Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen neuvoston lausunto Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010 /* SEK/2007/0138 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 7.2.2007 SEK(2007) 138 lopullinen Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010 (komission esittämä) PERUSTELUT Yleistä taustaa Heinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä. Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Suomi toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa syyskuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 12 päivänä lokakuuta 1998 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne. Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksi Komissio on tutkinut Suomen uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 30 päivänä marraskuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu). Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista: 1. talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana 2. viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja 3. komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta. Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitys Suomen talouskehitys on kymmenen viime vuoden ajan ollut erinomaista. Noususuhdannetta 1990-luvun alun laman jälkeen vahvistivat talouden rakenneuudistus ja tuottavuuden huomattavasta kasvusta pitkälti vastaavan tieto- ja viestintätekniikka-alan nousu. Talouden keskimääräiset kasvuluvut ovat olleet selvästi euroalueen keskiarvoa korkeampia, ja inflaatio on pysynyt hitaana. Voimakkaaseen talouskasvuun yhdistettiin määrätietoiset vakauttamistoimet, joilla julkinen talous saatiin huomattavasti ylijäämäiseksi. EMU:un valmistautuessaan Suomi siirtyi onnistuneesti hitaan inflaation ympäristöön, jossa kilpailukyky turvataan vakauteen tähtäävällä talouspolitiikalla. Tämä on edelleen antanut perustan Suomen hyvälle talouskehitykselle. Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausunto Neuvosto antoi 24 päivänä tammikuuta 2006 lausunnon edellisestä tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2009. Neuvosto katsoo, että yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta Suomi on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 12 päivänä lokakuuta 2006. Suomen kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: julkisen talouden kestävyys, kilpailukyvyn ja tuottavuuden parantaminen sekä työmarkkinoiden toimivuuden parantaminen. Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) käy ilmi, että Suomi edistyy erittäin hyvin kansallisen uudistusohjelmansa toteuttamisessa. Ottaen huomioon jo saavutetun kehityksen Suomea kannustettiin keskittymään seuraaville aloille: kilpailukyky ja tuottavuus palvelualoilla, yritysten työhönottomenettelyt, paikalliset palkkaneuvottelujärjestelmät ja työmarkkinoiden pullonkaulat. Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava[3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä[4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. | - Suositus: 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission suosituksen, on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa, ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON: 4. Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Suomen tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010. 5. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2006 suhdannehuipun 4 ½ prosentista keskimäärin 2 ½ prosenttiin ohjelmakauden loppuun mennessä. Tämänhetkisten tietojen perusteella skenaarion perustana olevat kasvuoletukset näyttävät realistisilta ja vuosien 2006–2010 osalta varovaisilta. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta. 6. Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen ja nykyisen tarkistetun ohjelman mukaan julkisen talouden ylijäämäksi arvioidaan 2,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, kun edellisen tarkistetun vakausohjelman tavoite oli 1,6 prosenttia. Tämä johtuu vuoden 2005 odotettua paremmasta toteutumasta ja yllättävän nopeasta kasvusta vuonna 2006, jotka lisäsivät valtion tuloja, ja siitä, että menot pysyivät kurissa. 7. Ohjelman keskipitkän aikavälin finanssipoliittisen strategian päätavoitteena on taata julkisen talouden kestävyys ja valtiontalouden tasapaino normaalin talouskasvun aikana. Julkisen talouden ylijäämän ja perusylijäämän ennakoidaan molempien supistuvan ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 asti. Valtiontalouden menokattoihin ja julkisen sektorin uudistusaloitteisiin perustuva menosuhteen pieneneminen ei täysin kompensoi tulosuhteen pienenemistä veronkevennysten vuoteen 2007 mennessä tapahtuvan vaiheittaisen toteutumisen myötä. Julkisen talouden strategia on säilynyt ennallaan edelliseen ohjelmatarkistukseen verrattuna, mutta julkisen talouden tavoitteita on kunakin vuonna korotettu noin 1 prosentilla suhteessa BKT:hen, koska vuoden 2005 toteutuma oli odotettua parempi ja kasvunäkymät ovat paremmat. 8. Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen julkisen talouden rahoitusaseman (suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä lukuun ottamatta) suunnitellaan ohjelmakauden aikana pysyvän vakaasti ylijäämäisenä lähes 3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ohjelmassa asetetaan julkiselle taloudelle keskipitkän aikavälin tavoitteeksi 2 prosenttia suhteessa BKT:hen oleva rakenteellinen ylijäämä, joka suunnitellaan säilytettävän koko ohjelmakauden ajan. Edellisessä tarkistetussa ohjelmassa ei määritelty erityistä keskipitkän aikavälin tavoitetta, mutta neuvoston lausunnossa sen määriteltiin edellisen ohjelman rakenteellisen ylijäämän ennusteiden perusteella olevan 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ¼ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite sijoittuu euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti tiukempi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä. Vähimmäisvaatimukset selvästi ylittävää keskipitkän aikavälin tavoitetta perustellaan ohjelmassa sillä, että pyrkimyksenä on julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen ja että Suomessa väestön vanhenemisen vaikutukset alkavat tuntua suhteellisen pian. 9. Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin kohdistuvat riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa. Ohjelmassa esitetty makrotalouden skenaario ja verokertymää koskevat ennusteet vaikuttavat realistisilta. Kasvun perustana olevista tekijöistä jälkimmäiseen eli verokertymään kohdistuvia riskejä kompensoidaan verojoustoja koskevilla varovaisilla ennusteilla. Menoja hillitään valtion menokatoilla, mutta paikallishallinnon menokehitykseen liittyy joitakin riskejä. 10. Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite voidaan selvällä marginaalilla saavuttaa suunnitelmien mukaisesti koko ohjelmakauden ajan. Varmuusmarginaali on myös riittävä, jotta alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ei ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa missään vaiheessa ohjelmakautta. Ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vastaa täysin vakaus- ja kasvusopimusta. 11. Julkisen bruttovelan arvioidaan laskeneen 39 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006 eli merkittävästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmassa ennustetaan, että velkasuhde pienenee 5 ½ prosenttiyksikköä ohjelmakauden aikana. 12. Väestön ikääntymisestä julkiseen talouteen aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Suomessa EU:n keskiarvoa korkeammat, vaikka eläkemenojen kasvua onkin saatu toteutetuilla eläkeuudistustoimenpiteillä hillittyä lähelle EU:n keskiarvoa suhteessa BKT:hen tulevina vuosikymmeninä. Julkisen talouden alkuasetelma ja suuri rakenteellinen ylijäämä helpottavat huomattavasti väestön ikääntymisen vaikutuksia julkiseen talouteen pitkällä aikavälillä. Osa eläkemenojen kasvusta voidaan lisäksi rahoittaa julkiseen eläkerahastoon kertyneistä suurista varoista. Suurten perusylijäämien säilyttäminen keskipitkällä aikavälillä edesauttaa kuitenkin julkisen talouden kestävyydelle aiheutuvien riskien hallintaa. Kaiken kaikkiaan Suomen julkisen talouden kestävyyteen näyttää liittyvän vähän riskejä. 13. Vakausohjelma sisältää laadullisen arvion siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa esitetään myös järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä aiheutuisi kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista. Julkista taloutta koskevissa ennusteissa otetaan erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molempiin ohjelmiin sisältyy erityisesti toimia, joilla tehostetaan sekä valtion- että paikallishallintoa, ja sitoudutaan edelleen soveltamaan valtiontalouden menokattoja vaalikauden yli. 14. Ohjelmaan sisältyvä julkisen talouden strategia on pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukainen. 15. Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[6]. Kaikkiaan julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla keskipitkällä aikavälillä, ja julkisen talouden strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta. Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 | BKT:n määrä | VO marraskuu 2006 | 2.9 | 4.5 | 3.0 | 2.9 | 2.6 | 2.1 | (% muutos) | KOM marraskuu 2006 | 2.9 | 4.9 | 3.0 | 2.6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | VO marraskuu 2005 | 2.1 | 3.2 | 2.6 | 2.3 | 2.1 | Tieto puuttuu | YKHI-inflaatio | VO marraskuu 2006 | 0.9 | 1.5 | 1.3 | 1.7 | 1.7 | 1.7 | (%) | KOM marraskuu 2006 | 0.8 | 1.3 | 1.5 | 1.6 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | VO marraskuu 2005 | 1.0 | 1.3 | 1.5 | 1.8 | 1.8 | Tieto puuttuu | Tuotantokuilu | VO marraskuu 20061 | -1.3 | 0.1 | 0.2 | 0.1 | -0.2 | -0.8 | (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | KOM marraskuu 20065 | -1.5 | 0.1 | 0.2 | -0.2 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | VO marraskuu 20051 | -0.7 | -0.2 | -0.2 | -0.5 | -0.9 | Tieto puuttuu | Julkisen talouden | VO marraskuu 2006 | 2.7 | 2.9 | 2.8 | 2.7 | 2.7 | 2.4 | rahoitusasema | KOM marraskuu 2006 | 2.7 | 2.9 | 2.9 | 2.9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 1.8 | 1.6 | 1.6 | 1.5 | 1.5 | Tieto puuttuu | Perusjäämä | VO marraskuu 2006 | 3.9 | 4.5 | 4.3 | 4.2 | 4.1 | 3.7 | (% suhteessa BKT:hen) | KOM marraskuu 2006 | 4.1 | 4.3 | 4.2 | 4.1 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | VO marraskuu 2005 | 3.4 | 3.1 | 2.9 | 2.8 | 2.8 | Tieto puuttuu | Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema | VO marraskuu 20061 | 3.3 | 2.9 | 2.7 | 2.7 | 2.8 | 2.8 | (% suhteessa BKT:hen) | KOM marraskuu 2006 | 3.4 | 2.9 | 2.8 | 2.9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | VO marraskuu 20051 | 2.1 | 1.7 | 1.7 | 1.7 | 2.0 | Tieto puuttuu | Rakenteellinen rahoitusasema2 | VO marraskuu 20063 | 3.3 | 2.9 | 2.7 | 2.7 | 2.8 | 2.8 | (% suhteessa BKT:hen) | KOM marraskuu 20064 | 3.4 | 2.9 | 2.8 | 2.9 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | VO marraskuu 2005 | 2.1 | 1.7 | 1.7 | 1.7 | 2.0 | Tieto puuttuu | Julkinen bruttovelka | VO marraskuu 2006 | 41.3 | 39.1 | 37.7 | 36.2 | 35.0 | 33.7 | (% suhteessa BKT:hen) | KOM marraskuu 2006 | 41.3 | 38.8 | 37.3 | 35.8 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | VO marraskuu 2005 | 42.7 | 41.7 | 41.1 | 40.6 | 40.1 | Tieto puuttuu | Huom. | 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. | 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. | 3 Ohjelmassa ei ole kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. | 4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteeseen ei sisälly kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. | 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 3,2 prosenttia vuonna 2005, 3,1 prosenttia vuonna 2006, 3,0 prosenttia vuonna 2007 ja 2,9 prosenttia vuonna 2008. | Lähde: | Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. | [1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm [2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntöönpano – Tulosten vuosi , KOM(2006) 816, 12.12.2006. [3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa, 12.10.2006, KOM(2006) 574, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nro 4/2006. [4] Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet , hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005. [5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm [6] Ohjelmasta puuttuvat erityisesti vuosia 2008–2010 koskevat ulkoiset oletukset.