KOMISSION KERTOMUS EUROOPPA-NEUVOSTOLLE Vuoden 2013 raportti kaupan ja investointien esteistä /* COM/2013/0103 final */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPPA-NEUVOSTOLLE Vuoden 2013 raportti kaupan ja investointien esteistä JOHDANTO Vuonna 2012 komissio antoi Eurooppa-neuvostolle toisen raportin kaupan ja investointien esteistä. Siinä, kuten ensimmäisessäkin raportissa, pantiin täytäntöön Eurooppa 2020 ‑strategiassa[1] annettu toimeksianto, joka on sittemmin sisällytetty komission tiedonantoon ”Kauppa, kasvu ja maailmanpolitiikka”[2]. Tiedonannossa annettiin seuraava sitoumus: ”Laaditaan kevään Eurooppa-neuvostolle vuodesta 2011 lähtien vuotuisia kaupan ja investointien esteitä koskevia raportteja, joissa seurataan kaupan esteitä ja protektionistisia toimenpiteitä ja joiden pohjalta käynnistetään asianmukaisia täytäntöönpanotoimia”. Raportissa on tarkoitus tuoda esiin joitakin keskeisiä Euroopan unionin (EU) yritysten kohtaamia esteitä sekä yleensäkin lisätä tietoisuutta siitä, miten tärkeää on käsitellä kaupan esteitä siten, että yritykset voivat hyötyä täysimääräisesti globaalien markkinoiden tarjoamista eduista sen mukaisesti kuin on monenvälisesti tai kahdenvälisesti neuvoteltu EU:n kauppakumppaneiden kanssa sekä niiden sitoumusten mukaisesti, joita on annettu muilla vapaata kauppaa edistävillä foorumeilla, esimerkiksi G20-kokousten yhteydessä. Kun otetaan huomioon EU:ssa pitkään vallinnut talouden stagnaatio, tämä kolmas raportti on erityisen tärkeä, koska se on osa markkinoillepääsyä koskevaa EU:n strategiaa ja täydentää EU:n kunnianhimoisia neuvottelutavoitteita. Kuten komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa ulkoisista kasvutekijöistä[3] todetaan, ulkoisen kysynnän vaikutus talouskehitykseen kasvaa tulevaisuudessa, koska maailman talouskasvusta 90 prosentin odotetaan syntyvän EU:n ulkopuolella vuoteen 2015 mennessä. Lisäksi koska alueelliset ja maailmanlaajuiset toimitusketjut ovat yhä yleisemmin toisistaan riippuvaisia, EU:n on vahvistettava merkittävää rooliaan keskeisenä arvon tuottajana maailmanlaajuisesti mm. valmistusteollisuuden, T&K:n, suunnittelun ja logistiikan aloilla. Ratkaisevan tärkeää tämän potentiaalin hyödyntämiseksi täysimääräisesti ovat tiiviimmät yhteydet uusiin globaaleihin kasvukeskuksiin, jotta voidaan varmistaa kestävä talouden elpyminen EU:ssa. Näitä kasvukeskuksia esitellään laajasti vuoden 2012 raportissa kaupan ja investointien esteistä. Tässä kolmannessa, vuoden 2013 raportissa kaupan ja investointien esteistä tehdäänkin selkoa siitä, miten on edistytty sellaisten esteiden suhteen, jotka on määritetty aikaisemmissa eli vuoden 2011 ja 2012 raporteissa ja jotka aiheuttavat edelleen ongelmia EU:n viejille ja joita ei vielä toistaiseksi ole pystytty täysin poistamaan. Lisäksi vuoden 2013 raportissa kaupan ja investointien esteistä tuodaan esille myös useita uusia esteitä, jotka ilmaantuivat vuonna 2012 ja edellyttävät sekä komissiolta että jäsenvaltioilta yhtenäistä toimintaa ja poliittista priorisointia tietyillä keskeisillä markkinoilla. Se, että tässä raportissa keskitytään eräisiin EU:n strategisiin kumppaneihin, ei tietenkään tarkoita, että muilla markkinoilla esiintyvät esteet olisi jätettävä huomiotta. Päinvastoin komissio tekee aktiivisesti työtä yhä laajemman kauppakumppaneiden ryhmän kanssa parantaakseen EU:n yritysten markkinoillepääsyn edellytyksiä, sillä nämä yritykset kohtaavat yhä lukuisia kaupan esteitä. Kaupan esteiden seuranta Raportti kaupan ja investointien esteistä on yksi tapa arvioida ja seurata sitä, millaisia kaupan esteitä EU:n viejät kohtaavat, ja puuttua niihin. Eri raporteilla on eri tavoitteet, vaikka ne ovatkin jossain määrin päällekkäisiä: Kuten edellä jo mainittiin, raportissa kaupan ja investointien esteistä painotetaan joitakin keskeisiä EU:n yritysten kohtaamia esteitä tietyillä markkinoilla. Raportin tavoitteena on lisätä tietoisuutta poliittisella tasolla siitä, että näihin esteisiin on puututtava ensimmäiseksi. Toinen raportti, joka koskee kauppaa mahdollisesti rajoittavia toimenpiteitä[4] (yhdeksäs tällainen raportti julkaistiin kesäkuussa 2012), on laajempi selvitys rahoitus- ja talouskriisin yhteydessä käyttöön otetuista toimenpiteistä. Raportissa osoitettiin, että protektionismi oli kasvussa monien EU:n kumppaneiden markkinoilla, erityisesti siksi, että useissa nousevan talouden maissa teollisuuspolitiikan täytäntöönpano perustuu usein kotimaisuusastetta koskeviin vaatimuksiin ja tuonnin korvaaviin käytäntöihin. Kolmantena raporttina mainitaan kauppapolitiikan pääosaston laatima keskeisiä esteitä koskeva kattava raportti Key barriers exercise, jonka laatiminen aloitettiin vuonna 2009 neuvoston erityisestä pyynnöstä markkinoillepääsystrategian yhteydessä. Sen tuloksena 32 markkinoilta löydettiin kaiken kaikkiaan 220 estettä. Tarkoituksena on asettaa kauppaa koskevat kysymykset tärkeysjärjestykseen laatimalla jäsenvaltioiden ja liike-elämän palautteen perusteella painopisteluettelot, joissa on enintään 10 estettä kutakin maata kohden, jotta voitaisiin keskittyä taloudellisesti ja oikeudellisesti kaikkein olennaisimpiin esteisiin. Luetteloita tarkistetaan säännöllisesti ja niiden mukana seuraa ohjeistusta jäsenvaltioille, jotta voidaan varmistaa yhdenmukainen viestintä. Tässä tarkastellaan myös esteitä niissä kuudessa maassa, joita käsiteltiin raportissa kaupan ja investointien esteistä, sekä esteitä esimerkiksi Ukrainassa, Indonesiassa, Meksikossa, Thaimaassa tai Israelissa. Kuten vuoden 2012 raportissa, tässäkin raportissa keskitytään markkinoillepääsyn esteisiin tiettyjen EU:n strategisten kumppaneiden alueella, nimittäin Kiinassa, Intiassa, Japanissa, Brasiliassa[5], Venäjällä ja Yhdysvalloissa (USA), seuraavista kolmesta syystä. Ensinnäkin tähän valitut kumppanit edustavat EU:n tärkeimpiä vientimarkkinoita: tavarat (40,9 % vuonna 2010), palvelut (40,0 %) ja suorat ulkomaiset sijoitukset (41,1 % EU:n ulkopuolelle tehtävien suorien ulkomaisten sijoitusten varannosta). Yhdysvallat on EU:n tärkein vientimarkkina-alue, Kiina on toiseksi tärkein, Venäjä neljänneksi, Japani kuudenneksi, Intia kahdeksanneksi ja Brasilia yhdeksänneksi tärkein. Toiseksi voidaan todeta, että EU:lla on jo etuuskohteluun perustuvat kauppasuhteet myös muiden sen kymmentä suurinta vientimarkkina-aluetta edustavan kumppanin kanssa: Norja pääsee sisämarkkinoille Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen ansiosta ja Sveitsi erityisjärjestelyjen ansiosta, Turkin kanssa on voimassa tulliliitto, ja Etelä-Korean kanssa on voimassa vapaakauppasopimus vuodesta 2011. Näillä erityisvälineillä helpotetaan kauppasuhteita näiden neljän kumppanin kanssa. Mainitut välineet tarjoavat myös lisäkanavia kaupan esteiden ratkaisemiseen, mikä ei päde kuuteen tässä raportissa mainittuun muuhun keskeiseen kumppaniin. Kolmanneksi nämä strategiset kumppanit edustavat markkinoita, joilla EU:n kaupalla ja investoinneilla on suuri kasvupotentiaali. Nimenomaan nousevan talouden maat, kuten Brasilia, Intia, ja Kiina ja jossakin määrin myös Venäjä, niin kutsutut BRIC-maat, tarjoavat tulevaisuudessakin yhä enemmän mahdollisuuksia EU:n yrityksille. Vuosina 2007–2011 Kiinan BKT:n kasvu oli keskimäärin 9,3 prosenttia, Intian 6,9 prosenttia, Venäjän 4,3 prosenttia ja Brasilian 2,7 prosenttia Maailmanpankin[6] mukaan. Sitä vastoin EU:n BKT laski samaan aikaan keskimäärin 0,2 prosenttia ja saattaa pysähtyä seuraavien kolmen vuoden ajaksi. Komission syksyn 2012 talousennusteiden[7] mukaan EU:n BKT:n vuotuinen kasvu on keskimäärin 0,4 prosenttia vuosina 2012–2014. Tämä tarkoittaa, että viennillä näihin maihin odotetaan olevan keskeinen sija edistettäessä tulevaisuudessa EU:n viennin kasvua, jonka arvioidaan olevan keskimäärin 3,6 prosenttia vuosina 2012–2014. Kaupan tasapaino ei ole ainoastaan lieventänyt kriisin vaikutuksia vuodesta 2010, vaan se on myös suurin kasvun vauhdittaja vuonna 2013 niin kuin se oli vuosina 2011 ja 2012. Vaikka tässä raportissa mainittujen strategisten kumppaneiden kanssa käytävä kauppa on hyvin huomattavaa, se ei kuitenkaan ole vielä tuottanut kaikkia potentiaalisia tuloksiaan, osittain koska kyseiset markkinat kasvavat erittäin nopeasti – erittäin todennäköisesti myös jatkossakin – mutta ennen kaikkea sen vuoksi, että ne eivät ole riittävän avoimet EU:n viennille. Tämä suuntaus on vahvistunut vuonna 2012, ja tilanne on heikentynyt edelleen useilla näillä keskeisillä markkinoilla. Sen vuoksi tänä vuonna on perusteltua keskittyä jälleen näihin muutamaan kumppaniin. EU:n yritykset kohtaavat yhä liian usein huomattavia markkinoillepääsyn esteitä näillä ulkomaan markkinoilla. Esteet ovat yleensä tullien ulkopuolisia esteitä, kuten teknisiä määräyksiä ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjä, raskaita tullimenettelyjä tai teollis- ja tekijänoikeuksien heikkoa täytäntöönpanoa. EU on puuttunut tehokkaasti näihin seikkoihin markkinoillepääsykumppanuuden puitteissa. Kun otetaan kuitenkin huomioon, että tällaisten esteiden määrä usein kasvaa sellaisilla aloilla, joilla monenvälisen kaupan säännöt ovat vielä varsin puutteellisia, kuten julkiset hankinnat ja vientirajoitukset, kaikkia koskettavana prioriteettina on yhä laatia nykyisiä WTO:n sääntöjä tiukemmat säännöt kauppaa koskevien neuvottelutavoitteiden avulla. Tämän vuoksi EU onkin aktiivisesti jatkanut kunnianhimoisten neuvottelutavoitteiden ajamista viime vuoden aikana täytäntöönpanotoimien ohessa. Vapaakauppasopimus Korean kanssa tuli voimaan 1. heinäkuuta 2011, ja siitä on jo ollut huomattavaa taloudellista hyötyä EU:n yrityksille ja kuluttajille. Kahdenväliset kauppaneuvottelut saatettiin päätökseen Keski-Amerikan kanssa sekä Perun ja Kolumbian kanssa, ja Euroopan parlamentti hyväksyi sopimukset joulukuussa 2012. Neuvottelut pitkälle menevästä ja laaja-alaisesta vapaakauppasopimuksesta (DCFTA), myös teknisiä ja sääntelyyn liittyviä kysymyksiä koskevista kauaskantoisista säännöistä, on saatu päätökseen Ukrainan kanssa. Myös Singaporen kanssa tehtävää vapaakauppasopimusta koskevat neuvottelut saatiin päätökseen joulukuussa 2012. Kauppaneuvottelut Kanadan kanssa ovat loppuvaiheessa. Neuvottelut ovat edelleen käynnissä myös Intian, Mercosurin, Malesian, Armenian, Georgian ja Moldovan kanssa, ja neuvottelut on aloitettu Vietnamin kanssa vuonna 2012. Neuvosto aloitti joulukuussa 2011 neuvottelut pitkälle menevästä ja laaja-alaisesta vapaakauppasopimuksesta (DCFTA) Marokon kanssa. Sen jälkeen, kun Japanin tullien ulkopuolisia kaupan esteitä koskevista erityissäännöksistä tehty selvitys osoittautui hyödylliseksi, neuvosto antoi luvan aloittaa vapaakauppasopimusneuvottelut Japanin kanssa marraskuussa 2012. EU:n tärkeimmän kauppakumppanin Yhdysvaltojen kanssa valmistellaan vapaakauppasopimusneuvottelujen käynnistämistä. Työpaikkoja ja kasvua käsittelevä EU:n ja Yhdysvaltojen korkean tason työryhmä on antanut loppukertomuksensa, jossa suositellaan neuvottelujen käynnistämistä kattavasta transatlanttisesta kauppa- ja investointikumppanuudesta. Tunisian, Jordanian, Egyptin ja Marokon kanssa on aloitettu valmistelevat keskustelut neuvottelujen aloittamiseksi DCFTA-sopimuksesta sen jälkeen, kun maat ovat siihen valmiit. Myös Indonesian, Thaimaan ja Filippiinien kanssa käydään vihdoin keskusteluja, jotta voitaisiin aloittaa kauppaneuvottelut. Tavoitteena on täydentää haastavaa vapaakauppasopimusta koskevaa asialistaa ASEAN-alueella. Venäjän liittyminen Maailman kauppajärjestöön oli merkittävä kaupan alan tapahtuma vuonna 2012, ja se on avannut uusia näkymiä käynnissä olevissa neuvotteluissa uudesta sopimuksesta, jolla on tarkoitus korvata kumppanuus- ja yhteistyösopimus. EU:n ja Kiinan huippukokouksessa käytyjen keskustelujen lisäksi käynnissä ovat valmistelevat työt, joiden tavoitteena on aloittaa keskustelut erillisen investointisopimuksen tekemisestä. Lisäksi EU on sitoutunut käymään korkean tason vuoropuhelua muun muassa markkinoillepääsyn esteistä sekä Yhdysvaltojen että Kiinan eli kahden maailman suurimman talouden kanssa. Kauppaneuvottelujen ja täytäntöönpanotoimien on kuljettava käsi kädessä, jotta voidaan taata EU:lle paikka globaaleissa arvoketjuissa ja varmistaa vakaat ja ennakoitavissa olevat olosuhteet yritysten toiminnalle kaikkialla maailmassa. Samanaikaisesti on harjoitettava jämäkkää valvontastrategiaa, jota ilman EU ei voi taata alueellaan toimiville yrityksille tasapuolisia toimintaedellytyksiä maailmanlaajuisilla markkinoilla. Valvontaa toteutetaan harjoittamalla kauppadiplomatiaa, soveltamalla riitojenratkaisumenettelyjä ja neuvottelemalla. Toimintaa on harjoitettava eri tasoilla, myös korkeimmalla poliittisella tasolla, kuten kolmansien maiden kanssa järjestettävissä huippukokouksissa. Komission, jäsenvaltioiden ja teollisuuden on jatkettava markkinoillepääsystrategian mukaista yhteistyötä, jotta saadaan poistettua esteitä kolmansissa maissa ja voidaan estää pyrkimykset asettaa uusia esteitä. Tällä tavoin EU:n yritykset voivat hyötyä pääsyn helpottamisesta nopeasti kasvaville ulkomaisille markkinoille ja edistää tehokkaasti EU:n talouden elpymistä. Tämä kolmas raportti kaupan ja investointien esteistä on laadittu seuraavasti: Jaksossa 1 kuvataan edistymistä edellisessä raportissa määritettyjen esteiden poistamisessa ja esitetään vaihtoehtoja lisätoimiksi siellä, missä edistyminen ei ole vielä tyydyttävää. Jaksossa 2 nostetaan esiin joitakin muita esteitä ensisijaisten toimien kohteiksi tulevaisuudessa. Jaksossa 3 pohditaan keinoja yhdistellä käytettävissä olevia välineitä kaupan esteiden poistamiseksi mahdollisimman tehokkaasti. 1. KAUPAN ESTEET VUONNA 2012: MILLAISTA EDISTYSTÄ ON SAAVUTETTU? Vuoden 2012 raportissa kaupan ja investointien esteistä löydettiin 25 estettä, jotka liittyvät kuuteen kauppakumppaniin/alueeseen (Yhdysvallat, Kiina, Japani, Intia, Venäjä ja Brasilia/Argentiina). Näiden esteiden katsottiin olevan EU:n yritysten kannalta erittäin merkittäviä, kun otetaan huomioon mahdolliset taloudelliset tai järjestelmää koskevat vaikutukset ja niiden maiden strateginen merkitys, joissa näitä esteitä on ilmennyt. Nämä markkinoillepääsykysymykset on nostettu painopistealueiksi EU:n kahdenvälisissä kauppasuhteissa kyseisten maiden kanssa. Tämä tarkoittaa sitä, että komissio on järjestelmällisesti tuonut niitä esiin kaikissa kahdenvälisissä kokouksissa, usein myös korkeimmalla poliittisella tasolla (esim. huippukokouksissa). Lisäksi on myös syytä mainita, että Venäjän liittyminen WTO:hon 22. elokuuta 2012 on lisännyt mahdollisuuksia ratkaista monet pitkäaikaiset markkinoillepääsyyn liittyvät ongelmat, vaikka uusia esteitä on pystytetty tämän prosessin aikana. Tässä jaksossa raportoidaan vuonna 2012 saavutetusta edistyksestä. Joissakin tapauksissa on edistytty niin, että este on kokonaan poistettu. Toisissa tapauksissa este on osittain jäljellä, vaikka jonkin verran edistystä on tapahtunut. Joidenkin esteiden osalta tilanne on heikentynyt viime vuoteen verrattuna, vaikka lukuisia toimia on toteutettu. Tässä jaksossa analysoidaan näitä kolmea ryhmää saavutetun edistymisen perusteella. a. Esteet, joiden suhteen on saavutettu huomattavaa edistystä EU:n toimissa Kiinan raaka-aineiden vientirajoitusten poistamiseksi on havaittavissa myönteistä kehitystä. EU ja Yhdysvallat aloittivat WTO:n riitojenratkaisumenettelyn 23. kesäkuuta 2009. Meksiko liittyi siihen myöhemmin. EU:n kaikki keskeiset vaatimukset pysyivät voimassa valituselimen 31. tammikuuta 2012 antamassa raportissa, jossa myös vahvistettiin paneelin heinäkuussa 2011 tekemät päätelmät. Raportissa vahvistettiin, että useat Kiinan soveltamat teollisuuden raaka-aineiden vientirajoitukset rikkoivat Kiinan WTO:lle antamia sitoumuksia ja että rajoituksia ei voida perustella ympäristönsuojeluun liittyvistä syistä. Tämä tulos oli taloudellisesti ja järjestelmän kannalta erittäin onnistunut ja vahvistaa niitä sääntöjä, joita Kiina sitoutui noudattamaan liittyessään WTO:hon. Kiina oli saanut aikaa 31. päivään joulukuuta 2012 panna WTO:n säännöt täytäntöön, ja se ilmoitti vuoden lopussa täytäntöönpanotoimenpiteistä, joilla poistetaan sekä vientiverot että kiintiöt. Kiina vaatii kuitenkin vientilupaa lähes kaikilta niiltä tuotteilta, joihin ennen sovellettiin kiintiöitä. Komissio seuraa edelleen tiivisti tilannetta, viennin kehitystä ja erityisesti vasta käyttöön otettuja vientilupavaatimuksia. Kiinaa vastaan käynnistettiin myös toinen menettely 13. maaliskuuta 2012, kun EU, Yhdysvallat ja Japani vaativat neuvottelujen aloittamista Kiinan harvinaisille maametalleille, volframille ja molybdeenille, asettamista vientirajoituksista. Paneeli on perustettu, ja sen päätöstä odotetaan loppuvuodesta 2013. Viime vuonna julkaistussa raportissa kaupan ja investointien esteistä todettiin, että Intiassa oli edistytty puuvillan, eli puuvillalangan ja raakapuuvillan, vientiä koskevien vuonna 2010 käyttöön otettujen määrällisten rajoitusten poistamisessa. Intian hallitus todella poisti elokuussa 2011 kaikki jäljellä olevat raakapuuvillaa koskevat määrälliset rajoitukset. Välittömästi sen jälkeen kun raportti kaupan ja investointien esteistä julkaistiin vuonna 2012, tämä myönteinen edistys kuitenkin vaarantui: ennen kuin rajoitukset poistettiin virallisesti 4. toukokuuta, otettiin käyttöön uusi osittainen kielto 5. maaliskuuta 2012. Intian hallituksen kanssa käymiensä kahdenvälisten ja alakohtaisten neuvottelujen seurauksena EU sai Intialta sitoumukset olla ottamatta käyttöön vientirajoituksia seuraavalla kaudella. Viime vuoden raportissa kaupan ja investointien esteistä todettiin, että Japanissa oli tapahtunut edistystä. Toukokuussa 2011 pidetyn EU:n ja Japanin välisen huippukokouksen jälkeen käynnistettiin selvitys, jonka tarkoituksena oli pohtia tulevien vapaakauppasopimusneuvottelujen tavoitteiden määrää ja tasoa. Tämän selvityksen yhteydessä vuonna 2012 keskusteltiin tullien ulkopuolisia esteitä koskevasta kattavasta luettelosta. Joihinkin ongelmiin selvitys on jo tuottanut tuloksia, ja seuraavat luetteloidut tullien ulkopuoliset esteet on saatu poistettua: luomuelintarvikkeet, alkoholin tukkumyyntiluvat, avoimuus, lääkkeiden hyvien tuotantotapojen vastavuoroisesta tunnustamisesta tehdyn Japanin ja EU:n välisen sopimuksen laajentaminen siten, että se koskee 12 uutta EU:n jäsenvaltiota, kahden elintarvikelisäaineen määrittäminen. Hyvää edistystä on tapahtunut kysymyksissä, jotka liittyvät turvallisuutta edistäviin pyroteknisiin laitteisiin autoalalla, ja lääkkeiden hinnoittelun ennakoitavuudessa. Japani on myös päättänyt poistaa naudanlihan tuontia Ranskasta ja Alankomaista koskevan kiellon, kun on kyse alle 30 kuukautta vanhoista eläimistä. Parhaillaan tarkastellaan muiden jäsenvaltioiden esittämiä anomuksia. Odotetaan, että tuonti voidaan aloittaa keväällä 2013. Useissa muissa tapauksissa, kuten radiolaitteet, lääkinnälliset laitteet, ajoneuvot tai lääkevalmisteet, Japanin olisi toteutettava lisätoimia EU:n huolenaiheiden poistamiseksi ennen maaliskuun 2013 loppua. Jäljellä olevien ongelmien ratkaisemisessa odotetaan tapahtuvan edistystä tulevissa vapaakauppasopimusneuvotteluissa. Kun Venäjästä tuli WTO:n jäsen 22. elokuuta 2012, Venäjän tuontitulleista tuli sidottuja tulleja ensi kertaa. Suurin muutos oli se, että vuoden 2008 kriisin aikaan käyttöön otetut tullien korotukset poistettiin. b. Esteet, joiden suhteen on edistytty jonkin verran Vuoden 2011 raportissa kaupan ja investointien esteistä todetaan, että komission sinnikäs toiminta on tuottanut tulosta Kiinan kanssa käytävää kahdenvälistä kauppaa häiritsevien tekijöiden luettelon systeemisimpiin kysymyksiin kuuluvassa asiassa. Merkittävää edistystä saavutettiin vuoden 2011 alkupuoliskolla nimittäin ns. kotimaisten innovaatioiden politiikassa. Tämän politiikan taustalla on periaate, jonka mukaan julkisten hankintojen markkinoille päästetään ainoastaan sellaisia innovatiivisia tuotteita, joiden immateriaalioikeudet ovat peräisin Kiinasta. Valtiovarainministeriö oli kumonnut kolme perussäädöstä heinäkuun 2011 alussa, ja korkeimmalla tasolla annettiin poliittisia ilmoituksia. On kuitenkin näyttöä siitä, että alueellisella tasolla julkaistaan yhä yksittäisiä säädöksiä, joissa vaaditaan teknologian standardien synkronointia kotimaisissa innovaatioissa tapahtuvan kehityksen kanssa (esim. Guangdongin paikallishallinnon säädös, joka tuli voimaan maaliskuussa 2012). Vastaavasti kotimainen innovointi näyttäytyy yhä muodossa tai toisessa, joko tietoturvastandardeina, jotka laaditaan monitasoisen suojausjärjestelmän (MLPS) tueksi, tai julkisten hankintojen luetteloissa, jotka koskevat esimerkiksi virkamiesten tai puoluejohtajien autoja, tai kansallisen kehitys- ja uudistuskomission uudessa luonnoksessa luetteloksi strategisista nousevista toimialoista. Edistyminen on sen vuoksi edelleen heikkoa: kotimaisten innovaatioiden ja julkisten hankintojen erottaminen toisistaan ei näytä täysin vakiintuneen politiikaksi, ja yksityiskohtainen seuranta on edelleen tarpeen, erityisesti kun viimeaikainen lainsäädäntö näyttää olevan yhä monimutkaisempaa. Prioriteeteiksi määritetyt Kiinan esteet tietoturva-alalla (esim. valtion salaushallinnon viraston (Office of the State Commercial Cryptography Administration, OSCCA) asetus kaupallisesta salauksesta ja monitasoinen suojausjärjestelmä MLPS) ovat edelleen ongelma standardoinnin ja teknisen sääntelyn osa-alueella. Jonkin verran edistystä on tapahtunut[8], mutta sertifioinnin saaminen OSCCA:lta salaustekniikkaa sisältäviä tuotteita varten on yhä ongelmallista, ja MLPS:n täytäntöönpano jatkuu. Muita huolenaiheita ovat Kiinan vientirahoitusehdot ja vientituet. Kiina käyttää vientiluottoja kansallisten huippuyritystensä viennin lisäämiseksi pääomavaltaisilla aloilla, jotka ovat usein huipputekniikan aloja. Nämä vientiluotot herättävät kysymyksiä siitä, ovatko ne OECD:n/WTO:n sääntöjen mukaisia. Edistymistä tapahtui jonkin verran vuonna 2012, sillä Kiina on ilmaissut olevansa periaatteessa valmis aloittamaan kansainväliset neuvottelut vientirahoitusehdoista. Kansainvälisen työryhmän ensimmäinen kokous pidettiin marraskuussa 2012, ja Kiina on tarjoutunut isännöimään seuraavaa kokousta toukokuussa 2013. Neuvotteluprosessin käynnistäminen ei kuitenkaan ole ollut helppoa. EU järjestää tällä välin teknisen kokouksen maaliskuussa 2013, jotta kansainvälisen työryhmän osallistujat voivat pohtia epävirallisesti vientiluottokysymyksiä. Viime vuonna raportissa kaupan ja investointien esteistä todettiin, että Intiassa ei ollut edistytty merkittävästi tiettyjen alojen, kuten vähittäiskaupan, oikeudellisten palvelujen, kirjanpidon sekä vakuutus-, pankki- ja finanssipalvelujen, avaamisessa ulkomaisille sijoituksille. Samaten postialan uudistus ja sen mahdolliset pikalähetyspalvelujen kannalta kielteiset vaikutukset aiheuttivat yhä huolta. Hallitus näyttäisi kuitenkin aloittaneen talousuudistusohjelman vuonna 2012. Konkreettisia tuloksia tästä prosessista ovat (yhden tai useamman yhtiön tuotteita jakelevan) vähittäiskaupan avaaminen suorille ulkomaisille sijoituksille ja päätös lisätä suoria ulkomaisia sijoituksia lentoyhtiöihin. Muita parlamentin käsiteltävänä olevia uudistuksia ovat pankkiuudistukset ja vakuutusalan avaaminen suorille ulkomaisille sijoituksille. Nämä uudistukset vahvistavat hallituksen aikomuksen jatkaa talousuudistusten tekemistä. Lisäksi Intiassa on edistytty jonkin verran televiestinnän turvallisuusselvitysvaatimuksissa. Ensinnäkin televiestintälaitteiden turvallisuutta koskevat vaatimukset otettiin käyttöön vuonna 2010: niitä muutettiin lopulta niin, että poistettiin hankalimmat ehdot, erityisesti alkuperäinen vaatimus lähdekoodeja koskevan sitoumuksen antamisesta kolmannelle. Huolta aiheuttavat yhä vaatimukset sertifioida sellaiset laitteet, joiden katsotaan Intiassa aiheuttavan turvallisuusongelmia. Nämä vaatimukset rikkovat kansainvälisiä käytäntöjä, jotka toimivat vastavuoroisen tunnustamisen kriteereiden perusteella. Intian kansallinen standardointijärjestö (Bureau of Indian Standards, BIS) on myös soveltanut pitkään sertifiointijärjestelmää renkaiden tuontiin ja vientiin. Intia poisti syyskuussa 2012 yhden järjestelmän hankalimmista osista eli kiellon myydä renkaita, joissa on merkintä IS (Indian Standard), muualla kuin Intian markkinoilla. EU:n teollisuus oli vaatinut tätä jo pitkään. Jäljellä on kuitenkin useita renkaiden sertifiointiin liittyviä ongelmia (rengaskohtaisia maksuja, pitkällisiä menettelyjä, tehtaiden tarkastuksia, vaadittuja pankkitakauksia yms.). Intia on lykännyt joihinkin terästuotteisiin sovellettavien BIS:n sertifiointivaatimusten voimaantuloa maaliskuuhun 2013 (syyskuusta 2012). Sertifiointivaatimukset ovat kuitenkin suhteettomia eivätkä alan kansainvälisen käytännön mukaisia (tehtaan tarkastuksia, pitkiä määräaikoja, ylenpalttista testausta ja maksuja). Intia on ilmoittanut kaupan teknisiä esteitä koskevan WTO:n sopimuksen mukaisesti sekä renkaita että terästuotteita koskevista sertifiointijärjestelmistä, ja niistä keskustellaan säännöllisesti kaupan teknisten esteiden komiteassa. Viime vuoden raportissa kaupan ja investointien esteistä mainittu kehitys Yhdysvalloissa on vahvistettu. Raportin mukaan edistymistä oli tapahtunut kattavaa läpivalaisua koskevassa lainsäädännössä. Itse asiassa Yhdysvaltojen sisäisen turvallisuuden ministeriö viivytti useiden muun muassa EU:n toteuttamien toimien seurauksena konttien kattavaa läpivalaisua koskevien vaatimusten voimaantuloa kahdella vuodella. Niiden oli tarkoitus tulla voimaan heinäkuussa 2012. Kauppapolitiikkaa koskevassa katsauksessaan Yhdysvallat vahvisti, että määräaika kattavan läpivalaisun aloittamiseksi ei tule voimaan ennen 1. päivää heinäkuuta 2014. Lakisääteinen vaatimus on edelleen voimassa, mutta täytäntöönpanon määräaikaa on muutettu. Yhdysvaltojen sisäisestä turvallisuudesta vastaavalla ministeriöllä on valtuudet pidentää tätä määräaikaa toistamiseen, mutta päätöstä pidentämisestä ei ole vielä tehty. Yhdysvalloissa on edistytty jonkin verran myös yhdysvaltalaisia tuotteita suosivan ”Buy American” ‑lainsäädännön suhteen, vaikka tämä lainsäädäntö sinänsä aiheuttaa yhä ongelmia. Finanssikriisin aikana vuonna 2009 käyttöön otetun elvytyspaketin, joka sisälsi kauaskantoisia ”Buy American” -säännöksiä, voimassaolo päättyi syyskuussa 2011 eikä sitä jatkettu. Kahdeksan kuukautta sen jälkeen, kun WTO:n riitojenratkaisumenettely kauppaa rajoittavista toimista oli aloitettu, eli 25. tammikuuta 2013 Argentiina kumosi harkinnanvaraiset tuontilisenssit. Tämä tärkeä edistysaskel on tulosta EU:n jatkuvasta pyrkimyksestä saada Argentiina noudattamaan WTO-velvoitteitaan ja osoitus siitä, että WTO:n riitojenratkaisumenettely palvelee tarkoitustaan. Argentiinassa on kuitenkin edelleen voimassa muita kauppaa rajoittavia toimenpiteitä. Sen vuoksi EU pyysi 28. tammikuuta 2013 WTO:n paneelia vaatimaan kahden muun laittoman toimenpiteen poistamista (ks. seuraava jakso). c. Esteet, joiden osalta ei edistytty vuonna 2012 Vuoden 2013 painopisteluetteloon jää useita esteitä, joiden suhteen ei saavutettu merkittävää edistystä huolimatta EU:n vuonna 2012 toteuttamista toimista, kuten joidenkin asioiden käsittely kaikkein korkeimmalla poliittisella tasolla. Investoinnit ovat edelleen tärkeä osa-alue kahdenvälisissä suhteissa Kiinan kanssa, koska maan tarjoamat mahdollisuudet ovat valtavat. Investointien esteet eivät ole kuitenkaan poistuneet eikä tilanne ole juurikaan parantunut viime vuonna. Vuoden 2011 lopussa tarkistettu ulkomaisten sijoitusten luettelo tuotti pettymyksen siinä mielessä, että siinä vapautettiin vain muutamia aloja, ja samalla joillakin muilla aloilla markkinoillepääsyä rajoitettiin entisestään. Esimerkkinä olosuhteiden heikentymisestä ovat ulkomaiset sijoitukset ”komponenttien valmistukseen” autoteollisuudelle. Kyseisellä alalla ei ollut ollut oikeudellisia rajoituksia ennen kuin hyväksyttiin vuoden 2011 ulkomaisten sijoitusten luettelo. Vuoden 2011 lopussa tarkistetussa luettelossa sijoitukset sähköajoneuvojen akkuihin rajoitetaan nykyisin enintään 50 prosenttiin. Vaikka molemmat osapuolet vahvistivat 20. syyskuuta 2012 pidetyssä EU:n ja Kiinan välisessä huippukokouksessa valmiutensa aloittaa investointineuvottelut, niiden välillä on edelleen vasta alustavia yhteyksiä, koska sisäiset valmistelut jatkuvat molemmilla puolilla. Vuonna 2012 annettiin lukemattomia virallisia julkilausumia, jotka koskivat investointimahdollisuuksien laajentamista erityisesti palvelujen alalla. Nähtäväksi jää, toteutuuko se käytännössä. Kiina hyväksyi vuonna 2011 kansallisen turvallisuuden tarkastelumekanismin, jota sovelletaan sulautumiin ja yritysostoihin, joissa on mukana ulkomaisia sijoittajia. Mekanismin avulla Kiina voisi estää ulkomaiset yritysostot kansallisten turvallisuusnäkökohtien perusteella. Lopullinen mekanismi hyväksyttiin syyskuussa 2011. Ongelmana ei ole tällaisen mekanismin käyttöönotto sinänsä (tällaisia mekanismeja on myös eräissä EU:n jäsenvaltioissa), vaan sen soveltaminen – mekanismia sovelletaan hyvin laajasti eri aloilla, minkä lisäksi kansallisen turvallisuuden määritelmää sovelletaan hyvin laajasti – huomattavasti sovittuja kansainvälisiä (OECD:n) periaatteita pidemmälle. Edistystä ei ole tapahtunut. EU:lla on tietoja viimeaikaisesta tapauksesta, joka koskee yhteisyritystä, jossa on mukana EU:n yritys. Yhteisyritykseen sovelletaan suoria ulkomaisia sijoituksia koskevaa seulontamekanismia, jonka menettelyt ja säännöt ovat vielä epäselvät ja vaikeasti ennustettavissa, mikä aiheuttaa suurta epävarmuutta ja lannistaa mahdollisia sijoittajia. Intian telealan uusi poliittinen toimintakehys on vielä kesken, mutta eräissä sen jo julkaistuissa kohdissa on kotimaisuusastetta koskevia vaatimuksia (vähintään 30 %), joiden mukaan julkisissa hankinnoissa suositaan kotimaassa valmistettuja laitteita ja elektroniikkaa. Samantapaisia määräyksiä on myös muilla teollisuuden aloilla, kuten uusiutuva energia ja aurinkoenergian tuotanto. Vaikka Intia ei ole julkisia hankintoja koskevan sopimuksen sopimuspuoli, tämänsuuntainen kehitys on varsin huolestuttavaa erityisesti nykyisten vapaakauppasopimusneuvottelujen yhteydessä, sillä se vahvistaa Intian aikomuksen edistää kansallisia huippuyrityksiä tärkeimmillä teollisuudenaloilla, joilla EU:n toimijoilla on merkittäviä sijoituksia Intiassa. Sen vuoksi tällainen poliittinen kehitys voisi vaarantaa nykyiset liiketoimintamahdollisuudet Intiassa. On myös tärkeä huomata toinen huolestuttava kehityssuuntaus eli se, että Intia aikoo säätää kotimaisuusastetta koskevasta vaatimuksesta televiestintälaitteiden yksityisissä hankinnoissa turvallisuuden kannalta arkaluonteisiin näkökohtiin vedoten. Tämä hanke herättää yrityksissä erityistä huolta. Kuten viime vuonna raportoitiin, Intiassa edistyttiin vuonna 2011 jonkin verran terveys- ja kasvinsuojelukysymyksissä. Tarkemmin sanottuna mahdollisuudet saattaa nautaeläinten geneettisen aineksen (siemennesteen) käsittely vastaamaan kansainvälisiä standardeja ovat parantuneet. Vaikka Intia sitoutui muuttamaan nämä tuontiedellytykset, merkittävää todellista edistystä ei tapahtunut vuonna 2012. Komissio seuraa edelleen tiiviisti Intian kanssa tätä kysymystä mutta on edelleen huolissaan Intian yleisestä lähestymistavasta pitää voimassa perusteettomia ja tarpeettomia terveys- ja kasvinsuojelutoimia, joiden tarkoituksena on säilyttää elintarvikemarkkinat suljettuna tuonnille. Mercosur-maissa havaittujen esteiden poistamisessa ei edistytty vuonna 2011. Päinvastoin komissio havaitsi, että jotkin protektionistiset suuntaukset, erityisesti Argentiinassa ja Brasiliassa sovellettavat toimenpiteet, jatkuivat. Joistakin näistä esteistä (esim. rajoituksista meriliikenteessä ja raaka-aineiden vientirajoituksista Argentiinassa ja Brasiliassa) oli tarkoitus keskustella vapaakauppasopimusneuvotteluissa. Vaikka neuvottelut Mercosur-maiden kanssa ovat edistyneet hyvin hitaasti, osapuolet sopivat 26. tammikuuta 2013 ministeritasolla, että ne esittävät toisilleen tarjouksia viimeistään vuoden 2013 viimeisellä neljänneksellä. Kaiken kaikkiaan tuonnin rajoittamista koskevien toimenpiteiden määrä on kasvanut. Argentiinassa sovelletaan teollistamisen edistämistä ja tuonnin korvaamista koskevaa politiikkaa, joka syrjii tuontia. Argentiina otti helmikuussa 2012 käyttöön uuden, yhden luukun sähköisen järjestelmän kaikkea tuontia varten. Se myös vaatii maahantuojilta etukäteen valaehtoisen vakuutuksen kaikesta tuonnista, ja tuonti edellyttää eri valtion virastojen harkinnanvaraista hyväksyntää. Tämä lisää jo nyt vakavia viivästyksiä tuonnissa monilla aloilla. Huhtikuussa 2012 järjestelmän soveltaminen ulotettiin koskemaan myös palvelualaa. Ulkomaisten yritysten toimintaa hankaloittavat yhä enemmän myös ulkomaan valuuttojen, osinkojen ja rojaltien siirtämistä koskevat rajoitukset. Lisäksi tuojien on noudatettava maahantuonnin tasapainottamista koskevia vaatimuksia. Nämä toimenpiteet rikkovat erityisesti GATT 1994 ‑sopimuksen mukaisia kieltoa ottaa käyttöön viennin määrällisiä rajoituksia sekä syrjimättömyyden ja kansallisen kohtelun periaatteita ja tuontilisensioinnin menettelytavoista tehdyn sopimuksen sääntöjä. EU pyysi 25. toukokuuta 2012 WTO:ta aloittamaan riitojenratkaisumenettelyn harkinnanvaraisista lisensseistä (jotka kumottiin tammikuussa 2013, ks. edellä), maahantuojilta etukäteen vaadittavista valaehtoisista vakuutuksista ja maahantuonnin tasapainottamista koskevista vaatimuksista, mutta heinäkuussa järjestetyt neuvottelut eivät tuottaneet tulosta. EU pyysi 6. joulukuuta 2012 WTO:ta päättämään, ovatko Argentiinan kauppaa rajoittavat toimenpiteet laillisia, ja perustamaan paneelin. Yhdysvallat ja Japani ovat pyytäneet samana päivänä paneelin perustamista samoista toimenpiteistä. Argentiina on myös pitänyt voimassa rajoituksia jälleenvakuutuspalvelujen alalla. Argentiinan vakuutusalan sääntelyviranomainen (Superintendencia de Seguros de la nacion, SSN) antoi helmikuussa 2011 asetuksen jälleenvakuutusalan sääntelykehyksen muuttamisesta. Uuden asetuksen tärkeimmissä säännöksissä rajoitetaan markkinoillepääsyä antamalla ainoastaan argentiinalaisille yrityksille tai maahan sijoittautuneille ulkomaisten yritysten sivuliikkeille lupa tarjota jälleenvakuutuspalveluja Argentiinassa. Asiassa ei ole tapahtunut edistystä. Tilanne ei parantunut Brasiliassa: pääsyä julkisten hankintojen markkinoille rajoitetaan. Brasilia otti vuonna 2010 käyttöön horisontaalisen 25 prosentin etuusmarginaalin julkisia hankintoja koskevassa laissaan, ja marginaalia alettiin välittömästi soveltaa tieto- ja viestintätekniikan alalla. Asiassa ei tapahtunut edistystä vuonna 2012. Brasilia on myös kiristänyt tekstiilien ja vaatteiden tuontimenettelyjä tiukentamalla tullitarkastuksia vuoden 2011 viimeiseltä neljännekseltä alkaen. Tekstiili- ja vaatetuontiin sovelletaan harmaata ja punaista tullimenettelyä. Tämä tarkoittaa, että tavarat tarkastetaan fyysisesti ja niistä voidaan ottaa näytteitä laboratoriotesteihin. Asiassa ei voida raportoida tapahtuneen minkäänlaista edistystä. 2. MUUT MERKITTÄVÄT ESTEET, MYÖS TÄMÄN VUODEN RAPORTIN PAINOPISTEET Vuoden 2012 raportissa ratkaisemattomiksi määritettyjen esteiden lisäksi täytäntöönpanotoimien painopisteluetteloon on sisällytetty joitakin uusia tänä vuonna ilmenneitä markkinoillepääsyn esteitä. a. Uudet esteet Vuoden 2012 raportissa kaupan ja investointien esteistä raportoitiin, että Brasilia oli korottanut syyskuussa 2011 sellaisten autojen ja kuorma-autojen myynnistä perittävää teollisuustuoteveroa, jotka eivät täytä tiettyjä kotimaisuusastetta koskevia ehtoja. Teollisuustuoteveroa koskevat vuoden 2011 tilapäiset säännöt korvattiin lokakuussa 2012 uusilla säännöillä, jotka ovat voimassa vuosina 2013–2017 ja joihin liittyy lisäehtoja ja ‑vaatimuksia (ns. INOVAR-AUTO-tukiohjelma). Paikalliset valmistajat voivat hyötyä teollisuustuoteveron alentamisesta, jos ne täyttävät ehdot, jotka koskevat muun muassa investointeja T&K-toimintaan, ja suorittavat yhä useampia valmistusvaiheita Brasiliassa. Veronalennukset myönnetään ylimääräisenä verohyvityksenä, joka liittyy kotimaassa tuotettujen autojen osien käyttöön. Brasilia on siis pohjimmiltaan jatkanut syrjivää verojärjestelmää, joka otettiin alun perin käyttöön vuonna 2011. Vuosien 2013–2017 järjestelmä kannustaa edelleen paikallista tuotantoa tuonnin kustannuksella. Välillisten verojen käyttäminen ei rajoitu brasilialaisten autonvalmistajien suojelemiseen maahantuontia vastaan. Ongelmallisista toimenpiteistä on raportoitu myös muilla aloilla, kuten elektroniikka ja televiestintälaitteet. Huolta aiheuttaa se mahdollisuus, että kyseenalaisten verokäytänteiden soveltaminen laajenee muillekin aloille, samoin kuin tavoite tukea vientiä harjoittavia brasilialaisia yrityksiä. Maan sisäisessä verotuksessa havaittuja ongelmia vielä pahentaa Brasilian lokakuussa 2012 Mercosurin huippukokouksen jälkeen tekemä päätös nostaa sadan tullinimikkeen tuontitullia WTO:n sidottujen tullien suuruiseksi poikkeuksena Mercosurin huippukokouksessa päätettyyn yhteiseen tulliin. Vaikka tämä ei ole ristiriidassa WTO:n sitoumusten kanssa, päätös ei vastaa G20-ryhmän poliittista sitoumusta olla ottamatta käyttöön tuontia rajoittavia toimenpiteitä. Toimenpidettä sovelletaan useisiin tuotteisiin, kuten keraamiset tuotteet ja tulenkestävät tuotteet, paperi, viskoosikuidut, jalostetut perunat ja kemikaalit, joista monilla on suuri taloudellinen merkitys EU:lle. Sadan tullinimikkeen ylimääräisen tuontitullin korotuksen (poikkeuksena Mercosurin yhteisiin tulleihin) odotetaan tapahtuvan vuoden 2013 alussa. Brasiliassa suuntauksena on soveltaa autoihin omia kansallisia säännöksiä ja omia auton osien sertifiointimenettelyjä, kun aikaisemmin Brasilia hyväksyi YK:n Euroopan talouskomission (UNECE) sertifioimat ja merkitsemät tuotteet ilman ylimääräisiä testauksia, sertifiointia tai merkintöjä. Ihannetapauksessa Brasilian tulisi liittyä monenväliseen sopimukseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevista ehdoista (UNECE:n sopimus vuodelta 1958), mutta siihen ei ole löytynyt poliittista tahtoa. Vaihtoehtoisesti se, että Brasilia hyväksyisi EU:ssa suoritetut vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt (testaus ja tarkastukset), voisi auttaa EU:n valmistajia. Brasiliassa ja Intiassa vallalla oleva suuntaus kotimaisuusastetta koskevista vaatimuksista, sellaisena kuin se on kuvattu edellä, voidaan havaita myös Kiinassa, vaikka kotimaisuusastetta koskevia vaatimuksia ei yleensä julkaista Kiinan kansallisissa eikä paikallisissa säännöksissä. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, ettei niitä ole olemassa, vaan että niistä on tullut monimutkaisempia ja ne on kätketty aikaisempaa paremmin. Viime vuosina myös julkisista hankinnoista on tullut merkittävä huolenaihe. Julkisia hankintoja säädellään Kiinassa lähinnä kahdella lailla, julkisia hankintoja koskevalla lailla (arvioitu markkina-arvo 1,13 biljoonaa juania); lakia ei sovelleta valtion omistuksessa oleviin yrityksiin) sekä tarjousmenettelyjä koskevalla lailla (arvioitu markkina-arvo 8,3 biljoonaa juania; lakia sovelletaan valtion omistuksessa oleviin yrityksiin). Joissakin tapauksissa paikallishallinto on säätänyt, että kotimaisuusasteen on oltava 70 prosenttia. Käytännössä ”kotimaisten tavaroiden” vaatimus tarjousasiakirjoissa ja se, että tällaisten ”kotimaisten tavaroiden” määritelmästä ei ole annettu selkeitä ohjeita, ovat estäneet Kiinaan sijoittautuneita ulkomaisia yrityksiä nauttimasta yhtäläisistä mahdollisuuksista saada julkisia hankintoja koskevia sopimuksia. Argentiinan hallitus on huolestuttavan aktiivisesti pyrkinyt siihen, että tietyt toimialat kasvattavat kotimaisuusastetta tuotantoprosessissaan viime vuosina. Tämän seurauksena kotimaisuusastetta koskevat vaatimukset sitovat monia eri toimialoja, kuten kaivostoiminta, autoteollisuus, jalkineet, maatalous, koneet, rakennusmateriaalit, lääkkeet, kemikaalit ja tekstiilit. Hallituksen politiikka koskettaa myös palvelualoja: ankarat kotimaisuusastetta koskevat vaatimukset sitovat pankki-, vakuutus- ja mediapalveluja. Argentiinan hallitus päätti huhtikuussa 2012 pakkolunastaa 51 prosenttia espanjalaisen yrityksen Repsol omistamista YPF:n osakkeista ja 51 prosenttia espanjalaisen yrityksen Repsol Butano S.A. omistamista Repsol YPF GAS S.A.:n osakkeista. Pakkolunastus saattaa olla syrjivä, koska ainoastaan yhden osakkeenomistajan osakkeet YPF:ssä pakkolunastettiin. Sen lisäksi Argentiina ei ole antanut minkäänlaista korvausta osakkeiden aikaisemmalle omistajalle, mikä on vastoin Espanjan ja Argentiinan välillä tehtyä kahdenvälistä investointisopimusta. Intia on äskettäin ilmoittanut kaupan teknisten esteiden komitealle aikomuksestaan määrätä elektroniikka- ja tietotekniikkatuotteita koskevasta pakollisesta rekisteröintijärjestelmästä. Kyseisessä järjestelmässä (esim. velvollisuus testata tuotteet intialaisissa laboratorioissa huhtikuusta 2013 alkaen) perustetaan vaatimustenmukaisuuden arviointimenettely, joka on tiukempi kuin mikä on tarpeen niiden riskien suhteen, joita vaatimusten vastaamattomuus voisi aiheuttaa. EU:ssa tällaisia tuotteita pidetään vähäriskisinä tuotteina, ja sen vuoksi niiltä vaaditaan toimittajien antama vaatimustenmukaisuusilmoitus. Näillä toimenpiteillä voi olla suuri vaikutus tällaisten tuotteiden kauppaan EU:n ja Intian välillä. Huolta aiheuttaa myös Kiinan arvonlisäverovapautus kotimarkkinoilla tuotetuille syöttöliikenteen ilma-aluksille. Tällainen verovapautus aiheuttaa vakavia vaikeuksia syrjimättömyyttä koskevien WTO:n velvoitteiden suhteen ja vaikeuttaa ulkomaisten tuottajien pääsyä markkinoille. Asian käsittelyä jatketaan niin, että Kiinan on itse vastattava siitä, että se alkaa noudattaa kansainvälisiä sitoumuksiaan. b. Venäjä – uusia esteitä WTO-jäsenyydelle markkinoille pääsyyn liittyvien pitkäaikaisten kysymysten lisäksi Venäjä on saattanut päätökseen 18-vuotisen neuvotteluprosessin WTO-jäsenyydestä ja liittyi virallisesti Maailman kauppajärjestöön 22. elokuuta 2012. Liittyminen on tervetullut virstanpylväs parannettaessa kauppasuhteita Venäjän kanssa. Ennen liittymistään Venäjä kuitenkin piti voimassa tai hyväksyi useita protektionistisia toimenpiteitä, joista suurin osa ei ole Venäjän WTO-sitoumusten mukaisia. Uusi puitelaki ja täytäntöönpanoasetus ajoneuvojen kierrätystä koskevasta maksusta tulivat voimaan 1. syyskuuta 2012. Lailla perustettiin kierrätysjärjestelmä, jonka mukaan liikenteeseen otettavilta ajoneuvoilta peritään kierrätysmaksu. Kotimaiset valmistajat voivat antaa ajoneuvojensa kierrätystä koskevan takuun maksun sijaan, mutta ulkomaisten toimittajien on maksettava maksu, jotta maahantuotu auto rekisteröidään – kyseessä on selvästi syrjivä toimenpide. Kahdenväliset neuvottelut on käynnistetty ratkaisun löytämiseksi. Jos ratkaisua ei löydy, EU harkitsee, onko syytä aloittaa WTO:n riitojenratkaisumenettely. Venäjä soveltaa WTO:hon liittymisensä jälkeen monenlaisiin tuotteisiin, kuten käytettyihin ajoneuvoihin, paperiin, autonkoreihin ja useisiin muihin tuotteisiin, suurempia tuontitulleja kuin ne, joihin on sitouduttu (ns. sidotut tullit) (esimerkiksi lisäämällä paljoustulli voimassa olevaan arvotulliin vähimmäistuontihinnan muodossa).[9] Näiden WTO:n sitoumuksia rikkovien toimenpiteiden soveltaminen olisi lopetettava nopeasti. Kahdenväliset neuvottelut ovat käynnissä. Jonkin verran edistymistä on tapahtunut, jotta useat tullinimikkeet saadaan tarkistettua 1. maaliskuuta 2013 mennessä, muttei autonkorien tullien osalta. Venäjän, Kazakstanin ja Valko-Venäjän tulliliitossa on hiljattain laadittu useita (esim. alkoholijuomia, autoja ja tekstiilejä koskevia) teknisiä määräyksiä, jotka ovat kaupan teknisiä esteitä. Jos ne hyväksytään nykyisessä muodossaan, ne aiheuttavat vaikeuksia EU:n toimijoille, kun nämä yrittävät saattaa tuotteitaan Venäjän markkinoille. Venäjää on pyydetty noudattamaan kaupan teknisiä esteitä koskevan WTO:n sopimuksen mukaisia velvoitteitaan antamalla muille WTO:n jäsenille tiedoksi luonnos näistä teknisistä määräyksistä aikaisessa vaiheessa, jotta muut jäsenet saavat mahdollisuuden analysoida ja kommentoida niitä. WTO:n jäsenet ovat toistaiseksi saaneet kaksi ilmoitusta (jotka koskevat alkoholijuomia ja autoja), mutta Venäjä ei antanut muille jäsenille tilaisuutta kommentoida niitä, kuten kaupan teknisiä esteitä koskevassa sopimuksessa edellytetään. Alkoholijuomiin ja tekstiileihin liittyvistä ongelmista on keskusteltu laajasti niin kahdenvälisesti kuin monenvälisesti. Venäjän odotettiin edistyvän monissa terveys- ja kasvinsuojelukysymyksissä sen liityttyä WTO:hon, koska sen on tavallisesti noudatettava täysimääräisesti terveys- ja kasvinsuojelutoimia koskevaa WTO:n sopimusta ja asiaa koskevia kansainvälisiä standardeja jäsenyyden ensimmäisestä päivästä alkaen. Venäjän olisi erityisesti varmistettava, että sen terveys- ja kasvinsuojelutoimien perustana ovat avoimuuden periaate ja tieteellisen perustelun periaate, ja sen olisi taattava, että toimet ovat oikeasuhteisia ja perusteltuja. Venäjä on kuitenkin ottanut käyttöön joitakin uusia esteitä, ja osa nykyisistä rajoituksista on yhä voimassa. Venäjä kielsi 20. maaliskuuta 2012 alkaen elävien eläinten tuonnin EU:sta. Venäjän viranomaiset perustelivat teurassikoja koskevan suhteettoman kiellon sillä, että eräissä EU:sta tulleiden lähetysten terveystodistuksissa oli havaittu sääntöjenvastaisuuksia. EU:n elintarviketuottajat kohtaavat yhä erittäin pitkiä viivästyksiä tai ne eivät saa lupaa viedä tuotteitaan Venäjälle tai Venäjän, Kazakstanin ja Valko-Venäjän tulliliiton alueelle, ja jäsenvaltioita kehotetaan pyytämään järjestelmiensä tarkistamista. Kahdenväliset neuvottelut ovat käynnissä, mutta niissä ei ole vielä päästy tyydyttäviin tuloksiin. Venäjä on äskettäin ottanut käyttöön uusia terveys- ja kasvinsuojelutoimia, joilla kielletään jäähdytetyn lihan ja siemenperunan tuonti Saksasta. EU:ssa ollaan huolestuneita siitä, että Venäjä kieltää järjestelmällisesti EU:n tuotteiden tuonnin heti ongelman ilmetessä ottamatta huomioon WTO:n oikeasuhteisia ja perusteltuja periaatteita, joita sovelletaan terveys- ja kasvinsuojelutoimiin. Puun tuontiin Venäjältä sovelletaan EU:n ja Venäjän kahdenvälistä sopimusta kahdesta tariffikiintiöstä, jotka koskevat kuusta ja mäntyä. Sopimuksen mukaan EU:n toimijoiden olisi pitänyt voida tuoda mainittuja puulajeja siten, että ne hyötyvät 99 alennetuista vientitulleista syyskuusta 2012 alkaen. Vientilisenssien myöntäminen kuitenkin viivästyi merkittävästi, ja EU:n oli käsiteltävä asiaa useissa tilanteissa kaikkein tärkeimpien esteiden poistamiseksi. Kuukausien viiveen jälkeen vientilisenssien myöntäminen on lopultakin alkanut, ja kahdenvälisen sopimuksen mukainen puun tuonti kasvaa nyt huomattavasti. EU varmistaa, että tässä ei tapahdu muutoksia vuonna 2013. c. Etelä-Korean kanssa tehdyn vapaakauppasopimuksen soveltaminen EU:n ja Etelä-Korean välistä vapaakauppasopimusta on sovellettu väliaikaisesti heinäkuusta 2011.[10] Se on ensimmäinen ns. uuden sukupolven vapaakauppasopimus, ja sille ovat olennaista kauaskantoisuus ja kattavuus. Se on myös EU:n ensimmäinen kauppasopimus itäaasialaisen maan kanssa. Sopimuksen ensimmäistä soveltamisvuotta (heinäkuusta 2011 kesäkuuhun 2012) koskevia tietoja on vertailtu edellisen neljän vuoden tiedoista laadittuihin keskimääräisiin tietoihin (ns. viitekausi). Vertailun perusteella saatujen päätelmien mukaan EU:n vienti Etelä-Koreaan kasvoi kaiken kaikkiaan 37 prosenttia. Samaan aikaan EU:n tuonti Etelä-Koreasta kasvoi ainoastaan vähän (1 %). Sopimuksen institutionaalisen rakenteen ansiosta komissio on voinut käsitellä tärkeitä jäljellä olevia kaupan esteitä, kuten sitä, että Etelä-Korea on kieltänyt EU:sta peräisin olevan naudanlihan tuonnin, ja sitä, että Etelä-Korea on kieltäytynyt hyväksymästä kansainvälistä UNECE-merkintää tietyissä auton osissa. Komissio jatkaa toimintaansa näiden ongelmien ja muiden markkinoillepääsyä koskevien ongelmien ratkaisemiseksi EU:n teollisuuden eduksi. Vapaakauppasopimuksen tultua voimaan jonkin verran myönteistä kehitystä on jo tapahtunut esimerkiksi autoteollisuuden alalla, kuten renkaiden merkinnöissä, samaan ajoneuvoperheeseen kuuluvia autoja koskevien UNECE-tyyppihyväksyntätodistusten hyväksymisessä, auton osien valmistajien rekisteröinnissä, päästömittauksissa ja sähköautojen standardoinnissa. d. Muut esteet valikoitujen strategisten kumppaneiden markkinoilla Huomattavaa edistystä todettiin useissa sellaisia esteitä koskevissa tapauksissa, joista ei ollut raportoitu vuoden 2012 raportissa kaupan ja investointien esteistä. Pitkäaikainen tietokonepohjaisia paikanvarausjärjestelmiä (TJP) koskeva kysymys on ratkennut. Saattamalla voimaan väliaikaiset säädökset Kiina on vihdoin luonut oikeudellisen kehyksen, jonka ansiosta ulkomaiset TJP:n tarjoajat voivat toimia Kiinan markkinoilla. Tämän uuden kehyksen täytäntöönpanossa näyttää kuitenkin olevan ongelmia, ja komissio seuraa edelleen tiiviisti tilannetta ottaen huomioon Kiinan WTO-sitoumukset. Kosmetiikka-alalla Kiinassa on yhä ongelmia uusien aineiden ja uusia aineita sisältävien kosmetiikkatuotteiden hyväksymisessä. Muissa kosmetiikka-alan kysymyksissä voidaan kuitenkin raportoida tapahtuneen jonkinlaista edistystä. Esimerkiksi kahdenvälisissä keskusteluissa EU:n kanssa Kiinan valtiollinen elintarvike- ja lääkehallinto (State Food and Drug Administration, SFDA) vahvisti 25. lokakuuta 2012, että kuultuaan laajasti alan teollisuutta ja kauppakumppaneitaan se oli päättänyt lykätä sellaisen lainsäädännön voimaantuloa, joka koskee useiden tuoteluokkien uudelleenluokittelua ”ei-erityistuotteista” ns. erityistuotteiksi[11]. Tällainen uudelleenluokittelu olisi johtanut huomattavasti hankalampiin vaatimuksiin. Tulevia suunnitelmia harkitaan Kiinan kosmetiikka-alan perussäädöksen (China cosmetics basic regulation, CHMR) tarkistuksen yhteydessä. Se on tarkoitus tehdä vuosina 2013–2014. Kiina on antanut ymmärtää kenties harkitsevansa siirtymistä markkinoille saattamista edeltävästä hyväksyntäjärjestelmästä ilmoitusjärjestelmään. On kuitenkin edelleen epäselvää, koskisiko tämä kaikkia kosmetiikkatuotteita. Kiinan teollisuus- ja tietotekniikkaministeriö ilmoitti luopuvansa hiilidioksiditehokkuutta ja polttoainetehokkuutta koskeviin säädöksiin liittyvistä suunnitelmista ottaa käyttöön yhteinen kulutustavoite ja käyttävänsä sen sijaan keskimääräisen polttoainetehokkuuden järjestelmää (kuten EU:ssa). Ministeriö antoi myös ymmärtää, että laskettaessa tällaista keskimääräistä tehokkuutta ei kotimaassa tuotettuja ajoneuvojen ryhmiä voitaisi yhdistää maahantuotujen ajoneuvojen ryhmiin, mikä on ongelma, koska maahantuodut ajoneuvot ovat yleensä suurempia, kalliita ja tietyille markkinoille tarkoitettuja ajoneuvoja, jotka ovat usein kotimaassa tuotettuja painavampia ja kuluttavat enemmän polttoainetta. Koska näitä ryhmiä ei voida yhdistää, maahantuotujen ajoneuvojen ryhmien on vaikeaa päästä keskimääräiseen polttoainetehokkuuden tavoitteeseen. Kiina lykkäsi kansallisen kehitys- ja uudistuskomission laatiman aktiivisten implantoitavien lääkinnällisten laitteiden hinnoittelupolitiikkaa koskevan luonnoksen voimaantuloa. Luonnoksessa säädettiin korkeatasoisten lääketieteellisten implanttien hintakatosta ja monimutkaisesta mutta syrjivästä kotimaassa tuotettujen ja maahantuotujen tuotteiden välisen enimmäishinnan laskemisesta. Vaarana on, että tähän toimenpiteeseen palataan uudelleen sen jälkeen kun johtajisto vaihtuu, mutta näitä hinnoittelusuunnitelmia ei toistaiseksi toteuteta. Yhdysvallat on ilmoittanut, että pitkään valmisteilla ollut BSE-tautia koskeva lopullinen säädös julkaistaan vuonna 2013 ja että klassista sikaruttoa koskeva säädös tulee voimaan. Vuoden 2012 lopussa julkaistiin kommentointia varten sian vesikulaaritautia koskeva ehdotettu ilmoitus, jonka mukaan joidenkin Italian alueiden todetaan olevan vapaita tästä taudista. EU:ssa arvellaan, että EU alkaa taas viedä Yhdysvaltoihin nautaeläimiä, sikoja ja niistä saatavia tuotteita pian näiden säädösten julkaisemisen jälkeen. EU:ssa ollaan kuitenkin edelleen huolestuneita siitä, että muiden, esimerkiksi omenoita, päärynöitä ja paprikoja koskevien, EU:n jättämien terveys- ja kasvinsuojelualan vientihakemusten käsittelyssä on valtavan pitkiä viivästyksiä. Brasilia on ilmoittanut, että terveys- ja kasvinsuojelutoimet, jotka koskevat märehtijöiden (kuten nautaeläinten ja lampaiden) ja niistä saatavien tuotteiden maahantuontia EU:sta ja liittyvät tarttuviin spongiformisiin enkefalopatioihin, voidaan pian yhdenmukaistaa keskeiseen kansainväliseen standardiin ja sallia kaupankäynti. Toisaalta Brasilia ei ole edistynyt merkittävästi EU:n jäsenvaltioihin suuntautuvan vierailuohjelmansa toteuttamisessa. Tämä vaikuttaa edelleen hyvin haitallisesti EU:sta peräisin olevaan, erityisesti eläinperäisten suuren lisäarvon tuotteiden vientiin. 3. KÄYTETTÄVISSÄ OLEVIEN KEINOJEN YHDISTÄMINEN KAUPAN ESTEIDEN POISTAMISEKSI Tässä jaksossa tarkastellaan, miten EU:n käytössä olevien eri keinojen yhdistelmää voidaan hyödyntää. a. Kauppadiplomatia Kauppadiplomatia on tärkeä osa EU:n ulkosuhteita. Sitä harjoittavat toisaalta EU:n toimielimet tiiviissä yhteistyössä EU:n edustustojen kanssa ja toisaalta jäsenvaltioiden hallintoelimet. Kauppadiplomatiaa harjoitetaan myös korkeimmalla poliittisella tasolla esimerkiksi huippukokouksissa ja kahdenvälisissä tapaamisissa. EU ottaa kauppadiplomatiassa ja ulkoisissa taloussuhteissa huomioon Eurooppa-neuvoston kehotuksen parantaa synergiaa Euroopan unionin ja kansallisen tason välillä perussopimusten määräyksiä noudattaen, jotta institutionaalisten toimijoiden välistä koordinointia voitaisiin parantaa ja käyttää kaikkia asiaankuuluvia politiikkoja ja välineitä integroidummin sekä hyödyntää kolmansien maiden kanssa järjestettäviä huippukokouksia paremmin. Kauppadiplomatia on osa EU:n johdonmukaista lähestymistapaa ulkoisiin toimiin. Kauppadiplomatia on yleensä nopein keino puuttua kaupan esteisiin, sillä se ei edellytä erityisiä puitteita, kuten vapaakauppasopimusneuvottelut, eikä pitkää ja monimutkaista sovittelustrategiaa, jota tarvitaan kauppakiistoissa. Suora yhteydenotto paikallisviranomaisiin voi olla riittävä keino havainnollistaa kaupan esteitä. Samalla näille voidaan huomauttaa, että eräät toimenpiteet ovat ristiriidassa WTO-velvoitteiden kanssa. Puuttuminen kaupan esteisiin tällä tavoin on todellista diplomatiaa, koska tavoitteena on nimenomaan ratkaista ongelmat sillä periaatteella, että yhden voitto ei ole toisen tappio. Näin estetään kiistojen paheneminen ja vastatoimenpiteet, jotka voivat olla sääntelyyn liittyviä tai muita toimia. Kauppadiplomatian teho riippuu kuitenkin siitä, miten hyvin kyseinen valtio saadaan vakuuttumaan siitä, että esteiden poistaminen on sen omien etujen mukaista. Tähän vaikuttavat erityisesti seuraavat seikat: · mahdollisuus osoittaa vakuuttavasti, että esteen poistaminen hyödyttäisi kyseisen maan kuluttajia ja yrityksiä siinä määrin, että nämä hyödyt olisivat suuremmat kuin ne tappiot, joita esteestä kärsivien EU:n yritysten kanssa suoraan kilpaileville yrityksille aiheutuisi; · EU:n valmiudet tarjota vakuuttavia vaihtoehtoisia ratkaisuja ja esittää käytännön ehdotuksia, jotka parhaassa tapauksessa perustuvat sen omiin ja sen jäsenvaltioiden kokemuksiin. Tässä voidaan hyödyntää erityisesti sääntelyyn liittyvä yhteistyötä tai vuoropuhelua. Tällainen yhteistyö olisi otettava kokonaisuudessaan osaksi EU:n ulkoista, kyseistä maata koskevaa talouspolitiikkaa, ja yhteistyöllä olisi tuettava kyseistä politiikkaa ja siten täydennettävä kauppaneuvotteluja ja helpotettava markkinoille pääsyä;[12] · mahdollisuus saattaa kiista tuomioistuimen käsiteltäväksi. Tästä voi olla hyötyä, jos oikeustoimien uhka on riittävä pelote, jotta kyseinen maa poistaa esteen. Uskottava ja tehokas riitojenratkaisumenettely on siis olennainen keino saada aikaan tuloksia kauppadiplomatian alalla. Tämä osoittaa, että kauppadiplomatia on huomattavasti tuloksekkaampaa, jos se yhdistetään muihin keinoihin, sillä kaikkein toimivimmillakin välineillä saadaan aikaan tuloksia vain, jos niiden tukena on uskottavat seuraamusmenettelyt. b. Riitojen ratkaiseminen EU on ollut riitojen ratkaisun osalta WTO:n aktiivisimpia jäseniä kuluneiden 17 vuoden ajan eli siitä lähtien, kun WTO:n riitojenratkaisuelin (Dispute Settlement Body, DSB) perustettiin vuonna 1995.[13] Kahden viime vuoden aikana EU on ollut kantajana viidessä uudessa kiistassa. Riitojenratkaisuelimessä parhaillaan käsiteltävänä olevissa asioissa EU asettaa kyseenalaiseksi säännöt, jotka koskevat kotimaisuusastetta, harkinnanvaraista tuontilisensiointia sekä polkumyynti- ja tasoitustulleja, joita eräät kolmannet maat ovat aiheettomasti määränneet EU:n viennille. Samalla ajanjaksolla EU on voittanut merkittäviä kiistoja WTO:n riitojenratkaisumenettelyissä. Esimerkiksi EU voitti merkittävän kiistan, joka koski Kiinan raaka-aineiden viennille asettamia rajoituksia. Lisäksi EU sai varmistuksen sille, että unionista Filippiineille vietyihin väkeviin alkoholijuomiin sovelletaan syrjimätöntä kohtelua. EU on myös päässyt Yhdysvaltojen kanssa sopuun kauan kestäneessä kiistassa, joka koskee nollausmenetelmää polkumyynnin yhteydessä. Sen sijaan kiista suurista siviili-ilma-aluksista Yhdysvaltojen kanssa jatkuu edelleen, vaikka WTO on tehnyt EU:n hyväksi merkittäviä päätöksiä, joissa tuomitaan Yhdysvaltojen sääntöjenvastaiset tuet Boeing-yhtiölle. Tehostaakseen EU:n kauppapolitiikan täytäntöönpanoa komissio on lisäksi hiljattain ehdottanut tehokkaampia sääntöjä, joilla turvattaisiin kansainvälisiin kauppasopimuksiin perustuvat EU:n oikeudet.[14] Tavoitteena on, että EU kykenisi reagoimaan nopeasti ja tehokkaasti puolustaakseen oikeuksiaan. Komissio on antanut ehdotuksen asetukseksi, jolla luotaisiin selkeät ja ennakoitavissa olevat puitteet täytäntöönpanosäädösten antamiselle sellaisissa kansainvälisissä kauppariidoissa, joilla on kielteisiä taloudellisia vaikutuksia EU:hun. c. WTO-sitoumusten tehokas hyödyntäminen EU on teknisten määräysten ja vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyjen osalta Yhdysvaltojen ohella aktiivisin WTO:n jäsen kaupan teknisten esteiden komiteassa ja terveys- ja kasvinsuojelutoimia käsittelevässä komiteassa. Genevessä järjestettävät kaupan teknisten esteiden komitean kokoukset ovat tehokas kanava tuoda esille EU:n huolenaiheita, jotka liittyvät WTO:n jäsenten käyttöön ottamiin teknisiin määräyksiin. Kokouksissa voidaan pyrkiä lisäämään tällaisten määräysten avoimuutta, tiedottaa asioista ja luoda yhteistyösuhteita muihin WTO:n jäseniin, joita asia koskee. Maaliskuussa 2012 järjestetyssä kaupan teknisten esteiden komitean kokouksessa keskusteltiin 65:stä kauppaan liittyvästä kysymyksestä. Näistä 35 oli sellaisia, jotka EU otti esille tai joita se tuki. Kyseessä oli kaikkien aikojen suurin käsiteltävien asioiden määrä. EU:n aktiivinen lähestymistapa ei koske pelkästään kaupan teknisten esteiden komiteaa ja terveys- ja kasvinsuojelutoimia käsittelevää komiteaa, vaan unioni soveltaa sitä kaikissa muissakin WTO:n komiteoissa. Tuontilisensointia käsittelevä komitea ja kauppaan liittyviä investointitoimia käsittelevä komitea ovat tärkeimmät tässä raportissa mainittujen kaupan esteiden kannalta. d. Vapaakauppasopimusneuvottelut Etuuskohtelukauppaa koskevissa sopimusneuvotteluissa ja erityisesti vapaakauppasopimuksia ja pitkälle meneviä ja laaja-alaisia vapaakauppasopimuksia koskevissa neuvotteluissa sekä WTO-jäsenyydestä käytävissä neuvotteluissa voidaan käsitellä kolmansissa maissa käyttöön otettuja kauppaa haittaavia toimenpiteitä. Neuvottelut täydentävät edellä mainittuja muita välineitä. Tässä kertomuksessa mainituista kuudesta maasta ja alueesta EU käy parhaillaan vapaakauppasopimusneuvotteluja kahden eli Intian ja Brasilian/Argentiinan (osana Mercosur-maita) kanssa. Lisäksi se aikoo käynnistää pian neuvottelut Japanin kanssa ja mahdollisesti lähikuukausina myös Yhdysvaltojen kanssa. Näissä neuvotteluissa samoin kuin Venäjän kanssa uudesta sopimuksesta käytävissä neuvotteluissa voidaan luoda myönteinen kehys kaupan esteiden käsittelylle useista syistä. Ensiksi EU:n asema tärkeänä vientikohteena antaa sille neuvotteluissa mahdollisuuden saada kolmansilta mailta myönnytyksiä, sillä niille on kannattavaa neuvotella 500 miljoonan kuluttajan yhtenäisen markkina-alueen kanssa. Toiseksi tällaiset sopimukset on suunniteltu nimenomaan niin, että niissä otetaan huomioon useita kaupan esteitä samanaikaisesti ja että niihin sisällytetään mahdollisuuksien mukaan voimassa olevia kansainvälisen kaupan sääntöjä tiukempia sääntöjä. Sen vuoksi EU:lla on näissä neuvotteluissa kunnianhimoisemmat tavoitteet kuin silloin, kun tavoitellaan pelkästään voimassa olevien sääntöjen täytäntöönpanoa. Uuden sukupolven vapaakauppasopimuksilla voidaan helpottaa kauppakiistojen ratkaisemista, sillä niihin sisältyy kahdenvälisiä riitojenratkaisumekanismeja, jotka perustuvat WTO:n malliin. Lisäksi vapaakauppasopimuksilla luodaan kattava, ala- ja aihekohtaisista työryhmistä ja komiteoista koostuva rakenne, jonka avulla varmistetaan sopimuksen asianmukainen täytäntöönpano ja ehkäistään uusien kaupan esteiden käyttöönotto tulevaisuudessa. Etuuskohtelukauppaa koskevilla sopimuksilla voidaan kuitenkin parantaa markkinoille pääsyä vain rajallisessa määrin. Esimerkiksi joissakin yksittäistapauksissa kaupan esteitä ei ole kyetty ratkaisemaan neuvotteluissa tai uusia esteitä on otettu käyttöön myöhemmin. Silloin esteet on pyrittävä poistamaan muilla keinoin. Lisäksi vapaakauppasopimusten neuvottelemiseen ja hyväksymiseen tarvittava aika ei aina sovi yhteen paljon nopeammin toimivan liike-elämän aikataulujen kanssa. Myönnytyksistä on vaikea päästä yhteisymmärrykseen, minkä vuoksi kaikkia kaupan esteitä ei useinkaan voida ratkaista samalla kertaa. Osa kysymyksistä on asetettava etusijalle, jotta päästään tyydyttävään kokonaissopimukseen. 5. PÄÄTELMÄT Kaupan odotetaan olevan lähivuosina EU:n talouskasvun tärkein veturi. Lisäksi kauppa on eräs tärkeimmistä Euroopan kilpailukyvyn indikaattoreista maailmanmarkkinoilla, sillä se kuvaa teollisuutemme kykyä lujittaa alueellisia arvoketjuja ja olla tärkeä osa maailmanlaajuisia arvoketjuja. Komissio aikoo edelleen vahvistaa markkinoillepääsystrategiaan sisältyviä kumppanuusvälineitä poistaakseen kaupan ja investointien esteet kaikkialla maailmassa ja varmistaakseen siten tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n taloudellisen potentiaalin hyödyntämiseksi täysimääräisesti. Jotta komission, EU:n edustustojen ja jäsenvaltioiden kolmansissa maissa toteuttamat yhteiset kauppadiplomatiaan liittyvät pyrkimykset olisivat mahdollisimmat tehokkaat, komissio aikoo säännöllisesti tarkistaa ja päivittää luetteloa keskeisistä kaupan esteistä tärkeimpien kauppakumppaneiden markkinoilla sekä antaa jäsenvaltioille ohjeita siitä, miten ne voivat toimia yhdenmukaisesti ollessaan tekemisissä kyseisten maiden viranomaisten kanssa. Kauppadiplomatiassa on hyödynnettävä parhaalla mahdollisella tavalla kaikkia keskeisiä välineitä ja politiikkoja sekä kolmansien maiden kanssa järjestettäviä huippukokouksia ja EU:n ulkosuhteita. Euroopan ulkosuhdehallinto tukee näitä toimia ja edistää osaltaan johdonmukaisuuden lisäämistä. EU on edelleen maailman suurin viejä ja tuoja sekä suurin ulkomaisten suorien sijoitusten lähde ja kohde. Sen osuus maailman vientimarkkinoista on vuosien mittaan pysynyt lähes 20 prosentissa[15] huolimatta talouskriisistä sekä niistä dramaattisista muutoksista, joita maailmankaupassa on tapahtunut 30 viime vuoden aikana. Unionin valmistusteollisuuden kaupan ylijäämä on valtaisa: 281 miljardia euroa. Ylijäämä on viisinkertaistunut vuodesta 2000, ja se on reilusti kompensoinut samana ajanjaksona tapahtuneen energiakustannusten nousun. EU:n palvelujen kaupan ylijäämä on enemmän kuin kaksikymmenkertaistunut 10 vuodessa, 108 miljardiin euroon vuonna 2011. EU:n maatalouden kauppatase on vaihtunut vuoden 2000 yli 3 miljardin euron vajeesta noin 7 miljardin euron ylijäämään vuonna 2011. Tukeakseen näitä hyviä tuloksia komissio aikoo yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tehostaa toimia kolmansissa maissa esiintyvien kaupan esteiden poistamiseksi yhtenäisellä toiminnalla ja hyödyntämällä kaikkia käytettävissä olevia keinoja tasapuolisen markkinoille pääsyn varmistamiseksi. Näihin keinoihin kuuluvat paitsi EU:n tasolla ja kohdemaissa harjoitettava kauppadiplomatia myös WTO:n komiteoiden tehokas hyödyntäminen, monenvälisiin ja kahdenvälisiin sopimuksiin sisältyvien sitoumusten täytäntöönpano tarvittaessa myös kohdennettujen riitojenratkaisumenettelyjen avulla silloin, kun EU:n kauppakumppanit eivät noudata kansainvälisiä velvoitteitaan, sekä vapaakauppasopimusneuvottelujen hyödyntäminen mahdollisimman tehokkaasti kaupan esteiden poistamiseksi järjestelmällisesti. [1] ”Vuodesta 2011 lähtien vuosittain ennen kevään Eurooppa-neuvoston kokousta laadittava kaupan ja investointien esteitä koskeva raportti, jossa määritetään keinoja parantaa sääntely-ympäristöä ja EU:n yritysten pääsyä markkinoille” todetaan tiedonannossa Eurooppa 2020 – Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia, ec.europa.eu/research/era/docs/en/investing-in-research-european-commission-europe-2020-2010.pdf. [2] Kauppa, kasvu ja maailmanpolitiikka, KOM(2010) 612, 9.11.2010, eur-lex.europa.eu/LexUriServ/LexUriServ.do?uri=COM:2010:0612:FIN:FI:PDF trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2010/november/tradoc_146955.pdf. [3] Commission Staff Working Document on external sources of growth, Progress report on EU trade and investment relationships with key economic partners, 2012, trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/july/tradoc_149807.pdf. [4] trade.ec.europa.eu/doclib/docs/2012/june/tradoc_149526.pdf. [5] Ja joissakin tapauksissa Argentiinassa tai Mercosurin alueella. [6] data.worldbank.org/indicator/NY.GDP.MKTP.KD.ZG/countries?display=default. [7] ec.europa.eu/economy_finance/publications/european_economy/2012/pdf/ee-2012-7_en.pdf. [8] Kiinassa hyväksyttiin toukokuussa 2012 tietoturvatuotteiden pakollinen sertifiointi (Compulsory Certification for Information Security Products, CC-IS) ulkomaisessa omistuksessa olevalle yritykselle OSCCA:n myöntämän, salauksen testausta koskevan lisenssin perusteella. Tämä oli ensimmäinen kerta, kun OSCCA on myöntänyt salauksen testausta koskevan lisenssin ulkomaisessa omistuksessa olevalle yritykselle. Sertifiointi edellytti kuitenkin sitä, että älykortin sirun täytyi olla kiinalaisen puolijohteiden valmistajan tekemä ja sen täytyi sisältää Kiinan kansallisia salausalgoritmeja (lähde: Euroopan unionin Kiinassa sijaitsevan kauppakamari, Position Paper, 2012). [9] On syytä huomata, että vastaava tilanne voi esiintyä Ukrainassa, jossa tarkistetaan parhaillaan eräitä maassa sovellettavia tulleja. Lisäksi Ukraina on käynnistänyt WTO:n tarkistusmenettelyn useita tullinimikkeitä koskevista sidotuista tulleista, mikä saattaa luoda kielteisen ennakkotapauksen. [10] Vapaakauppasopimusta sovelletaan väliaikaisesti EU:ssa, kunnes kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet sen. Sopimuksen ratifioinnin edistymisen voi tarkistaa neuvoston verkkosivuilta: www.consilium.europa.eu/policies/agreements/search-the-agreements-database?command=details&id=&lang=en&aid=2010036&doclang=EN. [11] WTO:lle kaupan teknisiä esteitä koskevan sopimuksen mukaisesti annettu ilmoitus, G/TBT/N/CHN/887. [12] Tätä kuvataan tarkemmin esimerkiksi vuoden 2007 sisämarkkinakatsauksessa (ec.europa.eu/citizens_agenda/docs/sec_2007_1519_en.pdf). [13] EU oli osallisena riitojenratkaisuelimen käsiteltäväksi marraskuuhun 2012 mennessä viedyistä 452 kiistasta 87:ssä kantajana (ja 73:ssa vastaajana)[13]. EU oli siis mukana 19,2 prosentissa kaikista kiistoista. Mainituista 87 kiistasta 66 koski jotakin tässä raportissa mainituista maista/alueista (32 koski Yhdysvaltoja, 4 Brasiliaa, 8 Argentiinaa, 10 Intiaa, 6 Japania ja 6 Kiinaa, mutta yksikään kiista ei toistaiseksi ole koskenut Venäjää). Näiden maiden osuus kaikista kiistoista, joissa EU oli kantajana, oli siis 75,9 prosenttia. [14] trade.ec.europa.eu/doclib/press/index.cfm?id=856. [15] Tavaroiden kauppa lukuun ottamatta öljyä ja kaasua (lähde: YK:n Comtrade-tietokanta).