Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvostonpäätökseksi tekemiseksi kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta /* SEK/2001/1565 lopull. - COD 2001/0029 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvostonpäätökseksi tekemiseksi kuudennesta ympäristöä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta 1- MENETTELY >TAULUKON PAIKKA> 2- KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITE Ohjelmassa esitetään ympäristöä koskevien toimien painopistealueet seuraavan kymmenen vuoden ajaksi, ja se muodostaa kestävää kehitystä koskevan yhteisön strategian ympäristöulottuvuuden. Ehdotetussa ohjelmassa jatketaan osittain työtä, joka perustuu vuonna 2000 päättyneen viidennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tavoitteisiin, mutta se sisältää myös kunnianhimoisempia tavoitteita ja siinä noudatetaan strategisempaa lähestymistapaa. Siinä kehotetaan kaikkia yhteiskunnan toimijoita etsimään aktiivisesti innovatiivisia, toimivia ja kestäviä ratkaisuja tämänhetkisiin ympäristöongelmiin sekä korostetaan kaikkien toimijoiden vastuuta. Ehdotuksessa määritetään neljä ensisijaista alaa: * ilmastonmuutos * luonnonsuojelu ja biologinen monimuotoisuus * ympäristö ja terveys * luonnonvarat ja jätteet. Jotta näillä aloilla voitaisiin saada aikaan parannuksia, uudessa ohjelmassa määritetään viisi strategista lähestymistapaa: * varmistetaan olemassa olevan ympäristölainsäädännön täytäntöönpano * otetaan ympäristönäkökohdat huomioon kaikilla yhteisön politiikan osa-alueilla * työskennellään tiiviisti yritysten ja kuluttajien kanssa ratkaisujen löytämiseksi * varmistetaan, että kansalaiset saavat paremmin ja helpommin ympäristöä koskevaa tietoa * kehitetään maankäyttötapoja, joissa ympäristö otetaan huomioon aiempaa paremmin. Samalla kun ehdotuksessa korostetaan entistä tehokkaampaa lainsäädännön täytäntöönpanoa, siinä pyritään myös saamaan toimintaan mukaan useampia toimijoita, mukaan luettuina yritykset. Yrityksille ei voi olla muuta kuin hyötyä onnistuneen ympäristöpolitiikan toteuttamisesta sekä uusista ja innovatiivisista välineistä, joilla pyritään vastaamaan vaikeisiin ympäristöhaasteisiin. Lainsäädäntöä ei laiminlyödä; pikemminkin pyritään lainsäädännön tehokkaampaan hyödyntämiseen sekä laajempaan osallistumiseen politiikan laatimisessa. 3- HUOMIOITA YLEISESTÄ KANNASTA 3. 1 Yleisarvio Yhteinen kanta on merkittävä edistysaskel kehitettäessä ohjelmaa, jossa määritetään yleinen suunta Euroopan unionin ympäristöpolitiikalle seuraavan kymmenen vuoden aikana. Göteborgin Eurooppa-neuvoston jälkeen annetuissa puheenjohtajan päätelmissä tunnustettiin kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman merkitys. Päätelmissä vahvistetaan yhteisen kannan lähestymistapa ja todetaan ohjelman edistävän kestävän kehityksen strategiaa ja ympäristönäkökohtien huomioon ottamista kaikilla asiaankuuluvilla yhteisön politiikan aloilla, kuten energian ja liikenteen aloilla. 1 ja 2 artikla - Alat ja tavoitteet Yhteinen kanta noudattaa komission ehdotusta, jossa keskitytään neljään strategiseen ensisijaiseen alaan sen sijaan, että yritettäisiin laatia yksityiskohtainen työohjelma. Yhteisessä kannassa asetetaan täytäntöönpanotoimenpiteiden laatimisen yleiseksi määräajaksi neljä vuotta ohjelman hyväksymisen jälkeen. Komissio muistuttaa muita toimielimiä yleisestä politiikastaan, jonka mukaan se ei pysty ottamaan vastuulleen tietyssä määräajassa suoritettavia uusia tehtäviä ilman tarvittavia taloudellisia resursseja ja henkilöstöä. Komissio tukee kuitenkin tätä ohjeellista määräaikaa, koska ohjelma on erittäin tärkeä kestävän kehityksen ympäristöulottuvuuteen liittyvien tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Toimintaohjelman oikeusperusta on Euroopan yhteisön 175 artiklan 3 kohta, jossa säädetään yhteispäätösmenettelystä yleisiä toimintaohjelmia varten. Tämän perusteella päätös ohjelman tekemisestä on luonteeltaan yleinen ja ohjelman täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä on tehtävä erilliset yhteisön päätökset. Näin ollen 1 ja 2 artiklassa asetetaan yleiset tavoitteet, joilla ohjataan ympäristöpolitiikkaa ja näin myös ympäristönäkökohtien huomioon ottamista muussa politiikassa sekä etenemistä kohti kestävää kehitystä. Artiklat eivät ohjelman luonteen mukaisesti sisällä uusia määrällisiä tavoitteita, vaan määrälliset tavoitteet on asetettava seuraavassa vaiheessa parhaiden käytettävissä olevien tietojen perusteella. Tämä on tehtävä yhdessä sidosryhmien kanssa, koska heidän tehtäväkseen jää saavuttaa tavoitteiden edellyttämät tulokset. 3 artikla - Innovatiiviset välineet lainsäädännön täydentämiseksi Tämänkin aiheen osalta ollaan laajalti yhtä mieltä siitä, että on tarpeen käyttää innovatiivisia välineitä ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi. Yhteisessä kannassa vahvistetaan pyrkimys edistää erilaisten politiikan välineiden, kuten lainsäädännön ja yhteissääntelymekanismien, käyttöä 4 artikla - Aihekohtaisten strategioiden rooli ja luonne Komission ehdotus aihekohtaisista strategioista, joita käsiteltiin laajasti päätösehdotukseen liittyneessä tiedonannossa, on otettu myönteisesti vastaan. Sitä on pidetty innovatiivisena lähestymistapana, jonka avulla voidaan käsitellä useita vaikeita kysymyksiä. Kaikki toimielimet ovat todenneet, että strategiat on laadittava sosioekonomisten toimijoiden laajan kuulemisen perusteella ja että neuvoston ja parlamentin on osallistuttava strategioiden laatimiseen, jotta voidaan varmistaa tarvittava poliittinen tuki ehdotettaville toimenpiteille. Neuvosto on kuitenkin hyväksynyt sen, että on tarpeen antaa komissiolle joustavuutta ja välttää tarpeettoman pitkiä strategioiden hyväksymismenettelyjä. Näin ollen lopullisessa tekstissä suositellaan, että strategioiden laatimisessa käytetään mahdollisuuksien mukaan 175 artiklan mukaista päätöksentekoa, mikäli aihe on tähän riittävän kypsä. 5 artikla - Ilmastonmuutos, lähestymistavan vahvistaminen Yhteisessä kannassa vahvistetaan komission yleinen lähestymistapa, joka perustuu IPCC:n [1] päätelmiin ja käytännössä siihen, että pyritään saavuttamaan vaatimattomammat Kioton pöytäkirjan mukaiset tavoitteet. Neuvosto korostaa yhteisen kannan tekstissä energia- ja liikennealan sekä teollisuuden tärkeää panosta. [1] Hallitustenvälinen ilmastonmuutospaneeli 6 artikla - Ennallistamisen ja säilyttämisen korostaminen Kaikkien toimielinten kantojen mukaisesti yhteisessä kannassa tuodaan uudelleen esiin se, että on tarpeen luoda ja toteuttaa Natura 2000 -verkko ja laajentaa sitä merialueille ja ehdokasvaltioihin. Lisäksi korostetaan aiempaa enemmän biologisen monimuotoisuuden suojeluun liittyviä toimenpiteitä, esimerkiksi toteuttamalla toimintasuunnitelmia, jotka liittyvät biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen [2], tai toimenpiteitä, jotka liittyvät vieraista tulokaslajeista aiheutuvien vaikutusten torjumiseen. [2] CBD-yleissopimus 7 artikla - Terveys ja elämänlaatu Kaikki toimielimet tunnustavat, että ympäristöpolitiikan kehittämisessä on tarpeen painottaa aiempaa enemmän ihmisten terveyden suojelua. Tällä on vaikutuksia uudempiin toimiin, jotka koskevat esimerkiksi kemikaaleja, torjunta-aineita ja melua, sekä perinteisimpiin aloihin, kuten ilman- ja vesiensuojeluun, joiden osalta haasteet liittyvät lähinnä lainsäädännön täytäntöönpanoon. Yleisesti ollaan yksimielisiä siitä, että vaikka kaikkien terveysriskien eliminoiminen on teoreettisesti toivottavaa, se on käytännössä mahdotonta. On siis keskityttävä vaikutusten minimoimiseen. Ympäristöpolitiikassa tulisi kuitenkin painottaa uusien, puhtaampien ja kannattavien ratkaisujen edistämistä, esimerkiksi kemikaalien ja torjunta-aineiden tuotannossa ja niiden käytössä teollisuudessa ja maataloudessa. Kaupunkiympäristön merkitystä on korostettu lisäämällä säännöksiä sitä koskevasta aihekohtaisesta strategiasta. Pyrkimyksenä on edistää tehokasta liikennettä yleensä ja julkista liikennettä erityisesti. 8 artikla - Luonnonvarojen tehokas hallinta ja jätteen syntymisen ehkäisy Luonnonvarojen kestävää käyttöä käsitellään yhteisessä kannassa korostamalla ekologista tehokkuutta, joka tarjoaa sekä yrityksiä, kuluttajia että ympäristöä hyödyttäviä ratkaisuja. Tulevassa jätehuoltopolitiikassa on noudatettava yhdennettyä tuotepolitiikkaa ja edistettävä tuotteiden uudelleenkäyttöä. Jäte, jota tästä huolimatta syntyy, olisi pyrittävä hyödyntämään, erityisesti kierrättämään. Tavoitteiden osalta neuvosto totesi, että jätehuolto on erityisen hankala kysymys ja että yleistä toimintaohjelmaa koskevat neuvottelut eivät ole paras tapa asettaa uusia tavoitteita. Komissiota on kuitenkin pyydetty asettamaan tavoitteita vuonna 2002. 10 artikla - Politiikan valmistelun, raportoinnin ja arvioinnin parantaminen Ympäristöpolitiikan valmistelun osalta ollaan laajasti yhtä mieltä siitä, että politiikkaa on nykyaikaistettava uusilla menetelmillä ja tekniikoilla, joiden käyttöön osallistuu aiempaa huomattavasti laajempi osa yhteiskuntaa. Tällä tavoin politiikat ovat todennäköisemmin lähempänä todellisuutta ja niiden avulla on mahdollista saavuttaa parannuksia. Yhteisessä kannassa vahvistetaan tämä lähestymistapa ja tuodaan esiin, että prosessin tulisi perustua täydelliseen avoimuuteen, selkeisiin ohjesääntöihin ja sovittuihin menettelyihin kuitenkin niin, että samalla varmistetaan tarvittava joustavuus. Lisäksi korostetaan poliittisten ehdotusten vaikutuksia ja olemassa olevien toimenpiteiden tehokkuutta. Tämä - yhdistettynä vaatimukseen ympäristövaikutusten arvioinnista osana kestävän kehityksen strategiaa - on merkittävä edistysaskel. 3.2 Yksityiskohtainen arviointi Seuraavassa esitetään yksityiskohtainen analyysi siitä, miten Euroopan parlamentin tarkistukset on sisällytetty yhteiseen kantaan. Parlamentti teki 226 tarkistusta. Komissio hyväksyi 30 tarkistusta kokonaan ja 92 tarkistusta osittain ja/tai periaatteessa. Muita tarkistuksia ei voitu hyväksyä. Tästä huolimatta ainoastaan 42:ta tarkistusta ei ole otettu huomioon yhteisessä kannassa huomioon tavalla tai toisella. Komission kanta kaikkiin tarkistuksiin esitetään tiivistetysti liitteessä. A. Parlamentin tarkistukset, jotka komissio on hyväksynyt ja jotka on sisällytetty kokonaan tai osittain yhteiseen kantaan Johdanto-osa Johdanto-osan 30 kappaleeseen on lisätty viittaus liikennepolitiikkaan tarkistuksen 14 mukaisesti. Yleinen viittaus tiedon saatavuuteen sekä oikeussuojaan (tarkistus 16) sisältyy johdanto-osan 15 kappaleeseen ja erityinen viittaus Århusin yleissopimukseen 3 artiklan 9 kohtaan. Viittaus sidosryhmiin tarkistuksen 261 mukaisesti sisältyy johdanto-osan 14 ja 33 kappaleeseen. Periaatteet ja yleistavoitteet Tärkeimmät toiminnalliset tavoitteet, jotka aiemmin sisältyivät tavoitteita koskevaan 2 artiklaan, on siirretty aihekohtaisiin ja yleisiin 5-10 artikloihin (tarkistukset 26-33). Tämän tuloksena 2 artiklassa käsitellään aiempaa tiiviimmin periaatteita ja yleistavoitteita. Tämä vastaa yleisesti tarkistuksia 21, 24, 34, 35, 37, 39 ja 40. Tarkempi viittaus maaperän suojeluun (tarkistus 35) sisältyy 6 artiklan 2 kohdan c alakohtaan ja talouspoliittisiin välineisiin (tarkistus 37) 8 artiklan 2 kohdan i alakohdan e alakohtaan. Strategiset lähestymistavat Tarkistus 276 (ja tarkistus 44) otetaan huomioon 3 artiklan 1 ja 2 kohdassa, jossa käsitellään ympäristölainsäädännön kehittämistä, ja 2 artiklan 1 kohdassa, jossa käsitellään lainsäädännön periaatteita (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 174 artiklan 2 kohdan periaatteiden mukaisesti). Aineiden korvaamista, joka ei sisälly perustamissopimuksen 174 artiklan 2 kohdan soveltamisalaan, käsitellään 7 artiklan 1 kohdassa ja saman artiklan 2 kohdan c alakohdassa kemikaalien ja torjunta-aineiden yhteydessä. Lisäksi 3 artiklan 2 kohdassa otetaan huomioon tarkistukset 55 ja 62, jotka koskevat lainsäädännön täytäntöönpanoa, sekä tarkistus 61, joka koskee jäsenvaltioiden lupa-, tarkastus-, seuranta- ja täytäntöönpanomenettelyjä. Lisäksi kyseisessä artiklassa otetaan yleisesti huomioon tarkistukset 57, 58 ja 59, jotka koskevat lainsäädännön rikkomista. Tarkistuksissa 69 ja 292 käsitellään ympäristökysymysten asiantuntemusta yrityksissä, ja tämä ajatus sisältyy 3 artiklan 5 kohtaan, jossa strategisena lähestymistapana on parantaa yhteistyötä ja kumppanuutta yritysten, myös pk-yritysten (tarkistus 74), kanssa ympäristönsuojelun tason parantamiseksi. Yleinen viittaus tutkimukseen (tarkistus 54) esitetään nyt yksityiskohtaisesti 10 artiklan ensimmäisen kohdan d alakohdassa, jossa mainitaan yhteisön tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen puiteohjelma (tarkistus 173). Yhteisen kannan 3 artiklan 4 kohdassa mainitaan markkinaehtoiset ja taloudelliset välineet, mukaan lukien verotukselliset keinot, ja näin otetaan huomioon tarkistus 75 ja joitakin tarkistuksen 68 osia. Yhteisen kannan 3 artiklan 5 kohdassa otetaan huomioon tarkistus 72, koska kyseisessä kohdassa käsitellään menettelyjä siltä varalta, että vapaaehtoisia sopimuksia ei noudateta. Muut tarkistuksessa 68 käsitellyt vastuuseen liittyvät kysymykset otetaan huomioon 3 artiklan 8 kohdassa sekä yleisissä saastuttaja maksaa -periaatetta käsittelevissä säännöksissä. Vastuuvakuutukseen liittyvät kysymykset eivät kuulu tämän ympäristöä koskevan toimintaohjelman soveltamisalaan. Tarkistuksissa 82, 88 ja 92 esitetyt ajatukset osallistumisesta, tiedon saamisesta sekä tietoisuuden lisäämisestä sisältyvät 3 artiklan 9 kohtaan. Vaikka paikallisyhteisöjen osallistumista (tarkistus 53) ei käsitellä suoraan, komissio katsoo, että ajatus sisältyy 3 artiklan 6 kohtaan (julkisyhteisöt), 9 kohtaan (valtioista riippumattomat järjestöt ja kansalaiset) sekä 10 kohtaan (kokemusten vaihto). Tarkistus 96, jonka mukaan aluesuunnittelua tulisi käyttää ympäristöpolitiikan välineenä, on otettu huomioon 3 artiklan 10 kohdassa. Kyseinen kohta kattaa myös yksityiskohtaiset vaatimukset, jotka sisältyvät tarkistuksiin 93, 97, 98 ja 101, joten ohjelmien ja alueiden erityinen painottaminen on tarpeetonta. Tarkistuksessa 246, joka koskee maatalouden ympäristötoimenpiteitä, toistetaan komission alkuperäistä ehdotusta, ja sen ajatus sisältyy edelleen 3 artiklan 10 kohtaan. Aihekohtaiset strategiat Aihekohtaisia strategioita selvennetään uudessa 4 artiklassa. Tämä artikla sisältää säännökset aihekohtaisten strategioiden perusrakenteesta: muodosta (tarvittaessa päätös, jolloin komissiolle jää tarvittavaa joustavuutta), menettelystä ja erilaisista tarvittavista toimenpiteistä (lainsäädännöstä ja muista toimista), kuulemisesta, määräajoista ja raportoinnista. Näin ollen tarkistus 20 on otettu huomioon. Aihekohtaisiin strategioihin liittyvät yleiset kysymykset, joita on käsitelty tarkistuksissa, sisältyvät nyt yksityiskohtaisemmin seuraaviin artikloihin: 6 artiklan 2 kohdan c alakohta (tarkistus 148) - maaperä 6 artiklan 2 kohdan g alakohta (tarkistus 157) - meriympäristö 7 artiklan 2 kohdan c alakohta (tarkistus 188) - torjunta-aineet 7 artiklan 2 kohdan f alakohta - ilman laatu 7 artiklan 2 kohdan h alakohta (tarkistukset 171 ja 207) - kaupunkiympäristö 8 artiklan 2 kohdan i alakohta (tarkistukset 212 ja 213) - luonnonvarojen kestävä käyttö ja hoito 8 artiklan 2 kohdan iii alakohta (tarkistus 217) - jätteiden kierrätys Ilmastonmuutos Tarkistuksessa 104 määritetään ilmastonmuutokseen liittyvien toimien yleinen tavoite, ja se on otettu huomioon 2 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa. Vaatimus siitä, että kasvihuonekaasujen päästöjä olisi vähennettävä 50 prosentilla vuoteen 2040 mennessä ei kuitenkaan vahvista 2 artiklaan sisältyvää IPCC:n tavoitetta siitä, että päästöjä on vähennettävä 70 prosentilla vuoteen 1990 verrattuna. Tavoite 50 prosentin vähennyksistä voi olla liian vaativa tai vaatimaton tilanteen kehittymisestä riippuen. Tarkistuksessa 114 nimetään erityisesti tietyt alat, ja tämä näkyy aiempaa kattavammissa energia-alan, liikenteen, teollisen tuotannon ja muiden alojen alakohtaisissa aloitteissa (5 artiklan 2 kohta). Samalla tavalla erityisiä vaatimuksia, jotka liittyvät liikenteeseen (tarkistukset 116, 117, 127, 128 ja 287), energiaan (123) ja teollisuuteen (120), käsitellään yleisesti 5 artiklan 2 kohdassa. Tarkka tavoite siitä, että lämmön ja sähkön yhteistuotannolla olisi katettava 18 prosenttia yhteisön lämmön ja sähköntuotannosta (tarkistus 123), on otettu huomioon 5 artiklan 2 kohdan ii alakohdan d alakohdassa. Tarkistuksen 123 sitä kohtaa, jossa muutetaan tavoitetta uusiutuvista energialähteistä tuotettavan energian osuudelle ja asetetaan yksityiskohtainen tavoite vaihtoehtoisille polttoaineille (tarkistus 287) ei ole pidetty asianmukaisena tässä yleisessä toimintaohjelmassa. Vaikka 5 artiklan 2 kohdan vi alakohdan a kohdassa viitataan edelleen energiaverotuspuitteisiin pikemminkin kuin ympäristöverotukseen, 2 artiklan 3 kohdassa korostetaan, että on tarpeen ottaa huomioon ympäristökustannukset. Näin otetaan osittain huomioon parlamentin tarkistus, joka koskee ulkoisten kustannusten sisällyttämistä hintoihin kokonaisuudessaan (tarkistus 291). Teknologian siirtoon liittyvät tarpeet ja toiminta kolmansien maiden kanssa yleensä (tarkistus 251), on nyt otettu huomioon 5 artiklan 5 kohdassa. Saman artiklan 4 kohdassa käsitellään ilmastohaastetta yhteisön laajentumisen yhteydessä (tarkistus 254). Biologinen monimuotoisuus Tarkistuksessa 133 määritetään luontoa ja biologista monimuotoisuutta koskevien toimien yleinen tavoite. Tämä on otettu huomioon 2 artiklan 2 kohdan toisessa luetelmakohdassa ja vahvistettu 6 artiklan 1 kohdassa, jossa mainitaan biologisen monimuotoisuuden heikkeneminen. Yhteisen kannan 6 artiklan 1 kohdassa otetaan huomioon myös tarkistukset 134 ja 136 luonnonympäristön ja maaperän suojelusta, tarkistus 137 biologista monimuotoisuutta koskevasta yhteisön strategiasta, tarkistus 138 arvokkaista maisemista, tarkistus 140 geneettisestä häviämisestä sekä tarkistus 141 vesistöistä (vaikka tätä käsitellään pääasiassa 7 artiklassa). Tarkistuksen 137 viittaukset luontotyyppi- ja lintudirektiiveihin on otettu huomioon saman artiklan 2 kohdan a alakohdassa. Yhteisen kannan 6 artiklan 2 kohdan a alakohta ja g alakohta sisältävät tarkistukset 142 ja 143, jotka koskevat Natura 2000 -verkkoa. Yleinen viittaus lajien, erityisesti uhanalaisten lajien, suojeluun sekä tarpeelliseen tutkimukseen (tarkistukset 144 ja 145) on otettu huomioon 6 artiklan 1 kohdassa ja 6 artiklan 2 kohdan a alakohdassa. Maatalouden roolia luonnon ja biologisen monimuotoisuuden suojelussa on käsitelty laajemmin 6 artiklan 2 kohdan f alakohdassa. Tämän alan toimia ei kuitenkaan ole tarpeen rajoittaa vuonna 2003 toteutettavan yhteisen maatalouspolitiikan uudistamiseen (tarkistukset 150 ja 257). Tarkistuksessa 151 käsitellään yhdistettyjen suunnitelmien laatimista eri tasoilla, ja tarkistuksen ajatus sisältyy biologista monimuotoisuutta koskevan yhteisön strategian yleiseen toteuttamiseen toissijaisuusperiaatteen mukaisesti (6 artiklan 2 kohdan a alakohta). Viittaus Yhdistyneiden Kansakuntien metsäfoorumiin (tarkistus 155) on lisätty 6 artiklan 2 kohdan h alakohtaan. Parlamentin vaatimus rajat ylittävien vihreiden vyöhykkeiden verkostojen perustamisesta (tarkistus 156) sisältyy yleiseen ajatukseen rajat ylittävästä ympäristöalan yhteistyöstä 9 artiklan 2 kohdan i alakohdassa. Erityinen tavoite Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan ratifioinnista ja täytäntöönpanosta (tarkistus 158) sisältyy nyt 6 artiklan 2 kohdan i alakohtaan. Samassa artiklassa käsitellään myös tarvetta ottaa huomioon bioteknologiaan ja geenimuunnettuihin organismeihin (GMO) liittyvät terveysriskit (tarkistus 259). Erityinen viittaus rannikkoalueiden yhdennettyyn käyttöön ja hoitoon sisältyy 6 artiklan 2 kohdan g alakohtaan, vaikka on liian aikaista vaatia lainsäädännöllisiä puitteita (tarkistus 268), koska keskustelut ehdotuksesta tätä koskevaksi suositukseksi ovat vielä kesken. Ympäristö, terveys ja elämälaatu Tarkistuksessa 160 määritetään ympäristöä, terveyttä ja elämänlaatua koskevien toimien yleinen tavoite, ja tämä on sisällytetty 2 artiklan 2 kohdan kolmanteen luetelmakohtaan ravintoa ja juomavettä koskevaa viittausta lukuun ottamatta. Tarkistukset 161, 167, 169 ja 170, jotka koskevat ympäristöön ja terveyteen, veden laatuun, ilman laatuun ja melutasoihin kohdistuvien vaarojen tutkimista, on sisällytetty tavoitteita koskevan 7 artiklan 1 kohtaan. Yhteisen kannan 7 artiklan 2 kohdan a alakohta sisältää viittauksen sähkömagneettisista lähteistä peräisin olevan saasteen mahdollisiin terveysriskeihin (tarkistukset 172 ja 204) sekä terveysnormien ja raja-arvojen päivittämiseen siten, että otetaan huomioon myös eri saasteiden synergia- ja vuorovaikutukset (tarkistus 174). Lisäksi on otettu huomioon vaatimus tutkimuksen paremmasta koordinoinnista (tarkistus 175), mutta ei viittausta nimettyihin tutkimusaloihin. Näitä kysymyksiä voidaan käsitellä paremmin kuudennessa tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmassa. Kemikaalien osalta 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa todetaan, että erittäin ongelmallisten aineiden käyttöön on saatava ennakolta lupa (tarkistus 179). Vaatimus siitä, että kemikaaleja koskevat tarvittavat toimenpiteet tulevat voimaan ennen välitarkistusta, vastaa tarkistuksen 289 tärkeintä vaatimusta. Vaatimus hitaasti hajoavia orgaanisia yhdisteitä koskevan yleissopimuksen ratifioinnista (tarkistus 182) sisältyy 7 artiklan 2 kohdan d alakohtaan. Lisäksi yhteinen kanta sisältää yleisen säännöksen kansainvälisten yleissopimusten ratifioinnista 9 artiklan 2 kohdan d alakohdassa (tarkistus 181). Rotterdamin yleissopimusta koskeva tarkistus 183 on lisätty toimituksellisena muutoksena 7 artiklan 2 kohdan d alakohtaan. Vesivaroja koskeva 7 artiklan 2 kohdan e alakohta sisältää aiempaa yksityiskohtaisemman viittauksen vesipolitiikan puitedirektiiviin (vaikka sitä ei voida täysin panna täytäntöön tämän ohjelman aikana - tarkistus 193) sekä uimavesidirektiiviin (tarkistus 194). Yhteisen kannan 7 artiklan 2 kohdan g alakohta sisältää nyt yleisiä säännöksiä melupäästöistä; tämä vastaa tarkistusta 282. Luonnonvarat ja jätteet Tarkistuksessa 278 (ensimmäinen osa) määritetään luonnonvaroja ja jätteitä koskevien toimien yleinen tavoite. Tämä on otettu huomioon 2 artiklan 2 kohdan 4 alakohdassa. Yksityiskohtaisia tavoitteita ei ole kuitenkaan hyväksytty, koska ne eivät sovi yleiseen toimintaohjelmaan. Tavoitteet siitä, että luonnonvarojen käyttö ei ylitä ympäristön kantokykyä (tarkistus 37) ja että minimoidaan jätteen syntyminen ja sen vaarallisuus (tarkistuksen 278 jälkimmäinen osa), on otettu huomioon 8 artiklan 1 kohdassa. Yhteisen kannan 8 artiklan 2 kohdan i alakohdan d alakohdassa säädetään luonnonvarojen kestävää käyttöä edistävistä talteenotto- ja tuotantomenetelmistä; tämä vastaa tarkistuksessa 213 esitettyä ajatusta. Yhteisen kannan 8 artiklan 2 kohdan iv kohdassa säädetään rakennus- ja purkausjätettä, pakkauksia ja paristoja koskevaan lainsäädäntöön liittyvistä toimista (tarkistukset 215 ja 216). Kansainväliset kysymykset Tarkistus 226 monenkeskisistä ympäristösopimuksista ja tarkistus 229 ennalta varautumisen periaatteesta on otettu huomioon 9 artiklan 2 kohdan h alakohdassa ja f alakohdassa. Tarkistuksen 230 vaatimus siitä, että kauppasopimusten vaikutukset kestävään kehitykseen arvioidaan, on suurelta osin otettu huomioon 9 artiklan 2 kohdan g alakohdassa. Tarkistukset 231 ja 232, joissa kehotetaan vahvistamaan yhteistyötä Venäjän kanssa sekä Välimeren ja Itämeren alueilla, on otettu huomioon yleisempänä säännöksenä 9 artiklan 2 kohdan i alakohdassa. Politiikan laatiminen Tarkistuksissa 234 ja 237 käsitellään tiedonsaantia, osallistumista ja päätöksentekoa, ja nämä kysymykset sisältyvät nyt 3 artiklan 3 kohtaan sekä 3 artiklan 9 kohtaan, jossa mainitaan Århusin yleissopimus. Vuoropuhelua koskevien yhteisten periaatteiden kehittämistä (tarkistus 236) käsitellään myös 10 artiklan a kohdassa. Arviointimenettelyjä koskevat säännökset (tarkistus 241) on sisällytetty 10 artiklan c kohtaan. Strategisen ympäristöarvioinnin (SEA) kehittämistä (tarkistus 238) käsitellään nyt 3 artiklan 3 kohdassa. Paikallisviranomaisten ja tieteellisten yhteisöjen osallistumista käsitellään yleisesti 10 artiklassa, erityisesti luomalla yhteyksiä mm. toimijoihin tutkimuksen alalla (tarkistukset 237 ja 240). Seuranta Ehdotus siitä, että väliarviointi toteutetaan kattavien osoittimien perusteella (tarkistus 245), on hyväksytty 11 artiklan 1 kohtaan. B. Parlamentin tarkistukset, jotka komissio on hyväksynyt mutta joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan Strategiset lähestymistavat 3 artiklan 8 kohta Neuvosto hylkäsi tavoitteen, jonka mukaan tehokas ympäristölainsäädäntö olisi annettava vuoteen 2003 mennessä (tarkistus 288). 3 artiklan 10 kohta Neuvosto hylkäsi suoran vaatimuksen siitä, että maankäytön suunnittelussa olisi otettava huomioon kulttuuriperintö ja historiallisten paikkojen suojelu (tarkistus 95). Ilmastonmuutos Neuvosto on hyväksynyt 5 artiklaan vaatimuksen ilmaston alueellisen mallintamisen edistämisestä, mutta hylännyt vaatimuksen siitä, että tämä koskisi myös paikallisia mukauttamistoimenpiteitä (tarkistus 131). Lisäksi neuvosto on hylännyt vaatimuksen siitä, että asetettaisiin määräaika yhteisön laajuisen päästökauppajärjestelmän luomiselle (tarkistus 290). Luonto ja biologinen monimuotoisuus Neuvosto katsoo 6 artiklan osalta, että ympäristönäkökohtien "sisällyttäminen" yhteiseen kalastuspolitiikkaan (tarkistus 152) ei ole asianmukaista yleisessä toimintaohjelmassa perustamissopimuksen 175 artiklan perusteella. Perustamissopimuksen 6 artiklan perusteella ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset on joka tapauksessa sisällytettävä muuhun politiikkaan. Ympäristö ja terveys sekä elämänlaatu Neuvosto on katsonut 7 artiklassa, että ehdotetut viittaukset ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi annettuun direktiiviin (1996/61/EY) jäävät ympäristöä ja terveyttä sekä elämänlaatua koskevan artiklan strategisen soveltamisalan ulkopuolelle (tarkistus 279). Ympäristöpolitiikan laatiminen Neuvosto katsoi 10 artiklassa, että viittaus maantieteellisiin ja kartografisiin tietojärjestelmiin on katettu yleisellä viittauksella maapallon tilan seurantajärjestelmiin ja -välineisiin (tarkistus 243). C. Neuvoston tekemät muutokset Neuvosto on tarkentanut tekstiä jossakin määrin. Komissio voi hyväksyä tämän sikäli kun strategista lähestymistapaa ei muuteta merkittävästi ja uusi teksti ei vaikuta muihin komission poliittisiin aloitteisiin, kuten yhteisön tutkimuksen ja teknologian kehittämisen puiteohjelmaan (2002-2006). Jotkin neuvoston muutoksista vastaavat sellaisia parlamentin tarkistuksia, joita komissio ei tukenut. Näissä tapauksissa kyseiseen tarkistukseen on viitattu suluissa. Erityisesti osa parlamentin ehdottamista muutoksista johdanto-osan kappaleisiin on otettu huomioon artikloissa. Johdanto-osa Johdanto-osan 5 kappale sisältää viittauksen ennalta varautumisen periaatteeseen (tarkistus 260). Johdanto-osan 29 kappaleessa, joka koskee jätteitä, yhdistetään alkuperäisen ehdotuksen 21 ja 22 kappaleet (tarkistukset 12 ja 13). Periaatteet ja yleistavoitteet Neuvosto on todennut 2 artiklan 1 kohdassa, että ohjelma muodostaa puitteet yhteisön ympäristöpolitiikalle seuraavan kymmenen vuoden ajan. Ohjelman perusteena ovat ympäristönäkökohtien huomioon ottaminen kaikissa yhteisön politiikoissa, kestävän kehityksen asettamat vaatimukset sekä yhteisön ympäristöpolitiikan ohjaavat periaatteet (tarkistus 22). Siten se muodostaa kestävää kehitystä koskevan yhteisön strategian ympäristöulottuvuuden (tarkistus 25). Neuvosto on kuitenkin noudattanut oikeudellisen yksikkönsä kantaa, jonka mukaan Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 6 artikla ei ole asianmukainen oikeudellinen perusta tälle päätökselle. Lisäksi 2 artiklan 4 kohdassa neuvosto korostaa sitä, että ohjelmassa ehdotettujen toimenpiteiden on oltava sopusoinnussa kestävän kehityksen taloudellisen ja sosiaalisen ulottuvuuden kanssa (tarkistus 23). Strategiset lähestymistavat Neuvoston mukaan (3 artiklan 2 kohdan kolmas luetelmakohta) on tarkistettava järjestelmällisemmin ympäristölainsäädännön soveltamista jäsenvaltioissa (tarkistus 4). Lisäksi saman kohdan ensimmäinen luetelmakohta sisältää nyt vaatimuksen siitä, että on torjuttava lainsäädännön rikkomista (tarkistus 60). Ympäristöasioiden ottamisessa huomioon muussa politiikassa neuvosto kiinnittää erityistä huomiota sen varmistamiseen, että ennen talous- ja sosiaalialojen toimien hyväksymistä tarkistetaan, ovatko ne johdonmukaisia ohjelman kanssa (3 artiklan 3 kohdan toinen alakohta). Lisäksi se korostaa ympäristövaikutusten arviointia (kuudes luetelmakohta - tarkistus 51) sekä sitä, että ohjelman tavoitteet on otettava paremmin huomioon yhteisön rahoitusvälineiden tulevissa rahoitusnäkymien tarkistuksissa (seitsemäs luetelmakohta). Tässä yhteydessä käsitellään tavoitteita ja aikatauluja viittaamatta yksittäisiin politiikan aloihin (tarkistus 45). Neuvoston mukaan ympäristönäkökohdat on otettava huomioon komission aloitteissa (kolmas luetelmakohta - tarkistukset 7 ja 47). Yhteisen kannan 3 artiklan 4 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa neuvosto korostaa, että on muutettava sellaisia tukia, joilla on huomattava kielteinen ympäristövaikutus. Se ei kuitenkaan säädä yksittäisistä aikatauluista (tarkistus 263). Yhteisen kannan 3 artiklan 4 kohdan neljännessä alakohdassa neuvosto säätää siitä, että on edistettävä ympäristönsuojeluvaatimusten huomioon ottamista standardointitoiminnassa (tarkistus 109). Lisäksi neuvosto katsoo, että on edistettävä yritysten ympäristönsuojelun tasoa sekä tuotekehittelyä markkinoiden ekologisen kestävyyden parantamiseksi (3 artiklan 5 kohdan 5 alakohta). Yhteisen kannan 3 artiklan 5 kohta kattaa yhdennettyyn politiikkaan liittyvät kysymykset (tarkistus 70). Lisäksi siinä käsitellään vapaaehtoisiin sopimuksiin liittyviä kysymyksiä (tarkistus 265). Vaatimus siitä, että julkisissa hankinnoissa otetaan huomioon tuotteiden ympäristöystävällisyys koko niiden elinkaaren ajan, on otettu huomioon 3 artiklan 6 kohdassa (tarkistus 78). Neuvosto korostaa erityisesti sitä, että on edistettävä ympäristötavoitteiden ja -näkökohtien huomioon ottamista rahoituslaitosten, kuten Euroopan jälleenrakennuspankin, toiminnassa (3 artiklan 7 kohdan 3 alakohta). Aihekohtaiset strategiat Neuvosto katsoo, että aihekohtaisten strategioiden olisi tarvittaessa oltava päätösten muodossa, vaikka tämä valinta riippuu selkeästi aiheen kypsyydestä ja asiayhteydestä (tarkistus 264). Neuvosto on sisällyttänyt yhteisen kannan 4 artiklaan aihekohtaisten strategioiden rakenteen, jota komissio ehdotti tiedonannossaan (2 tarkistus). Ilmastonmuutos Neuvosto katsoo, että Kioton pöytäkirja olisi pantava täytäntöön vuoteen 2002 mennessä (tarkistukset 105 ja 247) ja että pöytäkirjan sitoumusten täyttämisessä olisi saavutettava todennettavissa olevaa edistystä vuoteen 2005 mennessä (tarkistus 107). Lisäksi yhteisön olisi puollettava tiukempia vähennystavoitteita toisella sitoumuskaudella (tarkistus 108). Neuvosto katsoo myös, että on parannettava jäsenvaltioiden sisäisen vastuunjakosopimuksen puitteissa tekemien sitoumusten toteuttamisen seurantaa (5 artiklan 2 kohdan i alakohdan c alakohta). Neuvosto korostaa edelleen uusiutuvien polttoaineiden ja energialähteiden käyttöä 5 artiklan 2 kohdan ii alakohdassa (tarkistus 9) sekä hiilisisällöltään alhaisempien fossiilisten polttoaineiden käyttöä (tarkistus 248). Neuvosto pitää tarpeellisena yhteisön toimia, joiden avulla vähennetään meriliikenteessä käytettävistä polttoaineista aiheutuvia kasvihuonekaasuja, mikäli sellaisista toimista ei sovita Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä vuoteen 2003 mennessä (5 artiklan 2 kohdan iii alakohdan b alakohta), sekä toimenpiteitä, joilla ympäristökustannukset otetaan kokonaisuudessaan huomioon kuljetushinnoissa (5 artiklan 2 kohdan iii alakohdan f alakohta). Näissä aiempaa laajemmissa säännöksissä käsitellään yleisempiä liikennekysymyksiä, erityisesti energiatehokkaita liikennemuotoja (tarkistus 130) sekä kasvihuonekaasujen päästöjen vähentämistä (tarkistukset 106 ja 284). Neuvosto on selkeästi vahvistanut säännökset, jotka koskevat ilmastonmuutokseen liittyvää politiikkaa ehdokasmaiden sekä kehitysmaiden ja siirtymätalousmaiden osalta ja erityisesti voimavarojen kehittämistä ja teknologian siirtoa (5 artiklan 4 kohta sekä 5 artiklan 5 kohta). Luonto ja biologinen monimuotoisuus Neuvosto on määrittänyt vuoden 2010 määräajaksi, johon mennessä on pysäytettävä biologisen monimuotoisuuden heikkeneminen (6 artiklan 1 kohdan 1 alakohta). Neuvosto pyrkii myös edistämään kestävää käyttöä, kestävää tuotantoa ja kestäviä investointeja tällä alalla. Lisäksi edistetään perintöaineksen hyödyntämisestä saatavan hyödyn jakamista biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen mukaisesti sekä toimenpiteitä vieraiden tulokaslajien ehkäisemiseksi (6 artiklan 2 kohdan a alakohdan kolmas, viides ja kuudes luetelmakohta). Onnettomuuksia ja katastrofeja koskeva osa on laajennettu koskemaan myös merikuljetuksia (6 artiklan 2 kohdan b alakohta); lisäksi tarkoituksena on edistää kaivannaisteollisuuden kestävää toimintaa (6 artiklan 2 kohdan d alakohta) sen ympäristövaikutusten vähentämiseksi (muutos 222). Yhteisen kannan 6 artiklan 2 kohdan e alakohdassa on nyt viittaus maisema-arvojen säilyttämiseen liittyviin asianmukaisiin kansainvälisiin välineisiin (tarkistus 256). Yhteisen kannan 6 artiklan 2 kohdan f alakohdassa laajennetaan viittausta maaseutualueiden kestävään kehitykseen yhteisen maatalouspolitiikan mukaisesti (tarkistus 50). Yhteisen kannan 6 artiklan 2 kohdan h alakohdassa neuvosto haluaa edistää tehokasta koordinointia metsätalouskysymyksissä, mukaan luettuina tuotteiden merkintä, toimenpiteet laittomasti kaadetun puun kaupan ehkäisemiseksi sekä ilmastonmuutosten vaikutusten huomioon ottaminen metsätaloudessa (tarkistukset 139 ja 283). Geenimuunnettujen organismien osalta komission alkuperäistä ehdotusta on hieman laajennettu (tarkistukset 159 ja166). Ympäristö ja terveys ja elämänlaatu Neuvosto asettaa 7 artiklan 1 kohdassa vuoden 2020 (tarkistus 180) alustavaksi määräajaksi, johon mennessä kemikaaleja tuotetaan ja käytetään ainoastaan siten, ettei niistä aiheudu merkittäviä kielteisiä terveys- ja ympäristövaikutuksia. Neuvosto lisää myös vaatimukset siitä, että vaaralliset kemikaalit on korvattava (tarkistus 177) ja että on vähennettävä torjunta-aineiden vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön (tarkistus 270). Erityistä huomiota kiinnitetään eläinkokeille vaihtoehtoisten menetelmien kehittelyyn sekä kemikaalien testausmenetelmiin (7 artiklan 2 kohdan a ja b alakohta). Kemikaalien osalta korostetaan sitä, että vastuu riskien arvioinnista ja varmistamisvelvollisuus kuuluu valmistajille, maahantuojille ja jatkokäyttäjille (7 artiklan 2 kohdan b alakohta). Tämä koskee tuotteita (tarkistus 178) sekä kansainvälistä kemikaalien hallintaa (7 artiklan 2 kohdan d alakohta). Neuvosto on säätänyt, että hyvin pieninä annoksina käytettävät kemialliset aineet voidaan jättää testaus-, riskinarviointi- ja riskinhallintajärjestelmän ulkopuolelle. Tämä on johdonmukaista yhteisön lähestymistavan kanssa, joka on esitetty tulevaa kemikaalipolitiikkaa koskevasta strategiasta annetussa valkoisessa kirjassa [3]. [3] KOM (2001) 88, 27.02.2001 Neuvoston yhteisen kannan 7 artiklan 2 kohdan b alakohdassa kiinnitetään erityistä huomiota hitaasti hajoaviin, eliöihin kertyviin ja myrkyllisiin aineisiin, hyvin hitaasti hajoaviin ja helposti eliöihin kertyviin aineisiin sekä tunnettuihin hormonaalisiin haitta-aineisiin (tarkistus 165) ja lisätään vaatimus siitä, että kemikaaleja koskevien tietojen on oltava yleisön saatavilla (tarkistus 184). Torjunta-aineiden osalta neuvosto säätää 7 artiklan 2 kohdan c alakohdassa, että asiaa koskevat lainsäädäntöpuitteet on toteutettava täysimääräisesti ja niiden tehokkuus tarkistettava (tarkistukset 189 and 191). Vesivarojen osalta neuvosto pyrkii 7 artiklan 2 kohdan e alakohdassa vahvistamaan yhteyksiä vesipolitiikan puitedirektiiviin vaatimalla, että varmistetaan pinta- ja pohjaveden suojelun korkea taso ja edistetään vesivarojen kestävää käyttöä (tarkistus 195). Lisäksi pyritään lopettamaan vaarallisten prioriteettiaineiden päästöt (tarkistus 192 ja 277). Ilman laadun osalta 7 artiklan 2 kohdan f alakohdan mukaan aihekohtaisessa strategiassa on pitkän aikavälin tavoitteena se, ettei kriittisiä kuormituksia ja tasoja ylitetä (tarkistus 168). Lisäksi todetaan, että on vaikutettava päästöjen kansallisten enimmäismäärien noudattamiseen (tarkistus 162) ja toteutettava alailmakehän otsonia ja hiukkasia koskevia toimenpiteitä (tarkistus 199). Tässä artiklassa korostetaan kansainvälisiä näkökohtia (tarkistus 200), erityisesti otsonikerrosta heikentäviä aineita koskevaa Montrealin pöytäkirjaa. Agenda 21 -paikallisohjelmaa (tarkistukset 6, 43, 227 ja 239) käsitellään 7 artiklan 2 kohdan h alakohdassa. Luonnonvarat ja jätteet Neuvosto palauttaa mieleen tavoitteen, jonka mukaan uusiutuvien energialähteiden osuus yhteisön sähköntuotannosta olisi 22 prosenttia vuoteen 2010 mennessä (8 artiklan 1 kohta). Metsätalous voi selkeästi myötävaikuttaa tähän (tarkistus 153). Neuvoston mukaan olisi myös laadittava arvio materiaali- ja jätevirroista (8 artiklan 2 kohdan i alakohdan a alakohta) sekä tuettava kestävää käyttöä edistäviä talteenotto- ja tuotantomenetelmiä (8 artiklan 2 kohdan i alakohdan d alakohta) luonnonvaroja koskevan aihekohtaisen strategian yhteydessä. Jätteen syntymisen estämisen ja jätehuollon osalta komissiota kehotetaan laatimaan vuoteen 2002 mennessä ehdotus laadullisista ja määrällisistä, vuoteen 2010 mennessä saavutettavista tavoitteista kaiken asiaankuuluvan jätteen vähentämiselle. Muut toimenpiteet jätteen syntymisen ehkäisemiseksi liittyvät tuotesuunnitteluun, yleisön tietoisuuden lisäämiseen ja indikaattoreihin (8 artiklan 2 kohdan ii alakohtaan). Jätteiden kierrätyksen osalta neuvosto on 8 artiklan 2 kohdan iii alakohdassa sisällyttänyt aihekohtaiseen strategiaan tuottajan vastuun sekä jätteiden käsittelyn (tarkistukset 219 ja 220). Kansainväliset kysymykset Neuvosto on vahvistanut kansainvälisiä kysymyksiä koskevaa osaa korostamalla kansainvälisen tason toimien merkitystä (9 artikla). Tähän kuuluu se, että edistetään yhtenäisempää politiikkaa yhdistämällä eri yleissopimusten puitteissa tehtävää työtä. Myös kehitysyhteistyö otetaan huomioon (tarkistus 228). Tarkistukset 223 ja 233 ovat toimituksellisia, ja ne on sisällytetty yhteiseen kantaan. Ympäristöpolitiikan valmistelu Neuvosto on hyväksynyt ajatuksen (10 artiklan a kohta) parempien järjestelmien kehittämisestä sidosryhmien kuulemiselle (tarkistus 274), ja 10 artiklan c kohdassa säädetään jälkikäteen suoritettavasta arvioinnista (tarkistus 3). Neuvosto pyrkii vahvistamaan kansalaisjärjestöjen osuutta vuoropuheluprosessissa (10 artiklan b kohta; tarkistus 235) ja varmistamaan (10 artiklan d kohta), että ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa nimetyt painopistealueet ovat keskeisellä sijalla yhteisön tutkimusohjelmissa (tarkistus 67). Tässä artiklassa säädetään kuitenkin selvästi, että ympäristöalan painopisteitä on käsiteltävä myös muissa julkisissa tutkimusohjelmissa kansallisella ja kansainvälisellä tasolla eikä ainoastaan yhteisön tutkimuksen puiteohjelmassa. Neuvosto on myös lisännyt säännöksen yhteyksistä koulutusalan politiikkoihin komission toimivallan sallimissa rajoissa (tarkistukset 73, 81 ja 91). Komissiota pyydetään tekemään ehdotus järjestelmäksi, jonka perusteella voitaisiin varmistaa ympäristötietojen yhtenäinen raportointi (10 artiklan f kohta). Artiklassa säädetään myös välineistä, joiden avulla voidaan päivittää politiikan valmistelussa käytettävät tiedot (tarkistus 64). 4- PÄÄTELMÄT Kuten edellä on todettu, yhteinen kanta tarkentaa ohjelmaa huomattavasti. On ilmeistä, että ohjelmaan on otettu runsaasti uutta ainesta komission tiedonannosta, joka liittyi päätösehdotukseen. Komissio ehdotti strategista ohjelmaa ja yhteinen kanta noudattaa tätä lähestymistapaa. Uudet tavoitteet ovat vakiintuneita ja ne on hyväksytty. Yhteinen kanta sisältää yleisen aikataulun täytäntöönpanotoimenpiteiden laatimiselle, mutta kyseessä ei kuitenkaan ole yksityiskohtainen työohjelma. Tämä ei olisikaan mahdollista ilman talousarviota ja resursseja koskevia päätöksiä. Komissio katsoo, että yhteinen kanta edustaa nyt kunnianhimoista, uskottavaa ja strategista ohjelmaa, jossa on määritetty riittävästi velvoitteita sen varmistamiseksi, että kaikki osapuolet ovat sitoutuneet ohjelmaan - tämä ei koske ainoastaan toimielimiä vaan sidosryhmiä kaikilla tasoilla jäsenvaltioissa ja ehdokasmaissa. Komissio tukee tämän vuoksi yhteistä kantaa, joka on jo otettu huomioon Göteborgin Eurooppa-neuvoston päätelmissä. Komissio pyytää parlamenttia ja neuvostoa hyväksymään ohjelman mahdollisimman pian, jotta kaikki osapuolet voivat aloittaa työnsä. Liite Komission kanta parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemiin tarkistuksiin Komission kokonaan hyväksymät tarkistukset Tarkistukset 14, 21, 26-33, 55, 57, 74, 88, 92, 131, 136, 141, 152, 155, 158, 170, 182, 183, 194, 229, 243, 245, 287 ja 289 (30 tarkistukset). Osittain tai periaatteessa hyväksytyt tarkistukset Tarkistukset 16, 20, 24, 34, 35, 37, 39, 40, 53, 54, 58, 59, 61, 62, 68, 69, 72, 75, 82, 93, 95, 96-98, 101, 104, 114, 116, 117, 120, 123, 127, 128, 133, 134, 137, 138, 140, 142-145, 148, 150, 151, 156, 157, 160, 161, 167, 169, 171-175, 179, 181, 188, 193, 204, 207, 212, 213, 215-217, 226, 230-232, 234, 236-238, 240, 241, 246, 251, 254, 257, 259, 261, 268, 276, 278, 279, 282, 288, 290, 291 ja 292 (92 tarkistusta). Hylätyt tarkistukset 1, 2, 3, 4,5, 6, 7, 8, 9, 10, 11-13, 22, 23, 25, 36, 41, 42, 43, 44, 45, 47, 48, 50, 51, 56, 60, 63, 64, 65, 67, 70, 73, 78, 80, 81, 85, 90, 91, 94, 99, 100, 105, 106, 107-109, 118, 130, 132, 139, 147, 153, 159, 162, 165, 166, 168, 176, 177, 178, 180, 184, 187, 189, 191, 192, 195, 196, 198, 199, 200, 201, 203, 210, 218, 219, 220, 222, 223, 224, 227, 228, 233, 235, 239, 244, 247, 248, 252, 256, 260, 263, 264, 265, 266, 270, 274, 277, 280, 281, 283 ja 284 (104 tarkistukset). Lihavoidut tarkistukset on otettu huomioon ainakin osittain tai periaatteessa yhteisessä kannassa.