Alueiden komitean lausunto aiheesta "Valkoinen kirja: Strategia yhteisön rautateiden elvyttämiseksi" CdR 143/97 fin



Virallinen lehti nro C 379 , 15/12/1997 s. 0004



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Valkoinen kirja: Strategia yhteisön rautateiden elvyttämiseksi" (97/C 379/02) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon valkoisen kirjan "Strategia yhteisön rautateiden elvyttämiseksi" KOM(96) 421 lopull., ottaa huomioon tammikuun 15. päivänä 1997 tekemänsä päätöksen antaa aiheesta lausunto Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen alakohdan mukaisesti ja antaa asian valmistelu valiokunta 3:n "Liikenne ja tietoliikenneverkot" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 3:n 19. kesäkuuta 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen (CdR 143/97 rev.), esittelijöinä Maurice Dousset ja Luigi Ricca, ottaa huomioon neuvoa-antavan ryhmän Euroopan komission jäsenelle Neil Kinnockille 19. kesäkuuta 1996 antaman kertomuksen "Euroopan rautatiekuljetusten tulevaisuus", ottaa huomioon kuljetusalasta antamansa aiemmat lausunnot (), hyväksyi 17. ja 18. syyskuuta 1997 pitämässään 19. täysistunnossaan (syyskuun 17. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Kestävän liikennepolitiikan ja yhteisön aluesuunnittelun yleistavoitteiden mukaisesti alueiden komitea katsoo, että rautatiet ovat yksi näiden politiikan alojen päätekijöistä. Siksi AK toivoo vilpittömästi, että rautatieliikenteessä ryhdytään toteuttamaan uudenaikaista ja tehokasta yhteisönlaajuista politiikkaa, joka vastaa paremmin käyttäjien ja nopeasti kehittyvien markkinoiden tarpeita. Tässä mielessä se suhtautuu myönteisesti komission pyrkimykseen helpottaa yhteisön rautateiden elvyttämistä siten kuin 30. heinäkuuta 1996 annetussa valkoisessa kirjassa on todettu. AK toivoo, että komission kiitettävät pyrkimykset voidaan toteuttaa kauttaaltaan, ja arvioi, että näin voidaan elvyttää tätä kuljetusmuotoa, jonka merkitys muutoin vähenee nopeasti. 1.2. Rautatieliikenne on vaarassa joutua noidankehään, ja lopputulos saattaa olla raskas paikallisyhteisöille sekä aiheuttaa vakavia seurauksia, jotka kohdistuvat a) työllisyyteen: kymmenessä vuodessa rautatiealalla on Euroopan tasolla hävinnyt jo 500 000 työpaikkaa, ja arvioidaan, että työvoiman vähentyminen jatkuu; b) ympäristöön: siirtyminen raideliikenteen käytöstä maantieliikenteen käyttöön sekä tieliikenteen huolestuttava lisääntyminen johtaisi hälyttävään tilanteeseen, jossa ruuhkat ja saastuminen kasvaisivat ja turvallisuus heikkenisi; c) kasvuun ja kansantalouteen: tehoton rautatieliikenne hidastaa talouskasvua, mikä puolestaan heikentää kansantaloutta. 1.3. Komitea on yhtä mieltä siitä, että tarvitaan uudenlaiset rautatiet, jotka ovat ennen kaikkea kaupalliselta pohjalta toimivia liikeyrityksiä. Tämän vuoksi kaikkien jäsenvaltioiden odotetaan tekevän syviä ja laajoja muutoksia rautatiejärjestelmiin (ks. valkoisen kirja kohta 99). Nämä muutokset eivät koske pelkästään henkilökunnan vähentämistä vaan kaikkia näkökohtia, ja ne vaikuttavat voimakkaasti myös rahoitukseen ja organisaatioon. Toteamus, jonka mukaan rautateillä voi olla itsenäinen ja dynaaminen hallinto vain, jos niiden rahoitus on onnistuneen rakenneuudistuksen edellyttämällä terveellä pohjalla (ks. asiakirjan kohta 100), ei ole riittävä. On lisättävä selkeästi, että tämä on vähimmäisedellytys tehokkaalle palveluyritykselle, joka saattaa kuitenkin olla rakenteellisesti kannattamaton, jos sen täytyy kustantaa perusrakenteiden hoito. Jos halutaan "todellisia" osakeyhtiöitä, yrityksen on yhteiskunnallisen päämääränsä mukaisesti päästävä kannattavuuteen, tai sitten nämä kaksi pyrkimystä on selkeästi ja avoimesti erotettava toisistaan. Kahden toiminnan erottaminen tarkoittaa käytännössä, että rataverkon hallinnasta vastaava erillinen yksikkö on aina kannattamaton. 1.4. Monet käsillä olevassa asiakirjassa esiin tuodut seikat vastaavat Euroopan alueiden tärkeimpiä pyrkimyksiä: julkisten palvelujen toteuttaminen erityisesti alue- ja paikallisliikenteen alalla; Euroopanlaajuiset, erityisesti keskusten ja syrjäseutujen väliset yhteydet sekä rautateiden rahtiliikenteen että suurinopeuksisen henkilöliikenteen osalta. 2. Yleishyödyllisten palvelujen asema 2.1. Alueiden komitea suhtautuu myönteisesti komission kantaan, jonka mukaan yleishyödylliset palvelut ovat olennainen osa eurooppalaista talous- ja sosiaalimallia. Komitea on samaa mieltä Euroopan komission kanssa siitä, että on tärkeätä kehittää julkisia palveluja koskevaa sopimuskäytäntöä, niin että velvoittavat julkiset palvelut muutetaan mahdollisimman usein sopimuspohjaisiksi. Tuloksena on hallinnon paraneminen, toimijoiden vastuuntunnon lisääminen, julkisten varojen tuottavuuden kasvu sekä palvelujen laadun paraneminen. 2.2. Komitea kannattaa täysin komission näkemyksiä julkisesta liikenteestä sekä erityisesti ehdotusta julkisista palvelusopimuksista yleisenä käytäntönä valtion, alueviranomaisten ja kuljetusyritysten välillä (ks. valkoisen kirjan kohta 103). 2.3. Useilla Euroopan alueilla on kokeiltu päätöksentekokeskusten tuomista lähemmäksi kansalaista rautatieyhtiöiden ja alueidenvälisten, julkisia palveluja koskevien sopimusten avulla, joiden tarkoituksena on investointien optimoiminen. 2.4. Alueellisilla rautatielinjoilla nähdään jo tuloksia: liikenteen kasvu, linjojen taloudellinen tasapaino, uusien moottorivaunujen kehittäminen, investoinnit "pienten linjojen" pelastamiseksi, rataosien sähköistäminen ja uudistaminen sekä asemien kunnostaminen. Alueet investoivat myös kaavoitukseen, maaseutualueiden eristyneisyyden poistamiseen sekä elämänlaadun parantamiseen. Juuri alueilla on tarvittavat yhteydet vaaleilla valittuihin edustajiin, matkailijayhdistyksiin sekä rautatiepiireihin julkisten palvelujen optimoimiseksi. 2.5. Siksi on tärkeää, että alueellisia julkisia palveluita koskevassa päätöksenteossa otetaan mahdollisimman hyvin huomioon asiakkaiden, käyttäjien ja asukkaiden tarpeet ja että rautatieyhtiöt ja vastuulliset viranomaiset (alueelliset viranomaiset mukaanlukien) todella neuvottelevat keskenään. 2.6. Samassa hengessä alueiden komitea toteaa, että julkisten palvelujen sopimukset tulee solmia ja panna täytäntöön kansallisen lainsäädännön perinteiden mukaisesti ja läheisyysperiaatetta noudattaen. Komissio on sitä paitsi itse muistuttanut tiedonannossaan yleishyödyllisistä palveluista Euroopassa () että tässä yhteydessä on tarpeen kunnioittaa sosiokulttuurisia erikoispiirteitä sekä kunkin jäsenvaltion tekemiä valintoja. 3. Rahtiliikenteen valtaväylien perustaminen 3.1. Komitea tukee komission ajatusta perustaa rahtiliikenteen euroopanlaajuisia valtaväyliä (freeways). Tähän liittyy myös erityisen palvelupisteen perustaminen transitlupia varten sekä Euroopan rautatietoimiston perustaminen institutionaalisten rakenteiden vahvistamiseksi rahoitusalaa kehitettäessä. 3.2. On myös selvää, että rautateiden kehittämisellä tulee olla nykyistä tärkeämpi osa liikenneongelmien ratkaisussa. Maantiet eivät enää voi olla ainoa vastaus liikenneruuhkien vähentämiseen. Päinvastoin maantieliikenne vetää puoleensa lisää maantieliikennettä, ja ympäristöongelmat kasvavat entisestään. Sekä ympäristö että kaavoitussuunnitelmat rajoittavat teiden rakentamista suuressa osassa Eurooppaa. 3.3. Rautateitse tapahtuvaa tavaraliikennettä on kehitettävä vähentämään maantieliikennettä sekä ympäristöön, saavutettavuuteen ja tehokkuuteen liittyviä ongelmia. 3.4. Alueiden komitean mielestä komission ehdotuksen tulisi edistää rautateiden perusrakenteiden hallintoelinten yhteistyötä, jotta tietyille talousvyöhykkeille olisi helpompi päästä: tällä tavoin parannettujen liikennöintiolosuhteiden tulisi hyödyttää erityisesti satamaseutuja sekä etäalueita. 3.5. AK pyytää komission suojeluksessa olevaa korkean tason ryhmää sekä Euroopan rautatieliikenteen valtaväylien käsitettä tutkivia yhteisön työryhmiä antamaan ehdotukselle mahdollisimman pian konkreettisen muodon, joka vastaa erityisesti edellä mainittuja tavoitteita. 4. Euroopanlaajuisen liikenneverkon merkitys 4.1. Alueiden komitea on tyytyväinen rahtiliikenteen merkityksen tähdentämiseen mutta toistaa tukensa Euroopanlaajuisten verkkojen politiikalle sekä vaatii sopivan ratkaisun löytämistä uusien hankkeiden erityisesti ensisijaisen tärkeiden, suurinopeuksisten junien käyttämien rataosuuksien rahoitusongelmaan. 4.2. Tavoitteet ovat erittäin kunnianhimoisia, mutta niiden toteuttaminen on välttämätöntä Euroopan unionin sekä sen alueiden sopusointuisen kehittämisen kannalta. 5. Sosiaalisten näkökohtien edellyttämä rahoitus 5.1. Alueiden komitea pahoittelee laimeaa kiinnostusta, jota on osoitettu mahdollisuuteen käyttää Euroopan sosiaalirahastoa helpottamaan rautatieyritysten uudelleenjärjestelyjä. AK on yhtä mieltä komission asettamista tavoitteista rautateiden taloudellisen tilanteen korjaamiseksi ja on vakuuttunut siitä, rautatieliikenteen elvyttämiseksi on välttämätöntä toteuttaa nämä tavoitteet, jotka ovat myös alueiden etujen mukaisia. 5.2. Olisi hyödyllistä ja kiinnostavaa (ks. valkoisen kirjan kohta 105) ottaen lähtökohdaksi juuri rautatieala, jolla tehdään lähivuosina tärkeitä rakenneuudistuksia hahmotella uusia muotoja työntekijöiden liikkuvuuden ja uudelleensijoittumisen rohkaisemiseksi (työntekijät ovat myös liikenneverkkojen asiantuntijoita ...) osana sellaisen rakenteiden luomista, joiden tarkoituksena on taata eräänlainen "sosiaalisen ulottuvuuden rahoitus" (yleisenä tukena tai muissa muodoissa, joihin EU, jäsenvaltiot ja rautatieyritykset osallistuvat). 5.3. Voitaisiin myös ottaa käyttöön kehittyneempiä ohjauksen, ammattikoulutuksen, etätyön ja liikkuvuuden menetelmiä "yhteiskunnallisen vuorovaikuttamisen" muotoina, koska on selvää, että kaikkien huomattavia henkilöstövähennyksiä toimeenpanevien laajojen liikenneverkkojen henkilökunnalla on yhteisiä ongelmia. 6. Päätelmät 6.1. Alueiden komitea toteaa, että edellä esitetyn saavuttaminen edellyttää: rautateiden sääntelyn purkamista ja monopolien murtamista; kansallisten viranomaisten, alueellisten viranomaisten ja rautatieyhtiöiden välisten suhteiden selventämistä; vanhojen velkojen yrityksille muodostaman taakan poistamista; erityisten sosiaalikulujen korvaamista; entistä avoimempaa rakenneuudistuksen puitteissa sovittua jäsenvaltioiden tukea; Euroopan sosiaalirahaston liikkeellesaamista rautatieyhtiöiden rakenneuudistuksen edistämiseksi; eron tekemistä rautateiden ylläpitäjien ja rautatieliikenteen harjoittajien välillä; rautateiden avaamista kaikkien jäsenvaltioiden rautatieliikenteen harjoittajille samoin ehdoin; rahtiväylien rahoittamisen toteuttamista; yhtenäisten periaatteiden kehittämistä rautateiden arvottamiseksi. 6.2. Komitea korostaa, että komission on pohdittava nykyistä tiiviimmin alue- ja paikallisyhteisöjen roolia liikennepolitiikan määrittelyssä sekä rautateiden elvyttämisen haastetta paikallistasolla, erityisesti syrjäseuduilla sekä organisoitaessa yhdistelmäliikennettä käsittelevää politiikkaa. Tätä varten alueiden komitea on valmis käynnistämään tutkimuksen määritelläkseen paikallisyhteisöjen roolin sekä eritelläkseen kustannukset ja hyödyt, joita rautatiekuljetusten alueellistamiseen voi sisältyä. 6.3. Alueiden komitea toivoo vilpittömästi, että komission valkoisessa kirjassa mainitut muutokset voidaan toteuttaa käynnistämällä alalla todellinen "kulttuurivallankumous", johon kuuluu teknisen uudistuksen lisäksi syviä rakenneuudistuksia ja joka edellyttää myös entistä läheisempiä yhteyksiä yrityksiin, poliittisen johdon selkeää tavoitteen määrittelyä mutta toisaalta poliittisen ohjailun välttämistä ja hallinnon, sijoitusten ja niiden vaatiman rahoituksen vastuukysymysten tarkkaa määrittelyä. Bryssel, 17. syyskuuta 1997. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA () EYVL C 210, 14.8.1995, s. 34; EYVL C 210, 14.8.1995, s. 38; EYVL C 337, 11.11.1996, s. 13; EYVL C 337, 11.11.1996, s. 20; EYVL C 116, 14.4.1997, s. 58. () KOM(96) 443 lopull.