FI Euroopan unionin virallinen lehti C 317/49

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Kaupunkien ulkopuolisten alueiden tulevaisuus osaamisyhteiskunnassa”

(oma-aloitteinen lausunto)

(2009/C 317/08)

Esittelijä: Sergio SANTILLÁN CABEZA

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 9. heinäkuuta 2008 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Kaupunkien ulkopuolisten alueiden tulevaisuus osaamisyhteiskunnassa.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 24. kesäkuuta 2009. Esittelijä oli Sergio Santillán Cabeza.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 15.–16. heinäkuuta 2009 pitämässään 455. täysistunnossa (heinäkuun 16. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon yksimielisesti.

1. Euroopan suuri monimuotoisuus

1.1 EU on alueellisesti uskomattoman monimuotoinen, ja sen alueellinen asutusrakenne on ainutlaatuinen. Tämä parantaa osaltaan EU:n kansalaisten elämänlaatua sekä kaupungeissa että maaseudulla: kaupunkilaisille maaseutu on lähellä ja maaseudun asukkaille palvelut helposti saavutettavissa. Tällöin myös resursseja käytetään tehokkaammin, koska vältytään hyvin suurien keskittymien aiheuttamilta haitoilta sekä asutuksen suunnittelemattomalle leviämiselle tyypillisiltä suurilta energiakustannuksilta ja laaja-alaiselta maankäytöltä. Haitat ovat sitä suurempia, mitä pidemmälle ilmastonmuutos ja sen torjuntaan tai mukautumiseen liittyvät toimet etenevät (1).

Kaupunkialueiden ja niiden ulkopuolisten alueiden erittelemiseksi OECD on määrittänyt kaksi kokonaisuutta: paikalliset hallinnolliset yksiköt (Local Administrative Units, LAU 1- ja 2-taso) ja alueet (NUTS 3 -taso). Paikallinen hallinnollinen yksikkö on maaseutuyhteisö, jos sen väestöntiheys on alle 150 asukasta neliökilometrillä. Alueet (NUTS 3) eroavat toisistaan maaseutuaspektin osalta eli siten, miten suuri osuus niiden väestöstä asuu maaseutupaikkakunnilla.

1.2.1 Alueita on OECD:n mukaan lisäksi kolmea tyyppiä:

— Maaseutuvoittoiset alueet: yli 50 % väestöstä asuu maaseutukunnissa

— Alueet, joista huomattava osa on maaseutualuetta: 15–50 % väestöstä elää maaseutuyhteiskunnissa.

— Kaupunkivoittoiset alueet: alle 15 % väestöstä elää maaseutukunnissa.

25 jäsenvaltion EU:ssa yli 50 % pinta-alasta on maaseutualuetta.

1.2.2 Eurostat erittelee taajama-asteen käsitteen sisällä kolme erilaista tyyppiä:

— Tiheään asuttu alue: vierekkäisten paikallisten yksiköiden muodostama kokonaisuus, jossa kunkin yksikön väestöntiheys on yli 500 asukasta neliökilometrillä ja jonka väestömäärä on yhteensä vähintään 50 000 asukasta.

— Keskitiheän asutuksen alue: vierekkäisten paikallisten yksiköiden muodostama kokonaisuus, jossa yksiköt eivät kuulu tiheään asutulle alueelle ja kunkin yksikön väestöntiheys on yli 100 asukasta neliökilometrillä ja jonka väestömäärä on yhteensä vähintään 50 000 asukasta tai joka sijaitsee tiheään asutun alueen vieressä.

— Harvaan asuttu alue: vierekkäisten paikallisten yksiköiden kokonaisuus, jossa yksiköt eivät kuulu tiheään asuttuun alueeseen eivätkä keskitiheän asutuksen alueeseen (2).

— Suurimmassa osassa jäsenvaltioita paikallinen yksikkö vastaa kuntaa. Harvaan asutut alueet kattavat 25 jäsenvaltion EU:ssa lähes 84 % kokonaispinta-alasta (3).

2. Kaupunki- ja maaseutualueet: erilainen kehitys

2.1 Jo vuosia on hyväksytty yleisesti ajatus, jonka mukaan tutkimus- ja kehitysponnistelut antaisivat EU:lle mahdollisuuden selviytyä maailmanlaajuistumisen haasteesta. Lissabonin strategiaan sisältyy myös tavoite, jonka mukaan tutkimusinvestointeja tulisi lisätä kolmeen prosenttiin BKT:stä.

2.2 Alueiden potentiaalia on analysoitava entistä enemmän. Se vaihtelee sen mukaan, millaisia alueet ovat väestöllisesti (erilainen väestön ikääntymisaste) ja sosiologisesti (henkinen pääoma), talouden kannalta (pääoman ja ammattitaitoisten työntekijöiden liikkuvuus ja siten myös osittaisen veropohjan liikkuvuus) ja tuotantorakenteiltaan (menneisyyden perintö, houkuttelevuus investointien kannalta).

2.3 Vaikka maaseutualueita ei voida yhdistää automaattisesti taantumiseen eikä ”välialueita” kasvuun (4), maaseutuvoittoiset alueet (17,9 % Euroopan väestöstä) ja ”välialueet” (37,8 % eli yhteensä 55,7 %) eivät ole yleensä kovin edullisessa asemassa. Lisäksi jäsenvaltioissa, joissa on alhaisemmat tulot, kaupunkialueiden ja niiden ulkopuolisten alueiden väliset erot ovat suuremmat (5).

2.4 Viime vuosina on luotu ja kehitetty useita välineitä innovaation edistämiseksi (tutkimuksen ja teknologian kehittämisen seitsemäs puiteohjelma, kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelma, Jeremie, yhteiset teknologialoitteet, edelläkävijämarkkinat eli lead markets jne.). Nämä toimet – joihin voidaan olla tyytyväisiä – ovat ristiriidassa sen kanssa, että sellaiset alueet eivät ole niistä kovinkaan kiinnostuneita, jotka eivät pysty käyttämään niiden tarjoamia mahdollisuuksia hyväkseen hyvien tulosten toivossa.

2.5 Koska suurin osa taloudellisesta toiminnasta on keskittynyt kaupunkeihin, osaamisyhteiskunnan kehittämisessä on pyrittävä entistä parempaan tasapainoon.

3. Ehdotuksia tasapainon muuttamiseksi kaupunkien ulkopuolisten alueiden eduksi

3.1 Laadukkaat yleishyödylliset palvelut sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden varmistamiseksi

3.1.1 Yleishyödyllisiä palveluja käsittelevässä tiedonannossaan (6) komissio sitoutui ”antamaan parlamentille kattava[n] analyysi[n] markkinoiden vapauttamisen tähänastisista vaikutuksista ’ja tarkastelemaan uuden sopimuksen voimaantulon jälkeen myös pöytäkirjan soveltamisessa tapahtuvaa edistymistä.’ Lisäksi komissio antaa kahden vuoden välein sosiaalipalveluita koskevan erilliskertomuksen, jota voidaan käyttää alustuksena sidosryhmien kanssa käytävässä mielipiteidenvaihdossa.” ETSK katsoo, että olisi erityisen tärkeää, että komissio tutkisi markkinoiden vapauttamisen mahdollisia vaikutuksia alueelliseen yhteenkuuluvuuteen. Analyysin tiedot ja väestön näkemykset tulisi jaotella kaupunki- ja maaseutualueittain.

3.1.2 Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettu oikeus terveydenhoitoon (35 artikla) voi olla erityisen ongelmallinen kaupunkien ulkopuolisilla alueilla ammattitaitoisen henkilöstön, asianmukaisten perusrakenteiden ja määrärahojen puutteen takia. Komission tulisikin käynnistää keskustelu alue- ja paikallisyhteisöjen ja asiaankuuluvien eurooppalaisten työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen kanssa, jotta saataisiin selville, miten välineitä (työmarkkinaosapuolien väliset sopimukset, valtiontuki, yhteisön aloitteet) tulisi suunnitella, jotta ne antaisivat alalle uutta pontta.

3.2 Tietoyhteiskunta ja osaamisyhteiskunta

3.2.1 Vaikka nämä käsitteet toisinaan sekoittuvat, osaamisyhteiskunta (ihmiskunnan tavoittelema ideaali tai kehitysvaihe) tulee erottaa tietoyhteiskunnasta (tieto- ja viestintätekniikan laaja-alainen käyttö). Tieto on vain väline osaamisen hankkimiseksi.

3.2.2 Koulutus on avaintekijä osaamisyhteiskunnan edistämisessä. Kaupunkien ulkopuolisilla alueilla vaikuttavana tekijänä on väestönkehitys (poismuutto, korkea huoltosuhde, väestön ikääntyminen jne.). Heikommin kehittyvillä alueilla pieniä kouluja lakkautetaan joka vuosi, koska oppilaita ei ole riittävästi. Tämä saattaa lisätä poismuuttoa, sillä vanhemmat asettuvat mieluummin alueille, joilla on enemmän toimintaa, työpaikkoja, kouluja ja vastaanottorakenteita (7).

3.2.3 Kun tarkastellaan niiden aikuisten osuutta, joilla on keski- tai korkea-asteen koulutus, voidaan todeta, että maaseutuvoittoisten alueiden ja välialueiden ero suhteessa kaupunkivoittoisiin alueisiin pienenee EU:ssa jatkuvasti. Tilanne on parempi (ero alle 10 pistettä) Pohjois-Euroopan maissa ja osassa uusista jäsenvaltioista (FR, NL, FI, IE, BE, PL, CZ, HU), ja eräissä maissa (UK, DE, AT) koulutustaso on korkeampi maaseutualueilla kuin kaupungeissa. Erot ovat suurimmat (yli 20 pistettä) Välimeren maissa (EL, ES, IT, PT).

3.2.4 Yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen osallistuvien aikuisten (elinikäinen oppiminen) osuus on suhteellisen pieni (noin 12 % EU-25:ssa), eikä maaseutualueiden ja kaupunkien välillä ole suurta eroa. Eräissä maissa (DK, ES, NL, AT, SI, SK, SE, UK) aikuiskoulutusta tuetaan, toisissa maissa tuki on vaatimattomampaa. Suuntauksena on, että aikuisten osallistuminen lisääntyy jonkin verran enemmän maaseutualueilla kuin kaupungeissa (8).

3.2.5 Vaikka läheisyys lisää lähellä sijaitsevien maaseutualueiden opiskelijoiden osallistumista, yliopistokeskusten kaukainen sijainti ei näytä olevan esteenä korkeakoulutukselle, mutta se saattaa vaikeuttaa ainevalintoja.

3.2.6 Euroopan komissio on huomauttanut, että eräät jäsenvaltiot eivät toteuta riittävästi toimenpiteitä koulun keskeyttämisen torjumiseksi ja elinikäisen oppimisen edistämiseksi, jotta Lissabonin ohjelmassa asetetut tavoitteet voitaisiin saavuttaa.

3.3 Verkko-opiskelu (e-learning) ja laajakaistayhteyksien merkitys (9)

3.3.1 Suurien tutkimus- ja kehittämismenojen keskittyminen suhteellisen pieneen määrään EU:n alueita on huolestuttavaa: Saksa, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta kattavat niistä 70 %. Arviot aluekohtaisista tutkimus- ja kehittämismenoista antavat viitteitä siitä, että tutkimus- ja kehittämisintensiteetti ylittää Lissabonin tavoitteen 35 alueella (10).

3.3.2 ETSK korostaa, että erityisesti Euroopan maaseutualueilla ja pienissä kaupungeissa tieto- ja viestintätekniikan soveltaminen elinikäisessä oppimisessa riippuu pääosin EU:n ja sen jäsenvaltioiden tuesta internetin laajakaistayhteyksien (11) luomiseksi, sillä niiden avulla voidaan käyttää verkko-opiskelujärjestelmiä.

3.3.3 Joulukuussa 2007 laajakaistapeitto (DSL) oli keskimääräin 98 % kaupunkialueiden väestöstä, kun taas maaseutualueilla se oli vain 70 % EU-27:n maaseutuväestöstä (12).

3.3.4 Laajakaistayhteydet ovat osa laajempaa strategiaa, jonka tavoitteena on varmistaa, että sähköisten yhteyksien käyttömahdollisuus katsotaan kuuluvaksi yleishyödyllisiin palveluihin (13). Erityistä huomiota tulisi kiinnittää palvelun hintaan, joka on eräissä jäsenvaltioissa varsin korkea.

3.4 Työllisyys ja maantieteellinen asema

3.4.1 Liikenneruuhkat aiheuttavat nykyisellään ongelmia 10 %:ssa Euroopan tieverkostosta, erityisesti pääteillä, jotka yhdistävät asuinalueina toimivat syrjäiset alueet kaupunkikeskuksiin, jotka tarjoavat työtä alueen väestölle. Ruuhkista aiheutuvat kustannukset ovat vuosittain 0,5 % BKT:stä. Ongelman ratkaisemiseksi komissio voisi työmarkkinaosapuolia ensin kuultuaan pyrkiä tukemaan entistä enemmän etätyöskentelyä. Näin tämä yksi joustoturvan muodoista voisi palvella alueellista yhteenkuuluvuutta, sillä se edistäisi lähikauppaa ja vähentäisi ympäristökustannuksia (14).

3.4.2 Työn etsinnän tehokkuus voi vähentyä sen mukaan, mitä kauempana työpaikat ovat (laskentaperusteena matkoihin kuluva aika ja niihin liittyvät kustannukset), sillä ihmisillä on vähemmän tietoa kaukana kotoaan tarjolla olevista työmahdollisuuksista (15).

Asuminen, vesi, sähkö, kaasu ja muut polttoaineet, % -osuus kokonaismenoista (2005)

Työn-tekijät Toimi-henkilöt Vapaat ammatin-harjoittajat Työttömät Eläkeläiset Muut työ-voimaan kuulumat-tomat Minimi- ja maksimi-arvojen välinen ero Työvoiman ja työvoimaan kuulumat-tomien keskiarvon välinen ero BE Belgia 26,3 22,5 36,3 29,9 23,7 13,8 5,6 DK Tanska 27,8 25,6 28,7 33,1 7,5 5,7 DE Saksa 29,9 27 27,6 35,8 32,5 35,5 8,8 6,4 IE Irlanti 20,3 21,1 22,3 25 30,4 28,3 10,1 6,7 EL Kreikka 22,1 22,1 20,6 24,7 29 31,5 10,9 6,8 ES Espanja 26,3 28,9 26,9 29,5 35 34,9 8,7 5,8 FR Ranska 25,8 23,2 22 30,9 31,1 33,4 11,4 8,1 IT Italia 25,8 27,2 26,6 28,1 34,2 35,3 9,5 6,0 LU Luxemburg 29,6 27,4 30,9 32,9 34,9 34,2 7,5 4,7 NL Alankomaat 23,6 22,3 24,3 32 32,8 28,8 10,5 7,8 AT Itävalta 22,2 20,7 21,5 27,1 24,3 23,4 6,4 3,5 PT Portugali 26,3 27,1 30,6 31,7 5,4 3,5 FI Suomi 25 23 26,6 34,4 35,6 27,1 12,6 7,5 SE Ruotsi 28,4 27,5 32,9 35,5 30,8 8 5,1 UK Yhdistynyt kuningaskunta 27,9 25,4 25,4 39,5 39,7 34,8 14,3 11,8 Lähde: Eurostat, omat laskelmat

3.4.3 Kaukana sijaitsevat syrjäiset alueet voivat kuitenkin tarjota joitain etuja asumisen ja elämänlaadun puolesta. Etenkin koheesiomaissa on vielä kehitysmahdollisuuksia, sillä kun tulot kasvavat yhdellä prosentilla, kotitaloudet lisäävät myös asuintilan kulutustaan 0,7-0,8 %, kun on ensin otettu huomioon hintavaikutukset.

3.4.4 On aiheellista mainita kaupunkirakenteen hajautuminen (urban sprawl). Se on erityisen tuntuvaa tiheään asutuissa maissa ja alueilla, joiden talous kehittyy voimakkaasti tai jotka saavat rakennerahastotukea. Vuosina 1990–2000 kaupunkialueiden pinta-ala kasvoi yhteensä yli 8 000 km2, mikä vastaa Luxemburgin pinta-alaa (16). Tällaisella kehityksellä on luonnollisesti vaikutuksia etenkin biologiseen monimuotoisuuteen.

3.5 Kulttuurimatkailu kehityksen osatekijänä

3.5.1 Matkailun osuus jäsenvaltioiden BKT:stä on 3–8 %. Ala työllistää yhdeksän miljoonaa henkeä EU:ssa. Lisäksi ”matkailu toimii tehokkaana veturina muille taloudenaloille kuten teollisuudelle – erityisesti muotiin, liikenteeseen ja maataloustuotteita jalostavaan elintarviketeollisuuteen liittyville aloille – sekä kaupalle ja muille palveluille” (17).

3.5.2 Taideperinnön, tapahtumien, näyttelyjen, viini- ja ruokakulttuurin, maaseutumatkailun, elokuviin liittyvän matkailun ja teemapuistojen tukeminen voi luoda paljon investointeja ja työpaikkoja. ETSK viittaa viime aikoina tekemiinsä ehdotuksiin alan edistämiseksi.

3.5.3 Aiheeseen liittyen on asianmukaista tuoda esille Natura 2000:n (18) yhteydessä tehdyt aloitteet.

4. Kaupunkiverkot helpottavat tieto- ja viestintätekniikan levittämistä

4.1 Lissabonin sopimuksessa taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen lisätään uusi ulottuvuus: alueellinen yhteenkuuluvuus. Talous- ja sosiaalikehityksen kokonaisvaltainen tarkastelu voi tuottaa tulosta vain, jos sitä täydennetään sellaisella aluesuunnittelulla – alueellisen yhteenkuuluvuuden tärkeimmällä välineellä –, jossa otetaan huomioon tieto- ja viestintätekniikan vaikutukset.

4.2 Julkisissa toimissa on otettava huomioon kaikki maantieteelliset alueet. Maaseutualueilla uuteen alueellisen yhteenkuuluvuuden tavoitteeseen pääseminen edellyttää pienten ja keskisuurten kaupunkien yhteyksien vahvistamista. Pienten ja keskisuurten kaupunkien verkostot voivat ja niiden tulee antaa panoksensa alueelliseen yhteenkuuluvuuteen toimimalla väliportaina tieto- ja viestintätekniikan käyttöönottoprosessien levittämisessä maaseutualueilla.

5. Päätelmät ja suositukset

5.1 Jyrkkä ei determinismille: kaupunkien ulkopuolisilla alueilla on tulevaisuutta. EU:ssa on paljon maaseutualueita, joiden elämänlaatu on korkea. Heikommassa asemassa olevilla alueilla esimerkiksi asianmukaisten perusrakenteiden luomisella, koulutuksen parantamisella sekä tieto- ja viestintätekniikan käytön tehostamisella voidaan merkittävällä tavalla edistää yrittäjyyttä (19), vauhdittaa kehitystä ja parantaa maaseutu- ja välialueiden elämänlaatua.

5.2 Maaseutualueiden ja kaupunkien välisiä yhteyksiä on vahvistettava. Vuosikymmenien ajan kaupunkien ja maaseudun kehitystä on pidetty kahtena erillisenä asiana. Maaseutupolitiikassa on perinteisesti keskitytty yksinomaan maataloustuotantoon. Ajat kuitenkin muuttuvat, ja maaseudun ja kaupunkien välinen yhä vilkkaampi vuorovaikutus ja tiiviimmät yhteydet heikentävät perinteistä jakoa ja hämärtävät maaseudun ja kaupunkien välisiä rajoja. Kehityspolitiikoissa tarvitaankin yhdennettyä lähestymistapaa (20).

5.3 Tieto- ja viestintätekniikan mahdollisuudet maaseutualueilla. Nykyään on käytössä erityisiä toimintalinjoja, joilla tähdätään tieto- ja viestintätekniikan edistämiseen maaseudulla rakennerahastojen ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston avulla. Olemassa olevan kuilun kaventamiseksi tarvitaan kuitenkin tehokkaampia toimia, jotka on suunnattu maatiloille, pienille ja keskisuurille yrityksille, mikroyrityksille, nuorille, naisille (etenkin maaseudun naisyrittäjien tukemiseen), ikääntyneille ja heikossa asemassa oleville ryhmille (21). Pienten ja keskisuurten kaupunkien verkostot myötävaikuttavat alueelliseen yhteenkuuluvuuteen ja edistävät teknisiä innovaatioita maaseudulla.

5.4 Rakennerahastot ovat yleisluonteisia välineitä. Kyseisten alueiden tulevaisuuden syväluotaava ja kartoittava pohtiminen mahdollistaisi rakennerahastojen parantamisen siten, että niiden vaikutukset voitaisiin maksimoida. Tarvittaessa voitaisiin myös ehdottaa uusia suuntaviivoja.

5.5 Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen. Suuret erot 27 jäsenvaltion EU:ssa vaikuttavat siten, että maaseutualueiden kehitystavoitteet ovat tehottomia, jos ne asetetaan keskitetysti. Onkin tärkeää, että maaseutualueiden kansalaisyhteiskunta osallistuu alueiden tulevaisuutta koskevien politiikkojen laatimiseen (22).

5.6 Asianmukaiset indikaattorit. Kuten komitea on todennut, olisi asianmukaista luoda ”entistä objektiivisempi yhteenkuuluvuutta mittaava indikaattori”, jonka tulisi BKT:n lisäksi ”sisältää myös esimerkiksi työllisyys- ja työttömyysastetta, sosiaalisen suojelun laajuutta ja yleishyödyllisten palveluiden saatavuutta koskevia parametreja” (23). Niitä tulisi täydentää lisäksi indikaattoreilla, jotka koskevat palkkaeroja (Gini-kerroin tai kvintiilien osuus) ja hiilidioksidipäästöjä (asukaskohtaiset päästöt tai vuoden 1990 jälkeinen kehitys). Yleisesti ottaen on ehdottoman tärkeää vahvistaa eurooppalaisia tilastovälineitä erityisesti NUTS-tasolla ja tiivistää Eurostatin ja kansallisten tilastokeskusten välisiä suhteita, jotta saataisiin mahdollisimman pian entistä kattavampia ja tarkempia tietoja (24) (25).

Bryssel 16. heinäkuuta 2009. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Euroopassa on noin 5 000 pikkukaupunkia ja melkein 1 000 suurempaa kaupunkia, jotka toimivat taloudellisen, sosiaalisen ja kulttuuritoiminnan keskuksina. Todellisia suurkaupunkeja tähän suhteellisen tiheään kaupunkiverkkoon ei kuulu kovin montaa. Vain 7 % EU:n väestöstä asuu yli viiden miljoonan asukkaan kaupungissa verrattuna Yhdysvaltojen vastaavaan lukuun, joka on 25 %. Vain viisi EU:n kaupunkia on sadan maailman suurimman kaupungin joukossa. Vihreä kirja alueellisesta koheesiosta Euroopassa, KOM(2008) 616 lopullinen.

(2) Alle 100 neliökilometrin suuruisten vierekkäisten paikallisten yksiköiden ryhmä, joka ei täytä vaadittua asukastiheysehtoa, mutta on kokonaan tiheään asutun tai keskitiheään asutun alueen ympäröimä, lasketaan tällaisen alueen osaksi. Jos se on sekä tiheään asutettujen että keskitiheän asutuksen alueiden ympäröimä, se katsotaan keskitiheän asutuksen alueeksi.

(3) Regions: Statistical yearbook 2006 – Data 2000–2004, s.162.

(4) Kaudella 1995–2004 BKT:n kasvu ylitti maaseutuvoittoisilla alueilla keskiarvon 43 %:ssa tapauksia, kun vastaava luku oli kaupunkialueilla 36 % ja välialueilla 39 %.

(5) Neljäs kertomus taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta, KOM(2007) 273 lopullinen.

(6) Yleishyödyllisiä palveluita ja yleishyödyllisiä sosiaalipalveluita koskeva uusi eurooppalainen sitoumus, KOM(2007) 725 lopullinen.

(7) ETSK on ehdottanut demografiarahaston perustamista kaikkien tällaisten ongelmien ratkaisemiseksi.

(8) ”Delivering quality education to rural regions”, Elena Saraceno. Innovative Service Delivery: Meeting the Challenges of Rural Regions, Köln 3.–4. huhtikuuta 2008.

(9) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Euroopan alueiden kilpailukyvyn parantaminen tutkimus- ja innovaatiotoiminnan avulla – Kasvun sekä työpaikkojen määrän ja laadun edistäminen”, EUVL C 211, 19.8.2008, s. 1.

(10) Nämä 35 aluetta kattavat 46 % tutkimuksen ja kehittämisen kokonaismenoista 27 jäsenvaltion EU:ssa. Osuus on kaksinkertainen näiden alueiden BKT-osuuteen nähden. Korkeimmillaan tutkimus- ja kehittämismenot ovat 7 % BKT:stä Braunschweigissa (DE) ja yli 4 % 12 muulla alueella. Koheesiota koskeva neljäs väliraportti, KOM(2006) 281 lopullinen.

(11) Internetin laajakaistayhteys: suuren siirtokapasiteetin tietoliikennelinja, joka takaa helpon ja nopean yhteyden tietolähteisiin ja verkko-opiskelujärjestelmiin (lähde: http://www.elearningeuropa.info/).

(12) Komission tiedonanto ”Enemmän tieto- ja viestintätekniikkaa maaseudulle”, KOM(2009 103 lopullinen. Maaseutualueiden laajakaistapeitto on yhä vaatimaton Slovakiassa (39 %), Puolassa (43 %), Kreikassa (50 %) ja Latviassa (65 %) sekä Bulgariassa ja Romaniassa.

(13) Ks. ETSK:n oma-aloitteinen lausunto aiheesta ”Tietotekniikka-avusteisen elinikäisen oppimisen panos Euroopan kilpailukykyyn, teollisuuden muutoksiin ja sosiaalisen pääoman kehitykseen”, EUVL C 318, 23.12.2006, s. 20.

(14) Yli 50 % polttoaineenkulutuksesta aiheutuu ruuhkista ja epätaloudellisesta ajotavasta. Ympäristölle aiheutuvien kokonaiskustannusten (ilman pilaantumisesta, melusta ja ilmaston maailmanlaajuisesta lämpenemisestä aiheutuvat kustannukset) arvioidaan olevan 1,1 prosenttia BKT:stä. Ks. ”Euroopan komission vuoden 2001 liikennepolitiikan valkoisen kirjan väliarviointi”, KOM(2006) 314 lopullinen, 22. kesäkuuta 2006.

(15) Y. Zenou, ”Les inégalités dans la ville”, teoksessa ”Villes et économie”, La documentation française, 2004.

(16) Euroopan ympäristökeskus, Urban Sprawl in Europe: the Ignored Challenge, 2006.

(17) ETSK:n oma-aloitteinen lausunto aiheesta ”Matkailu ja kulttuuri: kaksi kasvun vauhdittajaa”, EUVL C 110, 9.5.2006, s. 1.

(18) Neuvoston direktiivi 92/43/ETY, annettu 21. toukokuuta 1992, luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta.

(19) Esimerkiksi uusiutuvan energian, mm. tuulivoiman, tuottaminen voi olla maaseutualueilla merkittävä tulonlähde.

(20) Tammikuussa 2009 aluepolitiikan pääosasto järjesti aiheesta seminaarin, jossa esiteltiin maaseudun ja kaupunkien välisistä yhteyksistä saatuja hyviä kokemuksia. Esimerkkinä voidaan mainita toimenpideohjelma ”Skåne-Blekinge” Ruotsissa. Ks. ”Urban-Rural linkages fostering sustainable development in Europe”, Inforegio.

(21) Komission tiedonanto ”Enemmän tieto- ja viestintätekniikkaa maaseudulle”, KOM(2009) 103 lopullinen.

(22) Ks. ETSK:n oma-aloitteinen lausunto aiheesta ”EU-tason yhteistoiminnan tarve kansalaisyhteiskunnan vahvistamiseksi etenkin uusien jäsenvaltioiden maaseutualueilla”, EUVL C 175, 28.7.2009, s. 37. (CESE 1919/2008, asiakokonaisuus NAT/390).

(23) ETSK:n oma-aloitteinen lausunto aiheesta ”BKT:tä enemmän – kestävän kehityksen mittaaminen”, EUVL C 100, 30.4.2009, s. 53.

(24) Lissabonin strategian elvyttämisen yhteydessä maaliskuussa 2005 Eurooppa-neuvosto täsmensi, että strategia sijoittuu laajempaan yhteyteen, jota ohjaa kestävän kehityksen vaatimus. Kestävä kehitys edellyttää, että nykyisiin tarpeisiin vastataan vaarantamatta tulevien sukupolvien mahdollisuuksia vastata omiinsa. Eurooppa-neuvosto toistaa sitoutuneensa kestävään kehitykseen, joka on kaikkia unionin politiikkoja ja toimia ohjaava keskeinen periaate. Kesäkuussa 2005 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät.

(25) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Neljäs kertomus taloudellisesta ja sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta”, EUVL C 120, 16.5.2008, s. 73.