Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ilmoitus neuvostolle ja Euroopan parlamentille oliivi- ja oliiviöljyalasta (mukaan lukien taloudelliset, kulttuuriset, alueelliset, sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat), nykyisestä yhteisestä markkinajärjestelystä, uudistuksen tarpeellisuudesta ja esitetyistä vaihtoehdoista"



Virallinen lehti nro C 287 , 22/09/1997 s. 0061



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ilmoitus neuvostolle ja Euroopan parlamentille oliivi- ja oliiviöljyalasta (mukaan lukien taloudelliset, kulttuuriset, alueelliset, sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat), nykyisestä yhteisestä markkinajärjestelystä, uudistuksen tarpeellisuudesta ja esitetyistä vaihtoehdoista" (97/C 287/13) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 20. maaliskuuta 1997 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti laatia lausunnon aiheesta "Ilmoitus neuvostolle ja Euroopan parlamentille oliivi- ja oliiviöljyalasta (mukaan lukien taloudelliset, kulttuuriset, alueelliset, sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat), nykyisestä yhteisestä markkinajärjestelystä, uudistuksen tarpeellisuudesta ja esitetyistä vaihtoehdoista". Asian valmistelusta vastannut maa- ja kalatalousjaosto antoi lausuntonsa 7. toukokuuta 1997. Esittelijänä oli Leopoldo Quevedo Rojo. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28. ja 29. toukokuuta 1997 pitämässään 346. täysistunnossa (toukokuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 52 ääntä puolesta, 5 vastaan ja 4 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Oliiviöljyn yhteinen markkinajärjestely perustettiin vuonna 1966 asetuksella N:o 136/66/ETY. 1.2. Kyseinen YMJ on toiminut pääasiallisesti hyvin 31 vuoden ajan. YMJ on siis ollut arvokas työväline oliivinviljelyn ja oliivin jalostuksen nykyaikaistamisessa. Näin monin paikoin maaseudulla on voitu jatkaa oliivinviljelyä, millä on ollut suotuisa työllisyysvaikutus, ja se on auttanut säilyttämään maatalousjärjestelmän, josta luopuminen olisi tuonut muassaan huomattavia yhteiskunnallisia ja ympäristökustannuksia. Niinpä ei näytä olevan epäilystäkään siitä, että näin kauan ylläpidetty YMJ, joka on kestänyt maailman suurimman ja kolmanneksi suurimman tuottajamaan mukaantulon järjestelmään, sisältää välttämättä tavoitteidensa saavuttamisen kannalta erittäin myönteisiä aineksia. Todettakoon kuitenkin, että nykyinen YMJ kaipaa eräitä huomattavia huomattavia muutoksia. 2. YMJ:n tavoitteet Kyseisessä ilmoituksessa esitetään seuraavat tavoitteet: a) alan säilyttäminen ja alueiden elinkeinoelämän tukeminen b) markkinoiden tasapaino, jossa otetaan huomioon kansainvälisen kaupan näkökohdat c) alan moitteeton hallinnointi d) neutraali vaikutus talousarvioon e) yksinkertainen, avoin ja kaikissa jäsenvaltioissa helposti valvottava järjestelmä f) eri tuotanto- ja tuottojärjestelmien huomioon ottaminen g) ympäristökysymysten huomioon ottaminen h) laadun kehittäminen. Jäljempänä tarkastellaan tavoitekohtaisesti nykyisen YMJ:n säilyttämisen ja ehdotettujen vaihtoehtojen toisin sanoen järjestelyn parantamisen tai sen korvaamisen puukohtaisella tuella mahdollisia vaikutuksia. 2.1. Alan säilyttäminen ja alueiden elinkeinoelämän tukeminen 2.1.1. Tämä on epäilemättä minkä tahansa YMJ:n perustavoite. Oliivinviljely on ollut ja on edelleen tuottaja-alueiden talous- ja yhteiskuntaelämän kulmakivi. Viljelysten sijoittuminen ja keskittyminen tietyille unionin vähäosaisimmille alueille, oliivinviljelyn perustavaa laatua oleva työllisyysvaikutus useilla alueilla (paikoin jopa 90 % maatalouden parissa työskentelevästä työvoimasta), lukuisat oliivinviljelystä riippuvaiset tilat, alaan liittyvä jalostusteollisuus jne. tekevät oliivinviljelystä kyseisten seutujen talous- ja yhteiskuntaelämän ytimen. 2.1.2. Nykyinen YMJ on piristänyt kyseisten alueiden taloutta. Oliivinviljelijöiden tulojen kasvaessa on kertynyt tuloylijäämää, jolla oliivitarhoja ja puristamoja on nykyaikaistettu, on säilytetty maatalousjärjestelmä, josta luopumisella olisi ollut yhteiskunnallis-taloudellisia ja ekologisia haittavaikutuksia, ja oliivinviljely on ollut kyseisillä alueilla maaseudun kehittämisen alulle paneva tekijä. 2.1.3. Oliivinviljely on vakaa työllistäjä, jota nykyinen YMJ tukee. Niin palkansaajien kuin pienviljelijöidenkin toimeentulo on taattu lukuisilla tiloilla muita työllisyysvaihtoehtoja vailla olevilla alueilla. Nykyisen YMJ:n muuttamisella saattaisi olla kielteisiä työllisyysvaikutuksia, joiden seurauksena maaseudun väestö kaikkoaisi ja aluetasapaino horjuisi. 2.1.4. YMJ:tä muutettaessa on aina tutkittava, missä määrin järjestely on vaikuttanut työllisyyteen, ja tätä ei viiteasiakirjassa ole tehty. Oliivi- ja oliiviöljyala työllistävät useilla unionin oliiviseuduilla yli 80 % maatalouden parissa työskentelevästä väestöstä ja alat ovat kyseisten seutujen talouden kantava voima. Tällaisia seutuja on enimmäkseen tavoitteen 1 piiriin kuuluvilla alueilla, joilla on erittäin korkea työttömyysaste. Onkin selvää, että kannustimien poistaminen tuotannolta supistaisi työpaikkojen määrää, mitä komission ilmoituksessa ei ole otettu huomioon. 2.1.5. Yhteenvetona voidaan siis todeta, että alan säilyttämisen ja alueiden elinkeinoelämän tukemisen kannalta nykyisellä YMJ:llä on epäilemättä ollut seuraavanlaisia vaikutuksia: järjestely on kasvattanut oliivinviljelijöiden tuloja; se on nykyaikaistanut oliivi- ja oliiviöljyalaa; se luo uudenlaisia ja dynaamisempia yrittäjiä; sen turvin luotujen suorien ja epäsuorien työpaikkojen ansiosta väestö on pysynyt maaseudulla; se on säilyttänyt maatalousjärjestelmän, josta luopuminen pilaisi ympäristöä. 2.1.6. On hämmästyttävää, ettei komission ilmoituksessa mainita edellä esitettyjä myönteisiä seikkoja. Saattaa olla, että tuotannosta irrallaan oleva tuki muuttaisi nykyisen elinvoimaisen tilanteen päinvastaiseksi ja passivoisi alaa samalla tavoin kuin vilja-, öljy- ja valkuaiskasvien viljelmille on käynyt Välimeren maiden maataloudessa. Joka tapauksessa komission asiakirjassa ei mainita, missä määrin nykyisen YMJ:n muuttaminen vaikuttaisi elinkeinoelämään, alueelliseen työllisyystilanteeseen ja ympäristönsuojeluun, kun taas edellä esitettyjen perustavaa laatua olevien myönteisten vaikutusten todetaan liittyvän nykyisen YMJ:n pitkäaikaiseen voimassaoloon. 2.2. Markkinoiden tasapaino 2.2.1. Komission asiakirjassa ei oteta huomioon ylijäämiä. Oliiviöljyn osuus maailman kasviöljyjen tuotannosta ja kulutuksesta on noin 3,6 %. Oliiviöljyn maailmanmarkkinat ovat olleet vuosia tasapainossa. Vientimahdollisuudet ja mahdollisuus lisätä Euroopan unionin sisäistä kulutusta ovat sitä paitsi maailmanlaajuisen kulutuskehityksen huomioon ottaen ennakoitua suuremmat. Kuten komission ilmoituksessa myönnetään, oliiviöljyn kulutuksen yhdistäminen sydän- ja verisuonitautien ehkäisyyn sekä Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston järkevä myynninedistämispolitiikka ovat kasvattaneet oliiviöljyn vientiä Yhdysvaltoihin kymmenessä vuodessa 40 000 tonnista 126 000 tonniin. Gattin vaatima tuen määrällinen ja rahallinen supistus ei sekään tunnu kriittiseltä, mikäli yhteisön ulkopuolisiin maihin suuntautuva vienti kasvaa nykyistä vauhtia. Tukijärjestelmän ja vientipolitiikan sopeuttamista tarvitaan kuitenkin mahdollisuuksien optimoimiseksi yhteisön markkinoilla samoin kuin yhteisön ulkopuolisilla markkinoilla. 2.2.2. Yksi Kansainvälisen oliiviöljyneuvoston suurimmista huolenaiheista on ollut jäämäerien varastoinnin takaaminen, jotta markkinointivuodet voidaan sitoa toisiinsa, koska oliivinviljely on usein kausiluonteista eikä tieteellinen tutkimus näytä vielä löytäneen tähän ratkaisua. Tässä mielessä interventiovarastointi on epäilemättä ollut kausiluonteisuudesta johtuvien ongelmien osalta avainasemassa. Vaikka interventiojärjestelmän ja puukohtaisen tuen välillä ei oliivinviljelijöiden tulotason säilyttämisen kannalta ole huomattavia eroja, markkinoiden sääntelyn näkökulmasta sääntelyvarastoihin liittyvä interventiojärjestelmä on toistaiseksi yksin taannut tuotteen saatavuuden markkinoilla varastojen tyhjentyessä, ja varastojen täyttyessä se on taannut tuottajille vähimmäishintatason. Sitä paitsi interventiojärjestelmästä koituvilla kustannuksilla ei ole ollut suurtakaan vaikutusta yhteisön talousarvioon. 2.2.3. Yksi nykyisen YMJ:n tavoitteista on helpottaa jalostettujen oliiviöljyjen markkinoimista sellaisella kulutustuella, joka on niin pieni, ettei sillä ole vaikutusta hintoihin ja että sen suhteellinen käyttö hajautuu. Tällainen järjestelmä tulisi korvata uusilla rahoitustoimilla, joiden varat saataisiin tähän tukeen aiemminkin myönnetyistä varoista, mutta ne suunnattaisiin edistämään valmiin tuotteen markkinointia. 2.2.4. Yhteenvetona voidaan todeta, että markkinoiden tasapainon osalta ja sovitettaessa yhteisön markkinoita kansainvälisiin markkinoihin: annetut tiedot eivät ole vakuuttavia ennustaessaan oliiviöljyn rakenteellista ylijäämää; interventiojärjestelmän ja sääntelyvarastojen säilyttäminen ovat taanneet tuotteen saatavuuden markkinoilla ja tuottajien tulotason säilymisen viljeltäessä lajiketta, jonka kausiluonteisuus ei vielä ole suinkaan hallinnassa; interventiojärjestelmästä ei ole toistaiseksi koitunut merkittäviä kustannuksia rahoitettaessa YMJ:tä yhteisön talousarviosta. 2.3. Alan moitteeton hallinnointi 2.3.1. Euroopan unioni on oliiviöljyn suurin tuottaja. Se on niin ikään oliiviöljyn pääasiallisin kuluttaja ja se pystyy jopa lisäämään tuotteen kysyntää, koska monissa Euroopan maissa oliiviöljyn kulutus on perinteen puuttuessa vähäistä, mutta ne ovat oliiviöljyn potentiaalisia kuluttajia. Komissio ei saata olla ottamatta ehdotuksissaan huomioon Välimeren maihin solmittuja suhteita. Välimeren maiden etuoikeutettu asema on pyrittävä säilyttämään ja sitä on laajennettava, koska on varmaa, että muutkin maat ryhtyvät kuluttamaan oliiviöljyä. 2.3.2. Yksi nykyisen YMJ:n myönteisistä vaikutuksista on ollut kestävän oliivinviljelyn kehittäminen unionin pääasiallisissa tuottajamaissa. 2.3.3. Unionin on pyrittävä edistämään oliivinviljelyä, joka vaatii yhä vankemman tieteellisen ja teknologisen perustan, ja tukemaan viljelyä YMJ:n avulla, mikäli nykyinen johtoasema halutaan säilyttää. Tätä varten yhteisön on osoitettava erityisvaroja T& K-toimien julkisiin tarjouskilpailuihin ja annettava valituille hankkeille tavanomainen yhteisötakuu. 2.3.4. Yhteisöllä on toisen Välimeren alueella viljeltävän lajikkeen, mantelipuun, osalta kokemusta siitä, mitä saattaa tapahtua, ellei tuotantosektorin nykyaikaistamistarpeita oteta huomioon. Espanja ja Italia olivat 50-luvulla maailman suurimpia mantelintuottajia ja kasvattivat mantelipuita perinteiseen tapaan. Mantelinviljelyn lisääntyminen Kaliforniassa on saanut aikaan sen, että Kalifornia oli jo 70-luvulla maailmanmarkkinoiden ykköstuottaja, eikä sen asema ole toistaiseksi horjunut. 2.3.5. Yhteenvetona todettakoon, että alan moitteettomassa hallinnoinnissa on otettava huomioon nykyisen oliivinviljelyn tarpeet tekemättä sitä tulevaisuuden oliivinviljelyn kustannuksella. 2.4. Neutraali vaikutus talousarvioon 2.4.1. Neutraali vaikutus talousarvioon edellyttää, ettei oliiviöljyn YMJ aiheuta unionille lisäkustannuksia. Olisi kuitenkin huolehdittava siitä, että enimmäistakuumäärä vastaa todellista kulutustasoa. 2.5. Yksinkertainen, avoin ja kaikissa jäsenvaltioissa helposti valvottava järjestelmä 2.5.1. Komission asiakirjassa kiinnitetään huomiota petosten aiheuttamaan ongelmaan. Komitean mielestä ilmiö on nykyisellään lievä, koska joissakin jäsenvaltioissa on perustettu oliivipuurekisteri ja koska valvontavirastot toimivat tehokkaasti. Komitea yhtyy niin ikään ehdotukseen tehostaa valvontaa ja estää toimet, jotka saattavat olla ristiriidassa EMOTR:n takuurahaston kanssa. Olisi joka tapauksessa tarpeen tarkentaa, missä maassa petoksia tehdään eniten, ja eritellä petosten osuus kustakin tukimuodosta. 2.5.2. Asiakirjassa ei esitetä ratkaisua mainittuihin petoksiin, varsinkaan mikäli toimet pannaan täytäntöön ennen oliivipuurekisterin valmistumista. Komission ilmoituksessa kannatetaan kuitenkin puukohtaisen tuen vaihtoehtoa, joka perustuu kussakin maassa nykyisin kasvatettujen oliivipuiden määrään; kuitenkin vain Italia on saanut oliivipuurekisterinsä valmiiksi (ja senkin tiedot on saatettava ajan tasalle). Näissä olosuhteissa on ilmeistä, että arvioidut luvut ovat ristiriitaisia. Kuka takaa, ettei lukuja (puiden lukumäärää ja potentiaalista tuotantomäärää) käytetä väärin, kun oliivipuurekisteri ei ole vielä valmistunut? Eikö pitäisi odottaa rekisterin valmistumista ennen kuin ryhdytään minkäänlaisiin uudistustoimiin? 2.5.3. Tukitoimia voidaan tosiaankin valvoa tarkkaan, kun valvonta perustuu todellisuudessa tuotetun öljyn fyysiseen valvontaan ja tukitoimien hallinnoinnin yksinkertaistamiseen. Näillä tuotannon valvontamekanismeilla on lisäksi merkitystä tuotannon ja markkinoiden järjestyksen ylläpitäjinä. 2.5.4. Tuottajien kaksinkertainen korvausjärjestelmä on johtanut tuotannon ja markkinoiden vääristymiseen. Järjestelmän lakkauttaminen vaikuttaa välttämättömältä, jos halutaan päästä eroon markkinahäiriöiden oletetusta aiheuttajasta. Tämä järjestelmän heikkous johtuu osaltaan siitä, että on vaikea arvioida omaan kulutukseen menevän oliiviöljyn määrää. 2.6. Eri tuotanto- ja tuottojärjestelmien huomioon ottaminen 2.6.1. Komission ilmoituksessa ei tarkastella syvällisesti niinkin monimutkaista ja monitahoista tosiasiaa kuin oliivitarhoja. Ilmoituksessa eri tarhatyypit on supistettu kaavamaisesti kolmeen. Yhdestä tarhatyypistä esitetään jopa vääriä väittämiä. Niinpä komitean mielestä uusia kestäviä viljelmiä ei tule yhdistää kielteisiin ympäristövaikutuksiin. 2.7. Ympäristökysymysten huomioon ottaminen 2.7.1. Oliivinviljely on nykyisellään maatalousjärjestelmä, josta luopuminen aiheuttaisi vakavia ympäristöhaittoja. Oliivinviljely on aikojen kuluessa levinnyt vähitellen yhä herkemmälle maaperälle tyydyttääkseen oliiviöljyn kysynnän, ja virtaava vesi on kiihdyttänyt eroosiota; viljelystä luopuminen olisi uusi ympäristöä pilaava tekijä (eroosio kiihtyisi luovuttaessa maaperän menetyksen estävistä tekniikoista, maastopalojen vaara kasvaa jne). 2.7.2. Uudet oliiviviljelmät eivät enää aikaisemmasta käytännöstä poiketen levittäydy kaikkein herkimmälle maaperälle ja niiden eroosioriski on yleisesti ottaen vähentynyt. 2.7.3. Perinteiset oliivitarhat ovat nykyisin varsinaisia talousmetsiä unionin etelälaidalla ja niillä on erittäin tärkeä ympäristötehtävä, sillä oliivitarhoissa talvehtii koko joukko Keski- ja Pohjois-Euroopan muuttolintuja. 2.8. Laadun kehittäminen 2.8.1. Nykyinen YMJ on vaikuttanut selvästi myönteisesti saamalla tuottajat mukaan jalostukseen ja markkinointiin. Järjestelmän voimassaoloaikana neitsytoliiviöljyn myynti on kasvanut. Komission asiakirjassa näytetään sivuutettavan tämä tosiasia ja siinä korostetaan ainoastaan kaksivaiheiseen järjestelmään kohdistuvaa arvostelua, koska järjestelmän väitetään vaikuttavan laatuun. Ilmoituksessa todetaan, että menettelyn johdosta puristusjätteestä valmistettua öljyä myydään oliiviöljynä, mikä ei ole oikein. Toisaalta ei oteta huomioon, että niinkin saastuttava neste kuin oliivikasasta tihkuva vesi on kaksivaiheisen järjestelmän ansiosta hävinnyt lähes olemattomiin. 3. Erityishuomioita 3.1. Komission ilmoitus on riittämätön perusta oliiviöljyn YMJ:n muuttamiselle. Alan kuvaus (jossa pyritään huomioimaan taloudelliset, kulttuuriset, alueelliset, sosiaaliset ja ympäristönäkökohdat) ei mitenkään vastaa monitahoista ja moninaista todellisuutta sen paremmin tuotannon kuin jalostuksen tai varsinkaan kulttuuristen, sosiaalisten ja taloudellisten vaikutusten osalta. 3.2. Komission ilmoitus ei paranna nykyistä YMJ:tä seuraavista syistä: 3.2.1. Poliittiselta kannalta tarkasteltuna ilmoitus ei edistä yhteisön perinteisten oliivinviljelyalueiden kehitystä. 3.2.2. Taloudelliselta kannalta tarkasteltuna ilmoitus ei piristä Euroopan oliiviöljyalan kilpailua. Puukohtaisen tuen vaihtoehto merkitsee itse asiassa luopumista tulevaisuuden kestävästä oliivinviljelystä, mikä on Euroopan johtoaseman säilymisen kannalta ensiarvoisen tärkeä näkökohta. 3.2.3. Ympäristön kannalta tarkasteltuna puukohtaisen tuen aiheuttama viljelystä luopuminen lisäisi ympäristön pilaantumisen vaaraa. 3.2.4. Sosiaaliselta kannalta tarkasteltuna tuotantotuki takaa nykyisen työllisyysasteen säilymisen ja estää maaseudun autioitumisen. Puukohtaisen tuen vaihtoehto hävittäisi useita oliivinviljelyn tuotantomuotoja lähes tyystin, ja monet näistä viljelymuodoista ovat niin pienviljelijöille kuin palkansaajille elintärkeitä. 3.2.5. Markkinoiden kannalta tarkasteltuna komission asiakirja vahvistaa sen tosiasian, ettei rakenteellisia ylijäämiä ole. On kuitenkin välttämätöntä luoda edellytykset sääntelyvaraston perustamiselle, jotta vältetään hintojen suuret heilahtelut, jotka ovat kielteisiä kulutustason ylläpitämisen kannalta. 3.2.6. Kulutuksen kannalta tarkasteltuna sisämarkkinoiden ja yhteisön ulkopuolisten markkinoiden kysynnän kasvattamiseen tähtäävät myynninedistämiskampanjat on rahoitettava YMJ:n budjetista. Komitea ehdottaa niin ikään, että kampanjoita pidennetään ja että ne mukautetaan kunkin maan erityispiirteisiin. 3.2.7. Kehittämisen kannalta tarkasteltuna on niin ikään ilmeistä, että nykyinen YMJ on taannut sellaisen työllisyys-, sijoitus- ja innovaatioasteen, jonka ylläpitäminen on kyseenalaista, jos järjestelmää muutetaan. 3.2.8. Oliivinviljelijän tulotason kannalta tarkasteltuna interventiojärjestelmän säilyttäminen näyttää olevan ensiarvoisen tärkeää, samoin kuin interventio-ostoin tuetun varastointiajan pidentäminen tarvittaessa yksityisvarastoinnin turvin. Toisaalta myös kulutustason säilyttämistä haittaavan hintojen liiallisen heilahtelun välttämiseksi voisi olla hyvä harkita sääntelyvarastojen luomista. 3.2.9. Petosten kannalta tarkasteltuna nykyistä YMJ:tä on täydennettävä tehokkailla petostenvalvontamekanismeilla. 3.2.10. Laadun kannalta tarkasteltuna komission on tehtävä neuvostolle aloite oliiviöljyn aitouden takaavista säännöistä: pakkaukset on varustettava kuluttajatietoa sisältävillä merkinnöillä, jolloin vältytään sekoitusten mahdollisesti aiheuttamilta sekaannuksilta. 3.3. Edellä sanotun nojalla pyritään takaamaan, että kuluttajalla on mahdollisuus saada tätä niin ainutlaatuista ja terveellistä sekä ennen kaikkea eurooppalaista tuotetta ja että kuluttajalla on tuotteesta täsmälliset tiedot, joilla varmistetaan tuotteen aitous. Samoin on voitava säilyttää oliivinviljelijöiden tulotaso, suojeltava ympäristöä ja edistettävä oliivinviljelyseutujen sosiaalista kehittämistä. 3.4. Kaikissa tuottajamaissa tulee perustaa oliivirekisteri vuoden 1999 loppuun mennessä. 4. Syötäväksi tarkoitetut oliivit 4.1. Komission on tarkasteltava erikseen syötäväksi tarkoitettujen oliivien alasektoria, koska sillä on suuri sosiaalinen ja taloudellinen merkitys. Ehdotettava vaihtoehto ei saa missään tapauksessa haitata oliiviöljyn säännöstelyä. Kyseisen alasektorin erityispiirteitä on tarkasteltava tasavertaisesti eikä alasektoria saa syrjiä. Ei pidä ehdottaa ratkaisuja, jotka taannuttaisivat tuotannonalan, jolla Euroopan unionilla on johtoasema maailmassa. 5. Päätelmät 5.1. Tämän vuoksi komitean mielestä on välttämätöntä tutkia perusteellisesti ja tarkoin oliiviöljyn tuottajien uudet tarpeet ennen nykyisen YMJ:n uudistuksen aloittamista. Jo 31 vuoden ajan tehokkaasti toiminutta YMJ:tä ei pidä muuttaa arvioimatta ensin muutoksen seurauksia. 5.2. Komitea kehottaa komissiota perehtymään esitettyjen vaihtoehtojen (puukohtainen tuki ja tuotantotuki) yhteydessä mainittuihin myönteisiin ja kielteisiin tietoihin tässä lausunnossa esitettyjen huomioiden valossa. Komission tulisi pyrkiä löytämään vaihtoehtoinen ratkaisu, joka sisältäisi mahdollisimman monta myönteisistä näkökohdista, kuten petostentorjunnan ja oliivialan mukauttamisen GATTin kanssa paremmin yhteensopivaksi. GATT asetti eräitä rajoituksia EU:n maataloustuille, minkä perusteella voidaan ennustaa, että seuraava WTO:n neuvottelukierros koskettaa yhä enemmän yhteistä maatalouspolitiikkaa ja siten myös oliivialaa. 5.3. Komitea toivoo, että sitä kuullaan komission tekemästä konkreettisesta ehdotuksesta. Bryssel, 29. toukokuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon 1. Hylätty muutosehdotus Keskustelussa hylättiin seuraava muutosehdotus. Uusi kohta 5.2.1 Lisätään uusi kohta, joka kuuluu seuraavasti: "Komission tulisi ehdotuksessaan harkita kahta uutta lähestymistapaa, riippumatta siitä, kumpaa vaihtoehtoa ehdotetaan: a) kaikkia tuottajia (pientuottajia ja suurtuottajia) vaaditaan esittämään tukea maksavalle viranomaiselle todistus korjatun oliivin määrästä; maksavan viranomaisen velvollisuus olisi antaa tällainen todistus b) tutkitaan mahdollisuutta antaa lisätukea tuottajajärjestöille, osuuskunnille ja niiden liitoille, jotka on tunnustettu yhteisen maatalouspolitiikan (YMP:n) välineiksi ja siten joko jäsenvaltioiden tai EU:n viranomaiset voivat suorittaa niissä tarkistuksia petosten estämiseksi Tätä tukea voitaisiin antaa alan yksityiselle prosessiteollisuudelle sillä ehdolla, että nämä ilmoittaisivat etukäteen kyseisen jäsenvaltion tukia maksavalle viranomaiselle olevansa valmiita suostumaan petosten estämistä valvovien viranomaisten suorittamiin kirjanpitotarkistuksiin, jotka tehtäisiin yhtä perusteellisesti kuin edellä mainitut tuottajajärjestöihin ja osuuskuntiin kohdistuvat tarkastukset." Äänestyksen tulos Jaa-ääniä: 16, ei-ääniä: 30, tyhjiä: 5.