—

Muutos koskee tuote-eritelmän 9 artiklaa ja yhtenäisen asiakirjan 5 kohtaa. Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistussa yhteenvedossa kuvailtu yhteys maantieteelliseen alkuperään sisältää osittain 4.4 kohdassa ja osittain 4.6 kohdassa annettuja tietoja. Ehdotettua uutta versiota tarkasteltaessa olisi näin ollen otettava huomioon yhteenvedon 4.4 ja 4.6 kohdan ensimmäiset alakohdat. Yhteys maantieteelliseen alkuperään on laadittu uudelleen siten, että historiallista taustaa koskevissa yhteenvedon 4.4 kohdan kohdissa ei ole muutettu mitään, kun taas toinen osa, joka vastaa maaperän ominaisuuksia, ilmastoa ja tuotteen erityisluonnetta käsittelevää 4.6 kohtaa, on muotoiltu uudelleen. Yhteys maantieteelliseen alkuperään (tuote-eritelmän 9 artikla ja yhtenäisen asiakirjan 5 kohta) on näin ollen laadittu uudelleen, jotta se vastaa Euroopan komission antamia ohjeita yhtenäisen asiakirjan laatimisesta. Uudessa versiossa otetaan erityisesti huomioon maantieteelliseen alueeseen ehdotetut muutokset. Siitä on poistettu viittaukset oliivinviljelyyn käytettyihin Etnan rinteisiin, jotka eivät ole enää merkityksellisiä rajatun maantieteellisen alueen laajentamisen vuoksi. Nykyinen teksti kuuluu seuraavasti: ”Oliivinviljelyn käynnistivät Sisilian itäosissa foinikialaiset ensimmäisellä vuosituhannella eKr. ja kreikkalaiset 700-luvulla eKr. Toimiva tulivuori on ruokkinut alueella oliivinviljelyyn liittyvää myyttiä: Odysseus miehistöineen puhkaisee kyklooppi Polyfemoksen – tulivuoren henkilöitymän – ainoan, tulta syöksevän silmän työntämällä siihen oliivipuun rungon. Vuosisatojen kuluessa oliivinviljelyn merkityksestä alueen taloudelle tuli suuri. Jo 200-luvulla eKr. roomalaiset määräsivät tuntuvan veron Sisilian oliiviöljylle, jotta se ei voinut kilpailla Campaniassa ja Laziossa tuotetun öljyn kanssa. Myöhemmin Sisiliaa hallinneet arabit vauhdittivat ja järkiperäistivät osaamisellaan alueen oliivinviljelyä. Todisteita Etnan oliiviöljyntuotannon merkityksestä löytyy jo Pietro Bembon kirjoituksista. Teoksessaan ”De Aetna” hän viittaa Etnan ympäristössä harjoitetun oliivinviljelyn hyvään laatuun ja arvostukseen. Tähän paikallistuotantoon ovat myöhemmin viitanneet teoksissaan muun muassa luonnontieteilijä Lazzaro Spallanzani sekä kirjailijat Antonio Stoppani, Johann Wolfgang von Goethe ja Guy de Maupassant. Erityisen innostuneen kuvauksen antaa Alexis de Tocqueville Sisiliaan maaliskuussa 1827 tekemällään matkalla. Hän kuvailee Etnan alueen vaurautta ja yltäkylläisyyttä, joka perustuu näihin viljelmiin ja tuliperäisen maan erityisominaisuuksien ansiosta erittäin hedelmälliseen maahan, joilla viljelmät kasvoivat. Koko 1800-luvun ja 1900-luvun alun ajan Etnan oliiviöljy oli monien italialaisten ja eurooppalaisten kuluttajien suuresti arvostamaa. Sitä myytiin huomattavia määriä Etnaa lähimpänä sijainneessa Riposton satamassa. Rajattu alue sijaitsee vuoristoalueella 100–1 000 metrin korkeudessa merenpinnasta. Se on osa Etnan tulivuorimaisemaa erityisesti tulivuoren pohjois-, länsi- ja etelärinteillä. Tulivuoren itärinteillä ei harjoiteta oliivinviljelyä. Rajatun alueen paikallista mikroilmastoa voidaan luonnehtia välimerelliseksi vuori-ilmastoksi. Yhdessä maan tyypin – tuliperäinen maa, jonka kallioperä on Etnan eri aikakausina tapahtuneiden purkausten muodostama ja jonka maaperä on hiekansekainen ja sisältää runsaasti karkeaa ainesta – kanssa se antaa tuotteelle ainutlaatuiset ja jäljittelemättömät ominaisuudet, jotka voidaan havaita fyysisissä, kemiallisissa ja aistinvaraisissa testeissä. Tuoreet tutkimukset ovat osoittaneet, että Monte Etna -öljyn vapaiden rasvahappojen koostumuksessa on sen alkuperäalueesta johtuvia merkittäviä eroja. Tämä on käynyt ilmi myös testeissä, joissa Monte Etna -öljyä on verrattu viereisillä alueilla tuotettuun öljyyn. Nämä erot ovat niin selkeitä, että öljyn kemiallisten ominaisuuksien voidaan katsoa johtuvan sen maantieteellisestä alkuperästä. Maaperän ja ilmaston ominaispiirteiden vuoksi kasvilajien on täytynyt sopeutua ja kehittyä erityisiksi paikallisiksi lajikkeiksi ja ekotyypeiksi. Näin on tapahtunut alueella kaikkein yleisimmin viljellyn Nocellara Etnea -lajikkeen kohdalla. Oliivinviljelyllä on ollut ratkaiseva merkitys alueen maataloussektorille erityisesti sen vuoksi, että oliivipuut selviävät puolikuivissa ympäristöissä ja kykenevät siksi tuottamaan hedelmiä tuliperäisessä maassa, ja osittain myös sen vaikutuksen vuoksi, joka tällä sadolla on maaseudun perheiden taloudelle. Paikallisessa perinteessä tältä alueelta peräisin olevaa oliiviöljyä kutsuttiin ”vuoristo-oliiviöljyksi” erotuksena muilla lähialueilla tuotetusta öljystä. Kuluttajat arvostavat tuotteen laadullisia ja aistinvaraisia ominaisuuksia ja ovat valmiita maksamaan siitä sen vuoksi 20–25 prosenttia markkinahintaa enemmän.” Teksti korvataan seuraavasti: ”Oliivinviljelyn käynnistivät Sisilian itäosissa foinikialaiset ensimmäisellä vuosituhannella eKr. ja kreikkalaiset 700-luvulla eKr. Toimiva tulivuori on ruokkinut alueella oliivinviljelyyn liittyvää myyttiä: Odysseus miehistöineen puhkaisee kyklooppi Polyfemoksen – tulivuoren henkilöitymän – ainoan, tulta syöksevän silmän työntämällä siihen oliivipuun rungon. Vuosisatojen kuluessa oliivinviljelyn merkityksestä alueen taloudelle tuli suuri. Jo 200-luvulla eKr. roomalaiset määräsivät tuntuvan veron Sisilian oliiviöljylle, jotta se ei voinut kilpailla Campaniassa ja Laziossa tuotetun öljyn kanssa. Myöhemmin Sisiliaa hallinneet arabit vauhdittivat ja järkiperäistivät osaamisellaan alueen oliivinviljelyä. Todisteita Etnan oliiviöljyntuotannon merkityksestä löytyy jo Pietro Bembon kirjoituksista. Teoksessaan ”De Aetna” hän viittaa Etnan ympäristössä harjoitetun oliivinviljelyn hyvään laatuun ja arvostukseen. Tähän paikallistuotantoon ovat myöhemmin viitanneet teoksissaan muun muassa luonnontieteilijä Lazzaro Spallanzani sekä kirjailijat Antonio Stoppani, Johann Wolfgang von Goethe ja Guy de Maupassant. Erityisen innostuneen kuvauksen antaa Alexis de Tocqueville Sisiliaan maaliskuussa 1827 tekemällään matkalla. Hän kuvailee Etnan alueen vaurautta ja yltäkylläisyyttä, joka perustuu näihin viljelmiin ja tuliperäisen maan erityisominaisuuksien ansiosta erittäin hedelmälliseen maahan, joilla viljelmät kasvoivat. Koko 1800-luvun ja 1900-luvun alun ajan Etnan oliiviöljy oli monien italialaisten ja eurooppalaisten kuluttajien suuresti arvostamaa. Sitä myytiin huomattavia määriä Etnaa lähimpänä sijainneessa Riposton satamassa. Yhteys alueeseen on pääosin seurausta alkuperäislajikkeiden ja erityisesti Nocellara Etnea -lajikkeen käytöstä. Ne tuottavat ekstra-neitsytoliiviöljyn, jonka aistinvaraisia ominaisuuksia ei voida jäljitellä missään muissa maaperä- ja ilmasto-olosuhteissa. Nocellara Etnea muodostaa tärkeän osan maatalousmaisemasta valtaosalla suojatulle alkuperänimitykselle ”Monte Etna” määritellystä tuotantoalueesta. Muiden, toissijaisten lajikkeiden esiintyminen rajatulla alueella on perusteltua, koska ne ovat päälajikkeen pölyttäjiä sekä keino monipuolistaa tarjontaa vaihtoehtona ensisijaiselle Nocellara Etnea -lajikkeelle. Ajan mittaan joissakin näistä toissijaisista lajikkeista on tapahtunut fenotyypin muutoksia, jotka ovat tehneet niistä ainutlaatuisia ja täysin erilaisia kuin mitkään lähialueilla kasvavat lajikkeet. Kaikki tämä on auttanut parantamaan luonnon monimuotoisuutta rajatulla alueella. Maantieteelliselle alueelle on ominainen basaltista muodostunut, tuliperäisestä maasta koostuva alusta. Basaltti on effusiivinen kivilaji, joka on vuosisatoja kestäneen eroosion ja huuhtoutumisen sekä spontaanin kasvillisuuden ja pieneläimistön ilmestymisen seurauksena muuttanut tämän pohjamaan päällä olevat pintakerrokset hedelmälliseksi maaperäksi, jolla on kaikki alkuperäisen kallioperän tunnusomaiset piirteet. Maaperä on koostumukseltaan karkeaa, hieman emäksistä, ilmastuvaa ja läpäisevää, minkä ansiosta se muodostaa ihanteellisen elinympäristön oliivipuiden kasvulle ja kehitykselle. Nämä olosuhteet antavat tuloksena oleville, suojatulla alkuperänimityksellä ”Monte Etna” varustetuille öljyille niiden ainutlaatuiset ominaisuudet sekä koko alkuperäaluetta kuvastavan erityisen tuoksu- ja makuprofiilin. Siihen sisältyvät selvästi erottuvat ruohoiset latva-artisokan ja vihreän tomaatin vivahteet sekä selkeät karvasmantelin vivahteet, joita täydentää karvauden ja pistävyyden harmoninen yhdistelmä – tämän ansiosta öljy on miellyttävä makunystyröille. Päivä- ja yölämpötilojen välinen ero voi olla Etnan rinteillä yli 20–25 celsiusastetta. Yhdessä ainutlaatuisen tuliperäisen maan kanssa tämä antaa Monte Etna (SAN) -ekstra-neitsytoliiviöljylle mausteisen vivahteen. Kärpäsvahingot ovat erittäin harvinaisia tässä ympäristössä, ja oliiveissa on lohkeava, kiinteä malto. Nämä ovat alueelle ainutlaatuisia piirteitä. Etnan alueella vallitsevat ilmasto-olosuhteet antavat öljyille tiettyjä aistinvaraisia ominaisuuksia. Siksi tuotantoalueen ja Monte Etna (SAN) -öljyn ominaisuuksien välillä on vahva yhteys. Useat tutkimustulokset osoittavat, että Monte Etna -öljyn vapaiden rasvahappojen koostumuksessa on sen alkuperäalueesta johtuvia merkittäviä eroja. Tämä on käynyt ilmi myös testeissä, joissa Monte Etna -öljyä on verrattu viereisillä alueilla tuotettuun öljyyn. Nämä erot ovat niin selkeitä, että öljyn kemiallisten ominaisuuksien voidaan katsoa johtuvan sen maantieteellisestä alkuperästä. Maaperän ja ilmaston ominaispiirteiden vuoksi kasvilajien on täytynyt sopeutua ja kehittyä erityisiksi paikallisiksi lajikkeiksi ja ekotyypeiksi. Näin on tapahtunut alueella kaikkein yleisimmin viljellyn Nocellara Etnea -lajikkeen kohdalla. Sosioekonomisesta näkökulmasta oliivinviljely on aina ollut paikallisten viljelijöiden huomion ja työn keskipisteenä. Oliivipuiden merkitys maataloudelle on ollut suuri myös silloin, kun niitä on viljelty yhdessä muiden viljelykasvien kanssa. Oliivinviljely ja sen merkitys kehittyvät koko ajan monien sellaisten yrittäjien ja viljelijöiden omistautuneisuuden vuoksi, jotka investoivat resurssejaan työpaikkojen ja tulojen luomiseen. Samalla he edistävät sellaisen alueen elpymistä ja säilyttämistä, jonka tulevaisuudennäkymiin kuuluivat aiemmin vain köyhtyminen ja maankäytöstä luopuminen. Yhdessä parantuneiden viljely- ja prosessointitekniikoiden vaikutuksen kanssa tämä on tarkoittanut, että oliivinviljely Etnan alueella on kehittynyt yhdestä sekaviljelyssä käytetystä vähäarvoisesta viljelykasvista erikoisviljelyksi. Tämän ansiosta oliivinviljelystä on tullut tärkeää alueelle, ja se tuottaa öljyä, jolla on erinomaiset aistinvaraiset ja kemialliset ominaisuudet ja jota paikalliset, kansalliset ja kansainväliset kuluttajat arvostavat. Monte Etna -ekstra-neitsytoliiviöljyn valmistukseen käytettävät oliivit on poimittava, kun niiden väri alkaa vaihtua sameanvihreästä kiiltävänvihreään. Oliivien poimiminen tässä fenologisen kehityksen vaiheessa lisää oliivien fenolipitoisuutta ja parantaa Monte Etna -öljyn ominaisuuksia, kuten sen selkeitä ja erottuvia ruohon vivahteita, tasapainoista karvautta, joka yhdistyy miellyttävään pistävyyteen, sekä alhaista happopitoisuutta ja huomattavaa polyfenolipitoisuutta. Koko Etnan alue soveltuu oliivipuiden viljelyyn, ja niitä esiintyy koko alueella, varsinkin rinteiden keskivaiheilla. Kahden viime vuosikymmenen aikana on tapahtunut merkittävä sukupolvenvaihdos ja alalle on tullut muilta tuotanto- ja ammattialoilta paljon uusia toimijoita, jotka investoivat Monte Etna (SAN) -ekstra-neitsytoliiviöljyn tuotantoon suojatun alkuperänimityksen laajan menestyksen innostamina.” Yhteyttä maantieteelliseen alkuperään käsittelevään osaan ei tehty olennaisia muutoksia, koska voimassa olevan version olennaiset osatekijät säilyvät muuttumattomina ehdotetussa uudessa versiossa. Olennaisimmilla yhteyteen liittyvillä osatekijöillä, joista tuotteen erityisominaisuudet johtuvat, kuten Etnaa ympäröivän maan erityispiirteillä, alueen tyypillisellä ilmastolla sekä Nocellara Etnea -lajikkeen yleisellä käytöllä, on edelleen ratkaiseva merkitys Monte Etna (SAN) -öljyn ja maantieteellisen alueen väliselle yhteydelle.