KOMISSION ILMOITUS

Ohjeasiakirja

Todiste liitteessä B lueteltujen elävien eläinten laillisesta hankkimisesta ja tarvittava asiakirjanäyttö

(2019/C 107/02)

Tämän komission ohjeasiakirjan tarkoituksena on tukea EU-jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa koskevien EU-asetusten (1) täytäntöönpanossa tilanteissa, joissa asetuksen (EY) N:o 338/97 liitteessä B lueteltujen elävien eläinten laillisesta hankkimisesta tai tuonnista EU:n alueelle on esitettävä todisteeksi asiakirjanäyttöä. Näin halutaan varmistaa, että eri jäsenvaltioissa sovelletaan samanlaisia vaatimuksia asiakirjoihin, jotka hyväksytään todisteeksi hankinnan laillisuudesta.

1. Tausta

Asetuksen (EY) N:o 338/97, jäljempänä ’perusasetus’, liitteessä A lueteltujen lajien yksilöiden käyttö kaupallisiin tarkoituksiin on pääsääntöisesti kielletty. Kaupallisiin tarkoituksiin kuuluvat ”ostaminen, ostajaksi tarjoutuminen, hankkiminen kaupallisiin tarkoituksiin, kaupallisessa tarkoituksessa näytteille asettaminen, käyttö taloudellisessa hyötymistarkoituksessa ja myynti, hallussapito myyntiä varten, myytäväksi tarjoaminen ja myymistä varten kuljettaminen” (8 artiklan 1 kohta).

Liitteessä A lueteltujen lajien yksilöihin sovellettavia kieltoja sovelletaan myös liitteessä B lueteltujen lajien yksilöihin, joiden osalta ei voida EU-jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymällä tavalla osoittaa, että ne on hankittu (ja tapauksen mukaan tuotu EU:hun) CITES-yleissopimuksen, asianomaisten asetusten ja asiaankuuluvan kansallisen luonnonsuojelulainsäädännön mukaisesti (8 artiklan 5 kohta).

Liitteessä A lueteltujen lajien yksilöiden käyttäminen kaupallisiin tarkoituksiin edellyttää yleensä poikkeusta, jonka vastuussa oleva hallintoviranomainen myöntää ja josta se antaa todistuksen. Todistuksen muoto ja sisältö on määritelty selkeästi luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa koskevissa EU-asetuksissa. Sen sijaan liitteessä B lueteltujen lajien yksilöistä, joita on tarkoitus käyttää kaupallisiin tarkoituksiin, tällaista todistusta ei vaadita. Perusasetuksessa ei määritellä sen 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta laillisesta tuonnista tai laillisesta hankinnasta annettavan todisteen muotoa ja sisältöä. Sen vuoksi EU-jäsenvaltioiden toimivaltaisilla viranomaisilla saattaa olla erilaisia näkemyksiä tällaisen todisteen sisällöstä.

Asiakirjanäyttöä saatetaan edellyttää sen osoittamiseksi, että liitteessä A, B tai C lueteltujen lajien yksilö on hankittu tietyssä jäsenvaltiossa ja että se on määrä viedä jostakin toisesta jäsenvaltiosta alkuperäjäsenvaltiossa voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti (2).

Vastaavasti saatetaan edellyttää asiakirjanäyttöä myös jälleenvientiä varten sen osoittamiseksi, että liitteessä A, B tai C lueteltujen lajien yksilöt on tuotu

— noudattaen perusasetusta (sen voimaantulon eli 3. maaliskuuta 1997 jälkeen)

— noudattaen neuvoston asetusta (ETY) N:o 3626/82 (3) (1. tammikuuta 1984 ja kyseisen asetuksen nojalla annetun tuontiluvan viimeisen voimassaolopäivän välisenä aikana)

— ennen vuotta 1984 CITES-sopimuksen mukaisesti tai

— ennen kuin mitään edellisistä alettiin soveltaa asianomaiseen lajiin taikka hankintapaikkana olleessa EU-jäsenvaltiossa (perusasetuksen 5 artiklan 3 ja 4 kohta (ks. ”Reference Guide” -oppaan (4) 3.5.8 jakso)).

Sitä varten on annettava todistuksia täytäntöönpanoasetuksen 47 artiklan mukaisesti.

”Reference Guide” -oppaassa annetaan joitakin tarkempia tietoja. Siinä ei kuitenkaan ole lisätietoja sellaisia tapauksia varten, joita koskevasta asiakirjanäytöstä ei säädetä luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa koskevissa EU-asetuksissa ja joissa on kyse erityisesti liitteessä B lueteltujen lajien EU:n sisäisestä kaupasta (perusasetuksen 8 artiklan 5 kohta).

Siksi tarvitaan ohjeita sen varmistamiseksi, että EU:n jäsenvaltioiden toimintatapa on yhdenmukainen ja että ne soveltavat samoja vaatimuksia laillista hankintaa koskeviin asiakirjoihin ja siihen, mitä hyväksytään todistukseksi laillisesta hankinnasta. EU:n jäsenvaltioiden välinen yhdenmukaisuus voidaan saavuttaa antamalla ohjeet perusasetuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan, 5 artiklan 3 kohdan, 5 artiklan 4 kohdan ja 8 artiklan 5 kohdan tulkinnasta. EU:n jäsenvaltioita kehotetaan käyttämään jäljempänä annettuja tietoja tapauskohtaisesti ja tavalla, joka on oikeassa suhteessa kuhunkin käsiteltävään tilanteeseen.

2. Asiakirjan status

Tämä ohjeasiakirja on komission henkilöstön laatima, ja sen luonnoksen vahvisti perusasetuksen 18 artiklan nojalla perustettu luonnonvaraisten kasvi- ja eläinlajien kauppaa käsittelevä komitea, eli näin ollen EU:n jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset.

Ohjeasiakirja on tarkoitettu kansallisten viranomaisten avuksi perusasetuksen soveltamisessa. Se ei ole oikeudellisesti sitova; sen ainoana tarkoituksena on antaa tietoja perusasetuksen ja täytäntöönpanoasetuksen tietyistä näkökohdista sekä toimenpiteistä, joita pidetään parhaina käytänteinä. Se ei korvaa, lisää eikä muuta tämän asiakirjan 1 jaksossa tarkoitetun sovellettavan unionin lainsäädännön säännöksiä, jotka ovat edelleen oikeusperusta, jota on sovellettava. Asiakirjaa ei myöskään pitäisi tarkastella erillisenä; sitä on käytettävä yhdessä lainsäädännön kanssa, ei yksinään. Ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuimella on lopullinen toimivalta tulkita unionin lainsäädäntöä.

Komissio julkaisee ohjeasiakirjan sähköisesti, ja lisäksi EU:n jäsenvaltiot voivat julkaista sen. Luonnonvaraisten kasvi- ja eläinlajien kauppaa käsittelevä komitea tarkastelee sitä uudelleen myöhemmin.

3. Perusasetuksen 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan, 5 artiklan 3 kohdan, 5 artiklan 4 kohdan ja 8 artiklan 5 kohdan tulkinta

Ohjeasiakirjassa keskitytään liitteessä B lueteltujen eläinlajien eläviin yksilöihin. Siinä erotellaan toisistaan ”tuodut” eläimet ja eläimet, jotka ”on kasvatettu vankeudessa EU:ssa” (5).

Joidenkin liitteessä B lueteltujen EU:ssa yleisesti vankeudessa kasvatettavien lajien osalta todetaan kansallisessa lainsäädännössä tai asiaankuuluvat kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat todenneet, että riski laittomasti hankituilla yksilöillä käytävästä kaupasta on pieni (6). Tällaisiin lajeihin kohdistuvia valvontatarkastuksia voidaan pitää vähemmän tärkeinä. Jäljempänä olevat ohjeet koskevat suuririskisiä lajeja.

EU:n jäsenvaltioita kehotetaan jakamaan sekä komission että muiden EU:n jäsenvaltioiden kanssa tietoa lajeista, joita ne pitävät vähäriskisinä, koska niiden kauppaa käydään pääasiassa EU:ssa vankeudessa kasvatetuilla yksilöillä.

EU:n jäsenvaltioita kehotetaan soveltamaan jäljempänä esitettyjä tietoja oikeasuhteisesti ja tapauskohtaisesti.

a) Tuodut yksilöt (7)

Kun on kyse liitteessä B lueteltujen lajien tuonnista, EU:n jäsenvaltioiden välinen tietojenvaihto ja asianomaisten EU:n jäsenvaltioiden välinen kuulemismenettely katsotaan tarpeelliseksi ja riittäväksi. Joissakin tapauksissa kuulemista ei tarvita, etenkin jos yksilöt on merkitty ja niiden yhteys tiettyyn asiakirjaan voidaan selvästi osoittaa.

Seuraavaa tarkistuslistaa olisi pidettävä vähimmäisvaatimuksena toimitettavista asiakirjoista ja tiedoista:

— Luvassa tarkoitettu tuoja: tuontiluvan alkuperäiskappale (keltainen, n:o 2), jossa on tullin tuonnin ajankohtana antama vahvistus.

— Luvan kattamien kaikkien tai joidenkin yksilöiden myyjien olisi annettava ilmoitus tai muita asiakirjoja, joihin sisältyvät vähintään seuraavat tiedot: — jos kaikki eläimet myydään yhtenä eränä, käytetyn tuontiluvan haltijan käyttämä alkuperäiskappale voidaan luovuttaa ostajalle, mieluiten yhdessä sellaisen laskun tai kuitin kanssa, joka vahvistaa siirron tuojalta ostajalle. — jos erä jaetaan osiin (tai jos tuontiluvan alkuperäiskappaletta ei luovuteta), olisi mahdollisuuksien mukaan annettava seuraavat tiedot: — laji (tieteellinen nimi); — tuontilupien täydelliset numerot, myöntämispäivät, myöntävät viranomaiset; — alkuperä: alkuperän tunnus, alkuperämaa (ja tarvittaessa jälleenvientimaa); — mahdollisimman yksityiskohtaiset viittaukset eläimiin (esim. yksilöt 6–10/100, merkintä, sukupuoli, syntymä-/kuoriutumisaika tai arvioitu ikä, muut ominaisuudet – jos tiedossa); — viimeisen myyjän alkuperäinen allekirjoitus (ja leima), nimi ja osoite, liiketoimen päivämäärä.

Tämä ehdotettu tarkistuslista sisältyy myös tämän ohjeasiakirjan liitteeseen.

Mainitut tiedot voidaan esittää erillisessä asiakirjassa, joka laaditaan yksinomaan kyseistä liiketoimea varten. Tiedot voivat myös sisältyä muihin asiakirjoihin (tai jäljennöksiin), kuten kuitteihin, laskuihin tai päiväkirjoihin/varastoluetteloihin, joissa yksilöidään myytävät yksilöt, taikka rekisteröintiasiakirjoihin. Jos tällaiset asiakirjat eivät sisällä kaikkia tarvittavia tietoja, niitä olisi täydennettävä tarpeen mukaan.

b) EU:ssa vankeudessa kasvatetut yksilöt

Myyjän ostajalle toimittamissa asiakirjoissa olisi oltava vähintään seuraavat tiedot:

— laji (tieteellinen nimi);

— yksilöiden määrä;

— merkintä – jos tiedossa;

— kasvattajan nimi ja osoite (jäljitettävyyden vuoksi);

— tiedot vanhempien sukupolvesta ja sen jälkeiset tiedot kyseessä olevien yksilöiden alkuperästä ”C” tai ”F” (ottaen huomioon täytäntöönpanoasetuksen 54 artiklan) – jotka liittyvät hallintoviranomaisen vahvistamiin asiakirjoihin; kasvattajien ilmoituksissa, joita hallintoviranomainen ei ole vahvistanut, ei tarvitse määrittää alkuperää ”C” tai ”F” vaan annetaan mahdollisimman paljon tietoa tunnetuista vanhemmaisyksilöistä;

— syntymä-/kuoriutumisaika tai arvioitu ikä – jos tiedossa;

— sukupuoli – jos tiedossa;

— muut ominaisuudet – jos merkittäviä;

— viimeisen myyjän alkuperäinen allekirjoitus, liiketoimen päivämäärä.

Tämä ehdotettu tarkistuslista sisältyy myös tämän ohjeasiakirjan liitteeseen.

Tarkistuslistassa mainitut tiedot voidaan esittää erillisessä asiakirjassa, joka laaditaan yksinomaan kyseistä liiketoimea varten. Tiedot voivat sisältyä myös muihin asiakirjoihin (tai jäljennöksiin), kuten kuitteihin, laskuihin tai päiväkirjoihin / varastoluetteloihin / kasvattajien kirjanpitoon, joissa yksilöidään myytävät yksilöt, taikka rekisteröintiasiakirjoihin. Jos tällaiset asiakirjat eivät sisällä kaikkia tarvittavia tietoja, niitä olisi täydennettävä tarpeen mukaan. Jos on käytettävissä muita, esimerkiksi Traces-järjestelmän asiakirjoja (kuten TRACES INTRA -todistuksia), niitä voidaan käyttää täydentävinä asiakirjoina.

Joissakin jäsenvaltioissa voidaan käyttää jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kansallisen lainsäädännön perusteella antamia asiakirjoja. Näissä asiakirjoissa olisi mieluiten oltava kaikki edellä mainitut tiedot tai niitä olisi täydennettävä vastaavasti – erityisesti, jos niitä ei ole annettu kyseessä olevaa liiketoimea varten – sekä viimeisen myyjän nimi ja osoite, allekirjoitus (ja leima), liiketoimen päivämäärä jne.

Tällaisten asiakirjojen antamista tai kasvattajien ilmoitusten vahvistamista varten tehtävien valvontatarkastusten perustana voidaan käyttää esimerkiksi rekisteröinnistä ja kirjanpidosta annettuja lisäsääntöjä.

(1) Neuvoston asetus (EY) N:o 338/97, annettu 9 päivänä joulukuuta 1996, luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä, jäljempänä ’perusasetus’ (EYVL L 61, 3.3.1997, s. 1), ja sen täytäntöönpanoasetukset, erityisesti seuraavat: komission asetus (EY) N:o 865/2006, annettu 4 päivänä toukokuuta 2006, luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 338/97 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, jäljempänä ’täytäntöönpanoasetus’ (EUVL L 166, 19.6.2006, s. 1), ja komission täytäntöönpanoasetus (EU) N:o 792/2012, annettu 23 päivänä elokuuta 2012, luonnonvaraisten eläinten ja kasvien suojelusta niiden kauppaa sääntelemällä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 338/97 säädettyjen lupien, todistusten ja muiden asiakirjojen mallia koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja komission asetuksen (EY) N:o 865/2006 muuttamisesta, jäljempänä ’lupa-asetus’ (EUVL L 242, 7.9.2012, s. 13).

(2) Asetuksen (EY) N:o 338/97 5 artiklan 2 kohdan b alakohta, johon viitataan myös asetuksen 5 artiklan 4 kohdassa: luonnollisesta ympäristöstään otettujen yksilöiden osalta ”tämä on osoitettava todistuksella, josta käy ilmi, että yksilö on otettu luonnollisesta ympäristöstään sen alueella voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti”, mikä tarkoittaa alkuperäjäsenvaltion aluetta.

(3) EYVL L 384, 31.12.1982, s. 1.

(4) Euroopan komissio / TRAFFIC, ”Reference Guide – European Union Wildlife Trade Regulations”, viimeisin painos saatavilla osoitteessa http://ec.europa.eu/environment/cites/pdf/referenceguide_en.pdf

(5) Harvinaisissa tapauksissa saattaa olla tarpeen osoittaa myös luonnollisesta ympäristöstään EU:ssa otettujen yksilöiden laillinen alkuperä. Yleensä niihin liittyvää kaupallista toimintaa voidaan harjoittaa vain hyvin erityisissä olosuhteissa. Yleisesti voidaan odottaa, että luonnollisesta ympäristöstä ottamiseen annetaan virallinen hyväksyntä (pyydystämislupa) kansallisen, yleensä EU-direktiivien täytäntöönpanemiseksi annetun, lainsäädännön perusteella. Kunkin yksilön osalta olisi pystyttävä osoittamaan tällaisen hyväksynnän olemassaolo. Tätä asiaa ei käsitellä näissä ohjeissa tarkemmin.

(6) Jotkin EU:n jäsenvaltiot ovat laatineet luetteloja vähäriskisistä liitteen B eläinlajeista.

(7) Jos yksilö tuotiin ennen kuin siihen alettiin soveltaa luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa koskevia EU-asetuksia, tämä olisi täsmennettävä ja perusteltava. Yleissopimusta edeltävänä aikana hankittujen yksilöiden tapauksessa olisi ilmoitettava ”hankintapäivä” (määritelty täytäntöönpanoasetuksen 1 artiklan 1 kohdassa).