[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 14.2.2007 KOM(2007) 36 lopullinen 2007/0028 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS tiettyjen kansallisten teknisten määräysten soveltamista toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyihin tuotteisiin koskevista menettelyistä sekä päätöksen 3052/95/EY kumoamisesta (komission esittämä){SEK(2007) 112}{SEK(2007) 113} PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA 2. Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tavaroiden sisämarkkinat ovat olennainen osa Euroopan integraatiota. Yhdentyneet ja rajattomat markkinat ovat paras tapa lisätä Euroopan talouden kilpailukykyä. Paremmin toimivat sisämarkkinat ovat siten keskeisessä asemassa kasvuun ja työllisyyteen tähtäävän uudistetun strategian kannalta, jotta EU voi kilpailla ja menestyä globaalissa taloudessa, jossa tärkeimmillä kauppakumppaneillamme on laajat ja yhtenäiset markkinat. EY:n perustamissopimuksen 28 ja 30 artiklasta johtuu muun muassa, että määränpäänä olevat jäsenvaltiot eivät saa kieltää sellaisten toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyjen tuotteiden myyntiä alueellaan, joita yhteisön tason yhdenmukaistaminen ei koske, paitsi jos määränpäänä olevan jäsenvaltion asettamat tekniset rajoitukset ovat oikeasuhteisia ja ne voidaan perustella EY:n perustamissopimuksen 30 artiklassa mainituilla syillä tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tunnustetuilla yleistä etua koskevilla pakottavilla syillä. Tämä on niin sanottu ”vastavuoroisen tunnustamisen periaate”, johon on päädytty analysoimalla Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä (ks. kuuluisa ”Cassis de Dijon” -tuomio, 20. helmikuuta 1979, ja komission tiedonanto yhteisöjen tuomioistuimen 20. helmikuuta 1979 asiassa 120/78 (Cassis de Dijon) antaman tuomion seurauksista, EYVL C 256, 3. lokakuuta 1980). Useat ongelmat haittaavat EY:n perustamissopimuksen 28 ja 30 artiklaan perustuvan ”vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen” täytäntöönpanoa: 3. Yritykset ja kansalliset viranomaiset eivät tiedä vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen olemassaolosta. 4. Periaatteen soveltamisalaan ja todistustaakkaan liittyy oikeudellista epävarmuutta. Usein on ensinnäkin epäselvää, mihin tuoteluokkiin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan. 5. On olemassa riski, että yritysten tuotteet eivät pääse määränpäänä olevan jäsenvaltion markkinoille. 6. Eri jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kesken ei käydä säännöllistä vuoropuhelua. Komissio esitteli neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle osoitetussa tiedonannossaan ”Sisämarkkinastrategia – Vuosien 2003–2006 painopisteet” [KOM(2003)238] joitain niistä ongelmista, joita vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanoon liittyy niiden tavaroiden alalla, joita koskevia säännöksiä ei ole yhdenmukaistettu, ja totesi, että uuden säädöksen mahdollisuutta tarkasteltaisiin, jotta tavaroiden vapaa liikkuvuus voidaan taata Euroopan yhteisössä. Tämä ehdotus on yksi vuosien 2003–2006 sisämarkkinastrategian tuotoksista. Sen tavoitteena on määrittää toisaalta kansallisten viranomaisten ja toisaalta niiden yritysten oikeudet ja velvollisuudet, jotka haluavat myydä toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyjä tuotteita jossakin jäsenvaltiossa, kun toimivaltaiset viranomaiset aikovat kohdistaa tuotteeseen rajoittavia toimenpiteitä kansallisten teknisten määräysten mukaisesti. Ehdotuksessa keskitytään erityisesti todistustaakkaan vahvistamalla vastavuoroisen tunnustamisen epäämiseen sovellettavat menettelyvaatimukset. Lisäksi ehdotuksella pyritään vähentämään riskiä, että yritysten tuotteet eivät pääse määränpäänä olevan jäsenvaltion markkinoille, ja vahvistamaan toimivaltaisten viranomaisten säännöllistä vuoropuhelua perustamalla yksi tai useampia ”tuoteyhteyspisteitä” kuhunkin jäsenvaltioon. Tuoteyhteyspisteiden pääasiallisena tehtävänä on antaa tietoa tuotteita koskevista teknisistä määräyksistä yrityksille ja toimivaltaisille viranomaisille muissa jäsenvaltioissa sekä välittää toimivaltaisten viranomaisten yhteystietoja. Siten viranomaiset saavat tiedon toisessa jäsenvaltiossa toimivista vastaavista viranomaisista ja voivat saada heiltä helposti tietoa ja ryhtyä vuoropuheluun heidän kanssaan. - Yleinen tausta Useista eri lähteistä saadut tiedot (EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan nojalla tehdyt valitukset ja rikkomismenettelyt, direktiivin 98/34/EY mukaisesti tehdyt ilmoitukset, kyselytutkimukset, tapaustutkimukset, kirjallisuuskatsaukset ja sidosryhmien kuulemiset) osoittavat, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täytäntöönpanoon liittyy vielä monia ongelmia, erityisesti silloin, kun on kyse teknisesti monimutkaisista tuotteista tai tuotteista, jotka voivat aiheuttaa vaaraa terveydelle tai turvallisuudelle. Komissio on jo julkaissut tulkitsevia tiedonantoja, joissa esitetään, miten vastavuoroisen tunnustamisen pitäisi käytännössä toimia. Se on järjestänyt konferensseja, seminaareja ja pyöreän pöydän keskusteluja lisätäkseen yritysten ja kansallisten viranomaisten tietoisuutta asiasta. On kuitenkin hyvin vaikeaa tavoittaa yrityksiä tällaisissa kokoontumisissa, erityisesti silloin, kun nämä tapahtumat koskevat samanaikaisesti useita eri toimialoja. Vaikka nykyisillä toimintalinjoilla onkin onnistuttu poistamaan suuri määrä teknisiä esteitä käyttämättä EY:n tason yhdenmukaistamistoimenpiteitä, sidosryhmät ovat ilmoittaneet, että nykyiset toimintalinjat ovat saavuttaneet rajansa tai niiden teho on hiipunut. Lisäksi vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen toiminta on jo kauan ollut poliittisella asialistalla. Maaliskuussa 1998 kokoontunut sisämarkkinaneuvosto korosti tarvetta kohdistaa poliittinen huomio vastavuoroisen tunnustamisen tehokkaaseen soveltamiseen sekä jäsenvaltioiden välitöntä vastuuta tässä asiassa. Neuvosto tuki komissiota hyväksymällä neuvoston päätöslauselman vastavuoroisesta tunnustamisesta 28. lokakuuta 1999. Kokin raportin mukaan tavaroiden vapaata liikkuvuutta EU:ssa haittaavat edelleen paikalliset määräykset, joita usein sovelletaan mielivaltaisesti ja selvässä ristiriidassa vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen kanssa. Raportissa todetaan, ettei tällaisia esteitä pidä enää sietää ja että komission olisi otettava niiden poistaminen ensisijaiseksi toimintakohteekseen. Komissio käynnisti huhtikuussa 2006 julkisen kuulemisen sisämarkkinoiden tulevaisuudesta [SEC(2006)1215, 20.9.2006], ja sen tulokset vahvistavat, että kansalliset tekniset määräykset muodostavat yhä merkittäviä esteitä vapaalle kaupalle EU:ssa. Vastaajat totesivat, että kansalliset tekniset määräykset aiheuttavat edelleen huomattavia esteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle EU:ssa ja että tämä aiheuttaa ylimääräisiä hallinnollisia tarkastuksia ja testejä. - Voimassa olevat aiemmat säännökset Voimassa olevia aiempia säännöksiä ei ole. - Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ei sovelleta. 7. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI 8. Intressitahojen kuuleminen Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Komission ”Sinun äänesi Euroopassa” -sivuston kautta toteutetun sidosryhmien kuulemisen tarkoituksena oli kartoittaa jäsenvaltioiden, yritysten ja kuluttajajärjestöjen näkemyksiä mahdollisista vaihtoehdoista, joilla vastavuoroisen tunnustamisen toimintaa voitaisiin parantaa tuotteiden alalla. Vastauksia saatiin 135, mikä vaikuttaa olevan keskimääräinen vastausmäärä teknistä kysymystä koskevissa kuulemismenettelyissä. Vastaajat jakaantuivat seuraavasti: etujärjestöt (22,7 %), yritykset (19,7 %), viranomaiset (13,6 %) ja kuluttajat (31,1 %). Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Komission ”Sinun äänesi Euroopassa” -sivuston kautta toteutetun sidosryhmien kuulemisen vastausten mukaan komission pitäisi tehdä enemmän muun muassa vastavuoroisen tunnustamisen toiminnan parantamiseksi yhdenmukaistamattomilla aloilla. Noin 60 prosenttia vastaajista katsoo, että tarvitaan lainsäädännöllinen väline, kun taas 33 prosenttia ei pidä sitä tarpeellisena. Vastauksia käytettiin valittaessa politiikkavaihtoehtoja vaikutusten arviointiin. Internetissä järjestettiin avoin kuuleminen 17.2.2004–30.4.2004. Komissio sai 135 vastausta. Tuloksiin voi tutustua seuraavassa osoitteessa: http://europa.eu.int/yourvoice/consultations. - Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolista asiantuntijatietoa ei tarvittu. - Vaikutusten arviointi - Vaihtoehto 1: Nykytila, eli jatketaan nykyistä toimintalinjaa; - Vaihtoehto 2: muu kuin sääntelyyn perustuva lähestymistapa, eli täydennetään nykyistä toimintalinjaa lisätoimilla: luodaan erityinen Internet-sivusto, jossa on luettelo niistä tuotteista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan; komissio ja jäsenvaltiot seulovat kaikki tiettyä tuoteluokkaa koskevat kansalliset tekniset määräykset ja määrittelevät näistä määräyksistä vastaavat kansalliset viranomaiset; kaikkien direktiivin 98/34/EY nojalla ilmoitettujen teknisten määräysten lopullinen teksti viedään systemaattisesti TRIS-tietokantaan; jäsenvaltioissa järjestetään yrityksille ja toimivaltaisille viranomaisille tarkoitettuja konferensseja ja seminaareja; laaditaan erityisjulkaisuja, joissa selvitetään vastavuoroista tunnustamista tiettyjen tuoteluokkien osalta; annetaan yksityiskohtaisempia vastavuoroista tunnustamista koskevia lausekkeita ja lisätään hallinnollista yhteistyötä EY:n johdetun oikeuden nojalla perustettujen nykyisten komiteoiden yhteydessä. - Vaihtoehto 3: sääntelyyn perustuva lähestymistapa, eli annetaan asetus, jolla järjestetään vastavuoroinen tunnustaminen tuotealoilla, joita koskevia säännöksiä ei ole yhdenmukaistettu, ja perustetaan ”tuoteyhteyspisteitä”. Asetuksen alaan kuuluisi luettelo tuotteista tai tuotteiden näkökohdista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan. Siinä määriteltäisiin toisaalta kansallisten viranomaisten ja toisaalta niiden yritysten oikeudet ja velvollisuudet, jotka haluavat myydä toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyjä tuotteita jossakin jäsenvaltiossa, kun toimivaltaiset viranomaiset aikovat kohdistaa tuotteeseen rajoittavia toimenpiteitä kansallisten teknisten määräysten mukaisesti. Kunkin jäsenvaltion tuoteyhteyspisteen/-yhteyspisteiden tehtävänä olisi antaa tietoa tuotteita koskevista teknisistä määräyksistä muiden jäsenvaltioiden yrityksille ja toimivaltaisille viranomaisille ja toimittaa viimeksi mainittujen yhteystietoja. - Vaihtoehto 4: asetus, johon yhdistetään muita kuin lainsäädännöllisiä toimia: vaihtoehto 4 perustuu vaihtoehdossa 3 esitettyyn asetukseen yhdellä merkittävällä erotuksella: sen sijaan, että asetuksen alaan sisällytettäisiin luettelo tuotteista tai tuotteiden näkökohdista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan, vaihtoehdossa 4 luodaan Internet-sivusto, jolla on luettelo niistä tuotteista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan, kuten vaihtoehdossa 2 esitetään. Komissio on tehnyt työohjelmassa mainitun vaikutusten arvioinnin, jota käsittelevä raportti on nähtävillä seuraavassa osoitteessa:http://ec.europa.eu/enterprise/regulation/goods/mutrec_en.htm. 9. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT 10. Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksella puututaan kahteen seikkaan, joilla varmistetaan tavaroiden vapaa liikkuvuus yhdenmukaistamattomilla aloilla: Siinä säädetään menettelystä, jota kansallisten viranomaisten on noudatettava, kun ne aikovat asettaa vaatimukseksi kansallisen teknisen määräyksen (eli tapaukset, joissa vastavuoroista soveltamista ei jostain syystä sovelleta). Ehdotuksen mukaan säädetään myös yhden tai useamman tuoteyhteyspisteen perustamisesta kuhunkin jäsenvaltioon. Tuoteyhteyspisteiden pääasiallisena tehtävänä on antaa tietoa sovellettavista teknisistä määräyksistä tai ohjata asiasta kiinnostuneet henkilöt toimivaltaisten viranomaisten/organisaatioiden puoleen. Kun ehdotus hyväksytään, on tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta yhteisössä poikkeavia kansallisia toimenpiteitä koskevan tietojenvaihtomenettelyn luomisesta tehty neuvoston päätös 3052/95/EY (EYVL L 321, 30.12.1995, s. 1.) kumottava. - Oikeusperusta EY:n perustamissopimuksen 37 ja 95 artikla. - Toissijaisuusperiaate Toissijaisuusperiaatetta sovelletaan, koska ehdotus ei kuulu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Ehdotuksen tavoitteita ei voida saavuttaa riittävällä tavalla pelkästään jäsenvaltioiden toimin seuraavista syistä: Jäsenvaltioiden välisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden teknisten esteiden poistamista ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan se voidaan toimien laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla. On tarpeen vahvistaa menettelyt, joilla minimoidaan se mahdollisuus, että kansalliset tekniset määräykset luovat laittomia esteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle jäsenvaltioiden välillä. Tällaisten menettelyjen puuttuminen jäsenvaltioissa aiheuttaa lisäesteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, koska se estää yrityksiä myymästä toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyjä tuotteitaan sen jäsenvaltion alueella, joka on asettanut teknisiä määräyksiä. Kyselytutkimukset ovat osoittaneet, että monet yritykset ja erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) joko mukauttavat tuotteitaan vastaamaan määränpäänä olevan jäsenvaltion teknisiä määräyksiä tai pidättyvät saattamasta niitä kyseisen jäsenvaltion markkinoille. Kansallisilla viranomaisilla ei myöskään ole käytettävissään asianmukaisia menettelyjä, joilla ne voisivat soveltaa teknisiä määräyksiään tiettyihin tuotteisiin, joita pidetään laillisesti kaupan toisessa jäsenvaltiossa. Tällaisten menettelyjen puuttuminen vaarantaa viranomaisten kyvyn arvioida tuotteiden vaatimustenmukaisuutta perustamissopimuksen mukaisesti. Harvoissa jäsenvaltioissa on käytössä menettelyt sen mahdollisuuden minimoimiseksi, että kansalliset tekniset määräykset luovat laittomia esteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle jäsenvaltioiden välillä. Kun otetaan huomioon, että tällaiset esteet koskevat ensisijaisesti tuotteita, joita pidetään laillisesti kaupan toisessa jäsenvaltiossa, jäsenvaltiot eivät välttämättä ole kiinnostuneita säätämään tällaisia menettelyjä. Ehdotuksen tavoitteet voidaan saavuttaa paremmin yhteisön toimilla seuraavista syistä: Sidosryhmien kannanotot ja jäsenvaltioissa vallitsevan tilanteen tarkastelu osoittavat, että tavoitetta tavaroiden vapaan liikkuvuuden teknisten esteiden poistamisesta ei voida riittävän hyvin saavuttaa jäsenvaltioiden toimilla, vaan ainoastaan yhteisön toimilla voidaan parantaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta. Tämä ehdotus noudattaa mitä suurimmassa määrin toissijaisuusperiaatetta, koska – jos sitä sovelletaan oikein – tavaroiden vapaa liikkuvuus voidaan saavuttaa ilman, että kansallisia teknisiä määräyksiä yhdenmukaistetaan enempää. Jäsenvaltioissa esiintyy oikeudellista epävarmuutta vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltamisesta, minkä vuoksi periaatteen soveltamista ja kansallisten teknisten määräysten vaatimista on vaikea ennakoida. Tämä aiheuttaa kustannuksia sekä yrityksille että yhteiskunnalle ja voi johtaa kaupan vähenemiseen EU:ssa estämällä yrityksiä menemästä toisen jäsenvaltion markkinoille. Kansallisia teknisiä määräyksiä koskevat yleiset soveltamispuitteet, joiden ansiosta talouden toimijat voivat ennakoida ja ymmärtää syyt kansallisen teknisen määräyksen soveltamiselle heidän tuotteeseensa, on laadullinen indikaattori siitä, että tavoitteet voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Ehdotuksessa määritellään koko EU:n osalta toisaalta kansallisten viranomaisten ja toisaalta niiden yritysten oikeudet ja velvollisuudet, jotka haluavat myydä jossakin jäsenvaltiossa toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyjä tuotteita. Ehdotuksessa keskitytään erityisesti todistustaakkaan vahvistamalla vastavuoroisen tunnustamisen epäämistä koskevat menettelyvaatimukset. Vaikutusten arviointi osoittaa, että ehdotuksen soveltamisalalla tavaroiden vapaan liikkuvuuden toimintaan liittyy puutteita, joita ei voida ratkaista ilman yhteisön lainsäädäntötoimia. Ehdotus on siten toissijaisuusperiaatteen mukainen. - Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Ehdotuksen soveltamisala rajoittuu tapauksiin, joissa teknisiä esteitä voi ilmaantua ja ilmaantuu, eivätkä siihen kuulu alat, joilla vapaa liikkuvuus toimii hyvin ja joilla ei ole kansallisten teknisten määräysten aiheuttamia esteitä. Ehdotus rajoittuu kaikkein keskeisimpiin säännöksiin asetetun tavoitteen saavuttamiseksi. Koska tavaroiden vapaa liikkuvuus jäsenvaltioiden välillä on yleinen periaate ja että sen poikkeuksia olisi tulkittava tiukasti, minimoitiin taloudellista ja hallinnollista taakkaa rajoittamalla ehdotuksen soveltamisala tapauksiin, joissa teknisiä esteitä voi ilmaantua ja ilmaantuu. Ehdotusta ei sovelleta silloin, kun vapaa liikkuvuus toimii hyvin eikä kansallisten teknisten määräysten aiheuttamia esteitä ole. - Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Muut vaihtoehdot eivät soveltuisi seuraavista syistä: Suunniteltujen toimenpiteiden sääntelytavaksi valittiin asetus, koska muut vaihtoehdot eivät olisi riittäviä. Asetus vaikuttaisi olevan soveliain väline tavoitteen saavuttamiseksi. Tässä ehdotuksessa esitetyt menettelyvaatimukset ovat niin täsmälliset, että ne voidaan panna suoraan täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä. 11. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Vaikka ehdotuksella ei olekaan talousarviovaikutuksia, asetuksen täytäntöönpano edellyttää luettelon laatimista niistä tuotteista tai tuotteiden näkökohdista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan, sekä Internet-sivuston perustamista, jossa on luettelo niistä tuotteista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan. Luettelon laatimisella ja Internet-sivuston perustamisella on talousarviovaikutuksia, jotka esitetään säädökseen liittyvässä rahoitusselvityksessä. 12. LISÄTIEDOT 13. Lainsäädännön kumoaminen Ehdotuksen hyväksymisestä seuraa, että aiempaa lainsäädäntöä kumotaan. - Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ehdotus sisältää uudelleentarkastelulausekkeen. - Euroopan talousalue Ehdotettu säädös koskee ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa alaa, minkä vuoksi se olisi ulotettava koskemaan Euroopan talousaluetta. - Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Ehdotuksen 2 ja 3 artiklassa määritellään sen soveltamisala. Sitä sovelletaan pääasiassa rajoittaviin päätöksiin, jotka koskevat mitä tahansa teollisesti valmistettua tuotetta tai maataloustuotetta, kalatuotteet mukaan luettuina, joita pidetään laillisesti kaupan toisessa jäsenvaltiossa, kun päätös perustuu tekniseen määräykseen, jota ei ole yhdenmukaistettu yhteisön tasolla, ja kun kyseisen päätöksen välittömänä tai välillisenä vaikutuksena on se, että tuotetta ei voida saattaa markkinoille nykymuodossaan. Ehdotuksen 4, 5 ja 6 artikla muodostavat ehdotuksen keskeisen osan, ja niissä esitetään vähimmäisvaatimukset, joita kansallisten viranomaisten on noudatettava ennen kuin ne aikovat panna täytäntöön kansallisen teknisen määräyksen (eli kun vastavuoroista tunnustamista ei jostain syystä sovelleta) tietyssä tapauksessa. Todistustaakka on kansallisella viranomaisella, joka aikoo soveltaa teknistä määräystä, jolla rajoitetaan tuotteen pääsyä kansallisille markkinoille. Ehdotuksen 7 ja 8 artiklassa määritellään tuoteyhteyspisteiden tehtävät. Niiden pääasiallisiin tehtäviin kuuluu teknisistä määräyksistä tiedottaminen muiden jäsenvaltioiden yrityksille ja toimivaltaisille viranomaisille. Ehdotuksen 9 artikla koskee mahdollisuutta perustaa telemaattinen verkko yleiseurooppalaisten sähköisten viranomaispalveluiden yhteentoimivasta toimittamisesta julkishallinnolle, yrityksille ja kansalaisille (HVTYK) tehdyn päätöksen 2004/387/EY mukaisesti. Ehdotuksen 10 artikla koskee raportointijärjestelyjä. 2007/0028 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS tiettyjen kansallisten teknisten määräysten soveltamista toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyihin tuotteisiin koskevista menettelyistä sekä päätöksen 3052/95/EY kumoamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 37 ja 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[1], ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[2], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[3], noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[4] sekä katsovat seuraavaa: (1) Sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisärajoja ja jossa tavaroiden vapaa liikkuvuus on taattu perustamissopimuksen nojalla, jossa kielletään tuonnin määrällisiä rajoituksia vaikutukseltaan vastaavat toimenpiteet. Kyseinen kielto kattaa kaikki kansalliset toimenpiteet, jotka voivat tosiasiallisesti tai mahdollisesti rajoittaa yhteisön sisäistä tavarakauppaa suoraan tai välillisesti. (2) Jos lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu, kansalliset viranomaiset voivat luoda laittomasti jäsenvaltioiden välisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteitä soveltamalla muissa jäsenvaltioissa laillisesti kaupan pidettyihin ja sieltä tuleviin tavaroihin teknisiä määräyksiä, joissa vahvistetaan näiltä tavaroilta edellytettävät vaatimukset, jotka voivat koskea esimerkiksi nimeämistä, muotoa, kokoa, painoa, kokoonpanoa, esillepanoa, merkintöjä ja pakkauksia. Tällaisten teknisten määräysten soveltaminen toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyihin tuotteisiin voi olla EY:n perustamissopimuksen 28 ja 30 artiklan vastaista, vaikka kyseisiä kansallisia määräyksiä sovellettaisiinkin erotuksetta kaikkiin tuotteisiin. (3) On tarpeen vahvistaa menettelyt, joilla minimoidaan se mahdollisuus, että tällaiset kansalliset tekniset määräykset loisivat laittomia esteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle jäsenvaltioiden välillä. Tällaisten menettelyjen puuttuminen jäsenvaltioissa aiheuttaa lisäesteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, koska se estää yrityksiä myymästä toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyjä tuotteitaan sen jäsenvaltion alueella, joka on asettanut teknisiä määräyksiä. Kyselytutkimukset ovat osoittaneet, että monet yritykset ja erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) joko mukauttavat tuotteitaan vastaamaan määränpäänä olevan jäsenvaltion teknisiä määräyksiä tai pidättyvät saattamasta niitä kyseisen jäsenvaltion markkinoille. (4) Kansallisilla viranomaisilla ei myöskään ole käytettävissään asianmukaisia menettelyjä, joilla ne voisivat soveltaa teknisiä määräyksiään tiettyihin tuotteisiin, joita pidetään laillisesti kaupan toisessa jäsenvaltiossa. Tällaisten menettelyjen puuttuminen vaarantaa viranomaisten kyvyn arvioida tuotteiden vaatimustenmukaisuutta perustamissopimuksen mukaisesti. (5) Neuvoston 28 päivänä lokakuuta 1999 antamassa päätöslauselmassa vastavuoroisesta tunnustamisesta[5] todettiin, että että taloudelliset toimijat ja kansalaiset eivät aina käytä tehokkaasti ja asianmukaisesti vastavuoroista tunnustamista, koska he eivät tunne riittävästi periaatetta ja sen käytännön seurauksia. Siinä kehotettiin jäsenvaltioita kehittämään asianmukaisia toimia tehokkaan vastavuoroista tunnustamista koskevan viitekehyksen antamiseksi taloudellisille toimijoille ja kansalaisille muun muassa käsittelemällä tehokkaasti taloudellisten toimijoiden ja kansalaisten pyyntöjä ja vastaamalla niihin nopeasti. (6) Kesäkuun 15 ja 16 päivänä 2006 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti yksinkertaisen, avoimen ja helposti sovellettavan sääntely-ympäristön sekä kuluttajien ja yritysten sisämarkkinoita kohtaan tunteman luottamuksen merkitystä. (7) Tavaroiden sisämarkkinoiden moitteeton toiminta edellyttää riittäviä ja avoimia välineitä niiden ongelmien ratkaisemiseksi, joita aiheutuu, kun kansallisia teknisiä määräyksiä sovelletaan tiettyihin tuotteisiin, joita pidetään laillisesti kaupan toisessa jäsenvaltiossa. (8) Suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaatteen valossa ei ole aiheellista yhdenmukaistaa kaikkia kansallisia teknisiä määräyksiä useimpien tai kaikkien tuoteluokkien osalta. (9) Yeisestä tuoteturvallisuudesta 3 päivänä joulukuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/95/EY[6] täsmennetään, että markkinoille saa saattaa ainoastaan turvallisia tuotteita. Siinä annetaan viranomaisille lupa vaarallisten tuotteiden osalta kieltää tuote välittömästi ja mahdollisesti vaarallisten tuotteiden osalta kieltää tuote tilapäisesti turvallisuutta koskevien tarkastusten ja arviointien edellyttämäksi ajaksi. Sen vuoksi on tarpeen jättää tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle toimenpiteet, joihin kansalliset viranomaiset ryhtyvät niiden kansallisten lakien nojalla, joilla direktiivi 2001/95/EY pannaan täytäntöön. (10) Elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvistä menettelyistä 28 päivänä tammikuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 178/2002[7] perustetaan muun muassa nopea hälytysjärjestelmä elintarvikkeista tai rehuista ihmisten terveydelle aiheutuvista välittömistä tai välillisistä riskeistä ilmoittamiseksi. Siinä velvoitetaan jäsenvaltiot välittömästi ilmoittamaan nopealla hälytysjärjestelmällä komissiolle jäsenvaltion käyttöön ottamat toimenpiteet, joilla on tarkoitus rajoittaa elintarvikkeiden tai rehun saattamista markkinoille tai pakottaa poistamaan ne myynnistä ihmisten terveyden suojelemiseksi tilanteissa, joissa edellytetään nopeita toimia. Sen vuoksi toimenpiteet, joihin kansalliset viranomaiset ryhtyvät asetuksen (EY) N:o 178/2002 50 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla, olisi jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. (11) Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 882/2004[8] vahvistetaan yleiset säännöt sellaista virallista valvontaa varten, jolla todetaan erityisesti, että noudatetaan sääntöjä, joilla pyritään estämään, poistamaan tai vähentämään hyväksyttäville tasoille ihmisiin ja eläimiin joko suoraan tai ympäristön kautta kohdistuvia riskejä ja takaamaan oikeudenmukaiset käytännöt rehujen ja elintarvikkeiden kaupassa ja suojelemaan kuluttajien etuja, myös niitä, jotka koskevat rehujen ja elintarvikkeiden merkitsemistä ja muuta kuluttajille annettavaa tietoa. Asetuksessa säädetään erityisestä menettelystä sen varmistamiseksi, että talouden toimija korjaa sääntöjen noudattamatta jättämiseen liittyvän tilanteen. Sen vuoksi on tarpeen jättää tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle toimenpiteet, joihin kansalliset viranomaiset ryhtyvät asetuksen (EY) N:o 882/2004 54 artiklan nojalla. (12) Yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta (rautatieturvallisuusdirektiivi) 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2004/49/EY[9] säädetään lupamenettelystä, joka koskee käytettävän liikkuvan kaluston käyttöönottoa, ja siinä jätetään liikkumavaraa tiettyjen kansallisten sääntöjen soveltamista varten. Sen vuoksi olisi tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jätettävä toimenpiteet, joihin kansalliset viranomaiset ryhtyvät kyseisen direktiivin 14 artiklan nojalla. (13) Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/48/EY[10] ja Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 19 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/16/EY[11] säädetään järjestelmien ja toimien asteittaisesta yhdenmukaistamisesta hyväksymällä asteittain yhteentoimivuuden teknisiä eritelmiä. Kyseisten direktiivien soveltamisalaan kuuluvat järjestelmät ja laitteet olisi sen vuoksi jätettävä tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. (14) Kansallisen viranomaisen on osoitettava kussakin tapauksessa, että kansallisten teknisten määräysten soveltaminen tiettyihin toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyihin tuotteisiin kuuluu sallittuihin poikkeuksiin. (15) Kaikissa kansallisissa päätöksissä, joihin tätä asetusta sovelletaan, olisi täsmennettävä käytettävissä olevat muutoksenhakukeinot, jotta talouden toimijat voivat saattaa asian toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi. (16) Tämän asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä ne päätökset, jotka kansalliset tuomioistuimet tekevät arvioidessaan sellaisten tapausten laillisuutta, joissa toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidetyiltä tuotteilta evätään pääsy kansallisille markkinoille teknisen määräyksen soveltamisen perusteella. (17) Tavaroiden sisämarkkinoiden kannalta on tärkeää varmistaa kansallisten teknisten määräysten saatavuus, jotta yritykset ja erityisesti pk-yritykset voivat koota luotettavat ja tarkat tiedot määränpäänä olevan jäsenvaltion voimassa olevasta lainsäädännöstä. (18) Sen vuoksi on tarpeen panna täytäntöön hallinnon yksinkertaistamista koskevat periaatteet muun muassa perustamalla tuoteyhteyspisteiden järjestelmä. Se olisi suunniteltava siten, että varmistetaan yritysten mahdollisuus saada tietoa avoimella ja asianmukaisella tavalla, jotta voidaan välttää kansallisista teknisistä määräyksistä aiheutuvat viiveet, kustannukset ja kielteiset vaikutukset. (19) Tavaroiden vapaan liikkuvuuden helpottamiseksi tuoteyhteyspisteiden olisi voitava tarjota laadukasta tietoa kansallisista teknisistä määräyksistä ja niiden täytäntöönpanosta. Koska tuoteyhteyspisteiden perustaminen ei saisi vaikuttaa tehtävien jakamiseen toimivaltaisten viranomaisten kesken kussakin kansallisessa sääntelyjärjestelmässä, olisi voitava perustaa vaihteleva määrä tuoteyhteyspisteitä jäsenvaltiota kohden alueellisen ja paikallisen toimivaltajaon mukaisesti. (20) Jäsenvaltioiden olisi voitava osoittaa tuoteyhteyspisteen tehtävä olemassa olevien hallintoyksiköiden lisäksi myös kauppakamareille, ammattialajärjestöille tai yksityisille elimille, jotta niin yritysten kuin toimivaltaisten viranomaisten hallintokustannukset eivät kasvaisi. (21) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että tuoteyhteyspisteet voivat saada ja toimittaa pyynnöstä yksityiskohtaisia tietoja mistä tahansa päätöksestä, johon tätä asetusta sovelletaan, paitsi jos näiden tietojen ilmaisemisesta voi aiheutua haittaa talouden toimijan kaupallisille eduille, teollis- ja tekijänoikeudet mukaan luettuna. (22) Jäsenvaltioiden ja komission olisi tehtävä läheistä yhteistyötä, jotta tuoteyhteyspisteisiin palkattujen työntekijöiden kouluttamista edistettäisiin ja tuoteyhteyspisteitä kannustettaisiin tarjoamaan tietoa kansallisten teknisten määräysten soveltamisesta muilla yhteisön kielillä. (23) Ottaen huomioon yleiseurooppalaisten sähköisten viranomaispalveluiden kehittäminen ja perustaminen ja siihen liittyvät yhteentoimivat telemaattiset verkot, olisi harkittava mahdollisuutta perustaa sähköinen tietojenvaihtojärjestelmä tuoteyhteyspisteiden välille yleiseurooppalaisten sähköisten viranomaispalveluiden yhteentoimivasta toimittamisesta julkishallinnolle, yrityksille ja kansalaisille (HVTYK) 21 päivänä huhtikuuta 2004 tehdyn Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 2004/387/EY[12] mukaisesti. (24) Olisi perustettava luotettavat ja tehokkaat seuranta- ja arviointimekanismit, jotta voidaan saada tietoa tämän asetuksen täytäntöönpanosta. (25) Tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta yhteisössä poikkeavia kansallisia toimenpiteitä koskevan tietojenvaihtomenettelyn luomisesta 13 päivänä joulukuuta 1995 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 3052/95/EY[13] perustettu seurantajärjestelmä on osoittautunut suurelta osin epäonnistuneeksi, koska sen täytäntöönpano ei ole antanut komissiolle riittäviä tietoja, joiden avulla voitaisiin tunnistaa ne alat, joilla yhdenmukaistaminen voisi olla aiheellista. Se ei myöskään ole tuonut nopeaa ratkaisua tiettyihin vapaaseen liikkuvuuteen liittyviin ongelmiin. Sen vuoksi päätös 3052/95/EY olisi kumottava. (26) Koska toteutettavan toimen tavoitetta eli jäsenvaltioiden välisen tavaroiden vapaan liikkuvuuden teknisten esteiden poistamista ei voida riittävän hyvin saavuttaa jäsenvaltioiden toimilla vaan se voidaan toimen laajuuden vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. (27) Tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[14] mukaisesti, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 luku Aihe ja soveltamisala 1 artikla Tässä asetuksessa säädetään niistä säännöistä ja menettelyistä, joita kansallisten viranomaisten on noudatettava tehdessään tai aikoessaan tehdä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen, joka vaikuttaa toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyjen tuotteiden vapaaseen liikkuvuuteen. Siinä säädetään lisäksi tuoteyhteyspisteiden perustamisesta kuhunkin jäsenvaltioon tarjoamaan tietoa muun muassa sovellettavista kansallisista teknisistä määräyksistä. 2 artikla 1. Tätä asetusta sovelletaan päätöksiin, jotka koskevat mitä tahansa teollisesti valmistettua tuotetta tai maataloustuotetta, kalatuotteet mukaan luettuina, joita pidetään laillisesti kaupan toisessa jäsenvaltiossa, kun päätös perustuu tekniseen määräykseen ja kun kyseisen päätöksen välitön tai välillinen vaikutus on jokin seuraavista: (a) kyseinen tuote tai tuotetyyppi kielletään; (b) kyseisen tuotteen tai tuotetyypin markkinoille saattaminen evätään; (c) kyseiseen tuotteeseen tai tuotetyyppiin vaaditaan muutoksia ennen kuin se voidaan saattaa markkinoille tai pitää siellä; (d) kyseinen tuote tai tuotetyyppi vaaditaan vedettäväksi markkinoilta. Ensimmäisen alakohdan c alakohtaa sovellettaessa tuotteen tai tuotetyypin muuttamisella tarkoitetaan mitä tahansa tietyn tuotteen tai tietyn tuotetyypin yhden tai useamman ominaisuuden muuttamista sellaisina kuin ne on lueteltu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/34/EY[15] 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa teknisessä eritelmässä. 2. Tätä asetusta sovellettaessa teknisellä määräyksellä tarkoitetaan jäsenvaltion lakia, asetusta tai hallinnollista määräystä, jota ei ole yhdenmukaistettu yhteisön tasolla, jonka noudattaminen on pakollista, jotta tuotetta tai tuotetyyppiä voidaan pitää kaupan tai käyttää jäsenvaltion alueella, ja jossa säädetään jommastakummasta seuraavista: (a) kyseiseltä tuotteelta tai tuotetyypiltä edellytettävät ominaisuudet, kuten laatutaso, suorituskyky, turvallisuus tai mitat, mukaan luettuina vaatimukset, joita sovelletaan tuotteeseen tai tuotetyyppiin ja jotka koskevat myyntinimitystä, terminologiaa, symboleja, testausta ja testausmenetelmiä, pakkauksia, merkintöjä ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjä; (b) muut vaatimukset, jotka asetetaan tuotteelle tai tuotetyypille kuluttajien tai ympäristön suojaamiseksi ja jotka vaikuttavat tuotteen elinkaareen sen markkinoille saattamisen jälkeen, kuten käyttöä, kierrätystä, uudelleenkäyttöä ja loppukäsittelyä koskevat edellytykset, jos tällaiset edellytykset voivat merkittävästi vaikuttaa tuotteen tai tuotetyypin kokoonpanoon tai luonteeseen tai sen kaupan pitämiseen. 3 artikla 1. Tätä asetusta ei sovelleta kansallisten tuomioistuinten tekemiin lainkäyttöpäätöksiin. 2. Tätä asetusta ei sovelleta, kun on kyse toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden kansalliset viranomaiset ovat toteuttaneet seuraavien säännösten nojalla: (a) direktiivin 2001/95/EY 8 artiklan d, e tai f alakohta; (b) asetuksen (EY) N:o 178/2002 50 artiklan 3 kohdan a alakohta; (c) asetuksen (EY) N:o 882/2004 54 artikla; (d) direktiivin 2004/49/EY 14 artikla. 3. Tätä asetusta ei sovelleta järjestelmiin ja laitteisiin, jotka kuuluvat direktiivin 96/48/EY ja direktiivin 2001/16/EY soveltamisalaan. 2 luku Teknisen määräyksen soveltaminen 4 artikla 1. Silloin kun kansallinen viranomainen aikoo tehdä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun päätöksen, sen on lähetettävä 5 artiklan mukaisesti määritellylle taloudelliselle toimijalle aikeestaan kirjallinen ilmoitus, jossa täsmennetään tekninen määräys, johon aiottu päätös perustuu, ja esitetään riittävät tekniset tai tieteelliset todisteet siitä, että aiottu päätös on perusteltu jollakin perustamissopimuksen 30 artiklassa luetelluista yleistä etua koskevista syistä tai viittaamalla muuhun yleistä etua koskevaan pakottavaan syyhyn, ja että se on aiheellinen takaamaan tavoitellun päämäärän saavuttamisen eikä ylitä sitä, mikä on välttämätöntä tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Asianomaiselle talouden toimijalle on varattava tällaisen ilmoituksen vastaanottamisen jälkeen vähintään kaksikymmentä työpäivää huomautusten toimittamiseen. 2. Edellä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu päätös on ilmoitettava asianomaiselle talouden toimijalle, ja siinä on todettava syyt, joihin se perustuu, mukaan luettuna syyt, joiden perusteella toimijan mahdollisesti esittämät huomautukset on hylätty. Siinä on myös täsmennettävä kyseisessä jäsenvaltiossa voimassa oleviin säännöksiin perustuvat muutoksenhakukeinot ja niihin sovellettavat määräajat. 3. Jos kansallinen viranomainen päättää olla tekemättä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua päätöstä ilmoitettuaan siitä kirjallisesti tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti, sen on tiedotettava asiasta asianomaiselle talouden toimijalle. 5 artikla Edellä 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu kirjallinen ilmoitus on lähetettävä direktiivin 2001/95/EY 2 artiklan e alakohdassa tarkoitetulle tuottajalle, jos tämän henkilöys ja yhteystiedot ilmenevät tuotteen pakkauksesta tai merkinnöistä tai mukana seuraavista asiakirjoista. Kirjallinen ilmoitus on lähetettävä direktiivin 2001/95/EY 2 artiklan f alakohdassa tarkoitetulle jakelijalle, jos tämän henkilöys ja yhteystiedot ilmenevät tuotteen pakkauksesta tai merkinnöistä tai mukana seuraavista asiakirjoista. Jos tuottajan ja jakelijan henkilöys ja yhteystiedot eivät ilmene tuotteen pakkauksesta tai merkinnöistä eivätkä mukana seuraavista asiakirjoista, kirjallinen ilmoitus on lähetettävä mille tahansa muulle tuottajalle tai jakelijalle siten kuin ensimmäisessä ja toisessa kohdassa viitatuissa säännöksissä tarkoitetaan. 6 artikla Kaikki 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut päätökset voidaan riitauttaa kansallisissa tuomioistuimissa. 3 luku Tuoteyhteyspisteet 7 artikla 1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä alueellaan yksi tai useampia tuoteyhteyspisteitä ja ilmoitettava niiden yhteystiedot muille jäsenvaltioille ja komissiolle. 2. Komissio julkaisee luettelon tuoteyhteyspisteistä ja päivittää sen säännöllisesti. 8 artikla 1. Tuoteyhteyspisteiden on toimitettava pyynnöstä seuraavat tiedot: (a) tiettyyn tuotetyyppiin kyseisen jäsenvaltion alueella sovellettavat tekniset määräykset; (b) kansallisten viranomaisten yhteystiedot, joilla viranomaisiin voi ottaa suoraan yhteyttä, mukaan luettuna yksityiskohtaiset tiedot niistä viranomaisista, jotka vastaavat tiettyjen teknisten määräysten täytäntöönpanon valvonnasta kyseisen jäsenvaltion alueella; (c) kyseisen jäsenvaltion alueella yleisesti käytettävissä olevat muutoksenhakukeinot, kun on kyse riita-asiasta toimivaltaisten viranomaisten ja tuottajan tai jakelijan välillä; (d) sellaisten järjestöjen tai organisaatioiden yhteystiedot, jotka eivät ole kansallisia viranomaisia mutta joilta tuottajat tai jakelijat voivat saada käytännön apua kyseisen jäsenvaltion alueella. 2. Tuoteyhteyspisteiden on vastattava kahdenkymmenen työpäivän kuluessa sellaisen pyynnön vastaanottamisesta, joka koskee 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamista. 3. Tuoteyhteyspisteelle siinä jäsenvaltiossa, jossa asianomainen tuottaja ja jakelija ovat laillisesti pitäneet kaupan kyseistä tuotetta, on tiedotettava 4 artiklassa tarkoitetuista kirjallisista ilmoituksista ja päätöksistä, paitsi jos näiden tietojen ilmaisemisesta voi aiheutua haittaa kyseisen talouden toimijan kaupallisten etujen turvaamiselle, teollis- ja tekijänoikeudet mukaan luettuna. Kyseisellä tuoteyhteyspisteellä on oikeus esittää huomautuksensa asianomaiselle kansalliselle viranomaiselle. 9 artikla Komissio voi perustaa telemaattisen verkon tämän asetuksen mukaisen, tuoteyhteyspisteiden välillä käytävän tietojenvaihdon toteuttamiseksi 11 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 4 luku Loppusäännökset 10 artikla 1. Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle pyynnöstä yksityiskohtainen kertomus tämän asetuksen täytäntöönpanosta, mukaan luettuna yksityiskohtaiset tiedot kirjallisista ilmoituksista tai päätöksistä, jotka on lähetetty 4 artiklan 1, 2 tai 3 kohdan nojalla. 2. Komissio toimittaa viiden vuoden kuluessa 13 artiklassa täsmennetystä päivämäärästä kertomuksen tämän asetuksen täytäntöönpanosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 11 artikla 1. Komissiota avustaa komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 artiklassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä kyseisen päätöksen 7 artiklan 3 kohdan ja 8 artiklan mukaisesti. 12 artikla Kumotaan päätös 3052/95/EY. 13 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS 1. EHDOTUKSEN NIMI: Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus tiettyjen kansallisten teknisten määräysten soveltamista toisessa jäsenvaltiossa laillisesti kaupan pidettyihin tuotteisiin koskevista menettelyistä 2. LUOKITTELU TOIMINTOPERUSTEISESSA JOHTAMIS- JA BUDJETOINTIJÄRJESTELMÄSSÄ Toimintalohko(t) sekä toiminto/toiminnot: ABB2 – Tavaroiden sisämarkkinat ja alakohtaiset politiikat. 3. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT 3.1. Budjettikohdat (toimintamäärärahat sekä niihin liittyvät teknisen ja hallinnollisen avun määrärahat (entiset BA-budjettikohdat)) ja budjettinimikkeet: 02.03.01 3.2. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto: Jatkuva 3.3. Budjettitiedot: Budjetti-kohta | Menolaji | Uusi | EFTA osallistuu | Ehdokasmaat osallistuvat | Rahoitusnäkymien otsake | 02.03.01 | Ei-pakoll. | JM | EI | KYLLÄ | EI | 1a | 4. YHTEENVETO RESURSSEISTA 4.1. Taloudelliset resurssit 4.1.1. Yhteenveto maksusitoumusmäärärahoista (MSM) ja maksumäärärahoista (MM) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Menolaji | Kohdan nro | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2011 ja myöh. | Yht. | Toimintamenot[16] | Maksusitoumusmäärärahat (MSM) | 8.1. | a | 0.2 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0.2 | Maksumäärärahat (MM) | b | 0.1 | 0.1 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0.2 | Viitemäärään sisältyvät hallintomenot[17] | Tekninen ja hallinnollinen apu (EI-JM) | 8.2.4. | c | 0 | 0.5 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.7 | VIITEMÄÄRÄ YHTEENSÄ | Maksusitoumusmäärärahat | a+c | 0.2 | 0.5 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.9 | Maksumäärärahat | b+c | 0.1 | 0.6 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.9 | Hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään[18] | Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot (EI-JM) | 8.2.5. | d | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Viitemäärään sisältymättömät hallintomenot lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EI-JM) | 8.2.6. | e | 0.05 | 0.05 | 0.15 | 0.25 | 0.15 | 0.15 | 0.8 | Toimenpiteen alustavat rahoituskustannukset yhteensä | MSM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | a+c+d+e | 0.25 | 0.55 | 0.20 | 0.30 | 0.20 | 0.20 | 1.7 | MM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | b+c+d+e | 0.15 | 0.65 | 0.20 | 0.30 | 0.20 | 0.20 | 1.7 | Tiedot yhteisrahoituksesta: Ei yhteisrahoitusta 4.1.2. Yhteensopivuus rahoitussuunnitelman kanssa Ehdotus on nykyisen rahoitussuunnitelman mukainen. Siitä aiheutuvat kustannukset rahoitetaan määrärahoilla, jotka sisältyvät jo asianomaiseen budjettikohtaan komission virallisessa rahoitussuunnitelmassa. 4.1.3. Vaikutukset tuloihin Ehdotuksella ei ole vaikutuksia tuloihin. 4.2. Henkilöresurssit kokoaikaiseksi muutettuna (sisältää virkamiehet sekä väliaikaisen ja ulkopuolisen henkilöstön) – katso erittely kohdassa 8.2.1 Vuositarve | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 ja myöh. vuodet | Henkilöstön määrä yhteensä | 1.4 | 1.4 | 1.4 | 1.4 | 1.4 | 1.4 | 5. OMINAISPIIRTEET JA TAVOITTEET 5.1. Tarve, johon ehdotuksella vastataan lyhyellä tai pitkällä aikavälillä Ehdotuksessa edellytetään lisätoimenpiteenä, että laaditaan yksityiskohtainen luettelo niistä tuotteista tai tuotteiden näkökohdista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan, ja perustetaan Internet-sivusto, jolla luettelo julkaistaan. Voi myös olla tarpeen järjestää myöhemmin asetuksen täytäntöönpanoa käsitteleviä seminaareja. Lisäksi ehdotukseen sisältyy neuvoa-antavan komitean perustaminen. Ehdotuksen yleiset tavoitteet esitetään perusteluosassa. 5.2. Yhteisön osallistumisesta saatava lisäarvo, ehdotuksen johdonmukaisuus muiden rahoitusvälineiden kanssa sekä mahdolliset synergiaedut Tavaroiden sisämarkkinoiden luominen on yksi Euroopan yhteisön tavoitteista. EY:n perustamissopimuksen 14 artiklan 2 kohdan mukaan sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla tavaroiden, henkilöiden, palvelujen ja pääomien vapaa liikkuvuus taataan tämän sopimuksen määräysten mukaisesti. Tavaroiden tuontiin kohdistuvien määrällisten rajoitusten sekä muiden vaikutukseltaan vastaavien toimenpiteiden kielto on yksi EY:n perustamissopimuksen pääperiaatteista (3 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 28–30 artikla). Vaihtoehtoja vertailemalla päädytään sääntelyvaihtoehtoon EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 1 kohdan perusteella. Sen mukaan siitä poiketen, mitä 94 artiklassa määrätään, ja jollei perustamissopimuksessa toisin määrätä, 14 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamiseksi voidaan toteuttaa toimenpiteitä jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi, kun niiden tavoitteena on sisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta. 5.3. Ehdotuksen tavoitteet ja odotetut tulokset sekä näihin liittyvät indikaattorit toimintoperusteisessa johtamismallissa Laajentuneilla yhtenäismarkkinoilla EU:n tason toiminnalla saadaan selvää lisäarvoa tarjoamalla eurooppalaisille yrityksille laajat yhtenäismarkkinat ja mahdollisuus mittakaavaetujen hyödyntämiseen. Samanaikaisesti näiden markkinoiden moitteeton toiminta edellyttää nimenomaan niiden ylikansallisen luonteen vuoksi EU:n tason toimintaa, joka on kuitenkin rajattava vain ehdottomasti tarpeellisiin toimiin. Ehdotuksen päätavoitteena on varmistaa tavaroiden vapaa liikkuvuus niillä aloilla, joita koskevia säännöksiä ei ole yhdenmukaistettu. Sen pitäisi aiheuttaa tämän tavoitteen saavuttamiseksi mahdollisimman vähäinen taloudellinen taakka, ja sitä olisi voitava soveltaa tehokkaasti ja helposti. Vaikutusten arviointiin sisältyy yksityiskohtaisempi ja teknisempi kuvaus tavoitteista ja odotetuista tuloksista. 5.4. Toteutustapa (alustava) Keskitetty hallinnointi – komissio hallinnoi suoraan. Huomautukset: Yksityiskohtaisen luettelon laatiminen niistä tuotteista ja tuotteiden näkökohdista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan, ja Internet-sivuston perustaminen, jolla kyseinen luettelo julkaistaan, edellyttää palvelujen hankintaa. 6. SEURANTA JA ARVIOINTI 6.1. Seurantamenettely Komissio valvoo yhteistyössä jäsenvaltioiden edustajien kanssa asetuksella perustetussa komiteassa yksityiskohtaisen luettelon laatimista niistä tuotteista ja tuotteiden näkökohdista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan, ja Internet-sivuston perustamista, jolla kyseinen luettelo julkaistaan. Lisäksi tuoteyhteyspisteitä voidaan tarvittaessa pyytää osallistumaan tähän valvontaan. 6.2. Arviointimenettely 6.2.1. Ennakkoarviointi Kyselytutkimukset ja kirjalliset lähteet osoittavat, että yksityiskohtaista luetteloa tuotteista ja tuotteiden näkökohdista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan, ei vielä ole olemassa. 6.2.2. Väli-/jälkiarviointien perusteella toteutetut toimenpiteet (aikaisemmat kokemukset vastaavasta toiminnasta) Ei sovelleta. 6.2.3. Tulevaa arviointia koskevat määräykset ja arviointien suorittamisvälit Tulevien arviointitoimien ehdot ja suorittamisväli määritetään sovellettavien sääntöjen mukaisesti. 7. Petostentorjunta Sisäisen valvonnan standardeja nro 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20 ja 21 sovelletaan täysimääräisesti. Komissio varmistaa tämän asetuksen nojalla rahoitettavien toimien toteutuksen yhteydessä, että yhteisön taloudellisia etuja suojataan petoksia, korruptiota ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä, tehokkailla tarkastuksilla ja perimällä aiheettomasti maksetut varat takaisin ja, jos väärinkäytöksiä havaitaan, tehokkailla, oikeasuhteisilla ja varoittavilla seuraamuksilla Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 sekä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 mukaisesti. 8. YKSITYISKOHTAINEN ERITTELY TARVITTAVISTA RESURSSEISTA 8.1. Ehdotuksen tavoitteet ja niihin liittyvät rahoituskustannukset Maksusitoumusmäärärahoina, milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | Virkamiehet tai väliaikaiset toimihenkilöt[19] (XX 01 01) | A*/AD | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | B*, C*/AST | 0.4 | 0.4 | 0.4 | 0.4 | 0.4 | 0.4 | Momentilta XX 01 02 rahoitettava[20] henkilöstö | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Momenteilta XX 01 04/05 rahoitettava muu henkilöstö[21] | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | YHTEENSÄ | 1.4 | 1.4 | 1.4 | 1.4 | 1.4 | 1.4 | 8.2.2. Toimintaan liittyvien tehtävien kuvaus Ehdotuksen jatkotoimien lisäksi tehtävät sisältävät myös seuraavat hallinnointitoimet: - yksityiskohtaisen luettelon laatiminen tuotteista tai tuotteiden näkökohdista, joihin vastavuoroista tunnustamista sovelletaan; - Internet-sivuston perustaminen, jolla kyseinen luettelo julkaistaan. 8.2.3. Henkilöresurssien lähteet (henkilöstösääntöjen alainen henkilöstö) Hallinnoinnista vastaavan henkilöstön nykyisten virkojen ja/tai toimien uudelleenjärjestely (henkilöstön sisäinen uudelleenjärjestely) 8.2.4. Muut viitemäärään sisältyvät hallintomenot (XX 01 04/05 – hallintomenot) milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Budjettikohta (numero ja nimi) | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 ja myöh. | YHT. | Muu tekninen ja hallinnollinen apu | - sisäinen | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | - ulkoinen | 0 | 0.5 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.7 | Tekninen ja hallinnollinen apu yhteensä | 0 | 0.5 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.7 | 8.2.5. Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot, jotka eivät sisälly viitemäärään milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Laji | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt (XX 01 01) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Momentilta XX 01 02 rahoitettava henkilöstö (ylim. toimihlöt, kans. asiantuntijat, sopimussuhteinen hlöstö jne.) (budjettikohta ilmoitettava) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot yhteensä (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 8.2.6. Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 ja myöh. | YHT. | XX 01 02 11 01 – Virkamatkat | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.05 | 0.3 | XX 01 02 11 02 – Konferenssit ja kokoukset | 0 | 0 | 0.1 | 0.1 | 0 | 0 | 0.2 | XX 01 02 11 03 – Komiteoiden kokoukset[22] | 0 | 0 | 0 | 0.1 | 0.1 | 0.1 | 0.3 | XX 01 02 11 04 – Selvitykset ja kuulemiset | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | XX 01 02 11 05 – Tietojärjestelmät | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 2 Muut hallintomenot yhteensä (XX 01 02 11) | 0.05 | 0.05 | 0.15 | 0.25 | 0.15 | 0.15 | 0.8 | 3 Muut hallintomenojen kaltaiset menot (eritellään budjettikohdittain) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Hallintomenot yhteensä lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 0.05 | 0.05 | 0.15 | 0.25 | 0.15 | 0.15 | 0.8 | [1] EUVL C , , p. . [2] EUVL C , , p. . [3] EUVL C , , p. . [4] EUVL C , , p. . [5] EYVL C 141, 19.5.2000, s. 5. [6] EYVL L 11, 15.1.2002, s. 4. [7] EYVL L 31, 1.2.2002, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 7 päivänä huhtikuuta 2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 575/2006 (EUVL L 100, 8.4.2006, s. 3). [8] EUVL L 191, 28.5.2004, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 23 päivänä toukokuuta 2006 annetulla komission asetuksella (EY) N:o 776/2006 (EUVL L 136, 24.5.2006, s. 3). [9] EUVL L 164, 30.4.2004, s. 44-; oikaisu EUVL L 220, 21.6.2004, s. 16. [10] EYVL L 235, 17.9.1996, s. 6. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/50/EY (EUVL L 164, 30.4.2004, s. 114). [11] EYVL L 110, 20.4.2001, s. 1. Direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2004/50/EY. [12] EUVL L 144, 30.4.2004, s. 62; oikaisu EUVL L 181, 18.5.2004, s. 25. [13] EYVL L 321, 30.12.1995, s. 1. [14] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätös sellaisena kuin se on muutettuna päätöksellä 2006/512/EY (EUVL L 200, 22.7.2006, s. 11). [15] EYVL L 204, 21.7.1998, s. 37. [16] Menot, jotka eivät kuulu kyseisen osaston xx lukuun xx 01. [17] Menot, jotka otetaan osaston xx momentille xx 01 04. [18] Menot, jotka otetaan lukuun xx 01 muille momenteille kuin xx 01 04 tai xx 01 05. [19] Kyseisen henkilöstön kustannukset EIVÄT sisälly viitemäärään. [20] Kyseisen henkilöstön kustannukset EIVÄT sisälly viitemäärään. [21] Kyseisen henkilöstön kustannukset sisältyvät viitemäärään. [22] Neuvoa-antava komitea.