KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin tiettyjen suurista polttolaitoksista ilmaan pääsevien epäpuhtauspäästöjen

1. ASIAKIRJAN TAUSTA

- Ehdotus esitettiin neuvostolle 8. heinäkuuta 1998 (EYVL C 300, 29.9.1998, s. 6) [KOM(1998)415 lopullinen - 1998/0225 (COD)].

- Talous- ja sosiaalikomitea antoi ehdotuksesta lausunnon 27. tammikuuta 1999 (CES 1999/67). Alueiden komitea päätti istunnossaan 30. kesäkuuta 1999, ettei se anna lausuntoa.

- Euroopan parlamentti antoi ehdotuksesta lausunnon (ensimmäisessä käsittelyssä) täysistunnossaan 14. huhtikuuta 1999.

- Komissio antoi muutetun ehdotuksen 25. marraskuuta 1999 (KOM(1999)611 lopullinen).

- Neuvosto pääsi kokouksessaan 22. kesäkuuta 2000 yksimielisesti poliittiseen sopimukseen yhteisen kannan vahvistamisesta.

- Neuvosto antoi yhteisen kannan 7. marraskuuta 2000.

2. KOMISSION EHDOTUKSEN TARKOITUS

Komission ehdotuksen tarkoituksena oli saattaa ajan tasalle päästöraja-arvot, joita sovelletaan laitoksiin, joille on myönnetty lupa direktiivin voimaantulon jälkeen, sekä laajentaa direktiivin 88/609/ETY soveltamisalaa siten, että se koskee myös kaasuturbiineja samasta päivämäärästä alkaen. Yhteinen kanta sisältää tämän lisäksi nykyistä tiukempia vaatimuksia niille laitoksille, joille on myönnetty lupa ennen 1. heinäkuuta 1987 (ns. olemassa olevat laitokset).

3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET

3.1. Yleiset huomautukset

Neuvottelujen aikana tärkeimmäksi kysymykseksi nousi se, olisiko komission ehdotuksen soveltamisalaa laajennettava siten, että olemassa oleviin laitoksiin sovellettaisiin yhteisön nykyistä lainsäädäntöä tiukempia vaatimuksia, sekä se, miten kyseiset vaatimukset tulisi muotoilla. Euroopan parlamentti halusi ensimmäisessä käsittelyssään sisällyttää olemassa olevat laitokset ehdotuksen soveltamisalaan ja ehdotti päästöraja-arvoja, joita sovellettaisiin kyseisiin laitoksiin 1. tammikuuta 2005 alkaen. Komissio ei ollut tällöin samaa mieltä parlamentin kanssa. Komissio katsoi, että ehdotus suuria polttolaitoksia koskevan direktiivin muuttamisesta oli osa happamoitumisen ja otsonin torjumiseksi laadittua toimenpidepakettia, jonka tärkein osa oli ehdotus direktiiviksi kansallisista päästörajoista [1]. Komissio katsoi, että jälkimmäinen ehdotus olisi ympäristönsuojelun kannalta tehokkain ja edullisin tapa toteuttaa päästöjen vähennykset happamoitumista ja otsonia koskevien yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi, eikä se ollut sen vuoksi sisällyttänyt suuria polttolaitoksia koskevaan direktiiviehdotukseen uusia säännöksiä, jotka koskisivat olemassa olevia laitoksia.

[1] KOM(1999)125 1999/0067(COD)

Neuvosto päätti laajentaa yhteisessä kannassaan komission ehdotuksen soveltamisalaa siten, että se koskee myös olemassa olevia laitoksia. Kun neuvosto vahvisti yhteiset kannat sekä kansallisia päästörajoja että suuria polttolaitoksia koskevista direktiiveistä, komissio pystyi arvioimaan, voidaanko ympäristötavoitteet saavuttaa hyväksyttävässä määrin molempien ehdotusten muodostaman kokonaisuuden avulla. Komissio katsoi tällöin, että se voisi hyväksyä suuria polttolaitoksia koskevan yhteisen kannan, joka sisältää uusia säännöksiä olemassa olevia (ennen vuotta 1987 luvan saaneita) laitoksia varten. Vaikka kansallisista päästörajoista ja suurista polttolaitoksista tehtyjä ehdotuksia koskevat yhteiset kannat eivät ole paras mahdollinen ratkaisu kustannustehokkuuden kannalta, niillä saadaan aikaan huomattavia päästövähennyksiä. Suuria polttolaitoksia koskeva yhteinen kanta parantaa huomattavasti suurten polttolaitosten suorituskykyä ympäristökysymysten kannalta. Lisäksi siinä asetetaan olemassa oleville laitoksille selkeät ympäristönormit, joita on noudatettava yhteisön laajentuessa.

Tiivistettynä voidaan sanoa, että parlamentti ja neuvosto ovat nyt yhtä mieltä siitä periaatteesta, että direktiivin tulisi sisältää olemassa olevia laitoksia varten uusia ja nykyisen direktiivin 88/609/ETY säännöksiä tiukempia säännöksiä.

3.2. Komission kokonaan tai osittain hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka on sisällytetty yhteiseen kantaan

Tarkistukset 1, 3, 5, 15

Komissio hyväksyi tarkistuksen 1, tarkistuksen 3 osittain ja tarkistukset 5 ja 15 periaatteessa, ja nämä kaikki on otettu huomioon yhteisessä kannassa. Tarkistuksessa 1 toistetaan yhteisön happamoitumisentorjumisstrategian tavoite, ja se on sisällytetty johdanto-osan kappaleeseen 4. Tarkistus 5 koskee päästöraja-arvojen ajantasaistamista tulevaisuudessa, ja tarkistuksen periaate sisältyy johdanto-osan kappaleeseen 7 sekä 4 artiklassa tarkoitettuun uudelleentarkasteluun. Tarkistus 3 koskee mahdollisia taloudellisia välineitä, ja se sisältyy periaatteessa 4 artiklaan. Tarkistus 15, joka koskee päästötietojen levittämistä yleisölle ja asiaan liittyville organisaatioille, on periaatteessa otettu huomioon johdanto-osan kappaleessa 7 siltä osin kuin se voidaan toteuttaa kehittämällä IPPC-direktiivissä säädettyä epäpuhtauspäästöluetteloa.

3.3. Parlamentin tarkistukset, joita komissio ei ole hyväksynyt ja joita ei ole sisällytetty yhteiseen kantaan

Tarkistukset 2, 4, 6, 7, 11, 13

Komissio ei ole hyväksynyt tarkistusta 2, sillä siinä viitataan vuonna 1979 Genevessä tehtyyn valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevaan yleissopimukseen liittyvään, vuonna 1994 tehdyn Oslon pöytäkirjan osaan, jossa puolestaan viitataan direktiivissä 88/609/ETY vahvistettuihin päästöraja-arvoihin. Näitä raja-arvoja tarkastellaan uudelleen komission ehdotuksessa.

Komissio ei hyväksynyt myöskään tarkistusta 4, jonka tarkoituksena on laajentaa ehdotuksen soveltamisala koskemaan offshorelautoilla käytettäviä kaasuturbiineja ja ajoneuvojen, alusten tai ilma-alusten ajoaineen tuottamiseen käytettäviä teknisiä laitteita. Offshorelautoilla käytettävät kaasuturbiinit on suljettu pois ehdotuksen soveltamisalasta niiden toimintaan liittyvistä syistä. Ehdotus koskee kiinteistä lähteistä peräisin olevia päästöjä, joten sen soveltamisalaa ei ole syytä laajentaa koskemaan myös käyttövoimaan liittyviä sovelluksia.

Myöskään tarkistusta 6, jossa ehdotetaan direktiivissä 88/609/ETY Espanjan kuningaskunnalle myönnetyn poikkeuksen poistamista, ei voida hyväksyä, sillä kyseiset laitokset on otettava käyttöön ennen vuoden 2005 loppua, jotta niille voidaan myöntää poikkeus.

Tarkistuksissa 7, 11 ja 13 ehdotetaan 1. tammikuuta 2000 jälkeen luvan saaneista laitoksista peräisin olevien kiinteiden ja kaasumaisten polttoaineiden päästöille tiukempia raja-arvoja kuin komission ehdotuksessa. Komission ehdotus laadittiin silloisen teknologisen suorituskyvyn perusteella, ja sen tarkoituksena on asettaa vähimmäisrajat, joita voidaan soveltaa yhteisön tasolla. Näin jäsenvaltioille jää mahdollisuus soveltaa tiukempia rajoja, jos paikalliset olosuhteet sen sallivat, tai noudattaa rikkidioksidin ja typen oksidien päästötavoitteita, joita esitetään tiettyjen epäpuhtauksien kansallisia päästörajoja koskevassa komission ehdotuksessa. Vastaavasti ehdotuksen ei pitäisi estää ottamasta huomioon suurten polttolaitosten ympäristövaikutuksia, kun niitä arvioidaan integroidusti. Tässä tilanteessa komissio ei pidä tiukempia päästöjen raja-arvoja aiheellisina eikä voi näin ollen hyväksyä ehdotettuja tarkistuksia.

3.4. Parlamentin tarkistukset jotka eivät ole sisällytetty Komission ehdotukseen mutta jotka ovat osittain sisällytetty neuvoston yhteiseen kantaan

Tarkistukset 8, 10, 12, 14 ja 20

Komission ehdotuksen ja neuvoston yhteisen kannan suurin ero on se, että yhteinen kanta sisältää nykyistä tiukempia säännöksiä olemassa olevia laitoksia varten. Euroopan parlamentti ehdotti tarkistuksissa 8, 10, 12, 14 ja 20, että tarkistettaisiin sellaisten suurten polttolaitosten päästöraja-arvoja, joille on myönnetty lupa 1. heinäkuuta 1987 ja 1. tammikuuta 2000 välisenä aikana, ja että näitä raja-arvoja sovellettaisiin myös laitoksiin, joille on myönnetty lupa ennen 1. heinäkuuta 1987. Komissio ei hyväksynyt näitä tarkistuksia eikä niitä sisällytetty sen muutettuun ehdotukseen.

Vaikka yhteisessä kannassa ei muuteta vaatimuksia niiden laitosten osalta, joille on myönnetty lupa 1. heinäkuuta 1987 ja tämän ehdotuksen voimaantulon jälkeen, siihen sisältyy olemassa olevia laitoksia koskevia uusia säännöksiä, joissa jossakin määrin otetaan huomioon tarkistukset 8, 10, 12, 14 and 20. Nämä tarkistukset sisältyvät yhteisen kannan 4 artiklaan, jossa edellytetään, että direktiivissä 88/609/ETY uusille laitoksille vahvistettuja vaatimuksia sovelletaan olemassa oleviin laitoksiin 1 päivään tammikuuta 2008 mennessä. Jotta tätä lähestymistapaa voitaisiin sopeuttaa suurten polttolaitosten eroihin eri jäsenvaltioissa, 4 artikla sisältää mahdollisuuden soveltaa olemassa oleviin laitoksiin kansallisen suunnitelman vaatimuksia, joilla saavutetaan samat päästöraja-arvot.

Muut tärkeimmät erot komission muutetun ehdotuksen ja yhteisen kannan välillä ovat seuraavat:

Biomassa (2 artiklan 11 kohta ja liitteen VI.B kohta)

Biomassan määritelmää (2 artiklan 11 kohtaa) on mukautettu siten, että se olisi parhaillaan käsiteltävänä olevan, jätteenpolttoa koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin mukainen. Määritelmiin tehdyillä muutoksilla varmistetaan, että poikkeuksista, joista ei säädetä jätteenpolttoa koskevassa ehdotuksessa, säädetään suuria polttolaitoksia koskevassa ehdotuksessa. Lisäksi biomassan osalta NOx-päästöjen raja-arvo sellaisia laitoksia varten, joille on myönnetty lupa tämän ehdotuksen voimaantulon jälkeen ja joiden lämpöteho on 50-100 MWth, on 400 mg/Nm3. Laitoksille, joiden lämpöteho on yli 300 MWth, kyseinen raja-arvo on 200 MWth. Komission ehdotuksessa vastaavat arvot ovat 350 mg/Nm3 ja 300 mg/Nm3.

Sähkön ja lämmön yhteistuotanto (7 artikla)

Yhteisessä kannassa on tuotu selkeästi esiin jäsenvaltioiden vastuu varmistaa, että tutkitaan, onko sähkön ja lämmön yhteistuotanto teknisesti ja taloudellisesti toteutettavissa sellaisissa uusissa laitoksissa, joille myönnetään lupa tai joita laajennetaan vähintään 50 MWth:lla direktiivin voimaantulon jälkeen. Jos toteutettavuus varmistuu, laitoksia on kehitettävä asianmukaisesti ottaen huomioon markkina- ja jakelutilanne.

Kotimainen polttoaine (6 artikla)

Direktiivin 6 artiklan säännöksiä, joiden mukaan 1. heinäkuuta 1987 jälkeen luvan saaneet laitokset voivat ylittää päästöraja-arvot, mikäli niitä ei voida saavuttaa kotimaisen ruskohiilen erityisluonteen vuoksi, ei voida enää soveltaa laitoksiin, jotka ovat saaneet luvan tämän direktiivin voimaantulon jälkeen. Lisäksi on muutettu vaatimusta, joka koskee liitteen VIII.B osassa määritettyä rikinpoiston määrää, jota sovelletaan 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti kiinteään kotimaiseen polttoaineeseen silloin, kun liitteen III.B osassa vahvistettuja raja-arvoja ei voida noudattaa. Rikinpoiston määrä on muutettu laitoksissa, joiden teho on 50-100 MWth ja yli 300 MWth. Se on niissä nyt 92 %; komission ehdotuksessa se oli 90 % (50-100 MWth) ja 95 % (300 MWth).

Kaasuturbiinit (liite VI)

Korkeampaa päästöraja-arvoa 75 mg/Nm3, jota sovelletaan sähköä ja lämpöä yhdistetysti tuottavissa laitoksissa, joiden kokonaisteho on yli 75 %, sovelletaan myös sellaisiin kombilaitoksiin, joiden keskimääräinen vuosittainen sähköteho on yli 55 %.

Kun otetaan huomioon yhteinen kanta kokonaisuutena, komissio voi hyväksyä nämä muutokset.

3.5. Neuvoston esittämät uudet säännökset

Uudelleenlaatiminen ja kumoaminen

Direktiivin 88/609/ETY muuttamisen sijasta neuvosto on päättänyt laatia uuden direktiivin. Tämän vuoksi johdanto-osaan on lisätty useita kappaleita ja joidenkin artiklojen numerointia on muutettu. Komissio katsoo, että direktiivin 88/609/ETY laatiminen uudelleen helpottaa direktiivin saattamista osaksi kansallista lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoa, minkä vuoksi komissio tukee tätä lähestymistapaa.

4. PÄÄTELMÄT

Yhteisestä kannasta sovittiin neuvostossa yksimielisesti. Säännökset, jotka koskevat olemassa olevia laitoksia sekä direktiivin voimaantulemisen jälkeen luvan saaviin laitoksiin sovellettavia uusia normeja, parantavat huomattavasti suurten polttolaitosten ympäristöä säästäviä ominaisuuksia. Kaasuturbiineja koskeva säännökset vastaavat sähköntuotantoalan teknologisten ratkaisujen kehitystä. Aikataulu olemassa olevia laitoksia koskevien säännösten täytäntöönpanolle yhteisössä vaikuttaa realistiselta, kun otetaan huomioon sen edellyttämät toimenpiteet. Tämän perusteella komissio voi hyväksyä yhteisen kannan ja tukea sitä.