Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille - Komission tuki uusille itsenäisille valtioille sekä Keski- ja Itä-Euroopan maille ydinturvallisuuden alalla /* KOM/2000/0493 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Komission tuki uusille itsenäisille valtioille sekä Keski- ja Itä-Euroopan maille ydinturvallisuuden alalla KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Komission tuki uusille itsenäisille valtioille sekä Keski- ja Itä-Euroopan maille ydinturvallisuuden alalla 1. Johdanto EU ja sen itäiset naapurimaat ovat toisistaan riippuvaisia ydinturvallisuuden alaan kuuluvissa kysymyksissä. EU on tunnustanut tämän keskinäisriippuvuuden ja on osallistunut näkyvästi kansainvälisiin toimiin auttaakseen Keski- ja Itä-Euroopan maita sekä uusia itsenäisiä valtioita (UIV) parantamaan ydinturvallisuuden tasoaan. Vuonna 1997 käynnistetty laajentumisprosessi on tuonut asiaan uuden ulottuvuuden, minkä johdosta EU on toistuvasti korostanut ydinturvallisuuden korkean tason merkitystä Keski- ja Itä-Euroopassa. Komissio antoi vuoden 1998 maaliskuussa tiedonannon [1], jossa selvitettiin ydinturvallisuuden alaan kuuluvia yhteisön toimia Keski- ja Itä-Euroopan maissa sekä UIV:ssa [2]. Tiedonantoon sisältyi ehdotuksia alan politiikan uudelleen suuntaamiseksi. Tämän tiedonannon tavoitteena on kerrata tapahtumat vuodesta 1998 lähtien ja esittää komission nykyinen toimintamalli sekä päätöksenteon että täytäntöönpanon osalta. Euroopan parlamentti ja tilintarkastustuomioistuin ovat korostaneet näiden kysymysten merkitystä. [1] KOM (1998) 134, maaliskuu 1998. [2] Vuonna 1999 komissio julkisti Phare- ja Tacis-ohjelmien toimia koskevan kertomuksen "The European Commission and nuclear safety in central Europe and the NIS" (Euroopan komissio ja ydinturvallisuus Keski-Euroopassa ja UIV:ssa). 2. Komission nykyinen toimintamalli Komission toimintamalli ydinturvallisuuden alalla Keski- ja Itä-Euroopassa sekä UIV:ssa perustuu seuraaviin kahteen päätavoitteeseen, jotka ovat täysin G7-ryhmässä vuonna 1992 sovitun kansainvälisen yhteisön toimintamallin mukaisia: -Lyhyellä aikavälillä on parannettava ydinlaitosten toiminnan turvallisuutta. Niissä on tehtävä lyhyen aikavälin teknisiä parannuksia turvallisuusarvioiden perusteella, ja sääntelyjärjestelmiä on parannettava. -Pidemmällä aikavälillä on tarkasteltava mahdollisuutta niiden ydinlaitosten, jotka eivät täytä turvallisuusvaatimuksia, korvaamiseen kehittämällä vaihtoehtoisia energialähteitä ja tehokkaammalla energian käytöllä sekä mahdollisuutta uudempien ydinlaitosten turvallisuuden parantamiseen. Komissio on kehittänyt eri toimia ja välineitä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Se pyrkii edistämään poliittista vuoropuhelua kumppanimaiden kanssa ja antaa teknistä sekä taloudellista apua hallituksille, sääntelyelimille ja ydinalan toimijoille turvallisuuden parantamiseksi. Komission tavoitteena on myös ihmisten terveyden suojelun korkea taso jäsenvaltioissa ja naapurimaissa. Vuodesta 1992 lähtien UIV:n sekä Keski- ja Itä-Euroopan maiden sääntelyviranomaisilla on ollut mahdollisuus osallistua useisiin komission työryhmiin ja komiteoihin [3] yhdessä unionin viranomaisten kanssa. Äskettäin perustettiin uusi ryhmä, joka koostuu jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden ydinalan sääntelyviranomaisista ja toimijoista [4]. [3] Concert-ryhmä ja ydinalan viranomaistyöryhmä (NRWG). [4] Eurooppalaisten ydinlaitosten turvallisuutta käsittelevä ryhmä (ENIS-G). (Keski- ja Itä-Euroopan maita koskevat) Phare- ja (UIV:a koskevat) Tacis-ydinturvallisuusohjelmat on kehitetty yhteisön ydinturvallisuuspoliittisia tavoitteita varten. Käytettävissä ovat myös Euratom-lainat sekä joitakin muita pieniä avustusohjelmia. Osana alan laajempaa kansainvälistä yhteistyötä EU on vaikuttanut osaltaan EBRD:n hallinnoiman ydinturvarahaston perustamiseen. Nämä toimet ovat myös osa laajempia pyrkimyksiä auttaa kumppanimaita energia-alan uudistuksissa, joissa otetaan terveellä tavalla huomioon talous, rahoitus ja ympäristö. EU:n taholta myönnettävissä oleva rahoitustuki on kuitenkin edelleen vähäistä tarpeisiin nähden. Laajentumisprosessia koskevassa komission toiminnassa otetaan huomioon useat neuvoston päätelmät ja Euroopan parlamentin päätöslauselmat. Esimerkiksi vuoden 1998 joulukuussa neuvosto toisti sitoutuvansa auttamaan ehdokasmaita ydinturvallisuuden parantamisessa sekä talouden ja ympäristön kannalta kestävien energiastrategioiden kehittämisessä niiden ydinreaktoreiden korvaamiseksi, jotka eivät täytä turvallisuusvaatimuksia. Neuvoston pyynnön mukaisesti komissio on pitänyt korkeatasoista ydinturvallisuutta ensiarvoisen tärkeänä liittymiskumppanuuksissa ja käyttää liittymistä valmistelevaa tukea näiden ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Tähänastinen kehitys Ydinturvallisuuden parantaminen näissä maissa on pitkän aikavälin hanke, mutta seuraavat tulokset voidaan jo mainita: *Sopimus korjauskelvottomien ydinlaitosten sulkemisesta Liettuassa, Slovakiassa ja Bulgariassa. Komissio toimii nyt tiiviissä yhteistyössä kunkin maan hallituksen kanssa varmistaakseen sulkemista koskevien sitoumusten toteuttamisen ja tukeakseen käytöstäpoistoprosessia. Kolme kansallista Phare-erityisohjelmaa on perustettu rahoitustuen antamiseksi käytöstä poistoa varten ja muihin energia-alan toimiin kyseisissä kolmessa maassa. Avunantajien konferenssi Liettuan Ignalinan voimalaitoksen poistamiseksi käytöstä järjestettiin yhdessä komission kanssa 20. kesäkuuta 2000, ja se tuotti yli 200 miljoonaa euroa maksusitoumuksina. *EU on pyrkinyt edistämään merkittävästi Tsernobylin ydinvoimalan ongelmien ratkaisemista. Se on auttanut yksiköiden 1, 2 ja 3 käytöstä poiston valmistelussa ja vuonna 1986 tuhoutuneen neljännen reaktorin suojan toteuttamissuunnitelman laatimisessa. Kansainvälinen painostus, halu auttaa parantamaan turvallisuuden tasoa ja kehittämään vaihtoehtoisia energialähteitä ovat kaikki yhdessä johtaneet Ukrainan viranomaisten äskettäiseen päätökseen sulkea Tsernobylin ydinvoimala 15. joulukuuta 2000 mennessä. *EU:n ydinalan toimijat ovat antaneet jatkuvasti paikalla apua 14 ydinlaitoksessa UIV:ssa ja Bulgariassa. Avussa on keskitytty turvasuunnittelun, toiminnan ja valvonnan tasoon, toiminnan turvallisuuden järjestämiseen sekä laitteistojen toimittamiseen. *Riippumattomien sääntelyviranomaisten toimintakykyä on vahvistettu EU:n teknisen ja taloudellisen tuen ansiosta sekä tiiviimpien yhteyksien ansiosta EU:n sääntelyelimiin useilla tahoilla. Näitä ovat Concert-ryhmä, johon osallistuu sääntelyviranomaisia EU:sta, UIV:sta ja ehdokasmaista sekä ydinalan viranomaistyöryhmä (NRWG), joka kattaa jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden sääntelyviranomaiset. Sekä Keski- ja Itä-Euroopassa että UIV:ssa on luotu asiaa koskeva välttämätön oikeudellinen kehys; tosin sääntelyviranomaisten toiminnan laatu ja toimintakyky vaihtelee maittain, ja yleensä kehitys on nopeampaa ehdokasmaissa kuin Venäjällä tai Ukrainassa. Edistyksestä huolimatta lisätoimet ovat edelleen tarpeen. Yleistä turvallisuuskulttuuria ollaan parantamassa ydinalan toimijoiden ja sääntelyviranomaisten säännöllisemmän vuoropuhelun avulla. *Teknistä apua on annettu Phare- ja Tacis-ohjelmista (yhdessä mahdollisten Euratom-lainojen kanssa) uusien ydinvoimaloiden (Mochovce Slovakiassa, Khmelnitski ja Rovno Ukrainassa sekä Kalinin Venäjällä) turvallisuuden tason nostamisen tukemiseksi. *Toimintatavat ovat parantuneet koko alueella, ja joitakin ydinlaitoksia on nykyaikaistettu laitetoimitusten ansiosta. *Huomiota on kiinnitetty jätehuolto-ongelmaan sekä ydinjätteen ja käytetyn polttoaineen käsittelyä, varastointia ja hävittämistä koskeviin ongelmiin. Erityisesti kansainvälisen yhteisön tietoisuutta on lisätty Luoteis-Venäjän jäänmurtajista ja ydinsukellusveneistä peräisin olevan käytetyn ydinpolttoaineen aiheuttaman ympäristöuhan laajuudesta, sillä varastoinnissa ja jätehuollossa on vakavia puutteita. Keski- ja Itä-Euroopan maissa radioaktiivisen jätteen käsittelyä koskevasta tilanteesta on saatavilla kattavia asiakirjoja ja kertomuksia. *Ydinlaitosten käytöstäpoistoa koskevien kysymysten merkitystä on lisätty. Useita ongelmia, jotka eivät ole ainoastaan teknisiä, vaan myös oikeudellisia ja joihin liittyy ympäristö- tai rahoitusnäkökohtia, käsitellään, ja yleishyödylliset ydinlaitokset ovat perustamassa erityisiä rahastoja rahan keräämiseksi ydinlaitosten purkamisesta ja jätteen käsittelystä aiheutuviin kustannuksiin. *Venäjän metodologisen koulutuskeskuksen (RMTC) avaaminen oli merkittävä edistysaskel tuettaessa ydinaineiden kirjanpitoa ja valvontaa koskevan Venäjän valtion järjestelmän perustamista, johon liittyy useita muitakin hankkeita (koulutusta, mittaustoimintaa, analyyttista kehittämistä, laitteistojen tuotantoa ja ydinvoimaloiden toiminnasta huolehtimista). Ehdokasmaiden viranomaisia on myös tuettu laittoman kaupan torjunnassa. *EU on sitonut ajanjaksona 1991-1999 yhteensä 913 miljoonaa euroa kansainvälisiin toimiin ydinturvallisuuden parantamiseksi Keski- ja Itä-Euroopan maissa sekä UIV:ssa (määrästä 192 miljoonaa euroa on peräisin Phare-ohjelmasta ja 721 miljoonaa euroa Tacis-ohjelmasta, mukaan luettuina 100 miljoonan euron tuki Tsernobyliin rakennettavaa suojaa koskevaan rahastoon). Yhteensä 950 hankkeeseen on myönnetty rahoitusta (300 hanketta Phare-ohjelmasta ja 650 hanketta Tacis-ohjelmasta), 450 hanketta on käynnissä ja toiset 200 hanketta ovat valmisteilla. *Ydinturvallisuuden alalla annettavan tuen lisäksi EU on myöntänyt tukea energiastrategioiden kehittämiseen ja parantamiseen, mukaan luettuna vaihtoehtoisten energialähteiden kehittämiseen ja energiatehokkuuden parantamiseen. 2. Aluekohtainen analyysi ja tulevat toimet a) Ehdokasmaat Ydinenergiantuotanto on edelleen lähitulevaisuudessakin merkittävä osa yleistä energiantuotantoa vähintään kuudessa ehdokasmaassa. Seitsemässä kolmessatoista ehdokasmaasta on joko toiminnassa tai rakenteilla olevia ydinvoimaloita. Kolme ehdokasmaata on myös sitoutunut poistamaan käytöstä ydinvoimalayksiköt, jotka on katsottu korjauskelvottomiksi kohtuuttomien kustannusten takia. Komissio on siten aktiivinen yhtäältä sulkemista koskevien sitoumusten toteuttamisessa ja toisaalta muissa ydinturvallisuuskysymyksissä. Sulkemista koskevat sitoumukset Komission kanssa käytyjen keskustelujen perusteella Bulgaria, Liettua ja Slovakia ovat sitoutuneet sulkemaan piakkoin lopullisesti korjauskelvottomat ydinreaktorinsa. Bulgaria aikoo sulkea Kozloduyn ydinvoimalan yksiköt 1 ja 2 (VVER-440/230 -tyyppiset reaktorit) vuoteen 2003 mennessä. Päätös yksiköiden 3 ja 4 (VVER-440/230 -tyyppisten reaktorien) sulkemisajankohdasta aiotaan tehdä vuonna 2002 yhdessä komission kanssa. Sulkeminen tapahtuu aikaisemmin kuin tällä hetkellä suunniteltuina vuosina 2008 ja 2010. Komissio uskoo sulkemisen tapahtuvan viimeistään vuonna 2006. Liettuan Ignalinan ydinvoimalan yksikkö 1 (RBMK-tyyppinen reaktori) aiotaan sulkea vuoteen 2005 mennessä, päätös yksikön 2 (RBMK-tyyppisen reaktorin) sulkemisesta aiotaan tehdä vuonna 2004, ja komissio uskoo sulkemisen tapahtuvan viimeistään vuonna 2009. Slovakiassa Bohunice V1 -ydinvoimalan kaksi yksikköä (VVER-440/230 -tyyppiset reaktorit) aiotaan sulkea vuosina 2006 ja 2008. Komissio on sitoutunut myöntämään rahoitustukea Bohunice V1 -ydinvoimalan, Ignalinan ydinvoimalan ja Kozloduyn ydinvoimalan ydinreaktorien 1-4 käytöstä poiston toteuttamiseen sekä muihin tästä seuraaviin energia-alan toimiin. Slovakian ja Liettuan kanssa on jo allekirjoitettu vuoden 1999 Phare-määrärahoista myönnettävää tukea koskevat rahoituspöytäkirjat, joissa sidotaan 10 miljoonaa euroa kummankin maan hyväksi. Komissio on niin ikään ilmoittanut kummallekin maalle myönnettävästä vähintään 20 miljoonan euron vuosittaisesta lisätuesta. Tukea myönnetään yhteensä vähintään 150 miljoonaa euroa Slovakialle ja 165 miljoonaa euroa Liettualle nykyisten vuosiksi 2000-2006 sovittujen rahoitusnäkymien loppuun. Osana Bulgarian kanssa saavutettua yhteisymmärrystä komissio tarjosi monivuotista 200 miljoonan euron avustuspakettia vuoteen 2006 saakka. Puolet tästä määrästä toimitetaan, jos yksiköiden 3 ja 4 lopullista sulkemista koskeva yhteisymmärrysasiakirja vahvistetaan vuonna 2002. Komissio aikoo toimittaa suurimman osan rahoitustuesta 12. kesäkuuta 2000 perustettujen, EBRD:n hallinnoimien kansainvälisten avustusrahastojen kautta (niin sanottu Ignalinan, Bohunicen ja Kozloduyn käytöstäpoiston kansainvälinen tukirahasto). Tämän lisäksi edellä mainituille kolmelle maalle on tarjottu Euratom-lainoja. Tähän mennessä Bulgaria on käyttänyt tilaisuutta hyväkseen ja sopinut 212,5 miljoonan euron lainasta Kozloduyn ydinvoimalan yksiköiden 5 ja 6 (VVER-1000 -tyyppiset reaktorit) nykyaikaistamista ja turvallisuuden parantamista varten. Komissio aikoo edelleen toimia yhteistyössä Bulgarian, Liettuan ja Slovakian kanssa niiden toteuttaessa sulkemista koskevia sitoumuksiaan, mukaan luettuina Kozloduyn yksiköiden 3 ja 4 sekä Ignalinan yksikön 2 pikaista sulkemisajankohtaa koskevia sitoumuksia. Yhteisön rahoitustuki ja erityisesti käytöstäpoiston kansainvälisten tukirahastojen kautta myönnetyt avustukset sekä Euratom-lainat liittyvät kyseisten maiden ydinvoimaloiden sulkemista koskevien sitoumusten toteuttamiseen. Sitoutuminen korjauskelvottomien reaktorien sulkemiseen ei sinänsä lisää ydinturvallisuutta. Niin kauan kuin kyseiset reaktorit ovat toiminnassa, ydinalan toimijoiden on edelleen sitouduttava toiminnassaan korkeaan ydinturvallisuustasoon. Samanaikaisesti sääntelyviranomaisten on oltava edelleen valppaita, ja heidän määräänsä on jopa lisättävä, jotta he voivat hoitaa käytöstäpoiston valmisteluun liittyvät lisätehtävänsä. Muut ydinturvallisuuskysymykset Joissakin ehdokasmaissa muut ydinreaktorit ovat joko länsivalmisteisia tai neuvostovalmisteisia, ja niiden korjaamisessa voidaan saavuttaa hyväksyttävä turvallisuustaso. Kyseiset reaktorit ovat siten toimintakelpoisia koko teknisen elinkaarensa ajan. Tällaisia ovat Bulgarian Kozloduyn ydinvoimalan VVER-1000 -tyyppiset yksiköt 5 ja 6, Romanian länsivalmisteinen Cernavoda 1 (toiminnassa) ja Cernavoda 2 (rakenteilla), Slovakian Bohunicen kaksi VVER-440/213 -yksikköä ja Mochovcen kaksi samantyyppistä yksikköä, Slovenian länsivalmisteinen Krskon ydinvoimala (joka on Slovenian ja Kroatian yhteisomistuksessa), Unkarin Paksin ydinvoimalan neljä samoin VVER-440/213 -tyyppistä yksikköä sekä Tsekin Dukovanyn neljä samantyyppistä yksikköä. Myös Tsekin Temelinin kahta VVER-1000 -tyyppistä yksikköä ollaan poistamassa käytöstä laaja-alaisen nykyaikaistamisen seurauksena. Edistääkseen turvallisuuden lisäämiseen ydinenergia-alalla tähtääviä muita toimia komissio aikoo määrittää yhdessä asianomaisten ehdokasmaiden kanssa mahdollisuuden lisätukeen, joka voisi sisältää seuraavaa: *Tuki ydinalan sääntelyelimille ja teknisen tuen järjestöille. Tuen antamista olisi jatkettava. Ydinturvallisuudesta vastaavien viranomaisten ammattitaito ja riippumattomuus Phare-maissa on parantunut viimeisten seitsemän tai kahdeksan vuoden aikana. On kuitenkin totta, että edistys on ollut epätasaista: useat maat ovat edistyneet muita nopeammin, mutta tuen antamista olisi jatkettava, sillä kyseessä on yksi ydinturvallisuuden kulmakivi. Sääntelyasiain tuen hallintoryhmän (RAMG) ja teknisen tuen järjestöjen ryhmän (TSOG) asema alalla on edelleen erittäin merkittävä. *Ignalina 2- sekä Kozloduy 3- ja 4 -reaktorien turvallisuuden parantaminen. Liettuan hallitus on sitoutunut päättämään vuonna 2004 Ignalinan yksikön 2 käytöstäpoistosta; on todennäköistä, että ydinvoimalan toiminta jatkuu vielä joitakin vuosia tämän ajankohdan jälkeen. Phare-tuen avulla on jo ryhdytty joihinkin perusparannuksiin. Uusi turvallisuusanalyysi on määrä tehdä vuoden 2002 jälkeisen ajanjakson osalta. Kozloduyn yksikköjen 3-4 osalta on myös välttämätöntä huolehtia siitä, että asianmukainen turvallisuustaso säilyy yksikköjen jäljellä olevan toimintakauden ajan. Yhteisön apua ei suunnitella annettavaksi hankkeisiin, jotka voisivat myötävaikuttaa kyseisten reaktorien toiminnan jatkumiseen sovittujen sulkemista koskevien sitoumusten ajankohdan jälkeen. *VVER 440-213 - ja VVER 1000 - reaktorien turvallisuuden parantamista koskeviin ohjelmiin erityistapauksissa annettava tuki sääntelyn tarkistuksen, projektijohtamisen ja toimintatuen muodossa. On syytä huomata, että jo Agenda 2000 -asiakirjassa todettiin, että kyseisten reaktorien parantamiseen tähtäävät ohjelmat on toteutettava seuraavien 6-7 vuoden aikana. Kuten EU:ssa, yleishyödyllisten laitosten olisi periaatteessa itse katettava yksikköjensä kaikesta turvallisuuden parantamisesta aiheutuvat kulut kokonaisuudessaan ja laatia asianmukaisia sääntely- ja rahoitusmääräyksiä yksikköjen lopulta tapahtuvaa käytöstäpoistoa varten. *Tutkimus. Ehdokasmailla on mahdollisuus osallistua entistä enemmän tutkimusyhteistyöhön jäsenvaltioiden kanssa tutkimuksen viidennessä puiteohjelmassa. *Hätävalmius laitosalueen ulkopuolella. Muiden toimien ohella asianmukaista huomiota aiotaan kiinnittää kansanterveyden valvontatoimiin, erityisesti säteilylle altistumisen osalta. *Radioaktiivinen jäte ja käytetty polttoaine. Ponnisteluja jatketaan edelleen tarkoituksena sääntely-, toimielin- ja turvallisuuskulttuuri-infrastruktuurin vahvistaminen kyseisissä maissa, tiettyjen ydinlaitosten tilanteen arviointi erityisesti aloilla, joilla edelleen puuttuu paikallista asiantuntemusta, kuten nykyisiä jätevarastoja koskevissa pitkän aikavälin turvallisuusarvioinneissa, ydinreaktorien käytetyn polttoaineen varastointi, saastuneiden uraanin louhintakaivosten aiheuttamien ympäristöuhkien arviointi ja kyseisten alueiden saattaminen ennalleen jne. *Ydinmateriaalivalvontahankkeet. Tavoitteena on taata, että ehdokasmaat omaksuvat yhteisön säännöstön kaikilta osin. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä paikallisten tarkastajien koulutusohjelman tukemiseen ja ydinaineiden kirjanpitomenetelmien sekä laittoman kaupan torjuntatoimien kehittämiseen. Liittymisneuvottelut Eurooppa-neuvostossa on useaan otteeseen muistutettu ydinturvallisuuden korkean tason merkityksestä Keski- ja Itä-Euroopassa sekä pyydetty neuvostoa pohtimaan, kuinka ydinturvallisuuskysymystä voidaan käsitellä laajentumisprosessin yhteydessä asiaa koskevien neuvoston päätelmien mukaisesti. Komissio edistää näiden asioiden käsittelyä. b) Uudet itsenäiset valtiot (UIV) Komission ohjelman toimintaympäristö UIV:ssa poikkeaa erittäin paljon ehdokasmaissa toteutettavien ohjelmien toimintaympäristöstä. Joidenkin maiden kanssa on ollut vaikea sopia yleisestä toimintamallista turvallisuuskysymyksissä. Ydinturvallisuushankkeisiin käytettävissä olevat määrärahat ovat erittäin vähäiset tarpeisiin nähden, ja tilannetta vaikeuttaa se, että sekä asianomaiset maat että niiden yleishyödylliset laitokset kärsivät edelleen vakavista talousvaikeuksista ja niukoista määrärahoista. Myydystä sähköstä ei edelleenkään saada todellisia kustannuksia vastaavaa hintaa. Tämän seurauksena käytettävissä ei ole riittävästi varoja turvallisuuden parantamiseen, ydinlaitosten käytöstäpoistoon, käytetyn ydinpolttoaineen ja radioaktiivisen jätteen käsittelyyn tai vaihtoehtoisten energialähteiden kehittämiseen. Tulevat poliittiset suuntaviivat Turvallisuuden taso UIV:ssa huolestuttaa edelleen länsimaita, ja sen nostaminen vaatii aikaa sekä huomattavia taloudellisia investointeja. Komission on tulevassa toiminnassaan otettava huomioon alueen maiden väliset erot (koossa, teollisuuspohjassa, maantieteessä ja halussa käydä keskustelua ydinturvallisuudesta) ja yhteisön sekä kyseisten maiden käytettävissä olevat niukat määrärahat. Uudessa Tacis-asetuksessa [5], joka kattaa ajanjakson 2000-2006, säädetään UIV:n ydinturvallisuuden alan ohjelman seuraavista kolmesta ensisijaisesta tavoitteesta: [5] EYVL L 12, 18.1.2000. *tehokkaan ydinturvallisuuskulttuurin edistäminen erityisesti tukemalla sääntelyelimiä ja teknisen tuen järjestöjä sekä antamalla ydinvoimalaitostasolla paikalla apua, laitteiston toimitukset mukaan luettuina, *käytettyä ydinpolttoainetta, laitosten käytöstäpoistoa ja ydinjätteiden käsittelyä koskevien strategioiden kehittäminen ja täytäntöönpano, sekä *kansainvälisten aloitteiden, kuten G7-maiden ja Euroopan unionin aloitteen Tsernobylin ydinvoimalan sulkemiseksi, edistäminen. Uudessa asetuksessa säädetään myös tehokkaan ydinmateriaalivalvonnan tukemisesta. EU:n tulevaisuudessa myöntämään tukeen voisi sisältyä rahoitustukea seuraavasti: 1. Vahvistetaan kansallisten ydinturvallisuusviranomaisten asemaa luvan myöntämismenettelyjen parantamiseksi ja kaiken merkittävän ydinalan toiminnan sääntelyn takaamiseksi. 2. Paikalla annettavan avun osalta yhdistetään UIV:n ydinvoimalat EU:n ydinalan toimijoiden kanssa. Joissakin laajemmissa hankkeissa laitteiston toimittaminen voidaan rahoittaa osana kokonaisvaltaista toimintamallia, joka kattaa hanke-ehdotusten turvallisuusnäkökohdat, luvan myöntämisen, julkiset hankinnat sekä toimintamenettelyjen soveltamisen ja mukautuksen. Tällaisissa tapauksissa sääntelyelimen on oltava täysipainoisesti mukana hankkeessa. Paikalla työskentelevän konsultin sopimusvastuuta hankkeen toteuttamisesta määräajassa aiotaan lisätä. 3. Tuetaan tiettyjä turvallisuuden suunnitteluun tähtääviä hankkeita, jotka eivät liity tiettyyn ydinaineita käsittelevään laitokseen, jos tarvetta ilmenee tiukempien sääntelymääräysten vuoksi ja/tai jos tällaiset hankkeet ovat välttämättömiä laajempien hankkeiden valmistelemiseksi. 4. Sääntelyalan työ voi kattaa turvallisuusanalyysit, jotka ovat yhteensopivia reaktorien jäljellä olevan elinkaaren kanssa. Vanhimpien reaktorien osalta tällaisia analyyseja ei olisi syytä käyttää pyrkimyksenä pidentää elinkaarta käyttöikää pidemmäksi. 5. Parannetaan käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen käsittelyä sekä kannustetaan määräajassa tapahtuvan käytöstäpoiston valmisteluun. Tähän liittyy välttämättömien sääntely-, vastuu-, ympäristö- ja rahoitusjärjestelyjen luominen. 6. Kehitetään yleishyödyllisten ydinlaitosten ja ydinteollisuuden toimijoiden yhtiömuotoja, jotta tuloksena olisi taloudellisesti kestävä sähkö- ja ydinala. Tällaisen tuen avulla voidaan myös edistää yhteistyötä EU:n teollisuuden kanssa. 7. Myönnetään Euratom-lainoja mahdollisuuksien ja tarpeen mukaan merkittäviin turvallisuuden parantamiseen tähtääviin investointeihin sekä reaktorien saattamiseksi länsimaisia turvallisuusmääräyksiä vastaaviksi osana yleisesti sovittua ydinturvallisuus- ja energiatehokkuuspolitiikkaa. 8. Edistetään ja kehitetään ydinmateriaalivalvontahankkeita, joilla on kolme päätavoitetta: tarkastajien ja ydinalan toimijoiden koulutus, kansallisen infrastruktuurin kehittäminen ydinaineiden kirjanpitoa varten ja laittoman kaupan torjunta ydinlaitostasolla. Tukea myönnetään asianmukaisen teknisen valvonnan perusteella, ja komissio seuraa teknisesti kutakin hanketta. Komissio aikoo huolehtia myös siitä, että ydinturvallisuuskysymykset otetaan esille kumppanuus- ja yhteistyösopimusten mukaisissa eri yhteyksissä, mukaan luettuna korkeimmalla poliittisella tasolla, sekä muissa kansainvälisissä ryhmissä ja komiteoissa. Maakohtaisia näkökohtia Armenia Armenian hallitus on toistuvasti ilmaissut sitoumuksensa sulkea kyseinen ydinvoimala muutaman vuoden kuluttua (vuoteen 2004 mennessä) edellyttäen, että kestävä vaihtoehtoinen energiantuotantomuoto on käytettävissä. Komission ja Armenian hallituksen asiantuntijoista koostuva työryhmä on perustettu kokonaisvaltaisen suunnitelman kehittämiseksi tarkoitusta varten. Vaihtoehtoisia energiantuotantomuotoja koskevan selvityksen odotetaan edistyvän riittävästi, jotta Armenian hallitus voi virallistaa politiikkansa piakkoin. EU on valmis myöntämään rahoitustukea osana tätä prosessia. Tacis-ohjelmasta annetaan edelleen lyhyellä aikavälillä paikalla apua Medzamorin ydinvoimalassa ja toimitetaan jonkin verran turvatekniikkaa. Kazakstan Kazakstanissa sijaitsevalle Aktaun ydinvoimalalle on annettu paikalla apua vuodesta 1994. Ydinvoimalaan on toimitettu eri laitteita, ja se on saanut yleistä toimintatukea. Lisäksi maan hallitus toimi sangen poikkeuksellisesti UIV:sta päättäessään vuonna 1999 olla ottamatta ydinvoimalaa uudelleen käyttöön, joten se on siis poistettava käytöstä. Suunnitteilla on laaja tutkimus ydinvoimalan käytöstäpoiston valmistelun tukemiseksi. Tällä hetkellä apua annetaan ainoastaan käytöstäpoiston valmisteluun yhteistoiminnassa muiden asianomaisten (IAEA, Yhdysvallat ja Japani) kanssa. Jos itse käytöstäpoiston tukemiseksi tehdään laajempi kansainvälinen aloite, EU voi joutua tarkistamaan kantaansa. Venäjän federaatio Kun puhutaan ydinturvallisuudesta UIV:ssa, Venäjän federaation asema on erityisen merkittävä. Venäjä on ainoa entisen Neuvostoliiton valtio, joka on mukana ydinenergia-alan kaikilla tasoilla uraanin louhinnasta ydinlaitosten suunnitteluun, sähköntuotantoon ja käytetyn polttoaineen jälleenkäsittelyyn. Noin 12 prosenttia Venäjällä tuotetusta sähköstä tuotetaan ydinvoimalla. Siviilisektorin ydinenergiateollisuus on myös merkittävä työllistäjä Venäjällä, sillä sen palveluksessa on noin 300 000 henkilöä (välittömiä työpaikkoja). EU:n rahoitus ei ole yhtä keskeisessä asemassa kuin muissa maissa, mutta sitä pidetään tervetulleena täydennyksenä kansallisiin pyrkimyksiin. Kun otetaan huomioon käytettävissä olevien EU:n määrärahojen niukkuus, Venäjällä toiminnassa olevien reaktorien suuri määrä sekä maan erityinen taloudellinen tilanne, EU:n olisi mahdotonta tarjota Venäjälle rahoitustukea samoin edellytyksin, kuin se on tarjonnut ehdokasmaille ja Ukrainalle. Tästä huolimatta perustoimintalinja on edelleen sama: EU:n tavoitteena on helpottaa käytettävissä olevin teknisin ja taloudellisin voimavaroin Venäjän federaation pyrkimyksiä parantaa turvallisuutta. Vaikka EU:n ja Venäjän asiantuntijat ovat tehneet viime vuosina huomattavaa yhteistyötä osana erittäin monia Tacis-hankkeita, perusasenne-erot suhtautumisessa ydinturvallisuuskysymyksiin ovat usein tulleet esiin. Tätä kuvastaa myös ydinalan kysymyksiä koskevan vuoropuhelun vaikeus G7-ryhmässä ja Venäjän EBRD:n ydinturvarahaston kanssa tekemän sopimuksen merkittävien määräysten jatkuvat tosiasialliset laiminlyönnit. Näitä ovat (RBMK-tyyppisen) Kursk 1 -ydinvoimalan ottaminen uudelleen käyttöön ilman asianmukaista turvallisuusarviota ja sovittujen luvan myöntämismenettelyjen sekä toiminnan lopettamisen laiminlyönti ensimmäisen sukupolven reaktorien osalta. Venäjän mukaan kyseiset reaktorit ovat välttämättömiä paikallistalouden tukemisen kannalta. Ensimmäisen sukupolven VVER-440/230 -reaktorien käyttöikää on tapana pidentää Venäjällä niiden alkuperäisestä 30 vuoden käyttöiästä. Komissio ei tue tätä toimintamallia. Kaikesta huolimatta on selvää, että Venäjä on sitoutunut säilyttämään ydinenergian huomattavan osuuden koko energiantuotannostaan. Venäjän hallitus saa tulevina vuosina valmiiksi useita uusia reaktoreita, ja se on hyväksynyt pitkän aikavälin ohjelman uuden sukupolven ydinreaktorien kehittämiseksi. Tätä poliittista toimintamallia on noudatettava, ja komissio toivoo voivansa edistää yhteistyötä Venäjän kanssa auttaakseen maata käyttämään ydinenergiaa turvallisesti. Komissio aikoo myös mahdollisuuksien ja tarpeiden mukaan tukea Euratom-lainojen käyttöä turvallisuuden parantamiseen tähtääviin merkittäviin investointeihin sekä reaktorien saattamiseen länsimaiselle turvallisuustasolle osana yleisesti sovittua ydinturvallisuus- ja energiapolitiikkaa. Tuleva toiminta voisi perustua seuraaviin seikkoihin: *Tuen antamisen jatkaminen ydinalan sääntelyelimille tavoitteena sääntelyelimen/-elinten määrän ja riippumattomuuden vahvistaminen sekä turvallisuuskulttuurin parantaminen. *Tuen antaminen mahdollisimman monille ydinalan toimijoille turvallisuuskulttuurin parantamiseksi, erityisesti paikalla annettavaa apua jatkamalla, osana edellä määriteltyä ensimmäisen sukupolven reaktoreita koskevaa yleistä toimintamallia. Tähän liittyisivät jotkin laajemmat laitteistojen toimitukset, joihin paikallinen teollisuus osallistuisi entistä enemmän. *Jatkotoimenpiteet Euratom-lainarahoitusta koskeviin Venäjän pyyntöihin (VVER-1000 -tyyppisen) Kalinin 3 -reaktorin saattamiseksi päätökseen ja turvallisuuden parantamiseksi. Tämä olisi kytkettävä vähintään yhden ensimmäisen sukupolven VVER-440-230 -reaktorin asteittaiseen käytöstäpoistoon. *Yhteistyön jatkaminen ydinturvallisuuden korkean tason edistämiseksi. Ydinturvarahaston tukisopimuksen täysi ja oikea-aikainen täytäntöönpano. *Yhteistyö käytetyn polttoaineen ja radioaktiivisen jätteen käsittelemiseksi Luoteis-Venäjällä. Ydinsukellusveneistä peräisin olevan käytetyn polttoaineen, jota on valtava määrä, varastointiolosuhteet ovat erittäin heikot. Tämä aiheuttaa vakavan uhan arktiselle ympäristölle. Yhteistyön ensisijaisina tavoitteina olisi auttaa lisäämään Venäjän ydinsukellusveneistä peräisin olevan käytetyn ydinpolttoaineen varastointikykyä ja poistaa polttoaine jo käytöstä poistetuista sukellusveneistä. *Komission ja useiden avunantajamaiden olisi jatkettava aktiivisesti nykyisiä neuvotteluja uuden monenvälisen sopimuksen tekemiseksi Venäjän kanssa (ydinaseita koskeva monenvälinen ympäristöohjelma, MNEPR). Sopimuksen hyväksymisen myötä kansainvälinen apu olisi tarkoitus panna tehokkaasti täytäntöön, sillä sopimuksessa määrätään yhteisestä oikeusperustasta sekä toiminnan yhteensovittamisesta ja yhteisrahoitusmekanismeista. *Yhteistyö ydinmateriaalivalvonnan alalla panemalla täytäntöön vuoden 1994 joulukuussa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa sovittu pitkän aikavälin ohjelma: metodologiset ja koulutuskeskukset, metrologiset ja analyyttiset laboratoriot, laitteistojen tuotanto ja sertifiointikeskuksen perustaminen, ydinlaitostason täytäntöönpano sekä tuki Gosatomnadzorille. *Toiminnan tiivis yhteensovittaminen Euroopan komission tutkimusta koskevan puiteohjelman sekä Kansainvälisen tiede- ja teknologiakeskuksen (ISTC) edistämien hankkeiden kanssa. *Yhteistyö energia-alan uudistuksissa ja tehokkaamman energiankäytön edistämisen tukeminen. Ukraina EU on ollut kantavana voimana G7-ryhmän ja Ukrainan välisen vuonna 1995 tehdyn Tsernobylin sulkemista koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan täytäntöönpanossa. Komissio on keskittynyt seuraaviin ensisijaisiin tavoitteisiin, jotka rahoitetaan 100 miljoonan euron avustuksella vuodet 1994-1996 kattavasta Tacis-ydinturvallisuusohjelmasta: *Tsernobylin ydinvoimalan reaktorien käytöstäpoistoa koskevan suunnitelman laatiminen ja erityisten käytöstäpoistolaitosten rakentaminen (kiinteän jätteen talteenotto, käsittely ja varastointi) Tsernobylissä. *Tuki energia-alan uudistukselle ja muille kuin ydinenergiahankkeille Ukrainassa. *Tuki suuren korvaavan energiantuotantohankkeen valmistelulle (Khmelnitski 2 ja Rovno 4, jotka myös tunnetaan nimellä K2R4), jonka tarkoituksena on huolehtia siitä, että kaksi rakenteilla olevaa VVER-1000 -reaktoria saatetaan kansainvälisesti hyväksyttävälle turvallisuustasolle. Hanketta varten komissio tarkastelee mahdollisuutta Euratom-lainaan sekä lisärahoitukseen EBRD:stä ja kahdenvälisistä vientiluottolaitoksista. Tacis-ohjelmasta on toteutettu laaja-alaista ohjelmaa, josta on annettu tukea muun muassa pankkien edellyttämissä toimintasäännöissä sekä tuettu Ukrainan turvallisuusviranomaisia, Ukrainan toimintaa harjoittavia järjestöjä ja Ukrainan teknisiä järjestöjä. Tämän tuloksena on kehitetty nykyaikaistamisohjelma, jonka tavoitteena on valmiiksi saatujen ydinlaitosten turvallisuuden tason vastaavuus kansainvälisten käytäntöjen kanssa. *Ohjelman suunnittelu Tsernobylin ydinvoimalan yksikköä 4 ympäröivän nykyisen suojan (sarkofagi) muuntamisesta vakaaksi, ekologisesti turvalliseksi järjestelmäksi. Kyseistä reaktorisuojan toteuttamissuunnitelmaa ollaan nyt panemassa täytäntöön EBRD:n hallinnoiman Tsernobyliin rakennettavaa suojaa koskevan erityisrahaston avulla, johon on vuosina 1998-1999 myönnetty varoja Tacis-ohjelmasta 90,4 miljoonaa euroa (100 miljoonaa dollaria). Sen johdosta, että Ukrainan hallitus ilmoitti sulkevansa Tsernobylin 15. joulukuuta 2000 mennessä, ehdotetaan seuraavaa strategiaa: *Yhteisön apua Tsernobylille jatketaan Tacis-ohjelmasta ja muilla keinoin senkin jälkeen, kun viimeinen Tsernobylin reaktori on suljettu. Tähän liittyy erityisesti Tsernobylin reaktorien käytöstäpoisto, radioaktiivisen jätteen käsittely ja tuki ydinlaitoksen sulkemisesta aiheutuvien kielteisten sosiaalisten seurausten lieventämiseksi Slavutichin alueella. *Jatketaan Tacis-avustusten antamista ydinalan sääntelyelimille ja ydinlaitoksille tavoitteena turvallisuuskulttuurin parantaminen. *Kannustetaan nopeuttamaan energia-alan uudistusta, mukaan luettuina yksityistämistä ja maksujen keräämisen tehostamista. Teknistä apua annetaan edelleen energiatehokkuuden parantamiseksi. *Tsernobyliin rakennettavaa suojaa koskevaan rahastoon myönnetään toinen avustus, joka on suuruudeltaan 100 miljoonaa euroa (tuki myönnetään vuosina 2001-2004). Komissio sitoutui tähän määrään avunantajien konferenssissa 5. heinäkuuta 2000. *Yhteistyötä Ukrainan ja EBRD:n kanssa jatketaan K2R4-hankkeessa, jotta Ukrainan kanssa käytävän jatkuvan poliittisen vuoropuhelun avulla varmistettaisiin, että kyseisten kahden reaktorin valmistuttua niiden toiminnassa noudatetaan korkeimpia mahdollisia turvallisuusmääräyksiä. Komissio toistaa sitoutuvansa yhteisymmärryspöytäkirjan mukaisesti auttamaan Ukrainaa energiahankkeiden valmistelussa ja täytäntöönpanossa alhaisimpien kustannusten periaatetta noudattaen. *STCU yhteensovittaa tiiviisti toimintansa Euroopan komission tutkimusta koskevan puiteohjelman kanssa. Muut aloitteet Neuvostoliiton hajottua ilmeni tarve hyödyntää uudella tavalla ydinaseasiantuntijoiden taitoja. Lisätäkseen EU:n ja UIV:n tiedemiesten keskinäistä luottamusta ja vuorovaikutusta komissio on ollut aktiivisesti tukemassa Euroopan yhteisöjen sekä Yhdysvaltain, Japanin ja Venäjän federaation hallitusten vuonna 1992 Moskovaan perustaman Kansainvälisen tiede- ja teknologiakeskuksen (ISTC) toimintaa. Keskus toimii Venäjän federaatiossa ja muissa IVY-maissa, muun muassa Kazakstanissa, Armeniassa, Kirgisiassa, Georgiassa ja Valko-Venäjällä. Samanlainen keskus on perustettu Kiovaan (STCU). Ydinturvallisuuden alalla on todellisia mahdollisuuksia kehittyä pitkän aikavälin siviilityöllistäjänä. Sekä Venäjän että muiden UIV:n viranomaiset ovat ilmoittaneet ydinturvallisuushankkeiden tavoitteeksi turvallisuuskulttuurin edistämisen toimivaltaisten ja toisiaan täydentävien elinten Gosatomnadzorin ja Minatomin piirissä. 4. Täytäntöönpano Toteuttaessaan edellä kuvattua toimintamallia komission on otettava huomioon ydinalan erityisluonne. Tarjouskilpailuja ja yhteisön apua koskevien sopimusten tekemistä koskevat komission säännöt on suunniteltu tilanteisiin, joissa vallitsee normaali kilpailu. Ydinturvallisuuden alalla on kuitenkin erittäin vähän mahdollisia teknisen avun ja laitteistojen toimittajia, ja komission on oltava varma siitä, että apua antavat tahot/yritykset kykenevät hoitamaan tehtävänsä asianmukaisesti tällä merkittävällä alalla. Julkiset viranomaiset osallistuvat toimintaan suuressa määrin (esimerkiksi EU:ssa on yhdeksän riippumatonta sääntelyviranomaista), ja apu myös toimitetaan suoraan edunsaajamaiden julkisille sääntelyelimille. Teknisestä tuesta vastaavat muutamat jäsenvaltioiden yleishyödylliset elimet, joista useat toimivat kansallisten turvallisuusviranomaisten alaisuudessa. Niinpä komissio katsoo, että koska kilpailua ei ole ja koska on tarpeen työskennellä julkisten laitosten kanssa, jotta ydinturvallisuuden parantamista koskeva tavoite voidaan saavuttaa, sopimuksia koskevia sääntöjä on noudatettava alan todellisuus huomioon ottaen. Aikaisemmin hankkeiden täytäntöönpanovauhtiin vaikuttivat kielteisesti useat tekijät. Paljon on jo tehty toimintakyvyn tehostamiseksi esimerkiksi vähentämällä sopimusten yleismäärää, peruuttamalla tietyt hankkeet, korvaamalla TPEG [6] YTK:n osallistumisen lisäämisellä jne. Tehtävät ovat kuitenkin edelleen pahasti kasautuneet. Liitteessä 1 annetaan enemmän tietoja sopimuksia koskevista määristä. Maksujen myöhästyminen voidaan osittain selittää komission toiminnassa ilmenevillä epäkohdilla ja henkilöstöpulalla sekä osittain sillä, että yleiset taloudellista tukea koskevat säännöt ja menettelyt eivät sovellu ydinalan monimutkaisiin erityisvaatimuksiin. Tämän vuoksi paljon aikaa on tuhlattu poikkeuksien saamiseksi esimerkiksi tapauksissa, joissa avoin kilpailu on ollut joko epäkäytännöllinen tai huonosti sovellettava ratkaisu, EU:n sääntelyelinten on ollut määrä toteuttaa hankkeet tai olemassa on ollut ainoastaan yksi mahdollinen teknisten laitteistojen toimittaja. [6] EU:n ydinalan toimijoiden nk. Twinning Programme Engineering Group. Komissio on nyt päättänyt selkeyttää sääntöjä ja määrittää tapaukset, joissa suoriin sopimuksiin voidaan turvautua tulevaisuudessa. Lisää tietoja asiasta on liitteessä II. Koska jäsenvaltioissa on vain vähän päteviä tahoja, jotka voivat antaa paikalla apua, komissio aikoo yleisenä toimintalinjanaan tehdä sopimuksia suoraan yleishyödyllisten laitosten kanssa ehdotuspyyntöjen perusteella (uusien ydinlaitosten osalta) ja antaa niille ne tehtävät, joista aiemmin ovat vastanneet hankintayritykset. Sopimukset olisi tehtävä useaksi vuodeksi ottaen huomioon paikalla annettavan avun monimutkaisuus sen sijaan, että ne uusittaisiin vuosittain nykykäytännön mukaisesti. Suorat hankintasopimukset aiotaan tehdä jäsenvaltioiden ydinturvallisuusviranomaisten ja niiden teknisen tuen järjestöjen kanssa. Lisäksi komission alainen Yhteinen tutkimuskeskus vastaa hankkeiden teknisestä seurannasta, Tacis- ja Phare-hankkeiden tulosten levityksestä sekä halkeamiskelpoisten aineiden valvonnasta. Tarkistetut säännöt voidaan tiivistää seuraavasti: Annettava apu Sopimuksen luonne Tekninen apu turvallisuusviranomaiselle suora sopimus Tekninen apu teknisen tuen järjestölle suora sopimus Laitteiston toimittaminen Sopimus hankintayrityksen kanssa tai suora sopimus paikalla annettavasta avusta vastaavan tahon kanssa. Suoria sopimuksia kiireellisissä tapauksissa tai erityislaitetarpeisiin. Suunnittelu ja tutkimukset rajoitettu tarjouskilpailu Halkeamiskelpoisten aineiden valvonta sopimukset Yhteisen tutkimuskeskuksen kanssa Käynnissä oleva paikalla annettava apu suora sopimus Paikalla annettava uusi apu neuvottelumenettely Komission tehtyä äskettäin päätöksen, joka koski ulkoisten avustusohjelmien uudistusta, ydinturvallisuuden vastuualueita on myös selkeytetty. Tulevaisuudessa ulkosuhteiden ja laajentumisasioiden PO:t sekä ulkomaanavun yhteinen toimiala (SCR) vastaavat täysin ulkoista ydinturvallisuutta koskevista kysymyksistä. Laajentumisasioiden PO vastaa koko hankesyklistä ehdokasmaissa, ulkosuhteiden PO vastaa ydinturvallisuuskysymyksiä koskevasta ohjelmatyöstä UIV:ssa, ja SCR vastaa hankesyklin myöhemmistä vaiheista hankkeiden määrittelystä lähtien. Vastuu EU:n ydinturvallisuuskysymyksistä, joka tällä hetkellä kuuluu ympäristöasioiden PO:n toimialaan, siirtyy energian ja liikenteen PO:lle henkilöstön ja asiantuntemuksen asianmukaisen keskittymän aikaansaamiseksi. Tällä hetkellä varoja ydinturvallisuuteen UIV:ssa myönnetään Tacis-ohjelmien kokonaismäärärahoista. Jotta tämä merkittävä ala tulisi näkyvämmäksi ja avoimemmaksi, komissio on ehdottanut, että vuodesta 2001 lähtien UIV:lle ydinturvallisuuden alalla myönnettävää taloudellista tukea varten olisi oltava erillinen budjettikohta. Muuttamalla aikaisempaa käytäntöä hankkeiden täytäntöönpanon olisi sujuvoiduttava ja avun perille toimittamisen olisi nopeuduttava. Muutoksissa otetaan myös huomioon tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan parlamentin huomautukset, joihin komissio on jo vastannut laajasti muussa yhteydessä. [7] [7] EYVL C 35, 9.2.1999: Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 25/98 sekä komission vastaukset. Euroopan parlamentin valiokunnat: Komissaari Liikanen budjettivaliokunnassa 16.11.1998, komissaari Van den Broek talousarvion valvontavaliokunnassa 26.11.1998 ja ITRE 23.2.1999. 5. Päätelmät Vuodesta 1991 lähtien komissio on edistänyt merkittävästi ydinturvallisuuden parantamista Keski- ja Itä-Euroopassa sekä UIV:ssa. Paljon on kuitenkin vielä tehtävää. Koska kansainväliset ja EU:n toimet eivät voi korvata kyseisten maiden omia toimia, EU voi auttaa kumppaneitaan niiden haasteissa ja työskennellä sen hyväksi, että ydinturvallisuus säilyy ensisijaisena tavoitteena. Komissio aikoo edelleen toimia ydinalan toimijoiden sekä sääntelyelinten toimintaa helpottavan taloudellisen ja oikeudellisen ympäristön luomiseksi kyseisiin maihin. LIITE 1 >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE 2 Sopimusten tekoa ja julkisia hankintoja ydinturvallisuuden alalla koskevat uudet säännöt 1. Ydinturvallisuuden alaa koskevat erityisvaatimukset Ydinturvallisuuden alaan liittyvät seuraavat vaatimukset ja erityispiirteet: *tietoisuus turvallisuustoimista ja niiden merkityksestä kumppanimaiden ja unionin väestön keskuudessa, *kumppanimaiden halu säilyttää itsenäinen päätöksentekovalta tällä herkällä alalla, *yhtenäisen vastuun merkitys sekä eurooppalaisten ydinalan toimijoiden ja sopimuspuolten tasolla että kumppanimaiden turvallisuusviranomaisten tasolla, *rajoittuneet markkinat, joiden ominaispiirteenä on julkisten tai yksityisten toimijoiden erittäin vähäinen määrä, *tarve antaa ydinturvallisuuden alan tehtävät ainoastaan sellaisille sopimuspuolille, jotka hallitsevat riittävän luotettavasti kyseessä olevat monimutkaiset menetelmät, ja *alan yrityksiin kohdistuvan liian suuren riippuvaisuuden välttämisen merkitys asettamalla tavoitteeksi sopimuspuolten riittävä moninaisuus samalla kuitenkin säilyttäen kyseessä olevien menetelmien hallinnan. 2. opimusten ja niitä vastaavien menettelyjen luokittelu Ydinturvallisuuden alan sopimukset voidaan jakaa kuuteen luokkaan. Nämä luokat ja niihin liittyvät sopimuksentekomenettelyt luetellaan jäljempänä. a) Teknisen avun sopimukset turvallisuusviranomaisten kanssa Sopimusten tavoitteena on tarvittavan teknisen avun antaminen riippumattomille ja julkisille kansallisille elimille, joiden tehtävänä kumppanimaissa on laatia turvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä, säätää kansallisella tasolla sovellettava toimielinkehys, myöntää toimiluvat ja valvoa sekä tarkastaa ydinlaitoksia. Avun antamisesta huolehtivat jäsenvaltioiden turvallisuudesta vastaavat keskuslaitokset. Näitä sääntelyviranomaisia, jotka ovat joko julkisyhteisöjä tai voittoa tavoittelemattomia yhteisöjä, on unionissa yhdeksän. Kun otetaan huomioon kyseisen teknisen avun erityispiirteet, avustuslähteiden riittävän moninaisuuden strateginen merkitys ja se, että teknistä apua antavat julkisen sektorin voittoa tavoittelemattomat elimet, on välttämätöntä turvautua suorien yksityissopimusten tekomenettelyyn. b) Teknisen avun sopimukset teknisen tuen järjestöjen kanssa Teknisen tuen järjestöt ovat kansallisten turvallisuusviranomaisten toiminnasta vastaavia elimiä. Ne kokoavat ja asettavat käyttöön asiantuntijat, jotka huolehtivat turvallisuusviranomaisten määräämistä teknisen tuen tehtävistä (esimerkiksi osana toimilupien myöntämistä tai paikalla suoritettavia tarkastuksia). Kumppanimaiden teknisen tuen järjestöt saavat apua jäsenvaltioiden teknisen tuen järjestöjen insinööreiltä teknisen asiantuntemuksen ja koulutuksen alalla. Jäsenvaltioissa toimii yhdeksän teknisen tuen järjestöä, jotka toimivat joko kansallisten turvallisuusviranomaisten alaisuudessa tai ovat erillisiä voittoa tavoittelemattomia oikeussubjekteja. Kaikille asiantuntijoille maksetaan samaa palkkaa. Samoista edellä esitetyistä syistä (vaaditut tekniset erityistaidot, yleensä julkisen sektorin voittoa tavoittelemattomien elinten käyttö sekä riittävä moninaisuus) teknisen tuen järjestöjen kanssa tehtävät teknisen avun sopimukset tehdään suorina yksityissopimuksina. Jotta jäsenvaltioiden teknisen tuen järjestöjen asiantuntemuksestaan laskuttamia hintoja voidaan valvoa, komissio aikoo tarkistaa säännöllisesti esitettyä kulurakennetta ja laskutettujen palkkioiden asianmukaisuutta riippumattomien, asiaan erikoistuneiden tilitoimistojen suorittamien tarkastusten avulla. c) Paikalla annettavaa apua koskevat sopimukset Paikalla annettava apu tarkoittaa sitä, että yhteisön ydinalan toimija antaa teknistä apua turvallisuuden alalla kansalliselle ydinalan toimijalle tietyssä ydinlaitoksessa. Tähän apuun voi sisältyä erilaisia suoritteita, jotka koskevat erityisesti koulutusta, huoltoa, laadunvarmistusta, hallintoa ja turvallisuuteen liittyvien laitteistojen käyttöä. Tämäntyyppisessä sopimuksessa turvallisuustoiminnan jatkuvuus ja sopimuspuolen vastuun yhtenäisyys ovat kaksi ratkaisevaa tekijää. Ydinlaitostyyppi ja ydinlaitoksessa käytettävä reaktorityyppi säätelevät yhteisön ydinalan toimijoiden tai yhteenliittymien valintaa niiden erityisasiantuntemuksen ja teknisyyden perusteella. Lisäksi silloin, kun samassa maassa annetaan apua useille ydinlaitoksille, on ratkaisevan tärkeää välttää yksittäisen riippuvuussuhteen syntymistä yhteisön ydinalan toimijan ja kyseisen maan ydinlaitoksen toimijoiden välillä, jotta teknisen avun ja alihankinnan lähteiden riittävä moninaisuus säilyisi. Viidentoista jäsenvaltion ydinlaitoksista vastaavia ydinalan toimijoita on kaiken kaikkiaan kymmenkunta. Ottaen huomioon nämä erityispiirteet paikalla annettavaa apua koskevat sopimukset tehdään seuraavalla tavalla: *Niiden ydinlaitosten osalta, joissa toimii jo jokin yhteisön yritys, tehdään ja jatketaan mieluiten monivuotisia yksityissopimuksia, sillä niiden avulla taataan parhaiten turvallisuustoimien jatkuvuus ja ydinalan toimijoiden vastuu. *Niiden uusien ydinlaitosten osalta, joille jokin yhteisön yritys voisi mahdollisesti antaa apua, sopimukset tehdään neuvottelumenettelyn ja kiinnostuksenilmaisupyynnön perusteella, jonka mikä tahansa sellainen eurooppalainen ydinalan toimija tai yhteenliittymä voi tehdä, joka on valmis huolehtimaan teknisestä avusta asianomaisissa ydinlaitoksissa. Tällä tavoin teknisen avun lähteiden toivottu moninaisuus voidaan taata samalla, kun otetaan huomioon toimien tekniset vaatimukset ja markkinoiden rajoittuneisuus. *Jotta turvallisuustoimia koskevan vastuun yhtenäisyyttä ja toimien tehokkuutta parannettaisiin entisestään, kaikkia ydinlaitoksia koskevat paikalla annettavaa apua koskevat sopimukset muutetaan asteittain tulosvastuuseen perustuviksi, turvallisuutta koskeviksi avaimet käteen -sopimuksiksi, joissa kokonaisvastuun kunkin ydinlaitoksen laitteiston suunnittelusta, käytöstä ja valinnasta, avun täytäntöönpanosta sekä ydinlaitoksen valvonnasta jakavat kansallinen ja yhteisön ydinalan toimija yhdessä. Osana näiden menettelyjen täytäntöönpanoa komissio aikoo hyödyntää laajalti YTK:ssa käytettävissä olevaa teknistä asiantuntemusta erityisesti teknisen avun sopimuksia koskevien tarjouseritelmien laatimisessa, laitteistojen toimittamista ja töiden tekemistä koskevien teknisten erityismääräysten laatimisessa, arviointilautakuntiin osallistuvien asiantuntijoiden nimittämisessä ja heidän valintansa hyväksymisessä sekä kyseisten valintalautakuntien työn teknisessä valvonnassa. Lisäksi komissio aikoo antaa asiaan erikoistuneiden riippumattomien tilitoimistojen säännölliseksi tehtäväksi edellä mainituissa sopimuksissa esitettyjen kulujen ja menojen valvonnan ja tarkastuksen. d) Laitteistojen erityisostosopimukset Edellä mainittuja paikalla annettavaa apua koskevia avaimet käteen -hankkeita lukuun ottamatta tapaus kerrallaan tarvittavat turvallisuuslaitteistot ostetaan rajoitetun tarjouskilpailun perusteella, jonka järjestävät ne hankintayritykset, joiden kanssa on voimassa oleva teknisen avun sopimus. YTK:n asiantuntijat vahvistavat näiden tarjouskilpailujen tekniset erittelyt ja tarkastavat kyseisten erittelyjen teknisen tasapuolisuuden. Jotta kyseisiä sopimuksia ei voitaisi kaapata, rajoitettuun tarjouskilpailuun sisällytetään mahdollisuuksien mukaan laitteistojen varmentamismenettely. Julkisten hankintojen avaamisen takaamiseksi kumppanimaiden varmentamisesta vastaaville erityislaitoksille on tarkoitus antaa teknistä apua yhteisön laitosten kanssa tehtävien sopimusten avulla. Tästä huolimatta tapauksissa, joita voidaan perusteella pakottavilla kiireellisillä syillä ja laitteistojen teknisillä erityisominaisuuksilla, voidaan tapauksesta riippuen tehdä suoria yksityissopimuksia. e) Suunnittelua ja tutkimusta koskevat erityissopimukset Sopimukset tehdään tavanomaisten tarjouskilpailumenettelyjen mukaisesti (julkistettu rajoitettu tarjouskilpailu). YTK vahvistaa tarjouseritelmän ja huolehtii sen teknisestä tasapuolisuudesta. f) Halkeamiskelpoisten aineiden valvontasopimukset Sopimusten tavoitteena on luotettavien kansallisten ydinaineiden valvontajärjestelmien luominen erityisesti ydinaineiden laittoman liikkuvuuden estämiseksi. Sopimusten avulla rahoitetaan halkeamiskelpoisten aineiden valvontaa ja kirjanpitoa koskevat toimet erityisesti plutoniumin ja rikastetun uraanin osalta, joita voidaan käyttää muuhun kuin ainoastaan sähköenergian tuotantoon. Unionissa halkeamiskelpoisten aineiden valvonnasta vastaa turvavalvontatoimisto yhdessä YTK:n kanssa. Maailmassa on ainoastaan kolme halkeamiskelpoisten aineiden valvontakeskusta, joiden toimivallan Kansainvälinen atomienergiajärjestö (IAEA) on tunnustanut. Yksi keskuksista sijaitsee Yhdysvalloissa, toinen toimii suoraan IAEA:n alaisuudessa Wienissä ja kolmas sijaitsee YTK:ssa. Niinpä halkeamiskelpoisten aineiden valvontasopimukset tehdään edelleen suorin yksityissopimuksin YTK:n kanssa.