[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 30.4.2009 KOM(2009) 204 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE VÄHITTÄISMARKKINOILLE TARKOITETUT PAKETOIDUT SIJOITUSTUOTTEET {SEC(2009) 556}{SEC(2009) 557} KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE VÄHITTÄISMARKKINOILLE TARKOITETUT PAKETOIDUT SIJOITUSTUOTTEET (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 1. JOHDANTO ”Vähittäismarkkinoille tarkoitetut paketoidut sijoitustuotteet” tarjoavat yksityissijoittajille helpon pääsyn rahoitusmarkkinoille. Näiden tuotteiden sääntelykehyksen on muodostettava vankka ja yhtenäinen pohja toimivalle ja vastuulliselle vähittäissijoitustoiminnalle. Finanssikriisi on antanut ankaran muistutuksen siitä, mikä merkitys rahoitustuotteiden läpinäkyvyydellä ja vastuuttomasta myynnistä mahdollisesti aiheutuvilla kustannuksilla on. Sijoittajien luottamuksen romahdettua on viipymättä huolehdittava asianmukaisen sääntelykehyksen käyttöönotosta, jotta luottamuksen palauttaminen voi tapahtua vankalta pohjalta. Yhteisön oikeuteen sisältyy jo huomattava määrä säännöksiä, joilla suojellaan sijoittajia. Tuotteiden läpinäkyvyyttä, myyntiä ja niihin liittyvää neuvontatoimintaa sääntelevät oikeudelliset vaatimukset vaihtelevat kuitenkin tuotteen oikeudellisen muodon ja jakelukanavan mukaan. Nykyinen tilanne ei tarjoa yhtenäistä pohjaa yksityissijoittajien suojalle eikä paketoitujen sijoitustuotteiden vähittäismarkkinoiden tasapainoiselle kehittymiselle. Yksityissijoittajan suojan taso ei saisi vaihdella, olipa näiden tuotteiden oikeudellinen muoto mikä tahansa. Tässä tiedonannossa kulminoituu työ, joka saatettiin alulle Ecofin-neuvoston pyydettyä toukokuussa 2007 tarkastelemaan näitä kysymyksiä. Tähän liittyen esitettiin lokakuussa 2007 kannanottopyyntö, josta julkistettiin maaliskuussa 2008 palauteyhteenveto. Lisäksi toukokuussa 2008 järjestettiin työpaja toimialan edustajien kanssa ja heinäkuussa 2008 toteutettiin korkean tason avoin kuulemistilaisuus. Tässä tiedonannossa selitetään toimet, jotka Euroopan komissio aikoo toteuttaa, jotta EU:n lainsäädäntökehys, jolla säännellään vähittäismarkkinoille tarkoitettuja paketoituja sijoitustuotteita koskevia pakollisia tietoja ja kyseisiin tuotteisiin liittyviä myyntikäytänteitä, saadaan vastaamaan markkinoiden todellista tilannetta. Tavoitteena on ottaa käyttöön horisontaalinen lähestymistapa, jolla luodaan yhdenmukainen pohja pakollisten tietojen ja myyntikäytänteiden sääntelylle Euroopan tasolla riippumatta siitä, kuinka tuote paketoidaan tai myydään. Näillä toimilla pyritään varmistamaan, että vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden markkinat ovat entistä läpinäkyvämmät, tarjottavista sijoitustuotteista annetaan paremmin tietoja ja tuotteissa ja niiden myynnissä huomioidaan sijoittajien tarpeet. Toimilla luodaan markkinat, joilla sääntelyn katvealueiden hyväksikäyttö ei ohjaa säästöjä tiettyihin tuotteisiin. Näillä toimilla voidaan alkaa rakentaa uudelleen finanssikriisin myötä romahtanutta kuluttajien luottamusta paketoituihin sijoitustuotteisiin. Yleisimpiin vähittäismarkkinoille tarkoitettuihin paketoituihin sijoitustuotteisiin sijoitettujen varojen määrä on vähentynyt vuoden 2007 lopun 10 biljoonasta eurosta noin 8 biljoonaan euroon vuoden 2008 lopussa omaisuusarvojen alaskirjaamisen ja sijoittajien toteuttamien lunastusten vuoksi. Tässä valossa tämä tiedonanto on osa uudistustoimenpiteitä, joilla puututaan finanssikriisissä paljastuneisiin sääntelyn puutteisiin, joita Euroopan komissio käsitteli ennen kevään Eurooppa-neuvoston kokousta antamassaan tiedonannossa. Vähittäismarkkinoille tarkoitetut paketoidut sijoitustuotteet Rahoitusmarkkinoiden vähittäissijoitustoiminta keskittyy nykyään suurissa määrin vähittäismarkkinoille tarkoitettuihin paketoituihin sijoitustuotteisiin. Näiden tuotteiden oikeudellinen muoto vaihtelee, vaikka ne tarjoavatkin yksityissijoittajille keskenään lähes vastaavat ominaisuudet: - tuotteisiin sisältyy riski, joka kohdistuu tuotteeseen sijoitettuihin varoihin, mutta paketoinnin vuoksi riski on erilainen suoriin omistuksiin liittyvään riskiin verrattuna; - tuotteiden keskeisenä tehtävänä on pääoman kartuttaminen, vaikka jotkut niistä saattavat tarjota myös pääomaturvan; - tuotteet on pääasiassa tarkoitettu keskipitkän ja pitkän aikavälin vähittäismarkkinoille; ja - tuotteita markkinoidaan suoraan yksityissijoittajille, vaikka niitä voidaan myydä myös ammattimaisille sijoittajille. Monet yksityissijoittajat tutustuvat kaikkiin merkityksellisiin tuoteryhmiin sopivia sijoituskohteita etsiessään. Tämä on entistä helpompaa, sillä pankeilla ja muilla jakelujärjestelmillä on myytävänään laaja valikoima sijoitustuotteita. Laatikossa 1 kuvataan keskeisimmät tuoteryhmät, joita voidaan pitää vähittäismarkkinoille tarkoitettuina paketoituina sijoitustuotteina. Nämä tuoteryhmät eroavat toisistaan verokohtelun ja sijoitusehdotuksen muodon osalta. Se, mikä tuote sopii yksittäiselle sijoittajalle, riippuu erityisesti sijoittajan profiilista, johon vaikuttavat sijoittajan taloudellinen tilanne ja sijoitustarpeet, perhetilanne, ikä, veroprofiili ja riskinottohalu. Jäljempänä oleva luettelo ei ole tyhjentävä, sillä uusia sijoitustuotteita tulee markkinoille koko ajan. Luettelossa luetellut tuotteet eivät ole suinkaan ainoat vähittäismarkkinoille soveltuvat tuotteet. Luetteloa ja tuotekuvauksia voidaan kuitenkin käyttää lähtökohtana yksilöitäessä vähittäismarkkinoille tarkoitettuja paketoituja sijoitustuotteita tämän aloitteen tarpeita varten. Laatikko 1: Vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden ryhmät Jäljempänä olevat tuotekuvaukset ovat ainoastaan ohjeellisia; useissa tapauksissa asianomaisille tuoteryhmille ei ole vielä olemassa yleisesti hyväksyttyjä oikeudellisia määritelmiä. - Sijoitusrahastot. Sijoitusrahastot ovat yksi yhteissijoitusvälineen muoto, jossa suuren sijoittajamäärän yhdistetyt varat sijoitetaan korvausta vastaan. Rahastojen varainhankinta tapahtuu myymällä rahaston ”osuuksia” sijoittajille. EU:ssa sijoitusrahastot voivat olla joko arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä eli yhteissijoitusyrityksiä (joiden rakenne on yhdenmukaistettu yhteissijoitusyrityksiä koskevalla direktiivillä) tai kansallisesti säänneltyjä rahastoja, joista myös käytetään nimityksiä ”yhdenmukaistamattomat rahastot” tai ”muut kuin yhteissijoitusyritykset”. - Henkivakuutuksiksi paketoidut sijoitustuotteet. Sijoitussidonnaisissa henkivakuutuksissa tietty osuus vakuutusmaksusta käytetään henkivakuutuskatteen (korvausmäärän) ostamiseen ja loput sijoitetaan rahastoon, esimerkiksi yhteissijoitusyritykseen. Vakuutuksen tuotto määräytyy rahastojen tuloksen mukaan. Erona perinteisiin henkivakuutustuotteisiin on se, ettei sijoitussidonnaisissa vakuutuksissa yleensä taata tietyn rahamäärän maksamista erityisesti kuolemantapauksessa/eloonjääneelle, vaan että maksettava määrä on yhden tai useamman osuuden markkina-arvo kerrottuna tietyllä kertoimella. Näin ollen vakuutuksenottaja kantaa käytännössä sijoitusriskin. - Vähittäismarkkinoille tarkoitetut strukturoidut arvopaperit. Strukturoitujen arvopapereiden perustana voi olla yksittäinen arvopaperi, arvopaperikori, indeksi, hyödyke, joukkovelkakirja ja/tai valuutta tai se voi olla johdettu niistä. Strukturoidussa arvopaperissa sijoituspankki lupaa yleensä suorittaa ennakolta määrättynä ajankohtana maksun ennalta määritetyn laskukaavan mukaisesti. Suurimassa osassa strukturoiduista arvopapereista sijoitettu pääoma maksetaan täysimääräisenä takaisin arvopaperin erääntyessä, mutta tietyissä tyypeissä maksetaan korkeampia tuottoja, jolloin pääomaturva on vain osittainen tai sitä ei ole lainkaan. Strukturoituja arvopapereita voidaan myydä sijoittajille muun muassa todistuksina, strukturoituina lainoina (joukkovelkakirjoina) tai optiotodistuksina. - Strukturoidut määräaikaistalletukset. Strukturoidut määräaikaistalletukset tarjoavat yhdistelmän, joka muodostuu määräisaikaistalletuksesta, johon liittyy optio tai korkorakenne. Niihin on rakennettu erityinen tuottoprofiili, joka perustuu korko- ja valuuttaoptioiden kaltaisten johdannaisten kauppaan. Useanlaiset rahoituslaitokset, jotka toimivat eri puolilla rahoituspalvelualaa, osallistuvat tällaisten tuotteiden kehittämiseen ja myymiseen yksityissijoittajille. Rahastojen hoitajat, vakuutusyhtiöt sekä liike- ja sijoituspankit strukturoivat ja hoitavat näitä tuotteita. Ne huolehtivat näiden tuotteiden jakelusta yksityissijoittajille joko suoraan tai välillisesti hyödyntäen rahoituksen välittäjien verkostoa kuten arvopaperivälittäjiä, vakuutusedustajia ja riippumattomia sijoitusneuvojia. Yksityissijoittajien riskit Toimivilla markkinoilla sijoitustuotteiden keskinäisestä kilpailusta voi olla huomattavaa hyötyä yksityissijoittajille ja koko taloudelle. Kilpailuvoimat voivat kannustaa saattamaan markkinoille tuotteita, joissa huomioidaan markkinaolosuhteiden muutokset ja sijoittajien muuttuvat tarpeet. Sijoitustuotteiden paketoiminen voi myös tuottaa erityisiä hyötyjä esimerkiksi tarjoamalla yksityissijoittajille mahdollisuuden riskinhajautukseen tai mahdollisuuden keskittyä erityisiin riski-/tuottoprofiileihin taikka tarjoamalla mahdollisuuden hyödyntää ammattimaista salkunhoitoasiantuntemusta tavoilla, jotka olisivat hankalia tai kalliita, jos kyse olisi suorista sijoituksista. Sijoitustuotteiden kehittäjien ja jakelijoiden ja yksityissijoittajien välillä on huomattava ero tiedoissa ja asiantuntemuksessa, sillä yksityissijoittajien sijoitusasioiden tuntemus on yleensä melko vähäistä. Sijoitustuotteiden paketoiminen saattaa lisätä tätä eroa esimerkiksi tekemällä sijoitustuotteesta monimutkaisemman, jolloin sen olennaiset ominaisuudet ovat vähemmän läpinäkyviä ja siihen sisältyy ylimääräisiä kustannuseriä, jotka saattavat olla vaikeasti havaittavissa. Tässä valossa kuluttajien on turvauduttava yhdistelemään tuotteiden kehittäjien antamia tuotetietoja tuotteiden jakelijoiden ja sijoitusneuvojien antamaan palveluun kuten neuvontaan. Epäselvät tai puutteelliset tiedot voivat lisätä sopimattomien tai väärin perustein valittujen tuotteiden määrää. Jos myynnissä ja sijoitusneuvonnassa ei ole keskitytty asiakkaan tarpeisiin, saattaa käydä niin, että asiakkaalle myydään hänelle sopimattomia tuotteita. Tämä voi olla yleisempää silloin, kun myyjän ja ostajan edut eivät käy yksiin, esimerkiksi kun tuotteiden kehittäjät tarjoavat tuotteidensa jakelijoille ja sijoitusneuvojille taloudellisia kannustimia, jotka kannustavat myymään kyseisiä tuotteita. Nämä riskit, jotka koskevat sijoittajalle aiheutuvaa vahinkoa, olipa kyse välittömistä taloudellisista tappioista tai sopimattomien sijoitusten vaihtoehtoiskustannuksista, voivat heikentää kuluttajien luottamusta vähittäismarkkinoille tarkoitettuihin paketoituihin sijoitustuotteisiin. Vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden tietojen ja myynnin sääntely Yksityissijoittajiin kohdistuvien mahdollisten riskien vuoksi lainsäädäntöä on annettu Euroopan ja jäsenvaltioiden tasolla. Tämä on saavutettu tietyissä tapauksissa itse tuotteisiin kohdistuvalla sääntelyllä esimerkiksi rajaamalla yksityissijoittajien sijoittamismahdollisuudet koskemaan vain tiettyjä tuotetyyppejä tai rajoittamalla kohde-etuuksia, joihin vähittäismarkkinoille tarkoitetun sijoitustuotteen hoitajat voivat sijoittaa. Vaikka tämä toimii hyvin tietyillä aloilla, sitä on vaikeaa panna tehokkaasti täytäntöön rahoitusalalla tapahtuvan innovoinnin vuoksi. Valvontaviranomaiset ovat sen vuoksi yleensä kohdentaneet toimensa sijoittajien päätöksentekomahdollisuuksien parantamiseen keskittymällä sääntöihin kahdella alalla: - sijoittajille ennen sijoituspäätöksen tekoa tuotteesta annettavien avaintietojen ja markkinointiaineiston muoto ja sisältö; yhä suurempi merkitys on tietotiivistelmillä, joissa kuvataan sijoitusehdotuksen olennaiset ominaisuudet (kulut, odotetut riskit ja tuotot jne.) ja jotka on tarkoitettu täyttämään yksityissijoittajien tiedontarpeet; - tuotteiden jakelijoiden menettelytavat ja myyntiin ja neuvontaan liittyvien eturistiriitojen ehkäiseminen ja hallitseminen ja eturistiriidoista ilmoittaminen ( myyntisäännöt ) Tällaiset säännöt eivät takaa hyviä sijoituspäätöksiä. Ne eivät myöskään suojaa kielteisiltä sijoitustuloksilta, koska useimpiin sijoitustuotteisiin liittyy kiinteästi markkinariski. Säännöillä voidaan kuitenkin minimoida riski, että sijoittajat joutuvat kärsimään sellaisista kielteisistä tuloksista, joista heitä ei ollut varoitettu etukäteen. Huomattava näitä sääntöjä täydentävä toimi on nykyinen pyrkimys parantaa Euroopan unionin yksityissijoittajille annettavan sijoittamiseen liittyvän valistuksen tasoa, millä vähiten alaan perehtyneille sijoittajille annetaan valmiudet sijoituspäätösten tekoon. Sijoittamiseen liittyvä valistus ei kuitenkaan ole vaihtoehto, jolla sijoitustuotteiden kehittäjät ja välittäjät vapautetaan vastuusta. 1. EUROOPPALAISEN LAINSÄÄDÄNTÖKEHYKSEN TARKOITUKSENMUKAISUUS Yhteisön oikeudessa on useita keskenään yhteensopimattomia säännöksiä, joita sovelletaan vähittäismarkkinoille tarkoitettuja paketoituja sijoitustuotteita kehittäviin, jakeleviin ja myyviin yhteisöihin. Pakollisia tietoja ja myyntikäytänteitä koskeva sääntely on toteutettu Euroopan tasolla arvopaperi-, vakuutus- ja rahastoaloja sääntelevien alakohtaisten direktiivien yhdistelmällä sekä monialaisella lainsäädännöllä, jossa keskitytään erityisiin myyntikanaviin tai kaupan käytäntöihin. Useimmat alakohtaisista direktiiveistä sisältävät tietojen antamista koskevia säännöksiä, joita täydennetään tarvittaessa monialaisen lainsäädännön säännöksillä. Myyntiä ja neuvontaa säännellään kahdella keskeisellä säädöksellä, jotka ovat rahoitusmarkkinadirektiivi (Mifid) ja vakuutusedustusdirektiivi (IMD). Näihin direktiiveihin sisältyy muun muassa sääntöjä myyntipaikalla noudatettavista menettelytavoista ja eturistiriitojen hallitsemisesta ja ilmoittamisesta. Kuten taulukosta 1 ilmenee, yhteisön oikeus muodostuu edellä mainituista syistä hyvin pirstaleisesta ”lainsäädännöllisestä tilkkutäkistä”. Vähittäismarkkinoille tarkoitettuihin paketoituihin sijoitustuotteisiin sovelletaan erilaisia tuotetietoja ja myyntikäytänteitä koskevia sääntöjä riippuen tuotteen oikeudellisesta muodosta tai myyntikanavasta. Yhteisön oikeus ei nykyisellään myöskään kata tiettyjä tuotteita ja jakelukanavia. Taulukko 1 : Yhteisön oikeuteen sisältyvät säännöt vähittäismarkkinoille tarkoitetuista paketoiduista sijoitustuotteista annettavista tiedoista ja kyseisten tuotteiden myynnistä MIFID (tiukkoja tuotetietovaatimuksia sovelletaan Mifid-välittäjiin, kun ne myyvät rahoitusvälineitä) | IMD:tä sovelletaan tiettyihin tuotetietovaatimuksiin | MIFID (tiukkoja tuotetietovaatimuksia sovelletaan Mifid-välittäjiin, kun ne myyvät rahoitusvälineitä) | Sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi tai rahoituspalvelujen etämyyntiä koskeva direktiivi | Myyntisäännöt | MIFID | MIFID | IMD | MIFID | Ei sääntöjä EU:n tasolla | Yhteissijoitusyrityksiä koskeva direktiivi | Sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi tai rahoituspalvelujen etämyyntiä koskeva direktiivi | ”Lainsäädännölliseen tilkkutäkkiin” liittyvät huolenaiheet Eurooppalainen lainsäädäntökehys ei nykyisellään ole yhdenmukainen eikä se vastaa vähittäissijoitusmarkkinoiden nykytarpeita. Alakohtaisten säännösten keskinäiset erot ja puutteet heikentävät luottamusta siihen, että sijoittajansuoja on riittävä kaikkien tuotteiden osalta. On olemassa useita esimerkkejä toimivista, kuluttajalähtöisistä tiedoista ja kuluttajan tarpeet huomioivasta myynnistä, joiden perusteella voidaan antaa sopivia suosituksia. Tästä huolimatta useat sijoittajat ovat kärsineet tappioita virheellisen tuoterakenteen, virheellisten tietojen tai ala-arvoisen myyntitavan vuoksi. Sopimattomien tuotteiden väärin perustein tapahtuva myynti jatkuu, ja tuotteita ostavat yhä yksityissijoittajat, jotka eivät tunne riittävästi niiden ominaisuuksia. Sijoittajille aiheutuvien tappioiden suuruutta on vaikea arvioida osittain siksi, että tappiot ilmenevät usein vaihtoehtoiskustannuksena. Vaikutustenarvioinnissa esitetään yhteenveto keskeisistä palautteesta ja asiantuntijalausunnoista, joita on saatu intressitahoilta kuten kuluttajilta, kuluttajia edustavilta tahoilta, kansallisilta sääntelyviranomaisilta ja markkinatoimijoilta. Yhteenveto tukee käsitystä siitä, että sääntelyn puutteista aiheutuu sijoittajille huomattavaa vahinkoa. Sijoittajille annettavia avaintietoja koskeviin EU:n sääntöihin liittyvät ongelmat Olennaisilta osiltaan toisiinsa verrattavissa olevia tuotteita koskevien tietotiivistelmien muodossa ja sisällössä on huomattavia eroja. Ei ole olemassa yhdenmukaista tapaa antaa yksityissijoittajille avaintietoja tuotteen lopullisista kuluista, riskeistä ja tuotoista sekä pääomaturvan ehdoista. Tietyissä tapauksissa kuluttajille annettava tieto on liian teknistä, huonosti esitettyä tai vaikeaselkoista, mistä kuluttajalle aiheutuu ”tietoähky”. Toisissa tapauksissa voimassa olevat alakohtaiset tiedonantovelvoitteet eivät toimi asianmukaisesti vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden osalta; tämä pätee esimerkiksi vakuutusalaan, jossa tiedonantovelvoitetta koskevat vaatimukset kattavat kaikki vakuutustuotteet eivätkä pelkästään sijoitusominaisuuden sisältäviä tuotteita. On myös tapauksia, kuten strukturoidut määräaikaistalletukset, joille ei vielä ole vahvistettu eurooppalaisia sääntöjä. Nämä erot estävät eri tuotetyyppien ominaisuuksien todellisen vertailun, mikä heikentää sijoittajan päätöksenteon laatua. Finanssikriisistä saadut kokemukset ovat tuoneet esiin toimivan tiedonantamisen tärkeyden. Sen myötä on alettu vakavasti miettiä, kuinka hyvin sijoittajat tajuavat tiettyihin tuotetakuisiin liittyvät mahdolliset hitaamman kasvun riskit ja vastapuoliriskit. Juuri näiden kysymysten tiimoilta Euroopan komissio on ehdottanut, että yhteissijoitusyrityksistä nykyään edellytetty yksinkertaistettu esite korvattaisiin lyhyemmällä, selkeämmällä ja aikaisempaa sijoittajalähtöisemmällä tietokokonaisuudella eli ”sijoittajalle annettavilla avaintiedoilla”. Intressitahot ovat olleet tiiviisti mukana sijoittajalle annettavien avaintietojen kehittämisessä, ja erilaisia tietokokonaisuusmalleja on testattu huolellisesti yksityissijoittajien parissa. Tämä työ toimii lähtökohtana sijoittajille annettavien pakollisten tietojen parantamiselle vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden koko markkinaa silmällä pitäen. Myyntikäytänteiden sääntelyn heikkoudet Myyntikäytänteitä koskevilla EU:n säännöksillä pyritään varmistamaan, että jakelijat tuotteita myydessään ja niistä neuvoja antaessaan toimivat ammattimaisesti ja oikeudenmukaisesti ja keskittyvät sijoittajan tarpeisiin ja että eturistiriidat ehkäistään ja/tai hallitaan tehokkaasti ja/tai että niistä ilmoitetaan. Tämä on erittäin tärkeää. Hiljattain sijoitusneuvojien parissa tehdystä selvityksestä käy ilmi, että 72 prosenttia vastanneista uskoo, että myyntiprovisioiden muodostumistapa voi vaikuttaa siihen, mitä tuotteita sijoittajille myydään[2]. Tällä alalla sovellettavien kahden keskeisen yhteisön säädöksen eli rahoitusmarkkina- ja vakuutusedustusdirektiivin lähestymistavoissa on kuitenkin tiettyjä eroja. Rahoitusmarkkinadirektiivillä on otettu käyttöön edistynyt järjestelmä, jolla eturistiriitoja ehkäistään ja hallitaan ja niistä ilmoitetaan. Direktiiviin sisältyy myös yksityiskohtaiset säännökset kannustimien maksamisesta välittäjille. Sitä vastoin vakuutusedustusdirektiiviin ei sisälly vastaavanlaisia eturistiriitoja tai kannustimia koskevia sääntöjä. Kyseisessä direktiivissä säädetään, että välittäjien on kerrottava asiakkaalle, perustuvatko niiden antamat tiedot oikeudenmukaiseen analyysiin (jonka perustana on riittävän suuri määrä vakuutussopimuksia) vai onko niillä sopimusvelvoitteita yhtä tai useampaa vakuutuksenantajaa kohtaan. Sekä rahoitusmarkkina- että vakuutusedustusdirektiivistä saadut käytännön kokemukset ovat vähäisiä. Euroopan komissio on kuitenkin huolestunut siitä, että koska vähittäismarkkinoille suunnattujen paketoitujen sijoitustuotteiden myyntikäytänteitä koskevissa vaatimuksissa on eroja näiden kahden direktiivin välillä, riski sijoittajalle aiheutuvasta vahingosta ja sääntelyn katvealueiden hyväksikäytöstä kasvaa. Tietyt tuotteet ja jakelukanavat eivät kuulu näiden direktiivien soveltamisalaan. Tuotteiden kehittäjien (esim. rahastojen hoitajien tai vakuutusyhtiöiden) harjoittamaan suoramyyntiin ei sovelleta samoja sääntöjä kuin välittäjien harjoittamaan myyntiin. Euroopan tasolla ei ole myöskään olemassa sääntöjä strukturoitujen määräaikaistalletusten jakelusta, sillä ne eivät ole rahoitusmarkkinadirektiivin määritelmän mukaisia rahoitusvälineitä. Nämä aukot aiheuttavat epätasapuoliset kilpailuedellytykset. 2. PAREMPIA TULOKSIA EUROOPPALAISTA LAINSÄÄDÄNTÖÄ MUUTTAMALLA Voidaan kysyä, johtuvatko nämä heikkoudet Euroopan tason lainsäädännön epäyhtenäisyydestä vai muista syistä, kuten heikosta täytäntöönpanon valvonnasta. Voidaan myös kysyä, ovatko yhteisön oikeuden puutteet korjattavissa asianmukaisesti jäsenvaltioiden tai asianomaisten toimialojen toteuttamilla toimilla. Jotkut jäsenvaltiot ovat jo reagoineet eurooppalaisen sääntelykehyksen epäyhdenmukaisuuteen ja aukkoihin ottamalla kansallisella tasolla käyttöön lisävaatimuksia, jotka koskevat tuotteista annettavia pakollisia tietoja ja tuotteiden myyntikäytänteitä. Myös useiden alojen tuotekehittäjät ja jakelijat ovat toteuttaneet toimia tuotetietoasiakirjojen ja vastuullisen myynnin ja neuvonnan parantamiseksi laatimalla käytännesääntöjä ja parhaita toimintatapoja. Näiden toimien maantieteellinen vaikutusalue on kuitenkin väistämättä rajallinen. Niillä ei pystytä puuttumaan yhteensovitetusti ja järjestelmällisesti Euroopan lainsäädäntökehyksen puutteisiin. Kansalliset sääntelyelimet eivät pysty toteuttamaan toimia yhteisön oikeuden epäyhdenmukaisuuden korjaamiseksi, varsinkaan jos yhteisön oikeuden säännöksissä ei sallita kansallisia täydentäviä toimenpiteitä. Tämä pätee myös tuotteisiin, jotka myydään pääasiallisesti paikallisilla markkinoilla. Keskenään yhteen sovittamattomat kansalliset toimet voivat myös muodostaa esteen yhtenäismarkkinoiden toiminnalle. Yhdenmukaisemmilla tuotteen tietoja ja myyntikäytänteitä koskevilla Euroopan tason säännöillä voitaisiin poistaa tietyt rajatylittävän vähittäisjakelun esteet sellaisilta tuotteilta, joista ei vielä ole annettu säännöksiä. Euroopan komissio onkin todennut, että järjestelmällinen ja yhteensovitettu puuttuminen riskeihin, jotka liittyvät vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden pirstaleiseen sääntelykehykseen, edellyttää Euroopan tasolla toteutettavia toimenpiteitä. Eurooppalaisen sääntely-ympäristön on oltava entistä yhdenmukaisempi, jotta vankka ja kestävä sääntely-ympäristö toteutuisi kaikkialla Euroopassa ja yhtenäismarkkinat voisivat toimia entistä sujuvammin. 3. EUROOPAN KOMISSION EHDOTUKSET Euroopan komissio katsoo, että nykyinen alakohtaisiin säännöksiin perustuva lainsäädännöllinen tilkkutäkki on korvattava horisontaalisella lähestymistavalla, joka kattaa sekä tuotteista annettavat pakolliset tiedot että niiden myyntikäytänteet . Tällä lähestymistavalla saavutetaan yhdenmukaiset tulokset tuotteen oikeudellisesti muodosta ja käytetystä jakelukanavasta riippumatta ja se voitaisiin laajentaa kattamaan myös vähittäismarkkinoilla tapahtuvan innovoinnin. Lähestymistapa, joka perustuu olemassa olevan alakohtaisen lainsäädännön muuttamiseen ja uuden lainsäädännön antamiseen aloilla, joilla sääntelyä ei vielä ole, voisi olla vähemmän hajottava olemassa olevien vaatimusten kannalta. Se olisi kuitenkin tehottomampi pyrittäessä johdon- ja yhdenmukaiseen lähestymistapaan ja siihen sisältyisi riski siitä, että sääntelyn kate jää vajaaksi tai vanhentuneeksi, mikä edellyttäisi lisätoimia myöhemmin. Horisontaaliset toimenpiteet eivät sulkisi pois sitä, että oikeudellisia vaatimuksia olisi mukautettava tietyssä määrin tuotteiden ominaisuuksiin liittyvien objektiivisten erojen huomioimiseksi. Horisontaalisissa toimenpiteissä, jotka otettaisiin käyttöön Lamfalussyn lähestymistavan mukaisena lainsäädäntönä, voitaisiin yhdistää yhdenmukaiset periaatteet ja keskeiset vaatimukset, joita sovellettaisiin kaikkiin asianomaisiin tuotteisiin ja toimijoihin, mutta samalla olisi kuitenkin mahdollista mukauttaa vaatimusten yksityiskohtaista sisältöä ja muotoa eri tuotteiden erityispiirteet huomioiden. Horisontaalisen lähestymistavan ominaisuudet Seuraavassa jaksossa kuvataan suunniteltua lähestymistapaa horisontaalisten sääntöjen laatimiseksi siitä, kuinka vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden kehittäjät tuottavat avaintietoja ja välittäjät tai muut jakelijat, tuotteen kehittäjä mukaan luettuna, myyvät näitä tuotteita. Näille kahdelle toiminta-alueelle on tarkoitus valmistella erilliset lainsäädäntöaloitteet pääasiassa siksi, että tuotteiden kehittämisestä ja myynnistä vastaavat eri yhteisöt. Näiden erillisten säädösten olisi kuitenkin nivellyttävä tehokkaasti toisiinsa. Avaintiedot, jotka tuotteiden kehittäjien on annettava sijoittajille Horisontaalinen lähestymistapa edellyttää, että tällä alalla kehitetään uusi väline, jolla korvataan tai johon sisällytetään olemassa olevien alakohtaisten sääntöjen asiaa koskevat säännökset ja laajennetaan niiden soveltamisala myös tuotteisiin, joille ei vielä ole sääntöjä. Horisontaalisen paketoituja tuotteita koskevan säädöksen keskeiset ominaisuudet esitetään jäljempänä. Laatikko 2: Sijoittajille annettavat avaintiedot Tavoite: Tavoitteena olisi saattaa vähittäismarkkinoilla annettavat avaintiedot mahdollisimman yhdenmukaisiksi ja standardoiduiksi, jolloin tuotteita olisi mahdollista vertailla keskenään, vaikkakin yksityiskohtaisten sääntöjen tietynasteinen muokkaaminen sallittaisiin tuotteiden erityispiirteiden huomioimiseksi. Soveltamisala Uutta horisontaalista välinettä sovellettaisiin kaikkiin vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden kehittäjiin. Sitä sovellettaisiin riippumatta siitä, onko tuote perustanaan olevan tuotteen uudelleenkehitetty muoto, jossa on esimerkiksi turvauduttu ”tuotteen käärimiseen”. Tuotekatteeseen sisältyisivät tuotteet, jotka täyttävät vähittäismarkkinoille tarkoitetun paketoidun sijoitustuotteen määritelmän sellaisena kuin se esitetään alustavasti 1 jaksossa. Sijoittajille annettavien avaintietojen laatimisessa noudatettavat periaatteet Tuotetietojen olisi oltava rehelliset, selkeät ja harhaanjohtamattomat. Myös sellaisten kohdesijoittajien olisi voitava ymmärtää tuotetiedot, joiden sijoituskokemus on vähäinen tai joilla sitä ei ole lainkaan. Tuotetietoihin olisi sisällyttävä tiedot, joita tarvitaan valistuneen sijoituspäätöksen tekemiseksi (esimerkiksi tiedot tuotteen tuotoista ja riskeistä, kuluista, takuista, toiminnasta ja kiinteistä erääntymispäivistä). Tiedot olisi esitettävä mahdollisimman standardoidussa muodossa, jotta tuotteita olisi mahdollista vertailla keskenään. Tiedot olisi esitettävä yksityissijoittajalle sopivassa lyhyessä ja yksinkertaisessa muodossa (sisältäen kuitenkin kaikki avaintiedot) ja ne olisi testattava sijoittajien keskuudessa, jotta voidaan olla varmoja niiden toimivuudesta. Tiedot olisi annettava sijoittajalle oikea-aikaisesti siten, että ne ovat käytettävissä sijoituksen ostopäätöstä harkittaessa. Vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden myyjillä olisi oltava velvollisuus antaa tuotteiden kehittäjän laatimat pakolliset tiedot sijoittajalle. Tämä velvollisuus koskisi sekä välittäjiä että omia tuotteitaan myyviä tuotteiden kehittäjiä riippumatta siitä, liittyykö myyntitapahtumaan neuvonnan kaltaista palvelusuoritusta. Tuotetta koskevan markkinointiaineiston olisi oltava rehellistä, selkeää ja harhaanjohtamatonta. Vaikka markkinointiaineiston olisi vastattava täysin pakollisia tietoja, se olisi esitettävä selvästi erillään pakollisista tiedoista. | - Hiljattain kehitetyt sijoittajille yhteissijoitusyrityksistä annettavat avaintiedot tarjoavat selkeän lähtökohdan, kun ryhdytään laatimaan muista paketoiduista sijoitustuotteista annettavia pakollisia vakiomuotoisia tietoja, vaikka näitä tietoja olisikin mukautettava muiden tuotteiden ominaispiirteiden ja oikeudellisten muotojen huomioimiseksi. Myös muista komission toimista, kuten kulutusluottodirektiivissä tarkoitetusta ”kulutusluottojen eurooppalaiset vakiotiedot” –lomakkeesta, voi olla hyötyä määritettäessä kuluttajille ennen sijoitussopimuksen tekoa annettavat vakiomuotoiset tiedot. Välittäjien ja muiden jakelijoiden harjoittama vähittäismarkkinoille tarkoitettujen sijoitustuotteiden myynti Euroopan komissio pitää oikeana lähestymistapana sitä, että samoja oikeudellisia vaatimuksia sovelletaan vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden kaikkeen myyntiin tuotteiden jakelukanavasta riippumatta. Rahoitusmarkkinadirektiiviin sisältyvät menettelytapoja ja eturistiriitoja koskevat säännökset toimivat selkeänä lähtökohtana tällaisille vaatimuksille. Näiden toimenpiteiden ulottaminen koskemaan kaikkia vähittäismarkkinoille tarkoitettuja sijoitustuotteita voitaisiin saavuttaa laajentamalla rahoitusmarkkinadirektiivin säännösten soveltamisalaa kattamaan kaikki yhteisöt, jotka myyvät asianomaisia tuotteita. Myyntikäytänteitä koskevan horisontaalisen lähestymistavan keskeiset ominaisuudet ovat seuraavat: Laatikko 3: Myyntikäytänteiden sääntelyä koskeva horisontaalinen lähestymistapa Soveltamisala Sovelletaan rahoitusmarkkinadirektiiviin tukeutuvia yhdenmukaisia liiketoiminnan harjoittamista, kannustimia ja eturistiriitoja koskevia säännöksiä kaikkiin vähittäismarkkinoille tarkoitettuihin paketoituihin sijoitustuotteisiin riippumatta siitä, onko tuotteen myyvä yhteisö välittäjä vai tuotteen kehittäjä itse. Saatetaan tarvita yksityiskohtaisia vaatimuksia, joissa otetaan huomioon tarjottavat palvelut (esimerkiksi neuvonta ja toimeksiantojen välittäminen). Periaatteet Myyntikäytänteiden perustana on oltava sijoittajan oikeudenmukainen kohtelu. Kun sijoittajalle annetaan sijoitusneuvontaa, neuvojan olisi varmistettava, että myydyt tuotteet vastaavat sijoittajan profiilia ja tarpeita ja että sijoittaja ymmärtää neuvojan antaman palvelun luonteen. Jos tuote myydään ilman neuvontaa, tarjotun palvelun rajoitukset ja sijoittajan riskit on ilmoitettava selvästi. Tuotteen sopivuutta sijoittajan tarpeisiin saattaa olla vielä tarpeen arvioida tietyissä tapauksissa. Riippumatta siitä, liittyykö myyntiin neuvontaa, eturistiriidat eivät saa vaikuttaa kielteisesti sijoittajaan. Ne olisi ehkäistävä mahdollisuuksien mukaan tai tunnistettava, niitä olisi hallittava ja niistä olisi ilmoitettava sijoittajalle tavalla, jonka hän ymmärtää. Sijoittajan on saatava sekä neuvontaa sisältävässä että ilman neuvontaa tapahtuvassa myynnissä selkeät ja tosiasialliset tiedot tuotteen myyjää koskevista palkkiojärjestelyistä sekä kaikista tuotteeseen liittyvistä kuluista, maksuista ja provisioista sijoittajalle käyttökelpoisessa muodossa. Tuotteiden sopivuutta arvioivien henkilöiden on tunnettava kyseiset tuotteet ja niiden ominaisuudet kaikin puolin. | - Horisontaalisen lähestymistavan toteuttamisen suurimmat haasteet Vaikka vähittäismyyntiin tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden yleinen käsite on melko selvä, tarvitaan riittävän tarkka yleinen määritelmä, jotta vältytään oikeudelliselta epävarmuudelta ja sääntelyn katvealueiden hyväksikäytöltä. Tätä yleistä määritelmää on täydennettävä nimeämällä selvästi tuotteet, jotka kuuluvat sen soveltamisalaan. Euroopan komissio on tietoinen tähän liittyvistä haasteista. Se ei kuitenkaan pidä näitä määritelmäongelmia ylitsepääsemättöminä. Tämän tiedonannon jatkotoimena on tarkoitus laatia yleismääritelmä, jota täydennetään ”valkoisella luettelolla” määritelmän soveltamisalaan kuuluvista tai sen ulkopuolelle jäävistä tuotteista. Toinen merkittävä haaste on uuden välineen tai uusien välineiden niveltäminen olemassa olevaan lainsäädäntöön. Uusilla horisontaalisilla toimenpiteillä on tosiasiassa kumottava ja korvattava kaikki asiaa koskevat voimassa olevat toimenpiteet, jotta vältytään päällekkäisten vaatimusten soveltamiselta. Muita merkittäviä haasteita ovat yksityiskohtaisten tuotteesta annettavia tietoja koskevien ehdotusten laatiminen, jotta esimerkiksi tuotteen kustannukset, riskit ja mahdolliset tuotot ilmoitettaisiin yhdenmukaisella tavalla, vaikka perimmäisten tuotteiden toiminnassa olisikin suuria eroja. Yhteissijoitusyrityksiä koskevien tietojen parantamisesta saadut kokemukset ovat osoittaneet, että tämä edellyttää huomattavan määrän yksityiskohtaista teknistä työtä ja ehdotusten testausta sijoittajien parissa. Pelkkä entistä parempien säännösten laatiminen ei riitä tässä asiakirjassa yksilöityjen tavoitteiden saavuttamiseksi. Kansallisten valvontaviranomaisten toimiva keskinäinen yhteistyö ja niiden johdonmukainen ja tehokas vaatimusten noudattamisen valvonta ovat keskeisellä sijalla. Toimialan on keskityttävä määrätietoisesti sijoittajien tarpeisiin, ja yksityissijoittajien sijoitusalan tuntemusta on myös parannettava, jotta parannetuista säännöksistä saadaan täysi hyöty. 4. PÄÄTELMÄT Finanssikriisin seurauksena on luotava pohja sijoittajien tulevalle sitoutumiselle vähittäismarkkinoille tarkoitettuihin paketoituihin sijoitustuotteisiin: ihmisillä on jatkossakin tarve säästää ja sijoittaa ja he tarvitsevat jatkossakin hyvin hoidettuja, turvallisia tuotteita, joiden sisällön he pystyvät ymmärtämään, joita koskevat tiedot he saavat helposti ja jotka myydään heille rehellisesti. Euroopan komissio on tietoinen siitä, että vähittäismarkkinoille tarkoitetuilla paketoiduilla sijoitustuotteilla on huomattava merkitys sekä vähittäismarkkinoille tarkoitettujen tehokkaiden sijoitusvälineiden valikoiman että pääomamarkkinoiden tehokkuuden kannalta. Tässä yhteydessä tuotteiden kehittäjät ja välittäjät ovat keskeisessä asemassa, kun rakennetaan toimivia ja tehokkaita vähittäismarkkinoita ja autetaan potentiaalisia sijoittajia löytämään tarpeisiinsa sopivat sijoitustuotteet. Sijoitustuotteiden kehittäjien ja välittäjien on luonnollisestikin saatava korvaus näiden tehtävien hoitamisesta. Euroopan komissio katsoo, ettei vähittäismarkkinoille tarkoitettujen paketoitujen sijoitustuotteiden myyntiä ja tietoja koskevaa kestävää ja tyydyttävää sääntely-ympäristöä voida luoda, jollei puututa eurooppalaiseen lainsäädäntöön syvälle juurtuneisiin eroihin. Tällaisen lähestymistavan kehittämiseen liittyy huomattavia haasteita, joihin muun muassa valvontaviranomaisten on vastattava lainvalvontatehtävissään ja toimialan omaksuessaan uudet vaatimukset. On huolehdittava aktiivisesti siitä, että kustannusvaikutukset jäävät mahdollisimman pieniksi. Horisontaalinen monialainen lähestymistapa edellyttää myös entistä enemmän koordinointia ja näkemystenvaihtoa olemassa olevien alakohtaisten valvontaviranomaisten välillä, jotta voidaan olla varmoja siitä, että kullakin toimialalla sääntöjä tulkitaan yhdenmukaisesti ja että niitä todella noudatetaan. Seuraavat vaiheet Euroopan komissio laatii yksityiskohtaisia ehdotuksia tässä tiedonannossa kuvatun lainsäädännöllisen lähestymistavan saattamiseksi lainsäädännöksi. Tätä tarkoitusta varten olisi - kerättävä jäsenvaltioiden viranomaisten komiteoista, teknisistä komiteoista ja muista intressitahojen ryhmittymistä teknisiä resursseja näiden toimenpiteiden valmistelun avuksi; - käynnistettävä selvityksiä, joista saadaan tietoja lainsäädäntötoimenpiteiden valmistelua ja sen myötä vaikutustenarviointia varten; - julkaistava vuoden 2009 loppuun mennessä ensimmäinen luonnos edellä kuvattujen toimenpiteiden muodosta ja sisällöstä; kyseisestä asiakirjasta pyydetään kommentteja intressitahoilta. [1] On analysoitava lisää, jotta voidaan olla varmoja vaatimusten tosiasiallisesta soveltamisesta riippuen strukturoidun tuotteen muodosta, koska on mahdollista, että tietyissä tapauksissa voidaan soveltaa jo olemassa olevia vaatimuksia. [2] CFA Institute European Union Member Poll on Executive Compensation and Retail Investment Products , tammikuu 2009.