Vakavaraisuusasetuksen 459 artiklan käyttöä mahdollisesti edellyttävä markkinakehitys

Tämän kertomuksen tarkoituksena on antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tietoa markkinakehityksestä, joka on mahdollisesti edellyttänyt luottolaitosten ja sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista annetun asetuksen, jäljempänä ’vakavaraisuusasetus’, 459 artiklan käyttöä kuluneen vuoden aikana. Kertomus perustuu Euroopan järjestelmäriskikomitean, jäljempänä ’EJRK’, esittämään arvioon.

1.Taustaa

Vakavaraisuusasetuksen 459 artiklassa säädetään, että komissio, jota EJRK avustaa, toimittaa vähintään kerran vuodessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen sellaisesta markkinakehityksestä, joka mahdollisesti edellyttää tämän artiklan käyttöä. Saman artiklan mukaisesti komissio voi erityisolosuhteissa ja erityisesti EJRK:n tai Euroopan pankkiviranomaisen, jäljempänä ’EPV’, suosituksesta tai lausunnosta asettaa yhden vuoden ajaksi pankkien omia varoja, suuria asiakasriskejä ja julkistamista koskevat tiukemmat vaatimukset. Vaadituilla erityisolosuhteilla tarkoitetaan sitä, että kyseiset toimenpiteet ovat välttämättömiä sellaisiin mikro- ja makrotason vakavaraisuusriskien intensiteetin muutoksiin vastaamiseksi, jotka johtuvat unionissa tai unionin ulkopuolella tapahtuvasta, kaikkiin jäsenvaltioihin vaikuttavasta markkinakehityksestä. Lisäksi edellytetään, että vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin 2013/36/EU mukaiset välineet eivät ole riittäviä näiden riskien hallitsemiseksi.

2.Päätelmät ja jatkotoimet

Euroopan komissio ei ole vielä havainnut olosuhteita, jotka edellyttäisivät vakavaraisuusasetuksen 459 artiklan käyttöä, etenkin kun otetaan huomioon, että kyseisen artiklan mukaan vain tiukentamistoimenpiteet ovat mahdollisia ja vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin 2013/36/EU mukaiset muut välineet ovat etusijalla. Lisäksi vakavaraisuusasetuksen 459 artiklan mukaisia toimenpiteitä voidaan toteuttaa vain, jos kyseinen markkinakehitys vaikuttaa kaikkiin jäsenvaltioihin. Tämän arvion mukaisesti EJRK tai EPV ei ole suositellut, että komissio toteuttaisi tässä vaiheessa vakavaraisuusasetuksen 459 artiklan mukaisia toimia.

Komissio seuraa edelleen tiiviissä yhteistyössä EJRK:n kanssa unionissa ja unionin ulkopuolella tapahtuvaa markkinakehitystä, joka mahdollisesti edellyttää kyseisen artiklan käyttöä.

3.Analyysi

3.1.Yleistä

Komission mielestä EU:n rahoitusjärjestelmän tilanne on tarkasteluvuoden aikana poikennut huomattavasti olosuhteista, jotka edellyttäisivät vakavaraisuusasetuksen 459 artiklan käyttöä. Etenkään luotonoton vauhdittamaa talouden ylikuumenemista ei ole ollut havaittavissa. Talouden velka-aste on korkea sekä historiallisesti että kansainvälisesti tarkasteltuna, mutta se ei ole kasvussa, eikä pankkialan velkaantuneisuuden kasvusta ole myöskään merkkejä. Tämän suuntauksen voidaan odottaa jatkuvan.

EU:n talous on maltillisen kasvun tiellä, joten talouden ylikuumenemisen riski on vähäinen. Komission tuoreimman ennusteen mukaan reaalisen BKT:n kasvu on vuosina 2016 ja 2017 EU:ssa ja euroalueella alle kaksi prosenttia. Tuotantokuilu pysyy negatiivisena, ja kuluttajahintainflaation ennustetaan jäävän alle kahden prosentin, jota EKP pitää hintavakauden raja-arvona. Hitaan inflaation ja maltillisen kasvun ansiosta keskuspankkien korot ovat olleet hyvin alhaiset. Tämä yhdessä keskuspankkien omaisuuseräostojen kanssa on johtanut mataliin korkoihin joukkovelkakirja- ja luottomarkkinoilla. Matalista koroista huolimatta valtaosassa EU:n jäsenvaltioista finanssialan ulkopuolisten yritysten ja kotitalouksien velka suhteessa BKT:hen ei ole kasvussa, ja sen odotetaan kääntyvän laskuun talouskasvun päästessä vauhtiin. Nykyisessä maltillisen kasvun ympäristössä luottokysynnän ei pitäisi vauhdittaa finanssialan ylivelkaantumista. EU:n ulkopuolinen kehitys ei lyhyellä aikavälillä todennäköisesti johda EU:n talouden ylikuumenemispaineisiin, koska sekä maailman BKT:n että maailmankaupan ennustetaan kasvavan huomattavasti pitkäaikaisia suuntauksia heikommin. EU:n jäsenyyttä koskeneen Yhdistyneen kuningaskunnan kansanäänestyksen tulos lisäsi merkittävästi epävarmuutta (Baker-Bloom-indeksillä mitattuna). Se lisäsi myös EU:n talouden kasvunäkymien heikkenemisriskejä ja saattaa hillitä monien toimijoiden halua velkaantua lisää. Pankkiala, joka muodostaa EU:n rahoitusjärjestelmän tukirangan, ei lisää velkaantumistaan. EPV:n alustavien tietojen mukaan pankkien lakisääteiset vakavaraisuussuhteet kohenivat vuonna 2015 ja pysyivät suunnilleen samantasoisina vuonna 2016. Tämä koskee sekä ydinpääoman (CET1) että kokonaispääoman osuutta. Vuoden 2016 puolivälissä ydinpääoman osuuden painotettu keskiarvo oli EU:ssa 13,5 prosenttia ja alle viidessä prosentissa pankkeja osuus oli pienempi kuin 11 prosenttia. EKP:n tilastot viittaavat siihen, että Euroopan keskuspankkijärjestelmään (EKPJ) kuulumattomien rahalaitosten taseen loppusumma ei juuri kasvanut vuosina 2015 ja 2016. Vertailun vuoksi voidaan todeta, että kriisiä edeltävällä kaudella 2001–2008 rahalaitosten saamiset kasvoivat noin 10 prosenttia vuodessa. Myös pankkien antolainaustoiminta on ollut maltillista EU:ssa. Esimerkiksi pankkien antolainaus yksityiselle sektorille euroalueella kasvoi vuosina 2015 ja 2016 nimellistä BKT:tä vähemmän. EJRK:n määrittämä luotot/BKT-suhteen poikkeama on negatiivinen ja saattoi juuri käydä alimmillaan vuonna 2016. Järjestämättömien saamisten suuri määrä hidastaa luotonannon kasvua. Järjestämättömistä saamisista aiheutuu pankeille käsittelykuluja, mikä vähentää halukkuutta lisätä luotontarjontaa. Ne ovat myös merkkejä yritys- ja kotitaloussektorien velkaantumisesta. Takaisinmaksuvaikeuksista kärsivät yritykset ja kotitaloudet eivät investoi kovin hanakasti, sillä ne tietävät, että riskin vuoksi pankkien perimät luottokustannukset ovat korkeat.

EPV:n vuonna 2016 suorittaman stressitestin tulokset osoittavat, että EU:n pankkiala sietää kokonaisuudessaan melko hyvin häiriöitä. Epäsuotuisassa skenaariossa, jossa vakava lama yhdistyy monien erilaisten omaisuuserien hintojen suuriin häiriöihin, keskimääräinen ydinpääoman (CET1) osuus supistuu 9,4 prosenttiin. Luku on korkeampi kuin vertailukohtana oleva vuoden 2014 stressitestin tulos 8,5 prosenttia ja tarkoittaa, että EU:n pankkiala on edelleen kasvattanut huomattavia puskureita, joita se voi käyttää talouskehityksen kääntyessä epäsuotuisaksi. Lisäksi stressitestistä kävi ilmi, että eri pankkien altistuminen häiriöille vaihtelee huomattavasti. Siksi vakavaraisuusasetuksen ja direktiivin 2013/36/EU mukaiset kansalliset toimenpiteet voisivat olla parempi tapa puuttua näiden riskien muutoksiin kuin vakavaraisuusasetuksen 459 artiklan mukaiset kokonaisvaltaiset toimenpiteet.

3.2.EJRK:n havaitsemat rahoitusvakautta uhkaavat riskit

EJRK havaitsi tarkasteluvuoden aikana neljä Euroopan taloutta uhkaavaa huomattavaa riskiä. Nämä ovat maailmanlaajuisilla rahoitusmarkkinoilla tapahtuva riskipreemioiden uudelleenhinnoittelu, jota markkinoiden vähäinen likviditeetti kiihdyttää; pankkien ja vakuutuslaitosten edelleen heikentyvät taseet; valtioiden, yritysten ja kotitalouksien heikkenevä velkakestävyys; varjopankkialan aiheuttamat häiriöt ja maksukyvyttömyyden leviämisriski. Vakavaraisuusasetuksen 459 artiklan mukaisten toimenpiteiden mahdollista merkitystä näiden riskien kannalta arvioidaan tarkemmin jäljempänä.

a)Riskipreemioiden uudelleenhinnoittelu

Maailmanlaajuisilla rahoitusmarkkinoilla mahdollisesti tapahtuvaa riskipreemioiden uudelleenhinnoittelua, jota markkinoiden vähäinen likviditeetti kiihdyttää, pidetään huomattavana makrotaloudellisena riskinä Euroopan finanssialalla.

Riskin aiheuttavat muun muassa historiallisia keskiarvoja korkeammat hinnat useissa omaisuusluokissa. Korkeat varallisuushinnat johtuvat suurelta osin alhaisesta korkotasosta, joka saa monet sijoittajaryhmät tavoittelemaan korkeita tuottoja (nk. search for yield -käyttäytyminen). Vaikka joillakin yrityslainamarkkinoilla ja kiinteistömarkkinoilla on merkkejä suuresta riskinotosta, ne jakautuvat epätasaisesti eri segmenteille ja jäsenvaltioihin. Tämä koskee erityisesti ylikuumenemisen merkkejä kiinteistömarkkinoilla: niitä esiintyy joissakin jäsenvaltioissa, mutta toisissa ei käytännössä lainkaan.

Direktiivin 2013/36/EU ja vakavaraisuusasetuksen alaisten rahoituslaitosten pääomapositioiden pitäisi olla riittävän vahvat kestämään tämän riskin toteutuminen. EPV:n stressitestissä markkinariski supisti epäsuotuisassa skenaariossa ydinpääoman (CET1) osuutta vain yhdellä prosenttiyksiköllä, kun kokonaispudotus epäsuotuisassa skenaariossa oli 3,8 prosenttiyksikköä. Markkinariski ei näin ollen ollut pääsyy stressitestissä havaittuun pääoman hupenemiseen. Markkinariski voi tietenkin toteutua muussa kuin stressitestissä oletetussa muodossa. On kuitenkin rohkaisevaa, että viime vuosina finanssialan häiriönsietokyky on osoittautunut riittäväksi riskipreemioiden muuttuessa jyrkästi maailmanmarkkinoilla. Tällaisia tapahtumia ovat olleet Yhdysvaltain pörssikurssien yhtäkkinen romahdus lokakuussa 2014, Saksan valtion joukkolainojen myyntiryntäys touko–kesäkuussa 2015, Yhdistyneessä kuningaskunnassa kesäkuussa 2016 järjestetyn kansanäänestyksen jälkeinen pörssi- ja osakehintojen sopeutuminen sekä Japanin valtion joukkolainojen yhtäkkinen tuottojen nousu elokuussa 2016. Nämä tapahtumat vaikuttivat vain lyhytaikaisesti muiden omaisuuserien hintoihin eivätkä aiheuttaneet kaaosta yhdessäkään rahoituslaitoksessa. Myös EU:n pankkien osakehintojen satunnaiset jyrkät reaktiot ovat esimerkki huomionarvoisesta markkinakehityksestä. Markkinariskejä on valitettavasti vaikea hallita, mutta asiaa koskevia toimintapoliittisia ehdotuksia on kuitenkin pantu vireille Baselin pankkivalvontakomitean käynnistämän kaupankäyntivaraston perusteellisen tarkistuksen yhteydessä. Niiden oletetaan olevan tehokkaampia kuin avoimuutta lisäävät toimenpiteet, joita voitaisiin toteuttaa vakavaraisuusasetuksen 459 artiklan nojalla.