Erityiskertomus nro 8/2011 ”Yhteisen maatalouspolitiikan alaan liittyvien aiheettomien maksujen takaisinperintä”





SANASTO 50/50-sääntö : niin kutsuttu 50/50-sääntö otettiin käyttöön vuonna 2006 velkoja ja takaisinperintää koskevan unionin lainsäädännön tarkistuksen yhteydessä. Säännön avulla komissio voi periä automaattisesti takaisin jäsenvaltioilta 50 prosenttia veloista, jotka ovat olleet perimättä velallisten tileillä neljä vuotta; automaattinen takaisinperintä voi tapahtua kahdeksan vuoden kuluttua tapauksissa, joissa velka on oikeuskäsittelyn alainen. EAFRD : Maaseuturahasto (European Agricultural Fund for Rural Development) EAGF : Maataloustukirahasto (European Agricultural Guarantee Fund) EMOTR : Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto IT : tietotekniikka Liite III ja liite IIIA : sisältävät katsauksen määristä, jotka on perittävä takaisin lopullisilta edunsaajilta; maksajavirasto toimittaa liitteet komissiolle osana tilinpäätöstään. Mahdolliset velalliset : "mahdolliset velalliset" täyttävät kriteerit, joiden perusteella komissio voi sisällyttää velkoja koskevat tiedot tileille (liitteen III ja IIIA taulukot). Kirjaus tapahtuu takaisinperintää koskevan ennakkoilmoituksen seurauksena tapauksissa, joissa maksajavirasto on ilmoittanut velalliselle mahdollisesta velasta, joka voi johtaa perintäilmoitukseen. Mahdollisesta velasta ilmoittamisen ja perintäilmoituksen välillä voi kulua useita kuukausia tai jopa vuosia. Ks. myös "PACA". Maksajavirasto : jäsenvaltiossa toimiva organisaatio, joka vastaa maataloustukien asianmukaisesta arvioinnista, laskennasta, tarkastamisesta ja maksusta. Osa maksajaviraston tehtävistä voidaan siirtää valtuutetuille elimille. OLAF : Euroopan petostentorjuntavirasto PACA : Premier Acte de Constat Administratif ou Judiciaire. Ranskankielinen lyhenne, jonka avulla kuvataan yleensä ajankohtaa, jolloin edunsaaja saa jäsenvaltion viranomaiselta ensimmäisen kirjallisen ilmoituksen suoritetun maataloustukimaksun aiheettomuudesta. Kyseessä on ajankohta, jolloin velka olisi kirjattava tileille (liitteen III ja IIIA taulukot), mutta ei – mahdollisten velallisten tapauksessa – maksajaviraston velallisluetteloon. Ks. myös asetus (EY) N:o 1290/2005, 35 artikla. Sääntöjenvastaisuudet : "Väärinkäytösten* tunnusmerkit toteuttaa jokainen yhteisön oikeuden säännöksen tai määräyksen rikkominen, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko yhteisöjen yleiselle talousarviolle tai yhteisöjen hoidossa oleville talousarvioille, joko suoraan yhteisöjen puolesta kannettujen omien varojen vähenemisen tai lakkaamisen taikka perusteettoman menon takia". Ks. asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95, 1 artiklan 2 kohta. [*Tässä kertomuksessa: sääntöjenvastaisuus]. Takaisinperinnästä vastaava erityisryhmä : takaisinperinnästä vastaava erityisryhmä perustettiin vuonna 2002. Ryhmän tehtävänä oli tutkia vanhoja sääntöjenvastaisuuksiin liittyviä velkatapauksia, sillä useisiin satoihin vanhoihin tapauksiin ei ollut kohdistettu seurantaa. Ryhmän oli määrä päättää, voidaanko velka poistaa tileiltä ja kohdentaa kustannukset talousarvioon, vai onko kyse jäsenvaltion laiminlyönnistä, jolloin velka on perittävä asianomaiselta jäsenvaltiolta. Takaisinperintä v. rahoitusoikaisut : aiheettomasti maksetut määrät peritään takaisin edunsaajalta maksajaviraston esittämän perintäilmoituksen avulla. Komissio voi puolestaan kohdistaa jäsenvaltioihin rahoitusoikaisuja maksajavirastojen tilinpäätöksiin liittyvän 1) tilien tarkastamisen ja hyväksymisen (tilinpäätöksen luotettavuus) ja/tai 2) tilien sääntöjenmukaisuustarkastuksen (tilien perustana olevien toimien laillisuus ja sääntöjenmukaisuus) perusteella. Rahoitusoikaisujen kohteena olevat määrät rahoitetaan kansallisin talousarviovaroin. Takaisinperintäaste : tilintarkastustuomioistuin on laskenut kertomuksessa erilaisia takaisinperintäasteita vertaamalla takaisinperittyjä määriä kirjattuihin maksamatta olevien velkojen määriin. Erotus on ilmaistu prosentteina. Tilien tarkastaminen ja hyväksyminen : menettely, jonka avulla komissio hyväksyy jäsenvaltioiden tilit ja samalla menot, jotka ovat aiheutuneet maksajavirastojen viljelijöille ja edunsaajille suorittamista maksuista. Jäsenvaltion todentamisviranomainen tarkastaa maksajaviraston tilien oikeellisuuden, minkä jälkeen komissio tekee niiden osalta vuotuisen tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen. Seuraavaksi komissio itse suorittaa sääntöjenmukaisuustarkastusta koskevan menettelyn: komissio toimittaa tarkastukset, joiden avulla (myöhempinä vuosina) yksilöidään ja hylätään sääntöjenvastaiset maksut. Todentamisviranomainen : jäsenvaltion nimeämä julkis- tai yksityisoikeudellinen yksikkö, joka vastaa hyväksytyn maksajaviraston tilien tarkastamisesta niiden todenperäisyyden, täydellisyyden ja oikeellisuuden osalta. Vuotuinen toimintakertomus : komission pääjohtajan kertomus, jossa annetaan selvitys pääosaston keskeisten toimintapoliittisten tavoitteiden ja ydintoimintojen edistymisestä. TIIVISTELMÄ I. Euroopan unioni käyttää vuosittain noin 55 miljardia euroa maatalouteen ja maaseudun kehittämiseen; osa tästä määrästä maksetaan aiheettomasti sääntöjenvastaisten tai virheellisten menoilmoitusten tai muiden virheiden takia. Tässä kertomuksessa käsitellään aiheettomien maksujen takaisinperintämenettelyjä. Kertomuksessa keskitytään jäsenvaltioiden viranomaisten takaisinperintätoimiin ja komission seurantatehtävään. II. Tilintarkastustuomioistuin on aiemmin tutkinut sääntöjenvastaisten maksujen takaisinperintäjärjestelyjä erityiskertomuksessaan nro 3/2004. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että sääntöjenvastaisten maksujen raportoinnissa, takaisinperinnässä ja tileiltä poistamisessa oli huomattavia puutteita. Komissio muuttikin tuntuvasti tapaa, jolla velat kirjataan, raportoidaan ja todennetaan jäsenvaltioissa. Komissio myös siirsi vastuun taloudellisesta seurannasta maatalouden pääosastolta petostentorjuntavirasto OLAFille. Tässä kertomuksessa käsitellään myös mainittujen muutosten vaikutusta. Tilintarkastustuomioistuin tutki, kuinka jäsenvaltiot raportoivat takaisinperinnästä komissiolle ja kuinka takaisinperityt määrät on esitetty EU:n tilinpäätöksessä. III. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että vuonna 2006 käyttöön otetut järjestelyt ovat parantaneet tilannetta tarjoamalla oikeellisempaa ja yksityiskohtaisempaa tietoa veloista ja takaisinperinnästä jäsenvaltioiden tasolla. Uusien järjestelyiden myötä myös tilinpäätöksissä annetaan aiempaa enemmän tietoa. Myös takaisinperintäaste on parantunut vuodesta 2006 lähtien todettujen velkojen tapauksessa. Tästä huolimatta tiettyjä puutteita on yhä havaittavissa: - uudet menettelyt, joiden yhteydessä komissiolle palautetaan automaattisesti 50 prosenttia vanhojen velkojen määristä, edistävät EU:n taloudellisten etujen suojaamista: varat "peritään takaisin" siirtämällä ne jäsenvaltion talousarviosta Euroopan unionin talousarvioon; järjestelmässä on tiettyjä puutteita: se saattaa esimerkiksi kannustaa jäsenvaltioita poistamaan velat tileiltä mahdollisimman varhaisessa vaiheessa tai raportoimaan velasta niin myöhään kuin mahdollista, jotta tietyt määrät "välttävät" menettelyn - tapausten käsittely vaihtelee jäsenvaltioittain, joten velat todetaan eri viiveillä, raportoidut määrät eivät ole vertailukelpoisia, korkoja sovelletaan epäyhdenmukaisesti ja ajankohta, jolloin velat voidaan poistaa tileiltä, saattaa vaihdella huomattavasti, millä on kielteinen taloudellinen vaikutus EU:n talousarvioon - aiheettomien maksujen takaisinperinnän todennäköisyyteen vaikuttavat jäsenvaltioissa takaisinperintämenettelyiden käynnistämisviiveet, takaisinperintätoimien puutteet ja täytäntöönpanomahdollisuuksien vähäisyys - tapauksissa, joissa velan ensimmäinen kirjaaminen viivästyy, myös sääntöjenvastaisuuksia koskevien tietojen toimittaminen OLAFille saattaa viivästyä. IV. Tilintarkastustuomioistuin suosittaakin, että komissio parantaisi velkojen hallinnointi- ja raportointitapaa jäsenvaltioissa ja varmistaisi velkojen yhdenmukaisen käsittelyn kaikissa jäsenvaltioissa seuraavin toimin: - kehottamalla jäsenvaltioita kirjaamaan sääntöjenvastaisuudet ja muut velat heti, kun niihin liittyvät määrät ovat lain mukaan perittävissä, eli ajankohtana, jolloin perintäilmoitus on laadittu - tarkentamalla oikea-aikaisten ohjeiden avulla tiettyjä keskeisiä raportointi- ja kirjanpitokäsitteitä, joita on toistaiseksi sovellettu epäyhdenmukaisesti - asettamalla käyttöön yhdenmukaisen aikarajan, jota sovelletaan mahdollisen sääntöjenvastaisuuden havaitsemisen ja velalliselle perintämääräyksestä ilmoittamisen välillä kuluvaan aikaan; menettely edistäisi käytäntöjen harmonisointia jäsenvaltioiden välillä ja varmistaisi, että sääntöjenvastaisuuksia koskevat tiedot toimitetaan nopeammin OLAFille - asettamalla käyttöön selkeät korkojen soveltamista koskevat säännöt - tarkentamalla, millaisin edellytyksin voidaan todeta, että velat eivät ole perittävissä takaisin; tämä koskee erityisesti sääntöjä, joita sovelletaan velkojen poistamiseen tileiltä maksukyvyttömyystapauksissa - tarkistamalla uuden, automaattiseen 50 prosentin takaisinperintään perustuvan menettelyn soveltamisen varmistaen näin, että menettely on vaikuttava - saattamalla päätökseen sellaisten vanhojen takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän tapausten seurantatoimet, jotka olisi pitänyt viimeistellä jo kolmisen vuotta sitten. V. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastus kattoi vuosien 2006–2008 välisen kauden; tuolloin noin 90 prosenttia EU:n tilinpäätöksessä "aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintänä" raportoiduista määristä oli maksuja, jotka komissio peri vähennysten avulla jäsenvaltioilta. Kyseessä ei siis ollut varsinainen aiheettomasti maksettujen tukien takaisinperintä edunsaajilta. Menettely epäilemättä suojaa EU:n taloudellisia etuja, mutta se ei kuitenkaan kohdenna edunsaajaan täysimääräistä varoittavaa vaikutusta siitä, että aiheettomasti saatu maksu voidaan periä takaisin. VI. Komission pitäisikin tarkastella, millaisin menetelmin jäsenvaltioiden talousarvioista tapahtuvan "takaisinperinnän" osuutta voitaisiin vähentää ja aiheettomia maksuja saaneilta edunsaajilta perittäviä osuuksia lisätä. JOHDANTO 1. EU käyttää maatalouteen ja maaseudun kehittämiseen vuosittain noin 55 miljardia euroa. Taulukossa 1 on eritelty menojen jakautuminen maataloustukirahaston ja maaseudun kehittämisen kesken kaudella 2006–2009. 2. Maatalousmenojen hallinnointi on useimmiten jaettu jäsenvaltioiden ja komission kesken. Maksujen suorittamisesta viljelijöille ja edunsaajille vastaavat maksajavirastot (tähän tarkoitukseen nimitetyt kansalliset viranomaiset), joille komissio korvaa aiheutuneet kulut. Osa maksuista on sääntöjenvastaisia tai sisältää virheitä – jos virheet havaitaan, on maksut perittävä takaisin. Tässä kertomuksessa käsitellään takaisinperintäjärjestelyjä. 3. Jäsenvaltioiden on EU:n taloudellisten etujen suojaamista silmällä pitäen "annettava kaikki tarvittavat lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset sekä toteutettava muut tarvittavat toimenpiteet: a) maataloustukirahastosta ja maaseuturahastosta rahoitettavien toimien tosiasiallisen toteuttamisen ja niiden säännönmukaisuuden varmistamiseksi b) väärinkäytösten ehkäisemiseksi ja käsittelemiseksi c) väärinkäytösten tai laiminlyöntien vuoksi menetettyjen varojen takaisin perimiseksi" [1]. TAULUKKO 1 MAATALOUSMENOT VUOSINA 2006–2009 (MILJOONAA EUROA) [9999] | 2006 [8888] | 2007 | 2008 | 2009 | Maataloustukirahasto | 42116 | 42446 | 43011 | 46120 | Maaseudun kehittäminen | 11543 | 11154 | 10671 | 8992 | Yhteensä | 53659 | 53620 | 53682 | 55112 | 4. Jäsenvaltioiden on tarkastettava yksittäisten maksujen sääntöjenmukaisuus (yleensä otannan perusteella). Osa tarkastuksista tapahtuu ennen maksun suorittamista; näissä tarkastuksissa havaitut sääntöjenvastaiset määrät voidaan vähentää suoraan asianomaisista maksuista. Maksujen suorittamisen jälkeen tapahtuvien tarkastusten yhteydessä jäsenvaltioiden on kirjattava velka kaikkien havaittujen aiheettomien maksujen osalta ja pyydettävä edunsaajia palauttamaan liian suurina maksetut määrät. 5. Useat edunsaajat palauttavat pyydetyn määrän asianmukaisesti, mutta jos ne tekevät valituksen ja jos maksajavirasto tämän jälkeen vahvistaa velan, käynnistetään määrän takaisinperintään tähtäävät täytäntöönpanotoimet, joihin liittyy joskus myös oikeustoimia. Tietyissä tilanteissa (esimerkiksi maksukyvyttömyystapauksessa tai perintäkulujen ollessa suuremmat kuin perittävä määrä), maksajavirasto voi keskeyttää takaisinperintämenettelyn ja todeta, että määrää ei saada perittyä takaisin EU:lle, jolloin saatava poistetaan tileiltä. 6. Taulukossa 2 esitetään jäsenvaltioiden velallisten tileille vuosina 2006–2009 kirjattu takaisinperinnän kohteena oleva kokonaismäärä sekä tileille kirjatut takaisinperityt määrät: TAULUKKO 2 JÄSENVALTIOIDEN VELALLISTEN TILEILLE KIRJATUT MÄÄRÄT (MILJOONAA EUROA) Maataloustukirahasto (varainhoitovuosi päättyy 15. lokakuuta) | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Takaisinperinnän kohteena oleva määrä 15. lokakuuta | 1267 [9001] | 1437 [9002] | 1246 | 1115 | Maataloustukirahaston varainhoitovuoden aikana takaisinperityt määrät | 104 [9003] | 152 | 113 | 111 | Takaisinperitty osuus [9004] | 8,2 % | 10,6 % | 9,1 % | 10 % | 7. Kuten voidaan havaita, takaisinperinnän kohteena oleva määrä on pysynyt suhteellisen vakaana jäsenvaltioiden tileillä; todettujen uusien velkojen määrät ovat suurelta osin kompensoineet takaisinperityt ja tileiltä poistatetut määrät (ks. taulukko 4). Liitteessä I eritellään vuosina 2006–2009 todetut uudet velat. Takaisinperintäaste on kuitenkin parantunut vuodesta 2006 lähtien todettujen velkojen tapauksessa (ks. taulukko 3). 8. Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) rahoitusjärjestelyissä edellytetään myös, että komissio tarkastaa ja hyväksyy maatalouden ja maaseudun kehittämisen alan tilit: komissio hyväksyy jäsenvaltioiden suorittamat maksut ja voi vähentää jäsenvaltioille maksettavia määriä havaitessaan, että jäsenvaltiot ovat laiminlyöneet yhteiseen maatalouspolitiikkaan sovellettavia säännöksiä. Komissio on usein raportoinut mainituista vähennyksistä "takaisinperintänä", mutta suurimmassa osassa asianomaisista tapahtumista on kyse oikaisuista, joiden yhteydessä ei peritä aiheettomasti maksettuja määriä takaisin edunsaajilta, vaan pikemminkin siirretään osa yhteisen maatalouspolitiikan kuluista kansallisille veronmaksajille. Vain pieni osa komission antamista tilien tarkastamis- ja hyväksymispäätöksistä koskee yksittäisten velkojen takaisinperintää. UUDET SÄÄNTELYPUITTEET VUONNA 2006 9. Tilintarkastustuomioistuin raportoi sääntöjenvastaisten maksujen takaisinperinnästä viimeksi vuonna 2004 (erityiskertomus nro 3/2004). Tilintarkastustuomioistuin toi tällöin kertomuksessaan esille, että raportoitujen velkojen takaisinperintäaste oli alhainen, tiedoissa esiintyi epäjohdonmukaisuuksia ja suurta osaa vanhoista veloista ei peritty takaisin eikä poistettu tileiltä; lisäksi maatalouden pääosaston ja OLAFin välinen vastuualuejako ei ollut selkeä. 10. Neuvosto otti vuonna 2006 käyttöön uudet sääntelypuitteet [2]. Merkittävin muutos oli se, että käyttöön otettiin niin kutsuttu 50/50-sääntö, jonka perusteella takaisinperimättä jääneestä velasta aiheutuvat taloudelliset seuraukset jaetaan tasaisesti EU:n talousarvion ja asianomaisen jäsenvaltion kesken. Säännön avulla edistetään unionin taloudellisten etujen suojaamista. Jäsenvaltioilta veloitetaan 50 prosenttia määristä, joita ei ole peritty takaisin neljän vuoden jälkeen velan toteamisesta; aikarajana on kahdeksan vuotta, jos takaisinperintäprosessi jatkuu oikeusteitse. Velan toteamisajankohta on näin ollen tärkeä säännön soveltamisen kannalta. Mikäli lainvoimaisessa päätöksessä kuitenkin vahvistetaan, että velkaa ei voitu vaatia maksettavaksi, komission on palautettava 50/50-säännön perusteella veloitettu määrä jäsenvaltiolle. 11. Sovellettavan 50/50-säännön tarkoituksena on kannustaa jäsenvaltioita varmistamaan velkojen nopeampi takaisinperintä. Sääntö merkitsee parannusta verrattuna aiempaan tilanteeseen, jolloin perimättä olleen velan annettiin olla tileillä erittäin pitkiä ajanjaksoja, joskus jopa vuosikymmeniä, ennen kuin viimein tehtiin tapauskohtaisia päätöksiä asianomaisten määrien poistamisesta tileiltä. Säännön vaikuttavaan soveltamiseen kohdistuu kaksi keskeistä riskiä: i) velkojen ensimmäinen toteamisajankohta saattaa lykkääntyä, mikä siirtää ajankohtaa, jolloin jäsenvaltioille voidaan asettaa maksuvelvoite tapauksissa, joissa määriä ei saada perittyä takaisin, ja ii) velkoja saatetaan poistaa tileiltä käyttäen perusteena takaisinperinnän epäonnistumista ennen kuin kaikki takaisinperintämahdollisuudet on hyödynnetty; tällaisen menettelyn tavoitteena on välttää 50/50-säännön soveltaminen tiettyyn velkaan. 12. Uusien sääntelypuitteiden myötä tehtyihin muutoksiin lukeutuu myös se, että jäsenvaltiot ilmoittavat sääntöjenvastaisuuksista ja niihin liittyvän takaisinperinnän edistymisestä komissiolle. Ennen vuotta 2006 tiedot toimitettiin EU:n petostentorjuntavirasto OLAFille. Tarkat tiedot toimitetaan nyt alasta vastaavalle komission pääosastolle (maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto), jotta saatavia voidaan valvoa tiiviimmin. Lisäksi OLAFille ilmoitettavien yksittäisten sääntöjenvastaisuuksien alaraja on noussut 4000 eurosta 10000 euroon. RAPORTOINTI VELOISTA JA TAKAISINPERITYISTÄ MÄÄRISTÄ 13. Maksajavirastot raportoivat komissiolle vuosittain velkojen ja takaisinperintätoimien tilanteesta jäsenvaltioissa erillisten taulukoiden avulla (liitteissä III ja IIIA annettavat tiedot), jotka liitetään maksajavirastojen tilinpäätöksiin [3]. Tietoja käytetään takaisinperintätoimia koskevana tietolähteenä myös maataloudesta ja maaseudun kehittämisestä vastaavan pääjohtajan vuotuisessa toimintakertomuksessa. 14. Komissio julkaisee jäsenvaltioilta saatavien tietojen perusteella Euroopan unionin tilinpäätöksen liitetiedoissa tietoja saatavien määristä ja aiheettomien maksujen takaisinperinnästä. EU:n tileillä ilmoitetut määrät ovat huomattavasti pienempiä kuin jäsenvaltioiden rekistereihin määristä kootut tiedot; näin on tarkoitus ottaa asianmukaisesti huomioon komission arviot määristä, jotka ovat perittävissä takaisin (ks. kohdat 59–61). Komissio myös raportoi vuosittain EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle; raportoinnin kohteena ovat myös aiheettomien maatalousmaksujen takaisinperintätoimet. TARKASTUKSEN SISÄLTÖ JA LÄHESTYMISTAPA 15. Tilintarkastustuomioistuin arvioi, kuinka vaikuttavia jäsenvaltioiden perustamat ja hallinnoimat, todettujen velkojen takaisinperintään sovellettavat järjestelmät ovat, ja kuinka komissio valvoo näitä menettelyjä. Tilintarkastustuomioistuin esitti seuraavat neljä kysymystä: i) Käsittelevätkö ja kirjaavatko jäsenvaltiot velat oikein? ii) Onnistuvatko jäsenvaltiot perimään takaisin aiheettomiksi todetut maksut? iii) Poistavatko jäsenvaltiot tileiltä asianmukaisesti velat, joita ei saada perittyä takaisin? iv) Valvooko ja seuraako komissio takaisinperintää vaikuttavasti? 16. Tarkastus kattoi maataloustukirahaston takaisinperintätoimet varainhoitovuosilta 2006, 2007 ja 2008; mainittujen vuosien aikana sovellettiin vuonna 2006 käyttöön otettuja uusia sääntöjä. Tarkastuksen aikana: - analysoitiin otos, joka käsitti 14 maksajavirastoa kahdeksassa eri jäsenvaltiossa; tarkastus painottui jäsenvaltioihin, joiden osalta oli kirjattu suurimmat velkamäärät - testattiin 670 tapahtuman otos (494 yksittäistä velkaa ja 176 muuta tapahtumaa) - tutkittiin komission ohjeita, tarkastuksia ja rahoitusoikaisujen soveltamista. Huomautusten kunkin osan alussa annetaan tarkempia tietoja tarkastustehtävistä. Tarkastuksessa ei arvioitu, kuinka tehokkaasti jäsenvaltiot havaitsivat takaisinperintää edellyttäviä sääntöjenvastaisuuksia. HUOMAUTUKSET KIRJAAVATKO JA KÄSITTELEVÄTKÖ JÄSENVALTIOT VELAT OIKEIN? 17. Sääntöjenvastaisuuksien ja virheiden havaitsemisen jälkeen jäsenvaltioilla on useita velvoitteita, joita niiden on noudatettava syntyvän velan osalta. Tällaisia velvoitteita ovat: - velan määrän ja ajankohdan kirjaaminen oikein ja velan raportointi komissiolle; tavoitteena on muun muassa luoda asianmukainen perusta 50/50-säännön soveltamiselle - velan luokittelu oikein, mikä voi myös vaikuttaa 50/50-sääntöön - korkojen laskenta, periminen ja kirjaaminen. 18. Tilintarkastustuomioistuin tutki mainittujen velvoitteiden täytäntöönpanoa tarkastuskohteeksi valituissa maksajavirastoissa arvioimalla käytössä olevia järjestelmiä sekä suorittamalla tapahtumaotoksen testauksen. Tilintarkastustuomioistuin analysoi velallisten tilejä ja tarkasti komissiolle toimitettujen taulukoiden oikeellisuuden. Tilintarkastustuomioistuin arvioi myös, missä määrin sääntöjä on mahdollista tulkita kirjavasti, mikä saattaa puolestaan johtaa siihen, että eri jäsenvaltioita kohdellaan eri tavoin (tilanne voi vaikuttaa myös takaisinperittäviin määriin). VELALLISTEN TILEILLÄ ILMENI VIRHEELLISYYKSIÄ 19. Takaisinperintätoimet voidaan luokitella seuraavasti: niiden kohdalla voi olla kyse sääntöjenvastaisuuksista tai hallintomenettelyihin liittyvistä virheistä, tai kyse voi olla muista takaisinperittävistä määristä. Kuhunkin ryhmään sovellettavat säännöt poikkeavat hieman toisistaan, kuten kohdista 29 ja 30 käy ilmi. Tilintarkastustuomioistuin poimi tapahtumista otoksen, jonka osalta tarkastettiin komission saatavia koskevien taulukoiden oikeellisuus. Tilintarkastustuomioistuimen havaitsemat ongelmat liittyivät lähinnä tapauksiin, jotka oli luokiteltu virheellisesti tai joissa kirjattuja määriä varten ei ollut riittävää todentavaa aineistoa tai todentava aineisto puuttui kokonaan [4]. Tilintarkastustuomioistuimen otokseen liittyneiden virheiden kokonaismäärä oli 8,3 miljoonaa euroa; määrä koski 89:ää tapausta (tapahtumia tutkittiin yhteensä 670). Sääntöjenvastaisuustapauksissa mainituilla virheellisyyksillä voi olla taloudellista vaikutusta, sillä ne voivat vaikuttaa 50/50-mekanismin tavanomaiseen soveltamiseen ja samalla suoraan komission oikaisemiin ja jäsenvaltioilta takaisinperittäviin määriin. 20. Myös riippumattomat tarkastajat (todentamisviranomaiset) tarkastavat velallisten tilejä yksittäisissä maksajavirastoissa; nämä tarkastajat raportoivat komissiolle asianomaisten tilien luotettavuudesta. Todentamisviranomaiset saattavat kuitenkin myös itse muuttaa todennettuja määriä huomattavasti myöhempinä vuosina. Esimerkiksi Italiassa vuoden 2006 lopussa maksamatta olevien velkojen kokonaismäärää, jonka Italian todentamisviranomainen todensi, mukautettiin alaspäin 182 miljoonalla eurolla [5] vuonna 2009. Tanskassa puolestaan maan todentamisviranomaisen vuoden 2008 osalta jo todentamia takaisinperittyjä määriä oli seuraavina vuosina oikaistava ylöspäin 4,7 miljoonalla eurolla ja vuotta 2009 koskevia määriä alaspäin 14,1 miljoonalla eurolla. Näin suuret oikaisut asettavat todennettujen määrien luotettavuuden kyseenalaiseksi. Kuten laatikossa 1 annetusta esimerkistä käy ilmi, todentamisviranomaisilla oli vaikeuksia myös jäsenvaltioiden kirjaamien määrien oikeellisuuden todentamisessa. LAATIKKO 1 TIETOJA PUUTTUI TAI NE OLIVAT LUKUKELVOTTOMIA MAATALOUSMAKSUISTA VASTAAVASSA MAKSAJAVIRASTOSSA (RURAL PAYMENTS AGENCY, RPA, YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA) RPA:n tapauksessa tilintarkastustuomioistuin ei kyennyt täsmäyttämään vuosien 2006 ja 2007 [6] osalta komissiolle raportoituja tietoja maksajaviraston velallisten tileille kirjattujen määrien kanssa, sillä RPA:n tiedot velallisista olivat virheellisiä. Vuoden 2006 osalta havaittiin 8,8 miljoonan Englannin punnan [7] suuruiset erot, joista 81 prosenttia oli seurausta oikaisuista. Ongelmia oli havaittu myös todentamisviranomaisen toimittamassa tarkastuksessa; todentamisviranomaisen uudelleenkokoamien velallisten tilien avulla saatiin vain osittainen varmuus – ei täyttä varmuutta. Kirjattujen velkojen oikeellisuus oli todentamisviranomaisen mukaan huono vuoden 2007 osalta. VELKOJEN KIRJAAMISPÄIVÄYKSISSÄ ON EPÄJOHDONMUKAISUUKSIA 21. Ajankohta, jolloin sääntöjenvastaisuudet on kirjattava jäsenvaltioiden velallisten tileille (liite III), on keskeinen osatekijä asetuksen soveltamisessa, sillä ajankohdan perusteella määritellään 50/50-säännön soveltamiseen liittyvät neljän ja kahdeksan vuoden aikarajat. Asetuksen mukaan ajankohdalla tarkoitetaan "toimivaltaisen hallinnollisen tai oikeudellisen viranomaisen ensimmäistä kirjallista arviointia, jonka perusteella konkreettisten tietojen avulla todetaan väärinkäytös, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisuutta tarkistaa tai kumota tämä toteama hallinnollisessa tai oikeudellisessa menettelyssä" [8]. Velkojen ensimmäisen kirjaamisen ajankohtaan sovelletaan siis ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen käsitettä, joka tunnetaan yleisemmin ranskankielisellä lyhenteellä PACA (Premiere Acte de Constatation Administrative). 22. Euroopan komissio on laajentanut mainittua määritelmää ohjeissaan [9], joiden mukaan vuodesta 2008 alkaen [10] kaikki sääntöjenvastaisuustapaukset on sisällytettävä maksajavirastojen tilinpäätöksiin, vaikka velkaa ei olisi annettu virallisesti tiedoksi perintäilmoituksella [11]; menettelyn avulla pyritään siihen, että asianomaisissa tapauksissa voidaan tehdä kirjaus "mahdollisista velallisista". Tavoitteena oli toimintatapojen yhdenmukaistaminen, mutta ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen ajankohtaa tulkitaan kuitenkin eri tavoin eri jäsenvaltioissa, eivätkä komission ohjeet yksittäisille jäsenvaltioille ole aina olleet yhdenmukaisia. Käytännössä tulkinta vaihtelee siten, että varhaisimmillaan ajankohdaksi tulkitaan valvontaelimen suorittaman tarkastuksen ajankohta, ja myöhäisimmillään perintäilmoituksen laatimisajankohta. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että mainittujen ajankohtien välillä voi olla jopa kuuden vuoden ero. Säännöksissä ei aseteta aikarajaa, jonka kuluessa tarkastuksen yhteydessä todetusta velasta on ilmoitettava, mutta unionin tuomioistuimen asiassa C-54/95 antamassa tuomiossa edellytetään, että takaisinperintämenettely on käynnistettävä vuoden kuluessa siitä, kun kaikki havaittuun sääntöjenvastaisuuteen liittyvät olennaiset seikat ovat tiedossa. 23. Jäsenvaltiot, jotka soveltavat myöhäisintä mahdollista ajankohtaa ja katsovat, että kirjallisen perintäilmoituksen laatimisajankohta muodostaa ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen ajankohdan, voittavat lisäaikaa ennen kuin asianomaisiin määriin sovelletaan 50/50-mekanismia. Kyseiset jäsenvaltiot eivät myöskään aina kirjaa mahdollista velkaa mahdollisia velallisia koskevaan luetteloon, kuten komission ohjeissa edellytetään. Tämä merkitsee, että havaittu sääntöjenvastaisuus voidaan kirjata ja komissio toteuttaa sitä koskevan oikaisun eri vuosina riippuen siitä, millaista toimintatapaa asianomainen jäsenvaltio soveltaa. 24. Espanjan viranomaiset pitävät yleensä ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen ajankohtana ensimmäistä arviointia (acuerdo de inicio), joka lähetetään edunsaajalle ennen perintäilmoitusta. Kaksi tarkastuskohteena ollutta maksajavirastoa (FEGA ja AVFGA [12]) ovat kuitenkin ottaneet perintäilmoituksen ajankohdan huomioon vuodesta 2008 alkaen, mikä ei asianomaisissa olosuhteissa ole nykyisen lainsäädännön mukaista. Ranskan maksajavirastot noudattivat asetusta ja ohjeita vuoteen 2008 asti, mutta muuttivat raportointijärjestelmäänsä vuoden 2009 osalta siten, että huomioon otettiin myöhempi – perintäilmoituksen – ajankohta; tavoitteena oli välttää haitat, joita aiheutuu velkojen varhaisesta kirjaamisesta "mahdollisia velallisia" koskevaan luetteloon. Komissio pyysi vuoden 2009 lopussa Ranskan viranomaisia palaamaan takaisin aiempaan järjestelmään. 25. Saksassa, Belgiassa, Unkarissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa havaittiin pieni joukko tapauksia [13], joissa kirjalliset arvioinnit oli toimitettu mahdollisille velallisille; velat olisi pitänyt kirjata tileille arviointien tiedoksiantoajankohtana, mutta näin ei kuitenkaan tapahtunut. 26. Tilintarkastustuomioistuin toi vuoden 2004 erityiskertomuksessa esille ongelman, joka aiheutuu ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen ajankohtaa koskevista vaihtelevista tulkinnoista; komissio myönsi, että tilanne vaatii tarkkailua. Komission ohjeet eivät kuitenkaan ole vielä edistäneet ongelman yhdenmukaista käsittelyä; ongelman merkitys on kasvanut 50/50-säännön käyttöönoton myötä. VELKATYYPPIEN VAIHTELEVA LUOKITTELUTAPA AIHEUTTAA EPÄYHDENMUKAISUUTTA 27. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että maksajavirastot ovat tulkinneet vaihtelevasti myös sääntöjenvastaisuuksien, hallinnollisista menettelyistä aiheutuvien virheiden ja muuntyyppisten takaisinperintätapausten käsitteitä. On tärkeää, että jäsenvaltiot tulkitsevat näitä käsitteitä yhdenmukaisesti, jotta kyetään varmistamaan johdonmukainen ja vertailukelpoinen raportointi; tulkintaeroilla saattaa myös olla taloudellista vaikutusta EU:n talousarvioon. 28. Vuosina 2006 ja 2007 kaikki velkatapaukset (luokiteltiinpa ne sääntöjenvastaisuuksiksi, hallinnollisiksi virheiksi tai "muiksi") raportoitiin komissiolle [14] jäsenvaltioiden velallisten tileillä ja tapauksiin sovellettiin 50/50-mekanismia. 29. Vuodesta 2008 alkaen hallinnollisten virheiden seurauksena aiheettomasti maksetut määrät eivät enää näy jäsenvaltioiden velallisten tileillä (liitteen III taulukot), sillä määrät on palautettava EU:n talousarvioon kunkin vuoden lopussa tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä. LAATIKKO 2 RANSKA / MAKSAJAVIRASTO ONIEP [15]: "MUUT" VELAT Vuonna 2008 maksajavirasto raportoi ensimmäistä kertaa eräästä tapauksesta – sellaisessa kirjanpidon osassa, johon ei sovelleta 50/50-sääntöä – perustellen, että sääntöjenvastaisuus katetaan pankkitakausten avulla. Tapaus oli peräisin vuodelta 1997, ja sen mahdollinen taloudellinen vaikutus oli 8,5 miljoonaa euroa. Jos tapaus olisi kirjattu sääntöjenvastaisuudeksi eikä "muuksi" velaksi, se olisi selvitetty vuonna 2006, jolloin 50/50-sääntö otettiin käyttöön, ja EU:n talousarvioon olisi palautettu 4,3 miljoonaa euroa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisesti myöhemmin suoritettavia takausmaksuja. 30. Jäsenvaltiot ovat lisäksi soveltaneet hallinnollisen virheen käsitettä epäjohdonmukaisesti. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi 15 sääntöjenvastaisuutena ilmoitettua tapausta, joiden kokonaisarvo oli 7 miljoonaa euroa [16]; asianomaiset tapaukset olisi tilintarkastustuomioistuimen näkemyksen mukaan pitänyt luokitella hallinnollisiksi virheiksi ja siten hyvittää välittömästi EU:n talousarvioon. 31. Maksajavirastot tulkitsevat kirjavasti sääntöjenvastaisuuden käsitettä [17]. Joissakin jäsenvaltioissa (Saksassa ja Ranskassa) ei esimerkiksi katsota ja kirjata sääntöjenvastaisiksi tapauksia, jotka on havaittu mutta joita ei ole todettu tarkastuksessa, tai tapauksia, jotka kuuluvat vakuuksien piiriin. Asianomaiset tapaukset kirjataan "muiksi" veloiksi, joten niiden kohdalla ei harkita 50/50-mekanismin soveltamista. Mikäli todetaan, että tällaisia velkoja ei saada perittyä takaisin, riski siitä, että vakuus jää maksamatta, kohdistuu EU:n talousarvioon. Laatikossa 2 annetaan esimerkkejä sääntöjenvastaisuustapauksista, jotka on luokiteltu virheellisesti muiksi takaisinperintätoimiksi, ja tuodaan esille, kuinka ne vaikuttavat EU:n talousarvioon. KORKOJEN EPÄJOHDONMUKAINEN SOVELTAMINEN AIHEUTTAA TALOUDELLISIA TAPPIOITA 32. Aiheettoman maksun suorittamisen ja sen mahdollisen havaitsemisen ja havaitsemista seuraavan takaisinperinnän välillä on joskus pitkiä viiveitä, joten maksamatta olevasta velasta olisi perittävä korkoa [18], jotta EU:n taloudelliset edut kyetään turvaamaan. Maksamatta olevien velkojen määrä on keskimäärin noin 1200 miljoonaa euroa, joten EU:n talousarvioon kertyisi varovaisesti arvioidulla kolmen prosentin vuotuisella korolla huomattava määrä – noin 36 miljoonaa euroa vuodessa. Tapauksissa, joissa korko kirjataan kokonaisuudessaan EU:n talousarvioon, ei synny korkotappioita. 33. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että velkoja koskevien korkojen soveltaminen ei ollut vieläkään täysin yhdenmukaista. Useimpien toimenpiteiden yhteydessä korko on määritettävä kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Erityistä korkotasoa ei kuitenkaan ole vahvistettu, vaikka korko ei saa jäädä alhaisemmaksi kuin taso, jota määrien takaisinperintään sovelletaan kansallisten säännösten mukaisesti. Liitteessä II esitetään tiivistelmä erityyppisistä laskentamenetelmistä, joiden avulla tilintarkastustuomioistuimen tarkastuskohteena olleet maksajavirastot määrittävät sovellettavat korot. 34. Useimmat tarkastuskohteena olleet maksajavirastot soveltavat automaattista laskentajärjestelmää, joka perustuu kansallisen lainsäädännön mukaisesti määritettyyn korkotasoon; käytännössä sovellettujen menettelyjen kirjo oli kuitenkin laaja. 35. Euroopan unionin tuomioistuin kannatti komission näkemystä, jonka mukaan korot on sisällytettävä liitteeseen III, vaikka pääomaa ei ole peritty takaisin taikka saatavaa ei ole todettu tuomioistuinmenettelyssä [19]. Nykyisessä järjestelmässä maksettavana olevaa korkoa ei kuitenkaan aina ilmoiteta velalliselle lähettämällä tälle vuosittain 15. lokakuuta – EU:n maatalousmaksuihin sovellettavan varainhoitovuoden päättyessä – ajan tasalle saatettu perintäilmoitus. LAATIKKO 3 KERTYNEIDEN KORKOJEN KÄSITTELY ESPANJASSA AVFGA (Valencian maksajavirasto) liitti komission pyynnöstä 15.10.2008 mennessä kertyneet korot liitteeseen III ja päivitti näin 575 tapaukseen liittyvät maksettavana olevat määrät. AVFGA määritti 15.10.2008 mennessä kertyneet korot korkoa korolle -kaavan avulla ja päätyi 11,6 miljoonaan euroon. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi laskentavirheitä; määrä oli ilmoitettu yhteensä 1,4 miljoonaa euroa liian pienenä. Maksajavirasto oli laatinut laskelmansa pelkästään komissiolle raportointia varten, sillä velallisia ei laskutettu. OVATKO JÄSENVALTIOT ONNISTUNEET AIHEETTOMASTI MAKSETTUJEN MÄÄRIEN TAKAISINPERINNÄSSÄ? 36. Kun sääntöjenvastaisuus havaitaan, on tärkeää, että jäsenvaltioiden viranomaiset käyttävät kaikki keinot periäkseen asianomaiset määrät takaisin edunsaajilta. Tilintarkastustuomioistuin arvioi vuosien 2006–2009 osalta, - missä laajuudessa velat on peritty takaisin - kuinka nopeasti jäsenvaltiot käynnistävät takaisinperintämenettelyt, kun sääntöjenvastaisuus on havaittu - missä määrin takaisinperimättä jäämisiä voidaan pitää kansallisten viranomaisten "laiminlyönteinä", jolloin ne ovat vastuussa koko maksettavana olevasta määrästä - millaisin menetelmin jäsenvaltiot voivat panna takaisinperinnän täytäntöön ja miten menetelmiä sovelletaan käytännössä. TAKAISINPERINTÄASTE ON SUHTEELLISEN ALHAINEN, MUTTA PARANNUSTA ON HAVAITTAVISSA 37. Kuten taulukosta 2 käy ilmi, takaisinperinnän kohteena olevien määrien vuotuinen takaisinperintäaste on melko alhainen – takaisin on peritty noin 10 prosenttia kirjattujen velkojen kokonaismäärästä. Tilintarkastustuomioistuin pyrki arvioimaan muutosten vaikutusta järjestelmään laskemalla takaisinperityt vuotuiset määrät kultakin vuodelta vuosina 2006–2009 todettujen uusien velkojen osalta. Takaisinperintäaste on kuitenkin parantunut vuodesta 2006 lähtien todettujen velkojen tapauksessa (taulukko 3). 38. Taulukko 3 osoittaa, että suurin osa takaisinperinnästä tapahtuu velan toteamisvuoden aikana. Seuraavien vuosien aikana takaisinperintämäärät laskevat huomattavasti. Tarkempi analysointi osoittaa, että hallinnollisiin tapauksiin liittyvät takaisinperintämäärät ovat huomattavasti suurempia kuin oikeustoimien alaisiin tapauksiin liittyvät perintämäärät (kauden 2006–2009 osalta havaittiin, että hallinnollisiin tapauksiin liittyvistä määristä perittiin takaisin kaiken kaikkiaan 54 prosenttia ja oikeustoimien alaisiin tapauksiin liittyvistä määristä 8,3 prosenttia). TAKAISINPERINTÄMENETTELYIDEN KÄYNNISTÄMINEN AJOISSA PARANTAA TAKAISINPERINTÄMAHDOLLISUUKSIA, MUTTA HAVAITTAVISSA OLI HUOMATTAVIA VIIVÄSTYKSIÄ 39. Takaisinperintämenettelyn vaikuttavuus riippuu suurelta osin varhaisessa vaiheessa käynnistettyjen toimien nopeudesta. Kun valvontaelimet ovat havainneet mahdollisen sääntöjenvastaisuuden, on tärkeää, että lopullinen päätös velan olemassaolosta ja perintämääräyksen tarpeellisuudesta tehdään mahdollisimman nopeasti. 40. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi kuitenkin, että joissakin maksajavirastoissa (erityisesti Ranskassa, Italiassa ja Kreikassa) velat kirjattiin perusteettoman pitkällä viiveellä sääntöjenvastaisuuden havaitsemisen jälkeen. Mainituissa maissa tarkastettiin 494 tapausta, joista 39:ssä havaittiin perusteettomia viivästyksiä. TAULUKKO 3 50/50-SÄÄNNÖN KÄYTTÖÖNOTON JÄLKEEN KIRJATTUJEN VELKOJEN TAKAISINPERINTÄ Varain- hoito- vuosi | Varainhoito-vuoden osalta todettu velka (miljoonaa euroa) | Peritty takaisin ensimmäi-senä vuotena | Peritty takaisin toisena vuotena | Peritty takaisin kolman- tena vuotena | Peritty takaisin neljäntenä vuotena | Peritty yhteensä | 2006 | 155 | 24,1 % | 17,7 % | 6,0 % | 2,7 % | 50,6% | 2007 | 257 | 33,3 % | 12,7 % | 3,6 % | | 49,5 % | 2008 | 135 | 33,7 % | 16,8 % | | | 50,6 % | 2009 | 135 | 35,5 % | | | | 35,5 % | PUUTTEET KANSALLISTEN VIRANOMAISTEN HOITAMASSA TAKAISINPERINNÄSSÄ 41. Komission vastuulla on valvoa, että kansalliset viranomaiset suorittavat velkojen takaisinperinnän huolellisesti. Jos viranomaisten todetaan syyllistyneen laiminlyöntiin, jäsenvaltion on palautettava maksamattoman velan määrä EU:n talousarvioon. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi useita tapauksia, joiden kohdalla komission pitäisi määrittää, onko laiminlyönti tapahtunut. Merkittävimpiä tapauksia olivat seuraavat: - oikeusviranomaiset peruivat takaisinperintämenettelyn siksi, että hallintoviranomaiset eivät olleet noudattaneet yhtä tai useampaa oikeudellisesti sitovaa menettelyä; useimmiten kyse oli siitä, että ei ollut käynnistetty kontradiktorisia menettelyjä, joita maksajavirastojen on kansallisesta lainsäädännöstä riippuen sovellettava edunsaajaan [20] - oikeusviranomaiset peruivat takaisinperintämenettelyt, koska ne katsoivat tapaukset vanhentuneiksi (hallintomenettelyt esimerkiksi olivat kestäneet liian kauan) ja pitivät velan vanhentumisen syynä liian pitkiä viiveitä hallintoviranomaisten takaisinperintätoimissa [21] - hallintoviranomaiset eivät olleet kirjanneet ajoissa saataviaan edunsaajalta maksukyvyttömyydestä johtuvassa yleistäytäntöönpanomenettelyssä, minkä seurauksena takaisinperittävä määrä poistettiin [22] LAATIKKO 4 PERUSTEETTOMIA VIIVÄSTYKSIÄ KREIKASSA JA ITALIASSA Kreikassa havaittiin seitsemän tapausta, joissa tutkintaraporttien arviointi viivästyi 4–6 vuodella; lisäksi todettiin, että 18 tapauksessa ministeriön lopullinen takaisinperinnän vahvistava päätös tehtiin 2–7 vuotta sen jälkeen kun ensimmäinen perintäilmoitus oli lähetetty edunsaajalle. Näiden tapausten arvo on 10,3 miljoonaa euroa. Italiassa toimitetussa tarkastuksessa havaittiin seitsemän tapausta (kokonaisarvo 2,5 miljoonaa euroa), joissa velka kirjattiin vasta kun tutkintaraportin esittämisestä oli kulunut 2–4 vuotta. - hallintoviranomaisilla katsottiin olevan riittävät perusteet hakea muutosta tai siirtää tapauksen käsittely seuraavaan oikeusasteeseen, mutta ne eivät olleet tehneet sitä [23] - takaisinperintätoimet olivat viivästyneet liikaa sen jälkeen, kun menettely oli jo käynnistetty; kyse oli etenkin takaisinperintätoimien täytäntöönpanon aloittamisesta [24]. JÄSENVALTIOIDEN VIRANOMAISILLA ON KÄYTÖSSÄÄN RAJALLISET TÄYTÄNTÖÖNPANOMENETTELYT 42. Täytäntöönpanomenettelyt kuuluvat yksinomaan kansallisen lainsäädännön piiriin. Tähän yleiseen periaatteeseen on tehty poikkeus, joka tuli voimaan vuonna 2008 [25]; tuolloin jäsenvaltioita vaadittiin vähentämään "tuensaajan vielä maksamatta oleva, kansallisen lainsäädännön mukaisesti todettu velka sen takaisin perinnästä vastuussa olevan maksajaviraston samalle tuensaajalle tulevaisuudessa suorittamista maksuista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta muiden kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen täytäntöönpanotoimien soveltamista". LAATIKKO 5 ESIMERKKI HUOLELLISUUDEN PUUTTEESTA VIRANOMAISTEN TOIMINNASSA: ESPANJA (ANDALUSIA) Tilintarkastustuomioistuin havaitsi Espanjassa (Andalusiassa) vuosina 2006–2008 yhteensä 252 tapausta, joissa velan neljän vuoden vanhentumisaika [26] oli päättynyt sillä välin, kun sääntöjenvastainen maksu oli havaittu ja maksajavirasto oli saanut asian tietoonsa ja pystyi aloittamaan takaisinperinnän. Maksajavirasto päätti tehdä 5,8 miljoonan euron poiston, joka kohdistui EU:n talousarvioon. Kaikkien muiden komission myöhemmin mahdollisesti toteamien laiminlyöntien voidaan katsoa johtuvan Espanjan viranomaisista. 43. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa kuitenkin havaittiin, että täytäntöönpanomenettelyn vaikutusta heikentävät seuraavat seikat: - tarkastetut maksajavirastot ovat vuodesta 2008 lähtien hoitaneet takaisinperinnän vähennysten avulla, mikäli se sallitaan kansallisessa lainsäädännössä; vähennyksiä ei kuitenkaan voida soveltaa ennen kuin velka on oikeudellisesti tunnustettu - vähennysten tai vakuuksien vaatimisen (jos mahdollista) lisäksi yhdelläkään tarkastetulla maksajavirastolla ei ollut muita suoria täytäntöönpanokeinoja - vain joidenkin tarkastettujen maksajavirastojen [27] on mahdollista (oikeudellisin keinoin tai sopimuksin) panna yhteisön saatavien takaisinperintä täytäntöön muiden elinten, esimerkiksi alueellisten tai kansallisten vero/tulliviranomaisten kautta; tämä mahdollisuus lisää takaisinperinnän onnistumismahdollisuutta - kaikissa tarkastetuissa jäsenvaltioissa Belgiaa ja Kreikkaa lukuun ottamatta maksajavirastojen ilmoittamat perintämääräykset ovat pantavissa suoraan täytäntöön oikeudellisen viranomaisen kautta - perintäilmoituksen täytäntöönpano pitäisi keskeyttää vain, jos asianomaisesta määrästä annetaan riittävä vakuus (pankkitakaus, käteistalletus jne.); vakuuden antamisesta voidaan luopua, jos velallinen esittää siihen asianmukaisesti perustellut syyt; periaatetta ei kuitenkaan noudatettu kaikissa tarkastetuissa jäsenvaltioissa. POISTAVATKO JÄSENVALTIOT ASIANMUKAISELLA TAVALLA TILEILTÄ VELAT, JOTKA EIVÄT OLE PERITTÄVISSÄ TAKAISIN? 44. Kun katsotaan, että velka ei ole perittävissä takaisin (edunsaaja on maksukyvytön tai takaisinperinnästä aiheutuvat kulut todennäköisesti ylittävät perittävän rahamäärän), jäsenvaltiot voivat asetuksen nojalla tehdä näiden määrien osalta poiston. Tällöin velat poistetaan komissiolle toimitetuilta velallisten tileiltä. Jos poisto tehdään ennen neljän ja kahdeksan vuoden määräajan päättymistä, 50/50-sääntöä ei sovelleta ja velan määrä maksetaan kokonaisuudessaan EU:n talousarviosta. Silloin on riskinä, että velat poistetaan tileiltä liian aikaisin eli ennen kuin kaikki mahdolliset takaisinperintävaiheet on käyty loppuun, tarkoituksena välttää 50/50-säännön soveltamista ja jäsenvaltioille siitä aiheutuvia kuluja. 45. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti otoksen, joka koostui 138 tapauksesta, joissa saatavat oli poistettu tileiltä vuosina 2006–2008. Otoksen rahamääräinen arvo oli yhteensä 176,5 miljoonaa euroa. Tarkastuksessa arvioitiin, olivatko poistot olosuhteisiin nähden asianmukaisia, ja lisäksi: - analysoitiin vuosina 2006–2009 poistetut määrät ja määritettiin, kuinka paljon niistä aiheutui menoja maksettavaksi EU:n talousarviosta - tutkittiin käytössä ollutta maksukyvyttömyyden käsitettä ja sen vaikutusta poistoihin - arvioitiin muut tilanteet, joissa velkoja oli poistettu. 46. Tileiltä poistettuja velkamääriä koskevassa tilintarkastustuomioistuimen analyysissä ilmeni, että useimmiten määrät, jotka maksajavirastot olivat ilmoittaneet mahdottomiksi periä takaisin, rahoitettiin EU:n talousarviosta (ks. taulukko 4). Vuoden 2006 tilannetta pidetään poikkeuksellisena, sillä tuolloin poistettiin tileiltä aiemmin 1980-luvulta asti kertyneitä velkoja. TAULUKKO 4 VUOSINA 2006–2009 POISTETUT MÄÄRÄT (MILJOONAA EUROA) | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Yhteensä | Poistetut määrät | 225,8 | 166,0 [8002] | 32,4 | 64,4 | 488,6 | EU:n talousarviosta maksettu määrä yhteensä | 207,2 | 154,4 | 25,3 | 42,0 | 428,9 | Poistettujen, EU:n talousarviosta maksettujen velkojen osuus | 91,8 % | 93 % | 78,1 % | 65,1 % | 87,8 % | VELKOJEN POISTOPERUSTEITA EI SOVELLETTU SELKEÄSTI 47. Maksukyvyttömyyden käsite, jolla perustellaan velan poisto yli 90 prosentissa tapauksista, ei ole riittävän selvästi määritelty asetuksessa [28]. Periaatteessa maksajavirastot poistavat velkamääriä seuraavissa tilanteissa: Tapaukset, joihin sovelletaan oikeudellisia menettelyjä: - Kansallisten oikeuslaitosten toteamat ja selvitysmiesten hoitamat maksukyvyttömyysmenettelyt. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että maksajavirastosta riippuen velka voidaan poistaa maksukyvyttömyysmenettelyn alussa, kuluessa tai päättyessä. Poiston ajankohdasta taas aiheutuu huomattavia eroja siihen nähden, miten sovelletaan kahdeksan vuoden aikarajaa, jonka jälkeen velkamäärät selvitetään 50/50-säännön mukaisesti. Selvitysmenettelyn kautta takaisinperityt määrät ovat lopulta yleensä suhteellisen pieniä (0,14–6 prosenttia velan määrästä). Tapaukset, joihin ei sovelleta oikeudellisia menettelyitä (tavanomaiset tapaukset): - Poistojen perusteluna käytetään usein syitä "velallista on mahdoton jäljittää", "velallinen on kuollut" tai "takavarikointi on epäonnistunut" (nulla bona), mutta näiden perusteiden soveltamista varten ei ole määritelty yhteistä lähestymistapaa. Näin ollen tarkastettujen maksajavirastojen käytännöt vaihtelevat ja on havaittavissa suuria eroja siinä, miten 50/50-säännön noudattamista edeltävää neljän vuoden aikarajaa sovelletaan. 48. Lisäksi ilmeni, että osa maksajavirastoista poisti velat liitteen III taulukoista, vaikka velat samaan aikaan jäivät kansallisen lainsäädännön mukaiseen velallisluetteloon, sillä kansallinen lainsäädäntö tarjosi lisää takaisinperintämahdollisuuksia (Saksassa sijaitsevat maksajavirastot). Yhteisrahoitettujen toimenpiteiden yhteydessä tällainen käytäntö aiheuttaa tilanteita, joissa velallisia kohdellaan eri tavoin: velan kansallisen osuuden kohdalla takaisinperintämenettelyt jatkuvat kun taas yhteisön osuuden kohdalla on tehty poisto. 49. Suurin osa poistoista johtuu velallisen maksukyvyttömyydestä, ja siksi on tärkeää selventää jäsenvaltioissa sovellettavat perusteet. Näin varmistetaan, että suurin mahdollinen rahamäärä saadaan perittyä takaisin EU:n talousarvioon ja että samanlaisia tapauksia käsitellään yhdenmukaisella tavalla eri jäsenvaltioissa. 50. Laatikossa 6 annetaan esimerkki perusteettomasta poistosta ja mahdollisesta laiminlyönnistä hallintoviranomaisen taholla. LIIAN KALLIISTA PERINTÄKULUISTA JOHTUVAT POISTOT: SELVENNYS ON TARPEEN VAIKKA MÄÄRÄT OVAT PIENEMPIÄ 51. Maksajavirastot noudattivat vain vähäisessä määrin käytäntöä, jossa velat poistettiin siksi, että takaisinperintäkulujen katsottiin olevan suuremmat kuin perittävä määrä. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että niin toimittiin lähinnä silloin, kun perittävä määrä oli alle 100 euroa. Toisaalta Yhdistyneessä kuningaskunnassa (RPA) katsotaan yleisesti, että oikeustoimet ovat kustannusvaikuttavia vasta perittäessä yli 2000 punnan velkasaatavia [29]. Saksassa (maksajavirasto – Hamburg-Jonas) vähimmäismääränä pidetään 1 000:ta euroa. Komissio ei ole antanut minkäänlaista lisäohjeistusta asiasta ja jäsenvaltioiden välillä on edelleen eroja. Vuosina 2006–2009 maksajavirastot tekivät poistoja noin 880000 euron edestä kyseisistä syistä. LAATIKKO 6 SAKSALAISEN MAKSAJAVIRASTON (NIEDERSACHSEN) TEKEMÄ VELAN PERUSTEETON POISTO, JOKA RAHOITETAAN EU:N TALOUSARVIOSTA Kyseisessä tapauksessa annettiin 4,9 miljoonan euron perintäilmoitukset 6.8.2003 ja maksukyvyttömyysmenettelyt oli käynnistetty 1.8.2003. Maksajavirasto ilmoitti 15.10.2006, että kyseinen määrä ei ole takaisinperittävissä. Ilmoitus annettiin ennen 50/50-mekanismin soveltamista, joten EU:n talousarvioon tehtiin poisto koko määrän osalta. Samaan aikaan kun velka ilmoitettiin mahdottomaksi periä takaisin, oikeudelliset menettelyt saatavien määrän kattavan vakuuden saamiseksi olivat kuitenkin vielä kesken. Kaikkia takaisinperintämahdollisuuksia ei siis ollut vielä hyödynnetty. EU:n talousarviosta rahoitettiin näin ollen 4,9 miljoonan euron perusteeton poisto. MITÄTÖIDYT VELAT 52. Jäsenvaltiot voivat mitätöidä velan hallinto- tai oikeusviranomaisen päätöksen seurauksena – yleensä silloin, kun raportoitua sääntöjenvastaisuutta ei ole vahvistettu tuomioistuimessa. Mitätöinnin seurauksena tehdään poisto ja velka poistetaan velallisten tileiltä. Mikäli 50/50-sääntöä on jo sovellettu, jäsenvaltiolta jo veloitettu määrä on palautettava EU:n talousarviosta. On siksi tärkeää seurata näitä tapauksia ja tarkistaa, onko jäsenvaltion raportoima velan mitätöinti täysin perusteltu ja onko kyseessä oleva jäsenvaltio käyttänyt kaikki keinot mahdolliseen muutoksenhakuun. 53. Komissio raportoi seuranneensa varainhoitovuosina 2006–2007 yhteensä 23:a mainitunlaista tapausta, joissa jokaisessa oli kyse yli miljoonan euron rahamäärästä [30]. Niissä tapauksissa, joihin ei sovelleta oikeudellisia menettelyjä, komissio ei kuitenkaan arvioi, millä perusteella velka on mitätöity. Komissio ei myöskään arvioi, onko muutoksenhaku ylemmissä oikeusasteissa mahdollista niissä tapauksissa, joihin sovelletaan oikeudellisia menettelyjä, tai onko muutoksenhakumahdollisuuksia näissä tapauksissa käytetty. Jäsenvaltioiden todentamisviranomaiset tutkivat kyseiset tapaukset, mutta ne tarkastavat ainoastaan, että viranomaisilla on peruste (esim. olemassaoleva päätös) velkojen mitätöimiseen; tutkimatta jää, olisiko päätökseen voitu ja olisiko siihen pitänyt hakea muutosta ylemmässä oikeusasteessa. Todentamisviranomaisille toimitetuissa komission ohjeissa ei täsmennetä riittävän tarkkaan, millaista työtä niiden odotetaan tekevän. Vuosina 2006–2009 jäsenvaltiot mitätöivät yhteensä 455 miljoonan euron velat. Tästä määrästä 261 miljoonaa euroa liittyi suhteellisen harvoihin tapauksiin (46), joissa oli kyse suurista, miljoona euroa ylittävistä rahamääristä. HOITAAKO KOMISSIO TAKAISINPERINNÄN VALVONNAN JA SEURANNAN VAIKUTTAVASTI? 54. Komissio vastaa jäsenvaltioiden hoitaman maatalousmenojen hallinnoinnin valvonnasta – ja näin ollen myös takaisinperintätoimien valvonnasta. Sen tehtävänä on: - julkaista tilinpäätöksessä täydelliset ja oikeelliset tiedot veloista ja takaisinperityistä määristä kansallisten viranomaisten toimittamien tietojen pohjalta - antaa selvää ja yksiselitteistä ohjeistusta lainsäädännön soveltamisesta - soveltaa vaikuttavia tilien tarkastamis- ja hyväksymismekanismeja – ja näin ollen myös 50/50-sääntöä – yksilöidäkseen tapaukset, joissa säännöksiä ei ole noudatettu; komission tehtävänä on myös määrätä jäsenvaltiot tekemään tarvittavat oikaisut - saada päätökseen vuotta 2006 edeltävien velkojen takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän tehtävät - käyttää asianmukaisella tavalla tietoja, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet yksittäisistä veloista. Tilintarkastustuomioistuin arvioi edellä mainittujen mekanismien toimintaa ja tarkasti, sovellettiinko niitä tarkoitetulla tavalla ja suojasivatko ne vaikuttavasti unionin taloudellisia etuja. MISTÄ KOMISSIO RAPORTOI? 55. Komissio julkaisee tietoja aiheettomien maksujen takaisinperinnästä Euroopan unionin tilinpäätöksen liitetiedoissa. Lisäksi komissio raportoi vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta ja samassa yhteydessä myös maatalouden alan maksujen takaisinperinnästä. 56. Maksajavirastot raportoivat vuosittain jäsenvaltioiden takaisinperintätilanteesta tilinpäätöksissään erillisissä taulukoissa (liitteen III ja liitteen IIIA tiedot) [31]. Samoja tietoja hyödynnetään tietolähteenä myös maatalouden pääosaston pääjohtajan vuotuisessa toimintakertomuksessa esitettäessä takaisinperintää koskevia tietoja. 57. Taulukosta 5 ilmenevät Euroopan unionin tilinpäätöksessä esitetyt luvut, jotka antavat seuraavan kuvan Euroopan maatalouden tukirahaston ("maataloustukirahaston") saatavista. 58. Tilinpäätöksessä esitetyt määrät ovat huomattavasti pienempiä kuin velallisten tileille jäsenvaltioissa kirjatut määrät, sillä niitä on tarkistettu alaspäin hyväksyttyjen tilinpäätösperiaatteiden ja varovaisuuden periaatteen mukaisesti. Näiden mukautettujen lukujen kautta voidaan nähdä, että jäsenvaltiot voivat pitää itsellään 20 prosenttia jokaisesta takaisinperitystä määrästä (joihin on jo sovellettu 50 prosentin sääntöä) ja ottaa näin huomioon määrät, joiden takaisinperintää komissio ei pidä mahdollisena. Vuotuista mukautusta tehdessään komissio soveltaa algoritmia, jossa muun muassa otetaan huomioon, kuinka kauan saatavat ovat olleet maksamatta. Liite III käsittää taulukon, jossa esitetään erilaiset lukuihin tehdyt mukautukset. 59. Taulukko 6 sisältää analyysin Euroopan unionin tilinpäätöksessä julkaistuista luvuista, jotka koskevat aiheettomasti maksettujen määrien "takaisinperintää". TAULUKKO 5 JÄLJELLÄ OLEVAT SAATAVAT TILINPÄÄTÖKSEN MUKAAN (MILJOONAA EUROA) Vuosi | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Maataloustukirahaston jäljellä olevien saatavien bruttomäärä 31.12. | 1009 | 902 | 684 | 627 | Arvonalennukset | (477) | (483) | (392) | (350) | Nettomäärä | 532 | 419 | 292 | 277 | 60. Edellä esitetyt saatavia koskevat määrät (ks. taulukko 5) ja takaisinperintää koskevat määrät (ks. taulukko 6) eroavat huomattavasti jäsenvaltioiden tileille kirjatuista kokonaismääristä (ks. taulukko 2). Syynä on osittain se, että luvut on määritetty eri ajankohtina. Vaikka komission yksiköt pystyvät selittämään suuren osan eroista, luvuissa on silti huomattavia selittämättömiä eroja, joihin on syynä se, että käytössä ei ole asianmukaista täsmäytysmenettelyä. Lisäksi tietyt velat, jotka ovat syntyneet sokerimarkkinoiden uudelleenjärjestelyn yhteydessä, käsiteltiin tavalla, jonka seurauksena vuoden 2007 tilinpäätöksen määrät esitettiin noin 104 miljoonaa euroa liian suurena (ks. liite III). 61. Suuri enemmistö (noin 87 prosenttia neljän vuoden aikana) tilinpäätöksessä ilmoitetusta aiheettomien maksujen "takaisinperinnästä" oli seurausta oikaisuista, jotka komissio oli tehnyt tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyjen yhteydessä. Oikaisut eivät pääsääntöisesti ole sidoksissa yksittäisiin velkoihin tai havaittuihin sääntöjenvastaisiin maksuihin, vaan maksajina ovat asianomaisten jäsenvaltioiden veronmaksajat. Näin ollen ei ole kyse siitä, että aiheettoman maksun saanut edunsaaja todellakin maksaa kyseisen määrän takaisin. Tilinpäätöksissä oli siksi vuoteen 2008 saakka epäasianmukaista puhua tässä yhteydessä "takaisinperinnästä". TAULUKKO 6 AIHEETTOMASTI MAKSETTUJEN MÄÄRIEN "TAKAISINPERINTÄ" TILINPÄÄTÖKSEN MUKAAN (MILJOONAA EUROA) Varainhoitovuosi | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Edunsaajilta takaisinperityt määrät, jotka jäsenvaltiot ovat maksaneet takaisin | 108 (11 %) | 115 (13 %) | 129 (10 %) | 132 (21 %) | Komission soveltamat oikaisut, joita vastaava määrä on peritty kansallisilta viranomaisilta | 839 (89 %) | 739 (87 %) | 1148 (90 %) | 493 [8001] (79 %) | Yhteensä | 947 | 854 | 1277 | 625 | 62. Euroopan unionin vuoden 2008 tilinpäätöksen liitetiedoissa (saatavia koskevassa liitetietojen kohdassa 2.10 ja aiheettomien maksujen takaisinperintää koskevassa kohdassa 6) esimerkiksi ilmoitettiin maataloustukirahaston osalta saatavien kokonaismääräksi 684 miljoonaa euroa; noin 1277 miljoonaa euroa puolestaan ilmoitettiin takaisinperityksi samana vuonna. Analysoitaessa kyseisiä 1277 miljoonaa euroa ilmenee, että edunsaajilta perittiin takaisin 129 miljoonaa ja jäljelle jäävä osa "takaisinperitystä" määrästä eli 1148 miljoonaa euroa käsitti tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyjen yhteydessä jäsenvaltioille määrätyt oikaisut. Tutkittaessa jäsenvaltioiden tilejä ilmeni kuitenkin, että eri maksajavirastoille maksamatta oleva määrä oli 1246 miljoonaa euroa ja edunsaajilta tosiasiallisesti takaisinperitty määrä oli 113 miljoonaa euroa. Vuoden 2009 kohdalla komissio erottelee selvemmin rahoitusoikaisut varsinaisista takaisinperintätoimista, mutta tilinpäätöksen liitetietojen perusteella on edelleen mahdotonta määrittää tarkkaan lopullisilta edunsaajilta tosiasiallisesti takaisinperitty määrä. KOMISSIO ANTAA OHJEITA, MUTTA TOISINAAN NE TULEVAT LIIAN MYÖHÄÄN TAI OVAT PUUTTEELLISIA 63. Komissio on selventänyt lainsäädännön soveltamista ohjeissa, joita se on antanut jäsenvaltioille tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn yhteydessä. Varainhoitovuosia 2006, 2007, 2008 ja 2009 koskevat ohjepäivitykset eivät kuitenkaan olleet sellaisia, että maksajavirastot olisivat voineet mukauttaa järjestelmänsä kaikilta osin, joten jäsenvaltioiden oli hankala varmistaa, että kyseisiä ohjeita noudatettiin täysin. 64. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi jäsenvaltioissa tapauksia, joissa vastuussa oleville viranomaisille ei ollut selvää, kuinka toimia tietyissä erityistilanteissa, joita syntyy 50/50-mekanismin soveltamisen seurauksena. Näissä tilanteissa saattaa käydä niin, että jäsenvaltioille ei makseta palautusta [32] tai talousarvioon maksetaan suurempi määrä kuin olisi pitänyt. TILIEN TARKASTAMINEN JA HYVÄKSYMINEN, KOMISSIO HYVÄKSYY VELALLISTEN TILIT JA VELOITTAA JÄSENVALTIOITA 50/50-SÄÄNNÖN MUKAAN 65. Komission on määritettävä vuotuisen tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen kautta ne menot, jotka se hyväksyy kussakin jäsenvaltiossa maksajavirastojen toimittamien tilien perusteella (kyseisiin menoihin kohdistetaan lisätarkastuksia). 66. Maksajaviraston tilinpäätöksen ja muun muassa velallisten tilien luotettavuuden tarkastamisesta vastaa riippumaton todentamisviranomainen, joka raportoi komissiolle ja antaa tarkastuslausunnon. Komissio on jatkuvasti ajantasaistanut ja parantanut tätä järjestelmää, ja velallisten tilit ovat nykyisin kattavammat ja ne tarkastetaan tiukemmin kuin tilintarkastustuomioistuimen edellisen kertomuksen aikaan. 67. Tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva päätös on varainhoitovuodesta 2006 lähtien sisältänyt määrän, joka on maksettava jäsenvaltioiden talousarviosta 50/50-mekanismin [33] soveltamisen seurauksena; näin ollen jäsenvaltioilta on veloitettu taulukossa 7 ilmoitetut määrät. Taulukosta käy ilmi, että tähän mennessä järjestelmän pääasiallinen vaikutus on ollut se, että vanhat velat on poistettu tileiltä. Järjestelmän vaikutus oli suurimmillaan menettelyn alussa, jolloin 50/50-sääntöä sovellettiin suureen määrään vanhoja velkoja ja asianomaiset määrät perittiin jäsenvaltioilta. TAULUKKO 7 JÄSENVALTIOILTA 50/50-SÄÄNNÖN MUKAISESTI VELOITETUT MÄÄRÄT (MILJOONAA EUROA) | Vuosi 2006 | Vuosi 2007 | Vuosi 2008 | Vuosi 2009 | Veloitettu jäsenvaltioilta komission päätöksissä määrätyn 50/50-mekanismin mukaisesti | 231,9 | 137,6 | 31,4 | 22,8 | JOITAKIN MÄÄRIÄ VOI JÄÄDÄ 50/50-MENETTELYN ULKOPUOLELLE 68. Velan alkuperäistä määrää voidaan joutua myöhemmin tarkistamaan ylöspäin, kun hallinto- tai oikeusviranomaiselta tulee lopullinen päätös. Myös näihin mukautuksiin pitäisi soveltaa 50/50-mekanismia. Jos alun perin velkana kirjattuihin määriin on kuitenkin jo sovellettu 50/50-mekanismia, mukautusta vastaava määrä voi jäädä tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn ulkopuolelle. Näin voi käydä varsinkin, jos määrä on kirjattu samalla tunnistenumerolla ja samana varainhoitovuonna, jona kyseessä oleva sääntöjenvastaisuus on ensimmäisen kerran havaittu. Sama koskee kaikkia velan pohjalta laskettuja korkoja. 69. Tilintarkastustuomioistuin määritteli, että yhteensä 37,9 miljoonan euron määrä jäi tällä tavoin tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyn ulkopuolelle vuosina 2006–2009. Jos 50/50-sääntöä olisi sovellettu tähän määrään, EU:n talousarvioon olisi saatu 18,9 miljoonaa euroa lisää. Tilintarkastustuomioistuimen analyysi osoitti, että määrät, jotka välttyvät näin kyseiseltä tarkastamismenettelyltä, kumoavat mahdolliset vastakkaiseen suuntaan tehdyt mukautukset, kun jäsenvaltion tileihin kirjatun velan määrä vähenee 50/50-säännön soveltamisen seurauksena. Komission ohjeiden epäselvyys on osittain syynä näihin tapauksiin, jotka jäävät tilien tarkastamis- ja hyväksymismekanismin ulkopuolelle. Komissio on tietoinen tästä, mutta se ei ole pyrkinyt ajoissa korjaamaan tilannetta. Näille havainnoille saatiin vahvistus tilintarkastustuomioistuimen paikan päälle tekemissä tarkastuksissa. TAULUKKO 8 50/50-MEKANISMIN SOVELTAMISEN VAIKUTUS JÄSENVALTIOISSA Jäsenvaltio | BE | DE | EL | ES | FR | IT | NL | PT | UK | Muut jäsenvaltiot | Yhteensä | Määrät (1 000 euroa) | 8046 | 31975 | 15954 | 44611 | 43944 | 245963 | 7158 | 9644 | 10618 | 5874 | 423787 | % | 1,9 | 7,5 | 3,8 | 10,5 | 10,4 | 58,0 | 1,7 | 2,3 | 2,5 | 1,4 | 100,0 | VELKOJA KOSKEVAT KOMISSION ERITYISTARKASTUKSET SÄÄNTÖJENMUKAISUUDEN TARKASTUKSEN YHTEYDESSÄ 70. Nykyinen lainsäädäntö [34] antaa komissiolle mahdollisuuden käynnistää takaisinperintä jäsenvaltioista komission oman tarkastustyön kautta tilien sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyn aikana, jos siihen on erityinen velkojen hallinnointiin liittyvä syy. 71. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti komission sääntöjenmukaisuuden tarkastamismenettelyjen yhteydessä tekemän työn. Tarkastus kattoi kuitenkin vain ne tapaukset, joissa päätökset koskivat nimenomaan velkojen hallinnointia kaudella 2006–2009. Menettelyjä ei ole saatu vielä kokonaisuudessaan päätökseen, joten jäsenvaltioilta ei ole toistaiseksi peritty varoja takaisin oikaisujen kautta. 72. Komission tarkastuksissa tutkittiin lähinnä järjestelmiä, mutta lisäksi tarkastettiin 207 tapauksesta koostuva otos. Osassa tarkastuksia komission yksiköt arvioivat alun perin, että joihinkin määriin, joita ei ollut peritty takaisin, voitiin soveltaa mahdollisia oikaisuja ja komissio voisi periä ne suoraan takaisin jäsenvaltiolta (nämä arviot toimitettiin jäsenvaltioiden tiedoksi [35]). Taloudellinen vaikutus on arviolta 27,2 miljoonaa euroa ja se kattaa kahdeksan jäsenvaltiota (Belgia, Tanska, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta). TAULUKKO 9 JÄSENVALTIOT, JOISSA ON JÄÄNYT MÄÄRIÄ TARKASTAMIS- JA HYVÄKSYMISMENETTELYN ULKOPUOLELLE Jäsenvaltio | DE | EL | ES | FR | IT | Muut jäsenvaltiot | Yhteensä | Yhteensä (1000 euroa) | 535 | 1129 | 17127 | 8070 | 10637 | 381 | 37879 | % | 1,4 | 3,0 | 45,2 | 21,3 | 28,1 | 1,0 | 100,0 | VANHOJEN TAPAUSTEN PAINOLASTI – TAKAISINPERINNÄSTÄ VASTAAVAN ERITYISRYHMÄN TAPAUKSET MUKAAN LUKIEN – ON SAATAVA HÄVIÄMÄÄN 73. Vuonna 2004 julkaistussa tilintarkastustuomioistuimen edellisessä kertomuksessa havaittiin vakavia puutteita velkojen ja takaisinperinnän käsittelyssä. Tuhansia vanhoja tapauksia oli jätetty huomiotta aiemmissa menettelyissä olevien puutteiden vuoksi. Komission oli päätettävä, jäisikö niistä aiheutuva taloudellinen taakka EU:n talousarviosta maksettavaksi vai asianomaisen jäsenvaltion hoidettavaksi. 74. Komissio oli perustanut vuonna 2002 takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän (OLAF-maatalouden pääosasto), jonka tarkoituksena on selvittää vanhan säännöskehyksen mukaisesti ilmoitetut sääntöjenvastaisuustapaukset. Koska selvittämättömiä tapauksia oli suuri määrä, komissio päätti keskittyä tapauksiin, joissa oli kyse yli 500000 euron rahamäärästä. - tuolloin 431 tapausta ylitti mainitun kynnysarvon ja 3227 tapausta jäi sen alle; lokakuun 3. päivään 2006 mennessä [36], eli juuri ennen uuden asetuksen voimaantuloa, oli selvitetty 349 kynnysarvon ylittävää tapausta - kaikki 15. lokakuuta 2006 selvittämättä olleet tapaukset – myös ne 82 (431–349) takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän tapausta, joita ei ollut käsitelty, – sekä 3227 kynnysarvon alittavaa tapausta, raportoitiin selvitetyiksi uuden 50/50-säännön mukaisesti vuoden 2006 osalta - uusi sääntöjenmukaisuutta koskeva päätös, joka annettiin 13. helmikuuta 2009, kattoi 22 muuta takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän käsittelemää tapausta (jäljellä olevista 82 tapauksesta) [37]; kahdessa näistä tapauksista takaisinperintä suoritettiin kahdesti (50/50-sääntöä noudattaen ja sääntöjenmukaisuutta koskevalla päätöksellä) - seitsemän takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän tapausta (Saksa 1, Kreikka 3, Portugali 1, Italia 1, Ranska 1), joiden rahamääräinen arvo oli yhteensä 16,3 miljoonaa euroa, jätettiin kuitenkin liitteen III taulukon ulkopuolelle, eikä niitä selvitetty 50/50-säännön mukaisesti; tapausten kohdalla ovat käynnissä tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyt komission lopullista päätöstä silmällä pitäen - komissio pyysi vuonna 2009 jäsenvaltioilta lisätietoja 49:n jäljellä olevan, takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän vanhan tapauksen osalta, sillä komissio ei pystynyt yksilöimään näitä tapauksia liitteen III taulukoissa; nämä menettelyt ovat edelleen kesken. 75. Niiden erityisryhmän 49 vanhan tapauksen lisäksi, joiden osalta ei ollut tehty päätöstä, tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa havaittiin seuraava seikka: velallisten kohtelu oli epäyhdenmukaista jo päätökseen saatuihin tapauksiin verrattuna, kun sovellettiin 50/50-sääntöä tapauksiin, jotka erityisryhmän oli alun perin tarkoitus käsitellä mutta jotka olivat vielä käsittelemättä 16. lokakuuta 2006. Näistä tapauksista esitetään yksityiskohtaisia tietoja liitteessä IV. SÄÄNTÖJENVASTAISUUKSIA KOSKEVAT TIEDOT TOIMITETAAN OLAFILLE LIIAN MYÖHÄÄN 76. Tilintarkastustuomioistuimen aiemman tarkastuksen ja uuden säännöskehyksen käyttöönoton seurauksena maatalouden pääosasto sai vastuulleen taloudellisen seurannan. Velkoihin ja sääntöjenvastaisuuksiin liittyvät tiedot toimitetaan OLAFille sen kautta. Menettelyjen muuttamisella pyrittiin saattamaan seurantavastuu maatalouden pääosastolle, joka itse asiassa oli aikanaan maksanut varat, jotka oli määrä periä takaisin. Samaan aikaan sääntöjenvastaisuuksia koskevat tiedot toimitetaan yhä OLAFille. OLAFin käyttöön toimitetut tiedot on tarkoitettu strategisen tiedonhankinnan tarpeisiin: riskianalyysiä sekä petoksilta suojaamista ja petosten ehkäisemistä varten, ei taloudelliseen seurantaan itsessään. 77. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että OLAFin saataville toimitettuja tietoja käytetään laajasti raportointiin, muun muassa OLAFin vuotuisen toimintakertomuksen, yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamista ja petostentorjuntaa koskevan Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitettavan komission kertomuksen sekä muiden jäsenvaltioille jaettavien julkaisujen yhteydessä. Sekä OLAFissa että komissiossa näyttää kuitenkin siltä, että tietokantaa käytetään operatiivisella tasolla vain vähän analysointiin ja strategiseen tiedonhankintaan. Tämä johtuu osittain pitkistä viiveistä, joita voi käytännössä esiintyä, ennen kuin mahdollisesta havaitusta sääntöjenvastaisuudesta saadaan ilmoitettua komissiolle uuden säännöskehyksen puitteissa. 78. OLAF on tietoinen edellä mainituista rajoituksista ja se tutkii tällä hetkellä mahdollisuutta ehdottaa komission asetuksen (EY) N:o 1848/2006 muuttamista. Muutoksella on kaksi erilaista tavoitetta: - lyhentää merkittävästi nykyisiä pitkiä viipeitä, joita esiintyy sillä välin, kun sääntöjenvastaisuus on havaittu ja asianomainen jäsenvaltio ilmoittaa siitä maatalouden pääosaston kautta OLAFille - parantaa tiedonantojen sisältöä, erityisesti tiettyjen riskianalyysissä, petoksilta suojaamisessa ja petosten ehkäisyssä tarvittavien keskeisten tietojen osalta. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 79. Tilintarkastustuomioistuin arvioi jäsenvaltioiden perustamat ja hallinnoimat, todettujen velkojen takaisinperintään sovellettavat järjestelmät ja totesi, että yleisesti ottaen ne ovat parantuneet vuodesta 2004 lähtien. Järjestelmät toimivat nykyisin vaikuttavammin EU:n taloudellisten etujen suojaamisessa erityisesti siksi, että käyttöön on otettu järjestelyjä, joilla jäsenvaltiot maksavat EU:lle takaisin osan takaisinperimättä jääneistä veloista (50/50-sääntö). Järjestelmää on kuitenkin parannettava edelleen siten, että sääntöjä selkeytetään. Näin tulkinnanvara kapenee ja jäsenvaltioiden mahdollisuudet erilaisten käytäntöjen soveltamiseen vähenevät. 80. Useimmissa tapauksissa jäsenvaltiot käsittelevät ja kirjaavat velat sääntöjen ja vaatimusten mukaisesti. Toisinaan esiintyy kuitenkin merkittäviä tulkintaeroja: velat todetaan eri viiveillä, raportoidut määrät eivät ole vertailukelpoisia, korkoja sovelletaan epäyhdenmukaisesti ja ajankohta, jolloin velat poistetaan tileiltä, tai olosuhteet, joissa poisto tapahtuu, vaihtelevat huomattavasti. Yleisesti ottaen jäsenvaltioille sallittu tulkinnanvara mahdollistaa sen, että ne tekevät päätöksiä, joilla on kielteinen taloudellinen vaikutus EU:n talousarvioon. 81. Jäsenvaltiot perivät nykyisin suuremman osuuden uusista veloista. Tilintarkastustuomioistuin panee kuitenkin merkille, että uusina velkoina kirjattavat määrät ovat vähentyneet. Se havaitsi, että aiheettoman maksun takaisinperinnän todennäköisyyteen vaikuttavat kielteisesti usein ilmenevät takaisinperintämenettelyjen pitkät käynnistämisviiveet jäsenvaltioissa, takaisinperintätoimien puutteet ja jäsenvaltioiden käytössä olevien täytäntöönpanomahdollisuuksien vähäisyys. 82. Vaikka jäsenvaltiot yleensä poistavat velat tileiltä sääntöjen mukaisesti, sääntöjen epäselvyys on syynä siihen, että olosuhteet, joissa poisto tehdään, vaihtelevat huomattavasti. Erityisesti se, millä hetkellä poisto tehdään maksukyvyttömyysmenettelyn yhteydessä, voi vaihdella eri jäsenvaltioissa. Näillä seikoilla on erityinen merkitys, sillä tileiltä poistettua velkaa ei palauteta takaisin EU:n talousarvioon 50/50-säännön yhteydessä. SUOSITUS NRO 1 Komission pitäisi parantaa velkojen hallinnointi- ja raportointitapaa jäsenvaltioissa ja varmistaa velkojen yhdenmukainen käsittely kaikissa jäsenvaltioissa seuraavin toimin: - kehottamalla jäsenvaltioita raportoimaan sääntöjenvastaisuuksista ja muista takaisinperintätoimista heti, kun niihin liittyvistä määristä raportointiin on laillinen velvoite, eli ajankohtana, jolloin perintäilmoitus on laadittu - antamalla hyvissä ajoin ohjeet, joilla korjataan nykyisten keskeisten raportointi- ja kirjanpitokäsitteiden epäyhdenmukaisuuksia - asettamalla käyttöön yhdenmukaisen aikarajan, jota sovelletaan mahdollisen sääntöjenvastaisuuden havaitsemisen ja velalliselle perintämääräyksestä ilmoittamisen välillä kuluvaan aikaan; menettely edistäisi käytäntöjen harmonisointia jäsenvaltioiden välillä ja varmistaisi, että sääntöjenvastaisuuksia koskevat tiedot toimitetaan nopeammin OLAFille - antamalla selkeät ja yksiselitteiset säännöt, jotka koskevat maksamattomiin velkoihin sovellettavia korkoja - tarkentamalla, millaisin edellytyksin voidaan todeta, että velat eivät ole perittävissä takaisin; tämä koskee erityisesti maksukyvyttömyystapauksia. 83. Komission hoitaman valvonnan ja seurannan osalta tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että tilinpäätöksessä annetut tiedot ovat parantuneet. Toisaalta yksittäisiltä edunsaajilta takaisinperittyjä määriä (nykyisin vain 13 prosenttia kokonaismäärästä) ja jäsenvaltioiden viranomaisten takaisinmaksamia määriä (joiden rahoittajina ovat veronmaksajat) ei edelleenkään eroteta toisistaan riittävän selvästi. Komissio ei täsmäytä järjestelmällisesti eri tietolähteitä keskenään, etenkin kun on kyse jäsenvaltioiden rekistereihin kootuista tiedoista ja EU:n tileihin merkityistä luvuista. Tämä vähentää avoimuutta ja mahdollisuuksia havaita tiedoissa olevat virheet. Komissio antaa nyt laajemmat ohjeet jäsenvaltioille, mutta toisinaan ne tulevat liian myöhään tai ovat puutteellisia. Vuonna 2002 perustettu erityisryhmä, jonka tehtävänä on päättää aiempien takaisinperimättä jääneiden velkojen käsittelystä, on saanut työnsä päätökseen; tiettyjen tapausten seuranta on kuitenkin vielä jonkin verran kesken. 84. Vuoden 2006 kehyksen keskeinen tekijä oli 50/50-sääntö. Sen käyttöönotolla oli tarkoitus kannustaa jäsenvaltioita nopeuttamaan raportoituja velkoja koskevia takaisinperintämenettelyjä. Sääntö merkitsee parannusta aiempaan tilanteeseen, jossa takaisinperimättä olleen velan annettiin olla tileillä monia vuosia. Sääntö tuo kuitenkin mukanaan riskin siitä, että jäsenvaltiot hoitavat raportointi- ja poistoprosessin oman etunsa mukaisesti, välttääkseen tai lykätäkseen säännön soveltamista ja siitä kansalliseen talousarvioon aiheutuvia menoja. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastustyö osoitti, että riski on todellinen seuraavalta kannalta: - maksukyvyttömyystapauksessa velka saatetaan poistaa tileiltä ennen kuin on täysin perusteltua tehdä niin - velan toteamispäivää lykätään, minkä seurauksena myös säännön soveltaminen siirtyy myöhemmäksi. SUOSITUS NRO 2 Komission pitäisi näin ollen: - tarkistaa 50/50-säännön soveltamisen tiettyjä näkökohtia, esimerkiksi määrät, jotka saattavat jäädä tarkistamis- ja hyväksymismenettelyn ulkopuolelle; näin voidaan varmistua menettelyn vaikuttavasta soveltamisesta - varmistaa, että todentamisviranomaiset tarkastavat velallisten tilejä tutkiessaan myös esiin tuodut riskit - miettiä, kuinka edunsaajilta olisi mahdollista periä takaisin suurempi osuus aiheettomista maksuista - saattaa päätökseen takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän vanhojen tapausten seuranta mahdollisimman nopeasti. Tilintarkastustuomioistuimen jaosto I on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Olavi ALA-NISSILÄN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 8. kesäkuuta 2011 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005, annettu 21 päivänä kesäkuuta 2005, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta (EUVL L 209, 11.8.2005, s. 1), 9 artiklan 1 kohdan a alakohta. [9999] Määrät ovat luvuista 05 02 ja 05 03 (Euroopan maatalouden tukirahasto) ja luvuista 05 04 ja 05 05 (maaseudun kehittäminen) suoritettuja maksuja, jotka sisältyvät vuoden 2006 osalta Euroopan yhteisöjen tilinpäätöksen niteen II liitteen ii) osaan B (sivut 356–379), ja vuoden 2007 osalta tilinpäätöksen niteen II liitteeseen B: menot (sivut 306–315) sekä varainhoitovuoden 2008 vuosikertomuksen taulukkoon 5.1 ja varainhoitovuoden 2009 vuosikertomuksen taulukkoon 3.1. [8888] Ennen vuotta 2007 oli toiminnassa vain yksi rahasto, EMOTR (Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto). [9001] Vuoden 2009 toimintakertomuksessaan komissio oikaisi vuoden 2006 osalta alun perin raportoimaansa 1449 miljoonan euron määrää Italiaa koskeneiden oikaisujen takia (AGEA). [9002] Tilintarkastustuomioistuimen analyysi osoitti, että varainhoitovuodelle 2007 sisällytettiin virheellisesti 209 miljoonan euron määrä, joka johtui sokerialan tilapäisen rakenneuudistuksen yhteydessä laskutetuista määristä. Mikäli kyseinen määrä otettaisiin huomioon, takaisinperitty osuus nousisi 12,8 prosenttiin. [9003] Perustuu kokonaismääriin, jotka todentamisviranomaiset ovat ilmoittaneet taulukoita 1 ja 2 varten. [9004] Prosenttiosuus lasketaan vuoden lopussa vallitsevien määrien perusteella. Keskimääräistä velkamäärää soveltamalla olisivat vastaavat kautta 2006–2009 koskevat prosenttiosuudet 6,8 prosenttia, 11,2 prosenttia, 8,4 prosenttia ja 9,4 prosenttia. [2] Neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005, komission asetus (EY) N:o 883/2006 (EUVL L 171, 23.6.2006, s. 1), komission asetus (EY) N:o 885/2006 sekä komission suuntaviivat ja komission asetus (EY) N:o 1848/2006 (EUVL L 355, 15.12.2006, s. 56). [3] Vrt. komission asetus (EY) N:o 885/2006, annettu 21 päivänä kesäkuuta 2006, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta (EUVL L 171, 23.6.2006, s. 90). [4] Esimerkki: RPA:ssa (Yhdistynyt kuningaskunta) poimittiin otokseen 66 tapausta, joista seitsemän kohdalla ei kyetty esittämään tapahtumien perustana olevia tositteita: tapahtumiin liittyvä määrä oli 4,3 miljoonaa Englannin puntaa. [5] Vuoden 2009 toimintakertomuksessaan komissio oikaisi vuoden 2006 osalta alun perin raportoimaansa 1449 miljoonan euron määrää Italiaa koskeneiden oikaisujen takia (AGEA). [6] Komission asetus (EY) N:o 885/2006, liite III, taulukko 5. [7] Määrä liittyy eroihin, joita tilintarkastustuomioistuin havaitsi suorittamiensa täsmäytysten perusteella; havaittu 8,8 miljoonan Englannin punnan määrä ei siis liity virheisiin, joita tilintarkastustuomioistuin havaitsi poimimassaan otoksessa (kohta 19). [8] Neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005, 35 artikla. [9] Ohje nro 2, kohta 5.3.5. [10] Ohje nro 1, kappale 2.7: liitteessä III oleva palsta g. [11] Perintäilmoituksia voidaan pitää "saatavina", kun taas "mahdollisista velallisista" laadittavalla rekisterillä ei ole vastaavaa statusta. [12] FEGA: Fondo Español de Garantía Agraria.AVFGA: Agencia Valenciana de Fomento y Garantía Agraria. [13] Yleinen vahvistus saksalaiselta maksajavirastolta (HZA Hamburg-Jonas): "joissakin tapauksissa"; saksalainen maksajavirasto (Hannover): kaksi tapausta 12:sta; belgialainen maksajavirasto (BIRB): yksi tapaus 11:stä; unkarilainen maksajavirasto (ARDA): yksi tapaus 12:sta; Yhdistyneen kuningaskunnan maksajavirasto (RPA): neljä tapausta seitsemästä. [14] Komission asetus (EY) N:o 885/2006, liite III, taulukot 1, 2 ja 5. [15] Office National Interprofessionnel de l’Elevage et de ses Productions. [16] Laatikossa 6 on kuvattu esimerkkitapaus. [17] Oikeudellinen määritelmä Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/1995 1 artiklan 2 kohdassa (EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1) (vrt. sanasto). [18] Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 1 kohdan mukaan "väärinkäytösten tai laiminlyöntien vuoksi takaisin perityt määrät on suoritettava korkoineen maksajavirastoille, jotka palauttavat ne maataloustukirahastolle sidottuina tuloina merkiten määrät sille kuukaudelle, jona ne tosiasiallisesti saadaan perittyä takaisin". [19] Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 22. huhtikuuta 2010 (yhdistetyt asiat T-274/08 ja T-275/08): Italia v. komissio. Komissio teki 50/50-mekanismiin liittyvät 214 miljoonan euron oikaisut – korot mukaan luettuna. [20] Viisi tapausta, joiden taloudellinen vaikutus oli 2,2 miljoonaa euroa. [21] Neljä tapausta, joiden taloudellinen vaikutus oli 1,6 miljoonaa euroa. [22] Yksi tapaus, jonka taloudellinen vaikutus oli 0,2 miljoonaa euroa. [23] Kuusi tapausta, joiden taloudellinen vaikutus oli 5,3 miljoonaa euroa. [24] Kyseessä oli 492 tapausta, joiden taloudellinen vaikutus oli 7,3 miljoonaa euroa. Tapauksia ilmeni lähinnä Espanjassa, kuten laatikosta 5 ilmenee. [25] Komission asetus (EY) N:o 1034/2008, annettu 21 päivänä lokakuuta 2008, neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta annetun asetuksen (EY) N:o 885/2006 muuttamisesta (EUVL L 279, 22.10.2008, s. 13–14). Kyseisellä asetuksella sisällytetään 5 b artikla komission asetukseen (EY) N:o 885/2006. [26] Vanhentumisajan päätyttyä tapaus on vanhentunut eikä takaisinperintä ole enää mahdollista. [27] Saksassa, Espanjassa, Kreikassa ja Unkarissa tarkastetut maksajavirastot. [8002] Kaikkiaan 166 miljoonan euron kokonaismäärästä 117,1 miljoonaa euroa liittyy yhteen ainoaan velkaan, jonka periminen ilmoitettiin Italiassa mahdottomaksi. [28] Neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005, 32 artiklan 6 kohta. [29] RPA Debt Recovery – High Level Guidance/Procedures (ohjeet/menettelyt, versio 2.4, 24.11. 2008), kohta 8.1.3. [30] Komission 15. syyskuuta 2010 päivätty vastaus nro 632128 tilintarkastustuomioistuimen alustaviin havaintoihin (PF-3814, 2. kesäkuuta 2010). [31] Komission asetus (EY) N:o 885/2006. [8001] Komissio selittää vuoden 2009 tilinpäätöksen huomattavaa oikaisujen vähenemistä sillä, että 368 miljoonan osalta suoritettua tarkastamis- ja hyväksymismenettelyä ei "pantu täytäntöön" vuoden 2008 lopussa (ks. EU:n tilinpäätös vuodelta 2009, huomautus 6.2.2). [32] Esimerkki: Maksajavirasto, Niedesachsen: 508000 euroa komission kahdesti tarkastamien ja hyväksymien määrien osalta; määriä ei ollut maksettu takaisin tammikuuhun 2011 mennessä, jolloin maksajaviraston pyynnöstä oli kulunut 20 kuukautta. [33] Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 5 kohta. [34] Neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005, 32 artiklan 4 kohta ja 8 artikla. [35] Komission asetuksen (EY) N:o 885/2006 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu virallinen tiedoksianto. [36] Komission päätös 2006/678/EY, tehty 3. lokakuuta 2006 (EUVL L 278, 10.10.2006, s. 24): noin 98 prosenttia jäsenvaltioilta veloitetuista määristä koski Italiaa, 311 miljoonaa euroa ja 157 sääntöjenvastaisuustapausta. Italia nosti 11. joulukuuta 2006 kanteen komissiota vastaan (asia T-394/06); tapaus on käsiteltävänä Euroopan unionin tuomioistuimessa. [37] Kreikka nosti 14. huhtikuuta 2009 komissiota vastaan kanteen, joka koski 13:a sääntöjenvastaisuustapausta (rahamääräinen arvo 13,3 miljoonaa euroa), vedoten muun muassa siihen, että neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005 ei ollut sovellettavissa vanhoihin tapauksiin (asia T-158/09). Asia on käsiteltävänä Euroopan unionin tuomioistuimessa. -------------------------------------------------- LIITE I UUDET TODETUT VELAT – MUKAAN LUKIEN VUOSIEN 2006–2009 "MAHDOLLISET VELALLISET" Jäsenvaltiot ovat raportoineet viimeisten neljän vuoden osalta keskimäärin 199 miljoonan euron vuotuisista uusista veloista; mukaan on laskettu myös lähinnä Ranskassa ja Italiassa kirjatut "mahdolliset velalliset". UUDET TODETUT VELAT 2006–2009 (%) KOKONAISMÄÄRÄ: 795 MILJ. EUROA +++++ TIFF +++++ Jäsenvaltio | BE | DE | ES | FR | IT | UK | Muut jäsenvaltiot | Yhteensä | Määrä (miljoonaa euroa) | 52,5 | 55,1 | 157,3 | 150,5 | 121,8 | 69,5 | 188,4 | 795,1 | -------------------------------------------------- LIITE II KORKOJEN SOVELTAMINEN TARKASTETUISSA MAKSAJAVIRASTOISSA Koodi | Viranomaisen nimi | Aiheettoman maksun ja perintä-määräyspäivän väliseltä ajalta perittävä korko | Perintämääräys-päivän ja takaisin-maksupäivän väliseltä ajalta perittävä korko | Kaikkiin toimen- piteisiin sovellettavat kansalliset säännöt | Kertyneet korot varainhoito- vuoden lopussa | BE01 | BIRB | Ei sovelleta | Peritään harvoin | Kyllä | Ei ole | BE01 | OP Wallonie | Peritään systemaattisesti | Peritään ajoittain | Kyllä | Ei ole | DE02 | HZA Hamburg-Jonas | Peritään systemaattisesti | Ei sovelleta | Kyllä | Ei ole [1] | DE12 | Niedersachsen | Ei sovelleta | Peritään systemaattisesti | Kyllä | Ei ole | ES01 | Andalusia | Peritään systemaattisesti | Peritään harvoin | Kyllä | On | ES17 | AVFGA | Peritään systemaattisesti | Peritään harvoin | Kyllä | On | ES18 | FEGA | Peritään systemaattisesti | Peritään harvoin | Kyllä | On | FR14 | ONIEP | Ei sovelleta | Peritään harvoin | Ei | Ei ole | FR16 | ONIGC | Ei sovelleta | Peritään harvoin | Ei | Ei ole | GB09 | RPA | Peritään systemaattisesti | Ei sovelleta | Kyllä | Ei ole | GR01 | OPEKEPE | Peritään ajoittain | Peritään systemaattisesti | Kyllä | Ei ole | HU01 | ARDA | Peritään ajoittain | Peritään ajoittain | Kyllä | Ei ole | IT01 | AGEA | Peritään ajoittain | Peritään systemaattisesti | Kyllä | On | IT02 | SAISA | Peritään ajoittain | Peritään systemaattisesti | Kyllä | On | [1] Korkolaskelmat suoritetaan järjestelmällisesti kolmen vuoden pohjalta ja ne toimitetaan tiedoksi velallisille, jotta määrien vanhentuminen voidaan välttää. -------------------------------------------------- LIITE III JÄSENVALTIOISSA VELALLISTEN TILEILLEKIRJATTUJEN VELKOJEN JA TILINPÄÄTÖKSEN MUKAISTEN SAATAVIEN BRUTTOMÄÄRÄN VÄLISET EROT (miljoonaa euroa) | Vuosi | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | Jäsenvaltioissa velallisten tileillä 15. lokakuuta kirjattuna oleva määrä (taulukko 2) | 1267 | 1437 | 1246 | 1115 | Lisäys: Italiaa koskeva mukautus (ks. loppuviite 3 taulukossa 2) | 182,0 | | | | Lisäys: Maksajavirastojen liitteessä IIIA raportoima jäljellä olevien saatavien määrä | | | 39,9 | 59,3 | Lisäys: Vuoden lopun mukautukset (loka-joulukuu) | 18,1 | 31,5 | 2,6 | -2,0 | Vähennys: Mahdolliset velalliset | | | (152,9) | (163,4) | Arvioidut nimelliset määrät yhteensä, jäljellä olevina saatavina 31. joulukuuta | 1467,1 | 1468,5 | 1135,6 | 1008,9 | Vähennys: Määrät, joihin sovelletaan 50/50-menettelyä | (274,4) | (330,1) | (288,9) | (233,8) | Vähennys: Jäsenvaltioiden 20 prosentin pidätysmahdollisuus | (203,0) | (227,6) | (163,1) | (148,0) | Lasketut bruttomäärät yhteensä taseessa | 989,8 | 910,8 | 683,6 | 627,1 | Jäljellä olevat erot: selittämättömiä [1] | 19,0 | -9,0 | | | Saatavien bruttomäärä tilinpäätöksessä (taulukko 5) 31. joulukuuta | 1009 | 902 [2] | 684 | 627 | [1] Kohdassa 60 tarkoitetut jäljelle jäävät erot esitetään tässä taulukon kohdassa. [2] Luvut sisältävät sokerialaan liittyvän liian suurena ilmoitetun määrän, josta on tarkemmat tiedot kohdassa 60. -------------------------------------------------- LIITE IV PITKÄÄN RATKAISEMATTA OLLEET KYSYMYKSET, JOTKA LIITTYVÄT SÄÄNTÖJENVASTAISUUKSIEN JA TAKAISINPERINNÄN EPÄYHDENMUKAISEEN KÄSITTELYTAPAAN Määrältään 500000 euron kynnysmäärä vahvistettiin takaisinperinnästä vastaavan erityisryhmän yhteydessä; seuraava esimerkki osoittaa, että vanhoja tapauksia käsiteltiin epäyhdenmukaisesti - OLAFin tapaus nro DE/92/001: sääntöjenvastaisuus 739092 DM (< 500000 euroa) - OLAFin tapaus nro DE/92/002: sääntöjenvastaisuus 4247763 DM (> 500000 euroa). Vaikka molemmissa tapauksissa on kyse samasta sääntöjenvastaisuudesta, tapaukseen nro DE/92/001 sovellettiin vuoden 2006 osalta 50/50-menettelyä ja korkoja, minkä jälkeen maksajavirasto Hamburg-Jonas ilmoitti saatavien takaisinperinnän mahdottomaksi. Toinen tapaus (DE/92/002) on edelleen käsiteltävänä komissiossa eikä sitä ole otettu tarkastamis- ja hyväksymismenettelyyn, koska maksajavirasto oli jättänyt – ilman komission päätöstä – sen pois liitteestään III. Riippumatta siitä, millaisen päätöksen komissio lopulta tekee, ensimmäisessä tapauksessa 50 prosenttia kyseessä olevasta määrästä maksetaan EU:n talousarviosta, kun taas toisessa tapauksessa määrä maksetaan kokonaisuudessaan joko kansallisesta tai EU:n talousarviosta. Lisäksi molemmat tapaukset, jotka oli tilapäisesti poistettu vuoden 1991 tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevasta päätöksestä, vietiin sellaiseen budjettikohtaan, joka oli kokonaisuudessaan yhteisön rahoituksen ulkopuolella (toimintatapa vahvistettiin tuomioistuimen 21. tammikuuta 1999 antamassa tuomiossa). Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiota voitiin pitää olemassa olevana lainsäädäntönä eikä sitä olisi pitänyt kiertää neuvoston asetuksen (EY) N:o 595/91 raportointia koskevilla säännöksillä. Näin ollen molemmissa tapauksissa koko rahamäärä olisi pitänyt jättää yhteisön rahoituksen ulkopuolelle jo vuonna 1999. Taloudellinen vaikutus EU:n talousarvioon on laskelmien mukaan 2,35 miljoonaa euroa. VIENTITUKEEN LIITTYVÄ TAPAUS ITALIASSA Komissio kieltäytyi vuonna 1996 hyväksymästä 118,1 miljoonan euron määrää yhteisön rahoitettavaksi. Syynä siihen oli erääseen edunsaajaan liittyvä Italian viranomaisista johtuva laiminlyönti (komission päätös N:o 96/311/EY). Vuonna 2006 saman edunsaajan 2,9 miljoonan euron velat selvitettiin 50/50-menettelyllä, sillä Italian maksajavirasto (SAISA) ei ollut ilmoittanut velan takaisinperintää mahdottomaksi. Komissio tutkii kyseessä olevaa määrää. Vuonna 2007 Italian maksajavirasto poisti tileiltä komission suostumuksella – vastoin vuoden 2006 lähestymistapaansa – 117 miljoonan euron määrän edunsaajaan kohdistuvan maksukyvyttömyysmenettelyn vuoksi. Komissio käsittelee tapausta kyseenalaisella tavalla: se hyväksyy 117 miljoonan euron poiston vuonna 2007 ja tutkii tarkemmin pienempää rahamäärää (2,9 miljoonaa euroa) ottamatta huomioon laiminlyöntiseikkaa vuoden 1996 päätöksen yhteydessä. --------------------------------------------------