KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE KOLMANSILLE MAILLE MYÖNNETTÄVÄN MAKROTALOUDELLISEN RAHOITUSAVUN TOTEUTTAMISESTA VUONNA 2000

Lyhenteet

CBA // valuuttakatejärjestelmä (currency board arrangement)

KHI // kuluttajahintaindeksi

DEM // Saksan markka

EY // Euroopan yhteisö

EFF // laajennettu rahoitusjärjestely (Extended Fund Facility)

EIP // Euroopan investointipankki

ESAF // tehostettu rakennesopeutusohjelma (Enhanced Structural Adjustment Facility)

EU // Euroopan unioni

EUR // euro

FDI // suorat ulkomaiset sijoitukset

FESAL // rahoitus- ja yritysalan sopeutuslaina

EJTM // entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia

GATT // tullitariffeja ja kauppaa koskeva yleissopimus (General Agreement of Tariffs and Trade)

BKT // bruttokansantuote

KRL // kansainväliset rahoituslaitokset

IMF // Kansainvälinen valuuttarahasto

PRGF // Köyhyyden vähentämistä ja kasvua edistävä ohjelma (Poverty Reduction and Growth Facility)

SAF // rakennesopeutusohjelma (Structural Adjustment Facility)

SBA // valmiusluottojärjestely (Stand-By Arrangement)

USD // Yhdysvaltain dollari

alv // arvonlisävero

WTO // Maailman kauppajärjestö (World Trade Organisation)

SISÄLLYSLUETTELO

I. JOHDANTO

II. YLEISKATSAUS

1. Tausta

2. Makrotaloudellinen rahoitusapu vuonna 2000

3. Makrotaloudellisen rahoitusavun suuntauksia

4. Vastuun jakaminen

III ALBANIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

IV. ARMENIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

V. BOSNIA JA HERTSEGOVINA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

VI. BULGARIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

VII ENTINEN JUGOSLAVIAN TASAVALTA MAKEDONIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

VIII. GEORGIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

IX. KOSOVO

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

X. MOLDOVA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

XI. MONTENEGRO

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

XII. ROMANIA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

XIII. TADIKISTAN

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

XIV. UKRAINA

1. Tiivistelmä

2. Makrotaloudellinen kehitys

3. Rakenneuudistukset

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus 58

I. JOHDANTO

Tässä kertomuksessa arvioidaan vuonna 2000 makrotaloudellista rahoitusapua saaneiden maiden taloudellista tilannetta, uudistusten etenemistä ja tulevaisuudennäkymiä kiinnittäen erityistä huomiota rahoitusapuun liittyvien ehtojen täyttymiseen.

Toisessa luvussa luodaan yleiskatsaus EY:n kolmansille maille myöntämään makrotaloudelliseen rahoitusapuun ja sen historialliseen taustaan, esitetään tiivistelmä vuonna 2000 toteutetuista toimenpiteistä ja analysoidaan rahoitusvastuun jakamista kansainvälisen rahoittajayhteisön kesken.

Myöhemmissä luvuissa käsitellään siirtymävaihetta eri näkökannoilta niissä maissa, joille neuvosto on päättänyt myöntää uutta makrotaloudellista rahoitusapua tai joille on vuoden 2000 aikana maksettu eriä aiemmin päätetystä avusta.

Kertomus toimitetaan neuvoston tekemien kolmansille maille myönnettävää yhteisön makrotaloudellista rahoitusapua koskevien päätösten mukaisesti. Kertomus on jatkoa aiempina vuosina esitetyille kertomuksille [1].

[1] Katso seuraavat komission tiedonannot neuvostolle ja Euroopan parlamentille otsakkeenaan "Kertomus kolmansille maille myönnettävän makrotaloudellisen rahoitusavun toteuttamisesta":

Liitteessä 1 esitetään täydellinen luettelo neuvoston päättämistä makrotaloudellisen rahoitusavun toimista sekä niihin liittyvistä maksuista vuoden 2000 loppuun. Liitteessä 2 tehdään yhteenveto kahdenvälisten ja monenvälisten lainanantajien antamasta makrotaloudellisesta rahoitusavusta EY:n makrotaloudellista rahoitusapua saaville maille. Liitteessä 3 esitellään tiivistetysti valikoituja makrotalouden indikaattoreita.

II. YLEISKATSAUS

1. Tausta

Yhteisön makrotaloudellinen rahoitusapu kehitettiin alun alkaen yhteisön sisäiseksi maksutasetueksi. Vuonna 1990 se ulotettiin koskemaan kolmansia maita erityisesti Keski- ja Itä-Euroopassa, mutta vähitellen myös Länsi-Balkanin, entisen Neuvostoliiton ja Välimeren alueella. Makrotaloudellisen rahoitusavun tarkoituksena on tukea maiden poliittista ja taloudellista uudistusta.

Euroopan yhteisö päätti 1990-luvun alussa ulottaa makrotaloudellisen rahoitusavun koskemaan Keski- ja Itä-Euroopan maita (KIE-maat) tukeakseen maiden siirtymistä markkinatalouteen. Samalla päätettiin, että 24 teollisuusmaan (G-24-maat) kesken sovitun rahoitusavun koordinoinnin puitteissa komissio ottaa muitakin lainanantajia mukaan tukemaan samalla tavoin KIE-maiden talousohjelmia, joita ne toteuttavat yhdessä Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ja Maailmanpankin kanssa.

Joitakin EY:n ja G-24-maiden keskenään sopimia maksutaseen tukitoimia toteutettiin vuosina 1990-1994, ja ne kattoivat suurimman osan KIE-maista. Tämän jälkeen EY:n makrotaloudellinen rahoitusapu on keskitetty pääasiassa Balkanin maihin ja erityisesti entisen Jugoslavian maihin. Lisäksi neuvosto on päättänyt useista Keski- ja Itä-Euroopan alueen ulkopuolelle kohdistettavista toimista, joilla on tuettu joitakin uusia itsenäisiä valtioita ja muutamaa Välimeren alueen maata.

Makrotaloudellisen rahoitusavun toimilla tuetaan edunsaajamaiden poliittisia ja taloudellisia uudistuksia, ja sitä toteutetaan yhdessä IMF:n ja Maailmanpankin tukiohjelmien kanssa. Rahoitusavussa noudatetaan edelleen periaatteita, joissa korostetaan avun poikkeuksellisuutta, siihen liittyviä makrotaloudellisia ehtoja ja sitä, että se täydentää kansainvälisten rahoituslaitosten rahoitusta. Yhteisön makrotaloudellisella rahoitusavulla on tuettu erityisesti edunsaajamaiden toimia taloudellisten uudistusten ja rakennemuutosten toteuttamiseksi. Rahoitusapua on toteutettu tiiviissä yhteistyössä IMF:n ja Maailmanpankin kanssa, ja sillä on edistetty toimia, jotka on suunniteltu kunkin maan erityistarpeiden mukaisiksi ja joiden yleistavoitteena on vakauttaa rahoitustilannetta ja luoda markkinatalouteen suuntautuneita talousjärjestelmiä. Komissio kuulee avun toteuttamisessa talous- ja rahoituskomiteaa.

2. Makrotaloudellinen rahoitusapu vuonna 2000

a) Uudet päätökset

Balkanin maille myönnettiin vahvistettua makrotalousapua vuonna 1999, jolloin neuvosto päätti - maksutasevaikeuksien kasvun ja Kosovon kriisin vuoksi - viidestä toimenpiteestä, joiden enimmäismäärä on 460 miljoonaa euroa ja joilla tuetaan Albaniaa, Bosnia ja Hertsegovinaa, Bulgariaa, entistä Jugoslavian tasavaltaa Makedoniaa (EJTM) ja Romaniaa. Vuonna 2000 tehtiin uusia makrotalousapua koskevia päätöksiä kahden Balkanin alueen, Kosovon ja Montenegron, sekä yhden uuden itsenäisen valtion eli Moldovan tukemiseksi. Maaliskuussa 2000 neuvosto päätti lisäksi marraskuussa 1997 Armenian ja Georgian tukemiseksi päätetyn poikkeuksellisen rahoitustuen laajentamisesta koskemaan myös Tadzikistania ja tukea varten varattujen avustusten ja lainojen enimmäismäärien kasvattamisesta vastaavasti.

Helmikuussa 2000 neuvosto päätti komission ehdotuksesta myöntää Kosovolle yhteisön poikkeuksellista rahoitusapua enintään 35 miljoonaa euroa avustuksena. Varat on tarkoitus antaa käyttöön Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen hallinnon operaatiolle Kosovossa (UNMIK) sen keskustalousviranomaisen (Central Fiscal Authority, CFA) kautta. Koska UNMIK on erittäin vaikeista olosuhteista huolimatta edistynyt merkittävästi keskeisten hallinnollisten rakenteiden luomisessa ja kestävien taloudellisten puitteiden kehittämisessä Kosovoon, ensimmäinen 20 miljoonan euron erä maksettiin maaliskuun 2000 jälkipuoliskolla. Komission kesäkuussa 2000 lähettämä tarkastusryhmä totesi, että UNMIK oli edistynyt asianmukaisesti taloudellisten puitteiden rakentamisessa Kosovoon ja että toisen erän maksamisen edellytykset täyttyivät suurin piirtein. Tästä syystä päätettiin maksaa toinen, 15 miljoonan euron erä elokuun jälkipuoliskolla. Tämä poikkeuksellinen rahoitusapu, joka on osa Euroopan yhteisön tukipakettia, täydensi Maailmanpankin ja kahdenvälisten rahoittajien myöntämiä varoja.

Montenegron makrotaloudellinen tilanne, joka oli heikentynyt jo Jugoslavian sosialistisen liittotasavallan vuosikymmenen kestäneen asteittaisen hajoamisen aikana, vaikeutui Kosovon kriisin puhjettua ja Kosovosta pakenevien suurten väkijoukkojen tultua maahan. Neuvosto tunnusti Montenegron hallituksen hankalan tilanteen ja päätti 22. toukokuuta 2000 myöntää sille yhteisön poikkeuksellista rahoitusapua, jonka enimmäismäärä on 20 miljoonaa euroa, ainakin kahdessa peräkkäisessä erässä maksettavana, talouspoliittisin ehtoihin sidottuna suorana avustuksena. Montenegron tasavallan ja komission välillä allekirjoitetun yhteisymmärryspöytäkirjan perusteella ensimmäinen 7 miljoonan euron avustuserä maksettiin elokuussa 2000. Koska viranomaiset suurin piirtein täyttivät apuun liitetyt, yhteisymmärryspöytäkirjassa asetetut talouspoliittiset ehdot nopeuttaessaan markkinasuuntautuneen talouden luomista, toinen, 12,95 miljoonan euron erä maksettiin vuoden 2001 tammikuun alussa, ja noin 50 000 euroa käytettiin avun toteuttamiseen liittyvään tekniseen tukeen.

Moldovan vakavat taloudelliset ongelmat jatkuivat vuonna 2000. Hallitus allekirjoitti 1. joulukuuta 2000 köyhyyden vähentämis- ja kasvuohjelmaan (PRGF) liittyvän kolmivuotisen yhteisymmärryspöytäkirjan IMF:n kanssa. Moldova sai vuoden 2000 viimeisellä viikolla ulkomaista rahoitusta yhteensä noin 42 miljoonaa dollaria. Heinäkuussa 2000 neuvosto päätti myöntää Moldovalle makrotaloudellista rahoitusapua enintään 15 miljoonaa euroa. Ensimmäisen 10 miljoonan euron erän maksaminen edellyttää, että Moldova täyttää IMF-sopimuksensa tyydyttävästi.

Lisäksi neuvosto päätti maaliskuussa 2000 Armenialle ja Georgialle marraskuussa 1997 myönnetyn poikkeuksellisen rahoitusavun laajentamisesta koskemaan myös Tadzikistania. Neuvosto päätti kasvattaa vastaavasti tällaisen avun enimmäismäärää 110 miljoonalla eurolla (joista lainan osuus on 75 miljoonaa euroa ja avustuksen osuus 35 miljoonaa euroa) yhteensä 375 miljoonaan euroon (joista lainan osuus on 245 miljoonaa ja avustuksen 130 miljoonaa euroa). Rahoitusavun ehdoista, määristä ja edellytyksistä käydyt neuvottelut johtivat sopimukseen, jonka Tadzikistanin viranomaiset allekirjoittivat virallisesti joulukuussa 2000.

b) Maksut

Makrotaloudellisen rahoitusavun maksujen määrä oli vuonna 2000 yhteensä 265 miljoonaa euroa, joista 50 miljoonaa euroa maksettiin vuoden 2001 tammikuun alkupäivinä joulukuussa 2000 käynnistettyjen menettelyjen perusteella. Näihin maksuihin sisältyi 35 miljoonaa euroa Kosovolle, 20 miljoonaa euroa Montenegrolle, 20 miljoonaa euroa Bosnialle, 30 miljoonaa euroa entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle, 60 miljoonaa euroa Bulgarialle ja 100 miljoonaa euroa Romanialle. Neljä viimeistä maksua olivat osa aiemmin päätettyjä toimia. Kosovolle ja Montenegrolle suoritetut maksut liittyivät vuonna 2000 päätettyihin toimenpiteisiin.

Maksetuista 265 miljoonasta eurosta 85 miljoonaa euroa maksettiin suorina avustuksina. Niitä maksettiin entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle (20 miljoonaa euroa), Kosovolle (35 miljoonaa euroa), Bosnialle (10 miljoonaa euroa) ja Montenegrolle (20 miljoonaa euroa). Loput tuesta myönnettiin pitkäaikaisina lainoina (entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle 10 miljoonaa euroa, Bosnialle 10 miljoonaa euroa, Bulgarialle 60 miljoonaa euroa ja Romanialle 100 miljoonaa euroa).

c) Takaisinmaksut ja maksamatta olevat toimet

Vuonna 2000 maksettiin takaisin useita makrotalousapulainoja: sekä Viro (20 miljoonaa euroa) että Latvia (40 miljoonaa euroa) suorittivat taloudelliset velvoitteensa määräajassa, eikä niillä ole enää maksamattomia velkoja EY:lle. Eräpäivänä lainansa maksoivat myös Liettua (50 miljoonaa euroa), Romania (80 miljoonaa euroa) ja Moldova (5 miljoonaa euroa).

Tiettyjä 1990-luvun alkupuolella päätettyjä makrotaloudellisia rahoitusaputoimia ei ole vielä maksettu tuen saajille täysimääräisinä alkuperäisen suunnitelman mukaisesti. Näin on tapahtunut, jos ulkoiset rahoitusolosuhteet ovat parantuneet (kuten tapahtui Baltian maissa, Unkarissa, Slovakiassa ja hiljattain myös Algeriassa) tai jos poliittinen ilmapiiri on huonontunut ja/tai uudistusprosessi on hidastunut (kuten tapahtui Valko-Venäjällä ja Algeriassa). Näiden toimenpiteiden jäljellä olevia eriä ei enää suunnitella maksettavan. Hiljattain päätetyistä toimista on viivästyksiä tapahtunut maksuissa Armenialle, Georgialle, Ukrainalle, Albanialle ja Bosnialle. Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian, Romanian ja Moldovan toimenpiteet toteutetaan todennäköisesti suunnitelmien mukaan. Taulukon 1 viimeisessä sarakkeessa on ilmoitettu maksamatta olevat määrät.

d) Muut

Vuoden 2000 aikana komissio ei antanut neuvoston käsiteltäväksi muuta makrotaloudellista apua koskevaa ehdotusta.

3. Makrotaloudellisen rahoitusavun suuntauksia

Yhteisön makrotaloudellisella rahoitusavulla oli alun perin tarkoitus tukea makrotaloudellista vakauttamista ja maksutaseen tasapainoa. Vuosien kuluessa niiden maiden määrä kasvoi, joille yhteisön oli tarkoituksenmukaista myöntää kyseistä tukea, kun yhä useampi yhteisön naapurimaa sitoutui toteuttamaan tiukkoja talousuudistusohjelmia. Tämä johti avun maantieteellisen tasapainon muuttumiseen alkuvuosista, jolloin suurin osa edunsaajamaista oli yhteisön välittömässä läheisyydessä. Länsi-Balkanin selkkausten ja erityisesti vuoden 1999 Kosovon kriisin jälkeen voidaan havaita uusi suuntaus, jonka mukaan Balkanin maiden osuus myönnettävästä makrotaloudellisesta rahoitusavusta kasvaa, mikä ilmenee neuvoston vuosina 1999 ja 2000 tekemistä päätöksistä. Vuonna 2000 tälle alueelle myönnetyn avun osuus oli noin 30 prosenttia oltuaan 34 prosenttia vuonna 1999 ja 3 prosentti jaksolla 1990-1998.

Vuoden 2000 tukipäätöksille oli tyypillistä, että neljästä päätetystä toimenpiteestä kolme oli tarkoitettu tukemaan tuensaajamaiden tai -alueiden talousarvioita. Lisäksi päätettiin kahdesta toimenpiteestä sellaisille alueille, jotka eivät voi osallistua IMF:n tukemaan talousohjelmaan. Kuten vuonna 1999 jo todettiin, sen lisäksi, että makrotaloudellisen avun tarkoituksena on makrotaloudellisen vakauttamisen ja maksutaseen tasapainon edistäminen, sillä on merkittävä tehtävä hallituksen rakenneuudistusohjelmien tukemisessa. Siten sitä on tehokkaasti yhdistetty Phare-, Tacis- ja Obnova-ohjelmien apuun niiden instituutioiden toimintakyvyn parantamiseksi, jotka ovat keskeisiä rakenneuudistusohjelman onnistumiselle.

Taulukot 1 ja 2 ja niitä seuraavat kuviot 1a ja 2a osoittavat hyvin EY:n makrotaloudellisen rahoitusavun poikkeusluonteen. Suurimmista makrotaloudellisen rahoitusavun summista päätettiin ja ne maksettiin heti KIE-maiden poliittisten järjestelmien ja talousjärjestelmien muutosten jälkeisinä vuosina. Myöhemmin kolmansille maille myönnetyn makrotaloudellisen rahoitusavun vaihtelut kuvastavat sitä periaatetta, että päätökset tehdään tapauskohtaisesti mahdollisten tuensaajamaiden makrotaloudellisen tilanteen ja ulkoista rahoitusta koskevien tarpeiden arvioinnin jälkeen. Jaksolla 1990-2000 päätettyjä toimia (joiden yhteismäärä on 5,4 miljardia euroa) esittävä kuvio 1a ja maksettuja määriä (yhteensä 4,3 miljardia euroa) esittävä kuvio 2a osoittavat, miten vahvasti apu keskittyy EU:hun liittymiseen valmistautuviin KIE-maihin (joiden osuus on noin 60 prosenttia kaikesta viime vuosikymmenen aikana päätetystä makrotaloudellisesta rahoitusavusta). Kuten edellä todettiin, jäsenyyttä hakeneille maille suunnattu apu painottui enimmäkseen viime vuosikymmenen alkupuoliskolle, mikä kuvaa avun suhteuttamista tuensaajamaiden makrotalouden sopeutumiseen ja uudistumiseen. Viime aikoina makrotaloudellista apua on annettu pääosin Länsi-Balkanin maille (vuosien 1999 ja 2000 toimet) ja joillekin uusille itsenäisille valtioille, joiden tulot ovat pienet. Välimeren maiden suhteellisen alhaisia määriä (15 prosenttia koko myönnetystä avusta, sillä uusia päätöksiä ei ole tehty vuoden 1996 jälkeen) selittää se, että näille maille on myönnetty muunlaisia makrotaloudellisia tukia (ennen kaikkea niiden käyttöön annetut MEDA-ohjelman rakennesopeutustuet).

Taulukko 1: Makrotaloudellinen rahoitusapu 1990-2000

Myönnetyt enimmäismäärät (miljoonaa euroa)

>TAULUKON PAIKKA>

Taulukko 2: Makrotaloudelliset toimet 1990-2000

Maksut (miljoonaa euroa)

>TAULUKON PAIKKA>

HUOM: Vuoden 2000 luvut sisältävät maksut Bosnialle, entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle ja Montenegrolle. Teknisistä syistä ne maksettiin vuoden 2001 tammikuun alussa.

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

>VIITTAUS KAAVIOON>

4. Vastuun jakaminen

Euroopan komissio on järjestänyt avun koordinoinnin osana Maailmanpankin kanssa yhteistyössä lainanantajien konferensseja KIE-maiden ja Länsi-Balkanin maiden tukemiseksi. Näissä konferensseissa arvioidaan varojen tarve ja sovitaan periaatteessa kansainvälisten rahoituslaitosten ja kahdenvälisten lainanantajien sitoumuksista, EY mukaan luettuna. Muiden mahdollisten avunsaajamaiden kohdalla on Maailmanpankin aloitteesta koolle kutsuttavissa neuvoa-antavan ryhmän kokouksissa noudatettu samanlaista lähestymistapaa.

Eri lainanantajilta saatavat varat EY:n makrotaloudellisen rahoitusavun saajamaiden muun ulkoisen rahoitustarpeen tukemiseksi esitetään liitteessä 2. Liitteessä 2.1 käsitellään erikseen jokainen avunsaajamaa vuonna 2000.

Makrotaloudellisen rahoitusavun käynnistämisestä lähtien EY:n myöntämän rahoituksen kokonaismäärät ovat vaihdelleet merkittävästi samoin kuin kansainvälisen yhteisön tarjoama rahoitustuki (katso liite 2 ja edeltävien makrotaloudellista rahoitusapua koskevien kertomusten vastaavat taulukot).

Yhteisön apu oli alkujaan tuntuva verrattuna kansainvälisten rahoituslaitosten antamaan rahoitukseen. Yhteisöllä oli keskeinen tehtävä sekä näiden varojen tärkeimpänä lähteenä että vuodesta 1991 KIE-maille G-24-maiden kautta myönnettävän kahdenvälisen avun koordinoijana.

Kansainväliset rahoituslaitokset pystyivät kuitenkin vähitellen hankkimaan enemmän varoja uusien välineiden avulla, ja niiden osuus rahoituksesta kasvoi merkittävästi [2].

[2] Kuten edellä on mainittu, kaksi (Kosovo ja Montenegro) neljästä EU:n toimenpiteestä päätettiin vuonna 2000 IMF:n ohjelmasta riippumattomina. Tämä voi osittain selittää, miksi kansainvälisten rahoituslaitosten osuus oli vuonna 2000 edellisiin vuosiin verrattuna hyvin pieni.

Samalla otettiin käyttöön muiden ulkoisten lainanantajien, niin julkisten kuin yksityistenkin, sitoumukset velkahelpotusten ja velan vähentämistoimien muodossa. Nämä toimet olivat erityisen merkittäviä vuosina 1994, 1995 ja 1999. Makrotaloudellista rahoitusapua saavista maista pääsivät myös velkahelpotuksista ja muista vastaavista toimista osallisiksi Algeria vuosina 1991 ja 1994, Bulgaria vuosina 1991, 1994 ja 1997, Moldova vuonna 1996, Ukraina vuosina 1994, 1995 ja 1999 sekä entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Bosnia ja Hertsegovina sekä Albania vuonna 1999. Vuonna 2000 velkahelpotuksia ei myönnetty yhdellekään makrotaloudellista rahoitusapua saavalle maalle.

III ALBANIA

1. Tiivistelmä

Toukokuussa 1998 hyväksytyn IMF:n kolmevuotisohjelman mukaisesti Albanian viranomaiset onnistuivat makrotalouden vakauttamisessa edelleen: BKT:n kasvu oli 7,8 prosenttia vuonna 2000 eli saman verran kuin vuosina 1998 ja 1999, sekä julkisen talouden että vaihtotaseen alijäämät pienenivät merkittävästi, lekin kurssi suhteessa dollariin pysyi vahvana ja vuosi-inflaatio hitaana (noin 4 prosenttia).

Rakenneuudistuksessa tapahtui merkittävää edistystä. Rahoitusalan uudistuksessa jäljellä olevista valtion pankeista toinen yksityistettiin ja toisen yksityistäminen on vireillä. Keskuspankki lopetti luottojen suoran valvonnan. Vuonna 1997 aloitettu pk-yritysten yksityistämisohjelma saatiin päätökseen vuonna 2000, ja strategisten alojen yksityistäminen eteni merkittävästi, kun matkapuhelinyhtiö AMC myytiin kesäkuussa 2000. Huomattavaa edistystä tapahtui myös veronkannon tehostamisessa ja julkisten menojen hallinnassa.

Neuvoston huhtikuussa 1999 päättämän enintään 20 miljoonan euron suuruisen makrotaloudellisen avun toteuttaminen ei käynnistynyt, koska Albanian viranomaiset suhtautuvat pidättyvästi ajatukseen lisätä lainanottoa vapailta markkinoilta, vaikka maan kansainvälinen nettovarantoasema oli suhteellisen edullinen.

// Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Eräitä julkisia palveluja lukuun ottamatta useimmat hinnat määräytyvät markkinoilla.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Ei määrällisiä tuontirajoituksia; viimeinen vientikielto kumottiin syyskuussa 1999. 4 erilaista tariffitasoa (0, 5, 10 ja 20 %). Albaniasta tuli WTO:n jäsen syyskuussa 2000.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Vapaasti kelluva valuuttakurssi heinäkuusta 1992. Ei merkittäviä rajoituksia vaihtotasesuorituksille eikä voittojen viemiselle maasta.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Vapaa lainsäädäntö. Maan myynti ulkomaalaisille sallittu. Maan rekisteröinti saatu päätökseen useimmilla sellaisilla alueilla, joilla rekisteröinti on mahdollista.

// 5. Rahapolitiikka

Pankkikohtaiset luottokatot poistettu marraskuussa 1999. Pankit voivat vapaasti määrittää antolainauskorot. Lyhytaikaiset ottolainauskorot vapautettiin heinäkuussa 2000. Valtion (3, 6, 12 kuukauden) joukkovelkakirjalainojen huutokauppoja.

// 6. Julkinen talous

Alv:n käyttöönotto heinäkuussa 1996. Vuoden 2000 julkisen talouden tulot arviolta 23 % ja menot 32,6 % suhteessa BKT:hen.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Maatalousmaan yksityistäminen suurelta osin toteutettu. Noin 470 pk-yritystä yksityistetty (vuoden 1997 ohjelma) vuonna 2000. Ensimmäinen strateginen iso valtionyritys (AMC) yksityistettiin vuonna 2000. Osakepörssi perustettu maaliskuussa 1996.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Jäljellä olevan suuren valtion omistaman pankin (säästöpankin) hallitsema kaksitasoinen pankkijärjestelmä. Kansallinen liikepankki yksityistettiin vuonna 2000.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Albania edistyi vuosina 1993-1996 huomattavasti taloutensa vakauttamisessa ja vapauttamisessa sekä rakenneuudistusten toteuttamisessa, mitä tuettiin tuntuvalla kansainvälisellä avulla. Pyramidiohjelmien romahduksen jälkeisen levottomuuden asetuttua vuonna 1997 uusi hallitus onnistui palauttamaan makrotalouden vakauden.

Puolivuotisen hätäohjelman mukaisesti Albanian viranomaiset toteuttivat laajan keskipitkän aikavälin makrotaloudellisen ja rakennemukautusohjelman, jota IMF tuki köyhyyden vähentämis- ja kasvujärjestelyllä (PRGF, aiemmin ESAF). Vuonna 1998 myönteisesti käynnistynyt elpymiskehitys jatkui vuonna 1999, kun BKT kasvoi noin 8 prosenttia jo toisena vuonna peräkkäin. Vuosi-inflaatio oli vuoden 1999 lopussa negatiivinen, kotimaisin varoin rahoitettu julkisen talouden alijäämä supistui entisestään, ja vaihtotasoon alijäämä, jonka odotettiin kasvavan jyrkästi Kosovon kriisin vaikutuksesta, jäi 8,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen.

Sisäpoliittisen tilanteen kohennuttua ja instituutioiden aseman vahvistuttua talous ylsi vuonna 2000 riittävään vakauteen ja vaikuttaviin tuloksiin. BKT:n kasvu oli 7,8 prosenttia pääosin rakennus-, kuljetus- ja maataloustoiminnan ansiosta. Viimeisen neljänneksen aikana ilmenneestä öljyn hinnannoususta ja energiakriisistä huolimatta inflaatio pysyi hallinnassa (4 prosenttia vuoden lopussa verrattuna edellisvuoden vastaavaan aikaan) tiukan rahapolitiikan, tuottavuuden yleisen kasvun ja maan valuutan lekin vakauden ansiosta. Myös julkisen talouden kehitys oli myönteistä. Verotulojen nopean kasvun (25 prosenttia suhteessa vuoteen 1999) ansiosta julkisen talouden alijäämän oletetaan kaventuneen vuonna 2000 9,5 prosenttiin, kun se vuonna 1999 oli 11,5 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka kotimainen rahoitus pieneni vain hieman (5,0 prosenttiin vuonna 2000 verrattuna 5,4 prosenttiin vuonna 1999), yksityistämisestä saadut suuret tulot pienensivät lainanottoa jyrkästi. Menojen osalta vuoden 2000 talousarvio toteutui ennusteiden mukaisesti. Myös maksutase vahvistui vuonna 2000. Tavanomaiseen tapaan ulkomailla asuvien albanialaisten suuret rahalähetykset - vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla maahan saapui noin 160 miljoonaa dollaria - tasapainottivat osaltaan edelleen suurta kauppataseen alijäämää, niin että maksutaseen alijäämän odotetaan olevan noin 260 miljoonaa dollaria eli noin 7 prosenttia suhteessa BKT:hen (8 prosenttia vuonna 1999). Ulkomaiset suorat sijoitukset kasvoivat merkittävästi erityisesti matkapuhelinyhtiön AMC:n yksityistämisestä saatujen tulojen ansiosta. Virallinen valuuttavaranto oli vuoden 2000 lopussa 550 miljoonaa dollaria, mikä vastaa 4,5 kuukauden tuontia.

Energiakriisin mahdollisia vaikutuksia taloudelliseen tilanteeseen ei kuitenkaan tule aliarvioida. Energiapulan odotetaan nimittäin laskevan teollisuustuotantoa, ja toisaalta energian korkeampi hinta saattaa kiihdyttää inflaatiota. Tämä voi näkyä julkisessa taloudessa verotulojen pienentymisenä, jos yritykset joutuvat keskeyttämään toimintansa, ja samalla hallituksen tuontienergialle maksamat tuet saattavat kasvaa. Maahan onkin laadittu sähköalan toimintasuunnitelma, jonka tavoitteena on lyhyellä aikavälillä torjua sähkövarkauksia ja sähkölaskujen maksamatta jättämistä sekä pitemmällä aikavälillä uudistaa laajalti vanhentunutta sähkön tuotanto- ja jakeluverkostoa.

3. Rakenneuudistukset

Rahoitusalan uudistuksessa tapahtui jonkin verran edistystä kahden jäljellä olevan valtion pankin yksityistämisessä. Vaikka kansallinen liikepankki myytiinkin ulkomaisille sijoittajille marraskuussa 2000, säästöpankin yksityistäminen viivästyi. Valmisteluja kuitenkin tehtiin, sillä parlamentti hyväksyi säästöpankin yksityistämiseksi tarvittavan lain, pankin tilit on tarkastanut kansainvälinen tilintarkastusyhtiö KPMG ja valtio on korottanut pankin pääomaa vajeen täyttämiseksi. Lisäksi valtion omistaman vakuutusyhtiön INSIG:n yksityistäminen on aloitettu. Keskuspankki lopetti luottojen suoran valvonnan, mikä virkisti yksityistä pankkitoimintaa. Yhdessä taloudellisen toiminnan elpymisen kanssa tämä vaikutti pankkien yksityiselle sektorille suunnatun lainanannon merkittävään kasvuun.

Yritysten yksityistämisen ja rakenneuudistuksen kannalta vuosi 2000 oli menestyksekäs. Matkapuhelinyhtiön AMC:n myynnistä saatiin odotettua parempi hinta, 86 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (eli 91 miljoonaa euroa), ja sijoittajat aloittivat nopeasti investoinnit verkon laadun parantamiseksi ja asiakkaiden kasvavien vaatimusten täyttämiseksi. Vuoden 1997 yksityistämisohjelmasta vielä yksityistettävät neljä keskisuurta yritystä myytiin myös kuluneen vuoden aikana. Strategisilla aloillakin edistyttiin: öljyalan palveluyhtiö Servcom järjestettiin uudelleen ja sen yksityistämistä koskeva laki hyväksyttiin parlamentissa joulukuussa 2000. Myös energia-alan rakenneuudistusta koskevan uuden toimintasuunnitelman toteuttaminen käynnistyi.

Veronkannon uudistukset lisäsivät vuoden 2000 verotuloja noin 25 prosenttia vuodesta 1999. Tullimaksuihin vaikuttaviin tärkeimpiin toimiin kuuluivat suurimpien tullikamarien avaintehtävissä tehdyt henkilövaihdokset, transitliikenteen valvonnan parantaminen ja viitehintojen säännöllinen tarkistaminen. Kotimaisten verojen osalta tehostettu valvonta lisäsi merkittävästi alv-rekisteröintien ja veroja maksavien pienyritysten määrää. Vero- ja tullihallinnon parantunut yhteistyö vähensi sekin veronkiertoa.

Myös julkisten menojen hallinnan uudistaminen edistyi, kun ajanjakson 2001-2003 kattava keskipitkän aikavälin menokehys (MTEF) hyväksyttiin asiaan liittyvien ministeriöiden ja rahoittajayhteisön kanssa käytyjen tiiviiden neuvottelujen jälkeen. Kehystä aiotaan tarkistaa säännöllisesti. Se sisältää neljä keskeistä kululajia: infrastruktuurin, koulutuksen, terveydenhuollon ja sosiaalialan. Se on myös ensimmäinen konkreettinen osoitus Albanian julkishallinnon tehostumisesta.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Neuvosto päätti 22. huhtikuuta 1999 myöntää Albanialle IMF:n kolmivuotisen, toukokuussa 1998 hyväksytyn PRGF-järjestelyn yhteydessä 20 miljoonan euron suuruisen makrotaloudellisen rahoitusapujärjestelyn. Kahdesta aiemmasta makrotaloudellisesta avusta (vuonna 1992 päätetty 70 miljoonan euron avustus ja vuonna 1994 päätetty 35 miljoonan euron avustus) poiketen tämä apu myönnettiin lainana.

EY:n makrotaloudellista apua ei kuitenkaan maksettu, koska Albanian viranomaiset ilmoittivat komission virkamiehille kahteen otteeseen - joulukuussa 1999 ja kesäkuussa 2000 - haluavansa harkita tarkemmin sitoutumista lainanottoon vapailta markkinoilta nykyisessä suhteellisen vahvassa kansainvälisessä nettovarantopositiossa. Komission yksiköt ovat ilmoittaneet viranomaisille aikovansa peruuttaa tämän avun.

IMF:n johtokunta hyväksyi 30. kesäkuuta 2000 kolmannen vuotuisen PRGF-järjestelyn, joka koski jaksoa heinäkuusta 2000 heinäkuuhun 2001. Tämän kolmannen vuosijärjestelyn puoliväliarviointi saataneen päätökseen tammikuussa 2001. Kosovon kriisin puhjettua Maailmanpankki on korostanut kiireellisempänä sosiaalialan tukemista ja infrastruktuurin hätäkorjaustoimia. Osana Albanian vuosien 1998-2001 maa-apustrategiaa maailmanpankki jatkoi kesäkuussa 1999 hyväksytyn 45 miljoonan Yhdysvaltain dollarin rakennesopeutusluoton (SAC) täytäntöönpanoa.

Vuoden 2000 lopun jälkeen Albanialle ei voida enää myöntää tukea Phare-ohjelmasta. Tulevaisuudessa sille voidaan myöntää tukea uudesta Länsi-Balkanin maille kohdennetusta yhteisön rahoitusvälineestä eli CARDS-ohjelmasta.

IV. ARMENIA

1. Tiivistelmä

BKT:n kasvu kiihtyi vuoden 2000 alun pysähdyksen jälkeen noin 4 prosenttiin vuositasolla vuoden 10 ensimmäisen kuukauden aikana, vaikka kesän paha kuivuus vaikuttikin maataloustuotantoon.

IMF sai päätökseen Armenialle annettavan tehostetun rakennesopeutusohjelman (ESAF) kolmannen puoliväliarvioinnin vuoden 1999 lopulla. Armenian viranomaiset neuvottelevat nyt IMF:n kolmivuotisesta PRGF-järjestelystä.

Vaikka Armenia onkin tähän asti toteuttanut tarkoituksenmukaista makrotalouspolitiikkaa, julkisen talouden kokonaisalijäämä ja vaihtotaseen alijäämä olivat suuret, mikä johtuu osittain maalle (Vuoristo-Karabahin ratkaisemattoman kriisin takia) määrätystä kauppasaarrosta. Talousuudistusten ja yksityistämisen hitaus sekä julkisen talouden tulojen vähäisyys ovat myös edelleen huolestuttavia. IMF edellyttää Armenian pienentävän suurta ulkomaista velkaansa yksityistämisen avulla.

Koska Armenian mahdollisuudesta tehdä uusi sopimus IMF:n kanssa ennen vuoden 2000 ei ole varmuutta, mikä johtuu julkisen talouden odotettua heikommasta kehityksestä ja rakenneuudistuksen hitaasta etenemisestä, komissio on lykännyt alun perin vuodelle 2000 suunniteltua kolmannen avustuserän maksamista. // Talousuudistusten tila

1. // 1. Hintojen vapauttaminen

Suurin osa hinnoista vapautettu ja kuluttajien tukemista vähennetty jyrkästi. Hyvin harvojen tuotteiden hintoja säännöstellään.

1. // 2. Kaupan vapauttaminen

Vapaa kauppapolitiikka. Yksinkertainen ja suhteellisen avoin tuontijärjestelmä ja alhaiset tariffit. Ei määrällisiä rajoituksia. Armenian uskotaan liittyvän WTO:hon vuonna 2001.

1. // 3. Valuuttajärjestelmä

Kelluva valuuttakurssi. Keskuspankin interventiot rajoitettuja. Hyvin vapaa vaihtojärjestelmä. Ulkomaisen valuutan saantia ei rajoiteta. Ulkomaan valuuttaa hallitsevat pankkien väliset markkinat.

1. // 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Ulkomaisiin suoriin sijoituksiin suhtautuminen vapaata: voittojen ja pääoman kotiuttamista ei rajoiteta.

1. // 5. Rahapolitiikka

Keskuspankki on täysin riippumaton. Inflaatio erittäin hidas huolimatta rahapolitiikan höllentymisestä vuoden 2000 loppua kohden.

1. // 6. Julkinen talous

Julkisen talouden tulojen arvioitu olevan 17 % suhteessa BKT:hen vuonna 2000, kokonaismenojen noin 24 % suhteessa BKT:hen.

1. // 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Keskisuurten ja suurten yritysten yksityistäminen jatkui varsin hitaasti. Monia myymättömiä yhtiöitä on asetettu selvitystilaan. Hallituksen aloittama sähkönjakeluyhtiöiden yksityistäminen edelleen kesken.

1. // 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkijärjestelmä muodostuu Armenian keskuspankista ja 31 liikepankista, joista kolme on ulkomaisessa omistuksessa. Hallitus päätti yksityistää säästöpankin ja tarjosi strategisille sijoittajille mahdollisuuden osallistua yksityistämiskilpailuihin. Uusi arvopaperimarkkinalaki. Maassa toimii arvopaperipörssikomitea sekä arvopapereiden talletuskeskus.

1. //

2. Makrotaloudellinen kehitys

BKT:n kasvu kiihtyi vuoden 2000 alun pysähdyksen jälkeen noin 4 prosenttiin vuositasolla vuoden 10 ensimmäisen kuukauden aikana teollisuustuotannon ja rakennusalan vauhdittumisen myötä. Kesän paha kuivuus vaikutti kuitenkin maataloustuotantoon.

Julkisen talouden tulot jäivät vuonna 2000 edelleen alle ennustetun tason, mikä johti menojen leikkaukseen ja maksuviivästysten nopean kasvuun. Inflaatio pysähtyi, ja hinnat laskivat noin 0,5 prosenttia, vaikka energian hinnat nousivat huomattavasti. Armenian valuutta heikkeni nimellisesti noin 6 prosenttia suhteessa Yhdysvaltain dollariin vuoden 2000 aikana.

Vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana kauppavaihto kasvoi 13 prosenttia (vuositasolla), 740 miljoonaan dollariin. Kaupan alijäämä kasvoi silti vuositasolla hieman vuoden yhdeksän ensimmäisen kuukauden aikana, vaikka viennin kasvu kiihtyi huomattavasti. Kauppa- ja vaihtotaseen alijäämien odotetaan pysyvän hyvin suurina (yli 20 %:na suhteessa BKT:hen) niin kauan kuin Vuoristo-Karabahin ratkaisemattoman kriisin aiheuttama kauppasaarto pysyy voimassa.

Ulkomaisten suorien sijoitusten kokonaismäärä kasvoi huomattavasti vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla, mikä kuvastaa vakiintuneiden ulkomaisten sijoittajien suuria sijoituksia ja Venäjältä tulevien sijoitusten elpymistä. Valuuttavaranto vastasi edelleen yli 3 kuukauden tuontia. Ulkomainen velka oli noin 850 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 47 prosenttia suhteessa BKT:hen vuoden 1999 lopulla, ja sen hoitokustannukset vastasivat noin 17:ää prosenttia julkisen talouden tuloista. Ulkomainen velka on hyvin suuri, kun velkakantaa ja hoitomenoja verrataan vientiin, mutta maahan uskotaan tehtävän merkittäviä rahansiirtoja ja sijoituksia ulkomailta. Velkaa pidetään kohtalaisen siedettävänä, kun velkakantaa ja velanhoitomenoja verrataan julkisen talouden tuloihin.

3. Rakenneuudistukset

Julkisen hallinnon uudistamiseksi on ryhdytty tositoimiin: parlamentille on annettu lakiesityksiä tai ohjelmia valmisteltu pakollisesta tulo- ja omaisuusveroilmoituksen tekemisestä, valtion valvonnasta tarkastuksissa ja valtionhallinnon uudistamisesta. Vaikka paisuneessa valtiokoneistossa oli aikomuksensa tehdä tiukkoja leikkauksia, valtiollisten elinten palveluksessa olevien työntekijöiden määrässä näyttää olevan lievää kasvua.

Elokuussa 1999 hyväksytyn tiukan julkisen talouden toimenpidepaketin ansiosta energia-alan maksurästit maksettiin syyskuuhun 1999 mennessä. Julkisen talouden tilanne heikkeni kuitenkin jyrkästi vuonna 2000, ja uusia maksurästejä alkoi kertyä. Vuosiksi 2000-2002 laadittiin Armenian energiajärjestelmän rahoituksen elvytysohjelma, joka sisältää määräyksiä eri tuotannonalojen välisten rahoitusvirtojen, velkojen ja rahoitussuhteiden sääntelemiseksi.

Hallitus on edistynyt merkittävästi keinokastelun kustannusten kattamisessa. Vuoden 1999 kastelukaudella kerättyjen maksujen kokonaismäärä oli lähellä tavoitetta, joka oli 65 prosenttia.

Rahoitusalalla hyväksyttiin arvopaperimarkkinalaki. Lisäksi perustettiin arvopaperipörssikomitea, ja arvopaperien talletuskeskus aloitti toimintansa. Hallitus teki elokuussa 2000 päätöksen säästöpankin yksityistämisestä ja kehotti joulukuussa 2000 potentiaalisia strategisia sijoittajia osallistumaan tarjouskilpailuun sen yksityistämisestä.

Yksityistäminen on edennyt niin, että vuoden 1998 loppuun mennessä oli yksityistetty 65 prosenttia maan 10 000 pienyrityksestä. Helmikuussa 2000 maan 2 000 keskisuuresta ja suuresta yrityksestä oli yksityistetty 1 500. Keskisuurten ja suurten yritysten yksityistämisvauhti hidastui: vuonna 1998 yksityistettiin melkein 200 yhtiötä, vuoden 1999 aikana 54 yhtiötä ja vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana 33 yhtiötä. Hidastumisen pääsyy on, että yli 300:a keskisuurta ja suurta yritystä tarjottiin yksityistettäväksi useaan kertaan, mutta ostajia ei ollut. Sittemmin hallitus teki päätöksen näiden yritysten purkamisesta, ja moni on selvitystilassa.

Armenian parlamentti päätti 25. huhtikuuta 2000 poistaa sähkönjakeluverkot vuosina 1998-2000 yksityistettävien valtionyhtiöiden luettelosta. Elokuussa 2000 annettiin kuitenkin erityinen yksityistämislaki, jonka mukaan 51 prosenttia neljän sähkönjakeluyhtiön osakkeista myydään vuonna 2001 strategisille sijoittajille. Osakkeista 20 prosenttia on jo myyty Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankille, ja loput myydään työntekijöille.

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

Uusille itsenäisille valtioille vuonna 1992 myönnetystä yhteisön 1 250 miljoonan euron kauppaluottojärjestelystä Armenia sai noin 58 miljoonaa euroa lainoina. Vaikeiden poliittisten, taloudellisten ja rahoituksellisten olosuhteiden vuoksi maa ei kuitenkaan kyennyt hoitamaan asianmukaisesti ulkoisia rahoitusvelvoitteitaan, ja tämä koski myös yhteisön saamisia. Tukeakseen maan sopeutumista ja uudistumispyrkimyksiä ja helpottaakseen tämän velkaongelman ratkaisua neuvosto hyväksyi marraskuussa 1997 komission ehdotuksen poikkeuksellisen rahoitusavun myöntämisestä Armenialle ja Georgialle ja sopi periaatteessa enintään 170 miljoonan euron lainojen ja enintään 95 miljoonan euron avustusten antamisesta maiden käyttöön.

Joulukuussa 1998, jolloin Armenia oli maksanut kaikki rästinsä yhteisölle (51 miljoonaa euroa) ja päässyt taas IMF-ohjelmassaan ajan tasalle, yhteisö maksoi ensimmäisen erän poikkeuksellisesta rahoitusavusta (28 miljoonan euron laina ja 8 miljoonan euron avustus). Toinen erä (4 miljoonan euron avustus) maksettiin joulukuussa 1999 pian sen jälkeen, kun IMF oli saanut päätökseen Armenialle myönnetyn tehostetun rakennesopeutusohjelman (ESAF) kolmannen puoliväliarvioinnin ja Armenia oli lyhentänyt 5 miljoonalla eurolla vuonna 1998 myönnetyn 28 miljoonan euron lainan pääomaa.

Heinäkuussa 1999 Armenian viranomaiset ja komission yksiköt pääsivät periaatesopimukseen niistä rakenteellisista ehdoista, joita avun kolmannen erän maksamiselle vuonna 2000 asetetaan. Armenian viranomaiset eivät kuitenkaan ole ratifioineet tätä sopimusta. Ei ole myöskään varmaa, pystyykö Armenia pääsemään sopimukseen IMF:n kanssa kolmivuotisohjelmasta vuoden 2000 loppuun mennessä, koska sen julkisen talouden tulos oli heikko rakenneuudistuksen hidastuttua vuosina 1999 ja 2000. Tästä syystä komission ryhmä, joka kävi Jerevanissa kesäkuussa 2000, katsoi, ettei ehtojen toteutumisaste salli avustuserän maksamista vuoden 2000 aikana.

V. BOSNIA JA HERTSEGOVINA

1. Tiivistelmä

Nykyisen IMF:n tukeman valmisluottojärjestelyn aikana Bosnia ja Hertsegovina on edistynyt merkittävästi makrotalouden vakauttamisessa, koska maa on noudattanut tarkasti valuuttakatejärjestelmän sääntöjä ja varovaista finanssipolitiikkaa. IMF saattoi päätökseen valmiusluottojärjestelyn neljännen ja viidennen tarkastuksen 22. joulukuuta 2000. Tämän jälkeen eli vuoden 2000 lopussa komissio maksoi makrotaloudellisen avun toisen erän, jonka suuruus oli 20 miljoonaa euroa, koska yhteisön avulle asetetut rakenteelliset ehdot olivat täyttyneet. Rakenneuudistukset ovat edistyneet merkittävästi pienyritysten yksityistämisessä sekä maksujärjestelmien, tullihallinnon ja viime aikoina myös pankkialan uudistamisessa. Yksityisen sektorin kehityksen ja ulkomaisten sijoitusten edistämiseksi viranomaisten tulisi kuitenkin edetä suuryritysten yksityistämisessä, yhtenäistää verojärjestelmiä edelleen sekä saattaa voimaan avoin ja yhtenäinen sijoituskohtelu ja yleisemmin parantaa yhteisöjen välistä yhteistyötä yhtenäisen talousalueen toteuttamiseksi. // Talousuudistusten tila

1. // 1. Hintojen vapauttaminen

Eräitä julkisia palveluja lukuun ottamatta useimmat hinnat on vapautettu.

1. // 2. Kaupan vapauttaminen

Kumpikin yhteisö purki suosituimmuuskohtelut kaupassa Kroatian ja entisen Jugoslavian kanssa toukokuussa 1999. Yhdenmukainen tullikoodeksi on voimassa tammikuusta 1999 samoin kuin yhteinen tariffi, joka muodostuu neljästä tuoteryhmästä ja jossa tariffit vaihtelevat välillä 0-15 %. Bosnia ja Hertsegovina ei ole vielä WTO:n jäsen.

1. // 3. Valuuttajärjestelmä

Yhteinen valuutta KM on ollut sidottu Saksan markkaan valuuttakatejärjestelmässä kesäkuusta 1998.

1. // 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Erittäin epäsuotuisa toimintaympäristö, koska riskejä pidetään suurina ja politiikkaa vaikeaselkoisena. Federaation saatettava päätökseen ulkomaisista suorista sijoituksista annetun valtion lain täytäntöönpano.

1. // 5. Rahapolitiikka

Bosnian ja Hertsegovinan keskuspankki vastaa valuuttakatejärjestelmän toiminnasta. Keskuspankki ja muut pankit eivät saa lainata rahaa valtiolle.

1. // 6. Julkinen talous

Odotettua suurempi julkisen talouden alijäämä johtui palkka- ja eläkemenojen kasvusta sekä tulojen vajauksesta. Lisäuudistuksia tarvitaan, jotta varmistetaan tulonkeruu ja luodaan luotettavat sosiaaliturvajärjestelmät.

1. // 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Vaikka pienyritysten yksityistäminen on edistynyt viime aikoina hyvin kummassakin yhteisössä, suuryritysten yksityistäminen on hidasta. Sen odotetaan nopeutuvan tarjouspyyntöihin saatavan ulkoisen teknisen avun ansiosta.

1. // 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkitoiminnan valvontasäännöstö on otettu käyttöön kummassakin yhteisössä, mutta valtion pankkien yksityistäminen tai selvittäminen on viivästynyt, ja se odotetaan saatavan päätökseen vasta vuoden 2001 puolivälissä. Maksujärjestelmän uudistaminen etenee hyvin: maksutoimistot on virallisesti suljettu, niiden toiminnot on siirretty yksityiselle ja julkiselle sektorille ja pankkien välinen keskusselvitysyhtiö on perustettu.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Bruttokansantuotteen arvioidaan kasvaneen vuonna 1999 Kosovon kriisin vaikutuksista huolimatta 9 prosenttia. Vuodeksi 2000 viranomaiset olivat alun perin ennustaneet 12-15 prosentin BKT:n kasvua, mutta todellinen tulos on todennäköisesti vain 10 prosenttia, koska viime vuosien pahimpiin kuulunut kuivuus aiheutti vahinkoa Bosniassa ja Hertsegovinassa. Nopea talouskasvu ei ole juurikaan vaikuttanut työttömyyteen, ja työtä vailla oli virallisten arvioiden mukaan 40 prosenttia työvoimasta (vuoden 1999 lopussa).

Valuuttakatejärjestelmän sääntöjen noudattaminen on osaltaan pitänyt inflaatiopaineita kohtuullisina. Vaihdettavana markkana (Konvertible Marka, KM, joka valuuttakatejärjestelmässä on ollut liikkeessä vuoden 1998 puolestavälistä) mitatun vuosi-inflaation odotetaan olleen vuonna 3 prosenttia kummassakin yhteisössä. Vuoden 2000 lopulla KM:n hyväksyminen näyttää olevan Bosniassa ja Hertsegovinassa melkein kaiken kattavaa. Keskuspankin valuuttavarannon jyrkkä kasvu on tästä yhtenä osoituksena: vuoden 1999 lopussa varanto oli 866 miljoonaa KM (mikä kattoi noin 2,5 kuukauden tuonnin), kun se vuoden 1998 lopussa oli ollut 300 miljoonaa KM. Julkisen talouden alijäämäksi suhteessa BKT:hen (ennen avustuksia) ennustettiin alun perin 1,6 prosenttia federaatiossa ja 3,3 prosenttia Republika Srpskassa (avustusten jälkeen 1,1 prosenttia ja 2,1 prosenttia). Odotettua suuremmat alijäämät, jotka aiheutuivat palkka- ja eläkemenojen kasvusta ja tulojen vajauksesta, ovat pakottaneet kummankin yhteisön toimiin, joilla juoksevat menot saataisiin vastaamaan käytettävissä olevia varoja.

Vaihtotaseen alijäämä supistui huomattavasti vuonna 1999 (noin 21 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun se vuonna 1998 oli 32 prosenttia) jälleenrakennushankkeiden edistyessä suunniteltua hitaammin ja yksityisen kotimaisen kysynnän hitaamman kasvun vuoksi. Vuonna 2000 alijäämä syveni edelleen, ja se rahoitetaan edelleen pääasiassa ulkomaisten rahoittajien avulla. Ulkomainen velka on edelleen suuri (noin 70 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1999), mikä johtuu osittain siitä huomattavasta velkataakasta, jonka maa peri Jugoslavian sosialistiselta tasavallalta. Velanhoitokustannukset suhteessa tavara- ja palveluvientiin ovat kuitenkin suhteellisen alhaiset, sillä suuri osa lainoista on saatu erittäin edullisin ehdoin ja velkojen maksun uudesta aikataulusta sovittu Lontoon ja Pariisin klubien kanssa.

3. Rakenneuudistukset

Sekä valtion että yhteisöjen tasolla on edistytty julkisen talouden hallinnassa ja uudistamisessa. Valtion tasolla perustettiin valtiovarainministeriö parlamentin hyväksyttyä asiaa koskevan lain syyskuussa 2000. Sääntelykehyksen hyväksymisen jälkeen yhteisöihin on perustuttu vastaavasti valtiokonttorin yksikkö kummankin valtiovarainministeriön alaisuuteen. Ylimpien tilintarkastuslaitosten perustamiseksi tarvittava oikeudellinen kehys hyväksyttiin vuoden 1999 lopussa kummassakin yhteisössä. Kumpikin yhteisö täytti ehdon, jonka mukaan vuoden 2000 (syksyllä 1999 hyväksytyissä) talousarvioissa sotilasmenot eivät saa kasvaa reaalimääräisesti. Eläkeuudistukseen liittyvä lainsäädäntöehdotus kahden eläkerahaston sulauttamisesta annettiin federaation parlamentin käsittelyyn 26. elokuuta 1999, mutta voimakkaan poliittisen vastustuksen vuoksi sitä ei vielä ole hyväksytty.

Tulli- ja verouudistuksessa on edistytty tuntuvasti erityisesti yhteisöjen välisen yhteistyön parannuttua. Varsinkin tulliuudistuksen yhteydessä yhteisöt ovat tehneet läheistä yhteistyötä EU:n perustaman, vero- ja tulliasioita koskevan avun toimiston CAFAO:n kanssa. Federaation talouspoliisin veroasiain tarkastus- ja täytäntöönpanoyksiköiden sulautuminen federaation verohallintoon etenee hyvin. Verohallinto on nyt vastuussa suoraan federaation valtiovarainministeriölle. Suurten elinkeinonharjoittajien valvonnan sekä tutkinta- ja tiedusteluyksiköiden perustamiseksi tarvittava sääntelykehys on valmis ja täytäntöönpanovaiheessa (laki federaation verohallinnosta tuli voimaan 31. elokuuta 2000). Tullimääräykset, myös tullin toimivaltaa, rangaistuksia ja rikkomuksia koskevat lakiesitykset on hiljan hyväksytty (Republika Srpskassa huhtikuussa 2000 ja federaatiossa syyskuussa), ja henkilöstöä koulutetaan parhaillaan lakien täytäntöönpanoa varten. Federaation rinnakkaisjärjestelmien poistamisessa on edistytty jonkin verran joskaan ei riittävästi. Nimenomaan Mostarin ja Travnikin kaupungeissa yhteensovittamista ei ole, ja väestön molemmat valtaryhmät näyttävät toimivan toisistaan riippumatta, vaikka ovatkin samoissa toimitiloissa. Valmiste- ja arvonlisäveroprosentteja on vähitellen harmonisoitu. Yhteisöt pääsivät 4. heinäkuuta 2000 sopimukseen valmiste- ja arvonlisäverouudistusten jatkamisesta veronkannon ja tulonjaon osalta IMF:n ja Maailmanpankin suositusten pohjalta.

Vaihdettavan markan (KM) hyväksyminen ja käyttö on nyt yleistä Bosniassa ja Hertsegovinassa, ja suurin osa maksuista tapahtuu kummassakin yhteisössä tässä valuutassa. Kehitys on seurausta yhteisöjen hallitusten toteuttamista toimista, joilla edistettiin KM:n käyttöä ja kiellettiin muiden valuuttojen käyttö käteismaksuja lukuun ottamatta. Maksujärjestelmien uudistukset ovat edenneet hyvin kummassakin yhteisössä, ja maksutoimistot (SPP, ZAP ja ZPP) suljettiin vuoden 2000 lopussa. Maksujen laiminlyöntejä koskevat toiminnot, kuten verotarkastus ja tiedonkeruu hajautettiin asiaankuuluville laitoksille, ja keskuspankki perusti keskusselvityslaitoksen pankkien välisiä maksutapahtumia varten.

Pienyritysten yksityistäminen on edennyt viime aikoina hyvin kummassakin yhteisössä. Federaatiossa, jossa yksityistäminen aloitettiin Republika Srpskaa aikaisemmin (toukokuussa 1999), viranomaisten odotetaan saavan vuoden 2000 loppuun mennessä päätökseen 150 pienyrityksen ja 350 toimitilan yksityistämisen. Maailmanpankki arvioi, että Republika Srpskassa on myyty tähän mennessä noin kolmasosa kaikista yksityistämistä odottavista pienyrityksistä (169 yritystä). Alkujaan rekisteröitymis- ja jakelumenettelyistä johtuneen merkittävän viivästyksen jälkeen yksityistämiskuponkeihin perustuva ohjelma käynnistyi Republika Srpskassa 16. lokakuuta. Maailmanpankki arvioi, että yhteisöjen (myös federaation alueella sijaitsevan Mostarin kantonin) yksityistämisvirastoissa oli asianmukainen henkilöstö toiminnan käynnistämiseksi tammikuussa 2000. Keskipitkän aikavälin haasteena on suuryritysten yksityistämisen vieminen eteenpäin ja keskeisten yleishyödyllisten yhtiöiden rakenneuudistukset.

Pankkialan uudistukseen ja valtion omistamien pankkien yksityistämiseen liittyen kummankin yhtiön pankkivalvontavirastoille on toimitettu aloittavia taseita, ja pankkien vakavaraisuus tutkitaan ennen kuin ne voidaan asettaa myyntiin. Federaatiossa odotetaan kolmen valtionpankin (Union Bank, Central Profit Bank ja Federation Investment Bank) tulevan piakkoin myyntiin. Republika Srpskassa uudistukset alkoivat paljon myöhemmin mutta ovat edenneet hyvin viime aikoina. Kaikkiaan 11 valtionpankista 10 pankin aloittavat taseet on hyväksytty, ja pankkien yksityistämissuunnitelmia valmistellaan. Republika Srpskan liikepankkilaki hyväksyttiin heinäkuussa 1999. Talletusvakuutuslaki hyväksyttiin federaatiossa elokuussa 2000, mutta Republika Srpskassa se on vielä hyväksymättä.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Neuvosto teki 10. toukokuuta 1999 päätöksen poikkeuksellisen rahoitusavun myöntämisestä Bosnialle ja Hertsegovinalle. Avun määrä on enintään 60 miljoonaa euroa, johon sisältyy enintään 40 miljoonan euron avustus ja enintään 20 miljoonan euron laina. Kun IMF:n ohjelmaan kuuluva ensimmäinen arviointi oli saatu päätökseen ja kun Bosnia ja Hertsegovina selvitti kaikki hoitamattomat velvoitteensa yhteisölle ja EIP:lle, komissio maksoi joulukuussa 1999 ensimmäisen erän, yhteensä 25 miljoonaa euroa, joka koostui 15 miljoonan euron avustuksesta ja 10 miljoonan euron lainasta. IMF:n ohjelman edistyttyä tyydyttävästi, mihin kuuluvat neljännen ja viidennen tarkastuksen saattaminen päätökseen ja yhteisön avulle asetettujen rakenneuudistuksia koskevien erityisehtojen täyttäminen, maksettiin toinen, 20 miljoonan euron erä vuoden 2000 lopussa. Kaikkiaan 10 miljoonan euron avustuksesta suunnattiin valtion talousarvioon 2 miljoonan euron erä sen rahoitustarpeiden kattamiseksi, ja loput avustuksesta annettiin yhteisöjen talousarvioon. Kolmannen erän eli 15 miljoonan euron avustuksen maksaminen on kytketty rakenneuudistusta koskeviin ehtoihin ja voimassa olevan IMF:n ohjelman edistymiseen edelleen.

Toukokuussa 1998 IMF hyväksyi 81 miljoonan Yhdysvaltain dollarin valmiusluottojärjestelyn. Kesäkuussa 1999 IMF päätti korottaa apuaan 23 miljoonaa dollaria Kosovon kriisin vuoksi. Toimenpiteiden täytäntöönpanossa tapahtuneiden viivästysten jälkeen IMF:n neljäs ja viides tarkastus saatiin päätökseen 22. joulukuuta 2000, jolloin maan käyttöön annettiin 21 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ja ohjelmaa jatkettiin toukokuuhun 2001. Maailmanpankki toteuttaa parhaillaan kahta poliittisiin päätöksiin perustuvaa tointa, joilla tuetaan julkisen talouden uudistuksia (PFSAC II, 72 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria) ja yksityistämistä sekä pankkialan uudistuksia (EBPAC, 50 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria).

Vuonna 2001 Bosnialle ja Hertsegovinalle ei enää voida myöntää apua Obnova-ohjelmasta. Sen sijaan sille voidaan myöntää tukea uudesta Länsi-Balkanin maille kohdennetusta yhteisön rahoitusvälineestä eli Cards-ohjelmasta.

VI. BULGARIA

1. Tiivistelmä

Bulgarian talous pysyi vakaana vuonna 2000. Talousuudistukset jatkuivat ja valuuttakatejärjestelmä pysytettiin voimassa.

Makrotalouden vakaus ja rakenneuudistukset edistivät tuntuvasti talouskasvua, jonka odotetaan yltävän lähes 5 prosenttiin vuonna 2000.

Bulgarian hallitus jatkaa rakenneuudistuksiaan sekä yksityistämisen että sääntelyn alalla. Rakenneuudistusten laajasta kehityksestä huolimatta Bulgariaa ei voida pitää toimivana markkinataloutena, joka pystyisi keskipitkällä aikavälillä sopeutumaan EU:n mukanaan tuomiin kilpailupaineisiin ja markkinavoimiin.

Bulgaria sai edelleen makrotaloudellista rahoitusapua. Neuvosto päätti 8. marraskuuta 1999 neljännestä 100 miljoonan euron lainasta Bulgarialle. Ensimmäinen erä, 40 miljoonaa euroa, maksettiin joulukuussa 1999 ja toinen erä, 60 miljoonaa euroa, syyskuussa 2000.

EU:n apu kasvaa vuodesta 2000 eteenpäin, kun liittymistä edeltävät välineet Ispa ja Sapard käynnistetään. Kokonaisavustusten odotetaan nousevan vuosittain 256 miljoonaan euroon jaksolla 2000-2006. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Hallinnollisesti säänneltyjen hintojen osuus kuluttajahintaindeksistä oli 20 % vuonna 2000. Energiatuotteiden ja erityisesti lämmityksen hintoja vapautetaan asteittain.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Järjestelmä on yleisesti ottaen vapautettu.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Lev kiinnitettiin euroon tammikuussa 1999 valuuttakatejärjestelmässä: 1 lev vastaa yhtä Saksan markkaa.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Ulkomaiset sijoittajat voivat vapaasti kotiuttaa voittoja ja tuloja.

// 5. Rahapolitiikka

Keskuspankki vastaa valuuttakatejärjestelmän toiminnasta; järjestelmä on uskottava ja sitä tukevat suuret varannot.

// 6. Julkinen talous

Vuoden 2000 (ja 2001) alijäämäksi on arvioitu 1,5 %, eli edistys on merkittävää vuoteen 1999 nähden. Tavoitteeseen päästäneen helposti.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Ensimmäinen yksityistämisvaihe on toteutettu (hieman alle 2/3 valtion varallisuudesta). Yleishyödyllisiä laitoksia ja muita infrastruktuuriyrityksiä koskeva toinen vaihe on alkanut.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkialan rahoitusasema on parantunut tuntuvasti vuoden 1996 kriisin jälkeen. Suurimpia ongelmia ovat haluttomuus myöntää lainoja edelleen heikolle yksityissektorille sekä yksityistämisen viivästyminen.

Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) kolmivuotinen laajennettu rahoitusjärjestely hyväksyttiin syyskuussa 1998. Sen yhteismäärä oli 627,62 miljoonaa erityisnosto-oikeutta (noin 814 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria). Syyskuussa 2000 IMF sai päätökseen tämän järjestelyn neljännen tarkastuksen, joten IMF antoi Bulgarian käyttöön 52,3 miljoonaa erityisnosto-oikeutta (noin 68 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria), mikä kasvatti ohjelman puitteissa myönnettyjen erityisnosto-oikeuksien määrän 470,7 miljoonaan (noin 610 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin).

Lisäksi Maailmanpankki hyväksyi 30 miljoonan euron (14,39 miljoonan Yhdysvaltain dollarin) lainan Bulgarialle syyskuussa 2000 tukeakseen koulujärjestelmän nykyaikaistamishankkeen toteuttamista.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Myönteinen ulkoinen ja sisäinen talouskehitys kiihdytti kasvua Bulgariassa ja kohensi julkista taloutta suunniteltua enemmän. Vuotuiseksi BKT:n kasvuksi odotetaan lähes 5 prosenttia vuonna 2000. Vienti kasvoi tuontia nopeammin, mikä kaventanee kauppataseen alijäämää.

Kokonaistuotanto kasvoi vuoden 2000 ensimmäisellä puoliskolla 5,2 prosenttia verrattuna vuoden 1999 samaan jaksoon. Kasvu kiihtyi vuoden 2000 toisella neljänneksellä 5,5 prosenttiin oltuaan 4,8 prosenttia ensimmäisellä neljänneksellä. Tähän vaikuttivat pääasiassa vienti ja investoinnit. Kiinteät investoinnit kasvoivat reaalimääräisesti 12 prosenttia vuodessa vuoden 2000 toisella neljänneksellä, kun ne ensimmäisellä neljänneksellä olivat 18 prosenttia. Teollisuustuotanto piristyi vähitellen ja oli syyskuussa 10,4 prosenttia suurempi kuin vuonna 1999 samassa kuussa.

Kauppataseen alijäämä syveni hiukan vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana edellisvuoden vastaavan aikaan verrattuna. Viennin arvo kasvoi dollarimääräisesti lähes 23 prosenttia tuonnin ollessa noin 19 prosenttia suurempi kuin vuoden 1999 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana. Lähes puolet tuonnin arvon kasvusta johtui energian hinnannoususta. Bulgaria, joka on öljyn nettotuoja, on myös merkittävä öljytuotteiden viejä. Niiden arvo kolminkertaistui vuoden 2000 toisella neljänneksellä vuoden 1999 vastaavasta ajasta. Toinen myönteiseen kehitykseen vaikuttanut tekijä oli harvinaisen onnistunut matkailukausi. Näiden tekijöiden vaikutuksesta vaihtotaseen alijäämä kapeni vuoden 1999 kahdeksan ensimmäisen kuukauden 434 miljoonasta Yhdysvaltain dollarista 361 miljoonaan dollariin vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana; vastaavana aikana kauppataseen alijäämä kasvoi 682 miljoonasta 727 miljoonaan Yhdysvaltain dollariin.

Bulgariaan suuntautuvat ulkomaiset suorat sijoitukset olivat vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana 366 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, mikä kattoi reilusti vastaavan kauden vaihtotaseen alijäämän. Pankkialan sijoitukset, joihin kuuluu myös Bulgarian yhdyspankin myynti, olivat kokonaismäärältään 126 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Ensimmäinen yritys valtion tupakkayhtiön yksityistämiseksi herätti vain vähän kiinnostusta, joten hallitus päätti tarjota Bulgartabac-yhtiön uudelleen myyntiin. Viivästyksiä on ilmennyt myös telealan monopolin BTC:n yksityistämisessä.

Kuluttajahintainflaatio, joka oli keskimäärin 0,4 prosenttia vuonna 1999, kiihtyi asteittain niin, että se lokakuussa 2000 oli 12 prosenttia nopeampi kuin vuotta aiemmin samana ajankohtana. Polttoaineiden hinnannousu kiihdytti inflaatiota, mutta ruoan hinnannousu oli hieman lievempää elokuun hinnannousuun verrattuna. Kuluttajahintaindeksi nousi paljon enemmän kuin vuoden 2000 lopun tavoitteen, 8-9 prosenttia. Bulgarian tärkeintä korkoa nostettiin moneen otteeseen; valtion kolmen kuukauden joukkovelkakirjalainojen keskimääräinen vuosituotto oli lähes 4,5 prosenttia lokakuun lopussa.

Työttömyys kääntyi laskuun huhtikuun huipputasosta eli 19 prosentista ja oli syyskuussa 17,8 prosenttia. Tämä johtui osin maatalouden ja matkailupalvelujen korkeasta kausityöllisyydestä ja osin palvelualalle syntyneistä uusista työpaikoista. Työttömiä oli virallisesti keskimäärin vähän alle 680 000, mutta ammattiliitot arvioivat nykyisen määrän yli miljoonaksi. Lisäksi 4,7-miljoonaisesta työikäisestä väestöstä 1,2 miljoonan hengen arvioidaan olevan harmaan talouden palveluksessa. Maassa toteutetaan toimenpiteitä harmaan talouden sisällyttämiseksi entistä nopeammin viralliseen talouteen.

3. Rakenneuudistukset

Talouden rakenneuudistus eteni keskipitkän ajan talousohjelman sisältämän suunnitelman mukaisesti. Tulokset ensimmäisestä seurantaohjelmasta, jossa tarkastellaan 154:ää ongelmayritystä, osoittavat, että vero- ja sosiaaliturvarästit olivat huomattavat ja kasvoivat edelleen joissakin seurattavissa yrityksissä. Kaukolämpöyhtiöitä koskevasta toimintasuunnitelmasta päästiin sopimukseen, ja se sisältää sellaisten yhtiöiden sulkemisen, jotka eivät ole pitemmällä aikavälillä elinkelpoisia, ja lisätukea niiden yhtiöiden rakenneuudistukseen, joilla uskotaan olevan tulevaisuutta.

Yksityistämisessä siirryttiin toiseen vaiheeseen. Ensimmäinen vaihe kattoi noin 63 prosenttia valtion omaisuudesta ja siinä huomio kiinnitettiin yrityksiin. Yksityistämisen toinen vaihe koskee pääosin yleishyödyllisiä laitoksia ja infrastruktuuria. Tulokset 154 ongelmayrityksen seurannasta osoittivat, että tappiot olivat edelleen tuntuvat, mikä korostaa rakenneuudistuksen jatkamisen kiireellisyyttä. Pankkialan yksityistäminen edistyi, ja sen odotettiin johtavan merkittävään ja kaivattuun rahoitusvälityksen lisääntymiseen. Sairausvakuutuksen, sosiaaliturvan ja eläkejärjestelmän suuret uudistukset jatkuivat, ja ne vahvistavat edelleen suuntautumista markkinatalouteen.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Makrotaloudellisen rahoitusavun neljäs toimenpide toteutettiin vuosina 1999-2000 [3]. Kosovon kriisin vaikutus vaihtotaseeseen on kasvattanut rahoitusvajetta, ja heinäkuussa 1999 komissio ehdotti 100 miljoonan euron makrotaloudellista rahoitusapulainaa. Neuvosto hyväksyi ehdotuksen 8. marraskuuta 1999 (päätös 1999/731/EY). Pian sen jälkeen komissio saattoi päätökseen neuvottelut lainaehdoista, ja laina sovittiin maksettavaksi kahdessa erässä. Ensimmäisen erän maksun ehtona oli, että IMF:n keskipitkän aikavälin toinen tarkastus saadaan onnistuneesti päätökseen. Tämä varmistui marraskuun lopussa, joten ensimmäinen 40 miljoonan euron erä voitiin maksaa joulukuussa 1999. Toisen erän maksamisen ehtona oli Bulgarian suoriutuminen eräistä rakenneuudistustoimista. Lainan ehdot ovat IMF:n keskipitkän aikavälin ohjelman ja Maailmanpankin rakennesopeutuslainan (FESAL) ehtojen mukaiset. Niissä painotetaan kuitenkin uudistuksia, jotka ovat erityisen tärkeitä liittymisprosessin kannalta, esimerkiksi valtion omistamien yritysten rakenneuudistuksia, valtiontukien avoimuutta ja ympäristölainsäädäntöä. Uudistusten edistyttyä toinen erä maksettiin syyskuussa 2000.

[3] Neuvosto hyväksyi aiemmat makrotaloudelliseen rahoitusapuun tarkoitetut lainat seuraavasti: kesäkuussa 1991 (290 miljoonaa euroa, jotka maksettiin elokuussa 1991 ja maaliskuussa 1992), lokakuussa 1992 (110 miljoonaa euroa, jotka maksettiin joulukuussa 1994 ja elokuussa 1996) ja heinäkuussa 1997 (250 miljoonaa euroa, jotka maksettiin helmikuussa 1998 ja joulukuussa 1998).

VII ENTINEN JUGOSLAVIAN TASAVALTA MAKEDONIA

1. Tiivistelmä

Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian perustamisen jälkeen vuonna 1992 maan bruttokansantuote supistui huomattavasti, mutta sittemmin talous on kasvanut tasaisesti joskin hitaasti usean vuoden ajan. Vuoteen 2000 tultaessa BKT:n arvioidaankin olleen selvästi pienempi kuin vuonna 1992.

Talouskasvu oli vuonna 2000 varsin vahvaa ensi kerran maan itsenäistymisen jälkeen, kun kokonaistuotanto kasvoi noin 6 prosenttia. Toisin kuin vuoden 1999 lopulla, jolloin kasvu perustui suurimmaksi osaksi Kosovon kriisin jälkeiseen noususuhdanteeseen, vuoden 2000 kasvun takana on kokonaisuudessaan kotimaisen kysynnän jyrkkä nousu sekä yksityisen kulutuksen että investointien alalla. Entiselle Jugoslavialle ja Kosovolle suunnattu kansainvälinen tuki loi merkittävät vientimarkkinat eri tavaroille ja palveluille, ja avustus-, sotilas- ja muun henkilöstön suuri määrä entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa lisäsi kotimaista kysyntää. Kansainvälisten kauppareittien palauttaminen ja kotimaisen kysynnän jyrkkä nousu kasvattivat tuontia voimakkaasti ja lisäsivät vaihtotaseen alijäämää.

Neuvottelut uudesta IMF:n ohjelmasta, jota tuetaan mahdollisesti PRGF- tai EFF-järjestelyn avulla, saatiin vihdoin päätökseen syksyllä 2000, ja IMF:n johtokunta hyväksyi kolmivuotisohjelman marraskuussa ja Maailmanpankki toisen FESAL-järjestelyn joulukuussa. Hallitus on sitoutunut kunnianhimoiseen talousuudistukseen näissä puitteissa.

Uusi talousohjelma, onnistuneet neuvottelut IMF:n ja Maailmanpankin kanssa sekä sopimus yhteisön makrotalousapua koskevasta yhteisymmärryspöytäkirjasta antoivat komissiolle mahdollisuuden käynnistää neuvoston marraskuussa 1999 päättämän enintään 80 miljoonan euron rahoitusavun toteuttamisen. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Hintojen vapauttaminen on saatu suurelta osin päätökseen. Vain erittäin harvojen tuotteiden, kuten öljyn ja öljyperäisten tuotteiden, hintoja säännellään.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Jäljellä on muutamia harvoja tariffeihin liittyviä ja muita kaupan esteitä. Hiljan tehty vakautus- ja assosiaatiosopimus tarjoaa EU:n tuotteille vapaamman pääsyn markkinoille ja laskee vaiheittain tärkeimpien tuotteiden tariffeja.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Dinaari on vuoden 1994 alkukuukausista ollut käytännössä kiinnitettynä euroon; heinäkuun 1997 devalvaation jälkeen yksi euro on noin 60,5 dinaaria.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Edellytykset ulkomaisille suorille sijoituksille ovat parantuneet huomattavasti. Tietyille ulkomaisille suorille sijoituksille tarvitaan kuitenkin hallituksen hyväksyntä. Ulkomaisten suorien sijoitusten maahantuloa vaikeuttaa toimivien maamarkkinoiden puuttuminen. Ulkomainen suora sijoitusvirta on ollut viime vuosina epäsäännöllistä ja perustunut muutamaan suureen sijoitukseen.

// 5. Rahapolitiikka

Rahapolitiikka perustuu olennaisin osin valuuttakurssiankkuriin.

// 6. Julkinen talous

Tulot kasvoivat tuntuvasti vuonna 2000 osin huhtikuussa käyttöön otetun alv:n ansiosta ja taloudellisen toimeliaisuuden vilkastuttua. Palkkamenojen kasvu alkuvuonna leikkasi tulojen kasvua. Ylijäämäksi odotetaan 2,2 % suhteessa BKT:hen.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Yksityistämisohjelma alkoi vuonna 1993. Lähes 1 200 yritystä 1 216:sta on yksityistetty, vaikka ainoastaan joissakin on toteutettu rakenneuudistuksia. Neljäkymmentä eniten tappiota tuottavaa yritystä myydään tai lopetetaan vuoden 2001 loppuun mennessä. Tähän mennessä on yksityistetty 9 yritystä , ja vauhti näyttää kiihtyvän uudelleen.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Kaksitasoinen pankkijärjestelmä. Maassa on 20 pankkia: yksi ulkomaalaisen pankin sivukonttori ja 19 säästöpankkia. Määräävässä asemassa on Stopanska Banka, jossa on toteutettu rakenneuudistus ja joka on myyty Kreikan keskuspankille. Pankkialaa valvoo keskuspankki.

Rahoitusavun ensimmäinen erä, joka sisälsi 20 miljoonan euron avustuksen ja 10 miljoonan euron lainan, maksettiin joulukuussa 2000 ja tammikuussa 2001.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Kosovon kriisin eli vuoden 1999 puolivälin jälkeiset tapahtumat käynnistivät vahvan kasvun entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa. Nopeasti Kosovon kriisin päätyttyä vienti entiseen Jugoslavian tasavaltaan ja Kosovoon kasvoi jyrkästi ja Skopjen asema kansainvälisten Kosovon toimien päätukikohtana lisäsi myös palvelualan tuloja merkittävästi. Kriisin jälkeinen noususuhdanne jatkui koko vuoden 2000, mutta kasvu perustui kotimaiseen kysyntään, erityisesti kotimaan yksityiseen kulutukseen, eikä niinkään nettovientiin. Kokonaistuotanto lisääntyi vuonna 2000 arviolta 6 prosenttia, ja kasvun taustalla vaikutti voimakkaasti nousuun lähtenyt kotimainen kysyntä, jonka arvioidaan kasvaneen reaalimääräisesti lähes 8 prosenttia. Yksityinen kulutus kasvoi merkittävästi erityisesti vuoden ensimmäisellä neljänneksellä, joka edelsi alv:n käyttöönottoa 1. huhtikuuta, ja bruttopääomanmuodostuksen (johon myös varastot sisältyvät) arvioidaan kasvaneen lähes 30 prosenttia vuonna 1999 havaitun merkittävän laskun jälkeen. Kotimainen kysyntä, joka kasvoi noin 8 prosenttia, ja bruttokansantuotteen määrän kasvu, joka oli noin 6 prosenttia, olivat kotimaiseen kysyntään perustuvan talouskasvun liikkeelle panevat voimat.

Tuonti kasvoi vientiä nopeammin, ja ulkomaan osuus jarrutti kasvua. Vaihtotase osoittautui tuntuvasti vuotta 1999 alijäämäisemmäksi ja oli vuonna 2000 6,5 prosenttia suhteessa BKT:hen oltuaan 4,0 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 1999, mikä merkitsee paluuta itsenäistymisen jälkeisten vuosien yleiselle tasolle. Vuonna 2000 havaittu heikentyminen johtui pääosin tavaroiden tuonnin erittäin voimakkaasta kasvusta, vaikka toisaalla palvelutase koheni hieman. Melko vahvan viennin vaikutuksen kumosi yksityisen kulutuksen ja pääomanmuodostuksen tarvitsemien koneiden ym. tuonti.

Julkinen talous oli vuonna 2000 erityisen vahva. Taloudellisen toimeliaisuuden elpyminen ja erityisesti odotettua suuremmat tulot 1. huhtikuuta käyttöön otetusta arvonlisäverosta kasvattivat talousarvion ylijäämän noin 2,25 prosenttiin suhteessa BKT:hen koko vuoden tasolla. Valtion keskushallinnon palkkamenojen merkittävä nousu vuoden alkupuolella aiheutti sen, että viranomaiset määräsivät lukuisten muiden ministeriöiden työhönotot ja palkat pääministerin kanslian suoraan valvontaan.

Työttömyys oli edelleen suuri, vaikka supistuikin hieman. Kevään 2000 työvoimatutkimuksessa työttömyysaste oli 32,1 prosenttia eli hieman alhaisempi kuin vuoden 1999 keskimääräinen työttömyysaste, joka oli noin 32,4 prosenttia. Työmarkkinoiden merkittävistä rakenteellisista ongelmista johtuu, ettei vahvakaan talouskasvu todennäköisesti riitä yksinään laskemaan työttömyysastetta tuntuvasti.

Vuosi-inflaatio oli 6,1 prosenttia edellisvuoteen verrattuna eli hieman aiempia vuosia nopeampi, mikä johtuu pääosin alv:n käyttöönoton kertavaikutuksesta. Viranomaiset onnistuivat kuitenkin pitämään inflaation yleisesti ottaen kurissa, koska alv:n käyttöönoton vaikutus hintoihin haihtui kolmen kuukauden kuluessa. Rahapolitiikkaa ei muutettu. Dinaarin vaihtokurssi pidettiin vakaana suhteessa euroon koko vuoden ilman merkittäviä paineita.

3. Rakenneuudistukset

Uudesta, mahdollisesti kansainvälisten rahoituslaitosten avulla tuettavasta talousohjelmasta IMF:n ja Maailmanpankin kanssa käytyjen neuvottelujen osana maan hallitus esitteli kunnianhimoisen monivuotisen uudistusohjelman, joka kattaa useimmat talousuudistuksen alat.

Valtiontalouden uudistamisessa viranomaisten toiminnassa vuonna 2000 noudatettiin kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa sovittuja johtavia periaatteita, jotka koskevat julkisen talouden muutosta keskipitkällä aikavälillä. Periaatteisiin sisältyy avoimempi valtionhallinto, talousarvion laadinta ja valmistelu, verorasituksen siirtäminen välittömästä verotuksesta välillisiin veroihin, julkisen hallinnon uudistus ja menojen järkeistäminen, talousarvion ulkopuolisten tärkeimpien erityistulojen sisällyttäminen julkisen talouden tilinpitoon ja velanhoidon parantaminen. Vuoden aikana toteutettiin useita toimia, esimerkiksi alv:n käyttöönotto. Lisäksi viranomaiset perustivat valtiovarainministeriöön erityisen valtiokonttorin, laskivat liikkeeseen jälkimarkkinakelpoisia valtionobligaatioita jäädytettyjen valuuttatalletusten vastineeksi ja perustivat valtiovarainministeriöön velkaseurantayksikön.

Rahoitusalalla edistyttiin tuntuvasti. Pankkiala olikin pääosin yksityisomistuksessa, ja suurimman liikepankin Stopanska Bankan yksityistäminen saatiin huhtikuussa vihdoin päätökseen. Pankki myytiin ulkomaisille sijoittajille (Kreikan keskuspankille). Tämä kauppa, samoin kuin sitä edeltänyt Kreditna Bankan myyminen, Almako Bankan sulkeminen ja ilmoitus kolmanneksi suurimman pankin myymisestä ovat merkittäviä vaiheita toimialan rakenneuudistuksessa. Niitä täydennettiin kesäkuussa hyväksymällä uusi pankkilaki. Lainsäädännössä vahvistetaan pankkivalvonnan lainsäädäntökehystä ja lisätään keskuspankin valvontamahdollisuuksia.

Suuryritysten yksityistäminen on ollut epätyydyttävää viime vuosina. Koska hallitus on ollut aiemmin haluton yksityistämään eräitä tappiollisia valtionyrityksiä, IMF:n kanssa sovittu ESAF-ohjelma ei ole pysynyt aikataulussa. Yksityistäminen kiihtyi kuitenkin merkittävästi vuoden 2000 puolessavälissä, ja yhdeksän yritystä joko myytiin (sijoittajille ja työntekijöille) tai asetettiin selvitystilaan. Suurimman tappioyrityksen, FENI-nikkelisulattamon yksityistäminen saatiin päätökseen marraskuussa. Näin viranomaiset toteuttivat viimeisen merkittävän toimen IMF:n ja Maailmanpankin johtokunnan hyväksynnän saamiseksi.

Maan hallitus ja Euroopan yhteisöä edustanut komissio pääsivät marraskuussa yhteisymmärrykseen vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta, jossa määrätään lähemmästä yhteistyöstä useimmilla yhteisesti kiinnostavilla aloilla ja vapaakauppa-alueen asteittaisesta toteuttamisesta. Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia on ensimmäinen Euroopan yhteisön kanssa tällaisen sopimuksen tehnyt maa.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Neuvosto päätti 8. marraskuuta 1999 myöntää entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle täydentävää makrotaloudellista rahoitusapua enintään 80 miljoonaa euroa. Apu sisältää enintään 50 miljoonan euron lainat ja enintään 30 miljoonan euron avustukset. Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian heikon taloudellisen tilanteen ja erityisesti ulkomaisen velkaantuneisuuden vuoksi (ulkomaisen velan määrä on noin 40 prosenttia suhteessa BKT:hen ja se kasvaa nopeasti) neuvosto päätti poikkeuksellisesti, että osa makrotaloudellisesta rahoitusavusta annetaan suorina avustuksina. Ensimmäinen 40 miljoonan euron talousapu oli annettu lainoina, jotka myönnettiin syyskuussa 1997 ja helmikuussa 1998.

Neuvoston päätöksen mukaisesti enintään 80 miljoonan euron makrotaloudellisen rahoitusavun ensimmäinen erä maksettiin "entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Kansainvälisen valuuttarahaston välillä kanssa sovitun talousohjelman perusteella, jota tuetaan PRGF- ja EFF-järjestelyllä". IMF:n johtokunnan hyväksyntä sekä yhteisymmärryspöytäkirjan ja laina- ja avustussopimusten allekirjoittaminen olivat ehtona talousavun ensimmäisen osan maksamiselle, koska talouden vakauttaminen ja uudistaminen olivat edistyneet hyvin. Yhteisymmärryspöytäkirja ja laina- ja avustussopimukset hyväksyttiin marraskuussa ja allekirjoitettiin kirjeenvaihtona. Samanaikaisesti IMF:n johtokunta hyväksyi talousohjelman ja suuremman luottoeräjärjestelyn (PRGF/EFF-järjestelyn). Siten kaikki yhteisön makrotaloudellisen talousavun ensimmäisen osan maksamiseksi asetetut ehdot täyttyivät. Sen ensimmäinen erä maksettiin joulukuun 2000 lopulla [4]. Erän suuruus oli 30 miljoonaa euroa, joista 20 miljoonaa oli suoria avustuksia ja 10 miljoonaa lainaa.

[4] Teknisistä syistä ensimmäisen erän lainaosa maksettiin vasta 15. tammikuuta 2001.

Lisäksi yhteisö jatkoi 25 miljoonan euron poikkeuksellisen talousarviotuen toteuttamista, jotta maa pystyisi selviämään Kosovon kriisin aikana maahan tulleisiin pakolaisiin liittyvistä menoista.

Marraskuussa IMF hyväksyi kolmivuotisen laajennetun rahoitusjärjestelyn eli EFF:n, jonka suuruus on 31 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, ja kolmivuotisen ohjelman köyhyyden vähentämiseksi ja kasvun tukemiseksi eli PRGF-lainan, jonka suuruus on 13 miljoonaa [5]. IMF:n järjestelyn tarkoituksena on tukea hallituksen talousohjelmaa ja strategista köyhyydenvähentämisohjelmaa. Lisäksi Maailmanpankki hyväksyi joulukuussa toisen rahoitus- ja yritysalan rakennesopeutuslainan (FESAL II). Ohjelman enimmäismäärä on 50,3 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria, joista 30,3 miljoonaa dollaria on lainaa ja 20 miljoonaa dollaria IDA:n luottoja. FESAL II -lainan tarkoituksena on tukea hallituksen ohjelmaa rahoitus- ja yritysalan uudistamiseksi ja edistää tällä tavoin työpaikkojen syntymistä yksityiselle sektorille. FESAL II:n strategisiin tavoitteisiin kuuluu suuryritysten myyminen strategisille ulkomaisille sijoittajille.

[5] PRGF-lainasta sovittiin periaatteessa 29. marraskuuta, ja se hyväksyttiin lopullisesti 15. joulukuuta.

Entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle ei vuonna 2001 voida enää myöntää tukea Phare-ohjelmasta. Sen sijaan sille voidaan myöntää tukea uudesta Länsi-Balkanin maille kohdennetusta yhteisön rahoitusvälineestä eli Cards-ohjelmasta.

VIII. GEORGIA

1. Tiivistelmä

Paha kuivuus aiheutti maataloustuotannon merkittävän supistumisen, ja siksi talouden odotettiin kasvavan vuonna 2000 vain 1,2 prosenttia. Koska Georgian ulkomainen velka on suuri ja sen velanhoitokyky heikko, lähivuosina sekä sisäinen että ulkoinen alijäämä pysyvät suurena. Rakenneuudistuksissa veronkantoa ja valtionhallintoa tehostettiin monilla merkittävillä toimilla. Oikeusjärjestelmän uudistus on käynnistetty. Monia suuryrityksiä on yksityistetty, vaikka alalla on vielä paljon tehtävää. Georgia on edistynyt suuresti myös energia-alan uudistamisessa.

Heinäkuussa 1999 IMF:n johtokunta antoi ESAF-ohjelman kolmannen vuotuisen puoliväliarvioinnin, joka oli myönteinen. Sen jälkeen toistuneet tulojen vajaukset ja menoerien asettaminen epäasianmukaiseen tärkeysjärjestykseen kasasivat maksurästejä edelleen. Kun julkisen talouden tuloja oli seurattu useita kuukausia ja todettu ne tyydyttäviksi, IMF päätti 12. tammikuuta 2001 myöntää päätöksen uuden kolmivuotisen köyhyyden vähentämis- ja kasvuohjelman (PRGF) myöntämisestä Georgialle.

Koska komissio ei voinut olla varma siitä, että Georgia pääsee uuteen sopimukseen IMF:n kanssa vuoden 2000 loppuun mennessä, mihin vaikutti pääasiassa julkisen talouden heikko tulos, komissio päätti lykätä alun perin vuodelle 2000 sovitun kolmannen avustuserän maksamista.

// Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Suurin osa hinnoista on vapautettu.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Vapaa kansainvälinen kauppapolitiikka. Useimmat tuonti- ja vientirajoitukset on poistettu. Georgiasta tuli WTO:n jäsen vuonna 1999.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Ei valuuttasääntelyä. Tbilisin pankkienvälinen valuuttapörssi (TICEX) järjestää huutokauppoja.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Riittävä yleislainsäädäntö. Pääoman ja voittojen kotiuttamista tai valuuttatilien pitämistä ei rajoiteta. Ulkomaiset sijoittajat saavat vuokrata mutta eivät omistaa maatalousmaata. Kaupunki- ja teollisuusmaata yksityistetään vähitellen (lainhuudot ja rekisteröinti).

// 5. Rahapolitiikka

Keskuspankki on täysin riippumaton. Varovainen rahapolitiikka hidasti inflaatiota ja piti vaihtokurssin vakaana vuonna 2000.

// 6. Julkinen talous

Tulojen keruu parantunut. Julkisen talouden tulojen (ml. avustukset) arvioidaan olevan 15 % suhteessa BKT:hen; kokonaismenojen ja nettoantolainauksen noin 19,5 % suhteessa BKT:hen. Äskettäin nimitetty korruptionvastainen komitea on ehdottanut uudistuksia avoimuuden lisäämiseksi ja hallinnon vahvistamiseksi.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Yksityistäminen on edennyt hyvin energia-alalla: Länsi- ja Itä-Georgian yhtiöistä on esitetty julkinen tarjouspyyntö. Sähköalan heikkous jarruttaa edelleen keskeisesti talouskasvua. Telealan yksityistäminen edistyy, ja kahdesta valtionyhtiöstä on esitetty tarjouspyynnöt 150 strategiselle sijoittajalle.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Liikepankkeja on 32. Tammikuun 2001 puoliväliin mennessä vain puolet pankeista täytti vähimmäispääomavaatimuksen, joka on 5 milj. laria. Pankkiala on entistä herkempi, koska 21 pankin CAMEL-luokitus on huono ja yleisön luottamus heikko.

2. Makrotaloudellinen kehitys [6]

[6] Viranomaiset ovat äskettäin tarkistaneet nimellistä BKT:tä koskevat tiedot. Uusien arvioiden mukaan nimellinen BKT on noin 34 prosenttia alempi kuin aiemmin julkistetuissa tiedoissa Tämä johtuu pääosin harmaata taloutta koskevien arvioiden tarkistuksesta.

Georgian makrotaloudellinen tilanne heikkeni, kun sen BKT supistui 0,2 prosenttia vuoden 2000 kolmen ensimmäisen neljänneksen aikana edellisvuoden vastaavaan jaksoon verrattuna. Tämä johtui pahasta kuivuudesta, joka aiheutti maataloustuotannon merkittävän supistumisen. Teollisuustuotanto, kauppa, liikenne, viestintä ja palvelut kuitenkin laajenivat. Talouden oletetaan siksi kasvaneen 1,2 prosenttia vuonna 2000.

Vuoden 2000 kahdeksan ensimmäisen kuukauden aikana valtion tulot olivat jälleen tavoitetta pienemmät, mikä johtui pääasiassa heikosta hallinnosta, korruptiosta ja tulojen (erityisesti tullien) keruun vaikeudesta tässä jaetussa maassa, jossa myös harmaa talous on merkittävä. Vuoden lopun inflaation odotettiin jäävän vuoden 1999 tason alapuolelle, noin 7 prosenttiin. Vuonna 2000 larin kurssi oli vakaa, ja 2 laria vastasi 1 Yhdysvaltain dollaria.

Georgian vaihtotaseen alijäämän odotettiin vuonna 2000 olevan edelleen suuri, 14 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ulkomaankaupan odotettiin kärsivän pahan kuivuuden aiheuttamasta maataloustuotannon laskusta.

Valuuttavaranto oli edelleen pieni: se vastasi noin 1,1 kuukauden tuontia. Ulkomaista velkaa oli vuoden 2000 lopussa 1,8 miljardia Yhdysvaltain dollaria eli noin 59 prosenttia suhteessa BKT:hen (48 prosenttia vuonna 1998). Vuonna 2000 Georgia onnistui sopimaan uusista aikatauluista suurten velkojien kanssa, mikä tekee lähitulevaisuuden velanhoidon kestävämmäksi.

3. Rakenneuudistukset

Merkittävimpiin uudistuksia estäviin tekijöihin kuuluvan korruption torjumiseksi äskettäin nimitetty korruptionvastainen komitea on laatinut kertomuksen, jossa ehdotetaan uudistuksia avoimuuden lisäämiseksi ja hallinnon tehostamiseksi. Georgian verojärjestelmää on tuettu USAID-ohjelmalla. Ankariakin toimia on toteutettu: esimerkiksi virastojen päälliköitä, jotka eivät ole päässeet tavoitteisiin, on erotettu, ja veronkannon varmistamiseksi on perustettu "valtiovarainlegioona". Lisäksi on harkittu erityisyksikköä öljy- ja tupakkaverojen keräämiseksi. Tullihallinnon uudistus on vasta alkuvaiheessaan. Viranomaisten haluttomuus puuttua valtionyritysten verorästeihin pitää rästien kokonaismäärän korkeana. Verohallinto vaati kuitenkin 1 399 yrityksen pankkitilien (joiden rästit ovat 71,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria) takavarikoimista. Puolessa tapauksista on saatu oikeuden päätös. Varojen tulouttaminen on kuitenkin viivästynyt oikeuslaitoksen joustamattomuuden vuoksi. Vaikka oikeuteen on viety 204 konkurssihakemusta, vain viisi yritystä on tähän mennessä julistettu konkurssiin ja niistä saatu 13 miljoonaa dollaria. Konkurssilain täytäntöönpanon tehostamiseksi on harkittu riippumattoman elimen, "konkurssiviraston", perustamista. Oikeusjärjestelmän uudistusta jatkettiin velvoittamalla tuomarit osallistumaan kokeeseen virkansa säilyttämiseksi.

Georgian keskikokoisista ja suurista yrityksistä arvioidaan yksityistetyn 1 292 eli 80 prosenttia, paljolti sisäpiirin kauppojen avulla. Vain harvoissa näistä yrityksistä on tehty rakenneuudistuksia. Jäljellä olevat 20 prosenttia edustavat merkittävää osaa valtion varallisuudesta. Ne ovat suurimpia strategisia yrityksiä, esimerkiksi infrastruktuurista vastaavia yrityksiä.

Valtio sai vuonna 2000 yksityistämistuloja 13 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria. Georgian Airlines, Kaspi Cement ja Chiaturmanganese sekä laivanrakennus ja lentokoneiden huoltotoiminta yksityistettiin. Telealan lupa- ja tariffipolitiikkaa koskevat asiakirjat annettiin parlamentin käsittelyyn, ja kahdesta valtion omistamasta teleyhtiöstä on lähetetty tarjouspyynnöt 150 ulkomaiselle sijoittajalle. Kokonaisuutena Georgia on edistynyt tuntuvasti energia-alan uudistamisessa. Sähkön tuotanto- ja jakeluyhtiöt on tarjottu yksityistettäviksi Itä- ja Länsi-Georgiassa. Myös kaasualan yksityistäminen etenee. Georgia on harvoja entisen Neuvostoliiton maita, jotka ovat myyneet energiayhtiöitä strategisille sijoittajille.

Pääomamarkkinoiden puute haittaa yritysjohdon valvonnan tehostamista, joka edellyttäisi asianmukaisia sääntöjä arvopaperien liikkeeseen laskemista, arvopaperikauppaa ja listautumista varten. Pankkijärjestelmä on entistä heikompi ja yleisön luottamus siihen yhtä huono pankkitoiminnan asianmukaisesta sääntelystä ja Georgian keskuspankin harjoittamasta valvonnasta huolimatta.

Teollisuus- ja kaupunkimaan lainhuudatus- ja rekisteröintijärjestelmän perustaminen oli merkittävää erityisesti pk-yrityksille, koska korkotaso oli korkea ja koska pankit olivat varovaisia lainanannossa (ja vaativat vakuuksia). Vuoden 1999 lopussa yli 3 200 yksityisyritystä oli rekisteröinyt maaomaisuutensa valtion maarekisteriyksikön alue- ja kunnallisissa virastoissa. Alan toimia jatkettiin vuonna 2000.

4. Poikkeuksellisen rahoitusavun toteutus

Uusille itsenäisille valtioille vuonna 1992 myönnetyn 1 250 miljoonan euron yhteisön kauppaluottojärjestelyn puitteissa Georgialle myönnettiin noin 113 miljoonan euron lainat. Vaikeiden poliittisten, taloudellisten ja rahoitusolojen vuoksi maa ei kuitenkaan kyennyt hoitamaan asianmukaisesti ulkoisia rahoitusvelvoitteitaan myöskään yhteisöä kohtaan. Georgian uudistuspyrkimysten tukemiseksi ja velkaongelman selvittämisen helpottamiseksi neuvosto hyväksyi marraskuussa periaatteessa komission ehdotuksen antaa Armenialle ja Georgialle poikkeuksellista rahoitusapua enintään 170 miljoonaa euroa lainoina ja enintään 95 miljoonaa euroa suorina avustuksina.

Komissio maksoi poikkeuksellisen rahoitusavun ensimmäisen erän (110 miljoonaa euroa lainoja ja 10 miljoonaa euroa suoria avustuksia) heinäkuussa 1998, kun Georgia oli maksanut kaikki maksurästinsä (131 miljoonaa euroa) yhteisölle ja sen IMF-ohjelma oli jälleen aikataulussa. Tämän avun toinen erä (9 miljoonan euron suora avustus) maksettiin syyskuussa 1999 pian sen jälkeen, kun Georgia oli lyhentänyt 10 miljoonalla eurolla vuonna 1998 myönnetyn 110 miljoonan euron lainan pääomaa.

Koska oli epäselvää, pääseekö Georgia uuteen sopimukseen IMF:n kanssa uudesta kolmivuotisesta ohjelmasta vuoden 2000 loppuun mennessä, mihin vaikutti erityisesti julkisen talouden heikko tulos (tullimaksujen tulot ovat erittäin pienet), komissio päätti lykätä kolmannen avustuserän maksamista, jonka piti alun perin tapahtua vuonna 2000.

IX. KOSOVO

1. Tiivistelmä

Jo ennen kevään 1999 kriisiä Kosovon talous kärsi Jugoslavian liittotasavallan kansainvälisestä eristämisestä, talousuudistuksen hitaudesta ja yli kymmenen vuotta kestäneestä investointien täydellisestä pysähtymisestä. Konfliktin seurauksena asuntoja ja yleishyödyllisiä laitoksia tuhoutui, maatalouden ja teollisuuden tuotanto pysähtyi ja harvatkin virallisen talouden suorittamat perusmaksutoiminnot loppuivat.

Kansainvälinen yhteisö ja erityisesti EU ovat tukeneet maakunnan jälleenrakentamista ja kehittämistä taloudellisesti laajalla rahoitusavulla kriisin päättymisen jälkeen kesäkuusta 1999. Turvallisuusneuvoston päätöksellä 1244 (1999) perustettiin Yhdistyneiden Kansakuntien väliaikaisen hallinnon operaatio Kosovossa (UNMIK), ja se on saavuttanut tuntuvaa edistystä monilla aloilla. Talouden alalla UNMIK ja erityisesti sen IV pilari, jota EU johtaa ja joka vastaa talouden jälleenrakentamisesta ja kehittämisestä, on onnistunut rakentamaan kestävän institutionaalisen ja taloudellisen kehyksen, johon kuuluvat Saksan markan laillistaminen ja Kosovon sulautettu talousarvio. Edistystä on tapahtunut merkittävillä talouden aloilla kuten jälleenrakennuksen tukemisessa, yksityisen sektorin kehittämisessä, pankki- ja maksujärjestelmissä sekä tulopohjan kehittämisessä ja terveen finanssipolitiikan noudattamisessa.

Tuloksena on nopeasti kriisin jälkeen elpynyt uusi taloudellinen toimeliaisuus, joka tosin rajoittuu pääosin vain kauppaan, palveluihin ja perusjälleenrakentamiseen. Kosovon poliittinen tilanne on edelleen vaikea - sisäisesti ja ulkoisesti - ja sitä leimaavat etniset ja yhteiskunnalliset jännitteet. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Hinnat on vapautettu eräitä julkisia palveluja lukuun ottamatta.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Elokuussa 1999 UNMIK muutti Jugoslavian liittotasavallan tullikoodeksia, johon sisällytettiin tuontitavaroille 10 %:n tulli, eri suuruisia valmisteveroja ja 15 %:n liikevaihtovero. UNMIK on pitänyt voimassa Jugoslavian liittotasavallan sopimukset suosituimmuusasemasta entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Saksan markan (ja muiden valuuttojen) käyttö on laillistettu, vaikka Jugoslavian dinaari onkin edelleen virallinen maksuväline.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Erittäin epäsuotuisa toimintaympäristö, koska riskejä pidetään suurina ja lainsäädäntöä epävarmana. UNMIK hyväksyi ulkomaisia suoria sijoituksia koskevan säädöksen vuoden 2000 lopussa.

// 5. Rahapolitiikka

Kosovossa ei sen aseman vuoksi ole keskuspankkia eikä rahapolitiikkaa. Kosovon pankki- ja maksuviranomainen BPK hoitaa moni tavallisesti keskuspankille kuuluvia tehtäviä.

// 6. Julkinen talous

Vuoden 2000 odotettua pienempi julkisen talouden alijäämä johtui odotettua suuremmista paikallisista tuloista. Verotuloja on kasvatettava ja tehokkaampia tulonkeräystoimia tarvitaan. Kattavaa sosiaaliturvajärjestelmää ei toistaiseksi ole.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Valtionyritysten yksityistämistä haittaa lainsäädännöllinen epävarmuus. UNMIK aloitti yritysten kaupallistaminen liikkeenjohtosopimusten avulla.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkialan lainsäädäntö- ja valvontakehys on perustettu, ja sitä pannaan parhaillaan täytäntöön. Maksujärjestelmien käyttöönotto on edistynyt, tapahtumia ei yleensä käsitellä ajantasaisesti. Vakuutustuotteita koskevaa lainsäädäntöä valmistellaan.

Helmikuussa 2000 neuvosto päätti komission ehdotuksesta myöntää Kosovolle yhteisön poikkeuksellista rahoitusapua enintään 35 miljoonaa euroa avustuksena. Maksu tapahtui kahdessa erässä maalis- ja elokuussa 2000.

2. Makrotaloudellinen kehitys

Jo ennen kevään 1999 kriisiä Kosovon talous kärsi Jugoslavian liittotasavallan kansainvälisestä eristämisestä, talousuudistuksen hitaudesta ja yli kymmenen vuotta kestäneestä investointien täydellisestä laiminlyönnistä. Konfliktin seurauksena asuntoja ja yleishyödyllisiä laitoksia tuhoutui, maatalouden ja teollisuuden tuotanto pysähtyi ja harvatkin virallisen talouden suorittamat perusmaksutoiminnot loppuivat. Lokakuussa 1999 Kansainvälinen työjärjestö (ILO) arvioi, että työttömyys on selvästi yli 50 prosenttia ja että se on erityisen korkea nuorissa ikäryhmissä, joiden osuus väestöstä on merkittävä.

Vaikka luotettavia tilastotietoja ei olekaan saatavilla, on viitteitä siitä, että taloudellinen toimeliaisuus palautui melko nopeasti konfliktin jälkeen. Vuonna maataloustuotannon arvioitiin olleen yli 75 prosenttia sotaa edeltäneestä tasosta, ja rakennustoiminta ja eräät kauppaan liittyvät palvelut olivat kasvussa. Mutta teollisuustuotanto näytti edelleen hyvin vähäiseltä.

Bruttokansantuotteeksi henkeä kohden arvioitiin vuonna 1995 epävirallisesti noin 500 Yhdysvaltain dollaria. IMF:n alustavissa ja hyvin epävarmoissa arvioissa esitetään, että BKT oli vuonna 2000 noin 650-850 dollaria henkeä kohden. UNMIK:n tietojen mukaan se voi olla jopa yli tuhat dollaria. Kotitalouksien tuloista huomattava osa on edelleen peräisin ulkomailla työskentelevien rahalähetyksistä.

Kuulopuheiden mukaan inflaatio ei tähän asti ole ollut ongelmana, eikä hintojen noususta tai keskeisten hyödykkeiden puutteesta ole kuulunut valituksia. Tuonnin arvioidaan vastaavan noin 80:aa prosenttia BKT:stä. Vientiä on tuskin lainkaan, vaikka Serbian kanssa käydäänkin jonkin verran tilastoimatonta kauppaa.

3. Rakenneuudistukset

Yksityissektorin kehittäminen on määritetty avainpainopisteeksi Kosovon talouden muutoksessa. UNMIK soveltaa sekastrategiaa, joka on määritelty muun muassa toukokuussa 2000 jaetussa "valkoisessa kirjassa". Siinä pidetään tärkeänä nykyisten yritysten tukemista ja uusien perustamisen kannustamista. Nykyisiin julkisiin yrityksiin pyritään UNMIK:n strategiassa houkuttelemaan yksityisiä sijoituksia myöntämällä toimilupia ja tekemällä liisaus- tai liikkeenjohtosopimuksia. Swiss Holderbankin kanssa Sharrin sementtitehtaasta tehty sopimus on ensimmäinen esimerkki liikkeenjohtosopimuksista, jollaisia UNMIK toivoo voivansa tehdä jatkossa muistakin keskisuurista ja suurista yrityksistä. Sopimus koskee 10-vuotista lupaa tehtaan käyttämiseen, ja pankki tekee vastineeksi siihen huomattavat investoinnit ja toteuttaa alan rakenneuudistuksen. Valkoisen kirjan keskeisiä osia ovat myös muiden kuin yksityisessä omistuksessa olevien yritysten kaupallistaminen lyhyellä aikavälillä, oikeudellisen kehyksen täydentäminen, omistusoikeuksien määrittely ja yksityistämistä koskevan konsensuksen aikaansaaminen yhteiskunnassa. Julkiset yritykset siirretään myöhemmin Kosovon yritysviraston (KEA) alaisuuteen, ja se päättää niiden rakenneuudistuksesta ja kaupallistamisesta. Yhteiskunnallisia laitoksia koskevan epävarmuuden vuoksi yksityistäminen on edelleen erittäin vaikeaa.

Marraskuussa 1999 perustettu Kosovon pankki- ja maksuviranomainen (BPK) on IMF:n suositusten mukaisesti edistynyt huomattavasti oikeudellisen ja sääntelykehyksen luomisessa vakaalle pankki- ja maksujärjestelmälle. Pankkien toimilupien ja valvonnan kohdalla edistys on ollut odotettua nopeampaa. Kosovon ainoa toimiluvan saanut pankki MEB ("mikroyrityspankki") näyttää toimivan hyvin, laajentavan jatkuvasti toimialuettaan ja tuotevalikoimaansa ja lisäävän henkilöstöä sekä kasvattavan henkilöstön pätevyyttä. BPK on hyväksynyt alustavasti seitsemän muun pankin toimilupahakemukset, mutta muita täysiä toimilupia ei vuonna 2000 monesta syystä myönnetty: joillakin uusilla pankeilla oli vaikeuksia riittävän pääoman hankkimisessa, joitakin suuria osakkaita on välttämättä vielä tutkittava, kiinteistöihin liittyy ratkaisemattomia omistuskysymyksiä. BPK hyväksyi myös yhdeksän mikrorahoitus- ja muun kuin pankkiryhmän hakemukset rajoitetun talletus- ja mikrolainatoiminnan aloittamiseksi. Nämä toimivat lähinnä pankkien ulkopuolelle jäävillä markkinoilla. Toiminnassa on kahdeksan laitosta.

BPK on jatkanut maksujärjestelmänsä kehittämistä tarjotakseen maksupalveluja UNMIK:lle, Kosovon siviilihallinnolle ja kansalaisjärjestöille. Norjan lahjoittama nykyaikainen järjestelmä on asennettu, ja sen toiminta alkoi kesäkuussa 2000. Henkilöstön koulutus on käynnissä. BPK on ottanut hoitaakseen käteisrahan tuonnin ja siirrot maakunnassa. Valmistelut siirtymiseksi Saksan markasta euroon vuonna 2002 ovat alkaneet.

UNMIK:n toteuttama toimielinten kehittäminen on ollut yhtä tärkeää julkisen talouden alalla. Valtiokonttorin (Central Fiscal Authority, CFA) perustaminen marraskuussa 1999 oli ensimmäinen huomattava askel nykyaikaisen julkisen talouden johtamisjärjestelmän luomisessa. CFA, joka vuonna 2000 liitettiin JIAS:ään, vastaa erityisesti Kosovon talousarvion laadinnasta ja täytäntöönpanosta. UNMIK:n verohallinto perustettiin virallisesti huhtikuussa 2000. Siitä lähtien on toteutettu verohallinnon toimintoihin perustuvaa organisaatiorakennetta (palautusten käsittely, tarkastus, veronkanto, veronmaksajien palvelu ja valistaminen, valitukset jne.). Vuonna 2000 alettiin hallinnoida kahta veroa - hotellien ruuan ja juomien myyntiveroa sekä harkintaveroa. UNMIK:n tullivirasto perustettiin virallisesti elokuun 1999 lopussa EY:n rahoittaman Cam-Kosovon (Customs Assistance Mission) suojeluksessa, ja sen päätehtävänä on kerätä tuloja kansainvälisissä rajanylityspaikoissa, Kosovon ja Montenegron väliseltä hallinnollisella rajalla ja sisämaan veronkantopisteessä.

Ensimmäisen vaiheen jälkeen, jonka aikana CFA:lla oli joitakin vaikeuksia verotulojen lisäämisessä ja vakiinnuttamisessa sekä menojen hallinnassa varsinkin julkisen alan palkkojen ja yleishyödyllisten palvelujen osalta, julkisen talouden tila on osoittanut huomattavan paranemisen merkkejä erityisesti kesästä 2000 lähtien. Tulot ovat kehittyneet suotuisasti, ja ne olivat marraskuun lopussa 216,6 miljoonaa Saksan markkaa. Menot puolestaan ovat budjetoitujen summien alapuolella: kokonaismenot olivat marraskuun 2000 lopussa 321,8 miljoonaa Saksan markkaa. Elokuussa otettiin käyttöön eräitä talousarviotarkistuksia, joilla budjetoituja määrärahoja siirrettiin osastosta toiseen. Kokonaismenot jäivät kuitenkin melkein ennalleen (430,8 miljoonaa Saksan markkaa). Tältä pohjalta CFA odottaa julkisen talouden alijäämän vuonna 2000 olleen noin 300 miljoonaa Saksan markkaa (tästä noin 100 miljoonaa on vain osittain sisällytetty talousarvioon ja perustuu lahjoittajien kohdentamiin avustuksiin). Alijäämä katetaan kokonaisuudessaan ulkoisten avustusten turvin.

Vaikka kehitys vuonna 2000 oli pääosin myönteistä, takaiskujakin koettiin. Viidentoista prosentin palkkaveron perimistä jouduttiin lykkäämään, koska YK kieltäytyi myöntämästä poikkeusta yleiseen käytäntöön, jolla YK:n paikalta palkkaama henkilöstö vapautetaan verosta. Verotuksen täydellinen puuttuminen kärjistää YK:n paikalta palkkaaman henkilöstön ja Kosovon hallinnossa työskentelevien välisiä palkkaeroja, jotka koskevat myös tuomareita ja kosovolaisia virastojen päälliköitä. CFA:n piti olla erityisen valppaana suurten poliittisten lipsahdusten välttämiseksi myös suuria menoja aiheuttavien osastojen menojen valvonnassa. Tämä koski erityisesti yleishyödyllisiä palveluja ja varsinkin energia-alaa.

4. Makrotaloudellisen rahoitusavun toteutus

Helmikuussa 2000 neuvosto päätti komission ehdotuksesta myöntää Kosovolle avustuksena yhteisön poikkeuksellista rahoitusapua enintään 35 miljoonaa euroa [7]. Varat on tarkoitus antaa UNMIK:n käyttöön sen valtiokonttorin (CFA) kautta.

[7] Päätös 2000/140/EY, 14.2.2000, EYVL L 47, 19.2.2000, ss. 28-29.

Koska UNMIK on edistynyt huomattavasti keskeisten hallinnollisten toimintojen perustamisessa ja kestävän taloudellisen kehyksen toteuttamisessa, ensimmäinen 20 miljoonan euron erä maksettiin vuoden 2000 maaliskuun jälkipuoliskolla.

Toinen, 15 miljoonan euron erä maksettiin elokuun jälkipuoliskolla. Kesäkuussa tarkastuksen suorittanut ryhmä havaitsi, että toisen erän maksamiselle asetetut ehdot täyttyivät ja ylittyivät seuraavilla aloilla: jälleenrakentamisen tukeminen, yksityisen sektorin kehittäminen, pankki- ja maksujärjestelmät sekä tulopohjan laajentaminen ja terveen finanssipolitiikan noudattaminen. Tämä poikkeuksellinen rahoitusapu oli osa Euroopan yhteisön 300 miljoonan euron tukipakettia, josta noin 73 miljoonaa euroa oli muuhun kuin humanitaariseen apuun kohdennettua talousarviotukea, ja se täydensi Maailmanpankin ja kahdenvälisten rahoittajien myöntämiä varoja.

X. MOLDOVA

1. Tiivistelmä

Moldovan vakavat taloudelliset ongelmat jatkuivat vuonna 2000. Maataloustuotanto supistui sääolojen vuoksi, mutta supistumisen korvasi teollisuuden, liikenteen ja rakentamisen elpyminen, joka nosti vuoden 2000 BKT:n edellisen vuoden tasolle. Finanssipolitiikkaa tiukennettiin tuntuvasti, ja rakenneuudistuksissa edistyttiin merkittävästi erityisesti viinintuotannossa, energia-alalla ja maan yksityistämisessä.

Inflaatio hidastui vuonna 2000 puoleen (hieman yli 20 prosenttiin) joulukuussa päättyneen vuoden aikana. Vaihtotaseen alijäämä kasvoi silti pääasiassa kotimaan kysynnän voimistumisesta johtuneen tuonnin lisäyksen vuoksi. Vaikka ulkomaista rahoitusta ei tullut lainkaan ja ulkomaista velkaa lyhennettiin huomattavasti, bruttovarannot pysyivät koko vuoden miltei muuttumattomina ja ne kattavat noin 2,5 kuukauden tavara- ja palvelutuonnin. Lein kurssi oli jokseenkin vakaa, 12,5:1 suhteessa Yhdysvaltain dollariin.

Hallitus allekirjoitti IMF:n kanssa uuden kolmivuotisen yhteisymmärryspöytäkirjan köyhyyden vähentämis- ja kasvujärjestelystä 1. joulukuuta, päivää sen jälkeen kun parlamentti oli lopullisesti hyväksynyt vuoden 2001 talousarvion. Vuoden 2000 viimeisellä viikolla Moldova sai ulkomaista rahoitusta yhteensä noin 42 miljoonaa dollaria.

Heinäkuussa 2000 Euroopan unionin neuvosto hyväksyi 15 miljoonan euron makrotalousapulainan Moldovalle. Ensimmäisen erän maksaminen sidottiin IMF:n tämän sopimuksen täytäntöönpanon tarkastuksen tyydyttävään tulokseen. // Talousuudistusten tila

// 1. Hintojen vapauttaminen

Lähes kaikki hinnat vapautettiin siirtymävaiheen alussa. Vain muutamia hintoja säännellään edelleen.

// 2. Kaupan vapauttaminen

Erittäin vapaa kauppapolitiikka. Tullitariffeja on kolme (5, 10 ja 15 %) mutta keskimääräinen yksinkertainen tariffi on vain 7 %. Moldova toivoo pääsevänsä WTO:n jäseneksi vuoden 2001 alussa.

// 3. Valuuttajärjestelmä

Lei kelluu vapaasti ja on täysin vaihdettava vaihtotaseen erien osalta.

// 4. Ulkomaiset suorat sijoitukset

Ulkomaisten suorien sijoitusten järjestelmä on avoin ja syrjimätön.

// 5. Rahapolitiikka

Varovaisella rahapolitiikalla pyritään hintojen vakauteen käyttämällä nimellisinä ankkureina raha-aggregaatteja.

// 6. Julkinen talous

Talousarvion alijäämän supistuminen oli merkittävää ja välttämätöntä vuosina 1999 ja 2000, ja se toteutettiin pääosin terveydenhoidon, koulutuksen ja julkisen sektorin menojen leikkauksilla. Velkaa suhteessa BKT:hen on noin 110 %, ja suurin osa velanhoitomenoista kohdistuu seuraaville 3 vuodelle.

// 7. Yksityistäminen ja yritysten rakenneuudistukset

Rakenneuudistukset vauhdittuivat merkittävästi vuonna 2000. Energia-alalla edistys oli tuntuvaa ja maareformi eteni aikataulussa. Taloudellisesti merkittävän viini- ja tupakka-alan yksityistäminen hyväksyttiin vihdoin lokakuussa 2000.

// 8. Rahoitusalan uudistus

Pankkiala on suppea ja alikehittynyt, osin houkuttelevien sijoituskohteiden puutteen takia. Keskuspankki