12.Euroopan komissio hyväksyi toukokuussa 2015 uuden paremman sääntelyn lähestymistavan, jonka tavoitteena on järjestelmällisempi ja läpinäkyvämpi sidosryhmien kuuleminen, parempi vaikutusten arviointi ja saatujen kokemusten ottaminen huomioon. Koska vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen tarkastelu alkoi jo vuoden 2014 alussa, prosessi ei noudattanut kaikkia uusissa paremman sääntelyn suuntaviivoissa vahvistettuja vaiheita. Tarkastelu on kuitenkin toteutettu avoimesti, läpinäkyvästi ja keskeisiä jälkiarvioinnin osatekijöitä noudattaen. Näin ollen komissio on voinut tiiviimmän yhteistyön tarvetta koskevan analyysin perusteella tarkastella tarkoituksenmukaisuutta, kun taas ryhmäpoikkeusasetuksen tarvetta koskeneessa analyysissa on otettu huomioon tällaisen lähestymistavan johdonmukaisuus, tehokkuus ja vaikuttavuus.

9.Tarkastelu jatkuu vuoden 2017 alkuun ja kunnes vaikutustenarviointi on saatu päätökseen. Komissio on tilannut kaksi tutkimusta kysymyksistä, jotka liittyvät vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen toimintaan ja jotka sidosryhmät ovat esittäneet kuulemisen yhteydessä: tarjontapuolen korvattavuus vakuutusalalla ja markkinoilla saatavilla olevien rinnakkaisvakuutusten tai rinnakkaisjälleenvakuutusten eri muotojen vaikutukset. Nämä tutkimukset ovat osa markkinoiden kattavaa tarkastelua, jonka perusteella komissio tekee lopulliset ehdotukset vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen tulevaisuudesta.

8.Tämän kertomuksen tarkoituksena on esittää komission alustavat näkemykset vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen toiminnasta ja tulevaisuudennäkymistä tässä vaiheessa. Tämä ei millään tavoin vaikuta komission lopulliseen päätökseen vaikutustenarvioinnin valmistumisen jälkeen. Kertomus on osa kattavaa kuulemismenettelyä, johon kaikkia sidosryhmiä kehotetaan osallistumaan. Sitä olisi luettava yhdessä tähän kertomukseen liittyvän komission yksiköiden valmisteluasiakirjan kanssa, jossa esitetään yksityiskohtaisemmin komission yksiköiden näkemyksiä tässä asiakirjassa esitetyistä seikoista.

2.Neuvosto valtuutti asetuksella (ETY) N:o 1534/91, jäljempänä ’valtuusasetus’, komission antamaan asetuksia SEUT-sopimuksen 101 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tietynlaisiin yritysten välisiin sopimuksiin, yritysten yhteenliittymien päätöksiin ja yhdenmukaistettuihin menettelytapoihin vakuutusalalla. Komissio antoi 24. maaliskuuta 2010 valtuusasetuksen perusteella asetuksen (EU) N:o 267/2010 (vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetus), jossa myönnettiin poikkeus kahdelle vakuutusalan sopimusryhmälle.

25.Vastaajien mukaan tällä koetulla oikeusvarmuuden puutteella olisi useita kielteisiä vaikutuksia, mukaan lukien säännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten lisääntyminen ja yhteistyön mahdollinen väheneminen. Sidosryhmät toteavat myös, että suuret vakiintuneet toimijat, jotka eivät välttämättä tarvitse ylimääräisiä tilastotietoja arvioidakseen riskit oikein, eivät ehkä haluaisi jakaa tietoja pienempien vakuutuksenantajien ja mahdollisten uusien tulokkaiden kanssa. Näiden kahden viimeksi mainitun ryhmän toimijoiden on vaikea arvioida riskejä, koska niiden markkinaosuus on pieni tai olematon. Tämä voisi vähentää kilpailua ja vahingoittaa kuluttajien etuja. Niiden mukaan vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetukseen sisältyvä vaatimus, että riskejä koskevien, anonyymeiksi muutettujen koottujen tilastotietojen olisi oltava saatavilla kohtuullisin, edullisin ja syrjimättömin ehdoin, varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset pienempien ja suurempien vakuutuksenantajien välillä ja helpottaa markkinoille tuloa.

20.Tähän mennessä saatujen tietojen mukaan vakuutusmarkkinoilla on viimeisen vuosikymmenen aikana kehitetty uusia kilpailukykyisempiä tapoja rinnakkais(jälleen)vakuuttaa riskejä, kuten välittäjäjohtoinen rinnakkais(jälleen)vakuutus (line slips). Nämä ovat käyttökelpoisia vaihtoehtoja vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen piiriin kuuluville vakiintuneille rinnakkais(jälleen)vakuutuspooleille. Lisäksi vakuutustoiminta ei ole ainoa ala, jolla yritykset toimivat usein yhteistyössä kun on kyse suurista hankkeista ja niihin liittyvien kustannusten ja riskien hajauttamisesta (tämä koskee myös esimerkiksi suuria rakennushankkeita).

19.Tarkastelun aikana kerätty näyttö osoittaa tässä vaiheessa, että vakuutuksenantajien on usein tehtävä yhteistyötä voidakseen kattaa tietyt suuret epätavanomaiset riskit, jotka liittyvät erityisesti terrorismiin, ydinvoiman tuotantoon ja ympäristönsuojeluun, jos riskien suuruuden ja hajautumisen vuoksi niiden vakuuttaminen yksin on vaikeampaa tai mahdotonta verrattuna pienempiin ja perinteisempiin riskiluokkiin, kuten moottoriajoneuvo- ja henkivakuutuksiin, joissa vakuutuksenantajat yleensä vakuuttavat riskit itsenäisesti. Jos riskin luonne on sellainen, ettei yhdelläkään vakuutuksenantajalla ole tarvittavia valmiuksia, rinnakkais(jälleen)vakuutusten avulla vakuutuksenantajat voivat kattaa riittävän määrän riskejä siten, että salkun riskiprofiili vastaa kyseistä riskiluokkaa kokonaisuudessaan.

18.Vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen 5 artiklassa myönnetään poikkeus sopimuksille, joiden aiheena on sellaisten vakuutusyrityspoolien (rinnakkaisvakuutuspoolit) tai vakuutus- ja jälleenvakuutusyrityspoolien (rinnakkaisjälleenvakuutuspoolit) perustaminen ja toiminta, joiden tarkoituksena on tietyntyyppisten riskien yhteinen kattaminen. Poikkeuksen edellytyksenä on, että pooli ei ylitä tiettyä markkinaosuutta (rinnakkaisvakuutuspoolit 20 prosenttia ja rinnakkaisjälleenvakuutuspoolit 25 prosenttia). Lisäksi 6 artiklassa myönnetään poikkeus uusien riskien kattamiseksi perustetuille rinnakkais(jälleen)vakuutuspooleille kolmen vuoden ajaksi poolin ensimmäisestä perustamisesta.

15.Riskien hinnoittelemiseksi vakuutuksenantajat pyrkivät yleensä supistamaan vaateiden todellisen arvon ja vakuutetun maksamien vakuutusmaksujen välistä eroa. Vakuutus on tuote, joka kattaa tulevat riskit, joiden kustannukset eivät ole tiedossa, kun vakuutussopimus on tehty. Näin ollen asianmukaisten ja tarkkojen aiempien tilastotietojen saatavuus riskiluokkien todellisista kustannuksista on ratkaisevan tärkeää vakuutusalan eri segmenttien toiminnalle. Lisäksi näyttää siltä, ettei yhdelläkään vakuuttajalla ole yksinään riittäviä tilastotietoja riskeistä, jotta nämä laskelmat voitaisiin tehdä oikein.

14.Vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen 2 artiklan a alakohdassa myönnetään tietyin edellytyksin poikkeus vakuutusalan yritysten välisille sopimuksille, joiden aiheena on ”sellaisten tietojen kokoaminen ja jakelu yhteisesti, jotka ovat tarpeen seuraaviin tarkoituksiin: i) sellaisten keskimääräisten kustannusten laskenta, jotka tietyn riskin kattaminen menneisyydessä on aiheuttanut, jäljempänä ’tietokokoelmat’, ii) kuolevuustaulukoiden ja sellaisten taulukoiden laadinta, joista ilmenee sairauksien, tapaturmien ja invaliditeetin esiintymistiheys pääomittavien vakuutusten osalta”. Asetuksen 2 artiklan b alakohdassa myönnetään tietyin edellytyksin poikkeus myös seuraaville toiminnoille: ”yhteisten tutkimusten toteuttaminen asianomaisten yritysten ulkoisten yleisten olosuhteiden todennäköisestä vaikutuksesta joko tiettyä riskiä tai riskien ryhmää koskevien tulevien vahinkojen esiintymistiheyteen tai laajuuteen taikka erityyppisten sijoitusten tuottavuudesta ja tällaisten tutkimusten tulosten jakelu”.

42.Vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen 5 artiklassa säädetään, että poolisopimukset kuuluvat poikkeuksen piiriin poolien perustamisen ja toiminnan osalta. Komission päätöskäytännössä erotetaan toisistaan ”perustaminen” ja ”toiminta”. Ensimmäisen osalta komissio katsoo, että pelkästään se seikka, että pooli saattaa olla tarpeellinen, ei riitä osoittamaan, että se ei vääristä kilpailua. Tämän jälkeen komissio tutkii poolin toimintaa ja tarkastelee, ovatko poolin jäsenten mahdollisesti tekemät muut sen toimintaa koskevat järjestelyt puhtaasti liitännäisiä ja siten tarpeellisia toiminnan kannalta. Komissio on useissa tapauksissa katsonut, että poolia ei yleisesti ottaen voida katsoa sisämarkkinoille soveltuvaksi, jos sen elinkelpoisuus voidaan varmistaa vähemmän rajoittavin toimintaedellytyksin. Tämä on yhä edelleen sisämarkkinoille soveltuvuuden ehtona.

rinnakkais(jälleen)vakuutusmarkkinoilla on käytössä yhteistyömuotoja, jotka eroavat pooleista mutta joiden rooli on samantapainen;

40.Tutkimuksessa todettiin myös, että ”poolien toiminta on epäyhtenäistä, ja kutakin poolia on arvioitava erikseen sen ominaisuuksien perusteella”.

36.Ennen julkisen kuulemisen käynnistämistä komissio julkaisi tutkimuksen rinnakkais(jälleen)vakuutuspooleista ja tapauskohtaisista rinnakkais(jälleen)vakuutussopimuksista merkintämarkkinoilla. Tutkimus perustui EU-27:n alueella tehtyihin haastatteluihin. Niissä löydettiin koko EU:sta vain 46 aktiivista poolia, jotka ovat vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksessa olevan määritelmän mukaisia. Tutkimuksessa todettiin, että ”monet poolit on perustettu katastrofiriskien (ydin-, ympäristö- ja terrorismiriskit) kattamiseksi, mutta ne eivät ole ainoa vaihtoehto näiden riskien varalta, sillä vakuutusmarkkinat ja muut mekanismit, kuten valtion takaamat vakuuttajat, kattavat myös joitakin näistä riskeistä. Näiden suurten riskien vuoksi perustettujen poolien lisäksi vakuutuksenantajien välillä on muita järjestelyjä sellaisten riskien varalta, joita vakuutusmarkkinat eivät halua, tai kun vakuutuksenantajien tarkoituksena on hyödyntää markkinarakoa yhdistymällä ja näin tarjota kapasiteettia merkintämarkkinoilla.”

33.Tämän vuoksi on kyseenalaista, onko ryhmäpoikkeusasetus edelleen tarpeen yhteisten tietokokoelmien, taulukoiden ja tutkimusten osalta erityisesti silloin, kun on olemassa vaihtoehtoisia ohjeita (mukaan lukien tiedonanto), joita voidaan tarvittaessa käyttää täydentämään horisontaalisten suuntaviivojen asiaankuuluvia säännöksiä. Näin ollen komissio katsoo, että on kyseenalaista, tarvitaanko erityistä ryhmäpoikkeusasetusta alan moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja tiettyjen tiedonvaihtotyyppien edistämiseksi.

32.Lisäksi kannustimia tarkasteltaessa on todettava, että väitetty riski yhteisiin tietokokoelmiin, taulukoihin ja tutkimuksiin liittyvän yhteistyön vähenemisestä, jos vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetusta ei uusita, vaikuttaa hyvin pieneltä. Jos yhteistyö tällä alalla on niin välttämätöntä kuin mitä vakuutusyhtiöt väittivät julkisessa kuulemisessa, on erittäin epätodennäköistä, että oikeusvarmuuden mahdollisella vähenemisellä poikkeuksen päättymisen johdosta olisi enemmän merkitystä kuin väitetyllä välttämättömällä yhteistyötarpeella.

31.Suuntaviivat suojelevat vakuutusalan tämäntyyppistä yhteistyötä. Nämä periaatteet vastaavat vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen säännöksiä, ja niiden mukaisesti vakuutuksenantajien välinen tiedonvaihto kuuluu poikkeuksen piiriin. Jos vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen voimassaoloa ei jatkettaisi, käytettävissä olisi kuitenkin komission jo antamat ohjeet. Vakuutuksenantajat voivat niiden perusteella arvioida itse, onko niiden yhteistyö sallittu. Samasta syystä kansallisten vakuutusalan liittojen, jotka tällä hetkellä ovat tärkeimpiä välittäjiä tietojen kokoamisessa ja levittämisessä, suorittaman sääntöjen noudattamisen arvioinnin ei pitäisi aiheuttaa merkittäviä muutoksia horisontaalisten suuntaviivojen mukaisissa sääntöjen noudattamisesta aiheutuvissa kustannuksissa. Asianmukaisten liittojen ja välittäjien on vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen ja asetuksen (EY) N:o 1/2003 mukaisesti varmistettava, että riskejä koskevien tietojen kerääminen ja levittäminen tietokokoelmien, taulukoiden ja tutkimusten muodossa on näiden aineellisten säännösten mukaista.

30.Lisäksi suuntaviivoissa tunnustetaan, että ”[s]e, että yritykset jakavat kuluttajia koskevia tietoja markkinoilla, joilla tiedot kuluttajista ovat epäsymmetrisiä, voi myös johtaa tehokkuusetuihin. Esimerkiksi kuluttajien aikaisempien onnettomuuksien ja luottohäiriöiden seuraaminen kannustaa kuluttajia rajoittamaan riskinottoaan. Sen avulla on myös mahdollista havaita, mihin kuluttajiin liittyy pienempi riski ja olisi sovellettava alhaisempia hintoja. Tässä yhteydessä tietojenvaihto voi myös vähentää kuluttajien sitomista, mikä vahvistaa kilpailua. Tämä johtuu siitä, että tiedot liittyvät yleensä asiakassuhteeseen, ja kuluttajat menettäisivät muutoin näistä tiedoista saatavan edun vaihtaessaan yhtiötä. Tällaisia tehokkuusetuja esiintyy esimerkiksi pankki- ja vakuutusaloilla, joille on tyypillistä kuluttajien luottohäiriöitä ja riskiominaisuuksia koskevien tietojen toistuva vaihtaminen.”

43.Tarkastelun aikana kerätyt tiedot markkinasuuntauksista osoittavat, että (jälleen)vakuuttajien välinen nykyinen yhteistyö, jonka tarkoituksena on riskien rinnakkais(jälleen)vakuuttaminen on hyvin heterogeenista, eikä se riipu vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen mukaisen poikkeuksen piiriin kuuluvista vakiintuneista pooleista. Tarkastelusta käy ilmi merkittävä, kasvava suuntaus pois vakuutuksenantajien omasta aloitteesta perustetuista vakiintuneista pooleista kohti kilpailua edistäviä (jälleen)vakuutuksenantajien yhteistyömuotoja.

44.Näitä vaihtoehtoisia rinnakkais(jälleen)vakuutusjärjestelyjä perustavat usein välittäjät, jotka erityistarpeiden täyttämiseksi muodostavat vakuutuslajeja tai -paketteja omasta aloitteestaan tai asiakkaan tai vakuutuksenantajan pyynnöstä, usein järjestämällä tarjouskilpailun. Toisin kuin perinteiset vakiintuneet poolit, nämä kilpailukykyisemmät rinnakkais(jälleen)vakuutusten muodot eivät kuulu vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen piiriin, vaikka niiden ominaisuuksien perusteella voitaisiin väittää, että ne todennäköisemmin tuottavat yhteisiä tehokkuusetuja. Tällaisten vaihtoehtoisten rinnakkais(jälleen)vakuutusjärjestelyjen johdosta vakuutuksenantajat kilpailevat vaihtelevassa määrin keskenään. Kilpailun aste riippuu koordinoinnin tasosta, jonka välittäjä tai asiakas on neuvotteluissa sallinut niille. Koska vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen mukaisille pooleille on vaihtoehtoja ja vähemmän rajoittavia, kilpailua edistäviä rinnakkais(jälleen)vakuutuskeinoja on saatavilla, näyttää kyseenalaiselta, suojeleeko nykyinen ryhmäpoikkeusasetus riittävästi tehokasta kilpailua tällä alalla ja tuottaako se hyötyä kuluttajille.

45.Tarkastelun aikana saatu palaute kilpailutilanteesta oli vaihtelevaa. Suurin osa vakuutusyhtiöistä ja -yhdistyksistä katsoi, että markkinoilla on kilpailua. Kuitenkin ainoa julkiseen kuulemiseen osallistunut asiakas oli sitä mieltä, että ydinriskivakuutusten markkinoilla ei poolien olemassaolon vuoksi ollut kilpailua. Tähän näkemykseen yhtyivät vastaajat, jotka olivat energia-alan asiakkaita ja joille oli lähetetty kohdennettu kyselylomake julkisen kuulemisen jälkeen. Ne kaikki katsoivat, että vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksella oli kielteinen vaikutus vakuutusmaksuneuvotteluihin.

46.Tarkastelun aikana kerättyjen tietojen perusteellisen arvioinnin perusteella komissio katsoo tässä vaiheessa, että poolien yleinen poikkeus ei ehkä ole sellaisen poikkeuksellisen välineen kuin ryhmäpoikkeusasetuksen luomista koskevien tiukkojen edellytysten mukainen. Tiettyä sopimusluokkaa koskeva ryhmäpoikkeusasetus on perusteltu ainoastaan, jos voidaan olettaa riittävällä varmuudella, että kyseinen luokka todella tuottaa hyötyä, joka jaetaan oikeudenmukaisesti kuluttajien kanssa. Poikkeuksen piiriin kuuluvien rajoitusten on myös oltava välttämättömiä, ts. yhteistyön tavoitteita olisi mahdotonta saavuttaa kilpailua vähemmän rajoittavalla tavalla. Tämä oikeasuhteisuuden arviointi vaatii tarkkuutta, ja se voidaan toteuttaa ainoastaan laatimalla erillinen itsearviointi poolin toiminnasta ja sen vaikutuksista.

47.Näin ollen kun otetaan huomioon nykyiset markkinaolosuhteet ja käytettävissä olevat tiedot vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen käytöstä ja toiminnasta komissio katsoo tässä vaiheessa, ettei enää voida olettaa, että asetuksen piiriin kuuluvat rajoittavat poolisopimukset täyttävät neljä SEUT-sopimuksen 101 artiklan 3 kohdassa vahvistettua sisämarkkinoille soveltuvuutta koskevaa edellytystä.

48.Lisäksi nykyisellä pooleja koskevalla poikkeuksella näyttää olevan vain vähän merkitystä käytön kannalta rinnakkais(jälleen)vakuuttamisen alalla. Tarkastelun aikana saadut tiedot osoittavat, että poikkeusta sovelletaan vain rajalliseen osuuteen rinnakkais(jälleen)vakuutusmarkkinoita, pääasiassa vain katastrofi- tai suurentuneisiin riskeihin. Rinnakkais(jälleen)vakuutuspooleja koskevassa komission tutkimuksessa havaittiin suhteellisen vähän (vain 46) sellaisia vakiintuneita pooleja, jotka mahdollisesti kuuluvat vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen piiriin. Lisäksi tarkastelu osoittaa tässä vaiheessa, että nykyistä poikkeusta käytetään vain vähän, sillä huomattava osa niistä, jotka voisivat hyötyä siitä, katsoi kuuluvansa ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Kaksi neljästä julkiseen kuulemiseen vastanneesta poolista ja 20 (toisin sanoen kaksi kolmasosaa) niistä pooleista, jotka vastasivat myöhemmin suuremmalle poolimäärälle lähetettyihin kyselyihin, katsoi, etteivät ne tarvitse vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen mukaista poikkeusta, koska niiden yhteistyö ei lähtökohtaisesti rajoita kilpailua.

49.Lisäksi tarkastelu osoittaa, että on vakavia epäilyjä ryhmäpoikkeuksen tehokkuudesta vakuutusalan poolien osalta. Koska vakuutusmarkkinoille on ilmestynyt hyvin heterogeenisia ja monimutkaisia järjestelyjä rinnakkais(jälleen)vakuutusriskeille ja merkityksellisten markkinoiden määritteleminen ja alan markkinaosuuksien laskeminen on hankalaa, on erittäin vaikeaa selvittää, täyttyvätkö ryhmäpoikkeusasetuksen antamisen edellytyksenä olevat rajoittavat ja selkeät oikeudelliset kriteerit. Joidenkin sidosryhmien huomautukset osoittavat, että poolin määritelmä on epämääräinen ja epätarkka, tai että ei ole selvää, miten merkitykselliset markkinat olisi määriteltävä vakuutusalalla. Jos poikkeusta on vaikea käyttää, koska soveltamisen kannalta ratkaisevat kaksi tekijää ovat epävarmoja, on epäiltävä vahvasti, onko poikkeus soveltuva tai ollenkaan perusteltu.

3. PÄÄTELMÄT JA EHDOTUKSET

50.Komissio katsoo edellä esitetyistä syistä, että vaikka on viitteitä vakuutusalan yhteistyön tarpeellisuudesta yhteisten laskelmien, taulukoiden ja tutkimusten kokoamisessa ja jakamisessa sekä tietyntyyppisten riskien rinnakkais(jälleen)vakuuttamisessa, näitä sopimusluokkia koskevan alakohtaisen ryhmäpoikkeusasetuksen luomista koskevat tiukat edellytykset eivät enää näytä täyttyvän.

51.Yhteisten laskelmien, taulukoiden ja tutkimusten kokoamisen ja jakamisen osalta erityisen ryhmäpoikkeuksen lisäarvo on kyseenalainen. Komissio katsoo tässä vaiheessa, että vakuutusalan toiminta ei enää vaikuta edellyttävän ryhmäpoikkeusasetusta. Horisontaaliset suuntaviivat tarjoavat jo ohjeistusta, kun itse arvioidaan, onko tällainen yhteistyö sääntöjenmukaista. Komissio voi tarvittaessa antaa erityisiä ohjeita, mikä on vaihtoehtoinen ja huomattavasti joustavampi tapa, ja sitä on helpompi mukauttaa muuttuviin olosuhteisiin.

52.Tässä vaiheessa komission alustava näkemys rinnakkais(jälleen)vakuutuspooleista on, että ryhmäpoikkeusasetuksen uusiminen ei ole perusteltua, koska sen käyttö ja tarkoituksenmukaisuus ovat rajallisia. Lisäksi on konkreettinen riski siitä, että asetusta sovelletaan väärin. Jotta tällainen poikkeus kilpailusäännöistä voitaisiin ottaa käyttöön, komission on pystyttävä riittävällä varmuudella olettamaan, että poikkeuksen kattaman yhteistyön laji täyttää kaikki tarvittavat sisämarkkinoille soveltuvuuden edellytykset erityisesti vaikuttavuuden ja tehokkuuden osalta. Lisäksi on otettava huomioon, että vakuutusmarkkinat tarjoavat tällä hetkellä heterogeenisia ja vähemmän rajoittavia vaihtoehtoja pooleille riskien rinnakkais(jälleen)vakuuttamiseksi mahdollisesti olosuhteissa, joissa on enemmän kilpailua.

53.On huomattava, että pooleja koskevan poikkeuksen raukeaminen ei tarkoittaisi poolien kieltämistä, vaan että niitä arvioitaisiin samojen kilpailusääntöjen perusteella kuin muillakin aloilla.

54.Näin ollen komissio katsoo tässä vaiheessa, että horisontaalisiin suuntaviivoihin perustuvalla tapauskohtaisella itsearvioinnilla varmistetaan, että ne tuottavat SEUT-sopimuksen 101 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja myönteisiä nettovaikutuksia kuluttajille ja kilpailulle.

55.On huomattava, että kaikki tässä kertomuksessa esitetyt havainnot ja päätelmät ovat alustavia ja riippuvat komission jatkuvasta arvioinnista ja keskusteluista sidosryhmien kanssa. Tämä prosessi huipentuu vaikutustenarviointikertomuksen esittämiseen alkuvuodesta 2017.

56.Jos vakuutusalan ryhmäpoikkeuksia ei uusita, komissio voi päättää antaa lisäohjeita (nykyisen vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamista koskevan tiedonannon sijaan, josta tulee tarpeeton, kun nykyisen asetuksen voimassaolo päättyy) periaatteista, joita sovelletaan sellaisten sopimusten itsearviointiin, jotka eivät enää kuulu ryhmäpoikkeusasetuksen piiriin.

57.Komissio aikoo tämän kertomuksen julkaisemisen jälkeen keskustella sidosryhmien kanssa kertomuksen alustavista päätelmistä osana vaikutustenarviointiprosessia.

58.Komissio aikoo myös julkaista kahden parhaillaan toteutettavan, vakuutusalan ryhmäpoikkeusasetuksen toimintaan liittyviä kysymyksiä käsittelevän tutkimuksen päätelmät ja tarvittaessa keskustella niistä sidosryhmien kanssa.