Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi toiminnasta unionin tasolla satelliittivälitteisten henkilöviestintäpalvelujen alalla Euroopan unionissa"



Virallinen lehti nro C 204 , 15/07/1996 s. 0008



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi toiminnasta unionin tasolla satelliittivälitteisten henkilöviestintäpalvelujen alalla Euroopan unionissa" () (96/C 204/04) Neuvosto päätti 19. helmikuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 10. huhtikuuta 1996. Esittelijänä oli Michael Mobbs. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 335. täysistunnossaan (huhtikuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 46 ääntä puolesta, 7 vastaan, ja 7 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Yleisten satelliittivälitteisten matkaviestinpalvelujen (SPCS) käyttöönotto on oleellinen askel kohti todella maailmanlaajuisen yleisen informaatioperusrakenteen toteutumista. Satelliittijärjestelmät mahdollistavat käyttäjien liikkuvuuden ja maailmanlaajuiset ääni-, tieto- ja tulevaisuudessa myös videoyhteydet henkilökohtaisilla käsilaitteilla. Sovellusala on laaja, ja satelliitit kiertävät yleensä matalalla tai keskitason kiertoradalla, ja 10 66 elliptisellä tai joskus geostationaarisella radalla olevaa satelliittia muodostaa "konstellaatioita". 1.2. Satelliittijärjestelmiä käytetään usein yhdessä maahan sijoitettujen kiinteiden tai langattomien järjestelmien kanssa tai niiden sijasta. Alueilla, joilla kiinteät perusrakenteet ovat vain vähän tai eivät lainkaan kehittyneet, satellittivälitteiset viestintäpalvelut voivat toimia korvaavana välineenä, jotta kaikilla on mahdollisuus lähettää ja vastaanottaa viestejä. Satelliittivälitteiset matkaviestinpalvelut liittyvät näin saumattomasti jo oleviin maaverkkoihin maailmanlaajuisesti, mitä kansainvälinen teleliitto (ITU) tukee. 1.3. Markkinoiden koko ja tarpeet ja se, kuinka ne voidaan tyydyttää, ovat kaikkea muuta kuin selvät. 1.3.1. Kuhunkin SPCS-konstellaatioon sijoitetaan valtavia summia, noin 2 4 miljardia ecua. Kiinnostus näiden pääomavaltaisten järjestelmien kehittämiseen on suurta. ITU on jo kirjannut yli 50 ilmoitusta, jotka on tehty näiden järjestelmien taajuuksien teknisen yhteensovittamisen vuoksi, vaikka vain muutaman uskotaan olevan toimintakelpoinen. USA on alan kärjessä. 1.3.2. Eurooppalainen teollisuus on valmiina osallistumaan SPCS:n kehittelyyn, ja eräät verkko-operaattorit ja välinetoimittajat tekevät jo sijoituksia järjestelmiin, jotka toimittavat tukipalveluita tai välineitä SPCS-operaattoreille. Eurooppalaisen teollisuuden tukijan rooli avaruuslohkon toimijoiden tai palvelujen antajien suhteen kasvanee, tai se on välineiden toimittaja (esim. yhdyskäytävät ja käsilaitteet). Maapohjaiset palvelut Euroopassa erityisesti GSM-laitteiden osalta ovat kuitenkin kattavat, ja kun otetaan huomioon, että SPCS vaatii lisäinvestointeja, monet epäilevät, onko "eurooppalaisen" SPCS:n kaupallinen kysyntä kovinkaan suuri. 1.3.3. SPCS-operaattorien täytyy pystyä liittämään palvelut yhteen maaverkko-operaattorien kanssa, koska palvelut ovat luonteeltaan maailmanlaajuisia. Kaupallisista järjestelyistä on neuvoteltava operaattorien välillä. Onnistunut eurooppalainen GSM-järjestelmä peittää laajalti sekä Euroopan että maailman muita alueita ja takaa Euroopan osallisuuden. Satelliittivälitteisten matkaviestinpalvelujen operaattorit huolehtivat siksi jo, että niiden käsilaitteissa on "dual mode" -kytkentä, joka varmistaa yhteensopivuuden GSM:n kanssa. Jos sitä ei olisi, käyttö rajoittuisi vakavasti ja vähentäisi mahdollisia SPCS-tuloja ja SPCS:n käyttöä markkinoilla, joilla GSM on vahvassa asemassa. 1.4. SPCS:n suhteen on otettava huomioon seuraavat pääkohdat. 1.4.1. Euroopan teollisuutta vastassa on Yhdysvaltain teollisuus, joka on sitä paljon kilpailukykyisempi, koska USA:n sotateollisuudesta siirtyy erityisesti satelliittijärjestelmiä koskevaa teknologiaa siviilisektorille ("rauhanosinko"). 1.4.2. Asiakokonaisuuteen liittyy luonnostaan kansainvälisiä näkökohtia, jotka ovat tässä yhteydessä erityisen merkittäviä. Radiotaajuuskaistojen käytöstä, taajuuksien jaosta ja lupien keskinäisestä tunnustamisesta on sovittava kansainvälisesti, mikäli näistä maailmanlaajuisista palveluista aiotaan tehdä kaupallisesti toteuttamiskelpoiset. 1.4.3. SPCS:n käytettävissä olevien radiotaajuuskaistojen määrä on rajallinen. Siksi tarvitaan maailmanlaajuisia sopimuksia, jotta yhteensopivuus satelliittien peittoalueella voidaan varmistaa (yhteenliittämis- ja yhteiskäyttömahdollisuus). Radiotaajuuskaistat varattiin alun perin kansainvälisen teleliiton (ITU) vuonna 1992 pitämässä maailman radiohallinnon konferenssissa (WARC-1992), ja uudet sopimukset saatiin neuvoteltua vuosina 1993 ja 1995 pidetyissä maailman radiokonferensseissa. ITU toteuttaa jatkossakin kansainvälisesti sovittua satelliittijärjestelmien yhteensovittamiskäytäntöä. 1.5. Jokainen uusi satelliittijärjestelmätyyppi tuo uusia kysymyksiä kansalliselle ja kansainväliselle radiotaajuuskaistojen hallinnalle. 1.5.1. Jokaisella ehdotetulla satelliittijärjestelmällä on täysin erilaisia ominaisuuksia, ja tämä vaikuttaa kaikkeen jokaisen operaattorin sijoitusprofiilista satelliittien peittoalueiden kokoon ja järjestelmän luotettavuuteen yhtä hyvin kuin tarjolla olevien palvelujen tyyppiin ja valikoimaan. 1.5.2. Jokainen SPCS:n aspekti ja sen toimintaperiaate nostaa esiin erilaisia sääntelykysymyksiä, joihin nykyään otetaan kantaa nykyisten kansallisten ja kansainvälisten lakien ja säännösten pohjalta. Ajankohtaisinta tämä on avaruuslohkon luvissa, yhdyskäytäväluvissa, ehdotettujen palvelujen luvissa ja käsilaitteiden tyyppihyväksynnässä. Lupakysymysten ohella on sovellettava kilpailu- tai kartellilakeja. 1.5.3. Avaruuslohkon luvat Kansainvälisen teleliiton sopimuksessa ja radiosäännöksissä niukkoihin viestintäresursseihin sovelletaan tasa-arvoisen saatavuuden periaatetta. SPCS:n kohdalla tämä tarkoittaa käytännössä, että ensimmäinen saa valita. Komissiota tämä huolestuttaa kovasti, koska SPCS:n puitteissa jaetut kiinnostavat taajuudet saattavat ainakin aluksi joutua niiden kansallisten hallintojen luvan piiriin, jotka ensinnä ilmoittivat tarpeestaan. 1.5.3.1. Kun Yhdysvaltain liittovaltion viestintäkomissio (FCC) oli ilmoittanut USA:n järjestelmistä ITU:lle, Yhdistyneen kuningaskunnan viranomaiset aloittivat tarvittavat toimet vakiinnuttaakseen Inmarsat-P -järjestelmän (kansainvälinen järjestö, joka tarjoaa satelliittipalveluja matkaviestinnän tarpeisiin), jota hoitaa kaupallinen yhtiö ICO. Muidenkin maiden hallitukset ovat ilmoittaneet ITU:lle järjestelmäsuunnitelmistaan. 1.5.4. Yhdyskäytävälupien antaminen kuuluu kansallisten sääntelyviranomaisten tehtäviin. Kansainvälinen teleliitto ei anna SPCS-operaattorille oikeutta pystyttää yhdyskäytävän maa-asemia tai liittyä maan yleiseen verkkoon tai antaa loppukäyttäjäpalveluja. Kansallisten sääntelyviranomaisten lupa tarvitaan, jotta avaruuslohko voidaan liittää kyseisen maan yleiseen verkkoon. 1.5.5. Toimiluvat Kansalliset lait saattavat edellyttää, että SPCS-operaattorit kytkevät palvelut ja käsilaitteet pois päältä valtion alueella. Mutta koska SPCS-käsilaitteet ovat liikuteltavia, toimilupa olisi käytännössä vaikeaa antaa pelkästään kansalliselta pohjalta. Euroopan telehallintoalan yhteistyöelimen (CEOT) on koordinoitava taajuuksien alueellista käyttöä. 1.5.6. Tyyppihyväksyntä SPCS-laitteiden tyyppihyväksyntä on edennyt USA:ssa sekä myös Euroopassa CEPT:in ja ETSI:n (Euroopan telealan standardointilaitos) toimin. Lähestymistapa Euroopassa on samantapainen kuin GSM:ää käyttöön otettaessa. 1.5.7. Kaikkia neljää lupatyyppiä ollaan ottamassa käyttöön ja ne ovat eri vaiheissa eri kansallisten sääntelyviranomaisten käsittelyssä. 1.6. Jotta SPCS-järjestelmät toimisivat, yhteenliittämissopimuksista on neuvoteltava yleisen verkon palvelujen tarjoajien kanssa. Tämä on kansallinen asia, joka voidaan hoitaa eri tavoin eri maissa. Se voidaan tehdä yksipuolisesti tai kahdenväliseltä pohjalta, neuvotellen jokaisen maan operaattorien kanssa tai alueellisten ryhmittymien kuten esim. Euroopan telehallintojen yhteistyöelimen kanssa. Sijainnin seurannasta on myös tehtävä vastaavanlainen sopimus kuin GSM:ää käyttöön otettaessa. 1.7. Käsilaitteesta tulevat signaalit välittyvät satelliitin kautta toiseen käsilaitteeseen tai muuhun lopulliseen kohteeseen, joka voi olla yhdyskäytävä (suuri kiinteä maa-asema), joka puolestaan ohjaa signaalit yleiseen verkkoon tai toisiin käsilaitteisiin. Yhdyskäytävillä tulee olemaan kytkentä- ja verkkotoimintoja. Yhdyskäytävien määrä on ajateltu pitää pienenä, ja kullakin satelliittijärjestelmällä voi olla eri määrä yhdyskäytäviä. Eurooppaan asennettaneen arviolta vain kaksi tai kolme yhdyskäytävää satelliittijärjestelmää kohden. 1.8. Euroopan markkinoiden odotetaan olevan suhteellisen erikoiset, koska olemassa ja suunnitteilla on maapohjainen digitaalinen solupeitto (GSM, DECT, DCS 1800). SPCS-operaattorit uskovat kuitenkin, että ensimarkkinat ovat huomattavan suuret vähiten kehittyneillä alueilla, varsinkin Keski- ja Itä-Euroopan maissa sekä eräissä Välimeren maissa, eli siellä missä kiinteän verkon heikot perusrakenteet tai vaikeat maasto-olot tai molemmat ovat estäneet hyödyntämästä matkapuhelinliikenteen tai muun langattoman teknologian teknistä kehitystä. 1.9. Eurooppalaista teollisuutta kiinnostanevat eniten GSM-käyttäjien käsipuhelinten käyttö Euroopan ulkopuolella ja eurooppalaisen teollisuuden vientimahdollisuus (nykyinen vahvuus). Käsilaitemarkkinoiden arvioidaan komission mukaan nousevan 20 30 miljoonaan tilaajaan koko maailmassa, ja myynti saattaa nousta n. 2 3 miljardin ecuun vuodessa. 1.10. Satelliittivälitteiset viestintäpalvelut eivät sisälly komission tavalliseen "äänipuhelin"-määritelmään. Siitä huolimatta jäsenvaltiot voivat säätää SPCS-palvelut luvanvaraisiksi (yleislupa, tyyppilupa tms.), jotta ne voivat varmistaa olennaisten vaatimusten täyttymisen (). 1.11. Komissio ei pidä SPCS-palveluita perinteisinä matkaviestinpalveluina. Siksi se rajaa ne komission direktiivin 90/388/ETY muutosehdotuksen ulkopuolelle. Tästä johtuen satelliittivälitteisiä matkaviestinpalveluja koskevat direktiivissä 94/46/EY luetellut perusvaatimukset. 1.12. Satelliittivälitteisissä matkaviestinpalveluissa on siis kyse teknisesti monimutkaisesta aiheesta, joka koskee alusta alkaen kaikkia. Euroopan taajuuksien saatavuus koskee jokaista jäsenvaltiota. 1.13. Erityisen merkittävä poliittinen aihe on Euroopan unionin tähänastinen lupakäytäntöjen yhtenäistäminen, jota voitaisiin soveltaa matkaviestintään mukaan lukien SPCS. Milloin joku palvelujen tarjoaja saa toimiluvan yhdessä jäsenvaltiossa, ehdotuksen mukaan olisi menetelmiä (monipalvelua tai koko Euroopan kattavia palveluja koskevat säännökset), joiden avulla lupa voitaisiin antaa yhteisesti sovituin periaattein, joissa on otettu huomioon "olennaiset vaatimukset", mikä johtaisi palvelujen laajenemiseen koko unionin alueelle tältä pohjalta. 1.14. Kun ottaa huomioon, että erityisesti SPCS:n käyttämien radiotaajuuksien kirjo on luonteeltaan rajallinen, komission on toimittava aktiivisesti laajan yhteiseurooppalaisen lähestymistavan löytämiseksi avaruuslohkon saatavuudelle kansallisten lähestymistapojen sijaan. Tiedonannossa "Satelliittitehon saatavuuden ja tarjonnan järjestely" COM(94) 210, 2. 10. 1994 (josta ei ole pyydetty komitean lausuntoa), komissio ehdotti "avaruuslohkon yhteistä hallintaa unionin yhteisenä voimavarana, erityisesti kansainväliselle teleliitolle tulevien anomusten suhteen" ja tiivistä yhteistyötä Euroopan telehallintojen yhteistyökomitean (ECTRA) ja Euroopan radioviestintäkomitean (ERC) kanssa. 1.15. Nykyisten kansainvälisten elinten roolia ei voi jättää huomiotta. Kansainväliseen teleliittoon viitattiin jo, mutta myös maailman kauppajärjestö (WTO) on tärkeä. GATTin Uruguayn kierroksen jälkeen "televiestintäliitteessä" sovittiin sellaisen kansainvälisen käytännön puitteista. Järjestely perustuu menettelyyn, jossa edellytetään, että jokainen WTO:n jäsenvaltio antaa käyttää omaa "yleistä televerkkoaan ja -palvelujaan" kansainvälisesti. Euroopan unionin jäsenvaltiot ottavat nykyään yhdessä kantaa WTO:n tätä koskevaan toimintaan. 2. Komission ehdotus 2.1. Koska asetelma on näin monimutkainen, komission ehdotus on yli kuusikymmentä sivua pitkä. Vain kymmenisen sivua koskee itse lainsäädäntöä (tähän sisältyy noin neljä sivua selontekoa), loppu on omistettu teknologisille sekä sääntelyä ja politiikkaa koskeville näkökohdille. 2.2. Komissio ehdottaa, että Euroopan yhteisön tasoiset toimet pohjautuisivat tämän päätöksen mukaiselle yhteensovitetulle toiminnalle, mutta kesto rajoitettaisiin kolmen vuoden kaudeksi, jota mahdollisesti voitaisiin pidentää kahdella vuodella. 2.3. Komissio lähtee siitä, että satelliittivälitteiset matkaviestinpalvelut tarvitsevat vain muutaman eurooppalaisen yhdyskäytävän. Kun otetaan huomioon USA:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan ICO:n avulla saavuttama etumatka, SPCS-markkinoita tulevat dominoimaan amerikkalaisjohtoiset yritysyhteenliittymät, mikäli EU ei kehitä omaa lähestymistapaansa. 2.4. Komission mukaan Euroopan unionin tasoinen toiminta on tarpeen. 2.5. Koska radiotaajuuksien kirjo on rajallinen, komissio uskoo, että satelliittivälitteisten matkaviestinpalveluja käyttöön otettaessa on ehkä suoritettava valinta sekä vertailuun perustuva tarjousmenettely. Euroopan unionin tasoinen menettely on tarpeen, jotta "yhteensopimattomien" kansallisten satelliittijärjestelmävalintojen ja -lupien määrä jää mahdollisimman pieneksi. 2.6. Komission ehdotuksen tärkeimmät tavoitteet ovat: 2.6.1. valita satelliittiviestintäkapasiteetin operaattorit virallisessa lehdessä julkaistavan "kiinnostuksenilmaisupyynnön" avulla; 2.6.2. hyväksyä yhteiset luvanantoehdot avaruuslohkon SPCS-operaattoreille, 2.6.3. hyväksyä yhteiset ja yhtenäistetyt luvanantoehdot, jotka on annettu direktiivissä 96/46/EY (SPCS-palvelujen tarjoajille ja yhdyskäytäväoperaattoreille), tarpeen vaatiessa valikoitujen avaruuslohkon operaattorien kanssa, 2.6.4. luoda kansainvälistä yhteistyötä satelliittivälitteisten matkaviestinpalvelujen kehittämiseksi ja niiden kehityksen esteiden poistamiseksi Euroopassa, 2.6.5. luoda avaruuslohkon operaattoreiden valintamenettely jäsenvaltioiden kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa, 2.6.6. ottaa mukaan eurooppalaisia elimiä, kuten CEPT, ETSI ja sen komiteat (ERC, ECTRA) tutkimaan yhteisten ja yhtenäistettyjen ehtojen hyväksymisessä tarvittavia teknisiä kriteerejä ja ehtoja, 2.6.7. luoda neuvoa-antavia ja sääntelykomiteoita ja hankkia niiltä apua, sekä 2.6.8. ryhtyä kansainvälisen tason toimiin neuvottelemalla Euroopan unionin puolesta kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kuten ITUn ja WTO:n kanssa. 2.7. Komissio toteaa, että asiassa on toimittava kiireellisesti, koska ensimmäisen sukupolven SPCS syntynee vuoden 1997 paikkeilla. 3. Yleistä 3.1. Satelliittiviestintäpalveluihin on viitattu useissa neuvoston päätöslauselmissa ja eräissä aiemmissa komission ehdotuksissa sekä tiedonannossa "satelliittivälitteisistä matkaviestimistä" COM(93) 171, josta komitealta ei pyydetty lausuntoa. Näin ollen tämä on komitean ensimmäinen mahdollisuus ottaa kantaa asiaan. 3.2. Komitea kannattaa komission aloitetta esitettyjen tietojen valossa. Komitea on kuitenkin huolissaan tulevaisuudesta, kun otetaan huomioon Euroopan unionin jälkeenjääneisyys kyseisellä alalla. Komitea toivoo, että komissio laatii tämän päätösehdotuksen mukaisten toimien toteuttamisen jälkeen todellisen siviilitutkimusohjelman käynnistääkseen keskipitkällä aikavälillä uuden kehitysohjelman sellaisen eurooppalaisen sateliittiviestintäpalvelun luomiseksi, jonka ansiosta Euroopan unioni pystyy toimimaan huipputeknologian alalla. Tämä antaisi mahdollisuuden suhtautua huomattavasti nykyistä dynaamisemmin teolliseen kehitykseen satellittivälitteisten matkaviestinpalveluiden alalla käytävässä kilpailussa. 3.3. Komitea uskoo, että Euroopan tulisi hyödyntää tehokkaasti SPCS:n eurooppalaisille tarjoamat mahdollisuudet. Tämä erityisesti siksi, että maalohkon työ saattaa antaa eurooppalaisille laitteenvalmistajille olennaisesti suurempia mahdollisuuksia rakentaa maalohkon laitteistoja ja valmistaa muita siihen liittyviä laitteita. Kuten luvussa 1. todettiin, useat eurooppalaiset yhtiöt sijoittavat USA-johtoisiin konstellaatioihin ja myös ICOon. Näin ollen eurooppalaiset yhtiöt eivät ole luopuneet ajatuksesta tutkia näitä järjestelmiä. 3.4. Koska USA:n johtamat yritysyhteenliittymät ja ICO ovat ottaneet aikamoisen etumatkan tällaisten satelliittijärjestelmien kehittelyssä, herää kysymys: Mihin toimiin Euroopan tulisi ryhtyä? Esiin nousee sekä poliittisia että käytännön ongelmia. 3.4.1. Merkittävä poliittinen kysymys on komission pyyntö saada toimia kaikkien jäsenmaiden puolesta SPCS:ään liittyvien kansainvälisten asioiden suhteen. Jos jäsenvaltiot suostuvat tähän, niiden pitää olla selvillä siitä, että ne luopuvat riippumattomuudestaan useilla alueilla. 3.4.2. Riippumattomuuskysymyksen toinen poliittinen näkökohta on, rajoittaako sääntelykomitean (päätösehdotuksen 9 artiklan mukaan sellainen ehdotetaan perustettavaksi) päätös SPCS-järjestelmäoperaattorin valitsemisesta kansallisen sääntelyviranomaisen päätöksenteko-oikeutta lupien suhteen. Komissio ehdottaa, että jäsenvaltioiden ja komission väliset riita-asiat voidaan komitologiamenettelyllä antaa neuvoston päätettäväksi määräenemmistöllä. Tämä taas synnyttää selkeän poliittisen ongelman: eri mieltä olevan jäsenvaltion vastalause voidaan hylätä määräenemmistöllä; sen kansallisen sääntelyviranomaisen täytyisi siten antaa lupa vastalauseistaan huolimatta. Tämä on vastoin entisiä neuvoston päätöksiä, joiden mukaan nämä asiat kuuluvat kansallisten sääntelyviranomaisten toimialaan läheisyysperiaatteen vuoksi. Se herättää myös käytännön kysymyksiä kuten pitäytymisen komission vuoden 1997 aikataulussa. 3.5. Koska perusongelma on merkittävä, on syytä esittää lyhyesti komission ehdotusta puoltavat ja vastustavat perusteet. 3.6. Ehdotusta tuntuvat puoltavan seuraavat seikat 3.6.1. Aikakysymys voi olla olennainen (ensimmäisten yhdysvaltalaisten satelliittivälitteisten matkaviestinjärjestelmien arvioidaan olevan toimintakunnossa vuonna 1997), missä tapauksessa vain komission koordinoimalla ja johtamalla toiminnalla on menestymisen mahdollisuuksia. 3.6.2. SPCS:n käytettävissä olevan radiotaajuusspektrin rajallisuus (maailmanlaajuisesti) edellyttää kiireellistä yhteensovitettua valintamenetelmää. 3.6.3. Teollisuus tukee täysin eräitä komission ehdotuksen näkökohtia. 3.6.4. Euroopan telehallintoalan yhteistyöelimen puitteissa tehdyt olennaiset toimet ovat vapaaehtoisia, eivät oikeudellisesti sitovia. 3.6.5. Asetuksen 94/46/EY myötä sateelliittipalvelujen ja -välineiden tarjonta on jo tuotu EU:n lainsäädännön piiriin. 3.6.6. Satelliittipalveluista jne. neuvotellaan ja tehdään sopimus kansainvälisesti, mikä onnistuu parhaiten EU:n tasolla. 3.6.7. EU:n tason toimia tarvitaan, kun yritetään saada toimilupa USA:ssa. 3.7. Vastaperusteluja ovat mm. seuraavat: 3.7.1. Ehdotus on ristiriidassa sen vakiintuneen periaatteen kanssa, että tele- ja radioviestintälupien antaminen kuuluu jäsenvaltioiden vastuualueeseen. 3.7.2. Satelliitti- ja matkaviestinnän soveltaminen sekä niiden teknologia ja sääntely ovat päällekkäisiä CEPT:in nykyisen toiminnan kanssa. Miksi sama työ tehdään kahteen kertaan? CEPT on osoittanut olevansa alan toiminnan polttopiste koko Euroopan, ei vain 15 jäsenmaan osalta. Komission on käytettävä CEPTiä aina kun sen oma asiantuntemus ei riitä. 3.7.3. Vaikka teollisuus tukeekin komissiota tietyissä asioissa, esiin on tuotu myös kanta, jonka mukaan täysin itsenäisten kansallisten sääntelyviranomaisten on tehtävä toteutus yhteensovitetuissa puitteissa, jotta jäsenvaltiot voivat näin suojata etunsa. ITU suorittaa satelliittijärjestelmien teknisen koordinoinnin kansallisten sääntelyviranomaisten avulla; CEPT/ETSI suorittaa tyyppihyväksynnän; kilpailukysymykset kuuluvat 85 ja 86 artiklan piiriin. Mitä hyötyä ehdotuksesta siis on, kun asiat ovat jo hoidossa? 3.7.4. Euroopan teollisuuden ja yhdysvaltalaisten SPCS-yritysyhteenliittymien ja ICOn välillä on jo monta kaupallista sopimusta. Voidaanko sillä saada jotakin aikaan, että yritetään siirtää kellon osoittimia taaksepäin? 3.8. Komitea katsoo, että useisiin peruskysymyksiin on saatava vastaus ennen kuin asiasta voidaan antaa laaja lausunto. Esimerkiksi: 3.8.1. Onko USA:n ja Yhdistyneen kuningaskunnan saavuttama etumatka liian pitkä, jotta realistisesti voidaan uskoa, että niiden toimiin pystytään vielä vaikuttamaan? 3.8.2. Yhdysvaltain liittovaltion viestintäkomissio (FCC) on antanut väliaikaisia lupia useille järjestelmille, mutta teknisiä, rahoituksellisia ja sääntelyyn liittyviä asioita on vielä ratkaistava. Lisäksi on vielä neuvoteltava maailmanlaajuisen toiminnan ehdoista kansallisesti. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on oikeus käsitellä kansallisia lupia koskevia kysymyksiä ja pääosasto IV:llä kilpailulakeja koskevia ongelmia. Parantaako komission ehdotus jäsenvaltioiden neuvotteluasemaa? 3.8.3. Osallistuvien yhtiöiden kaupallinen valinta on meneillään monissa hallintoportaissa. Mitä tarjottavaa komissiolla on tässä tilanteessa? 3.8.4. Kuka antaa teknisen avun, jota komission ehdotuksen toteuttamiseen tarvitaan? Mikäli vastaus on, että turvaudutaan samoihin tahoihin joita CEPT ja ETSI jo käyttävät, eikö komissio silloin ehdota ainoastaan uutta hallintoporrasta? 3.8.5. Lupaehtojen yhtenäistäminen on hyvästä, mutta pystytäänkö ne yhtenäistämään vuoteen 1997 mennessä? 3.8.6. Mikä nykyisissä eurooppalaisissa koordinaatioprosesseissa on niin pahasti vialla, että komissio pystyy parempaan? 3.8.7. Neuvoston päätöksessä 28. kesäkuuta 1990 () korostettiin tarvetta käyttää CEPTin menettelyjä taajuuksien jakoasioissa ITUssa ja tunnustettiin, että CEPTiin puitteita tulisi käyttää yhteisten kantojen valmistelussa. Miksi uusi hallinnollinen taso? 3.9. Komitea pahoittelee, että lausunnon määräaikaa varhennettiin yhtäkkiä kesken valmistelun. Tämä typisti pahasti komitean keskustelua. 4. Erityistä 4.1. Komitea katsoo, että komissio voisi tukea satelliittivälitteisten matkaviestinpalvelujen kehittelyä unionin sisällä ja yleensä edistää Euroopan teollisuuden etuja seuraavilla tavoilla. 4.1.1. USA on saatava ymmärtämään että muitakin maita on olemassa, vaikka amerikkalaiset "määräävätkin tahdin" tällä alalla. Muu maailma seuraa myös tarkkaan, mitä Eurooppa tekee. (Tämä koskee myös muita kaupparyhmittymiä, esim. Japania.) 4.1.2. Satelliittivälitteisten matkaviestintäpalvelujen maailmanlaajuisesti koordinoidusta käyttöönotosta on neuvoteltava unionin ulkopuolisten maiden erityisesti USA:n kanssa. 4.1.3. On valvottava, että kansallisten sääntelyviranomaisten luvanantomenettely on unionin televiestintälainsäädännön (mukaan lukien soveltuvat yleiset saatavuusvelvoitteet, olennaiset edellytykset yms.) ja kilpailulakien mukaista, ja niitä noudattamattomia maita vastaan on ryhdyttävä kaikkiin tarpeellisiin toimiin. 4.1.4. CEPTin kanssa on koordinoitava sellaisten tietojen saanti, jotka ilmoitetaan komission tietopyynnön mukaisesti (). 4.1.5. Rehdin ja avoimen pääsyn takaamiseksi (esim. USA:n ja Japanin) markkinoille satelliitteja koskeviin periaatteisiin ja puitteisiin maailmanmarkkinoilla on keskityttävä: GATS ()/NGBT () ja Atlantin ylittävässä keskustelussa, erilaisissa kahden- ja monenvälisissä kauppaneuvotteluissa, EU:n ja USA:n kilpailuviranomaisten yhteistyösopimuksen puitteissa. 4.1.6. CEPTiä on tuettava, mutta ei sekaantumalla toiminnallisiin yksityiskohtiin, jotka ylittävät "maalohkon" lupia koskevat näkökohdat (ks. Komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi televiestintäpalveluiden yleisten lupien ja yksittäisten toimilupien yhteisestä puitejärjestelmästä KOM(95) 545 lopull., poikittaisviittaus satelliittipalveluihin). Komitea valmistelee parhaillaan lausuntoa asiakirjasta. 4.2. Komitea katsoo kuitenkin, että komission päätösehdotuksessa esitetyillä, muita alueita erityisesti lupamenettelysääntöjä koskevilla esityksillä ei todennäköisesti saavuteta enempää kuin kansalliset sääntelyviranomaiset ja komissio (pääosasto IV mukaan lukien) pystyvät tekemään. 5. Päätelmät 5.1. Komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio kiinnittää huomiota satelliittivälitteisiin matkaviestinpalveluihin. TSK on tietoinen siitä, että ajoitus on tärkeä ja uskoo, että komissiolla on asiassa tärkeä tehtävä, mihin luvussa 4.1 jo viitattiin. 5.2. Komitea pyytää komissiota tarkentamaan seuraavat seikat: ehdotuksen avainnäkökohdat, jotka nykyisessä muodossaan antavat mahdollisuuden erilaisille tulkinnoille, miten se aikoo edetä alueilla, joilla sen tehtävä on selkeä, erityisesti jäsenvaltioiden koordinoidun lähestymistavan luomisessa. Bryssel, 25. huhtikuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER () EYVL N:o C 15, 20. 1. 1996, s. 6. () Neuvoston direktiivi 90/387/ETY, 28.6.1990 televiestintapalvelujen yhtenäismarkkinoiden luomisesta avoimen verkon avulla (ONP). () Yleinen televiestintäsopimus (General Agreement on Telecommunication Services). () Perusteleviestinnän neuvotteluryhmä (Negotiating Group on Basic Telecommunications). () EYVL N:o C 166, 1990. () EYVL N:o C 347, 28. 12. 1995, s. 24.