Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivien organisaatioiden tukemiseksi toteutettavan yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanosta /* KOM/2008/0234 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 5.5.2008 KOM(2008)234 lopullinen KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivien organisaatioiden tukemiseksi toteutettavan yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanosta (komission esittämä) KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivien organisaatioiden tukemiseksi toteutettavan yhteisön toimintaohjelman täytäntöönpanosta JOHDANTO Tämä kertomus esitetään yhteisön toimintaohjelmasta kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivien organisaatioiden tukemiseksi 21. huhtikuuta 2004 tehdyn päätöksen N:o 792/2004/EY[1] mukaisesti. Siinä kerrotaan ohjelman tavoitteitten toteutumisesta ja esitetään komission kanta niihin keskeisiin päätelmiin ja suosituksiin, jotka ohjelman ulkoisessa loppuarvioinnissa tehtiin. Arviointi on saatavissa seuraavassa osoitteessa: http://ec.europa.eu/culture/index_en.htm OHJELMAN TAUSTA Ohjelman tavoite Päätöksen N:o 792/2004/EY mukaisesti ohjelman tavoitteena on vahvistaa ja tehostaa yhteisön toimia kulttuurialalla tukemalla alalla Euroopan laajuisesti toimivien organisaatioiden toimintaa. Näillä toimilla on edistettävä tai voitava edistää yhteisön yhteistyöpolitiikan ja -toimien kehittämistä ja toteuttamista kulttuurialalla. Nämä organisaatiot voivat päätöksen mukaan vahvistaa ja tehostaa yhteisön toimintaa kulttuurialalla erityisesti seuraavin toimin: – sidosryhmien edustaminen yhteisön tasolla – yhteisön toimintaa koskevan tiedon levittäminen – kulttuurialalla toimivien organisaatioiden verkottaminen – Euroopan unionin alueellisia ja vähemmistökieliä puhuvien yhteisöjen edustaminen sekä näille yhteisöille tiedottaminen – lainsäädäntöä, koulutusta ja joukkotiedotusvälineitä koskevan tiedon hankkiminen ja levittäminen – ”kulttuurilähettiläänä” toimiminen ja Euroopan yhteistä kulttuuriperintöä koskevan tietoisuuden edistäminen – pakkosiirtoihin liittyvien keskeisten paikkojen ja arkistojen säilyttäminen ja niiden muiston vaaliminen — näitä symboloivat entisiin keskitysleireihin ja muille joukkomurha- ja tuhoamispaikoille perustetut muistomerkit — sekä uhrien muiston kunnioittaminen näillä paikoilla. Yhteisön tuen yleiskuvaus Kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivien organisaatioiden tukemiseksi toteutettava yhteisön toimintaohjelma koostuu kolmesta eri osasta: – Ohjelman osasta I tuetaan kahta organisaatiota, joita Euroopan komissio on tukenut 20 viime vuoden aikana. Ne ovat Euroopan vähemmistökielten toimisto sekä Mercator-verkko, johon kuuluu kolme keskusta: viestimiä käsittelevä Mercator Media, lainsäädäntöä käsittelevä Mercator Legislation ja koulutusta käsittelevä Mercator Education. – Ohjelman osasta II tuetaan organisaatioita, jotka ajavat yleisen edun mukaista tavoitetta kulttuurialalla. Vuosina 2004 ja 2005 myönnettiin avustuksia ohjelmapäätöksen liitteessä II mainituille organisaatioille, jotka täyttivät kaikki varainhoitoasetuksen ja sen täytäntöönpanosääntöjen sekä perussäädöksen vaatimukset. Vuonna 2006 avustukset taas myönnettiin avoimen ehdotuspyynnön perusteella. – Ohjelman osasta III tuetaan toimia, joilla pyritään säilyttämään pakkosiirtoihin liittyvät keskeiset paikat ja arkistot ja vaalimaan niiden muistoa. Avustukset myönnettiin ehdotuspyyntöjen perusteella. Rahoitusta myönnettiin kahta tyyppiä: osien I ja II osalta vuotuisia toiminta-avustuksia , joilla tuetaan organisaatioiden vuotuisten työohjelmien toteuttamista, ja osan III osalta toiminta-avustuksia . Yhteisön toimintaohjelma käsitti kolme vuotta eli vuodet 2004, 2005 ja 2006. Yhteisön tuen tulevat järjestelyt Ohjelma päättyi 31. joulukuuta 2006. Sen osat on kuitenkin sisällytetty kolmeen eri ohjelmaan vuosiksi 2007–2013. – Osa I on sisällytetty elinikäisen oppimisen ohjelmaan, tarkemmin sanottuna sen poikittaisohjelman kieliä koskevaan avaintoimintoon 2. – Osa II on sisällytetty vuosien 2007–2013 Kulttuuri-ohjelman toiseen toimintalohkoon, josta tuetaan kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivia organisaatioita. – Osa III on sisällytetty vuosien 2007–2013 Kansalaisten Eurooppa -ohjelman toimeen 4, jossa aiheena on Euroopan aktiivinen muistiperintö. ULKOINEN ARVIOINTI Arvioinnin tarkastelualat ja tarkoitus Arvioinnin tekijäksi valittiin tarjouspyynnön EAC 41/2006[2] perusteella Ernst & Young et Associés. Ulkoisessa arvioinnissa analysoitiin ohjelman ja sen osien vaikuttavuutta, ohjelman täytäntöönpanon laatua ja tehokkuutta sekä rahoitettujen projektien tai organisaatioiden toiminnan jatkamisedellytyksiä. Arvioinnissa tarkasteltiin koko ohjelmakautta (2004–2006). Ohjelman kolme osaa sisällytettiin vuonna 2007 kolmeen uuteen ohjelmaan, mikä sekin otettiin huomioon arvioinnissa. Menetelmä Ulkoisen arvioijan soveltama menettely koostui tiivistetysti seuraavista: – arvioinnissa esitettävien kysymysten tarkka määrittely– ensi- ja toissijaisten tietojen keruu– kerättyjen tietojen analysointi– vastaukset arviointikysymyksiin – suositukset. Tietojenkeruu toteutettiin kolmella tavalla: tarkastelemalla asiakirjoja, haastattelemalla projektien vetäjiä, valitsematta jääneitä hakijoita ja EU:n virkamiehiä sekä tekemällä jäsenneltyjä selvityksiä. Arvioijan havainnot Ohjelman osan I tuensaajat olivat Euroopan vähemmistökielten toimisto ja Mercator-verkko. Näiden organisaatioiden toiminnan pääaloja ovat koulutukseen, viestimiin ja lainsäädäntöön liittyvien, vähemmistökieliä koskevien tietojen kerääminen ja levittäminen Euroopan tasolla, hallinnollisen tuen antaminen EU-ohjelmiin liittyvien hakemusten tekemisessä sekä toimivien yhteistyökumppanuuksien luominen vähemmistökielten alalla. Kaksi kolmasosaa ohjelman osan II tuensaajista oli järjestöjä tai säätiöitä, joista suurin osa sijaitsee Brysselissä. Vuonna 2006 valituista tuensaajista neljä sijaitsee uusissa jäsenvaltioissa. Tuensaajien päätoiminta-aloja olivat verkostoituminen, taide-esitykset, luovan kulttuurityön tukeminen, organisaatioiden edustaminen suhteissa EU:n toimielimiin sekä tutkimus ja koulutus. Osan II tuensaajien määrä on pysynyt vakaana: niitä oli 36 vuonna 2004, 35 vuonna 2005 ja 34 vuonna 2006 – joista 16 uusia. Tukea annettiin kaikkiaan 53 eri organisaatiolle. Osasta III tuetuista projekteista suurin osa oli saksalaisia. Niiden kohderyhmiin kuuluivat suuri yleisö, nuoriso, tutkijat ja muut tiedemaailman edustajat jne. Projektien tuotoksista voidaan todeta, että enimmissä projekteissa paneuduttiin arkistojen ylläpitoon ja hyödyntämiseen esimerkiksi konferensseissa, näyttelyissä tai kirjastoissa sekä ihmisten omakohtaisten kokemusten taltioimiseen. Muita aiheita olivat muiston vaaliminen ja tapahtumien järjestäminen, taide, opetusmateriaali sekä sellaisten paikkojen restaurointi, joilla on suurta symboliarvoa. Myös tämän osan yhteydessä valittujen projektien määrä on pysynyt vakaana: 28 vuonna 2004, 25 vuonna 2005 (joista 24 uusia) ja 24 vuonna 2006 (joista 20 uusia). Tukea on saanut siis yhteensä 72 eri organisaatiota. 3.3.1. Vaikuttavuus Osoittautui vaikeaksi tehdä yleisiä päätelmiä toimien vaikutuksista koko ohjelman tasolla, koska ohjelma jo luonteensa vuoksi koostuu projekteista, joilla ei ole paljon yhteistä. Arvioijan mukaan yleisenä käsityksenä oli kuitenkin, että ohjelmalla on vaikutusta yleistavoitteeseensa eli että se tukee kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivia organisaatioita . Päätavoitteeseen päästiin etenkin osasta I tuettujen organisaatioiden ja osasta II tuettujen verkostojen kautta. Arvioijan havaintojen mukaan kulttuurialan organisaatiot kehittyivät myönteisesti, niiden toiminta laajeni ja niiden suhde EU:n tason projekteihin ja yhteistyökumppanuuksiin muuttui ammattimaisemmaksi. Kulttuurilähettiläiden panos oli luonteeltaan symbolisempi. Organisaatioiden voidaan sanoa onnistuneen niissä päätöksen liitteessä I mainituissa toimissaan, joilla ne erityisesti voivat vahvistaa ja tehostaa yhteisön toimintaa kulttuurialalla . Onnistuminen on kuitenkin ollut jossain määrin epätasaista, sillä osaa toimista painotettiin enemmän kuin toisia. Sidosryhmät eivät olleet vakuuttuneita esimerkiksi siitä, miten ohjelma on edistänyt sidosryhmien edustamista yhteisön tasolla taikka yhteisön toimintaa koskevan tiedon levittämistä . Se että tiedon levittämisessä onnistuttiin suhteellisen heikosti johtuu arvioijan mukaan ohjelman tuensaajien ominaisluonteesta: organisaatiot edustavat nimittäin sangen erityistä vähemmistökieliin, kulttuurialaan tai muistonvaalintatoimiin liittyvää asiantuntemusta tai toiminta-alaa. Arvioijan käsityksen mukaan vain harva osaan II liittyvä esitys tai osaan III liittyvä projekti on osoitettu suurelle yleisölle. Suurimpana ongelmana on kuitenkin, etteivät tuensaajat ilmeisesti pidä levittämistoimia tärkeimpänä prioriteettinaan (osa II), jos kohta tilanne onkin joidenkin kohdalla jossain määrin parantunut (esim. suhteellisen vähäinen tiedottaminen yhteisön toimista vähemmistökielten hyväksi – osa I). Ohjelman näkyvyys jäi siksi heikoksi. Levittämistoimet eivät siis yleisesti ottaen sijoitu kovin korkealle osan II tuensaajien painotuksissa. Osasta II rahoitetut verkostot toki toteuttivat joitakin tiedotus- ja levittämistoimia, jotka liittyvät etenkin EU:ta koskeviin tietoihin. Käännöksiä tehtiin edelleen vain harvoin, mutta monet tuensaajat (18) järjestivät konferensseja ja lähes jokainen paranteli verkkosivujaan. Lisäksi niiden edustamistoimet kehittyivät ajan mittaan, ja ohjelman osasta II rahoitusta saaneet organisaatiot onnistuivatkin paremmin sidosryhmien edustamisessa Euroopan tasolla. Arvioijan mukaan ohjelmalla onnistuttiin tukemaan sekä kulttuurialalla Euroopan laajuisesti toimivia organisaatioita että niiden verkottamista . Keskeisessä asemassa olivat osasta I tuetut organisaatiot ja osasta II tuetut verkostot. Osasta II tuettujen yhteistyökumppanuuksien määrä kasvoi ajan mittaan. Ohjelman osasta I tuettavien organisaatioiden tavoitteena on levittää EU-tietoa alueellisia tai vähemmistökieliä puhuvissa yhteisöissä . Arvioijan näkemyksen mukaan tähän tavoitteeseen liittyvät tulokset ovat jääneet pieniksi etenkin Mercator-verkon osalta. Siihen on seuraavia syitä: tietojen levittämisen tärkein väline on internet (huomioon otettava internet-yhteydet ja verkkosivuston saavutettavuus), kääntämiseen liittyvät kustannukset jättävät kielivalikoiman pieneksi, ja käyttäjämäärät ovat pieniä (vaikka kasvavatkin). Selvänä vahvuutena on sen sijaan mainittava se, että organisaatiot ottivat uudet jäsenvaltiot heti mukaan toimintaansa. Arvioija toteaa käyttämiensä indikaattorien ja tunnuslukujen perusteella, että ohjelman osasta I tuetut organisaatiot osallistuivat huomattavalla tavalla koulutusta, viestimiä ja lainsäädäntöä koskevien, vähemmistökieliin liittyvien tietojen keräämiseen ja levittämiseen . Indikaattoreina käytettiin mm. kerättyjen ja kartoitettujen tietojen monipuolisuutta, levittämisvälineiden kehittämistä sekä tiedustelijoiden määrää ja maantieteellistä jakautumista. Osasta III tuetut projektit täyttivät yleisesti ottaen tavoitteet, jotka liittyvät pakkosiirtoihin liittyvien keskeisten paikkojen ja arkistojen säilyttämiseen ja niiden muiston vaalimiseen. Itse projektien vetäjät toivat kuitenkin esiin, että toimilla onnistuttiin parantamaan vain vähän nykyisten ja tulevien sukupolvien tietoja pakkosiirroista. Ohjelmasta tuetut toimet ovat auttaneet torjumaan tietämyksen heikkenemistä . Myös tuensaajat katsovat siis, että uhrien muiston ylläpitämisen tavoite on saavutettu vain osittain. Pakkosiirtojen uhrien omakohtaisten kokemusten taltioimiseen tarvittaisiin lisätoimia (ja lisäresursseja) – sitäkin kiireellisemmin, koska heidän määränsä vähenee koko ajan. 2. Tehokkuus Seurantatietojen puute vaikeutti ohjelman yleisen tehokkuuden arviointia. Arvioijan mukaan tehokkuus vaihtelee sekä ohjelman osien välillä että niiden sisällä. Esimerkiksi Mercator-verkon (osa I) tehokkuus parani: vaikka vuotuinen avustus pysyi samana koko ajan, toiminta lisääntyi vakaasti. Toimien tehostamiseksi olisi järjestelmällisemmin seurattava projekteja ja toimenpiteitä – etenkin niiden, jotka ovat saaneet keskimääräistä suuremman avustuksen. Osaan II liittyvien tuensaajien ja hakijoiden mukaan hakuprosessista olisi tehtävä avoimempi (esim. valintakriteerien sekä arviointilautakunnan kokoonpanon ja nimittämisen suhteen). Luottamusta valintaprosessiin olisi monien vastaajien mielestä voitu parantaa käyttämällä selkeämmin määrällisiä valintakriteereitä . Hakuvaiheessa olisi ollut hyvä saada enemmän teknistä apua ja viestinnässäkin oli parantamisen varaa. Ehdotuspyyntöjen käyttöönotto ohjelman osassa II vuonna 2006 oli askel avoimempaan ja kilpailullisempaan suuntaan, sillä sen ansiosta tuensaajat voitiin valita laajemmasta hakijakunnasta kuin aiemmalla korvamerkintämenettelyllä. Vuonna 2006 osan II menettelyssä valittujen projektien tuensaajat katsoivat, että pyynnön tulokset julkistettiin myöhässä: ne olisi pitänyt julkaista ennen ohjelman odotettua aloittamispäivää. Tulosten aikaisemmasta julkistamisesta olisi vastaajien käsityksen mukaan ollut apua organisaatioiden tavoitteiden saavuttamisessa. Tuensaajien jaottelusta (kulttuurilähettiläät, eurooppalaiset verkostot tai kulttuuritapahtumien järjestäjät) ohjelman osaan II liittyvässä ehdotuspyynnössä ei arvioijan mukaan saatu juurikaan hyötyä, sillä organisaatioiden toimien analyysi osoitti niiden olevan erittäin heterogeenisiä. Arvioija totesi, että ohjelman osasta III tuetut projektit onnistuivat pienestä koostaan ja lyhyestä toteuttamisajastaan huolimatta tuottamaan konkreettisia tuloksia. Pienillä avustuksilla saatiin siis konkreettisia tuotoksia. Projektien näkyvyyttä rajoitti kuitenkin se, ettei kääntämiseen ollut tarpeeksi rahoitusta. Ohjelman tasolla on korostettava, että vaikka toimeen osoitettu rahoitus tuottaisikin tuloksia kuinka tehokkaasti hyvänsä, täyteen hyötyyn ei päästä, jos tuloksia ei levitetä tarpeeksi hyvin. 3. Jatkettavuus Toimien jatkettavuudesta on vaikea esittää yleistä arviota koko ohjelman tasolla. Ohjelman kustakin osasta löytyy kuitenkin viitteitä siihen, että tulokset eivät rajoitu projektien kestoaikaan. Ohjelman osasta I myönnetyllä tuella autettiin organisaatioita kehittämään asiantuntemustaan ja edistettiin vähemmistökielien tutkimusta. Organisaatiot ovat pitäneet ohjelmaan osallistumista tilaisuutena valmistautua kilpailuun uusien ohjelmien yhteydessä. Sidosryhmät vahvistivat, että verkostot ja niiden asiantuntemus ovat nousseet niin tunnustettuun asemaan, että niiden on helpompi löytää rahoitusta muistakin lähteistä. Verkoston kestäväpohjaisuus tehostaa EU:n avustuksen vaikutusta. Osasta II saadut tulokset viittaavat nekin pitkäkestoisiin vaikutuksiin: suurin osa tuensaajista kertoo luoneensa vakaat suhteet verkostojen jäseniin. Yhdeksänkymmentä prosenttia organisaatioista toi esiin, että muutkin organisaatiot hyödyntävät niiden toimien tuloksia, ja käsityksenä oli, että EU-avustukset auttoivat lisäämään organisaation näkyvyyttä samoin kuin sen uskottavuutta muiden rahoituselinten silmissä. Osan III projekteissa solmittiin erityisiä kumppanuuksia, muttei kovin paljon. Projektien vetäjien mukaan kumppanuudet eivät kuulu kovin vahvasti tällaisiin projekteihin. Arvioijan mukaan muistonvaalimisprojekteissa olisi kannattanut solmia enemmän kumppanuuksia, sillä niistä olisi ollut hyötyä sekä tietojen levittämisen että toiminnan jatkettavuuden kannalta. ULKOISEN ARVIOIJAN KESKEISET SUOSITUKSET JA KOMISSION KOMMENTIT Arvioijan keskeiset suositukset esitetään seuraavassa kursivoituina ja komission vastaukset niihin normaalitekstinä. Vaikuttavuus ja tehokkuus Komission pitäisi vahvistaa kulttuurialan ja muiden poliittisten kysymysten yhteyksiä, jotta kulttuuritoiminnan potentiaalinen lisäarvo kansalaisuudelle voitaisiin hyödyntää täysimittaisesti. Symboliarvoltaan erityisen vahvojen projektien seurantaa voitaisiin harjoittaa jäsennetyssä yhteistyössä muiden pääosastojen kanssa. Komissio on samaa mieltä. Kulttuurin ottaminen huomioon kaikessa asiaan liittyvässä EU:n politiikassa tuotiin esiin vuonna 2007 julkaistussa tiedonannossa, jonka aiheena oli kulttuuria kansainvälistyvässä maailmassa koskeva Euroopan toimintasuunnitelma. Komissio vahvistaa koordinaatiota omien yksiköidensä välillä ja tarkastelee syvällisemmin kulttuurisen monimuotoisuuden ja muiden yhteisön toimintalinjojen välisiä liittymäkohtia. Komissio haluaa tällä tavalla pitää sääntelyä tai rahoitusta koskevia päätöksiä ja ehdotuksia tehdessään tasapainossa erilaiset yleispoliittiset tavoitteet, joihin myös kulttuurisen monimuotoisuuden vaaliminen kuuluu. Komission pitäisi noudattaa valintamenettelyn alustavassa aikataulussa ilmoitettuja määräaikoja ja varmistaa, että hakijavalinnat julkistetaan nykyistä aikaisemmin, koska monet organisaatiot noudattavat toiminnassaan kalenterivuotta. Sen vuoksi olisikin paikallaan, että EU:n avustusten maksatus ja organisaatioiden toimintojen toteuttaminen ajoitetaan yhdenmukaisesti kalenterivuoden loppuun. Komissio pitää arvioijan tapaan suotavana lyhentää ehdotuspyyntöihin liittyvien menettelyjen kestoa ja on jo ryhtynyt toimiin, joilla menettelyä lyhennetään mahdollisimman paljon kulttuurialan organisaatioiden toiminta-avustusten osalta. Vuonna 2008 esimerkiksi korvataan sopimukset avustuspäätöksillä, mikä lyhentänee menettelyä keskimäärin kuukaudella. Hakemusten käsittelyä nopeuttanee myös kiinteämääräisten avustusten käytön lisääminen. Viiveitä pyritään välttämään myös vuodesta 2008 käyttöön otettavilla monivuotisilla avustuksilla (ks. jäljempänä). Lisäksi on syytä mainita, että muutkin tekijät ovat omiaan pidentämään valintaprosessia. Niihin kuuluu mm. komiteamenettely (hallintokomitean kuuleminen ja Euroopan parlamentin oikeus tarkasteluun ensin ennen pyyntöjen julkaisemista ja toisen kerran ennen valintaprosessin tulosten julkistamista). Komissio tavoittelee kuitenkin Kulttuuri-ohjelman oikeusperustaan muutosta, jonka ansiosta komissio pystyisi suoraan tekemään päätöksen kulttuurialalla toimivien organisaatioiden toiminta-avustuksista. Jos neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyvät muutosehdotuksen, valintaprosessia voitaisiin lyhentää usealla viikolla. Komission olisi parannettava tuensaajille antamaansa apua laatimalla teknistä apua koskevat ohjeet, joiden avulla tuensaajille annettaisiin yhtenäiset vastaukset ja parannettaisiin vastauksiin reagointia. Komissio haluaa huomauttaa, että toimeenpanovirasto, joka vuodesta 2006 on vastannut suuresta osasta koulutuksen ja kulttuurin pääosaston ohjelmatoimien täytäntöönpanosta, on auttanut parantamaan ehdotuspyyntöjen hallinnoinnin yleistä tehokkuutta ja vaikuttavuutta. Uuden sukupolven ohjelmien (2007–2013) käynnistämisestä lähtien komissio ja toimeenpanovirasto ovat pyrkineet parantamaan hakijoille annettavaa apua. Sitä varten on kehitetty lukuisia välineitä ja palveluja (kuten käytännön ohjeita, vastauksia usein kysyttyihin kysymyksiin, selkeämpiä lomakkeita, erityinen sähköpostiosoite jne.). Lisäksi mainittakoon komission ja toimeenpanoviraston vuonna 2007 Brysselissä järjestämät kaksi tiedotuspäivää, joiden aikana hakijat saivat käytännön ohjeita hyvän hakemuksen tekemiseen sekä mahdollisuuden esittää kysymyksiä. Tiedotuspäivät onnistuivat hyvin, ja niitä järjestetään jatkossakin. Komission olisi perustettava tietokanta tarkempaa seurantaa varten samoin kuin koonnettava loppuraporteista saadut seurantatiedot ja seurattava niitä. Komissio yhtyy tähän näkemykseen. Toimeenpanovirasto on kehittänyt uuden tietokannan, jonka avulla voidaan tarkentaa seurantaa tulevaisuudessa ja joka helpottaa raportointia EU:n osarahoitusta saaneista toimista. Tuotosten ja tulosten näkyvyys Komissiota kehotetaan ottamaan valintaprosessissa käyttöön erityisiä näkyvyyteen liittyviä kriteerejä. Komission olisi annettava kullekin tuensaajalle vihkonen, johon on koottu sellaisia tuensaajien soveltamia hyviä toimintatapoja, joilla parannetaan tuotosten ja tulosten näkyvyyttä. Komissio on täysin samaa mieltä siitä, että tuettujen toimien näkyvyyttä ja niiden tulosten levittämistä olisi parannettava. Uusissa ehdotuspyynnöissä (vuosien 2007–2013 ohjelmat) tuotosten näkyvyys ja levittäminen ovat merkittävä valintakriteeri. Nyt hakijoita arvioidaan myös suunniteltujen toimien näkyvyyden, levittämisen ja hyödyntämisen perusteella (käytetyt viestintävälineet, mediasuunnitelman laatu, toimenpiteen saavuttama yleisö jne.). Komissiolla on lisäksi kehitteillä uusi EVE-tietokanta, jonka kautta yleisöllä on mahdollisuus saada runsaasti hyödyllistä tietoa tuetuista projekteista. Jatkettavuus Komission olisi myönnettävä monivuotisia avustuksia. Projektin luonteen mukaan voitaisiin ehdottaa sekä yksi- että monivuotisia avustuksia. Hakijat voisivat sitten valita yksi- ja monivuotisten avustusten välillä. Komissio on selvillä siitä, että toiminta-avustuksen hakijoille olisi tarjottava entistä vakaammat ja turvallisemmat näkymät ja että monivuotiset avustukset olisivat joillekin organisaatioille suureksi avuksi pysyvien toimintojen suorittamisessa. Siksi komissio on harkinnut monivuotisia avustuksia ottaen kuitenkin huomioon varainhoitoasetuksen säännökset. Harkinnan tuloksena on, että vuodesta 2008 lähtien komissio tarjoaa Kulttuuri-ohjelman toimintalohkoon II kuuluville hakijoille mahdollisuuden hakea joko moni- tai yksivuotista avustusta. Nyt puheena olevan ohjelman entiseen osaan I kuuluvat organisaatiot ovat vuodesta 2007 voineet hakea monivuotisia avustuksia elinikäisen oppimisen ohjelmasta. Komission olisi säilytettävä kulttuurialan erityispiirteisiin soveltuva pieni ulkoisen rahoituksen vaatimus (20 % osassa II ja 25 % osassa III). Vaikka asteittaisen vähentämisen piiriin kuuluvat määrät olisivat pieniäkin, vähentämisellä on symbolista vaikutusta ja tuensaajat pitävät sitä rajoituksena. Arvioinnissa havaittiin, että asteittaisen vähentämisen etujen ja haittojen suhde on tavoiteltuun päämäärään nähden negatiivinen. Komissio on samaa mieltä siitä, että kulttuurialan organisaatioiden tuessa (toiminta-avustukset) on suotavaa pitää yhteisön rahoitusosuus suurena etenkin rakenteellisen tuen kohdalla. Varainhoitoasetuksissa olevaa asteittaisen vähentämisen periaatetta ei kuitenkaan voida sivuuttaa toiminta-avustusten kohdalla. Komissio kuitenkin haluaisi soveltaa periaatetta mahdollisimman pienenä. Vuosina 2007 ja 2008 vähentämisaste oli vain prosentin, ja sitä sovelletaan osarahoitusosuuteen, ei suoraan avustukseen. Komission olisi vahvistettava projektien toteutuksen aikaista laadullista seurantaa ja lisättävä kulttuurialan ja sen sidosryhmien tuntemukseen osoitettuja resursseja koulutuksen ja kulttuurin pääosastossa ja toimeenpanovirastossa. Komissio pitää sekin suotavana olla lähemmässä kosketuksessa kulttuurialan kanssa ja etenkin lisätä yhteyksiä kulttuurialan toimijoihin niiden projektien toteuttamisen yhteydessä. Komissio selvittää mahdollisuuksia lisätä paikan päälle tehtäviä vierailuja ja osallistua joihinkin niistä tapahtumista, joita EU-avustusten saajat järjestävät. Kulttuuria kansainvälistyvässä maailmassa koskevasta Euroopan toimintasuunnitelmasta annetun tiedonannon yhteydessä komissio käynnistää jäsennellyn vuoropuhelun kulttuurialan kanssa (foorumeja, konferensseja ja muita viestintää helpottavia järjestelyjä). KOMISSION PÄÄTELMÄT Komissio yhtyy arvioijan ohjelmasta tekemään yleisarvioon, jonka mukaan ohjelma on saavuttanut päätavoitteensa. Vaikka koko ohjelman tasoisia yleisiä päätelmiä on ollut vaikea tehdä, ohjelman kunkin osan tuotoksista ja tuloksista tehty analyysi osoittaa, että toimintatavoitteet on saavutettu. Ohjelmasta on annettu tukea erikokoisille ja -luonteisille kulttuuriverkostoille ja -organisaatioille (kuoroille, museoille, orkestereille, teattereille, kulttuurisäätiöille) sellaisten toimien ja projektien toteuttamiseen, joilla on eurooppalainen ulottuvuus. Ohjelman osasta III on rahoitettu sellaisia muistonvaalintaprojekteja, joihin liittyy voimakasta eurooppalaista lisäarvoa ja jotka olisivat jääneet toteuttamatta ilman EU:n rahoitusta. Koska tuensaajien toiminnassa on ollut edustettuna koko kulttuuriala, toiminta on saavuttanut laajan yleisön. Komissio kuitenkin tunnustaa, että tulosten levittämisessä ja näkyvyydessä on parantamisen varaa. Arvioija on tehnyt joitakin hyödyllisiä suosituksia. Edellisen ohjelman päätyttyä sen kolme osaa on sisällytetty kolmeen eri ohjelmaan. Näihin ohjelmiin ja ehdotuspyyntöihin vuodesta 2007 tehdyt muutokset noudattelevat arvioijan suosituksia. Esimerkiksi Kulttuuri-, elinikäinen oppiminen- ja Kansalaisten Eurooppa -ohjelmien (Osat I ja II) uusissa ehdotuspyynnöissä on nostettu tulosten levittäminen yhdeksi pääkriteeriksi, jolla arvioidaan hakemusten laatua. Nyt tarjotaan myös monivuotisia avustuksia. [1] EUVL L 138, 30.4.2004, s. 40. [2] 2006/S 122-129441.