A4-0378/97

Päätöslauselma talouspolitiikan yhteensovittamisesta EMU:n kolmannessa vaiheessa: yhteinen perusta ja tuleva menettely (II/523/97 - C4-0574/97)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission 22. syyskuuta 1997 päivätyn asiakirjan talouspolitiikan yhteensovittamisesta EMU:n kolmannessa vaiheessa (tiedonanto talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevälle valiokunnalle) (II/523/97 - C4-0574/97),

- ottaa huomioon neuvoston 7. heinäkuuta 1997 antaman asetuksen (EY) N:o 1466/97 julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta ((EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1)),

- ottaa huomioon neuvoston 7. heinäkuuta 1997 antaman asetuksen (EY) N:o 1467/97 liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä ((EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6)),

- ottaa huomioon Amsterdamin Eurooppa-neuvoston 17. kesäkuuta 1997 antaman päätöslauselman vakaus- ja kasvusopimuksesta ((EYVL C 236, 2.8.1997, s. 1)),

- ottaa huomioon Amsterdamin Eurooppa-neuvoston 16. kesäkuuta 1997 antaman päätöslauselman kasvusta ja työllisyydestä ((EYVL C 236, 2.8.1997, s. 3)),

- ottaa huomioon 29. toukokuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission suosituksesta yhteisön ja jäsenvaltioiden yleislinjoiksi vuonna 1997 ((EYVL C 182, 16.6.1997, s. 27)),

- ottaa huomioon 10. kesäkuuta 1997 antamansa päätöslauselman finanssi- ja veropolitiikkojen yhteensovittamisesta rahaliitossa ((EYVL C 200, 30.6.1997, s. 38)),

- ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön ja työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan lausunnon (A4-0378/97),

A. ottaa huomioon, että päätös tehdään keväällä 1998 perustamissopimuksen 109 j artiklan mukaisesti niiden jäsenvaltioiden luettelosta, jotka täyttävät yhtenäisvaluutan käyttöön ottamisen välttämättömät edellytykset; ottaa huomioon, että talous- ja rahaliiton kolmas vaihe tulee voimaan 1. tammikuuta 1999,

B. muistuttaa, että perustamissopimuksen 3 a artiklassa määrätään sellaisen talouspolitiikan käyttöön ottamisesta, joka perustuu jäsenvaltioiden talouspolitiikan tiiviiseen yhteensovittamiseen, sisämarkkinoihin ja yhteisten tavoitteiden määrittelemiseen, ja 103 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltiot pitävät talouspolitiikkaa yhteisiin asioihin kuuluvana ja suorittavat sen yhteensovittamisen neuvostossa,

C. katsoo, että Eurooppa-neuvosto, edellä mainitussa päätöslauselmassaan kasvusta ja työllisyydestä, ilmaisi kannattavansa tehokkaan ja kestävän talous- ja rahaliiton, tyydyttävällä tavalla toimivien sisämarkkinoiden ja työllisyyden välillä olevien siteiden vahvistamista,

D. katsoo, että työpaikkojen luontia voi vauhdittaa jäsenvaltioiden talous-, budjetti- ja veropolitiikan yhteensovittaminen, jonka tavoitteena on Euroopan unionin sisäisten kasvumahdollisuuksien vahvistaminen,

E. katsoo, että rahaliitto nopeuttaa ratkaisevasti Euroopan taloudellista yhdentymistä ja todellisten Euroopan sisämarkkinoiden syntyä, jolloin Euroopasta muodostuu yksi taloudellinen kokonaisuus kaikkine ulottuvuuksineen ja ominaisuuksineen,

F. katsoo, että jäsenvaltioiden talouksien saavuttama keskinäisen riippuvuuden aste, joka vielä korostuu rahaliiton aikana, vahvistaa jäsenvaltioiden toteuttamien kansallisten toimien taloudellisia vaikutuksia niiden kumppaneihin,

G. katsoo, että 1. tammikuuta 1999 tapahtuva euron käyttöönotto edellyttää, että tähän saakka tehdystä sisämarkkinoihin liittyvien yhteisöpolitiikkojen ja talous- ja rahaliiton toteuttamiseen liittyvien yhteisöpolitiikkojen keinotekoisesta erottelusta on luovuttava,

H. katsoo, että huolimatta viime vuosina taloudellisessa ja sosiaalisessa lähentymisessä saavutetuista edistysaskelista ja jäsenvaltioiden ponnisteluista inflaatiota, budjettivajetta ja julkista velkaa koskevien konvergenssikriteerien täyttämiseksi yhteisön sisällä on edelleen kehityseroja,

I. katsoo, että tällä hetkellä talouspolitiikkojen yhteensovittaminen ja monenvälinen valvonta, joita kylläkin vahvistettiin neuvoston 7. heinäkuuta 1997 hyväksymillä edellä mainituilla asetuksilla ja Eurooppa- neuvoston Amsterdamissa 17. kesäkuuta 1997 hyväksymällä päätöslauselmalla vakaus- ja kasvusopimuksesta, ovat edelleen riittämättömiä takaamaan Euroopan talouspolitiikan johdonmukaisen, dynaamisen ja työllisyyden ja kasvun kannalta suotuisamman kehityksen,

J. katsoo, että työmarkkinaosapuolten väliset säännölliset neuvottelut Euroopan tasolla ovat erityisen välttämättömiä ja palkkakehityksen, rahapolitiikan ja tuottavuuden kasvun välisen vuorovaikutuksen huomioonottamiseksi ja arvioimiseksi;

Pääperiaatteet

1. Katsoo, että Euroopan unionin yhteenkuuluvuus ja vakaus edellyttävät välttämättä jäsenvaltioiden talouksien todellista kasvavaa lähentymistä, mihin kuuluu erityisesti jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen yhteensovittaminen;

2. Ehdottaa talouspolitiikkojen yhteensovittamisen vahvistamista kolmella pääasiallisella tavalla:

- kehittämällä unionin tasolla johdonmukaista ja tehokasta talouspolitiikkaa

- takaamalla demokraattinen julkinen keskustelu eurooppalaisista taloudellisista valinnoista

- parantamalla päätöksentekomenettelyä, sen tehokkuutta ja avoimuutta;

3. Muistuttaa, että kaikkien Euroopan unionin jäsenvaltioiden tulisi osallistua tähän vahvistettuun talouspolitiikkojen yhteensovittamiseen ja monenkeskiseen valvontaan perustamissopimuksen määräysten ja edellä mainitun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 säännösten mukaisesti;

Talouspolitiikan välineet

4. Toteaa, että talous- ja rahaliiton toisessa vaiheessa taloudellinen vuosikertomus ja laajat talouspoliittiset suuntaviivat ovat vahvistaneet lähentymisprosessia ja ovat suurelta osin toistaneet yksittäisten jäsenvaltioiden konvergenssiohjelmien sisältöä; vaatii painokkaasti, että niiden alaa laajennetaan talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa siten, että ne tuovat todellista lisäarvoa yksittäisten jäsenvaltioiden laatimien vakaus- ja konvergenssiohjelmien lisäksi;

5. Ehdottaa näin ollen, että suosituksessa talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi olisi

- varmistettava, että EMU:n valuuttapoliittista pilaria tasapainotetaan talouspoliittisen pilarin avulla

- määriteltävä suuntaa-antavat tavoitteet («orientative targets») keskeisille taloudellisille muuttujille (työllisyys, inflaatio, julkiset investointimenot, palkkasuuntaukset), jotta saataisiin aikaan kasvua ja työllisyyttä edistävä politiikkojen yhdistelmä («policy mix»)

- vähitellen yhdistettävä sisämarkkinoihin liittyvät yhteisön talouspolitiikat (kilpailupolitiikka, sisämarkkinat, teollisuuspolitiikka, T& K, kauppapolitiikka)

- otettava asetetut tavoitteet täysipainoisesti huomioon laadittaessa työllisyyden suuntaviivoja;

6. Kehottaa samanaikaistamaan Amsterdamin sopimukseen sisältyvät talous- ja työllisyyspoliittisten suuntaviivojen laatimismenettelyt makrotaloudellisten ja rakenteellisten toimien nykyistä paremman keskinäisen koordinoinnin takaamiseksi; kehottaa sisällyttämään selvästi työllisyyttä koskevat suuntaviivat (Amsterdamin sopimuksen 128 artikla) koordinointivälineisiin sen varmistamiseksi, että toteutettava politiikka edistää hintojen vakautta, kestävää kasvua ja työpaikkojen luontia; pyytää siksi, että vähintään kerran puolessa vuodessa pidettäisiin työllisyys- ja sosiaaliasiain ja Ecofin-neuvoston yhteisiä kokouksia, joissa seurattaisiin taloutta ja työllisyyttä koskevien suuntaviivojen toteutusta;

7. Panee merkille mahdollisen «euroneuvoston» perustamisen, mutta kehottaa komissiota tämän «neuvoston» epävirallisesta rakenteesta huolimatta osallistumaan siihen kaikin toimivaltansa mahdollistamin keinoin; ilmaisee myös huolestuneisuutensa tämän ehdotuksen hallitustenvälisen luonteen johdosta;

8. Kehottaa komissiota osana monenvälistä valvontamenettelyä tutkimaan erityisesti jäsenvaltioiden epäasianmukaisten talous- ja budjettipoliittisten toimenpiteiden seurauksia, joilla on todennäköisesti kielteinen vaikutus muihin jäsenvaltioihin ja/tai rahaliiton vakauteen, ja tarvittaessa käyttämään EY:n perustamissopimuksen 103 artiklan 4 kohdan mukaista oikeuttaan antaa suosituksia;

9. Kehottaa painokkaasti komissiota antamaan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen, jossa tutkitaan erilaisia mekanismeja sellaisten mittasuhteiltaan epätavallisten epäsymmetristen kriisien käsittelemiseksi, jotka voivat haitata rahaliiton toimintaa;

Demokraattisen valvonnan ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun vahvistaminen

10. On vakuuttunut siitä, että talouspolitiikasta ja sen demokraattisesta ulottuvuudesta käytävä keskustelu edellyttää erityisesti:

- parlamentin aktiivista ja muodollista osallistumista talous- ja rahaliiton johtamisen valvontamenettelyyn, erityisesti talouspolitiikkojen ja monenvälisen valvonnan yhteensovittamisen osalta

- aidon vuoropuhelun aikaansaamista työmarkkinaosapuolten välillä Euroopan tasolla ja tämän vuoksi pyytää komissiota harkitsemaan 118 b artiklan mukaista menettelyä käyttäen, jos työmarkkinaosapuolet pitävät sitä toivottavana, vuosittaisen työmarkkinaosapuolten konferenssin luomista, joka antaisi niille ensinnäkin mahdollisuuden esittää näkemyksiään työmarkkinoiden toiminnasta ja palkkasuuntauksista ja sisällyttää ne komission taloutta koskevaan vuosikertomukseen, ja toiseksi ne saisivat mahdollisuuden esittää kantansa luonnoksesta suositukseksi taloudellisista suuntaviivoista;

11. Katsoo myös, että parlamentin asema toimielimenä ja sen demokraattinen vastuu Euroopan unionin kansalaisten edustajana valtuuttaa parlamentin ylläpitämään jatkuvaa vuoropuhelua Euroopan keskuspankin kanssa, jotta löydettäisiin optimaalinen suhde rahapolitiikan ja sen tärkeimmän tavoitteen eli hintojen vakauden turvaamisen ja aktiivisen kilpailukykyä ja työllisyyttä edistävän talouspolitiikan välillä, samalla kunnioittaen keskuspankin täydellistä riippumattomuutta; ryhtyy perustamaan omaan hallintoonsa yksikköä, jonka tehtävä on laatia STOA-analyysien kaltaisia taloutta koskevia analyysejä ja ennusteita, jotta parlamentilla on kaikki näiden uusien tehtävien hoidon edellyttämät resurssit;

12. Katsoo, että Euroopan parlamentin käytettävissä tulisi olla Euroopan parlamentin taloudellisten neuvonantajien komitea - kuten parlamentti esitti edellä mainitussa 10. kesäkuuta 1997 hyväksymässään päätöslauselmassa; katsoo, että komitean tulisi koostua tunnustetuista asiantuntijoista, ja sen tehtävänä olisi laatia kerran tai kaksi vuodessa selvitys taloudellisesta tilanteesta ja esittää suosituksia Euroopan parlamentin komitealle antamien poliittisten tavoitteiden pohjalta;

13. Kehottaa lisäksi jäsenvaltioita tarjoamaan parhaat mahdolliset olosuhteet kansallisille parlamenteilleen osallistua keskusteluihin, joita käydään yhteisön ja jäsenvaltioiden laajojen taloudellisten suuntaviivojen määrittämisestä;

Menettelyjen parantaminen ja avoimuus

14. Pyytää komissiota perustamissopimuksen mukaisesti käyttämään asemaansa ja vastuutaan täysipainoisesti monenvälisessä valvontamenettelyssä ja talouspolitiikkojen yhteensovittamisessa, ja toivoo, että se käyttää aktiivisesti oikeuttaan tehdä aloitteita ja ehdotuksia;

15. Katsoo, että komission taloutta koskevan vuosikertomuksen nykyistä rakennetta, joka muodostaa ensimmäisen vaiheen laajojen suuntaviivojen laatimisprosessissa, on uudistettava, jotta se tarjoaisi Euroopan talouden toimijoille riittävän yksityiskohtaisia analyysejä tulevista taloudellisista olosuhteista ja sisältäisi edeltävänä vuonna toteutettujen toimenpiteiden arvioinnin;

16. Uskoo, että sen osuus EY:n perustamissopimuksen 103 ja 104 c artiklan mukaisissa menettelyissä tulisi vahvistaa; pyytää erityisesti, että sen lausunto laajoista talouspoliittisista suuntaviivoista julkaistaisiin samaan aikaan ja samalla tavalla kuin neuvoston hyväksymä suositus;

17. Arvioi, että sen varmistamiseksi, että raha-asiain komitea, johon 109 c artiklassa viitataan, kykenee täysin täyttämään sille uskotut tehtävät, jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että ne nimittävät komiteaan edustajat, joiden toimivalta kattaa sekä budjetti- että talouspolitiikan;

18. Pitää välttämättömänä, että 109 c artiklassa tarkoitettua raha-asiain komiteaa kuullaan säännöllisesti ja/tai parlamentin asiasta vastaavan valiokunnan pyynnöstä, jotta varmistetaan talouspolitiikkojen yhteensovittamisprosessin päätöksenteon riittävä avoimuus;

Ehdotettujen määräysten täytäntöönpano

19. Pyytää, että ehdotuksien pohjalta laaditaan sekundaarilainsäädäntöä tai perustamissopimuksen 103 artiklan 5 kohdan sisältämien määräysten mukaisesti hyväksyttäviä säädöksiä, joita täydennetään mahdollisesti Eurooppa-neuvoston päätöslauselmalla, jossa korostetaan erityisesti eurooppalaisen talouskeskustelun aitoa avoimuutta;

20. Katsoo, että ulottuvuudet, joita ei voida alistaa lainsäädännöllisille määräyksille, olisi käsiteltävä toimielinten välisen sopimuksen avulla, ja toistaa täten Euroopan unionista tehdyn sopimuksen hyväksymisen jälkeen useasti esittämänsä pyynnön;

21. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle ja neuvostolle.