Koska kestävän kehityksen agendan soveltamisala on niin laaja, paras tapa saavuttaa sen täytäntöönpanoa kehitysmaissa koskeva tavoite on tehostaa EU:n ja sen jäsenvaltioiden kehitysyhteistyöpolitiikkojen yhteensovittamista. Ehdotuksessa uusi kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus on sovitettu kestävän kehityksen agendaan, jaettuun näkemykseen ja yhteisiin pitkän aikavälin suuntaviivoihin. Tarkoituksena on luoda puitteet EU:n ja jäsenvaltioiden yhteiselle lähestymistavalle kehitysyhteistyöpolitiikkaan.

Kehitysyhteistyöpolitiikan suhteen sekä unionin että jäsenvaltioiden on noudatettava niitä velvoitteita ja otettava huomioon ne tavoitteet, jotka ne ovat hyväksyneet YK:ssa. Vuonna 2005 noudatetun menettelyn mukaisesti tässä komission tiedonannossa tehdään esitys uudeksi kehityspolitiikkaa koskevaksi konsensukseksi. Sen tarkoituksena on saattaa ajan tasalle kehityspolitiikan toimet, joilla vastataan maailmanlaajuisiin haasteisiin, ja edistää kestävän kehityksen agendan täytäntöönpanoa yhteistyössä kehitysmaiden kanssa Lissabonin sopimuksella vahvistettu uusi kehys huomioon ottaen. Siinä on huomioitu touko- ja elokuun 2016 välisenä aikana järjestetyssä julkisessa verkkokuulemisessa saatujen vastausten analyysi, neuvoa-antavat ja muut keskustelut sekä muu valmisteleva arviointityö.

EU osallistui aktiivisesti kestävän kehityksen agendasta käytyihin neuvotteluihin, ja näin ollen sen pitäisi ottaa johtorooli myös sen täytäntöönpanossa. Tässä tarkoituksessa on tehty useita aloitteita. Komission tiedonannosta ”Seuraavat toimet Euroopan kestävän tulevaisuuden varmistamiseksi: Kestävyyttä edistävät EU:n toimet” selviää, mikä merkitys kestävän kehityksen tavoitteilla on Euroopalle. Siinä myös selitetään, miten EU tukee niiden saavuttamista muun muassa ulkoisilla toimillaan. Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspoliittisessa globaalistrategiassa esitetään visio Euroopan maailmanlaajuisesta toiminnasta ja korostetaan kestävän kehityksen tavoitteiden merkitystä EU:n ulkoisissa toimissa. Kestävän kehityksen agenda on vietävä osaksi unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa, ja sen johdosta on varsinkin tarkistettava kehityspolitiikkaa koskevassa konsensuksessa esitettyä EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden jaettua näkemystä. Vuonna 2005 allekirjoitetun konsensuksen avulla pyrittiin saavuttamaan vuosituhannen kehitystavoitteet.

Yhdistyneiden kansakuntien (YK) syyskuussa 2015 hyväksymä kestävän kehityksen toimintaohjelma 2030, jäljempänä ’kestävän kehityksen agenda’, on uusi ja kunnianhimoinen kehys toimille, joiden tavoitteena on kestävä kehitys ja köyhyyden poistaminen. Kestävän kehityksen agendan ytimen muodostavat kestävän kehityksen tavoitteet ja niiden alatavoitteet.

1.Maailma on muuttunut huomattavasti sen jälkeen, kun edellinen kehityspolitiikkaa koskeva eurooppalainen konsensus julkaistiin vuonna 2005. Sekä mahdollisuudet että riskit ovat nyt toiset. Yhteiskunnalliset ja taloudelliset kysymykset kytkeytyvät yhä useammin toisiinsa, mikä luo uusia mahdollisuuksia yhdessä edistymiseen mutta toisaalta vie usein pohjan yksinkertaisilta ratkaisuilta erilaisiin ongelmiin. Maailman väestörakenteessa on tapahtunut merkittäviä muutoksia, joiden vaikutusta taloudelliset, yhteiskunnalliset ja ympäristöön liittyvät muutokset tehostavat. Maapallon väkiluku kasvaa noin 80 miljoonalla ihmisellä vuosittain, ja vuoteen 2050 mennessä 70 prosenttia maailman väestöstä asuu kaupungeissa. Vaikka väestönkasvu onkin yleisesti ottaen hidastumassa, ennusteiden mukaan maapallon väkiluku kasvaa vuosien 2015–2050 välisellä ajanjaksolla 2,4 miljardilla ihmisellä, joista 1,3 miljardia on Afrikassa. Nuorten koulutukseen ja työllistymiseen liittyvien tarpeiden täyttämisestä tulee haasteellista.

2.Köyhyyden ja eriarvoisuuden määrä ja maantieteellinen jakauma ovat muuttuneet ja kehitysmaista on tullut entistä epäyhtenäisempi ryhmä. Vuosituhattavoitteilla on ollut ratkaiseva rooli ennennäkemättömän kehityksen moottorina. Vuodesta 2005 lukien yli puoli miljardia ihmistä on onnistunut pääsemään äärimmäisestä köyhyydestä ja nälänhädästä, lähinnä Itä-Aasiassa. Alle 10 prosenttia maailman väestöstä elää enää äärimmäisessä köyhyydessä. Mutta haasteita riittää. Vuoteen 2030 mennessä valtaosa maailman köyhistä elää hauraissa ja konfliktista kärsivissä valtioissa ja Saharan eteläpuolisessa Afrikassa, tosin merkittäviä köyhyyden saarekkeita löytyy edelleen joistakin keskitulotason maista. Köyhien tavoittaminen näinkin erilaisissa tilanteissa edellyttää räätälöityjä lähestymistapoja. Eriarvoisuus maiden sisällä on kasvava huolenaihe kasvun ja vakauden näkökulmasta. Yli 70 prosenttia maailman väestöstä elää maissa, joissa eriarvoisuus on lisääntynyt viimeisten kahden vuosikymmenen aikana. Sukupuolten tosiasiallinen tasa-arvo on edelleen hyvin kaukainen tavoite.

3.Selviytymiskyvyn ja kestävyyden kehittäminen on välttämätöntä, jotta monimutkaiset globaalit haasteet voidaan ratkaista pysyvästi. Köyhyys lisää haavoittuvuutta, ja suuri haavoittuvuus pahentaa köyhyyden pitkäkestoisia vaikutuksia. Äärimmäinen ja pitkäkestoinen epävakaus sekä rakenteelliset ja toistuvat kriisit synnyttävät edelleen humanitaarisia hätätilanteita ja haittaavat kokonaisten yhteisöjen kehitystä. Pitkittyneet kriisit ja konfliktit ovat valtava rasite kansallisille ja kansainvälisille resursseille ja ihmisoikeuksien täysimääräiselle toteutumiselle. Pakolaisten ja hätäsiirtolaisten määrä – yli 65 miljoonaa – on suurempi kuin koskaan sitten toisen maailmansodan. Uudet kansanterveyteen kohdistuvat maailmanlaajuiset uhat vaarantavat kehitystyön saavutukset. Talous on finanssikriisin jäljiltä elpymässä, mutta kasvu ei yllä kriisiä edeltävälle tasolle. Puutteet hallintotavassa sekä demokratian, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltioperiaatteen toteutumisessa, mukaan lukien korruptio, turvallisuusongelmat ja kaventuvat mahdollisuudet osallistua julkiseen elämään ja kansalaisyhteiskunnan toimintaan, uhkaavat vakavalla tavalla kehitystoimien tuloksellisuutta.

4.Globaaleihin julkishyödykkeisiin kohdistuu paineita. Maapallolla on edelleen ratkaisemattomia ympäristöongelmia, joista varsinkin ilmastonmuutos uhkaa kehitystyön saavutuksia ja koettelee eniten köyhiä. Kestävien ja kohtuuhintaisten energiapalvelujen saatavuus varsinkin Saharan eteläpuolisessa Afrikassa on heikko, mikä vaikeuttaa merkittävällä tavalla maanosan talouskasvua ja teollistumista. Uusiutuvan energian tuotannon osuus on noin 25 prosenttia kaikesta energiantuotannosta, mutta sen osuus ja alan investoinnit ovat kasvussa. Kestävällä maa- ja kalataloudella ja kestävillä elintarvikejärjestelmillä on voitava vastata maapallon kasvavan väestön tarpeisiin ympäristöä suojellen. Veden kysyntä ja vesistressi tulevat lisääntymään huomattavasti seuraavina vuosikymmeninä, mikä tekee ilmastonmuutokseen sopeutumisesta hyvin haastavaa. Valtameriin kohdistuva paine kasvaa koko ajan. Valmiiksi niukkojen luonnonvarojen saatavuus on vaarantunut, koska luonnonvarat ovat ehtymässä ja niiden hallinta on kestämättömällä pohjalla. Sen vuoksi olisi tuettava resurssitehokkuuteen perustuvaan kiertotalouteen siirtymistä.

5.Kehitystyön toimintaympäristö laajentuu: toimijoita on enemmän ja ratkaisut innovatiivisia. Yksityissektori on yhä useammin tärkeä kumppani pyrittäessä edistämään kestäviä kehitysmalleja. Julkisten ja yksityisten varojen yhdistäminen investointien houkuttelemiseksi mahdollistaa lisäpanostukset, myös haastavissa toimintaympäristöissä. Kestävä kehitys edellyttää globaalien resurssien ja investointien uudelleenohjausta. Tieto- ja viestintätekniikka yhdessä häiriönsietokykyisten ja tehokkaiden infrastruktuuriverkostojen kanssa tarjoaa hyvät edistymismahdollisuudet eri aloilla.

6.Euroopan unionin ulko- ja turvallisuuspoliittisessa globaalistrategiassa peräänkuulutetaan uskottavaa, reagoivaa ja yhtenäistä unionia. Kehityspolitiikkaa koskeva konsensus on keskeinen osa EU:n maailmanlaajuista toimintaa ja yksittäisiä toimia, joilla se vastaa globaaleihin haasteisiin.

1.2 Kestävän kehityksen toimintaohjelma 2030

7.YK:n yleiskokouksen syyskuussa 2015 hyväksymä kestävän kehityksen toimintaohjelma, jäljempänä ’kestävän kehityksen agenda’, on kansainvälisen yhteisön sopima kokonaisvaltainen vastaus edellä esitettyihin haasteisiin ja suuntauksiin. Siirtyminen vuosituhannen kehitystavoitteista kestävän kehityksen tavoitteisiin heijastaa muuttuvaa lähestymistapaa globaaliin kehitykseen. Lähestymistapa perustuu eri kehitysvaiheissa olevien maiden yhteisiin tavoitteisiin, omavaraisuuteen, yhteiseen etuun ja jaettuun vastuuseen. Kestävän kehityksen tavoitteet heijastavat visiota, joka perustuu yleismaailmallisiin ihmisoikeuksiin, jotka ovat kaikilta osin yhdenmukaisia EU:n arvojen kanssa. EU:lle tavoitteet tarjoavat tilaisuuden jakaa hankkimaansa kokemusta kestävästä kehityksestä.

8.Kestävän kehityksen agenda on yleismaailmallinen, ja sitä sovelletaan kaikkiin maihin. Edellä mainitut haasteet ovat kaikille maille yhteisiä, ja niiden on käytettävä kaikkia mahdollisia keinoja niiden ratkaisemiseksi. Kestävän kehityksen agenda on pantava täytäntöön kokonaisuudessaan, ei valikoiduin osin. Täytäntöönpanon on perustuttava sääntöpohjaiseen maailmanjärjestykseen, jonka keskeinen periaate on monenvälisyys ja jonka keskiössä on YK.

9.Kestävän kehityksen agenda rakentuu kestävän kehityksen tavoitteille. Siinä esitetään kokonaisvaltainen visio tuloksista, jotka on saavutettava köyhyyden poistamiseksi ja kestävän kehityksen edistämiseksi. Kestävän kehityksen agenda käsittää kaikki kolme kestävän kehityksen ulottuvuutta ja tärkeät hallintotapaa sekä rauhanomaisia ja osallistavia yhteiskuntia koskevat kysymykset. Siinä myös tunnustetaan tavoitteiden ja alatavoitteiden väliset tiiviit kytkökset.

10.Addis Abeban toimintaohjelma on erottamaton osa kestävän kehityksen agendaa. Siinä esitetään rahoituksellisiin ja muihin keinoihin perustuva uusi täytäntöönpanomalli, ja sen ytimessä ovat maan omat toimet ja järkevät politiikat. Kestävän kehityksen agendaan ja Addis Abeban toimintaohjelmaan on koottu kaikki se, mitä tarvitaan kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Lähtökohtana on maailmanlaajuinen kumppanuus, joka käsittää politiikan ja rahoituksen. Kestävän kehityksen agendaa täydentävät myös katastrofiriskien vähentämistä koskeva Sendain kehys ja Pariisin ilmastosopimus, joka tarjoaa sitovan kehyksen yleismaailmallisille sitoumuksille.

11.EU:n ja sen jäsenvaltioiden on tartuttava globaaleihin haasteisiin ja mahdollisuuksiin kestävän kehityksen agendassa esitetyn mukaisesti, koska ne ovat osallistuneet agendan laatimiseen. Kehityspolitiikkaa koskeva konsensus on olennainen osa kaikkea toimintaa. EU:n toimielimet tekevät yhteistyötä konsensuksen edistämiseksi institutionaalisen tehtävänsä ja toimivaltuuksiensa puitteissa. Kehitysyhteistyöpolitiikan alalla EU:n ja sen jäsenvaltioiden toimet vahvistavat toisiaan, ja ne on sovitettava yhteen täydentävyyden ja tehokkuuden edistämiseksi. Koska unionin ja jäsenvaltioiden on noudatettava niitä velvoitteita ja otettava huomioon ne tavoitteet, jotka ne ovat hyväksyneet YK:ssa , uudella kehityspolitiikkaa koskevalla eurooppalaisella konsensuksella halutaan tarjota kehys EU:n ja jäsenvaltioiden yhteiselle lähestymistavalle kehitysyhteistyöpolitiikkaan. Näin ollen sitä sovelletaan Euroopan unioniin ja sen jäsenvaltioihin.

2. EU:n toimet

2.1 Vahvempi ja tuloksellisempi EU muuttuvassa maailmassa

12.EU ja sen jäsenvaltiot ovat vahvasti sitoutuneet kestävän kehityksen agendan täytäntöönpanoon, jotta kehityksestä saadaan kestävää tasapainoisella ja integroidulla tavalla kaikkien kolmen ulottuvuuden – talous, sosiaalinen kehitys ja ympäristö – osalta. Monet EU:n politiikat tukevat johdonmukaisesti tätä tavoitetta, ja monet toimijat osallistuvat niiden toteuttamiseen. Kestävän kehityksen agendan täytäntöönpanoon osallistumalla EU edistää Euroopan kehittymistä vahvemmaksi, kestävämmäksi, osallistavammaksi ja vauraammaksi komission tiedonannossa ”Seuraavat toimet Euroopan kestävän tulevaisuuden varmistamiseksi: Kestävyyttä edistävät EU:n toimet” esitetyn mukaisesti. Täytäntöönpano sovitetaan huolellisesti yhteen Pariisin ilmastosopimuksen ja muiden kansainvälisten sitoumusten täytäntöönpanon kanssa, koska ne ovat tiiviisti toisiinsa kytköksissä.

13.EU:n ulkoisilla toimilla on tärkeä rooli siinä, että kestävän kehityksen agendan täytäntöönpanossa onnistutaan maailmanlaajuisesti. EU on itsekin muuttunut viime vuosina. Sillä on Lissabonin sopimukseen perustuvien uuden toimielinrakenteen ja poliittisten välineiden ansiosta tänä päivänä paremmat valmiudet tarttua globaaleihin haasteisiin ja mahdollisuuksiin siellä, missä niitä syntyy. EU:n globaalistrategiassa esitetään EU:n tärkeimmät intressit ja painopisteet sekä luodaan visio sen maailmanlaajuisesta toiminnasta eri politiikan aloilla kehityspolitiikka mukaan lukien. Globaalistrategiassa korostetaan kestävän kehityksen agendan merkitystä, koska sillä on mahdollista saada aikaan muutos, jota tarvitaan EU:n arvojen ja ulkoisten toimien tavoitteiden tukemiseksi.

14.Kehityspolitiikalla toteutetaan EU:n ulkoisten toimien tavoitteita. Näihin tavoitteisiin kuuluu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU-sopimus’, 21 artiklan 2 kohdan d alakohdassa määritelty tavoite edistää kehitysmaiden talouden, yhteiskunnan ja ympäristön kannalta kestävää kehitystä niin, että ensisijaisena tarkoituksena on poistaa köyhyys Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 208 artiklassa esitetyn mukaisesti. SEU-sopimuksen 21 artiklan 2 kohdan mukaisesti kehityspolitiikan tavoitteena on muun muassa tukea demokratiaa, oikeusvaltiota ja ihmisoikeuksia; säilyttää rauha ja estää konfliktit; parantaa ympäristön laatua ja maapallon luonnonvarojen kestävää hoitoa; sekä edistää kansainvälistä järjestelmää, joka perustuu entistä tiiviimpään monenväliseen yhteistyöhön, ja maailmanlaajuista hyvää hallintotapaa. Näin ollen konsensus tukee myös sen vaatimuksen täyttämistä, jonka mukaan EU:n on huolehdittava johdonmukaisuudesta ulkoisen toimintansa eri alojen välillä sekä näiden ja muiden politiikkojen välillä.

15.Kehityspolitiikka on keskeinen osa politiikkakokonaisuutta, jonka avulla EU ratkoo globaaleja haasteita, hallitsee keskinäistä riippuvuutta ja rakentaa parempaa maailmaa. Kehityspolitiikan sovittamista yhteen EU:n muiden politiikkojen kanssa jatketaan tulosten vaikuttavuuden lisäämiseksi. Tällaisia muita politiikan aloja ovat muun muassa humanitaarinen apu, kauppa ja alueellinen yhdentyminen, tarkistettu Euroopan naapuruuspolitiikka, terveys, ympäristö, energia, maa- ja kalatalous, muuttoliike sekä tiede, teknologia ja innovointi. Kehitysyhteistyöllä pyritään puuttumaan turvattomuuden, konfliktien, monimutkaisten kriisien sekä pakolaisten, hätäsiirtolaisten ja laittomien siirtolaisten massamuuton perimmäisiin syihin. Kestävä kehitys ja köyhyyden poistaminen ovat keskeisellä sijalla, kun globaaleihin haasteisiin etsitään pitkäkestoisia ratkaisuja.