FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 14.11.2008 
SEK(2008) 2761 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
 
Oheisasiakirja 
seuraavaan ehdotukseen: 
 
NEUVOSTON ASETUS 
 
yhteisön valvontajärjestelmästä yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisen 
varmistamiseksi 
  
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
{KOM(2008) 721 lopullinen} 
{SEK(2008) 2760} 
FI 2   FI TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
Kun komissio valmisteli yhteise n kalastuspolitiikan (YKP) va lvontajärjestelmän uudistamista 
koskevaa ehdotustaan, se toteutti perusteel lisen vaikutusten arvioinnin tarkoituksenaan 
analysoida, millaisia seurauksia olisi niillä eri vaihtoehdoilla, joilla EU:n kalastusalan valvontajärjestelmän nykyongelmat voitaisiin ra tkaista. YKP:n val vontajärjestelmässä on 
perustavanlaatuisia puutteita, joihin ovat kiinnitt äneet huomionsa sekä Euroopan komissio
1 
että Euroopan tilintarkastustuomioistuin2. Valvontajärjestelmä ei myös kään ole niin  tehokas ja 
toimiva kuin se voisi olla. Sen vuoksi on tarp een ottaa käyttöön johdo nmukainen ja tehokas 
valvontajärjestelmä YKP:n sääntöjen täysim ääräisen täytäntöönpanon ja asianmukaisen 
noudattamisen varmistamiseksi. Näin voidaan  varmistaa elollisten vesiluonnonvarojen 
hyödyntäminen kestävällä tavalla. 
Komissio on tehnyt muutosehdotuksia tilanteen pa rantamiseksi. Tässä ra portissa arvioidaan 
muutosten mahdollisia vaikutuksia valvonnan tehokkuuteen ja toimivuuteen sekä sääntöjen 
noudattamiseen, kuten myös sitä, miten todennäköise sti nykyisillä ja tule villa investoinneilla 
saavutetaan optimaaliset hyödyt (erityisesti kalakantojen elpyminen) kalastusalan 
kestävyyden varmistamiseksi. 
Eri vaihtoehtojen tutkimista ja analysointia vart en tarvittavien tietojen saamiseksi ja kaikkien 
sidosryhmien kuulemiseksi varhaisessa vaihee ssa järjestettiin laaja kuuleminen, johon 
osallistuivat jäsenvaltiot, ka lastusala ja muut intressita hot. Lisäksi komissio teetätti 
ulkopuolisilla asiantuntijoilla seitsemää kalaka ntaa (joista useimmat elvyttämissuunnitelman 
alaisia) koskevan tapaustutkimuksen joidenkin tä ssä raportissa esitettyjen väitteiden tueksi. 
Raportissa käsitellään seuraavia vaihtoehtoja: 
- Vaihtoehto 1: Ei muutosta nykyisee n. Jatketaan nykyistä toimintalinjaa ja 
keskitytään olemassa olevan lainsä ädännön täytäntöönpanoon ja soveltamiseen.  
 Muunnelma 1: Ei toimintalinjan muutos ta, nykyinen til anne jatkuu ennallaan 
 Tämän muunnelman pääolettamus on, että  nykyinen valvontapolitiikka riittää 
varmistamaan YKP:n tavoitteita tukevan sääntöjenmukaisen toiminnan ja että suurin 
ongelma on voimassa olevien lainsäädän töön perustuvien vaatimusten heikko 
täytäntöönpano jäsenvaltioissa. Komissi o on useaan otteeseen ilmaissut syvän 
huolensa jäsenvaltioiden riittämä ttömästä toiminnasta tältä osin.3 Ongelmien 
ratkaisemiseksi voitaisiin korostaa voimassa olevan lainsäädännön parempaa täytäntöönpanoa. Nykyisessä järjestelmässä on kuitenkin merkittä viä puutteita, kuten 
lainsäädäntökehyksen monimutkaisuus, yhteisten tarkastu sstandardien sekä 
yhdenmukaisen ja riittävän varoittavan seuraamusjärjestelmän puuttuminen ja 
komission rajallinen toimivalta. Näitä ongelmia ei voitaisi tässä vaihtoehdossa ratkaista, eikä tilanne paranisi. 
 Muunnelma 2: Voimassa olevan lain säädännön täytäntöönpano ja soveltaminen 
soveltamisasetusten avulla 
 Tämän muunnelman pääolettamus on – vaih toehtona sille, että  nykytilannetta vaan 
jatkettaisiin sellaisenaan – että voitaisiin keskittyä vielä keskeneräisen täytäntöönpanolainsäädännön hyväksymiseen. Se , että monia soveltamisasetuksia ei 
                                                
 
1 Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanon 
valvonnasta jäsenvaltioissa 2003–2005, KOM(2007) 167 lopull., 10.4.2007. 
2 Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 7/2007 yhteisön vesiluonnonvarojen 
säilyttämissääntöjä koskevista valvonta-, tarkastus- ja seuraamusjärjestelmistä. 
3 KOM(2007) 167. 
FI 3   FI ole vielä hyväksytty, est ää valvonta-asetusta saavuttamasta täysimittaista 
vaikutustaan. Lähestymistapa tarkoittaa kui tenkin, että nykyiseen monimutkaiseen 
sääntöverkkoon lisätään epäsystemaattisella  tavalla uusia sääntöjä yksittäisiin 
poliittisiin vaatimuksiin tai kalastusalan kr iisitilanteisiin vastaamiseksi. Vaikka 
kaikki soveltamisasetukset hyväksyttäisii n, uutta lähestymistapaa valvontaan ja 
tarkastuksiin ei voita isi laatia. Lisäsäännökset lisäis ivät nykysääntöje n hajanaisuutta, 
ja lainsäädäntökehyksestä tulisi entistä  monimutkaisempi. Noidankehä pyörisi 
edelleen: koska heikkojen tieto jen perusteella ei voida laa tia luotettavia tieteellisiä 
lausuntoja, tehdään kestämättömiä hoitopäät öksiä, mikä johtaa ka ntojen liialliseen 
hyödyntämiseen. Vaikka tilanne muutaman elvyttämissuunnitelman ja erityisedellytysten alaisen kannan kohdalla paranisikin, yleisenä suuntauksena olisi 
kiintiöiden pieneneminen. Komission ja sen tarkastajien valtuudet pysyisivät 
rajallisina. Komission toimintakyvyttömy yden vastineena olisi edelleenkin 
kansallisten oikeusjärjestelmien salliva suhtautuminen rikkomuksiin, oikeudellisista 
tai menettelyllisistä syistä johtuva epätyydyttävä seuranta sekä puutteellinen tiedotus seuraamuksista ja aiemmista sääntöjen noudattamatta jättämisistä. 
- Vaihtoehto 2: Valvonta-asetuksen uudelleen laatimin en yhdistettynä 
käytännesääntöihin 
 Lähestymistapa, jossa uudistuksen toteut tamiseksi yhtenäinen lainsäädäntökehys 
yhdistetään käytännesääntöjen ta i parhaita käytäntöjä koske vien ohjeiden kaltaiseen 
ohjausvälineeseen, voisi jossain määrin auttaa parantamaan nykyistä 
valvontajärjestelmää. Koska tässä lä hestymistavassa perustana olisivat 
jäsenvaltioiden vuosien mittaan kehittämät  aloitteet, kansallisten viranomaisten 
toteuttamien valvonta- ja tarkastustoimien  koordinointi paranisi yhteisön tasolla, kun 
komissio vahvistaisi val vonta- ja tarkastusstrat egioita ja kansallisia 
valvontaresursseja yhdistettäis iin yhteiskäyttöä varten. Ka nsalliset valvontaresurssit 
tulisivat näin käytetyiksi mahdollisimman järkiperäisesti ja tehokkaasti. Jotkut 
kalastukset voisivat elpyä yhteen laivastonos aan kohdistetuista yksipuolisista 
toimista, mutta tällaisen lähestymistava n myötä nykyisten säännösten sisältö ei 
muuttuisi eikä käyttöön otet taisi uusia säädöksiä, ja tämä  lähestymistapa olisi liian 
suuresti riippuvainen jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti täytäntöönpanosta. Vaikka 
nykyiset säännökset laadittais iin uudelleen, jäse nvaltiot tarvitsisivat silti uuden 
lainsäädäntökehyksen, jossa on uudet pakolliset välineet YKP:n sääntöjen tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi. Sen vuoksi lainsäädännön konsolidointi yhdistettynä 
ohjaustoimenpiteisiin ei riittäisi. 
- Vaihtoehto 3: Sääntelyväline uuden velvoittavan asetuksen muodossa 
 Kolmas arvioitavaksi esitetty vaihto ehto oli uudistuspake tin täytäntöönpano 
säädöstekstillä, joka olisi EU:n tasolla velvoittava. Tämän vaihtoehdon tarkoituksena 
on luoda tasavertaiset toimint aedellytykset koko EU:ssa, mitä  sekä jäsenvaltiot että 
kalastusala ovat pontevasti vaatineet. Se varmistaisi YKP:n sääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen koko EU:ssa se kä kaikkien kalastajien syrjimättömän 
kohtelun. Tämä sääntelyväline olis i kokonaisvaltaiseen ja yhdennettyyn 
valvontapolitiikkaan liittyvien tavoitteiden mukainen, ja se  kattaisi kaikki valvontaan 
liittyvät kysymykset mereltä kulut tajan ruokapöytään. Asianmukaisten 
valvontatoimenpiteiden täytäntöönpanon myöt ä myös laivastoon te htäisiin joitakin 
tarvittavia rakenteellisia mukautuks ia. Pyyntiponnistusten tehokkaalla ja 
vahvistetulla valvonnalla saatai siin vähennettyä liikakalastusta, joka tällä hetkellä 
keinotekoisesti ylläpitää laivaston kanna ttavuutta ja kannustaa rikkomaan sääntöjä. 
Ylikapasiteettiongelma voita isiin ratkaista ottamalla käyttöön tehokkaat välineet 
FI 4   FI kalastusalusten kapasiteetin valvonnan parantamiseksi. Yhteisten valvonta- ja 
tarkastusstandardien laatiminen toimisi yht eisenä perustana, jolta tasavertaisten 
toimintaedellytysten luominen olisi mahdo llista. Tasavertaisia toimintaedellytyksiä 
edistäisi myös kaikissa jäsenvaltioissa samalla tavoin sovellettava yhdenmukaistettu 
seuraamusjärjestelmä, jossa seuraamukset olisi oikeassa suhteessa laittomasta toiminnasta saatuun hyötyyn. Pakollisen lainsäädäntökehyksen ansiosta komissio voisi varmistaa YKP:n sääntöjen tehokkaan  soveltamisen. Ensinnäkin komission 
valmiudet toteuttaa toimenpiteitä suhteessa  jäsenvaltioiden s ääntöjen noudattamatta 
jättämisen tasoon parantuisivat. Komission tarkastajien parempien toimintavalmiuksien ansiosta jäsenvaltioiden olisi vaikeampi kätkeä YKP:n sääntöjen täytäntöönpanoon lii ttyviä puutteita. Toiseksi komissiolla olisi uusien 
valmiuksiensa ansiosta mahdollisuus varmistaa kalastusmahdollisuuksien parempi hallinnointi. Lisäksi sen olis i helpompi kieltää kalastustoiminta liikakalastuksen 
estämiseksi reaaliaikaisesti omasta aloitteestaan. 
 Alustavat laadulliset ja määrälliset analyysit  osoittavat, että vaikka toiset ehdotetuista 
toimenpiteistä ovat merkityksellisempiä kuin toiset, säännösten laaja-alainen 
noudattaminen saavutetaan todennäköisesti tehokkaimmin, kun koko paketti pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön pikemminkin sitovana kuin esimerkiksi FAO:n 
vastuullisen kalastuksen toimintasääntöje n kaltaisena vapaaehtoisena välineenä. 
 Jos ehdotetut toimenpiteet pannaan täyt äntöön velvoittavalla asetuksella ja jos 
jäsenvaltiot soveltavat tätä asetus ta ja voimassa olevia monivuotisia 
elvyttämissuunnitelmia, kalastusalalle elpyn eiden ja paremmin suojeltujen kantojen 
tuloksena aiheutuva inkrementaalinen ne ttohyöty voisi kymmenessä vuodessa olla 10 
miljardin euron luokkaa. Tällaiseen taloudelliseen hyötyyn liittyy todennäköisesti työpaikkojen nettolisäyksiä, jo lloin kaikilla osa-aloilla sa attaa syntyä yhteensä jopa 
4 000 uutta työpaikkaa. Kalojen tuotannon lisääntyminen voi merkittävästi 
stimuloida uusia työpaikkoja asianomaisilla aloilla ja alueilla. 
 Velvoittavan asetuksen ansi osta kaikkien kantojen sa aliit kasvaisivat noin 270 000 
tonnilla arvolajeja. Tämä olisi merkittävä  tarjonta markkinoille ja aimo harppaus 
kohti kestävää kalastusalaa. 
 Saaliiden kasvun lisäksi syntyy merkittä viä ympäristöhyötyjä, kun kalakannat 
paranevat erityisesti elvyttämissuunnitelmien avulla. Jo pelkästään nämä lisännevät 
arviointikaudella kutukannan biomassaa 830 000 tonnilla. Analyysi osoitti myös, että 
avainlajien biomassan kasvu kääntäisi ek osysteemin nykyisen suuntauksen, koska 
kalastus kohdistuisi alemmas ravintoketjuihin.  
- Vaihtoehto 4: YKP:n valvontapolitiik an keskittäminen EU:n tasolla lisäämällä 
komission ja yhteisön kalastuksenvalvontaviraston toimintavalmiuksia 
 Tässä vaihtoehdossa komissio ja ka lastuksenvalvontavir asto yhdistäisivät 
jäsenvaltioiden tarkastu sresurssit ja kehittäisivät yleise sti hyväksyttyjä st andardeja, ja 
niiden pitkän aikavälin tavoitteena olisi perustaa eräänlainen yhteisön rannikkovalvontajärjestelmä. Se varmista isi YKP:n sääntöjen yhdenmukaisen 
soveltamisen koko EU:ssa ja kaikkien  kalastajien syrjimättömän kohtelun. 
Komissiolla olisi poli isi- ja täytäntöönpanovaltuuksia, jotka helpottais ivat tietojen 
keräämistä mahdollisista rikkomuksista ja näin parantaisivat järjestelmän kokonaistehokkuutta. Tämä edelly ttäisi, että komission ja 
kalastuksenvalvontaviraston henkilöresursse ja ja teknisiä resu rsseja lisättäisiin 
merkittävästi ja tehtäisiin valtavi a taloudellisia investointeja.  
FI 5   FI  Tämä vaihtoehto oli monista syistä hylät tävä jo varhaisessa vaiheessa. Tehtävien 
uudelleenjako komission ja jäsenvaltioide n kesken olisi perustamissopimuksen 
vastaista. Komissio toimisi vahvist amiensa sääntöjen soveltajana ja 
täytäntöönpanijana. Komissiolla olisi m yös yhteisön kalastusaluksia koskeva 
lainkäyttövalta. On vaikea ajatella, että jäsenvaltiot suostuisivat yhtäkkiä luovuttamaan tällaisen vallan ylikansallis elle elimelle. Lisäksi lähestymistapa 
saattaisi olla oikeasuhteisuus - ja toissijaisuusperiaatteid en vastainen. Vaihtoehdolla 
olisi myös epärealistisen suuri vaikut us EU:n talousarvioon henkilöstön ja 
tarkastajien aluksille sijoitt amista koskevien operatiiv isten kustannusten vuoksi. 
Päätelmät 
Kertomuksessa suositetaan, e ttä uudistus pannaan täytänt öön velvoittavan säädöksen 
muodossa, koska voidaan osoitta a, että uudistuspaketilla todennäköisesti saavutetaan 
sääntöjen noudattamisen korkea taso, ja siitä hyötyy koko kalastusala er ityisesti elpyvien 
kalakantojen ansiosta. Lisäksi vapaaehtoisempie n vaihtoehtojen, joihin ei sisälly sääntelyä, 
analyysi näyttäisi osoittavan, että ne olisivat tehottomia. 
Vaikutusten arviointi on osoittanut, että vaihtoehdolla 1 ei saada aikaan merkittävää 
parannusta, koska sillä ei ratkaista yhtä nykyjärjestelmän suurimmista ongelmista eli 
lainsäädäntökehyksen monimutkaisuutta. Kosk a lainsäädäntökehys on hajallaan useissa 
asetuksissa ja sitä on viime vuonna muutettu  monia kertoja, muunnelmassa 2 esitetty 
täytäntöönpanosäännösten määrän kasvattamine n vain lisäisi nykysääntöjen sijainnin 
hajanaisuutta. 
Vaihtoehdossa 2 lainsäädäntökehystä yksinke rtaistettaisiin, mikä osittain parantaisi 
valvontajärjestelmää eräissä jäsenvaltioissa. Koska nykyise n lainsäädännön puutteet eivät 
kuitenkaan poistuisi, ja parannukset riippuisivat  pääasiassa jäsenvaltioiden vapaaehtoisista 
toimista, tällä vaihtoehdolla ei luotaisi kattav aa lähestymistapaa valvontaan eikä tasavertaisia 
toimintaedellytyksiä kaikille sidosryhmille. 
Vaihtoehdossa 3 esitetty kalastuksen valvontajär jestelmän täydellinen uudistus velvoittavalla 
asetuksella vahvistaisi ja yksi nkertaistaisi nykyistä la insäädäntöä, joka on hajallaan monissa 
eri asetuksissa. Sen lisäksi sill ä voidaan kehittää ta rkastuksiin ja valvont aan sovellettava uusi 
yhdenmukainen lähestymistapa, joka kattaa kai kki vaiheet mereltä kuluttajan ruokapöytään, 
luoda toimintakulttuuri, jossa YKP:n sääntöjä  noudatetaan yleisesti ja varmistaa niiden 
tehokas soveltaminen. Tuloksena olisi kokonaisva ltainen ja yhdennetty valvontajärjestelmä, 
joka palauttaa sidosryhmien luottamuksen YKP:hen.