Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Pk-yritykset ja käsiteollisuus Euroopassa"



Virallinen lehti nro C 221 , 07/08/2001 s. 0001 - 0020



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Pk-yritykset ja käsiteollisuus Euroopassa" (2001/C 221/01) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 2. maaliskuuta 2000 työjärjestyksensä 23 artiklan 2 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta "Pk-yritykset ja käsiteollisuus Euroopassa". Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 16. toukokuuta 2001. Esittelijä oli Antonello Pezzini. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30. ja 31. toukokuuta 2001 pitämässään 382. täysistunnossa (toukokuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 107 ääntä puolesta 1:n pidättyessä äänestämästä. 1. Lausunnon tavoitteet 1.1. Käsillä olevan lausunnon taustalla on tarve kuvata Euroopan pien- ja käsiteollisuusyritysten määritelmän sekä siitä alkunsa saaneiden politiikan alojen kehittymistä. Kehityksen seuraamiseksi lausunnossa analysoidaan talous- ja sosiaalikomitean, Euroopan komission, jäsenvaltioiden hallitusten sekä eturyhmien 1990-luvulla toteuttamia toimia. 1.2. Kehityksen kuvaaminen ei kuitenkaan ole lausunnon itsetarkoitus, vaan siinä on tarkoitus analysoida tilannetta jälkikäteen. Analyysi ei ole tyhjentävä, sillä siinä rajoitutaan vain tähänastisiin tärkeimpiin saavutuksiin tai vielä tavoiteltaviin päämääriin. Erityistä huomiota kiinnitetään toimintalinjoihin, joita talous- ja sosiaalikomitea on ehdottanut vuonna 1997 käsityöläisalasta sekä pienistä ja keskisuurista yrityksistä antamassaan lausunnossa(1). Lisäksi on tarkoitus tehdä uudella vuosikymmenellä toteutettavia toimintalinjoja koskevia ehdotuksia. 1.3. Pien- ja käsiteollisuusyritysten tilastollinen määritelmä 1.3.1. Komissio määrittelee pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä antamassaan suosituksessa(2) pienet ja keskisuuret yritykset seuraavasti: "1 artikla 1. Pienet ja keskisuuret yritykset, jäljempänä 'pk-yritykset', määritellään yrityksiksi, - joiden palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja - joiden joko vuosiliikevaihto on enintään 40 miljoonaa euroa tai taseen loppusumma on enintään 27 miljoonaa euroa - ja jotka täyttävät 3 kohdassa määritellyn perusteen riippumattomuudesta. 2. Kun on tarpeen tehdä ero pienten ja keskisuurten yritysten välillä, 'pieni yritys' määritellään yritykseksi - jonka palveluksessa on vähemmän kuin 50 työntekijää ja - jonka joko vuosiliikevaihto on enintään 7 miljoonaa euroa tai taseen loppusumma on enintään 5 miljoonaa euroa - ja joka täyttää 3 kohdassa määritellyn perusteen riippumattomuudesta. 3. Riippumattomia ovat ne yritykset, joiden pääomasta tai äänivaltaisista osakkeista 25 prosenttia tai enemmän ei ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk-yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää. Tämä kynnysarvo voidaan ylittää kahdessa seuraavassa tapauksessa: - jos yritys on julkisten sijoitusyhtiöiden, riskipääomayhtiöiden tai sijoittavien laitosten omistuksessa edellyttäen, että nämä eivät yksin tai yhdessä valvo yritystä, - jos yrityksen pääoma on jakautunut siten, että sen omistuksen määrittäminen ei ole mahdollista, ja jos yritys vakuuttaa voivansa täydellä syyllä olettaa, ettei 25 prosentin suuruinen tai suurempi osuus yrityksestä ole yhden sellaisen yrityksen omistuksessa tai sellaisten yritysten yhteisomistuksessa, joihin ei voida soveltaa tilanteen mukaan joko pk-yrityksen tai pienen yrityksen määritelmää. 4. Laskettaessa 1 ja 2 kohdissa tarkoitettuja kynnysarvoja on siten tarpeen laskea yhteen asiaankuuluvat luvut kyseisen yrityksen ja kaikkien sen suoraan tai epäsuorasti 25 prosentin suuruisen tai suuremman pääoma- tai äänimääräosuuden perusteella hallitsemien yritysten osalta. 5. Kun on tarpeen tehdä ero mikroyritysten ja muiden pk-yritysten välillä, mikroyritykset määritellään yrityksiksi, joiden palveluksessa on vähemmän kuin 10 työntekijää. 6. Kun yritys tilinpäätöksen päivämääränä ylittää tai alittaa henkilöstömäärää koskevat kynnykset tai rahamääräiset ylärajat, yrityksen olisi saatava tai menetettävä pk-yrityksen, keskisuuren yrityksen, pienen yrityksen tai mikroyrityksen asema ainoastaan siinä tapauksessa, että ylitys tai alitus toistuu kahden peräkkäisen tilivuoden aikana. 7. Henkilöstön enimmäismäärä vastaa vuosityöyksiköiden (VTY) määrää, toisin sanoen kokopäiväisten työntekijöiden määrää yhden vuoden aikana, jolloin osa-aikaiset ja kausityöntekijät vastaavat VTY:n osia. Viitteenä käytettävä vuosi on viimeisin hyväksytty tilivuosi. 8. Liikevaihdon ja taseen loppusumman osalta kynnykset koskevat viimeisintä hyväksyttyä tilivuotta. Sellaisten vastikään perustettujen yritysten osalta, joiden kirjanpitoa ei vielä ole hyväksytty, kynnykset on määritettävä tilivuoden kuluessa tehdyn luotettavan arvion perusteella. 2 artikla Komissio muuttaa valittuja liikevaihtoa ja taseen loppusummaa koskevia enimmäismääritelmiä tarvittaessa sekä tavallisesti joka neljäs vuosi tämän suosituksen antamisesta taloudellisen tilanteen muuttumisen huomioon ottamiseksi. 3 artikla 1. Komissio sitoutuu toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen, että 1 artiklassa annettua pk-yritysten määritelmää sovelletaan kaikkiin sen hallinnoimiin ohjelmiin, joissa mainitaan käsitteet 'pk-yritys', 'keskisuuri yritys', 'pieni yritys' tai 'mikroyritys'. 2. Komissio sitoutuu toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet tuottamiensa tilastojen mukauttamiseksi vastaamaan seuraavia kokoluokkia: - ei työntekijöitä - 1-9 työntekijää - 10-49 työntekijää - 50-249 työntekijää - 250-499 työntekijää - 500 työntekijää tai enemmän. 3. Parhaillaan voimassa olevien yhteisön ohjelmien, joissa pk-yritykset määritellään muilla kuin 1 artiklassa mainituilla perusteilla, täytäntöönpanoa jatketaan näitä ohjelmia koskevien päätösten tekohetkellä pk-yrityksinä pidettyjen yritysten hyväksi siirtymäajan. Muutokset näissä ohjelmissa käytettäviin pk-yritysten määritelmiin voidaan tehdä ainoastaan ottamalla käyttöön tämän suosituksen sisältämä määritelmä ja korvaamalla käytetty määritelmä viittauksella tähän suositukseen. Tämän siirtymäajan olisi periaatteessa päätyttävä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 1997. Tämä ei kuitenkaan koske komission näiden ohjelmien perusteella tekemiä oikeudellisesti sitovia sitoumuksia. 4. Kun neljättä yhtiöoikeudellista direktiiviä 78/660/ETY muutetaan, komissio tekee ehdotuksen, että nykyisten perusteiden mukainen pk-yritysten määrittely korvataan viittauksella tähän suositukseen sisältyvään määritelmään. 5. Kaikissa komission antamissa säännöksissä, joissa mainitaan käsite 'pk-yritys', 'keskisuuri yritys', 'pieni yritys' tai 'mikroyritys' tai jokin muu vastaava käsite, viitataan tämän suosituksen sisältämään määritelmään." 1.3.2. Komitea on sitä mieltä, että "pienellä yrityksellä" tulisi tarkoittaa komission suosituksessaan määrittelemiä pien- ja mikroyrityksiä sekä käsiteollisuusyrityksiä, sillä niillä on huomattava taloudellinen ja sosiaalinen merkitys jäsenvaltioissa, joiden lainsäädännössä ne on mainittu. Komitea viittaa myös vuosina 1992(3) ja 1997(4) aiheesta "Käsiteollisuusala sekä pienet ja keskisuuret yritykset" antamissaan lausunnoissa esittämiinsä ja hyväksymiinsä kantoihin. 1.3.3. Jotta lausunnon tavoitteita olisi helpompi ymmärtää, esitetään seuraavassa muutamia ongelmia, jotka liittyvät Euroopan pien- ja käsiteollisuusyritysten määrälliseen tilastointiin. 1.4. Etenkin Euroopan pienyritysten tuotantorakenteesta on saatavilla paljon tietoa, mutta käsiteollisuusyrityksiä koskevat tilastot ovat puutteellisia (tiettyjä Euroopan maita lukuun ottamatta). 1.5. Käsiteollisuuden merkittävää roolia Euroopan taloudessa on usein vaikea määritellä tarkasti ja yhdenmukaisesti. Tämä johtuu käsiteollisuutta koskevien tilastojen puutteellisesta koordinoinnista yksittäisten maiden välillä sekä maiden soveltamista hyvin erilaisista tilastointimenetelmistä. Näin ollen tilastotiedot eivät useinkaan ole vertailukelpoisia, eikä niitä aina ole saatavilla. 1.6. Euroopan unionissa on maatalousalaa lukuun ottamatta noin 19370000 yritystä (1998). Niistä yli 19330000 on pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joiden palveluksessa on keskimäärin kuusi työntekijää. Yrityksistä 5,56 miljoonaa toimii kaupan alalla (vähittäis- ja tukkukauppa) ja 2,21 miljoonaa teollisuusalalla. 1.7. 93 prosentilla yrityksistä on alle yhdeksän, 5,8 prosentilla 10-49 ja vain 0,8 prosentilla yli 50 työntekijää. Tämä tarkoittaa, että maatalousalaa lukuunottamatta 98,8 prosenttia yrityksistä on Eurostatin määritelmän mukaan pienyrityksiä. 1.7.1. Pk-yritykset työllistävät Euroopassa kaikkiaan 66 prosenttia työvoimasta, kun vastaava luku on Yhdysvalloissa 42 prosenttia ja Japanissa 33 prosenttia. Tämä tarkoittaa, että pk-yritysten rooli työllisyyden edistäjänä on Euroopassa merkittävämpi kuin Euroopan kanssa välittömästi kilpailevilla muilla maantieteellisillä alueilla. 1.7.2. Yksittäisten valtioiden osalta yrityksiä on eniten Italiassa (3940000 yritystä), Saksassa (3515000 yritystä) ja Ranskassa (2325000 yritystä). Italiassa, Ranskassa, Kreikassa ja Espanjassa on eniten mikroyrityksiä (alle 9 työntekijää), kun taas Saksassa ja kaikissa muissa EU:n jäsenvaltioissa on eniten pk-yrityksiä (10-249 työntekijää). Taulukko 1 - Yritykset Euroopan unionin jäsenvaltioissa (lukuun ottamatta maatalousyrityksiä) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Euroopan pk-yritysten seurantakeskus. Taulukko 2 - Euroopan unionissa toimivien yritysten tärkeimmät indikaattorit (lukuun ottamatta maatalousyrityksiä) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Euroopan pk-yritysten seurantakeskus. Taulukko 3 - Työvoiman jakautuminen (%) yksityisyrityksiin (lukuun ottamatta maatalousyrityksiä) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Euroopan pk-yritysten seurantakeskus. Taulukko 4 - Yritysten määrä ja koko aloittain (lukuun ottamatta maatalousyrityksiä) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Euroopan pk-yritysten seurantakeskus. 1.8. Tilastotietojen perusteella voidaan ilmoittaa muiden kuin maatalousyritysten lukumäärä Euroopassa, mutta on vaikea arvioida, mitkä yrityksistä ovat käsiteollisuusyrityksiä ja mikä on Euroopan maatalousyritysten lukumäärä. Maatalousyritysten kokonaismäärän puuttuminen on merkittävä puute, kun otetaan huomioon maatalouden rooli Euroopan pohjavesitasapainon ylläpitämisessä sekä yleensä ympäristönsuojelussa ja maaseudun kehittämisessä. 1.9. Viime vuosina on komission toimien ansiosta ollut mahdollista ilmoittaa yritysten lukumäärä Euroopassa entistä tarkemmin, mutta on vaikea arvioida, mitkä niistä ovat käsiteollisuusyrityksiä. Tietyissä maissa käsiteollisuusyrityksiksi luokiteltavien yritysten ja niiden työntekijöiden määrä on aliarvioitu, sillä sovelletut määritelmät ja/tai kriteerit ovat yleensä rajoittavia. Esimerkiksi Espanjassa käsiteollisuusyrityksiä on virallisten tietojen mukaan noin 15000, joka on luultavasti todellisuutta alhaisempi luku. Sitä vastoin toisissa maissa, joissa käsiteollisuusyritysten lukumäärä arvioidaan vain alle yhdeksän työntekijän yritysten perusteella, voidaan käsiteollisuusyritysten lukumäärä yliarvioida. 1.10. Oikeudellinen määritelmä vaikuttaa myös käsiteollisuusyrityksen kokoon. Esimerkiksi maissa, joiden lainsäädännössä ei rajoiteta käsiteollisuusyritysten kokoa, kyseiset yritykset ovat paljon suurempia kuin maissa, joissa yrityskoko on määritelty lakisääteisesti. 1.11. Näistä lyhyistä pohdinnoista ilmenee, että eurooppalaisen tilastollisen menetelmän puuttuminen käsiteollisuusyritysten määrän arvioimiseksi vaikeuttaa alan tarkkaa kuvausta. Tästä aiheutuu kolme pääongelmaa: - Käsiteollisuusalasta ei tällä hetkellä voida esittää määrällisiä tietoja Euroopan tasolla, koska jäsenvaltioiden lainsäädännöissä esitetyt määritelmät ja tilastointimenetelmät ovat erilaisia. - Yhteisiin vähimmäiskriteereihin perustuvaa tilastollista menetelmää ei ole olemassa. - Alan todelliset mittasuhteet vääristyvät. 1.12. Viisitoista käsiteollisuusalan eurooppalaista asiantuntijaa (yksi kustakin jäsenvaltiosta) hyväksyi toisessa Euroopan käsiteollisuusalan tilastoja käsittelevässä seminaarissa(5) vuonna 1996 päätöslauselman, jonka mukaan tulisi aloittaa yhteiset tutkimukset päätavoitteena ratkaista kyseiset tilastolliset ongelmat. 1.13. Odotettaessa alalla tapahtuvaa metodologista kehitystä(6) lausunnossa pyritään ryhmittämään käytettävissä olevat tiedot komitean vuonna 1996 antamassa lausunnossa esitettyjen kolmen eri lähestymistavan mukaan: alakohtainen ja kokoon perustuva lähestymistapa, ammatillinen lähestymistapa ja taideteollinen lähestymistapa(7). 1.14. Tämän perusteella voidaan esittää seuraavat näkökohdat: - tiedot eivät ole taloudelliselta kannalta vertailukelpoisia - käytettävissä olevat tiedot eivät kuvasta alan todellista laajuutta - maissa, joiden lainsäädännössä määritellään käsiteollisuusyritys ja siten sen mahdollisuudet kansantaloudessa, alalla vaikuttaa olevan ilmeistä taloudellista painoarvoa - maissa, joiden lainsäädännössä määritellään käsiteollisuusala, on yleensä enemmän käsiteollisuusyrityksiä kuin muissa maissa - Espanjan ja Yhdistyneen kuningaskunnan kaltaisissa maissa, joissa vain taideteollista toimintaa harjoittavat yritykset määritellään käsiteollisuusyrityksiksi, alan todellinen merkitys on luultavasti aliarvioitu; ei ole sattumaa, että kyseisissä kahdessa maassa "taiteellinen" ulottuvuus on etualalla käsiteollisuusyritystä määriteltäessä - maissa, joissa sovelletaan ammatillista lähestymistapaa (käsiteollisuusyritys määritellään harjoitetun toiminnan perusteella, yrityskokoa koskevia rajoituksia ei ole), käsiteollisuuden parissa työskentelevien osuus on kaikkien yritysten työvoimaan verrattuna korkeampi kuin muissa maissa. 1.15. Eroja ei tule pitää ongelmina, vain kulttuurisena ja taloudellisena perintönä sekä sellaisen yhteisen strategian lähtökohtana, jossa hyödynnetään ja monipuolistetaan Euroopan pien- ja käsiteollisuusyritysten identiteettiä. Taulukko 5 - Käsiteollisuusyritysten lukumäärä (tuhansissa, kunkin maan määritelmien mukaisesti)((Seuraavien taulukkojen laadinnassa on sovellettu metodologisia ohjeita, jotka annettiin vuosina 1994 ja 1996 G. Tagliacarne-instituutin sekä Euroopan komission ja alan järjestöjen yhteistyössä järjestämissä kokouksissa.)) >TAULUKON PAIKKA> HUOM. Käsiteollisuusyrityksen erilaisen määrittelyn vuoksi maiden välinen suora vertailu ei ole mahdollista. Taulukko 6 - Käsiteollisuuden osuus bruttokansantuotteesta tietyissä Euroopan maissa((Tiedot ovat viitteellisiä.)) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Maiden tilastot. Taulukko 7 - Käsiteollisuusalan vienti tietyissä Euroopan maissa((Tiedot ovat viitteellisiä.)) >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Maiden tilastot. Kuvio 1 - EU:n jäsenvaltioiden käsiteollisuusyritysten ryhmittely neljän kriteerin perusteella >PIC FILE= "C_2001221FI.000701.TIF"> Taulukko 8 - Käsiteollisuusalan tilastollinen määrittely Euroopassa: kustakin jäsenvaltiosta käytettävissä olevat tiedot >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 9 - Käsiteollisuuden tilastollinen määrittely Euroopassa: kustakin jäsenvaltiosta käytettävissä olevat tiedot - Yhteenveto >TAULUKON PAIKKA> 2. Avignonin konferenssista Milanon konferenssiin 2.1. 1990-luku oli merkittävää aikaa luotaessa pien- ja käsiteollisuusyrityksiä koskevia uusia puite-edellytyksiä. Tämä on edistänyt kyseisten yritysten uutta asemaa arvoketjussa niin tuotantoprosessiin osallistumisen (esim. alihankinta) kuin yleensä yritysrakenteeseen luotujen suhteiden osalta. 2.2. Kyseiset yritykset ovat tulleet uudella tavalla yleisön tietoisuuteen, kun on ymmärretty, että niillä on merkittävä rooli yleisessä taloudellisessa kehyksessä. Tämä on vahvistanut tarvetta laatia Euroopan pien- ja käsiteollisuusyrityksiä koskeva erityinen politiikka. 2.3. Myös talous- ja sosiaalikomitea on vaikuttanut merkittävästi tapahtumien tulkintaan ja soveltuvien ratkaisujen löytämiseen. Komitea on jaostotyöskentelynsä ja sen pohjalta laatimiensa lausuntojen avulla jo vuosien ajan aina tukenut pien- ja käsiteollisuusyritysten erityistä roolia sekä ehdottanut jatkuvasti yhteisön toimielimille ja muille elimille toimenpiteitä, joissa otetaan huomioon pienyritysten koko ja taloudellinen painoarvo. 2.4. Alan erityisasema on ilmennyt käytännössä. Tämä ei tarkoita, etteivät pien- ja käsiteollisuusyritykset olisi täysin nivoutuneet talouden dynamiikkaan. Sillä tarkoitetaan, ettei kyseisiin yrityksiin voi yleisesti soveltaa pk-yrityksiin suunnattuja toimia, vaan niitä varten tarvitaan erityisiä ja eriytettyjä politiikkoja. 2.5. Jo lokakuussa 1990 Avignonissa pidetystä ensimmäisestä konferenssista lähtien Euroopan komissio on toiminut tiiviisti yhdessä alan organisaatioiden kanssa käsiteollisuusyritysten tarpeiden tyydyttämiseksi. Ensimmäisen konferenssin jälkeen toteutetut muutokset ovat lisänneet tarvetta jatkaa muutosprosessia sekä keskustelua yritysten ja niiden jäsenvaltio- ja unionitason edustajien välillä sekä Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa. 2.6. Syyskuussa 1994 Berliinissä järjestetty toinen konferenssi ja joulukuussa 1997 pidetty Milanon konferenssi ovat osaltaan täydentäneet prosessia ja auttaneet erittelemään yritysten keskeisiä huolenaiheita niin Euroopan unionin sisäisten kuin maailman muiden alueiden taloudellis-yhteiskunnallisten muutosten suhteen. 2.7. Kyseiset konferenssit ovat edistäneet merkittävästi huomion kiinnittämistä käsiteollisuuteen Euroopan tasolla. Niissä vahvistettiin periaate, jonka mukaan käsiteollisuus edustaa harmonisella tavalla erilaisuuden kulttuuria. Se ilmaisee muita aloja selkeämmin sosiaalista tapaa harjoittaa taloudellista toimintaa ja voi siten lähentää kansalaisia yritysmaailmaan. 2.8. Samalla ymmärrettiin, että Euroopan pien- ja käsiteollisuusyritysten merkityksen periaatteellisen vahvistamisen lisäksi alasta tulisi voida tehdä tarkkoja määrällisiä havaintoja oikeiden johtopäätösten tekemiseksi. 2.9. Myös tällä alalla on edistytty huomattavasti talous- ja sosiaalikomitean, Euroopan komission sekä alan organisaatioiden ja erityisinstituuttien yhteistyön ansiosta. Yhteistyö jatkuu edelleen, ja sen avulla Euroopan käsiteollisuusalan kvantifiointi sekä ennen kaikkea käsiteollisuusyrityksen tilastollisen määritelmän laatiminen lienevät mahdollisia. 2.10. Talous- ja sosiaalikomitean vuonna 1997 antamassa, Euroopan käsiteollisuutta käsittelevässä toisessa lausunnossa, joka syntyi komiteassa käydyn keskustelun tuloksena ja jossa otettiin huomioon Euroopan komission ja Euroopan parlamentin useaan otteeseen ilmaisemat kannat, ehdotetaan kymmentä ensisijaista toimintalinjaa. Kyseiset toimintalinjat, jotka ovat yhdenmukaisia kolme vuotta myöhemmin annetun Euroopan käsiteollisuuden peruskirjan kanssa, vastaavat pitkälti pien- ja käsiteollisuusyritysten tarpeita ja ovat ennakoineet nykyistä keskustelua. 2.11. Talous- ja sosiaalikomitean ehdottamat kymmenen toimintalinjaa ovat seuraavat: - etujärjestöjen väliset neuvottelut - yritysten kilpailukyvyn vahvistaminen - Euroopan käsityöläistoiminnan ja pienyritysten akatemian perustaminen - pien- ja käsiteollisuusyritysten eurooppalaisen identiteetin ja kulttuurin kehittämisen tukeminen Euroopan tasolla - oppisopimuskoulutuksen hyödyntäminen ja vuorottelukoulutuksen kannustaminen - mikroyrityksille suunnatun tiedottamisen parantaminen - hallintomuodollisuuksien yksinkertaistaminen - mikroyritysten välisen yhteistyön ja tietojen vaihdon kannustaminen - innovaatiokulttuurin edistäminen käsityöläisten ja pienyrittäjien keskuudessa - ammattialajärjestöjen tukeminen pien- ja käsiteollisuusyritysten kehittämistoimissa. 2.12. Käsillä olevan lausunnon tavoitteena on jälkikäteen tehtävän analyysin avulla todeta, miten neljä vuotta sitten määritellyt toimintalinjat on toteutettu ja ovatko ne edelleen ajankohtaisia ja tärkeitä kehityksen uutta dynamiikkaa ajatellen tai missä määrin niitä on täydennettävä ja/tai muutettava. 2.13. Kyseiset kymmenen toimintalinjaa on lausunnossa jaettu neljään ryhmään toimien toteutusasteen ja ajanmukaisuuden perusteella. 2.14. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat toimintalinjat, jotka on toteutettu ja jotka ovat edelleen ajanmukaisia. Toisessa ryhmässä ovat toimintalinjat, jotka ovat edelleen ajanmukaisia, mutta joita on vaikea toteuttaa. Kolmannen ryhmän toimintalinjat eivät - riippumatta siitä, mikä niiden toteutusaste on - ole täysin ajanmukaisia, ja niitä on täydennettävä ja/tai ajanmukaistettava. Neljänteen ryhmään kuuluvat osittain tai riittämättömästi toteutetut toimet. 2.15. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvat Euroopan käsityöläistoiminnan ja pienyritysten akatemian perustaminen Avignoniin, vaikkei akatemia olekaan vielä osoittanut kaikkia mahdollisuuksiaan; yritysten välinen yhteistyö etenkin Europartenariat-ohjelmien avulla; oppisopimuskoulutuksen ja vuorottelukoulutuksen hyödyntäminen; pien- ja käsiteollisuusyritysten eurooppalaisen identiteetin ja kulttuurin kehittämisen tukeminen Euroopan tasolla. 2.16. Tällainen yrityskulttuuri ei ole vain yksittäisen yrittäjän asia, vaan koskee myös työntekijöitä sekä käsittää työn sosiaalisen koheesion osatekijänä. Kyseessä on prosessi, joka on hyvin kehittynyt alueilla, joihin niin pien- kuin käsiteollisuusyritykset ovat keskittyneet (vrt. esimerkiksi teollisuusalueet) ja joilla on Euroopassa usein korkein tulotaso. 2.16.1. Oppisopimuskoulutuksen suhteen on todettava yleissivistävää ja ammattikoulutusta koskevien ohjelmien myönteinen kehitys. Komitea katsoo kuitenkin, että on edistettävä oppisopimusoppilaiden vaihtoa ja mukautettava nykyisiä ohjelmia pienyritysten tarpeisiin. 2.17 Toiseen ryhmään kuuluu hallintomuodollisuuksien yksinkertaistaminen, jonka toteuttaminen on hidasta ja vaikeaa mutta johon pyritään kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa(8), vaikka toteuttamisasteet ovatkin erilaisia. Yksinkertaistamisen toteuttamatta jääminen aiheuttaa vielä nykyäänkin korkeita, ei ainoastaan taloudellisia kustannuksia pienyrityksille. Hallintomuodollisuuksien yksinkertaistaminen (esimerkiksi yhden luukun periaatteen toteuttaminen) tulisi yhdistää verotuksen ja palkkarakenteen yksinkertaistamiseen. Nämä aikanaan varovasti esitetyt ajatukset ovat tulleet hyvin ajankohtaisiksi Luxemburgin prosessin ja siihen liittyvien, vuoden 1997 jälkeen toteutettujen toimien myötä. 2.17.1. Verotusmuodollisuuksien yksinkertaistamiseen on voitava yhdistää pieniä yrityksiä hyödyttävä verotusympäristön parantaminen etenkin vähentämällä työvoimaan kohdistuvaa verorasitusta. Verotuksen ja työvoimakulujen suorittamisen monimutkaisuus rasittaa yleisesti työvoimavaltaisia aloja, joilla pien- ja käsiteollisuusyritykset yleensä toimivat. Kyseiset velvoitteet vähentävät uusien työntekijöiden palkkaamista ja edistävät pimeän työn yleistymistä, mikä vaikuttaa kielteisesti työllisyyteen ja sosiaaliturvajärjestelmiin. 2.17.2. Kuten pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan kahdeksannessa periaatekohdassa korostetaan, hallintomuodollisuuksien yksinkertaistamisen tulisi parantaa yrittäjien asemaa. Tässä yhteydessä vaikuttaa tärkeältä taata ennen kaikkea yritysten tasa-arvoinen kohtelu yritysmuodosta riippumatta sekä parantaa yksityisliikkeen asemaa. Tällaiset yritykset kärsivät tietyissä jäsenvaltioissa todellisista kilpailuvääristymistä yhtiömuotoisiin yrityksiin nähden. 2.18. Yritysten ja julkishallinnon suhteet ovat erityinen osa laajempaa ongelmaa, joka koskee julkishallinnon nykyistä roolia jälkiteollisessa yhteiskunnassa. Julkishallinnon haasteena on ennen kaikkea siirtyminen perinteisestä kirjoittamisen ja lukemisen kulttuurista digitaaliseen kulttuuriin. Tämä voidaan saavuttaa ennen kaikkea henkilöstön täydennyskoulutuksella ja uusien ammatinkuvien käyttöönotolla. 2.19. Keskus- ja paikallistasoa edustava julkishallinto on kokonaisuudessaan verkotettava ja nivottava yritysten ja paikallisyhteisöjen verkostoon. Kehitystä ja kilpailukykyä edistävän julkishallinnon on oltava etenkin pien- ja käsiteollisuusyrityksille rakentava yhteistyökumppani. 2.20. Kolmanteen ryhmään, jossa on tarkistettava toimintalinjat ja muutettava lähestymistapaa markkinoiden viimeaikaisen kehityksen mukaiseksi, kuuluu yritysten kilpailukyvyn vahvistaminen sekä innovaatiokulttuurin edistäminen käsityöläisten ja pienyrittäjien keskuudessa. Tähän ryhmään kuuluvia toimintalinjoja laadittaessa ei nimittäin vielä voitu ottaa huomioon uuden talouden uskomatonta kehitystä eikä sen vaikutuksia kahteen talousteorian klassiseen alueeseen eli kilpailukykyyn ja innovaatioon(9). 2.21. Komitea käsittelee jäljempänä viimeksi mainittua kohtaa eritelläkseen tarkemmin tätä keskeistä painopistealaa, joka pien- ja käsiteollisuusyritysten on määriteltävä tulevana vuosikymmenenä. 2.22. Neljänteen ja viimeiseen ryhmään kuuluvat etujärjestöjen väliset neuvottelut sekä ammattialajärjestöjen tukeminen ja mikroyrityksille tiedottaminen. 2.23. Etujärjestöjen väliset neuvottelut: pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan kymmenennessä periaatekohdassa korostetaan, että on kehitettävä, vahvistettava ja tehostettava pienyritysten intressien edustusta jäsenvaltio- ja unionitasolla. Pienyritystä ei vielä tunnusteta täysivaltaiseksi työmarkkinaosapuoleksi, jolla olisi mahdollisuus tehdä itsenäisesti sopimuksia, vaikka yli puolet unionissa toimivista yrityksistä on pienyrityksiä. Pienyritysten järjestöt ovat kuitenkin vielä hyvin hajanaisia, mikä ei selkeytä edustusta. 2.24. Ammattialajärjestöjen tukeminen pien- ja käsiteollisuusyritysten kehittämistoimissa: komitea on tyytyväinen Euroopan parlamentin kantaan aiheesta "Monivuotinen ohjelma yritysten hyväksi". Euroopan parlamentti tunnustaa pien- ja käsiteollisuusyritysten edustus-, ammattiala- ja alakohtaisten järjestöjen roolin ja tukee sitä sekä kehottaa jäsenvaltioita luomaan roolin kehittymiselle soveltuvat olosuhteet. Komitea pitää tärkeänä kehittää unioni-, jäsenvaltio- ja aluetasolla toimia, joilla pyritään vahvistamaan pienyritysten järjestöjen toimia sekä edistämään eri jäsenvaltioissa toimivien järjestöjen keskittymistä unionitasolla. Keskittyminen on erityisen tarpeellista laajentumista ajatellen, sillä ehdokasmaiden pienyrityksiä edustavien järjestöjen kanssa on aloitettava aktiiviset neuvottelut. 3. Pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja 3.1. Vaikeus hankkia ajoissa riittävästi taloutta koskevaa tietoa, byrokratiasta johtuvat kustannukset, vaikeat suhteet luottojärjestelmään sekä säännökset, jotka on usein laadittu monimutkaisia ja eriytettyjä tuotantojärjestelmiä varten, ovat esimerkkejä taloudellisesta toimintaympäristöstä, jota on välttämättä muutettava. 3.2. Tällainen kehitys on johtanut siihen, että yhteisötasolla hyväksyttiin kesäkuussa 2000 Portugalin puheenjohtajuuskauden päätteeksi(10) pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja. Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmissä käsiteltiin ensimmäisen kerran vain pienyrityksiä ja sivuutettiin yleisesti käytetty käsite "pk-yritykset", joka on tätä nykyä usealta kannalta soveltumaton. 3.2.1. Lissabonin ja Feiran huippukokouksissa korostettiin pienyritysten merkitystä Euroopan unionin kasvulle, kilpailukyvylle ja työllisyydelle. Ne ovat Euroopan talouden selkäranka ja työpaikkojen luomisen moottori Euroopassa. Jäsenvaltiot sitoutuvat toimimaan pienyritysten hyväksi ja ottamaan huomioon niiden erityistarpeet. 3.2.2. Euroopan parlamentti on puolestaan korostanut selonteossaan aiheesta "Monivuotinen yrityksiä ja yrittäjyyttä koskeva ohjelma", että pk-yritykset sekä pien- ja käsiteollisuusyritykset vaikuttavat merkittävästi kilpailukykyyn, tutkimukseen ja innovaatioon ja että niillä on ratkaiseva rooli vahvistettaessa sosiaalista koheesiota ja aluesuunnittelua. Euroopan parlamentti on erityisesti kehottanut liittämään pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan monivuotiseen yrityksiä ja yrittäjyyttä koskevaan ohjelmaan, jotta peruskirjalle annettaisiin juridinen arvo. 3.2.3. Komitea pahoittelee sitä, että komissio on komitean ja Euroopan parlamentin kehotuksista huolimatta luopunut uudessa monivuotisessa yrityksiä ja yrittäjyyttä koskevassa ohjelmassa yritysten välisistä yhteistyötoimista, vaikka muissa ohjelmissa pyritään kehittämään tällaisia toimia etenkin tutkimuksen ja kehityksen sekä kansainvälisen tai ehdokasmaiden kanssa tehtävän yhteistyön aloilla. 3.2.4. Talous- ja sosiaalikomitea pahoittelee myös sitä, että Euroopan komission yritystoiminnan pääosaston päätös perustaa pienyrityksiä käsittelevä asiantuntijakomitea ei ole Feiran huippukokouksessa annetun pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan mukainen. 3.3. Peruskirja on pitkän prosessin tulos ja joka tapauksessa perustavan tärkeä välivaihe määriteltäessä välineitä, joita tarvitaan peruskirjassa selkeästi mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi. 3.4. Peruskirjassa tunnustetaan pienyritysten dynamismi ja merkitys työpaikkojen luomisessa sekä niiden antama panos alueelliseen talouskehitykseen ja yleiseen yhteiskunnalliseen kehitykseen. 3.5. Peruskirjassa korostetaan komitean aiemmin esittämän mukaisesti, että on poistettava lainsäädännölliset, hallinnolliset ja verotukselliset esteet, jotka estävät pienyrityksiä vastaamasta tehokkaasti maailmanlaajuistumisen haasteisiin. 3.6. Komitea kannattaa jo toukokuussa 2000 antamassaan lausunnossa(11) Lissabonissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston aloitetta laatia pienyrityksiä koskeva peruskirja ja kehottaa komissiota ja neuvostoa jatkamaan "pien- ja käsiteollisuusyrityksiä koskevia strategisia toimiaan soveltuvin menetelmin ja välinein". 3.7. Euroopan unionin aloitteeseen verrattuna vaikuttaa OECD:n laatima, pk-yrityksiä koskevia politiikkoja käsittelevä eurooppalainen peruskirja olevan askel taaksepäin. Bolognassa kesäkuussa 2000 hyväksytty asiakirja perustuu vanhentuneeseen ajattelutapaan yritysten tukemisesta yhdenmukaisilla politiikoilla, jotka myös syrjivät pien- ja käsiteollisuusyrityksiä. 3.8. OECD:n peruskirjassa pk-yrityksiä tarkastellaan vielä yhtenäisenä yritysmassana, jolla on samanlaiset tarpeet ja jota varten tarvitaan yhtenäisiä ratkaisuja. Tällainen lähestymistapa on väärä, sillä se tarjoaa tehottomia ratkaisuja pienyritysten moninaisiin ongelmiin. 3.8.1. Euroopan parlamentti on erityisesti kehottanut liittämään pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan monivuotiseen yrityksiä ja yrittäjyyttä koskevaan ohjelmaan, jotta peruskirjalle annettaisiin juridinen arvo. 3.9. Komissio laatii lyhyen tiedonannon Feiran huippukokouksen jälkeen saavutetusta edistymisestä peruskirjan suositusten suhteen kevään huippukokousta varten(12). 3.10. Ensimmäinen Feirassa asetettujen tavoitteiden mukainen tulos on Portugalissa 9. helmikuuta 2001 annettu asetus (EY) N:o 44/2001 D.R. I-A n. 34, jossa Portugalin hallitus määrittelee Ranskan ja Italian näkökannan mukaisesti käsiteollisuusyritysten perustamista koskevat säännöt ja rajoitukset sekä käsityöläisten tehtävät. 4. Pien- ja käsiteollisuusyritysten kilpailukyvyn vahvistaminen edistämällä organisatorista ja kaupallista innovointia sekä osallistumista uuteen talouteen 4.1. Viime vuosina alan toimintaympäristö on muuttunut huomattavasti. Pienyritysten kyky hallinnoida innovaatiota on parantunut, mikä vahvistetaan myös Bolognan peruskirjassa(13). Yrityksen kyky pysyä markkinoilla ja kilpailukykyisenä riippuu myös yksittäisten yrittäjien tai yritysryhmien mahdollisuudesta innovoida tuotantoprosessien ja tuotteiden ohella ennen kaikkea organisaatiota ja kaupallista toimintaa. 4.2. Euroopassa on etenkin kolmen viime vuoden aikana kehittynyt uusi innovaation alaan kuuluva ilmiö, nimittäin uusi talous. Se on syntynyt monien tekijöiden vaikutuksesta ja liittyy tiedotuksen ja viestinnän leviämiseen sekä Internetin kaupalliseen käyttöön. Internet on uusi tapa viestiä, se täydentää jo tuntemiamme välineitä ja helpottaa merkittävästi tiedonsiirtoverkkojen luomista eri tasoilla. 4.3. Internet on laajalle levinnyt väline, joka vaikuttaa paitsi viestintätapaan myös taloudellisiin suhteisiin ja elämänlaatuun. Yritys voi tällä hetkellä hyödyntää Internetiä kolmella tavalla: tiettyjen toiminta-alojen tehokkuuden parantamiseen, koko yrityksen muuttamiseen ja Internetin käyttöön perustuvien uusien yritysten ("dot.com") luomiseen. 4.4. Uusi talous ei ole ristiriidassa ns. vanhan talouden kanssa, vaan täydentää sitä. Vanha talous on muuttumassa ja siitä tulee yksi muutoksen keskeisistä toimijoista. Muutaman vuoden kuluttua käsitteitä ei enää erotella, vaan puhutaan yksinkertaisesti taloudesta. 4.5. Perinteisessä taloudessa - sellaisena kuin se yleisesti ymmärretään - tavaroiden ja palvelujen tuotanto perustuu luonnonvarojen, raaka-aineiden ja työvoiman hyödyntämiseen. Uusi talous on sitävastoin määritelty tietoon perustuvaksi taloudeksi, ja sille on ominaista Internetin käytön leviäminen ja vakiintuminen (maailmanlaajuisesti)(14). Internetissä voidaan levittää tietoa hypertekstisivujen avulla ennakkoon sovitun mallin mukaan. Internetin dynaaminen vaikutus perustuu rakenteeseen, joka muodostuu toimijoiden (yksityishenkilöt, yritykset, viranomaiset) välisestä sähköisestä yhteydestä. Kaikki toimijat voivat olla aktiivisia tai passiivisia tekijöitä prosessissa. 4.6. Internetin avulla pienyritykset voivat avata uusia markkinoita sekä kehittää uusia tuotteita ja jakelumuotoja, mutta myös vähentää kustannuksia. Kuten komitea korostaa lausunnossaan "Sähköisen kaupankäynnin vaikutukset yhtenäismarkkinoihin"(15), tämän tulisi toimivilla markkinoilla johtaa hintojen alenemiseen seuraavista syistä: - Tavanomaiset väliportaat jäävät pois kaupankäynnistä. - Viestintäkustannukset (puhelu-, tietokone- yms. kustannukset) pienenevät. - Kustannukset siirretään osittain asiakkaille (asiakkaat etsivät itse tarvitsemansa tiedon). - Digitaalisten tuotteiden jakelukustannukset ovat alhaiset. - Internet avaa uusia konkreettisia työllisyysmahdollisuuksia henkilöille, jotka osaavat käyttää sähköisiä tietoverkkoja. 4.6.1. Internetin erityinen käyttömuoto on sähköinen kaupankäynti, joka tarkoittaa tietojen, tavaroiden ja palvelujen vaihtoa Internet-verkon (Web)(16) välityksellä. Sähköisen kaupankäynnin merkitys perustuu siihen, että sen avulla voidaan nopeuttaa kiertoprosessia parantamalla tavaroiden ja palvelujen hyödyntämismahdollisuuksia ja pyrkiä näin välttämään tuotannon ja kysynnän väliset katkokset. Sähköinen kaupankäynti tarkoittaa pääasiassa eräänlaisia virtuaalisia markkinoita, joilla tuottaja kohtaa mahdolliset ostajat maailmanlaajuisesti. Sen avulla ei tietenkään ratkaista kaikkia markkinoiden ongelmia, mutta voidaan osaltaan hillitä niitä. 4.7. Sähköiset liiketoimet jakautuvat tällä hetkellä yritysten väliseen (business to business) sekä yritysten ja kuluttajien väliseen (business to consumer) sähköiseen kaupankäyntiin. Ensimmäisessä tapauksessa sähköinen kaupankäynti luo vaihtoehtoisia jakelukanavia ja vähentää väliportaan toimijoiden määrää muuttaen näin perinteisiä järjestelmiä. Toisessa tapauksessa (kuvataan myös lyhenteellä B2C) tuottajan ja kuluttajan väliset suorat liiketoimet ovat mahdollisia, mikä lyhentää tavarantoimituksen ja siten myös tuotannon määräaikoja ja alentaa niiden kustannuksia. 4.8. Näiden lyhyiden pohdintojen ja tilanteen pintapuolisen tarkastelun jälkeen vaikuttaa siltä, että kyseiset kaksi talouden käsitettä ovat erillisiä ja liittyvät kahdentyyppisiin markkinoihin. "Market place" on fyysinen tila ja "market space" tietoon perustuva virtuaalinen tila, jonka vuoksi fyysinen tila menettää merkitystään. 4.9. Ilmiötä ei kuitenkaan tulisi tarkastella näin kapeasti. Olettaen, että työ on kaikkien arvonnousuprosessien perusta, erikseen tarkastellut uuden ja vanhan talouden käsitteet on yhdistettävä yhdeksi ainoaksi talous-käsitteeksi. 4.10. Juuri pien- ja käsiteollisuusyritykset, joissa työn osuus on monessa suhteessa pääoman osuutta tärkeämpi, voisivat toimia näiden kahden vain näennäisesti erilaisen ulottuvuuden välisenä siltana. Kyseessä on yritystoiminnan muutos, joka ei koske vain keskisuuria ja suuria yrityksiä. 4.11. Tällainen kehitys on haaste ja samalla mahdollisuus heikosti strukturoiduille pien- ja käsiteollisuusyrityksille. Niitä voitaisiin kuitenkin auttaa ylittämään aikaan ja paikkaan liittyvät osallistumisvaikeudet. Myös turvallisuuteen liittyviä ongelmia on tutkittava uudelleen ja mukautettava ratkaisut pienyritysten tarpeisiin. 4.12. Tässä yhteydessä Euroopan komission viidennestä ja piakkoin kuudennesta tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelmasta myönnettävällä rahoituksella sekä yrityksiin suunnatulla asianomaisella koulutuksella on merkittävä rooli. 4.13. Tästä johtuu tarve eritellä ongelmia, kehityskulkuja ja toimintalinjoja, joilla edistetään innovaation, uuden talouden ja pienyritysten symbioosia ja ennen kaikkea helpotetaan pienyritysten osallistumista kansallisiin ja maailmanlaajuisiin innovaatioverkkoihin ja yhteisön T& K-ohjelmiin sekä autetaan niitä hyötymään rahoituspalveluista. Tässä yhteydessä on käytettävä erityisesti pienyrityksille soveltuvia menettelytapoja, jotka eroavat niitä strukturoidumpiin yrityksiin sovellettavista menettelyistä. 4.14. Olisi vakava virhe puhua kilpailukyvystä ja innovaatiosta ottamatta huomioon kyseisiä kehityskulkuja ja rajoittaa lähestymistapa vain tuotekohtaiseen innovaatioon toimintaympäristössä, jossa organisatorisella ja kaupallisella innovoinnilla on yhä suurempi merkitys. 4.15. Kyseisten, käsiteollisuusyrityksille luultavasti merkittävimpien innovaatioiden tukemisesta luopuminen olisi rajoittunutta ja virheellistä määriteltäessä pienyrityksiä tukevia toimia ja syrjäyttäisi pienyritykset kilpailusta(17). 4.16. Yhtenä ratkaisuna voisi olla "go digital" -aloite, josta päätettiin Lissabonin ja Feiran huippukokousten jälkeen ja jolla pyritään eEurope-hankkeen yhteydessä edistämään viestintäteknologioiden käyttöönottoa etenkin pien- ja mikroyrityksissä. Samoin on otettava huomioon erilaiset toimet seuraavissa komission ohjelmissa: rakennerahastot, monivuotinen yrityksiä koskeva ohjelma, tutkimus- ja kehitystoimet sekä Euroopan investointipankin rahoitus. Komitea toivoo kuitenkin, että erilaiset toimet yhtenäistetään, ja kehottaa komissiota nivomaan pien- ja käsiteollisuusyrityksiä edustavat organisaatiot välittomästi toimien suunnitteluun ja toteutukseen. 5. Pien- ja käsiteollisuusyritysten kehityksen ja innovaation rahoitukselliset esteet 5.1. Pienyritysten suurimpia jokapäiväisiä ongelmia ovat vaikeat suhteet rahoitusjärjestelmään ja näin ollen vaikeudet rahoittaa etenkin innovaatiota varten tehtäviä investointeja. Tämä on todellinen kilpailukyvyn ja innovaation este, joka rajoittaa paitsi yrityksen kasvua myös innovaatioiden käyttöönottoa yrityksissä. 5.2. Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 pidetyn huippukokouksen päätelmissä korostetaan tämän näkökohdan lisäksi sitä, että on tärkeää parantaa huomattavasti pienten ja keskisuurten innovatiivisten yritysten rahoitusta sekä kiinnittää erityistä huomiota uusiin yrittäjiin työllisyyden edistämiseksi. 5.3. Jotta yritys, erityisesti pien- ja käsiteollisuusyritys, voisi harjoittaa taloudellista toimintaa, sille on erityisen tärkeää saada tuotannollisiin investointeihin tarvittavaa pääomaa. 5.4. Valitettavasti etenkin pienyritysten suurimpia jokapäiväisiä ongelmia on vaikeus hankkia pääomaa yritystoiminnan käynnistämiseksi ja/tai kehittämiseksi. Tämän vuoksi pienyritykset ovat kohtuuttoman riippuvaisia lainoista suhteessa omaan pääomaan. Näin ollen etenkin niiden korkokustannukset ovat suuremmat kuin keskisuurilla ja suurilla yrityksillä. 5.5. Onkin tärkeää, että eurooppayhtiön sääntöjen ohella laaditaan eurooppalaisia järjestöjä, osuuskuntia ja keskinäisiä yhtiöitä koskevat perussäännöt. 5.6. Erityisen vaikeaa on hankkia pääomaa yrityksen rakentamisen eri vaiheissa yrityksen perustamisesta sen vakiinnuttamiseen ja kehittämiseen. Näin ollen on edistettävä pien- ja käsiteollisuusyritysten omistajille myönnettäviä vaihtoehtoisia rahoitusmuotoja niin yrityksen perustamista (esim. alkupääoma) kuin kehittämistä varten rahoituskonsortioiden, riskipääoman jne. avulla. 5.6.1. Tietyillä merkittävillä aloitteilla on aloitusvaikeuksia, jotka johtuvat tiedotuksesta, teknisistä syistä tai budjettirajoituksista. Tämä koskee seuraaviin ohjelmiin sisältyviä toimia: pk-yritysten takausjärjestelmä, ETF-käynnistysjärjestelmä (European Technology Facility) sekä eurooppalaiset yhteisyritykset (Joint European Venture)(18). 5.7. Kyse on käytännössä siitä, että edistetään pienyritysten mahdollisuutta hyödyntää rahoituspalveluita ja luodaan edullinen ilmapiiri, jossa tuetaan yritysten kasvua, yritysten välistä yhteistyötä sekä yritysten innovaatiota. 5.8. Kyseisistä seikoista ovat useaan otteeseen ilmaisseet kantansa sekä komitea lausunnossaan "Yrityspolitiikan haasteet osaamiselle rakentuvassa taloudessa ja monivuotinen ohjelma yritysten ja yrittäjyyden hyväksi"(19) että Euroopan komissio äskettäin antamassaan tiedonannossa "Pk-yrityksille tarkoitettujen yhteisön erityisten rahoitusvälineiden tarkastelu"(20), jossa luetellaan olemassa olevat, unionin toimielinten (Euroopan investointipankki, Euroopan investointirahasto, komissio sekä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki) tarjoamat edulliset rahoitustuotteet. 5.9. Asiakirjasta ilmenee selkeästi, että ongelmana ei niinkään ole uusien erityisrahoitusvälineiden luominen, sillä rahoitustuotteita on jo olemassa riittävästi ja ne tarjoavat monia ratkaisuja erilaisiin rahoitusongelmiin, vaan pikemminkin pien- ja käsiteollisuusyritysten todelliset mahdollisuudet hyödyntää rahoitusvälineitä. 5.10. Jos rajoituttaisiin vain määrälliseen lähestymistapaan, heikosti strukturoituneet yritykset joutuisivat ensimmäisinä syrjään julkisista ja yksityisistä "edullisista kansainvälisistä rahoitusjärjestelmistä", kuten parhaillaankin on asian laita. 6. Euroopan käsityöläistoiminnan ja pienyritysten akatemia 6.1. Euroopan käsityöläistoiminnan ja pienyritysten akatemian yhtenä päätavoitteena on vanhojen ammattien valvominen ja niihin liittyvien kokemusten välittäminen asianomaisille instituutioille paitsi perinteiden säilyttämiseksi myös vanhojen ammattien hyödyntämiseksi työllisyyden ja sosiaalisen hyvinvoinnin lisäämistä ajatellen. 6.1.1. Komitea toivoo, että akatemia vahvistaa toimintaansa ja ottaa työssään, toimissaan ja pohdinnoissaan nykyistä enemmän huomioon, että on tärkeää tunnustaa pienyritysten ja yksityisliikkeiden asema, kehittää ja hyödyntää oppisopimuskoulutusta sekä yritysten ja yritysjärjestöjen yhteistyötä sekä tukea eurooppalaisten pien- ja käsiteollisuusyritysten identiteetin ja kulttuurin kehitystä. Akatemian tulisi lisäksi taata pienyrityksiä koskevan eurooppalaisen peruskirjan seuranta ja täytäntöönpanon valvonta sekä tehdä ehdotuksia käytännön toimiksi, jotta peruskirjan toimintalinjat pannaan tehokkaasti täytäntöön. 6.1.2. Akatemian on tärkeimpien elintensä, tiedekomitean sekä yliopistojen ja erityisinstituuttien verkoston avulla - johon se on nivoutunut - tehostettava toimintaansa ja täytettävä sääntöjensä mukaiset tehtävät: - käsiteollisuuden ja pienyritysten kulttuurisen ulottuvuuden kehittäminen - jäsenvaltio- ja unionitason organisaatioille hyödyllisten strategioiden valmisteleminen - perinteisten ammattien suojeleminen - yrittäjähengen levittäminen - työn kautta syntyvän sosiaalistumisen kulttuurin toteuttaminen - oppisopimuskoulutuksen tukeminen. 6.2. Euroopan parlamentti on lisäksi kehottanut ottamaan pk-yritysten hyväksi toteutettavissa Euroopan unionin toimissa huomioon pienyrityksiä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa määritellyt tavoitteet. Etenkin monivuotisessa ohjelmassa yritysten hyväksi tulisi suunnitella erityisesti pien-, mikro- ja käsiteollisuusyrityksille suunnattuja toimia kyseisten yritysten erityispiirteiden ja tarpeiden määrittelyn perusteella. Yhtenäisen arviointiperiaatteen mukaisesti voitaisiin myös arvioida yhteisön toimien myönteisiä ja kielteisiä vaikutuksia (etenkin turvallisuuden ja hygienian suhteen) pienyritysten toimintaan, sillä niiden selviytymiseksi ja kehittämiseksi tarvitaan erilaisia strategioita ja valmistusmenetelmiä kuin suuryrityksissä. 6.3. Pienyrityksiä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa korostetaan, että on tärkeä huolehtia siitä, että päättäjät ottavat asianmukaisesti huomioon pienyritysten tarpeet. Komitea on tyytyväinen siihen, että neuvosto on hyväksyessään monivuotisen ohjelman yritysten ja yrittäjyyden hyväksi(21) päättänyt (2 ja 3 artikla) hyödyntää ohjelmaa pienyrityksiä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa määriteltyjen tavoitteiden toteuttamisen edistämiseksi. 7. Päätelmät 7.1. Pienyrityksiä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa korostetaan pienyritysten keskeistä roolia niin talouskasvun ja innovaation kuin yhteiskunnan kehittämisen kannalta, sillä ne luovat työpaikkoja ja lisäävät osaltaan henkilökohtaista vastuuta. Käytännössä pien- ja käsiteollisuusyritysten edustama perintö on taloudellista ulottuvuutta laajempi, ja niitä on kehitettävä, hyödynnettävä ja tietyssä määrin myös suojeltava luomalla edullinen taloudellinen toimintaympäristö. Tätä varten peruskirjassa määritellään tämänsuuntaiset periaatteet sekä mainitaan, että on perustavan tärkeää toteuttaa lainsäädännöllinen kehys, joka ei aiheuta tarpeettomia velvoitteita pienyrityksille. Periaatteena on oltava, että julkishallinto palvelee kansalaisia ja siten myös pienyrityksiä eikä päinvastoin. 7.2. Erityisesti painotetaan koulutusta sekä henkilöresurssien hallintoa koskevia politiikkoja, todellisia mahdollisuuksia rahoituspalvelujen hyödyntämiseen (etenkin alkupääoma, riskipääoma ja käyttöpääomalainat), innovaatiopolitiikkaa ja uutta taloutta, julkisten ja yksityisten kumppanuuksien vahvistamista, poliittista ja yhteiskunnallista vuoropuhelua sekä pk-yrityksiä tukevien elinten kaikenlaista kannustamista(22). 7.3. Pk-yritykset ja erityisesti käsiteollisuusyritykset ovat kaikissa kansantalouksissa merkittävä tekijä koulutettaessa ammattitaitoista työvoimaa. Tämä koskee oppisopimuskoulutuksen ohella myös tietoteknologia- ja viestintäalan ammatteja. EU:n ja koko Euroopan väestönkehitystä sekä hyvin koulutetun ammattitaitoisen työvoiman jatkuvasti lisääntyvää tarvetta ajatellen näyttää siltä, että jäsenvaltioissa on välttämättä uudistettava voimakkaasti verotusjärjestelmiä ja alennettava työvoimakustannuksia etenkin oppisopimuskoulutuksen aikana. Lissabonissa määritellyt tavoitteet luoda EU:sta kilpailukykyisin ja dynaamisin, innovaatioon ja tietoon perustuva talousalue voidaan toteuttaa vain riittävän ammattitaitoisen työvoiman avulla. 7.4. On siis luotava yritystoimintaa, innovaatiota ja kasvua suosivat olosuhteet. Tähän voidaan päästä myös edistämällä hallinnollisen toimivallan selkeää jakoa, oikeudenmukaista ja avointa kilpailupolitiikkaa, korruption torjumista sekä vakaita ja puolueettomia verotusjärjestelmiä. Jäsenvaltio- ja unionitason lainsäädäntöä laadittaessa on erityisesti valvottava, että turvataan yrityksen omistajan omaisuus ja suojellaan hänen ja hänen perheensä yksityisomaisuutta konkurssitapauksessa esimerkiksi sijoittamalla omaisuus erillisille tileille etenkin jos konkurssi johtuu yrityksestä riippumattomista ulkoisista tekijöistä. 7.5. Edellä mainittujen periaatteiden kanssa yhdensuuntaisesti sekä liittyen eurooppalaisista pien- ja käsiteollisuusyrityksistä pääasiassa 1990-luvulla käytyyn yhteiskunnallis-taloudellis-kulttuuriseen keskusteluun - johon, kuten edellä on mainittu, komitea on antanut merkittävän panoksen - esitetään seuraavassa joitakin toimintalinjoja. Ne täydentävät komitean vuonna 1997 antamassa, käsiteollisuutta koskevassa lausunnossa eriteltyjä toimia. 7.6. On yksinkertaistettava olemassa olevia rahoitusvälineitä ja parannettava pienyritysten mahdollisuuksia saada rahoitusta innovaatioon tehtäviin investointeihin alentamalla kustannuksia (etenkin käsittelykuluja). Näin lisätään rahoitusvälineiden soveltuvuutta pienyrityksille. Monissa tapauksissa pienyrittäjä nimittäin arvioi tällaisen toimenpiteen "varmat" kokonaiskulut (korot, kohtuuttoman suuret takuut, hallinnolliset kulut, puutteelliset tiedot, luoton saamisen pitkä odotusaika) suuremmiksi kuin "mahdolliset" hyödyt. 7.7. On vähennettävä yhteisön rahoitusvälineiden muotoja ja määrää, sillä niillä on usein sama tavoite, sekä parannettava rahoitusvälineiden teknistä ja normatiivista koordinointia. Näin käytettävissä olevat varat lisääntyisivät, riskit vähenisivät ja käyttökustannukset alenisivat. Lisäksi voitaisiin välttää se, että pienyrityksiä strukturoidummat yritykset, etenkin keskisuuret yritykset, hyötyisivät suunnitelluista helpotuksista. 7.8. On parannettava kyseisten välineiden tuntemusta tiedottamalla niistä entistä enemmän yrityksille paikallistasolla sekä edistettävä tiedotuksesta ja hakemusten vastaanottamisesta huolehtivien toimipisteiden toteuttamista (yksi toimipiste lainanhakua varten). 7.8.1. Usein pienten käsiteollisuusyritysten omistajat, jotka ovat välittömästi mukana tuotantotoiminnassa ja joiden yrityksissä ei ole soveltuvaa organisatorista rakennetta, eivät onnistu saamaan ja/tai hankkimaan tarvittavia tietoja. Markkinoilla, joilla tieto on taloudellisesti arvokas hyödyke mutta joilla tiedonkulku ei aina ole optimaalista eikä tieto saavuta kaikkia yrityksiä, juuri tiedon puute on yksi syy siihen, että pienyritykset hyödyntävät niin vähän rahoitus- ja luottomahdollisuuksia. Näin ollen kaikki aloitteet, joilla pyritään rationalisoimaan ja levittämään tietoa, kuten edellä ehdotetaan, voisivat kaventaa pienten ja keskisuurten yritysten välistä kuilua. 7.9. Olisi tärkeää edistää mikroluottojen takausten käyttöä perustamalla konsortioita, jotka rahoittaisivat erityisiä investointeja esim. Internetin integroituun käyttöön. Näin helpotettaisiin tietokonelaitteiden ja -ohjelmien sekä tarvittavan koulutuksen hankkimista. 7.9.1. Mikroluottojen takaukset voisivat edistää kaupallisten pankkien ja pienyritysten suhteita ja kannustaa kaupallisia pankkeja toimimaan tällä alalla nykyistä aktiivisemmin (on muistettava, että viiden ensimmäisen toimintavuoden aikana toimintansa lopettavista yrityksistä 20 prosenttia mainitsee syyksi luottojärjestelmän tehottomuuden). Mikroluottoja tarjoavat usein muut erityislaitokset kuin pankit, ja niiden mahdollisuudet saada pankkirahoitusta ovat vähäiset, koska niiden käytettävissä olevien vakuuksien määrät ovat alhaiset. Mikroluottojen takausjärjestelmä voisi olla erinomainen väline kyseisen epäkohdan korjaamiseksi. 7.10. On edistettävä takauksia oman pääoman ehtoisille sijoituksille yritystoiminnan alkuvaiheessa. Erityisesti on myönnettävä helpotuksia naisten ja nuorten perustamille yrityksille sekä hyödynnettävä kokeneita alan ammattilaisia, jotka voivat auttaa nuoria yrittäjiä tai perustaa itse uusia yrityksiä. 7.10.1. Alkuvaihe on tunnetusti yrityksen elinkaaren kriittisin vaihe, jolloin yritysten lopettamisaste on korkeimmillaan. Näin ollen verotusjärjestelmissä tulisi suosia pienyritysten kasvua ja auttaa niitä perustamisvaiheessa myös edistämällä takauksia oman pääoman ehtoisille sijoituksille yritystoiminnan alkuvaiheessa. Tällainen tietyissä jäsenvaltioissa jo olemassa oleva mahdollisuus tulisi ottaa käyttöön koko unionin alueella, ja se voisi asianmukaisesti toteutettuna ja tuettuna osaltaan vaikuttaa siihen, että kansalliset ja kansainväliset sijoittajat sijoittaisivat riskipääomaan. 7.11. On edistettävä tutkimus- ja innovaatiotoimintaa talous- ja sosiaalikomitean sekä pk-yrityksiä tukevien elinten avulla, jotta parannettaisiin puiteohjelmien yhteydessä tiedotusta sekä pien- ja käsiteollisuusyritysten mahdollisuuksia hyötyä suunnitellusta rahoituksesta. 7.11.1. Euroopan parlamentti on selonteossaan aiheesta "Monivuotinen ohjelma yritysten ja yrittäjyyden hyväksi" korostanut, että pk-yritykset, samoin kuin mikro- ja käsiteollisuusyritykset, vaikuttavat huomattavasti kilpailukykyyn sekä tutkimus- ja innovaatiotoimintaan. Lisäksi niillä on huomattava merkitys vahvistettaessa sosiaalista koheesiota ja aluesuunnittelua. 7.12. On edistettävä ja tuettava teollisuustuotannon, kaupan, matkailun ja yleisesti palvelujen aloilla toimivien, pk-yrityksiä tukevien ja suojaavien elinten verkoston työtä, jotta levitettäisiin hyviä käytänteitä pienyritysten välillä ja parannettaisiin niiden taloudellis-kaupallista ja sosiaalista suorituskykyä. 7.13. Alalla, joka työllistää jopa 66 prosenttia työssäkäyvästä väestöstä, olisi syytä saada työmarkkinaosapuolet mukaan ja hyödyntää aktiivisesti työntekijöiden osallistumista kannustamalla yrittäjiä edistämään sosiaaliturvasäännöksiä esimerkiksi vähittäiskaupassa sekä teollisuuden ja rakennusalan alihankkijayrityksissä. 7.14. On seurattava ja koordinoitava pienyritysten hyväksi toteutettavia toimia päällekkäisyyksien välttämiseksi ja toimien vaikutusten vahvistamiseksi. 7.15. On tarkistettava julkisia hankintoja koskevia yhteisön säännöksiä samassa hengessä Yhdysvaltojen suunnitelmien ja Ranskan senaatin jo hyväksymien toimien kanssa. Tavoitteena on taata pien- ja käsiteollisuusyrityksille tietty "osuus" julkisista hankinnoista. 7.15.1. On jatkettava 1990-luvun alussa aloitettua metodologista työtä Euroopan pien- ja käsiteollisuusyrityksiä koskevien tilastollisten ja laadullisten tietojen syventämiseksi, jotta alaa tunnettaisiin entistä paremmin niin laadullisesti kuin määrällisesti ja voitaisiin toteuttaa yhä keskitetympiä ja tehokkaampia toimenpiteitä. Bryssel 30. toukokuuta 2001. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Göke Frerichs (1) EYVL C 158, 26.5.1997, s. 53. (2) EYVL L 107, 30.4.1996. (3) Vuonna 1992 laaditussa Schleyer-raportissa esitetään seuraavat kriteerit: - yrityksen omistuksen ja johdon läheinen suhde - henkilöstövoimavarojen laaja käyttö mahdollisesti yhdessä ajanmukaisimpien tuotanto- ja hallintotekniikoiden kanssa - yrittäjän soveltuvuus ja kyky toimia yritysjohdossa ja tuotantoprosessissa - yrittäjän välitön ja merkittävä osallistuminen tuotantoprosessin organisointiin. (4) EYVL C 158, 26.5.1997, s. 53. (5) Roomassa 20.-21. maaliskuuta 1996 pidetyn toisen Euroopan käsiteollisuusalan tilastoja käsittelevän seminaarin järjesti Guglielmo Tagliacarne -instituutti Euroopan komission pääosasto XXIII:n tuella. (6) Roomassa toimiva Tagliacarne-instituutti sai syyskuussa 2000 Euroopan komissiolta (yritystoiminnan pääosastolta) toimeksiannon laatia kokeellinen menetelmä Euroopan käsiteollisuusalan kvantifioimiseksi. (7) Myös Euroopan pk-yritysten seurantakeskus (Euroopan komissio) on omaksunut kyseisen luokittelun. (8) Ks. Euroopan komissio, "Yhteinen työllisyysraportti 2000 - Osa II: Jäsenvaltiot", KOM(2000) 551 Vol. I lopullinen. (9) Vrt. mm. "Ensimmäinen Euroopan innovaatioita koskeva toimintasuunnitelma - Innovaatio kasvun ja työllisyyden palveluksessa", KOM(96) 589 lopullinen; Lissabonin Eurooppa-neuvosto, maaliskuu 2000; "Kohti eurooppalaista tutkimusaluetta", KOM(2000) 6 lopullinen; "Innovaatiot osaamiselle rakentuvassa taloudessa", KOM(2000) 567 lopullinen. (10) Feiran huippukokous 19.-20. kesäkuuta 2000. (11) Lausunto aiheesta "Pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja", EYVL C 204, 18.7.2000. (12) "Pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja - Vuosittainen täytäntöönpanokertomus", KOM(2001) 122 lopullinen, 7.3.2001. (13) Bolognanperuskirjalla tarkoitetaan asiakirjaa, joka hyväksyttiin Bolognassa heinäkuussa 2000 pidetyssä pk-yritysten ongelmia käsitelleessä OECD:n kokouksessa. (14) Internet muodostuu englanninkielisistä sanoista Interactive network, "interaktiivinen verkosto". (15) EYVL C 123, 25.4.2001. (16) Suomeksi "verkko". (17) Internetin käytön levittämisen ohella on yhtä tärkeää tukea tekijöitä, jotka vaikuttavat innovaatioiden luomiseen pk-yrityksissä. Tiettyjä, mahdollisesti merkittävimpiä tekijöitä korostettiin Lyonissa marraskuussa 2000 järjestelyllä foorumilla (Towards a European innovation area): yrityskulttuuri, koulutusjärjestelmät, tietoyhteiskunnan välineet, suuntautuminen tieteisiin, organisatorinen innovointi, yksityissijoitusten tukeminen, riskipääoman edistäminen, pien- ja käsiteollisuusyritysten tukeminen, tutkimusta ja teknologista kehitystä koskevien aloitteiden levittäminen. (18) Lisätietoja asiasta ks. TSK:n lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston päätökseksi innovatiivisille ja työpaikkoja luoville pienille ja keskisuurille yrityksille (pk-yrityksille) tarkoitetuista rahoitustukitoimenpiteistä - Kasvua ja työllisyyttä koskeva aloite", KOM(98) 26 lopullinen, Bryssel 26. maaliskuuta 1998, yleisesittelijä oli Antonello Pezzini. (19) EYVL C 116, 20.4.2001, s. 4. (20) Euroopan komission tiedonanto KOM(2000) 653, 18. lokakuuta 2000. (21) EYVL L 333, 29.12.2000. (22) Tarkempaa analyysia varten on mielenkiintoista lukea komission joka toinen vuosi laatima kertomus "Yhteisön toimet pk-yritysten tukemiseksi", KOM(2001) 98 lopullinen, 1.3.2001.