EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 16.04.1997 
KOM(97) 156 1opull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
VÄHITEN KEHITTYNEIDEN MAIDEN MARKKINOILLEPÄÄSYN 
PARANTAMINEN 

VÄHITEN KEHITTYNEIDEN MAIDEN MARKKINOILLEPÄÄSYN 
PARANTAMINEN 
SISÄLLYSLUETTELO 
JOHDANTO 
• Aihe 
• Kansainväliset suuntaukset 
• Eurooppaa koskevat tavoitteet 
1. VÄHITEN KEHITTYNEITÄ MAITA KOSKEVA EUROOPAN 
YHTEISÖN KAUPPAPOLITIIKKA 
1.1. Markkinoillepääsyn edellytykset 
- edunsaajat 
- vähiten kehittyneitä AKT-valtioita koskeva Lomén kauppajärjestelmä 
- yleisen tullietuusjärjestelmän soveltaminen käytännössä AKT-valtioihin 
kuulumattomiin vähiten kehittyneisiin maihin 
- yleinen arviointi 
1.2. Vapauttamisen laajentamismahdollisuudet 
- maataloustuotteiden kauppa 
- tullietuusjärjestelmän hyödyntäminen - AKT-valtioihin kuulumattomat 
vähiten kehittyneet maat 
- Euroopan yhteisön ja AKT-vallioidcn tulevaisuuden suhteita koskeva 
vihreä kirja 
2. SINGAPOREN MINISTERIKOKOUKSEN TULOKSET JA EUROOPAN 
YHTEISÖN ASEMA 
2.1. WTO.n toimintasuunnitelma 
2.2. Markkinoillepääsyn parantamisen vaihtoehdot: Euroopan yhteisön 
haasteet 
3. PÄÄTELMÄT/EHDOTUKSET 
VÄHITEN KEHITTYNEIDEN MAIDEN MARKKINOILLEPÄÄSYN 
PARANTAMINEN 
JOHDANTO 
Kansainvälinen yhteisö on tunnustanut, että vähiten kehittyneiden maiden lisääntyvä 
syrjäytyminen kansainvälisessä kaupassa ja kansainvälisessä kau^pajärjestclmässä on 
vakava ongelma. Singaporessa kokoontuneet WTO-maiden ministerit ovat sopineet 
aloitteista, jotka koskevat sekä markkinoillepääsyn parantamista että teknisen avun 
yhteensovittamista hyväksymällä laaja-alaisen toimtntasuunnitelrnan vähiten 
kehittyneiden maiden hyväksi ja järjestämällä ensi kesäkuun lopussa pidettävän 'korkean 
tason kokouksen. 
Tässä tiedonannossa ehdotetaan pitkän aikavälin strategiaa, jonka tavoitteena on parantaa 
vähiten kehittyneiden maiden vähiten kehittyneiden maiden etuuskohteluun perustuvaa 
pääsyä Euroopan yhteisön markkinoille WTO:n toimintasuunnitelmassa esitettyjen 
vaihtoehtojen perusteella. Kyseisen strategian ensimmäisessä vaiheessa suunnitellaan 
sellaisten vähiten kehittyneille maille tarkoitettujen etuuksien yhteensovittamista, jotka 
nykyään perustuvat Lomén järjestelmään ja yleiseen tullietuusjärjestelmään, sekä 
määrätään alkuperäsääntöjen joustavammasta soveltamisesta. Lopuksi kaikki maat 
kattavan etuusjärjestelmän vaihtoehto voitaisiin ottaa huomioon myöhemmässä vaiheessa 
seuraavan tariffeja koskevan neuvottelukierroksen yhteydessä. 
Tässä asiakirjassa ei käsitellä sellaista laajempaa kysymystä, joka liittyy vähiten 
kehittyneiden maiden tarvitsemaan tekniseen apuun, jotta ne voisivat hyödyntää 
tehokkaammin kaupan vapauttamisen tarjoamia mahdollisuuksia. Tätä asiaa koskeviin 
aloitteisiin keskitytään korkean tason kokouksessa, josta sovittiin Singaporessa pidetyssä 
WTO:n ministerikokouksessa ja joka pidetään Genevessä myöhemmin tämän vuoden 
aikana. 
Aihe 
Vähiten kehittyneiden maiden1 osuus kansainvälisestä kaupasta ja sijoituksista on 
edelleen huolestuttavan pieni. Vaikka maailmanlaajuinen kauppa on kasvanut, 
kyseisten maiden osuus maailman kokonaisviennistä ja niiden vientituotteiden 
kokonaisarvo ovat viime vuosina pienentyneet samalla, kun niiden tuonnin määrä on 
pysynyt ennallaan. Koska alkutuotteiden osuus maailmankaupasta vähenee jatkuvasti, 
Sellaisina, kuin ne on määriteltyinä Ylulistyneulon Kansakuntien perusteilla (liitteet I ja II). 
niiden hinnat ovat pitkään olleet alhaiset ja ne vaihtelevat suuresti, vähiten 
kehittyneiden maiden jatkuva riippuvuus näistä tuotteista selittää suurelta osin näiden 
maiden viennin ja kasvun heikkoa menestystä sekä niiden taloudellista 
haavoittuvuutta. Sijoitusten kohdalla tilanne on samanlainen; kehitysmaiden osuus 
ulkomaisista suorista sijoituksista on kokonaisuudessaan kasvanut jyrkästi viime 
vuosina, mutta tämä kasvu on kohdistunut etupäässä noin kahteenkymmeneen Itä- ja 
Kaakkois-Aasian sekä Latinalaisen Amerikan valtioon, kun taas vähiten 
kehittyneisiin maihin on ohjautunut suhteellisen pieni osa ulkomaisista suorista 
sijoituksista. 
2. Vähiten kehittyneiden maiden suhteellinen osuus maailmankaupasta on hyvin pieni -
vuonna 1993 (viimeinen vuosi, jolta on saatavilla täydellisiä tilastotietoja) se oli alle 
puoli prosenttia. Tämä voi kuitenkin vastata suurelta osin kyseisten maiden 
ulkomaankauppatarpeita. Vähiten kehittyneiden maiden viennin osuus niiden 
bruttokansantuotteesta on 9 prosenttia kun taas tuonnin osuus on 16 prosenttia. On 
selvää, että kaikilla toimenpiteillä, jotka parantavat vähiten kehittyneiden maiden 
pääsyä vientimarkkinoille, voitaisiin auttaa näitä maita pienentämään tätä suurta 
epätasapainoa. Vertailun vuoksi voidaan mainita, että virallisen kehitysavun osuus oli 
vuonna 1993 hieman yli 8,5 prosenttia vähiten kehittyneiden valtioiden 
bruttokansantuotteesta. 
Vähiten kehittyneiden maiden tuonnin rakenteen ja määrän syynä ovat osittain niiden 
yleisesti heikot tuotantorakenteet sekä teollisuusmaiden niille nykyisin myöntämät 
kauppaetuudet. 
Teollisuusmaiden tuonti vähiten kehittyneistä maista on usein vaihdellut tavaroiden 
hintojen muutosten myötä. Kaupan koostumus vaihtelee vähiten kehittyneiden 
maiden välillä, mutta niistä useimmille hyödykkeiden vienti on teollisuustuotteiden 
ohella tärkeää. Viimeksi mainittujen tuotteiden kaupan määrä riippuu osittain 
kohdemarkkinoista ja vallitsevasta kauppajärjestelmästä. 
Kansainväliset suuntaukset 
3. G7-valtioiden päämiehet tunnustivat Lyonissa vuonna 1996 pidetyssä 
huippukokouksessa tämän ongelman vakavuuden ja keskittyivät erityisesti siihen, 
miten vähiten kehittyneet maat voitaisiin ottaa osaksi maailmantalouden toimintaa. 
He tunnustivat, että tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää kauppapolitiikan 
lisäksi myös kaikkien muiden poliittisten välineiden käyttöönottoa, mutta katsoivat 
myös, että markkinoillepääsyn parantaminen vähiten kehittyneistä maista tulevan 
tuonnin osalta oli tärkeä kehityksen osa-alue ja ilmoittivat seuraavaa: 
"Tässä yhteydessä tutkimme itse kukin sitä, miten voisimme parantaa vähiten 
kehittyneiden maiden pääsyä markkinoillemme ja rohkaista toisia - mukaan lukien 
muut kehitysmaat - toimimaan samoin". 
4. Näitä ajatuksia on kehitetty Maailman kauppajärjestössä (WTO), ja ne muodostivat 
suuntaviivat Singaporen ministerikokouksen julkilausumalle, jossa WTO:n 
jäsenvaltiot sopivat seuraavista vähiten kehittyneitä maita koskevista aloitteista: 
• julkaistaan toimintasuunnitelma, johon sisältyy jäsenvaltioiden yksipuolisesti 
toteuttamia myönteisiä toimenpiteitä - kuten tulliton markkinoillepääsy - ja 
jonka tavoitteena on parantaa vähiten kehittyneiden maiden kokonaisvalmiuksia 
kauppajärjestelmän tarjoamien mahdollisuuksien hyödyntämiseksi; 
• pyritään luomaan toimintasuunnitelmalle toiminnallinen sisältö, esimerkiksi 
vahvistamalla sijoitusedellytyksiä ja varmistamalla vähiten kehittyneiden 
maiden tuotteille ennakoitavat ja suotuisat markkinoillepääsyn edellytykset; 
pyritään edistämään niiden viennin kasvua ja tuotteiden monipuolistumista 
kaikkien teollisuusmaiden markkinoilla sekä asianomaisten kehitysmaiden 
osalta yleisen tullietuusjärjestelmän yhteydessä; ja 
• järjestetään mahdollisimman pian vuoden 1997 alussa Yhdistyneiden 
Kansakuntien kauppa- ja kehitysjärjestön (UNCTAD) ja Kansainvälisen kaupan 
keskuksen (FTC) kanssa kokous, johon osallistuvat kehitysapujärjestöt, 
monenväliset rahoituslaitokset ja vähiten kehittyneet maat ja jonka tavoite on 
edistää yhtenäistä lähestymistapaa näiden maiden 
kaupankäyntimahdollisuuksien vahvistamiseksi. 
Eurooppaa koskevat tavoitteet 
5. Euroopan yhteisö on ollut erittäin aktiivinen WTO:ssa käynnistyneessä vähiten 
kehittyneitä maita koskevassa keskustelussa ja se on osaltaan myötävaikuttanut 
ministerikokouksen onnistuneeseen lopputulokseen. Tässä yhteydessä neuvosto 
vahvisti köyhimpiä maita koskevan poliittisen sitoumuksensa seuraavassa 
julkilausumassa: 
"Tässä yhteydessä Euroopan unioni pitää WTO:n ministerikokouksen 
hyväksyttäväksi annettua sekä WTO:n kauppa- ja kehityskomitean selontekoon 
sisältynyttä toimintasuunnitelmaa hyödyllisenä välineenä sellaisten lisätoimien 
aloittamiseksi, joilla helpotetaan vähiten kehittyneiden maiden pääsyä markkinoille. 
Euroopan unioni on osaltaan valmis tekemään sitoumuksia, joilla se avaa 
markkinoitaan entistä enemmän kaikista vähiten kehittyneistä maista tulevalle 
tuonnille ja se aikoo arvioida rakentavassa hengessä kaikkien kumppaneidensa 
kanssa toimintasuunnitelmassa esitettyjä vaihtoehtoja tarkoituksena määritellä 
yhteensovitetulla tavalla WTO:ssa kaikkien osapuolten konkreettinen panos, jotta 
täytäntöönpano voisi tapahtua pikaisesti." 
6. On tärkeää, että ei yliarvioida teollisuusvaltioiden markkinoillepääsyn mahdollisen 
parantamisen taloudellista merkitystä vähiten kehittyneille maille. Ensinnäkin niiden 
mahdollisuudet päästä kyseisille markkinoille ovat jo nykyisin melko hyvät; toiseksi, 
näiden maiden perusongelmana on tuotanto pikemminkin kuin markkinoillepääsy; 
lisäksi vähiten kehittyneillä mailla on ongelmia vientimahdollisuuksien 
hyödyntämisessä muun muassa jakelu-ja markkinointiongelmien vuoksi tai koska ne 
eivät pysty täyttämään kansainvälisiä standardeja ja niin edelleen. Kauppaa ja 
kehitystä ei kuitenkaan saa tarkastella erillään muista näkökohdista, ja markkinoiden 
avaamista koskeviin lisätoimiin olisi yhdistettävä teknistä tukea, jotta vähiten 
kehittyneiden maiden kaupankäyntimahdollisuuksia voitaisiin parantaa. 
Tässä yhteydessä yhteisö on toiminut tarmokkaasti myötävaikuttaakseen Genevessä 
myöhemmin tänä vuonna pidettävän korkean tason kokouksen menestykseen; 
kokouksessa keskitytään yhteensovitettuun lähestymistapaan kansainvälisen teknisen 
avun yhteydessä, erityisesti kauppapolitiikan ja apuyhteisöjen toiminnan välillä. 
WTO:n, ITC:n ja UNCTAD:n sihteeristöt toimivat tiiviissä yhteistyössä Maailman 
pankin ja Kansainvälisen valuuttarahaston tukemina sellaisissa kysymyksissä, joita 
käsitellään WTO:n kauppa-ja kehityskomitean yhteydessä. Yhteisön tavoite on saada 
aikaan todellisia tuloksia, joiden avulla voidaan vastata kehitysmaiden eri tarpeisiin 
(kiinnittäen erityisesti huomiota inhimillisten voimavarojen kouluttamiseen) ja joilla 
jaetaan tehtävät toimeenpanevien järjestöjen välillä. 
Vaikka vähiten kehittyneiden maiden auttamisella osallistumaan täysimääräisemmin 
WTO.n ja muiden asianmukaisten elinten toimintaan saavutetaan vain pieniä ja 
lyhytaikaisia taloudellisia vaikutuksia, se voi olla hyödyllinen poliittinen ele. Se, että 
Euroopan yhteisö tukisi vähiten kehittyneitä maita WTO:ssa edistämällä 
markkinoillepääsyä koskevaa aloitetta, olisi erittäin tärkeä poliittinen ele, joka 
kuvastaisi Euroopan yhteisön sitoutumista vähiten kehittyneiden maiden aseman 
parantamiseen sekä myös siihen periaatteeseen, jonka mukaisesti WTO-jäsenyyden 
olisi hyödytettävä kaikkia järjestön jäseniä. Euroopan yhteisön olisi myös edistettävä 
näkemystä, jonka mukaan rikkaampia kehitysmaita olisi rohkaistava avaamaan 
markkinoitaan vähiten kehittyneille maille merkittävällä tavalla, kuten Euroopan 
yhteisö on jo tehnyt. 
1. VÄHITEN KEHITTYNEITÄ MAITA KOSKEVA EUROOPAN YHTEISÖN 
KAUPPAPOLITIIKKA 
1.1. MARKKINOILLEPÄÄSYN EDELLYTYKSET 
Edunsaajat 
Euroopan yleisessä tullietuusjärjestelmässä määritellään viisikymmentä vähiten 
kehittynyttä maata (liite I), joiden teollisuus- ja maataloustuotteisiin sovelletaan 
laajennettua tullietuuskohtelua niiden etujen lisäksi, jotka on myönnetty muille yleiseen 
tullietuusjärjestelmään oikeutetuille kehitysmaille. Tämä luettelo muistuttaa hyvin paljon 
Yhdistyneiden kansakuntien laatimaa luetteloa (48 vähiten kehittynyttä maata; liite II) 
kahta poikkeusta lukuun ottamatta: Euroopan yleisen tullietuusjärjestelmän mukaan 
Botswana ja Tonga ovat vähiten kehittyneitä maita, kun taas Angola ci ole. 
Euroopan tullietuusjärjestelmään oikeutetuista viidestäkymmenestä vähiten kehittyneestä 
maasta 41 on myös Lomén yleissopimuksen sopimuspuolia, ja siten ne hyötyvät myös 
tämän siinä määrätyistä kauppaehdoista. Tullietuusjärjestelmään verrattuna Lomén 
sopimus tarjoaa paremmat mahdollisuudet markkinoillepääsyyn, ja siten laajennettua 
tullietuusjärjestelmää sovelletaan käytännössä ainoastaan yhdeksään AKT-valtioihin 
kuulumattomaan vähiten kehittyneeseen maahan2 Seuraavassa osiossa tarkastellaan näitä 
kahta järjestelmää yksityiskohtaisesti: 
- Vähiten kehittyneitä AKT-valtioita koskeva Lomén kauppaiäriestelmä 
TEOLLISUUSTUOTTEET: Lomén yleissopimuksen mukaan kaikkia teollisuustuotteita 
voidaan tuoda tullitta ja kiintiöittä Euroopan yhteisön markkinoille. Tämän järjestelmän 
eräs seuraus on se, että Euroopan yhteisö on vähiten kehittyneistä AKT-valtioista peräisin 
olevien valmistettujen tavaroiden merkittävin tuoja. Vuonna 1994 Euroopan yhteisö toi 
näistä valtioista teollisuustavaroita 1,8 miljardin ecun arvosta. Teollisuustavaroiden 
tuonnin kokonaisarvo (yhdistetyn nimikkeistön 25 - 97 ryhmä, mukaan lukien öljy, 
kivennäistuotteet ja epäjalot metallit) oli vuonna 1994 yhteensä noin 2,9 miljardia ecua. 
MAATALOUSTUOTTEET: Lomén kauppajärjestelmän ansiosta Euroopan yhteisöön 
tuodaan tulleitta 97 prosenttia vähiten kehittyneiden AKT-valtioiden maataloustuotteista. 
Jäljelle jäävistä tuotteista (eli yhtenäismarkkinajärjestelmään kuuluvista tuotteista) 
useimmille on myönnetty jonkinlainen etuuskohtelu siten, että niihin sovelletaan 
rajoittamattomia tullietuuksia tai eräissä tapauksissa, esimerkiksi hedelmä- ja 
vihannestuotteiden yhteydessä, kiintiöihin perustuvaa tullietuuskohtelua. On huomattava, 
että Lomén yleissopimuksen mukaan myös kalastustuotteet voidaan tuoda tulleina 
yhteisön markkinoille (vuonna 1994 tuonnin arvo oli 267 miljoonaa ecua). 
ERITYISPÖYTÄKIRJAT: Yleisen kauppajärjestelmän lisäksi Lomén yleissopimuksen 
pöytäkirjoissa myönnetään lisäetuja eräille AKT-valtioille. Naudan- ja vasikanlihaa 
koskevan pöytäkirjan mukaan erään vähiten kehittyneen AKT-valtion, Madagaskarin, 
Euroopan yhteisöön viemän luuttoman naudanlihan paljoustulleja on laskettu 92 
prosenttia (arvotulleista on luovuttu kaikkien AKT-valtioiden osalta) siten, että lihan 
tuonnin vuosikiintiö on 7579 tonnia. Lisäksi sokeria koskevan pöytäkirjan mukaan neljä 
vähiten kehittynyttä AKT-valtiota - Madagaskar, Malawi, Uganda ja Tansania -voivat 
myydä Euroopan yhteisöön sokeria takuuhinnoilla ennakolta määrättyjä, joskin erilaisia 
vuotuisia määriä (Madagaskar 10 000 tonnia, Malawi 20 000 tonnia, Uganda 5 000 
tonnia ja Tansania 10 000 tonnia). 
Yleisen tullietuusjärjestelmän soveltaminen käytännössä AKT-valtioihin 
kuulumattomiin vähiten kehittyneisiin maihin 
AKT-valtioihin kuulumattomiin vähiten kehittyneisiin maihin sovelletaan erityistä 
tullietuusjärjestelmää, johon sisältyvät seuraavat edut: 
TEOLLISUUSTUOTTEET: Käytännössä kaikki teollisuustuotteet voidaan tiuula 
yhteisön aliuHle tulleitta. Poikkeuksena ovat ainoastaan eräät alkutuotteut ja muut kuin 
rautapitoiset metallit-'. Todellisuudessa nämä poikkeukset koskevat kuitenkin hyvin 
AKT-valtioihin kuulumattomat vähiten kehittyneet maat ovat. Jemen, Afganistan, Bangladesh, Malediivit, Nepal, 
Bhutan, Burma, Laos ja Kamputsca. 
On huomattava, että komissio on ehdottanut neuvostolle yleisen tullietuusjärjestelmän peruuttamista Burman osalla pakkotyön 
kieltämistä koskevien kansainvälisten yleissopimuksen rikkomisen vuoksi. 
Yleisiä tullietuusjärjestelmää koskevan asetuksen (EY) N:o 3281/94 liite IX. 
pientä osaa AKT-valtioihin kuulumattomien vähiten kehittyneiden maiden ja Euroopan 
yhteisön välistä kauppaa. Vuotta 1994 koskevien lukujen perusteella tullietuuskohtelun 
ulkopuolelle jäävien teollisuustuotteiden tuonnin arvo on yhteensä 7 miljoonaa ecua (liite 
III). Lisäksi asia koskee nahkatuotteita, joiden osalta suosituimmuusasemaan liittyviä 
tulleja alennetaan Uruguayn kierroksen tuloksena. 
Vähiten kehittyneet maat hyötyvät tullittomuudesta myös tekstiili- ja vaatetustuotteiden 
osalta (toisin kuin Yhdysvalloissa, joka tuo myös maahan paljon tekstiilejä mutta ei 
myönnä lainkaan yleisen tullietuusjärjestelmän mukaisia etuja tekstiili- ja 
vaatetustuotteille). 
MAATALOUSTUOTTEET: tuonti tulleitta koskee käytännössä kaikkia 
maataloustuotteita, lukuun ottamatta suurinta osaa yhtenäismarkkinajärjestelmään 
kuuluvista tuotteista. Näillä poikkeuksilla ei tässäkään tapauksessa ole suurta merkitystä 
kaupankäynnille. Vuonna 1997 voimaan tullen tarkistetun yleisen tullietuusjärjestelmän 
perusteella arvioidaan, että AKT-valtioihin kuulumattomista maista vuonna 1994 tuotuja 
maataloustuotteita jää tullietuuskohtelun ulkopuolelle ainoastaan 0,2 miljoonan ecun 
arvosta. Itse asiassa yhteisö on jo ponnistellut sisällyttääkseen lisää maataloustuotteita 
etuuksien piiriin, koska vanhan yleisen tullietuusjärjestelmän ja vuoden 1994 lukujen 
mukaan etuuksiin oikeuttamattomien maataloustuotteiden arvo oli hieman yli kolme 
miljoonaa ecua). 
- Yleinen arviointi 
Euroopan yhteisö lukee vähiten kehittyneiden maiden teollisuutta Lomén 
yleissopimuksen ja teollisuustuotteita koskevan laajan tullietuusjärjestelmän avulla. 
Tämän vuoksi vähiten kehittyneistä maista Euroopan yhteisöön tuotavista tuotteista 
suhteellisesti suurempi osa on teollisuustuotteita, erityisesti tekstiili- ja vaatetustuotteita, 
verrattuna muihin ns. Quadin osapuoliin (USA, Japani ja Kanada) kohdistuvasta 
tuonnista. Selkein esimerkki tästä on se, että Euroopan yhteisö toi vuonna 1995 vähiten 
kehittyneistä maista 3,5 miljardin Yhdysvaltain dollarin arvosta teollisuustavaroita, kun 
taas Yhdysvaltojen tuonnin arvo oli 1,5 miljardia dollaria ja Japanin 0,06 miljardia 
dollaria (liite IV). AKT-valtioihin kuulumattomien vähiten kehittyneiden maiden 
kokonaistuonnista Euroopan unioniin tuodaan - muihin Quadin osapuoliin verrattuna -
suhteellisesti eniten teollisuustavaroita. 
Vaikka maataloustuotteille ei ole annettu yhtä laajoja myönnytyksiä kuin 
teollisuustuotteille, Euroopan yhteisö on kuitenkin saavuttanut maataloustuotteiden 
kaupassa muita Quadin osapuolia parempia tuloksia. Tämä näkyy erityisesti kaupan 
kokonaisarvossa mutta myös suhteellisesti tarkasteltuna; vähiten kehittyneistä maista 
tulevan tuonnin osuus Euroopan yhteisön maataloustuotteiden kokonaistuonnista on noin 
4 prosenttia. 
Kaikilla aloilla on kuitenkin toteutettava muitakin toimenpiteitä, jotta voitaisiin laajentaa 
vähiten kehittyneiden maiden vientituotteiden mahdollisia markkinoita. Se, että Euroopan 
yhteisöllä on hyvät mahdollisuudet edistää vähiten kehittyneiden maiden parempaa 
kohtelua ei johdu ainoastaan aikaisemmista toimenpiteistä. Itse asiassa teknistä apua 
koskevan korkean tason kokouksen tulokset auttavat vähiten kehittyneitä maita 
hyödyntämään tarjolla olevia mahdollisuuksia. 
1.2. VAPAUTTAMISEN LAAJENTAMISMAHDOLLISUUDET 
- Maataloustuotteiden kauppa 
Nykyisin hyvin pieni osa Euroopan yhteisön ja vähiten kehittyneiden maiden välisestä 
maataloustuotteiden kaupasta jää kokonaan etuuskohtelun ulkopuolelle. Kauppaetuuksiin 
oikeuttamattomia tuotteita sisältyy kuitenkin useisiin satoihin tariffinimikkeisiin. Näiden 
tuotteiden kaupan mahdollisen vapauttamisen seurauksia on hyvin vaikea ennakoida. 
Vähiten kehittyneet maat eivät vie useimpia kyseisistä tuotteista lainkaan Euroopan 
yhteisöön. On vaikea sanoa, johtuuko tämä etupäässä Euroopan yhteisön toteuttamista 
suojatoimista vai siitä, etteivät vähiten kehittyneet maat missään tapauksessa pystyisi 
kilpailemaan näiden tuotteiden kaupassa. 
On totta, että rajoitusten poistamiseen liittyvien vaikutusten analysointi on vaikeaa mutta 
pelkoa siitä, että Euroopan yhteisön markkinoille "vyöryisi tuontitavaroita", on 
tarkasteltava sen perusteella, mitä mahdollisuuksia vähiten kehittyneillä mailla on lisätä 
vientiään tulevaisuudessa. Nämä mahdollisuudet ovat ilmeisesti ainakin 
lähitulevaisuudessa hyvin rajallisia: 
• Vähiten kehittyneiden maiden maataloustuotannon arvo on yhteensä noin 40 
miljardia ecua (vuoden 1993 arvio4). (Määrä vastaa suurin piirtein kahta 
kolmasosaa Euroopan yhteisön vuotuisesta maataloustuotteiden tuonnista). 
• Vuonna 1994 vähiten kehittyneet maat veivät maataloustuotteita Quadin 
osapuoliin yhteensä noin 5,2 miljardin ecun arvosta. Vaikka tämä määrä 
kaksinkertaistuisi ja kaikki vienti suuntautuisi yksinomaan Euroopan yhteisöön, 
sen osuus olisi silti ainoastaan 7,7 prosenttia Euroopan yhteisön 
maataloustuotteiden kokonaistuonnista. 
• Lisäksi rajoitusten poistamisen myötä mahdollisesti kasvavat 
tuontimahdollisuudet kehittyisivät keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä eivätkä ne 
koskisi pelkästään Euroopan yhteisöä. Singaporen julkilausuman mukaan Quadin 
osapuolten sekä myös muiden WTO:hon kuuluvien teollisuusmaiden ja 
kehitysmaiden on huolehdittava kaupankäyntinsä vapauttamisesta; tämän vuoksi 
vähiten kehittyneiden maiden tuonnin suuri kasvu kohdistuisi todennäköisemmin 
muiden valtioiden (esimerkiksi Japanin) korkeasti suojatuille markkina-alueille 
(vähiten kehittyneistä maista tulevan tuonnin osuus ja arvo Euroopan yhteisön 
maataloustuotteiden kokonaistuonnista on jo nykyisin näistä maista suurin). 
Eräiden tuotteiden yhteydessä tuotanto saattaa kuitenkin kasvaa niin paljon, että se voisi 
aiheuttaa ongelmia Euroopan markkinoilla (jos tuotanto muutetaan vienniksi Euroopan 
yhteisöön). Parhaita esimerkkejä ovat ehkä riisi, banaani, maniokki ja naudanliha. 
Nykyisin vähiten kehittyneet maat vievät Euroopan yhteisöön hyvin erilaisia määriä näitä 
tuotteita; 48 miljoonan ecun arvosta naudanlihaa, 10,3 miljoonan ecun arvosta banaaneja, 
T uni luku lvnis,uu UNCTAP:n vuoden ll)()4 vuosikirjan sisältämiin tietoihin. 
6,5 miljoonan ecun arvosta maniokkia ja ainoastaan 50 000 ecun arvosta riisiä. Näiden 
tuotteiden tuotanto voi kuitenkin kasvaa nopeasti markkinoiden vapauttamisen myötä; 
tästä on esimerkkinä maniokin tuotannon kasvu Kennedyn kierroksen aikana saavutetun 
vapauttamisen jälkeen5. 
Vapauttamistoimenpiteisiin pitäisi sisältyä tarkoituksenmukaisia suojamekanismejä, 
joiden avulla voidaan suojautua ennakoimattomalta kasvulta kaupankäynnissä. 
Esimerkiksi vapauttamisen yhteydessä maataloustuotteet voitaisiin vapauttaa tulleista ja 
niihin voitaisiin sen sijaan soveltaa määrällisiä rajoituksia (kuten eräiden Lomén 
yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden yhteydessä) tai markkinoita 
voitaisiin vapauttaa asteittain ennen kaikkien tullien poistamista. Vähiten kehittyneiden 
maiden nykyistä tuotantokykyä koskevien tietojen perusteella ja lisätutkimusten avulla 
Euroopan yhteisö voisi myös laatia lyhyen luettelon tuotteista, jotka olisi jätettävä 
vapauttamisen ulkopuolelle. Näin suojautuneena Euroopan yhteisö voisi edistää 
maatalousalan vapauttamista WTO:ssa vähiten kehittyneiden maiden osalta. 
z Tullietuusjärjestelmän hyödyntäminen - AKT-valtioihin kuulumattomat vähiten 
kehittyneet maat 
Alkuperäsäännöt 
Käytännössä muiden kuin vähiten kehittyneiden AKT-maiden on vaikea käyttää 
hyväkseen näitä laajoja markkinoillepääsyä koskevia mahdollisuuksia, minkä 
sanotaan useimmiten johtuvan monimutkaisista alkuperävaatimuksista. Itse asiassa 
AKT-valtioihin kuulumattomien vähiten kehittyneiden maiden ongelmana ovat 
yleisen tullietuusjärjestelmän joustamattomat alkuperäsäännöt, kuten tekstiilien 
kaksinkertaista jalostusta koskeva vaatimus. Kaksinkertaista jalostusta koskevaa 
vaatimusta sovelletaan myös vähiten kehittyneisiin AKT-valtioihin mutta niiden etuna 
on AKT-valtioiden ja Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden välisen kumulaation 
mahdollisuus. Muut yleisen tullietuusjärjestelmän piiriin kuuluvilla mailla on 
ainoastaan mahdollisuus kumulaatioon Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden kanssa 
yksilöllisellä tasolla, eivätkä ne voi kumuloida keskenään, lukuun ottamatta tiettyjä 
alueellisen kumulaation tapauksia (ASEAN). 
Erityisiä alkuperäsääntöjä perustellaan sillä, että on välttämätöntä varmistaa 
järjestelmän etujen tehokas soveltaminen yleiseen tullietuusjärjestelmään 
oikeutettuihin maihin ja että niiden avulla voidaan houkutella sijoituksia maihin, jotka 
niitä eniten tarvitsevat ja pitää ne siellä. Sääntöjen löysentäminen voisi edistää 
sellaista taloudellista toimintaa, jonka lisäarvo olisi hyvin pieni tai jolla ei olisi 
lisäarvoa ollenkaan. 
Vuonna 1994, joka on viimeinen vuosi, jolta tilastoja on saatavilla, Euroopan 
yhteisön etuuskohtelua pyydettiin ainoastaan 41,2 prosentille AKT-valtioihin 
kuulumattomien vähiten kehittyneiden maiden tekstiili- ja vaatetustuotteiden 
tuonnista; siten jäljelle jäävän 58,8 prosentin osalta näiden maiden oli maksettava 
5 Liitteessä V on laaja alakohtainen analyysi vähiten kehittyneiden maiden maalaloustuotanloinalulollisuuksisla miikiin 
lukien hedelmät, kasvit, rasvat ja öljyt sekä meijerituotteet. 
tavanomaisen suosituimmuusasemaan perustuva tullimaksu, jonka suuruus on 
nykyisin noin 12-13 prosenttia. Koska tekstiili- ja vaatetustuotteiden tuonnin osuus 
on yli 60 prosenttia AKT-valtioihin kuulumattomien vähiten kehittyneiden maiden 
kokonaisviennistä Euroopan yhteisöön, alkuperävaatimukset ovat selvästi tärkeitä. 
Muun muassa Laos, Kambodza ja Bangladesh, joilla on vaikeuksia noudattaa erityisiä 
alkuperäsääntöjä joidenkin vientituotteidensa yhteydessä, ovat pyytäneet poikkeuksia 
(asetuksen (ETY) N:o 2454/93 säännösten mukaisesti), jotta niiden vientituotteille 
myönnettäisiin etuuskohtelu. 
Alkuperäsääntöjen parantaminen olisi tämä vuoksi otettava huomioon. Tämän 
parantamisen olisi tapahduttava kahdella seuraavalla tavalla: 
yksinkertaistaminen, jonka ensimmäiseen vaiheeseen sisältyisivät 
poikkeukset sekä olemassa olevien alueellisen kumulaation 
mahdollisuuksien soveltaminen vähiten kehittyneiden maiden hyväksi, ja 
etuuksien käytännön soveltamisen edellytysten selventäminen (petokset, 
ristiriidat). 
Viimeksi mainitun asian osalta komissio esittää pian oman tulkintansa tilanteesta ja 
ehdottaa menetelmiä kyseisten vaikeuksien välttämiseksi; tämä olisi edunsaajamaiden 
etujen mukaista (koska estettäisiin muita maita käyttämästä näitä etuuksia vähiten 
kehittyneiden maiden sijaan) sekä yhteisön tuojien etujen mukaista (koska nämä ovat 
vastuussa tuontitullien maksamisesta) ja sillä suojeltaisiin yhteisön omia varoja. 
Ainoastaan näillä edellytyksillä alkuperäsääntöjen joustavuutta voidaan lisätä ilman, 
että etuuksien soveltaminen vaikeutuu. 
Muita tekijöitä, jotka voivat rajoittaa AKT-valtioihin kuulumattomien vähiten 
kehittyneiden maiden etuuskohtelua Euroopan yhteisöön suuntautuvan viennin 
yhteydessä ovat: 
• Euroopan yhteisön tullietuusjärjestelmän puutteellinen soveltamisala- Ainoastaan 
0,45 prosenttia AKT-va|tioihin kuulumattomista vähiten kehittyneista maista 
vuonna 1994 tulevasta tuonnista jäj etuuskohtelun ulkopuolelle. On vaikea laskea 
määrällisesti, miten sellaisten tuotteiden jääminen etuuskohtelun ulkopuolelle 
jotka eivät kuulu yleisen tullietuusjärjestelmän soveltamisalaan, vaikuttaa 
mahdolliseen kaupankäyntiin. Tietyissä tapauksissa vaikutus saattaa olla 
rajallinen, koska tuotantoa ei ole riittävästi. Joissakin muissa tapauksissa 
lisäetuus ien myöntäminen saattaa kannustaa tuotannon lisäämistä. 
Yleisen tullietuusjärjestelmän liian vähäinen hyödyntäminen- myöskin sellaisilla 
aloilla, joilla tullietuusjärjestelmää hyödynnetään suhteellisen vähän (esimerkiksi 
etuuskohtelua sovelletaan ainoastaan kahteen kolmasosaan Euroopan yhteisöön 
viedyistä muista kuin herkistä teollisuustuotteista) sen vuoksi, että 
etuusmarginaali on liian pieni, kyseiset maat eivät ole tietoisia mahdollisuudesta 
10 
pyytää etuuskohtelua, tai tarvittavien menettelyjen hallinnolliset kustannukset 
ovat liian suuria. 
Euroopan yhteisön ia AKT-valtioiden suhteiden tulevaisuutta koskeva vihreä kirja 
AKT-valtioita koskevasta Euroopan yhteisön kauppajärjestelmästä määrätään nykyisessä 
Lomén yleissopimuksessa, jonka voimassaolo päättyy vuoden 2000 helmikuussa. 
Valmistellessaan vuonna 1998 aloitettavia neuvotteluja tämän ajankohdan jälkeisistä 
suhteista komissio toimitti neuvostolle näitä suhteita koskevan vihreän kirjan (asiak. N:o 
262/96 (AKT)). Vihreän kirjan tavoite on käynnistää yhteisön sisällä ja AKT-maissa sekä 
kaikkien asiaankuuluvien henkilöiden välillä laaja keskustelu niistä vaihtoehdoista, joita 
ilmeisesti on mahdollista toteuttaa ensi vuosituhannen alussa. Vihreässä kirjassa esitetään 
ainoastaan eri vaihtoehdot, eikä Euroopan yhteisö tässä vaiheessa sitoudu minkään tietyn 
ratkaisun kannalle. Komission on kuitenkin määriteltävä edellä mainitun keskustelun 
perusteella ne vaihtoehdot, joiden mukaan se toimii myöhemmin tänä vuonna, 
esittäessään neuvostolle ehdotuksen AKT-maiden kanssa käytävien neuvottelujen 
koskevista ohjeista. 
Vihreässä kirjassa esitetään kolme kaupankäynnin tulevaisuutta koskevaa 
perusvaihtoehtoa: 
• vastavuoroinen kauppasopimus tai useita vastavuoroisia sopimuksia 
GATT:n/WTO:n sääntöjen mukaisesti; 
• AKT-valtioihin sovelletaan edelleen ainoastaan yhtä etuuskohtelua; 
• kauppajärjestelmän nykyiset ominaisuudet säilytetään jollakin tavoin 
paranneltuina. 
Jokainen näistä kolmesta perusvaihtoehdosta vaikuttaa eri tavalla AKT-valtioiden ja siten 
vähiten kehittyneiden maiden kaupalliseen kohteluun tulevaisuudessa, koska 
Yhdistyneiden Kansakuntien luetteloon sisältyvistä 49 valtiosta 41 on AKT-valtioita. 
Vihreässä kirjassa esitetään lisäksi mahdollisuus yhdenmukaistaa kaikkia vähiten 
kehittyneitä maita koskeva kaupallinen kohtelu sisällyttämällä tulevaan 
kauppasopimukseen ne yhdeksän vähiten kehittynyttä maata, jotka eivät ole AKT-
valtioita. 
11 
2. SINGAPOREN MINISTERIKOKOUKSEN TULOKSET JA EUROOPAN 
YHTEISÖN ASEMA 
2.1. WTO:n TOIMINTASUUNNITELMA 
Singaporen ministerikokouksessa annetussa julkilausumassa määritellään selkeästi 
olennaisen tärkeäksi tavoitteeksi vähiten kehittyneiden maiden sisällyttäminen 
monenväliseen ympäristöön, joka on kehittynyt Uruguayn kierroksen neuvottelujen 
myötä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi WTO:n jäsenvaltiot ovat hyväksyneet kaikkia 
vähiten kehittyneitä maita koskevan laajan ja yhtenäisen WTO:n toimintasuunnitelman. 
Jäsenvaltiot tunnustavat siten, että vaikka vähiten kehittyneiden maiden syrjäytymisen 
syynä voivat olla niiden tuotannon ja viennin tarpeisiin soveltumattomat talousrakenteet, 
teollisuus- ja kehitysmaiden politiikat voivat auttaa köyhimpiä maita hyödyntämään 
kaupankäyntimahdollisuuksia ja houkuttamaan sijoituksia. 
WTO:n toimintasuunnitelmassa esitetään toimenpiteitä ja ehdotetaan vaihtoehtoja, joiden 
tavoite on parantaa sekä vähiten kehittyneiden valtioiden kauppaa että näiden valtioiden 
sisällyttämistä ja osallistumista monenväliseen kauppajärjestelmään. Tämän vuoksi 
suunnitelmassa esitetty laaja-alainen lähestymistapa käsittää vähiten kehittyneiden 
maiden tukemiseksi toteutettavia toimenpiteitä koskevan päätöksen tehokkaan 
täytäntöönpanon, johon liittyy jäsenvaltioiden yhteinen toiminta useissa WTO:n 
toimielimissä ja komiteoissa. 
Toiseksi, WTO:n toimintasuunnitelmassa käsitellään inhimillisten ja institutionaalisen 
järjestelmän varojen kehittämistä sekä korostetaan WTO:n sihteeristön ja muiden 
kansainvälisten järjestöjen välisen yhteistyön tarvetta tekniseen apuun liittyvissä asioissa. 
Lopuksi WTO:n toimintaohjelmassa ehdotetaan useita vaihtoehtoja markkinoillepääsyn 
parantamiseksi, joita WTO:n jäsenvaltiot tarkastelevat ja joiden perusteella ne pyrkivät 
tekemään itsenäisiä aloitteita. Siten WTO:n toimintaohjelmaan sisältyvät 
markkinoillepääsyä koskevat määräykset ovat vapaaehtoista toimintaa koskevia 
ehdotuksia. 
WTO:n toimintaohjelma sisältää kaksi markkinoillepääsyyn liittyvää laadullista osa-
aluetta, jotka on otettava huomioon: 
* monenvälinen lähestymistapa: 
WTO:n toimintaohjelma muodostaa itsessään jo nykyisin kehyksen, jonka avulla 
sovitetaan mcienvälisesti yhteen WTO:n jäsenvaltioiden itsenäistä toimintaa, ja 
suunnitelman mukaan näissä pyrkimyksissä olisi kiinnitettävä enemmän huomiota 
täydentävään monenväliseen toimintaan ja toimenpiteiden yhteensovittamiseen. Lisäksi 
IV osassa ehdotetaan, että yksittäiset jäsenvaltiot tarkastelisivat mahdollisuutta laatia 
monenvälinen etuusjärjestelmä, jota sovelletaan ainoastaan vähiten kehittyneisiin 
valtioihin. 
* rasitteiden jakaminen: 
12 
Toimintasuunnitelman mukaan teollisuusmaiden lisäksi myös kehitysmaiden on 
tarkasteltava mahdollisuuksia myöntää tullietuuksia vähiten kehittyneille maille. 
Suunnitelmaan ei sisälly näiden etujen laajuutta koskevia tavoitteita mutta siinä 
mainitaan poikkeusten mahdollisuus. 
2.2. MARKKINOILLEPÄÄSYN PARANTAMISEN VAIHTOEHDOT: 
EUROOPAN YHTEISÖN HAASTEET 
Jotta vähiten kehittyneet maat voisivat monipuolistaa vientiään ja vähentää 
riippuvuuttaan alkutuotteiden vientinäkymistä, niiden on osallistuttava kansainväliseen 
kaupan ympäristöön, joka edistää tätä kehitystä. 
Toimintasuunnitelmassa ehdotetut markkinoillepääsyä koskevat vaihtoehdot 
muodostavat perustan, jonka mukaisesti Euroopan yhteisö voi muiden WTO:n jäsenten 
kanssa kehittää monenvälisen strategian vähiten kehittyneistä maista annetun neuvoston 
julkilausuman tavoitteiden saavuttamiseksi. 
Euroopan yhteisön on vapautettava markkinoita enemmän, jotta sen asema olisi 
mahdollisimman vahva, kun se yrittää saada aikaan edistyneempien kehitysmaiden 
markkinoiden avaamista vähiten kehittyneiden maiden tuonnille. 
a) "WTO:n jäsenvaltiot niin teollisuusmaat kuin kehitysmaat, tutkivat 
itsenäisesti mahdollisuuksia myöntää tullivapaa etuuskohtelu vähiten kehittyneiden 
maiden vientituotteille. Molemmissa tapauksissa voidaan myöntää poikkeuksia." 
Tullivapaa etuuskohtelu: 
Kaiken vähiten kehittyneistä maista tulevan tuonnin vapauttamisella tulleista ei ole 
samanlaisia taloudellisia ja oikeudellisia seurauksia AKT-valtioista tai AKT-
valtioihin kuulumattomista vähiten kehittyneistä maista peräisin oleville teollisuus-
ja maataloustuotteille. 
Teollisuustuotteiden vapaa pääsy markkinoille merkitsee sitä, että AKT-valtioihin 
kuulumattomat vähiten kehittyneet maat hyötyvät samoista edellytyksistä kuin 
vähiten kehittyneet AKT-valtiot; vapaa pääsy koskee vuoden 1994 tilastojen 
perusteella kauppaa, jonka arvo on seitsemän miljoonaa ecua. 
Maataloustuotteiden osalta tullien poistaminen merkitsee sila, että kaikille vähiten 
kehittyneille maille myönnettäisiin suurempia etuja kuin mitä Lomén 
yleissopimukseen tai tullietuusjärjestelmään sisältyy. 
Edellä kuvailtujen, maataloustuotteiden kaupan vapauttamisen lisäämiseen liittyvien 
uhkien ja tarvittavien poikkeusten lisäksi on olemassa myös muita, Lomén 
sopimusluonteisiin ominaispiirteisiin liittyviä ongelmia. 
Toisin kuin yleisessä tullietuusjärjestelmässä, AKT-valtioille myönnetyistä 
kauppaetuuksista määrätään sopimuspuolia oikeudellisesti sitovassa Lomén 
yleissopimuksessa. Eräs sopimukseen sisältyvistä kaupan perusperiaatteista on 174 
artiklan b alakohtaan sisältyvä AKT-valtioiden syrjinnän kieltävä lauseke ("Yhteisö 
- 13-
ei harjoita minkäänlaista syrjintää AKT-valtioiden välillä kaupan alalla"). Tämän 
vuoksi yhteisön on oikeudellisesti mahdotonta laajentaa nykyisen sopimuksen 
voimassaoloaikana vähiten kehittyneitä AKT-valtioita koskevaa 
kauppaetuusjärjestelmää siten, että köyhimmille maille myönnetyt etuudet eivät 
koskisi myös muita 29 AKT-valtioita; näin pitkälle tässä asiakirjassa Euroopan 
yhteisön ei ehdoteta menevän. 
Kuten edellä on mainittu, nykyisen Lomén sopimuksen voimassaolo päättyy vuoden 
2000 helmikuussa. Tätä ennen Euroopan yhteisö voisi myöntää AKT-valtioihin 
kuulumattomille vähiten kehittyneille maille samanlaiset kauppaetuudet, kuin mihin 
AKT-valtiot ovat nykyisin oikeutettuja; tämä edellyttäisi kiintiöiden ja kalenterien 
soveltamista tiettyjen sellaisten arkojen maataloustuotteiden tuontiin, joille on 
myönnetty kiintiöiden ja kalenterien alainen etuuskohtelu Lomén 
kauppajärjestel mässä. 
Lomén yleissopimuksen erityispöytäkirjojen ja kiintiöiden mukaisia myönnytyksiä, 
jotka koskevat arkoja maataloustuotteita (sokeri, banaanit, riisi, rommi, vasikan- ja 
naudanliha) ja joita sovelletaan ainoastaan harvoihin AKT-valtioihin ei pitäisi 
laajentaa koskemaan AKT-valtioihin kuulumattomia vähiten kehittyneitä maita. 
Alkuperäsäännöt 
Markkinoillepääsyn parantaminen ei tarkoita ainoastaan tullivapautta ja määrällisten 
rajoitusten poistamista vaan myös sitä, että helpotetaan vähiten kehittyneiden 
maiden mahdollisuuksia käyttää hyväkseen näitä avoimia edellytyksiä. 
Euroopan yhteisö voisi saavuttaa todellista edistystä alkuperäsääntöjen yhteydessä; 
kuten edellä on mainittu, nämä säännöt rajoittavat AKT-valtioihin kuulumattomien 
vähiten kehittyneiden maiden mahdollisuuksia käyttää yleistä tullietuusjärjestelmää 
hyväkseen. Uusien alkuperäsääntöjä koskevien parannusten sovittamisen olisi joka 
tapauksessa tapahduttava varovasti sen varmistamiseksi, että ne palvelevat oikeaa 
päämäärää eli nykyisen teollisuusinfrastruktuurin kehittämistä ja uusien 
teollisuusalojen luomista edunsaajamaissa. Tarkoituksenmukaiset hallinnolliset 
välineet (esimerkiksi tekstiilituotteiden valvontaa koskevat kahdenväliset 
sopimukset muiden kuin WTO:hon kuuluvien maiden kanssa tai tekstiilituotteiden 
kauppaa koskevat hallinnolliset järjestelyt sekä tulliyhteistyömenettelyjen 
lujittaminen) olisi otettava huomioon hyödyllisinä tai tarpeellisina lisätoimenpiteinä, 
jotta voitaisiin torjua mahdollisuus, että muut maat yrittävät käyttää uusia 
myönnytyksiä hyväkseen. 
Alueellinen kumulaatio (jota sovelletaan ASEAN.n tapauksessa ja jota voitaisiin 
soveltaa SAARC:n tapauksessa6) voisi olla eräs ratkaisumahdollisuus. Tämä 
mahdollisuus sisältyy jo poikkeuksiin, jotka komissio tulee esittämään 
tullikoodeksikomitealle. Lisäksi tämä kannustaa myös vähiten kehittyneiden maiden 
(> ASEAN: Kaakkois-Aasian maiden liitto 
SAARC: Etelä-Aasian alueellisen yhteistyön liitto 
- 14-
ja kehitysmaiden alueellista yhdentymistä, joka on yksi yhteisön kehityspolitiikan 
tavoitteista. 
Muiden WTO:n jäsenmaiden osallistuminen 
Kuten toimintasuunnitelmassa mainitaan, niin teollisuusmaat kuin myös 
kehitysmaat voivat parantaa vähiten kehittyneiden maiden pääsyä markkinoille. 
Kehitysmaat ja vähiten kehittyneet maat myöntävät itse asiassa toisilleen 
alueelliseen yhdentymiseen liittyviä, vastavuoroisuuteen perustuvia etuuksia. 
Erityisesti edistyneempien kehitysmaiden7 olisi osallistuttava köyhimpien 
auttamiseen oman kehityksen tason tarjoamien mahdollisuuksien mukaisesti. 
Näiden valtioiden soveltamiin etuusjärjestelmiin voisi esimerkiksi sisältyä useampia 
poikkeuksia kuin teollisuusmaiden järjestelmiin. Tämä voisi tasoittaa valtioiden 
oma-aloitteisesii myöntämien etuuksien ja alueellisen yhdentymisen välisiä 
ristiriitoja, koska jälkimmäinen käsittää suuremman määrän tuotteita. Itsenäiset 
etuusjärjestelmät voisivat jopa kannustaa valtioita liittymään vapaakauppa-alueisiin, 
joiden myötä kauppaa voidaan vapauttaa laajemmin kuin tullietuusjärjestelmien 
avulla. 
b) "WTO:n jäsenmaiden on pyrittävä aina mahdollisuuksien mukaan 
hyödyntämään tekstiili- ia vaatetusalan sopimuksen määräyksiä, jotta voitaisiin 
parantaa tuotteista tehdyn vähiten kehittyneiden maiden mahdollisuuksia päästä 
markkinoille". 
Euroopan yhteisö ei sovella minkäänlaisia määrällisiä rajoituksia vähiten 
kehittyneistä maista tulevalle tekstiilituotteiden tuonnille. Euroopan yhteisö on 
tehnyt ainoastaan yhden GATT:n tekstiili- ja vaatetustuotteista tehdyn sopimuksen 
mukaisen kahdenvälisen sopimuksen, eli Bangladeshin kanssa 
seurantajärjestelmästä tehty sopimus. 
Vähiten kehittyneiden maiden kaikille tekstiilituotteille on lisäksi myönnetty Loinen 
sopimuksen ja yleisen tullietuusjärjestelmän myötä tullietuuskohtelu. 
Kuten muidenkin teollisesti valmistettujen tuotteiden tuonnin yhteydessä, Euroopan 
yhteisön avoin kauppajärjestelmä on vaikuttanut myönteisesti tekstiili- ja 
vaatetustuotteiden tuontiin vähiten kehittyneistä maista. Tarkasteltaessa alan 
tuonnin kokonaisarvoa ja sen suhteellista osuutta, Euroopan yhteisö on Quadin 
osapuolista vähiten kehittyneiden maiden tärkein vientikohde. 
Euroopan yhteisö voi oikeutetusti asettaa monenvälisen yhteistyön tavoitteeksi 
vapauttamistoimenpiteet, jotka muiden teollisuusmaiden on toteutettava, jos ne 
soveltavat yhä kahdenvälisiä ja määrällisiä rajoituksia sisältäviä tekstiilialan 
sopimuksia. Samalla Euroopan yhteisö voisi pyrkiä parantamaan muiden WTO:n 
jäsenten tarjoamia etuusjärjestelyjä edistämällä etuuksiin oikeutettujen 
tekstiilituotteiden määrän lisäämistä. 
Ksimerkiksi vioista tullietuusjärjestelmää koskevan asetuksen liitteessä VII luetellut maat. 
15-
Sellaiset tekstiilejä vievät kehitysmaat, joiden tuotteisiin sovelletaan edelleen 
määrällisiä rajoituksia, saattavat kuitenkin vastustaa vähiten kehittyneiden maiden 
tekstiilituotteiden määrällisten rajoitusten poistamista. Ne voivat väittää, että niille 
asetettujen tekstiilikiintiöiden säilyttäminen estää niitä kasvattamasta 
markkinaosuuttaan ja luo keinotekoisesti markkina-alueen vähiten kehittyneiden 
maiden tuotteille, joille ei ole asetettu kiintiöitä. 
*•') "Aina kun WTO:n sopimusten mukaan on mahdollista, jäsenvaltiot voivat 
laajentaa yksipuolisesti ia oma-aloitteisesti vähiten kehittyneiden maiden 
tavarantoimittajia koskevia tiettyjä etuuksia". 
Euroopan yhteisö voisi tutkia sitä, voitaisiinko markkinoiden avaamisesta saatavat 
hyödyt laajentaa julkisia hankintoja koskevan sopimuksen yhteydessä koskemaan 
vähiten kehittyneiden maiden tavarantoimittajia riippumatta siitä, ovatko kyseiset 
maat sopimuksen sopimuspuolia. Etuja voitaisiin laajentaa itsenäisesti eivätkä ne 
olisi oikeudellisesti sitovia. Laajentaminen voitaisiin toteuttaa kahdenvälisesti tai 
monenvälisesti, jos muut WTO:n jäsenet suostuvat siihen. 
d) VV TO: n toimintasuunnitelman IV osa, 17 kohta: 
"Yksittäiset jäsenvaltiot voivat tutkia mahdollisuuksia käyttää WTO:n 
etuusjärjestelmässä sitovia etuustulleja, joita sovellettaisiin ainoastaan vähiten 
kehittyneisiin maihin". 
Sitovien eluustullien soveltaminen vähiten kehittyneisiin maihin lisäisi niiden vientiin 
liittyvää vakautta ja ennakoitavuutta, jolla voitaisiin houkuttaa sijoituksia ja jonka 
myötä olisi mahdollista tehdä pitkän aikavälin suunnitelmia. Toisaalta etuuksia 
myöntävien valtioiden kannalta joustamattomuus lisääntyisi. Itse asiassa tullietuuksia 
ei myönnettäisi autonomisella periaatteella, vaan ne muodostaisivat velvoitteen. 
Sidotussa etuusjärjestelmässä tuoteluetteloa, tullien suuruutta tai edunsaajia ei voida 
muuttaa8. 
Siten sidotut tullietuudet edistävät vakautensa ansiosta kehitystä, mutta toisaalta 
etuuksia myöntävät valtiot eivät voisi hyödyntää niitä kehityspolitiikan tavoitteiden 
saavuttamiseksi. 
WTO:n etuusjärjestelmän perustamisella on merkitystä ainoastaan, jos kaikki sen 
vähiten kehittyneisiin maihin kuuluvat jäsenet tekevät mainitun sitoumuksen. 
Sitoumusten taso ja ajoitus voisivat tietenkin vaihdella etuuden myöntävän maan 
kehitystason mukaan. 
On kuitenkin myös olemassa kysymyksiä, jotka liittyvät WTO:n yhteistä 
etuusjärjestelmää koskevaan oikeudelliseen perustaan; järjestelmä nimittäin 
poikkeaisi suosituimmuusperiaatteesta. Kaiken tämän vuoksi hankkeen toteuttaminen 
vaatii taakseen voimakkaan poliittisen aloitteen, jota useat WTO:n jäsenet 
vastustavat. Muut Quadin osapuolet ovat itse asiassa jo aikaisemmin osoittautuneet 
Kuten nykyään esimerkiksi Burman kohdalla, jonka nauttimat tullietuudet peruutetaan pakkotyön kieltämistä 
koskevien kansainvälisten yleissopimusten rikkomisesta.. 
16-
hyvin haluttomiksi jatkamaan markkinoidensa avaamista vähiten kehittyneistä maista 
tulevalle tuonnille. Tämä vastahakoisuus muuttui täysin kielteiseksi asennoitumiseksi 
markkinoillepääsyyn liittyvää sidottua etuusjärjestelmää koskevan ehdotuksen 
yhteydessä. Jos WTO:n jäseniä painostetaan tässä vaiheessa liian voimakkaasti 
hyväksymään ehdotettu järjestelmä, heikennetään niitä harvoja etuja, joita voidaan 
saavuttaa jatkamalla markkinoiden avaamista itsenäisesti. 
Lopuksi pelkästään vähiten kehittyneisiin valtioihin sovellettava sitova 
etuusjärjestelmä olisi kaikki osapuolet kattava myönnytys. Siten se ei enää olisi 
etuuksia myöntävän maan yksipuolisesti tarjoama etu, vaan osa kaikkien WTO:n 
jäsenten oikeuksien ja velvollisuuksien yleistä tasapainoa. 
Kaikkien näiden syiden vuoksi sitovan etuusjärjestelmän perustaminen pitäisi ottaa 
huomioon vasta seuraavaan neuvottelukierroksen yhteydessä mahdollisena osana 
neuvottelujen lopputuloksia. 
17 
III. PÄÄTELMÄT/EHDOTUKSET 
Euroopan yhteisö pitää vähiten kehittyneitä maita ensisijaisen tärkeinä ja on asettanut 
tavoitteekseen edistää niiden yhdentymistä kansainväliseen kauppaan ja 
kaupankäyntijärjestelmään. Euroopan yhteisö on tukenut monenvälisen yhteistyön avulla 
WTO.n laajaa toimintaohjelmaa ja korkean tason kokouksen järjestämistä teknisen avun 
yhteensovittamiseksi, jotta köyhimpiä maita voitaisiin auttaa hyödyntämään kaupan 
vapauttamisen tarjoamia mahdollisuuksia. 
Eurooppa katsoo, että kauppa- ja kehitysnäkökulmat liittyvät kiinteästi toisiinsa, ja tämä 
yhteys ilmenee köyhimpiä maita koskevassa politiikassa. Siten kaikkien aloitteiden sekä 
vähiten kehittyneille maille myönnettyjen etuuksien uudelleenmäärittelyn on oltava 
yhdenmukaisia Euroopan kehityspolitiikan yleisen kehityksen kanssa. Kaikissa 
köyhimpiä maita koskevissa aloitteissa on otettava huomioon se, että vähiten kehittyneitä 
maita ja myös muita kehitysmaita koskevan Lomén yleissopimuksen voimassaolo päättyy 
vuonna 2000. 
Tässä tiedonannossa esitetyn analyysin perusteella Euroopan yhteisön nykyinen 
kauppajärjestelmä vaikuttaa melko laajalta, mutta Euroopan yhteisöllä on yhä 
mahdollisuuksia vapauttaa markkinoitaan enemmän. Nämä mahdollisuudet koskevat 
nykyisen kaupan rajoitettuja määriä, mutta on vaikea arvioida kaupan vapauttamisen 
vaikutusta kauppavirtoihin erityisesti sen vuoksi, että suurin osa tuotteista, joihin yhä 
sovelletaan rajoituksia tai tariffeja, on maataloustuotteita. 
Komissio ehdottaa tämän vuoksi, että neuvosto hyväksyisi asteittaisen pitkän aikavälin 
strategian aloitteilla, jotka: 
tarjoavat kaikille vähiten kehittyneille maille samanlaisen etuuskohtelun ja 
tasavertaiset mahdollisuudet päästää yhteisön markkinoille, 
myönnetään yksipuolisesti, mutta joiden yhteensovittaminen tapahtuu 
monenvälisellä periaatteella, 
hyödyntävät yhteisön etuuksiin perustuvan kauppapolitiikan välineiden tarjoamia 
mahdollisuuksia. 
Lyhyellä aikavälillä Euroopan yhteisön olisi esitettävä kauppa- ja kehityskomiteassa 
itsenäisiä aloitteita seuraavilla aloilla: 
- vähiten kehittyneitä maila koskevan Euroopan yhteisön kauppaetuuspolitiikan 
yhteensovittaminen. Tämä voidaan tehdä lyhyellä aikavälillä nostamalla kaikkia 
vähiten kehittyneitä maita koskevan kauppajärjestelmän tarjoamat edut Lomén 
yleissopimuksen mukaisten etuustullien tasolle siten, että tiettyjä poikkeuksia tehdään 
arkojen tuotteiden, erityisesti Lomén yleissopimuksen kiintiöiden ja pöytäkirjojen 
soveltamisalaan kuuluvien maataloustuotteiden, osalta, 
- alkuperäsääntöjen osalta yhteisö voisi edistää olemassa olevien alueellisen 
kumulaation välineiden soveltamista vähiten kehittyneiden maiden hyväksi; se voisi 
myös vastata myönteisesti tiettyjen vähiten kehittyneiden maiden esittämille 
18 
poikkeuspyynnöille; etuuksien käytännön soveltamista koskevia edellytyksiä 
käsitellään erityisessä tiedonannossa neuvostolle, 
Euroopan yhteisön olisi vedottava näiden aloitteiden perusteella muihin WTO:n jäseniin, 
mukaan lukien edistyneet kehitysmaat, jotta ne esittäisivät WTO:n toimintasuunnitelman 
mukaisesti sellaisia parannuksia markkinoidensa avaamiseksi, jotka ovat samalla tasolla 
kuin Euroopan yhteisön toteuttamat parannukset. 
Lopuksi olisi parasta, että sidotun monenvälisen etuusjärjestelmän vaihtoehtoa 
käsitellään vasta seuraavan neuvottelukierroksen yhteydessä mahdollisena osana 
neuvottelujen lopputuloksia. 
19-
LUTE I 
Sudan 
Mauritania 
Mali 
Burkina Faso 
Niger 
Tsad 
Kap Verden tasavalta 
Gambia 
Guinea-Bissau 
Guinea 
Sierra Leone 
Liberia 
logo 
Benin 
Keski-Afrikan tasavalta 
Päiväntasaajan Guinea 
S äo Tome ja Principe 
Zaire 
Ruanda 
Burundi 
Etiopia 
Eritrea 
Djibouti 
Somalia 
I Iganda Vähiten kehittyneiden maiden luettelo 
Tansania 
Mosambik 
Madagaskar 
Komorit 
Sambia 
Malawi 
Botswana 
Lesotho 
Haiti 
Jemen 
Afganistan 
Bangladesh 
Malediivit 
Nepal 
Bhutan 
Burma (Myanmar) 
Laos 
Kamputsea (Kambodza) 
Salomonsaaret 
Tuvalu 
Kiribati 
Vanuatu 
Tonga 
Länsi-Samoa 
Angola 
1» 
LUTE II 
Yhdistyneiden Kansakuntien määritelmät vähiten kehittyneistä maista 
Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokous myöntää vähiten kehittyneen maan aseman 
ECOSOC:n välityksellä ja kehityssuunnittelukomitean suosituksesta. 
Vähiten kehittyneiden maiden luettelo ja perusteet tarkastetaan kolmen vuoden välein -
seuraava tarkastus on vuonna 1997. 
Perusteet ovat seuraavat: 
1) bruttokansantuote henkilöä kohti; 
2) korotettu fyysinen elämänlaatuindeksi (Augmented Physical Quality of Life 
Index, APOLI), jossa on kolme osoitinta: elinikäodote syntymähetkellä, 
kalorimäärä henkilöä kohti, yhdistetty ilmoittautumisprosenlti ala- ja yläasteen 
koulutukseen sekä aikuisten lukutaitoprosentti; 
3) Talouden monipuolisuusindeksi, johon sisältyy: teollisuustuotannon osuus 
bruttokansantuotteesta, teollisuudessa työskentelevien osuus, sähkönkulutus 
henkilöä kohti ja viennin keskittymisosuus. 
Yhdistyneiden Kansakuntien vähiten kehittyneiden maiden luettelo 
Afganistan 
Angola 
Bangladesh 
Benin 
Bhutan 
Burkina Faso 
Burundi 
Kambodza 
Kap Verde 
Keski-Afrikan tasavalta 
Tsad 
Komorit Gambia 
Guinea 
Guinea-Bissau 
Haiti 
Kiribati 
Laon demokraattinen 
kansantasavalta 
Lesotho 
Liberia 
Madagaskar 
Malawi 
Malediivit 
Mali Niger 
Ruanda 
Samoa 
Säo Toméja Principe 
Sierra Leone 
Salomonsaaret 
Somalia 
Sudan 
Togo 
Tuvalu 
Uganda 
Tansanian yhdistynyt 
tasavalta 
^ i 
Djibouti Mauritania Vanuatu 
Päiväntasaajan Guinea Mosambik Jemen 
Eritrea Myanmar Zaire 
Eliopia Nepal Sambja 
2-
Tl 
LIITE UI 
Euroopan yhteisön tuonti AKT-valtioihin kuulumattomista vähiten kehittyneistä maista*, joihin ei sovelleta etuuskohtelua, 1994 (tuhatta ecua) 
4106 19 00 Vuohen- j a vohlannahka, muu 
4106 12 00 Vuohen- ja vohlannahka, muulla tavalla 
esiparkittu 
41051990 Lampaan- ja karitsannahka, muu, 
halkaistu 
4105 19 10 Lampaan- ja karitsannahka, muu, 
halkaisematon 
0703 20 00 Valkosipuli 
4106 1190 Vuohen- ja vohlannahka, 
kasvisesiparkittu, muu 
4105 12 10 Lampaan- ja karitsannahka. muulla 
tavalla esiparkittu, halkaisematon 4 237 
2 039 
485 
226 
118 
58 
39 2,4 
2,4 
2,2 
2,2 
11,6 
2,4 
2,2 10,8 2 
2 
2 
2 
9,6 
2 
Jemen, Afganistan, Bangladesh, Malediivit, Nepal. Bhutan, Myanmar, Laos, Kambodza 
Teolliset tuotteet: 1 päivä tammikuuta 1999 
Maataloustuotteet: 1 päivä heinäkuuta 2000 (ellei toisin ilmoiteta) 
4104 10 91 Nahat, ei enempää valmistetut kuin 
parkitut 
1006 30 25 Osittain tai kokonaan hiottu riisi 
1006 30 44 Osittain tai kokonaan hiottu riisi 
0201 30 00 Luuton liha 
4107 29 10 Muu nahka 
1703 90 00 Melassi, muu 
1006 30 94 Osittain tai kokonaan hiottu riisi 
1006 30 63 Osittain tai kokonaan hiottu riisi 
1006 30 92 Osittain tai kokonaan hiottu riisi 35 6,7 
25 611 ecua/t 
14 611 ecua/t 
10 18,8 + 445,6 
ecua/100 kg 
9 2,5 
8 43 ecua/100 kg 
7 611 ecua/t 
5 611 ecua/t 
4 611 ecua/t 533 ecua/t 
533 ecua/t 
16,4 + 388,7 
ecua/100 kg/net 
0,4 ecua/100 
kg/net 
533 ecua/t 
533 ecua/t 
533 ecua/t 6,5 
416 ecua/t 
416 ecua/t 
12,8 + 303.4 
ecua/100 kg 
2 
0,35 ecua/100 
kg 
416 ecua/t 
416 ecua/t 
416 ecua/t 
YHTEENSÄ ilman etuuskohtelua 7 320 
TUONTI YHTEENSÄ 1 624 477 
3 Teolliset tuotteet: 1 päivä tammikuuta 2000 
Maataloustuotteet: 1 päivä heinäkuuta 2000 (ellei toisin ilmoiteta) 
Sheetl 
Euroopan KOKONAISTUONTI VÄHITEN KEHITTYNEISTÄ MAISTA QUADm OSAPUOLIIN 
yhteisö (15 jäsenvaltiota) 
j 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
JAPANI 
Arv 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
Lähde: EU 
Huomautus 
EU15: 199 7 833 161 
7 552 554 
6 509 104 
6 418 896 
5 682 344 
6 373 539 
7 199 627 
o (1 0Ö0 ec 
1 326 159 
981 687 
992 215 
909 998 
1 111 100 
1 057 997 
1 207 520 
-:ua) 
ROSTAT (COMTRADE 
>: osuus on 
5EURÖST/ laskettu pre Osuus(% 
1,8028 
1,6986 
1,3753 
1,3787 
1,1946 
1,2232 
1,3217 
Osuus (%) 
0,6930 
0,5324 
0,5194 
0,5069 
0,5406 
0,4581 
0,4699 
-- -
) 
»sentteinä k 
M (COMEXT) ._. 
._ . ... Yhdysvallat 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
KANADA 
Arv 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
"•'" 
okonaistuonnista 3 924 983 
3 614 505 
3 195 236 
3 429 351 
3 771 629 
3 893 464 
3 807 810 
o (1 000 ec 
215 209 
160 619 
196 469 
155 182 
130 472 
145 303 
171 995 
-
— _.. ... .__. 
ua) Osuus (%) 
" 0,8771 
0,8894 
0,7780 
0,8043 
0,7322 
0,6722 
0,6461 
Osuus (%) 
0,2080 
0,1756 
0,2062 
' 0.1643 
j 0,1163 
_ 
-0,1166 
0,1369 
Page 4 
^s 
Sheetl 
Euroopan VALMISTETTUJEN TUOTTEIDEN TUONTI VÄHITEN KEHITTYNEISTÄ MAISTA 
yhteisö (15 jäsenvaltiota) 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
JAPANI 2 216 127 
2 058 076 
2 035 229 
2 459 246 
2 690 863 
2 979 195 
3 427 255 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 36 090 
43 251 
42 501 
41 999 
43 748 
55 253 
6'1514 
Lähde: EUROSTAT 
Huomautus 
Valmistetut 
EU15: 199 ;: osuus on 
tuotteet: S 
5 EUROSfy _.. Osuus(%) 
0,8477 
0,7586 1 
0,6809 
0,8181 
0,8500 
0,8538 
0,9394 
Osuus(% 
0,0449 
0,0550 
0,0509 
0,0529 
0,0459 
0,0484 
0,0451 Yhdysvallat 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
KANADA 958 971 
884 882 
821 180 
954 470 
1 119112 
1 222 489 
1 349 103 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 33 259 
42 108 
37 900 
42 464 
51 036 
59 435 
72 430 
askettu prosentteina alaan kuuluvien tuotteiden kokonais 
TC-nimikke 
\T (COME> et 5+6-68+ 
CT) 7+8 ._.. 
tuonnista Osuus (%) 
0,2878 
0,2995 
0,2674 
0,2949 
0,2812 
0,2690 
0,2900 
Osuus (%) 
0,0394 
0,0575 
0,0490 
0,0550 
0,0554 
0,0574 
0,0696 
Page 1 
/. 
Sheetl 
Euroopan TEKSTIILI- JA VAATETUSTUOTTEIDEN TUONTI VÄHITEN KEHITTYNEISTÄ MAISTA 
yhteisö (15 jäsenvaltiota) 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
JAPANI 
A rv 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
-438 971 
546 437 
811 747 
899 235 
1 157 041 
1 299 428 
1 492 743 
o (1 000 ecua) 
13 666 
14 528 
13 949 
17 577 
16 069 
17 686 
20 704 
: 
Lähde: EUROSTAT 
Huomautus: osuus on laskettu pro 
Tekstiili- ja vaatetustuotteet SITC-
Viidentoistc 
EU 15: 199. Osuus(% 
1,4784 
1,6513 
2,0837 
2,2591 
2,6996 
2,8477 
3,3865 
Osuus (%) 
0,1130 
0,1441 
0,1260 
0,1485 
0,1139 
0,1030 
0,1094 
sentteinä alaan kuuluv 
nimikkeet 65+84 Yhdysvallat 
| 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
KANADA 627 957 
649 156 
645 131 
807 717 
978 702 
1 085 350 
1 164889 
Arvo (1 000 ecua) 
1989 
1990 
1991 
1992 
1993 
1994 
1995 
en tuotteide 21 373 
31 024 
28 346 
35 463 
43 200 
51 204 
63 091 
în kokonaistuonnista Osuus(% 
2,1325 
2,4524 
2,2824 
2,5470 
2,5778 
2,6729 
2,9410 
Osuus (%) 
0,5189 
0,8382 
0,7583 
0,9312 
0,9682 
1,1207 
1,4000 
..... 
i jäsenvaltion Euroopan unionia sekä Japania koskevat vuoden 1995 tiedot eivät ole saatavi 
5 EUROSTAT (COMEXT) 
Page 2 
n 
LIITE V 
Vähiten kehittyneiden maiden kanssa käytävän maatalouskaupan vapauttaminen: 
poikkeusten yksilöiminen 
Poikkeusten määrittelyyn liittyvät vaikeudet 
Ensimmäinen ongelma on se, että Euroopan yhteisön maataloustuotteiden tuontiin nykyisin 
liittyvän suojelun täsmällistä tasoa ja laajuutta ei ole helppo määritellä. Pääosasto VI:n 
mukaan noin 5 000 tariffinimikkeen yhteydessä sovelletaan jonkinlaisia suojelutoimia. 
Tällaisten tuotteiden kauppa on joskus vähäistä tai kauppaa ei käydä lainkaan; tämä ei 
kuitenkaan merkitse sitä, etteivätkö vähiten kehittyneet maat voisi muuttaa 
tuotantorakennettaan ajan mittaan, ja jonkinasteinen vapauttaminen voisi kannustaa niitä 
siihen. 
Hyvä esimerkki tällaisesta muutoksesta on maniokin tuotanto. Brasilia, joka ei itse ole 
koskaan ollut merkittävä maniokin viejä, onnistui laskemaan sen tuonnille asetettuja tulleja 
GATT-sopimuksen Kennedyn neuvottelukierroksen yhteydessä. Euroopan yhteisön 
yritykset pyrkivät hyödyntämään mahdollisimman tehokkaasti tätä myönnytystä käyttämällä 
hyväkseen vaihtoehtoisia tuotantokeskuksia. Kohteena oli Thaimaa, josta tuli nopeasti 
merkittävä maniokin viejä Euroopan yhteisöön erityisesti infrastruktuuriin, mukaan lukien 
satama-alueet, tehtyjen tarkoituksenmukaisten sijoitusten myötä. Tuonti Euroopan 
yhteisöön lisääntyi nopeasti 1970-luvun lopulla, ja tämän vuoksi Thaimaan hallituksen 
kanssa jouduttiin neuvottelemaan vapaaehtoista rajoittamista koskevasta sopimuksesta. 
Tämä esimerkki osoittaa, miten vaikeaa on mitata yksittäisten tuotteiden 
tuotantomahdollisuuksia; viljaa, jota ei ole koskaan viljelty, voidaan alkaa tuotlaa 
myöhemmin, ja viennin rakenne voi muuttua. Tämän esimerkin avulla voillaan perustella 
markkinoiden yksittäisiä aloja suojelevia järkeviä suojatoimia pikemminkin kuin vastustaa 
yleisiä vapauttamista sillä perusteella, että markkinoillemme voi virrata suuria määriä 
tuotteita kolmansista maista; on selvää, että vähiten kehittyneet maat eivät pysty nopeasti 
kasvattamaan osuuttaan maataloustuotteiden kokonaistuonnista. 
Mahdollisten ongelmatuotteiden yksilöiminen 
1 
Tuotteiden yksilöinnissä poikkeuksista laadittavaa luetteloa varten on otettava huomioon 
vähiten kehittyneiden maiden tuotantomahdollisuudet ja Euroopan markkinaolosuhteet. 
Vähiten kehittyneiden maiden tuotantomahdollisuuksiin liittyvää yleistä tietoa on 
käytettävissä vähän. Tässä asiakirjassa esitetyt tiedot ovat peräisin Yhdistyneiden 
Kansakuntien kauppa- ja kehitysjärj eston (UNCTAD) hyödykkeitä koskevasta 
vuosikirjasta, jota käytetään yleisesti tällaisen tiedon lähteenä. Myöskään tämä kirja ei 
sisällä täydellisiä tietoja, ja tämän vuoksi analyysi ei suinkaan ole perusteellinen (tässä 
asiakirjassa käsitellään 15:tä alaa, joiden osalta kulutukseen ja/tai tuotantoon liittyvää tietoa 
oli käytettävissä). Analyysissä osoitetaan kuitenkin yleisesti tuotealoja, joita olisi tutkittava 
perusteellisemmin. 
Analyysi perustuu vähiten kehittyneiden maiden kokonaiskulutuksen ja -tuotannon sekä 
(maailmanmarkkinoille suuntautuvan) kokonaisviennin vertailuun Euroopan yhteisön 
kokonaiskulutukseen ja -tuotantoon sekä (maailmanmarkkinoilta tulevaan) 
kokonaistuontiin. 
On selvää, että tällainen analyysi on väistämättä melko ylimalkainen, mutta se antaa yleisen 
kuvan aloista, joilla saattaa esiintyä ongelmia. 
Ongelmia ei tietenkään todennäköisesti esiinny niiden kahdeksan tuotteen yhteydessä, joita 
Euroopan yhteisössä ei tuoteta ollenkaan tai tuotetaan hyvin vähän, koska näillä aloilla 
suojelun taso on jo hyvin alhainen; tällaisia tuotteita ovat kahvi, kaakaopavut, tee, pippuri, 
maapähkinät, palmunytimel, palmuöljy ja kopra. 
Kolmesta seuraavasta alasta on saatavissa sekä kulutukseen että tuotantoon liittyviä tietoja: 
Naudanliha: vaikka Euroopan yhteisö on nettotuoja, tuontimäärät ovat suhteellisen suuria ja 
ne vastaavat 20:tä prosenttia Euroopan yhteisön kokonaistuotannosta. Vähiten 
kehittyneiden maiden kokonaistuotanto on noin neljännes Euroopan yhteisön 
kokonaiskulutuksesta, ja ensi näkemältä tämä tuntuu osoittavan, että vähiten kehittyneet 
maat voisivat jonkin verran kasvattaa vientiään. Huolimatta siitä, että vähiten kehittyneet 
maat kuluttavat 28 prosenttia enemmän naudanlihaa kuin mitä ne sila tuottavat, tuotannon 
lisääminen voisi kasvattaa vientiä Euroopan yhteisöön. Näin tapahtuisi, jos vähiten 
kehittyneet maat voisivat viedä ulkomaille "arvokkaammat" osat ja kuluttaa itse muut osat. 
Siten ne voisivat tuoda halvempia naudanosia ulkomailla kotimaisen kysynnän 
tyydyttämiseksi. 
Banaanit: Euroopan yhteisö tuo ulkomailta suuria määriä banaaneja, ja sen oma tuotanto on 
hieman yli 10 prosenttia kulutuksesta. Vähiten kehittyneet maat kuluttavat yhtä paljon 
banaaneja kuin mitä ne tuottavat, ja niiden vienti on tällä hetkellä hyvin vähäistä. Alan 
vapauttaminen voisi lisätä Euroopan yhteisön ja vähiten kehittyneiden maiden välistä 
kauppaa. 
Sokeri: Vähiten kehittyneissä maissa kulutetaan huomattavasti enemmän sokeria kuin siellä 
tuotetaan. Siten vaikuttaisi siltä, että sokerin vientiä ei voida lisätä yhtä paljon kuin 
naudanlihan vientiä, vaikka Euroopan yhteisö tuo kolmansista maista huomattavia määriä 
sokeria. 
Viiden muun tuotteen kulutuksesta ei ole olemassa tilastoja, ja niiden analyysi on 
väistämättä sen vuoksi vieläkin ylimalkaisempaa. 
Vilja: Euroopan yhteisöön tuodun viljan määrä vastaa alle viittä prosenttia Euroopan 
yhteisön tuotannosta; kun tämän lisäksi otetaan huomioon se, että vähiten kehittyneissä 
maissa viljaa tuotetaan hyvin rajoitetusti, vientimahdollisuuksia Euroopan yhteisöön 
voidaan lisätä vain hyvin vähän, jos ollenkaan. 
Riisi: Euroopan yhteisö tuo suuria määriä myös riisiä, ja vähiten kehittyneet maat tuottavat 
paljon enemmän riisiä kuin Euroopan yhteisö . Vientiä voidaan lisätä huomattavasti. 
Kasviöljysiemenet ja kasviöljy. Euroopan yhteisöön tuodaan myös merkittäviä määriä näitä 
tuotteita, ja lisäksi niitä tuotetaan paljon myös Euroopan yhteisössä. Vähiten kehittyneissä 
maissa tuotanto on noin puolet Euroopan yhteisön tuotannosta, ja niiden vienti on nykyisin 
hyvin vähäistä. Koska tietoa vähiten kehittyneiden maiden kulutuksesta ei ole, on vaikea 
esittää ehdottoman varmoja johtopäätöksiä, mutta vähiten kehittyneet maat voisivat ehkä 
lisätä tuontia Euroopan yhteisöön ja kilpailla suoraan tämän tuottajien kanssa. 
Kasviöljysiemenet tuodaan jo nykyisin tulleitta Euroopan yhteisöön, mutta kasviöljystä 
kannetaan tuontitulleja. Tällä alalla tarvitaan näin ollen yksityiskohtaisempaa tutkimusta 
vaikka on syytä huomata, että Euroopan yhteisön teollisuus kannatti Uruguayn kierroksella 
kasviöljyihin molemminpuolisesti sovellettavia nollatulleja, minkä ehdotuksen Yhdysvallat 
lopulla torjui. 
Soijapavut: tilanne on samanlainen kuin kasviöljysiementen kohdalla. Soijapavut ja 
pavuista valmistettu soijajauho tuodaan nykyisin tulleitta. 
Päätelmä 
-3-
1/ 
Edellä olevassa analyysissä on tarkasteltu kolmea niistä neljästä tuotteesta, jotka on 
määritetty herkiksi tuotteiksi. Näistä kolmesta riisin ja banaanien vientimahdollisuuksia 
voidaan selvästi parantaa. Naudanlihan osalta tilanne on vähemmän yksiselitteinen. Sen, 
kuten myös banaanien (sekä tämän analyysin ulkopuolelle jätetyn maniokin) 
luokitteleminen mahdollisiksi ongelmatuotteiksi liittyy yhtä paljon tuotteen poliittiseen 
arkaluonteisuuteen kuin taloudellisiin näkökohtiin. Analyysin perusteella vaikuttaa siltä, 
että myös kasviöljy ja ehkä myös sokeri olisi mahdollisesti sisällytettävä poikkeuksia 
koskeviin luetteloihin, vaikka perusteellisempi analyysi on tarpeen ennen lopullisen 
päätöksen tekemistä. 
Tässä asiakirjassa esitetyt johtopäätökset ovat sekä epätäydellisiä että yleisluontoisia. Niissä 
tuodaan kuitenkin esille tuotteet, jotka olisi ehkä sisällytettävä poikkeuksia koskevaan 
luetteloon. Vähiten kehittyneiden maiden tuotantokyvyn uudistamisesta aiheutuvia 
ennakoimattomia tuontivirtoja vastaan voidaan suojautua ainoastaan riittävien 
suojamekan ismien avulla. Jos etuudet myönnetään vähiten kehittyneille maille 
yksipuolisesti, tällainen menetelmä sisällytetään luonnollisesti etuuksien kokonaisuuteen. 
-4 
Vi 
LIITE V 
TAVARA 
Naudanliha 
Vehnä 
Riisi 
Banaanit 
Sokeri 
Kahvi 
Kaakaopavut 
Tee 
Pippuri 
Kasviöljysiemenet 
Maapähkinät 
So.japavut 
Kopra 
?a.-nunytimet 
=a ~'jöijy 
T^cakka Vähiten kehittyneiden maiden ja Euroopan unionin välisen kaupan mahdollisuudet (vuoden 1993 I 
Vähiten kehittyneet maat 
' ": ; 
Tuotanto Kulutus Vienti 
(1000 tonnia) (1000 tonnia) (1000 tonnia) 
1 670 2 147 3,6 
4 610 9,3 
57 382 212,7 
5 686 5 693 2,5 
1638 2 855 147,3 
701 2 462 säkkiä 463,3 
54; 38,7 
146 i 65,8! 110,3 
4,4 2,1 
2 655 160 miljoonaa dolla 
2 978 22,2 
244 7,4 
236 66,3 Tuotanto 
(1 000 tonnia) 
8 000 
80 978 
1 944 
410 
16614 
0 
0 
0 
0 
5 594 
5 
734 
1 Euroopan yhteisö uvut) 
Vähiten 
; kehittyneet 
Kulutus 
7 347 
3 699 
13116 
31 699 säkkiä 
868,4 
223,1 jmaat 
Tuonti 
(1 000 tonnia) 
1 624.70 
17 136.7 
1 493.7 
3 973.6 
3 028.2 
2 237.6 
1 049.9 
295 
54,3 Kulutus/ 
tuotanto 
128,56 
100,12 
174,30 
45,07 
i ' ; 
|8 599.2 miljoonaa dollaria 
i * 
! 508,6 
i ; 
13 403.7! 
65,7 
222 15,41 0 
i 
424 33,2: 0 i i 
Euroopan 
yhteisö 
Kulutus/ 
tuotanto 
91,84 
902,20 
78,95 
ei tuotantoa 
ei tuotantoa 
ei tuotantoa 
ei tuotantoa Tuonti/ 
tuotanto 
20,31 
21,161 
76,84 
969,17 
18,23 
ei tuotantoa 
ei tuotantoa 
ei tuotantoa 
ei tuotantoa 
10 172.00 
1 826.12 
t 
| 6 570.00 Vähiten 
kehittyneiden 
maiden tuotantc 
EU:n kulutus (i) 
22,73 
5,69 
2 951.75 
153,72 
12,49 
6,22 
65,44 
47,46 
59 560.00 
33,24 
23 600.00 
34.5 ei tuotantoa ei tuotantoa I 
! ; 
1735.5 ei tuotantoa ei tuotantoa 
! 
313 185.6 käsittelemätö 117,3; 396 702.4 käsittelemät» 553.2 ! 139,70 
Page 1 
LIITE V 
Lähde: UNCTAD Commodities Yeartook 1995 
[i) Tuotantolukuja käytettiin mahdollisuuksien mukaan. ;os kulutuslukuja ei ollut käytettävissä. Tyhjä ruutu tarkoittaa tietojen puuttumista 
yJ Page 2 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 156 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI il 
Luettelonumero : CB-C0-97-159-FI-C 
ISBN 92-78-18731-3 
Muroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2°85 Luxemburg