Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle: Toimintasuunnitelma Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kilpailukyvyn edistämiseksi"

(98/C 214/26)

Komissio päätti 30. lokakuuta 1997 perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta.

Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 1998. Esittelijä oli Henri Malosse.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. 30. huhtikuuta 1998 pitämässään 354. täysistunnossa (huhtikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 85 ääntä puolesta, 5 vastaan, ja 13 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Tekstiili- ja vaatetusteollisuus on perinteinen ala, joka liittyy yhteen yhteiskunnan perustarpeista. Ala on kokenut suuria mullistuksia, jotka ovat seurausta kansainvälisen kauppavaihdon kehityksestä uusien halvan työvoiman tuotantoalueiden (Pohjois-Afrikka, Aasia, Itä-Eurooppa, Latinalainen Amerikka) vallattua alaa. Uuden teknologian kehitys, kuluttajien maun ja käyttäytymisen muuttuminen sekä jakelualan käänteentekevät muutokset ovat nopeuttaneet kehitystä. Muutoksen myötä Euroopan unionissa on valitettavasti menetetty monia työpaikkoja. Lisäksi on jouduttu lähes katastrofaaliseen tilanteeseen perinteisillä aloilla, jotka eivät ole pystyneet uudenaikaistumaan tai muuntautumaan.

1.2. Tällä hetkellä näyttää selvästi siltä, että erittäin kilpailukykyisen tekstiili- ja vaatetusteollisuuden ja kilpailukyvyltään heikkojen sekä kehitykseen kykenemättömien yritysten välinen ero on kasvamassa.

1.3. On huomattava, että alalla on kuitenkin onnistuttu säilyttämään tiettyjä "valtteja" etenkin siksi, että sillä on koko prosessin eri vaiheet kattava erittäin yhtenäinen tuotantoketju, maailmanlaajuisesti ajatellen ensiluokkainen välineistö, erittäin suorituskykyinen tekokuituteollisuus, paljon luovia pk- ja käsiteollisuusyrityksiä sekä yleensä erittäin ammattitaitoinen työvoima. Alan valttien joukkoon voidaan myös lukea maailmanmarkkinoita hallitsevan eurooppalaisen suunnittelun (suunnittelijat, huippumuoti, valmisvaatteet) tuoma dynamiikka. Samoin on korostettava erikoistuneen jakeluportaan myönteistä roolia eurooppalaisen muodin välittäjänä sekä ulkomailla että Euroopan kaupunkien historiallisissa keskustoissa, joissa muoti on esillä.

1.4. Yhteisön sisäinen kauppa oli tekstiili- ja vaatetusalalla vuonna 1996 53,4 miljardia ecua ja eurooppalainen vienti yhteisön ulkopuolisiin maihin 30,3 miljardia ecua. Ala onkin yksi Euroopan tärkeimmistä vientialoista. Tulevaisuus on kuitenkin huolestuttava, kun otetaan huomioon Aasian talouskriisi devalvaatioineen, joiden vaikutus saattaa tuntua Euroopassa suurisuuntaisena halpatuontina ja vaikeutena päästä Aasian markkinoille.

1.5. Valteistaan huolimatta alan työpaikat ovat viime vuosina vähentyneet. Vuosina 1990 1996 on hävinnyt arviolta 600 000 työpaikkaa. Arviot tuleville vuosille ovat hälyttäviä: niiden mukaan vuodessa menetetään noin 100 000 työpaikkaa. On otettava käyttöön hyökkäysstrategia, jotta hävikkiä pystyttäisiin jarruttamaan ja pysäyttämään se. Esimerkkinä voidaan pitää alan monia menestyneitä yrityksiä, jotka ovat ylläpitäneet työllisyyttä tai luoneet uusia työpaikkoja. TSK järjesti kaikkien haasteiden arvioimiseksi yhteistyössä komission ja Euroopan parlamentin kanssa 23 tammikuuta 1998 kuulemistilaisuuden, johon osallistuivat alan tärkeimmät osapuolet.

2. Yleistä

2.1. Komission tiedonannon ansiona on, että siinä on käynnistetty laaja-alainen keskustelu todellisen eurooppalaisen strategian luomisesta alalle. Tiedonantoa voidaan pitää toimintasuunnitelmana, jos siihen lisätään konkreettiset ehdotukset, selvitys rahoitusmahdollisuuksista, kuvaus tarvittavista henkilöstöresursseista, toteutusaikataulu sekä ne seuranta- ja koordinointimekanismit, joita tarvitaan yksiköiden välille suunnitelman toteuttamiseksi. Talous- ja sosiaalikomitea esittää, että neuvosto (teollisuus) toteuttaisi konkreettisesti tiedonantoon sisältyvät hyvät aikeet, sillä tehdyt odotukset edellyttävät kiireellisiä toimia.

2.2. Komitea pahoittelee, ettei tiedonantoon sisälly alan suorituskyvyn valtiokohtaista erittelyä, jonka avulla voitaisiin saada esille parhaimmat tulokset ja analysoida niiden syyt. Komitea pahoittelee niin ikään, että tiedonannosta puuttuu alan tarkka rakenneanalyysi. Vaikka kyseessä on yhtenäinen ala, tällainen analyysi on välttämätön ammattien kirjon ja kilpailutilanteiden erojen arvioimiseksi.

2.2.1. Tekstiilikoneteollisuus on erittäin keskittynyt ja yleensä hyvin suorituskykyinen.

2.2.2. Dynamiikka muulla kuin vaatetukseen liittyvällä tekstiilialalla: sisustus, matot, teollinen käyttö, autot.

2.2.3. Valmisvaateteollisuus on erittäin työvoimavaltainen ala. Työntekijät ovat yleensä naisia, ja teollisuus on sijoittunut herkkiin työllisyyskeskittymiin. Se koostuu yleensä pienyrityksistä tai käsiteollisuusyrityksistä.

2.2.4. Valmisvaateteollisuuden alihankinta on erityisen merkittävä työllisyystekijä paikallistetuissa työllisyyskeskittymissä. Se työllistää komission arvioiden mukaan unionissa yli 650 000 ihmistä, joista 200 000 on käsityöläisiä, kun mukaan luetaan etätyö. Mittatilaustyö eli ompelimot ja korjaustöitä tekevät ompelimot kuuluvat mukaan alaan omine erikoispiirteineen.

2.2.5. Tutkimus- ja kehittämistyötä ei Euroopan unionissa ole kehitetty riittävästi, varsinkaan kun on kyse uusista kuiduista ja kankaista sekä niille asetettavista työsuojeluvaatimuksista.

2.2.6. Muoti ja haute couture ovat aloja, joissa eurooppalaiset suunnittelijat ovat erinomaisessa asemassa kansainvälisesti katsoen. Alat tuottavat merkkien ja muotoilun vuoksi usein itse tuotannon ylittävää "lisäarvoa".

2.2.7. Kauppa on usein muodin ja eurooppalaisen suunnittelun levittäjä Euroopassa ja sen ulkopuolella (etenkin pienet erikoisliikkeet ja korkeatasoiset tavaratalot, joissa asetetaan yleensä etusijalle laatu ja palvelu). Suurjakelulle on sen sijaan yleensä ominaista halvat alhaisella hinnalla tuodut tuotteet, joilla saadaan huomattavat voittomarginaalit.

2.3. Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä komission toteamukseen, että tekstiili- ja vaatetusteollisuus on paitsi perinteikäs myös tulevaisuuden ala, joka työllistää unionissa 2 200 000 ihmistä 120 000 yrityksessä, joista monet sekä pienet että suuret ovat erittäin kilpailukykyisiä ja joilla on hyvät kasvumahdollisuudet. Tätä ajatusta tulisi laajentaa jakelualalle, jolla on merkittävä asema tekstiili-, vaatetus- ja jalkineteollisuudessa sekä kaikilla muilla muotiin liittyvillä aloilla. Alalla on laajasti ottaen Euroopan unionissa lähes 5 miljoonaa työpaikkaa. Vaikka näillä aloilla on omat erityiset ongelmansa, komitea kannattaa toimintaohjelmalle laajaa lähestymistapaa, jonka avulla lisättäisiin alan yhtenäisyyttä ja painoarvoa.

2.3.1. Alalle ominainen luovuus ja kulttuuri muodostavat koko tuotannonalan kannalta ratkaisevan tekijän yhteisön viennin menestyksessä. Korkealaatuisessa vaatetusteollisuudessa myynti ei ole pelkästään kankaan myyntiä, vaan siihen nivoutuvat luovuus, taitotieto, hahmottelu ja elämäntyyli.

Yhteisön on osallistuttava rohkaisutoimiin, jotka koskevat alan kulttuurinäkökohtien hyödyntämistä. Luovuus (mallit ja suunnittelu) on Euroopan teollisuuden valttikortti kansainvälisessä kilpailussa.

Tämän henkisen omaisuuden tehokas suojelu kansallisella ja kansainvälisellä tasolla on hyvin tärkeää koko teollisuudenalalle.

Tällä hetkellä ei ole olemassa sellaista henkisen omaisuuden yhtenäistä ja harmonisoitua yhteisötason suojelua, jota voitaisiin soveltaa muotialan malliston ja suunnittelun suojeluun. Tässä yhteydessä komitea korostaa aikanaan luvatun ja vielä hyväksymättä olevan direktiivin tarvetta ja kiirehtii sitä.

3. Euroopan teollisuuden oikeutettujen etujen hyödyntäminen maailmanmarkkinoilla

3.1. Toimintasuunnitelmassa ei ole käsitelty riittävästi aihetta, joka liittyy EU:n ulkopuolisten maiden markkinoille pääsyn helpottamiseen. Tuontivalvontaakin on käsitelty vain pintapuolisesti. Nämä kysymykset kuuluvat kuitenkin yksinomaan yhteisön toimivaltaan. Kun otetaan huomioon, että komissio on alan edustajia kuultuaan helpottanut tuontia EU:hun ja että monikuitusopimus puretaan vuonna 2004, komitea vaatii WTO:n sääntöjen mukaisiin tiukkoihin toimiin ryhtymistä niiden välineiden pohjalta, jotka unionilla on jo käytössään. Komitea painottaa tässä yhteydessä vastavuoroisuutta. Esimerkkinä voidaan mainita, että Euroopan vaatetusteollisuuden tuotteiden vero Yhdysvaltain markkinoilla on nykyään 22 %, kun taas Yhdysvallat maksaa tuonnistaan Eurooppaan vain 12 % veroa. Julkisista hankinnoista alan ammattilaiset ovat todenneet, että EU:n ulkopuolisista maista tulevien hankkijoiden osuus on kasvamassa. EU:n hankkijat eivät kuitenkaan tahdo päästä yhteisön ulkopuolisille markkinoille, koska niillä on lukuisia esteitä tai syrjiviä menettelytapoja, jotka ovat julkisia hankintoja koskevan GATT-sopimuksen vastaisia.

3.2. Komissio on kehittänyt tietokannan ja Internet-sivut, joihin talouden toimijoilla on suora pääsy. Tietokannan avulla voidaan eritellä esteet, joita Euroopan kaupalla on yhteisön ulkopuolisten maiden markkinoilla (Market Access). Tietokanta on osoittautunut onnistuneeksi, mutta sen käytöstä on vielä tiedotettava erityisesti tekstiili- ja vaatetusteollisuuden ammattilaisille, jotka kertovat usein kohtaamistaan esteistä. Tämä tietokanta on kuitenkin vain väline, jonka avulla esteet pyritään poistamaan niiden tunnistamisen jälkeen. Kun otetaan huomioon Market Access -tietokannan avulla ilmi tulleiden esteiden suuri määrä (yli 600 vajaassa vuodessa) ja kaupan esteitä koskevan asetuksen mukaisten toimien vähyys, komissiota voi vain kannustaa toimimaan entistä "aggressiivisemmin sanan myönteisessä merkityksessä", kuten komission jäsen Leon Brittan totesi talous- ja sosiaalikomitealle lokakuussa 1997.

3.3. Komitea muistuttaa, että laiton toiminta haittaa kansainvälistä kauppaa. Komitea ehdottaa, että Euroopan unioni käyttää tämän toiminnan torjumiseksi kaikkia käytössään olevia keinoja.

3.3.1. Polkumyyntitapauksissa neuvoston tulee kantaa vastuunsa ja tehdä päätös väliaikaisten polkumyyntitullien vahvistamisesta tai vahvistamatta jättämisestä. Mikäli neuvosto ei vahvista avoimessa menettelyssä tehtyjä väliaikaisia päätöksiä, se saattaa aiheuttaa Euroopan edun kannalta huomattavaa vahinkoa.

3.3.2. Yhdysvaltojen tullin tiukan valvonnan antaman esimerkin mukaisesti unionin tulee tehostaa kaikenlaisen laittoman toiminnan torjuntaa (esim. asiakirjojen väärentäminen) tukeutuen tuomioistuimen ennakkotapauksiin (toukokuussa 1996 annettu "Faroe Seafood" -tuomio) ja eurooppalaiseen petosten ja jäljennösten vastaiseen ohjelmaan (UCLAF).

3.3.3. Etenkin jäljitelmien levittämisen torjuntaa on kiirehdittävä. Komissio julkaisee aiheesta piakkoin vihreän kirjan, joka voi komitean näkemyksen mukaan lisätä merkittävästi suuren yleisön tietoisuutta tällaisen toiminnan kielteisistä vaikutuksista etenkin työllisyyden kannalta.

Tällaiselle toiminnalle "alttiissa" maissa tulisi yhteistyössä paikallisten viranomaisten kanssa perustaa valvontaryhmiä. Asiaa on käsitelty Lontoossa hiljattain pidetyn Aasian ja Euroopan liike-elämän foorumin yhteydessä järjestetyissä ensimmäisissä rohkaisevissa tapaamisissa.

3.3.4. Unionin ei pidä epäröidä käyttää yleisen tullietuusjärjestelmän tarjoamaa laillista keinoa kehitysmaiden kannustamiseksi petosten ja jäljennösten vastaisessa taistelussa.

3.3.5. Komitea ehdottaa myös, että jäsenvaltioiden ja yhteisön toimivaltaiset viranomaiset tutkisivat yhdessä alan ammattilaisten kanssa valmistuspaikan osoittavan merkinnän mahdollisuutta, jolloin voitaisiin estää sääntöjen kiertämistä ja taata siten avoimuus ja kuluttajille suunnattu tiedotus. Eri menetelmät ovat mahdollisia kuitenkin niin, että otetaan huomioon määritys kokoonpanopaikan perusteella ja säilytetään sellaisten arvokkaiden kansallisten käsitteiden kuin esim. "made in Italy" tai "made in France" imago.

3.4. Nykyisten välineiden käytön lisäksi komitea kannustaa unionia entistä hyökkäävämpään strategiaan WTO:ssa. Strategiasta on sovittava yhdessä asianomaisten tahojen kanssa, ja sen tavoitteena tulee olla kansainvälisen kaupan entistä avoimemmat, tasapainoisemmat ja inhimillisemmät säännöt: yleisen tullietuusjärjestelmän suuntaaminen todellisissa vaikeuksissa oleviin maihin, vastavuoroisuuden periaatteen voimaan saattaminen, ILO:n sosiaalisten sopimusten edistäminen sekä myönteisin (vahvistetut edut) että kielteisin keinoin silloin, kun sopimuksia rikotaan räikeästi (vankien ja lasten pakkotyö). Komitea tukee yhteistyössä ammattilaisten kanssa toteutettavaa ympäristö- tai "sosiaalimerkkien" kehittämistä samaan malliin kuin amerikkalainen "children labour free" -merkki sillä ehdolla, että niitä valvotaan tiukasti ja että ne yhdenmukaistetaan niiden puhtaasti kaupallisen hyödyntämisen välttämiseksi. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden työmarkkinaosapuolet, Euratex (Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden työnantajajärjestö) ja FSE/THC (Euroopan tekstiili-, vaatetus- ja nahkateollisuuden ammattiliitto) allekirjoittivat 22. syyskuuta 1997 "pelisäännöt", joilla ne kannustavat aktiivisesti jäseniään ja siten eurooppalaisia yrityksiä noudattamaan suoraan tai välillisesti kaikkialla maailmassa ILO:n vähimmäissopimuksia, jotka liittyvät työn perusvaatimuksiin (core labour standards) eli pakkotyön kieltämiseen, yhdistymis- ja neuvotteluoikeuteen, lapsityövoiman käytön kieltämiseen ja syrjimättömyyteen työssä.

3.5. Näiden periaatteiden pohjalta tulee kiinnittää erityistä huomiota Lomén sopimuksen uudistamiseen, kun pyritään vapaakauppa-alueen luomiseen Etelä-Afrikan kanssa sekä Venäjän ja Kiinan todennäköiseen liittymiseen WTO:hon. Näihin aloitteisiin tulee liittää tiiviisti asianomaiset eurooppalaiset osapuolet, teollisuus, ammattijärjestöt, kauppa ja kuluttajat, jotta Euroopan etuja ei järjestelmällisesti heikennettäisi. Komitea korostaa vastavuoroisuuden ja rehellisyyden periaatteita. Komitea aikoo pitää huolta siitä, ettei Euroopan unioni edistä unionin perusarvojen eli sosiaalisten oikeuksien, lasten oikeuksien ja ympäristönsuojelun vastaista kehitystä avaamalla markkinat asettamatta niille ehtoja. Komitea arvostaa myös Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden aloitetta WTO-maiden teollisuuden ja ammattijärjestöjen allekirjoittamasta "Magna Chartasta", joka perustuu kauppavaihdon vastavuoroisuuden, rehellisyyden, valvonnan, jäljennösten vastaisen toiminnan ja ILO:n sosiaalisten sopimusten noudattamisen periaatteisiin.

3.6. Komitea edellyttää myös käsiteltäväksi peruskysymyksiä, jotka liittyvät jäljentämiseen sekä sen tehokkaan torjumisen keinoihin. Tämä ongelma koskee ensisijaisesti eurooppalaisen vaatetusteollisuuden suunnittelijoita ja merkkejä sekä asusteita (huivit, parfyymit, kengät, korut), sillä ne ovat tällä hetkellä maailmanlaajuisesti tunnettuja. Komitea edellyttää, että komissio käyttää etuoikeuksiaan entistä laajemmin lujittaakseen toimia tällaisten käytäntöjen torjumiseksi etenkin tehostamalla jäsenvaltioiden tulliviranomaisten välistä koordinointia. Yhteisille (komissio ja jäsenvaltiot) petosten vastaisille yksiköille, jotka toimisivat edustustoissa ja lähetystöissä, annettaisiin kyseiselle toiminnalle "alttiissa" maissa tehtäväksi tunnistaa laittoman tuotannon pääasialliset lähteet ja toimia laillisin keinoin ja asianomaisten viranomaisten välityksellä siten, että tällainen tuotanto saataisiin loppumaan. Valvonta- ja rankaisutoimien tulisi koskea myös Euroopan unionia erityisesti kolmannen pylvään yhteydessä, sillä nämä käytännöt lisääntyvät yhtä lailla unionin alueella.

3.7. Vaikka viennin edistämiseen tähtäävät julkiset toimet ovat edelleenkin jäsenvaltioiden viranomaisten vastuulla, teollisuuden ja käsiteollisuuden ala toivoo, että Euroopan unioni tukee yhteisön ulkopuolisten maiden markkinoilla tehtäviä yhteisiä toimia: edustustot, näyttelykeskukset, osallistuminen messuille, logistiikkakeskukset. Komitean mielestä tällainen toiminta olisi omiaan erityisesti pk- ja käsiteollisuusyrityksille. Exprom-ohjelman (export promotion) määrärahojen poistamisella onkin erityisen tuntuvat vaikutukset alaan.

4. Alihankinta alan välttämätön rengas

4.1. Kuten komitea mainitsi lausunnossaan "Euroopan unionin tekstiili- ja vaatetusteollisuuden alihankinnan kilpailukykyisyys" (), alihankinta on tuotantoketjun tärkeä rengas, sillä se on joustavuustekijä sekä vaihtoehto systemaattiselle työpaikkojen siirtämiselle Euroopan unionin ulkopuolelle. Laadukas ja läheinen eurooppalainen alihankinta on alan kilpailutekijä, sillä sen avulla alalla voidaan reagoida nopeasti kuluttajien makumuutoksiin, jotka seuraavat muodin oikkuja. Alihankinta on myös innovaatio- ja luovuustekijä niiden tuhansien käsiteollisuus- ja pk-yritysten ansiosta, jotka sen muodostavat. Alihankinta on lisäksi monilla alueilla tärkeä erityisesti naisten työllistäjä. Euroopan tasolla onkin edistettävä koehankkeita ja hyväksi koettuja käytäntöjä, jotka liittyvät oikein ajoitettuun ja nopeaan toimintaan sekä laatuun. Komitea kannattaa tekstiili- ja vaatetusteollisuuden eurooppalaisen järjestön Euratexin komission tuella käynnistämiä aloitteita, joilla helpotetaan tutkimusta ja teknologian siirtoa tarvittaessa nopeaa toimintaa. Komitea painottaa, että aloitetta olisi hyvä laajentaa ja liittää siihen alkupäästä muotisuunnittelijat ja käsiteollisuusyritykset ja loppupäästä erikoisjakelu, jotta uusi dynamiikka ja joustavuus leviäisi koko tuotantoketjuun.

4.2. Ulkoista jalostusliikennettä (TPP) ja alihankintaa yhteisön ulkopuolisista maista olisi tarpeen eritellä entistä tarkemmin. Erityisesti yritystasolla tehtävän hyväksi koettujen käytäntöjen vaihdon (benchmarking) avulla voitaisiin löytää sellaista ulkoista jalostusliikennettä, jolla on myönteisiä vaikutuksia paikalliseen työllisyyteen. Pohjois-Amerikan markkinoilla Naftasta saatuja kokemuksia tulisi analysoida yksityiskohtaisesti. Karibian valtioihin laajentuneessa Naftassa on toteutettu tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kokonaisstrategia. Komitea ehdottaa, että Euroopan unioni laatii samantapaisen strategian Keski- ja Itä-Euroopan maiden, EU:n ulkopuolisten Välimeren maiden sekä Lomén sopimuksen allekirjoittaneiden AKT-maiden kanssa. Eurooppalaiseen strategiaan tulee sisältyä rajojen vastavuoroisen avaamisen periaatteen ja yhteisen alkuperäsäännöstön lisäksi myös sitoutuminen sosiaalisten ja ympäristöllisten perussääntöjen noudattamiseen. Strategiaan tulee myös liittyä välineitä, joilla voidaan helpottaa yritysten välistä yhteistyötä Euroopan ja Välimeren alueella: yritysten välisen yhteistyön keskuksia, yhteisiä koulutus- ja ammattipätevyysohjelmia, JOP- ja ECIP-ohjelmien () kaltaista investointitukea, työturvallisuus- ja työterveystoimia jne. Komitea suosittaa tästä strategiasta koituvia odotettavissa olevia etuja koskevan tutkimuksen alulle panemista.

4.3. Tutkimuksessa tulisi myös käsitellä valvomattoman, kaikista taloudellisista ja sosiaalisista säännöistä piittaamattoman alihankinnan kielteisiä vaikutuksia: huomattavia yrityssiirtoja, jotka vaikuttavat unionin työllisyystilanteeseen, sekä ihmisarvon ja ILO:n sopimusten vastaista paikallisen työvoiman kohtelua.

4.4. Harmaan työvoiman käyttö Euroopassa on alan todellinen maanvaiva. Komitea kannattaa vihreän kirjan laatimista aiheesta, jotta voitaisiin arvioida tätä kaikkia unionin maita koskevaa ilmiötä, tutkia sen laajuus sekä ehdottaa ratkaisuja, joissa tarvitaan ilman muuta jäsenvaltioiden yhteistyön parantamista.

5. Yleisten taloudellisten olojen parantaminen

5.1. Tiedonannossa käsitellään liian lyhyesti Euroopan korkeita työvoimakustannuksia, jotka johtuvat erilaisista sosiaaliturvamaksuista. Kyseessä on kuitenkin merkittävä ongelma Euroopan kannalta. Tekstiili- ja vaatetusteollisuuden palveluksessa on paljon työvoimaa, etenkin naisia, ja ala hyötyisi erityisesti vähiten ammattitaitoa vaativiin töihin kohdistuvasta työ- ja verokustannusten keventämisestä. Tämä on hyvä keino harmaan työvoiman torjumiseksi samoin kuin periaate työvoimavaltaisten palvelujen arvonlisäveron alentamisesta. Näitä toimia voitaisiin kehittää tekstiili- ja vaatetusalalla. Komitea pahoittelee, ettei Euroopan työllisyyshuippukokouksessa otettu esille Euroopan parlamentin ehdotusta muuttaa kuudetta alv-direktiiviä, jotta voitaisiin käynnistää koehankkeita työvoimavaltaisten palveluiden alv:n keventämiseksi.

5.2. Tiedonannossa käsitellään oikeutetusti alan työmarkkinaosapuolien välisen vuoropuhelun merkittävää asemaa erityisesti työajan lyhentämisen/uudelleenorganisoinnin sekä koulutuksen ja työpaikkojen säilyttämisen/luomisen kannalta. Komitea kannustaa työmarkkinaosapuolia neuvottelemaan aiheista. Komissio voisi ottaa selvää jäsenvaltioissa toteutetuista hyväksi koetuista käytännöistä, etenkin niistä työmarkkinaosapuolten välisistä sopimuksista, joilla pyritään työaikajoustoihin tai työpaikkojen luomiseen. Komitea korostaa, että työaikajärjestelyt helpottuisivat, jos niiden yhteydessä supistettaisiin sosiaalikustannuksia alan kaikilla osa-alueilla kilpailuvääristymien välttämiseksi. Ollakseen tehokasta em. vuoropuheluun tulee ottaa mukaan kaikki jakelualan, käsiteollisuuden ja pk-yritysten edustajat. Komission onkin pidettävä huolta siitä, että mainittujen alojen järjestöt ovat edustettuina kaikissa sekä yleisissä että alakohtaisissa neuvotteluissa.

6. Koulutus ja ammattipätevyys

6.1. Alan paradoksi on se, että vaikka vähän ammattitaitoa vaativat työt ovat edelleen vähenemässä, erityisesti tietyillä unionin alueilla on pulaa ammattitaitoisesta työvoimasta, jota tämä imagoltaan vähemmän houkutteleva ja palkkatasoltaan usein keskitason alapuolella oleva ala ei aina houkuttele.

6.2. Komitea painottaakin todellisen koulutus- ja ammattipätevyyspolitiikan merkitystä. Tämä politiikka liittyisi ennen kaikkea Euroopan unionin ja sen naapureiden (KIE-maat ja Välimeren maat) väliseen alueelliseen strategiaan. Samalla kun ammattipätevyys ja palkat saatetaan toisiaan vastaavalle tasolle, alan tulee yrittää houkutella yhä enemmän nuoria.

6.3. Euroopan unioni voi omalta osaltaan toimia asian hyväksi. Komitea suosittaa Leonardo- ja Adapt-ohjelmien hyödyntämisen helpottamista. Nämä ohjelmat ovat osoittautuneet monille alan toimijoille pettymykseksi niiden liian raskasliikkeisen hallinnon ja riittämättömien varojen takia. Komitea ehdottaa, että Euroopan unionin kokeilutoimien yhteyteen luodaan eurooppalaisten koulutuslaitosten verkko kokemusten vaihdon lisäämiseksi ja yhteisten ohjelmien edistämiseksi. Jos tämän toiminnan halutaan olevan tehokasta, siihen tulee liittää myös alan asiantuntija- ja ammattijärjestöt sekä pk-yritykset, käsiteollisuus ja jakeluala, jotta koulutustarjonta saadaan vastaamaan alan tarpeita.

7. Aluepolitiikka ja valtiontukien puitteet

7.1. Yhteisötason aluepolitiikan oikeutusta ei voi asettaa epäilyksenalaiseksi, ellei tämä politiikka johda ylituotantoon eikä pahoihin kilpailuvääristymiin, jotka haittaavat kilpailukykyisimpiä yrityksiä avaamatta kuitenkaan todellisia mahdollisuuksia vaikeuksissa oleville aloille, joita autetaan vain selviämään hengissä. Näin ollen on mietittävä, onko yhteisön nykyisen aluepolitiikan ja monialaisen tukipolitiikan välillä todellista yhtenevyyttä. Nyt tarvitaankin avoimuuden lisäämistä sekä yksinkertaisia sääntöjä ja niiden entistä tarkempaa soveltamista. Heikossa asemassa olevilla alueilla on tuettava ennen kaikkea paikallisen tekstiili- ja vaatetusteollisuuden edistämisen yhdennettyjä toimia: koulutusta, laatua, teknisiä keskuksia, uuden teknologian hankintaa sekä sopimuksia erikoisjakelun kanssa. Parhaimmiksi koettujen käytäntöjen vaihtoa voitaisiin hoitaa Euroopan tasolla hyvien esimerkkien pohjalta.

7.2. Euroopan sisämarkkinat eivät toimi vielä tyydyttävästi. Esimerkiksi muiden jäsenvaltioiden yrityksillä on suuria vaikeuksia päästä osallistumaan alan julkisiin hankintoihin. Jäsenvaltioiden omat hankkijat kiertävät huomattavan usein eurooppalaisia direktiivejä: on todettu syrjiviin kriteereihin perustuvaa epätasa-arvoista kohtelua, hankkijan valintaa yksinomaan halvimman hinnan perusteella sekä normatiivisia velvoitteita. Komitea muistuttaa tässä yhteydessä, että se esitti julkisia hankintoja koskevasta vihreästä kirjasta antamassaan lausunnossa suosituksia, jotka liittyvät jäsenvaltioiden lainsäädäntöön heikosti siirrettyjen direktiivien korvaamiseen aikaa myöten asetuksilla, parhaimman tarjouksen suosimiseen, pk-yritysten suosituimmuuskiintiöihin ja riippumattomien viranomaisten nimittämiseen. Teknisiä standardeja on aihetta joko yhdenmukaistaa tai soveltaa vastaavuusperiaatetta, jotta päästään eroon sellaisista esim. ympäristöä koskevista jäsenvaltioiden määräyksistä, jotka voivat olla syrjiviä.

7.3. Verotus on kilpailukyvyn keskeinen tekijä ja kilpailuvääristymien pääasiallinen lähde. Komission tiedonannossa ei käsitellä aihetta riittävästi. Unionin verotusjärjestelmien todellinen arviointi on nyt tärkeämpää kuin koskaan erityisesti ennen euron käyttöönottoa, joka helpottaa kilpailukyvyn ja kilpailun vertailua.

7.4. Komissio on juuri julkaissut kilpailua selvittävän tiedonannon messuista ja näyttelyistä. Tämä on erittäin merkittävä aihe tekstiili- ja vaatetusteollisuuden kannalta, sillä monet eurooppalaiset yritykset, etenkin pk-yritykset ja suunnittelijat valittavat, että heiltä evätään osallistumismahdollisuus tällaisiin tilaisuuksin ilman laillisia perusteita. Komitea ehdottaa, että komissio järjestää Euroopan unionissa pidettävien messujen ja näyttelyiden järjestäjien sekä ammattijärjestöjen välisen paneelikeskustelun, jotta tällaisiin tilaisuuksin osallistumiseen liittyvät säännöt saataisiin entistä avoimemmiksi. Komitea odottaa komissiolta aktiivista roolia mm. "asetuksen" muodossa toiminnassa kaupan esteitä vastaan. Näin voidaan puolustaa sellaisten eurooppalaisten tuottajien etuja, joilta saatetaan evätä osallistuminen yhteisön ulkopuolella järjestettäviin tilaisuuksiin. Kyseessä on julkisten viranomaisten perinteinen rooli, ja se on parempi vaihtoehto kuin alan ulkomaisten edustustojen tukeminen. Edustustotoiminta kuuluu pikemminkin yksityisten tai jäsenmaiden aloitteiden piiriin.

8. Kilpailukykyisten yritysten hyödyntäminen

8.1. Huolimatta imagostaan kriisialana eurooppalaisella tekstiili- ja vaatetusteollisuudella on kiistämättömiä valtteja useine maailmanmarkkinoilla johtavassa asemassa olevine yrityksineen. Näin ollen komitea odottaa toimintaohjelmalta dynaamista otetta alan yritysten perustamiseksi ja työpaikkojen luomiseksi. Seuraavassa esitettäköön muutamia näkökohtia:

8.2. Tekstiili- ja vaatetusteollisuuden tutkimusala ei ole Euroopassa riittävän kehittynyttä etenkään uusien kankaiden ja kuitujen osalta. Monet eurooppalaiset suunnittelijat, käsityöläiset ja yritykset kääntyvät yhteisön ulkopuolisissa maissa olevien keskusten puoleen. Komitea ehdottaa, että uusia materiaaleja koskevissa asioissa ala otettaisiin mukaan neuvoa-antaviin ryhmiin (advisory groups), jotka määrittävät toiminnan painopistealueet. Täydentävyyttä jäsenvaltioiden omien TTK-toimien kanssa tulisi parantaa.

8.3. Alalla on huomattavia innovaatiomahdollisuuksia, etenkin pk-yrityksissä. Mahdollisuuksia ei kuitenkaan käytetä riittävästi hyväksi tarvittavan rahoituksen ja henkilöstön puutteen vuoksi. Olisikin mahdollista, että unioni edistäisi innovaation tukiverkkojen ja teknisten keskusten välisten esteiden poistamista, kehittäisi Craftin kaltaisia tutkimuksen yhteistyömenettelyitä ja tukisi uuden teknologian käyttöönottoon liittyviä esittelyhankkeita. Esittelyhankkeet voisivat muodostua "innovaation Eureka-ohjelmiksi", joissa yhdistetään julkiset ja yksityiset varat sekä eurooppalaiset ohjelmat ja jäsenvaltioiden toimet, kuten komitea ehdotti aiheesta "TTK-toimintaan myönnettävien varojen jatkuvan ja yleistyvän vähentämisen vaikutukset EU:n pk-yrityksiin (yhteisön ja jäsenvaltioiden tasolla)" antamassaan lausunnossa (). Tekstiili- ja vaatetusteollisuuteen sovellettuna tällaisessa aloitteessa tulee lukea innovaatioiden joukkoon muoti ja suunnittelu.

8.4. Yksi alan rakenteellisista heikkouksista on sen rahoituksellisen vetovoiman puute, joka johtuu investoidun nettopääoman heikosta korosta ja joka karkottaa tai pelottaa investoijia. Luxemburgin työllisyyshuippukokouksessa päätettyjen "Kasvu ja työllisyys" -aloitteiden yhteydessä päätettiin rahoitushelpotuksista yritysten perustamisen sekä riskipääoma- ja takuuinvestointien lisäämiseksi. Komitea ehdottaa, että alan ammattijärjestöjen tehtäväksi annetaan rahoitusta välittävien tahojen avustuksella etsiä sellaisia hankkeita, jotka saattaisivat hyötyä näistä helpotuksista sekä yritysten perustamiseksi että niiden toiminnan jatkamiseksi, sillä alalla on lukuisia pk-yrityksiä, jotka lopettavat toimintansa jatkajien puutteessa.

8.5. Henkiseen omaisuuteen liittyvät kysymykset ovat tärkeitä tämän erittäin "yksilöllisen" alan kehittämiseksi. Toimintaohjelman painopistealueisiin tulee kuulua mallisuojaa koskevan direktiiviehdotuksen sekä todellisen yhteisön patentin hyväksyminen. Näiden oikeusvälineiden tulee samalla soveltua alan ongelmana olevien jäljennösten torjuntaan kansainvälisellä tasolla.

9. Yritysten ja Euroopan unionin teollisuusyhteistyö

9.1. Komitea korosti jo alihankinnasta antamassaan lausunnossa, että on tarpeen edistää pk-yritysten välistä yhteistyötä ja liittää mukaan vähittäiskauppa siten, että yritykset voivat "...tarpeen tullen kilpailukykyisiä hintoja tarjoavaan laatupolitiikkaan turvautuen kilpailla nykyistä paremmin tuontitavaroita vastaan ja tuoda esiin valttinsa suurjakeluun verrattuna".

9.2. Yleisesti ottaen on mietittävä, ovatko nykyiset yhteistyön tukivälineet (BC-Net, Interprise, Europartenariat) todella soveltuvia alan tarpeisiin. Välineiden nykyistä suurempi alakohtainen erikoistuminen on yksi keinoista löytää pikaisesti potentiaalisia kumppaneita. Muita keinoja ovat lisäksi kauppakamareiden, käsiteollisuuskamareiden ja ammattijärjestöjen toteuttamat tiedotus- ja neuvontatoimet.

9.3. Nykyiset Euroopan sisäiseen toimintaan tarkoitetut välineet rajoittuvat usein kontaktien luomiseen. Komitea esitti alihankinnasta antamassaan lausunnossaan toivomuksen, että perustettaisiin "tosiasiallinen rahoitusväline, jonka tarkoituksena on suosia pk-yritysten välistä kumppanuutta unionin sisällä". Voidaan olla tyytyväisiä, että toivomuksen johdosta on tehty ehdotus ns. JEV-välineestä (). Asia on otettu vielä uudelleen esille kasvun ja työllisyyden aloitteessa. Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä aloitteeseen ja kannattaa sitä.

9.4. Erityistä huomiota voitaisiin kiinnittää välineisiin (JOP, ECIP), jotka koskevat yhteisön kumppanuutta sen ulkopuolisten lähialueiden, etenkin Itä-Euroopan ja Välimeren alueen kanssa. Valvottu teollinen yhteistyö, joka on Euroopan unionin lisäarvon kantavia voimia, voi edistää kyseisten maiden teollisuuden yhdentymistä Euroopan unioniin sekä helpottaa niiden pääsyä kehittyville paikallismarkkinoille. Em. maihin sijoitetut EU:n tukemat teollisen yhteistyön keskukset saattaisivat olla keino, jonka avulla teollisuusyhteistyötä voitaisiin tehdä todellakin yhteistyön hengessä eikä vain yrityssiirtoja ajatellen. Lisäksi olisi hyvä ulottaa käytössä olevat kumppanuusvälineet koskemaan myös Aasiaa ja Latinalaista Amerikkaa Euroopan tekstiili- ja vaatetusteollisuuden yritysten toiminnan edistämiseksi näissä maissa.

10. Kauppa ja kulutus

10.1. Komitea muistuttaa, että jakelu on tuotantoketjun välttämätön rengas etenkin silloin, kun kyseessä on erikoisliikkeet, tavaratalot tai vähittäiskauppa. Komitea muistuttaa tässä yhteydessä, että se on ehdottanut pk-yritysten välisen yhteistyön koehankkeita, joiden tavoitteena on luoda yhteiset rakenteet suunnitteluun, tuotantoon ja jakeluun siten, että tuotantoketjun jokaisen osatekijän lisäarvo kasvaa myös mm. hintapolitiikan avulla, jotta ne voivat kilpailla suurjakelun kanssa ().

10.2. Komitea korostaa myös, että kuluttajilla ei ole useinkaan tarpeeksi tietoja heille tarjottavien tuotteiden alkuperästä ja tuotanto-olosuhteista, minkä vuoksi olisi perusteltua tehdä tutkimus alkuperämerkinnän käyttöönoton vaikutuksista. Komitea painottaa koehankkeiden merkitystä, sillä ne liittävät mukaan tuottajat, jakelijat ja kuluttajat erityisesti jäljentämisen torjumiseksi. Sosiaali- tai ympäristömerkkien kehittämisellä sekä valmistuspaikan merkitsemisellä voidaan niin ikään saada jakelijat ja kuluttajat tekemään entistä vastuullisempia valintoja.

10.3. Kuluttajien terveyden ja ympäristön suojelemista koskevassa lainsäädännössä on eroja eri jäsenvaltioissa etenkin tekstiili- ja vaatetusteollisuuden tuotteiden käsittelyssä käytettävien kemiallisten aineiden osalta. Sisämarkkinoiden toimivuus edellyttää yhteisötasolla tehtävää yhdenmukaistamista. Komitea esittää, että komissio tekee aloitteen, jonka tavoitteena on tiettyjen aineiden, erityisesti pentakloorifenolin ja atsoväriaineiden kieltäminen sekä formaldehydin ja raskasmetallien käytön rajoittaminen.

10.3.1. Yhteisön viidennessä puiteohjelmassa tulisi pyrkiä erityisiin tutkimus- ja kehittämistoimiin näiltä osin. Erityistä huomiota tulisi kiinnittää uusiin turvallisuuden ja terveyden kannalta suotuisiin aineisiin (esimerkiksi allergioiden ehkäiseminen). Olisi myös määriteltävä uusien aineiden mahdolliset vaikutukset sekä valvottava tiukasti tuontituotteita, jotka ovat usein yhteisön määräysten vastaisia.

11. Suositukset

Numero 1

Komitea toteaa, että tekstiili- ja vaatetusteollisuus, joka työllistää unionissa välittömästi noin kaksi miljoonaa ihmistä ja lähes viisi miljoonaa, jos mukaan lasketaan asuste- ja kenkäteollisuus, on tulevaisuuden ala, jolla on Euroopassa todellisia kasvu- ja työllistämismahdollisuuksia. Komitea korostaa erityisesti pk-yritysten ja käsiteollisuuden myönteistä roolia, sillä ne takaavat alan luovuuden ja joustavuuden. Komitea on näiltä osin tyytyväinen eurooppalaiseen toimintasuunnitelmaan, jolla pyritään parantamaan kilpailukykyä. Suunnitelmaan tulisi kuitenkin sisältyä tarkka aikataulu, tarkoin määritellyt keinot sekä seuranta- ja valvontamekanismit.

Numero 2

Komitean mukaan toimintasuunnitelman tulisi keskittyä ensisijaisesti Euroopan unionin välittömiin vastuualueisiin, jotka ovat seuraavat:

Vastavuoroisuuteen perustuva ulkomaankauppapolitiikka, jonka tulee ensisijaisesti taata Eurooppalaisille tuotteille entistä parempi pääsy yhteisön ulkopuolisten maiden markkinoille.

Yhteiset myynninedistämistoimet yhteisön ulkopuolisten maiden markkinoilla Exprom-ohjelman avulla.

Sisämarkkinoiden loppuun saattaminen erityisesti standardoinnin ja julkisten hankintojen markkinoiden avaamisen alalla.

Suunnittelun ja eurooppalaisten merkkien hyödyntäminen ja suojelu niin yhteisön kuin kansainvälisellä tasolla etenkin yhteisön patentin, mallisuojasäännöstön sekä aktiivisen jäljennösten ja petosten vastaisen taistelun avulla.

Polkumyynnin tai laittoman kaupan vastaisen valvonnan lujittaminen sekä oikeudenmukaisen ja rehdin kaupan kansainvälisen peruskirjan laatiminen.

Kehitysmaiden hyväksi tehtävän kaupan vapauttamisen ja ILO:n sopimuksissa määriteltyjen sosiaalisten perusoikeuksien aktiivinen yhteenliittäminen.

Numero 3

Komitea tekee seuraavat ehdotukset konkreettisiksi toimiksi kuultuaan alan tärkeimpiä osapuolia:

Helpotetaan unionin nykyisten rahoituslähteiden (Euroopan rakennerahastot, Leonardo-ohjelma) käyttöä niiden toimien kohdalla, joilla pyritään ammattitaidon parantamiseen ja uuden teknologian levittämisen nopeuttamiseen erityisesti pk-yrityksissä, käsiteollisuudessa ja alihankinnoissa yleensä.

Suunnataan tutkimus- ja kehittämistyön tuleva puiteohjelma voimakkaasti innovaation, suunnittelun ja tietotekniikan tukemiseen (Craft-menettelyt, innovaation Eureka-ohjelmat). Tekstiili- ja vaatetusteollisuuden on voitava hyötyä uusista kasvun ja työllisyyden rahoitustoimista, joista päätettiin Luxemburgin huippukokouksessa ja jotka koskevat yritysten välisen yhteistyön kehittämistä, yritysten perustamista ja toiminnan jatkamista sekä uuden teknologian käyttöönottoa.

Merkitään toimintaohjelmaan keinot (koehankkeet, vertailuanalyysi eli benchmarking) yritysten välisen yhteistyön kannustamiseksi: yhteiset myynninedistämistoimet yhteisön ulkopuolisissa maissa, pk-yritykset, käsiteollisuuden, alihankinnan ja erikoisjakelun yhdistävien nopean reagoinnin järjestelmien käynnistäminen organisaatioiden välisen tiedonsiirron (EDI) avulla, JEV:n vahvistaminen yritysten käyttöön sekä erikoistuneiden koulutuslaitosten verkottaminen yhdessä alan toimijoiden kanssa.

Tutkitaan Aasian valuutta-, pörssi- ja rakennevaihteluiden vaikutuksia niihin alan toimintoihin, joita ne eniten koskevat.

Numero 4

Komitea on tietoinen tämän vielä erittäin työvoimavaltaisen alan sosiaalisista haasteista työpaikkojen vähentyessä huolestuttavasti ja tuomittavalla tavalla. Komitea suosittaa seuraavia toimia:

alakohtainen ja nykyistä tehokkaampi työmarkkinaosapuolien välinen vuoropuhelu työaikajärjestelyiden, ammattitaidon parantamisen ja työllisyyden edistämiseksi erityisesti siten, että etsitään innovatiivisimpia sopimuksia;

jäsenvaltiotason toimien tehostaminen vähän ammattitaitoa vaativaa työtä rasittavien maksujen ja verojen keventämiseksi;

ennustettavissa olevien teollisten muutosten ennakoiminen korkean tason ryhmässä, joka kootaan alan eri osapuolten edustajista;

Euroopan unionin entistä määrätietoisempi politiikka ILO:n perussopimusten sekä eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten allekirjoittamien "pelisääntöjen" edistämiseksi;

Euroopan unionin tason toimet laittoman työn torjumiseksi jäsenvaltioiden koordinoiduin toimin;

Luodaan alueellinen strategia kaupan ja teollisuuden yhteistyöalueen kehittämiseksi Itä-Euroopan ja Välimeren sekä Aasian ja Latinalaisen Amerikan maiden kanssa. Tämä täydentävä alue (alihankinta, tullivapaus jne.) voi avata uusia markkinoita ja parantaa Euroopan unionin tekstiiliteollisuuden kilpailukykyä. Se voi myös nostaa maiden elintasoa ja työllisyysastetta, kun siihen liittyy sosiaalisten olojen ja ympäristönsuojelun todellinen valvonta. Komitea ehdottaa, että komissio tekee yhdessä alan ammattilaisten kanssa tutkimuksen asiasta.

Numero 5

Komitea on tietoinen siitä, että kyseistä tiedonantoa tulee pitää lähtökohtana. Komitea suosittaa, että toiminta-ohjelman toteuttamiselle asetetaan tarkka aikataulu. Eri osapuolten, mm. talous- ja sosiaalikomitean, olisi mahdollista valvoa toimintaohjelman toteutusta vuosittain julkaistavan "tulostaulun" avulla.

Bryssel, 29. huhtikuuta 1998.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL C 66, 3.3.1997.

() JOP:yhteisyritysohjelma (Joint Venture Programme); ECIP:Euroopan yhteisön kansainvälinen investointikumppanuus (European Community International Investment Partners).

() EYVL C 355, 21.11.1997.

() JEV:eurooppalainen yhteisyritys (Joint European Venture).

() EYVL C 66, 3.3.1997.