FI Euroopan unionin virallinen lehti C 149/7

Kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan loppukertomus asioissa COMP/F2-36.623, COMP/F2-36.820 ja COMP/F2-37.275 — Peugeot SA

(laadittu kuulemismenettelystä vastaavan neuvonantajan toimivaltuuksista tietyissä kilpailuasioita koskevissa menettelyissä 23. toukokuuta 2001 tehdyn komission päätöksen 2001/462/EY, EHTY 15 ja 16 artiklan mukaisesti — EYVL L 162, 19.6.2001, s. 21)

(2006/C 149/06)

Kyseisiä asioita koskevasta päätösluonnoksesta on tehtävä seuraavat huomautukset, jotka koskevat asianomaisten osapuolten oikeutta tulla kuulluiksi.

Asioiden tutkinta sai alkunsa useiden valtuutettujen edustajien ja kuluttajien tekemistä kanteluista, joiden mukaan Peugeot SA oli toteuttanut toimenpiteitä rajoittaakseen Peugeot-ajoneuvojen vientiä Alankomaissa ja Saksassa.

Komissio lähetti 30. huhtikuuta 2004 väitetiedoksiannon Ranskaan sijoittautuneelle Automobiles Peugeot SA:lle (AP), Saksaan sijoittautuneelle Peugeot Deutschland Gmbh:lle (PDG) ja Alankomaihin sijoittautuneelle Peugeot Nederland BY:lle (PNE). Väitetiedoksiannossa todettiin alustavasti, että konserni oli alkanut noudattaa yleistä strategiaa, jonka tarkoituksena oli rajoittaa autojen rajatylittävää myyntiä kuluttajille ja vähentää sitä kautta merkin sisäistä kilpailua eri jäsenvaltioihin sijoittautuneiden jakeluverkon jäsenten keskuudessa.

Saksan osalta komission väitetiedoksiannossa otettiin esille seuraavat kilpailusääntöjen rikkomista koskevat seikat: verkostoon kuuluville piirimyyjille maksettavan korvauksen osatekijät, tietyt myynninedistämistoimet, verkoston jäsenille suunnattujen toimitusten rajoittaminen sekä vientirajoituksia noudattavien piirimyyjien painostaminen.

Alankomaiden osalta komissio esittämät väitteet vastasivat paljolti Saksan tapauksessa esille otettuja seikkoja: i) rajoitusten soveltaminen piirimyyjille maksettaviin korvauksiin, ii) rajoitusten soveltaminen useiden myynninedistämiskampanjoiden aikana, iii) rajoitusten asettaminen piirimyyjille suunnatuille toimituksille ja iv) monille vientirajoitusstrategiaa noudattaville piirimyyjille annetut suorat varoitukset ja määräykset.

Osapuolet saivat tilaisuuden tutustua asiakirja-aineistoon komission tiloissa 11. ja 12. toukokuuta 2004.

Väitetiedoksiantoon vastaamiselle asetettua määräaikaa jatkettiin osapuolten esittämän perustellun pyynnön seurauksena 30. heinäkuuta 2004 saakka.

Osapuolet luopuivat oikeudestaan tulla kuulluiksi virallisessa suullisessa kuulemistilaisuudessa.

Komissio aloitti jatkotutkimukset Peugeot'n väitetiedoksiantoon antaman vastauksen perusteella. Kokoamiensa lisätietojen perusteella komissio muutti näkemystään Saksaa koskevasta väitetiedoksiannon osiosta, joka päätettiin hylätä.

Alankomaita koskevan osion osalta lopullisessa päätösluonnoksessa pidetään kiinni alun perin esitetyistä väitteistä, jotka koskevat rajoitusten soveltamista piirimyyjille maksettaviin korvauksiin ja piirimyyjien painostamista.

Avoimuuden varmistamiseksi ja komission kokoaman asiakirja-aineiston asettamiseksi kokonaisuudessaan saataville osapuolille lähetettiin 26. toukokuuta 2005 kirje liitteineen. Kirjeessä esitetyissä perusteluissa ja näkemyksissä ei ollut kyse uusista kilpailusääntöjen rikkomista koskevista väitteistä vaan tarkoituksena oli antaa osapuolille tilaisuus ottaa kantaa kaikkiin niitä vastaan esitettyihin väitteisiin etujensa puolustamiseksi.

Osapuolet esittivät huomautuksia 27. kesäkuuta 2005.

Menettelyn kuluessa osapuolet ovat esittäneet joitakin kysymyksiä asiakirja-aineiston asettamisesta saataville. Kysymykset esitettiin kuulemismenettelystä vastaavalle neuvonantajalle huhtikuussa 2003 lähetetyssä kirjeessä.

Peugeot katsoi, että komission huhtikuussa 2003 toteuttamissa tutkimuksissa ei ollut noudatettu menettelyllisiä takeita. Tutkimuksissa oli takavarikoitu kaksi asiakirjaa, joissa esiteltiin Peugeot'n asianajajiltaan 22. ja 23. syyskuuta 1999 tehtyjen tarkastusten jälkeen pyytämän oikeudellisen tarkastuksen tuloksia ja jotka oli luokiteltu ”ehdottoman luottamuksellisiksi”. Asiakirjat palautettiin Peugeot'n pyynnöstä kilpailun pääosastossa 14. huhtikuuta 2003 pidetyssä kokouksessa. Asiakirjojen palauttamista koskevassa pöytäkirjassa ilmoitetaan nimenomaan, että kyseiset asiakirjat oli laadittu osana yrityksen puolustusprosessia ja kuuluivat sen vuoksi asianajajan ja asiakkaan välisen kirjeenvaihdon kattavan suojan soveltamisalaan. Asiasta tuolloin vastuussa ollut kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja katsoi 28. huhtikuuta 2003, että menettelyssä, jonka päätteeksi komission yksiköt olivat vakuuttaneet kirjeitse, että asiakirjoista ei ollut tallennettu kopioita eikä asiakirjoja käytettäisi yritystä vastaan, oli noudatettu puolustautumisoikeuksien periaatetta. Kuulemismenettelystä vastaava neuvonantaja vahvisti myös, että komission virkamiehet olivat rajanneet asiakirjojen tarkastukset välttämättömään minimiin.

Edellä esitetyn perusteella katson, että asianomaisten oikeus tulla kuulluksi on toteutunut tämän asian käsittelyssä. Näkemykseni on, että päätösluonnos perustuu ainoastaan sellaisiin väitteisiin, joihin asianomaisilla on ollut mahdollisuus ottaa kantaa.