[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 24.1.2007 KOM(2006) 820 lopullinen 2007/0013 (COD) EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI lentoasemamaksuista (komission esittämä) {SEK(2006) 1688}{SEK(2006) 1689} PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA | Yleinen tausta Lentoasemainfrastruktuurin hinnoittelua säännellään nykyisin kansallisesti järjestelmillä, jotka eivät ole aina asianmukaisesti perusteltuja ja joista ei välttämättä ole saatavilla riittävästi tietoa. Käyttäjien mielipiteitä ei kaikilla EU:n lentoasemilla oteta järjestelmällisesti huomioon ennen kuin maksuista päätetään tai maksujärjestelmiä muutetaan. Lentoaseman käyttäjille ei yleensä tiedoteta lentoaseman tulevista investoinneista ja niiden tarpeellisuudesta. EU:n lentoliikenteen harjoittajat toimivat voimakkaan syklisessä taloudellisessa ympäristössä, jossa kansainvälinen kilpailu lisääntyy. Lisäksi ne joutuvat selviytymään ulkoisista haasteista kuten kansainvälisistä terveyskriiseistä, polttoaineen hintavaihteluista ja turvallisuusongelmista. Ilmailun koko toimitusketjusta olisi tehtävä mahdollisimman kilpailukykyinen, jotta voidaan turvata koko EU:n talouden jatkuva kilpailukyky. Lentoasemamaksut ovat tärkeä lenkki tässä ketjussa, koska niiden osuus EU:n suurimpien lentoliikenteen harjoittajien toimintakustannuksista on 4–8 prosenttia[1]. Suurin osa EU:n lentoasemista on vielä julkisessa omistuksessa, joten viranomaisilla on syytä tavoitella mahdollisimman suurta hyötyä niiden toiminnasta. Yksityisesti omistettujen lentoasemien määrä EU:ssa on kuitenkin lisääntymässä. Koska myös osakkeenomistajat haluavat maksimoida kannattavuuden, ne voivat yrittää vaikuttaa viranomaisiin sen lisäämiseksi. Viranomaiset puolestaan voivat pyrkiä helpottamaan maksujen korottamista lentoasemilla, joita ollaan yksityistämässä, jotta lentoaseman myynnistä yksityisille investoijille saataisiin mahdollisimman suuret tulot. ICAOn asiakirjassa Policies on charges for airports and air navigation services[2] esitetään suosituksia, joiden mukaan lentoasemien taloudelliseen sääntelyyn olisi sisällyttävä periaatteita maksujen syrjimättömästä soveltamisesta, avoimuuden ja kuulemisen turvaamisesta sekä laatuvaatimusten asettamisesta ja tarkistamisesta[3]. Tässä ehdotuksessa otetaan huomioon nämä politiikan suuntaviivat. | Voimassa olevat aiemmat säännökset Ehdotuksen alalla ei ole aiempia säännöksiä. | Yhdenmukaisuus unionin siviili-ilmailupolitiikan ja muiden tavoitteiden kanssa Neuvoston vuonna 1992 hyväksymä kolmas toimenpidekokonaisuus oli viimeinen vaihe lentoliikenteen markkinoillepääsyn vapauttamisessa. Sen jälkeen tehtyjen aloitteiden tavoitteena on ollut oheistoimintojen kuten maahuolintapalvelujen, lähtö- ja saapumisaikojen jakamisen ja tietokonepohjaisten varausjärjestelmien sääntely ja vapauttaminen. Lisäksi yhteisö on antanut lentoturvallisuutta ja ilmailun turvaamista koskevaa lainsäädäntöä sekä käsitellyt ilmaliikenteen hallintaa yhtenäisen ilmatilan perustamiseksi toteutetuilla lainsäädäntötoimenpiteillä. Tämä ehdotus on osa laajempaa aloitetta, jossa keskitytään lentoasemiin ja pyritään edistämään niiden toiminnan tehokkuutta ja rajallisen kapasiteetin optimaalista käyttöä. Tämä aloite on yhdenmukainen Lissabonin toimintasuunnitelman päätavoitteen kanssa, joka on EU:n säilyttäminen kilpailukykyisenä taloutena dynaamisilla aloilla. | KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI | Intressitahojen kuuleminen | Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Komissio kuuli 7. huhtikuuta 2006 järjestetyssä tilaisuudessa ilmailualan sidosryhmiä lentoasemamaksuista annettavaa yhteisön lainsäädäntöä koskevista suunnitelmista. Joidenkin sidosryhmien kanssa näkemystenvaihtoa jatkettiin kahdenvälisesti. | Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Lentoliikenteen harjoittajat ja lentoasemat ymmärtävät tarpeen säännellä lentoasemaksuja EU:n laajuisesti, mutta niillä on erilaisia näkemyksiä siitä, miten se olisi toteutettava. Lentoliikenteen harjoittajat katsovat, että kansallisen sääntelyn riippumattomuus on turvattava lainsäädännöllä, että lentoasemamaksuissa olisi otettava huomioon ICAOn periaatteet ja kustannustehokkuus ja että järjestelmällinen kuuleminen on tarpeellista. Halpalentoyhtiöt ja lentoasemat eivät pidä yhteisön lainsäädäntöä yhtä tarpeellisena, koska sivulentoasemien kasvava kilpailu alentaa lentoasemamaksuja. Tämän aloitteen tavoitteena on löytää tasapaino näiden kahden näkemyksen välillä. | Asiantuntijatiedon käyttö | Lähteenä olleet tieteenalat ja asiantuntemuksen alat Tämän aloitteen vaikutusten määrällisen ja laadullisen analyysin laatimiseksi on tehty tutkimus, jonka toteutti Ecorys. | Käytetty menettely Konsultti laati laadullisen analyysin ehdotettujen vaihtoehtojen vaikutuksista. | Tärkeimmät organisaatiot ja asiantuntijat, joita on kuultu Kaikkia tärkeimpiä sidosryhmäorganisaatioita on kuultu, samoin kuin yksittäisiä lentoliikenteen harjoittajia ja lentoasemia 18:ssa jäsenvaltioissa. Lisäksi on kuultu liikennepalvelujen käyttäjiä ja kuluttajia niitä edustavien organisaatioiden välityksellä. | Tiivistelmä saaduista ja huomioon otetuista asiantuntijalausunnoista Esiin ei ole tuotu sellaisia mahdollisesti vakavia riskejä, jotka voisivat johtaa peruuttamattomiin seurauksiin. | Tärkeimmät päätelmät olivat, että tutkimuksen pohjana olleesta neljästä vaihtoehdosta yleisiä periaatteita sisältävän yleisen kehyksen toteuttamisella (eli vaihtoehto 3) on parhaat mahdollisuudet onnistua ja vaikuttaa positiivisesti lentoasemamaksujen määrittelyyn sekä lentoasemien ja lentoliikenteen harjoittajien välisiin suhteisiin. | Asiantuntijalausuntojen julkistaminen Ecorysin tekemän tutkimuksen tiivistelmä on julkaistu energian ja liikenteen pääosaston Internet-sivustolla[4]. | Vaikutusten arviointi Komissio on laatinut vaikutusten arvioinnin[5]. Tarkastellut vaihtoehdot esitetään jäljempänä. Ensimmäistä vaihtoehtoa (ei EU:n toimia) käytettiin vertailukohtana muille hahmotelmille. Toisessa vaihtoehdossa ilmailualan toimijat olisivat laatineet ja hyväksyneet vapaaehtoisesti EU:n laajuisia itsesääntelytoimenpiteitä, joilla olisi käsitelty jommankumman osapuolen – joko lentoliikenteen harjoittajien tai lentoasemien – esiin nostamia kysymyksiä, jotka aiheutuvat osapuolten välisen yhteisymmärryksen puuttumisesta keskeisissä kiistakysymyksissä. Kolmas vaihtoehto oli yhteisön säädös, jolla vahvistetaan yleiset puitteet, joiden mukaan lentoasemamaksuja kansallisesti määriteltäessä on otettava huomioon tietyt yhteiset periaatteet, joita lentoasematoiminnan harjoittajien on noudatettava. Viimeinen vaihtoehto oli EU:n lainsäädäntökehys, joka edellyttäisi, että lentoasemamaksut on määriteltävä ja perittävä yhden, koko EU:ssa yhdenmukaisesti sovellettavan järjestelmän perusteella, jossa käytettäisiin yhtä ainoaa erikseen vahvistettavaa laskentamenetelmää. | EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT | Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksessa määritellään joukko perusperiaatteita, joita lentoasematoiminnan harjoittajien on noudatettava määritellessään lentoasemamaksuja. Syrjimättömyys: Maksujärjestelmistä ei saa aiheutua syrjintää lentoliikenteen harjoittajien tai matkustajien välillä. Lisäksi kohtelussa esiintyvien erojen on perustuttava tarjottujen tilojen ja palvelujen todellisiin kustannuksiin. Kuuleminen ja muutoksenhaku: Lentoaseman pitäjän ja lentoasemaa käyttävien lentoliikenteen harjoittajien tai näitä edustavien organisaatioiden on käytävä vuoropuhelua lentoasemalla sovellettavasta maksujärjestelmästä paitsi järjestelmää muutettaessa myös silloin, kun maksujen tasosta päätetään. Tämän vaatimuksen tavoitteena on osapuolten säännöllinen näkemysten vaihto sekä maksujen tasosta että kaikista tekijöistä ja lakisääteisistä vaatimuksista, joilla on vaikutusta maksujen määrittelyyn. Avoimuus: Ehdotetussa direktiivissä ei ole säännöksiä maksujen laskentamenetelmistä, joita olisi sovellettava kussakin jäsenvaltiossa. Komissio on tietoinen siitä, että lentoasemia säännellään hyvin eri tavoin eri jäsenvaltioissa. Toiminnanharjoittajan on kuitenkin annettava lentoliikenteen harjoittajille riittävä määrä tietoa, jotta lentoasemien ja lentoliikenteen harjoittajien välinen kuuleminen olisi mielekästä. Tätä varten direktiivissä vahvistetaan, mitkä tiedot lentoaseman pitäjän olisi toimitettava säännöllisesti. Lentoliikenteen harjoittajien olisi puolestaan annettava tietoja liikenne-ennusteistaan, ilma-aluskaluston käyttöä koskevista suunnitelmistaan sekä nykyisistä ja tulevista erityisvaatimuksistaan lentoasemalla, jotta lentoaseman pitäjä voi käyttää pääomaansa ja kapasiteettiaan parhaalla mahdollisella tavalla. Laatuvaatimukset: Lentoyhtiöiden toiminnan ja lentoasemien palvelujen huono laatu heikentää lentoasemajärjestelmän tehokkuutta erityisesti lähtö- ja vaihtotoimintojen osalta. Koneeseen nousun viivästyminen ja tästä mahdollisesti seuraava lähtöajan menetys ovat suhteellisen vakavia seurauksia etenkin lentoaseman ruuhka-aikoina. Sen vuoksi on kummankin osapuolen edun mukaista päästä sopimukseen, jolla voidaan turvata palvelun laatu lentoasemalla. Molemmille osapuolille olisi annettava mahdollisuus vedota riippumattomaan sääntelyviranomaiseen, jos sopimukseen ei päästä. Maksujen suhteuttaminen: Maksujen asettamiseen sovelletaan vahvistettuja perusteita. Tässä suhteessa ne poikkeavat matkustajamaksuista, jotka liittyvät terminaalin käyttöön. Lentoaseman terminaaleissa voi olla eroja, joiden vuoksi niissä tarjottujen palvelujen taso ja laatu ei välttämättä ole sama. Myös terminaalin laatu, ikä ja kunto voivat vaikuttaa siihen, että lentoaseman käyttäjät maksavat samalla lentoasemalla erisuuruisia matkustajamaksuja. On tarpeen varmistaa, että periaatteessa kaikilla lentoliikenteen harjoittajilla, jotka haluavat saada käyttöönsä terminaalin tai palveluja alhaisin kustannuksin ja laatuvaatimuksin, on niihin syrjimätön oikeus. Turvamaksut: Lentomatkustajien ja rahdin suojaamista lentoliikenteeseen kohdistuvilta laittomilta teoilta on vahvistettu yhteisistä siviili-ilmailun turvaamista koskevista säännöistä annetulla asetuksella (EY) N:o 2320/2002[6] sekä täytäntöönpanoasetuksilla, joissa säädetään erityisistä toimenpiteistä yhteisten perusvaatimusten täytäntöönpanemiseksi. Näissä säädöksissä ei käsitellä turvatoimenpiteiden rahoitusta. Euroopassa käytetään nykyisin neljää päämekanismia ilmailun turvaamisen rahoittamiseksi: 1) ilmailun turvaamiseksi kannettavat verot, 2) ylimääräiset turvamaksut, 3) lentoaseman turvamaksut ja, vähemmässä määrin, 4) valtion tuet ja avustukset. Kun eräät EU:n lentoasemat perivät turvapalveluista maksuja, asian tulisi kuulua tämän direktiivin soveltamisalaan erityisesti, koska merkittävät erot siinä, miten lentoasemat siirtävät näitä kustannuksia lentoaseman käyttäjille, voivat vääristää kilpailua. Sääntelyviranomainen: Direktiiviluonnokseen sisältyy periaatteita, joita lentoliikenteen alan tärkeimpien toimijoiden eli lentoasemien ja lentoliikenteen harjoittajien on noudatettava. Koska näiden osapuolten etunäkökohdat ovat hyvin erilaisia, on tarpeen varmistaa direktiivin asianmukainen soveltaminen ja noudattaminen jäsenvaltioissa. Riittävät takeet sille, että direktiivien säännöksiä noudatetaan, voidaan saavuttaa perustamalla jokaiseen jäsenvaltioon viranomainen, jonka vastuulla on direktiivin oikean soveltamisen valvominen. | Oikeusperusta Direktiiviluonnoksen oikeusperusta on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohta. | Toissijaisuusperiaate Toissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska asia, jota ehdotus koskee, ei kuulu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. | Ehdotuksen tavoitteita ei voida saavuttaa riittävällä tavalla pelkästään jäsenvaltioiden toimin seuraavista syistä: | Ehdotuksen tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa yksittäisten jäsenvaltioiden toimin, koska lentoasemamaksujärjestelmiä ja lentoasemamaksujen määrittämistä yksittäisillä lentoasemilla ei säännellä yhdenmukaisesti eri puolilla EU:ta. Jäsenvaltioissa on edelleen erilaisia maksujärjestelmiä. Tämä tilanne estää aidosti tasapuolisten toimintaedellytysten synnyn lentoasemien ja lentoyhtiöiden välille. | Ehdotuksen tavoitteet saavutetaan paremmin yhteisön toimilla seuraavista syistä: | Lentoasemamaksuja koskevien yhteisten perussääntöjen soveltaminen koko EU:ssa takaa tasavertaiset toimintaedellytykset ilmailualan osapuolille näiden määritellessä lentoasemainfrastruktuurin käytön parametrejä. | Jäsenvaltioiden erilaisiin maksujärjestelmiin ei välttämättä sisälly lentoasemamaksujen ja niiden laskentamenetelmän määrittämiseen yhdenmukaisesti sovellettavia perusperiaatteita. Tällainen yhdenmukainen soveltaminen on saavutettavissa ehdotetun direktiivin avulla. | Tässä ehdotuksessa määritellään ainoastaan vähimmäissäännöt, joita on noudatettava jäsenvaltioiden ja/tai lentoasematoiminnan harjoittajien määritellessä lentoasemamaksujen tasoa. Ehdotetussa direktiivissä ei edellytetä tietyn maksujärjestelmän käyttöä vaan järjestelmän valinta jätetään jäsenvaltioille. | Näin ollen ehdotus on toissijaisuusperiaatteen mukainen. | Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: | Ehdotetussa direktiivissä jätetään lentoasemamaksujen kansallisella tasolla vahvistettavat peruspuitteet ennalleen ja säilytetään lentoasemien mahdollisuus määritellä maksut joustavasti. Direktiivillä varmistetaan, että lentoaseman käyttäjät saavat maksujen perusteet selvemmin tietoonsa. | Sääntelykehyksen määrittelyyn osallistuville jäsenvaltioille ja alueellisille viranomaisille aiheutuvaa hallinnollista taakkaa vähentää se, että niiden tarvitsee ainoastaan mukauttaa aikaisempi lainsäädäntönsä direktiiviin, jos se ei vielä ole direktiivin perusperiaatteiden mukaista. | Sääntelytavan valinta | Ehdotettu väline: direktiivi. | Muut sääntelytavat eivät soveltuisi seuraavasta syystä: Lentoasemamaksujen sääntelyyn soveltuu parhaiten direktiivi, koska siinä säädetään selvästi lentoasemamaksuja koskevista perusperiaatteista, joita lentoasematoiminnan harjoittajien on noudatettava soveltaessaan ja periessään maksuja. Direktiivin saattaminen osaksi kunkin jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä mahdollistaa kyseisen jäsenvaltion lentoasemien erityistilanteen huomioon ottamisen kansallisessa lainsäädännössä, jos vain direktiivin säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti. | TALOUSARVIOVAIKUTUKSET | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. | LISÄTIEDOT | Vastaavuustaulukko Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina kansalliset säännökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä kyseisten säännösten ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko. | Euroopan talousalue Ehdotettu toimenpide koskee ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa alaa, minkä vuoksi se on ulotettava koskemaan Euroopan talousaluetta. | 1. 2007/0013 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI lentoasemamaksuista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[7], ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[8], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[9], noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[10], sekä katsovat seuraavaa: (1) Lentoasemien tärkein tehtävä ja kaupallisen toiminnan kohde on varmistaa ilma-aluksista sekä matkustajista ja rahdista huolehtiminen laskeutumisesta nousuun, jotta lentoliikenteen harjoittajat voivat tarjota lentoliikennepalveluja. Tätä varten lentoasemat tarjoavat ilma-alusten käyttöön sekä matkustajien ja rahdin käsittelyyn liittyviä tiloja ja palveluja, joiden kustannukset ne yleensä kattavat lentoasemamaksuilla. (2) On tarpeen vahvistaa yhteiset puitteet, joissa säännellään lentoasemamaksujen keskeisiä tekijöitä ja sitä, miten nämä maksut asetetaan. Tällaisten puitteiden puuttuminen voi vaarantaa lentoaseman pitäjien ja sen käyttäjien välisten suhteiden perusvaatimusten noudattamisen. (3) Tätä direktiiviä olisi sovellettava yhteisön alueella sijaitseviin lentoasemiin, jotka ylittävät tietyn vähimmäiskoon, koska pienten lentoasemien pitäminen ja rahoittaminen ei edellytä yhteisön puitteita. (4) Lennonvarmistusmaksujen perimistä käsitellään 6 päivänä joulukuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1794/2006 ja maahuolintamaksujen perimistä 15 päivänä lokakuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/67/EY. (5) Lentoasemamaksujen olisi oltava syrjimättömiä. Olisi säädettävä lentoaseman pitäjien ja käyttäjien välistä säännöllistä kuulemista koskevasta pakollisesta menettelystä, jossa kummallakin osapuolella on mahdollisuus vedota riippumattomaan sääntelyviranomaiseen, jos lentoaseman käyttäjät vastustavat lentoasemamaksuja koskevaa päätöstä tai maksujärjestelmän muutosta. (6) Riippumaton sääntelyviranomainen olisi perustettava jokaiseen jäsenvaltioon, jotta voidaan varmistaa kyseisen viranomaisten päätösten puolueettomuus ja tämän direktiivin asianmukainen ja tehokas soveltaminen. Viranomaisella olisi oltava kaikki tehtäviensä suorittamiseksi tarvittava henkilöstö, asiantuntemus ja rahoitus. (7) On välttämätöntä, että lentoaseman käyttäjät saavat lentoaseman pitäjältä säännöllisesti tietoja siitä, miten ja millä perusteilla lentoasemamaksut lasketaan. Tällainen avoimuus antaisi lentoaseman pitäjälle käsityksen lentoasemalle aiheutuvista kustannuksista ja lentoaseman investointien tuottavuudesta. Jotta lentoasematoiminnan harjoittaja voisi kunnolla arvioida tulevia investointitarpeitaan, lentoaseman käyttäjien olisi hyvissä ajoin annettava lentoaseman pitäjän käyttöön kaikki toimintaansa koskevat ennusteet sekä tiedot kehittämishankkeistaan ja erityisistä tarpeistaan ja toiveistaan. (8) Lentoasemien olisi tiedotettava lentoaseman käyttäjille tärkeistä infrastruktuurihankkeista, koska niillä voi olla huomattavia vaikutuksia lentoasemamaksujen tasoon. Tällaiset tiedot olisi annettava senkin takia, että voidaan seurata infrastruktuurikustannuksia ja varmistaa lentoaseman tilojen soveltuvuus ja kustannustehokkuus. (9) Viime aikoina markkinoille on tullut lentoliikenteen harjoittajia, jotka tarjoavat lentoliikennepalveluja alhaisin kustannuksin. Näiden lentoliikenteen harjoittajien käyttämien lentoasemien olisi voitava soveltaa maksuja, jotka vastaavat tarjottua infrastruktuuria ja/tai palvelun tasoa, koska lentoliikenteen harjoittajilla on oikeus edellyttää, että lentoaseman tarjoamien palvelujen hinta vastaa niiden laatua. Mahdollisuus tällaiseen supistettuun infrastruktuurin tai palvelujen käyttöön olisi kuitenkin annettava syrjimättä kaikille lentoliikenteen harjoittajille, jotka sitä haluavat. Jos kysyntä ylittää tarjonnan, käyttöoikeus on määriteltävä objektiivisin ja syrjimättömin perustein, jotka lentoaseman pitäjä vahvistaa. (10) Koska turvakustannuksista aiheutuvien maksujen vahvistamiseen ja perimiseen sovelletaan yhteisössä erilaisia menetelmiä, on tarpeen yhdenmukaistaa turvakustannuksista johtuvien maksujen perimisen perusteet niillä yhteisön lentoasemilla, jolla turvakustannukset vaikuttavat lentoasemamaksuihin. Näillä lentoasemilla maksun määrän olisi oltava sidoksissa turvaamisesta aiheutuviin kustannuksiin, ottaen huomioon turvakustannusten mahdollinen julkinen rahoitus. (11) Lentoaseman käyttäjillä olisi oltava oikeus tiettyyn vähimmäispalvelutasoon vastineena suorittamistaan maksuista. Tämän vuoksi palvelutasosta olisi lentoasemalla tehtävä säännöllisin väliajoin lentoaseman pitäjän ja lentoaseman käyttäjiä edustavan organisaation tai organisaatioiden välinen sopimus. (12) Tämä direktiivi ei rajoita perustamissopimuksen määräysten ja erityisesti sen 81–89 artiklan soveltamista. (13) Toteutettavan toimen tavoitteita ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, koska lentoasemamaksujärjestelmää ei voida toteuttaa niiden tasolla tavalla, joka olisi yhdenmukainen koko yhteisössä, vaan tavoitteet voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Kohde 1. Tässä direktiivissä vahvistetaan yhteiset periaatteet lentoasemamaksujen perimiselle yhteisön lentoasemilla. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan perustamissopimuksen määräysten soveltamisalaan kuuluvilla alueilla sijaitseviin lentoasemiin, joilla voidaan harjoittaa kaupallista liikennettä ja joiden vuotuinen liikennemäärä on enemmän kuin miljoona matkustajaa tai 25 000 tonnia rahtia. Tätä direktiiviä ei sovelleta maksuihin, joita peritään korvaukseksi lennonvarmistuspalveluista reitillä ja lentoasemalla lennonvarmistuspalvelujen yhteisestä maksujärjestelmästä annetun komission asetuksen (EY) N:o 1794/2006[11] mukaisesti, eikä maksuihin, joita peritään korvaukseksi maahuolintapalveluista, joita tarkoitetaan pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla annetun neuvoston direktiivin 96/67/EY[12] liitteessä. Tämä direktiivi ei rajoita kunkin jäsenvaltion oikeutta soveltaa alueellensa sijoittautuneeseen lentoaseman pitäjään muita sääntelytoimenpiteitä, jos ne eivät ole yhteensopimattomia tämän direktiivin tai muiden yhteisön lainsäädännön säännösten kanssa. Tällaisia toimenpiteitä voivat olla erityisesti maksujärjestelmien ja/tai maksujen tason hyväksyminen kilpailulainsäädännön perusteella. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 2. ’lentoasemalla’ aluetta, joka on erityisesti järjestetty ilma-alusten laskua, lentoonlähtöä ja siirtelyä varten, mukaan lukien siellä olevat lentoliikenteen ja ilma-aluksien palvelujen edellyttämät lisärakennelmat ja -laitteet sekä kaupallisen lentoliikenteen tarvitsemat rakennelmat ja laitteet; 3. ’lentoaseman pitäjällä’ yhteisöä, jolle kansallisten lakien tai asetusten nojalla on annettu tehtäväksi huolehtia muun toimintansa ohella tai yksinomaisesti lentoasemien infrastruktuurien hallinnasta sekä eri tahojen toiminnan yhteensovittamisesta ja valvonnasta kyseisillä lentoasemilla; 4. ’lentoaseman käyttäjällä’ luonnollista tai oikeushenkilöä, joka kuljettaa lentoteitse matkustajia, postia ja/tai rahtia kyseiselle lentoasemalle tai kyseiseltä lentoasemalta; 5. ’lentoasemamaksulla’ tarkoitetaan lentoaseman pitäjän hyväksi kerättävää maksua, jonka maksajia ovat lentoaseman käyttäjät ja/tai lentomatkustajat ja jolla katetaan kokonaan tai osittain lentoaseman pitäjän yksinomaisesti käyttöön antamien tilojen ja palvelujen kustannukset, jotka liittyvät ilma-alusten laskeutumiseen ja lähtöön, valaistukseen ja ilma-alusten pysäköintiin sekä matkustajien ja rahdin käsittelyyn; 6. ’turvamaksulla’ maksua, jolla on erityisesti tarkoituksena kattaa kokonaan tai osittain niistä turvatoimista aiheutuvat kustannukset, jotka toteutetaan siviili-ilmailun suojaamiseksi laittomilta teoilta. 3 artikla Syrjimättömyys Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoasemamaksuista ei aiheudu syrjintää lentoaseman käyttäjien tai lentomatkustajien välillä. 4 artikla Kuuleminen ja muutoksenhaku 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kullakin lentoasemalla otetaan käyttöön pakollinen menettely, jonka mukaisesti lentoaseman pitäjä ja lentoaseman käyttäjät tai näiden edustajat kuulevat säännöllisesti toisiaan lentoasemamaksujärjestelmän toiminnasta ja maksujen tasosta. Tällainen kuuleminen on järjestettävä vähintään kerran vuodessa. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoasemamaksujärjestelmän tai maksujen tason muutokset tehdään lentoaseman pitäjän ja lentoaseman käyttäjien yhteisellä sopimuksella aina, kun se on mahdollista. Tätä varten lentoaseman pitäjän on toimitettava lentoaseman käyttäjille kaikki ehdotukset lentoasemamaksujärjestelmän tai lentoasemamaksujen tason muuttamiseksi sekä tiedot ehdotettujen muutosten syistä viimeistään neljä kuukautta ennen muutosten voimaantuloa. Jos kuka tahansa lentoaseman käyttäjistä sitä pyytää, lentoaseman pitäjän on järjestettävä ehdotetuista muutoksista lentoaseman käyttäjien kuuleminen ja otettava näiden näkemykset huomioon ennen lopullisen päätöksen tekemistä. Lentoaseman pitäjän on julkaistava lopullinen päätöksensä viimeistään kaksi kuukautta ennen sen voimaantuloa. Lentoaseman pitäjän on perusteltava lentoaseman käyttäjien näkemyksiä koskeva päätöksensä, jos ehdotetuista muutoksista ei päästä sopimukseen lentoaseman pitäjän ja lentoaseman käyttäjien välillä. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos lentoasemamaksuja koskevasta päätöksestä ei päästä sopimukseen, kumpikin osapuoli voi vedota riippumattomaan sääntelyviranomaiseen, jonka on tutkittava lentoasemamaksujärjestelmän tai lentoasemamaksujen tason muuttamista koskevat perustelut. 5 artikla Avoimuus 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman pitäjä antaa kullekin lentoaseman käyttäjälle tai näiden edustajille tai organisaatioille vuosittain tiedot tekijöistä, joiden perusteella kaikkien lentoasemalla perittävien maksujen taso on määritelty. Näihin tietoihin on sisällyttävä vähintään seuraavat: a) luettelo maksun vastineeksi tarjotuista palveluista ja käyttöön annettavista infrastruktuureista, b) maksujen laskentamenetelmä, c) lentoaseman yleinen kulurakenne, d) tulot ja kustannukset kunkin lentoasemalla perittävän maksuryhmän osalta, e) niitä palveluja tuottavan henkilöstön kokonaismäärä, joista maksuja kerätään, f) ennuste lentoaseman maksuista, liikenteen kasvusta ja suunnitelluista investoinneista, g) lentoaseman infrastruktuurin ja laitteiden todellinen käyttö tiettynä aikana, h) investointien tuottavuus mitattuna niiden vaikutuksena lentoaseman kapasiteetin lisäämiseen ja palvelujen laadun parantamiseen. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman käyttäjät antavat lentoaseman pitäjälle säännöllisesti erityisesti seuraavat tiedot: a) liikenne-ennusteet, b) ilma-aluskalustoa ja sen käyttöä koskevat ennusteet, c) kehittämishankkeet asianomaisella lentoasemalla, d) lentoasemaa koskevat vaatimukset. 3. Lentoaseman pitäjälle tämän artiklan nojalla annettuja tietoja on pidettävä luottamuksellisina ja niitä on käsiteltävä sen mukaisesti. 6 artikla Uusi infrastruktuuri Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman pitäjä kuulee lentoaseman käyttäjiä ennen uusia infrastruktuurihankkeita koskevien lopullisten suunnitelmien tekemistä. 7 artikla Laatuvaatimukset 1. Lentoaseman sujuvan ja tehokkaan toiminnan turvaamiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman pitäjä sekä lentoaseman käyttäjiä edustava organisaatio tai organisaatiot, käynnistävät neuvottelut palvelutasosopimuksen tekemiseksi lentoaseman terminaalissa tai terminaaleissa annettavien palvelujen laadusta sekä 5 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen, lentoaseman käyttäjien suunnittelemistaan toimista toimittamien tietojen oikeellisuudesta ja toimitusajasta, jotta lentoasema voi noudattaa velvollisuuksiaan. Tällainen sopimus on tehtävä vähintään joka toinen vuosi, ja siitä on ilmoitettava kunkin jäsenvaltion riippumattomalle sääntelyviranomaiselle. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos palvelutasosopimusta ei saada tehtyä, kumpikin osapuoli voi vedota riippumattomaan sääntelyviranomaiseen. 8 artikla Maksujen suhteuttaminen 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta lentoaseman pitäjä voi vaihdella tiettyjen lentoasemapalvelujen laatua ja laajuutta tai tarjota erilaatuisia ja –kokoisia terminaaleja tai terminaalien osia, kun se haluaa tarjota räätälöityjä palveluja taikka varata terminaalin tai terminaalin osan tietylle käyttäjälle. Lentoasemamaksujen taso voidaan suhteuttaa tällaisten palvelujen laatuun ja laajuuteen. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että lentoaseman käyttäjällä, joka haluaa käyttää räätälöityjä palveluja taikka tietylle käyttäjälle varattua terminaalia tai terminaalin osaa, voi saada käyttöönsä nämä palvelut, terminaalin tai terminaalin osan. Jos käyttäjiä, jotka haluavat saada käyttöönsä räätälöityjä palveluja ja/tai tietylle käyttäjälle varatun terminaalin tai terminaalin osan, on useampia kuin kapasiteetin rajoissa on mahdollista, käyttöoikeus on määriteltävä asianmukaisin, objektiivisin, avoimin ja syrjimättömin perustein. 9 artikla Turvamaksut Turvamaksuja saa käyttää ainoastaan turvakustannusten kattamiseen. Nämä kustannukset on määriteltävä kussakin jäsenvaltiossa yleisesti hyväksyttyjen kirjanpito- ja arvostusperiaatteiden mukaisesti. Jäsenvaltioiden on kuitenkin varmistettava, että otetaan erityisesti huomioon seuraavat: - turvatoimiin tarkoitettujen tilojen ja laitteiden rahoituskustannukset sekä näiden tilojen ja laitteiden kohtuullinen arvonalennus - turvatoimista ja niistä vastaavasta henkilökunnasta aiheutuvat menot - viranomaisten turvaamistarkoituksiin myöntämät tuet ja avustukset. 10 artikla Riippumaton sääntelyviranomainen 1. Tämän direktiivin noudattamiseksi toteutettujen toimenpiteiden asianmukaisen soveltamisen varmistamiseksi ja 4 ja 7 artiklassa säädettyjen tehtävien hoitamiseksi jäsenvaltioiden on nimitettävä tai perustettava riippumaton elin, joka toimii niiden riippumattomana sääntelyviranomaisena. Kyseinen elin voi olla sama taho, jolle jäsenvaltio on antanut tehtäväksi 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen muiden sääntelytoimenpiteiden soveltamisen, mukaan luettuna maksujärjestelmän ja/tai maksujen tason hyväksyminen, jos kyseinen taho täyttää 2 kohdassa säädetyt vaatimukset. 2. Jäsenvaltioiden on taattava riippumattoman sääntelyviranomaisen riippumattomuus varmistamalla, että se on oikeudellisesti erillinen ja toiminnallisesti riippumaton lentoaseman pitäjästä ja lentoliikenteen harjoittajista. Jäsenvaltioiden, jolla säilyy lentoasemien, lentoasemien pitäjien tai lentoliikenteen harjoittajien omistajuus tai määräämisvalta, on varmistettava sääntelytehtävien tosiasiallinen rakenteellinen erottaminen omistajuuteen tai määräämisvaltaan liittyvästä toiminnasta. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että riippumaton sääntelyviranomainen harjoittaa toimivaltaansa puolueettomasti ja avoimesti. 3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle riippumattoman sääntelyviranomaisen nimi ja osoite, sille osoitetut tehtävät ja vastuualueet sekä toimenpiteet, joita on toteutettu 2 kohdan noudattamiseksi. 4. Jos lentoaseman pitäjä tai lentoaseman käyttäjä haluaa tehdä valituksen jostakin tämän direktiivin soveltamisalaan liittyvästä asiasta, se voi osoittaa valituksensa riippumattomalle sääntelyviranomaiselle, jonka on tehtävä riitojen ratkaisijana toimivana viranomaisena asiasta päätös kahden kuukauden kuluessa valituksen vastaanottamisesta. Riippumattomalla sääntelyviranomaisella on oltava oikeus pyytää osapuolilta päätöksen tekemiseen tarvittavat tiedot. Sääntelyviranomaisen päätökset ovat sitovia. 5. Riippumattoman sääntelyviranomaisen on julkaista toiminnastaan vuosikertomus. 11 artikla Kertomus ja tarkistaminen 1. Komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle direktiivin toimintaa koskevan kertomuksen sekä tarvittaessa soveltuvia ehdotuksia viimeistään neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. 2. Jäsenvaltiot ja komissio tekevät yhteistyötä tämän direktiivin soveltamiseksi erityisesti 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen laatimiseen tarvittavien tietojen keräämisessä. 12 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun direktiivi on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 13 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja [1] Lähde: Euroopan lentoyhtiöiden liitto (AEA). Prosenttiosuuteen vaikuttavat muut toimintakustannukset kuten lentopolttoaineen hinta. Halpalentoyhtiöiden kokonaiskustannuksissa lentoasemamaksuilla on suurempi osuus. [2] ICAO's policies on charges for airports and air navigation services , 7. painos – 2004. [3] ICAO's policies on charges for airports and air navigation services , 7. painos - 2004 , 15 kohta. [4] http://ec.europa.eu/transport/air_portal/index_en.htm. [5] SEK(2006) 1688. [6] EYVL L 355, 30.12.2002. [7] EUVL C, s. [8] EUVL C, s. [9] EUVL C, s. [10] EUVL C, s. [11] Komission asetus (EY) N:o 1794/2006, annettu 6 päivänä joulukuuta 2006 (EUVL L 341, 7.12.2006). [12] Neuvoston direktiivi 96/67/EY, annettu 15 päivänä lokakuuta 1996 (EYVL L 272, 25.10.1996).