Euroopan parlamentin päätöslauselma 25. huhtikuuta 2007 luonnonvarojen kestävän käytön teemakohtaisesta strategiasta (2006/2210(INI))



Virallinen lehti nro 074 E , 20/03/2008 s. 0660 - 0669



P6_TA(2007)0154 Luonnonvarojen kestävän käytön teemakohtainen strategia Euroopan parlamentin päätöslauselma 25. huhtikuuta 2007 luonnonvarojen kestävän käytön teemakohtaisesta strategiasta (2006/2210(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon aiheesta Kohti luonnonvarojen kestävän käytön teemakohtaista strategiaa (KOM(2003)0572), - ottaa huomioon komission tiedonannon aiheesta Luonnonvarojen kestävää käyttöä koskeva teemakohtainen strategia (KOM(2005)0670), - ottaa huomioon EU:n kestävän kehityksen strategian uudelleentarkastelun — Uudistettu strategia [1], - ottaa huomioon biologista monimuotoisuutta koskevan Rio de Janeirossa vuonna 1992 tehdyn yleissopimuksen, - ottaa huomioon tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27. kesäkuuta 2001 annetun parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY [2], - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 2 ja 6 artiklan, joiden mukaan ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset on sisällytettävä yhteisön politiikan eri aloihin ympäristön kannalta kestävän talouskehityksen edistämiseksi, - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 174 artiklan, - ottaa huomioon kuudennen ympäristöä koskevan yhteisön toimintaohjelman [3], - ottaa huomioon komission tiedonannon aiheesta Resurssien kestävän käytön edistäminen - jätteiden syntymisen ehkäisemistä ja kierrätystä koskeva teemakohtainen strategia (KOM(2005)0666), - ottaa huomioon 5. heinäkuuta 2005 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille kestävän kehityksen teknologioiden edistämisestä: ympäristöteknologioita koskeva Euroopan unionin toimintasuunnitelma [4], - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan, - ottaa huomioon ympäristön, kansanterveyden ja elintarvikkeiden turvallisuuden valiokunnan mietinnön (A6-0054/2007), A. katsoo, että tulevina vuosikymmeninä maailman väestörakenteen nopea muuttuminen kohdistaa yhä suuremman paineen ilmastoon, luonnonvaroihin ja luonnon monimuotoisuuteen ja että tämä kehitys liittyy myös teollistuneiden maiden ja kehitysmaiden välisiin varallisuuseroihin, B. ottaa huomioon, että kestävä talouskehitys yhdistettynä luonnonvaroista saadun hyödyn reiluun ja oikeudenmukaiseen jakamiseen, luonnonvarojen käyttöön sekä markkinoillepääsyyn on tarpeen köyhyyden lievittämiseksi ja ihmisten hyvinvoinnin lisäämiseksi, C. ottaa huomioon, että maailman nopean väestönkasvun vuoksi vuoden 2010 loppuun mennessä maapallolla elää 400 miljoonaa ihmistä enemmän kuin nyt; ottaa huomioon, että maailmassa, jossa keskinäinen riippuvuus on lisääntynyt, ei voida jatkaa nykyistä tuotanto- ja kulutusvauhtia ja että koko maailmassa on 15500 vakavasti uhanalaista kasvi- ja eläinlajia; ottaa huomioon, että viime vuosikymmeninä miltei kaikentyyppiset ekosysteemit ja lajit ovat jo kärsineet erittäin paljon ja että myös makea vesi on arvokas luonnonvara, johon kohdistuu paineita; ottaa huomioon, että maailmanlaajuinen vesikriisi uhkaa ihmishenkiä ja kestävää kehitystä ja viime kädessä myös rauhaa ja turvallisuutta, D. ottaa huomioon, että maailmanlaajuisesti keskimääräinen ekologinen jalanjälki [5] on nyt 2,2 hehtaaria henkeä kohti, vaikka sen ei pitäisi ylittää 1,8 hehtaaria, jotta se pysyisi maapallon biokapasiteetin rajoissa; ottaa huomioon, että maailmanlaajuisesti ihmiset kuluttavat 25 prosenttia enemmän kuin maapallo tuottaa vuodessa, tai toisin sanoen maapallo tarvitsisi vuoden ja kolme kuukautta tuottaakseen sen, mitä me kulutamme yhdessä vuodessa (2003) (WWF:n ympäristöraportti 2006), E. ottaa huomioon, että YK:n vuonna 2005 tekemän vuosituhannen ekosysteemiarvion (Millennium Ecosystem Assessment) mukaan kaksi kolmasosaa kaikista ekosysteemeistä on pienentynyt 1960-luvun alkuun verrattuna ja että saman ajanjakson kuluessa luonnonvarojen kysyntä on lisääntynyt 70 prosentilla, F. ottaa huomioon, että Euroopan ympäristöviraston mukaan Euroopan ekologinen jalanjälki ylitti maanosamme oman biokapasiteetin vuonna 1960 ja on tähän mennessä kasvanut kaksi kertaa suuremmaksi kuin Euroopan biokapasiteetti; ottaa huomioon, että tämä on ristiriidassa oikeudenmukaisen kestävän kehityksen kanssa, G. ottaa huomioon, että se, ettei tähän mennessä ole määritetty mitään arvoa luonnonpääomalle, erityisesti ekosysteemipalveluille, muodostaa vakavan esteen yleisille pyrkimyksille kehyksen luomiseksi luonnonvarojen kestävälle käytölle, H. katsoo, että kaupan ja ympäristön etujen ei tarvitse olla ristiriidassa; katsoo kuitenkin, että tulevaisuudessa kestävä taloudellinen vauraus tulee olemaan mahdollista vain markkinaperusteisessa järjestelmässä, jossa kaikki pääoman muodot, luonnonpääoma mukaan lukien, on täysimääräisesti arvotettu ja ihmisten terveyteen ja ympäristöön kohdistuvat vahingot täysimääräisesti sisällytetty tuotteiden hintoihin, I. ottaa huomioon, että kehitysmaiden talouskasvu lisää entisestään ympäristöön kohdistuvaa painetta, J. ottaa huomioon, että osaamisen ja teknologian alalla saavutettava edistys on ratkaisevan tärkeää tasapainon saavuttamiseksi toisaalta talouskasvun ja toisaalta sosiaalisen ja ekologisen kestävyyden välillä, K. ottaa huomioon, että EY:n perustamissopimuksen 6 artiklassa, jota tuetaan Cardiffin prosessilla, määrätään ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttämisestä Euroopan unionin politiikan laatimiseen ja toteuttamiseen, L. katsoo, että kestävää kehitystä käsittelevät kansainväliset foorumit (biologista monimuotoisuutta koskeva YK:n yleissopimus, Kioton pöytäkirja ja aavikoitumisen estämiseksi tehty yleissopimus jne.) eivät juuri täydennä toisiaan eikä niitä ole sovitettu riittävästi yhteen, ja lisäksi mitään välineitä ei ole näiden sopimusten täytäntöönpanemiseksi maailmanlaajuisesti, M. katsoo, että kasvua ja työtä koskevassa kevään 2005 Eurooppa-neuvoston hyväksymässä EU:n strategiassa [6] luonnonvarojen kestävämpi käyttö asetettiin tärkeäksi ensisijaiseksi tavoitteeksi ja EU:ta kehotettiin näyttämään esimerkkiä pyrkimyksissä kohti maailmanlaajuisen talouden kestävämpää kulutusta ja tuotantoa, N. ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston 15. ja 16. kesäkuuta 2006 hyväksymät kestävän kehityksen johtavat periaatteet, joiden on oltava kestävän kehityksen pohjana, erityisesti ne, jotka koskevat elämänlaatua ja sukupolvien välistä ja sisäistä solidaarisuutta, O. ottaa huomioon, että neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamassaan tiedonannossa Kestävän kehityksen strategian uudelleentarkastelusta — Toimintaohjelma (KOM(2005)0658) komissio toteaa, että - EU:n ja jäsenvaltioiden on jatkettava investoimista tutkimukseen ja teknologiaan uusien kustannustehokkaiden ja luonnonvaroja tehokkaasti hyödyntävien tuotanto- ja kulutustapojen löytämiseksi, - EU:n on määritettävä asemansa maailmanlaajuisena johtajana ekologisesti tehokkaan ja energiaa säästävän teknologian alalla, jotta sen suurta riippuvuutta luonnonvaroista vähennettäisiin, - EU:n on varmistettava maapallon valmiudet tukea elämää sen koko monimuotoisuudessa, kunnioittaa planeetan luonnonvarojen rajoja ja varmistaa korkeatasoinen ympäristönsuojelu ja ympäristön laadun paraneminen, - vuoteen 2012 mennessä 12 prosenttia jäsenvaltioiden kuluttamasta energiasta on tuotettava uusiutuvilla energialähteillä, - vuoteen 2010 mennessä 21 prosenttia jäsenvaltioiden kuluttamasta sähköstä on tuotettava uusiutuvilla energialähteillä, P. ottaa huomioon, että kesäkuussa 2006 Eurooppa-neuvosto vaati muun muassa seuraavia asioita uudistetun EU:n kestävän kehityksen strategian puitteissa: - EU:n luonnonvarojen kestävää käyttöä koskevaa strategiaa olisi täydennettävä joukolla EU:n tason tavoitteita ja toimia, - resurssien käyttöä olisi tehostettava, jotta vähennetään uusiutumattomien luonnonvarojen kokonaiskäyttöä ja tähän liittyviä, raaka-aineiden käytöstä aiheutuvia ympäristövaikutuksia, ja siten käytetään uusiutuvia luonnonvaroja tahdilla, joka ei ylitä niiden uusiutumiskykyä, Q. ottaa huomioon, että kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa - vahvistetaan ohjelma, jonka tavoitteet ovat yhdenmukaiset yhteisön tärkeimpien tavoitteiden kanssa ja koskevat ilmastonmuutosta, luontoa ja monimuotoisuutta, ympäristöä, kansanterveyttä ja elämänlaatua, luonnonvaroja sekä jätteitä, - edellytetään, että edistetään sellaisten tukijärjestelmien muuttamista, joilla on huomattavia haitallisia vaikutuksia ympäristöön ja jotka eivät ole yhdenmukaisia kestävän kehityksen kanssa, - todetaan, että teemakohtaisiin strategioihin on sisällyttävä asianmukaiset määrälliset ja laadulliset ympäristötavoitteet ja aikataulut, - ja muun muassa nimenomaan pyydetään luonnonvaroihin ja jätteisiin liittyvien poliittisten toimenpiteiden tehokkuuden ja tukien vaikutuksen uudelleen tarkastelua sekä päämäärien ja tavoitteiden asettamista luonnonvarojen käytön tehokkuudelle ja niiden vähäisemmälle käytölle samalla purkaen talouskasvun ja kielteisten ympäristövaikutusten välisen kytkennän, R. ottaa huomioon, että teemakohtaisen strategian liitteessä todetaan seuraavaa: - jos luonnonvarojen tuottavuutta onnistutaan parantamaan 3 prosenttia vuosittain ja talouskasvu on samoin 3 prosenttia vuodessa, luonnonvarojen käyttö on enemmän tai vähemmän vakaata, - jos kaikki muut tekijät säilyvät samoina, materiaalien käytön tason vakiinnuttaminen ei riitä vähentämään koko talouteen kohdistuvia ympäristövaikutuksia ja purkamaan talouskasvun ja ympäristövaikutusten välistä kytköstä, S. ottaa huomioon, että maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen torjumisesta 16. marraskuuta 2005 antamassaan päätöslauselmassa [7] Euroopan parlamentti totesi, että kehittyneiden maiden olisi pyrittävä tuntuviin päästöjen vähennyksiin kuten 30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä ja 60-80 prosenttia vuoteen 2050 mennessä, T. ottaa huomioon, että maatalouden käytössä on 50 prosenttia kaikesta maasta ja että se kuluttaa 30 prosenttia kaikesta vedestä ja 20 prosenttia kaikesta polttoaineesta, U. ottaa huomioon, että liikenne on nopeimmin kasvava loppukäytön ala ja se on vastuussa 40 prosentista kaikesta energian käytöstä maailmanlaajuisesti ja noin 40-80 prosentista kaikista ilman epäpuhtauksista ja 28 prosentista kaikista CO2-päästöistä Euroopassa, V. katsoo, että lisääntynyt luonnonjärjestelmien toimintatavan ymmärtäminen tulee avaamaan uusia mahdollisuuksia ekologisesti kestäville tuotanto- ja kulutusjärjestelmille; ottaa huomioon, että jo yli 2000 luontoa jäljittelevää tekniikkaa (biomimetiikka) on patentoitu, W. ottaa huomioon, että yksi Yhdistyneiden Kansakuntien vuonna 2000 hyväksymistä vuosituhannen kehitystavoitteista oli kestävän kehityksen varmistaminen vuoteen 2015 mennessä sisällyttämällä kestävä kehitys kansallisiin politiikkoihin ja ohjelmiin, pysäyttämällä luonnonvarojen häviäminen ja puolittamalla vailla puhdasta juomavettä elävien ihmisten määrä; katsoo, että vuoteen 2020 mennessä ainakin 140 miljoonan slummeissa elävän ihmisen elinoloja on parannettava huomattavasti, X. ottaa huomioon, että vuosittain 5-6 miljoonaa ihmistä, suurimmaksi osaksi lapsia, kuolee veden ja ilman saastumisesta johtuviin sairauksiin ja että ilman saastuminen aiheuttaa 370000 ennenaikaista kuolemaa Euroopassa, Y. ottaa huomioon, että luonnonvarojen kestävä käyttö on pitkän aikavälin vaurauden ehdoton edellytys, Z. ottaa huomioon, että useimmat ympäristöongelmat johtuvat luonnonvarojen kestämättömästä käytöstä, AA. katsoo, että nykyisten tuotanto- ja kulutusjärjestelmän muuttaminen on kiireellisesti tarpeen, AB. ottaa huomioon, että yhteiskunta on riippuvainen etenkin tuotteista, jotka on valmistettu erilaisisten materiaalien yhdistelmistä, esimerkiksi biologisista ja synteettisistä materiaaleista sekä mineraaleista, joita usein yhdistetään komposiittimateriaaleiksi, ja ottaa huomioon, että näitä materiaaleja olisi käytettävä ja käsiteltävä siten, että tuotteen hyödyllisen iän päättyessä niistä ei tule hyödytöntä jätettä, AC. ottaa huomioon, että viimeistään vuoteen 2015 mennessä kalakantojen, luonnon monimuotoisuuden, veden, ilman, maaperän ja ilmakehän kaltaisten uusiutuvien luonnonvarojen paremman hallinnan ja niiden liiallisen hyödyntämisen välttämisen on määrä johtaa vahingoittuneiden meren ekosysteemien toipumiseen Johannesburgissa vuonna 2002 pidetyssä Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen huippukokouksessa hyväksytyn Johannesburgin toimintaohjelman mukaisesti, AD. ottaa huomioon, että teollisuustuotantomme toimii etäisten ekosysteemien varassa kaupan kautta ja suhtautuu usein välinpitämättömästi niiden tilan huonontumiseen, ja ottaa huomioon, että näin ollen luonnonvaroja koskevan strategian on perustuttava ekologiseen jalanjäljen menetelmän soveltamiseen, ja sen tärkeimpänä tavoitteena on pidettävä EU:n ekologisen jalanjäljen pienentämistä maailmassa ja johtavan aseman ottamista ja muiden, EU:n ulkopuolisten maiden rohkaisemista seuraamaan sen esimerkkiä, AE. ottaa huomioon, että viimeistään vuoteen 2010 mennessä luonnon monimuotoisuuden väheneminen on pysäytettävä Johannesburgin toimintasuunnitelman mukaisesti, AF. ottaa huomioon, että jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja luonnonvarojen tuottavuudessa; katsoo, että ainoastaan näiden erojen poistaminen vähentäisi käytettyjen luonnonvarojen määrää ja näin ollen vähentäisi ympäristöön kohdistuvaa painetta sekä parantaisi jäsenvaltioiden kilpailuasemia, AG. ottaa huomioon, että taloudellisesti kehittyneet ja palveluihin suuntautuneet jäsenvaltiot ovat vieneet suuren määrän energiaa ja luonnonvaroja kuluttavaa toimintaansa vähemmän kehittyneisiin EU:n maihin ja EU:n ulkopuolisiin maihin; katsoo, että komission olisi otettava huomioon, että eri jäsenvaltiot käyttävät erilaisia määriä luonnonvaroja saman talouskasvun vauhdin saavuttamiseen, AH. ottaa huomioon, että Johannesburgin toimintasuunnitelmassa kehotettiin myös purkamaan talouskasvun ja ympäristön tilan heikentymisen välinen kytkentä parantamalla luonnonvarojen käytön ja tuotantoprosessien tehokkuutta ja kestävyyttä ja vähentämällä luonnonvarojen tilan huonontumista, ympäristön pilaantumista ja jätteitä, AI. ottaa huomioon, että edellä mainitussa ympäristöteknologioita koskevassa Euroopan unionin toimintasuunnitelmassa - todetaan, että luonnonvarojen ja materiaalien tehokkaalla hyödyntämisellä vähennetään teollisuudelle ja kotitalouksille koituvia kustannuksia, mikä vapauttaa varoja ja vähentää EU:n riippuvuutta niukoista luonnonvaroista ja erittäin epävakaista markkinoista, - todetaan, että niukat luonnonvarat aiheuttavat usein alueellisia konflikteja kehitysmaissa, - kiinnitetään huomiota tarpeeseen edistää teknologioita, joilla voidaan estää luonnonkatastrofeja ja toimintaa, joka saattaa johtaa luonnonvarojen tuhoutumiseen tai aiheuttaa niille vahinkoa, AJ. katsoo, että politiikka voidaan panna täytäntöön vain, mikäli kansalaisia ja kuluttajia kannustetaan lisäksi muuttamaan kulutustottumuksiaan ja ottamaan huomioon ympäristö- ja terveysvaatimukset; 1. panee vastahakoisesti merkille komission edellämainitun tiedonannon "Luonnonvarojen kestävää käyttöä koskeva teemakohtainen strategia", ja pahoittelee, että siitä puuttuu selkeä näkemys siitä, kuinka yleinen tavoite saavutetaan; katsoo, että sitä olisi pidettävä ensimmäisenä askeleena prosessissa, joka lopulta johtaa luonnonvarojen kestävää käyttöä koskevaan laaja-alaiseen strategiaan; 2. katsoo, että kestävän kehityksen strategian tutkimista koskeva komission toimintaohjelma on liian varovainen ja laajuudeltaan rajoitettu ja että nykyisessä muodossaan sillä ei pystytä kannustamaan yleisöä tai poliittisia päätöksentekijöitä liittymään niiden tärkeiden toimien toteuttamiseen, joihin se perustuu; 3. kehottaa komissiota asettamaan luonnonvarojen käytön tehokkuutta koskevia päämääriä ja tavoitteita poliittisella ja alakohtaisella tasolla sekä vauhdittamaan edistymisen ylläpitämiseksi tarkoituksenmukaisten välineiden kehittämistyötä; 4. panee pahoitellen merkille, että Luonnonvarojen kestävää käyttöä koskeva teemakohtainen strategia (teemakohtainen strategia) ei ole kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman tavoitteiden mukainen; katsoo, että luonnonvarojen kestävälle käytölle kuudennessa ympäristöä koskevassa toimintaohjelmassa asetetut tavoitteet jäävät toteutumatta, ellei teemakohtaisessa strategiassa esitettyjä yhteisiä toimia tehosteta; katsoo, että erityisesti tämä koskee tavoitetta, jolla pyritään varmistamaan, että luonnonvarojen käyttö ja niihin liittyvät vaikutukset eivät ylitä ympäristön kantokykyä; 5. kehottaa Euroopan unionia tehostamaan toimiaan ja tekemään päätöksiä kehittyäkseen maailman tehokkaimmaksi taloudeksi luonnonvarojen ja energian käytön suhteen; korostaa, että näiden tavoitteiden saavuttaminen mahdollistaisi suuremman riippumattomuuden, luonnonvarojen ja energian toimitusvarmuuden sekä talouskasvun ja luonnonvarojen hyväksikäytön välisen kytkennän purkamisen; 6. korostaa, että ympäristön pilaantuminen, luonnonvarojen ja raaka-aineiden niukkeneminen ja yhä vaikeampi saatavuus merkitsevät uhkaa biodiversiteetin säilyttämiselle, ja niiden seurauksena hinnat nousevat, ja tämän ilmiön laajuus tulee horjuttamaan jokseenkin perinpohjaisesti Euroopan unionin ja sen ulkopuolisten maiden talouksia ja yhteiskuntia sekä aiheuttamaan konfliktien riskin; vaatii komissiota ja Euroopan unionia reagoimaan tilanteen tasalla olevalla tavalla; 7. katsoo, että vaikka tietyillä aloilla tarvitaan täsmällisempää tietoa, tätä ei pidä käyttää syynä luonnonvarojen kestävän käytön varmistamiseksi välttämättömien toimien viivyttämiseen; panee lisäksi merkille, että nykyisin saatavilla olevan tiedon perusteella on mahdollista ryhtyä käytännön toimiin luonnonvarojen kestävän käytön parantamiseksi; 8. korostaa luonnonvarojen kestävän käytön keskeisiä tavoitteita, joita ovat muun muassa ympäristön ja kansanterveyden suojelun korkea taso, luonnonvarojen säilyttäminen tuleville sukupolville, taloudellisen ja sosiaalisen järjestelmämme vakauden ja vaurauden edistäminen sekä luonnonvarojen käytön rajoittaminen ympäristövaikutusten vähentämiseksi ja vakauttamiseksi; 9. katsoo, että komission pitäisi ottaa Euroopan parlamentti, eurooppalaisten yleinen mielipide ja ympäristö vakavasti ja kehottaa komissiota asettamaan luonnonvaroja koskevat sitovat tavoitteet ja aikataulut seuraavalla tavalla; a) kehittämään parhaita käytäntöjä jokaiselle tuotantoketjulle ja panemaan ne täytäntöön; b) panemaan täytäntöön määrällisen kasvihuonekaasupäästöjen vähennyksen, jonka suuruus on vähintään 30 prosenttia vuoteen 2020 mennessä ja 80 prosenttia vuoteen 2050 mennessä verrattuna vuoden 1990 tasoihin; 10. kannustaa komissiota määrittelemään parhaat käytännöt tärkeimmille tuoteryhmille aloittaen kymmenestä merkittävimmästä (jotka komissio määrittelee) ja saattaen menettelyn päätökseen kolmen vuoden kuluessa; katsoo, että (teemakohtaisessa strategiassa ehdotetun) luonnonvarojen tietokeskuksen on vastattava parhaiden käytäntöjen määrittelemisestä; 11. kannustaa komissiota ehdottamaan yhteisön toimintalinjoja - sidosryhmien välisen vuorovaikutuksen edistämiseksi ja elinkaaren arvioinnin ja/tai muiden menetelmien soveltamisen edistämiseksi yritysten keskuudessa ja tietojen toimittamiseksi pyynnöstä, - kansallisten ja alakohtaisten CO2-tavoitteiden laatimiseksi; 12. katsoo, että teemakohtaiseen strategiaan tulisi sisältyä suuntaviivoja, jotka selittäisivät, mitkä toimet ovat tarpeen tietyillä aloilla ja mitä toimintalinjojen välttämättömiä muutoksia ehdotetaan kestävän tai tehokkaamman luonnonvarojen käytön aikaansaamiseksi; 13. katsoo, että viivyttämällä käytännön toimia EU luopuu kilpailuasemastaan uusia ekotehokkaita teknologioita koskevan innovaation ja kaupan alalla; 14. katsoo, että Euroopan unionin olisi pyrittävä eturintamassa etsimään innovatiivisia ratkaisuja ja edistämään luonnonvarojen tehokkaampaa käyttöä ja että sen olisi pyrittävä ottamaan johtoasema ekotehokkaissa teknologioissa; panee merkille, että kestävien tuotteiden markkinoiden täytyy kasvaa, jotta ne pystyvät täyttämään nopeasti kasvavan keskiluokan sellaisiin kulutustuotteisiin ja -palveluihin kohdistuvan kasvavan kysynnän, jotka kunnioittavat alueellista ja maailmanlaajuista kantokykyä; 15. on tyytyväinen komission tunnustukseen, että luonnonvarojen kestävää käyttöä koskeva politiikka on tähän mennessä osoittautunut riittämättömäksi; 16. myöntää, että luonnonvarojen kestävän käytön edistämiseksi tehtävä työ on pitkäaikainen prosessi, mutta katsoo, että komission tiedonannossaan kaavailema 25 vuoden aikataulu on liian pitkä; 17. pitää myönteisenä komission keskittymistä elinkaariajatteluun kautta koko tiedonannon ja kannustaa komissiota viemään tämän lähestymistavan läpi aina konkreettisiin politiikan toimiin asti; 18. korostaa, että T & K-ponnistukset on suunnattava kasvattamaan luonnonjärjestelmien toimintatapaa koskevaa ymmärtämystämme, jotta tuotanto- ja kulutusjärjestelmät organisoidaan biologisten suuntaviivojen mukaan ja siten parannetaan luonnonvarojen tuottavuutta ja vähennetään pilaantumista; 19. katsoo, että on hyödyllistä perustaa eurooppalainen tietokeskus vuoteen 2008 mennessä, mikäli sen vastuulla on arvioida tunnettuja indikaattoreita säännöllisesti ja optimoida ne sekä tämän lisäksi määrittää, mitä lisäindikaattoreita vielä tarvitaan helpottamaan pyrkimystä toteuttaa kiireellinen tavoite rajata luonnonvarojen käytöstä johtuvat ympäristö- ja terveysvaikutukset mahdollisimman pieniksi; 20. ei yhdy komission näkemykseen, jonka mukaan saatavilla ei ole indikaattoreita, jotka mahdollistaisivat tarkkojen, selkeiden ja aikataulutettujen tavoitteiden sisällyttämisen teemakohtaiseen strategiaan jo nyt; panee merkille, että tunnettuja indikaattoreita ovat muun muassa BKT (bruttokansantuote), DMI (Direct Material Input, suoraan talouden käyttöön otetut materiaalivirrat) ja DMC (Domestic Material Consumption, kotimainen materiaalien kulutus); muita yhtä käyttökelpoisia ja yksityiskohtaisia indikaattoreita kuin edellä mainitut liittyisivät erilaisiin elämänlaatua koskeviin näkökohtiin kuten kansanterveyttä koskevat edellytykset, sosiaalinen osallisuus, yhteiskunnallinen tietoisuus päätöksentekoprosesseista ja ekologinen jalanjälki; katsoo, että haasteena olisi parantaa elämänlaatua pyrkimällä aineettomampiin tavoitteisiin tieto- ja viestintätekniikan, ja yleensä vähemmän vaativan tekniikan tuella, ja siten vähentämällä luonnonvaroihin kohdistuvaa painetta; 21. ehdottaa, että komissio laatii kolmen vuoden kuluessa arvioinnin luonnonvarojen käytön ja talouskasvun välisen kytkennän purkamisen mahdollisuuksista ja välineistä; katsoo, että tarkistettuun teemakohtaiseen strategiaan olisi sisällytettävä nämä kytkennän purkamisen välineet; katsoo, että tätä lähestymistapaa olisi noudatettava myös nykyisten toimintalinjojen tarkistamisen yhteydessä; 22. korostaa tarvetta kehittää BKT:n ohelle täydentävä indikaattori, joka keskittyy kasvun laadullisiin näkökohtiin, ja kehittää tässä prosessissa erityisesti menetelmiä luonnonpääoman arvon määrittämiseksi; 23. katsoo, että mikäli luonnonvarojen käytön vähentämiseen liittyy vaihtoehdon soveltaminen, kyseisen vaihtoehdon ympäristövaikutuksia olisi ensin tutkittava; 24. kehottaa EU:ta varmistamaan, että kaikilla yhteisön välineillä ja lainsäädännöllä edistetään luonnonvarojen säilyttämistä ja kestävän kehityksen tavoittelemista EU:ssa ja sen ulkopuolella; katsoo, että EU:n olisi edistettävä luonnonvarastrategioiden vahvistamista EU:n ulkopuolisissa maissa ja että tämän olisi heijastuttava myös sen rahoitus- ja avustuspolitiikkaan; 25. pitää tärkeänä sitä, ettei puututa ainoastaan yhteisön luonnonvarojen käyttöön (käyttö EU:n sisällä) vaan myös kolmansista maista EU:hun tapahtuvaan luonnonvarojen tuontiin; 26. korostaa tarvetta puuttua nykyisen taloudellisen mallin ilmeisiin puutteisiin määrittämällä ekosysteemipalveluille arvo ja esittämällä sellaisen politiikan kehyksen, jossa asetetaan etusijalle luonnonvarojen tehokas käyttö ja asteittain biologisten suuntaviivojen mukaan järjestetyt tuotantojärjestelmät; 27. katsoo, että vuoteen 2030 mennessä uusiutumattomien primääriluonnonvarojen käyttöä EU:ssa on vähennettävä kertoimella 4 tai luonnonvarojen käyttö on puolitettava vuoteen 2030 mennessä siten, että samalla lisätään maailmanlaajuista vaurautta; katsoo, että tässä voidaan käyttää seuraavia indikaattoreita: TMR (Total Material Requirement luonnonvarojen kokonaiskäyttö) ja DMI (Direct Material Input, suoraan talouden käyttöön otetut materiaalivirrat)/ DMC (Domestic Material Consumption, kotimainen materiaalien kulutus); panee merkille, että kyseiset indikaattorit osoittavat taloudessa käytettyjen resurssien määrän, ja että jakamalla BKT näillä indikaattoreilla on mahdollista mitata käytössä olevien luonnonvarojen tuottavuutta; 28. on yhtä mieltä siitä, että tällä hetkellä on hyvin vähän jo laajalti hyväksyttyjä kokonaisvaikutusta kuvaavia indikaattoreita, joilla voitaisiin mitata luonnonvarojen käytön ympäristövaikutusten vähentämisessä saavutettua edistystä (ns. ekotehokkuusindikaattori); katsoo kuitenkin, että tällaisia on saatava valmiiksi mahdollisimman pian ja viimeistään vuoteen 2008 mennessä; katsoo, että tässä suhteessa ympäristöpainotteisen materiaalisen kulutuksen kehittämistä edelleen olisi aktiivisesti tuettava; 29. katsoo, että markkinavälineiden, erityisesti verotusvälineiden, sekä tukien käytöllä voidaan vähentää ympäristön kannalta haitallisten luonnonvarojen käyttöä erityisesti kohdistamalla tuet uudelleen ja vähentämällä asteittain, mutta nopeasti, kaikkia kestämättömille toiminnoille myönnettäviä tukia sekä tukemalla ympäristöverojen käyttöönottoa;katsoo, että luonnonvarojen käyttöön liittyvien haitallisten tukien poistaminen olisi sisällytettävä komission etenemissuunnitelmaan kuten kestävän kehityksen strategiassa vaaditaan; 30. katsoo, että tukien uudelleenkohdistaminen, esimerkiksi siten, että pienimuotoiselle vesivoimalle, tuulivoimalle sekä aurinkoenergialle myönnetään enemmän tukia, edistäisi uusien tekniikoiden käyttöä ja parantaisi Euroopan kilpailuasemaa maailmassa sekä vähentäisi riippuvuutta muualta maailmasta tuotavista fossiilisista polttoaineista; 31. panee merkille, että talouskasvun ja luonnonvarojen käytön tehostamisen välisen kytkennän purkamisen katsotaan jo nyt olevan poliittinen tavoite yhdeksässä jäsenvaltiossa (muun muassa Saksassa ja Suomessa) sekä Japanissa; katsoo, että suhteellinen irtikytkentä ei riitä, kun otetaan huomioon, että luonnonvarojen absoluuttinen käyttö on edelleen liian suurta; korostaa siksi, että luonnonvarojen kestävää käyttöä koskevassa poliittisessa ohjelmassa olisi keskityttävä talouskasvun irrotettamiseen luonnonvarojen käytöstä siten, että aikaansaadaan sekä luonnonvarojen käytön että luonnonvarojen käytöstä aiheutuvien ympäristövaikutusten absoluuttinen väheneminen; 32. korostaa, että EU:n olisi asetettava selkeä tavoite luonnonvarojen käytön absoluuttiselle vähentämiselle, kun otetaan huomioon, että komission teemakohtaisen strategian liitteessä oleva analyysi viittaa siihen, että on mentävä pidemmälle kuin 3 prosentin vuosittainen parannus luonnonvarojen käytön tehokkuudessa, ja että luonnonvarojen käytön puolittaminen ajanjaksolla 2005-2030 edellyttää lähes 6 prosentin vuosittaista parannusta luonnonvarojen käytön tehokkuudessa; 33. katsoo, että EU:n luonnonvarojen kokonaiskäytön kielteiset vaikutukset on puolitettava kunkin luonnonvarojen ryhmän osalta esimerkiksi soveltamalla alakohtaista lähestymistapaa rakennusteollisuudessa, liikenteessä ja muilla aloilla, jotta näiden luonnonvarojen käytön vaikutuksia sekä riippuvuutta luonnonvaroista vähennettäisiin; 34. katsoo, että teemakohtaisella strategialla on pyrittävä luonnonvarojen tehokkaampaan käyttöön ja niiden hallinnan sekä jätteiden käsittelyn parantamiseen, kestävämpien tuotantomenetelmien ja kulutusmallien käyttöönottoon ja sen varmistamiseen, että luonnonvarojen käyttö ei ylitä kuormituspotentiaalia, jonka ympäristö kykenee sietämään; 35. ehdottaa tavoitteiden asettamista luonnonvarojen käytön vähentämiselle seuraavilla aloilla: elintarvikkeet, asuminen ja liikenne, sillä tuoreiden tutkimusten mukaan nämä aiheuttavat suurimmat kielteiset vaikutukset; 36. kehottaa komissiota näin ollen ottamaan tehtäväkseen kolmen keskeisen toimenpiteen toteuttamisen: a) tunnistamaan ja kehittämään erityispolitiikkoja ja toimia 20 tärkeimmän luonnonvaran (materiaalin) osalta, joilla on suurimmat vaikutukset; näitä olisi ehdotettava viimeistään vuonna 2008; b) valmistelemaan sidosryhmien vuoropuheluja eniten resursseja kuluttavilla käyttöönoton ja tuotannon aloilla alakohtaisten tavoitteiden ja luonnonvarojen käytön tehostamista koskevien asianmukaisten toimien yksilöimiseksi; c) kehittämään arviointiperusteita bioottisten luonnonvarojen (esimerkiksi puu, kalat, maataloustuotteet) kestävälle hallinnalle ja korjuulle; 37. kehottaa komissiota aktiivisesti kannustamaan uusien mallien kehittämistä tuotteiden tarjoamiseksi esimerkiksi tuotepalvelujärjestelmien kautta tarjoten kuluttajille hyötyä pikemminkin palvelujen kuin tuotteiden käyttämisen kautta ja siten optimoiden sekä energian että materiaalien käytön; 38. korostaa, että toimet luonnonvarojen käytön tehostamiseksi on pantava täytäntöön kiinnittäen täysi huomio kaupan vaikutukseen ja pitäen päämääränä asteittain tapahtuvaa EU:n ekologisen jalanjäljen pienentämistä maailmassa; 39. katsoo, että teemakohtainen strategia olisi sisällytettävä politiikan eri tasoihin ja kaikkiin asiaan kuuluviin politiikan aloihin; katsoo, että tätä silmällä pitäen EU:n jätteiden syntymisen ehkäisemistä, uudelleenkäyttöä ja kierrätystä koskevien tavoitteiden on oltava keskeisessä osassa; 40. kehottaa komissiota edistämään kestävän, korjauskelpoisen, uudelleenkäytettävän ja kierrätettävän tekniikan käyttöä; 41. ottaa huomioon, että tuotteiden korjaaminen ja uudelleenkäyttö pidentävät tuotteen elinkaarta ja että se on kestävä tapa vähentää jätteiden tuottamista ja edistää luonnonvarojen säilymistä; pyytää näin ollen komissiota ja jäsenvaltioita edistämään aktiivisesti "uudelleenkäyttöyhteiskunnan" syntymistä koulutuksellisin, taloudellisin ja rakenteellisin toimin, kuten tukemalla uudelleenkäyttöön ja korjaamiseen erikoistuneita organisaatioita ja verkkoja; 42. kannattaa teemakohtaisessa strategiassa omaksuttua lähestymistapaa, jossa analysoidaan nykyisiä politiikkoja strategian tehokkuuden lisäämiseksi, mutta ehdottaa, että jo tässä vaiheessa valittaisiin nykyisistä ja valmisteilla olevista politiikoista merkityksellisimmät (esimerkiksi jätteiden syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen teemakohtainen strategia, yhdennetty tuotepolitiikka); katsoo, että teemakohtaisen strategian olisi oltava yhdenmukainen myös Lissabonin tavoitteiden kanssa; 43. ehdottaa niiden nykyisten eurooppalaisten politiikkojen puutteiden yksilöimistä, jotka estävät luonnonvarojen kestävää käyttöä; 44. panee merkille, että komissio aikoo tarkistaa teemakohtaista strategiaa säännöllisesti vuodesta 2010 alkaen ja sen jälkeen joka viides vuosi; katsoo, että tällä on arvonsa, mutta korostaa, että tarkistamiseen on tarpeen sisällyttää niiden toimien asianmukainen analysointi, jotka on toteutettu luonnonvarojen kestävän käytön tavoitteen saavuttamiseksi, ja että siinä on otettava huomioon, että tämän alan politiikan on jatkuvasti kehityttävä tieteen kehitystä seuraten; huomauttaa, että tarkistamisen yhteydessä olisi myös tutkittava EU:n tasolla toteutettujen toimien vaikutuksia kolmansiin maihin; 45. katsoo, että erityisesti maatalouspolitiikkaa olisi ohjattava osittain siten, että sen ympäristöön kohdistama paine olisi vähäisempi, ja että keinot tämän saavuttamiseksi sisältäisivät luonnonvarojen, kuten maan, veden ja polttoaineen kestävän käytön, mutta eivät rajoittuisi niihin; 46. korostaa Euroopan unionin luonnonvarojen kestävää käyttöä koskevan politiikan maailmanlaajuista ulottuvuutta ja tarvetta varmistaa, ettei mikään askel kohti kestävää resurssien käyttöä Euroopassa johda ympäristövaikutusten suurenemiseen kolmansissa maissa; 47. katsoo, että maataloudessa on saavutettava aitoa edistymistä ekologisia tuotantomenetelmiä koskevassa tutkimuksessa, sääntelyssä ja seurannassa, joka liittyy muun muassa lannoitteiden, torjunta-aineiden ja veden käyttöön, lyhyiden ketjujen edistämiseen, ulkoisten kustannusten sisällyttämiseen ja ympäristöehtojen liittämiseen taloudelliseen tukeen; 48. katsoo, että uraauurtavalle ja vastuulliselle luonnonvarojen käyttötavalle luonnonmukaisessa ja kestävässä maataloudessa olisi annettava tunnustusta ja sitä olisi tuettava; 49. katsoo, että koska monet kalalajit kuuluvat nykyisin uhanalaisimpiin pitkän aikavälin luonnonvaroihin ja koska lajien häviäminen voi johtaa uusiin ympäristömuutoksiin, tarvitaan vastuullista ja tiukkaa kalastuspolitiikkaa; 50. katsoo, että jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön biologista monimuotoisuutta koskeva EU:n strategia sekä kalastusalalla että muilla aloilla ja ryhdyttävä yhteistyössä komission kanssa toimenpiteisiin biologisen monimuotoisuuden vähenemisen pysäyttämistä koskevan tavoitteen saavuttamiseksi vuoteen 2010 mennessä; 51. pitää myönteisenä ehdotusta kansainvälisestä paneelista, johon kuuluu osanottajia kehitysmaista ja joka tulee muun muassa kehittämään kestävyyden arviointiperusteita, jotka koskevat EU:n ulkopuolelta tulevien materiaalien ja tuotteiden käyttöönottoa, pyyntiä ja korjuuta sekä kuljettamista; perusteisiin eivät kuulu ainoastaan materiaalien laatua vaan myös tuotannon laatua koskevat standardit, ja niissä otetaan huomioon sosiaaliset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat; 52. korostaa tarvetta auttaa kehitysmaita, EU:n ulkopuolisia Itä-Euroopan maita sekä Länsi-Balkanin maita jakamalla teknologiaa ja osaamista sekä muilla keinoin; huomauttaa lisäksi, että Euroopan unioni ei voi kunniallisesti tuoda biokapasiteettia muista maista ilman että luonnonvarojen kestävästä käytöstä tulee myös noiden maiden tavoite tai varmistamatta, ettei se tuo liian käytettyjä tai uhanalaisia luonnonvaroja; 53. katsoo, että kehitysmaita olisi autettava täyttämään EU:n normit ja merkintävaatimukset; 54. korostaa, että tämän teemakohtaisen strategian kannalta on tärkeää noudattaa jo muihin poliittisiin strategioihin sisältyvää vaatimusta siitä, että vuoteen 2010 mennessä keskimäärin 12 prosenttia EU:ssa kulutetusta energiasta ja 21 prosenttia EU:ssa kulutetusta sähköstä tuotetaan kestävillä luonnonvaroilla, ja näistä luvuista matalamman pitäisi nousta 15 prosenttiin vuoteen 2015 mennessä; 55. pyrkii saattamaan EU:n ympäristöystävällisiä julkisia hankintoja koskevan normin sen standardin mukaiseksi, jonka parhaimpaan suoritukseen yltänyt jäsenvaltio nyt täyttää; 56. katsoo uusiutuvan energian kulutusta koskevan politiikan mukaisesti, että vuoteen 2010 mennessä keskimäärin vähintään 12 prosenttia EU:ssa käytettävistä uusiutuvista raaka-aineista olisi saatava todistettavasti kestävästi hallituista varoista, ja että kyseisen luvun pitäisi nousta vähintään 15 prosenttiin vuonna 2015; korostaa samanaikaisestiEU:n tavoitteen tärkeyttä saada aikaan vuoteen 2020 mennessä 20 prosentin energiansäästö nykytilanteeseen verrattuna; 57. katsoo, että EU:n pitäisi tehdä kaikki voitavansa tarjotakseen kuluttajille ja tuottajille asianmukaista tietoa luonnonvarojen kestävästä käytöstä ja että ympäristökasvatuksen ja erityisesti kestävää kulutusta koskevan kasvatuksen olisi oltava osa peruskoulutusta ja että kuluttajat ja tuottajat olisi otettava mukaan ideoimaan muutoksia, jotka voisivat johtaa luonnonvarojen kestävään käyttöön; 58. katsoo, että tuottajien pitäisi toimittaa yleisölle tietoja tuotteidensa ja palvelujensa alkuperästä ja tuotantomenetelmistä sekä niihin liittyvästä tuotantoketjusta, mukaan lukien tiedot ympäristövaikutuksista koko sen elinkaaren aikana, jonka läpi tuotteet ja tuotantoprosessissa käytetyt luonnonvarat kulkevat, sekä siitä, missä määrin tuote on korjattavissa, uudelleenkäytettävissä ja kierrätettävissä; 59. katsoo, että EU:n politiikka olisi rajattava siten, että jäsenvaltioita kannustetaan omaksumaan kunnianhimoisempia lähestymistapoja - eikä tällaisia pyrkimyksiä ainakaan vaikeutettaisi - luonnonvarojen kestävän käytön parantamiseksi; 60. katsoo, että komission olisi toimitettava vuoteen 2008 mennessä etenemissuunnitelma niiden tukijärjestelmien alakohtaisesta uudistamisesta, joilla on merkittävä kielteinen ympäristövaikutus ja jotka on vaikea sovittaa yhteen kestävän kehityksen kanssa, tarkoituksena niiden asteittainen poistaminen; 61. suhtautuu myönteisesti kaikkiin komission aloitteisiin, jotka voivat johtaa luonnonvarojen kestävään käyttöön ja vähentää luonnonvarojen käytöstä ympäristölle aiheutuvia haittavaikutuksia; 62. kiinnittää huomiota tarpeeseen parantaa vähittäismyyjien ja kuluttajien välistä viestintää; kehottaa komissiota tässä yhteydessä laajentamaan nykyisen energiamerkinnän (jääkaapit, autot, rakennukset) koskemaan kaikkia energiaa kuluttavia tuoteryhmiä vuoteen 2010 mennessä; 63. ehdottaa, että komissio kehittää kolmen vuoden kuluessa menetelmän jokaisen tuotantoketjun ympäristövaikutuksen mittaamiseksi; 64. ehdottaa, että komissio tarkastelee kolmen vuoden välein edistymistä luonnonvarojen käytön tehostamisessa; 65. suosittelee, että kansainvälistä paneelia (jota on ehdotettu teemakohtaisessa strategiassa) käytetään parhaiden käytäntöjen ja CO2-tavoitteiden laajentamiseksi maailmanlaajuisiksi; 66. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle. [1] Neuvoston asiakirja 10117/2006, 9.6.2006. [2] EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30. [3] EYVL L 242, 10.9.2002, s. 1. [4] EUVL C 157 E, 6.7.2006, s. 77. [5] "Ekologinen jalanjälki" ilmaisee, missä määrin ihmiset kuluttavat maapallon luonnonvaroja ilmaistuna tämän kulutuksen mahdollistamiseksi tarvittavina hehtaareina tuottavaa maata. [6] Tiedonanto Kevään Eurooppa-Neuvostolle — Kasvua ja työtä Euroopan tulevaisuuden hyväksi — Uusi alku Lissabonin strategialle (KOM(2005)0024). [7] EUVL C 280 E, 18.11.2006, s. 120. --------------------------------------------------