FI    FI FI 
 
FI    FI  EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 26.10.2010 
SEK(2010) 1243 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
  
Oheisasiakirja tiedonantoon 
 
Kohti parempaa Euroopan katastrofiapua: pelastuspalvelun ja humanitaarisen avun 
rooli 
  
COM(2010) 600 
SEC(2010) 1242  
 
 
 
 
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
  
Oheisasiakirja tiedonantoon 
 
Kohti parempaa Euroopan katastrofiapua: pela stuspalvelun ja humanitaarisen avun rooli 
 
FI 3   FI A. Johdanto 
Vaikutustenarviointiraportilla on tarkoitus antaa komissiolle tiedot, joita se tarvitsee 
EU:n katastrofivalmiuksista annettava n tiedonannon laatimista varten. Tämä 
tiedonanto on tarkoitus hyväksyä marraskuu ssa 2010. Raportissa on etenkin tarkoitus 
antaa komissiolle tietoja niiden eri toimin tavaihtoehtojen toteut ettavuudesta, joilla 
voitaisiin kehittää EU:n valmiuksia antaa apua katastrofeissa EU:ssa ja EU:n ulkopuolella. 
Raportissa esitetyn arvioinnin ei  ole tarkoitus olla tyhjentä vä, vaan se on suhteutettu 
asetettuihin tavoitteis iin. Annettavassa tiedonannossa ei ehdoteta ratkaisuja, vaan 
siinä esitetään ainoastaan ehdotuksia siitä, m iten EU:n katastrofivalmiuksia voitaisiin 
kehittää, ja mahdollisesti suositellaan pa rhaana pidettyä vaihtoehtoa. Tämän vuoksi 
on katsottu, ettei tässä vaiheessa ole tarpeen  tehdä kattavaa vai kutusten arviointia. 
Jos tiedonannon pohjalta annetaan jatkossa varsinaisia säädöse hdotuksia, niihin on 
liitettävä valituista vaihtoehdoista tehty perusteellisempi vaikutusten arviointi. 
Raportissa keskitytään etenkin n iihin tiedonannon näkökohtiin, joilla on 
määritettävissä olevia vai kutuksia ja joiden vaikutuks et on sen vuoksi arvioitava. 
Tällaisia ovat muun muassa  uudet toimintapolitiikkaa koskevat vaihtoehdot sekä 
EU:n pelastuspalveluyhteistyön rakennetta ja  järjestämistä koskevat vaihtoehdot. 
Annettavassa tiedonannossa kä sitellään myös synergiaa humanitaarisen avun kanssa. 
Koska tällä osa-alueella kui tenkin vain esitetään poliittisia lausumia tarpeesta 
tehostaa EU:n nykyisiä toimia ja toimintatapoj a, näistä seikoista ei ole tarpeen tehdä 
erillistä vaikutus ten arviointia. 
B. Ongelman määrittely ja asetetut tavoitteet 
i. Ongelman määrittely 
EU:n nykyisen pelastuspalvelumekanismin tärkeä merkitys tunnustetaan laajalti. 
Mekanismi on toiminut käytännössä hyvin ja vastannut sille aset ettuja tavoitteita 
kaikilta osin. Sillä on saatu aikaan odotet tua parempia tuloksia. Tästä huolimatta 
esille on noussut ulkoisia tekijöitä, joiden vuoksi on tarpeen selvittää, olisiko 
mekanismin nykyistä tehtävää laajennetta va, ja jos tämä on tarpeen, miten. 
Tavoitteena on, että mekanismilla voitais iin vastata tuleviin haasteisiin 
kustannustehokkaalla tavalla siten, että sa malla varmistetaan toiminnan tehokas, 
nopea ja suunniteltavissa olev a koordinointi. Tämänhetkin en yleinen taloudellinen 
tilanne ja julkiseen talouteen kohdistuvat rajo itteet ovat esimerkkejä  seikoista, joiden 
vuoksi on tarpeen, että toimet toteut etaan mahdollisimman kustannustehokkaalla 
tavalla. Lisäksi luonnonkatastro fit ja ihmisen aiheuttamat katastrofit (ts. teknologian 
aiheuttamat katastrofit ja ympäristökatastro fit) ovat lisääntyneet EU:ssa ja muualla 
maailmassa. Tämä puolestaan merkitsee, että  mekanismin puitteissa toteutetaan yhä 
enemmän EU:n pelastuspalvelutoimia. Katastrofeilla on myös entistä enemmän 
vaikutuksia ja niiden seuraukset ovat entistä vakavampia. Tähän näyttäisivät 
vaikuttavan sellaiset seikat kuin ilmast onmuutos, terrorismi, kaupungistuminen sekä 
teollisen toiminnan lisääntyminen. Jotta voitaisiin estää se, että tarpeet lisääntyvät valmiuksia nopeammin, on erittäin tärk eää, että EU pystyy reagoimaan 
mahdollisimman tehokkaasti. Tämä voidaan aiempien kokemusten perusteella varmistaa pienin lisäresurssein. 
EU:n pelastuspalvelumekanismin suurin sen luonteesta johtuva puut e on se, että se 
on perustettu tuki- ja koordinointitoimin toja varten ja on sen vuoksi riippuvainen 
 
FI 4   FI jäsenvaltioiden tarjoamasta vapaaehtoises ta, tapauskohtaisesta avusta. Mekanismilla 
ei tämän vuoksi voida taata, et tä apua on aina s aatavilla suurkatastrofin tapahtuessa. 
Nykyisen järjestelmän luonteesta on seurauksena se, että EU:n 
pelastuspalvelumekanismilla reagoidaan tapahtumiin sen sijaan, että sillä ennakoitaisiin niitä. Koska ei voida ennalta tarkkaan tietää, millaista ja miten paljon 
apua kulloistakin hätätilannetta varten on tarj olla, seuranta- ja tiedotuskeskus ei pysty 
laatimaan avun käyttöä koskevia valmiussuunnitelmia. Tämä puolestaan johtaa väistämättä siihen, että ensimmäiset hätä tilanteen johdosta kä ynnistettävät toimet 
joudutaan toteuttamaan aina tilanteen mukaan osin valmistelematta, mikä vähentää 
toiminnan kokonais tehokkuutta . Tällaisesta tilanteesta on myös seurauksena se, että 
keskeisen avun toimittamista koskevat päätökset tehdään joskus myöhässä ja että avun toimitusnopeus riippuu siitä, tarjoavatko jäsenvaltiot apua ajoissa. Sellaisilla vaihtoehdoilla, joilla voidaan  lisätä järjestelmän ennustetta vuutta ja varm istaa, että 
jäsenvaltioiden apu pystytään koordinoimaan  entistä paremmin, voitaisiin varmasti 
saada aikaan lisäarvoa. Vuosien myötä on myös käynyt ilmi, että järjestelmä, jota jäsenvaltiot käyttävät 
toimittaessaan luontaissuorituksina annett avaa apua, lisää avun pirstaleisuutta. 
Jäsenvaltiot tarjoavat apua tietyssä hätätilanteessa us ein ottamatta huomioon EU:n 
tasolla toimitettavaa kokonaisapua. Tarjotun avun ja muiden toteutettavien toimien väliltä saattaa näin puuttua tietty johdonmukaisuus . Seuranta- ja tiedotuskeskus on 
itse asiassa usein havainnut, että jäsenvaltioiden antama apu kattaa osan apua pyytäneen valtion tarpeist a erittäin hyvin mutta os a tarpeista jää kokonaan 
kattamatta. Tehokkaammalla järjestelmällä, jo lla varmistetaan EU:n avustustoimien 
yhtenäisyys ja jossa h yödynnetään mahdollisimman tehokk aasti eri toimijoiden 
yhteistyön tarjoamat synergiaedut, voitais iin varmasti saavutt aa johdonmukaisuuteen 
ja kustannustehokkuuteen perustuvia etuja. 
ii. Tavoitteet 
Yleistavoitteena on kehittää ja parantaa EU :n katastrofivalmiuksia siten, että 
perustaksi otetaan kaikki käytettävissä olev at välineet, valmiudet ja asiantuntemus ja 
että samalla hyödynnetään mahdollisimman hyvin näiden osatekijöiden välinen synergia ja täydentävyys.  Ehdotettujen vaihtoehtoje n tavoitteena on luoda nykyistä 
vakaampi ja tehokkaampi järjestelmä, jolla  pystytään entistä paremmin suojaamaan 
ihmisiä, ympäristöä ja omaisuutta välittömästi hätätilanteen jälkeen. Myös Lissabonin sopimukseen perustuvi lla näkökohdilla on tärkeä merkitys tässä 
yhteydessä. Euroopan unioni n toiminnasta tehdyn sopimuksen 196 artiklassa 
vahvistetaan nimenomainen oikeusperust a unionin pelastuspalvelutoimille, joilla 
muun muassa tuetaan ja täydennetään jäse nvaltioiden kansallisen, alueellisen ja 
paikallisen tason toimintaa, joka koskee luonnon tai ihmisen aiheuttamien 
suuronnettomuuksien johdosta toteutettavi a toimia unionin alueella. Lisäksi 
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sop imuksen 222 artiklaan sisältyvällä 
yhteisvastuulausekkeella korostetaan kata strofivalmiuksien tehostamisen tarvetta. 
Kyseisessä lausekkeessa asetetaan jäsenvalt ioille oikeudellinen velvollisuus auttaa 
toisiaan hätätilanteessa ja EU:lle velvollis uus ottaa tällaisessa tilanteessa käyttöön 
kaikki käytettävissään olevat välineet. Yleistavoitteeseen pyritään seuraa vien erityistavoitteiden kautta: 
• tehostetaan EU:n katastrofia pua, mihin kuuluu myös toiminnan 
kustannustehokkuuden parantaminen 
• lisätään EU:n katastrofiavun johdonmukaisuutta 
 
FI 5   FI • lisätään toiminnan näkyvyyttä. 
Näiden tavoitteiden saavuttaminen ei edelly tä uuden mekanismin perustamista, vaan 
pikemminkin tarvitaan jo käytössä oleviin  välineisiin perustuva a kehittämistyötä. 
Tämän vuoksi mahdolliset lisäkustannukset ovat todennäköisesti kohtuullisia, myös suhteessa nykyisiin kustannuksiin. 
C. Toissijaisuusperiaate 
Katastrofienhallinta on pääasiassa jäse nvaltioiden vastuulla. Pelastuspalveluun 
liittyvä unionin tehtävä m ääritellään Euroopan union in toiminnasta tehdyn 
sopimuksen 196 artiklan 1 kohdassa, jonka mukaan unioni muun muassa tukee ja 
täydentää jäsenvaltioiden kansal lisen, alueellisen ja paikallisen tason toimintaa, joka 
koskee luonnon tai ihmisen aiheuttamien s uuronnettomuuksien johdosta toteutettavia 
toimia unionin alueella, sekä edistää pe lastuspalvelun ala lla toteutettavien 
kansainvälisen tason toimien johdonmukais uutta. Katastrofitilanteissa annettava 
pelastuspalveluapu on sen vuoksi osa-alue, jo lla unionilla on toissi jaisuusperiaatteen 
mukaisesti tukeva ja täydentävä tehtävä. Jotta vaikutusten arvioinnissa esitetyt ongelm at voitaisiin ratkaist a, tarvitaan EU:n 
tason toimintaa ja koordinoi ntia. Vaikka ensisijainen vastuu katastrofien johdosta 
toteutettavista toimista on jäsenvaltioi lla, mekanismista saadut kokemukset ovat 
osoittaneet, että kansalliset pelastus palveluresurssit saat tavat todellisuudessa 
osoittautua täysin riittämättömiksi suurissa  katastrofeissa. Tällöin tarvitaan apua 
muilta jäsenvaltioilta. EU:n tehtävänä tällä osa-alueella on vastata etenkin sellaisten 
tilanteiden hallinnoinnista, joihin liittyy merkittävä kansainvälinen ulottuvuus ja 
joissa tarvitaan kokonaistoiminnan koordinoi ntia ja kansallisen tason toimintaa 
laajempaa yhtenäistä toimintaa. Pelkillä kansalliselle tasolle rajoittuvill a toimilla ei voida varmistaa, että EU:n 
katastrofiapu on johdonmukaista, te hokasta ja vaikuttavaa. EU:n 
pelastuspalvelumekanismin ennustettavuuden, tehokkuuden ja näkyvyyden parantaminen edellyttää EU:n tasolla toteutettavia toimia, jotka ovat Euroopan 
unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 196 ar tiklassa määrättyje n tavoitteiden ja 
lainsäädäntömenettelyn mukaisia. Tätä tu lkintaa tukee kyseise n sopimuksen 222 
artiklaan sisältyvä yh teisvastuulauseke.  
Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta, että lähestymistapa on toissijaisuusperiaatteen mukainen, koska jäsenvaltiot eivät voi yksin saavuttaa 
tarkasteltavina olevia toimintapolitiikan  tavoitteita vaan niiden saavuttaminen 
edellyttää EU:n tason toimintaa, johon kaikki jäsenvaltiot osallistuvat. 
D. Toimintavaihtoehtojen arviointi 
i. Tarjolla olevat toimintavaihtoehdot 
Komissio on katsonut, että tarjolla ov at seuraavat toimintavaihtoehdot: 
• Vaihtoehto 1: Nykyisten toimintatapojen lakkauttaminen  
EU:n katastrofiapuun liittyvien nykyisten to imintatapojen lakkauttaminen merkitsisi 
nykyisistä välineistä luopumista ja kaiken niihin liittyvän toiminnan lopettamista. 
Tämän vaihtoehdon valitseminen edellyttäisi lisäksi sitä, että alalla luodaan uusi 
lähestymistapa tulevaisuutta varten.   
• Vaihtoehto 2: Nykyisen tilanteen säilyttäminen  
 
FI 6   FI Nykyisen tilanteen säilyttäminen merkitsis i EU:n katastrofiapuun liittyvien nykyisten 
toimintatapojen jatkamista sellaisenaan. Vaikutustenarviointiraportissa esitettyjä toimia ja siinä esitettyjen välineiden käyttämistä jatkettaisiin. Rahoitus perustuisi vuosiksi 2007–2013 laadittuun rahoituskehykseen. 
• Vaihtoehto 3: Jäsenvaltioiden varaval miuksista (henkilöresurssit ja muut 
resurssit) muodostettuun vapaaehtois een reserviin peru stuvien EU:n 
katastrofivalmiuksien luominen  
Tässä vaihtoehdossa valmiusryhmät ja muut resurssit säilyisivät jäsenvaltioiden 
määräysvallassa ja hallinnassa, mutta jäse nvaltiot sitoutuisivat nykyistä selkeämmin 
siihen, että ne ovat välittömästi käytettävi ssä EU:n pelastuspalvelutoimiin seuranta- 
ja tiedotuskeskuksen pyynnöstä. Lopullinen pä ätös resurssien käyttöön asettamisesta 
olisi jäsenvaltioilla, jotka saattavat tarvita kyseisiä resursseja myös omien 
kansallisten hätätilanteidensa vuoksi. Vara valmiuksia ei myös kään olisi tarpeen 
asettaa sivuun tai pitää käyttämättöminä si lloin kun niitä ei tarvita EU:n toimia 
varten, koska jäsenvaltiot voisivat käy ttää niitä omiin sisäisiin tarpeisiinsa. 
Jäsenvaltioiden varavalmiuksien käyttömahdo llisuus muodostaisi katastrofitilanteissa 
annettavan EU:n pelastuspalveluavun pe rustan sekä EU:n sisällä että sen 
ulkopuolella, ja sitä täydennettäisiin jäsenvaltioiden  tarjoamalla lisäavulla, jota 
jäsenvaltiot antaisiv at samaan tapaan kuin nykyisi n pelastuspalveluapua. Lisäksi 
voitaisiin pyrkiä entistä paremmin varmistamaan, että EU:n pelastuspalvelumekanismin kautta käyttöön  otetuille pelastus palveluresursseille 
saadaan näkyvyyttä kahdella tasolla (jäsenva ltioiden ja Euroopan tasolla), mitä ei 
onnistuttu varmistamaan EU:n Haitissa toteuttamien toimien tapauksessa. Sotilas- ja kuljetusapu, etenkin strategiset ilmakuljetusvalmiudet, olisi sisällytettävä 
tämän reservin resursseihin, jotka voidaan kanavoida seuranta- ja tiedotuskeskuksen kautta humanitaarista apua koskevan eur ooppalaisen konsensuksen ja kansainvälisten 
(etenkin Oslon) suuntaviivojen mukaisesti. Jäsenvaltioiden valmiuksista muodostuvan vapaaehtoisen reservin luomista olisi tuettava sitoutumalla yhteisen koulutuksen ja  yhteisten harjoitusten järjestämiseen, 
tähän liittyvän toiminnan kehittämiseen sekä kokemusten hyödyntämiseen ja niihin pohjautuvaan kehitystyöhön. Lisäksi olis i tarpeen laatia valmiussuunnitelmia 
ja -skenaarioita, jotta reservin tarjoamia mahdollisuuksia voitaisiin hyödyntää kaikilta osin. Tällaisilla toimilla on keskeinen merkitys järjestelmän tehokkuuden ja 
johdonmukaisuuden varmistamisessa. 
• Vaihtoehto 4: EU:n tason resursseja hyödyntävien EU:n 
katastrofivalmiuksien luominen  
EU:n rahoittamia täydentäviä resursseja  voitaisiin käyttää joidenkin 
erityistarpeiden kattamiseen tilanteissa, joissa EU:n toimissa on näiden tarpeiden osalta havaittavia puutteita ja joissa EU:n tason toimintaa pidetään kustannustehokkaampana vaihtoehtona. Erity istä huomiota olisi kiinnitettävä 
resursseihin, joita käytetään horisont aalisissa toimissa, kuten arvioinnissa 
(ympäristövaikutusten nopeaa arviointia varten  tarkoitetut moduulit), logistiikassa ja 
koordinoinnissa (etenkin teknisen avun tukiryhmät ja televiestintävä lineet). Tämän 
lähestymistavan pohjalta voitaisiin kehittää kaikki toiminnot kattava, kentällä toimiva EU:n koordinointikeskus, joka tarj oaa palveluja myös YK:lle. Täydentäviä 
EU-rahoitteisia resursseja voitaisiin käyttää myös sellaisissa arvoltaan merkittäviä erityisresursseja edellyttävissä tilanteissa,  joissa yhteisten resu rssien käytöllä ja 
 
FI 7   FI kustannusten jakamisella voidaan tehostaa toim intaa ja joissa kansalliset resurssit 
eivät yleensä ole riittäviä. Vaikka EU:n tason resurssien rahoittajana  on unioni, ne annettaisiin asianomaisten 
jäsenvaltioiden käyttöön, joille kyseisten resurssien hallinnointi siirrettäisiin. Tällaiset resurssit olisivat aina käytettävissä EU:n toim iin, mutta silloin  kun ne eivät 
ole käytössä, niitä hallinnoivat jäsenval tiot voisivat käyttää niitä kansallisiin 
tarkoituksiin. EU:n tason reservi voisi olla kooltaan pieni tai suuri tai siltä väliltä. Pienen reservin resurssit olisi tarkoite ttu kaikkein merkittävimpien puutteiden 
kattamiseen. Suuri reservi puolestaan sisä ltäisi runsaasti tärkeimpien osa-alueiden 
resursseja, jolloin jäsenvaltiot voisivat vähe ntää kansallisia valmiuksiaan ja jolloin 
voitaisiin samalla lisätä EU:n tason toimien kustannustehokkuutta. 
• Vaihtoehto 5: EU:n pelastus palvelujoukkojen perustaminen  
EU:n katastrofiapua voitaisiin epäilemättä tehostaa ja yhtenäistää perustamalla 
riippumattomat eurooppalaiset pelastuspa lvelujoukot, joilla on omat valmiudet, 
välineet, vahvuudet ja koordinointijärjestelyt,  ja liittämällä tähän valmiusorganisaatio 
ja nykyisten resurssien yhdistäminen. Tä llaisiin periaatteis iin perustuville 
eurooppalaisille joukoille olis i tarpeen antaa valtuudet, joiden nojalla ne voivat 
käyttää etukäteen määriteltyjä jäsenvaltioi den resursseja. Niiden olisi myös voitava 
saada käyttöönsä lisäresursse ja siitä riippumatta, onko EU:n katastrofivalmiuksissa 
todettu ennalta puutteita. Nämä resurssit an nettaisiin vapaaehtoisten jäsenvaltioiden 
käyttöön, joille niiden hallinnointi siirrettäi siin vaihtoehdossa 4 kuvattua vastaavalla 
tavalla. Jotta valmiusorganisaatiost a saataisiin uskottava, eu rooppalaisia valmiusjoukkoja 
varten olisi perustettava myös skenaarioiden ja toimintasääntöjen laatimisesta vastaava operatiivinen keskus sekä oma pe lastuspalvelualan ja humanitaarisen avun 
alan koulutuskeskus, joka huolehtii he nkilöstön, eurooppalaiset valmiusjoukot 
muodostavien kansallisten ja alueellist en ryhmien sekä EU:n palveluksessa 
työskentelevien arvioinnista vast aavien asiantuntijoiden koulutuksesta. 
ii. Analysoidut toimintavaihtoehdot 
Toimintavaihtoehtojen alustavan arvioinnin jälkeen todettiin, että vaihtoehtoihin 1 ja 
5 liittyi liian suuria sosiaalisia, taloudellis ia ja poliittisia epäkohtia. Vaihtoehto 2 
puolestaan merkitsee EU:n nykyisen toiminna n jatkamista sellaisenaan, joten se 
muodostaa perusskenaarion, johon muita vaih toehtoja on verrattava. Tavoitteisiin 
suhteutetussa vaikutusten arvioinnissa kesk ityttiin sen vuoksi vaihtoehtoihin 3 ja 4. 
E. Valittujen vaihtoehtojen tärkeimmät ta loudelliset, sosiaaliset ja ympäristöön 
kohdistuvat vaikutukset 
Kaikki vaihtoehdot edellyttävät Euroopan komission tiedotus- ja seurantakeskuksen 
koordinointi- ja analyysivalmiuksien parant amista. Tämä tehdään siitä riippumatta, 
mikä vaihtoehdoista valitaan, sillä tar koituksena on, että humanitaarisen avun 
pääosaston ja seuranta- ja tiedotuskeskuksen krii sikeskukset sulautetaan 
lähitulevaisuudessa aidoksi hätäapuke skukseksi, joka toimii kaikkina 
vuorokaudenaikoina ja joka vastaa EU :n katastrofiavun alaan kuuluvien 
siviilitoimien koordinoinnista. 
• Taloudelliset vaikutukset 
 
FI 8   FI i. Vaihtoehdon 3 taloudelliset vaikutukset 
Siirtyminen nykytilanteesta vapaaehtoiseen reserviin perustuvaan vaihtoehtoon ei 
todennäköisesti vaikuta merkittävästi pääomakustannuksiin. Voidaan itse asiassa hyvin olettaa, etteivät jäsenvaltiot ole ha lukkaita antamaan resursseja reservin 
käyttöön, elleivät ne voi olla varmoja siitä, että ne pystyvät edelle en täyttämään omat 
pelastuspalveluun liittyvät tarpeensa. Vapaaehto isen reservin resurssit olisivat näin 
vain pieni osa nykyisistä resursseista. Lisä ksi kun otetaan huomioon, että resurssien 
sitomiseen sovellettavien ehtojen mukaan resurssit voitaisiin nimenomaisesti ottaa takaisin reservistä, jos niitä tarvitaan kansallisiin tarpeisiin, on selvää, ettei jäsenvaltioille aiheudu li säkustannuksia välineistä. 
Kun tällaisen järjestelmän kehitystyö on s aatu päätökseen ja järjestelmä on kaikilta 
osin toiminnassa, sillä voidaan vähentää uusiin katastrofivalmiuksiin liittyvien, 
jäsenvaltioiden tasolla tehtävien lisäinvest ointien tarvetta. Joka inen jäsenvaltio on 
vastuussa sen varmistamisesta,  että sillä on riittävät valm iudet ennakoitavissa oleviin 
tai toistuviin riskeihin varautumiseksi. Jäsenvaltioiden perusresursseja täydentävien, reservissä pidettävien lisä valmiuksien yhteen kokoamisest a ja yhteiskäytöstä saattaa 
kuitenkin olla mahdollista saada taloudell ista hyötyä. Ylläpitämällä tällaisten 
valmiuksien reserviä EU:n tasolla ja ja kamalla kokonaiskustannukset jäsenvaltioiden 
kesken voidaan saavuttaa mittakaavaetuja ja saada aikaan säästöjä. 
Lisäksi voidaan yleisesti ottaen olettaa, ettei vaihtoehdosta 3 aiheudu resurssien 
käyttöön liittyviä lisäkustannuksia. Vaikka vapaaehtoisen reservin perustamisella 
voitaisiin epäilemättä taata se, että resurs sit ovat katastrofitilanteessa välittömästi 
saatavilla, sen ei pitäisi vaikuttaa kus tannuksiin, joita aiheutuu resurssien 
siirtämisestä ja niiden käytöstä paikan päällä. Sitä vastoin saattaa jopa olla mahdollista etenkin kuljetusten tapauksessa, että resursseja voidaan käyttää kustannustehokkaammin kuin muutoin olisi ollut mahdollista. Reserviin perustuvalla yhteisellä toiminnalla ja järjestelyn mahdollistamalla etukäteissuunnittelulla voitaisiin varmistaa, että kuljetusvai htoehdot pystytään selvittämään nykyistä 
nopeammin ja että eri paikoissa si jaitsevat resur ssit voidaan koota 
tarkoituksenmukaisella ta valla yhteen ja kuljettaa yhdessä, mikä vähentää 
kuljetusaikaa ja -kustannuksia . Lisäksi resurssit voitaisiin jakaa ilma-aluksiin entistä 
tehokkaammin. Ilmakuljetuskapasiteetti voitaisiin näin hyödyntää mahdollisimman 
tehokkaasti ja rajakustannuksia vähentää.  
Vaihtoehdolla 3 saattaa kuitenkin ol la vaikutusta to iminnan vuotuisiin 
kokonaiskustannuksiin, jos jäsenva ltioiden resurssien vuos ikäyttö lisääntyy sen 
vuoksi, että ne sisältyvät reserviin. Tällä saattaa myös olla merkittäviä 
henkilöstökustannuksiin liittyviä seurauksia jo illekin jäsenvaltioille. Lisäksi joillekin 
jäsenvaltioille voi n iiden organisaatiorakenteiden vuoks i aiheutua kusta nnuksia siitä, 
että ne tekevät tarvittavat organisatoriset ja sääntelylliset muutokset nykytilanteeseen. 
Se, millä tavoin resurssit valitaan reserv istä, ja itse reservin koko vaikuttavat 
merkittävästi edellä kuvattuihin kielteisiin  vaikutuksiin. Yksittäiseen jäsenvaltioon 
kohdistuvia kysynnästä johtuvia vaikutuksia voitaisiin liev entää esimerkiksi siten, 
että valinta perustuu parhaana pidetyn vaihtoehdon sijaan kiertoon pohjautuvaan 
järjestelmään. Lisäksi jos reservi on suuri, siihen sisällytettyjen yksittäisten valmiuksien kysyntä on suhteessa vähäisempää.  
 
FI 9   FI Vaikutuksia voitaisiin edelleen lieventää myös varmistamalla, että tiettyjä ennalta 
määrättyjä tukikelpoisia kustannuksia varten myönn etään EU:n rahoitusta. 
Seurauksena olisi uusi kustannustenjakomalli, jossa osa kustannuksista siirrettäisiin jäsenvaltioilta unionille. Jäsenvaltiot voisi vat tämän ansiosta kattaa osan niistä 
vuotuisista kokonaiskustannuksista , joita niille aiheutuu vapaaehtoiseen reserviin 
osallistumisesta. Lisäksi se tarjoaisi pienemmille jäsenvalt ioille kannustimen 
osallistua entistä laajemmin EU:n katast rofiaputoimiin. Tästä seurauksena oleva 
EU:n katastrofivalmiuksien paraneminen vähe ntäisi puolestaan niihin jäsenvaltioihin 
kohdistuvia paineita, joiden vastuulla on me rkittävä osa katastrofiavusta, ja antaisi 
EU:lle entistä paremmat mahdollisuudet reagoida vakaviin hätätilanteisiin EU:n ulkopuolella.  
ii. Vaihtoehdon 4 taloud elliset vaikutukset 
Tämän vaihtoehdon tärkein taloudellinen va ikutus olisi se, et tei jäsenvaltioille 
aiheudu pääomakustannuksia. EU-rahoittei sia täydentäviä resursseja ja 
ilmakuljetuskapasiteettia koskevilla hankinnoilla  varmistettaisiin, et tä jäsenvaltioilla 
on käytössään merkittävät yhteiset resurssit, joita ei aikaisemmin ole ollut tarjolla 
kansallisella tasolla, ilman että tämä ede llyttää jäsenvaltioilta lisäinvestointeja. Tämä 
varma saatavuus olisi merkittävä etu, joka  on huomattavasti suurempi kuin edut, joita 
voidaan mahdollisesti saada vapaaehtoisen reservin toteuttamisesta. Jos EU:n tasolla tehdään yksi kokonaisinvestoin ti sellaisten täydentävien resurssien hankkimiseksi, 
jotka ovat kaikkien jäsenvaltioiden yhteisiä ja  joita ne kaikki voivat käyttää, EU:lta 
edellytettävä investointi on todennäköisesti huomattavasti pienempi kuin investointi, 
joka tarvittaisiin, jos kaikki  jäsenvaltiot hankkisivat tällai set resurssit itse. Lisäksi 
kun tarkastellaan resursseja, joihin liittyviä valmiuksia on tarkoitus lisätä, tämä vaihtoehto tarjoaisi erittäin merk ittäviä kustannustehokkuuteen ja yleiseen 
tehokkuuteen liittyviä etuja vähentämällä jäse nvaltioiden kansallisten investointien 
tarvetta.  
Vaihtoehtoon 4 liittyy myös toinen me rkittävä taloudellinen etu, sillä kyseinen 
vaihtoehto tarjoaa mahdollisuuden entistä kustannustehokkaampiin ratkaisuihin. Kaikkien jäsenvaltioiden käytettävissä olevilla EU:n tason resursseilla lisättäisiin katastrofitilanteissa to teutettavien toimien kus tannustehokkuutta huomattavasti 
vähentämällä mobilisointikustannuksia (verra ttuna tällaisten resurssien kaupalliseen 
vuokraukseen) ja nopeuttama lla ja tehostamalla toimia. Lisäksi yhteisistä 
kuljetuksista ja yhteisestä logistiikasta voitaisiin saada merkittäviä tehokkuusetuja ja 
muita mittakaavaetuja. 
Jäsenvaltioiden käytettäviksi annettavie n EU:n tason lisäresurssien hankkimisella 
tehostettaisiin myös resurssien käy ttöä ja parannettaisiin kustannustehokkuutta 
operatiivisella tasolla pitk älti samaan tapaan kuin vaihtoehdossa 3. Lisäksi EU 
kattaisi kaikki täydentävien EU-rahoitteist en resurssien valmiudessa pitämisen ja 
käytön kustannukset, jolloin varmiste ttaisiin uuden kustannustenjakomallin 
soveltaminen ja se, että kaikki kustannuks et voidaan siirtää unionin vastattaviksi. 
Kustannusten osalta EU:n tason valmi uksien luominen edellyttää jonkinlaista 
tarjouskilpailu- ja hallinnointijärjestelyä.  
• Sosiaaliset vaikutukset 
 
FI 10   FI Raportissa tarkastelluilla vaihtoehdoilla ei katsottu olevan varsinaisia sosiaalisia 
vaikutuksia mutta niillä todettiin olevan  merkittäviä yhteiskunnallisia vaikutuksia. 
Jos toimet voidaan toteuttaa viipymättä ja määrätietoisesti käyttämällä jäsenvaltioiden resur sseista muodostettua reserviä (vaihtoehto 3) tai EU:n tason 
resursseja (vaihtoehto 4), olisi epäilemättä mahdollista rajoittaa uhrien määrää, 
vähentää kärsimystä ja varmistaa, et tä yksilöille ja yhteisöille aiheutuu 
mahdollisimman vähän vahinkoa. Tällä olis i kiistämättä myönteisiä vaikutuksia 
niihin yhteiskuntiin, jo ihin katastrofien va ikutukset kohdistuvat.  
Lisäksi entistä johdonmukaisemmalla ja te hokkaammalla katastrofi avulla lisättäisiin 
ihmisten luottamusta EU:n kykyyn toimia katastrofitilanteissa. Tällä olisi 
kahdenlaisia seurauksia. Ensinnäkin kata strofin kohteeksi jout unut väestö olisi 
entistä halukkaampi tekemään  yhteistyötä EU:n kanssa, mikä saattaisi vaikuttaa 
myös mahdollisuuteen tehdä muuta yhteist yötä kolmansien maiden kanssa. Toiseksi 
lisääntyneellä luottamuksella EU:n katast rofiapuun autettaisiin saamaan toiminnalle 
kansalaisten ja valtioiden tuki.  Tässä yhteydessä olisi otet tava huomioon, että valits emalla jäsenvaltioiden 
hallinnoitaviksi siirrettävät EU:n resurs sit (vaihtoehto 4) EU  osoittaisi eniten 
solidaarisuutta Euroopan unionin toim innasta tehdyn sopimuksen 222 artiklassa 
edellytetyllä ja kansalaistensa toivei ta ja odotuksia vastaavalla tavalla.  
• Ympäristövaikutukset 
Sekä resursseista muodostetulla vapaaehtoise lla reservillä (vaihtoehto 3) että EU:n 
tason resursseilla (vaihtoehto 4) EU voi si varmistaa, että apua on saatavilla 
hätätilanteissa välittömästi. EU voisi näiden vaihtoehtojen mukanaan tuoman 
lisääntyneen johdonmukaisuuden ja tehokku uden ansiosta reagoida entistä 
nopeammin hätätilanteisii n. Se voisi näin samalla vähentää katastrofien 
ympäristövaikutuksia merkittävästi (esimerkiksi kun metsäpaloon reagoidaan välittömästi ja tehokkaasti, voidaan merkittävästi vähentää sen aiheuttamia 
ympäristövahinkoja). 
F. Vaihtoehtojen vertailu 
Vaihtoehtoja vertailtiin seuraavien kriteerien perusteella: 
• miten tehokkaasti vaihtoehdolla saavutetaan asetut tavoitteet 
• vaihtoehdon kustannustehokkuus, 
• miten hyvin vaihtoehto vastaa EU:n kokonaistavoitteita, strategioita ja 
painopisteitä. 
Vaihtoehtoja verrattiin perusskenaari oon (vaihtoehdossa 2 kuvattu nykytilanne). 
Päätelmistä esitettiin graafisia yht eenvetoja kuvioina ja kaavioina.  
Sekä vaihtoehdolla 3 että vaihtoehdolla 4 oli perusskenaarioon verrattuna selkeitä 
etuja, joiden vuoksi ne  olivat kaikkien kriteerien os alta perusskenaariota parempia 
vaihtoehtoja. Päätelmänä oli tämän vuoksi, että näitä vaihtoehto ja olisi pidettävä 
perusskenaariota parempina. Vertailussa tu livat esille etenki n vaihtoehdon 3 edut, 
jotka liittyivät siihen, että kyseine n vaihtoehto oli toissijaisuus- ja 
suhteellisuusperiaatteiden mukainen, se kä vaihtoehdon 4 edut, jotka liittyivät 
tehokkuuteen ja (mahdolliseen) kustannustehokkuuteen (joka liittyy etenkin siihen, että EU:n tason valmiuksia käytetään horisontaalisiin tehtäv iin, ja arvoltaan 
merkittävien erityisresurssien tarjoamiseen). Näiden kahden vaihtoehdon edut ja 
 
FI 11   FI haitat suhteutettiin keskenään. Tarkoituks ena oli luoda mahdollisimman tehokas ja 
johdonmukainen järjestelmä siten, että sa malla varmistetaan, että kielteisiä 
vaikutuksia ja kustannuksia aiheutuu mahdollisimman vähän. 
Tuloksena oli kahden parhaan vaihtoehdon yhdistäminen. Ensisijaiseksi otettiin 
vaihtoehto 3, koska se vastas i parhaiten toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita. 
Huomioon otettiin kuitenkin myös eräitä va ihtoehtoon 4 sisältyneitä osatekijöitä, 
joiden avulla voitiin varmistaa, että ratkai su tuottaa merkittävä sti taloudellista hyötyä 
koko EU:lle. 
Eri vaihtoehtojen suhteellisten vahvuuksie n perusteella laadittiin yhdistelmä, joka 
koostuu seuraavista osatekijöistä: 
• Jäsenvaltioiden resursseista muodoste ttu vapaaehtoinen reservi, jonka 
resurssit jäsenvaltiot ovat sitoutuneet  antamaan EU:n toimien käyttöön.  
Tämä reservi olisi otettava järjestelmän  perustaksi. Reservin koostumuksesta ja 
koosta päätetään myöhemmin. 
• Jäsenvaltioiden tarjoamat kertaluonteiset täydentävät resurssit. Nämä resurssit 
annettaisiin käyttöön samaan  tapaan kuin EU:n nykyisessä 
pelastuspalvelumekanismissa.  
• Täydentävät EU:n tason resurssit. Näitä resursseja käytettäisiin silloin kun 
kustannustehokkuuteen liittyvät näkökohdat ovat  tärkeämpiä kuin ne poliittiset 
haitat, joita aiheutuu jäsenvaltioiden re surssien käyttämättä jättämisestä.  
Tätä järjestelmää voitaisiin edelleen tehostaa antamalla säännöllistä tukea sellaisille 
humanitaarisille järjestöille, jotka vastaavat kansainvälisiin humanitaarisiin avustustoimiin liittyvien hätäaputarvi kkeiden ennakoivasta sijoittamisesta ja 
hallinnoinnista, sekä varmistamalla, että järjestelmän tukena on sotilasresursseja 
tietyissä erityistilanteissa.