Komission kertomus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 täytäntöönpanosta vuosina 2005–2006 (Komission 24. kertomus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanosta) {SEC(2009)1100} /* KOM/2009/0416 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 3.8.2009 KOM(2009) 416 lopullinen KOMISSION KERTOMUS tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 täytäntöönpanosta vuosina 2005–2006 (Komission 24. kertomus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanosta) {SEC(2009)1100} KOMISSION KERTOMUStieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 täytäntöönpanosta vuosina 2005 –2006 (Komission 24. kertomus tieliikenteen sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanosta) TIIVISTELMÄ Tämä komission kertomus koskee tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85[1] täytäntöönpanoa. Asetus koskee ammattikuljettajien enimmäisajoaikoja, vähimmäistaukoja ja -lepoaikoja sekä tarkastusmenettelyjä. Asetukseen liittyvän yhdenmukaisista tarkastusmenettelyistä annetun direktiivin 88/599/ETY[2] mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että vähintään 1 prosentti kaikista kuorma- ja linja-autoja ajavien ammattikuljettajien työpäivistä tarkastetaan joko yritysten tiloissa tai maantiellä. Vaikka kertomuksen toimittaminen on jäsenvaltioiden velvollisuus, muutamat jäsenvaltiot toimittivat tietonsa pahasti myöhässä. Jotta komission seuraava kertomus ei myöhästyisi, on erittäin tärkeää, että jäsenvaltiot toimittavat sille vuosia 2007 ja 2008 koskevat raporttinsa 30. syyskuuta 2009 mennessä. Raporteissa on annettava tietoja myös maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä annetun direktiivin 2002/15/EY[3] (työaikadirektiivi) täytäntöönpanosta sen 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tämän ansiosta komissio voi laatia kattavan kertomuksen, joka sisältää kaikki olennaiset tiedot tieliikenteen sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanosta. Itävalta, Ranska, Italia ja Espanja lisäsivät kertomuksen kattamana aikana tarkastettujen työpäivien kokonaismäärää. Kaikkien tarkastettujen työpäivien (sekä tarkastuksen tekevästä maasta että muista maista olevien kuljettajien tekemien työpäivien) keskiarvo pysyi kaudella 2005–2006 suunnilleen samana, 2,4 miljoonaa, verrattuna edelliseen raportointikauteen, jolloin oli tarkastettu keskimäärin 2,3 miljoonaa työpäivää. Lukuun ottamatta Kyprosta, Viroa, Irlantia, Alankomaita, Portugalia ja Ruotsia kaikki jäsenvaltiot tarkastivat enemmän kuin pakollisen 1 prosentin tarkastettavista päivistä, kun taas Itävallassa, Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Puolassa ja Espanjassa tarkastettiin yli 2 prosenttia; tämä prosenttimäärä tulee voimaan pakollisena vähimmäismääränä 1. tammikuuta 2008. Myös Sveitsi tarkasti enemmän kuin pakollisen määrän. EU:n alueella havaittujen ja komissiolle raportoitujen rikkomusten kokonaismäärä laski hieman, vaikkakin se nousi muutamissa jäsenvaltioissa. Edelliseen raportointikauteen verrattuna taukoja ja lepoaikoja sekä ajoaikoja koskevien rikkomusten määrä laski, kun taas liikenteen aikatauluja ja työvuorolistaa koskevien rikkomusten määrä nousi. Eniten rikottiin asetuksen 7 artiklaa (tauot); rikkomuksia havaittiin 425 195 kappaletta. Edellisellä raportointikaudella rikottiin eniten asetuksen 8 artiklaa (lepoajat); rikkomuksia oli 435 849). Uuden asetuksen (EY) N:o 651/2006[4] vaikutuksia ajoaikaan ja lepoaikoihin sekä sen täytäntöönpanosta annettujen neuvoston asetusten (ETY) N:o 3820/85 (voimassa 11. huhtikuuta 2007 alkaen) ja (ETY) N:o 3821/85 (voimassa 1. toukokuuta 2006 alkaen) täytäntöönpanoa koskevia vähimmäisedellytyksiä koskevan direktiivin 2006/22/EY[5] vaikutuksia ei voitu vielä mitata tällä raportointikaudella. Näiden uusien sääntöjen odotetaan kuitenkin helpottavan sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanon valvontaa. Niissä sovelletaan kohdennettua lähestymistapaa, joka perustuu riskinarviointeihin, ja niillä tehostetaan jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja annetaan komissiolle täytäntöönpanovaltaa, joka koskee erityisesti maantiellä tehtävien tarkastusten ja yritysten tiloissa tehtävien tarkastusten vähimmäisvaatimuksia, tarkastajien vakiovarustuksia sekä sitä, mitä asioita pidetään rikkomuksina. Näitä valtuuksia käytetään sääntelykomitean avustuksella. Nyt onkin syytä keskittyä parannetun sosiaalilainsäädännön tehokkaaseen ja yhdenmukaiseen täytäntöönpanoon. 1. JOHDANTO Tämä kaksivuotiskautta 2005–2006 käsittelevä kertomus perustuu tietoihin, joita jäsenvaltiot toimittivat komissiolle käyttämällä vakiolomaketta, joka oli otettu käyttöön 22. heinäkuuta 1993 tehdyn komission päätöksen[6] mukaisesti. Lähes kaikki tiedot toimitettiin, mutta kaikkia kohtia ei ollut täytetty oikein. Esimerkiksi Kreikka ei toimittanut tietoja rikkomuksista. Jotkin jäsenvaltiot, kuten Slovenia tai Tšekki, toimittivat raportit vain osalta raportointikautta. Jotkut poikkesivat raportointilomakkeesta siten, etteivät ne tehneet kunnolla eroa tarkastettavien kuljettajaryhmien (kyseisen maan kuljettajat, muista jäsenvaltioista olevat kuljettajat, EU:n ulkopuolisista maista olevat kuljettajat) välillä. Vuonna 2004 unioniin liittyneet jäsenvaltiot toimittivat nyt raportit ensimmäistä kertaa. Romanian ja Bulgarian, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. tammikuuta 2007 eli raportointikauden lopussa, ei tarvinnut toimittaa maataan koskevia raportteja. Romania kuitenkin toimitti täydellisen raportin, joka kattoi koko kauden. Myös Sveitsi toimitti tietonsa komissiolle. 2. YHTEENVETOTAULUKOT 2.1. Tarkastukset: tiivistelmä Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään tarkastettujen päivien lukumäärä osuutena niiden työpäivien vähimmäismäärästä, jotka raportointikaudella (1. tammikuuta 2005 – 31. joulukuuta 2006) oli tarkastettava. - a - | - b - | - c - | - d - | - e - | Jäsenvaltio | Vaadittu tarkastettavien työpäivien vähimmäismäärä | Tarkastettujen työpäivien määrä (kyseisestä maasta olevat kuljettajat) | Tarkastettujen työpäivien määrä (muista maista olevat kuljettajat) | Tarkastettujen työpäivien määrä yhteensä | Tarkastettujen työpäivien määrä suhteessa vaadittuun tarkastettavien työpäivien vähimmäismäärään (d/a) | Itävalta | 470736 | 875914 | 510678 | 1386592 | 2.95 | Belgia | 726000 | 965414 | 152065 | 1117479 | 1.54 | Kypros | 77589 | 4738 | 4738 | 0.06 | Tšekki[7] | 265491 | 1159843 | 219308 | 1379151 | (5.19) | Tanska | 220000 | 284455 | 27985 | 312440 | 1.42 | Viro | 61160 | 37189 | 2290 | 39479 | 0.65 | Suomi | 334000 | 379920 | 79033 | 458953 | 1.37 | Ranska[8] | 2505000 | 8958405 | 2073646 | 11032051 | 4.4 | Saksa | 5717462 | 7571798 | 5586304 | 13158102 | 2.3 | Kreikka | 6402 | 29646 | 917 | 30563 | (4.77) | Unkari | 560000 | 639530 | 132494 | 772024 | 1.37 | Irlanti | 904700 | 632710 | 89 | 632799 | 0.70 | Italia | 3268176 | 7441167 | 934095 | 8375262 | 2.56 | Latvia | 305662 | 485697 | 73915 | 559612 | 1.83 | Liettua | 251660 | 237567 | 78807 | 316374 | 1.26 | Luxemburg | 51201 | 72091 | 15923 | 88014 | 1.72 | Malta | 103 | 1001 | 65 | 1066 | (10.34) | Alankomaat | 595405 | 471571 | 59831 | 531402 | 0.89 | Puola | 1286126 | 5063096 | 3479674 | 8542770 | 6.64 | Portugali | 585 077[9] | 99613 | 518 | 100131 | 0.17 | Romania | 410106 | 428043 | 72680 | 500723 | 1.22 | Slovakia | 164027 | 202278 | 1519 | 203797 | 1.24 | Slovenia7 | 80000 | 81059 | (1.01) | Espanja | 1912819 | 4138122 | 438912 | 4577034 | 2.39 | Ruotsi | 528000 | 414891 | 96227 | 511118 | 0.97 | Yhdistynyt kuningaskunta | 2254506 | 3157534 | 484546 | 3642080 | 1.62 | Sveitsi | 412040 | 1646858 | 331930 | 1978788 | 4.80 | Taulukko osoittaa, että useimmat jäsenvaltiot saavuttivat tavoitteen eli tarkastivat 1 prosentin kaikista työpäivistä. Poikkeuksia olivat Kypros (0,06), Viro (0,65), Irlanti (0,70), Alankomaat (0,89), Portugali (0,17) ja Ruotsi (0,97). Slovenian raportti kattaa vain vuoden 2006, eikä työpäivien tarkastuksessa tehdä eroa slovenialaisten ja muunmaalaisten välillä. Mitään johtopäätöksiä ei voi tehdä siitä, miten tarkastukset jakautuivat näiden kahden ryhmän välillä. Luvut viittaavat siihen, ettei kaikkia tietoja ole raportoitu johdonmukaisesti. Kreikan osalta on epätodennäköistä, että vain 1345 ajoneuvoa kuuluisi tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 3820/85 soveltamisalaan, koska Kreikka on maanteiden tavaraliikenteen markkinoille pääsystä annetun asetuksen (ETY) N:o 881/92[10] soveltamisen yhteydessä ilmoittanut 3997 sertifioitua yhteisön toimiluvan jäljennöstä. Sama koskee Maltaa, jossa sertifioitujen yhteisön toimiluvan jäljennösten määrä on samalla tavalla suurempi kuin asetuksen soveltamisalaan kuuluvien ajoneuvojen määrä. Tästä on johtunut, että tarkastettavien työpäivien vähimmäismäärä on vain 103. Tšekki on raportoinut erityisen korkean tehtyjen tarkastusten määrän verrattuna samantyyppisten maiden, kuten Itävallan tai Unkarin, kahdelta vuodelta antamiin lukuihin, vaikka Tšekin raportti kattaa vain vuoden 2006. Aritmeettisesti laskettua suhdelukua, joka kuvaa tarkastusten määrää, ei sen vuoksi voida ottaa huomioon ennen kuin nämä luvut on tarkistettu. Aikaisemmin toimitettua vuodet 2004–2005 kattavaa raporttia ei voitu ottaa huomioon, koska ei voitu erottaa selvästi, mitkä tarkastukset tehtiin vuonna 2004 (jolloin ne eivät kuulu tähän raportointikauteen), ja koska tehtävien tarkastusten vähimmäismäärää ei ollut laskettu. Kaikissa näissä raporteissa pannaan laskettu suhde sulkuihin, eikä sitä käsitellä. 2.2. Rikkomukset: tiivistelmä Kirjattujen rikkomusten määrä: asetuksen (ETY) N:o 3820/85 6, 7, 8 ja 14 artikla Katsaus jäsenvaltioittain Jäsenvaltio | Matkustajaliikenne | Tavaraliikenne | Yhteensä | 6 | Ajoajat | 297244 | 7 | Tauot | 425195 | 8 | Lepojaksot | 241365 | 14 | Liikenteen aikataulu ja työvuorolista | 52951 | Yhteensä | 1016755 | Belgian raportista käy ilmi, että maantiellä tarkastettiin 35 761 belgialaista kuljettajaa ja 59 264 muita kuin Belgian kansalaisia. Matkustajaliikenteessä kirjattiin melkein samat määrät rikkomuksia belgialaisille ja muunmaalaisille. Muut kuin belgialaiset tekivät rikkomuksia tavaraliikenteessä yli kolme kertaa niin paljon kuin belgialaiset. Sama koskee Liettuaa. Kyseisen maan kansalaisia tarkastetaan matkustajaliikenteessä enemmän kuin muiden maiden kansalaisia, mutta rikkomusten määrä on melkein sama molemmissa ryhmissä. Tavaraliikenteessä muunmaalaisten tarkastuksissa havaittiin merkittävästi enemmän rikkomuksia kuin kyseisen maan kansalaisten tarkastuksissa. Luxemburgissa maantiellä tarkastettujen muiden maiden kansalaisten määrä on yli kaksi kertaa luxemburgilaisten määrä. Myös Sloveniassa maantiellä tarkastettujen muiden maiden kansalaisten määrä on paljon suurempi kuin slovenialaisten määrä. Tšekissä havaittujen rikkomusten määrä on erityisen pieni erityisesti, kun otetaan huomioon tarkastetuiksi raportoitujen työpäivien erikoisen suuri määrä. Tarkastukset tekevän maan kansalaisten ja muiden maiden kansalaisten välisen suhteen osalta on muistettava, että tarkastuksissa ei saa esiintyä syrjintää. 3. JÄSENVALTIOIDEN SUHTEET JA KESKINÄINEN YHTEISTYÖ Vakioituja tarkastusmenettelyjä koskevan direktiivin 88/599/ETY 5 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava yhteisiä (yhdenmukaistettuja) toimia vähintään kahdesti vuodessa. Asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanoa koskevista vähimmäisedellytyksistä annetun direktiivin 2006/22/EY 5 artiklan mukaan yhteisten tarkastusten vähimmäismäärä nousee kuuteen kertaan vuodessa vuodesta 2007 alkaen. Kuitenkin ainoastaan Itävalta ilmoitti osallistuneensa rajat ylittäviin tarkastuksiin. Näitä tarkastuksia koordinoi Euro Control Route (ECR). Yhteiset tarkastukset tehtiin yhdessä Saksan liitovaltion tavaraliikenneviraston (Bundesamt für Güterverkehr – BAG) kanssa. 4. HUOMAUTUKSET JA PÄÄTELMÄT 4.1. Jäsenvaltioiden tekemät ehdotukset Jäsenvaltiot eivät tehneet kansallisissa raporteissaan mitään ehdotuksia. 4.2. Huomautukset Vaikka ajoaikoja ja lepokausia koskevat säännökset ovat olleet voimassa jo lähes 30 vuotta, täytäntöönpanon valvonnassa on vieläkin jonkin verran eroja jäsenvaltioiden välillä. Tämä on haitallista liikenneturvallisuuden ja terveen kilpailun sekä kuljettajien työolojen parantamisen kannalta. Ajo- ja lepoaikoja koskevan asetuksen (EY) N:o 561/2006 säännökset ovat olleet voimassa 11. huhtikuuta 2007 alkaen ja asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanoa koskevista vähimmäisedellytyksistä annetun direktiivin säännökset 1. toukokuuta 2006 alkaen. Ajo- ja lepoaikoja koskevien sääntöjen noudattamisen valvonta on kuitenkin ollut merkittävästi helpompaa siitä lähtien, kun digitaaliset ajopiirturit tulivat pakollisiksi uusissa ajoneuvoissa toukokuussa 2006. Tämä voi olla yksi syy raportoitujen rikkomusten kokonaismäärän hienoiselle vähenemiselle. Lisää parannuksia odotetaan vuosina 2006 ja 2007 voimaan tulleiden uusien säännösten ansiosta. 4.2.1. Tietojen toimittaminen Jotkin jäsenvaltiot eivät toimittaneet tietoja ajoissa, minkä vuoksi komissio ei pysty laatimaan omaa kertomustaan hyvissä ajoin. Lisäksi tietojen toimittaminen vakiolomakkeesta poikkeavassa muodossa tai tietojen epätäydellisyys haittaavat maiden kattavaa vertailua. Niiden jäsenvaltioiden, joiden tietojen tarkkuudessa tai uskottavuudessa oli erityisiä ongelmia, kuten 2 luvun 1 ja 2 kohdassa selostetaan, olisi puututtava itse kyseiseen asiaan. Jäsenvaltioille muistutetaan, että täydellisten raporttien toimittaminen vakiolomaketta käyttäen on asetukseen (ETY) N:o 3820/85 perustuva jäsenvaltioiden velvollisuus. Kun ajo- ja lepoaikoja koskevia yhteisön sääntöjä on kehitetty, otettiin käyttöön uusi raportointilomake muutosten huomioon ottamiseksi. Syyskuun 22 päivänä 2008 tehdyllä komission päätöksellä[14] vahvistetut uudet raportointivaatimukset, jotka perustuvat ajo- ja lepoaikoja koskevaan asetukseen (EY) N:o 561/2006 ja asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanoa koskevista vähimmäisedellytyksistä annettuun direktiiviin 2006/22/EY, kattavat erityisesti tietoja kansallisista poikkeuksista, joita jäsenvaltiot voivat myöntää asetuksen (EY) N:o 561/2006 13 artiklan 1 kohdan nojalla, sekä täsmällisempiä tietoja ajoneuvoille tehtävistä tarkastuksista. On myös säädetty direktiivin 2001/15/EY täytäntöönpanoa koskevasta raportointilomakkeesta. 4.2.2. Tarkastukset Useimmat jäsenvaltiot tekivät suunnilleen saman määrän tarkastuksia kuin ennenkin. Itävallassa, Italiassa, Ranskassa ja Espanjassa tehtiin enemmän tarkastuksia, kun taas Luxemburgissa ja Saksassa tarkastusten määrä laski noin 3 prosenttia. Saksa tarkasti edellisellä raportointikaudella 5,06 prosenttia kaikista työpäivistä, kun taas tällä raportointikaudella tarkastettiin vain 2,3 prosenttia. Luxemburgissa työpäiviä tarkastettiin 4 prosenttia vuosina 2003–2004, mutta vain 1,72 prosenttia tällä raportointikaudella. Luxemburg ei antanut tälle raportissaan mitään selitystä, mutta Saksa ilmoitti, että asetuksen (ETY) N:o 3280/85 soveltamisalaan kuuluvien ajoneuvojen määrä ja siten tarkastusten vähimäismäärä oli lähes kaksinkertaistunut sitten viime raportointikauden. Melkein kaikki jäsenvaltiot tarkastivat enemmän kuin perusvaatimuksen eli 1 prosentin työpäivistä, kun taas Itävallassa, Ranskassa, Saksassa, Italiassa, Puolassa ja Espanjassa tarkastettiin yli 2 prosenttia. Muutamat jäsenvaltiot eivät kuitenkaan noudattaneet tarkastettavien työpäivien vähimmäismäärää koskevia säännöksiä. Vähiten tarkastuksia tehtiin Kyproksella (0,06 %), Portugalissa (0,17 %), Virossa (0,65 %), Irlannissa (0,70 %), Alankomaissa (0,89 %) ja Ruotsissa (0,97 %). Edellisen raportointikauden huomioon ottaen näitä jäsenvaltioita kehotetaan korjaamaan asiaintila kiireellisesti. Tämä oli toinen peräkkäinen kerta, kun Portugali ja Ruotsi eivät täyttäneet tarkastusvelvollisuuttaan: Portugalin tulos vuosina 2003–2004 oli 0,21 % ja Ruotsin 0,98 %. Alankomaat, joka oli täyttänyt 1 prosenttia koskevan velvollisuuden edellisellä raportointikaudella, teki nyt huonon suorituksen. Ottaen huomioon edellä mainittujen maiden heikon suorituksen, on odotettavissa, että niillä on suuria vaikeuksia täyttää uusi 2 prosentin vaatimus. Se on voimassa 1. tammikuuta 2008 alkaen, kuten asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanoa koskevista vähimmäisedellytyksistä annetussa direktiivissä 2006/22/EY säädetään. 4.2.3. Rikkomukset Kaiken kaikkiaan voidaan todeta, että havaittujen rikkomusten kokonaismäärä on laskenut, vaikka uudet jäsenvaltiot jättivät nyt vasta ensimmäisen raporttinsa[15]. Analysoiduista tiedoista käy ilmi, että havaittujen rikkomusten määrä on noussut seuraavissa jäsenvaltioissa: Itävalta, Alankomaat, Espanja ja Yhdistynyt kuningaskunta. Esimerkiksi Itävallassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa myös tarkastusten kokonaismäärä kasvoi, mutta Alankomaissa se laski. Espanjassa rikkomusten määrä oli melkein kaksinkertainen, kun taas tarkastettujen työpäivien kokonaismäärä EU:ssa ja Sveitsissä nousi vain vähän vähemmän kuin yhden viidesosan. Useimmat jäsenvaltiot raportoivat laskua havaittujen rikkomusten määrässä, ja myös havaittujen rikkomusten kokonaismäärä laski. Jäsenvaltiot ilmoittivat vuosina 2003–2004 kaikkiaan 1 185 395 rikkomusta ja vuosille 2005–2006 on ilmoitettu 1 016 755 rikkomusta (Sveitsi ilmoitti 14 913 rikkomusta), vaikka asetuksen (ETY) N:o 3820/85 maantieteellinen soveltamisala on kasvanut, kun EU:hun liittyi 10 uutta jäsenvaltiota vuonna 2004. Tällainen kehitys on mahdollisesti ensimmäisiä myönteisiä vaikutuksia uuden digitaalisen ajopiirturin käyttöönotosta, jonka ansiosta sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanon valvonta maantieliikenteessä on tehokkaampaa ja säännöksiä noudatetaan paremmin. Kehitystä vuosien 2005 ja 2006 välillä on vaikea tarkastella, sillä monet jäsenvaltiot eivät eriyttäneet raporttejaan vuosittain, koska se ei ollut pakollista. Tavallisin rikkomus koski taukoja, ja niitä koskevien rikkomusten määrä oli 41,81 prosenttia havaituista rikkomuksista. Edellisellä raportointikaudella vain 36,36 prosenttia rikkomuksista koski taukoja. Vuosina 2003–2004 lepoaikoja koskevat rikkomukset olivat lukuisimpia (36,76prosenttia). Todennäköisyys, että rikkomus havaitaan työpäiviä tarkastettaessa, oli korkein Slovakiassa (18,41), Romaniassa (8,48) ja Saksassa (5,36), kun taas havaitsemisen riski oli erityisen alhainen Latviassa (0,06), Liettuassa (0,5) ja Portugalissa (0,61). 4.2.4. Neuvoston asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja 3821/85 tulkintaa tarkentavat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomiot Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on edellisen kertomuksen jälkeen antanut kolme asetukseen (EY) N:o 3820/85 liittyvää tuomiota. Ensimmäinen annettiin 15. syyskuuta 2005 asiassa C-372/03 (Euroopan yhteisöjen komissio vs. Saksan liittotasavalta). Tuomioistuimelle esitetty kysymys koski sitä, että Saksan väitettiin rikkovan asetuksen (EY) N:o 3820/85 5 artiklan 1 kohdan b alakohtaa, koska se myönsi ajokortteja alle 18 vuoden ikäisille luokkien C1 tai C1 + E ajoneuvoja varten. Tuomioistuimen mukaan sen enempää ajokorteista annetussa direktiivissä 91/439 kuin tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetussa asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 ei säädetä mahdollisuudesta myöntää poikkeusta 18 vuoden vähimmäisiästä ajokortin myöntämiseksi luokkien C1 ja C1 + E ajoneuvoja varten. Toisessa asiassa C-93-05 (Teemu Hakala v Oy L. Simons Transport Ab), joka koskee asetuksen (EY) N:o 3820/85 10 artiklaa, tuomioistuin päätteli, että ajomatkojen pituuteen perustuva maksujärjestelmä on kyseisen säännöksen vastainen, ellei järjestelmä ole sellainen, ettei se vaaranna turvallisuutta. On kansallisen tuomioistuimen asia varmistaa pääoikeudenkäynnissä käsitellyn asian kaikkien olosuhteiden valossa, onko asia niin. Asiassa C-128/04 (Raemdonck and Raemdonck Janssens) tuomioistuin antoi 17. maaliskuuta 2005 tuomion, jonka mukaan tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 38210/85 13 artiklan 1 kohdan g alakohdassa mainittu termi ”materiaalit tai laitteet” on ymmärrettävä niin, ettei se tarkoita ainoastaan ”työlaitteita ja työvälineitä”, vaan ne kattavat myös kyseisen ajoneuvon kuljettajan päätyöhön kuuluvien töiden suorittamisen kannalta tarpeelliset tavarat, kuten rakennusaineet tai kaapelit. Tuollaisen toiminnan, joka ei voi saman 13 artiklan 1 kohdan g alakohdan mukaan olla ajoneuvon kuljettaminen, täytyy olla kuljettajan, eikä kyseisen yrityksen päätyö. 4.2.5. Lainsäädännön muutokset Uusi ajo- ja lepoaikoja koskeva asetus (EY) N:o 561/2006 tuli voimaan 11. huhtikuuta 2007 lukuun ottamatta niitä digitaalista ajopiirturia koskevia säännöksiä, jotka olivat tulleet voimaan jo 1. toukokuuta 2006. Uusi asetus selventää 20 vuotta vanhaa lainsäädäntöä ja saattaa sen ajan tasalle. Sen tavoitteena on parantaa liikenneturvallisuutta ja kuljettajien työoloja sekä edistää tervettä kilpailua jäsenvaltioissa. Parempien sosiaalisten ja turvallisuusolojen lisäksi uusilla toimenpiteillä varmistetaan myös sääntöjen tiukka ja yhdenmukainen täytäntöönpano. Asetuksella vahvistetaan työnantajan vastuuta koskevia säännöksiä ja muokataan maaperää sellaisten yhteisten seuraamusten käyttöönotolle, joita määrätään vakavissa rikkomistapauksissa. Uusi direktiivi 2006/22/EY tieliikenteen sosiaalilainsäädännöstä annettujen neuvoston asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanoa koskevista vähimmäisedellytyksistä ja neuvoston direktiivin 88/599/ETY kumoamisesta tuli voimaan 1. toukokuuta 2006, ja määräaika sen saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä oli 1. huhtikuuta 2007. Uudella direktiivillä lisätään tarkastusten vähimmäismäärää asteittain 1 prosentista 3 prosenttiin ammattikuljettajien työssäolopäivien kokonaismäärästä vuoteen 2010 mennessä. Tämän prosenttiosuuden sisällä kasvatetaan vaadittavaa tiellä tehtävien tarkastusten vähimmäisosuutta 15 prosentista 30 prosenttiin ja yritysten tiloissa tehtävien tarkastusten vähimmäisosuutta 25 prosentista 50 prosenttiin. 4.2.6. Päätelmät Raportointikaudella havaittiin rikkomusten määrässä hienoinen lasku. Edellisellä raportointikaudella havaittiin kaikkiaan 1 185 395 rikkomusta, ja kaudella 2005–2006 niitä oli 1 016 755. Seuraavasta kertomuksesta nähdään, onko suuntaus kestävä. Siinä pitäisi näkyä uuden lainsäädännön ja erityisesti digitaalisten ajopiirturien myönteinen vaikutus selkeästi mitattuna. Lepoajoissa kirjattiin 425 195 rikkomusta, mikä on 41,81 prosenttia kaikista rikkomuksista. Lepoajat ovatkin kaikkein kriittisin kohta. Niiden noudattamatta jättäminen oli huolestuttavin kohta viime raportointikaudella. Ajoaikoja, taukoja ja lepoaikoja koskevien sääntöjen asianmukainen soveltaminen on mitä tärkeintä. Komissio kehottaakin niitä jäsenvaltioita, jotka eivät vielä noudata tarkastusten lisäämistä koskevia uusia säännöksiä, lisäämään tarkastusten määrää. Lisäksi on tehtävä enemmän yhteisiä tarkastuksia ja toteutettava yhteistyöaloitteita, joilla edistetään tietojen ja henkilökunnan vaihtoa jäsenvaltioiden välillä. Näiden toimien avulla voidaan tehostaa täytäntöönpanon valvontatoimia sekä yhdenmukaistaa ja parantaa asetuksen säännösten täytäntöönpanoa. Seuraavassa kertomuksessa käsitellään vuosia 2007–2008. Se tulee olemaan ensimmäinen kertomus, joka laaditaan ajo- ja lepoaikoja koskevan uuden asetuksen (ETY) N:o 561/2006 soveltamisesta. Jäsenvaltioita kehotetaan varmistamaan, että raportit toimitetaan 30. syyskuuta 2009 mennessä. Kaikki jäsenvaltiot eivät tarkastaneet säädettyä vähimmäismäärää kuljettajien työpäiviä. Koska suurin osa lailliset velvollisuutensa täyttäneistä jäsenvaltioista täytti sen juuri ja juuri, komissio suosittaa, että jäsenvaltiot panostavat näihin tarkastuksiin enemmän, sillä lain mukaan vaadittu tarkastusten määrä tulee käytännössä kolminkertaistumaan 3 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Terveen kilpailun, tasapuolisten sosiaalisten standardien ja liikenneturvallisuuden vuoksi on välttämätöntä, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat tarkastusten määrää koskevia säännöksiä.[pic][pic][pic] [1] Neuvoston asetus (ETY) N:o 3820/85, annettu 20 päivänä joulukuuta 1985, tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta, EYVL L 370, 31.12.1985, s. 1. [2] Neuvoston direktiivi 88/599/ETY, annettu 23 päivänä marraskuuta 1988, yhdenmukaisista menettelyistä pantaessa täytäntöön tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annettu asetus (ETY) N:o 3820/85 ja tieliikenteen valvontalaitteista annettu asetus (ETY) N:o 3821/85, EYVL L 325, 29.11.1988, s. 5. [3] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/15/EY, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2002, maantieliikenteen liikkuvissa tehtävissä toimivien henkilöiden työajan järjestämisestä, EYVL L 80, 23.3.2002, s. 35. [4] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 561/2006, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 3821/85 ja (EY) N:o 2135/98 muuttamisesta sekä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 kumoamisesta, EUVL L 102, 11.4.2006, s. 1. [5] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/22/EY, annettu 15 päivänä maaliskuuta 2006, tieliikenteen sosiaalilainsäädännöstä annettujen neuvoston asetusten (ETY) N:o 3820/85 ja (ETY) N:o 3821/85 täytäntöönpanoa koskevista vähimmäisedellytyksistä ja neuvoston direktiivin 88/599/ETY kumoamisesta, EUVL L 102, 11.4.2006, s. 35. [6] Komission päätös, tehty 22 päivänä helmikuuta 1993, tieliikennettä koskevan neuvoston direktiivin 88/599/ETY 6 artiklassa tarkoitetusta vakiolomakkeesta, EYVL L 72, 25.3.1993, s. 33. [7] Raportti kattaa vain vuoden 2006. [8] Ranskan tiedoissa ei erotella kotimaasta ja muista maista eikä muista jäsenvaltioista ja EU:n ulkopuolisista maista olevia, vaan erottelu on tehty asuinpaikan mukaan. Taulukossa Ranskassa asuvat esitetään Ranskan kansalaisina ja ulkomailla asuvat muiden maiden kansalaisina. [9] Portugali ei toimittanut tietoja; luvut on otettu edelliseltä raportointikaudelta. [10] Neuvoston asetus (ETY) N:o 881/92, annettu 26 päivänä maaliskuuta 1992, yhteisössä jäsenvaltion alueelle tai sen alueelta taikka yhden tai useamman jäsenvaltion alueen kautta tapahtuvan maanteiden tavaraliikenteen markkinoille pääsystä, EYVL L 95, 9.4.1992, s. 1. [11] Taulukkoon ei ole sisällytetty poliisin ja työsuojelutarkastajien kirjaamia tarkastuksia, koska niitä ei ollut eritelty asianmukaisesti. [12] Luvut kuvaavat tavaraliikennettä ja matkustajaliikennettä yhteensä. [13] Kyseinen jäsenvaltio ei toimittanut tietoja. [14] Komission päätös, tehty 22 päivänä syyskuuta 2008, asetuksen (EY) N:o 561/2006 17 artiklassa tarkoitetun vakiolomakkeen laatimisesta raportointia varten, K(2008) 5123 lopullinen. [15] Useimpien jäsenvaltioiden toimittamien tietojen laatu on riittävä. Kreikka ei toimittanut mitään tietoja, kuten ei myöskään kaudelle 2003–2004. Tanskan raportoimat muunmaalaisia koskevat tiedot olivat epätäydellisiä. Slovenia ei tehnyt selvää eroa oman maan, EU:n jäsenvaltioiden ja EU:n ulkopuolisista maista tulevien kuljettajien välillä matkustaja- ja tavaraliikenteessä.