[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 3.12.2008

KOM(2008) 823 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Itäinen kumppanuus

{SEK(2008) 2974}

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE

Itäinen kumppanuus

1. Muuttuva ympäristö

Vakaammat olot, parempi hallintotapa ja talouskasvu unionin itärajoilla ovat mitä suurimmassa määrin Euroopan unionin etu. Myös unionin kumppanit Itä-Euroopassa ja Etelä-Kaukasiassa pyrkivät tiivistämään suhteitaan EU:n kanssa. Unionin niihin suuntautuvan politiikan on oltava ennakoivaa ja yksiselitteistä. EU tukee voimakkaasti näitä kumppanimaita niiden pyrkimyksissä lähentyä Euroopan unionia, ja se antaa kaiken tarvittavan tuen tähän sisältyville uudistuksille Euroopan naapuruuspolitiikan erityisen itäisen ulottuvuuden avulla[1].

Viimeksi kuluneina 15 vuotena EU:n itäpuolella on tapahtunut merkittäviä muutoksia. Euroopan unionin ja itäisten kumppanien välillä tehtyjen kumppanuus- ja yhteistyösopimusten[2] jälkeen tapahtuneet unionin laajentumiset ovat lähentäneet alueita maantieteellisesti toisiinsa ja Euroopan naapuruuspolitiikalla tuetut uudistukset ovat lähentäneet näitä maita poliittisesti ja taloudellisesti EU:n kanssa. EU:lla on jatkuvasti kasvava vastuu kumppaneiden auttamisesta edessä olevissa poliittisissa ja taloudellisissa haasteissa sekä tukemisesta niiden pyrkiessä yhteyksien tiivistämiseen. Nyt on aika muuttaa ratkaisevasti suhteita näihin kumppaneihin niin, ettei tämä kuitenkaan vaikuta yksittäisten maiden EU-suhteiden myöhempiin kehitysmahdollisuuksiin.

Eurooppa-neuvosto, joka kokoontui 19. ja 20. kesäkuuta 2008, kehotti komissiota valmistelemaan ehdotuksen itäisestä kumppanuudesta ja korosti tarvetta lähestymiseen eriyttämisen pohjalta ottaen huomioon Euroopan naapuruuspolitiikan yhtenäinen ja johdonmukainen toimintakehys. Ylimääräisessä kokouksessaan 1. syyskuuta 2008 Eurooppa-neuvosto pyysi tämän työn nopeuttamista, koska tarvittiin selkeämpää merkkiä EU:n sitoutumisesta Georgiassa tapahtuneen konfliktin ja sen laajempien seurausten jälkeen.

2. Kunnianhimoisempi kumppanuus

Tässä tiedonannossa esitetään ehdotuksia itäisestä kumppanuudesta. Sen tulisi tarjota kestävä poliittinen viesti EU:n yhteisvastuusta ja sen lisäksi konkreettisesta tuesta maiden demokraattisille ja markkinasuuntautuneille uudistuksille sekä valtiollisten rakenteiden ja alueellisen koskemattomuuden lujittamiselle. Tämä palvelee EU:n, kumppanimaiden ja jopa koko maanosan vakautta, turvallisuutta ja vaurautta. Itäistä kumppanuutta harjoitetaan EU:n ja Venäjän strategisen kumppanuuden rinnalla.

Euroopan naapuruuspolitiikalla (ENP) on jo onnistuttu tiivistämään EU:n ja sen naapurien välisiä suhteita. Itäisen kumppanuuden tulisi mennä pidemmälle. Johtavana periaatteena tulisi olla, että mahdollisimman suuressa määrin otetaan huomioon poliittiset ja taloudelliset realiteetit sekä kyseisen kumppanimaan uudistusten tilanne niin, että kunkin maan kansalaiset saavat selvää hyötyä. Itäisen kumppanuuden olennaisena piirteenä on, että EU on sitoutunut seuraamaan tiiviimmin kumppaneiden maakohtaisia uudistuspyrkimyksiä.

On tärkeää harjoittaa tätä kumppanuutta niin, että EU:n jäsenvaltiot ovat siihen poliittisesti täysin sitoutuneita. Aktiivisilla parlamentaarisilla yhteyksillä ja vaihdoilla on myös tärkeä asema.

Itäisen kumppanuuden perustana on keskinäinen sitoutuminen oikeusvaltioperiaatteeseen ja hyvään hallintoon, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen ja vähemmistöjen suojelemiseen sekä markkinatalouden periaatteisiin ja kestävään kehitykseen. EU:n ja itäisten kumppanien keskinäisten suhteiden tavoitetaso määräytyy sen mukaan, missä määrin nämä arvot tosiasiallisesti näkyvät kansallisissa käytännöissä ja politiikan täytäntöönpanossa.

Olennaista on yhteisomistajuus, ja itäisen kumppanuuden kummallakin osapuolella on omat vastuunsa. Itäisen kumppanuuden tavoitteet, poliittinen assosiaatio ja taloudellinen yhdentyminen, saavutetaan vain, kun kumpikin osapuoli osoittaa voimakasta poliittista tahtoa.

Työn näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tulisi edetä kahden- ja monenväliseltä pohjalta:

- Kahdenväliseltä pohjalta suunnitellaan EU:n ja kunkin kumppanimaan suhteiden lähentämistä niin, että edistetään niiden vakautta ja vaurautta keskinäisen edun mukaisesti. Siihen sisältyy sopimusperusteisten suhteiden uudistaminen assosiaatiosopimusten suuntaan; mahdollisuus neuvottelemalla ottaa käyttöön laaja-alaiset ja syvälle ulottuvat vapaakauppa-alueet kunkin maan kanssa ja antaa enemmän tukea niihin liittyvien vaatimusten täyttämiseksi, mikä johtaa vapaakauppa-alueiden verkoston perustamiseen ja pitemmällä aikavälillä naapureiden muodostaman talousyhteisön mahdollisuuteen; asteittainen viisumipakon poistaminen turvallisessa ympäristössä; tiiviimpi yhteistyö kumppanien ja EU:n energiavarmuuden lisäämiseksi ja tuki talous- ja sosiaalipolitiikoille, joiden tavoitteena on kaventaa eroja kunkin kumppanimaan sisällä sekä kumppanimaiden välillä. Tarvitaan uusi instituutioiden kehittämisohjelma, jolla parannetaan kunkin kumppanin valmiutta ryhtyä tarpeellisiin uudistuksiin.

- Monenvälinen pohja tarjoaa uuden kehyksen, jonka puitteissa yhteisiin haasteisiin voidaan vastata. Jäljempänä esitetään neljä toimintalinjaa: demokratia, hyvä hallinto ja vakaus; taloudellinen yhdentyminen ja lähentyminen EU:n politiikkoihin; energiavarmuus ja ihmisten väliset yhteydet. Monenvälinen pohja kehittyy myös useiden keskeisten, itäisen kumppanuuden tavoitteita tukevien aloitteiden avulla. Ne saavat tukea useilta rahoittajilta, kansainvälisiltä rahoituslaitoksilta ja yksityiseltä sektorilta.

3. Syvempi kahdenvälinen sitoutuminen

Kumppaneilla ei ole samoja tavoitteita suhteille EU:n kanssa, mutta niitä yhdistää toive syventää suhteita. EU:n olisi oltava tälle avoin ja tarjottava korkeamman tason poliittista assosiaatiota sekä yhteyksien asteittaista tiivistämistä keskeisillä alueilla.

Komissio on aikaisemmin esittänyt ehdotuksia ENP:n vahvistamisesta, ja näiden pohjalta itäisellä kumppanuudella lujitetaan vuorovaikutusta kaikkien kuuden kumppanin kanssa. Vuorovaikutus mukautetaan aina kunkin kumppanin tilanteeseen ja tavoitteisiin. Se taso, millä Valko-Venäjä osallistuu itäiseen kumppanuuteen, riippuu EU:n ja Valko-Venäjän suhteiden yleisestä kehittymisestä.

3.1. Uudet sopimuspohjaiset suhteet

Assosiaatiosopimuksilla voidaan vastata kumppanien toiveisiin tiiviimmästä yhteydestä. Niiden kumppaneiden kanssa, jotka ovat valmiita ryhtymään laajamittaisiin sitoumuksiin EU:n kanssa, neuvotellaan vahvempaa sitoutumista merkitsevästä sopimuskehyksestä, joka korvaa nykyiset kumppanuus- ja yhteistyösopimukset. Näillä uusilla sopimuksilla luodaan luja poliittinen side ja edistetään lähentymistä luomalla tiiviimpi yhteys unionin lainsäädäntöön ja standardeihin. Niiden pitäisi myös edistää yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan sekä Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan (ETPP) liittyvää yhteistyötä.

Sopimusten sisältö vaihtelee ja sitä eriytetään kumppaneiden tavoitteiden ja valmiuksien mukaan. Assosiaatiosopimusten täytäntöönpanoa helpotetaan nykyisiä ENP:n toimintasuunnitelmia seuraavilla asiakirjoilla, joihin sisällytetään tarvittaessa välitavoitteita ja joilla tuetaan maiden omia uudistusohjelmia.

Neuvottelujen aloittaminen edellyttää, että riittävää edistystä on tapahtunut demokratian, oikeusvaltioperiaatteen ja ihmisoikeuksien osalta, ja että varsinkin vaaleja koskevat lainsäädäntöpuitteet ja käytännöt vastaavat kansainvälisiä vaatimuksia. Maiden on myös tehtävä täysipainoista yhteistyötä Euroopan neuvoston, ETYJ:n demokraattisten instituutioiden ja ihmisoikeuksien toimiston sekä ihmisoikeuksia käsittelevien YK:n toimielinten kanssa.

Jotta kumppaneita voidaan tukea näiden ehtojen täyttämisessä ja auttaa niitä toteuttamaan assosiaatiosopimuksista johtuvat sitoumukset, kunkin kumppanin kanssa laaditaan kokonaisvaltainen instituutioiden kehittämisohjelma , jolla parannetaan hallinnollista valmiutta yhteistyön kaikilla olennaisilla alueilla, ja jota yhteisrahoitetaan eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen (ENPI) määrärahoista[3] .

3.2. Asteittainen yhdentyminen EU:n talouteen

Avoimet markkinat ja taloudellinen yhdentyminen ovat hyvin tärkeitä kumppanien kehittymiselle ja niiden luottamukselle EU:n kanssa lisääntyvää kumppanuutta kohtaan. Assosiaatiosopimuksilla määrätään vastavuoroisesta markkinoille pääsystä, joka luo uusia mahdollisuuksia kummallekin osapuolelle ja tukee poliittista vakautumista.

Assosiaatiosopimuksiin sisältyy tavoite laaja-alaisen ja syvälle ulottuvan vapaakauppa-alueen perustamisesta kunkin kumppanimaan kanssa[4]. Laaja-alaiset ja syvälle ulottuvat vapaakauppa-alueet perustetaan vasta sen jälkeen, kun kyseiset maat ovat liittyneet WTO:hon[5]. Ne kattavat olennaisen osan kaikesta kaupasta, mukaan luettuna energia, ja niiden tavoitteena on kaupan niin täydellinen vapauttaminen kuin mahdollista[6](vapauttamisen nopeudessa on kumppanien taloudesta johtuvaa epäyhdenmukaisuutta). Niihin sisältyy oikeudellisesti velvoittavia sitoumuksia sääntelyn lähentämisestä kauppaan liittyvillä aloilla, millä edistetään kumppanimaiden talouksien uudenaikaistamista ja tarvittavien talousuudistusten juurruttamista. Niillä luodaan pitkällä aikavälillä todellisia mahdollisuuksia tavaroiden liikkuvuuden parantamiselle (tähän voisi sisältyä vaatimustenmukaisuuden arviointia ja teollisuustuotteiden hyväksymistä koskevat sopimukset ja kumppaneiden saavuttaman maatalous- ja elintarviketuotteiden terveys- ja kasvinsuojelunormien vastaavuuden tunnustaminen). Myös pääoman ja palvelujen liikkuvuutta voitaisiin parantaa (mm. tiettyjen alojen oikeudellisten ja institutionaalisten puitteiden vastavuoroista hyväksymistä koskevilla määräyksillä sekä parantamalla yritysten sijoittautumiseen liittyviä ehtoja ja henkilöiden mahdollisuuksia oleskella väliaikaisesti osapuolten alueella liiketoimia varten).

Jotkut kumppanit eivät kenties ole valmiita neuvottelemaan ja tekemään sitoumuksia, joita tämänkaltainen tavoite edellyttää assosiaatiosopimuksia tehtäessä. Laaja-alaisten ja syvälle ulottuvien vapaakauppa-alueiden perustaminen on kuitenkin olennainen osa assosiaatiosopimuksia. Tähän sisältyy sitoumus aloittaa neuvottelut WTO:n sääntöjen mukaisesta laaja-alaisesta ja syvälle ulottuvasta vapaakauppa-alueesta niin pian kuin kumppanimaa on riittävän valmis neuvottelemaan laajamittaisesta vapauttamisesta sekä toteuttamaan sen ja kestämään sen vaikutukset. Arviointiin vaikuttavat Euroopan naapuruuspolitiikkaan kuuluvat, komission laatimat edistymiskertomukset ja erityiset toteutettavuustutkimukset. Kokonaisvaltainen instituutioiden kehittämisohjelma auttaa kumppaneita valmistautumaan neuvotteluihin laaja-alaisia ja syvälle ulottuvia vapaakauppa-alueita koskevista sitoumuksista ja niiden toteuttamisesta.

Pidemmän aikavälin tavoitteena olisi kumppanien keskinäisen , kahdenvälisten sopimusten verkoston luominen, joka mahdollisesti johtaisi naapureiden muodostamaan talousyhteisöön. Tätä käsitellään enemmän 4 kohdassa.

Samalla olisi pyrittävä alakohtaisiin toimenpiteisiin, joilla helpotettaisiin kumppaneiden pääsyä markkinoille. Maatalouden alalla kumppaneiden kanssa neuvotellaan maantieteellisiä merkintöjä koskevista sopimuksista[7] ja tarvittaessa voitaisiin harkita maataloutta koskevaa vuoropuhelua , jolla parannettaisiin keskinäistä ymmärtämystä EU:n ja kumppaneiden maatalouspolitiikoista ja edistettäisiin yhdenmukaistamista. Teollis- ja tekijänoikeuksien suojaa voitaisiin vahvistaa parantamalla vuoropuhelua ja tekemällä validointisopimuksia kumppaneiden ja Euroopan patenttiviraston välillä. Tavoitteena on kehittää taloudellista toimintaa asianmukaisessa sääntelykehyksessä ja edistää hyvää hallintoa verotuksessa.

3.3. Liikkuvuus ja turvallisuus

Kumppanit korostavat, että liikkuvuus on niiden EU:hun sitoutumisen mitta ja että liikkuvuuden edistämisen turvallisessa ympäristössä[8] tulisi olla yksi itäisen kumppanuuden ensisijaisista tavoitteista. EU:n olisi edistettävä kansalaisten liikkuvuutta niiden kumppanimaiden kanssa, jotka sitoutuvat varmistamaan, että olosuhteet hyvin hallitulle ja turvalliselle liikkuvuudelle ovat olemassa.

EU:n olisi tarjottava kumppaneilleen liikkuvuus- ja turvallisuussopimuksia , joihin sisältyisi sekä liikkuvuuden näkökulma että olosuhteet, joita turvallisen ympäristön varmistaminen vaatii. Tällaisilla sopimuksilla katettaisiin keskeisiä toiminta-alueita, joita ovat laittoman maahanmuuton torjuminen, turvapaikkajärjestelyjen uudistaminen vastaamaan EU:n vaatimuksia, yhteisön säännöstön mukaisesti yhdennettyjen rajaturvallisuusrakenteiden luominen sekä poliisin ja oikeusviranomaisten valmiuksien lisääminen erityisesti korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. Sopimuksilla parannettaisiin ihmisten liikkuvuutta ja samalla edistettäisiin kumppaneiden omaa vakautta ja turvallisuutta sekä EU:n rajojen turvallisuutta. Ne tehdään kunkin maan osalta erikseen.

Sopimusten liikkuvuutta koskeva puoli heijastaisi komission tuoretta tiedonantoa muuttoliikettä koskevan kokonaisvaltaisen lähestymistavan lujittamisesta ja Euroopan maahanmuutto- ja turvapaikkasopimusta, jonka Eurooppa-neuvosto vahvisti lokakuussa 2008. Keskeisenä välineenä olisivat liikkuvuuskumppanuudet, jotka on määritetty maahanmuuttoa koskevan kokonaisvaltaisen lähestymistavan puitteissa ja joita parhaillaan testataan useissa maissa, kuten Moldovassa. Muutokset viisumipolitiikassa ovat olennainen osa tätä laajempaa kokonaisuutta.

Viisumipolitiikassa sovellettaisiin vaiheittaista lähestymistapaa, joka johtaisi viisumipakon poistamiseen tietyin edellytyksin ja liitännäistoimenpiteitä soveltaen, ja tähän sisältyisi kumppaneille osoitettu taloudellinen tuki.

Aikaisempien esitettyjen ehdotusten lisäksi EU:n olisi sopimusten puitteissa

- aloitettava neuvottelut viisumikäytäntöjen helpottamisesta sellaisten kumppaneiden kanssa, joilla ei ole tällaisia sopimuksia. Viisumikäytäntöjen helpottamista koskeviin sopimuksiin liitettäisiin takaisinottosopimukset ja tarvittaessa avustusmäärärahoista maksettava tekninen apu, jolla autettaisiin kumppaneita täyttämään näistä sopimuksista johtuvat velvotteet;

- tarkistettava näitä sopimuksia ja otettava käyttöön lisähelpotuksia, kuten vapautettava kaikki kansalaiset viisumimaksusta[9];

- laadittava koordinoitu suunnitelma jäsenvaltioiden konsulaattien kattavuuden parantamiseksi alueella kannustamalla jäsenvaltioita laajentamaan yhteisedustuksen käyttöä ja taloudellisesti tuettava yhteisten viisumikeskusten perustamista Chisinaun onnistuneen esimerkin pohjalta;

- käytävä avointa vuoropuhelua viisumivapaudesta kaikkien yhteistyöhön osallistuvien kumppanien kanssa, kun viisumihelpotukset ja takaisinottosopimukset on tosiasiallisesti pantu täytäntöön[10]. Vuoropuheluiden avulla laadittaisiin viisumivapauteen johtavia etenemissuunnitelmia, joissa käsiteltäisiin neljää asiakokonaisuutta: asiakirjaturvallisuus; laittoman maahanmuuton torjunta, johon sisältyy takaisinotto; yleistä järjestystä koskevat ongelmat ja ulkosuhteisiin liittyvät kysymykset, mukaan luettuina maahanmuuttajien ja muiden heikoimmassa asemassa olevien väestöryhmien ihmisoikeudet;

- Komission tehtyä selvityksen työvoiman liikkuvuuden ja mahdollisten työvoiman kysynnän ja tarjonnan yhteensovittamista edistävien toimien kustannuksista ja eduista EU:lle ja kumppanimaille[11] EU:n olisi sen tulosten perusteella pyrittävä liikkuvuuskumppanuuksien puitteissa avaamaan yhteisön työmarkkinoita kumppanimaiden kansalaisille ja ryhdyttävä toimiin helpottaakseen kiertomuuttoa;

- autettava kumppaneitaan toteuttamaan niitä poliittisia ja lainsäädännöllisiä sitoumuksia, joihin ne ovat jo sitoutuneet ENP:n puitteissa oikeuden ja lainvalvonnan aloilla, jotta voitaisiin varmistaa, että liikkuvuus tapahtuu turvallisessa ympäristössä . Tämä voitaisiin tehdä vahvistamalla teknistä yhteistyötä ja taloudellista tukea. Kumppanuushankkeiden ja teknisen avun tiedonvaihtotoimiston asemaa olisi niissä merkittävästi lisättävä.

EU:n olisi sopimusten puitteissa erityisesti

- autettava kumppaneita korkealaatuisten rajavalvontamenettelyjen perustamisessa ulkorajoille;

- tuettava niitä tehokkaan tietosuojajärjestelmän perustamisessa, joka mahdollistaisi toiminnallisen tiedon jakamisen Europolin ja Eurojustin kanssa osana kahdenvälisiä sopimuksia;

- myönnettävä kumppaneille mahdollisuuksien mukaan erityisasema kyseeseen tulevissa EU:n virastoissa ;

- tuettava niitä EU:n standardien mukaisten kansallisten strategioiden käyttöönotossa ja tehokkaassa toteutuksessa, niin että ne torjuvat ponnekkaasti järjestäytynyttä rikollisuutta, ihmiskauppaa ja korkealla tasolla tapahtuvaa korruptiota sekä estävät rahanpesua ja terrorismin rahoittamista. Näihin ongelmiin on käytävä käsiksi varhaisessa vaiheessa.

3.4. Energiavarmuus

Itäisen kumppanuuden tavoitteena on vahvistaa EU:n ja kumppaneiden energiavarmuutta ottaen huomioon pitkän aikavälin energiantoimitukset ja -siirrot[12]. Monenvälisten aloitteiden lisäksi (ks. 4.3 kohta) komissio ehdottaa useita kahdenvälisiä toimenpiteitä samalla ottaen huomioon toisen strategisen energiakatsauksen[13]:

- keskinäistä energiariippuvuutta koskevien määräysten sisällyttäminen assosiaatiosopimuksiin mm. EU:n kauppa-, kilpailu- ja energiapolitiikkojen mukaisesti. Määräyksistä on neuvoteltava kumppaneiden kanssa ottaen tarvittaessa huomioon nykyiset yhteisymmärryspöytäkirjat[14];

- Ukrainan ja Moldovan energiayhteisöön liittymistä koskevien neuvottelujen saattaminen pikaisesti päätökseen. Tarvittaessa olisi harkittava tarkkailijan aseman laajentamista muihin kumppaneihin;

- energiakysymyksiä koskevien yhteisymmärryspöytäkirjojen tekeminen Moldovan, Georgian ja Armenian kanssa tarvittaessa ylimääräisinä joustovälineinä. Niiden tulisi sisältää toimenpiteitä energiantoimitusten ja -siirron, mukaan luettuina keskeiset energiainfrastruktuurit, turvallisuuden tukemiseksi ja valvomiseksi. Armenian osalta yhteisymmärryspöytäkirjassa käsiteltäisiin myös Medzamorin ydinvoimalan sulkemista;

- voimakkaamman tuen antaminen Ukrainan energiamarkkinoiden täysimittaiselle yhdentymiselle EU:n energiamarkkinoihin. Erittäin tärkeänä on pidettävä tyydyttävää arviota Ukrainan kaikkien toimivien ydinvoimalaitosten ydinturvallisuuden tasosta. Ensisijaisia toimia ovat Ukrainan kaasun- ja öljynsiirtoverkoston kunnostaminen ja Ukrainaan tulevien kaasu- ja öljyvirtojen valvonnan parantaminen. Rahoittajien ja investoijien konferenssi, jonka tarkoituksena on tukea Ukrainaa sen kaasunsiirtoverkoston kunnostuksessa ja kehittämisessä, pidetään vuonna 2009;

- syvempi poliittinen sitoutuminen Azerbaidžaniin , joka on itäisen kumppanuuden maista ainoa, joka tuo hiilivetyä yhteisön alueelle. Sitoutuminen pohjautuu maan asteittaiseen lähentymiseen EU:n energiamarkkinoihin ja infrastruktuurien yhdentymiseen;

- Euroopan komission ja Valko-Venäjän energia-alan yhteistyötä pohjustavan energiaa koskevan julkilausuman viimeisteleminen. Yhteistyössä voitaisiin käsitellä muun muassa hiilivedyn siirtoa ja energia-alan uudistuksia;

- kaikkien kumppaneiden rohkaiseminen osallistumaan Älykäs energiahuolto Euroopassa -ohjelmaan.

3.5. Taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen tukeminen

Joillakin kumppaneilla on rakenteellisia ongelmia, jotka johtuvat jyrkistä taloudellisista ja sosiaalisista eroista niiden alueiden ja väestöryhmien välillä. Eroja aiheuttavat usein historialliset, kulttuuriin liittyvät, etniset ja uskonnolliset tekijät. Kaikki ryhmät pyrkivät taloudelliseen lähentymiseen Euroopan unionin kanssa. Näihin haasteisiin vastaamiseksi itäisen kumppanuuden maiden tulisi kyetä hyödyntämään EU:n talous- ja sosiaalipoliittisia kokemuksia ja mekanismeja. Komissio ehdottaa seuraavaa:

- Kumppaneiden kanssa tehdään aluepolitiikkaa koskevia yhteisymmärryspöytäkirjoja vuoropuhelun pohjaksi. EU:n asiantuntemuksella ja verkostoilla voidaan auttaa hallinnollisten valmiuksien parantamisessa ja tukea kansallisia kehittämissuunnitelmia.

- Lisärahoituksen avulla (ks. 5 kohta) kumppaneiden kanssa tehdään yhteistyötä pilottiluonteisissa aluekehitysohjelmissa , joissa vastataan infrastruktuuria, inhimillistä pääomaa ja pk-yrityksiä koskeviin paikallisiin tarpeisiin EU:n koheesiopolitiikan mallin mukaisesti.

- EU:n alueiden ja kumppanimaiden alueiden välillä tehdään suoraa yhteistyötä, johon sisältyy asianomaisten kumppanien osallistuminen nykyisiin valtioiden välisiin ohjelmiin Kaakkois-, Keski- ja Pohjois-Euroopassa .

- Laajennetaan ENPI-rahoitteista rajatylittävää yhteistyötä , jota nykyisin toteutetaan EU:n ulkorajoilla, kumppanien välisille rajoille.

4. Uusi kehys monenväliseen yhteistyöhön

Itäinen kumppanuus lisää uuden monenvälisen kehyksen EU:n suhteisiin sen kumppaneiden kanssa. Tämä edistää kumppanien kahdenvälisiä suhteita EU:n kanssa; niihin sovelletaan edelleen eriyttämisperiaatetta, ja ne kehittyvät kunkin maan tavoitteiden ja valmiuksien mukaisesti. Se tarjoaa foorumin tietojen ja kokemusten vaihtoon kumppanien siirtymävaiheesta, uudistuksista ja nykyaikaistumisesta[15] ja antaa EU:lle lisävälineen näiden prosessien seuraamiseen. Se helpottaa yhteisten kantojen ja yhteisen toiminnan kehittämistä. Monenvälinen kehys edistää yhteyksiä kumppanien kesken ja tarjoaa luonnollisen foorumin keskusteluihin itäisen kumppanuuden kehityssuunnista.

Lainsäädännön ja sääntöjen yhdenmukaistamisella on ratkaiseva merkitys sille, miten kumppanit edistyvät lähentymisessään EU:hun. Ehdotettu monenvälinen kehys tarjoaa mahdollisuuden järjestää säännöllisiä ja tiettyihin aiheisiin keskittyviä tapaamisia, joihin osallistuu Euroopan komission asianomaisia yksiköitä ja tarvittaessa jäsenvaltioiden asiantuntijoita, jotka keskittyvät ensisijaisesti EU:n lainsäädännön ja standardien esittelyyn ja selittämiseen sekä niiden vertailuun kansallisten politiikkojen ja lainsäädännön kanssa. Tällä tavoin itäinen kumppanuus aloittaa jäsennetyn lähentymisprosessin , jota kokonaisvaltainen instituutioiden kehittämisohjelma tukee[16].

Itäinen kumppanuus ja Mustanmeren synergia sekä muut alueelliset ja kansainväliset aloitteet täydentävät toisiaan merkittävällä tavalla. Tätä käsitellään tämän tiedonannon mukana seuraavassa komission valmisteluasiakirjassa.

4.1. Toiminnallinen rakenne

Komissio ehdottaa monenvälisen itäisen kumppanuuden järjestämistä neljällä tasolla:

- itäisen kumppanuuden maiden valtion- tai hallitusten päämiesten kokouksia tulisi järjestää joka toinen vuosi;

- itäisen kumppanuuden olisi edettävä myös yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston yhteydessä keväisin pidettävien EU:n ja itäisten kumppanien ulkoministerikokousten kautta, joihin Valko-Venäjä voi mahdollisesti myös osallistua. Ulkoministerit arvioivat edistystä ja tekevät poliittisia linjauksia. Yksittäisiä aloja voidaan lisäksi käsitellä alakohtaisissa ministerikokouksissa;

- kolmannella tasolla olisi perustettava neljä aihekohtaista foorumia keskeisten yhteistyöalueiden mukaisesti (ks. 4.2 kohta); Jokainen foorumi vahvistaa realistiset, määräajoin päivitettävät ydintavoitteet ja niitä koskevan työohjelman, ja edistymistä arvioidaan. Kokouksia pidettäisiin ainakin kahdesti vuodessa korkeiden virkamiesten tasolla, jotka ovat mukana uudistustyössä asiaankuuluvilla politiikan aloilla. Jäsenvaltioilla, joilla on kokemusta siirtymävaiheesta, on tässä suhteessa erityistä annettavaa prosessille. Foorumit raportoivat ulkoministerien vuosittaisiin kokouksiin. Komissio valmistelee kokousten asialistat tiiviissä yhteistyössä EU:n puheenjohtajavaltion ja kumppaneiden kanssa ja toimii kokousten puheenjohtajana. Foorumien työtä voidaan toisinaan edistää alakohtaisilla ministerikokouksilla;

- neljännellä tasolla olisi oltava paneeleja, jotka tukevat aihekohtaisten foorumien työtä tietyillä aloilla. Niiden muoto ja osanottajat määritetään tarpeen mukaan.

Komissio arvioi omalta osaltaan sisäiset rakenteensa varmistaakseen tarpeellisen koordinoinnin, jotta itäinen kumppanuus toteutuu onnistuneesti.

4.2. Aihekohtaiset foorumit

Demokratia, hyvä hallinto ja vakaus

Vaikka kumppanimaiden uudistukset ovat eri vaiheissa, ne kohtaavat samantapaisia haasteita kehittäessään vakaita demokraattisia instituutioita ja tehokkaita valtiorakenteita kansalaistensa palvelemiseksi ja noudattaakseen sitoumuksia, jotka johtuvat niiden jäsenyydestä Euroopan neuvostossa ja ETYJ:ssä. Niiden meneillään olevat uudistukset myös edellyttävät kansalaisyhteiskunnan aktiivisempaa osallistumista, jotta julkisten palvelujen valvonta parantuisi ja yleinen luottamus niitä kohtaan vahvistuisi. Monenvälisiin toimiin voitaisiinkin sisällyttää hallinnon vertaisarviointeja ja parhaiden käytänteiden vaihtoa, jotta voitaisiin tarkastella esimerkiksi vaaleja koskevia normeja, tiedotusvälineiden sääntelyä tai korruption torjuntaa.

Itäisen kumppanuuden tulisi myös edistää vakautta ja monenvälistä luottamuksen lisäämistä ja pyrkiä lujittamaan kumppaneiden täysivaltaisuutta ja alueellista koskemattomuutta. Sen tulisi edistää poliittista vuoropuhelua osapuolten kannalta tärkeillä aloilla ja kattaa erityiskysymyksiä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (ETPP) aloilla. Kumppanit voisivat myös osallistua ETPP:n operaatioihin ja harjoituksiin. Ennakkovaroitusjärjestelyjä tulisi tehostaa kiinnittäen erityistä huomiota konfliktialueisiin.

Taloudellinen yhdentyminen ja yhteensopivuus EU:n politiikkojen kanssa

Kumppanit voivat hyötyä siitä, että ne koordinoivat pyrkimyksiään taloudelliseen yhdentymiseen ja sääntelyn yhdenmukaistamiseen EU:n kanssa. Pitkän aikavälin tavoitteena EU:n tulisi kannustaa näitä valtioita luomaan laaja-alaisia ja syvälle ulottuvia vapaakauppa-alueita keskenään tai tekemään alueellisia vapaakauppasopimuksia niiden kahdenvälisten sitoumusten pohjalta, joihin on ryhdytty laaja-alaisten ja syvälle ulottuvien vapaakauppa-alueiden puitteissa EU:n kanssa. Tämä lisäisi voimakkaasti alueiden sisäistä kauppaa ja taloudellista yhdentymistä ja täydentäisi kyseisten maiden pyrkimyksiä parempaan yhdentymiseen EU:n talouden kanssa. Alkuperää koskevan diagonaalisen kumulaation soveltaminen olisi tärkeä tekijä taloudellisen yhdentymisen etenemisessä. Toinen keskeinen toimenpide on tukea kumppanimaiden tulliuudistuksia, joiden tavoitteena on parantaa valmiuksia kansainvälisten ja EU:n standardien mukaisesti. Tätä prosessia olisi mukautettava ottaen huomioon, että maat ovat siirtymävaiheessa, ja prosessia olisi täydennettävä asianmukaisilla politiikoilla. EU ja sen kumppanit voisivat myös pohtia laajempaa alueellista lähestymistapaa kauppaan ja luoda naapureiden muodostaman talousyhteisön[17] , johon ne ottaisivat soveltuvin osin vaikutteita Euroopan talousalueesta[18]. Tämänkaltainen yhteisö tarjoaisi pitkällä aikavälillä täysimääräisen pääsyn yhteismarkkinoille. Se vaatisi kumppaneita kehittämään talouksiensa kestokykyä niin, että ne kykenevät täysin kestämään yhteismarkkinoiden kilpailupaineet ja niiden olisi osoitettava haluavansa hyväksyä kaikki keskeiset yhteisön säännöstön osat sekä kykenevänsä panemaan ne täytäntöön ottamalla käyttöön verrannollisia standardeja ja käytäntöjä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan huomattavasti lisää teknistä apua ja rahoitusta.

Yksityisen sektorin osallistumista pyritään edistämään kumppanimaiden liiketoimintaympäristöä parantamalla. Toimissa keskitytään työllisyyden, ihmisarvoisen työn, sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja yhtäläisten mahdollisuuksien lisäämiseen, joilla pyritään taloudellisen yhdentymisen myönteiseen vaikutukseen.

Monenvälistä yhteistyötä olisi laajennettava ympäristöpolitiikkaan ja ilmastonmuutokseen , jotta voitaisiin tarkastella muun muassa seuraavia kysymyksiä: monenväliset sopimukset, strateginen suunnittelu, ympäristöalan hallinto, täytäntöönpano, erityiset ympäristöalan teemat, alueellisten ympäristöalan investointien rahoittaminen, ilmastonmuutoksen hillitseminen ja muutokseen sopeutuminen, kumppanien osallistuminen kansainvälisiin keskusteluihin tulevaisuuden ilmastotoimista ja kokemusten vaihto päästökaupasta. Itäisen kumppanuuden monenvälisen prosessin tulisi myös helpottaa kumppaneiden liikenne- ja televiestintäverkkojen yhteenliittämistä kumppanien välillä ja EU:n kanssa sekä sääntely-ympäristön yhdenmukaistamista. Vahvaa ja monipuolista alueellista liikenneyhteistyötä on jo olemassa[19]; itäinen kumppanuus voisi edistää myös teknisiä lisäneuvotteluja valituista aiheista, kuten lentoturvallisuudesta, sisävesiliikenteestä ja infrastruktuurihankkeista, ottaen asianmukaisesti huomioon jo käynnissä olevat keskustelut muilla alueilla. Olisi edistettävä myös pitkälle kehitettyä tutkimus- ja viestintäverkkojen käyttöä.

Energiavarmuus

EU:n ja sen kumppaneiden energiavarmuus liittyy läheisesti toisiinsa, ja itäisen kumppanuuden energiavarmuutta käsittelevässä foorumissa tulisi keskittyä yhteistä etua koskeviin toimenpiteisiin.

Itäisellä kumppanuudella pyritään kehittämään ja toteuttamaan keskinäisen energiatuen ja energiavarmuuden mekanismeja , joihin sisältyy ennakkovaroitusjärjestelmiä ja yhteisiä varmuustoimia. Yksi tavoitteista on vahvistaa energiavarmuuteen liittyviä yhteyksiä ja parantaa energiakriisivalmiutta. Tämän työn tukemiseksi perustetaan energiavarmuutta käsittelevä paneeli. Paneelissa voidaan harkita kumppanien vuorovaikutuksen virallistamista tapauskohtaisesti EU:n energiavarmuuden yhteyshenkilöverkoston kanssa, ja se toimisi nykyisten järjestelyiden pohjalta kaasualan koordinointiryhmän ja öljynhankintaryhmän kanssa pitäen tarvittaessa mielessä muilla foorumeilla, kuten energiayhteisössä, tehtävän työn.

Lisäksi itäisellä kumppanuudella nopeutettaisiin kumppaneiden energiapolitiikkojen ja energialainsäädännön yhdenmukaistamista EU:n käytännön ja säännöstön kanssa sähköön, kaasuun, öljyyn, uusiutuvaan energiaan ja energiatehokkuuteen liittyvillä aloilla. Tehokkaampi yhteistyö keskeisten toimijoiden (kansalliset hallintoelimet, sääntelyviranomaiset, virastot) kanssa tukee tätä prosessia.

Pyrkimyksenä on myös luoda keskipitkällä aikavälillä EU:n ja kumppaneiden välille molempia hyödyttäviä yhteenliitettyjä ja monipuolisia energiamarkkinoita . Tämä edellyttää energiainfrastruktuuria koskevan toimintasuunnitelman laatimista itäistä kumppanuutta varten ottaen huomioon toinen strateginen energiakatsaus ja EU:n tärkeimpiä yhteenliitäntöjä koskeva suunnitelma[20]. Olisi myös parannettava kumppaneiden öljyn ja kaasun varastointikapasiteettia muun muassa kannustamalla niitä järjestämään yhteistä varastointia. Keskeisten infrastruktuurien osalta, joihin liittyy kohonneita muita kuin kaupallisia riskejä, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien kehittäminen EU:n ja itäisen kumppanuuden kumppanimaiden välille voi muuttua yhä tärkeämmäksi.

EU:n ja kumppanien energiavarmuus edellyttää energiantoimitus- ja energiansiirtoreittien voimakasta monipuolistamista . Tämä voisi olla paremmin saavutettavissa, jos kolmannet maat, mukaan luettuina Keski-Aasian maat, osallistuvat tiiviimmin yhteistyöhön. Itäisen kumppanuuden tulisi tämän vuoksi osallistua Bakun prosessin vahvistamiseen aitona energiakumppanuutena, johon Keski-Aasian maat keskeisenä energiaa tuottavana alueena osallistuvat täysimittaisesti. Myös Kaspianmeren kautta kulkevaa eteläistä käytävää olisi kehitettävä.

Yhteydet ihmisten välillä

EU:n ja kumppanimaiden kansalaisten, varsinkin nuorten ihmisten vuorovaikutus on nähtävä muutoksen edistäjänä. EU tunnustaa varsinkin kulttuurialan yhteistyön ja kulttuurien välisen vuoropuhelun arvon olennaisena osana kaikkea ulkosuhteisiin liittyvää politiikkaa ja korostaa kulttuurialan yhteistyön merkitystä poliittisten prosessien ja haasteiden kohtaamisessa[21]. Yhteistyötä voidaan rakentaa myös useiden suosittujen yhteisön ja ulkoisen avun ohjelmien pohjalle varsinkin koulutuksen alalla , johon sisältyy kielten oppiminen, nuorisotoiminta ja tutkimus . On myös tuettava tietoyhteiskunnan kehittämistä ja tiedotusvälineiden asemaa ihmisten välisten yhteyksien helpottamisessa.

4.3. Keskeiset aloitteet

Itäisen kumppanuuden tavoitteita voidaan edistää myös valituilla keskeisillä aloitteilla, jotka antavat näkyvyyttä ja keskittyvät monenväliseen yhteistyöhön. Aloitteissa tulisi pyrkiä saamaan tukea useilta rahoittajilta, rahoitusta eri kansainvälisiltä rahoituslaitoksilta ja sijoituksia yksityiseltä sektorilta. Komissio katsoo, että niihin tulisi sisältyä yhdennetty rajaturvallisuusohjelma , pk-yritysten rahoitusväline , alueellisten sähkömarkkinoiden, energiatehokkuuden ja uusiutuvien energianlähteiden edistäminen[22], eteläisen energiakäytävän kehittäminen ja yhteistyö luonnonkatastrofien ja ihmisten aiheuttamien katastrofien estämiseksi, niihin varautumiseksi ja reagoimiseksi .

Komission valmisteluasiakirjassa on määritetty mahdolliset aiheet aihekohtaisten foorumien ja paneelien työtä varten ja kuvattu ehdotettuja keskeisiä aloitteita.

4.4. Osallistuminen

Hallitusten ja Euroopan komission lisäksi työssä on mukana muita EU:n toimielimiä, kansainvälisiä järjestöjä (kuten ETYJ ja Euroopan neuvosto), kansainvälisiä rahoituslaitoksia, parlamentteja, liike-elämän edustajia, paikallisviranomaisia sekä runsaasti eri toimijoita aloilta, joita aihekohtaiset foorumit kattavat.

Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä kansalaisyhteiskunnan osallistumiseen. Komissio ehdottaa tukea kansalaisyhteiskunnan järjestöjen kehittämiseksi edelleen ja itäisen kumppanuuden kansalaisyhteiskuntafoorumin perustamiseksi. Foorumilla edistettäisiin yhteyksiä kansalaisyhteiskunnan järjestöjen välillä ja helpotettaisiin niiden vuoropuhelua viranomaisten kanssa.

Kolmannet maat voisivat osallistua aihekohtaiseen foorumiin, paneeliin tai aloitteeseen liittyvään työhön tapauskohtaisesti ja jos se olisi hyödyllistä aiheeseen kohdistuvan yhteisen kiinnostuksen, maantieteellisen läheisyyden tai nykyisten taloudellisten yhteyksien vuoksi.

Komissio suhtautuisi myönteisesti Euroopan parlamentin aloitteeseen tehdä sen kehittämästä parlamenttien välisestä EuroNest -yhteistyöstä olennainen osa itäistä kumppanuutta. Lisäksi parlamentaarinen troikka, joka muodostuu Euroopan parlamentin, ETYJ:n ja Euroopan neuvoston parlamentaarisista edustajakokouksista, voisi tukea itäisen kumppanuuden monenvälisiä näkökohtia.

Komissio pyytää alueiden komiteaa ja Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa osallistumaan varsinkin demokratia, hyvä hallinto ja vakaus sekä yhteydet ihmisten välillä käsittelevien foorumien työhön. Lisäksi komissio pyytää alueiden komiteaa perustamaan Itä-Euroopan ja Etelä-Kaukasian paikallisen ja alueellisen edustajakokouksen ja Euroopan talous- ja sosiaalikomiteaa osallistumaan kansalaisyhteiskuntafoorumiin.

5. Voimavarat

Yksi selvimmistä merkeistä, jonka EU voi antaa osoituksena konkreettisesta sitoutumisestaan kumppaneihinsa, on varmistaa, että rahoituksen määrä vastaa kumppanuuden poliittisia tavoitteita. Jotta tässä ehdotuksessa määritetyt tavoitteet saavutetaan, taloudellisia voimavaroja on huomattavasti lisättävä.

Näitä varoja käytetään edistämään itäisen kumppanuuden asialistaa toteuttamalla instituutioiden kehittämisohjelmia, jotka tarjoavat neuvoja ja koulutusta (esimerkiksi kumppanitoiminnan ja teknisen avun tiedonvaihtotoimiston kautta) viranomaisille sekä laitteita ja erikoisinfrastruktuuria, kuten laboratorioita, niiden toimintaa varten. Lisävoimavaroilla rahoitetaan myös foorumien toimintaa ja tuetaan useita keskeisiä aloitteita. Niillä tuetaan myös kumppaneiden aluepolitiikkoja edistämällä vakautta sisäisen koheesion kehittämisen avulla sekä taloudellisia ja sosiaalisia eroja kaventamalla.

Kumppaneiden vuonna 2008 saaman Enni-rahoituksen määrä on noin 450 miljoonaa euroa. Komissio aikoo ehdottaa tämän määrän asteittaista nostamista niin, että vuonna 2013 se on noin 785 miljoonaa euroa . Tämän edellytyksenä on, että nykyisiä Enni-määrärahoja lisätään noin 350 miljoonalla eurolla vuosiksi 2010–2013 suunniteltujen varojen lisäksi. Lisäksi talousarvion kokonaistarkastelun puitteissa tullaan harkitsemaan tuen lisäämistä edelleen niin, että määrä heijastaa näihin kumppaneihin liittyvän politiikan tavoitteiden tasoa.

Jotta kaikkein kiireellisimpiin tarpeisiin voidaan vastata, ENPI:n itäistä alueohjelmaa kohdennetaan uudelleen itäisen kumppanuuden monenvälisen ulottuvuuden kattamiseksi. Vuoden 2009 määrärahoista voidaan käyttää varoja kiireellisten aloitteiden käynnistämiseksi ja noin 250 miljoonaa euroa nykyisistä ENPI-määrärahoista voidaan kohdentaa uudelleen vuosien 2010–2013 osalta.

Tämä uusien ja uudelleen kohdennettujen varojen yhdistelmä nostaa tässä tiedonannossa mainittujen uusiin aloitteisiin suunnattujen varojen kokonaismäärän 600 miljoonaan euroon .

Yhteisön tuen lisäämisen lisäksi elinvoimainen itäinen kumppanuus edellyttää käytännön toimia täytäntöönpanon tehokkuuden varmistamiseksi, rahoittajien koordinoinnin parantamista ja investointirahoituksen kasvattamista erityisesti Euroopan investointipankin (EIP) ja Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kautta. EIP:n ulkoisen valtuuden väliarviointi antaa mahdollisuuden harkita itäisille kumppaneille suunnatun ohjeellisen enimmäismäärän nostamista ja sen soveltamisalan laajentamista. Suurten infrastruktuurihankkeiden osalta olisi harkittava tukea julkisille/yksityisille investoinneille kattamalla muita kuin kaupallisia riskejä. Naapuruuspolitiikan investointivälinettä voidaan käyttää kanavoimaan EU:n varoja tällaisiin hankkeisiin, ja komissio kehottaa jäsenvaltioita osallistumaan itäisen kumppanuuden rahoittamiseen nostamalla maksuosuuksiaan naapuruuspolitiikan investointivälineelle. Lisätietoja näistä kysymyksistä on tämän tiedonannon mukana seuraavassa komission valmisteluasiakirjassa.

Itäisen kumppanuuden täytäntöönpano edellyttää myös riittävää henkilöstöä kyseisissä komission yksiköissä. Varsinkin kumppanimaissa sijaitsevia komission lähetystöjä on tarpeen vahvistaa.

6. Päätelmät

ENP:n perusajatus – että hallinnon parantaminen ja talouskasvun edistäminen päättäväisellä sitoutumisella naapuruuteen on mitä suurimmassa määrin EU:n etu – on nyt perustellumpi kuin koskaan. Suhteiden syventäminen kumppaneidemme kanssa itäisen kumppanuuden avulla on EU:lle sekä strateginen välttämättömyys että poliittinen investointi, josta unionin kansalaiset hyötyvät.

Itäinen kumppanuus edistää uudistusten vauhdittumista, markkinoiden ja yhteiskuntien yhdentymistä tuoden vakautta ja torjuen riskiä siitä, että maanosaamme syntyy uusia rajalinjoja. Komissio pyytää neuvostoa ja Euroopan parlamenttia tarjoamaan vahvan poliittisen ja taloudellisen tuen itäiselle kumppanuudelle.

Komissio ehdottaa, että itäinen kumppanuus käynnistetään kevään 2009 huippukokouksessa, jossa ovat mukana kaikkien EU:n jäsenvaltioiden ja kumppanien valtion- tai hallitusten päämiehet. Tässä itäisen kumppanuuden huippukokouksessa annetaan poliittinen julkilausuma, jolla kumppanuus perustetaan ja joka selittää sen päätavoitteet ja joka määrittää tulevan yhteistyöprosessin yleiset piirteet.

SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS

1. EHDOTUKSEN NIMI:

Itäinen kumppanuus

2. LUOKITTELU TOIMINTOPERUSTEISESSA JOHTAMIS- JA BUDJETOINTIJÄRJESTELMÄSSÄ

Luku 19.08 – Euroopan naapuruuspolitiikka ja suhteet Venäjään

3. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT

3.1 Budjettikohdat (toimintamäärärahat sekä niihin liittyvät teknisen ja hallinnollisen avun määrärahat (entiset BA-budjettikohdat)) ja budjettinimikkeet:

Otsake 4 – Ulkosuhteet

Budjettikohta 19.01.04.02 Eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline (ENPI) – Hallintomenot

Budjettikohta 19.08.01.03 Euroopan naapuruus- ja kumppanuuspolitiikkaan liittyvä rahoitusyhteistyö Itä-Euroopan kanssa

3.2 Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto:

Itäinen kumppanuus täydentää Euroopan naapuruuspolitiikkaa. Tämän selvityksen kattama rahoitusvaikutus koskee vuosia 2009–2013 niiden määrärahojen lisäksi , jotka jo on varattu vuosia 2007–2013 varten.

3.3 Budjettitiedot:

Budjettikohta | Menolaji | Uusi | EFTA osallistuu | Ehdokasmaat osallistuvat | Rahoitusnäkymien otsake |

19.01.04.02 | Ei-pakoll. | EI-JM | EI | EI | EI | Nro 4 |

19.08.01.03 | Ei-pakoll. | Jaks. | EI | EI | EI | Nro 4 |

4. YHTEENVETO RESURSSEISTA

4.1 Taloudelliset resurssit 4.1.1 Yhteenveto maksusitoumusmäärärahoista (MSM) ja maksumäärärahoista (MM), milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)

Menolaji | Kohdan numero | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | Yht. |

Toimintamenot (budjettikohta 19.08.01.03) |

Maksusitoumusmäärärahat (MSM) | 8.1 | a (97 %) | 0 | 24,25 | 51,41 | 109,61 | 154,23 | 339,5 |

Maksumäärärahat (MM) | b[23] | 0 | 4,25 | 14,41 | 46,61 | 85,23 | 150,5 |

Hallintomenot viitemäärän sisällä (budjettikohta 19.01.04.02) |

Tekninen ja hallinnollinen apu (EI-JM)[24] | 8.2.4 | c (3 %) | 0 | 0,75 | 1,59 | 3,9 | 4,77 | 10,5 |

VIITEMÄÄRÄ YHTEENSÄ |

Maksusitoumusmäärärahat | a+c | 0 | 25 | 53 | 113 | 159 | 350 |

Maksumäärärahat | b+c | 0 | 5 | 16 | 50 | 90 | 161 |

Hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään |

Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot (EI-JM) | 8.2.5 | d | 0 | 2,35 | 2,838 | 2,838 | 2,838 | 10,864 |

Viitemäärään sisältymättömät hallintomenot lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EI-JM) | 8.2.6 | e | 0 | 0,193 | 0,229 | 0,229 | 0,229 | 0,880 |

Toimenpiteen alustavat rahoituskustannukset yhteensä

MSM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | a+c+d+e | 0 | 27,543 | 56,067 | 116,067 | 162,067 | 361,744 |

MM YHTEENSÄ henkilöstökustannukset mukaan luettuina | b + c + d + e | 0 | 7,543 | 19,067 | 56,067 | 93,067 | 172,744 |

4.1.2 Yhteensopivuus rahoitussuunnitelman kanssa

( Ehdotus on nykyisen rahoitussuunnitelman mukainen

X Ehdotus edellyttää kyseeseen tulevan rahoitusnäkymien otsakkeen rahoitussuunnitelman muuttamista (liikkumavaran käyttö)

( Ehdotus voi edellyttää toimielinten sopimuksen[25] määräysten soveltamista (joustoväline)

Ylimääräinen 350 miljoonaa euroa varataan otsakkeen 4 liikkumavarasta, jonka mukaan 998 miljoonaa euroa on käytettävissä viimeisimmän rahoitussuunnitelman mukaisesti (vuoden 2009 alustava talousarvioesitys).

4.1.3 Vaikutukset tuloihin

X Ehdotuksella ei ole vaikutuksia tuloihin

( Ehdotuksella on seuraavat vaikutukset tuloihin:

4.2 Henkilöresurssit kokoaikaiseksi muutettuna (sisältää virkamiehet sekä väliaikaisen ja ulkopuolisen henkilöstön) – katso erittely kohdassa 8.2.1 ja 8.2.2.

Vuositarve | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 ja myöh. |

Vuosittain tarvittavan henkilöstön kokonaismäärä[26] | 0 | 18 | 27 | 40 | 50 |

5. OMINAISPIIRTEET JA TAVOITTEET

5.1 Tarve, johon ehdotuksella vastataan lyhyellä tai pitkällä aikavälillä

Tällä tiedonannolla esitetään komission ehdotukset EU:n tiiviimmästä sitoutumisesta itäeurooppalaisiin naapureihin[27], mikä edellyttää yhteisön lisärahoituksen hankkimista.

Komission aikomuksena on asteittain nostaa itäisten kumppanien ENPI-rahoitusta 450 miljoonasta eurosta vuonna 2008 noin 785 miljoonaan euroon vuonna 2013. Tämä edellyttää nykyisten ENPI-määrärahojen lisäämistä 350 miljoonalla eurolla niiden määrärahojen lisäksi, jotka jo on varattu[28] vuosille 2010–2013. Tämä määrä otetaan otsakkeen 4 enimmäismäärään nähden jäävästä liikkumavarasta, jonka mukaan 998 miljoonaa euroa on käytettävissä tänä ajanjaksona.

Lisäksi talousarvion kokonaistarkastelun puitteissa tullaan harkitsemaan tuen määrän edelleen nostamista niin, että se heijastaa näihin kumppaneihin suuntautuvan politiikan tavoitetasoa.

5.2 Yhteisön osallistumisesta saatava lisäarvo, ehdotuksen johdonmukaisuus muiden rahoitusvälineiden kanssa sekä mahdolliset synergiaedut

Ehdotuksen pohjana on ajatus jakaa Euroopan integraatiosta saadut kokemukset itäeurooppalaisten naapuriemme kanssa ja asteittain lisätä niiden osallistumista EU:n politiikkaan. Eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen säädöskehyksellä voidaan hyvin tukea niitä yhteistyötoimia, jotka ovat osa itäistä kumppanuutta. Tämän toteuttaminen niin, että samalla säilytetään muille ENP-maille (Välimeren alueella) suunniteltu tuen määrä, edellyttää rahoitusvälineen taloudellisten resurssien lisäämistä otsakkeen 4 liikkumavarasta. Ehdotetun lisäyksen tulisi olla toteutettavissa ilman ENPI-asetuksen virallista tarkistusta, koska lisäys pysyy rahoitusnäkymää koskevan toimielinten sopimuksen 37 kohdan sallimissa 5 prosentin joustavuuden puitteissa[29].

Myös muita rahoitusvälineitä voidaan käyttää itäisen kumppanuuden toteuttamiseen silloin, kun tietyt toimet kuuluvat niiden soveltamisalaan.

5.3 Ehdotuksen tavoitteet ja odotetut tulokset sekä näihin liittyvät indikaattorit toimintoperusteisessa johtamismallissa

Tavoite

Itäisen kumppanuuden yleisenä tavoitteena on tiivistää suhteita EU:n ja sen naapurien välillä ja edistää niiden uudistuksia pyrkimällä seuraaviin toiminnallisiin tavoitteisiin :

1. tuki kumppanimaiden uudistuksille kokonaisvaltaisen instituutioiden kehittämisohjelman avulla, joka kohdentuu kaikkiin olennaisiin yhteistyön alueisiin;

2. itäisen kumppanuuden monenvälinen ulottuvuus , joka sisältää tuen rajoitetulle määrälle keskeisiä aloitteita;

3. pyrkimys kaventaa kumppanimaan alueiden välisiä taloudellisia ja sosiaalisia eroja ja lisätä niiden sisäistä koheesiota tukemalla taloudellista ja sosiaalista kehitystä.

Tulokset

- edistyminen sovittujen uudistusten toteuttamisessa;

- lainsäädännön lähentäminen yhteisön säännöstöön;

- sisäisten taloudellisten erojen kaventaminen;

- sisäisen vakauden lisääminen;

- monenvälisen kehyksen toimivuus;

- keskeisten aloitteiden toteuttaminen.

Indikaattorit

- assosiaatiosopimusten täyttyneiden edellytysten määrä;

- korruption väheneminen;

- keskeisten aloitteiden toteuttamisvauhti;

- kokousten lukumäärä ja foorumien tekemän työn tulokset;

- taloudellisten ja sosiaalisten erojen kaventuminen;

- sisäisten konfliktien määrän väheneminen.

5.4 Toteutustapa (alustava)

Lisärahoitusta kanavoidaan ENPI:n maa- ja alueohjelmien kautta varainhoitoasetuksen säännösten mukaisesti.

6. SEURANTA JA ARVIOINTI

6.1 Seurantamenettely

Komissio seuraa ulkoisen yhteistyönsä edistymistä kaikilla tasoilla:

- panos (erityisesti rahoitusvirrat: sitoumukset, sopimukset ja maksut);

- toiminta/tuotos (hankkeiden ja ohjelmien toteuttaminen, komission lähetystöjen paikalla tekemä sisäinen seuranta) ja

- edistyminen/tulos (ulkoinen tulosperusteinen seurantajärjestelmä[30]) ja vaikutus .

Jokaisen yhteistyöalan erityistavoitteet ja odotetut tulokset sisältyvät maa- ja/tai alueohjelmiin.

Kumppanimaille ja -alueille annettavan pitkän aikavälin ulkoisen avun ohjelmasuunnittelu hoidetaan strategia-asiakirjojen (enintään 7 vuotta) ja maa- ja alueohjelmien (3–4 vuotta) valmistelun yhteydessä. Näistä ohjelmasuunnitteluasiakirjoista tehdään väliarviointi, mikä antaa mahdollisuuden ohjelmasuunnittelun painopistealueiden mukauttamiseen.

6.2 Arviointimenettely

Nykyisten sääntöjen mukaisesti ja ottaen huomioon suunniteltujen toimien laaja-alaisuus on luotu arviointijärjestelmä, joka kattaa eri toimintatasot.

Varsinkin varainhoitoasetuksessa edellytetään kaikkien (merkittävien) toimintojen säännöllistä arviointia[31]. Laaja-alaisista lakisääteisistä velvoitteista tehtävät arvioinnit[32] ovat tarpeellisia ja niitä tehdään parhaillaankin.

7. Petostentorjunta

Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen sekä petosten ja väärinkäytösten torjuminen ovat olennainen osa ENPI-asetusta.

Sopimusten ja maksujen hallinnollinen valvonta on edunsaajamaissa toimivien komission lähetystöjen vastuulla.

Lähetystöistä[33] valvotaan kutakin ENPI-asetuksen mukaisesti rahoitettua toimintoa hankkeen elinkaaren kaikissa vaiheissa.

Huomiota kiinnitetään erityisesti menolajiin (menojen tukikelpoisuus), talousarvioiden noudattamiseen (tosiasialliset kustannukset) ja tositteiden sekä niihin liittyvien asiakirjojen tarkastamiseen (kustannusten todentaminen).

8. YKSITYISKOHTAINEN ERITTELY TARVITTAVISTA RESURSSEISTA

8.1 Ehdotuksen tavoitteet ja niihin liittyvät rahoituskustannukset nykyisten määrärahaosuuksien lisäksi

Maksusitoumusmäärärahoina, milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)

(Sarakkeessa ilmoitetaan tavoitteet, toiminta ja tuotokset) | Vuosi 2010 | Vuosi 2011 | Vuosi 2012 | Vuosi 2013 | YHT. |

Arvioidut kokonais-kustannukset | Arvioidut kokonais-kustannukset | Arvioidut kokonais-kustannukset | Arvioidut kokonais-kustannukset | Arvioidut kokonais-kustannukset |

8.2 Hallintomenot

8.2.1 Henkilöstön määrä ja jakautuminen

Toiminnan hallinnointiin tarvittava lisähenkilöstö (toimien ja/tai virkojen määrä kokoaikaiseksi muutettuna) |

Laji | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |

Momentilta XX 01 02 rahoitettava henkilöstö[36] | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Muu henkilöstö[37] rahoitetaan entisestä BA-budjettikohdasta 19.01.04.02 | 0 | 6 | 12 | 25 | 35 |

Vuosittain tarvittavan lisähenkilöstön kokonaismäärä | 0 | 18 | 27 | 40 | 50 |

8.2.2 Toimintaan liittyvien tehtävien kuvaus

Komission päätoimipaikkaan perustetaan pieni ryhmä (3 hallintovirkamiestä ja 1 hallintoavustaja), joka ohjaa neljän aihekohtaisen foorumin perustamista ja koordinoi niiden työtä komission valmisteluasiakirjan kuvauksen mukaisesti. Ryhmä avustaa foorumien koordinaattoreita kokousten suunnittelussa, järjestämisestä ja johtamisessa. Se myös varmistaa, että raportointia on riittävästi ja tietoa jaetaan.

Yhteensä viisi lisätointa tai -virkaa kohdennetaan toiminnan kannalta keskeisiin yksiköihin, niin että ehdotettujen kahden- ja monenvälisten toimien komissiossa aiheuttamasta työmäärästä selvitään. Kutakin komission kuudesta kumppanimaan lähetystöstä vahvistetaan yhdellä hallintovirkamiehellä (yhteensä kuusi).

Uusia sopimussuhteisia (ja/tai paikallisia) toimihenkilöitä ja muuta väliaikaista henkilöstöä (suunniteltu lukumäärä on 61) tarvitaan eniten lähetystöihin[38] työvoimavaltaisia yhteistyötoimia varten, joita toteutetaan itäiseen naapuruuteen suunnatuilla taloudellisilla lisäresursseilla.

8.2.3 Henkilöresurssien lähteet (henkilöstösääntöjen alainen henkilöstö)

( Korvattavan tai jatkettavan ohjelman hallinnointiin osoitetut tämänhetkiset virat ja/tai toimet

( Vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvässä vuotta n koskevassa menettelyssä jo myönnetyt virat ja/tai toimet

X Vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvässä seuraavassa menettelyssä pyydettävät virat ja/tai toimet

( Hallinnoinnista vastaavan henkilöstön nykyisten virkojen ja/tai toimien uudelleenjärjestely

( Vuodeksi n tarvittavat virat ja/tai toimet, jotka eivät sisälly vuosistrategiaan ja alustavaan talousarvioesitykseen liittyvään, vuotta 2009 koskevaan menettelyyn

Henkilöstö- ja hallintoresurssien tarve katetaan osuudesta, joka voidaan myöntää hallinnoivalle pääosastolle vuotuisessa määrärahojen jaossa ottaen huomioon talousarviorajoitukset.

8.2.4 Muut viitemäärään sisältyvät hallintomenot (XX 01 04/05 – hallintomenot)

milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)

Budjettikohta (numero ja otsake) | Vuosi n | Vuosi n+1 | Vuosi n+2 | Vuosi n+3 | Vuosi n+4 | Vuosi n+5 ja myöh. | YHT. |

Muu tekninen ja hallinnollinen apu |

- sisäinen |

- ulkoinen |

Tekninen ja hallinnollinen apu yhteensä |

Näiden aloitteiden toteuttamiseksi hallintomenojen taso on asetettu 3 prosenttiin maksusitoumusmäärärahojen kokonaismäärästä. Lisäksi on pyritty laskemaan tästä määrästä rahoitettava sellainen henkilöstö, jota tarvitaan hallinnoimaan lisäresursseja. Tässä vaiheessa on vaikeaa mennä pidemmälle, ja sen vuoksi edellä olevaa taulukkoa ei ole tehty loppuun. Hallinnollista tai teknistä apua pyydetään aloitteiden toteuttamiseksi, ja tämä tehdään tässä rahoitusselvityksessä määritetyn hallinnollisten menojen enimmäismäärän puitteissa.

8.2.5 Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot, jotka eivät sisälly viitemäärään

milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)

Laji | 2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 |

Virkamiehet ja tilapäiset toimihenkilöt (XX 01 01) | 0 | 2,350 | 2,838 | 2,838 | 2,838 |

Momentilta XX 01 02 rahoitettava henkilöstö (ylim. toimihenkilöt, kansall. asiantuntijat, sopimussuhteinen henkilöstö jne.) | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 |

Henkilöstömenot ja niihin liittyvät menot yhteensä (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 0 | 2,350 | 2,838 | 2,838 | 2,838 |

Laskelma – Virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt

(Tarvittaessa viitataan kohtaan 8.2.1)

Vuoden 2010 osalta:

5 (päätoimipaikan virkamiestä) x 122 000 euroa (talousarvion vakiokustannukset) = 610 000

6 (lähetystöjen virkamiestä) x 290 000 euroa (arvioidut kustannukset) = 1 740 000

( 610,000+ 1,740,000= 2,350,000

Vuosien 2011–2013 osalta:

9 (päätoimipaikan virkamiestä) x 122 000 euroa (talousarvion vakiokustannukset) = 1 098 000

6 (lähetystöjen virkamiestä) x 290 000 euroa (arvioidut kustannukset) = 1 740 000

( 1,098,000 + 1,740,000= 2,838,000

Henkilöstö- ja hallintoresurssien tarve katetaan osuudesta, joka voidaan myöntää hallinnoivalle pääosastolle vuotuisessa määrärahojen jaossa ottaen huomioon talousarviorajoitukset.

8.2.6 Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään

milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella)

2009 | 2010 | 2011 | 2012 | 2013 | YHT. |

XX 01 02 11 01 – Virkamatkat | 0,93 | 0,129 | 0,129 | 0,129 | 0,48 |

XX 01 02 11 02 – Konferenssit ja kokoukset | 0,10 | 0,10 | 0,10 | 0,10 | 0,4 |

XX 01 02 11 03 – Komiteoiden kokoukset |

XX 01 02 11 04 – Selvitykset ja kuulemiset |

XX 01 02 11 05 - Tietojärjestelmät |

2 Muut hallintomenot yhteensä (XX 01 02 11) |

3 Muut hallintomenojen kaltaiset menot (eritellään budjettikohdittain) |

Hallintomenot yhteensä lukuun ottamatta henkilöstömenoja ja niihin liittyviä menoja (EIVÄT sisälly viitemäärään) | 0 | 0,193 | 0,229 | 0,229 | 0,229 | 0,88 |

Laskelma – Muut hallintomenot, jotka eivät sisälly viitemäärään

Virkamatkat

Vuoden 2010 osalta:

6 lähetystöjen virkamiestä x 8 000 (vuotuiset vakiokustannukset) = 48 000

5 päätoimipaikan virkamiestä x 6 virkamatkaa x 1 500 euroa/virkamatka = 45 000

Vuosien 2010–2013 osalta:

9 päätoimipaikan virkamiestä x 6 virkamatkaa x 1 500 euroa/virkamatka = 81 000

12 lähetystöjen virkamiestä x 8 000 (vuotuiset vakiokustannukset) = 96 000

( 81,000 + 96,000 = 177,000

Konferenssit

Vuodesta 2010 alkaen: yksi vuotuinen kansainvälinen konferenssi Brysselissä, kustannukset 100 000

Henkilöstö- ja hallintoresurssien tarve katetaan osuudesta, joka voidaan myöntää hallinnoivalle pääosastolle vuotuisessa määrärahojen jaossa ottaen huomioon talousarviorajoitukset.

[1] http://ec.europa.eu/world/enp/index_en.htm

[2] Tässä tiedonannossa itäisillä kumppaneilla (tai kumppaneilla) tarkoitetaan niitä Itä-Euroopan ja Etelä-Kaukasian maita, joita Euroopan naapuruuspolitiikka koskee: Armenia maita, joita Euroopan naapuruuspolitiikka koskee: Armenia, Azerbaidžan, Georgia, Moldova, Ukraina ja Valko-Venäjä.

[3] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1638/2006, annettu 24 päivänä lokakuuta 2006.

[4] Tiedonannossaan Euroopan naapuruuspolitiikan lujittamisesta (KOM (2006) 726, 4. joulukuuta 2006) ja vahvasta Euroopan naapuruuspolitiikasta (KOM (2007) 774, 5. joulukuuta 2007) ja varsinkin epävirallisessa asiakirjassaan ” ENP — a path towards further economic integration ” (ks. http://ec.europa.eu/world/enp/pdf/non-paper_economic-integration_en.pdf komissio on määrittänyt laaja-alaisen ja syvälle ulottuvan vapaakauppasopimuksen luonteen ja edut.

[5] Tällä hetkellä vain Azerbaidžanin ja Valko-Venäjän jäsenyysneuvottelut WTO:n kanssa ovat kesken.

[6] Tähän sisältyy niiden maataloustuotteiden määrän rajoittaminen, joita kaupan täydellinen vapauttaminen ei koske. Ks. ”Vahva Euroopan naapuruuspolitiikka”, KOM (2007) 774, 5. joulukuuta 2007.

[7] Ukrainan ja Georgian kanssa käydään neuvotteluja, ja tätä koskeva ehdotus on esitetty Moldovalle. Neuvottelujen tuloksena tehtävät sopimukset sisällytetään myöhemmin laaja-alaisiin ja syvälle ulottuviin vapaakauppa-sopimuksiin.

[8] KOM(2007) 774.

[9] Vuoden 2007 tilastoista päätellen ja olettaen, että hakemusten määrä ei muutu, kaikkien kuuden kumppanin viisumimaksuista luopumisen vuotuiset kustannukset olisivat kaikkiaan noin 75 miljoonaa euroa kaikkien Schengen-alueeseen kuuluvien jäsenmaiden osalta. Myös Schengen-alueeseen kuulumattomia jäsenvaltioita kehotettaisiin harkitsemaan viisumista perittävistä maksuista luopumista.

[10] EU:n ja Ukrainan huippukokouksessa syyskuussa 2008 päätettiin aloittaa vuoropuhelu vastavuoroisesta viisumivapaasta matkustamisesta pitkän tähtäimen tavoitteena.

[11] Selvityksen pohjana on komission tuleva tiedonanto uusista taidoista uusia työpaikkoja varten, ja se täydentää sitä.

[12] Jatkuvana huolenaiheena on tärkeiden hiilivedyn siirtoputkien läheinen sijainti konfliktialueisiin nähden. Etelä-Kaukasian epävakaisuus voi uhata myös alueen energiavarmuutta. Hyvin iso georgialainen vesivoimalaitos sijaitsee Abhasian reunamilla. Georgia myy sähköä Armenialle ja Azerbaidžanille. Kaasutoimitukset Venäjältä Armeniaan tulevat Georgian kautta. Tärkein kaasuputki Venäjältä Balkanille kulkee Moldovan Transnistrian alueen halki. Nämä tekijät vaikuttavat sijoittajien luottamukseen, Kaukasian läpi tapahtuvan energiansiirron kestävyyttä koskeviin näkymiin ja EU:n strategiaan varmistua uusista keskiaasialaisista energiantoimittajista.

[13] Energian toimitusvarmuutta ja energia-alan yhteisvastuullisuutta koskeva EU:n toimintasuunnitelma, KOM (2008) 744.

[14] Tässä tiedonannossa mainitut yhteisymmärryspöytäkirjat eivät ole oikeudellisesti sitovia.

[15] Ks. komission keväällä 2007 laatimaa epävirallista asiakirjaa ENP — Thematic Dimension , http://ec.europa.eu/world/enp/pdf/non-paper_thematic-dimension_en.pdf.

[16] EU:n lainsäädäntöä ja standardeja esitellään ja niistä keskustellaan edelleen myös kahdenvälisissä temaattisissa alakomiteoissa.

[17] Komission yksiköt määrittivät keväällä 2007 tarvittavien toimien laajuuden epävirallisessa asiakirjassa ENP – a path towards further economic integration http://ec.europa.eu/world/enp/pdf/non-paper_economic-integration_en.pdf.

[18] Islanti, Liechtenstein, Norja ja EU:n jäsenvaltiot.

[19] Varsinkin TRACECAn puitteissa (Transport Corridor Europe Caucasus Central Asia).

[20] KOM(2006) 846 lopullinen/2, 23.2.2007.

[21] Kesäkuussa 2008 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajavaltion päätelmät, 78 kohta.

[22] Tätä alaa koskeva työ on jo aloitettu INOGATE-ohjelmalla.

[23] Perustuu ENPI-välineen maksumäärärahalaskelmiin vuonna 2006.

[24] Hallintomenoihin (BA-budjettikohta) sisältyy muun muassa sopimussuhteisen henkilöstön palkkaamiseen liittyviä menoja lähetystöissä sekä selvityksiä, asiantuntijatapaamisia, tiedotusta ja julkaisuja, joilla on suora yhteys ohjelman tavoitteiden saavuttamiseen.

[25] Katso toimielinten sopimuksen 19 ja 24 kohta.

[26] Tähän sisältyvät sekä päätoimipaikan virkamiehet että kuudessa kyseisessä lähetystössä taloudellista tukea varten tarvittava sopimussuhteinen henkilöstö. Ks. yksityiskohtainen erittely 8.2.1 kohdassa Henkilöstön määrä ja jakautuminen .

[27] Armenia, Azerbaidžan, Georgia, Moldova, Ukraina ja Valko-Venäjä.

[28] Näihin lukuihin ei sisälly komission tuore lupaus tuesta Georgialle.

[29] Oletuksena on, että ylimääräiset resurssit, jotka otetaan käyttöön kriisitilanteissa (kuten miehitettyyn palestiinalaisalueeseen tai Georgiaan liittyvissä tilanteissa), eivät sisälly kyseiseen 5 prosenttiin, koska niillä vastataan objektiivisesti todettuihin pitkän aikavälin olosuhteisiin, jotka on tarkasti perusteltu, ja joista komissio, neuvosto ja parlamentti sopivat vuotuisessa budjettimenettelyssä.

[30] Tulosperusteisen seurantajärjestelmän avulla voidaan arvioida nopeasti hankkeen tai ohjelman toimivuutta sekä sen laajempia seurauksia. Sen avulla komissio saa hankekokonaisuudestaan puolueettomia arvioita. Yhden johdonmukaisen lähestymistavan käyttö varmistaa sen, että komissiolla on käytettävissään vertailukelpoista tietoa kaikilta alueilta, joille se antaa ulkoista apua.

[31] Tämä johtaa yksittäisten toimintojen (esimerkiksi kehityshankkeet), ohjelmien (esimerkiksi maakohtaiset strategiat) ja politiikan alojen tai teemojen arviointiin (esimerkiksi liikenne- tai tasa-arvokysymykset).

[32] Esimerkiksi johdonmukaisuudesta, täydentävyydestä ja koordinoinnista.

[33] Ne valtuuttavat komission (petostentorjuntaviraston) tekemään paikan päällä tarkastuksia ja todentamisia 11 päivänä marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2185/1996 mukaisesti.

[34] Kyseisen henkilöstön kustannukset EIVÄT sisälly viitemäärään.

[35] Sisältää ulkosuhteiden pääosaston virkamiehet ja väliaikaisen henkilöstön sekä muiden yksiköiden viisi virkamiestä.

[36] Kyseisen henkilöstön kustannukset EIVÄT sisälly viitemäärään.

[37] Kyseisen henkilöstön kustannukset sisältyvät viitemäärään. Tämä koskee sopimussuhteisia toimihenkilöitä ja väliaikaista henkilöstöä (entinen BA-budjettikohta 19.01.04.02).

[38] Sopimussuhteista lisähenkilöstöä tarvitaan myös päätoimipaikassa keskitetysti toteutettavia alueellisia yhteistyötoimia varten.

[39] Tässä olisi viitattava asianomaisia toimeenpanovirastoja koskeviin rahoitusselvityksiin.