Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) monivuotisten yleisten tullietuusjärjestelmien soveltamisesta tiettyihin kehitysmaista peräisin oleviin teollisuus- ja maataloustuotteisiin annettujen neuvoston asetusten (EY) N:o 3281/94 ja (EY) N:o 1256/96 7 ja 8 artiklassa säädettyjen työntekijöiden oikeuksia ja ympäristön suojelua kannustavien erityismenettelyjen täytäntöönpanosta"

(98/C 73/15)

Neuvosto päätti 14. marraskuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut ulkosuhteiden, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön jaosto antoi lausuntonsa 25. marraskuuta 1997. Ainoa esittelijä oli Thomas Etty.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. 11. joulukuuta 1997 pitämässään 350. täysistunnossa (joulukuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 112 ääntä puolesta, 1 vastaan, ja 11 pidättyi äänestämästä.

1. Yleistä

Lausunnossa (CES 1159/94), jonka TSK antoi ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) kolmivuotisen yleisen tullietuusjärjestelmän (1995 1997) soveltamisesta tiettyihin kehitysmaista peräisin oleviin teollisuustuotteisiin sekä ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) yleisten tullietuusjärjestelmien soveltamisesta tiettyihin kehitysmaista peräisin oleviin maataloustuotteisiin annettujen asetusten (ETY) N:o 3833/90, (ETY) N:o 3835/90 ja (ETY) N:o 3900/91 jatkamisesta vuoteen 1995, komitea on jo ilmaissut tukensa erityisille kannustejärjestelyille, joista komissio tekee nyt konkreettisia ehdotuksia. Komitea tukee voimakkaasti komission asianmukaisia ja tehokkaita ehdotuksia, joilla edistetään työntekijöiden ja ympäristön suojelua koskevien sääntöjen noudattamista yleisten tullietuusjärjestelmien edunsaajamaissa.

2. Erityistä

2.1. Eräiden kansainvälisten työntekijöiden oikeuksia koskevien normien noudattamista edistävien toimien suhteen komitea on tyytyväinen siihen, että komissio korostaa 3, 4 ja 5 artiklassa painokkaasti mahdollisten edunsaajamaiden velvollisuutta osoittaa, että niiden lainsäädäntö ja käytäntö takaavat järjestäytymisvapauden ja lapsityövoiman käytön lakkauttamisen, mikä on ehtona lisäetuuksien myöntämiselle. Samoin komissio korostaa tiukkaa valvontaa ja yhteistyömenettelyjä, paikan päällä suoritettavia tarkastuksia sekä tehokasta teknistä apua sopivien hallinto- ja teknisten valvontarakenteiden kehittämiseksi (6 ja 7 artikla).

Tässä yhteydessä komitea korostaa, että on tärkeää ottaa huomioon näiden alojen toimivaltaisten YK:n elinten raportit. Näitä toimielimiä ovat ILOn järjestäytymisvapauskomitea, ILOn yleissopimusten ja suositusten täytäntöönpanon asiantuntijakomitea sekä YK:n lasten oikeuksien komitea.

2.2. Komitea ilmaisee kuitenkin huolensa siitä, että uuden kannustusjärjestelmän käytäntöön soveltaminen rajoittaa vuonna 1995 uudistetun kokonaisjärjestelmän etuja, joita ovat yksinkertaisuus, avoimuus ja luotettavuus.

Edunsaajamaiden kanssa useita vuosikymmeniä kestäneen yhteistyön jälkeen on osoittautunut, että nämä tekijät ovat ratkaisevia kaupan edistämistoimien tehokkuuden kannalta.

Niitä ei tulisi mitenkään vaarantaa.

2.3. Komitea on kuitenkin samalla pahoillaan ja pettynyt, koska komission ehdotuksessa tämä uusi väline rajoitetaan kolmeen ILOn yleissopimukseen: yleissopimuksiin N:o 87 ja 98 järjestäytymisoikeudesta ja työehtosopimusten solmimisoikeudesta sekä yleissopimukseen N:o 138 työhönoton vähimmäisiästä. Tämä poikkeaa kansainvälistä kauppaa ja työntekijöiden oikeuksia koskevien normien kannalta komission aikaisemmasta kannasta, johon talous- ja sosiaalikomitea yhtyi ja joka sisälsi ILOn yleissopimukset N:o 29 ja 105 pakkotyöstä ja sen lakkauttamisesta sekä yleissopimuksen N:o 111 syrjinnästä työmarkkinoilla ja ammatinharjoituksen yhteydessä. Näitä kolmea yleissopimusta pidetään yhdessä yleissopimusten N:o 87 ja 98 kanssa ILOn tärkeimpinä ihmisoikeuksia koskevina yleissopimuksina. Komissio jättää ne ehdotuksessaan tyystin huomiotta antamatta minkäänlaista selitystä. Vaikka pakkotyöstä säännellään yleisistä tullietuusjärjestelmistä annetun voimassa olevan asetuksen 7 artiklassa, komitean mielestä pakkotyön poistaminen pitäisi kuitenkin palkita lisäetuuksilla.

2.4. Toinen tähän liittyvä ja selvennystä kaipaava seikka on, että komissio on sisällyttänyt asetusehdotukseen työhönoton vähimmäisikää koskevan yleissopimuksen N:o 138 kommentoimatta sitä mitenkään. Vaikka komitea onkin täysin samaa mieltä siitä, että lapsityövoiman käyttöön tulee puuttua ehdotetussa neuvoston asetuksessa, sen mielestä on valitettavaa, että neljä Euroopan unionin viidestätoista jäsenvaltiosta ei ole ratifioinut ILOn vähimmäisikää koskevaa yleissopimusta. Komitea korostaa jälleen kerran, että tällaisissa tapauksissa EU:n vaatimukset ovat paljon uskottavampia, jos kaikki sen jäsenvaltiot täyttävät ne vaatimukset, joita ne haluavat myös muiden maiden noudattavan. Syrjintää työmarkkinoilla ja ammatin harjoittamisen yhteydessä koskevan ILOn yleissopimuksen N:o 111 suhteen komitea toistaa, ettei kolme jäsenvaltiota (Irlanti, Luxemburg ja Yhdistynyt kuningaskunta) ole sitä vielä ratifioinut. Niinpä komitea kehottaa komissiota aloittamaan neuvottelut niiden jäsenvaltioiden kanssa, jotka eivät ole vielä voineet ratifioida yleissopimusta N:o 138, poistaakseen ratifioinnin tiellä olevat esteet lähitulevaisuudessa. Lisäksi komitea toivoo, että EU:n jäsenvaltiot osallistuvat aktiivisesti lapsityövoiman käytön riistävimpiä ja vaarallisimpia muotoja koskevan, vuonna 1999 valmistuvan ILOn uuden yleissopimuksen laatimiseen ja ratifioivat sopimuksen mahdollisimman pian sen jälkeen, kun Kansainvälinen työkonferenssi on sen hyväksynyt, ja että neuvosto tämän jälkeen sisällyttää sen nyt ehdotettuun asetukseen ILOn yleissopimuksen N:o 138 lisäksi.

2.5. Mitä tulee kansainvälisten ympäristöstandardien noudattamisen parantamiseksi ehdotettuihin toimiin, komitea ymmärtää ympäristölausekkeiden muotoilun vaikeudet, mutta katsoo silti, että tällaiset lausekkeet ovat toivottavia sikäli kuin ne on mahdollista toteuttaa. Komitea kannattaa komission valintaa käyttää Trooppisen puualan kansainvälisen liiton ITTO:n standardeja arviointiperusteina.

2.6. Komitea on myös tyytyväinen komission ehdotukseen (3, 4, 10 ja 11 artikla) julkaista erityismenettelyhakemukset Virallisessa lehdessä, jotta kaikki tahot, joita asia koskee, voivat tarjota hakemusta koskevaa asiantuntemusta ja hyödyllisiä tietoja. Erityisen tyytyväinen komitea on komission perusteluissa varaamaan oikeuteen kuulla järjestöjä, etenkin ILOa, jäsenvaltioiden ammattiliittoja ja kansainvälisiä ammatti- ja työnantajaliittoja sekä näihin asioihin (ihmisoikeudet, ympäristökysymykset) erikoistuneita kansalaisjärjestöjä kuluttajajärjestöt mukaan lukien. Komitea ehdottaa, että uudet määräykset sallisivat kansainvälisten ammatti- ja työnantajaliittojen osallistua perusteluissa mainitun tietojen antamisen lisäksi sellaisiin maihin tehtäviin vierailuihin, joissa työntekijöiden oikeuksien kunnioittaminen on erityisen kyseenalaista. Tämä vaikuttaa asianmukaiselta ottaen huomioon niiden roolin ja kokemuksen ILOn valvontakoneistosta.

2.7. Komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että lisäetuuksien on oltava riittävän suuria, jotta ne muodostavat todellisen kannusteen työntekijöiden ja ympäristön suojelua koskevien säännösten noudattamiseen. Samasta syystä komitea on tyytyväinen ehdotukseen, jonka mukaan lisäetuuksia tulisi voida myöntää niillekin maille, joihin ei enää sovelleta perusmenettelyä niiden saavuttaman edistyksen vuoksi. Komitea yhtyy komission näkemykseen siitä, etteivät tällaisten toimien EU:lle aiheuttamat todennäköiset kokonaiskustannukset nousse kovin korkeiksi, koska monissa yleisten tullietuusjärjestelmien edunsaajamaissa työntekijöiden ja ympäristön suojelua koskevien säännösten noudattaminen on puutteellista. Kustannukset jäävät aivan varmasti pitkälti alle asetusluonnoksen liitteenä olevassa rahoitusselvityksessä mainitun 787,7 miljoonan ecun (joka on teoreettinen enimmäismäärä).

2.8. Komitea pahoittelee kuitenkin, ettei komission ehdotuksessa asetukseksi tai edes sen perusteluosassa mainita kehittymättömimpiä maita. Niillä ei tietenkään ole mahdollisuutta saada lisäetuuksia, koska niiden tullitariffit on jo asetettu nollatasolle. Tämä saattaa rajoittaa vakavasti uusien säännösten vaikutusta, sillä kehittymättömimmillä mailla ei olisi mitään kannusteita parantaa työntekijöidensä oikeuksia ja ympäristönsuojelua. Komitea ehdottaakin, että niitä varten luodaan lisäkannustimia. Tarkemmin sanoen yleiset tullietuusjärjestelmät tulisi sisällyttää keskusteluun mahdollisuudesta lisätä näille maille annettavaa kehitysapua. Komitea viittaa tässä yhteydessä myös 28. toukokuuta 1997 antamaansa lausuntoon "Kehitysapu, hyvä hallintotapa ja yhteiskunnallis-taloudellisten eturyhmien rooli" () ja hyvän hallintotavan normeihin.

2.9. Erityisten kannustusmenettelyjen täydellistä tai osittaista lakkauttamista koskevat komission ehdotukset (14 artikla) ovat hieman epämääräisiä. Komitea ehdottaa, että mikä tahansa asiasta perustellusti kiinnostunut taho mukaan lukien taloudelliset ja yhteiskunnalliset eturyhmät voisi tehdä komissiolle ehdotuksen tutkimuksen käynnistämisestä. Uuden järjestelmän sujuvan toiminnan varmistamiseksi TSK ehdottaa, että tutkimus käynnistetään automaattisesti 30 päivän kuluessa tutkimuspyynnön tekemisen jälkeen, ellei voida esittää hyviä syitä epäillä valituksentekijän vilpittömiä tarkoitusperiä. Komitea ehdottaa myös, että polkumyynnin vastaisen menettelyn tapaan valtioiden lisäetuudet voitaisiin peruuttaa tutkimuksen ajaksi, sillä tämä saattaa kestää jonkin aikaa asianmukaista menettelyä noudatettaessa.

2.10. Komitea ymmärtää 14 artiklan 1 kohdalla, jonka mukaan lisäetuuksien "lakkauttaminen kokonaan tai osittain ei estä neuvoston asetusten (EY) N:o 3281/94 ja (EY) N:o 1256/96 9 artiklan mahdollista soveltamista", tarkoitettavan ennen kaikkea petostapauksia. Komitea katsoo, että tätä säännöstä tulisi käyttää siten, että jos tuotteiden valmistuksessa ilmoitetaan totuudenvastaisesti noudatetun työntekijöiden suojelua koskevia säännöksiä ja/tai ympäristönormeja, tätä pidettäisiin yleisten tullietuusjärjestelmien yhteydessä petoksena. Tällöin valtio, jolle on myönnetty lisäetuuksia mutta jonka sittemmin todetaan rikkoneen kyseisiä säännöksiä, menettäisi paitsi lisäetuudet myös muut yleiset tullietuudet.

2.11. Komitea kiinnittää huomiota siihen, että ehdotetun neuvoston asetuksen valtiokeskeinen lähestymistapa saattaa haitata hallitusten, liike-elämän, ammattiliittojen ja kansalaisjärjestöjen yrityksiä luoda eräille tuotteille vastaavanlaisiin työntekijöiden ja ympäristön suojelua koskeviin normeihin perustuvia sosiaalimerkintöjä ja pelisääntöjä. Komitea myöntää, että valtiokeskeinen lähestymistapa on käytännöllisin, mutta pyytää komissiota pohtimaan keinoja, joilla tehokas itsesäätely voitaisiin vapauttaa ehdotuksessa esitetyistä peruutus- tai lakkautusmenettelyistä ja ottaa käyttöön täydentävä menettely.

2.12. Yleisten tullietuusjärjestelmien edunsaajamaiden suuren määrän vuoksi komissiolle aiheutunee huomattavasti työtä, jos kaikki uudesta järjestelystä kiinnostuneet maat hakevat nopeasti ja suurin piirtein samanaikaisesti uusia etuuksia. Komitea korostaa, että tästä huolimatta komission tulisi edetä varovasti, jotta mahdollisten edunsaajamaiden uusien säännösten noudattamisen arvioinnille varataan riittävästi aikaa. Tämän vuoksi TSK painottaa, että yleisten tullietuusjärjestelmien parissa työskentelevän henkilöstön määrä tulee arvioida, ja mikäli tarpeellista, yleisten tullietuusjärjestelmien valvontamekanismeista vastaavan komission henkilöstön määrää ja koulutusta tulee lisätä.

2.13. Lopuksi TSK suosittaa voimakkaasti, että neuvosto hyväksyy pian tämän komission ehdotuksen neuvoston asetukseksi nykyisessä muodossaan, joskin komitean edellä esitetyt huomiot tulee ottaa huomioon uusien yleisten tullietuusjärjestelmien käytännön toimeenpanossa. Komitea toivoo, että komissio harkitsee vakavasti ILOn pakkotyötä ja syrjintää koskevien perustavanlaatuisten yleissopimusten sekä vuonna 1999 valmistuvan lapsityövoimaa koskevan ILOn yleissopimuksen sisällyttämistä ehdottamaansa asetukseen lähitulevaisuudessa.

Bryssel, 10. joulukuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL C 287, 22.9.1997, s. 44