EUROOPAN KOMISSIO Bryssel XXX COM(2022) 677/3 2022/0396(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS pakkauksista ja pakkausjätteistä, asetuksen (EU) 2019/1020 ja direktiivin (EU) 2019/904 muuttamisesta sekä direktiivin 94/62/EY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2022) 384-385}

{SEC(2022) 425}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Pakkaukset ovat välttämättömiä tuotteiden suojaamiseksi ja niiden kuljettamiseen. Pakkausten valmistus on myös merkittävä taloudellisen toiminnan ala EU:ssa. Sääntelyn lähestymistavat kuitenkin vaihtelevat jäsenvaltiosta toiseen, minkä vuoksi pakkausten sisämarkkinat eivät täysin toimi. Viime aikoina esiin ovat nousseet erot esimerkiksi pakkausten merkintävaatimuksissa, kierrätettävien tai uudelleenkäytettävien pakkausten määrittelyssä, laajennetun tuottajan vastuun maksujen mukauttamisessa ja tiettyjen pakkausmuotojen kaupan pitämisen rajoituksissa. Tällaiset erot aiheuttavat oikeudellista epävarmuutta yrityksille, mikä vähentää investointeja innovatiivisiin ja ympäristöystävällisiin pakkauksiin ja uusiin kiertotalouden liiketoimintamalleihin. Pakkauksilla on myös merkittäviä ympäristövaikutuksia. Pakkausala on yksi suurimmista ensiömateriaalien käyttäjistä (40 % muoveista ja 50 % papereista käytetään EU:ssa pakkauksiin), ja pakkaukset muodostavat 36 prosenttia kiinteästä yhdyskuntajätteestä. Pakkausten käytön lisääntyminen ja niiden alhainen uudelleenkäyttö- ja kierrätysaste hidastavat vähähiilisen kiertotalouden kehitystä. Pakkausten määrä on viime vuosina kasvanut nopeammin kuin bruttokansantulo, mikä on lisännyt hiilidioksidi- ja muita päästöjä tuntuvasti sekä kiihdyttänyt luonnonvarojen ylihyödyntämistä ja luonnon monimuotoisuuden köyhtymistä ja lisännyt ympäristön saastumista. Eurostatin tietojen ja markkinatietoraporttien perusteella pakkauksiin suunnitellaan yhä enemmän sellaisia ominaisuuksia, jotka voivat estää niiden kierrättämisen. Pakkaus on kierrätyskelvoton, jos sitä ei voida erilliskerätä tai jos sen käsittely EU:ssa käytössä olevissa nykyaikaisissa lajittelu- ja kierrätysprosesseissa aiheuttaa ongelmia. Kierrätyskelvottomien pakkausten osuus kasvoi merkittävästi vuosina 2012–2020. Lisäksi teknisesti kierrätyskelpoiset pakkaukset jäävät usein kierrättämättä, koska niiden keräystä, lajittelua ja kierrätystä ei ole järjestetty käytännössä, nämä prosessit eivät ole kustannustehokkaita tai niiden tuotokset eivät ole riittävän laadukkaita uusioraaka-aineiden loppumarkkinoille. Komission toisen varhaisvaroituskertomuksen alustavat tulokset myös osoittavat, että monilla jäsenvaltioilla on vaikeuksia saavuttaa direktiivin 94/62/EY 6 artiklassa asetetut kierrätystavoitteet. Euroopan uudessa teollisuusstrategiassa korostetaan sisämarkkinoiden merkitystä EU:n kilpailukyvylle ja vauraudelle. Toimijat ja laajempi yleisö eivät kuitenkaan pysty hyödyntämään sisämarkkinoita täysin muun muassa rajoittavien ja monimutkaisten kansallisten sääntöjen ja rajallisten hallinnollisten valmiuksien takia ja siksi, että EU:n sääntöjä ei ole saatettu täysin osaksi kansallista lainsäädäntöä ja niiden noudattamista ei valvota riittävästi. Joulukuussa 2020 annetuissa neuvoston päätelmissä suhtauduttiin myönteisesti komission aikomukseen varmistaa, että kaikki pakkaukset voidaan käyttää uudelleen tai kierrättää taloudellisesti kannattavalla tavalla vuoteen 2030 mennessä, sekä sen aikomukseen vähentää pakkaamista, ylipakkaamista ja viime kädessä pakkausjätettä. Tämä tavoite toistettiin uudesta kiertotaloutta koskevasta toimintasuunnitelmasta 10. helmikuuta 2021 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa, jossa komissiota kehotettiin esittämään lainsäädäntöehdotus, joka sisältää jätteen vähentämistä koskevia toimenpiteitä ja tavoitteita, kunnianhimoisia vaatimuksia ylipakkaamisen vähentämiseksi sekä toimenpiteitä kierrätettävyyden parantamiseksi ja pakkausten monimutkaisuuden minimoimiseksi, kierrätysmateriaalien osuuden kasvattamiseksi, vaarallisten ja haitallisten aineiden poistamiseksi vaiheittain sekä uudelleenkäytön edistämiseksi tinkimättä kuitenkaan elintarviketurvallisuutta tai -hygieniaa koskevista vaatimuksista. Myös Euroopan tulevaisuutta käsittelevä konferenssi osoitti, että ihmiset ja kansalaisjärjestöt eri puolilla EU:ta vaativat määrätietoisia toimia jätteen syntymisen ehkäisemiseksi, pakkausjätteistä huolehtimiseksi ja pakkausten kiertokäytön varmistamiseksi kierrätettyjen materiaalien käyttöä lisäämällä. Pakkausten kiertokäyttö auttaa irrottamaan talouskehityksen luonnonvarojen käytöstä, saavuttamaan ilmastoneutraaliuden vuoteen 2050 mennessä ja pysäyttämään luonnon monimuotoisuuden köyhtymisen. Lisäksi se vähentää EU:n talouden strategista riippuvuutta monista materiaaleista. Pakkausten kiertokäytöllä voi olla myönteinen vaikutus myös työllisyyteen – erityisesti yhteisötaloudessa –, sillä se luo lisää laadukkaita vihreitä työpaikkoja, kunhan osaamiseen investoidaan riittävästi ja jäsenvaltioiden, alueiden ja erityyppisten töiden erityispiirteet otetaan huomioon. Direktiiviin 94/62/EY vuonna 2018 tehdyllä muutoksella ei korjattu kaikkia direktiivin täytäntöönpanoon liittyviä heikkouksia, mutta siihen sisältyi kolme uudelleentarkastelulauseketta, jotka tällä aloitteella pannaan täytäntöön. Tällä aloitteella EU:n pakkauksia ja pakkausjätteitä koskeva lainsäädäntökehys saatetaan ajan tasalle varmistamalla, että se tukee jäsenvaltioita ja yrityksiä riittävästi, jotta nämä voivat saavuttaa jätteen vähentämistavoitteet. Jäsenvaltioita ja yrityksiä tuetaan tarjoamalla niiden käyttöön kaikissa EU:n jäsenvaltioissa samalla tavalla sovellettava yhdenmukaistettu sääntelykehys, joka tukee investointeja, vähentää jätteen määrää ja edistää laadukasta kierrättämistä. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Ehdotetulla asetuksella saatetaan ajan tasalle EU:n pakkauksia ja pakkausjätteitä koskeva lainsäädäntökehys. Tämä asetusehdotus on keskeinen osa Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa ja EU:n uutta kiertotalouden toimintasuunnitelmaa. Se edistää EU:n kasvustrategiaa, jonka tavoitteena on rakentaa moderni, resurssitehokas, päästötön ja kilpailukykyinen talous, jossa kasvihuonekaasujen nettopäästöistä pyritään eroon vuoteen 2050 mennessä ja jossa kasvuun pyritään lisäämättä resurssien käyttöä. Ehdotus on kaikilta osin yhdenmukainen EU:n voimassa olevan ympäristö- ja jätelainsäädännön kanssa, joka koostuu erityisesti seuraavista säädöksistä: jätteistä 19 päivänä marraskuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/98/EY, tiettyjen muovituotteiden ympäristövaikutuksen vähentämisestä 5 päivänä kesäkuuta 2019 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/904, Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä 14 päivänä joulukuuta 2020 annettu neuvoston päätös (EU, Euratom) 2020/2053 sekä kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) 18 päivänä joulukuuta 2006 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006. Tämä asetusehdotus myös täydentää komission ehdotuksia Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksiksi jätteiden siirroista ja kestävien tuotteiden ekologiselle suunnittelulle asetettavien vaatimusten puitteista sekä komission tiedonantoa Biopohjaisia, biohajoavia ja kompostoituvia muoveja koskeva EU:n politiikkakehys. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Aloitteessa varmistetaan, että EU:ssa tuotettuja tuotteita ja tuontituotteita kohdellaan samalla tavoin, ja aloite on yhdenmukainen EU:n kansainvälisten kauppapolitiikkaan liittyvien velvoitteiden kanssa. Ehdotuksen tavoitteena on myös yhdenmukaistaa seuranta- ja raportointivelvoitteita, muun muassa laajennettua tuottajan vastuuta koskeviin järjestelmiin liittyviä tuottajille asetettuja raportointivelvoitteita, ja siten vähentää jäsenvaltioiden ja talouden toimijoiden hallinnollista rasitetta EU:n parempaa sääntelyä koskevan lähestymistavan sekä raportointia ja seurantaa koskevan toimivuustarkastuksen mukaisesti. Tämä aloite on myös linjassa YK:n kestävän kehityksen Agenda 2030 ‑toimintaohjelman kanssa, johon EU on sitoutunut, sekä ohjelmaan kuuluvien 17 kestävän kehityksen tavoitteen kanssa. Se parantaa kestävän kehityksen tavoitteen 12.5 täytäntöönpanoa EU:ssa vähentämällä jätteen määrää merkittävästi vuoteen 2030 mennessä jätteen syntymisen ehkäisemisen, jätteen vähentämisen, kierrättämisen ja uudelleenkäytön keinoin.

Lisäksi muovipakkausjätteen erityistapauksen osalta aloite täydentää kierrättämättömään muoviin perustuvia omia varoja, joista säädetään Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä annetussa päätöksessä (EU, Euratom) 2020/2053. Nämä omat varat kannustavat jäsenvaltioita toteuttamaan toimenpiteitä kierrättämättömän muovipakkausjätteen määrän vähentämiseksi alueellaan. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Tämän ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 114 artikla. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa1 ja kiertotalouden toimintasuunnitelmassa ilmoitetun tuotteita koskevan uuden lähestymistavan mukaisesti ehdotus kattaa pakkausten koko elinkaaren. Siinä noudatetaan ns. perinteisen sisämarkkinalainsäädännön kaavaa luomalla yhdenmukaiset edellytykset pakkausten markkinoille saattamiselle. Tässä sisämarkkinalähestymistavassa otetaan kuitenkin huomioon pakkausten koko elinkaari, sillä se on ulotettu kattamaan myös käyttöiän päättymisvaihe. Näin luodaan aidot pakkausten sisämarkkinat, joilla ei ole esteitä vapaalle liikkuvuudelle ja joilla tuotantoon, kaupan pitämiseen ja jätteenkäsittelyyn sovelletaan samoja edellytyksiä kaikkialla EU:ssa. SEUT-sopimuksen 114 artikla on nykyisen pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin 94/62/EY oikeusperusta. Tämän artiklan nojalla EU voi yhdenmukaistaa eri jäsenvaltioiden sääntöjä ja hallinnollisia toimenpiteitä. Tämän oikeusperustan ansiosta voidaan pureutua moniin sellaisiin keskeisiin sisämarkkinoihin liittyviin kysymyksiin, jotka estävät pakkauksia koskevien sääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen. Nämä kysymykset koskevat muun muassa i) kestävyysvaatimuksia, ii) laajennettua tuottajan vastuuta koskevien järjestelmien maksujen ekomodulaatioperusteiden yhdenmukaistamista, iii) merkintävaatimusten yhdenmukaistamista sekä iv) käyttöiän päättymisvaihetta koskevia vaatimuksia, jotka liittyvät elinkaariajatteluun. Ehdotuksessa yksityiskohtaisten hallinnollisten vaatimusten laatiminen jätetään jäsenvaltioille, mutta sen sijaan siinä säännellään niitä näkökohtia, joiden osalta yhdenmukaistamisella voidaan estää markkinoiden vääristyminen ja poistaa vapaan liikkuvuuden esteitä. Yksi tällainen näkökohta koskee laajennettua tuottajan vastuuta, jota koskevia sääntöjä (muun muassa raportointisääntöjä) yhdenmukaistamalla saadaan poistettua jäsenvaltioiden erilaisista säännöistä johtuvat esteet, jotka haittaavat useissa jäsenvaltioissa tai kaikkialla EU:ssa pakkauksia myyviä talouden toimijoita. Myös pakkausten keräys-, pantti- ja palautus- sekä uudelleenkäyttöjärjestelmille on luotava yhteinen kehys sekä ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi että tasapuolisten toimintaedellytysten luomiseksi eri markkinoilla toimiville yrityksille. Tällä yhteisellä kehyksellä tulee olemaan merkittävä vaikutus pakkausten kierrätettävyyteen ja uusioraaka-aineiden saatavuuteen. •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Jäsenvaltiot eivät yksinään pysty ratkaisemaan pakkauksiin liittyviä ympäristökysymyksiä ja ongelmia (sisämarkkinoiden ja kiertotalouden esteet, pakkausjätteen määrän kasvu ja muut kielteiset vaikutukset) riittävällä tavalla. Jäsenvaltioiden välinen kaupankäynti on vilkasta, ja siksi EU:n pakkausmarkkinat muodostavat monessa suhteessa yhden suuren markkina-alueen sen sijaan, että ne jakautuisivat 27 yksittäiseen markkina-alueeseen. Kansallisilla aloitteilla on puututtu joihinkin näistä haasteista, mutta samalla ne lisäävät entisestään sisämarkkinoiden hajanaisuutta. Yhteisten vaatimusten asettaminen EU:n tasolla saa aikaan selkeää lisäarvoa, sillä niiden avulla varmistetaan sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja siten tasapuoliset toimintaedellytykset talouden toimijoille (kuten tuottajille, toimittajille ja vähittäismyyjille). Kun vaatimukset ja tavoitteet asetetaan EU:n tasolla, siirtyminen kestäviin pakkauksiin tapahtuu yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, jolloin luodaan tehokkaat markkinat. •Suhteellisuusperiaate Ehdotetuilla toimenpiteillä pyritään takaamaan tarvittava sääntelyvarmuus, joka kannustaa tekemään suuren mittaluokan investointeja kestäviin pakkausratkaisuihin. Toimenpiteet kattavat pakkausten koko arvoketjun, samalla kun niillä varmistetaan ympäristön ja ihmisten terveyden suojelun korkea taso. Tämän aloitteen tavoitteena on nykyaikaistaa ja vahvistaa nykyistä lainsäädäntökehystä, jotta voidaan saavuttaa mittakaavaetuja yhteisten lähestymistapojen avulla. Samalla sallitaan kuitenkin alan toimijoille ja jäsenvaltioille tarvittava joustavuus silloin, kun se on tarpeen innovoinnin tai paikallisten olosuhteiden vuoksi. Joidenkin ehdotettujen toimenpidevaihtoehtojen osalta katsotaan, että suhteellisuusperiaatetta noudatetaan parhaiten, kun vaatimuksia tiukennetaan vaiheittain. Sen vuoksi esimerkiksi kierrätettävien pakkausten kestävyysvaatimusten ja tiettyjen pakkausmateriaalien huolta aiheuttavien aineiden pitoisuusrajoja koskevien poikkeusten uudelleentarkastelun osalta kunnianhimon ja vaatimusten tasoa nostetaan ehdotuksessa asteittain. Kaiken kaikkiaan ehdotetuilla toimenpiteillä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi, mutta samalla niillä kuitenkin varmistetaan ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu. •Toimintatavan valinta Nykyisten säädösten sisältämistä konkreettisista toimenpiteistä huolimatta näillä säädöksillä ei ole saavutettu niissä asetettuja ympäristö- ja sisämarkkinatavoitteita. Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on toteutettu eri jäsenvaltioissa eri tavoin ja tietyissä jäsenvaltioissa pakkausalalla on otettu käyttöön yksipuolisia toimenpiteitä, mikä on johtanut erilaisiin kansallisiin sääntelykehyksiin. Tämä suuntaus todennäköisesti jatkuu, kun otetaan huomioon vaikutustenarvioinnissa kuvatut pakkausten kestävyyteen liittyvät haasteet, erityisesti pakkausjätteen määrän kasvu, pakkausten kiertokäytön esteet ja kierrätetyn sisällön vähäinen käyttö muovipakkauksissa. Kansallisten sääntöjen erot tekevät politiikasta tehotonta ja vaikeuttavat siirtymistä kiertotalouteen. Nykyiseen direktiiviin sisältyvien sääntelyn heikkouksien (esimerkiksi huonosti suunnitellut pakkauksia koskevat perusvaatimukset ja jäsenvaltioiden vaikeudet niiden täytäntöönpanossa) myötä on käynyt selväksi, että sääntöjä on yhdenmukaistettava ja nämä yhdenmukaistetut säännöt olisi annettava asetuksen muodossa nykyisen direktiivin tarkistamisen sijaan. Vähähiiliseen talouteen ja kiertotalouteen siirtymisen edistämiseksi ja sisämarkkinoiden esteiden poistamiseksi tarvitaan kattava kokonaisuus uusia sääntelyratkaisuja, mukaan lukien erityisvaatimukset yrityksille. Kaikki elinkeinoelämän sidosryhmät tukevat voimakkaasti siirtymistä asetukseen, jossa asetetaan yhdenmukaistetut säännöt. Asetuksella varmistetaan, että kaikki 27 jäsenvaltiota täyttävät velvoitteensa samanaikaisesti ja samalla tavalla. Samojen vaatimusten asettaminen kaikille markkinatoimijoille takaa tarvittavan oikeusvarmuuden, vähentää kilpailun vääristymistä ja lähettää selkeän signaalin EU:n ulkopuolisille markkinatoimijoille, jotka haluavat saattaa tuotteita EU:n markkinoille. Asetus myös antaa komissiolle valtuudet laatia täytäntöönpanotoimenpiteitä, joilla asetusta täydennetään tarvittaessa, jotta yhteiset säännöt voidaan ottaa käyttöön ripeästi. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset

Vuonna 2014 tehtiin toimivuustarkastus, jossa todettiin, että pakkauksia koskeviin perusvaatimuksiin liittyy ongelmia. Tarkastuksessa suositeltiin, että perusvaatimuksista tehdään konkreettisempia ja helpommin täytäntöönpantavia, sekä todettiin, että perusvaatimusten vahvistaminen on keskeinen keino parantaa pakkausten ympäristötehokkuutta. Direktiiviin 94/62/EY vuonna 2018 tehdyllä muutoksella ei kuitenkaan suoraan korjattu näitä heikkouksia, vaan sen myötä otettiin käyttöön kolme tarkistuslauseketta: 1) tarkastellaan mahdollisuuksia vahvistaa perusvaatimuksia muun muassa uudelleenkäytettäväksi suunnittelun parantamiseksi ja laadukkaan kierrätyksen edistämiseksi sekä vaatimusten täytäntöönpanon tehostamiseksi, 2) tarkastellaan mahdollisuuksia asettaa määrällisiä tavoitteita pakkausten uudelleenkäytölle ja tarvetta toteuttaa lisätoimenpiteitä pakkausten uudelleenkäytön edistämiseksi, ja 3) arvioidaan kevyiden muovisten kantokassien kulutuksen vähentämiseksi toteutettujen toimenpiteiden tehokkuutta ja tarkastellaan muita mahdollisia keinoja tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Tarkistuslausekkeilla myös annettiin komissiolle valtuudet esittää tarvittaessa näitä kysymyksiä koskeva lainsäädäntöehdotus. Komissio julkaisi huhtikuussa 2020 arviointitutkimuksen pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevien perusvaatimusten vaikuttavuudesta sekä ehdotuksia niiden vahvistamiseksi. Arvioinnin keskeiset tulokset auttoivat määrittelemään ongelman ja laatimaan alustavan toimenpidekokonaisuuden vaikutustenarviointia varten. Arviointitutkimuksen tuottamaa tietoa hyödynnettiin komission alustavassa vaikutustenarvioinnissa, joka julkaistiin 11. kesäkuuta 2020. Tämä ehdotus sisältää toimenpiteitä, joilla puututaan toimivuustarkastuksessa ja vuonna 2020 tehdyssä arviointitutkimuksessa esiin tulleisiin ongelmiin, sekä muita vaikutustenarvioinnissa ja sen yhteydessä toteutetun laajan sidosryhmien kuulemisen yhteydessä yksilöityjä toimenpiteitä. •Sidosryhmien kuuleminen Pakkauksista ja pakkausjätteistä annettua direktiiviä 94/62/EY koskevan vaikutustenarvioinnin yhteydessä toteutettiin perusteellinen sidosryhmien kuuleminen, jotta varmistettiin, että laaja joukko erilaisia organisaatioita sai näkemyksensä esille ja nämä näkemykset voitiin ottaa huomioon. Kuulemiseen osallistui yli 800 organisaatiota, joilla on yhteensä yli 1 800 yhteyspistettä. Sidosryhmien kuulemisessa käytettiin sekä kohdennettuja että laajempia menetelmiä, joita olivat muun muassa palautteen kerääminen alustavasta vaikutustenarvioinnista, kaikille avoin kyselylomake, jäsenvaltioille suunnattu kyselylomake, verkkotyöpajat ja ‑seminaarit sekä kahdenkeskiset haastattelut. Alustavaa vaikutustenarviointia koskevaan kuulemiseen saatiin 110 ja avoimeen julkiseen kuulemiseen 425 vastausta. Näyttöpohjan vahvistamiseksi toteutettiin lisäksi kohdennettu kuuleminen, jossa kerättiin kohdennetumpaa palautetta tietyiltä sidosryhmäkokoonpanoilta muun muassa sidosryhmien työpajojen kautta. Sidosryhmille järjestettiin kesäkuussa 2021 kuusi verkkoseminaaria, joissa esiteltiin arviointitutkimuksen alustavat tulokset ja kerättiin niistä palautetta. Näihin verkkoseminaareihin osallistui yli 950 henkilöä (250 organisaatiosta), ja lähes 100 organisaatiota esitti yksityiskohtaista palautetta ja toimitti kannanottoja. Toukokuun 30. päivänä 2022 järjestettiin vielä yksi työpaja, joka keräsi 517 osallistujaa ja jossa 50 sidosryhmää esitti näkemyksiään. Samaan aikaan sekä komission vaikutustenarvioinnin laatimiseen osallistunut konsultti että tästä osa-alueesta vastaavat komission yksiköt toteuttivat lisää kohdennettuja kuulemisia, joissa kuultiin jäsenvaltioiden asiantuntijoita, sidosryhmiä, kansalaisjärjestöjä ja kuluttajajärjestöjä. Useimpien sidosryhmien mielestä pakkauksia koskevan uuden sääntelykehyksen luominen on teknologisen, talouden ja yhteiskunnallisen kehityksen vuoksi perusteltua. Useimmat sidosryhmät olivat myös samaa mieltä siitä, että nykyisiä sääntöjä on yhdenmukaistettava lisää, ja niiden mielestä on tarpeen luoda eurooppalainen kehys, joka kattaa pakkausten koko elinkaaren ja koko arvoketjun. Useat sidosryhmät katsoivat, että EU:n sisämarkkinoiden toiminnan varmistamiseksi tässä kehyksessä olisi tiukennettava pakkausten kestävyyttä koskevia yhteisiä sääntöjä, ja ne korostivat, että pakkausten kierrätettävyyden määrittelyyn tarvitaan yhteinen lähestymistapa, erityisesti ”kierrätettävyyden suunnittelun kriteerien” osalta. Alan edustajat korostivat erityisesti tarvetta i) luoda vakaa ja yhdenmukaistettu oikeudellinen kehys, joka takaa investointivarmuuden, ii) saada aikaan tasapuoliset toimintaedellytykset, jotka kannustavat kestävien pakkausten tuotantoon, ja iii) varmistaa kierrätysmarkkinoiden tehokas toiminta uusioraaka-aineiden saatavuuden ja laadun parantamiseksi. Kansalaisyhteiskunnan edustajat kehottivat varmistamaan, että jätehierarkiaperiaate pannaan tehokkaasti täytäntöön pakkausten arvoketjussa, toteuttamalla toimenpiteitä, joilla kannustetaan ehkäisemään pakkausjätteen syntymistä ja lisäämään sen uudelleenkäyttöä. Sidosryhmien kuulemisista tehdyt yksityiskohtaiset päätelmät esitetään vaikutustenarvioinnin liitteessä 2. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Vaikutustenarviointia varten kerättiin tietoa sidosryhmien kuulemisen lisäksi myös useista muista keskeisistä lähteistä. Komissio teki ulkopuolisten konsulttien kanssa kaksi sopimusta eri vaihtoehtojen tarkemman analyysin toteuttamiseksi. Näissä tutkimuksissa kehitettiin menetelmät vaikutusten mallintamiseksi sekä perustason määrittämiseksi. Näistä ensin mainitulla mallinnetaan ehdotettujen toimenpiteiden vaikutuksia eli muutoksia jätevirroissa, rahallisia kustannuksia sekä ympäristö- ja sosiaalisia vaikutuksia (työllisyysvaikutuksia). Jälkimmäisellä eli perustason määrittämiseksi kehitetyllä menetelmällä tarkastellaan yleisesti pakkausjätteen kulutusta, jätteen syntymistä ja jätehuoltoa EU:n 27 jäsenvaltiossa. Tässä yleiskatsauksessa esitetään sekä olemassa oleviin tietoihin perustuvia historiallisia kehityssuuntauksia että vuoteen 2050 ulottuvia ennusteita. Perustaso tarkoittaa käytännössä skenaariota, jossa ei toteuteta mitään toimenpiteitä, eli siinä mallinnetaan tulevia kehityssuuntauksia tilanteessa, jossa kaikki tätä alaa koskevat EU:n tason ja kansalliset toimintapolitiikat ja toimenpiteet pysyvät voimassa ja niitä täydennetään komission mahdollisilla tulevilla lainsäädäntöehdotuksilla. Myös komission Yhteinen tutkimuskeskus teki tähän liittyvän tutkimuksen, jossa analysoitiin, millaisia vaikutuksia saataisiin aikaan yhdenmukaistamalla pakkausten ja jäteastioiden merkinnät (pakkauksiin lisättävät merkinnät kehitettiin osana kahta edellä mainittua tutkimusta). Konsultti ja sen asiantuntijat tekivät tutkimuksen kaikissa eri vaiheissa tiivistä yhteistyötä komission asianomaisten yksiköiden kanssa. Lisää tietoa ja näkemyksiä kerättiin sidosryhmien kohdennettujen haastattelujen ja jäsenvaltioiden kanssa käytyjen perusteellisten kuulemisten kautta. Muovisten kantokassien osalta kehitettiin ensin mahdollisia toimenpiteitä muovikassidirektiivin täytäntöönpanoa koskevassa tutkimuksessa ja sen yhteydessä toteutetussa kartoitustutkimuksessa, jossa arvioitiin jätteen syntymisen ehkäisemistä koskevien EU:n lisätoimenpiteiden toteutettavuutta ja muovikassidirektiivin täytäntöönpanoa. Tämän jälkeen ehdotetuista toimenpiteistä tehtiin vaikutustenarviointi toisessa aiheeseen liittyvässä tutkimuksessa. Myös kompostoituvien pakkausten osalta kehitettiin toimenpiteitä osana vuonna 2020 tehtyä tutkimusta, jossa tarkasteltiin biohajoavien ja kompostoituvien muovisten kulutustavaroiden ja kuluttajapakkausten roolia kiertotaloudessa. Tämä tutkimus antoi myös lisäkimmoketta komission tiedonannolle Biopohjaisia, biohajoavia ja kompostoituvia muoveja koskeva EU:n politiikkakehys. •Vaikutustenarviointi Tämä ehdotus perustuu vaikutustenarviointiin. Kun sääntelyntarkastelulautakunnan 13. toukokuuta 2022 antamassa kielteisessä lausunnossa esitetyt kommentit oli otettu huomioon ja tarvittavat muutokset ja lisäykset tehty, vaikutustenarviointi sai 30. syyskuuta 2022 myönteisen lausunnon tietyin varauksin. Vaikutustenarvioinnin yhteydessä havaittiin kolme keskeistä ongelmaa: (1)Pakkausjätteen määrän lisääntyminen: Direktiivillä 94/62/EY ei ole pystytty kääntämään tätä suuntausta, vaikka se sisältää pakkausten minimointia koskevia erityissäännöksiä. Uudet kulutustottumukset (esimerkiksi mukaan otettavien tuotteiden kulutus sekä sähköisen kaupankäynnin ja kotitoimitusten lisääntyminen) ovat entisestään kiihdyttäneet tätä suuntausta.

(2)Pakkausten kierrätyksen ja uudelleenkäytön esteet: Esimerkiksi kierrätyksen estävien ominaisuuksien käyttö pakkauksissa ja kompostoituvien kierrätysjakeiden sekoittuminen muihin jakeisiin ovat kasvavia ongelmia. Muita ongelmia aiheuttavia tekijöitä ovat muun muassa pakkausten sisältämät mahdollisesti vaaralliset aineet ja pakkausten epäselvät lajittelumerkinnät. Tämän vuoksi uudelleenkäytön ja kierrätyksen asettaminen etusijalle hyödyntämiseen ja kaatopaikalle sijoittamiseen nähden ei ole tavoitteena vielä täysin toteutunut. (3)Muovipakkausten kierrätyksen heikko laatu ja uusioraaka-aineiden käyttö: Tämä rajoittaa EU:n mahdollisuuksia vähentää ensiömateriaalien käyttöä uusissa pakkauksissa. Markkinoiden toimintapuutteet ja nykyisen sääntelykehyksen heikkoudet vähentävät kierrätystoiminnan kannattavuutta ja muodostavat pidäkkeen teknologia- ja toimituslogistiikkainvestoinneille, joita tarvittaisiin sen varmistamiseksi, että pakkausten keräys, lajittelu ja kierrätys on korkealaatuista. Edellä esitetyn vuoksi tämän lainsäädäntöehdotuksen yleisinä tavoitteina on vähentää pakkausten ja pakkausjätteiden kielteisiä ympäristövaikutuksia ja samalla parantaa sisämarkkinoiden toimintaa. Erityistavoitteina on i) vähentää pakkausjätteen määrää ii) edistää kiertotaloutta pakkausten osalta kustannustehokkaasti ja iii) edistää kierrätetyn sisällön käyttöä pakkauksissa. Vaikutustenarviointiin koottiin analysoitavaksi kaikki mahdolliset toimenpiteet, jotka olivat tulleet esille ulkopuolisten konsulttien toteuttamissa kolmessa tutkimuksessa, sidosryhmien työpajoissa, julkisessa verkkokuulemisessa ja kohdennetuissa haastatteluissa. Nämä erilaiset, monimutkaiset ja usein toisiinsa liittyvät toimenpiteet ryhmiteltiin kolmeen toimintavaihtoehtoon, joita verrataan nykykehitysskenaarioon. Vaihtoehtojen ympäristötehokkuus mutta myös niiden täytäntöönpanosta johtuva rasitus ja niiden rajoittavuus lisääntyvät vaihtoehtoa 3 kohti seuraavasti: ·Vaihtoehdon 1 sisältämillä toimenpiteillä vahvistetaan standardointia ja selkeytetään perusvaatimuksia. Nämä toimenpiteet ovat usein ennakkoedellytyksenä muihin ryhmiin kuuluville toimenpiteille. ·Vaihtoehdossa 2 asetetaan pakollisia tavoitteita jätteen vähentämiselle, uudelleenkäytölle tiettyjen alojen osalta sekä kierrätetyn sisällön käytölle muovipakkauksissa, ja lisäksi siinä otetaan käyttöön vaatimuksia kaikkien pakkausten kierrätettävyyden varmistamiseksi vuoteen 2030 mennessä sekä yhdenmukaistetut tuotesäännöt. ·Vaihtoehdossa 3 asetetaan vaihtoehtoa 2 tiukempia pakollisia tavoitteita sekä lisävaatimuksia tuotteille. Tärkeimmät toimenpidevaihtoehdot, jotka EU:n 27 jäsenvaltion päättäjillä on käytettävissä edellä luetelluilla kolmella osa-alueella, ovat kansalliset jätteen vähentämistavoitteet, talouden toimijoille asetettavat uudelleenkäyttötavoitteet tietyillä aloilla, kierrätettävyyden parantamiseen tähtäävät toimenpiteet sekä tavoitteet kierrätetyn sisällön käytölle muovipakkauksissa. Mahdollistavista toimenpiteistä etusijalle nousevat pakolliset pantti- ja palautusjärjestelmät sekä merkintäsäännöt, joilla kuluttajia autetaan lajittelussa. Kuhunkin vaihtoehtoon sisältyvät toimenpiteet on esitetty seuraavassa taulukossa. Toimenpiteiden välisten yhteyksien esille tuomiseksi vaihtoehtoiset toimenpiteet on merkitty samalla numerolla (esimerkiksi M2b ja M2c). Tärkeimpiin toimenpidevaihtoehtoihin kuuluvat toimenpiteet on lihavoitu. Vaihtoehto 1: Standardoinnin parantaminen ja perusvaatimusten selkeyttäminen Vaihtoehto 2: Pakollisten tavoitteiden asettaminen ja vaatimusten tiukentaminen Vaihtoehto 3: Pitkälle menevien tavoitteiden ja vaatimusten asettaminen M5: Pakkausten tyhjän tilan minimointi valituilla aloilla, muun muassa sähköisessä kaupankäynnissä M1: Perusvaatimusten päivittäminen ylipakkaamisen minimoimiseksi M10a: CEN-standardin tarkistaminen uudelleenkäytettävien pakkausten määrittelemiseksi M19: ’Uudelleenkäytön’ määritelmän selkeyttäminen (verrattuna ’uudelleenkäyttöön valmisteluun’) M8b: Pakolliset uudelleenkäyttötavoitteet vuosiksi 2030 ja 2040 valituille pakkausryhmille ja valituilla aloilla +M19+M10a+M10b: Määritelmien vahvistaminen uudelleenkäytettäville pakkausmuodoille ja niitä koskevien pakollisten vaatimusten asettaminen EU:n lainsäädännössä sekä standardien laatiminen tietyille pakkausmuodoille +M10c: Määritelmän ja pakollisten vaatimusten laatiminen uudelleenkäyttöjärjestelmille M7: Vältettävissä olevien / tarpeettomien pakkausten käytön lopettaminen vaiheittain M2b: Pakollisena tavoitteena pakkausjätteen määrän vähentäminen 19 prosentilla henkilöä kohti vuoteen 2030 mennessä perustasoon verrattuna +M1+M5 M8c: Valittuja aloja koskevat pakolliset korkeatasoiset tavoitteet vuosiksi 2030 ja 2040 pakkausten uudelleenkäytön lisäämiseksi +M10a+ M10b+M10c+M19 M2c: Pakollisena tavoitteena pakkausjätteen määrän vähentäminen 23 prosentilla henkilöä kohti vuoteen 2030 mennessä verrattuna perustasoon +M1+M5+M7+M3: Raskaimpien pakkausten kieltäminen valittujen tuotteiden osalta vuoteen 2030 mennessä olemassa olevien kevyempien vaihtoehtojen perusteella M21a: Kaikkien pakkausten uudelleenkäytettävyyden tai kierrätettävyyden varmistaminen vuoteen 2030 mennessä – perusvaatimusten ja ’kierrätettävyyden’ määritelmän selkeyttäminen +M21b: Kaikkien uudelleenkäytettävien pakkausten oltava kierrätettäviä vuodesta 2030 alkaen M22a: Laadullisen määritelmän laatiminen kierrätettäville pakkauksille M28: Biohajoavuuden ja kompostoituvuuden käsitteiden selkeyttäminen ja niitä koskevien perusvaatimusten ja standardin EN 13432 päivittäminen M29a: Kompostoituvien ja perinteisten muovien salliminen tiettyjen pakkaustyyppien osalta M22b: Kierrätettävien pakkausten määritelmän laatiminen kierrätettävyyden suunnittelun kriteerien pohjalta ja sen täydentäminen kierrätettävyyden arviointimenettelyllä ja pakkauksen kierrätyksen estävien ominaisuuksien luettelolla +M21a+M21b+M22a+M23: Laajennettua tuottajan vastuuta koskevien järjestelmien maksujen mukauttamisperusteiden yhdenmukaistaminen M29d: Kompostoituvuuden asettaminen pakolliseksi vaatimukseksi osalle valituista muovipakkaustyypeistä; loppujen osalta sekä kompostoituvat että perinteiset muovit sallittu +M28 M22c: Määrällisen määritelmän laatiminen kierrätettäville pakkauksille +M21a+M21b+M22a+M23 M29b: Kompostoituvuuden asettaminen pakolliseksi vaatimukseksi kaikille valituille muovipakkaustyypeille +M28 M37: Kierrätetyn sisällön määritelmän ja mittausmenetelmän laatiminen M35em: Laaja-alaisten tavoitteiden asettaminen kierrätetyn sisällön käytölle muovipakkauksissa vuosiksi 2030 ja 2040 kontaktimateriaalit huomioon ottaen +M37 M35eh: Kunnianhimoisemmat tavoitteet, laaja-alaiset tavoitteet kierrätetyn sisällön käytölle muovipakkauksissa vuosiksi 2030 ja 2040 kontaktimateriaalit huomioon ottaen +M37 Mx: Nykyisten materiaaliin perustuvien merkintöjen päivittäminen: aakkosnumeeristen koodien käytön lopettaminen jätteenlajittelulaitteissa M31: Vaarallisia aineita koskevien määritelmien päivittäminen M32a: Vaarallisia aineita koskevan tietopohjan vahvistaminen Ma&b: Pakolliset pantti- ja palautusjärjestelmät ja vähimmäisvaatimusten asettaminen kaikille tällaisille järjestelmille M27c-y: Tuotteiden ja jäteastioiden merkintöjen yhdenmukaistaminen lajittelun helpottamiseksi kuluttajien näkökulmasta (kehittynyt pohjoismainen kuvamerkkijärjestelmä)+Mx+Mk: Sekavien merkintöjen käytön rajoittaminen M12-u: Yhdenmukaistetut pakolliset merkinnät uudelleenkäytettäville pakkauksille M38-j: Kierrätetystä sisällöstä kertovia merkintöjä koskevien vaatimusten asettaminen M32b: Pakkauksissa käytetyistä huolta aiheuttavista aineista ilmoittaminen +M33a: REACH-asetuksen soveltamisalaan kuuluvia aineita koskevat rajoitukset +M31 M40b: Ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevien pakollisten vähimmäiskriteerien asettaminen ensisijaisten tuotteiden ja palvelujen pakkausten osalta M42b: Laajennuttua tuottajan vastuuta koskevan raportointijärjestelmän yhdenmukaistaminen MPCB: PCB-yhdisteitä koskevan raportointivelvollisuuden laajentaminen Mc: Pantti- ja palautusjärjestelmien kautta kierrätettyjen pakkausten suosiminen +Ma&b M26cc: Pantti- ja palautusjärjestelmille vaihtoehtoiset jätteenkeräysjärjestelmät +Mx+M12-u+M38-j+M27c-y+Mk M32c: Kaikista pakkauksessa olevista aineista ilmoittaminen +M33b: Uudelleentarkastellun pakkauksista ja pakkausjätteistä annetun direktiivin mukaiset aineita koskevat rajoitukset +M31 M40c: Ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja koskevien pakollisten vähimmäiskriteerien asettaminen kaikkien tuotteiden ja palvelujen pakkausten osalta M34b: Kierrätettyä sisältöä koskeva pakollinen raportointivaatimus kaikkien pakkausten osalta +M42b + MPCB Toimenpiteiden vaikutusten arvioinnin perusteella komissio pitää parhaana vaihtoehtoa 2. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Ehdotetuista toimenpiteistä aiheutuu vaihtelevasti hallinnollista rasitetta sekä viranomaisille että yrityksille. Tämä hallinnollinen rasite liittyy pääasiassa sääntöjen noudattamisen valvontaan ja siitä raportointiin. Ehdotuksessa hyödynnetään kuitenkin mahdollisimman paljon digitalisaatiota hallinnollisen rasitteen keventämiseksi. Komission on esimerkiksi tarkoitus hyväksyä täytäntöönpanosäädös, jossa vahvistetaan edellytykset pakkausten koostumuksen määrittämiseksi digitaalisen merkintäteknologian avulla. Lisäksi suositellaan, että uudelleenkäytettävissä pakkauksissa käytettäisiin QR-koodeja tai vastaavia välineitä helpottamaan niiden hyödyntämistä sekä yhdenmukaistettuja merkintöjä, joilla kuluttajille annettaisiin asianmukaiset tiedot pakkauksen uudelleenkäytettävyydestä ja uudelleenkäyttöjärjestelmien saatavuudesta. Lisäksi pakkausten lajittelumerkintöjen yhdenmukaistamisen pitäisi parantaa jätteiden erottelua, ja se yksinkertaistaa merkittävästi toimijoiden työtä. •Perusoikeudet Ehdotuksella ei ole vaikutuksia perusoikeuksien suojeluun. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Säädösehdotukseen sisältyvässä rahoitusselvityksessä esitetään ehdotuksen yksityiskohtaiset talousarviovaikutukset sekä tarvittavat henkilöstö- ja hallintoresurssit. Euroopan komissio – tarkemmin sanottuna ympäristöasioiden pääosasto – vastaa asetukseen liittyvistä neuvotteluista perinteisellä yhteispäätösmenettelyllä, sen yleisestä täytäntöönpanosta ja kaikkien asetuksessa kaavailtujen täytäntöönpanosäädösten ja delegoitujen säädösten antamisesta. Muita tätä työtä tukevia yksiköitä ja virastoja ovat Eurostat, Yhteinen tutkimuskeskus ja Euroopan kemikaalivirasto (ECHA).

Mallinnuksessa varataan kolme kokoaikaista AD-virkaa pelkästään i) neuvotteluihin ja asetuksen yleiseen täytäntöönpanoon sekä ii) sekundaarilainsäädännön laatimiseen liittyviin valmistelutöihin. Suunnitelman mukaan teknisistä tehtävistä vastaisivat kaksi kokoaikaista kansallista asiantuntijaa (oletetun aikataulun mukaisesti) ja kaksi sopimussuhteista toimihenkilöä. Komission henkilöstökustannuksiksi tulee yhteensä 6 537 000 euroa viimeisimpien julkisesti saatavilla olevien palkkataulukoiden perusteella. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Ehdotukseen sisältyy useita säännöksiä, joilla parannetaan seurantaa ja ymmärrystä pakkausvirroista. Ne täydentävät komission päätöksissä 2005/270/EY ja (EU) 2018/896 jäsenvaltioille asetettuja nykyisiä laskenta- ja raportointivaatimuksia. Nämä päätökset on korvattava, jotta niihin voidaan sisällyttää uusia raportointivaatimuksia, jotka ovat välttämättömiä, jotta seuraaviin osa-alueisiin liittyviä olennaisia vaatimuksia voidaan valvoa ja jotta nämä vaatimukset voidaan panna kaikilta osin täytäntöön: 1) muoviset kantokassit (tietojen raportointivelvollisuus eritellysti erityyppisten muovisten kantokassien osalta), 2) pantti- ja palautusjärjestelmien käyttöönottovelvoitteen piiriin kuuluvien pakkausten keräysaste ja 3) tiettyjä pakkausluokkia koskevat tiedot, joita tarvitaan pakkausten kierrätettävyyden arviointimenetelmän kehittämiseksi. Tässä aloitteessa ehdotetaan myös, että talouden toimijat (tuottajat) ja niiden tuottajavastuujärjestöt velvoitettaisiin rekisteröitymään niiden asettaessa pakkauksia ensimmäistä kertaa saataville jäsenvaltioiden markkinoilla. Tämän vaatimuksen tarkoituksena on tukea laajennetun tuottajan vastuun valvontaa jäsenvaltioissa sekä yhdenmukaistaa ja tehostaa laajennettua tuottajan vastuuta koskevia vaatimuksia kaikkialla EU:ssa. Tämän lisäksi esitetään yhdenmukaistettuja raportointivaatimuksia näitä pakkauksia koskevien tietojen ilmoittamiseksi kansallisille viranomaisille. Tämä vähentää tuottajille koituvaa hallinnollista rasitetta, sillä tällä hetkellä niiden on noudatettava laajennettua tuottajan vastuuta koskevien tietojen toimittamisessa yhä erilaisempia kansallisia vaatimuksia. Lisäksi näiden muutosten myötä jäsenvaltiot voivat täyttää raportointivelvoitteensa ja toimittaa riittävän eriteltyä tietoa politiikkaan tehtävien tulevien muutosten tueksi, erityisesti pakkausten kierrätettävyyden osalta. Ehdotuksessa uudelleenkäyttö- ja uudelleentäyttötavoitteita koskevien tietojen ilmoittaminen on rajattu raportointivelvollisuuden piiriin kuuluviin talouden toimijoihin, jotka toimittavat nämä tiedot toimivaltaisille viranomaisille. Ehdotuksessa ei esitetä tämän lisäksi muuta tietojen toimittamista komissiolle. Komissio hyväksyy laskentasäännöt täytäntöönpanosäädöksillä. • Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Asetuksen I luvussa vahvistetaan yleiset säännökset. Asetuksen 1 artiklassa vahvistetaan asetuksen kohde. Artiklassa selitetään, että siinä otetaan käyttöön pakkausten koko elinkaaren kattavia ympäristökestävyys- ja merkintävaatimuksia, joiden mukaisesti pakkauksia voidaan saattaa markkinoille, sekä laajennettua tuottajan vastuuta ja pakkausjätteiden keräystä, käsittelyä ja kierrätystä koskevia vaatimuksia. Artiklassa selitetään, että tällä asetuksella edistetään sisämarkkinoiden tehokasta toimintaa mutta myös ympäristötavoitteita: sillä pyritään ehkäisemään tai vähentämään pakkausten ja pakkausjätteiden kielteisiä vaikutuksia ympäristöön ja ihmisten terveyteen. Siten asetuksella edistetään siirtymistä kiertotalouteen jätehierarkiaa noudattaen. Asetuksen 2 artiklassa säädetään, että tätä asetusta sovelletaan kaikkiin pakkauksiin materiaalista riippumatta ja kaikkiin pakkausjätteisiin. Asetuksen 3 artiklassa vahvistetaan asetuksessa käytetyt määritelmät. Useat näistä määritelmistä ovat peräisin uudesta lainsäädäntökehyksestä (asetus (EY) N:o 765/2008 ja päätös N:o 768/2008/EY), kumotusta pakkauksista ja pakkausjätteistä annetusta direktiivistä tai voimassa olevasta unionin lainsäädännöstä (kuten jätepuitedirektiivistä ja markkinavalvonta-asetuksesta). Asetuksessa otetaan myös käyttöön joukko uusia määritelmiä erityisesti tämän aloitteen tärkeimpien toimenpiteiden täytäntöönpanemiseksi. Nämä toimenpiteet keskittyvät kierrätettäviin pakkauksiin, kierrätetyn sisällön käyttöön muovipakkauksissa, uudelleenkäytettäviin pakkauksiin ja pakkausjätteen syntymisen ehkäisemiseen. Asetuksen 4 artiklassa vahvistetaan tässä asetuksessa säädetyt kestävyys- ja merkintävaatimukset täyttävien pakkausten vapaan liikkuvuuden periaate sisämarkkinoilla. Asetuksen II luku sisältää pakkausten kestävyysvaatimukset. Asetuksen 5 artiklassa vahvistetaan pakkausten sisältämiä aineita koskevat vaatimukset, erityisesti rajoitus lyijyn, kadmiumin, elohopean ja kuusiarvoisen kromin pitoisuuksille. Komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä näiden pitoisuusrajojen alentamiseksi sekä niitä koskevien poikkeusten vahvistamiseksi. Asetuksen 6 artiklassa säädetään pakkausten kierrätettävyydestä ja vahvistetaan vaatimukset, joiden on täytyttävä kahdessa eri vaiheessa. Tammikuun 1. päivästä 2030 alkaen pakkausten on täytettävä kierrätettävyyden suunnittelun kriteerit, joita mukautetaan edelleen 1. tammikuuta 2035 alkaen, jotta varmistetaan lisäksi kierrätettävien pakkausten riittävä ja tehokas keräys, lajittelu ja kierrätys (ns. laajamittainen kierrätys). Kierrätettävyyden suunnittelun kriteerit sekä menetelmät sen määrittämiseksi, onko pakkausten kierrätys laajamittaista, vahvistetaan komission antamissa delegoiduissa säädöksissä. Näiden säännösten soveltaminen alkaa myöhemmin, jotta ehditään antaa tarvittava lainsäädäntö kierrätettävyysvaatimusten täsmentämiseksi ja jotta alan toimijoilla on riittävästi aikaa mukautua uusiin sääntöihin. Lisäksi tässä säännöksessä vahvistetaan sääntö, jonka mukaan tuottajien laajennettua tuottajan vastuuta koskevien velvoitteiden täyttämisestä maksamia rahoitusosuuksia mukautetaan kierrätettävyyden suunnittelun kriteereihin liittyvien kierrätettävyysluokkien perusteella. Kierrätettävyysvaatimuksia päivitetään sisällyttämällä niihin laajamittaisen kierrätykset kynnysarvot, joita sovelletaan vuodesta 2035 alkaen. Lisäksi artiklassa vahvistetaan erityissäännöt innovatiivisille pakkauksille, joiden osalta kierrätettävyysvaatimuksista on toimitettava tiedot vasta viiden vuoden kuluttua siitä, kun pakkaus on saatettu markkinoille ensimmäisen kerran. Asetuksen (EU) 2019/6 4 artiklan ensimmäisen kohdan 25 alakohdassa määritellyt sisäpakkaukset sekä asetuksen (EU) 2017/745 soveltamisalaan kuuluvien lääkinnällisten laitteiden ja asetuksen (EU) 2017/746 soveltamisalaan kuuluvien in vitro ‑diagnostiikkaan tarkoitettujen lääkinnällisten laitteiden kontaktimateriaalista valmistetut muovipakkaukset vapautetaan tässä artiklassa säädetyistä kierrätettävyysvaatimuksista vuoteen 2034 asti ihmisten ja eläinten terveyteen ja turvallisuuteen liittyvien näkökohtien huomioon ottamiseksi. Asetuksen 7 artiklassa edellytetään, että 1. tammikuuta 2030 alkaen vähintään tietty osuus kunkin muovipakkausyksikön materiaaleista on oltava kuluttajien tuottamista muovijätteistä peräisin olevaa kierrätettyä sisältöä. Tähän vaatimukseen on tehty tarvittavat poikkeukset erityispakkauksille. Vähimmäisosuutta kasvatetaan 1. tammikuuta 2040 mennessä, ja poikkeukset olisi tarkistettava myöhemmin. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksen, jolla vahvistetaan laskentamenetelmä kuluttajien tuottamista muovijätteistä peräisin olevan kierrätetyn sisällön prosenttiosuudelle, tämän prosenttiosuuden todentamismenetelmä sekä siihen liittyvien teknisten asiakirjojen muoto. Tällä säännöksellä myös siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä kuluttajien tuottamista muovijätteistä peräisin olevan kierrätetyn sisällön vähimmäisprosenttiosuuden muuttamiseksi. Asetuksen 8 artiklassa yhdessä 3 artiklassa vahvistetun määritelmän kanssa määritellään kriteerit, joiden täyttyessä pakkausta voidaan pitää kompostoituvana. Lisäksi artiklassa säädetään, että suodatinpaperista valmistettujen kahvityynyjen, hedelmiin ja vihanneksiin kiinnitettyjen etikettitarrojen ja erittäin kevyiden muovisten kantokassien on oltava kompostoituvia 24 kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Muiden pakkausten on oltava kierrätettäviä lukuun ottamatta kevyitä muovisia kantokasseja, joiden osalta jäsenvaltioille on annettu liikkumavaraa. Lisäksi artiklassa siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä kompostoituvissa olevien pakkausten luettelon muuttamiseksi. Asetuksen 9 artiklassa edellytetään, että pakkausten paino ja koko minimoidaan ottaen asianmukaisesti huomioon pakkausten turvallisuus ja käyttökelpoisuus. Tämän velvoitteen noudattaminen osoitetaan teknisillä asiakirjoilla. Asetuksen 10 artiklassa vahvistetaan uudelleenkäytettäviä pakkauksia koskevat vaatimukset. Yhtenä vaatimuksena on se, että pakkaukset on tarkoitettu ja ne suunnitellaan uudelleenkäytettäviksi tai uudelleentäytettäviksi mahdollisimman monta kertaa ja että tämä otetaan huomioon, kun ne saatetaan markkinoille. Uudelleenkäytettävien pakkausten on myös kuuluttava tämän asetuksen liitteessä VI säädettyjen vähimmäisvaatimusten mukaisen uudelleenkäyttöjärjestelmän piiriin. Asetuksen III luvussa vahvistetaan merkintä- ja tietovaatimukset.

Asetuksen 11 artiklassa edellytetään, että pakkauksiin lisätään lajittelun helpottamiseksi merkintä, jossa on tiedot pakkauksen koostumuksesta. Samat merkinnät lisätään jäteastioihin, jotta kuluttajan on helppo tunnistaa oikea tapa hävittää pakkaus (12 artikla). Lisäksi suunnitellaan yhdenmukaistetut merkinnät, joita valmistajat voivat halutessaan käyttää antaakseen tietoa muovipakkauksessa käytetystä kierrätetystä sisällöstä. Uudelleenkäytettävissä pakkauksissa on oltava QR-koodi tai muu tietoväline, jonka kautta annetaan tarvittavat tiedot pakkauksen uudelleenkäytön mahdollistamiseksi. Komissiolle siirretään valta vahvistaa täytäntöönpanosäädöksillä yhdenmukaistetut merkintävaatimukset ja näiden merkintöjen muoto pakkausten ja jäteastioiden merkitsemiseksi sekä pakkausten koostumuksen määrittämiseksi digitaalisen merkintäteknologian avulla. Asetuksen IV luvussa vahvistetaan talouden toimijoiden velvollisuudet. Se sisältää pääasiassa päätökseen N:o 768/2008/EY perustuvia vakiosäännöksiä. Asetuksen 14 ja 21–28 artikla on kuitenkin syytä mainita erikseen. Asetuksen 14 artiklassa edellytetään, että pakkausten tai pakkausmateriaalien toimittajat toimittavat valmistajalle kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka tämä tarvitsee osoittaakseen pakkauksen vaatimustenmukaisuuden. Asetuksen 21 artiklassa säädetään, että talouden toimijoiden, jotka toimittavat tuotteita lopullisille jakelijoille tai loppukäyttäjille ryhmä- tai kuljetuspakkauksissa tai sähköisessä kaupankäynnissä käytettävissä pakkauksissa, on varmistettava, että pakkauksessa on tyhjää tilaa enintään 40 prosenttia pakatun tuotteen tai pakattujen tuotteiden tilavuudesta. Asetuksen 22 artiklassa säädetään, että talouden toimijoiden ei pitäisi saattaa markkinoille pakkauksia asetuksen liitteessä V luetelluissa muodoissa tai siinä lueteltuihin tarkoituksiin. Komissiolle siirretään valta muuttaa tätä luetteloa delegoidulla säädöksellä. Asetuksen 23 ja 24 artiklassa edellytetään, että se talouden toimija, joka saattaa uudelleenkäytettävän pakkauksen markkinoille, huolehtii, että kyseiselle pakkaukselle on olemassa uudelleenkäyttöjärjestelmä. Myös uudelleenkäytettäviä pakkauksia käyttävien talouden toimijoiden on perustettava kyseisille pakkauksille uudelleenkäyttöjärjestelmä tai osallistuttava tällaiseen järjestelmään. Uudelleenkäyttöjärjestelmää ja uudelleenkäytettävien pakkausten kunnostamista koskevat vaatimukset vahvistetaan asetuksen liitteessä VI. Asetuksen 25 artiklassa edellytetään, että talouden toimijat, jotka myyvät tuotteita uudelleentäytettäviin pakkauksiin, antavat loppukäyttäjille tietyt tiedot ja huolehtivat siitä, että täyttöpisteet täyttävät liitteessä VI olevassa C osassa asetetut vaatimukset. Asetuksen 26 artiklassa vahvistetaan useita uudelleenkäyttöä ja uudelleentäyttöä koskevia tavoitteita eri aloille ja pakkausmuodoille. Siinä myös vahvistetaan vapautukset velvoitteesta täyttää uudelleenkäyttöä ja uudelleentäyttöä koskevat tavoitteet. Komissio voi antaa delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan tarkempia tavoitteita uudelleenkäytölle sekä muita poikkeuksia. Asetuksen 27 ja 28 artiklassa vahvistetaan säännöt, joiden mukaisesti 26 artiklassa säädettyjen eri uudelleenkäyttö- ja uudelleentäyttötavoitteiden saavuttaminen lasketaan ja toimivaltaiselle viranomaiselle toimitetaan tiedot näiden tavoitteiden saavuttamisesta. Komissio antaa viimeistään 31. joulukuuta 2028 täytäntöönpanosäädöksen, jossa vahvistetaan 26 artiklassa säädettyjä tavoitteita koskevat yksityiskohtaiset laskentasäännöt ja ‑menetelmät. Asetuksen V luvussa (29 artiklassa) säädetään, että kevyiden muovisten kantokassien vuotuinen kulutus on vähennettävä 31. joulukuuta 2025 mennessä enintään 40 kassiin henkilöä kohti. Jäsenvaltiot voivat jättää tätä tavoitetta koskevan velvoitteen ulkopuolelle erittäin kevyet muoviset kantokassit, joita tarvitaan hygieniasyistä tai joita tarjotaan irtoelintarvikkeiden kuluttajapakkauksiksi elintarvikehävikin ehkäisemiseksi. Tuotteiden vaatimustenmukaisuutta koskeva VI luku sisältää enimmäkseen päätöksestä N:o 768/2008/EY peräisin olevia vakiosäännöksiä siitä, miten pakkausten vaatimustenmukaisuus arvioidaan. Siinä käsitellään seuraavia seikkoja: – luotettavien, täsmällisten ja uusittavien menetelmien käyttö testeissä, mittauksissa ja laskelmissa (30 artikla); – yhdenmukaistettuihin standardeihin perustuva vaatimustenmukaisuusolettama (31 artikla); – komission mahdollisuus hyväksyä yhteisiä teknisiä eritelmiä, kun yhdenmukaistettuja standardeja ei ole saatavilla (32 artikla); – vaatimuksenmukaisuuden arviointimenettely (33 artikla); sekä – EU-vaatimustenmukaisuusvakuutus (34 artikla). VII luvun aiheena on pakkauksista ja pakkausjätteistä huolehtiminen. Asetuksen 35 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot nimeävät toimivaltaisen viranomaisen vastaamaan 26–29 artiklasta ja VII luvusta johtuvien velvoitteiden täytäntöönpanosta ja sen valvonnasta. Asetuksen 36 artikla koskee varhaisvaroituskertomusta, jonka komissio laatii yhteistyössä Euroopan ympäristökeskuksen kanssa ja jossa tarkastellaan 38 ja 46 artiklassa säädettyjen tavoitteiden edistymistä. Asetuksen 37 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot sisällyttävät direktiivin 2008/98/EY 28 artiklassa säädettyihin jätehuoltosuunnitelmiinsa luvun, jossa käsitellään pakkauksista ja pakkausjätteistä huolehtimista.

Asetuksen 38 artiklassa edellytetään, että kukin jäsenvaltio vähentää asukasta kohti syntyvän pakkausjätteen määrää vuoden 2018 tasosta asteittain: 5 prosenttia vuoteen 2030 mennessä, 10 prosenttia vuoteen 2035 mennessä ja 15 prosenttia vuoteen 2040 mennessä. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä esimerkiksi taloudellisten ohjauskeinojen muodossa kannustaakseen siten soveltamaan jätehierarkiaa, jotta ehkäistään pakkausjätteen syntymistä ja minimoidaan pakkausten ympäristövaikutukset. Asetuksen 39 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot perustavat rekisterin, jonka avulla voidaan valvoa, että pakkausten tuottajat noudattavat VII luvussa asetettuja vaatimuksia. Tuottajien, niiden mahdollisesti nimeämien tuottajavastuujärjestöjen tai laajennettua tuottajan vastuuta varten nimettyjen edustajien on rekisteröidyttävä sen jäsenvaltion rekisteriin, jossa asianomainen tuottaja asettaa pakkauksen ensimmäistä kertaa saataville. Tuottajat, jotka eivät ole rekisterissä, eivät saa asettaa pakkauksia saataville jäsenvaltioiden markkinoilla. Asetuksen 40 artiklassa säädetään, että tuottajalla, joka asettaa pakkauksen ensimmäistä kertaa saataville jonkin jäsenvaltion alueella, on direktiivin 2008/98/EY 8 ja 8 a artiklan mukainen laajennettu tuottajan vastuu pakkauksesta. Asetuksen 41 artiklassa käsitellään tuottajavastuujärjestöjä. Jos tuottajavastuujärjestöjä on useita, on varmistettava, että ne täyttävät velvoitteensa koko jäsenvaltion alueella. Asetuksen 42 artiklassa edellytetään, että tuottaja tai nimetty tuottajavastuujärjestö hakee toimivaltaiselta viranomaiselta luvan. Asetuksen 43 artiklassa jäsenvaltioita vaaditaan huolehtimaan siitä, että kaikkien kuluttajilta, muilta loppukäyttäjiltä tai jätevirroista saatavien pakkausten ja pakkausjätteiden palauttamista ja/tai keräystä varten otetaan käyttöön järjestelmät. Asetuksen 44 artiklassa edellytetään pantti- ja palautusjärjestelmän käyttöönottoa enintään kolmen litran vetoisille kertakäyttöisille muovisille juomapulloille ja enintään kolmen litran vetoisille kertakäyttöisille, metallista tai alumiinista valmistetuille juomapakkauksille. Siinä myös vahvistetaan poikkeukset tähän sääntöön. Jäsenvaltioiden on varmistettava 1. tammikuuta 2029 mennessä, että kaikki pantti- ja palautusjärjestelmät täyttävät liitteessä X vahvistetut vähimmäisvaatimukset. Jäsenvaltiot voivat sisällyttää pantti- ja palautusjärjestelmän piiriin myös lasin, ja niiden olisi varmistettava, että kertakäyttöisten pakkausmuotojen, erityisesti kertakäyttöisten lasijuomapullojen, pantti- ja palautusjärjestelmiin voidaan palauttaa myös uudelleenkäytettäviä pakkauksia, jos tämä on teknisesti ja taloudellisesti mahdollista. Asetuksen 45 artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot toteuttavat toimenpiteitä, joilla kannustetaan lisäämään uudelleenkäytön mahdollistavien järjestelmien käyttöönottoa. Tällainen toimenpide voi olla esimerkiksi pantti- ja palautusjärjestelmien käyttöönotto sellaisille pakkauksille, jotka eivät kuulu 44 artiklassa säädettyjen pantti- ja palautusjärjestelmien piiriin. Asetuksen 46 artiklassa vahvistetaan pakkausjätteiden kierrätystavoitteet, jotka jäsenvaltioiden on saavutettava 31. joulukuuta 2025 ja 31. joulukuuta 2030 mennessä. Nämä tavoitteet ovat samat kuin direktiivissä 94/62/EY. Jos jäsenvaltiot lykkäävät vuoden 2025 tavoitteiden saavuttamisen määräaikoja, niiden on toimitettava liitteen XI mukainen täytäntöönpanosuunnitelma. Komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkistamaan täytäntöönpanosuunnitelmansa. Asetuksen 47 ja 48 artiklassa vahvistetaan 46 artiklan 1 kohdassa säädettyjen kierrätystavoitteiden saavuttamista koskevat laskentasäännöt. Asetuksen 49 artiklassa edellytetään, että tuottajat tai tuottajavastuujärjestöt asettavat saataville tietoa pakkausjätteen syntymisen ehkäisemisestä ja sen käsittelystä niiden pakkausten osalta, joita ne toimittavat jäsenvaltion alueella. Asetuksen 50 artikla koskee jäsenvaltioiden raportointia komissiolle. Niiden on toimitettava komissiolle seuraavat tiedot kultakin kalenterivuodelta: – kierrätystavoitteiden edistyminen; – erittäin kevyiden, kevyiden ja paksujen muovisten kantokassien kulutus; – pantti- ja palautusjärjestelmien käyttöönottovelvoitteen piiriin kuuluvien pakkausten keräysaste sekä – markkinoille saatetut pakkaukset ja niiden kierrätysasteet kunkin liitteessä II olevan osan 3 taulukossa 3 luetellun pakkausmuodon/‑tyypin osalta. Asetuksen 51 artiklassa vahvistetaan pakkaustietokantoja ja niiden sisältämiä pakollisia tietoja koskevat säännöt. Asetuksen VIII luku koskee suojamenettelyjä, ja se perustuu vakiosäännöksiin. Asetuksen IX luku (57 artikla) koskee ympäristöä säästäviä julkisia hankintoja ja erityisesti komission mahdollisuutta antaa delegoituja säädöksiä, joilla vahvistetaan julkisia hankintoja koskevat vaatimukset (esimerkiksi tekniset eritelmät sekä valinta- ja myöntämisperusteet) tässä asetuksessa vahvistettujen kestävyysvaatimusten perusteella. Asetuksen X luku on vakioluku, jossa on delegoituja säädöksiä (58 artikla) ja täytäntöönpanosäädöksiä (59 artikla) koskevia artikloja.

Asetuksen XI luvussa säädetään asetuksen (EU) 2019/1020 ja direktiivin (EU) 2019/904 muuttamisesta. Asetuksen XII luku on loppusäännöksiä koskeva vakioluku, jossa on artikloja seuraamuksista (62 artikla), kahdeksan vuoden kuluttua asetuksen antamisesta tehtävästä arvioinnista (63 artikla) sekä kumoamis- ja siirtymäsäännöksistä (64 artikla). 2022/0396 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS pakkauksista ja pakkausjätteistä, asetuksen (EU) 2019/1020 ja direktiivin (EU) 2019/904 muuttamisesta sekä direktiivin 94/62/EY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Tuotepakkaukset ovat välttämättömiä, jotta tuotteet voidaan suojata ja jotta ne on helppo kuljettaa valmistuspaikasta käyttö- tai kulutuspaikkaan. Pakkausten sisämarkkinoiden esteiden poistaminen on keskeisen tärkeää, jotta tuotteiden sisämarkkinat voivat toimia. Erilaiset säännöt ja epäselvät vaatimukset aiheuttavat ylimääräisiä kustannuksia talouden toimijoille. (2)Pakkauksiin myös käytetään suuria määriä ensiömateriaaleja (40 % muoveista ja 50 % papereista käytetään EU:ssa pakkauksiin), ja pakkaukset muodostavat 36 prosenttia kiinteästä yhdyskuntajätteestä. Pakkausten suuret ja jatkuvasti kasvavat tuotantomäärät sekä niiden alhainen uudelleenkäyttöaste ja heikkotasoinen kierrätys muodostavat merkittävän esteen vähähiilisen kiertotalouden toteutumiselle. Näistä syistä tässä asetuksessa olisi vahvistettava pakkausten koko elinkaaren kattavat säännöt, joilla edistetään sisämarkkinoiden tehokasta toimintaa yhdenmukaistamalla kansallisia toimenpiteitä ja joilla lisäksi ehkäistään ja vähennetään pakkausten ja pakkausjätteiden haitallisia vaikutuksia ympäristöön ja ihmisten terveyteen. Asetuksessa vahvistettavien jätehierarkian mukaisten toimenpiteiden ansiosta sen pitäisi edistää siirtymistä kiertotalouteen. (3)Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 94/62/EY vahvistetaan jäsenvaltioille asetetut, pakkauksia koskevat vaatimukset. Niihin kuuluvat muun muassa perusvaatimukset, jotka koskevat pakkausten koostumusta sekä niiden uudelleenkäytettävyyttä ja hyödynnettävyyttä. Lisäksi direktiivissä vahvistetaan pakkausten hyödyntämistä ja kierrätystä koskevat tavoitteet. (4)Direktiivin 94/62/EY toimivuustarkastuksessa vuonna 2014 suositeltiin perusvaatimusten mukauttamista konkreettisemmiksi ja helpommin täytäntöönpantaviksi sekä niiden vahvistamista, minkä katsottiin olevan keskeinen keino parantaa pakkausten ympäristötehokkuutta.

(5)Vihreän kehityksen ohjelman mukaisesti uudessa kiertotalouden toimintasuunnitelmassa sitoudutaan vahvistamaan pakkauksia koskevia perusvaatimuksia, jotta kaikki pakkaukset olisivat uudelleenkäytettäviä tai kierrätettäviä vuoteen 2030 mennessä, sekä harkitsemaan muita toimenpiteitä (yli-) pakkaamisen ja pakkausjätteen vähentämiseksi, pakkausten uudelleenkäytön ja kierrätettävyyden huomioon ottavan suunnittelun edistämiseksi, pakkausmateriaalien monimutkaisuuden vähentämiseksi ja muovipakkausten kierrätettyjen materiaalien osuutta koskevien vaatimusten käyttöönottamiseksi. Toimintasuunnitelmassa komissio myös sitoutuu arvioimaan mahdollisuutta ottaa käyttöön EU:n laajuiset merkinnät, jotka helpottavat pakkausjätteen asianmukaista erottelua sen lähteellä. (6)Muovi on hiili-intensiivisin pakkausmateriaali, ja fossiilisten polttoaineiden kulutuksen kannalta muovijätteen kierrätys on noin viisi kertaa parempi vaihtoehto kuin jätteen polttaminen energian talteenottamiseksi. Kuten muoveja koskevassa EU:n strategiassa todetaan, kiertotalouden toimintasuunnitelmassa sitoudutaan lisäämään kierrätettyjen muovien käyttöä ja edistämään muovien kestävämpää käyttöä. Unionin talousarviolla ja omien varojen järjestelmällä autetaan vähentämään muovipakkausjätteestä johtuvaa ympäristön pilaantumista Euroopan unionin omien varojen järjestelmästä 14 päivänä joulukuuta 2020 annetulla neuvoston päätöksellä (EU, Euratom) 2020/2053 otettiin 1 päivänä tammikuuta 2021 käyttöön kunkin jäsenvaltion tuottaman, kierrättämättömän muovipakkausjätteen määrän perusteella määritettävä kansallinen rahoitusosuus. Nämä omat varat ovat yksi kannustimista, joilla pyritään vähentämään kertakäyttömuovien kulutusta, lisäämään kierrätystä ja edistämään kiertotaloutta. (7)Neuvosto korosti joulukuussa 2020 antamissaan päätelmissä, että direktiivin 94/62/EY tarkistuksessa olisi päivitettävä ja laadittava konkreettisempia, tehokkaita ja helposti täytäntöönpantavia säännöksiä, joilla edistetään kestävää pakkaamista sisämarkkinoilla ja minimoidaan pakkaamisen monimutkaisuus, jotta voidaan viedä eteenpäin taloudellisesti toteuttamiskelpoisia ratkaisuja ja parantaa uudelleenkäytettävyyttä ja kierrätettävyyttä sekä minimoida huolta aiheuttavat aineet pakkausmateriaaleissa, näin erityisesti elintarvikkeiden pakkausmateriaaleissa, ja lisäksi neuvosto korosti, että olisi säädettävä helppotajuisten pakkausmerkintöjen käytöstä informoitaessa kuluttajia pakkausten kierrätettävyydestä ja hävittämisestä lajittelun ja kierrätyksen helpottamiseksi. (8)Uudesta kiertotaloutta koskevasta toimintasuunnitelmasta 10 päivänä helmikuuta 2021 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa toistettiin, että tavoitteena on tehdä kaikista pakkauksista uudelleenkäytettäviä tai kierrätettäviä taloudellisesti kannattavalla tavalla vuoteen 2030 mennessä, sekä kehotettiin komissiota esittämään lainsäädäntöehdotus, jolla pakkauksia ja pakkausjätettä koskevaan direktiiviin sisällytetään jätteen vähentämistä koskevia toimenpiteitä ja tavoitteita sekä kunnianhimoisia keskeisiä vaatimuksia ylipakkaamisen vähentämiseksi myös sähköisessä kaupankäynnissä, kierrätettävyyden parantamiseksi ja pakkausten monimutkaisuuden minimoimiseksi, kierrätysmateriaalien osuuden kasvattamiseksi, vaarallisten ja haitallisten aineiden poistamiseksi vaiheittain sekä uudelleenkäytön edistämiseksi. (9)Tällä asetuksella täydennetään asetusta [kestävien tuotteiden ekologista suunnittelua koskeva asetus], jossa pakkaukset eivät muodosta erillistä tuoteryhmää. On kuitenkin muistettava, että asetuksen [kestävien tuotteiden ekologista suunnittelua koskeva asetus] nojalla annettavissa delegoiduissa säädöksissä tiettyjen tuotteiden pakkauksille voidaan säätää muita tai yksityiskohtaisempia vaatimuksia, erityisesti pakkausten minimoimiseksi silloin, kun tuotteita suunniteltaessa tai uudelleensuunniteltaessa voidaan vähentää pakkausten ympäristövaikutuksia. (10)Tätä asetusta olisi sovellettava kaikkiin unionissa markkinoille saatettuihin pakkauksiin ja kaikkiin pakkausjätteisiin pakkaustyypistä tai käytetystä materiaalista riippumatta. Oikeudellisen selkeyden vuoksi aiemman direktiivin 94/62/EY mukainen pakkauksen määritelmä olisi muotoiltava uudelleen (muuttamatta määritelmän sisältöä). Kuluttajapakkaus, ryhmäpakkaus ja kuljetuspakkaus olisi määriteltävä yksinään terminologian päällekkäisyyden välttämiseksi. Näin ollen ’kuluttajapakkaus’ vastaa primaaripakkausta, ’ryhmäpakkaus’ sekundaaripakkausta ja ’kuljetuspakkaus’ tertiääripakkausta. (11)Tuotteita, jotka ovat kiinteä osa varsinaista tuotetta ja jotka ovat välttämättömiä tämän varsinaisen tuotteen säilytykseen, tukemiseen tai säilyttämiseen sen elinkaaren aikana ja joiden kaikki elementit on tarkoitettu käytettäväksi, kulutettavaksi tai poistettavaksi käytöstä yhdessä, ei pitäisi katsoa pakkauksiksi, sillä niiden käyttö on erottamattomasti yhteydessä siihen, että ne ovat osa varsinaista tuotetta. Sitä vastoin kun otetaan huomioon, miten kuluttajat yleensä poistavat käytöstä teepussit, kahvityynyt ja kahvin- tai teenkeittimissä käytettävät yksittäisannospakkaukset – jotka käytännössä poistetaan käytöstä yhdessä varsinaisen tuotteen jäämien kanssa, jolloin tuotejäämät pilaavat kompostoituvat ja kierrätettävät jakeet –, nämä yksittäiset tuotteet olisi katsottava pakkauksiksi. Tämä on linjassa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY 22 artiklassa säädetyn, biojätteen erilliskeräyksen lisäämistä koskevan tavoitteen kanssa. Lisäksi elinkaaren loppuvaihetta koskevien taloudellisten ja toimintaan liittyvien velvoitteiden yhdenmukaisuuden varmistamiseksi myös kaikki kahvin- tai teenkeittimissä käytettävät yksittäisannospakkaukset, jotka ovat välttämättömiä kahvin tai teen säilytykseen, olisi katsottava pakkauksiksi. (12)Direktiivin 2008/98/EY 4 artiklan 2 kohdassa vahvistetun jätehierarkian sekä elinkaariajattelun mukaisesti eli ympäristön kannalta parhaan mahdollisen kokonaistuloksen aikaansaamiseksi tässä asetuksessa säädetyillä toimenpiteillä pyritään vähentämään markkinoille saatettujen pakkausten määrää pienentämällä niiden kokoa ja painoa sekä ehkäisemään pakkausjätteen syntymistä erityisesti minimoimalla pakkausten koko, välttämällä pakkausten turhaa käyttöä ja lisäämällä pakkausten uudelleenkäyttöä. Lisäksi toimenpiteillä pyritään lisäämään kierrätetyn sisällön käyttöä pakkauksissa, erityisesti muovipakkauksissa, joissa kierrätetyn sisällön käyttö on hyvin vähäistä, sekä nostamaan kaikkien pakkausten kierrätysastetta, varmistamaan kierrättämällä saatavien uusioraaka-aineiden korkea laatu ja vähentämään samalla muiden hyödyntämis- ja loppusijoitustapojen käyttöä. (13)Pakkaukset olisi suunniteltava, valmistettava ja pidettävä kaupan siten, että niiden uudelleenkäyttö tai korkealaatuinen kierrätys on mahdollista ja että niiden ympäristövaikutukset minimoidaan koko niiden elinkaaren ja niiden tuotteiden elinkaaren ajan, joita varten pakkaus on suunniteltu. (14)Jotta voidaan varmistaa kemikaalien hyvä hallinta niiden koko elinkaaren ajan sekä siirtyminen myrkyttömään talouteen ja kiertotalouteen ja kun otetaan huomioon pakkausten merkitys jokapäiväisessä elämässä, tässä asetuksessa on tarpeen käsitellä pakkausten huolta aiheuttavien aineiden vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön sekä niiden vaikutuksia laajemmin kestävyyden ja myös kiertotalouden kannalta pakkausten koko elinkaaren ajalta aina valmistusvaiheesta elinkaaren päättymiseen, jätehuolto mukaan lukien. Tämä vastaa myös kiertotalouden toimintasuunnitelman ja kestävyyttä edistävän kemikaalistrategian tavoitteita. (15)Tieteen ja teknologian kehitys huomioon ottaen pakkausten suunnittelussa ja niiden valmistuksessa olisi rajoitettava tiettyjen raskasmetallien ja muiden huolta aiheuttavien aineiden käyttöä. Kuten kestävyyttä edistävässä kemikaalistrategiassa todetaan, huolta aiheuttavia aineita tulisi käyttää mahdollisimman vähän, ne olisi korvattava mahdollisimman pitkälti ja samalla olisi varmistettava, että kaikkein haitallisimpien kemikaalien käytöstä luovutaan asteittain, erityisesti kulutustavaroissa, jos niiden käyttö ei ole yhteiskunnan kannalta välttämätöntä. Pakkausmateriaaleissa tai pakkauksen osissa olevat huolta aiheuttavat aineet olisi siis minimoitava sen varmistamiseksi, että pakkauksilla ja pakkauksista kierrätetyillä materiaaleilla ei ole haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen tai ympäristöön missään vaiheessa niiden elinkaarta. (16)Saasteettomuustoimintasuunnitelman mukaisesti unionin politiikkojen olisi perustuttava periaatteeseen, jonka mukaan ennalta ehkäiseviin toimiin olisi ryhdyttävä vahingon lähteellä. Komissio korostaa kestävyyttä edistävässä kemikaalistrategiassa, että Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1907/2006 ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1272/2008 olisi vahvistettava kemikaalien sääntelyn kulmakivinä unionissa ja niitä olisi täydennettävä soveltamalla kemikaalien arviointiin ja hallintaan johdonmukaisia lähestymistapoja voimassa olevassa alakohtaisessa lainsäädännössä. Näin ollen pakkauksissa ja pakkausten osissa olevia aineita rajoitetaan niiden lähteellä ja niitä käsitellään ensisijaisesti asetuksessa (EY) N:o 1907/2006 ja sen VIII osastossa vahvistettujen sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti, jotta voidaan suojella ihmisten terveyttä ja ympäristöä aineen elinkaaren kaikissa vaiheissa, myös jätevaiheessa. On siis syytä muistaa, että kyseisen asetuksen säännöksiä sovelletaan hyväksyttäessä tai muutettaessa rajoituksia, joilla säännellään pakkausten tai pakkausten osien tuotantoa varten valmistettuja tai siinä käytettäviä aineita sekä pakkauksissa tai pakkausten osissa olevien aineiden markkinoille saattamista. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1935/2004soveltamisalaan kuuluvien pakkausten osalta muistutetaan, että kyseisen asetuksen soveltamisen tarkoituksena on varmistaa pakattujen elintarvikkeiden kuluttajien suojelun korkea taso. (17)Asetuksen (EY) N:o 1907/2006 liitteessä XVII vahvistettujen rajoitusten sekä elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuviin pakkauksiin sovellettavien asetuksen (EY) N:o 1935/2004 säännösten lisäksi on johdonmukaisuuden vuoksi aiheellista säilyttää voimassa olevat rajoitukset, jotka koskevat pakkauksissa tai niiden osissa olevaa lyijyä, kadmiumia, elohopeaa ja kuusiarvoista kromia. (18)Poikkeukset pakkauksissa tai pakkausten osissa olevan lyijyn, kadmiumin, elohopean ja kuusiarvoisen kromin pitoisuustasoista vahvistetaan komission päätöksessä 2001/171/EY ja direktiivin 94/62/EY nojalla hyväksytyssä komission päätöksessä 2009/292/EY , ja nämä poikkeukset olisi säilytettävä myös tässä asetuksessa. Komissiolle olisi kuitenkin siirrettävä valta antaa säädöksiä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti näiden poikkeusten muuttamiseksi tai kumoamiseksi sekä tarvittaessa lisäpoikkeusten määrittämiseksi pakkauksissa tai pakkausten osissa olevan lyijyn, kadmiumin, elohopean ja kuusiarvoisen kromin pitoisuustasoista tai tässä asetuksessa näiden metallien pitoisuuksille säädettyjen raja-arvojen muuttamiseksi, jotta asetusta voidaan mukauttaa teknologian ja tieteen kehitykseen. (19)Tämän asetuksen ei pitäisi mahdollistaa aineiden rajoittamista kemikaaliturvallisuuteen tai elintarviketurvallisuuteen liittyvistä syistä – lukuun ottamatta lyijyä, kadmiumia, elohopeaa ja kuusiarvoista kromia koskevia rajoituksia, jotka on jo vahvistettu direktiivin 94/62/EY perusteella ja joiden olisi sisällyttävä myös tähän asetukseen –, koska tällaisia rajoituksia käsitellään unionin muussa lainsäädännössä. Sen sijaan tämän asetuksen olisi mahdollistettava pakkauksissa ja pakkausten osissa olevien tai niiden valmistusprosesseissa käytettyjen aineiden rajoittaminen ensisijaisesti muista kuin kemikaali- tai elintarviketurvallisuuteen liittyvistä syistä silloin, kun on kyse aineista, jotka vaikuttavat kielteisesti pakkausten kestävyyteen ja haittaavat erityisesti niiden kiertokäyttöä, varsinkin niiden uudelleenkäyttöä ja kierrätystä. (20)Pakkausten suunnittelu kierrätettäviksi siinä vaiheessa, kun niistä tulee pakkausjätettä, on yksi tehokkaimmista tavoista lisätä pakkausten kiertokäyttöä, nostaa pakkausten kierrätysastetta ja lisätä kierrätetyn sisällön käyttöä pakkauksissa. Useille pakkausmuodoille on laadittu kierrätettävyyden suunnittelun kriteereitä osana alan vapaaehtoisia järjestelmiä, ja myös jotkin jäsenvaltiot ovat ottaneet käyttöön tällaisia vaatimuksia laajennettuun tuottajan vastuuseen liittyvien maksujen mukauttamiseksi. Sisämarkkinoiden esteiden ehkäisemiseksi, tasapuolisten toimintaedellytysten mahdollistamiseksi alan toimijoille ja pakkausten kestävyyden edistämiseksi on tärkeää asettaa pakollisia pakkausten kierrätettävyyttä koskevia vaatimuksia yhdenmukaistamalla pakkausten kierrätettävyyden arviointiperusteet ja ‑menetelmät kierrätettävyyden huomioimista suunnittelussa varten laaditun unionin tason menetelmän pohjalta. Jotta saavutettaisiin kiertotalouden toimintasuunnitelmassa asetettu tavoite, jonka mukaan vuoteen 2030 mennessä kaikkien pakkausten olisi oltava kierrätettäviä tai uudelleenkäytettäviä taloudellisesti kannattavalla tavalla, liitteessä II luetelluille pakkausluokille olisi laadittava kierrätettävyysluokat kierrätettävyyden suunnittelun kriteerien pohjalta. Pakkaukset olisi saatettava näiden luokkien mukaisiksi kuitenkin vasta 1 päivään tammikuuta 2030 mennessä, jotta talouden toimijoilla on riittävästi aikaa sopeutua. (21)Sen arvioiminen, miten kierrätettävyys on huomioitu suunnittelussa, ei vielä itsessään takaa, että pakkaus kierrätetään käytännössä, ja siksi on tarpeen laatia yhdenmukaiset arviointimenetelmät ja perusteet, joiden mukaisesti arvioidaan pakkausten kierrätettävyyttä käytännössä uusinta teknologiaa edustavissa, unionissa tosiasiallisesti käytössä olevissa erilliskeräys-, lajittelu- ja kierrätysprosesseissa ja tällaista infrastruktuuria hyödyntäen. Jäsenvaltioiden ja tarvittaessa talouden toimijoiden toimittamia tätä koskevia tietoja on tarkoitus hyödyntää laajamittaista kierrätettävyyttä koskevien kynnysarvojen laatimisessa ja päivitettäessä tämän perusteella eri pakkausmateriaalien ja ‑luokkien kierrätettävyysluokkia. (22)Jotta voidaan vahvistaa pakkausten suunnittelua koskevat yhdenmukaistetut säännöt pakkausten kierrätettävyyden varmistamiseksi, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa delegoituja säädöksiä, joissa vahvistetaan yksityiskohtaiset pakkausten kierrätettävyyden suunnittelun kriteerit kullekin pakkausmateriaalille ja ‑luokalle sekä yksityiskohtaiset arviointiperusteet pakkausten laajamittaisen kierrätettävyyden arvioimiseksi, myös muille kuin tässä asetuksessa luetelluille pakkausluokille. Jotta talouden toimijoilla ja jäsenvaltioilla olisi riittävästi aikaa kerätä ja toimittaa tarvittavat tiedot laajamittaista kierrätystä koskevan menetelmän laatimiseksi, valmistajien olisi huolehdittava, että pakkaukset kierrätetään laajamittaisesti vuodesta 2035 alkaen. Tämän pitäisi varmistaa, että pakkaukset ovat kierrätettävyyden suunnittelun kriteerien mukaisia ja että ne myös kierrätetään käytännössä uusinta teknologiaa edustavien erilliskeräys-, lajittelu- ja kierrätysprosessien mukaisesti. (23)Pakkausalan innovoinnin edistämiseksi on aiheellista, että sellaisten pakkausten osalta, joissa olevat innovatiiviset ominaisuudet parantavat merkittävästi pakkausten käyttöä niiden keskeisessä käyttötarkoituksessa ja joihin liittyy todistettavissa olevia ympäristöhyötyjä, kierrätettävyysvaatimusten noudattamisen määräaikaan myönnetään rajallinen viiden vuoden lisäaika. Nämä innovatiiviset ominaisuudet olisi selostettava pakkauksen mukana toimitettavissa teknisissä asiakirjoissa. (24)Ihmisten ja eläinten terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi on aiheellista, että tiettyjen pakattujen tuotteiden luonteen ja niitä koskevien vaatimusten vuoksi kierrätettävyysvaatimuksia ei sovelleta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/83/EY 1 artiklassa määriteltyihin pakkauksiin ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2019/6 4 artiklan ensimmäisen kohdan 25 kohdassa määriteltyihin sisäpakkauksiin, jotka ovat suorassa kosketuksessa lääkkeeseen, sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/745 soveltamisalaan kuuluvien lääkinnällisten laitteiden ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/746 soveltamisalaan kuuluvien in vitro ‑diagnostiikkaan tarkoitettujen lääkinnällisten laitteiden kontaktimateriaaleista valmistettaviin muovipakkauksiin. Näitä poikkeuksia olisi sovellettava 1 päivään tammikuuta 2035 saakka.

(25)Jotkin jäsenvaltiot pyrkivät parantamaan pakkausten kierrätettävyyttä mukauttamalla laajennettuun tuottajan vastuuseen liittyviä maksuja. Tällaiset aloitteet kansallisella tasolla toteutettuina voivat aiheuttaa sääntelyyn liittyvää epävarmuutta talouden toimijoille, erityisesti niille, jotka toimittavat pakkauksia useissa jäsenvaltioissa. Laajennettuun tuottajan vastuuseen liittyvien maksujen mukauttaminen on kuitenkin myös tehokas taloudellinen ohjauskeino, joka kannustaa kestävämpään pakkaussuunnitteluun ja lisää siten pakkausten kierrätettävyyttä ja joka parantaa samalla sisämarkkinoiden toimintaa. Sen vuoksi on tarpeen yhdenmukaistaa laajennettuun tuottajan vastuuseen liittyvien maksujen mukauttamisperusteet kierrätettävyyden arvioinnissa määritetyn kierrätettävyysluokan perusteella asettamatta kuitenkaan varsinaisia maksujen määriä. Koska maksujen mukauttamisperusteiden olisi oltava yhteydessä pakkausten kierrätettävyysvaatimuksiin, komissiolle on aiheellista siirtää valta hyväksyä yhdenmukaistetut mukauttamisperusteet samaan aikaan kun se vahvistaa yksityiskohtaiset kierrätettävyyden suunnittelun kriteerit kullekin pakkausluokalle. (26)Pakkausten kiertokäytön varmistamiseksi pakkaukset olisi suunniteltava ja valmistettava siten, että yhä suurempi osa ensiömateriaaleista voidaan korvata kierrätetyillä materiaaleilla. Kierrätettyjen materiaalien käytön lisääminen tukee kiertotalouden kehittymistä, kun käytössä on hyvin toimivat kierrätettyjen materiaalien markkinat, ja lisäksi se vähentää primaariraaka-aineiden käyttöön liittyviä kustannuksia, riippuvuuksia ja kielteisiä ympäristövaikutuksia sekä mahdollistaa materiaalien resurssitehokkaamman käytön. Kaikista pakkausmateriaaleista kierrätettyjä materiaaleja käytetään vähiten muovipakkauksissa. Tämän korjaamiseksi olisi lisättävä kierrätettyjen muovien käyttöä, ja tarkoituksenmukaisin tapa toteuttaa tämä on asettaa muovipakkausten kierrätetylle sisällölle eri tasoisia pakollisia tavoitteita riippuen erilaisten muovipakkausten käyttötarkoituksesta eli siitä, onko ne valmistettava kontaktimateriaaleista , ja varmistamalla, että tavoitteista tulee sitovia vuoteen 2030 mennessä. Pakkausten kiertokäytön toteuttamiseksi asteittain tavoitteiden tasoa olisi nostettava vuodesta 2040 alkaen. (27)On syytä täsmentää, että puun kuidutusprosessissa syntyvän paperin ei katsota sisältyvän 3 artiklan ensimmäisen kohdan 43 alakohdan mukaiseen muovin määritelmään. (28)Jotta voidaan varmistaa ihmisten ja eläinten terveyden suojelun korkea taso unionin lainsäädännön vaatimusten mukaisesti ja välttää mahdolliset toimitusvarmuuteen sekä lääkkeiden ja lääkinnällisten laitteiden turvallisuuteen kohdistuvat riskit, direktiivin 2001/83/EY 1 artiklan ensimmäisen kohdan 23 alakohdassa määritellyt pakkaukset ja asetuksen (EU) 2019/6 4 artiklan ensimmäisen kohdan 25 alakohdassa määritellyt sisäpakkaukset sekä asetuksen (EU) 2017/745 soveltamisalaan kuuluvien lääkinnällisten laitteiden ja asetuksen (EU) 2017/746 soveltamisalaan kuuluvien in vitro ‑diagnostiikkaan tarkoitettujen lääkinnällisten laitteiden kontaktimateriaaleista valmistettavat muovipakkaukset on aiheellista jättää muovipakkausten kierrätetyn sisällön vähimmäisosuutta koskevan velvoitteen ulkopuolelle. Tätä poikkeusta olisi sovellettava myös direktiivin 2001/83/EY 1 artiklan ensimmäisen kohdan 24 alakohdassa määriteltyihin ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden ja eläinlääkkeiden ulompiin päällyksiin sekä asetuksen (EU) 2019/6 4 artiklan ensimmäisen kohdan 26 alakohdassa määriteltyihin ihmisille tarkoitettujen lääkkeiden ja eläinlääkkeiden ulkopakkauksiin silloin, kun näiden päällysten ja pakkausten on täytettävä erityisvaatimuksia lääkkeen laadun säilyttämiseksi. (29)Sisämarkkinoiden esteiden välttämiseksi ja velvoitteiden tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi talouden toimijoiden olisi varmistettava, että kussakin pakkausyksikössä käytetystä muovista tietty vähimmäisprosenttiosuus on kuluttajien tuottamista muovijätteistä peräisin olevaa kierrätettyä sisältöä. (30)Talouden toimijoille olisi tarjottava taloudellinen kannustin pakkausten sisältämän muovin kierrätetyn sisällön osuuden lisäämiseksi. Paras tapa toteuttaa tämä on varmistaa, että laajennettuun tuottajan vastuuseen liittyviä maksuja mukautetaan pakkausten kierrätetyn sisällön prosenttiosuuden perusteella. Maksujen mukauttamisen olisi perustuttava yhteisiin sääntöihin, joissa määrätään, miten tällaisten pakkausten kierrätetyn sisällön osuus lasketaan ja todennetaan. (31)Jotta voidaan varmistaa, että säännöt, joiden mukaan kuluttajien tuottamista muovijätteistä peräisin olevan kierrätetyn sisällön osuus pakkausyksikköä kohti lasketaan ja todennetaan, pannaan yhdenmukaisesti täytäntöön, ja teknisten asiakirjojen muodon vahvistamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa täytäntöönpanosäännöksiä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklan mukaisesti. (32)Muovipakkausten osalta, paitsi jos ne on valmistettu polyetyleenitereftalaatista (PET), on tarpeen arvioida uudelleen riittävän hyvissä ajoin ennen kierrätettyä sisältöä koskevien vaatimusten soveltamispäivää, missä määrin tällaisille muovipakkauksille soveltuvaa kierrätysteknologiaa on käytettävissä, myös sitä, missä määrin tällaiselle teknologialle on myönnetty lupia asiaa koskevien unionin sääntöjen mukaisesti ja missä määrin sitä on otettu käyttöön käytännössä. Tämän arvioinnin perusteella kierrätettyä sisältöä koskevista vaatimuksista saattaa olla tarpeen säätää poikkeuksia tietyille kontaktimateriaaleista valmistettaville muovipakkauksille tai tarkistaa olemassa olevia poikkeuksia. Tätä varten komissiolle olisi siirrettävä valta antaa säädöksiä perustamissopimuksen 290 artiklan mukaisesti. (33)Jotta voidaan ottaa huomioon riskit, joita syntyy, jos jotakin tiettyä muovijätettä ei ole riittävästi saatavilla kierrätettäväksi – mikä voisi nostaa hinnat kohtuuttomalle tasolle tai johtaa terveyden, turvallisuuden ja ympäristön kannalta kielteisiin vaikutuksiin –, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perustamissopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädöksiä muovipakkausten kierrätetyn sisällön pakollista osuutta koskevien tavoitteiden muuttamiseksi väliaikaisesti. Arvioidessaan tällaisen delegoidun säädöksen perusteita komission olisi arvioitava luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden esittämiä perusteltuja pyyntöjä. (34)Muiden materiaalien kuin muovin (esimerkiksi lasin ja alumiinin) osalta suuntaus primaariraaka-aineiden korvaamiseksi kierrätetyillä materiaaleilla näkyy selkeästi, ja sen odotetaan jatkuvan oikeudellisen ja taloudellisen ympäristön kehityksen sekä kuluttajien odotusten myötä. Komission olisi kuitenkin seurattava tarkasti kierrätetyn sisällön käyttöä muissa pakkausmateriaaleissa kuin muoveissa ja arvioitava, olisiko aiheellista ehdottaa lisätoimenpiteitä, kuten tavoitteita kierrätetyn sisällön käytön lisäämiseksi muissa kuin muovipakkauksissa. (35)Biojätevirtaan päätyy usein perinteisiä muoveja ja materiaalien kierrätysvirtoihin kompostoituvia muoveja. Tällainen jätevirtojen sekoittuminen tarkoittaa luonnonvarojen haaskausta ja huonolaatuisempia uusioraaka-aineita, ja sitä olisi ehkäistävä jätteiden lähteellä. Kuluttajille on yhä epäselvempää, miten kompostoituvat muovipakkaukset poistetaan käytöstä asianmukaisesti, ja siksi on perusteltua ja välttämätöntä asettaa selkeät yhteiset säännöt kompostoituvien muovipakkausten käytölle ja määrätä tällaisia pakkauksia käytettäväksi vain silloin, kun niiden käytöstä on selvää hyötyä ympäristölle tai ihmisten terveydelle. Näin on erityisesti silloin, kun kompostoituvat pakkaukset auttavat biojätteen keräämisessä tai käytöstä poistamisessa. (36)Tietyssä biohajoavien muovipolymeerien pakkauskäytössä kompostoituvista pakkauksista, jotka päätyvät kompostointilaitoksiin, esimerkiksi anaerobisesti mädätettäviksi valvotuissa olosuhteissa, on todistettavasti hyötyä ympäristön kannalta. Lisäksi niillä jäsenvaltioilla, joissa on käytettävissä tarvittavat jätteenkeräysjärjestelmät ja tarvittava jätteenkäsittelyinfrastruktuuri, olisi oltava jonkin verran liikkumavaraa päättää, määrätäänkö sen alueella kevyet muoviset kantokassit valmistettavaksi kompostoituvista muoveista. Jotta oikean käytöstäpoistamistavan valitseminen ei olisi kuluttajille sekavaa ja kun otetaan huomioon ympäristöhyödyt, joita saadaan aikaan saattamalla hiili osaksi kiertotaloutta, kaikki muut muovipakkaukset olisi kerättävä materiaalien kierrätykseen, ja muovipakkaukset olisi suunniteltava siten, etteivät ne vaikuta muiden jätevirtojen kierrätettävyyteen. (37)Komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perustamissopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädöksiä kompostoituvien pakkausten luettelon muuttamiseksi tai laajentamiseksi silloin, kun tämä on perusteltua ja tarkoituksenmukaista kompostoituvien muovien käytöstäpoistoon vaikuttavan teknologian ja sääntelyn kehityksen vuoksi ja sillä erityisellä edellytyksellä, että tällaisten uusien kompostoituvien materiaalien käytöstä on hyötyä ympäristölle ja ihmisten terveydelle. (38)Jotta helpotetaan kompostoituvia pakkauksia koskevien vaatimusten noudattamisen arviointia, on tarpeen säätää kompostoituvien pakkausten vaatimustenmukaisuusolettamasta silloin, kun pakkaus on sellaisten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1025/2012 mukaisesti hyväksyttyjen yhdenmukaistettujen standardien mukainen, joiden tarkoituksena on esittää yksityiskohtaiset tekniset eritelmät kyseisten vaatimusten täyttämiseksi ja kuvata biojätteen käsittelylaitosten, myös anaerobisten mädätysprosessien, todellisia olosuhteita vastaavat parametrit, kuten kompostoitumisaikoja ja epäpuhtauksien sallitut tasot, tieteen ja teknologian viimeisimmän kehityksen mukaisesti. (39)On syytä muistaa, että kaikkien elintarvikepakkausmateriaaleina käytettävien kompostoituvien pakkausten on täytettävä asetuksessa (EY) N:o 1935/2004 säädetyt vaatimukset. (40)Pakkauksia suunniteltaessa niiden koko ja paino olisi minimoitava varmistaen kuitenkin, että pakkaukset täyttävät edelleen tehtävänsä. Pakkauksen valmistajan olisi arvioitava pakkaus tämän asetuksen liitteessä IV lueteltujen pakkauksille asetettujen vaatimusten perusteella. Jotta tämän asetuksen tavoitteet – pakkausten ja pakkausjätteen määrän vähentäminen ja pakkausten kiertokäytön parantaminen sisämarkkinoilla – voidaan saavuttaa, nykyisiä vaatimuksia on syytä täsmentää ja tiukentaa. Sen vuoksi pakkauksille asetettuja vaatimuksia, jotka luetellaan voimassa olevassa yhdenmukaistetussa standardissa EN 13428:2000 , olisi muutettava. Vaikka markkinointi ja kuluttajien hyväksyntä ovat edelleen tärkeitä tekijöitä pakkausten suunnittelussa, niiden ei kuitenkaan pitäisi kuulua pakkauksille asetettuihin vaatimuksiin, joilla voidaan yksin perustella pakkauksen painon ja koon kasvattaminen. Tämä ei kuitenkaan saisi vaikuttaa käsityö- ja teollisuustuotteiden tai EU:n maantieteellisten merkintöjen suojaa koskevan järjestelmän mukaisesti rekisteröityjen ja suojattujen elintarvikkeiden ja maataloustuotteiden tuote-eritelmiin, sillä tällä järjestelmällä edistetään kulttuuriperinnön ja perinteisen taitotiedon suojelua koskevaa unionin tavoitetta. Toisaalta pakkauksen painoa tai kokoa voi olla tarpeen kasvattaa kierrätettävyyden, kierrätetyn sisällön käytön ja uudelleenkäytön takia, ja siksi niiden olisi sisällyttävä pakkauksille asetettuihin vaatimuksiin. Pakkauksia, joissa on kaksinkertaiset seinämät, korotettu sisäpohja tai muita sellaisia ominaisuuksia, joiden tarkoituksena on ainoastaan saada tuotteen tilavuus näyttämään suuremmalta, ei sen sijaan pitäisi saattaa markkinoille, sillä tällaiset eivät täytä pakkausten minimointia koskevaa vaatimusta. Tämän olisi pädettävä myös tarpeettomaan pakkaamiseen eli pakkauksiin, jotka eivät ole tarpeen, jotta pakkaus täyttää tehtävänsä. (41)Pakkausten minimointia koskevien vaatimusten noudattamiseksi olisi kiinnitettävä erityistä huomiota tyhjän tilan, ryhmäpakkausten ja kuljetuspakkausten, myös sähköisessä kaupankäynnissä käytettävien pakkausten, rajoittamiseen. (42)Jotta helpotetaan pakkausten minimointia koskevien vaatimusten noudattamisen arviointia, on tarpeen säätää pakkausten vaatimustenmukaisuusolettamasta silloin, kun pakkaus vastaa asetuksen (EU) N:o 1025/2012 mukaisesti hyväksyttyjä yhdenmukaistettuja standardeja, joiden tarkoituksena on esittää yksityiskohtaiset tekniset eritelmät kyseisten vaatimusten täyttämiseksi, määrittää mitattavissa olevat suunnittelussa noudatettavat vaatimukset, tarvittaessa myös painoa tai tyhjää tilaa koskevat ylärajat niin tietyille pakkausmuodoille kuin oletusarvoisesti, sekä määrittää pakkausten minimointia koskevan vaatimuksen täyttäviä vakiomuotoisia pakkausmalleja. (43)Pakkausten kiertokäytön ja kestävän käytön edistämiseksi olisi kannustettava käyttämään uudelleenkäytettäviä pakkauksia ja ottamaan käyttöön uudelleenkäyttöjärjestelmiä. Tätä varten on tarpeen selventää uudelleenkäytettävien pakkausten käsitettä ja varmistaa, että sen yhteydessä mainitaan paitsi pakkausten suunnittelu (pakkaukset olisi suunniteltava siten, että ne kestävät mahdollisimman monta käyttökertaa tai kiertoa ja täyttävät samalla turvallisuus-, laatu- ja hygieniavaatimukset tyhjennettäessä ja täytettäessä) myös tässä asetuksessa säädettyjen vähimmäisvaatimusten mukaisten uudelleenkäyttöjärjestelmien käyttöönotto. Jotta helpotetaan uudelleenkäytettäviä pakkauksia koskevien vaatimusten noudattamisen arviointia, on tarpeen säätää pakkausten vaatimustenmukaisuusolettamasta silloin, kun pakkaus on sellaisten asetuksen (EU) N:o 1025/2012 mukaisesti hyväksyttyjen yhdenmukaistettujen standardien mukainen, joiden tarkoituksena on esittää yksityiskohtaiset tekniset eritelmät kyseisten vaatimusten täyttämiseksi sekä määrittää uudelleenkäytettävien pakkausten vaatimukset ja muodot, mukaan lukien käyttökertojen tai kiertojen vaadittu vähimmäismäärä, vakiomuotoiset mallit sekä uudelleenkäyttöjärjestelmiä koskevat vaatimukset, muun muassa hygieniavaatimukset. (44)On tarpeen jakaa tietoa kuluttajille sekä varmistaa, että heillä on tarvittavat edellytykset poistaa pakkausjäte käytöstä asianmukaisesti. Tämä koskee myös kevyitä ja erittäin kevyitä kompostoituvia muovisia kantokasseja. Parhaiten tämä onnistuu luomalla jätteiden lajittelua helpottava, pakkausten koostumukseen perustuva yhdenmukaistettu merkintäjärjestelmä, jossa samat merkinnät lisätään myös jäteastioihin.

(45)Jotta pakkausjätteiden lajittelu ja käytöstä poistaminen olisi kuluttajille helpompaa, olisi otettava käyttöön yhdenmukaistettu merkintäjärjestelmä, jossa pakkauksiin ja jäteastioihin merkitään sama tunnus, jonka perusteella kuluttaja tunnistaa oikean jäteastian poistaessaan jätteen käytöstä. Näiden merkintöjen pitäisi mahdollistaa asianmukainen jätehuolto, sillä niiden on tarkoitus antaa kuluttajille tietoa edellä mainittujen pakkausten kompostoituvuudesta erityisesti sekaannuksen välttämiseksi kuluttajien näkökulmasta, sillä kompostoituvat pakkaukset eivät sellaisenaan sovellu kotikompostointiin. Tämän lähestymistavan pitäisi parantaa pakkausjätteen erilliskeräystä ja siten pakkausjätteen kierrätyksen laatua sekä yhdenmukaistaa pakkausjätteiden keräysjärjestelmiä sisämarkkinoilla. Myös pakollisissa pantti- ja palautusjärjestelmissä käytettävät merkinnät on tarpeen yhdenmukaistaa. Koska näissä järjestelmissä kerättäviä jätteitä ei kerätä yhdyskuntajätteen keräysjärjestelmien kautta, kyseisiä merkintöjä ei pitäisi säätää pakollisiksi kuljetuspakkauksissa, sähköisessä kaupankäynnissä käytettäviä pakkauksia lukuun ottamatta. (46)Pakkauksen kierrätetystä sisällöstä kertovan merkinnän ei pitäisi olla pakollinen, sillä tämä tieto ei ole edellytys pakkauksen asianmukaisen loppukäsittelyn varmistamiseksi. Valmistajien on kuitenkin täytettävä kierrätetylle sisällölle tässä asetuksessa asetetut tavoitteet, ja ne voivat halutessaan antaa kuluttajille tietoa tästä merkitsemällä nämä tiedot pakkauksiinsa. Sen varmistamiseksi, että kierrätetystä sisällöstä tiedotetaan yhdenmukaisesti kaikkialla unionissa, siitä kertova merkintä olisi yhdenmukaistettava. (47)Uudelleenkäytettävissä pakkauksissa olisi oltava QR-koodi tai muu tietoväline, jonka kautta loppukäyttäjälle annetaan tietoa pakkauksen uudelleenkäytettävyydestä, uudelleenkäyttöjärjestelmien saatavuudesta ja keräyspisteiden sijainnista. QR-koodin pitäisi myös mahdollistaa jäljitys ja käyttökertojen ja kiertojen laskeminen. Uudelleenkäytettävät kuluttajapakkaukset olisi myös yksilöitävä selkeästi myyntipaikassa. (48)Pakkauksissa ei saisi olla useita samaa tarkoittavia merkintöjä. Tämän välttämiseksi silloin, kun muussa unionin lainsäädännössä edellytetään, että pakattua tuotetta koskevat tiedot ovat digitaalisesti saatavilla tietovälineen kautta, tässä asetuksessa edellytettyjen pakkausta koskevien tietojen sekä pakattua tuotetta koskevien tietojen olisi oltava saatavilla saman tietovälineen kautta. Kyseisen tietovälineen olisi oltava tämän asetuksen tai muun sovellettavan unionin lainsäädännön vaatimusten mukainen. Erityisesti silloin, kun pakattu tuote kuuluu [kestävien tuotteiden ekologista suunnittelua koskevan] asetuksen tai muun sellaisen unionin lainsäädännön soveltamisalaan, jossa edellytetään digitaalista tuotepassia, tätä digitaalista tuotepassia olisi käytettävä myös tässä asetuksessa edellytettyjen tietojen antamiseksi. (49)Tämän asetuksen tavoitteiden täytäntöönpanon tukemiseksi kuluttajia olisi suojeltava harhaanjohtavilta ja sekaannusta aiheuttavilta tiedoilta, kun heille tiedotetaan pakkausten ominaisuuksista ja niiden asianmukaisesta käytöstä poistamisesta, joita varten tässä asetuksessa otetaan käyttöön yhdenmukaistetut merkinnät. Laajennettua tuottajan vastuuta koskevan järjestelmän piiriin kuuluvat pakkaukset olisi voitava tunnistaa kaikkialla järjestelmän kattamalla alueella käytössä olevan akkreditointitunnuksen perusteella. Tämän tunnuksen olisi kerrottava kuluttajille ja käyttäjille selkeästi ja yksiselitteisesti pakkauksen kierrätettävyydestä. Joissakin jäsenvaltioissa käytössä oleva Vihreä piste ‑merkki , joka osoittaa, että tuottaja on osallistunut kansallisen pakkausten hyödyntämisjärjestelmän rahoittamiseen, voisi johtaa kuluttajia harhaan, sillä he voisivat luulla, että kaikki tällä tunnuksella merkityt pakkaukset ovat kierrätettäviä. (50)Jotta voidaan varmistaa merkintävaatimusten yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perustamissopimuksen 291 artiklan mukaisesti täytäntöönpanosäädöksiä, joilla jätteiden lajittelua parannetaan edelleen ja joissa vahvistetaan edellytykset pakkausten koostumuksen määrittämiseksi digitaalisen merkintäteknologian avulla sekä yksityiskohtaiset ja yhdenmukaistetut eritelmät tässä asetuksessa käyttöönotettujen, pakkausten ja jäteastioiden merkitsemistä koskevien vaatimusten täyttämiseksi. Näitä eritelmiä laatiessaan komission olisi otettava huomioon tieteellinen ja muu saatavilla oleva tekninen tieto, kuten asiaankuuluvat kansainväliset standardit. Tämän uuden järjestelmän myötä komission päätös 97/129/EY olisi kumottava 42 kuukauden kuluttua tämän asetuksen voimaantulopäivästä, ja sen sisältö olisi sisällytettävä edellä mainittuun täytäntöönpanosäädökseen. (51)Talouden toimijoiden olisi varmistettava, että pakkaukset ovat tämän asetuksen vaatimusten mukaisia. Kunkin talouden toimijan olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet sen mukaan, missä roolissa se on toimitusketjussa, varmistaakseen vaatimusten täyttymisen ja pakkausten vapaan liikkuvuuden sisämarkkinoilla sekä parantaakseen pakkausten kestävyyttä. (52)Valmistajalla on parhaat mahdollisuudet suorittaa tämän asetuksen mukainen vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely, koska sillä on yksityiskohtaiset tiedot suunnittelu- ja tuotantoprosessista. Vaatimustenmukaisuuden arvioinnin olisi sen vuoksi edelleen kuuluttava yksinomaan valmistajan velvollisuuksiin. (53)Olisi varmistettava, että pakkausten tai pakkausmateriaalien toimittajat toimittavat valmistajalle kaikki tiedot ja asiakirjat, jotka tämä tarvitsee osoittaakseen pakkauksen ja pakkausmateriaalien vaatimustenmukaisuuden. Nämä tiedot ja asiakirjat olisi annettava joko paperiversiona tai sähköisesti. (54)Sisämarkkinoiden toiminnan turvaamiseksi on tarpeen varmistaa, että unionin markkinoille tulevat kolmansista maista peräisin olevat pakkaukset ovat tämän asetuksen mukaisia riippumatta siitä, tuodaanko ne pelkkinä pakkauksina vai osana pakattua tuotetta. Erityisesti on tarpeen varmistaa, että valmistajat ovat suorittaneet asianmukaiset vaatimuksenmukaisuuden arviointimenettelyt tällaisten pakkausten osalta. Sen vuoksi tuojien olisi varmistettava, että niiden markkinoille saattamat tuotteet ovat näiden vaatimusten mukaisia ja että valmistajien laatimat asiakirjat ovat toimivaltaisten kansallisten viranomaisten saatavilla tarkastuksia varten. (55)Jokaisen tuojan olisi pakkauksia markkinoille saattaessaan ilmoitettava pakkauksessa nimensä, rekisteröity toiminimensä tai rekisteröity tavaramerkkinsä sekä postiosoitteensa ja, jos saatavilla, sähköiset viestintävälineet, joiden kautta sen voi tavoittaa. Poikkeuksia sovellettaisiin tapauksissa, joissa pakkaukseen ei ole mahdollista lisätä tällaisia merkintöjä. (56)Kun jakelija asettaa pakkauksen saataville markkinoilla sen jälkeen, kun valmistaja tai tuoja on saattanut sen markkinoille, jakelijan olisi toimittava asianmukaista huolellisuutta noudattaen tämän asetuksen mukaisten sovellettavien vaatimusten suhteen. Jakelijan olisi myös varmistettava, ettei sen suorittama pakkauksen käsittely vaikuta kielteisesti siihen, täyttääkö pakkaus nämä vaatimukset. (57)Koska jakelijat ja tuojat ovat lähellä markkinoita ja niillä on tärkeä rooli pakkausten vaatimustenmukaisuuden varmistamisessa, niiden olisi otettava osaa toimivaltaisten kansallisten viranomaisten suorittamiin markkinavalvontatehtäviin ja oltava valmiita osallistumaan niihin aktiivisesti toimittamalla kyseisille viranomaisille kaikki asianomaiseen tuotteeseen liittyvät tarvittavat tiedot. (58)Jos tuoja tai jakelija saattaa pakkauksia markkinoille omalla nimellään tai tavaramerkillään tai muuttaa tällaista tuotetta tavalla, joka voi vaikuttaa tämän asetuksen vaatimusten noudattamiseen, kyseistä tuojaa tai jakelijaa olisi pidettävä valmistajana ja sen olisi huolehdittava valmistajalle kuuluvista velvoitteista. (59)Pakkausten jäljitettävyyden varmistaminen koko toimitusketjussa helpottaa markkinavalvontaviranomaisten tehtävää jäljittää talouden toimijat, jotka ovat saattaneet markkinoille tai asettaneet markkinoilla saataville vaatimustenvastaisia tuotteita. Sen vuoksi talouden toimijat olisi velvoitettava säilyttämään tiedot liiketoimistaan tietyn ajan. (60)Ylipakkaamisesta johtuvan pakkausjätteen ongelmaa ei voida ratkaista kokonaan asettamalla pakkausten suunnittelua koskevia velvoitteita. Tiettyjen pakkaustyyppien tapauksessa talouden toimijoille olisi asetettava velvoitteita vähentää tyhjää tilaa niiden käyttäessä tällaisia pakkauksia. Kun kyseessä on ryhmä- tai kuljetuspakkaus tai sähköisessä kaupankäynnissä käytettävä pakkaus, jota käytetään tuotteiden toimittamiseen lopullisille jakelijoille tai loppukäyttäjille, tyhjän tilan osuus pakkauksesta saisi olla enintään 40 prosenttia. Jätehierarkian mukaisesti talouden toimijat, jotka käyttävät kuluttajapakkauksia toimituspakkauksina sähköisessä kaupankäynnissä, olisi voitava vapauttaa tästä velvoitteesta. (61)Jotta voidaan varmistaa ympäristönsuojelun korkea taso sisämarkkinoilla sekä korkea elintarviketurvallisuuden taso ja hygieniataso ja jotta tuetaan pakkausjätteen syntymisen ehkäisemistä koskevien tavoitteiden toteutumista, tarpeettomia ja vältettävissä olevia pakkauksia ei pitäisi olla sallittua saattaa markkinoille. Tämän asetuksen liitteessä V esitetään luettelo tällaisista pakkausmuodoista. Tämä luettelon mukauttamiseksi teknologian ja tieteen kehitykseen komissiolle olisi siirrettävä valta antaa perustamissopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädöksiä luettelon muuttamiseksi. (62)Pakkausten kiertokäyttöä ja kestävää käyttöä koskevan tavoitteen edistämiseksi on tarpeen rajoittaa riskiä siitä, että uudelleenkäytettäviä pakkauksia ei käytännössä käytettäisikään uudelleen, sekä varmistaa, että kuluttajat palauttavat uudelleenkäytettävät pakkaukset. Parhaiten tämä onnistuu velvoittamalla uudelleenkäytettäviä pakkauksia käyttävät talouden toimijat huolehtimaan, että käyttöön otetaan uudelleenkäyttöjärjestelmä, joka mahdollistaa tällaisten pakkausten kierron ja toistuvat käyttökerrat. Jotta tällaisista järjestelmistä saataisiin mahdollisimman suuri hyöty, olisi vahvistettava vähimmäisvaatimukset avoimen ja suljetun kierron järjestelmille. Uudelleenkäytettävien pakkausten teknisissä asiakirjoissa olisi vahvistettava, täyttääkö pakkaus olemassa olevan uudelleenkäyttöjärjestelmän vaatimukset. (63)Uudelleenkäytettävien pakkausten on oltava turvallisia käyttäjilleen. Sen vuoksi talouden toimijoiden, jotka tarjoavat tuotteitaan uudelleenkäytettävissä pakkauksissa, olisi huolehdittava, että ennen kuin uudelleenkäytettävä pakkaus päätyy uudelleen käyttöön, se kunnostetaan, ja tälle kunnostusprosessille olisi vahvistettava vaatimukset. (64)Uudelleenkäytettävästä pakkauksesta tulee direktiivin 2008/98/EY 3 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdassa tarkoitettua jätettä, kun sen haltija poistaa sen käytöstä, aikoo poistaa sen käytöstä tai on velvollinen poistamaan sen käytöstä. Kunnostettavana olevia uudelleenkäytettäviä pakkauksia ei yleensä katsota jätteeksi.

(65)Jätteen syntymisen ehkäisemisen tukemiseksi olisi otettava käyttöön uusi käsite, ’uudelleentäyttö’. Uudelleentäyttö olisi katsottava erityiseksi jätteen syntymistä ehkäiseväksi toimenpiteeksi, jolla osaltaan edistetään uudelleenkäyttöä ja uudelleentäyttöä koskevia tavoitteita ja joka on edellytyksenä niiden saavuttamiseks