismäärät >TAULUKON PAIKKA> (*) Jät. hak.= jätetyt hakemukset, Hyv. hak.= hyväksytyt hakemukset Kaaviossa 1 ja taulukossa 5 esitetään jäsenvaltioittain lisätietoja vuodesta 1999 lähtien maksetuista rahoitusosuuksista. Kaaviossa 1 esitetään toisessa muodossa taulukkoon 4 kirjatut määrät, ja taulukossa 5 havainnollistetaan myönnetyt määrät jäsenvaltioittain ja taudeittain. Kaavio 1: Kokonaisrahoitus jäsenvaltioittain (EUR) >VIITTAUS KAAVIOON> Taulukko 5: Rahoitusosuuden jakautuminen jäsenvaltioiden ja haitallisten organismien mukaan >TAULUKON PAIKKA> Taulukossa 6 pyritään esittämään tiivistelmä rahoitusosuuksista kärsineiden viljelmien mukaan. Siitä voidaan huomata, että Solanaceae-suvun kasvien (peruna, tomaatti, paprika) osuus kaikista rahoitusosuuksista on 50,7 prosenttia. Toinen merkittävä menoerä on aiheutunut mäntyankeroisen esiintymisestä Portugalissa. Taulukko 6: Rahoitusosuuksien jakautuminen kärsineiden kasvien mukaan >TAULUKON PAIKKA> 2.2.4. Muutamia huomioita Yhteisvastuullisuussäännöstö on melko nuori. Ei ole kovin viisasta tehdä johtopäätöksiä kolmen tai neljän vuoden tilastotiedoista, kun jokainen säännöstön soveltamisvuosi tuo lisää uutta tietoa. On esimerkiksi liian aikaista päätellä, että yhteisvastuullisuus koskisi erityisesti vain tiettyjä maita varsinkin, kun muut jäsenvaltiot ovat nyt jättämässä hakemuksia. On tärkeää, että jäsenvaltiot esittävät kunnollisia hakemuksia, jotta voitaisiin optimoida komission niiden arviointiin käyttämä aika. Se on erityisen tärkeää, kun on kyse hakemuksen tueksi toimitettujen taloudellisten tositteiden arvioinnista. Hakemuksen asiakirjojen kunnollista arviointia pitäisi täydentää hakemusten käsittelystä ja talousarvion hallinnoinnista vastaavien komission yksiköiden paikan päällä toteuttamalla arvioinnilla (ks. 2.2.2.3). Haitallisen organismin esiintymisen asianmukainen ilmoittaminen on välttämätön edellytys hakemuksen hyväksymiselle (direktiivin 2000/29/EY 23 artiklan 1 kohta). Ilmoituksen muotoa koskevien vastaväitteiden välttämiseksi olisi direktiivin 16 kohdan 1 kohdassa ja 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa hyvä selventää, että ilmoittamisen on tapahduttava kirjallisesti, vaikka "ilmoitus" -termin käyttö ja sen käytön yhteys tukevat tiukkaa oikeudellista tulkintaa, jota säännökseen on syytä soveltaa. Lisäksi olisi suotavaa, että työryhmissä tapahtuvan hakemusten arvioinnin tekisivät riippumattomat asiantuntijat, eli asiantuntijat, jotka eivät kuulu hakemusten jättämisestä vastaaviin kansallisiin kasvinsuojeluviranomaisiin. Maksujen vähenemisen käsite on otettu huomioon useissa jo julkaistuissa päätöksissä, mutta sitä on toisinaan käytännössä vaikea soveltaa näkyvästi. Vaikka esimerkiksi vuoden 3 ja vuoden 2 välillä vähennettäisiin rahoitusta (prosentuaalisesti), tuen määrä saattaa silti olla suurempi vuonna 3 kuin vuonna 2, jos menot ovat absoluuttisena määränä paljon suuremmat vuonna 3 kuin vuonna 2. Ansionmenetysten ja tappioiden käsitteiden soveltamista käytännössä on vielä pohdittava. Vain harva jäsenvaltio on tähän mennessä jättänyt hakemuksia, joihin sisältyy osio "muut kuin ansionmenetykseen liittyvät tappiot" tai osio "ansionmenetykset". 2.3. 24 artikla ("vastuuvelvollisuus") 2.3.1. Artiklan kuvaus Komission on etsittävä sen haitallisen organismin lähde, jonka johdosta myönnetään "yhteisvastuulliseksi" kutsuttu rahoitusosuus. Komission on eri tietolähteitä (muun muassa alkuperämaana olevalta jäsenvaltiolta tai yhteisön tarkastuksista saadut tiedot) käyttäen selvitettävä, miksi alkuperämaana oleva jäsenvaltio ei havainnut, ettei kasvien (kasvituotteiden tai muiden) erä ollut tai erät olleet direktiivin 2000/29/EY säännösten mukaisia. Yhteisön kasvinsuojelusäännöstön mahdolliset puutteet voidaan näin todeta ja korjata. Täten voidaan myös arvioida, onko "kärsivä" jäsenvaltio jättänyt noudattamatta jotakin yhteisön kasvinsuojelusäännöstön määräämää velvoitetta. Tässä tapauksessa "yhteisön rahoitusosuutta ei myönnetä kyseiselle jäsenvaltiolle, tai jos se on jo myönnetty, sitä ei makseta, taikka jos se on jo maksettu, se palautetaan yhteisölle". Jos arvioinnissa ilmenee, että jokin toinen jäsenvaltio on aiheuttanut tämän haitallisen organismin ilmaantumisen jättämällä noudattamatta yhteisön kasvinsuojelualaa koskevissa säädöksissä voimassa olevia sääntöjä tai määräyksiä, kyseinen jäsenvaltio joutuu korvaamaan yhteisölle yhteisvastuullisuuden mukaisesti maksetun kasvinsuojelutuen. Järjestelmässä on siis otettu käyttöön vastuuvelvollisuuden käsite, jolla on tarkoitus parantaa - eräänlaisen "taloudellisen pakotteen avulla" - jäsenvaltioiden käyttöön ottamien valvonta-, tutkimus- ja tarkastustoimenpiteiden yhdenmukaisuutta yhteisön lainsäädännön kanssa. 2.3.2. Artiklan soveltamisen tilanne Komission yksiköt aloittivat vuoden 2000 alussa vastuuvelvollisuuden arvioinnin. Työn toteuttamisesta oli tätä ennen esitetty erilaisia ehdotuksia. Suunnitellut työvaiheet ovat seuraavat: Vaihe 1: Komissio analysoi jokaisen yhteisvastuullisuustapauksen. Kaikki saatavilla olevat asiakirjat tarkistetaan: jäsenvaltion alkuperäinen hakemus ja kansallisen kasvinsuojeluviranomaisen lisätiedot, kertomukset ja huomiot, "kärsineessä" jäsenvaltiossa tehdyissä tutkimuksissa saadut tiedot: tämä vaihe koski 16:ta hakemusta, joista jokaisen yhteydessä tehtiin "vastuuvelvollisuuden ennakkoarviointi". Vaihe 2: Vastuuvelvollisuuden ennakkoarvioinnin pohjalta lähetetään kirje jäsenvaltioille, jotka ovat ottaneet vastaan tai lähettäneet saastunutta materiaalia. Jäsenvaltioille on lähetetty kahdeksan kirjettä. Vaihe 3: Jäsenvaltioiden vastaukset komissiolle: kaikkiin kahdeksaan kirjeeseen saatiin vastaus. Vaihe 4: Komissio tekee tarvittaessa arviointimatkan paikan päälle, jos saatuja tietoja pidetään puutteellisina. Kuten yhteisvastuullisuuden yhteydessä, kyse ei ole elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastusmatkoista. Niihin osallistuvat SANCO E.1 -yksikön ja talousarvion hallinnoinnista vastaavan yksikön (PO SANCO A.3) edustajat sekä tarvittaessa oikeudellisten yksiköiden edustajat. Vaihe 5: Komissio ja pysyvä kasvinsuojelukomitea tarkastavat neljän aiemman vaiheen aikana saadut tiedot havaitakseen mahdolliset laiminlyönnit yhteisön lainsäädännön noudattamisessa tai sen saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä sekä korjatakseen ne tarvittaessa (direktiivin 2000/29/EY 24 artiklan 2 kohdan 1 alakohta). Tässä vaiheessa komissio laatii vastuun ennakoivasta toteamisesta yleiskertomuksen, joka käsitellään pysyvässä kasvinsuojelukomiteassa. Vaihe 6: Komissio selvittää saatavillaan olevien tietojen perusteella, onko jäsenvaltio jättänyt täyttämättä joitakin sille perustamissopimuksen ja direktiivin 2000/29/EY mukaisesti kuuluvia velvollisuuksia (direktiivin 2000/29/EY 24 artiklan 2 kohdan 2 alakohta). Tässä vaiheessa on syytä arvioida, onko velvollisuuden laiminlyönti ollut vahinko ja onko tilanne sittemmin korjattu vai jatkuuko laiminlyönti edelleenkin. Vaihe 7: Komission yksiköt kehottavat tarvittaessa joko "kärsinyttä" jäsenvaltiota tai "syyllistä" jäsenvaltiota korvaamaan yhteisvastuullisuuden nojalla maksetun rahoitusosuuden. On syytä tuoda esiin, ettei menettely rajoita komission mahdollisuutta käynnistää tarvittaessa EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukainen rikkomismenettely. Komissio on jo toteuttanut vaiheet 1-3 joidenkin hakemusten osalta. Työtä on jatkettava ja laajennettava. Se on yksi vuoden 2002 toisen vuosipuoliskon ensisijaisista tehtävistä. Tähän mennessä tehdyn työn pohjalta on ilmennyt, että jäsenvaltion vastuun tarkka määrittely on vaikeaa, sillä haitallisen organismin alkuperä on toisinaan vaikea jäljittää. Näin on etenkin silloin, kun saastuneen materiaalin tarkkaa alkuperää ei tiedetä tai kun haitallinen organismi ilmenee vasta useita vuosia kulkeutumisensa jälkeen. 3. Komission yhteenveto, päätelmät ja ehdotukset direktiivin 2000/29/EY 13 artiklan 9 kohdan sekä 22-24 artiklan soveltamisesta 3.1. Tarkastuksessa tarvittava perusrakenne Komission asetus (EY) N:o 998/2002 hyväksyttiin 11. kesäkuuta 2002. Se mahdollistaa jäsenvaltioiden jättämien ja kasvien terveystarkastuksessa tarvittavien perusrakenteiden parantamiseen tähtäävien hakemusten rahoittamisen. Alalla saadun kokemuksen vähäisyyden takia ei vielä ole mahdollista esittää mitään ehdotuksia voimassa olevan lainsäädännön muuttamiseksi. Komissio aikoo arvioida ensimmäiset tulokset, jotka saadaan tämän toimenpiteen soveltamisesta. 3.2. Yhteisvastuullisuus Tämän asian osalta on annettu asetus (asetus (EY) N:o 2051/97). Asetusta muutettiin merkittävästi järjestelmän neljän ensimmäisen toimintavuoden aikana kootun käytännön kokemuksen perusteella asetuksella (EY) N:o 1040/2002. Uudessa asetuksessa tarkennetaan ja helpotetaan jäsenvaltioiden hakemusten jättämistä ja parannetaan niiden arviointimenettelyä. Yleisohjeista, jotka opastavat jäsenvaltioita hakemusten jättämisessä, on laadittu useita perättäisiä versioita. Komissio jatkaa niiden parantamista. Jotta vältyttäisiin direktiivin 2000/29/EY 23 artiklan 1 kohdassa mainittua ilmoitusta koskevilta vastaväitteiltä, olisi hyvä selventää direktiivin 16 artiklan 1 kohdassa ja 2 kohdan 1 alakohdassa, että ilmoittaminen on tehtävä kirjallisesti. Jäsenvaltiot eivät ole tähän mennessä toimittaneet kuin muutaman ansionmenetyksiä koskeneen hakemuksen, ja komissiolla on vain vähän käytännön kokemusta tällä alalla. Hakemusten tarkastelun täydentämiseksi tullaan tekemään arviointimatkoja paikan päälle. 3.3. Vastuuvelvollisuus Vastuuvelvollisuuden todentamisen alalla käynnistettyä työtä tullaan jatkamaan. Komissio tekee työstä saatavien tulosten pohjalta johtopäätöksiä ja esittää tarkoituksenmukaisia ehdotuksia.