FI Euroopan unionin virallinen lehti C 289/15

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

2011/C 289/10

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”VADEHAVSSTUDE”

EY-N:o: DK-PGI-0005-0770-25.03.2009

SMM ( X ) SAN ( )

1. Nimi:

”Vadehavsstude”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Tanska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotetyyppi:

Luokka 1.1 Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

”Vadehavsstude” on määrätyllä maantieteellisellä alueella kasvatetun nuoren naudan tuoretta lihaa. Naudat ovat joko Sortbroget Dansk Mælkerace (SDM) -rotua, joka tunnetaan myös nimellä Dansk Holstein, tai risteytetty Dansk Holstein- ja Belgian Blue -roduista. Kaikki Vadehavsstude-yksilöt ovat kuohittuja sonneja, ja niiden on oltava määrätyllä maantieteellisellä alueella syntyneitä.

Tuore liha : ruhot, puoliruhot, ruhon neljännekset ja muut ruhonosat Teuraspaino : 200–380 kg Teurastusikä : vähintään 18, alle 30 kuukautta Muoto : vähintään 3,50 Väri : 3–4 Rasvaisuus : 3–4

Tässä käytetty väri- ja rasvaisuusasteikko vastaa lihanjalostusyhtiö Danish Crownin naudanlihan arvioinnissaan (Kreaturnoteringen) käyttämää vähimmäislaatuvaatimusasteikkoa.

3.3 Raaka-aineet:

—

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Talvikautena vähintään puolet eläinten syömästä rehusta on tuotettava määrätyllä maantieteellisellä alueella.

Talvikautena rehu koostuu nurmi- ja maissisäilörehusta.

Nautojen on laidunnettava määrätyllä maantieteellisellä alueella sijaitsevalla marskimaalla vähintään neljä ja puoli kuukautta vuodessa.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava määrätyllä maantieteellisellä alueella:

Kaikki naudat on kasvatettava määrätyllä maantieteellisellä alueella, ja niiden on oltava määrätyllä alueella syntyneitä.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

—

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Kaikkiin teurastettuihin nautoihin merkitään Vadehav Marsk og Mad -logo. Logo on merkittävä sekä lopputuotteen pakkaukseen että teurastetun eläimen ruhoon, jotta tuote olisi jäljitettävissä.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Kyseinen maantieteellinen alue on Lounais-Tanskassa sijaitseva Vattimeren alue. Alueeseen kuuluu kolme saarta: Rømø, Mandø ja Fanø. Siihen kuuluu myös manneralue, joka rajoittuu etelässä Saksan rajaan. Pohjoisessa alueen raja kulkee Vadehavet-kansallispuiston pohjoisrajaa pitkin. Idässä alue rajautuu valtatie A11:een.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Riben kaupunki perustettiin noin vuonna 710 kauppapaikaksi, ja arkeologisten kaivausten perusteella on pystytty selvittämään, mitä tuotteita siellä myytiin. Yksi jo aikaisessa vaiheessa kaupatuista tuotteista olivat kuohitut sonnit eli härät. Härät olivat peräisin Vattimeren rannikolla sijaitsevan marskimaan kylistä, joten alueen talonpojat ovat kasvattaneet härkiä jo rautakaudella. Härkämarkkinoita pidettiin Ribessä koko keskiajan, ja Vattimeren alueen härät olivat useiden vuosisatojen ajan Riben kauppakaupungin tärkein vientituote.

Vadehavsstude-härkien kasvatus perustuu marskimaan pitkiin häränkasvatusperinteisiin. Alueen talonpoikien elinolot olivat usein ankarat. Aluetta koettelivat joka vuosi myrskytulvat, jotka peittivät maanviljelysmaan alleen. Merivesi jätti jälkeensä hedelmällistä lietettä. Marskimaalle kasvoi lietteen ansiosta reheviä niittyjä, joilla eläimet laidunsivat kesäisin ja joilta niille voitiin kerätä rehua talvea varten.

Lorens Hansen analysoi marskimaalta kerättyjä maaperänäytteitä artikkelissaan ”Jordbundsundersøgelser i marsken” (Tidskrift for planteavl, 1968). Artikkelin mukaan marskimaan maaperä on ”luonnostaan erittäin kaliumpitoista, mikä johtuu sen suuresta savipitoisuudesta ja muodostumistavasta.” Tavanomaisesta peltomaasta natriumpitoisuus määritetään vain harvoin, koska natriumia on siinä vähän eikä se vaikuta maaperän rakenteeseen. Marskimaalla sen sijaan tavataan usein erittäin korkeita natriumpitoisuuksia, koska meriveden suola on jättänyt maaperään natriumia marskimaan muodostuessa.

Sitkeät marskimaalla viihtyvät ruoholajit ovat ravinnepitoisia ja kestävät hyvin monenlaisia sääolosuhteita. Nimenomaan Vattimeren karut olosuhteet ja suolan vaikutus ovat tehneet alueesta ainutlaatuisen laidunmaan. Kun nousuvesi peittää alueen alleen, suolaa ja mineraaleja kerrostuu maaperään. Seuraavia ruoho- ja heinäkasveja esiintyy etenkin vuorovesialueella:

— Lähimpänä pengertä kasvaa ohutta ruohoa, pieniä itsepölyttyviä valkoapiloita, maitteita, laukkuja, leinikkejä ja laukkaneilikoita.

— Alempana kasvaa ikiviuhkoja, merisuolakkeita ja jonkin verran karkeaa ruohoa.

— Vuorovesialueen uloimmassa/alimpana olevassa osassa kasvaa suolasorsimoita ja suolayrttejä.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Sokkona tehdyssä naudanlihan makutestissä on käynyt ilmi, että marskimaalla kasvatettu naudanliha on tavalliseen naudanlihaan verrattuna

— mureampaa

— mehukkaampaa

— suolaisempaa

— koostumukseltaan parempaa ja

— voimakkaamman tuoksuista

Tavallinen naudanliha sai Vattimeren alueella kasvatettua lihaa korkeammat pisteet ainoastaan rasvaisuudesta ja väristä.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen tuotteen erityislaatuun, maineeseen tai muihin ominaisuuksiin:

Karut luonnonolot vaativat Vattimeren alueella härkiä kasvattavilta lihantuottajilta paljon. Eräässä vanhassa kuvauksessa alueen olosuhteista sanottiin näin: ”Eräs seikka oli alueelle ominainen. Siellä oli laajoja niittyalueita, joilla tuotettiin suuria määriä ruohoa nälkäisille eläimille ja kerättiin heinää rehuksi talven varalle. Marskimaan ruoho oli erityisen terveellistä, koska se joutui tulvan valtaan useita kertoja vuodessa ja sai siksi merivedestä luonnollisia suoloja ja kivennäisaineita. Vasikat syntyivät usein sisämaan maatiloilla, joilta ne lähetettiin marskimaan niityille lihotettaviksi, jotta ne voitaisiin myydä Husumin tai Hampurin markkinoilla. Isot mullivasikat olivat usein heikkoja tai jopa sairaita, kun ne tuotiin niitylle, mutta kesän laidunnettuaan niistä kasvoi terveitä ja hyvinravittuja sonneja.”

Vattimeren alueella kasvatetut härät on vuosisatoja tunnettu korkeasta laadustaan, ja niiden lihassa on omintakeinen suolainen maku, joka johtuu alueen erityisistä kasvuolosuhteista. Kun merivesi peittää maan, maaperään jää suolaa ja kivennäisaineita. Eläimet laiduntavat marskimaalla, jonka ruohon korkea kalium- ja natriumpitoisuus antaa Vadehavsstude-härän lihalle sen ominaislaadun ja omaleimaisen suolaisen maun.

Vadehavstude-härät ovat Vadehavet-kansallispuiston erityistuote, ja nimeä käyttävät sekä paikalliset lihantuottajat että lihan jälleenmyyjät.

Vattimeren alueen ja Vadehavet-kansallispuiston markkinoinnissa Vadehavsstude-härkien kasvatus nostetaan alueen tärkeäksi ominaispiirteeksi.

Eritelmän julkaisutiedot:

http://www.foedevarestyrelsen.dk/SiteCollectionDocuments/25_PDF_word_filer%20til%20download/06kontor/Maerkning/Oprindelsesmaerkning_af_foedevarer/Varespecifikation%20for%20Vadehavsstude.pdf

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.