3.1.1.Erosopimuksen 135 artikla koskee Yhdistyneen kuningaskunnan maksuosuutta ja osallistumista unionin talousarvioihin. Sen tarkoituksena on varmistaa Yhdistyneen kuningaskunnan tavanomainen maksuosuus ja osallistuminen unionin talousarvioihin eroamispäivästä siirtymäkauden päättymiseen asti. Koska Yhdistynyt kuningaskunta erosi unionista 31. tammikuuta 2020, on oikeusvarmuuden vuoksi aiheellista poistaa erosopimuksen 135 artiklan otsikossa ja artiklan 1 kohdassa olevat viittaukset vuoteen 2019.

3.1.2.Erosopimuksen 137 artikla koskee Yhdistyneen kuningaskunnan osallistumista unionin ohjelmien ja toimien täytäntöönpanoon eroamispäivästä siirtymäkauden päättymiseen asti. Koska Yhdistynyt kuningaskunta erosi unionista 31. tammikuuta 2020, on oikeusvarmuuden vuoksi aiheellista poistaa erosopimuksen 137 artiklan otsikossa ja artiklan 1 kohdassa olevat viittaukset vuoteen 2019.

3.1.3.Erosopimuksen 143 artikla koskee rahoitusapuna annettaviin lainoihin, ESIR- ja EKKR-rahastoihin sekä ulkoiseen lainanantovaltuuteen liittyviä ehdollisia rahoitusvastuita. Siinä asetetaan unionille useita raportointivelvoitteita, joiden määräajat on jo ohitettu. Ensimmäinen määräaika oli 31. heinäkuuta 2019, jolloin unionin oli määrä esittää ensimmäinen kertomus 143 artiklan nojalla toteutettujen rahoitustoimien tilanteesta eroamispäivänä. Koska eroamispäivä oli 31. tammikuuta 2020, on aiheellista muuttaa 143 artiklan 1 kohtaa niin, että määräaika ensimmäisen kertomuksen antamiselle on 31. heinäkuuta 2020. Lisäksi kyseisestä kohdasta on poistettava viittaukset vuoteen 2019.

3.1.4.Erosopimuksen 144 artikla koskee vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen tai aiempien rahoituskehysten ohjelmista rahoitettavia, suoraan tai välillisesti hallinnoitavia rahoitusvälineitä. Siinä viitataan ensimmäiseen kertomukseen, jossa kuvataan 143 artiklan nojalla toteutettujen rahoitustoimien tilanne, ja sen määräaikaan. Sen vuoksi on tarpeen muuttaa 144 artiklan 1 kohdassa oleva viittaus kyseiseen määräaikaan.

3.1.5.Erosopimuksen 150 artikla koskee Yhdistyneen kuningaskunnan vastuun jatkumista ja Euroopan investointipankin (EIP) puitteissa maksetun pääoman palauttamista 12 eränä. Siinä mainitaan päivämäärä (15. joulukuuta 2019), jona EIP:n on maksettava Yhdistyneelle kuningaskunnalle takaisin ensimmäinen erä määrästä, joka vastaa Yhdistyneen kuningaskunnan osuutta EIP:n maksetusta pääomasta; tarkoituksena on aloittaa takaisinmaksu sen vuoden lopussa, jona Yhdistyneen kuningaskunnan ero unionista on tapahtunut. Koska eroamispäivä oli 31. tammikuuta 2020, viittausta on muutettava vastaavasti. EIP:n kanssa käytyjen keskustelujen perusteella ehdotetaan, että ensimmäinen erä maksetaan vuonna 2020, tarkemmin sanottuna 15. lokakuuta 2020. Koska takaisinmaksu alkaa vuotta myöhemmin kuin alun perin suunniteltiin, on tarpeen muuttaa myös loppumaksun päivämäärää, jonka olisi oltava 15. lokakuuta 2031. Erosopimuksen 150 artiklan 4 kohta olisi muutettava vastaavasti.

Erosopimuksen 150 artiklassa määrätään myös, että EIP ilmoittaa Yhdistyneelle kuningaskunnalle 31. heinäkuuta 2019 EIP:n rahoitustoimista Yhdistyneelle kuningaskunnalle aiheutuvan riskin. Koska eroamispäivä oli 31. tammikuuta 2020, on tarpeen muuttaa 150 artiklan 8 kohtaa siirtämällä siinä mainittu ilmoittamisen määräaika samalle päivälle, mutta vuotta myöhemmäksi, eli 31. heinäkuuta 2020.

Erosopimuksen 150 artiklassa asetetaan EIP:lle velvoite ilmoittaa vuosittain siihen asti, että kyseisen artiklan mukainen Yhdistyneen kuningaskunnan vastuu lakkaa, Yhdistyneelle kuningaskunnalle EIP:n rahoitustoimista johtuvan jäljellä olevan riskin määrä. Erosopimuksessa mainittu päivämäärä on nyt vuosittain 31. maaliskuuta vuodesta 2020 alkaen. Koska eroamispäivä oli 31. tammikuuta 2020, ensimmäinen jäljellä olevaa riskiä koskeva määrä, josta on ilmoitettava, koskee tilannetta 31. joulukuuta 2020; ensimmäinen ilmoitus olisi näin ollen annettava 31. maaliskuuta 2021. Erosopimuksen 150 artiklan 8 kohdan toinen alakohta olisi sen vuoksi muutettava vastaavasti.

3.1.6.Erosopimuksen 145 artiklassa määrätään, miten Yhdistyneelle kuningaskunnalle maksetaan takaisin sen osuus Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) nettovarallisuudesta. Näistä varoista saatavat tulot siirretään hiili- ja terästutkimusrahastoon, josta rahoitetaan hiili- ja teräsalan tutkimushankkeita. Kyseiset hankkeet eivät kuulu monivuotiseen rahoituskehykseen, ja niiden oikeusperusta on Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen liitetty pöytäkirja N:o 37 EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen taloudellisista seurauksista ja hiili- ja terästutkimusrahastosta. Tästä seuraa, että näihin hankkeisiin liittyvät avustukset eivät kuulu erosopimuksen 137 ja 138 artiklan soveltamisalaan, minkä vuoksi tällaisista Yhdistyneen kuningaskunnan edunsaajille ennen siirtymäkauden päättymistä myönnetyistä avustuksista ei ole annettu määräyksiä.

Sen vuoksi on tarpeen muuttaa erosopimusta tämän oikeudellisen tyhjiön täyttämiseksi. Ehdotetaan, että hiili- ja terästutkimusrahastosta myönnettäviin avustuksiin sovelletaan samaa logiikkaa kuin monivuotisesta rahoituskehyksestä rahoitettaviin avustuksiin. Tämä tarkoittaa, että Yhdistyneen kuningaskunnan edunsaajien kanssa ennen siirtymäkauden päättymistä allekirjoitetut hiili- ja terästutkimusrahaston avustukset olisi maksettava niiden päättämiseen asti. Tällainen menettely vastaisi myös hiili- ja terästutkimusrahaston rahoitussääntöjä, joiden mukaan vuoden N sitoumukset rahoitetaan Euroopan hiili- ja teräsyhteisön vuoden N-2 varoista saatavilla tuloilla (eli vuoden 2020 hankkeet rahoitetaan vuoden 2018 tuloilla). Monivuotista rahoituskehystä koskevien sääntöjen mukaisesti ja ottaen huomioon Yhdistyneelle kuningaskunnalle 30. kesäkuuta 2021 alkaen palautettavat varat ehdotetaan, että allekirjoittamisen määräajaksi lisätään siirtymäkauden päättyminen. Tätä varten erosopimuksen 145 artiklaan olisi lisättävä kolmas kohta.

3.2.Irlantia/Pohjois-Irlantia koskevan pöytäkirjan liite 2

Irlantia/Pohjois-Irlantia koskevan pöytäkirjan tarkoituksena on ottaa huomioon Irlannin saaren ainutlaatuiset olosuhteet Yhdistyneen kuningaskunnan erotessa unionista. Siihen sisältyy määräyksiä, joiden avulla pyritään välttämään tiukka rajavalvonta Irlannin ja Pohjois-Irlannin välillä ja joiden nojalla Pohjois-Irlannissa noudatetaan tiettyjä tavaroiden sisämarkkinoihin liittyviä EU:n sääntöjä. Pöytäkirjan liitteessä 2 on luettelo pöytäkirjan 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista unionin oikeuden säännöksistä, joita sovelletaan tältä osin Pohjois-Irlantiin. Luettelosta on epähuomiossa jäänyt pois kahdeksan säädöstä, jotka ovat tavaroiden sisämarkkinoihin liittyvien sääntöjen soveltamisen kannalta olennaisia. Lisäksi liitteestä on jäänyt epähuomiossa pois kolme selittävää huomautusta, jotka ovat tarpeen tiettyjen Irlantia/Pohjois-Irlantia koskevan pöytäkirjan liitteessä 2 lueteltujen erityissäädösten soveltamisalan tarkentamiseksi.

3.2.1.Direktiivi (EU) 2019/904 tiettyjen muovituotteiden ympäristövaikutuksen vähentämisestä

Direktiivillä (EU) 2019/904 edistetään kiertoon perustuvia toimintamalleja, joissa kertakäyttötuotteiden sijasta etusijalle asetetaan kestävät ja myrkyttömät uudelleenkäytettävät tuotteet ja uudelleenkäyttöjärjestelmät ja joilla pyritään vähentämään syntyvän jätteen määrää. Tämä direktiivi täydentää pakkauksista ja pakkausjätteistä annettua direktiiviä 94/62/EY, joka mainitaan jo Irlantia/Pohjois-Irlantia koskevan pöytäkirjan liitteessä 2. Pohjois-Irlannissa on sovellettava kumpaakin säädöstä, jotta voidaan välttää tilanne, jossa jätteisiin, esimerkiksi merkintävaatimuksiin, sovellettaisiin eri sääntöjä, ja varmistaa, että tuotteet, jotka voidaan saattaa Pohjois-Irlannin markkinoille, voidaan tuoda turvallisesti ja laillisesti yli rajan Irlantiin ja muualle sisämarkkinoille.

Edellä esitetyn perusteella ja sisämarkkinoiden eheyden suojaamiseksi pakkausten ja pakkausjätteiden osalta ehdotetaan, että direktiivi (EU) 2019/904 sisällytetään Irlantia/Pohjois-Irlantia koskevan pöytäkirjan liitteessä 2 olevaan luetteloon niistä unionin säädöksistä, joita sovelletaan Pohjois-Irlannin osalta, kohtaan ”Jätteet”.

3.2.2.Direktiivi 2011/91/EU elintarvike-erän tunnistamismerkinnöistä

Direktiivillä 2011/91/EU vahvistetaan yleiset, kaikkia elintarvikkeita koskevat säännökset elintarvikkeiden valmistuserien tunnistamiseksi tarkoitetun yhteisen järjestelmän hallitsemiseksi. Siinä asetetaan erätunnuksen merkitsemistä koskeva yleinen velvoite ja säädetään sitä koskevista poikkeuksista, osoitetaan vastuu vaatimusten noudattamisesta eri toimijoille ja annetaan ohjeet merkinnän sisällöstä ja sen sijoittamisesta elintarvikkeisiin.

Elintarvikkeen valmistuserää koskeva merkintä on hyödyllinen tiedon lähde ratkaistaessa elintarvikkeisiin liittyviä erimielisyyksiä tai epäiltäessä elintarvikkeista aiheutuvan vaaraa kuluttajien terveydelle. Elintarvikealan toimijoiden on helpompi hallita vaarallisten tuotteiden vetämistä pois markkinoilta, kun tarvittavat valmistuserät voidaan tunnistaa ja vetää pois nopeasti. Valmistuserää koskeva merkintä on kansallisille viranomaisille välttämätön väline myös elintarvikepetosten tutkinnassa.

Vaikka valmiiksi pakattujen elintarvikkeiden valmistus- tai pakkauserän merkitseminen perustuu yleiseen kansainvälisen tason velvoitteeseen (Codex Alimentarius -elintarvikestandardikokoelmaan kuuluva General Standard for the Labelling of Pre-packaged Foods), direktiivissä vahvistetut erityiset yhteiset vaatimukset menevät tätä velvoitetta pidemmälle. On myös otettava huomioon, että Euroopan unioniin kolmansista maista tuotavien elintarvikkeiden on täytettävä unionin lainsäädännössä asetetut jäljitettävyysvaatimukset, jotta niitä voidaan pitää laillisesti kaupan unionissa.

Direktiivi 2011/91/EU myös täydentää elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 178/2002, joka sisältyy jo Irlantia/Pohjois-Irlantia koskevan pöytäkirjan liitteeseen 2.

Edellä esitetyn perusteella sekä sisämarkkinoiden eheyden ja unionin kansalaisten terveyden ja turvallisuuden suojaamiseksi ehdotetaan, että direktiivi 2011/91/EU sisällytetään Irlantia/Pohjois-Irlantia koskevan pöytäkirjan liitteessä 2 olevaan luetteloon niistä unionin säädöksistä, joita sovelletaan Pohjois-Irlannin osalta, kohtaan ”Elintarvikkeet – yleinen”.