KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, TALOUS- JA EUROOPAN SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE - Ilmailu- ja avaruusalan yhtenäinen kehys - vastaus STAR 21 raporttiin

1. Johdanto

Euroopan unioni on viime vuosina asettanut selkeät tavoitteet kansalaisten turvallisuuden ja hyvinvoinnin parantamiseksi. Kölnissä pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa myönnettiin jatkuvien toimien tarve kilpailukykyisen ja dynaamisen teollisen ja teknologisen puolustusperustan luomiseksi vahvistamaan Euroopan valmiuksia vastata kansainvälisiin kriiseihin. Lissabonissa pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa valtioiden ja hallitusten päämiehet asettivat unionille strategisen tavoitteen tulla maailman kilpailukykyisimmäksi ja dynaamisimmaksi osaamistaloudeksi seuraavan kymmenen vuoden aikana. Barcelonassa pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa viesti toistettiin kehottamalla lisäämään merkittäväsi unionin tutkimus-, kehitys- ja innovointitoimintaa. Ja äskettäin, Thessalonikin kokouksessa, tehtiin vihdoin päätös konkreettisiin toimiin ryhtymisestä puolustusalalla.

Huipputeknisenä ja asiantuntevana kaksikäyttöalana Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuudella on ainutlaatuiset mahdollisuudet edistää merkittävästi näitä taloudellisia ja strategisia tavoitteita. Euroopan teollisten ja teknologisten kuljetus-, viestintä-, kaukokartoitus- turvallisuus- ja puolustusvalmiuksien kannalta alan merkitys on ratkaiseva. Maailmanlaajuisesti kilpailukykyinen ilmailu- ja avaruusteollisuus on keskeisessä asemassa pyrittäessä saavuttamaan Euroopan taloudelliset ja poliittiset tavoitteet.

Euroopan tämän päivän haasteena on luoda ilmailu- ja avaruusteollisuuden kilpailukyvyn ylläpitämistä ja parantamista kannustava ympäristö Euroopalle asetettujen keskeisten tavoitteiden saavuttamisen edistämiseksi. Euroopan ilmailu- ja avaruusalan neuvoa-antava ryhmä, joka muodostuu alan kokeneimmista edustajista sekä yhteisöjen toimielinten edustajista, perustettiin juuri tätä varten tehtävänään tarkastella uudelleen Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden nykyistä poliittista ja lainsäädännöllistä kehystä, tuoda esiin sen puutteita ja tehdä siihen parannusehdotuksia. Ryhmän STAR-21 -raportissa "Ilmailu- ja avaruusalan strategiakatsaus 2000-luvulle" (liitteenä) esitetään selvitys ja suositukset alan markkinoita ja politiikkaa koskevan yhtenäisen kehyksen luomiseksi.

Raportista on keskusteltu ja sitä on kommentoitu laajalti sen jälkeen kun se heinäkuussa 2002 julkaistiin. Sen ansiosta useita tärkeitä alaan vaikuttavia komission aloitteita on voitu asettaa asiayhteyteensä. Lisäksi raportti on auttanut kanavoimaan toimialan tukea tämän alan yhteisön aloitteisiin.

Ryhmä tapasi kesäkuussa 2003 uudelleen tilannekatsausta varten. Se tutki tärkeimmät asiaa koskevat komission käynnistämät aloitteet sekä neuvoston käsittelyssä edenneet aloitteet ja oli tyytyväinen komission painottaessa tarvetta vauhdittaa tavoitteiden saavuttamista ja alan tärkeimmistä poliittisista tavoitteista käytävän keskustelun aikaansaamista muissa yhteisön toimielimissä.

Ilmailu- ja avaruusteollisuutta koskeva komission kanta

Viimeisen kymmenen vuoden aikana komissio on säännöllisin väliajoin todennut ilmailu- ja avaruusalan yhdeksi keskeisimmistä teollisuudenaloista, jonka tueksi on luotava eri politiikkoja, jotta sen kilpailukyky maailmanmarkkinoilla paranisi. Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuudesta ja maailmanlaajuisen haasteen kohtaamisesta vuonna 1997 annetussa komission tiedonannossa KOM (1997) 466 keskityttiin Euroopan ilmailu- ja avaruusalan kiireelliseen yhdentämistarpeeseen, ja alalla onkin tapahtunut merkittävää edistymistä. Teollisuuspolitiikasta laajentuneessa unionissa annetussa komission tiedonannossa KOM(2002) 714 tunnustettiin tarve varmistaa Euroopan teollisuudenalojen kilpailukyky ja erityisesti kehittää politiikkoja eri teollisuudenalojen erityistilannetta varten ja mainittiin ilmailu- ja avaruusala esimerkkinä alasta, jonka toimia erityistekijät määräävät, sekä todettiin, että EU:n ja jäsenvaltioiden on tarpeen sitoutua selkeästi alan kilpailukyvyn parantamiseen.

STAR 21 -selvityksessä korostettiin, että entistä tehokkaampien puolustusmarkkinoiden kehittäminen on olennainen edellytys ilmailu- ja avaruusalan kilpailukyvyn parantamiselle. Komissio toi Euroopan puolustukseen liittyvien teollisuudenalojen vaikeuksia esiin jo vuonna 1997 puolustukseen liittyviä teollisuudenaloja koskevan Euroopan unionin strategian täytäntöönpanosta antamassaan tiedonannossa KOM (1997) 583, jolloin se kannusti erityistoimiin alan teollisen kilpailukyvyn parantamiseksi ja teknologiapohjan säilyttämiseksi. Sittemmin komissio otti huomioon edistymisessä kohti Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (ETPP) saavutetut tärkeät tulokset sekä kustannustehokkuuden kannalta yleisesti myönnetyn tarpeen keskittää varoja tutkimus- ja kehitystoimintaan sekä hankintoihin ja antoi äskettäin aiheesta Euroopan puolustus - Teollisuus- ja markkinanäkökohtia -nimisen uuden tiedonannon KOM (2003) 113, jossa korostetaan aitojen eurooppalaisten puolustustarvikemarkkinoiden perustamisen tärkeyttä.

Toinen STAR 21 -raportissa nimetty kriittinen alue on avaruusala, jolla televiestintäalan markkinoiden laman ja kasvavan maailmanlaajuisen kilpailun seurauksena on viime vuosina esiintynyt vakavia ongelmia. Avaruusalan osalta komissio korosti vuonna 2001 antamassaan "Kohti eurooppalaista avaruuspolitiikkaa" -nimisessä tiedonannossa KOM(2001)718 Euroopan avaruusjärjestön ESAn ja Euroopan unionin välisen yhteistyön tiivistämistä. Komissio käynnistikin ESAn kanssa äskettäin julkaistun Euroopan avaruuspolitiikkaa koskevan vihreän kirjan KOM(2003)17 yhteydessä laajan kuulemismenettelyn, jonka tarkoituksena on avata keskustelu mahdollisuuksista käyttää avaruusalaa Euroopan hyväksi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Toimet johtavat myöhemmin tänä vuonna valkoisen kirjan ja toimintasuunnitelman valmisteluun.

Näiden tiedonantojen yhteisenä aiheena on ollut Euroopan ilmailu- ja avaruusalan poliittisen kehyksen hajanaisuudesta johtuvat haitat sekä tarve yhtenäistää alaan vaikuttavia julkisia poliittisia toimenpiteitä. Teollisella ja poliittisella tasolla on viime vuosina tapahtunut lupaavaa kehitystä ja alan asema on nykyisistä talouden suhdanteista huolimatta vahvistunut. Jos suuntaus jatkuu, erityisesti turvallisuus- ja puolustusalan tulevaisuudennäkymät ovat jatkossa paremmat.

Tässä tiedonannossa esitetään, miten komissio on jo vastannut STAR 21 -raportin selvityksiin ja ohjeisiin, nimetään toimenpiteet, joihin olisi ryhdyttävä, jotta Euroopan ilmailu- ja avaruusalan pitkän aikavälin kilpailukyvyn varmistamiseksi tarvittava kehys saadaan aikaan, sekä saatetaan alaa koskevat keskeiset kysymykset yleisesti muiden yhteisön toimielinten tietoon.

2. Ilmailu- ja avaruusala Euroopassa

Tällä hetkellä suurien siviililentokoneiden tuotanto on suurin yksittäinen tekijä Euroopan ilmailu- ja avaruusalan liikevaihdossa. Sen osuus on yli 20 miljardia euroa vuodessa. Nämä markkinat ovat suhdanneherkkiä, sillä ne riippuvat lentoyhtiöiden hankintasuunnitelmista, jotka puolestaan vaihtelevat huomattavasti talouden ja globaaliin turvallisuuteen liittyvien epävarmuustekijöiden mukaan. Kysyntä puolustuspuolella riippuu hallitusten puolustusbudjeteista ja hankintapolitiikoista, jotka taas riippuvat geopoliittisesta kehityksestä ja muuttuvista uhkakuvista. Koska siviili- ja puolustuspuolen tuotteilla on monia yhteisiä tekijöitä, mahdollisimman suuri ennustettavuus ja vakaus näillä molemmilla segmenteillä on teollisuuden kannalta olennaista. Se helpottaa osaamisen hyödyntämistä, teknisten, inhimillisten ja taloudellisten resurssien optimointia sekä kysyntävaihteluiden tasoittamista tilanteissa, joissa jompi kumpi segmenteistä kärsii kausittaisista vaikeuksista.

Euroopan teollisuuden tulevaisuuden kannalta keskeisiä erityistekijöitä ovat suurten siviililentokoneiden yleinen markkinakehitys sekä Airbusin kilpailukyky. Yleinen talouden laskusuuntaus, terrorismin aiheuttama uhka, Irakin kriisi ja SARS ovat heikentäneet tilannetta merkittävästi. Tilanne ei ole kuitenkaan vaikuttanut Airbusiin yhtä paljon kuin sen kansainväliseen kilpailijaan Boeingiin ja Airbus onkin nykyisen tuotevalikoimansa avulla parantanut markkinaosuuttaan siten, että se on lähes tasoissa Boeingin kanssa. Tulos saattaa tulevaisuudessa parantua lisää, jos suunnitelmien mukaan liikenteeseen vuonna 2006 tulevan uuden A380-superjumbon kehittäminen ja markkinoille saattaminen onnistuu.

Puolustuspuolella uusien ohjelmien määrä Euroopassa ja maailmanlaajuisesti on rajallinen. Yhdysvaltojen Joint Strike Fighter -ohjelma on todennäköisesti suunnitelmien mukaan valmistuessaan lähivuosien ainoa merkittävä taistelulentokoneteollisuuteen vaikuttava ohjelma ja saattaa rajoittaa muiden uusien eurooppalaisten tuotteiden kehittämismahdollisuuksia tällä markkinasegmentillä. Helikopterien osalta Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden asema maailmanmarkkinoilla on vahva. Ohjusten ja miehittämättömien lentokoneiden osalta valmiudet ovat myös merkittävät.

Euroopan tasolla ennustettavan kehyksen puuttuminen vaikuttaa kuitenkin teollisuuden kehitykseen. Esimerkiksi sotilaskuljetuskoneiden osalta Airbus A400M -koneen hankintamenettely on ollut monimutkainen ja hankala. Ohjusten osalta Eurofighter Typhoon -hävittäjään tarkoitettuja ammuksia koskevassa päätöksenteossa on kohdattu vastaavia ongelmia. Tällaiset tilanteet lisäävät eurooppalaisten yhtiöiden painetta keskittyä Yhdysvaltain paljon laajemmille puolustusmarkkinoille ja hakea sieltä yhteistyökumppaneita taatakseen pääsyn uusille markkinoille, jotka laajuutensa ja jatkuvuutensa puolesta takaavat osakkeenomistajille vakaan tulovirran sekä tyydyttävän tuoton.

Avaruusalalla satelliittiviestinnän kysynnän lasku on vaikuttanut sekä satelliitteja että kantoraketteja koskevaan liiketoimintaan, eikä tilanteen odoteta merkittävästi paranevan lähivuosina. Tästä johtuva tilausten määrän lasku on aiheuttanut vakavan kriisin Euroopan avaruusteollisuudelle, joka on perinteisesti kilpailijoitaan riippuvaisempi kaupallisista markkinoista. Lisäksi kantorakettimarkkinoilla tällä hetkellä vallitsevan kovan kansainvälisen kilpailun (Yhdysvallat, Venäjä, Kiina ja Japani) odotetaan lisääntyvän edelleen nyt kun Yhdysvaltain kehittämiä Delta 4 ja Atlas 5 -raketteja voidaan käyttää useisiin kaupallisten markkinoiden laukaisupalveluihin.

Yleiset seuraukset

Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden kilpailukyvyn säilyttämiseksi pitkällä aikavälillä on edistyttävä merkittävästi vahvan eurooppalaisen ulottuvuuden rakentamisessa sellaisilla merkittävillä markkinasegementeillä kuin puolustus ja avaruus. Airbus-hankkeesta saatua myönteistä kokemusta siviililentokonemarkkinoilla olisi pidettävä esikuvana muilla tähän liiketoimintaan liittyvillä aloilla. Teollisuuden uudelleenjärjestelyt ja yhteisten ohjelmien kehittäminen Euroopan rajojen sisällä yhtenäisissä poliittisissa puitteissa on kaikkien ilmailu- ja avaruusalan sektoreiden tulevan menestymisen kannalta erittäin tärkeää.

3. STAR 21 -aloite

Ilmailu- ja avaruusalan neuvoa-antavan ryhmän perustaminen

Euroopan ilmailu- ja avaruusalan neuvoa-antava ryhmä perustettiin vuonna 2001 analysoimaan Euroopan ilmailu- ja avaruusalan poliittista ja lainsäädännöllistä kehystä, tuomaan esiin siinä olevia puutteita ja esittämään siihen parannusehdotuksia. Ryhmään kuuluu seitsemän ilmailu- ja avaruusteollisuuden yrityksen hallituksen puheenjohtajaa, viisi komission jäsentä, EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja ja kaksi Euroopan parlamentin jäsentä. Ryhmä esitti työnsä tulokset komission puheenjohtajalle heinäkuussa 2002. Kesäkuussa 2003 ryhmä teki edistymistä koskevan tilannekatsauksen.

STAR 21 -tulokset

STAR 21 -ryhmä myöntää usealla alalla, kuten liikennepolitiikassa, tapahtuneen edistymisen, mutta toteaa tärkeimpänä päätelmänään, että nykyistä poliittista ja lainsäädännöllistä kehystä on parannettava paljon, jotta Euroopan poliittisesti ja taloudellisesti kunnianhimoisten tavoitteiden ja niiden toteuttamismahdollisuuksien välinen kuilu saadaan kurottua umpeen ja päästään tarvittaviin tuloksiin. Ryhmä tuo esiin useita aloja, joilla Euroopan unionin toimielinten, EU:n jäsenvaltioiden ja teollisuuden olisi ryhdyttävä toimiin, jotta Euroopan asema maailmanluokan ilmailu- ja avaruusalan tuottajana säilyisi.

STAR 21 -ryhmä painottaa useiden poliittisten välineiden yleisen yhtenäisyyden ja integroinnin tarvetta. Ryhmä kehottaa parantamaan pääsyä kolmansille markkinoille, noudattamaan kauppasopimuksia asianmukaisesti, lisäämään ilmailu- ja avaruusalan työntekijöiden liikkuvuutta, koordinoimaan T&K-toimia erityisesti puolustuspuolella, kehittämään siviili-ilmailun sääntelyä kaikilta osin EU-johtoiseksi, saattamaan päätökseen yhtenäinen eurooppalainen ilmatila -aloite ja luomaan kiinteät yhteydet EU:n ja Euroopan avaruusjärjestön välille erilaisten aloitteiden tukemista varten (Galileo- ja Euroopan avaruusstrategia -aloitteet).

Raportissa todetaan useilla edellä mainituilla aloilla, kuten siviili-ilmailun tutkimuksen koordinoinnissa ja siviili-ilmailun sääntelyssä, jo tähän mennessä tapahtunut vahva edistyminen ja todetaan sen jatkuvan, kun ehdotetut toimenpiteet toteutetaan.

STAR 21 -raportissa yksilöidään kaikkein tärkeimmät muutostarpeet puolustuskysymyksissä, erityisesti niiden lisäkustannusten osalta, jotka johtuvat eurooppalaisen päätöksenteon epäyhtenäisyydestä sekä siitä, että resursseja käytetään kansalliselta pohjalta. Raportissa korostetaan nykyisen tilanteen vaikuttavan kielteisesti Euroopan ilmailu- ja avaruusalaan ja vaarantavan Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) toteuttamisen. Sen mukaan alaa olisi kehitettävä ripeästi, jotta Euroopan pitkän aikavälin turvallisuustarpeisiin liittyviä tulevaisuuden politiikan vaihtoehtoja ei suljeta pois.

4. Komission kannalta keskeiset kysymykset

Komissio kiittää ilmailu- ja avaruusalan neuvoa-antavaa ryhmää raportista. Ryhmän antamassa raportissa tuodaan tärkeällä tavalla esiin Euroopan ilmailu- ja avaruusalan nykyisessä kehyksessä esiintyvät puutteet sekä nimetään keinot alan maailmanlaajuisen kilpailukyvyn varmistamiseksi. STAR 21 -suositukset kattavat laaja-alaisesti vaikutukseltaan ja kiireellisyydeltään erilaisia aiheita ja antavat selkeän suunnan tärkeimmistä alueista, joita olisi käsiteltävä. Komissio on täysin samaa mieltä raportin tärkeimmän päätelmän kanssa siitä, että Euroopan laajuisesti yhdentynyt ilmailu- ja avaruusteollisuus tarvitsee Euroopan näkökulmasta toimivan yhtenäisen kehyksen politiikalleen. Komissio aikoo vastaavasti toimivaltansa rajoissa edistää ja tarvittaessa puoltaa tällaisen kehyksen aikaan saamista.

Ilmailu- ja avaruusteollisuuden perinteistä kansallista segmentoitumista on pyritty lieventämään ja siinä on tapahtunutkin huomattavaa edistymistä. Eurooppalaisen kehyksen luominen on edistynyt kuitenkin paremmin siviili- kuin puolustuspuolella. Tämän liiketoiminnan siviili- ja puolustuspuoli ovat kuitenkin, kuten STAR 21 -raportissa korostetaan, riippuvaisia toisistaan ja yhtiöiden on toimittava aktiivisesti molemmilla aloilla, jos ne haluavat pysyä kilpailukykyisinä. Riskinä yhtenäisten puolustukseen liittyvien ilmailu- ja avaruustarvikemarkkinoiden ja yhtenäisen eurooppalaisen tutkimuksen puuttuessa on, että eurooppalaiset yhtiöt siirtyvät yhä useammin laajemmille ja enemmän mahdollisuuksia tarjoaville Yhdysvaltain markkinoille, joilla ne voivat kasvaa ja ylläpitää monipuolisia valmiuksia.

Komissio on vakuuttunut siitä, että Euroopan ilmailu- ja avaruusalan pitkän aikavälin kilpailukyvyn takaaminen ja yhtenäisen kehyksen käyttöönottaminen edellyttää tärkeimpien STAR 21 -suositusten osalta tehokkaisiin toimiin ryhtymistä, erityisesti puolustuksessa, avaruusalalla, tutkimuksessa, markkinoillepääsyyn liittyvissä kysymyksissä ja siviili-ilmailua koskevassa eurooppalaisessa sääntelyssä.

Puolustus

Liiketoiminnan puolustuspuolella edistymistarve on suurin. Puolustuspuolelta puuttuvat yhä tehokkaat sisämarkkinat, jotka ovat kilpailukykyisen eurooppalaisen teollisuuden perusta.

Kansallisen suuntauksen vallitsevuus puolustuspuolella johtuu useasta historiallisesta syystä:

- Teollisuudenalan ainoina asiakkaina ovat hallitukset, jotka päättävät yksin puolustusalan tuotteiden kysynnästä ja määrittelevät niiden operatiiviset vaatimukset ja tekniset eritelmät. Puolustusmateriaalien tuotanto ja kauppa edellyttävät hallituksen lupaa.

- Pitkän aikavälin kysyntä riippuu uhkien kehittymisestä ja tunnistamisesta, jotka vaikuttavat tarvearvioon ja budjettisuunnitteluun. Eri hallitukset näkevät ja toteuttavat politiikkansa eri tavoin sekä reagoivat tilanteisiin eri tavoin.

- Hankintapolitiikan ainoana perusteena ei ole saada vastinetta rahalle, vaan vastikkeet (hyvitykset), teollisuuden yhteistyösopimukset, toimitusvarmuus ja strategiset seikat voivat myös olla tärkeitä tekijöitä.

- Hallitusten sekä ilmailu- ja avaruusalan yhtiöiden suhteissa on huomattavia eroja jäsenvaltioiden välillä valtion omistuksen, T&K-rahoituksen, hankintapolitiikkojen jne. osalta.

- Puolustukseen liittyvät edut edellyttävät arkaluontoisten sotilaallisten tietojen salassapitoa sekä toimitusvarmuutta, joka ylittää tavanomaisen asiakas-toimittaja-suhteen.

Jäsenvaltioiden haluttomuudesta luoda yhteinen eurooppalainen lähestymistapa puolustusalan tehokkuuden parantamiseen on vuosien kuluessa kuitenkin muodostunut vakava puute alan vahvoihin kilpailijoihin, erityisesti Yhdysvaltoihin verrattuna, jolla turvallisuus- ja puolustusbudjetin rakenteen ja laajuuden ansiosta on paljon suuremmat mahdollisuudet uusien tuotteiden kehittämiseen ja merkittäviin mittakaavaetuihin.

Tämä resurssien yhdistämisen hitaus Euroopan tasolla on ristiriidassa Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (ETPP) koskevien kunnianhimoisten tavoitteiden kanssa. Kaikkien jäsenvaltioiden puolustusbudjeteista johtuvien taloudellisten rajoitusten vuoksi ETTP:n tavoitteiden toteuttaminen riippuu muun muassa puolustukseen liittyvien tarvikkeiden hankinnassa ja tuotannossa tapahtuvasta merkittävästä edistymisestä. Sen lisäksi, että Eurooppa käyttää Yhdysvaltoja vähemmän varoja puolustukseen, markkinoiden hajanaisuus rajoittaa toimintavalmiuksiamme.

Tavoitteena olevat nopeat muutokset edellyttävät ETTP:hen sitoutumisen ja teollisuudenalan monikansallisen luonteen vuoksi jäsenvaltioilta entistä eurooppalaisemman lähestymistavan kehittämistä. Komissio katsoo, että merkittävä edistyminen riippuu puolustustarvikemarkkinoiden ja hankintapolitiikan kehittämisestä entistä yhtenäisemmäksi ottaen huomioon maaliskuussa 2003 annetussa komission tiedonannossa esitetyt puolustukseen liittyvät erityisnäkökohdat.

Tältä osin komissio toteaa, että lisääntynyt tuki entistä laajemman eurooppalaisen ulottuvuuden luomiselle tulee esiin ehdotuksessa sopimukseksi Euroopan perustuslaista, jossa jäsenvaltioita kehotetaan "sitoutumaan asteittain parantamaan sotilaallisia voimavarojaan" ja perustamaan "Euroopan puolustusmateriaali-, tutkimus- ja sotilasvoimavaravirasto, joka määrittää operatiiviset vaatimukset, myötävaikuttaa niiden täyttämistä edistäviin toimiin, pyrkii osaltaan määrittämään ja tarvittaessa toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet puolustusalan teollisen ja teknologisen perustan vahvistamiseksi, osallistuu voimavaroja ja puolustusmateriaalia koskevan eurooppalaisen politiikan määrittelyyn sekä avustaa ministerineuvostoa sotilaallisten voimavarojen parantamisen arvioinnissa".

Eurooppa-neuvosto kehitti Thessalonikissa pidetyssä kokouksessa tätä politiikkaa edelleen ja vahvisti tavoiteen, joka koskee tällaisen hallitustenvälisen viraston perustamista vuonna 2004.

Avaruus

Tarve luoda eurooppalainen lähestymistapa avaruusalaan on myönnetty jo kauan ja jo vuonna 1975 perustettiin Euroopan avaruusjärjestö ESA. Yksittäiset valtiot ovat keskittäneet merkittäviä osia avaruusalan siviilitoimistaan ESAn yhteyteen. ESAn ohjelmien ja kansallisten toimien ansiosta Euroopan valmiudet avaruusalalla ovat merkittävät ja kantorakettien ja satelliittien osalta Euroopan teollinen kapasiteetti on maailmanluokkaa.

Avaruusalan puolustusohjelmia on Euroopassa toteutettu yleensä kuitenkin kansallisesti tai kahdenvälisesti, ja jotkut niistä ovat olleet menestyksekkäitä mutta niiden budjetit ovat rajallisia (vain noin 7 prosenttia Yhdysvaltojen kokonaisbudjetista). Laajemman tuen hankkimisesta eurooppalaisille yhteishankkeille on käyty keskusteluja, mutta tähän mennessä niissä ei juurikaan ole päästy tuloksiin ja niiden tulevaisuus on epävarma. Näin ollen, toisin kuin siviilialan ohjelmien käsittelyyn, turvallisuus- ja puolustusalan avaruusohjelmien käsittelyyn eurooppalaisella tai monikansallisella tasolla ei ole olemassa sopivia rakenteita.

Avaruuden hyödyntämisvalmiudet ovat tätä nykyä vaarassa heiketä Euroopan kaupallisten markkinoiden (erityisesti televiestintämarkkinoiden) jyrkän ja kestävän laman vuoksi. Aikaisemmin Euroopan teollisuuden menestyminen laajenevilla kaupallisilla markkinoilla riitti kriittisen massan saavuttamiseen ja amerikkalaisten yhtiöiden kanssa kilpailemiseen siitä huolimatta, että viimeksi mainitut pystyivät hyödyntämään paljon suurempia ja lisäksi suojattuja institutionaalisia markkinoita. Yhdysvaltojen avaruuspolitiikka ja lainsäädäntö vaikuttavat edelleen ulkomaisten laukaisupalvelujen ja kantorakettien hankintaan Yhdysvalloissa.

Euroopan avaruusteollisuuden ja sen tarjoaman toimintavapauden säilyttämiseksi Euroopan on kehitettävä yhdennetty teollinen ja institutionaalinen lähestymistapa avaruuteen liittyvien toimintojen yhdentämiseksi edelleen. Tässä yhteydessä Galileo-hankkeen täytäntöönpanolla on tärkeä tehtävä. Hankkeen kehitysvaiheen (2002-2005) loppuun saattamista varten on luotu yhteinen hallintorakenne, Galileo Joint Undertaking -yhteishanke. Galileo-hanke on uuraa uurtava, sillä se on ensimmäinen merkittävä EU-tason julkis- ja yksityissektorin välinen kumppanuushanke, ensimmäinen kaupallinen maailmanlaajuinen satelliittinavigointihanke sekä palvelu, jonka tarkoituksena on ensisijaisesti täyttää siviilikäyttäjien tarpeet. ESA vastaa avaruusinfrastruktuurin asentamiseen liittyvästä teknisestä osuudesta. Erityinen konsessiojärjestelmä tarjoaa selkeät oikeudelliset suhteet julkisen sektorin ja Galileo-järjestelmän käyttöä ja toimintaa varten muodostetun uuden yksityisen yhtiön välille.

Galileo-ohjelman toteuttamisen sekä ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuista seurantajärjestelmää koskevan GMES-aloitteen edistymisen ohella on samanaikaisesti käsiteltävä kolmea muuta keskeistä aluetta, joita ovat ESA-EU-suhteet, siviiliohjelmien ja puolustukseen liittyvien ohjelmien EU-tason koordinoinnin parantaminen sekä varojen myöntämisen tehostaminen, joka on kilpailukyvyn parantamisen kannalta keskeinen tekijä.

Avaruuspolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta aiemmin tänä vuonna käynnistetyssä sidosryhmien laajassa kuulemismenettelyssä nämä kysymykset asetettiin keskeiselle sijalle pohdittaessa Euroopan avaruusalan tarpeita laajempien politiikan tavoitteiden kannalta.

Tutkimus

Eri osapuolet ovat laajalti yksimielisiä siitä, että eurooppalaisen ilmailu- ja avaruusalan tutkimuksen koordinointia on parannettava. Useissa lausunnoissa, sopimuksissa ja julistuksissa tällainen koordinointi nähdään laajemman teollisen yhdentymisen luonnollisena seurauksena. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että pelkkä koordinointitarve ei riitä tekemään tarvittavia muutoksia monimutkaiseen eurooppalaiseen ilmailu- ja avaruusteknologian hankintajärjestelmään, vaan tämän yhteisen tavoitteen toteuttamiseksi käytännössä on kehitettävä uusia järjestelmiä.

STAR 21 -raportissa kehotettiin parantamaan ilmailu- ja avaruustutkimuksen koordinointia eri tasojen ja toimijoiden välillä (EUn, kansallisen, alueellisen, institutionaalisen ja teollisen tason välillä). Siviili-ilmailun tutkimuksen osalta tässä asiassa on viime aikoina edistytty merkittävästi Euroopan ilmailualan tutkimuksen neuvoa-antavan lautakunnan (ACARE) työn ansiosta. ACARE esitteli lokakuussa 2002 strategisen tutkimusohjelman, joka sisälsi ensimmäiset tulokset eurooppalaisen tutkimustoiminnan koordinoinnin parantamiseksi. Jatkossa ryhdytään toimiin alan eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamiseksi.

Samoja ongelmia esiintyy puolustusalalla ja niitä olisi käsiteltävä vastaavasti, ottaen kuitenkin asianmukaisesti huomioon puolustusalan eri toimijoiden tehtävät ja valmiudet. Tämä on erityisen tärkeää, koska eurooppalaiset yhtiöt pyrkivät kilpailemaan amerikkalaisten yhtiöiden kanssa, jotka saavat paljon enemmän varoja puolustusalan tutkimusta varten. Se on myös ratkaisevaa sen vuoksi, että jäsenvaltiot tavoittelevat parasta vastinetta rahalle samalla kun pyrkivät luomaan otolliset olosuhteet T&K-toimien pysymiselle Euroopassa.

Tämän kannalta komissio on tyytyväinen Thessalonikissa pidetyn Eurooppa-neuvoston päätökseen antaa toimivaltaisille neuvoston elimille tehtäväksi ryhtyä tarpeellisiin toimiin neuvoston alaisuudessa toimivan ja kaikille jäsenvaltioille avoimen, puolustusvoimavarojen kehittämisestä, tutkimuksesta ja hankinnasta sekä puolustusmateriaaleista vastaavan hallitustenvälisen viraston perustamiseksi vuonna 2004.

Viraston tarkoituksena on kehittää puolustusalan voimavaroja kriisinhallinnon alalla, edistää ja kehittää puolustusmateriaalialan yhteistyötä Euroopassa, vahvistaa Euroopan puolustuksen teollista ja teknologista perustaa ja luoda kilpailukykyiset Euroopan puolustusmateriaalimarkkinat sekä edistää, tarvittaessa yhteisön tutkimustoimintaan liittyneenä, tutkimusta, jonka tavoitteena on johtoaseman saavuttaminen tulevien puolustus- ja turvallisuusvoimavarojen edellyttämän strategisen teknologian alalla, mikä puolestaan lujittaa Euroopan teollisuuden valmiuksia tällä alalla.

Siviili-ilmailun eurooppalainen sääntely

Sekä siviililentokoneiden valmistus että lentoliikenneala toimivat nykyisin eurooppalaisilla ja maailmanlaajuisilla markkinoilla. Eurooppalainen sääntely on kuitenkin yhä suurelta osin jäsenvaltioiden tasolta organisoitua ja valtioiden kesken koordinoitua. Tällainen vanhanaikainen järjestelmä estää teollisuutta ja sen asiakkaita hyödyntämästä kaikkia sisämarkkinoiden tarjoamia etuja.

STAR 21-raportissa käsiteltiin erityisesti Euroopan ilmailuviranomaisten yhteistyöelimeen (Joint Aviation Authorities, JAA) liittyviä puutteita ja kehotettiin perustamaan Euroopan lentoturvallisuusvirasto (EASA) jo varhaisessa vaiheessa. Asiassa onkin edistytty merkittävästi: komission ehdotukseen perustuvalla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1592/2002 annettiin oikeudellinen perusta lentoturvallisuusviraston perustamiselle ja asetus tuli hyväksymisen jälkeen voimaan 7. syyskuuta 2002. Komissio työskentelee parhaillaan tärkeimpien organisatoristen kysymysten parissa varmistaakseen lentoturvallisuusviraston toimintavalmiuden vuoden 2003 loppuvaiheilla. Samanaikaisesti jatketaan Yhdysvaltojen ilmailuhallituksen (FAA) kanssa käytäviä keskusteluja Yhdysvalloissa ja Euroopassa myönnettyjen sertifikaattien vastavuoroisen tunnustamisen varmistamiseksi.

Lentokoneita koskeva sertifiointi on kuitenkin vain yksi osa siviili-ilmailua koskevan yhtenäisen kehyksen luomisessa Eurooppaan. Edistystä tarvitaan vielä muillakin keskeisillä alueilla, kuten lentoturvallisuudessa. Euroopan lentoliikenneverkon tiheyden ja keskinäisen riippuvuuden vuoksi lentoturvallisuuteen liittyviä kysymyksiä on käsiteltävä Euroopan tasolla.

Euroopan yhteisön aktiivinen osallistuminen kansainvälisiin järjestöihin, kuten kansainväliseen siviili-ilmailujärjestöön (ICAO) on keskeinen tekijä pyrittäessä takaamaan, että eurooppalainen sääntelyjärjestelmä täyttää tehokkaasti maailmanlaajuiset vaatimukset. Eurooppalaisia standardeja kehittävien tehokkaiden järjestelmien puute haittaa tällä hetkellä Euroopan ilmailu- ja avaruusalan kilpailukykyä. Tällaiset järjestelmät olisivat elintärkeitä Galileon kaltaisille ohjelmille ja lentoliikenteen hallintaan liittyvän teknologian kehittämiselle.

Yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevan aloitteen täytäntöönpano edellyttää merkittäviä teknologisia muutoksia ja investointeja lentoliikenteen hallintainfrastruktuurin ja siihen liittyvien palvelujen nykyaikaistamiseen ja yhdentämiseen. Siviili- ja sotilasteollisuuden tehokkaiden yhteyksien luominen on ratkaisevaa, jotta Euroopan ilmatilaa voitaisiin käyttää joustavammin. Edistyminen näissä asioissa voisi myös helpottaa sotilaallisten vaatimusten yhdenmukaistamista.

Ympäristöön liittyvät tarpeet aiheuttavat myös huomattavia paineita kehittää entistä turvallisempia ja saasteettomampia lentokoneita. Euroopan komission ja jäsenvaltioiden on vahvistettava asemaansa maailmanlaajuisessa ympäristöalan keskustelussa. Ilmailu- ja avaruusteollisuuden olisi myös pyrittävä parantamaan nykyistä teknologiaa löytääkseen sopivan tasapainon ympäristövaatimusten ja odotettavissa olevan lentoliikenteen kasvun välillä.

Lentoliikennettä koskevien sopimusten osalta Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on äskettäin todennut, että yksittäisten jäsenvaltioiden nykyiset kahdenväliset lentoliikennettä koskevat sopimukset eivät tärkeiltä osin ole olleet yhdenmukaisia yhteisön toimivallan kanssa. Yhteisöjen tuomioistuimen nimesi kolme tällaista aluetta, joilla yhteisöllä on yksinomainen toimivalta: lentoasemien lähtö- ja saapumisajat, tietokonepohjaiset paikanvarausjärjestelmät sekä yhteisön sisäiset kuljetus- ja rahtimaksut.

Edellä mainitut ja eräät muut yhteisön lähestymistapaa lentoliikennettä koskeviin sopimuksiin voimakkaasti tukeva seikat huomioon ottaen neuvosto sopi 5. kesäkuuta 2003 toimenpidepaketista, jossa komissiolle annetaan tehtäväksi käydä keskeisiä lentoliikennettä koskevia neuvotteluja sekä valtuudet aloittaa neuvottelut uudesta transatlanttisesta lentoliikennesopimuksesta.

Euroopan ilmailuteollisuuden on yhdennyttävä pystyäkseen kilpailemaan riittävällä tavalla maailmanmarkkinoilla. Yhteisön uusi lähestymistapa, jossa kaikkien jäsenvaltioiden kansainväliset suhteet määritellään uudelleen, helpottaa yhdentymisprosessia. Ilmailumarkkinoiden maailmanlaajuinen vapautuminen tulee myös jatkossa laajentamaan Euroopan ilmailuteollisuuden markkinamahdollisuuksia. Lisääntyvät kilpailu lisää myös paineita vähentää operationaalisia kustannuksia esimerkiksi käyttämällä tehokkaampia lentokoneita.

Komissio on tyytyväinen tapahtuneeseen kehitykseen ja jatkaa yhtenäiseen sääntely-ympäristöön tähtääviä toimenpiteitä, jotka takaavat korkean turvallisuuden ja turvan tason ja edistävät Euroopan teollisuuden kilpailukykyä.

Markkinoille pääsy

Ilmailu- ja avaruusalan yritykset toimivat maailmanlaajuisesti ja ovat sen vuoksi riippuvaisia siitä, että kansainvälisen kaupan ja markkinoille pääsyn edellytykset ovat tasapuolisia.

Suurten siviililentokoneiden kauppaa säännellään kahden- ja monenvälisten sopimusten järjestelmällä. Vuonna 1992 tehdyssä suurten siviililentokoneiden kauppaa koskevassa Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisessä kahdenkeskisessä sopimuksessa säännellään erityisesti erilaisista valtiontukimuodoista, kuten tutkimukseen- ja kehitykseen myönnettävästä tuesta sekä uusien ohjelmien aloitukseen tarkoitetusta takaisinmaksettavasta tuesta. Euroopassa on noudatettu ja noudatetaan edelleen vuoden 1992 sopimuksessa määrättyjä velvoitteita, kun taas Yhdysvallat ylittää säännönmukaisesti sopimuksen mukaan sallitun tuen määrän. Komissio on sopimuksen nojalla pidetyissä kahdenvälisissä tapaamisissa kritisoinut velvoitteiden rikkomista ja seuraa tilannetta tarkasti ylläpitääkseen avoimet ja tasapuoliset kilpailuedellytykset tällä tärkeällä markkina-alueella.

Nykyinen Yhdysvaltojen lainsäädäntö aiheuttaa puolustustarvikemarkkinoille pääsyn osalta eurooppalaisille yrityksille erityisvaikeuksia, joista ensimmäiseksi käsitellään sitä, miten vaikeaa Yhdysvaltojen puolustustarvikemarkkinoille on päästä:

- Yhdysvaltojen puolustustarvikehankintoja ulkomailta koskevat rajoitukset rajoittavat eurooppalaisen teollisuuden pääsyä Yhdysvaltojen markkinoille. Yhdysvaltojen kongressi teki äskettäin puolustusministeriön vastustuksesta huolimatta ehdotuksen näiden rajoitusten tiukentamisesta. Kyseiset muutokset olisivat vastoin Yhdysvaltojen tekemiä sitoumuksia, jotka perustuva vuonna 1994 tehtyyn WTO:n julkisten hankintojen sopimuksen (GPA). Lisäksi Yhdysvaltojen turvallisuusmääräysten täytäntöönpano aiheuttaa huomattavia hallinnollisia rasitteita. Tämä vaikuttaa merkittävästi ulkomaisten toimeksisaajien osallistumiseen Yhdysvaltojen ohjelmiin.

- Yhdysvaltojen politiikassa suhtaudutaan erittäin rajoittavasti amerikkalaisten puolustusalan yritysten yhteistyöhön ulkomaisten yritysten kanssa. Lisäksi Yhdysvaltojen turvallisuusvaatimukset asettavat oikeudellisia esteitä sulautumien ja muiden yritysten välisten sidosten muodostamiselle.

Suurelta osin juuri näiden rajoitusten vuoksi EU:n ja Yhdysvaltojen välinen puolustusalan kauppatase kallistuu voimakkaasti Yhdysvaltojen puolelle: 24 prosenttia Euroopan puolustushankinnoista on peräisin Yhdysvalloista, mutta Yhdysvallat hankkii vain 0,5 prosenttia puolustustarvikkeistaan Euroopasta.

Toisena erityisvaikeutena on Yhdysvaltojen viranomaisten mahdollisuus estää eurooppalaisten tarvikkeiden vienti kolmansiin maihin, jos tuotteet sisältävät osia, joihin sovelletaan Yhdysvaltojen määräyksiä, jotka eurooppalaiseen järjestelmään verrattuna ovat tiukempia ja soveltamisalaltaan laajempia.

Thessalonikissa pidetyssä Eurooppa-neuvostossa laaditussa joukkotuhoaseiden leviämisen estämistä koskevassa toimintasuunnitelmassa esitetään useita toimia, joilla eurooppalaista kaksikäyttötuotteiden vientivalvontajärjestelmää pyritään tehostamaan. Näiden toimien toteuttaminen varhaisessa vaiheessa on ratkaisevaa Euroopan uskottavuuden lisääntymiselle Yhdysvaltoihin nähden. Komissio on jo tehnyt neuvostolle kaksikäyttötuotteiden vientivalvontaa koskevan Thessalonikin toimintasuunnitelman täytäntöönpanemista koskevia ehdotuksia.

Marraskuussa 2002 antamassaan raportissa Yhdysvaltojen ilmailu- ja avaruusteollisuuden tulevaisuuskomissio (Commission on the Future of the United States Aerospace Industry) korosti myös tämän politiikan kielteistä vaikutusta Yhdysvaltojen teollisuudelle. Se kehotti lieventämään jonkin verran rajoituksia, joita Yhdysvallat soveltaa ulkomaisiin yrityksiin, jotka pyrkivät hankkimaan osuuksia Yhdysvaltojen puolustusalan yrityksistä sekä totesi, että Yhdysvaltojen julkisia hankintasääntöjä olisi tarkistettava siten, että niissä tuettaisiin yhteistyön lisäämistä ja joissain tapauksissa hankintoja muilta kuin Yhdysvaltoihin sijoittautuneilta yrityksiltä. Raportissa kehotettiin myös antamaan yleinen lupa kaupallisten osien sisällyttämiselle sotilaallisiin tuotteisiin, vaikka ne olisivat muiden kuin Yhdysvaltojen yritysten tuottamia tai ulkomaiden kansalaisten valmistamia.

Edellä mainittu Yhdysvaltojen komissio käsitteli myös ongelmia, joita vientivalvontajärjestelmä aiheuttaa sen omalle teollisuudelle. Se totesi, että vientivalvontatoimien tarjoama turvallisuus on nykyisin liian vähäistä ja johtaa valtavaan tehottomuuteen ja että toimet heikentävät liittolaismaiden yritysten välistä uusien järjestelmien kehittämisyhteistyötä ja vaikuttavat kielteisesti liittolaismaiden väliseen keskinäiseen yhteentoimivuuteen, jota on viimeisen 30 vuoden aikana pidetty yhtenä keskeisimmistä sotilaallisen suunnittelun päämääristä. Tilanteen ratkaisemiseksi mainittu Yhdysvaltojen komissio ehdotti yhteistyötä Yhdysvaltojen liittolaisten kanssa kriittisen teknologian yksilöimiseksi ja ratkaisujen löytämiseksi sen suojelemista varten.

Transatlanttista puolustusyhteistyötä on nopeuttanut teollisuuden yhdentyminen ja kehityksen suuntautuminen harvempiin, mutta teknisesti kehittyneempiin ja kalliimpiin ohjelmiin. Yhteisten puolustusvalmiuksien toteuttaminen edellyttää myös entistä kiinteämpää transatlanttista teollista yhteistyötä.

Komissio on tyytyväinen kaikkiin Yhdysvalloista tuleviin myönteisiin uutisiin ja tukee kaikkia transatlanttisia aloitteita, joilla muutoksiin pyritään varhaisessa vaiheessa, ja uskoo, että mahdollisuudet päästä Yhdysvaltojen puolustustarvikemarkkinoille ja kehittää puolustustarvikkeiden vientivalvontajärjestelmää paranevat huomattavasti, jos Eurooppa voi toimia vankoista asemista, joissa se on ryhtynyt tarvittaviin toimenpiteisiin, joilla varmistetaan eurooppalaiseen suunnitteluasiantuntemukseen ja korkealaatuisiin ohjelmiin perustuva vahvasti kilpailukykyinen ja laadukas teollinen perusta Euroopan sisällä.

5. Seuraavat vaiheet

STAR 21 on osoittanut niiden alueiden edistyneen parhaiten, joilla sovelletaan yhtenäistä eurooppalaista lähestymistapaa. Euroopan lentoturvallisuusvirasto EASA, joka perustettiin nykyiseen hallitustenväliseen lähestymistapaan perustuvan ilmailuviranomaisten yhteistyöelimen JAAn tilalle korjaamaan siinä havaittuja puutteita, on tästä hyvä esimerkki.

Tämä osoittaa Euroopan unionin tärkeyden ilmailu- ja avaruusteollisuuden menestymiselle suotuisten edellytysten luomisessa nyt kun kansallisia olosuhteita laajemmat yhteydet ovat yhä useammin tarpeen rajatylittävän yhdentymisen ja maailmanlaajuisten markkinoiden seurauksena.

Komissio on tietoinen, että organisatorinen ja institutionaalinen lähestymistapa riippuu yleensä käsiteltävänä olevasta asiasta. Osa ongelmista on parasta käsitellä yhteisön politiikkoja kehittämällä ja osa taas edellyttää ratkaisua, joka perustuu EU:n eri rakenteiden hyödyntämiseen.

Komissio jatkaa tältä pohjalta Euroopan ilmailu- ja avaruusalan poliittisen ja sääntelyyn liittyvän kehyksen parantamiseksi suunnattuja toimiaan. Ratkaiseva vastuu jää kuitenkin jäsenvaltioille, joiden tehtävänä on tukea T&K-ohjelmia, tarjota takaisinmaksettavaa ohjelmien aloitustukea ja osallistua ESAn ohjelmiin. Jäsenvaltiot ovat myös puolustustarvikkeiden hankkijoina alan suurimmat asiakkaat. Merkittävä edistyminen riippuu siis jäsenvaltioiden yhteistyöstä.

Komissio katsoo, että erityishuomiota on kiinnitettävä kolmeen alaan: puolustukseen, avaruusalaan ja tutkimukseen.

Puolustus

Ilmailu- ja avaruusalan puolustukseen liittyvien liiketoimien osalta teollisuudenalan yhdentämisprosessi (ensisijaisesti yritysten vastuulla) on edistynyt valtavasti. Alan keskeisimpänä ongelmana on puolustustarvikkeiden kysynnän jatkuminen epätasaisena: yksittäisten jäsenvaltioiden ohjelmissa ongelmana on saavuttaa taloudellisesti kannattava tuotantotaso ja usean jäsenvaltion yhteiset ohjelmat kärsivät monimutkaisista työnjaollisista järjestelyistä, jotka lisäävät hallinnollisia rasitteita ja kustannuksia.

Jäsenvaltioiden olisi nopeutettava sotilaallisten ja muiden turvallisuuteen liittyvien määräysten yhdenmukaistamista, jotta nykyisen puolustuskehyksen kansallisesta suuntautuneisuudesta johtuvat ongelmat voitaisiin ratkaista yhdenmukaistamalla puolustukseen liittyvien tarvikkeiden suunnittelua ja hankintaa. Tämän vastaa täysin ETPP:n tavoitetta, jonka mukaan kilpailukykyistä teollista ja teknologista puolustusperustaa on kehitettävä. Komission äskettäin antamassa tiedonannossa "Euroopan puolustus - teollisuus- ja markkinanäkökohtia" esitetyissä tähän liittyvissä toimissa on jo päästy konkreettiseen alkuun.

Tässä tiedonannossa keskitytään puolustustarvikemarkkinoiden ensisijaisuuteen, mikä tarkoittaa sekä sisäiset että ulkoiset näkökohdat huomioon ottavan asianmukaisen sääntelykehyksen luomista, tarkoituksenmukaisia sääntöjä tavaroiden ja palvelujen kustannustehokkaaseen hankintaan sekä jäsenvaltioiden puolustustarvikkeiden hankintalaitoksille että vastaavalle jatkossa mahdollisesti perustettavalle yhdelle tai useammalle eurooppalaiselle hankintalaitokselle sekä taloudellisesti tehokasta vientivalvontaa, joka toimii eettiset normit säilyttäen ja vastavuoroista markkinoille pääsyä edistäen. Lisäksi tiedonannossa keskitytään tutkimuksen tehostamiseen lisäämällä puolustukseen liittyvää tutkimusyhteistyötä, yhtenäistämällä tutkimustoimintaa Euroopan tasolla ja hyödyntämällä siviili- ja sotilaspuolen yhteisvaikutuksia.

Lisäksi olisi tunnustettava, että EU tarjoaa sopivan kehyksen joidenkin ilmailu- ja avaruusalaa sekä puolustusalaa koskevien toimenpiteiden kehittämiselle ja laajentamiselle, joista Ranskan, Saksan, Italian, Espanjan, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan ministerit ovat tehneet aiesopimuksen ja siihen liittyvän puitesopimuksen. Teollis- ja tekijänoikeuksia, yhteisiä vientimääräyksiä sekä tietoturvaa koskevista sopimuksista saatava hyöty olisi paljon suurempi, jos niitä sovellettaisiin koko Euroopan unioniin.

Useat jäsenvaltiot ovat jo tehneet yhteisiä hankinta- ja tutkimusaloitteita, joista esimerkkeinä mainittakoon puolustusmateriaalialan yhteistyöorganisaatio JOAC (Joint Armament Cooperation Body) ja Länsi-Euroopan varustelujärjestö WEAO (Western European Armament Organisation) sekä Eurooppa-neuvostossa 19.-20. kesäkuuta 2003 tehty aloite perustaa puolustusvoimavarojen kehittämisestä, tutkimuksesta ja hankinnasta sekä puolustusmateriaaleista vastaava virasto.

Puolustustarvikemarkkinoiden esteiden osalta komissio on tyytyväinen Yhdysvaltojen ilmailu- ja avaruusalan komission lähestymistapaan. Komissio kehottaa Yhdysvaltoja valmistelemaan tarvittavia muutoksia varhaisessa vaiheessa. Tämä edistäisi puolustusalan yhteistyötä, parantaisi yhteentoimivuutta ja kuroisi umpeen valmiuksissa olevia eroja.

Avaruus

Vuonna 2001 komissio antoi tiedonannon "Kohti eurooppalaista avaruuspolitiikkaa", jossa keskitytään Euroopan avaruusjärjestön kanssa tehtävään yhteistyöhön, minkä jälkeen komissio antoi avaruusalaa koskevan vihreän kirjan edistääkseen alan tulevaisuudesta käytävää keskustelua, jonka perusteella vuoden 2003 lopulla on tarkoitus tuottaa yksityiskohtainen valkoinen kirja.

Koska laaja-alaista eurooppalaista avaruuspolitiikkaa ei ole, eikä näin ollen avaruusalan toimien tehokasta koordinointia, viime aikoina kaupallisilla avaruusalan markkinoilla vallinnut lama uhkaa avaruusalan teknologisesta laadukkuudesta huolimatta antaa aihetta pelolle, jonka mukaan EU:n teollisuus menettää markkinaosuutta Yhdysvalloille ja muille avaruusalan johtaville valtioille, eikä mahdollisesti kykene ylläpitämään jo hankittuja valmiuksia. Tällainen kehitys voisi pitkällä aikavälillä johtaa siihen, että Euroopalla ei ole enää todellisia valintamahdollisuuksia tällä elintärkeällä alalla.

Joka tapauksessa myöhempään vaiheeseen liittyvät taloudelliset panokset, kuten liikenteen, sähköisen kaupan, tieteen valtateiden, etätyön, vapaa-aika- ja kulttuuripalvelujen, rahoituspalvelujen ja luonnollisesti tietoliikenne-, turvallisuus- ja puolustustoimien satelliittipalveluihin liittyvät panokset, ovat paljon suuremmat kuin perusrakenteisiin alun perin tehdyt investoinnit. Nämä palvelut tarjoavat alalle lisäulottuvuuden ja niistä on tullut merkittävä voimavara erilaisten teollisten valmiuksien kehittämiselle.

Komissio aikoo sen vuoksi ryhtyä toimenpiteisiin tarjotakseen teollisuudelle mahdollisimman suotuisat olosuhteet kehittää valmiuksia edelleen. Tämä merkitsee laaja-alaisen eurooppalaisen avaruuspolitiikan luomista, jossa otetaan huomioon alan strateginen luonne ja tarjotaan yhteinen kehys, jonka perusteella Euroopan teollisuus sekä kansalliset ja hallitustenväliset virastot voivat optimoida toimintaansa.

Euroopan avaruuspolitiikkaa koskevan vihreän kirjan kuulemismenettelyn yhteydessä käydyt laaja-alaiset keskustelut ovat olleet tältä osin erittäin tärkeitä. Komissio aikoo käsitellä aihetta perusteellisemmin myöhemmin tänä vuonna julkaistavassa valkoisessa kirjassa.

Tutkimus

Euroopan unioni on viimeisen kymmenen vuoden aikana lisännyt osallistumistaan siviili-ilmailualan tutkimuksen rahoitukseen, ja teollisuus on mukauttanut tutkimusrakenteitaan uusien tukimuotojen mukaisesti. Tutkimuksen rahoitusjärjestelmien vakauden ylläpitäminen pitkällä aikavälillä on tärkeää avaruusalalle ominaisten pitkien kehitysjaksojen vuoksi.

Siviili-ilmailun puolella kehitetyn ACAREn strategisen tutkimusohjelman tapaisesta laaja-alaisesta Euroopan ilmailu- ja avaruusalan puolustusnäkökohtia käsittelevästä T&K-suunnitelmasta olisi varmasti paljon hyötyä. Suunnitelman laatiminen edellyttäisi järjestelmää, johon sekä ilmailu- ja avaruusalan tulevaisuuteen vaikuttavien strategisten, teknisten ja markkinoihin liittyvien kysymysten asiantuntijat että liiketoiminnan asiantuntijat eli yritykset, pk-yritykset, tutkimuslaitokset jne. osallistuisivat, jotta aiheen tarkastelu olisi mahdollisimman perusteellista.

Tehtävänä olisi määritellä alan prioriteetit ja tavoitteet Euroopan näkökulmasta, jotta kaikki puolustukseen liittyvien tutkimusohjelmien suunnitteluun osallistuvat eurooppalaiset sidosryhmät kohdentaisivat toimintaansa siten, että se olisi tehokkaampaa, paremmin suunnattua ja kilpailukykyisempää maailmanlaajuisessa mittakaavassa. Yksittäisten jäsenvaltioiden prioriteetteja voi olla tarpeen mukauttaa yleisen kokonaissuunnitelman johdosta, joten hankkeen onnistuminen edellyttää riittävää sitoutumista ja itsenäisiä resursseja.

Toimia on koordinoitava paremmin jäsenvaltioiden välillä ja sen ohella tarvitaan uusia institutionaalisia rakenteita nykyisen hajanaisuuden korjaamiseksi. Ehdotuksessa sopimukseksi Euroopan perustuslaista Eurooppa-valmistelukunta kehottaa, että perustetaan "Euroopan puolustusmateriaali-, tutkimus- ja sotilasvoimavaravirasto, joka määrittää operatiiviset vaatimukset, myötävaikuttaa niiden täyttämistä edistäviin toimiin, pyrkii osaltaan määrittämään ja tarvittaessa toteuttamaan kaikki tarvittavat toimenpiteet puolustusalan teollisen ja teknologisen perustan vahvistamiseksi, osallistuu voimavaroja ja puolustusmateriaalia koskevan eurooppalaisen politiikan määrittelyyn sekä avustaa ministerineuvostoa sotilaallisten voimavarojen parantamisen arvioinnissa." Komissio tukee tätä ehdotusta vahvasti. Virasto helpottaisi nykyisestä hajanaisuudesta johtuvia ongelmia ja Euroopan tulevaisuuden turvallisuus- ja puolustustarpeita vastaavan laitteiston kehittämistä.

Komissio suunnittelee omalta osaltaan käynnistävänsä äskettäin puolustuksesta annetun tiedonannon mukaisesti uuden valmistelevan toimen, jolla Euroopan teollisuuden tämän alan valmiuksia lisätään. Toimen tarkoituksena on tutkia edellytyksiä ja järjestelyjä, joilla alan tieteelliseen, teknologiseen ja teolliseen kilpailukykyyn liittyviä olosuhteita voitaisiin parantaa. Yhteistyössä asianomaisten sidosryhmien kanssa aiheesta on tarkoitus laatia pitkän aikavälin visio. Komissio aikoo lisäksi esittää aiheesta tiedonannon tämän vuoden loppuun mennessä.

6. Loppupäätelmät

Vahvaan Euroopan ilmailu- ja avaruusalaan liittyviä etuja on tuotu esiin aiemmin annetuissa tiedonannoissa. Miljoonat kansalaiset saavat elantonsa tältä alalta ja sen 80 miljardin euron suuruinen liikevaihto parantaa merkittävästä Euroopan kauppatasetta. Euroopan ilmailu- ja avaruusala ja siihen liittyvät teknologiat ovat myös Euroopan strategisen aseman sekä turvallisuuteen ja puolustukseen liittyvien valmiuksien kannalta merkittäviä ja alan vaikutus kaikkien talouden alojen kilpailukykykyyn, tietoyhteiskuntaan liittyvä uusi yritystoiminta mukaan luettuna, on olennainen.

Vaikka STAR 21 -raportin jälkeen useilla aloilla on edistytty erittäin hyvin, esimerkkinä EASAn perustamista koskevan asetuksen hyväksyminen, puolustusalaa koskevan keskustelun käynnistäminen, avaruuspolitiikkaa koskevan laaja-alaisen kuulemismenettelyn järjestäminen ja Galileo-yhteishankkeen perustaminen, komissio on vakuuttunut teollisuuspolitiikkaa ja kilpailukykyä koskevien toimintasuunnitelmiensa mukaisesti tarpeesta mukauttaa ja kehittää nykyistä kehystä, jotta Euroopan ilmailu- ja avaruusalan valmiuksista saatavat edut säilyisivät tuleville sukupolville.

Tätä varten tarvitaan jatkuvia ja koordinoituja toimia, jotka suunnataan aloille, joilla Euroopan ilmailu- ja avaruusalan kehystä ei ole tai joilla se on heikko. Ensisijaisessa asemassa ovat Euroopan puolustustarvikemarkkinoiden luominen, turvallisuustutkimusta koskevan valmistelevan toimen käynnistäminen ja puolustusalan tutkimustoimien lujittaminen Euroopan ilmailu- ja avaruusalan puolustusnäkökohtia koskevan T&K-suunnitelman avulla sekä EU:n viraston perustaminen. Samalla siviili-ilmailua koskevien tutkimusohjelmien vakaus pitkällä aikavälillä on säilytettävä.

Elintärkeää on myös avaruuspolitiikkaa koskevan valkoisen kirjan hyväksyminen ja Euroopan avaruuspolitiikkaa koskevan toimintasuunnitelman varhainen toteuttaminen siten, että kaikki liiketoimintaan liittyvät seikat ja kaikkien instituutioiden erityisvalmiudet otetaan huomioon ja hyödynnetään. Yhtä tärkeää on yhtenäistä eurooppalaista ilmatilaa koskevan aloitteen loppuun saattaminen siihen sisältyvine ulkoisine lentoliikennesopimuksineen sekä EASAn toimintavalmius.

Haasteen laajuus edellyttää päättäväisiä toimia, jotta eurooppalaiset yhtiöt voivat parantaa kilpailukykyään maailmanlaajuisilla ilmailu- ja avaruusmarkkinoilla. Komissio on sen vuoksi tyytyväinen STAR 21 -suosituksiin ja pitää niitä tärkeänä lähtökohtana tarvittaville muutoksille. Komissio kehottaa jäsenvaltioita ja muita toimielimiä tukemaan suositusten tarjoamaa alkusysäystä ja edistämään aktiivisesti esiin tuotuja keskeisiä aiheita.

LIITE

ILMAILU- JA AVARUUSALAN STRATEGIAKATSAUS 2000-LUVULLE

STRATEGIC AEROSPACE REVIEW for the 21st century

(STAR 21)

Yhtenäisten markkinoiden ja politiikan puitteiden luominen

ratkaisevan tärkeälle eurooppalaiselle teollisuudenalalle

Heinäkuu 2002

A. JÄSENET

Euroopan ilmailu- ja avaruusalan neuvoa-antava ryhmä perustettiin vuonna 2001 analysoimaan Euroopan ilmailu- ja avaruusalan poliittisten ja lainsäädännöllisten puitteiden riittävyyttä, paljastamaan puutteita ja esittämään parannusehdotuksia. Yritystoiminnasta vastaavan Euroopan komission jäsenen Erkki Liikasen johtamaan ryhmään kuuluu seitsemän ilmailu- ja avaruusteollisuuden yritysjohtajaa, viisi komission jäsentä, EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja ja kaksi Euroopan parlamentin jäsentä.

Neuvoa-antavan ryhmän jäsenet ovat analysoineet kysymystä kuluneen vuoden aikana ja yksilöineet avainalueet, jotka tulevat ratkaisemaan alan kilpailukyvyn ja sen mahdollisuuden edistää tehokkaasti Euroopan tärkeimpien poliittisten päämäärien saavuttamista. Ryhmän päätelmät esitetään liitteenä olevassa kertomuksessa "Ilmailu- ja avaruusalan strategiakatsaus 2000-luvulle" (Strategic Aerospace Review for the 21st Century, STAR 21), jonka ryhmä esitti Euroopan komission puheenjohtajalle Romano Prodille 16. heinäkuuta 2002.

Jean-Paul Béchat: hallituksen puheenjohtaja ja pääjohtaja, SNECMA

Manfred Bischoff: hallituksen puheenjohtaja, EADS

Philippe Busquin: tutkimuksesta vastaava Euroopan komission jäsen

Sir Richard Evans: hallituksen puheenjohtaja, BAE Systems

Jean-Luc Lagardère: hallituksen puheenjohtaja, EADS

Pascal Lamy: kauppapolitiikasta vastaava Euroopan komission jäsen

Erkki Liikanen: yritystoiminnasta ja tietoyhteiskunnasta vastaava Euroopan komission jäsen

Alberto Lina: entinen hallituksen puheenjohtaja ja pääjohtaja, Finmeccanica (huhtikuuhun 2002 asti)

Loyola De Palacio: suhteista Euroopan parlamenttiin sekä liikenne- ja energiapolitiikasta vastaava Euroopan komission varapuheenjohtaja

Chris Patten: ulkosuhteista vastaava Euroopan komission jäsen

Denis Ranque: hallituksen puheenjohtaja ja pääjohtaja, THALES

Sir Ralph Robins: hallituksen puheenjohtaja, Rolls-Royce

Javier Solana: EU:n yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja

Carlos Westendorp y Cabeza: Euroopan parlamentin jäsen, teollisuus-, ulkomaankauppa-, tutkimus- ja energiavaliokunnan puheenjohtaja

Karl von Wogau: Euroopan parlamentin jäsen

B. TIIVISTELMÄ

Euroopan tarpeet

Euroopan johtajat ovat määritelleet viime vuosina Euroopan unionille kauaskantoiset tavoitteet, jotka vaikuttavat voimakkaasti ilmailu- ja avaruusteollisuuteen: Euroopan kilpailukyvylle on asetettu kunnianhimoiset tavoitteet ja EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikalle avaintavoitteet.

Ilmailu- ja avaruusalan strategiakatsauksessa 2000-luvulle (STAR 21 -katsaus) Euroopan ilmailu- ja avaruusalan neuvoa-antava ryhmä esittää, että nämä tavoitteet voidaan saavuttaa vain, jos Euroopan taloudelliset ja teolliset rakenteet pystyvät vastaamaan uusiin vaatimuksiin. Menestyvä ja kilpailukykyinen ilmailu- ja avaruusteollisuus on olennainen edellytys turvalliselle ja vauraalle Euroopalle. Sen lisäksi, että ilmailu- ja avaruusteollisuus edistää kestävää kasvua, se on keskeisen ammattitaidon ja teknologian keskus ja merkittävä innovaation lähde, se turvaa keinot tarjota avaruutta hyödyntäviä palveluja ja tukee olennaisesti turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa auttaen siten turvaamaan Euroopan toimintavapauden sen ulkopolitiikassa.

Ilmailu- ja avaruusteollisuuden ominaispiirteet

Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus on maailmalla johtoasemassa useilla keskeisillä markkina-aloilla. Liikevaihdolla mitattuna sen osuus maailman ilmailu- ja avaruusalan liiketoimista on kolmasosa, kun taas Yhdysvaltojen ilmailu- ja avaruusteollisuuden osuus niistä on lähes puolet.

Teollisuudenalan menestys on kahden tukipilarin varassa: siviili- ja puolustusalan. Nämä alat täydentävät toisiaan ja ovat riippuvaisia toisistaan. Toimimalla niin siviili- kuin puolustusmarkkinoillakin voidaan jakaa ammattitaitoa ja teknologiaa sekä hyötyä mittakaavaeduista ja laajan tuotevalikoiman tarjoamista eduista. Sekä siviili- että puolustusalalla on sovellettava huipputekniikkaa ja palveltava julkisia ja yksityisiä asiakkaita, joilla on erilaisia tarpeita.

Uusien tulijoiden on hyvin vaikea päästä ilmailu- ja avaruusteollisuuden markkinoille, etenkin niiden huipputasolla. Tämä johtuu siviili- ja puolustusalojen riippuvuussuhteesta ja teollisuudenalan erittäin suhdanneherkästä ja pääomavaltaisesta luonteesta. Tästä myös seuraa, että sen jälkeen kun teknologia, ammattitaito ja infrastruktuuri on kulutettu loppuun tai kun ne katoavat, niitä on äärimmäisen vaikea luoda uudelleen.

Kansainvälisestä kilpailusta voidaan todeta, että yhdysvaltalaiset yritykset toimivat maailman suurimmilla kotimaan markkinoilla, ja ne hyötyvät toimintapuitteista, jotka on suunniteltu tukemaan poliittiseksi tavoitteeksi asetettua Yhdysvaltojen johtoaseman säilyttämistä ilmailu- ja avaruusalalla. Suorat kytkökset puolustus- ja siviilikäyttötarkoitusten välillä sekä puolustuksen alalla tehdyt runsaat investoinnit tutkimukseen ja innovaatioon tarjoavat Yhdysvaltojen teollisuudelle selkeitä etuja ilmailu- ja avaruusteollisuuden siviilisovellusten suotuisien oheisvaikutusten muodossa. Tilanne asettaa Euroopan teollisuudelle pysyvän haasteen eikä voi olla vaikuttamatta sen kilpailuasemaan.

Yhdysvaltalaiset ja eurooppalaiset yritykset toimittavat useimmilla markkinoilla tuotteita asiakkaille eri puolille maailmaa, ja siksi tarvitaan vahvoja eurooppalaisia ilmailu- ja avaruusalan valmiuksia kilpailuaseman säilyttämiseksi siviili- ja puolustustuotteiden laajan valikoiman alalla.

Euroopassa on viime vuosina tehty suuria rakenneuudistuksia, joiden seurauksena ilmailu- ja avaruusalasta on tullut vahvan yhdysvaltalaisen vastapuolen Euroopan laajuisesti järjestäytynyt kilpailija ja kumppani. Sen toimintaa säätelevät poliittiset puitteet ovat kuitenkin liian pirstoutuneet. Kun ilmailu- ja avaruusteollisuus on nyt uudistettu Euroopan tasolla, sen kilpailukyvyn ja myötävaikutuksen kannalta ratkaisevia seikkoja olisi syytä käsitellä eurooppalaisesta näkökulmasta.

Tärkeimmät päätelmät

Eurooppalaisesta näkökulmasta tarkasteltuna STAR 21 -ryhmä on tehnyt neljä keskeistä päätelmää:

1. Ilmailu- ja avaruusalalla on ratkaiseva merkitys Euroopassa talouskasvun, turvallisuuden ja elämänlaadun alalla asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa. Siihen liittyvät suoraan ja vaikuttavat useat eurooppalaiset politiikat, kuten kauppa-, liikenne-, ympäristö- sekä tuvallisuus- ja puolustuspolitiikka.

2. Vahva ja maailmanlaajuisesti kilpailukykyinen teollisuuspohja on olennainen, sillä se tarjoaa Euroopalle vaihtoehtoja ja valintamahdollisuuksia, joita Eurooppa tarvitsee sen läsnäoloa ja vaikutusmahdollisuuksia maailmannäyttämöllä koskevassa päätöksenteossa.

3. Euroopan ilmailu- ja avaruusalan on säilytettävä vahva kilpailuasema, jotta se voisi toimia täysipainoisena teollisuuskumppanina maailman ilmailu- ja avaruusalan markkinoilla.

4. Euroopan on pysyttävä avainteknologian eturivissä, jos se haluaa innovatiivisen ja kilpailukyisen ilmailu- ja avaruusteollisuuden.

STAR 21 -ryhmä panee merkille, että vaikka useilla aloilla on jo saavutettu edistystä, nykyisissä poliittisissa ja lainsäädännöllisissä puitteissa ei voida kuroa umpeen Euroopan kunnianhimoisten tavoitteiden ja vaadittujen tulosten toteuttamismahdollisuuksien välistä kuilua.

Politiikkaa koskevat suositukset

Ilmailu- ja avaruusteollisuus tarvitsee yhtenäisen, pitkän aikavälin lähestymistavan suunnitteluun ja investointeihin. STAR 21 -ryhmä on yksilöinyt useita aloja, joilla Euroopan toimielinten, EU:n jäsenvaltioiden ja teollisuuden on toteutettava toimia, jotta Eurooppa säilyttäisi asemansa maailmanluokan ilmailu- ja avaruusalan tuottajana ja jotta puolustus-, turvallisuus- ja avaruusalalla voitaisiin luoda valmiudet, joiden tuella Eurooppa voi tehdä tärkeitä poliittisia valintoja ja olla ystäviensä ja liittolaisiensa vahva kumppani.

STAR 21 -ryhmän tärkeimmät suositukset koskevat maailmanmarkkinoita, toimintaympäristöä, siviili-ilmailun hallinnointia, Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa sekä avaruuden hyödyntämisen valmiuksia. Useilla aloilla, kuten siviili-ilmailun tutkimuksen ja siviili-ilmailun sääntelyn koordinoinnin alalla, on jo saavutettu paljon edistystä tai sitä tullaan saavuttamaan, kun ehdotetut toimenpiteet pannaan täytäntöön. Toisilla aloilla, kuten puolustusalalla, avaruusalalla ja kaikkien teollisuuden kehityksen kannalta olennaisten markkinasegmenttien tutkimuksen ja teknologian jäsentämisen alalla, tarvitaan nopeasti päätöksiä, jotta tulevaisuuden poliittisia vaihtoehtoja ei menetettäisi.

Maailmanmarkkinoille pääsyssä Euroopan tavoitteena pitäisi olla kilpailukykyisiä yrityksiä suosivien tasavertaisten kilpailuedellytysten varmistaminen. Tämä edellyttää ponnisteluja markkinoiden avaamiseksi etenkin pyrkimällä muuttamaan "Suosi amerikkalaista" -käytäntöjä ja yhtenäistämään vientivalvontapolitiikkoja. Euroopan pitäisi samaan aikaa rakentaa ja syventää suhteita kolmansiin maihin muun muassa kansainvälisten yhteistyöohjelmien kautta.

Toimintaympäristön osalta STAR 21 -ryhmä korostaa tutkimuksen olevan avainasemassa teollisuuden kilpailukyvyn kannalta. STAR 21 -ryhmä suhtautuu myönteisesti Euroopan ilmailualan tutkimuksen neuvoa-antavan lautakunnan (ACARE) perustamiseen, mutta kiinnittää samalla huomiota siihen, kuinka suuri haaste on koota yksityisistä ja julkisista lähteistä ne noin 100 miljardia euroa, jotka tarvitaan koordinoidun siviilitutkimusstrategian rahoittamiseksi seuraavien 20 vuoden aikana. Verokannustimien merkitys tutkimuksen vauhdittajina on yleisesti tunnustettu, ja niistä tarvitaan yksityiskohtaisempia analyyseja. Henkilöstöresursseista STAR 21 -ryhmä korostaa, että ammattitaitoisen ja liikkuvan työvoiman saatavuuden varmistamiseksi tarvitaan tarkoituksenmukaisia toimia etenkin jäsenvaltioiden tasolla.

Aloista, joilla on saavutettu huomattavaa edistystä, kertomuksessa mainitaan erityisesti siviili-ilmailun hallinnointi, mutta siinä lisätään kuitenkin, että kehityksestä voidaan hyötyä täydellisesti vain, jos EU saa toimia päättäjänä ja lainsäätäjänä. Tämä edellyttää yhteisön elinten, kuten Euroopan lentoturvallisuusviraston (EASA), roolin laajentamista sekä Euroopan lentoliikenteen hallintaa koskevan yleissuunnitelman kehittämistä ja toteuttamista. Yhteisön pitäisi myös liittyä Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) jäseneksi jäsenvaltioiden tavoin.

Eurooppalaisen alan teollisuuden tulevaisuuden turvaamiseksi tarvitaan kiireisesti lisäponnisteluja turvallisuus- ja puolustusaloilla sekä niihin liittyvän tutkimuksen alalla.

- Näitä ponnisteluja tarvitaan varmistamaan tehokas eurooppalainen teollisuus- ja teknologiapohja, joka on teollisuuden tulevan yleisen kilpailukyvyn turvaamisen olennainen edellytys. On kiireellisesti puututtava kuiluun yhtäältä Euroopan tavoitteiden ja vaatimusten sekä toisaalta niiden poliittisten puitteiden välillä, joissa ilmailu- ja avaruusteollisuuden on edistettävä tarvittavien valmiuksien luomista.

- Sovittujen valmiuksien luomiseen tarvittavien järjestelyjen käyttöönotto edellyttää sitoutumista, resursseja ja yhtenäistä organisaatiota. Viime aikoina on saavutettu rohkaisevaa edistystä valmiusvaatimusten määrittelyssä ja sopimisessa osana Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa. Tämä on vasta ensimmäinen askel Euroopan uusien turvallisuuspolitiikkojen vaatimusten täyttämisessä, ja onkin ehdottomasti varattava riittävät taloudelliset resurssit suunnitelmien toteuttamiseen ja vahvistettava säännöt ja menettelyt, joilla varmistetaan näiden resurssien tehokas käyttö. Tämä edellyttää myös Euroopan tasolla koordinoitua lähestymistapaa asevarusteluun, joka voi myöhemmin johtaa eurooppalaiseen asevarustelupolitiikkaan.

- Vaikka jotkut suhtautuvatkin vielä vastahakoisesti siihen, että avainkysymyksiä, kuten puolustushankintoja ja niihin liittyvää tutkimusta - joista on perinteisesti päätetty kansallisella tasolla - käsiteltäisiin myös Euroopan tasolla, yhä useampi myöntää, että päätöksiä puolustusmenojen määrästä, nykyisten puolustusbudjettien prioriteettien uudelleen määrittelystä ja tarkoituksenmukaisesta vastauksesta uusiin uhkiin pitäisi käsitellä Euroopan tasolla. Myönteisiä ponnisteluja tutkimusohjelmien koordinoinnin parantamiseksi ja kustannustehokkaampien hankintajärjestelyjen tekemiseksi pääasiallisesti joidenkin jäsenvaltioiden välisen tiiviimmän yhteistyön kautta virallistetaankin parhaillaan erilaisissa sopimuksissa.

Riippumatta kunnianhimoisista kokonaistavoitteista, jotka on väistämättä määriteltävä korkeimmalla poliittisella tasolla, epäonnistuminen ilmailu- ja avaruusalan ja sen avainkomponenttien, tutkimuksen ja puolustuksen, menojen optimoinnissa rajoittaa Euroopan tulevia poliittisia vaihtoehtoja. Resurssien kokonaismäärän ohella täydellisesti koordinoidut investoinnit tutkimus- ja kehitystyöhön sekä tehokkaat hankinnat ovat olennaisia tarvittavien eurooppalaisten valmiuksien luomiseen ja kilpailukykyisen ilmailu- ja avaruusteollisuuden myötävaikutuksen varmistamiselle.

Viimeaikaisista saavutuksista huolimatta edistys on ollut riittämätöntä. Ongelman ratkaisemiseksi on tutkittava kaikkia mahdollisia keinoja, mukaan luettuina - tarvittaessa Euroopan tasolla toteutetut - toimet, joilla voidaan poistaa Euroopan teollisuuden kilpailukyvyn esteet. Puolustus- ja turvallisuusalan erityispiirteet asianmukaisesti huomioon ottaen yhteisön kokemusta pitäisi hyödyntää tilanteissa, joissa teknologian kehittämisestä ja innovaatiosta johdetuissa tuotteissa ja prosesseissa ei käytännössä ole eroja siviilisovellusten ja turvallisuus- ja puolustussovellusten välillä.

Avaruuden hyödyntämisen valmiuksien alalla STAR 21 -ryhmä suhtautuu myönteisesti pyrkimyksiin luoda riittävillä resursseilla varustettu yhtenäinen eurooppalainen avaruuspolitiikka ja eurooppalainen avaruussuunnitelma Euroopan avaruusjärjestön (ESA) ja Euroopan komission (EY) yhteisen strategian mukaisesti. Galileo-satelliittipaikannusjärjestelmä on kuitenkin otettava käyttöön aikataulun mukaisesti samalla, kun jatketaan sen kehittämistä, ja yksityissektorin on voitava osallistua siihen jo varhaisessa vaiheessa. Ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuisen seurantajärjestelmän (GMES) kehittämistä on jatkettava ESAn ja Euroopan komission ohjelmien tuella. Yhtä tärkeä on tarve toteuttaa varhaisessa vaiheessa toimia, joilla ylläpidetään Euroopan kantorakettien laukaisuvalmiuksia ja tuetaan avaruusteknologian sovellusten tutkimista, etenkin viestintä- ja seurantasovellusten tutkimista, myös niiden, joita tarvitaan turvallisuus- ja puolustusaloilla.

Euroopan poliittisia johtajia kehotetaan pohtimaan vakavasti, kuinka saada aikaan tarvittava sitoutuminen resurssien kasvattamiseen ja yhtenäisempiin eurooppalaisiin puitteisiin, joita tarvitaan Euroopan nykyisten ja tulevien poliittisten päämäärien saavuttamiseen.

Euroopan ilmailu- ja avaruusalan neuvoa-antava ryhmä toivoo mahdollisimman laajaa palautetta sen analyysista ja suosituksista. Se odottaa palautetta etenkin niiltä osapuolilta, jotka ovat parhaassa asemassa panemaan sen suositukset täytäntöön, eli jäsenvaltioilta ja yhteisön toimielimiltä. Ryhmä on valmis jatkamaan keskustelua palautteen ja muiden asianmukaisten kehitysaloitteiden pohjalta.

C. Ilmailu- ja avaruusalan strategiakatsaus 2000-luvulle

1. EUROOPAN PITKÄN AIKAVÄLIN TAVOITTEIDEN SAAVUTTAMINEN

Eurooppa on asettanut 2000-luvulle kunnianhimoiset tavoitteet. Se pyrkii parantamaan elämisen laatua ja elintasoa, jotka puolestaan riippuvat sen kilpailukyvystä. Eurooppalaiset tietävät, että kaukana heidän rajoistaan tapahtuvat tapahtumat voivat järkyttää heidän elämäänsä, ja he haluavat vaikuttaa myönteisesti maailman asioihin ystäviensä ja liittolaistensa arvostamina kumppaneina.

Menestyvä ilmailu- ja avaruusteollisuus on olennainen edellytys sille, että Eurooppa pääsee toteuttamaan poliittiset ja taloudelliset tavoitteensa. Vahvat eurooppalaiset ilmailu- ja avaruusalan valmiudet ovat välttämättömät, jotta voitaisiin kilpailla maailmanmarkkinoilla siviili- ja puolustustuotteiden laajan valikoiman alalla ja turvata Euroopan toimintavapaus ulkopolitiikassa. Ilmailu- ja avaruusteollisuus on itse käynyt läpi rakenneuudistuksen Euroopan tasolla, ja siksi myös siihen vaikuttavia asioita pitäisi käsitellä eurooppalaisesta näkökulmasta.

Euroopan johtajat ovat viime vuosina asettaneet Euroopan taloudelliselle kilpailukyvylle ja EU:n ulko- ja turvallisuuspolitiikalle kauaskantoisia tavoitteita, jotka vaikuttavat voimakkaasti ilmailu- ja avaruusteollisuuteen.

1.1. Kilpailukyky

Lissabonissa vuonna 2000 pidetyssä huippukokouksessa asetettiin kunnianhimoiseksi tavoitteeksi, että Euroopasta tulee maailman kilpailukykyisin tietoon perustuva talous, jossa saavutetaan kilpailukyvyn uudet tavoitteet vuoteen 2010 mennessä. Barcelonassa vuonna 2002 pidetyssä huippukokouksessa arvioitiin Lissabonin strategian täytäntöönpanon edistymistä ja annettiin sille lisää vauhtia. Lissabonin Eurooppa-neuvoston päättämä eurooppalaisen tutkimusalueen kehittäminen on osoitus siitä, että Eurooppa on sitoutunut teknologisten valmiuksiensa vahvistamiseen tehostamalla yhteistä tutkimusta. Tämä sitoutuminen vahvistettiin Barcelonan Eurooppa-neuvostossa.

"Unioni on asettanut itselleen uuden strategisen päämäärän seuraavaa vuosikymmentä varten: siitä on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta."

Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmät, 2000

"Jotta voitaisiin kuroa umpeen ero EU:n tärkeimpiin kilpailijoihin nähden, unionin tutkimus-, kehitys- ja innovointitoimintaa olisi tehostettava erityisesti pioneeriteknologian alalla."

Barcelonan Eurooppa-neuvoston päätelmät, 2002

1.2. Turvallisuus ja puolustus

Geopoliittinen tilanne on muuttunut perusteellisesti 1980-luvun lopun jälkeen. Kylmän sodan päättyminen, alueellisten konfliktien, kuten entisen Jugoslavian konfliktin, vaikutukset ja terrorismin maailmanlaajuisen uhan ilmaantuminen, joka johti Afganistanin sotaan, kuvastavat Euroopan uusia haasteita.

Vuoden 1994 Maastrichtin sopimuksessa asetettiin tavoitteeksi vahvistaa Euroopan asemaa muuttuvalla maailmannäyttämöllä ja luotiin Euroopan unionin yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (YUTP). Politiikan rakennetta hiottiin vuoden 1997 Amsterdamin sopimuksessa.

Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikka käynnistettiin vuoden 1999 Kölnin Eurooppa-neuvostossa, ja sitä kehitettiin myöhemmissä Helsingin, Feiran, Nizzan ja Laekenin Eurooppa-neuvostoissa. Euroopan unionin nykyisenä sovittuna tavoitteena on kasvattaa valmiuksia humanitaarisen avun toimittamiseen, pelastustehtäviin, siviilien suojeluun, valvontaan, rauhanturvaamiseen ja rauhanpalauttamiseen liittyvien taistelujoukkojen tehtäviin. Välittömänä tavoitteena on luoda pidemmän ajan kestäviä tehtäviä suorittavat joukot, joita voitaisiin käyttää kaikkiin Petersbergin tehtäviin (jopa 60 000 hengen vahvuiset joukot) ja jotka voitaisiin lähettää kaikkialle maailmaan 60 (kuudessakymmenessä) päivässä viimeistään vuonna 2003.

Näiden kunnianhimoisten tavoitteiden saavuttaminen on kiinni asianmukaisten rakenteiden olemassaolosta ja tarvittavan välineistön käyttömahdollisuudesta. Euroopan poliittisen riippumattomuuden turvaamiseksi on Euroopan teollisia ja teknologisia valmiuksia vahvistettava, etenkin ilmailu- ja avaruusalalla.

"Unionin olisi pystyttävä toimimaan itsenäisesti ja siten, että sen tukena ovat uskottavat sotilasvoimat, keinot päätösten tekemiseksi käyttää niitä ja valmius tehdä niin kansainvälisten kriisien ratkaisemiseksi..."

"Tunnustamme myös tarpeen jatkuviin toimiin vahvistaaksemme teollista ja teknologista puolustusperustaa, josta haluamme kilpailukykyisen ja dynaamisen."

Kölnin Eurooppa-neuvoston päätelmät, 1999

1.3. Yhteensopivat tavoitteet ja valmiudet

Tavoitteet voidaan saavuttaa vain, jos Euroopan taloudellinen ja teollinen rakenne kykenee vastaamaan tuleviin haasteisiin. Tavoitteiden saavuttaminen edellyttää suuntautumista tulevaisuuteen, tapahtumien ennakointia ja asianmukaisten poliittisten päätösten tekemistä lyhyellä aikavälillä, jotta Eurooppa pystyy vastaamaan keskipitkän ja pitkän aikavälin tarpeisiin. Vielä on tehtävä paljon, jotta Euroopan valmiudet vastaisivat sen poliittisia tavoitteita.

Ilmailu- ja avaruusteollisuus on tottunut katsomaan kauas tulevaisuuteen: uuden lentokonesukupolven suunnittelusta sen toteutukseen saattaa kestää kymmenen vuotta, avaruushanke voi kestää vielä pitempään, uuden komposiitin tutkimukseen voi mennä sukupolven työ, ennen kuin sitä voidaan soveltaa käytännössä. Näin ollen tarvitaan ehdottomasti pitkän aikavälin poliittisia puitteita, jotta ilmailu- ja avaruusteollisuus pystyisi tarjoamaan valmiudet, joita tarvitaan Euroopan tavoitteiden saavuttamiseen. Tämä pätee erityisesti alan puolustuspuolella, jolla hallitukset ovat ainoita asiakkaita.

Teollisuusalan menestys on kahden tukipilarin varassa: siviili- ja puolustusalan. Nämä alat täydentävät toisiaan ja ovat riippuvaisia toisistaan. Toimimalla niin siviili- kuin puolustusmarkkinoilla voidaan jakaa ammattitaitoa ja teknologiaa sekä hyötyä mittakaavaeduista ja laajan tuotevalikoiman tarjoamista eduista. Sekä siviili- että puolustusalalla on sovellettava huipputeknologiaa ja palveltava julkisia ja yksityisiä asiakkaita, joilla on erilaisia tarpeita.

1.4. STAR 21 -ryhmän analyysi

Euroopan ilmailu- ja avaruusalan neuvoa-antava ryhmä on analysoinut näitä kysymyksiä perusteellisesti kuluneen vuoden aikana ja yksilöinyt avainalat, jotka määrittelevät teollisuudenalan tulevaisuuden. Ryhmä suhtautuu myönteisesti saavutettuun edistykseen, mutta nykyisissä poliittisissa ja lainsäädännöllisissä puitteissa ei voida poistaa tehokkaasti syvää kuilua, joka erottaa Euroopan tavoitteet sen valmiudesta tuottaa tarvittavat tulokset.

Ilmailu- ja avaruusteollisuuden strategisesta asemasta (2 luku) ja sen profiilista (3 luku) tehdyn arvion pohjalta Ilmailu- ja avaruusalan strategiakatsauksessa 2000-luvulle (STAR 21) on yksilöity viisi tärkeintä alaa, joihin on kiinnitettävä erityistä huomiota: kilpailu maailmanmarkkinoilla (4 luku), Euroopan ilmailu- ja avaruusalan toimintaympäristö (5 luku), siviili-ilmailun eurooppalainen hallinnointi (6 luku), Euroopan turvallisuus- ja puolustusvalmiuksien painava tarve (7 luku) ja Euroopan aseman säilyttäminen avaruusalalla (8 luku).

STAR 21 -ryhmä pyrkii parantamaan ilmailu- ja avaruusalaan liittyvien asioiden tuntemusta Euroopassa ja käynnistämään toimia, joilla varmistetaan, että Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus pystyy turvaamaan kunnolla Euroopan taloudellisen ja poliittisen tulevaisuuden. Jotkin sen suosituksista edellyttävät nopeita poliittisia päätöksiä, kun taas toisia on tarkasteltava pitemmällä aikavälillä, mutta on tärkeää varmistaa, että tarpeelliset toimenpiteet toteutetaan. Kertomuksessa tarkastelluilla aloilla saavutetun edistyksen seurannan ja säännöllisen arvioinnin pitäisi auttaa tunnistamaan alueet, joilla tarvitaan lisätoimia.

2. ILMAILU- JA AVARUUSTEOLLISUUDEN STRATEGINEN ASEMA

Ilmailu- ja avaruusteollisuudella on strategisesti keskeinen asema Euroopan turvallisuuden ja vaurauden takaamisessa.

2.1. Vaurauden tuottaja

Vuonna 2000 Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus työllisti suoraan 429 000 henkilöä ja välillisesti vielä paljon enemmän. Sen konsolidoitu liikevaihto oli 72 300 miljoonaa euroa, josta lähes 15 prosenttia käytettiin tutkimus- ja kehitystyöhön. Yli puolet teollisuudenalan tuotoksesta meni vientiin, joten se tarjosi koko EU:lle noin 1 900 miljoonan euron vientivoittoisen kauppataseen. Ilmailu- ja avaruusala on riippuvainen pitkästä toimitusketjusta, johon kuuluu useita pieniä ja keskisuuria yrityksiä kaikissa EU:n 15 jäsenvaltiossa. Tämä teollisuudenalan monimutkainen rakenne tekee ilmailu-ja avaruusalasta johtavan vaurauden ja työllisyyden edistäjän koko EU:ssa.

2.2. Maailmanlaajuisen kilpailun ylläpitäjä

Euroopan vahvat ilmailu- ja avaruusalan valmiudet ovat välttämättömät maailmanlaajuisen kilpailun ylläpitämiseksi laajan tuotevalikoiman alalla. Erinomaisena esimerkkinä on Airbus, jota ilman lentoyhtiöillä ei olisi valinnanvaraa siviili-ilmailuteollisuuden tärkeimmällä markkinasegmentillä. Toimittajan valintamahdollisuus on myös olennainen hallitusten kustannustehokkaille hankintaohjelmille puolustus- ja turvallisuusaloilla.

2.3. Tärkeimpien ammattitaitojen ja avainteknologioiden keskus

Ilmailu- ja avaruusala yhdistää ja edistää laajapohjaisen ja menestyvän talouden kannalta olennaisten ammattitaitojen, prosessien ja teknologioiden laajan valikoiman kehittämistä. Tärkeimmät valmistajat ovat tarpeidensa täyttämisessä riippuvaisia toisen ja kolmannen asteen asiantuntijayritysten alihankinta-verkostosta. Nämä yritykset, jotka toimivat useilla eri teollisuudentasoilla, vaalivat Euroopan tulevaisuuden kannalta olennaisia avainteknologioita.

2.4. Innovaation lähde

Ilmailu- ja avaruusteollisuus on koko talouden alalla merkittävä innovaation lähde. Se asettaa tuotteilleen ankaria vaatimuksia, niiden on oltava turvallisia ja luotettavia, kevyitä, taloudellisia, ympäristöystävällisiä, voimakkaita ja tehokkaita. Ilmailu- ja avaruusalan tuotteille kehitetyt teknologiat tarjoavat oheistuotteita useille eri aloille.

2.5. Avaruutta hyödyntävät palvelut

Euroopan teollisuus on ollut johtoasemassa avaruusinfrastruktuurista voimakkaasti riippuvaisten uusien palvelujen kehittämisessä aina tietoliikenteestä navigointiin ja kaukokartoitukseen. Liikenne, tietoliikenne, tiedotusvälineet ja muut talouden alat, joilla toimii julkisia elimiä, hyötyvät näistä valmiuksista ja ovat puolestaan edistäneet innovatiivista jatkokehitystä.

2.6. Turvallisuus ja puolustus

Ilmailu- ja avaruusala on kaikkien kansallisten tai ylikansallisten turvallisuus- ja puolustusjärjestelmien olennainen myötävaikuttaja. Sen tuotteet, joihin kuuluvat lentokoneet, avaruusteknologia, elektroniikka, tekniset järjestelmät ja alajärjestelmät, ovat ratkaisevan tärkeitä kansalliselle turvallisuudelle, ja ne auttavat luomaan valmiudet poliittisten tavoitteiden toteuttamiselle naapurimaissa tai kaukaisemmissa maailmanosissa. Kilpailukykyinen ilmailu- ja avaruusala on äärimmäisen tärkeä kaikille maille tai alueille, jotka haluavat säilyttää täyden suvereniteetin alueellaan, käyttää poliittista vaikutusvaltaa rajojensa ulkopuolella ja saada käyttöönsä tarvittavat poliittiset vaihtoehdot ja valintamahdollisuudet.

Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden neljä johtoperiaatetta

2.6.1. Ilmailu- ja avaruusalalla on ratkaiseva merkitys Euroopassa talouskasvun, turvallisuuden ja elämänlaadun alalla asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa. Siihen liittyvät suoraan ja vaikuttavat useat eurooppalaiset politiikat, kuten kauppa-, liikenne-, ympäristö- sekä tuvallisuus- ja puolustuspolitiikka.

2.6.2. Vahva ja maailmanlaajuisesti kilpailukykyinen teollisuuspohja on olennainen, sillä se tarjoaa Euroopalle vaihtoehtoja ja valintamahdollisuuksia, joita Eurooppa tarvitsee sen läsnäoloa ja vaikutusmahdollisuuksia maailmannäyttämöllä koskevassa päätöksenteossa.

2.6.3. Euroopan ilmailu- ja avaruusalan on säilytettävä vahva kilpailuasema, jotta se voisi toimia täysipainoisena teollisuuskumppanina maailman ilmailu- ja avaruusalan markkinoilla.

2.6.4. Euroopan on pysyttävä avainteknologian eturivissä, jos se haluaa innovatiivisen ja kilpailukyisen ilmailu- ja avaruusteollisuuden.

3. ILMAILU- JA AVARUUSTEOLLISUUDEN PROFIILI

Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus on maailman huipulla suurien siviililentokoneiden, liikesuihkukoneiden ja -helikoptereiden, lentokonemoottoreiden ja puolustuselektroniikan aloilla. Liikevaihdolla mitattuna sen osuus maailman ilmailu- ja avaruusalan liiketoimista on kolmasosa, kun taas Yhdysvaltojen ilmailu- ja avaruusteollisuuden osuus niistä on lähes puolet.

Uusien tulijoiden on hyvin vaikea päästä ilmailu- ja avaruusteollisuuden markkinoille, etenkin niiden huipputasolla. Sen jälkeen kun teknologia, ammattitaito ja infrastruktuuri on kulutettu loppuun tai kun ne katoavat, niitä on äärimmäisen vaikea luoda uudelleen. Uusien tulijoiden ei näin ollen odoteta olevan merkittävässä asemassa lähitulevaisuudessa. Useimmilla markkinoilla yhdysvaltalaiset ja eurooppalaiset yritykset toimittavat jatkossakin tuotteita asiakkaille eri puolille maailmaa näillä voimakkaan kilpailun markkinoilla.

Jotkin avaintekijät erottavat ilmailu- ja avaruusteollisuuden muista teollisuudenaloista:

- tiiviit yhteydet siviili- ja puolustustoimien välillä

- teollisuudenalan suhdanneherkkyys

- korkea pääomavaltaisuus

- yhdentyminen

- yksityistäminen

- EU:n ja Yhdysvaltojen väliset suhteet

3.1. Siviili- ja puolustustoimien väliset yhteydet

Nämä toimialan kaksi puolta ovat tiiviisti sidoksissa toisiinsa. Tärkeimmissä rakenneosissa, kuten elektroniikassa, moottoreissa ja materiaaleissa, sekä avainprosesseissa käytetään samankaltaista teknologiaa. Siviili- ja puolustusaloilla tehtävien töiden välinen yhteisvaikutus tarjoaa merkittäviä teollisia etuja, kun korkeiden kiinteiden ja kertaluonteisten menojen sulautuminen tuo mittakaavaetuja. Siviili-ilmailuala on perinteisesti ollut riippuvainen sotilaallisiin sovelluksiin kehitetystä teknologiasta, mutta sotilasteknologiaa johdetaan nykyään yhä enemmän siviilipuolelta, jolla otetaan käyttöön huomattavasti enemmän uusia tuotteita. Kannattavan ilmailu- ja avaruusteollisuuden ylläpitäminen siviilimarkkinoiden tarpeiden täyttämiseen on tiiviisti sidoksissa sen turvallisuus- ja puolustusvalmiuksien ylläpitämiseen - ja päinvastoin.

Yhdysvaltoihin verrattuna Euroopassa ei ymmärretä kunnolla ilmailu- ja avaruusalan siviili- ja puolustusalojen välistä yhteyttä.

3.2. Teollisuudenalan suhdanneherkkyys

Ilmailu- ja avaruusteollisuus on erittäin suhdanneherkkä, ja se on pitkälti riippuvainen lentoyhtiöiden investointipäätöksistä ja puolustusohjelmien aaltoilevasta kehityksestä. Siviili- ja puolustusalat ovat useissa yrityksissä voimakkaasti kytköksissä toisiinsa, mikä tarkoittaa, että teknologisen yhteisvaikutuksen tarjoaman edun lisäksi yritykset voivat siviili- ja puolustusohjelmien erilaisten suhdanteiden ansiosta tasoittaa tehokkaasti kehitysresurssejaan.

Airbus-sarjan kehitys ja markkinaosuuksien kasvu oli arvokas vastapaino 1990-luvulla supistetuille puolustusmenoille. Lentoliikenteen romahtaminen vuoden 2001 syyskuun 11. päivän tapahtumien vuoksi saattaa asettaa samankaltaisen mutta päinvastaisen haasteen, kun puolustus- ja turvallisuusvaatimukset tasapainottavat lentoyhtiöiden tilausten vähenemistä.

>VIITTAUS KAAVIOON>

3.3. Pääomavaltainen teollisuudenala

Ilmailu- ja avaruusteollisuus on erittäin pääomavaltainen ala, jolla tehdään pitkän aikavälin investointeja. Tutkimukseen ja teknologiaan, tuotekehitykseen ja pääomaan tehtyjen investointien osuus lentokoneiden runkojen, moottoreiden sekä maa- ja lentolaitteiston liikevaihdosta on suurempi kuin monilla muilla teollisuudenaloilla. Samaan aikaan investoinnin tuotot ovat pitkäaikaisia ja riskialttiita, mikä heikentää niiden houkuttelevuutta rahoitusmarkkinoilla. Näin ollen valtion tuesta, tutkimus- ja kehitystyön rahoittaminen, takaisinmaksettavat luotot ja riskien jakaminen mukaan luettuina, on tullut olennainen osa toimialaa kaikkialla maailmassa.

3.4. Euroopan teollisuuden yhdentyminen

Ilmailu- ja avaruusteollisuus jatkaa yhdentymistään. Yhdentymisprosessi alkoi Yhdysvalloista, joissa esimerkiksi Boeing jäi ainoaksi yhdysvaltalaiseksi suurten siviililentokoneiden valmistajaksi, ja se on sittemmin laajentunut Eurooppaan, jossa Ranskan, Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan päättäjät esittivät joulukuussa 1997 toiveen teollisuuden alan voimakkaasta yhdentymisestä. Yritykset ovat ymmärtäneet, että resurssien yhdistäminen uusissa asetelmissa auttaa kohtaamaan maailmanlaajuisen kilpailun haasteet ja vastaamaan pyyntöihin monikansallisista siviili- ja puolustushankkeista, joita toteutetaan yhä useammin yhteiseurooppalaiselta pohjalta.

Yhdentymisprosessi on johtanut teollisuuden merkittäviin rakenneuudistuksiin Euroopan sisällä. Lentokoneiden, sotilaslentokoneiden, helikoptereiden, ohjusten, satelliittien ja lentokoneiden moottoreiden kehittäminen ja tuotanto on nykyään keskittynyt suuriin eurooppalaisiin yrityksiin, kuten Airbusiin, Astriumiin ja MBDA:han.

3.5. Yksityistäminen

Useissa maissa hallitusten sekä ilmailu- ja avaruusalan yritysten väliset suhteet ovat muuttuneet merkittävästi. Entiset valtionyhtiöt ovat siirtyneet osittain tai kokonaan yksityiselle sektorille, ne noteerataan pörssissä ja haluavat tuottaa voittoa yksityisosakkailleen. Nämä yritykset eivät tietenkään voi toimia vain rajallisilla kotimaan markkinoillaan, ja ne kehittävätkin yhä useammin pitkän aikavälin strategioita, joissa hyödynnetään mahdollisimman hyvin niiden resursseja ja varmistetaan markkinoillepääsy maailmanlaajuisessa mittakaavassa. Tämä saa usein eurooppalaiset yritykset vahvistamaan yhteyksiään Euroopan ulkopuolelle yritysvaltauksilla, fuusioilla tai ulkoisilla investoinneilla, jotka saattavat puolestaan johtaa siihen, että Euroopalta katoavat omat voimavarat joiltakin aloilta, ja jotka voivat jopa vaarantaa Euroopan toimitusvarmuuden. Näihin toimiin voidaan vaikuttaa voimakkaasti tarjoamalla houkuttelevampia rahoitus- tai verotusjärjestelmiä.

Eriävien kansainvälisten tukijärjestelmien aiheuttama tutkimus- ja teollisuusohjelmien liikkuvuus asettaa suuren haasteen Euroopan päättäjille. Sellaiset yritykset kuten BAE Systems, Rolls-Royce, SNECMA ja THALES ovat esimerkkejä eurooppalaisista yrityksistä, joilla on paljon toimintaa muualla maailmassa.

3.6. EU:n ja Yhdysvaltojen väliset suhteet

Yhdysvaltalaisten ilmailu- ja avaruusalan yritysten osuus alan kokonaisliikevaihdosta on noin puolet. Euroopan ilmailu- ja avaruusalan myynti on vain hieman yli kaksi kolmasosaa yhdysvaltalaisten valmistajien myynnistä. Yhdysvaltojen ilmailu- ja avaruusteollisuuden johtoasema maailmassa on erityisen selkeä pääurakoitsijoiden tasolla.

Teollisuusalan rakenne heijastaa Yhdysvaltojen ilmailu- ja avaruusalan toimintaympäristön tarjoamia etuja. Yhdysvaltalaiset yritykset toimivat maailman suurimmilla kotimaan markkinoilla. Ne myös hyötyvät toimintapuitteista, jotka on suunniteltu tukemaan jo vuosikymmeniä sitten poliittiseksi tavoitteeksi asetettua Yhdysvaltojen johtoaseman säilyttämistä ilmailu- ja avaruusalalla.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Euroopan poliittiset tavoitteet ovat selkeästi erilaiset kuin Yhdysvaltojen. Tämä näkyy aivan eriasteisina hallituksen hankintoina ilmailu- ja avaruusteollisuudelta: Yhdysvaltojen puolustusministeriö ja hallituksen virastot ostivat yhdysvaltalaisilta valmistajilta vuonna 2000 tavaroita ja palveluja 60 300 miljoonalla dollarilla, kun taas EU:n 15 jäsenvaltion hallitukset käyttivät eurooppalaisiin hankintoihin vain 15 900 Yhdysvaltain dollaria.

Toinen Yhdysvaltojen politiikan suotuisa vaikutus on sotilaallisesta tutkimus- ja kehitystyöstä siviililentokoneohjelmien hyväksi saadut oheistuotteet ja joissakin tapauksissa siviililentokoneiden suora johtaminen sotilaallisista hankkeista.

Yhdysvaltojen sotilaallisten hankkeiden oheistuotteet siviilikäyttöön

Esimerkkejä sotilaslentokoneiden suunnittelun suorasta siirtämisestä siviilihankkeisiin ovat B 707 ja B 747, joissa KC-135 -säiliökoneen ja C-5A -sotilaslentokoneen tarjouspyyntöä valmistelleet suunnitteluryhmät siirtyivät kehittämään siviililentokonetta. Toinen esimerkki on MD-17 -siviilirahtilentokone, joka johdettiin C-17 -sotilaslentokoneesta. Boeingin Joint Strike Fighter -taistelulentokoneen tarjouspyynnössä käyttämiä välineitä käytettiin yhtiön toimitusjohtajan mukaan myös siviiliohjelmissa. Lentokoneiden moottoreiden alalla Yhdysvaltojen hallituksen rahoittama niin siviili- kuin sotilaslentokoneiden moottorissa sovellettavan turbiiniteknologian kehitys saattaa hyvinkin johtaa useampaan siviili- kuin puolustusteollisuuskauppaan.

Eurooppalaisilla yrityksillä ei ole varaa sivuuttaa Yhdysvaltojen markkinoiden tarjoamaa valtavaa potentiaalia. Niiden on mietittävä uudelleen omia tulevia investointejaan. Voimakas transatlanttinen kilpailu, etenkin Airbusin ja Boeingin välillä, ei saa kuitenkaan jättää varjoonsa laajaa transatlanttista yhteistyötä. Tämä pätee erityisesti siviili-ilmailutuotteiden alalla. Atlantin ylittävät alihankinnat ja hankinnat, tuotanto, yhteishankkeet ja fuusiot kuuluvat maailmanmarkkinoita palvelevan teollisuudenalan luonnolliseen kehitykseen. Tällaisten yhteyksien odotetaan ja toivotaan kasvattavan merkitystään tulevaisuudessa.

Transatlanttiset suhteet

* Airbus hankkii suuren määrän tarvikkeita, kuten moottoreita (GE ja P&W) ja järjestelmiä, Yhdysvalloista. Jopa 40 prosenttia uudesta Airbusista voi olla tehty Yhdysvalloissa. A 380 -lentokoneen kehittäminen saattaa työllistää Yhdysvalloissa jopa 60 000 henkilöä.

* Eurooppalaiset yritykset kehittävät ja tuottavat tärkeitä rakenneosia ja alajärjestelmiä Boeingin lentokoneisiin.

* Eurooppalaiset moottorinvalmistajat, kuten Rolls-Royce, SNECMA, MTU ja FiatAvio, osallistuvat moottoriohjelmiin sekä EU:ssa että Yhdysvalloissa jopa kilpailevien tuotteiden alalla.

* CFMI, joka on puoliksi SNECMAn ja puoliksi GE:n omistama tytäryhtiö, valmistaa erittäin menestyksekästä lentokonemoottoreiden valikoimaa.

* THALES ja Raytheon perustivat Yhdysvaltoihin vuonna 2001 yhteisen yrityksen, joka on puoliksi kummankin omistuksessa (TRS).

* BAE Systemsillä on yhteensä 4 miljardin dollarin liiketoiminta Yhdysvalloissa. Yrityksellä tulee myös olemaan 8 prosentin osuus Joint Strike Fighter (JSF) -ohjelmassa ja sen kehittämisessä.

* Rolls-Roycella on merkittävää toimintaa Yhdysvalloissa, ja se tulee myös osallistumaan JSF:n kehittämiseen.

4. KILPAILU MAAILMANMARKKINOILLA

Tasapuoliset ehdot kansainvälisessä kaupassa ja markkinoille pääsyssä ovat olennaisia edellytyksiä kilpailuun perustuvalle kasvulle ilmailu- ja avaruusalalla.

4.1. Tasapuoliset ehdot kansainvälisessä kaupassa: tasavertaiset kilpailuedellytykset

Toimiessaan maailmanlaajuisilla markkinoilla Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuus käy voimakasta kilpailua muualle maailmaan ja etenkin Yhdysvaltoihin sijoittautuneiden yritysten kanssa. Ilmailu- ja avaruusalan ominaispiirteiden johdosta hallituksilla on aina ollut tärkeä rooli tällä toimialalla. Julkinen tuki ilmenee useassa muodossa, kuten kotimaan markkinoiden suojaamisena, vientitukena, verotuksessa tai suorana/välillisenä rahoituksena. Kansainvälisten tukikäytäntöjen ja -sääntöjen on siis oltava tasapuolisia, jotta voitaisiin taata tasavertaiset kilpailuedellytykset.

Kansainväliset kauppasopimukset ovat keskeisessä asemassa. Siviililentokoneiden alalla on kaksi pääasiallista sopimusta: vuoden 1979 siviili-ilma-alusten kauppaa koskeva GATT-sopimus ja vuoden 1992 suurten siviililentokoneiden kauppaa koskeva Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välinen (kahdenkeskinen) sopimus. Jälkimmäinen sopimus säätelee molempien osapuolien valtiontuen muotoja ja määriä, edistää avoimuutta ja velvoittaa osapuolet välttämään kauppakiistoja.

Molempien osapuolien on tunnustettava kansainväliset kauppavelvoitteet ja noudatettava niitä sekä pantava täytäntöön WTO:n päätökset, jotta varmistettaisiin ilmailu- ja avaruusalan yritysten välille tasapuolinen kilpailu eri puolilla maailmaa.

Ulkomaisille yrityksille asetettavilla tuonti- ja vientiesteillä voidaan haitata huomattavasti markkinoille pääsyä. Ongelma tulee erityisen selkeästi esiin silloin, kun suojatut markkinat ovat suuret, kuten Yhdysvaltojen puolustustarvikkeiden markkinat. Yhdysvaltojen politiikka aiheuttaa eurooppalaisille valmistajille kaksi erityistä ongelmaa:

4.1.1. Useisiin erilaisiin liittovaltion ja osavaltion tason lainsääntöteksteihin, kuten liittovaltion puolustushankintojen säännöksiin (Defense Federal Acquisition Regulations), sisältyvien rajoittavien sääntöjen vuoksi Yhdysvaltojen markkinoille on vaikea päästä. Käytännössä tämä heijastaa "Suosi amerikkalaista" -politiikkaa.

Yhdysvaltain kongressi hyväksyi vuonna 2001 säännöksen, jossa se yksiselitteisesti rajoitti puolustusministeriön hankintavaihtoehdot kaupallisiin Boeing-lentokoneisiin (puolustusmäärärahalain 8159 pykälä - HR 3338). Tämä lainsäädäntöteksti kieltäisi Airbus-säiliölentokoneen ostamisen, vaikka yritys tarjoaisi kilpailukykyisen tuotteen.

Lähitulevaisuudessa kaikki Yhdysvaltojen hallituksen avaruushankkeet on toteutettava Yhdysvalloissa valmistetuilla tarvikkeilla, ellei presidentti tai hänen nimeämänsä edustaja myönnä poikkeuslupaa.

4.1.2. Yhdysvalloilla on tiukat vientisäännöt, jotka kieltävät vierailta mailta rajattoman tarvikkeiden viennin, jos tarvikkeisiin kuuluu Yhdysvaltojen sotilas- ja kaksikäyttötuotteita koskevien säännösten soveltamisalaan kuuluvia rakenneosia. Yhdysvaltojen viranomaiset tarkistavat parhaillaan tätä vientisäännöstelyä, mutta toistaiseksi kahdenkeskisesti tiettyjen valtioiden, kuten Australian, Kanadan ja Yhdistyneen kuningaskunnan, kanssa.

Euroopan teollisuuden muuttuessa yhä monikansallisemmaksi Yhdysvaltojen vientisäännöstelysääntöjä on lievennettävä sellaisen vuoropuhelun kautta, johon osallistuu mahdollisimman monta Euroopan maata. Transatlanttisen vuoropuhelun pitäisi alkuvaiheessa perustua teollisuuden tasolla parhaillaan käytäviin kahdenkeskisiin keskusteluihin niiden kuuden Euroopan maan kanssa (Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska, Saksa, Italia, Espanja ja Ruotsi), jotka allekirjoittivat Euroopan puolustusteollisuuden rakenneuudistusta koskevan puitesopimuksen, josta tehtiin vuonna 2000 aiesopimus yhteistyöstä puolustusalalla.

* Astriumin APR3-satelliittia, joka oli tarkoitus laukaista kiinalaisella kantoraketilla heinäkuussa 2001, ei voitu toimittaa Kiinaan, sillä Yhdysvaltojen viranomaisten vientilupa viivästyi, koska satelliittiin kuului yhdysvaltalaisia rakenneosia. Satelliitin kuuden vastaanottimen oli tarkoitus tulla kiinalaisen operaattorin käyttöön.

* Yhdysvaltalaisen urakoitsijan on asennettava tarvikkeet Yhdysvalloissa rakennettuihin ulkomaille vietyihin sotalentokoneisiin, jotka varustetaan muunmaalaisilla kuin yhdysvaltalaisilla elektronisilla sodankäyntijärjestelmillä, ja saman urakoitsijan on myös toimitettava joitakin keskeisiä rakenneosia. Yhdysvaltojen ilmavoimien on saatava tiedot kaikista järjestelmän ominaisuuksista ja hyväksyttävä asennus.

* Dassault Aircraftilta evättiin lupa asentaa AMRAAM-ilmataisteluohjus Etelä-Koreaan myytävään Rafaleen, mikä heikensi tarjousta sen kilpaillessa yhdysvaltalaisten kanssa.

Vaikka eurooppalaiset ja yhdysvaltalaiset toimialajärjestöt ovat pyrkineet yhdessä ratkaisemaan joitakin näistä ongelmista, niiden alalla edistyminen edellyttää selkeää poliittista tahtoa ja hallitusten osallistumista. Mahdollisia kaupan esteitä pitäisi lieventää tasapuolisen vastavuoroisen markkinoillepääsyn varmistamiseksi.

4.2. Kansainvälisen yhteistyön kehittäminen

Asiantuntijat ennustavat, että alueellisissa kysyntärakenteissa tapahtuu tulevina vuosikymmeninä merkittäviä muutoksia. Seuraavien 20 vuoden aikana lähes puolet siviililentokoneiden kysynnästä tulee Yhdysvaltojen ja Euroopan suurten mutta melko kypsien markkinoiden ulkopuolelta.

Markkinoille pääsy on kaikkialla kiinni kaupallisista tekijöistä, kuten laadusta, hinnasta ja palvelusta, mutta myös laajempien poliittisten ja diplomaattisten suhteiden rakentamisesta. EU:n roolista kansainvälisissä suhteissa johtuen se kantaa suuren osan vastuusta näissä asioissa. EU:n ja Kiinan sekä EU:n ja Intian väliset ilmailualan yhteistyösopimukset ovat esimerkkejä suhteiden lähentymisestä. Toinen esimerkki on hiljattain käynnistetty EU:n ja Aasian välinen siviili-ilmailualan yhteistyöhanke.

Markkinoiden rakenteen muuttuminen vaikuttaa ilmailut- ja avaruusteollisuuden rakenteeseen. Kasvaville markkinoille pääsyn parantaminen saattaa hyvinkin edellyttää tuotantokapasiteetin siirtämistä niille. Kun näille markkinoille siirtyy todennäköisesti alkuvaiheessa lähinnä vähemmän lisäarvoa tuottavia valmistusprosesseja, vakiintuneiden ilmailu- ja avaruusteollisuusmaiden on keskityttävä kehittyneeseen teknologiaan.

Kattava lähestymistapa, jossa teollisuuden kilpailukykyiset tuotteet ja tehokas markkinointi yhdistetään poliittisten suhteiden lähentämiseen, on osoittautunut tärkeäksi tavaksi vahvistaa ilmailu- ja avaruusalan asemaa maailmanmarkkinoilla. Euroopan politiikat ovat tässä asiassa keskeisessä asemassa.

STAR 21 -ryhmän maailmanmarkkinoita koskevat suositukset

* Varmistetaan tasavertaiset kilpailuedellytykset, jotta Euroopan teollisuus voisi kilpailla tasapuolisesti maailmanmarkkinoilla.

* Parannetaan pääsyä maailmanmarkkinoille, etenkin Yhdysvaltojen markkinoille.

* Pyritään tekemään kattavampia sopimuksia yhdysvaltalaisia rakenneosia sisältävien tuotteiden vientisääntelyn yksinkertaistamiseksi.

* Varmistetaan tasapuolinen vastavuoroinen markkinoillepääsy.

* Jatketaan kansainvälisten yhteistyöohjelmien kehittämistä.

5. EUROOPAN ILMAILU- JA AVARUUSALAN TOIMINTAYMPÄRISTÖ

Useat politiikat määrittelevät Euroopan ilmailu- ja avaruusteollisuuden toimintaympäristön. Osa niistä päätetään Euroopan unionin tasolla, ja toiset määritellään pitkälti kansallisella tasolla. Ilmailu- ja avaruusalalle tärkeimpiä aloja ovat kilpailupolitiikka, verotus, ammattitaito ja liikkuvuus, laajentuminen sekä tutkimus.

5.1. Kilpailupolitiikka

Puolustus- sekä ilmailu- ja avaruusalalla toteutettu rakenneuudistus on johtanut yritysten sulautumien ja muiden yhteistyösopimusten määrän kasvuun Euroopan unionissa. Nämä teollisuudenalat ovat siirtyneet kansallisen tason yhdentymisvaiheesta uuteen Euroopan laajuiseen yhdentymiseen. Kehitys auttaa Euroopan teollisuutta täyttämään dynaamisen kilpailun vaatimukset ja kasvattaa Euroopan teollisuuden kilpailukykyä niin siviili- kuin puolustusalalla.

Euroopan unionin kilpailupolitiikka ja etenkin yrityskeskittymien valvonnasta annettu asetus asettaa selkeät puitteet ja mahdollistaa nopeat päätökset niille yrityskeskittymille ja yritysten välisille yhteistyösopimuksille, jotka eivät haittaa tehokasta kilpailua. Lisäksi EU:n valtiontukien valvonnassa voidaan erottaa toisistaan tuet, joita tarvitaan tutkimukseen ja teknologian kehittämiseen, sekä lainvastaiset tuet, joilla suojataan kilpailukyvyttömiä yrityksiä.

Sovellettaessa EU:n kilpailupolitiikkaa ilmailu- ja avaruusalaan on yksittäisissä tapauksissa otettava huomioon tiettyjä erityistekijöitä. Nämä tekijät koskevat erityispiirteitä, kuten markkinoiden määrittelyä, mahdollista määräävää markkina-asemaa tai kielteistä vaikutusta innovaatioon. Etenkin puolustukseen liittyvissä toimissa merkityksellisiä tekijöitä voivat olla seuraavat:

- rajat, jotka hallitus asettaa markkinoiden maantieteelliselle laajuudelle hankintaa koskevilla säännöillä ja hallinnollisilla menettelyillä (vaikka kilpailua käydään yhä enemmän Euroopan tai jopa maailman mittakaavassa)

- valtion tasoitusvaikutus ainoana asiakkaana

- tapaukset, joissa Eurooppa voi tukea vain yhtä sellaista yritystä, joka voi kilpailla maailmanlaajuisesti Euroopan ja maailman tasolla tapahtuvan yhdentymisen vaiheessa.

5.2. Verokannustimet innovaatiolle

Tutkimusinvestointien verokannustimet ovat osa laajaa poliittista kokonaisuutta, jolla edistetään sellaista innovatiivista työtä, joka ei tuota välitöntä tuottoa. Nämä verohelpotukset kuuluvat valtioiden yritysverojärjestelmiin. Niissä on suuria eroja niin Euroopan sisällä kuin verrattuna muihin maailmanosiinkin. Tällä tärkeällä poliittisella välineellä edistetään innovaatiota ilmailu- ja avaruusalan kaltaisilla teollisuudenaloilla, joilla tehdään suuria investointeja tutkimukseen ja teknologiaan.

Kanadassa tukeen oikeutetulle tutkimus- ja kehitystyölle myönnetään suhteellinen veronhyvitys, joka hyvitetään kyseisen vuoden tuotosta maksettavasta verosta. Joissakin maakunnissa on lisäkannustimia. Esimerkiksi Quebec myöntää tutkimus- ja kehitystyöhön kulutetuista menoista veronhyvityksen, joka on suhteutettu maakunnassa tutkimuksesta ja kehityksestä maksettuihin palkkoihin.

Euroopan maiden on ymmärrettävä, kuinka tutkimuksen verokannustimet vaikuttavat teollisuudenalan päätöksiin investointien kohteesta ja määrästä.

Olisi hyödyllistä analysoida erilaisten verotusjärjestelmien vaikutuksia Euroopan ilmailu- ja avaruusalaan ja verrata niitä Euroopan ulkopuolisiin alueisiin. Huipputeknologian alojen pitkät toimitusajat ja ilmailu- ja avaruusalan Euroopan laajuinen luonne tulisi ottaa huomioon, sillä huomattavat erot eurooppalaisissa tutkimuksen verotusjärjestelmissä saattavat myös vääristää investointipäätöksiä. Mahdollisuuksia soveltaa vero- ja muita kannustimia innovaation edistämiseksi koko Euroopassa tulisi harkita, tarvittaessa koordinoitujen kansallisten toimien kautta, kilpailun vääristymisen estämiseksi.

5.3. Taitojen turvaaminen

Ilmailu- ja avaruusalan "taitovaje" saattaa osoittautua suureksi esteeksi alan kasvulle ja kilpailukyvylle Euroopassa. Nopea teknologinen muutos ja kilpailun kasvu tuovat selkeästi esiin, että tarvitaan luovaa, innovatiivista ja sopeutuvaa työvoimaa. Vahvan eurooppalaisen taitopohjan turvaaminen ja kehittäminen on keskeinen tekijä maailmanlaajuisen kilpailukyvyn säilyttämisessä ja investointien pysyttämisessä Euroopassa. Opetus- ja koulutusjärjestelmien kokonaistehokkuutta on näin ollen parannettava elinikäisen oppimisen näkökulmasta, jotta voitaisiin parantaa ammatillisen peruskoulutuksen ja jatkokoulutuksen välistä tasapainoa ja rakentaa siltoja erilaisten oppimistilanteiden välille. Sekä oppilaitoksissa että niiden ulkopuolella saatua osaamista ja ammattitaitoa pitäisi hyödyntää kunnolla. Sellaiset merkit, että korkeasti koulutetun henkilöstön rekrytointi on yhä vaikeampaa, ovat erityisen huolestuttavia.

Aloitteet ilmailu- ja avaruusalan taitopohjan parantamiseksi Euroopassa

Hampurin "ammattitaito-ohjelman" työryhmä: alueellinen ilmailu- ja avaruusteollisuus, liittovaltion työvoimatoimisto, oppilaitokset ja Hampurin kaupunki ovat kehittäneet yhdessä ylimääräisiä ilmailu- ja avaruusalan koulutusjärjestelmiä, joilla varmistetaan pitkällä aikavälillä ammattitaitoinen työvoima.

Ammattitaito-ohjelmassa yhdistetään perustavia oppisopimusjärjestelmiä (lentokone-sähköteknikko ja lentokonemekaanikko) ja erikoistuneita ammattikoulutusohjelmia. Ensimmäinen ilmailuteknologian kurssi käynnistyi vuonna 2002 Hampurin julkisessa ammattikoulussa tuotekehityksen ja ilmailuteknologian alalla. Se on tarkoitettu asiantuntijoille, joilla on jo usean vuoden työkokemus ilmailualalla. Erityinen koulutusohjelma, johon kuuluu teknistä englantia, ilmailulainsäädäntöä ja lentokoneteknologiaa - ja jota tukevat Euroopan sosiaalirahasto ja Hampurin kaupunki - on suunniteltu erityisesti pienten ja keskisuurten toimitta