Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomus (1) asiassa AT.40346 – Ylikansalliset, valtion ja valtion virastojen joukkovelkakirjat

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2021/C 418/10)

1. Päätösluonnoksessa todetaan SEUT-sopimuksen 101 artiklan ja ETA-sopimuksen 53 artiklan rikkominen, johon on osallistunut neljä yritystä Yhdysvaltain dollareina liikkeeseen laskettujen ylikansallisten, valtion ja valtion virastojen joukkovelkakirjojen markkinoilla. Yritykset ovat Bank of America Merrill Lynch (BAML), Crédit Agricole, Credit Suisse ja Deutsche Bank, jäljempänä yhdessä ”osapuolet” (2).

2. Asia käynnistyi Deutsche Bankin 4. elokuuta 2015 tekemän sakoista vapauttamista koskevan hakemuksen perusteella. Komissio myönsi Deutsche Bankille ehdollisen vapautuksen sakoista 4. joulukuuta 2015.

3. Komissio käynnisti 20. joulukuuta 2018 asetuksen (EY) N:o 773/2004 (3) 2 artiklan 1 kohdan mukaisen menettelyn Deutsche Bankia, Credit Suissea, Crédit Agricolea ja BAML:ää vastaan.

4. Komissio antoi osapuolista väitetiedoksiannon 20. joulukuuta 2018. Väitetiedoksianto annettiin osapuolille tiedoksi 21. joulukuuta 2018.

5. Asiakirja-aineisto annettiin käyttöön sähköisellä tallennusvälineellä 21. joulukuuta 2018 – 3. tammikuuta 2019 ja kilpailun pääosaston tiloissa 15.–22. tammikuuta 2019. Joitakin Crédit Agricolen antamia tietoja paljastettiin muille osapuolille 7.–14. helmikuuta 2019 järjestetyssä neuvotteluun perustuvassa julkistamismenettelyssä (4). Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja ei saanut kanteluita asiakirja-aineiston saatavuudesta.

6. Kilpailun pääosasto antoi kaikille osapuolille alustavasti kahdeksan viikkoa aikaa vastata väitetiedoksiantoon. Joidenkin osapuolten pyynnöstä kilpailun pääosasto jatkoi määräaikaa 28. päivään maaliskuuta 2019 BAML:lle ja 29. päivään maaliskuuta 2019 Crédit Agricolelle ja Credit Suisselle. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja ei saanut muita jatkopyyntöjä.

7. BAML:n ja Crédit Agricolen toimittamien lisäselvityspyyntöjen perusteella kilpailun pääosasto lähetti helmikuussa 2019 kaikille osapuolille kirjeet, joissa annettiin lisätietoja komission ehdottamasta sakkojen laskentamenetelmästä, erityisesti vertailuarvosta, jota komissio käyttäisi myynnin arvoa varten.

8. Kaikki osapuolet antoivat vastauksensa sovellettavissa määräajoissa. Väitetiedoksiantoon antamissaan vastauksissa kaikki kiistävät osapuolet eli BAML, Crédit Agricole ja Credit Suisse huomauttivat tarvitsevansa lisätietoa sakkojen laskentamenetelmästä. Crédit Agricole lähetti 3. heinäkuuta 2019 kilpailun pääosastolle kirjeen, jossa täydennettiin sen vastausta väitetiedoksiantoon sakkojen osalta.

9. Kaikki osapuolet osallistuivat 10. ja 11. heinäkuuta 2019 järjestettyyn suulliseen kuulemiseen.

10. Syys- ja lokakuussa 2019 BAML toimitti kuulemisesta vastaavalle neuvonantajalle 10. heinäkuuta 2019 asiassa Icap annetun tuomion (5) perusteella kirjallisesti lisähuomautuksia, joissa se pyysi, että kuulemisesta vastaava neuvonantaja määräisi kilpailun pääosaston paljastamaan ehdottamansa seuraamuksia koskevan menetelmän BAML:lle ja antamaan tälle mahdollisuuden esittää näkökantansa menetelmästä ennen kuin asiassa tehtäisiin lopullinen päätös (6).

11. Kuulemisesta vastaava neuvonantaja vastasi BAML:lle marraskuussa 2019 ja ilmoitti, että tämän pyyntö paljastaa lisätietoja ehdotetusta sakkojen laskentamenetelmästä oli pantu merkille. Kuulemisesta vastaava neuvonantaja kuitenkin ilmoitti, että päätöksessä 2011/695/EU, jossa esitetään tyhjentävästi kuulemisesta vastaavan neuvonantajan valtuudet, ei myönnetä sille valtuuksia tehdä päätöstä, jolla määrätään ehdotettua menetelmää koskevien lisätietojen paljastamisesta.

12. Marraskuussa 2020 kilpailuasioista vastaava komission jäsen, johtava varapuheenjohtaja Vestager, lähetti kaikille osapuolille kirjeen, jossa annettiin yksilöllistä lisätietoa sakkojen laskentamenetelmästä ja kiinnitettiin erityistä huomiota myynnin arvon suunnitellun vertailuarvon yksilölliseen laskentaan ja tulokseen (7) kunkin osapuolen kannalta (sakkoja koskeva kirje).

13. DB vastasi joulukuussa 2020 ja kolme kiistävää osapuolta tammikuussa 2021. Kyseiset kolme osapuolta väittivät muun muassa, että niiden puolustautumisoikeuksia oli heikennetty, koska sakkoja koskevassa kirjeessä välitettyjen tietojen olisi pitänyt sisältyä väitetiedoksiantoon, ja ne pyysivät, että niitä kuullaan suullisesti suullisessa kuulemisessa (BAML) tai vaihtoehtoisessa muodossa (Credit Suisse, Crédit Agricole (8)).

14. Kuten päätösluonnoksessa todetaan, unionin yleisen tuomioistuimen asiassa Campine antamassa tuomiossa (9) tuetaan näkemystä siitä, että väitetiedoksiantoa koskevassa vaiheessa komission ei ollut tarvinnut tehdä lopullista päätöstä sakkojen määrän määrittämistä koskevasta lopullisesta menetelmästä, jota se aikoi käyttää, ja että sakkojen laskentamenetelmää koskevia lisäselvityksiä voitaisiin antaa kirjeitse eikä täydentävänä väitetiedoksiantona.

15. Koska suulliseen kuulemiseen ei ole lähtökohtaisesti oikeutta, kunhan näkökannat voidaan tosiasiallisesti esittää kirjallisesti (10), ja koska asetuksen (EY) N:o 773/2004 12 artiklassa säädetään oikeudesta suulliseen kuulemiseen vain väitetiedoksiannon perusteella, toista suullista kuulemista ei edellytetty lakisääteisesti.

16. Väitetiedoksiantoon verrattuna päätösluonnoksessa i) säilytetään kahden osapuolen rikkomuksen lyhyempi kesto ja ii) ei säilytetä sakon laskennassa raskauttavaa seikkaa, joka liittyy siihen, että yksi osapuoli olisi väitetysti jarruttanut tutkintaa.

17. Kuulemisesta vastaava neuvonantaja on päätöksen 2011/695/EU 16 artiklan mukaisesti tutkinut, käsitelläänkö päätösluonnoksessa ainoastaan sellaisia väitteitä, joista osapuolille on annettu mahdollisuus esittää näkökantansa, ja on tullut myönteiseen päätelmään.

18. Edellä kerrotun perusteella kuulemisesta vastaava neuvonantaja katsoo, että tässä menettelyssä on kunnioitettu osapuolten menettelyoikeuksien tosiasiallista käyttöä.

Brysselissä 27 päivänä huhtikuuta 2021. Wouter WILS

(1) Laadittu kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan tehtävästä ja toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 13 päivänä lokakuuta 2011 annetun Euroopan komission puheenjohtajan päätöksen 2011/695/EU (EUVL L 275, 20.10.2011, s. 29), jäljempänä ”päätös 2011/695/EU”, 16 ja 17 artiklan mukaisesti.

(2) Asiaankuuluvat vastaavat oikeushenkilöt ovat Merrill Lynch International ja Bank of America Corporation; Crédit Agricole Corporate and Investment Bank ja Crédit Agricole SA; Credit Suisse Securities (Europe) Limited ja Credit Suisse Group AG; ja DB Group Services (UK) Limited, Deutsche Securities, Inc. ja Deutsche Bank AG.

(3) Komission asetus (EY) N:o 773/2004, annettu 7 päivänä huhtikuuta 2004, EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisten komission menettelyjen kulusta (EUVL L 123, 27.4.2004, s. 18).

(4) Crédit Agricole oli ennen väitetiedoksiannon hyväksymistä lähettänyt kuulemisesta vastaavalle neuvonantajalle päätöksen 2011/695/EU 8 artiklan 2 kohdan mukaisen pyynnön olla paljastamatta kyseisiä tietoja muille osapuolille. Crédit Agricolen väite tietojen arkaluonteisuudesta hyväksyttiin alustavasti. Neuvotteluun perustuva julkistamismenettely ratkaisi ongelman.

(5) Unionin tuomioistuimen tuomio 10. heinäkuuta 2019, komissio v. Icap ym., C-39/18 P, ECLI:EU:C:2019:584. Kyseisen tuomion 34 kohdassa tuomioistuin totesi, että kun komissio poikkeaa asetuksen (EY) N:o 1/2003 23 artiklan 2 kohdan a alakohdan mukaisesti määrättävien sakkojen laskennasta annetuista suuntaviivoista (sakkoja koskevat suuntaviivat) (EUVL C 210, 1.9.2006, s. 2) ja ”soveltaa toista menetelmää, joka on erityisesti mukautettu kartellia edesauttaneiden yritysten tilanteen erityispiirteisiin, puolustautumisoikeuksien kannalta on tarpeen, että tämä metodologia paljastetaan niille, joita asia koskee, jotta ne voivat esittää kantansa niistä seikoista, joiden perusteella komissio aikoo tehdä päätöksensä”.

(6) Credit Suisse teki kilpailun pääosastolle samanlaisen huomautuksen lokakuussa 2019.

(7) Väitetiedoksiannossa todettiin, että vaikka komissio aikoo soveltaa sakkoja koskevissa suuntaviivoissa esitettyä menetelmää, koska ylikansalliset, valtion ja valtion virastojen joukkovelkakirjat eivät tuota liikevaihtoa tavanomaisessa merkityksessä, komissio soveltaisi sakkojen määrittämisen lähtökohtana myynnin arvon nimenomaista vertailuarvoa, joka perustuu kaupankäynnin kohteena olevien ylikansallisten, valtion ja valtion virastojen joukkovelkakirjojen vuotuistettuihin nimellismääriin, joihin sovelletaan tiettyä mukautuskerrointa.

(8) Crédit Agricole lähetti maaliskuussa 2021 kilpailun pääosastolle (ja jäljennöksenä kuulemisesta vastaavalle neuvonantajalle) uuden kirjeen, jossa se toisti pyyntönsä siitä, että komissio selventäisi sakkojen laskentamenetelmää koskevan komission kirjeen tilaa, ja pyysi kunnioittamaan kaikkia puolustautumisoikeuksia antamalla osapuolille mahdollisuuden esittää näkökantansa suullisesti. Kilpailun pääosasto vastasi Crédit Agricolelle antamalla selityksiä, joiden sisältö vastaa tämän kuulemisesta vastaavan neuvonantajan kertomuksen 14 ja 15 kohtaa.

(9) Unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 7. marraskuuta 2019, Campine ja Campine Recycling v. komissio, T-240/17, ECLI:EU:T:2019:778, 355–360 kohta.

(10) Ks. Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomiot 23. marraskuuta 2006, Jussila v. Suomi (kanne nro 73053/01), 40–49 kohta; 19. huhtikuuta 2007, Vilho Eskelinen & ym. v. Suomi (kanne nro 63235/00), 72–75 kohta; ja 23. lokakuuta 2018, Produkcija Plus storitveno podjetje d.o.o. v Slovenia (kanne nro 47072/15), 54 kohta; Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen päätös 13. maaliskuuta 2012, Bouygues Telecom v. Ranska (kanne nro 2324/08), 69–71 kohta; unionin tuomioistuimen määräykset 21. maaliskuuta 2019, Troszczynski v. parlamentti, C-462/18 P, ECLI:EU:C:2019:239, 52–55 kohta; ja 21. maaliskuuta 2019, Gollnisch v. parlamentti, C-330/18 P, ECLI:EU:C:2019:240, 60–61 kohta; unionin yleisen tuomioistuimen tuomio 4. helmikuuta 2014, Syrian Lebanese Commercial Bank v. neuvosto, T-174/12 ja T-80/13, ECLI:EU:T:2014:52, 147 kohta; julkisasiamies Wahlin ratkaisuehdotus 3. syyskuuta 2015, SKW Stahl- Metallurgie v. komissio, C-154/14 P, ECLI:EU:C:2015:543, 49 ja 58 kohta; sekä unionin yleisen tuomioistuimen tuomiot 8. toukokuuta 2019, Lucchini v. komissio, T-185/18, ECLI:EU:T:2019:298, 49 kohta; ja 5. lokakuuta 2020, HeidelbergCement ja Schwenk Zement v. komissio, T-380/17, ECLI:EU:T:2020:471, 634 kohta.