EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 15.12.2020 COM(2020) 825 final 2020/0361(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS digitaalisten palvelujen sisämarkkinoista (digipalvelusäädös) ja direktiivin 2000/31/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SEC(2020) 432 final} - {SWD(2020) 348 final} - {SWD(2020) 349 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Direktiivin 2000/31/EY (sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi) antamisen jälkeen on syntynyt uusia ja innovatiivisia tietoyhteiskunnan (digitaalisia) palveluja, jotka muuttavat unionin kansalaisten jokapäiväistä elämää. Ne myös muovaavat ja muuttavat tapaa, jolla kansalaiset viestivät, käyttävät yhteyksiä, kuluttavat ja harjoittavat liiketoimintaa. Nämä palvelut ovat vaikuttaneet syvästi yhteiskunnan ja talouden muutoksiin unionissa ja kaikkialla maailmassa. Samaan aikaan niiden käytöstä aiheutuu uusia riskejä ja haasteita niin yhteiskunnalle kuin palveluja käyttäville ihmisille. Digitaalisilla palveluilla voidaan tukea kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista edistämällä taloudellista, sosiaalista ja ekologista kestävyyttä. Koronaviruskriisi on osoittanut digitaaliteknologian merkityksen kaikilla nykypäivän elämän osa-alueilla. Se on selvästi osoittanut, että taloutemme ja yhteiskuntamme ovat riippuvaisia digitaalisista palveluista, ja tuonut esiin digitaalisten palvelujen nykyisen toimintakehyksen edut ja riskit. Tiedonannossaan Euroopan digitaalista tulevaisuutta rakentamassa komissio sitoutui päivittämään horisontaaliset säännöt, joissa määritellään digitaalisten palvelujen tarjoajien ja erityisesti verkkoalustojen vastuut ja velvollisuudet. Näin tehdessään komissio on ottanut huomioon Euroopan parlamentin valiokunta-aloitteisissa mietinnöissä esille tuodut ongelmat ja analysoinut niissä tehtyjä ehdotuksia. Euroopan parlamentti antoi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 225 artiklan nojalla kaksi päätöslauselmaa: ”Digitaalisia palveluja koskeva säädös: sisämarkkinoiden toiminnan parantaminen” ja ”Digitaalisia palveluja koskeva säädös: kaupallisten ja yksityisoikeudellisten sääntöjen mukauttaminen verkossa toimivia kaupallisia yhteisöjä varten”: Euroopan parlamentti hyväksyi myös muussa kuin lainsäätämisjärjestyksessä päätöslauselman digitaalisia palveluja koskevasta säädöksestä ja perusoikeuskysymyksistä. Päätöslauselmien sisältö on monilta osin toisiaan täydentävä. Päätöslauselmissa kehotetaan painokkaasti säilyttämään sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin keskeiset periaatteet ja suojelemaan perusoikeuksia verkkoympäristössä sekä anonymiteettiä verkossa aina, kun se on teknisesti mahdollista. Niissä vaaditaan avoimuutta, tiedonantovelvoitteita ja vastuuvelvollisuutta digitaalisten palvelujen tarjoajille ja kannatetaan tehokkaita velvoitteita laittoman verkkosisällön torjumiseksi. Niissä myös kannatetaan julkista valvontaa EU:n ja kansallisella tasolla sekä toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä eri lainkäyttöalueilla lainsäädännön täytäntöönpanossa, erityisesti rajatylittävissä kysymyksissä. Päätöslauselmassa ”Digitaalisia palveluja koskeva säädös: sisämarkkinoiden toiminnan parantaminen” kehotetaan uudistamaan sähköistä kaupankäyntiä koskevaa EU:n nykyistä oikeudellista kehystä kunnianhimoisesti mutta säilyttämään samalla sen vastuujärjestelmän perusperiaatteet, yleisen valvonnan kielto ja sisämarkkinalauseke, joiden päätöslauselmassa katsotaan olevan edelleen ajankohtaisia. Päätöslauselmassa vahvistetaan uudelleen sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin tavoitteet ja kehotetaan toteuttamaan toimenpiteitä, joiden ytimessä on kuluttajansuoja, sisällyttämällä sääntelyyn verkossa toimivia markkinapaikkoja koskeva yksityiskohtainen osio, sekä toimenpiteitä, joilla varmistetaan kuluttajien luottamus digitaaliseen talouteen, kunnioittaen samalla käyttäjien perusoikeuksia. Päätöslauselmassa kannatetaan myös sääntöjä, joilla tuetaan kilpailukykyistä digitaalista ympäristöä Euroopassa, ja ehdotetaan digipalvelusäädöstä maailmanlaajuisena normien asettajana. Päätöslauselmassa ”Digitaalisia palveluja koskeva säädös: kaupallisten ja yksityisoikeudellisten sääntöjen mukauttaminen verkossa toimivia kaupallisia yhteisöjä varten” peräänkuulutetaan digitaalisten palvelujen sisällön moderointiprosessien oikeudenmukaisuuden, avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden lisäämistä, perusoikeuksien kunnioittamista ja riippumattomien oikeudellisten muutoksenhakukeinojen takaamista. Päätöslauselmaan sisältyy myös pyyntö yksityiskohtaisesta ilmoitus- ja toimintamekanismista, jolla puututaan laittomaan sisältöön, kattavista säännöistä, jotka koskevat verkkomainontaa, myös kohdennettua mainontaa, sekä älykkäiden sopimusten kehittämisen ja käytön mahdollistamisesta. Muussa kuin lainsäätämisjärjestyksessä annetussa päätöslauselmassa digitaalisia palveluja koskevasta säädöksestä ja perusoikeuskysymyksistä korostetaan oikeudellisen selkeyden tarvetta verkkoalustojen ja käyttäjien kannalta sekä perusoikeuksien kunnioittamista, ottaen huomioon teknologian nopea kehitys. Siinä peräänkuulutetaan yhdenmukaistettuja sääntöjä laittoman verkkosisällön torjumisesta, vastuuvapautuksista ja sisällön moderoinnista. Päätöslauselma sisältää myös selkeät raportointi- ja avoimuusvastuut verkkoalustoille ja viranomaisille. Myös neuvoston päätelmissä suhtauduttiin myönteisesti komission ilmoitukseen digipalvelusäädöksestä, ja painotettiin, että ”tarvitaan selkeät ja yhdenmukaiset näyttöön perustuvat säännöt, jotka koskevat digitaalisten palvelujen vastuita ja vastuuvelvollisuutta ja jotka antaisivat internetin välityspalvelujen tarjoajille asianmukaisen tason oikeusvarmuuden”, ja korostettiin, että ”EU:n valmiuksia ja kansallisten viranomaisten yhteistyötä on kehitettävä siten, että sisämarkkinoiden perusperiaatteet turvataan ja niitä vahvistetaan, ja että kansalaisten turvallisuutta on lisättävä ja heidän oikeuksiaan digitaalisessa ympäristössä suojeltava koko sisämarkkinoilla”. Tämä toimintakehotus toistettiin 2. lokakuuta 2020 annetuissa neuvoston päätelmissä. Tämä ehdotus perustuu sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissä vahvistettuihin keskeisiin periaatteisiin, jotka ovat edelleen ajankohtaisia. Ehdotuksella pyritään varmistamaan parhaat edellytykset innovatiivisten digitaalisten palvelujen tarjoamiselle sisämarkkinoilla, edistämään verkkoturvallisuutta ja perusoikeuksien suojelua sekä luomaan vankka ja kestävä hallintorakenne välityspalvelujen tarjoajien tehokasta valvontaa varten. Ehdotuksessa määritellään selkeät vastuut ja vastuuvelvollisuus välityspalvelujen tarjoajille ja erityisesti verkkoalustoille, kuten sosiaaliselle medialle ja markkinapaikoille. Ehdotuksessa asetetaan tietyille välityspalveluille selkeät huolellisuusvelvoitteet, mukaan lukien laitonta sisältöä koskevat ilmoitus- ja toimintamenettelyt ja mahdollisuus kyseenalaistaa verkkoalustojen tekemät sisällön moderointipäätökset, ja pyritään näin parantamaan käyttäjien turvallisuutta verkossa kaikkialla unionissa sekä heidän perusoikeuksiensa suojelua. Lisäksi tiettyjen verkkoalustojen velvollisuudella vastaanottaa, tallentaa ja osittain tarkistaa ja julkaista tietoja palvelujaan käyttävistä elinkeinonharjoittajista varmistetaan kuluttajille turvallisempi ja avoimempi verkkoympäristö. Koska erittäin suurilla verkkoalustoilla on erityinen vaikutus talouteen ja yhteiskuntaan, ehdotuksessa asetetaan korkeampi avoimuus- ja vastuuvelvollisuustaso sen suhteen, miten tällaisten verkkoalustojen tarjoajat moderoivat sisältöjä, sekä mainonnan ja algoritmisten prosessien suhteen. Ehdotuksessa asetetaan palveluntarjoajille velvollisuus arvioida järjestelmiensä aiheuttamat riskit ja kehittää asianmukaisia riskinhallintavälineitä palvelujensa luotettavuuden suojaamiseksi manipulointitekniikoiden käytöltä. Toiminnallisena kynnysarvona palveluntarjoajan kuulumiseksi näiden velvoitteiden soveltamisalaan on verkkoalustan merkittävä kattavuus unionissa eli nykyisten arvioiden mukaan yli 45 miljoonaa palvelun vastaanottajaa. Tämä kynnysarvo on oikeassa suhteessa verkkoalustojen kattavuudesta unionissa aiheutuviin riskeihin: jos unionin väkiluku muuttuu tietyllä prosenttiosuudella, komissio mukauttaa kynnysarvossa huomioon otettavien palvelun vastaanottajien määrää siten, että se vastaa johdonmukaisesti kymmentä prosenttia unionin väestöstä. Lisäksi digipalvelusäädöksessä vahvistetaan yhteissääntelyyn perustuva varajärjestely, joka muun muassa perustuu olemassa oleviin vapaaehtoisiin aloitteisiin. Ehdotuksessa säilytetään sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissä vahvistetut välityspalvelujen vastuuta koskevat säännöt, joita nykyisin pidetään digitaalitalouden perustana ja keskeisenä tekijänä perusoikeuksien suojelemisessa verkossa. Euroopan unionin tuomioistuin on tulkinnut näitä sääntöjä ja antanut näin arvokkaita selvennyksiä ja ohjeita. Jotta voidaan varmistaa tosiasiallinen yhdenmukaistaminen kaikkialla unionissa ja välttää oikeudellinen hajanaisuus, kyseiset säännöt on kuitenkin tarpeen sisällyttää asetukseen. On myös aiheellista selventää joitakin kyseisten sääntöjen näkökohtia, jotta voidaan poistaa nykyiset pidäkkeet, jotka estävät välityspalvelujen tarjoajien vapaaehtoisia oma-aloitteisia tutkimuksia käyttäjiensä turvallisuuden varmistamiseksi, sekä selventää välityspalvelujen tarjoajien roolia kuluttajien näkökulmasta tietyissä olosuhteissa. Odotettavissa on, että nämä tarkennukset auttavat pienempiä, innovatiivisia palveluntarjoajia laajentamaan ja kasvattamaan toimintaansa paremman oikeusvarmuuden turvin. Digitaalisten palvelujen syvemmät ja rajattomat sisämarkkinat edellyttävät jäsenvaltioiden välistä tiiviimpää yhteistyötä, jotta voidaan varmistaa asetusehdotuksessa vahvistettujen uusien sääntöjen tehokas valvonta ja täytäntöönpano. Ehdotuksessa asetetaan selkeät vastuualueet jäsenvaltiolle, joka valvoo, että sen alueelle sijoittautuneet palveluntarjoajat noudattavat asetusehdotuksessa asetettuja velvoitteita. Näin varmistetaan sääntöjen mahdollisimman nopea ja tehokas täytäntöönpano sekä suojellaan kaikkia EU:n kansalaisia. Ehdotuksen tavoitteena on tarjota yksinkertaiset ja selkeät prosessit, joiden avulla sekä kansalaisille että palveluntarjoajille tarjoutuu apua niiden keskinäisessä vuorovaikutuksessa valvontaviranomaisten kanssa. Siltä varalta, että koko unionissa ilmenee järjestelmäriskejä, asetusehdotuksessa säädetään valvonnasta ja täytäntöönpanosta unionin tasolla. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Digitaalisia palveluja sääntelevää EU:n nykyistä oikeudellista kehystä tukee ennen kaikkea sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi. Tällä asetusehdotuksella ei rajoiteta sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin soveltamista, ja ehdotus perustuu asianomaisen direktiivin säännöksiin, erityisesti 3 artiklassa säädettyyn sisämarkkinaperiaatteeseen. Asetusehdotuksessa säädetään yhteistyö- ja koordinointimekanismista asetuksessa asetettujen velvoitteiden valvomiseksi. Välityspalvelujen tarjoajien vapauttamista vastuuvelvollisuudesta koskevan horisontaalisen kehyksen osalta tällä asetuksella kumotaan sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin 12–15 artikla ja sisällytetään kyseiset artiklat tähän asetukseen, säilyttäen tällaisten palveluntarjoajien vastuuvapautukset, sellaisina kuin Euroopan unionin tuomioistuin niitä tulkitsee. Kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestelmästä ja kyseessä olevasta oikeudenalasta riippuen kansalliset oikeus- tai hallintoviranomaiset voivat määrätä välityspalvelujen tarjoajat toimimaan tiettyjä laittomia sisältöjä vastaan. Tällaiset määräykset, erityisesti silloin, kun niissä velvoitetaan palveluntarjoaja estämään laittoman sisällön ilmestyminen uudelleen, on annettava noudattaen unionin oikeutta ja erityisesti yleisten valvontavelvoitteiden asettamiskieltoa, sellaisena kuin Euroopan unionin tuomioistuin on näitä tulkinnut. Tämä ehdotus ja erityisesti sen 8 artikla eivät vaikuta tähän oikeuskäytäntöön. Tämän ehdotuksen on tarkoitus muodostaa asianmukainen perusta sellaisten vankkojen teknologioiden kehittämiselle, joilla estetään laittomien tietojen uudelleen ilmestyminen, ja siihen olisi liitettävä mahdollisimman tiukat suojatoimet, joilla vältetään laillisen sisällön virheellinen poistaminen. Tällaisia välineitä olisi kehitettävä kaikkien asianomaisten osapuolten välillä neuvoteltujen vapaaehtoisten sopimusten pohjalta, ja jäsenvaltioiden olisi edistettävä niitä. Näiden menettelyjen hyväksyminen ja käyttö on kaikkien välityspalvelujen tarjoamiseen osallistuvien edun mukaista. Vastuuta koskevat tämän asetuksen säännökset eivät saisi estää asianomaisia osapuolia kehittämästä ja panemasta tehokkaasti täytäntöön teknisiä suoja- ja tunnistusjärjestelmiä ja digitaalitekniikan mahdollistamaa automatisoitua tunnistamista asetuksen (EU) 2016/679 asettamissa rajoissa. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Asetusehdotuksella otetaan käyttöön horisontaalinen kehys, joka kattaa kaikki välityspalveluihin liittyvät sisältö-, tuote-, palvelu- ja toimintaluokat. Tällaisen sisällön, tuotteiden tai palvelujen laitonta luonnetta ei määritellä tässä asetuksessa, vaan se on seurausta unionin oikeudesta tai unionin oikeuden mukaisesta kansallisesta lainsäädännöstä.

Alakohtaiset välineet eivät kata kaikkia vaikutustenarvioinnissa esitettyjä sääntelyn puutteita: ne eivät sisällä kattavia sääntöjä laittomaan sisältöön liittyvistä menettelyllisistä velvoitteista, ja ne sisältävät ainoastaan perussäännöt, jotka koskevat palveluntarjoajien avoimuutta ja vastuuvelvollisuutta, sekä rajoitetut valvontamekanismit. Lisäksi alakohtaiset säädökset kattavat tilanteet, joissa tarvitaan mukautettuja lähestymistapoja. Ne ovat soveltamisaltaan rajallisia kahdesta näkökulmasta. Ensinnäkin alakohtaisilla toimilla puututaan pieneen joukkoon kysymyksiä (esim. tekijänoikeusloukkaukset, terroristinen sisältö, lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvä materiaali, laiton vihapuhe tai jotkin laittomat tuotteet). Toiseksi ne kattavat ainoastaan tällaisen sisällön levittämisen tietyntyyppisissä palveluissa (esim. tietyt verkkoalustat tekijänoikeusloukkausten osalta, vain videonjakoalustat sekä vain sikäli kuin kyseessä on audiovisuaalinen terroristinen sisältö tai vihapuhe). On kuitenkin tärkeää selventää ehdotetun uuden asetuksen ja alakohtaisten välineiden välistä suhdetta. Asetusehdotus täydentää voimassa olevaa alakohtaista lainsäädäntöä eikä vaikuta tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoamisen tiettyjä näkökohtia sääntelevän voimassa olevan, erityissäädöksenä (lex specialis) sovellettavan EU:n lainsäädännön soveltamiseen. Esimerkiksi videonjakoalustojen tarjoajista (audiovisuaalisista mediapalveluista) annetussa direktiivissä 2010/13/EU, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä (EU) 2018/1808, säädettyjä velvoitteita sovelletaan jatkossakin audiovisuaalisen sisällön ja audiovisuaalisen kaupallisen viestinnän osalta. Tätä asetusta sovelletaan kuitenkin kyseisiin palveluntarjoajiin siltä osin kuin audiovisuaalisista mediapalveluista annettu direktiivi tai muut unionin säädökset, kuten asetusehdotus verkossa tapahtuvan terroristisen sisällön levittämisen estämisestä, eivät sisällä niihin sovellettavia tarkempia säännöksiä. Oikeudenmukaisuuden ja avoimuuden edistämisestä verkossa toimivien välityspalvelujen yrityskäyttäjiä varten annetussa asetuksessa (EU) 2019/1150 perustettua kehystä sovelletaan erityissäädöksenä (lex specialis). Kyseisellä kehyksellä varmistetaan, että tällaisten palvelujen yrityskäyttäjille sekä verkossa toimivien hakukoneiden osalta yritysverkkosivustokäyttäjille turvataan asianmukainen avoimuus, oikeudenmukaisuus ja tehokkaat muutoksenhakumahdollisuudet. Lisäksi tässä ehdotuksessa esitetyt säännöt täydentävät kuluttajansuojasäännöstöä ja erityisesti neuvoston direktiivin 93/13/ETY ja direktiivien 98/6/EY, 2005/29/EY sekä 2011/83/EU muuttamisesta annettua direktiiviä (EU) 2019/2161. Niissä vahvistetaan erityiset säännöt tiettyjen tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoamien tiettyjen ominaisuuksien läpinäkyvyyden lisäämiseksi. Tämä ehdotus ei rajoita asetuksen (EU) 2016/679 (yleinen tietosuoja-asetus) eikä muiden henkilötietojen suojaa ja viestinnän yksityisyyttä koskevien unionin sääntöjen soveltamista. Esimerkiksi verkkoalustoilla tapahtuvaa mainontaa koskevilla toimenpiteillä täydennetään voimassa olevia sääntöjä, jotka koskevat suostumusta ja oikeutta vastustaa henkilötietojen käsittelyä, mutta ei muuteta niitä. Niissä asetetaan avoimuusvelvoitteita verkkoalustojen käyttäjiä kohtaan, jotka voivat näiden tietojen avulla myös käyttää oikeuksiaan rekisteröityinä. Niiden turvin viranomaiset ja hyväksytyt tutkijat voivat myös tutkia, miten mainoksia näytetään ja miten ne kohdennetaan. Tätä ehdotusta täydennetään Euroopan demokratiatoimintasuunnitelman (COM(2020) 790 final) mukaisilla muilla toimilla. Tavoitteena on parantaa kansalaisten vaikutusmahdollisuuksia ja rakentaa selviytymiskykyisempiä demokratioita kaikkialla unionissa. Käytännesääntöjä koskevia, tässä asetuksessa vahvistettuja sääntöjä voitaisiin käyttää perustana, ja niitä voitaisiin täydentää tarkistetuilla ja tiukennetuilla disinformaatiota koskevilla käytännesäännöillä, perustuen komission ohjeisiin. Ehdotus on myös täysin johdonmukainen niiden tasa-arvostrategioiden kanssa, jotka komissio on hyväksynyt tasa-arvon unionin puitteissa, ja tukee niitä. Ehdotus ei vaikuta komission aloitteeseen, jonka tavoitteena on parantaa digitaalisilla verkkoalustoilla työskentelevien henkilöiden työoloja. Asetusehdotus perustuu vuonna 2018 annettuun laittoman verkkosisällön torjumista koskevaan suositukseen. Siinä otetaan huomioon kokemukset, joita on saatu komission tukemista itsesääntelytoimista, kuten tuoteturvallisuussitoumuksesta, tuoteväärennösten torjuntaa koskevasta yhteisymmärryspöytäkirjasta, laittoman vihapuheen torjumista koskevista käytännesäännöistä ja terroristisen sisällön osalta EU:n internetfoorumista. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Ehdotuksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artikla, jossa määrätään toimenpiteistä sisämarkkinoiden toiminnan varmistamiseksi. Ehdotuksen ensisijaisena tavoitteena on varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta erityisesti rajatylittävien digitaalisten palvelujen (varsinkin välityspalvelujen) tarjoamisen osalta. Tämän tavoitteen mukaisesti ehdotuksella pyritään varmistamaan yhdenmukaiset edellytykset innovatiivisten rajatylittävien palvelujen kehittämiselle unionissa käsittelemällä ja ehkäisemällä tällaisen taloudellisen toiminnan esteitä, jotka johtuvat kansallisten lainsäädäntöjen erilaisista kehitystavoista, ottaen huomioon, että useat jäsenvaltiot ovat antaneet tai aikovat antaa lainsäädäntöä muun muassa laittoman verkkosisällön poistamisesta, huolellisuusvelvoitteesta, ilmoitus- ja toimintamenettelyistä sekä avoimuudesta. Samalla ehdotuksessa säädetään digitaalisten palvelujen asianmukaisesta valvonnasta ja viranomaisten välisestä yhteistyöstä unionin tasolla ja tuetaan siten luottamusta, innovointia ja kasvua sisämarkkinoilla. •Toissijaisuusperiaate Kun otetaan huomioon, että internet on luonteeltaan rajatylittävää, edellä mainitut kansallisen tason lainsäädäntötoimet haittaavat palvelujen tarjoamista ja vastaanottamista kaikkialla unionissa eikä niillä pystytä tehokkaasti varmistamaan unionin kansalaisten ja yritysten turvallisuutta ja yhdenmukaista oikeuksien suojelua verkossa. Unionissa kehitettävien innovatiivisten rajatylittävien digitaalisten palvelujen edellytysten yhdenmukaistaminen siten, että samalla säilytetään turvallinen verkkoympäristö, voidaan toteuttaa ainoastaan unionin tasolla. Unionin tason toimet tarjoavat ennakoitavuutta ja oikeusvarmuutta sekä vähentävät säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia koko unionissa. Samaan aikaan ehdotuksella edistetään kaikkien unionin kansalaisten yhdenvertaista suojelua varmistamalla, että välityspalvelujen tarjoajien toimet laitonta verkkosisältöä vastaan ovat yhtenäisiä palveluntarjoajan sijoittautumispaikasta riippumatta. Hyvin koordinoidulla, unionin tasolla vahvistettavalla valvontajärjestelmällä varmistetaan myös, että välityspalvelujen tarjoajiin sovelletaan yhtenäistä lähestymistapaa kaikissa jäsenvaltioissa. Jotta voidaan suojella tehokkaasti käyttäjiä verkossa ja välttää se, että unioniin sijoittautuneet digitaalisten palvelujen tarjoajat joutuvat epäedulliseen kilpailuasemaan, on tarpeen kattaa myös unionin ulkopuolelle sijoittautuneet asiaankuuluvat palveluntarjoajat, jotka toimivat sisämarkkinoilla. •Suhteellisuusperiaate Ehdotuksella pyritään edistämään välityspalvelujen tarjoajien vastuullista ja huolellista käyttäytymistä turvallisen verkkoympäristön varmistamiseksi, jotta unionin kansalaiset ja muut osapuolet voivat vapaasti käyttää perusoikeuksiaan, erityisesti sananvapautta ja tiedonvälityksen vapautta. Ehdotuksen keskeiset säännökset rajaavat asetuksen siihen, mikä on ehdottoman välttämätöntä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. Ehdotuksessa erityisesti asetetaan erityyppisille digitaalisten palvelujen tarjoajille eritasoisia huolellisuusvelvoitteita niiden palvelujen luonteen ja koon mukaan. Tarkoituksena on varmistaa, että niiden palveluja ei käytetä laittomaan toimintaan ja palveluntarjoajat toimivat vastuullisesti. Tällä lähestymistavalla puututaan tiettyihin havaittuihin ongelmiin vain siellä, missä ongelmia esiintyy, mutta se ei kuormita liikaa niitä palveluntarjoajia, joita nämä ongelmat eivät koske. Tietyt sisällölliset velvoitteet koskevat vain erittäin suuria verkkoalustoja, joilla on kattavuutensa ansiosta keskeinen ja järjestelmällinen rooli julkisen keskustelun ja taloudellisten liiketoimien helpottamisessa. Erittäin pienet palveluntarjoajat jäävät velvoitteiden ulkopuolelle kokonaan.

Kun on kyse unionin ulkopuolelle sijoittautuneista digitaalisen palvelun tarjoajista, jotka tarjoavat palveluja unionissa, asetuksessa edellytetään laillisen edustajan nimeämistä unioniin tehokkaan valvonnan ja tarvittaessa täytäntöönpanon varmistamiseksi. Ehdotus on oikeassa suhteessa velvoitteisiin, ja siinä otetaan huomioon digitaalisten palvelujen rajatylittävä luonne. Siinä otetaan käyttöön jäsenvaltioiden välinen yhteistyömekanismi, johon liittyy erittäin suurten verkkoalustojen tehostettu unionin tason valvonta. Ehdotuksella ei myöskään muuteta alakohtaisia säädöksiä eikä niissä vahvistettuja täytäntöönpano- ja hallintomekanismeja. Siinä säädetään kuitenkin horisontaalisesta kehyksestä sellaisia näkökohtia varten, jotka ulottuvat alakohtaisilla säädöksillä säänneltyjen palvelujen tiettyjen sisältöjen tai alaluokkien ulkopuolelle. Ehdotuksella luodaan selkeät puitteet, joita tukee jäsenvaltioiden välinen ja niiden kanssa tehtävä yhteistyö sekä itsesääntely. Ehdotuksen tarkoituksena onkin parantaa oikeusvarmuutta ja lisätä luottamusta sekä pysyä samalla merkityksellisenä ja tehokkaana pitkällä aikavälillä yhteistyökehyksen joustavuuden ansiosta. •Toimintatavan valinta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artiklassa annetaan lainsäätäjälle mahdollisuus antaa asetuksia ja direktiivejä. Komissio on päättänyt esittää asetusehdotuksen, jolla varmistetaan yhdenmukainen suojan taso koko unionissa, estetään eroavuudet, jotka haittaavat asianomaisten palvelujen vapaata tarjoamista sisämarkkinoilla, sekä varmistetaan yritysten ja kuluttajien oikeuksien yhdenmukainen suoja ja yhdenmukaiset velvollisuudet kaikkialla sisämarkkinoilla. Tämä on tarpeen oikeusvarmuuden ja läpinäkyvyyden turvaamiseksi sekä talouden toimijoille että kuluttajille. Asetusehdotuksella varmistetaan myös oikeuksien ja velvollisuuksien yhdenmukainen seuranta ja samanlaiset seuraamukset kaikissa jäsenvaltioissa sekä tehokas yhteistyö eri jäsenvaltioiden valvontaviranomaisten välillä ja unionin tasolla. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset Tämä ehdotus perustuu sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin arviointiin, joka toteutettiin samanaikaisesti yhtenä prosessina ehdotuksen ohessa esitettävän vaikutustenarvioinnin kanssa. Sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin erityistavoitteina oli varmistaa i) hyvin toimivat digitaalisten palvelujen sisämarkkinat, ii) laittoman verkkosisällön tehokas poistaminen perusoikeuksia täysin kunnioittaen sekä iii) riittävä tiedotus ja läpinäkyvyys kuluttajien kannalta. Sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin vaikuttavuuden osalta arviointi osoittaa, että vaikka sähköisestä kaupankäynnistä annettu direktiivi on tarjonnut merkittävän kannustimen digitaalisten palvelujen sisämarkkinoiden kasvulle ja mahdollistanut tällaisten palvelujen uusien tarjoajien markkinoille tulon ja toiminnan laajentamisen, alkuperäisiä tavoitteita ei ole täysin saavutettu. Erityisesti digitaalitalouden dynaaminen kasvu ja uudentyyppisten palveluntarjoajien ilmaantuminen tuovat mukanaan tiettyjä uusia haasteita, joita jäsenvaltiot käsittelevät eri tavoin, joten alkuperäisiä tavoitteita on selvennettävä. Lisäksi tämä kehitys hankaloittaa entisestään jo olemassa olevien tavoitteiden saavuttamista. Tästä on osoituksena myös lisääntynyt oikeudellinen hajanaisuus. Arviointi osoitti myös, että vaikka useat uudet sääntelyvälineet edistävät arvokkaalla tavalla joidenkin sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissä asetettujen politiikkatavoitteiden saavuttamista, ne tarjoavat vain alakohtaisia ratkaisuja joihinkin taustalla oleviin ongelmiin (esim. puuttumalla tietyntyyppisen laittoman toiminnan yleistymiseen). Näin ollen niissä ei käsitellä näitä kysymyksiä yhtenäisesti koko digitaalisen ekosysteemin kannalta, koska ne rajoittuvat tietyntyyppisiin palveluihin tai tietyntyyppiseen laittomaan sisältöön. Vaikka itsesääntelyaloitteet ovat yleisesti ottaen tuottaneet myönteisiä tuloksia, niitä ei voida panna oikeudellisesti täytäntöön eivätkä ne kata kaikkia digitaalitalouden osallistujia. Sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin tehokkuudesta voidaan todeta, että direktiivistä aiheutuu vain vähän lisäkustannuksia jäsenvaltioiden viranomaisille ja tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoajille. Arvioinnissa ei ole paljastunut erityisen suuria tai kohtuuttomia kustannuksia, eikä pk-yrityksiin kohdistuvien vaikutusten osalta ole noussut esille merkittäviä ongelmakysymyksiä. Suurin kysymys tässä suhteessa liittyy jäsenvaltioiden välisen yhteistyömekanismin epäselvyyteen, joka aiheuttaa rasitteita ja kaksinkertaisia kustannuksia huolimatta direktiivin vastakkaisesta tavoitteesta, erityisesti verkkoalustojen valvonnan osalta. Tämä on olennaisesti heikentänyt direktiivin tehokkuutta sisämarkkinoiden toiminnan ylläpitämisessä. Kun tarkastellaan kysymystä siitä, ovatko sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin tavoitteet edelleen tarkoituksenmukaisia, arviointi osoittaa, että mainitun direktiivin tavoitteet ovat edelleen ajankohtaisia, mutta samaan aikaan on olemassa useita uusia kehityssuuntia, jotka eivät näy riittävällä tavalla nykyisissä julkisen politiikan tavoitteissa. Ensinnäkin avoin julkinen kuuleminen, sidosryhmien asian osalta esittämät kommentit, Euroopan parlamentin mietinnöt ja neuvoston päätelmät vahvistavat, että sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin nykyiset periaatteet ja tavoitteet pätevät edelleen. Direktiivin voimaantulon jälkeen on kuitenkin tullut esille uusia informaation epäsymmetrioita ja riskejä, jotka liittyvät verkkoalustojen, varsinkin erittäin suurten verkkoalustojen, yleistymiseen ja digitalisaation laajuuteen. Tämä koskee esimerkiksi algoritmista päätöksentekoa (joka vaikuttaa siihen, miten tietovirrat välitetään verkossa) ja verkkomainontajärjestelmiä. Arviointi osoitti, että sähköistä kaupankäyntiä koskeva direktiivi on johdonmukainen sen antamisen jälkeen toteutettujen muiden EU:n toimien kanssa. Arvioinnissa ei myöskään havaittu sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin sisäistä epäjohdonmukaisuutta. Lisäksi ainakin osia sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin todellisista hyödyistä, joita arviointi toi esille, voitaisiin pitää EU:n tason lisäarvona. On todennäköistä, että jäsenvaltiot olisivat jatkaneet omien sääntelyjärjestelmiensä soveltamista ilman yhteisiä periaatteita ja että jotkin jäsenvaltiot eivät olisi edelleenkään ottaneet horisontaalisia sääntöjä käyttöön. Vankan näytön puuttuessa ei kuitenkaan ole mahdollista tehdä lopullisia päätelmiä tämän EU:n tason lisäarvon laajuudesta. •Sidosryhmien kuuleminen Komissio on viimeisten viiden vuoden aikana kuullut monia eri sidosryhmiä, muun muassa digitaalisten palvelujen tarjoajia, kuten verkkoalustoja ja muita välityspalvelujen tarjoajia, verkossa kauppaa käyviä yrityksiä, media-alan julkaisijoita, tuotemerkkien omistajia ja muita yrityksiä, työmarkkinaosapuolia, digitaalisten palvelujen käyttäjiä, kansalaisjärjestöjä, kansallisia viranomaisia, tiedeyhteisöä, tekniikan alan toimijoita, kansainvälisiä järjestöjä ja suurta yleisöä. Sidosryhmät ovat esittäneet useissa kohdennetuissa kuulemisissa viime vuosina kattavasti näkemyksiä digitaalisiin palveluihin ja verkkoalustoihin liittyvistä kysymyksistä. Digipalvelusäädöksestä järjestetty avoin julkinen kuuleminen oli käynnissä 14 viikon ajan 2. kesäkuuta ja 8. syyskuuta välisenä aikana. Siihen saatiin 2 863 vastausta ja noin 300 kannanottoa eri sidosryhmiltä. Suurin osa palautteesta saatiin kansalaisilta (66 % unionin kansalaisilta, 8 % muilta kuin EU:n kansalaisilta), yrityksiltä / elinkeinoelämän organisaatioilta (7,4 %), toimialajärjestöiltä (6 %) ja kansalaisjärjestöiltä (5,6 %). Seuraavaksi tulivat viranomaiset (2,2 %), korkeakoulut/tutkimuslaitokset (1,2 %), ammattiliitot (0,9 %) sekä kuluttaja- ja ympäristöjärjestöt (0,4 %). Sidosryhmät ovat yleisesti yhtä mieltä siitä, että tarvitaan toimia sekä verkkoturvallisuuden varmistamiseksi että digitaalisten palvelujen sisämarkkinoiden edistämiseksi.

Sidosryhmät ovat samaa mieltä siitä, että sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin pääperiaatteet ovat edelleen ajankohtaisia ja ne olisi säilytettävä, mukaan lukien digitaalisten palvelujen valvontaa koskeva sisämarkkinaperiaate, vastuujärjestelmä ja yleisten valvontavelvoitteiden asettamiskielto. Sidosryhmät ovat myös laajalti yhtä mieltä siitä, että kehystä on nykyisten haasteiden valossa parannettava asettamalla palveluntarjoajille selkeät, kaikkialla EU:ssa yhdenmukaistetut velvoitteet. Suurin osa kaikkien ryhmien vastaajista ilmoitti, että he ovat nähneet haitallista ja laitonta sisältöä sekä haitallisia ja laittomia tavaroita tai palveluja verkossa, ja toivat erityisesti esille covid-19-pandemian aikaiset hälyttävän korkeat määrät. Suuri osa niistä kuulemiseen vastanneista, jotka kertoivat ilmoittaneensa laittomasta sisällöstä tai laittomista tavaroista digitaalisen palvelun tarjoajille laittomalle sisällölle tai laittomille tavaroille altistumisen jälkeen, kertoi olevansa tyytymättömiä saamiinsa vastauksiin ja piti ilmoitusmekanismeja tehottomina. Lisäksi käyttäjät katsovat, että palveluntarjoajien toimintaperiaatteiden ja toteuttamien konkreettisten toimien välillä on ristiriita. Myös kuulemiseen vastanneiden palveluntarjoajien keskuudessa vallitsee laaja yksimielisyys siitä, että tarvitaan yksinkertaisia, standardoituja ja avoimia ilmoitus- ja toimintavelvoitteita, jotka on yhdenmukaistettu kaikkialla sisämarkkinoilla. Tätä pidetään olennaisen tärkeänä, jotta laittomaan sisältöön voidaan reagoida nopeasti ja jotta voidaan lisätä oikeudellista selkeyttä verkkoalustojen käyttäjille ja pienille verkkoalustoille, jotka pyrkivät laajentamaan toimintaansa sisämarkkinoilla. Vastaajat ovat yhtä mieltä myös muutoksenhakukeinojen tärkeydestä. Verkossa toimivien markkinapaikkojen osalta useat sidosryhmät korostivat, että tarvitaan kohdennetumpia toimenpiteitä, kuten myyjien tunnistamista. Vastaajat ovat myös yleisesti yhtä mieltä siitä, että näiden velvoitteiden alueelliseen soveltamisalaan olisi sisällytettävä kaikki toimijat, jotka tarjoavat tavaroita, tietoja tai palveluja unionissa, riippumatta niiden sijoittautumispaikasta. Suuri osa vastaajista korosti myös näiden kysymysten merkitystä erityisesti suurten verkkoalustojen osalta. Sidosryhmät ovat yleisesti yhtä mieltä siitä, että ”haitallista” sisältöä (joka ei ole tai ei ainakaan välttämättä ole laitonta) ei tulisi määritellä digipalvelusäädöksessä eikä siihen tulisi soveltaa poistamisvelvoitteita, koska kyseessä on arkaluonteinen ala, jolla on vakavia vaikutuksia sananvapauden suojeluun. Se, miten algoritmiset järjestelmät muokkaavat tietovirtoja verkossa, herättää kuitenkin huolta monien sidosryhmien parissa. Useat sidosryhmät, erityisesti kansalaisyhteiskunta ja tutkijat, huomauttivat, että tarvitaan algoritmisia vastuuvelvollisuus- ja avoimuustarkastuksia erityisesti sen suhteen, miten tietoja priorisoidaan ja kohdennetaan. Samoin verkkomainonnan osalta sidosryhmien näkemyksissä toistui laaja huoli käyttäjien vaikutusmahdollisuuksien puuttumisesta ja merkityksellisen valvonnan ja täytäntöönpanon puutteesta. Noudattamisen valvonnan osalta sidosryhmät ovat yleisesti yhtä mieltä siitä, että viranomaisten välistä yhteistyötä tulisi parantaa sekä valtioiden rajojen yli että kunkin jäsenvaltion sisällä. EU:n valvontaa pidetään ratkaisevan tärkeänä, ja suurin osa vastaajista näyttää kannattavan yhtenäistä valvontaelintä. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Ehdotuksen valmisteluvaiheet perustuvat useisiin tutkimuksiin ja asiantuntijalausuntoihin, muun muassa useisiin tilattuihin oikeudellisiin tutkimuksiin, joissa keskitytään sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin täytäntöönpanoon ja oikeudellisen hajanaisuuden tilaan, tutkimuksiin algoritmien avoimuudesta ja vastuuvelvollisuudesta sekä sisäisiin tutkimuksiin sisällön moderoinnin kustannuksista, välittäjien vastuujärjestelmistä ja Euroopan yhdentymisen toteutumattomuuden kustannuksista. Euroopan komission yhteinen tutkimuskeskus on tukenut ehdotuksen valmistelua. Kerätäkseen kansalaisten näkemyksiä ja mielipiteitä komissio teki vuonna 2018 edustavaan otokseen perustuvan Eurobarometri-tutkimuksen, johon osallistui yli 33 000 vastaajaa kaikista jäsenvaltioista. Oikeudellisessa analyysissa on käytetty apuna laajaa kokoelmaa oikeuskäytäntöä, erityisesti Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, useita sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin ja siihen liittyvien säädösten säännöksiä, kuten ”tietoyhteiskunnan palvelujen” käsitteen tulkintaa koskevia säännöksiä tai välityspalvelujen tarjoajien vastuuta koskevia säännöksiä. Komissio on myös kerännyt asiantuntemusta ja näkemyksiä kohdennetuilla kuulemisilla ja osallistamistoimilla. Tällaisia ovat olleet esimerkiksi työpajat, konferenssit, asiantuntijoiden ja tuomareiden haastattelut, sähköistä kaupankäyntiä käsittelevän asiantuntijaryhmän kuulemiset, lukuisat kahdenväliset tapaamiset sekä eri järjestöjen, toimialan edustajien, kansalaisyhteiskunnan ja tiedeyhteisön tapauskohtaisten kannanottojen ja tutkimusasiakirjojen analysointi. Analyysi perustuu myös kirjallisuuskatsauksiin, tutkimuksiin ja tutkimusasiakirjoihin, joita tutkijat toimittivat avoimessa julkisessa kuulemisessa, ja muihin riippumattomiin tutkimuksiin, mukaan lukien joukkoon Euroopan parlamentille tehtyjä tutkimuksia. •Vaikutustenarviointi Sääntelyntarkastelulautakunta antoi vaikutustenarvioinnista myönteisen lausunnon tietyin varauksin ja teki myös parannusehdotuksia. Vaikutustenarviointiraporttia tarkistettiin edelleen tältä pohjalta erityisesti selkeyttämällä digipalvelusäädöksen ja laajemman sääntelykehyksen välisiä yhteyksiä, esittämällä yksityiskohtaisempia kuvauksia toimintavaihtoehtoista ja analysoimalla yksityiskohtaisemmin tarkistetussa vaikutustenarviointiraportissa käsiteltyä tausta-aineistoa. Digitaalisten palvelujen merkitys taloudellemme ja yhteiskunnallemme mutta myös niiden tuomat riskit tulevat edelleen kasvamaan. Perusskenaariossa komissio jatkaa voimassa olevien sääntöjen noudattamisen valvontaa, myös alakohtaisten kysymysten osalta, ja tukee käytössä olevia itsesääntelytoimia. Koska uusia ongelmia ilmenee kuitenkin koko ajan, jäsenvaltiot jatkavat lainsäädännön antamista itsenäisesti. Oikeudellinen hajanaisuus ja siitä seuraavat epäyhtenäiset kansalliset toimenpiteet estävät torjumasta tehokkaasti laitonta toimintaa ja suojelemasta kansalaisten perusoikeuksia kaikkialla EU:ssa. Tämän lisäksi uusien, innovatiivisten palvelujen laajentuminen sisämarkkinoilla estyy, mikä vahvistaa niiden harvojen toimijoiden asemaa, joilla on varaa säännösten noudattamisesta aiheutuviin lisäkustannuksiin. Tämä jättää sääntöjen vahvistamisen ja noudattamisen valvonnan etupäässä hyvin suurille yksityisille yrityksille, ja verkkopalvelujen, niiden käyttäjien ja viranomaisten välinen tiedon epäsymmetria lisääntyy jatkuvasti. Perusskenaarion lisäksi arvioitiin kolmea keskeistä toimintavaihtoehtoa. Vaihtoehdossa 1 kodifioitaisiin vuonna 2018 annettu suositus: siinä asetettaisiin joukko menettelyllisiä velvoitteita verkkoalustoille, jotta ne voisivat puuttua käyttäjiensä harjoittamaan laittomaan toimintaan. Velvoitteisiin sisältyisi myös tarvittavat suojatoimet käyttäjien perusoikeuksien suojelemiseksi ja avoimuuden varmistamiseksi. Tässä vaihtoehdossa tehostettaisiin hallinnollisia yhteistyömenettelyjä niin, että viranomaisten apuna olisi rajatylittävien kysymysten ratkaisemiseksi digitaalinen tiedonvälitysjärjestelmä, mikä sujuvoittaisi tietovirtoja. Vaihtoehdossa 2 poistettaisiin vaihtoehtoon 1 sisältyvien toimenpiteiden lisäksi pidäkkeet palveluntarjoajien halukkuudelle ryhtyä vapaaehtoisiin toimenpiteisiin laittoman sisällön torjumiseksi sekä otettaisiin käyttöön toimenpiteitä, joilla lisätään suosittelujärjestelmien ja mainonnan läpinäkyvyyttä. Täytäntöönpano- ja yhteistyömekanismia tehostettaisiin nimittämällä keskuskoordinaattori kuhunkin jäsenvaltioon. Vaihtoehto 3 perustuu edellisissä vaihtoehdoissa esitettyihin toimenpiteisiin. Se sisältää kohdennettuja epäsymmetrisiä toimenpiteitä, joihin liittyy tiukemmat velvoitteet erittäin suurille verkkoalustoille, jotka ovat alttiita EU:n yhteiskuntaan ja talouteen kohdistuville suurimmille riskeille, sekä joitakin vähäisiä selvennyksiä välityspalvelujen tarjoajien vastuujärjestelmään ja EU:n hallintojärjestelmään. Samalla lujitettaisiin valvonta- ja täytäntöönpanovaltuuksia. Havaittujen taloudellisten ja sosiaalisten vaikutusten arviointi sekä vaihtoehdon 3 vaikuttavuuden, tehokkuuden, johdonmukaisuuden ja oikeasuhteisuuden vertailu osoittivat, että tämä vaihtoehto täyttäisi tehokkaimmin toimen tavoitteet luomalla oikeasuhteiset puitteet, joiden avulla pystytään mukautumaan dynaamisen digitaalisen maailman uusiin haasteisiin. Vaihtoehtoon 3 sisältyvät osatekijät saavat lisäksi laajaa kannatusta sidosryhmiltä, myös Euroopan parlamentilta ja jäsenvaltioilta. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto tukisi Euroopan unionissa toimivien välityspalvelujen tarjoajien pääsyä sisämarkkinoille ja niiden kykyä laajentaa toimintaansa, sillä se vähentäisi oikeudelliseen hajanaisuuteen liittyviä kustannuksia. Vaikka huolellisuusvelvoitteiden noudattamisesta odotetaan aiheutuvan kustannuksia, tämän arvioidaan kompensoituvan, kun nykyinen hajanaisuus vähenee yhdenmukaistamisen myötä. Tämän vaihtoehdon odotetaan vaikuttavan myönteisesti kilpailukykyyn, innovointiin sekä investointeihin digitaalisiin palveluihin, erityisesti Euroopan unionin startup- ja scaleup-yrityksiin, jotka tarjoavat alustatalouden liiketoimintamalleja, mutta vaihtelevassa määrin myös aloihin, joita digitaalinen kaupankäynti tukee ja vahvistaa. Parhaaksi arvioidulla vaihtoehdolla pyritään määrittelemään asianmukainen vastuunjako välityspalvelujen, niiden vastaanottajien ja viranomaisten välillä laittoman verkkosisällön torjunnassa. Tätä varten siinä otetaan käyttöön epäsymmetrinen lähestymistapa erittäin suurille verkkoalustoille asetettuihin huolellisuusvelvoitteisiin: kyse on valvotusta riskinhallintamallista, jossa täytäntöönpanon valvonnan hallintojärjestelmällä on tärkeä rooli. Epäsymmetriset velvoitteet koskevat vain erittäin suuria verkkoalustoja, joilla on nykyisten tietojen perusteella laajin kattavuus ja jotka ovat lisäksi suuria yrityksiä, joilla on huomattava liikevaihto. Vaikka kohdennetut toimenpiteet ovat rajoittavampia kuin muiden yritysten kohdalla, ne ovat näin ollen oikeassa suhteessa yritysten kykyyn noudattaa niitä. Viranomaisten kannalta ehdotetulla vaihtoehdolla vähennettäisiin kustannuksia, joita aiheutuu tehottomuudesta ja päällekkäisyyksistä viranomaisten nykyisessä yhteistyöjärjestelyssä. Vaikka jäsenvaltiot vastaisivat uuden tai jo perustetun toimivaltaisen viranomaisen nimeämisestä aiheutuvista kustannuksista, tehokkuushyötyjen odotetaan olevan kustannuksia suuremmat: yksittäisten viranomaisten kannalta tämä toteutuisi resurssien yhdistämisen ja parempien tietovirtojen kautta sekä sellaisten mutkattomien prosessien kautta, joiden turvin viranomaiset voivat olla vuorovaikutuksessa vastaavien viranomaisten kanssa kaikkialla sisämarkkinoilla ja vuorovaikutuksessa palveluntarjoajien kanssa.

•Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Tähän ehdotukseen liittyvässä vaikutustenarvioinnissa yksilöidään vain lisäarvo, joka saadaan unionin toimista, joilla puututaan erilaisten sääntely- ja valvontatapojen aiheuttamaan oikeudellisen hajanaisuuden riskiin (eli ottamatta huomioon, että digitaalisten palvelujen turvallisuus kasvaa ja luottamus niihin lisääntyy) rajatylittävän digitaalisen kaupan mahdollisen kasvun ollessa 1–1,8 prosenttia, mikä vastaa 8,6 miljardin euron ja jopa 15,5 miljardin euron liikevaihdon kasvua rajojen yli. Toimenpiteiden täytäntöönpanon tuoman lisäarvon kannalta aloitteella saadaan aikaan merkittäviä tehokkuusetuja jäsenvaltioiden välisessä yhteistyössä ja joidenkin tekniseen apuun EU:n tasolla liittyvien resurssien jakamisessa, kun kyseessä on sisällön moderointijärjestelmien arvioiminen ja tarkastaminen, suosittelujärjestelmät ja verkkomainonta erittäin suurilla verkkoalustoilla. Tämä puolestaan lisää täytäntöönpano- ja valvontatoimien tehokkuutta, kun taas nykyinen järjestelmä perustuu suurelta osin vain harvojen jäsenvaltioiden rajalliseen valvontakapasiteettiin. •Perusoikeudet Unionin kansalaiset ja muut henkilöt ovat yhä useammin alttiina verkossa esiintyville riskeille ja haitoille. Esimerkkeinä voidaan mainita laittoman sisällön ja toiminnan leviäminen, sananvapauden rajoittaminen ja muut yhteiskunnalliset haitat. Tässä säädösehdotuksessa kaavailluilla politiikkatoimilla parannetaan tilannetta huomattavasti tarjoamalla nykyaikainen, tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottava hallintokehys, jolla turvataan tehokkaasti kaikkien osapuolten ja ennen kaikkea unionin kansalaisten oikeudet ja oikeutetut edut. Ehdotuksella otetaan käyttöön tärkeitä suojatoimia, jotta kansalaiset voivat ilmaista vapaasti mielipiteensä, samalla kun parannetaan käyttäjien toimintakykyä verkkoympäristössä sekä muiden perusoikeuksien käyttöä, kuten oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, oikeutta syrjimättömyyteen, lapsen oikeuksia sekä henkilötietojen ja yksityisyyden suojaa verkossa. Asetusehdotuksella lievennetään sen riskiä, että puheenvuoroja estetään virheellisesti tai perusteettomasti, ja puututaan puheenvuoroja lamauttaviin vaikutuksiin, edistetään vapautta vastaanottaa tietoa ja ilmaista mielipiteensä sekä parannetaan käyttäjien muutoksenhakumahdollisuuksia. Tietyt ryhmät tai henkilöt voivat verkkopalveluja käyttäessään olla haavoittuvassa tai epäedullisessa asemassa sukupuolensa, rotunsa tai etnisen alkuperänsä, uskontonsa tai vakaumuksensa, vammaisuutensa, ikänsä tai sukupuolisen suuntautumisensa vuoksi. Rajoituksista ja poistamistoimenpiteistä voi aiheutua heille kohtuuttomia vaikutuksia, jos ilmoitusjärjestelmissä on käyttäjien ja kolmansien osapuolten niihin (tietoisesti tai tiedostamatta) sisällyttämiä mahdollisia ennakkoluuloja taikka jos rajoitukset ja poistamistoimenpiteet toistuvat verkkoalustojen käyttämissä automaattisissa sisällön moderointivälineissä. Ehdotuksella lievennetään erityisesti näihin ryhmiin tai henkilöihin kohdistuvia syrjinnän riskejä sekä edistetään lapsen oikeuksien ja ihmisarvon suojelua verkossa. Ehdotuksessa edellytetään ainoastaan laittoman sisällön poistamista, ja siinä säädetään pakollisista suojatoimista siltä varalta, että käyttäjien tiedot poistetaan. Tällaisia suojatoimia ovat esimerkiksi selityksen antaminen asiasta käyttäjälle, palveluntarjoajien tukemat valitusmekanismit sekä tuomioistuinten ulkopuolinen riidanratkaisumekanismi. Lisäksi ehdotuksella varmistetaan, että EU:n kansalaisia suojellaan myös silloin, kun heidän käyttämiään palveluja tarjoavat sisämarkkinoilla toimivat palveluntarjoajat, joilla ei ole kuitenkaan toimipaikkaa unionissa, sillä myös nämä palveluntarjoajat sisältyvät asetuksen soveltamisalaan. Kun kyse on palveluntarjoajien elinkeinovapaudesta, yrityksille aiheutuvat kustannukset kompensoituvat sen myötä, että hajanaisuus sisämarkkinoilla vähenee. Ehdotuksessa otetaan käyttöön suojatoimia, joilla kevennetään palveluntarjoajien taakkaa, esimerkiksi toimenpiteitä, joilla estetään toistuvia perusteettomia ilmoituksia, sekä viranomaisten suorittama luotettavien ilmoittajien ennakkotarkastus. Lisäksi tietyt velvoitteet on kohdennettu erittäin suurille verkkoalustoille, joilla esiintyy usein kaikkein vakavimpia riskejä ja joilla on valmiudet selvitä lisärasitteesta. Säädösehdotuksella säilytetään sähköistä kaupankäyntiä koskevassa direktiivissä asetettu yleisten valvontavelvoitteiden kielto, joka itsessään on ratkaisevan tärkeä perusoikeuksien oikeudenmukaisen tasapainon varmistamiseksi verkkoympäristössä. Uudessa asetuksessa kielletään yleisten valvontavelvoitteiden asettaminen, koska tällaiset valvontavelvoitteet voisivat kohtuuttomasti rajoittaa käyttäjien sananvapautta ja vapautta vastaanottaa tietoja sekä kohtuuttomasti rasittaa palveluntarjoajia ja siten haitata tarpeettomasti niiden elinkeinovapautta. Kielto rajoittaa myös kannustimia verkkovalvontaan ja vaikuttaa myönteisesti henkilötietojen ja yksityisyyden suojaan. Kaikki ehdotukseen sisältyvät toimenpiteet ovat täysin EU:n lainsäädännössä vahvistettujen henkilötietojen suojan sekä viestinnän ja yksityiselämän suojan korkean tason mukaisia ja linjassa niiden kanssa. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksen talousarviovaikutukset katetaan vuosien 2021–2027 monivuotiseen rahoituskehykseen sisältyvistä Digitaalinen Eurooppa -ohjelman ja sisämarkkinaohjelman määrärahoista, kuten tämän asetusehdotuksen liitteenä olevassa rahoitusselvityksessä esitetään. Nämä vaikutukset edellyttävät myös rahoitusnäkymien otsakkeen 7 rahoitussuunnitelman muuttamista. Tämän asetusehdotuksen liitteenä oleva rahoitusselvitys kattaa asetuksen talousarviovaikutukset. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Komissio laatii kattavan kehyksen tämän säädöksen tuotosten, tulosten ja vaikutusten jatkuvalle seurannalle säädöksen soveltamispäivästä alkaen. Säädöstä arvioidaan vahvistetun seurantaohjelman perusteella viiden vuoden kuluessa säädöksen voimaantulosta. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Luvussa I esitetään yleiset säännökset, mukaan lukien asetuksen kohde ja soveltamisala (1 artikla) sekä asetuksessa käytettyjen keskeisten käsitteiden määritelmät (2 artikla). Luvussa II on säännöksiä välityspalvelujen tarjoajien vastuusta vapauttamisesta. Tarkemmin sanottuna se sisältää edellytykset, joiden täyttyessä pelkän siirtotoiminnan (3 artikla), välimuistiin tallentamisen (4 artikla) ja säilytyspalvelujen (5 artikla) tarjoajat vapautetaan vastuusta siirtämiensä ja tallentamiensa kolmannen osapuolen tietojen osalta. Siinä säädetään myös, ettei vastuuvapautuksia pidä jättää soveltamatta, jos välityspalvelujen tarjoajat suorittavat vapaaehtoisia oma-aloitteisia tutkimuksia tai noudattavat lakia (6 artikla), ja siinä kielletään kyseisten palveluntarjoajien yleiset seuranta- tai tiedonhankintavelvoitteet (7 artikla). Lisäksi siinä asetetaan välityspalvelujen tarjoajille velvoite, joka koskee kansallisten oikeus- tai hallintoviranomaisten määräyksiä puuttua laittomaan sisältöön (8 artikla) ja antaa tietoja (9 artikla). Luvussa III vahvistetaan avoimen ja turvallisen verkkoympäristön huolellisuusvelvoitteet. Se sisältää viisi jaksoa. Jaksossa 1 vahvistetaan kaikkiin välityspalvelujen tarjoajiin sovellettavat säännökset. Niitä ovat erityisesti seuraavat: velvollisuus perustaa keskitetty yhteyspiste helpottamaan suoraa yhteydenpitoa jäsenvaltioiden viranomaisten, komission ja lautakunnan kanssa (10 artikla); velvollisuus nimetä laillinen edustaja unioniin, jos palveluntarjoajalla ei ole toimipaikkaa missään jäsenvaltiossa mutta se tarjoaa palvelujaan unionissa (11 artikla); velvollisuus esittää ehdoissa mahdolliset rajoitukset, joita ne voivat asettaa palvelujensa käytölle, ja velvollisuus toimia vastuullisesti kyseisten rajoitusten soveltamisessa ja noudattamisen valvonnassa (12 artikla); ja avoimuusraportointivelvollisuudet, jotka liittyvät laittomaksi tai palveluntarjoajien ehtojen vastaiseksi katsottujen tietojen poistamiseen ja pääsyn estämiseen tietoihin (13 artikla).

Jaksossa 2 säädetään säilytyspalvelujen tarjoajiin sovellettavista velvollisuuksista, joita sovelletaan 1 jaksossa säädettyjen velvoitteiden lisäksi. Kyseisessä jaksossa velvoitetaan kyseiset palveluntarjoajat ottamaan käyttöön mekanismeja, joiden avulla kolmannet osapuolet voivat ilmoittaa väitetystä laittomasta sisällöstä (14 artikla). Lisäksi asetetaan velvollisuus esittää palvelun vastaanottajalle perustelut siinä tapauksessa, että palveluntarjoaja päättää poistaa palvelun vastaanottajan toimittamat tietyt tiedot tai estää pääsyn niihin (15 artikla). Jaksossa 3 vahvistetaan kaikkiin verkkoalustoihin sovellettavat velvoitteet, joita sovelletaan 1 ja 2 jaksossa säädettyjen velvoitteiden lisäksi. Kyseisessä jaksossa tarkennetaan, ettei jaksoa sovelleta verkkoalustoihin, jotka ovat suosituksen 2003/361/EY liitteessä tarkoitettuja mikroyrityksiä tai pieniä yrityksiä (16 artikla). Jaksossa säädetään, että verkkoalustojen on tarjottava sisäinen valitustenkäsittelyjärjestelmä, jos tehdyt päätökset koskevat väitettyä laitonta sisältöä tai tietoa, joka ei ole yhteensopivaa palvelun ehtojen kanssa (17 artikla). Lisäksi siinä velvoitetaan verkkoalustat tekemään yhteistyötä todistuksella hyväksyttyjen tuomioistuinten ulkopuolisten riitojenratkaisuelinten kanssa mahdollisten riitojen ratkaisemiseksi palvelujensa käyttäjien kanssa (18 artikla). Siinä myös velvoitetaan verkkoalustat varmistamaan, että ilmoituksia käsitellään ensisijaisina, jos ilmoittajalle on myönnetty luotettavan ilmoittajan asema (19 artikla), sekä vahvistetaan toimenpiteet, joita verkkoalustojen on toteutettava väärinkäytösten estämiseksi (20 artikla). Lisäksi kyseisessä jaksossa säädetään, että verkkoalustojen on ilmoitettava toimivaltaisille lainvalvontaviranomaisille tietoonsa tulleista tiedoista, jotka antavat aihetta epäillä vakavia rikoksia, jotka aiheuttavat uhan ihmisten elämälle tai turvallisuudelle (21 artikla). Jaksossa myös velvoitetaan verkkoalustat vastaanottamaan, tallentamaan ja kohtuullisin toimin arvioimaan palvelujaan käyttävien elinkeinonharjoittajien luotettavuutta ja julkaisemaan niitä koskevat tietyt tiedot, jos verkkoalustat antavat kuluttajille mahdollisuuden tehdä etäsopimuksia kyseisten elinkeinonharjoittajien kanssa (22 artikla). Näiden verkkoalustojen on myös organisoitava rajapintansa siten, että elinkeinonharjoittajat voivat noudattaa unionin kuluttaja- ja tuoteturvallisuuslainsäädäntöä (22 a artikla). Verkkoalustojen on julkaistava raportit toimistaan, jotka liittyvät laittomaksi tai verkkoalustan ehtojen vastaiseksi katsottujen tietojen poistamiseen ja pääsyn estämiseen tietoihin (23 artikla). Jakso sisältää myös verkkoalustoihin sovellettavia verkkomainonnan läpinäkyvyysvelvoitteita (24 artikla). Jaksossa 4 säädetään 1–3 jaksossa säädettyjen velvoitteiden lisäksi erittäin suuria verkkoalustoja (sellaisina kuin ne määritellään 25 artiklassa) koskevista velvollisuuksista järjestelmäriskien hallitsemiseksi. Erittäin suurten verkkoalustojen on tehtävä riskinarviointeja palvelujensa toiminnan ja käytön aiheuttamista tai niihin liittyvistä järjestelmäriskeistä (26 artikla) sekä toteutettava kohtuulliset ja tehokkaat toimenpiteet näiden riskien lieventämiseksi (27 artikla). Niille on tehtävä ulkoisia ja riippumattomia tarkastuksia (28 artikla). Jakso sisältää myös erityisen velvoitteen tapauksissa, joissa erittäin suuret verkkoalustat käyttävät suosittelujärjestelmiä (29 artikla) tai näyttävät verkkorajapinnallaan verkkomainontaa (30 artikla). Lisäksi jaksossa säädetään edellytyksistä, joiden täyttyessä erittäin suuret verkkoalustat tarjoavat pääsyn tietoihin sijoittautumispaikan digitaalisten palvelujen koordinaattorille taikka komissiolle ja hyväksytyille tutkijoille (31 artikla), velvollisuudesta nimittää yksi tai useampi säännösten noudattamista valvova toimihenkilö asetuksessa säädettyjen velvoitteiden noudattamisen varmistamiseksi (32 artikla) ja avoimuutta koskevista erityisistä lisäraportointivelvollisuuksista (33 artikla). Jakso 5 sisältää monialaisia säännöksiä huolellisuusvelvoitteista eli prosesseista, joiden osalta komissio tukee ja edistää yhdenmukaistettujen eurooppalaisten standardien kehittämistä ja täytäntöönpanoa (34 artikla). Se sisältää myös käytännesääntöjen laatimista koskevat puitteet (35 artikla) sekä puitteet verkkomainonnan erityisten käytännesääntöjen laatimiseksi (36 artikla). Lisäksi siinä säädetään kriisisäännöstöistä, jotta voidaan puuttua yleiseen turvallisuuteen tai kansanterveyteen vaikuttaviin poikkeuksellisiin olosuhteisiin (37 artikla). Luku IV sisältää tämän asetuksen täytäntöönpanoa ja täytäntöönpanon valvontaa koskevat säännökset. Jaksossa 1 vahvistetaan säännökset, jotka koskevat kansallisia toimivaltaisia viranomaisia, myös digitaalisten palvelujen koordinaattoreita, jotka ovat ensisijaisia kansallisia viranomaisia, jotka jäsenvaltiot ovat nimenneet tämän asetuksen yhdenmukaista soveltamista varten (38 artikla). Digitaalisten palvelujen koordinaattorit, kuten muut nimetyt toimivaltaiset viranomaiset, ovat riippumattomia ja suorittavat tehtävänsä puolueettomasti, läpinäkyvästi ja oikea-aikaisesti (39 artikla). Jäsenvaltiolla, jossa palveluntarjoajan päätoimipaikka sijaitsee, on lainkäyttövalta valvoa tämän asetuksen täytäntöönpanoa (40 artikla). Digitaalisten palvelujen koordinaattoreille annetaan tiettyjä valtuuksia (41 artikla). Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan, jos välityspalvelujen tarjoajat rikkovat tämän asetuksen mukaisia velvoitteitaan (42 artikla). Digitaalisten palvelujen koordinaattoreille voi tehdä valituksia välityspalvelujen tarjoajia vastaan tässä asetuksessa säädettyjen velvoitteiden rikkomisesta (43 artikla). Digitaalisten palvelujen koordinaattorien on julkaistava vuosikertomukset toiminnastaan (44 artikla) ja tehtävä yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden digitaalisten palvelujen koordinaattorien kanssa (45 artikla). Digitaalisten palvelujen koordinaattorit voivat myös osallistua yhteisiin tutkimuksiin asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa kysymyksissä (46 artikla). Jaksossa 2 vahvistetaan säännökset, jotka koskevat Euroopan digitaalisten palvelujen lautakuntaa, joka on digitaalisten palvelujen koordinaattorien riippumaton neuvoa-antava ryhmä (47 artikla). Siinä vahvistetaan myös kyseisen lautakunnan rakenne (48 artikla) ja tehtävät (49 artikla). Jakso 3 koskee erittäin suurten verkkoalustojen valvontaa, tutkintaa, lainvalvontaa ja seurantaa. Siinä säädetään tehostetusta valvonnasta tapauksissa, joissa tällaiset verkkoalustat rikkovat III luvun 4 jakson säännöksiä (50 artikla). Siinä säädetään myös komission mahdollisuudesta puuttua erittäin suurten verkkoalustojen toimintaan, jos rikkominen jatkuu (51 artikla). Näissä tapauksissa komissio voi tehdä tutkimuksia, muun muassa esittämällä tietopyyntöjä (52 artikla) ja tekemällä haastatteluja (53 artikla) ja tarkastuksia paikalla (54 artikla), hyväksyä välitoimenpiteitä (55 artikla) ja määrätä velvoittavista sitoumuksista erittäin suurille verkkoalustoille (56 artikla) sekä valvoa, että tällaiset verkkoalustat noudattavat asetusta (57 artikla). Sääntöjenvastaisuuksien tapauksissa komissio voi antaa päätöksiä noudattamatta jättämisestä (58 artikla) sekä määrätä sakkoja (59 artikla) ja uhkasakkoja (60 artikla), jos erittäin suuret verkkoalustat rikkovat asetusta tai antavat virheellisiä, puutteellisia tai harhaanjohtavia tietoja tutkinnan yhteydessä. Asetuksessa säädetään myös vanhentumisajoista seuraamusten määräämiselle (61 artikla) ja niiden täytäntöönpanolle (62 artikla). Lopuksi asetuksessa vahvistetaan menettelylliset takeet menettelyissä komission kanssa, erityisesti oikeus tulla kuulluksi ja oikeus tutustua asiakirjoihin (63 artikla), ja säädetään päätösten julkaisemisesta (64 artikla). Jaksossa säädetään myös komission yhteistyöstä kansallisten tuomioistuinten kanssa (65 artikla) sekä menettelyn käytännön järjestelyjä koskevien täytäntöönpanosäädösten hyväksymisestä (66 artikla). Jakso 4 sisältää täytäntöönpanoa koskevat yhteiset säännökset. Siinä vahvistetaan ensin säännöt, jotka koskevat digitaalisten palvelujen koordinaattorien, komission ja lautakunnan välistä viestintää tukevaa tietojenvaihtojärjestelmää (67 artikla). Siihen sisältyy myös välityspalvelujen vastaanottajien oikeus valtuuttaa elin, organisaatio ja yhdistys käyttämään oikeuksiaan puolestaan (68 artikla). Jakso 5 koskee delegoitujen säädösten ja täytäntöönpanosäädösten hyväksymistä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 ja 291 artiklan mukaisesti (69 ja 70 artikla). Lopuksi luku V sisältää tämän asetuksen loppusäännökset, jotka koskevat sähköistä kaupankäyntiä koskevan direktiivin 12–15 artiklan kumoamista, sillä asianomaiset artiklat sisällytetään tähän asetukseen (71 artikla), direktiivin 2020/XX/EU muuttamista (72 artikla), asetuksen arviointia (73 artikla) sekä asetuksen voimaantuloa ja soveltamista (74 artikla). 2020/0361 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS digitaalisten palvelujen sisämarkkinoista (digipalvelusäädös) ja direktiivin 2000/31/EY muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, ottavat huomioon Euroopan tietosuojavaltuutetun lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Tietoyhteiskunnan palveluista ja erityisesti välityspalveluista on tullut tärkeä osa unionin taloutta ja unionin kansalaisten jokapäiväistä elämää. Kaksikymmentä vuotta sen jälkeen, kun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/31/EY hyväksyttiin tällaisiin palveluihin sovellettava nykyinen oikeudellinen kehys, uudet ja innovatiiviset liiketoimintamallit ja palvelut, kuten verkkoyhteisöt ja verkossa toimivat markkinapaikat, ovat antaneet yrityskäyttäjille ja kuluttajille mahdollisuuden levittää ja saada tietoa sekä ryhtyä liiketoimiin uusilla tavoilla. Suurin osa unionin kansalaisista käyttää nykyään näitä palveluja päivittäin. Digitalisaatio ja näiden palvelujen lisääntynyt käyttö ovat kuitenkin myös aiheuttaneet uusia riskejä ja haasteita niin yksittäisille käyttäjille kuin koko yhteiskunnalle. (2)Jäsenvaltiot antavat enenevässä määrin tai harkitsevat antavansa kansallista lainsäädäntöä tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvista kysymyksistä ja asettavat erityisesti välityspalvelujen tarjoajille huolellisuusvaatimuksia. Nämä toisistaan poikkeavat kansalliset lait vaikuttavat sisämarkkinoihin kielteisesti ottaen huomioon näiden palvelujen tarjoamiseen yleisesti käytetyn internetin luontainen rajatylittävä luonne. Perussopimuksen 26 artiklan mukaan sisämarkkinat käsittävät alueen, jolla ei ole sisäisiä rajoja ja jolla turvataan tavaroiden ja palvelujen vapaa liikkuvuus sekä sijoittautumisvapaus. Olisi yhdenmukaistettava ehdot, jotka koskevat välityspalvelujen tarjoamista kaikkialla sisämarkkinoilla, jotta yritykset pääsisivät uusille markkinoille ja voisivat hyödyntää sisämarkkinoiden etuja ja jotta kuluttajien ja muiden palvelujen vastaanottajien valinnanmahdollisuudet lisääntyisivät. (3)Välityspalvelujen tarjoajien vastuullinen ja huolellinen käyttäytyminen on olennaisen tärkeää, jotta verkkoympäristöstä muodostuu turvallinen, ennakoitava ja luotettava ja jotta unionin kansalaiset ja muut henkilöt voivat käyttää Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, jäljempänä ’perusoikeuskirja’, taattuja perusoikeuksiaan, erityisesti sananvapautta ja tiedonvälityksen vapautta, elinkeinovapautta ja oikeutta syrjimättömyyteen. (4)Sisämarkkinoiden toiminnan turvaamiseksi ja parantamiseksi unionin tasolla olisi sen vuoksi vahvistettava kohdennetut yhdenmukaiset, tehokkaat ja oikeasuhteiset velvoittavat säännöt. Tällä asetuksella luodaan edellytykset innovatiivisten digitaalisten palvelujen syntymiselle ja laajemmalle käytölle sisämarkkinoilla. Välityspalvelujen tarjoajille asetettavia vaatimuksia koskevia kansallisia sääntelytoimenpiteitä on tarpeen lähentää unionin tasolla, jotta voidaan välttää ja lopettaa sisämarkkinoiden pirstoutuminen sekä turvata oikeusvarmuus, ja vähentää siten käyttäjien kokemaa epävarmuutta ja edistää yhteentoimivuutta. Tarkoituksena on, että innovointia ei jarruteta vaan sen sijaan edistetään, kun turvaudutaan vaatimuksiin, jotka ovat teknologianeutraaleja. (5)Tätä asetusta olisi sovellettava tiettyjen tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoajiin, sellaisina kuin palvelut määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä (EU) 2015/1535, eli kaikkiin etäpalveluina sähköisessä muodossa ja vastaanottajan henkilökohtaisesta pyynnöstä toimitettaviin palveluihin, joista tavallisesti maksetaan korvaus. Tätä asetusta olisi erityisesti sovellettava välityspalvelujen tarjoajiin ja varsinkin välityspalveluihin, jotka koostuvat palveluista ”pelkkä siirtotoiminta”, ”välimuistiin tallentaminen” ja ”säilytys”, koska näiden palvelujen käytön eksponentiaalinen kasvu, pääasiassa kaikenlaisiin laillisiin ja yhteiskunnallisesti hyödyllisiin tarkoituksiin, on myös lisännyt niiden merkitystä laittoman tai muuten haitallisen tiedon ja toiminnan välittämisessä ja levittämisessä. (6)Tietyt välityspalvelujen tarjoajat toimivat käytännössä välittäjinä palveluissa, joita on mahdollista tarjota myös sähköisesti, kuten tietotekniikan etäpalvelut sekä kuljetus-, majoitus- tai jakelupalvelut. Tätä asetusta olisi sovellettava ainoastaan välityspalveluihin, eikä se saisi vaikuttaa unionin tai kansallisessa lainsäädännössä vahvistettuihin vaatimuksiin, jotka koskevat välityspalvelujen kautta välitettyjä tuotteita tai palveluja, myös tilanteissa, joissa välityspalvelu on erottamaton osa toista palvelua, joka ei ole Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä määritelty välityspalvelu. (7)Jotta voidaan varmistaa tässä asetuksessa vahvistettujen sääntöjen tehokkuus ja tasapuoliset toimintaedellytykset sisämarkkinoilla, kyseisiä sääntöjä olisi sovellettava välityspalvelujen tarjoajiin riippumatta niiden sijoittautumis- tai kotipaikasta, jos ne tarjoavat palveluja unionissa, mistä on osoituksena olennainen yhteys unioniin. (8)Tällaisen olennaisen yhteyden unioniin olisi katsottava olevan olemassa, jos palveluntarjoaja on sijoittautunut unioniin, tai jos näin ei ole, olennaisen yhteyden olemassaolo voidaan määrittää sen perusteella, että yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa on huomattava määrä palvelun käyttäjiä, tai sen perusteella, että toimintoja on kohdennettu yhteen tai useampaan jäsenvaltioon. Toimintojen kohdentaminen yhteen tai useampaan jäsenvaltioon voidaan määrittää kaikkien asiaankuuluvien olosuhteiden perusteella, mukaan lukien kyseisessä (kyseisissä) jäsenvaltio(i)ssa yleensä käytetyn kielen tai valuutan käytön kaltaisten tekijöiden perusteella, taikka jos tavaroiden tai palvelujen tilaamiseen on olemassa mahdollisuus tai jos käytetään kansallista aluetunnusta. Toimintojen kohdentaminen tiettyyn jäsenvaltioon voidaan päätellä myös siitä, että kansallisessa sovelluskaupassa on saatavilla asiaankuuluva sovellus, tai siitä, että palveluntarjoaja on mainostanut palvelujaan paikallisesti tai kyseisen jäsenvaltion kielellä taikka siitä, miten asiakassuhteita hoidetaan, esimerkiksi asiakaspalvelun tarjoamisesta kyseisessä jäsenvaltiossa yleensä käytetyllä kielellä. Olennaisen yhteyden voidaan olettaa olevan olemassa myös silloin, kun palveluntarjoaja suuntaa toimintaansa yhteen tai useampaan jäsenvaltioon Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 1215/2012 17 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Toisaalta pelkästään sen seikan, että internetsivusto on teknisesti saavutettavissa unionista käsin, ei voida yksinomaan tällä perusteella katsoa muodostavan olennaista yhteyttä unioniin. (9)Tällä asetuksella olisi täydennettävä sääntöjä, jotka johtuvat muista unionin oikeuden säädöksistä, joilla säännellään välityspalvelujen tarjoamisen tiettyjä näkökohtia, erityisesti direktiivistä 2000/31/EY, lukuun ottamatta tällä asetuksella tehtyjä muutoksia, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivistä 2010/13/EU, sellaisena kuin se on muutettuna, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EU) …/.. (asetusehdotus verkossa tapahtuvan terroristisen sisällön levittämisen estämisestä), mutta sillä ei kuitenkaan tulisi vaikuttaa kyseisten sääntöjen soveltamiseen. Sen vuoksi tässä asetuksessa ei puututa kyseisiin muihin säädöksiin, joita on pidettävä erityissäännöksinä (lex specialis) suhteessa tässä asetuksessa vahvistettuun yleisesti sovellettavaan kehykseen. Tämän asetuksen sääntöjä sovelletaan kuitenkin kysymyksiin, joita kyseisissä muissa säädöksissä ei käsitellä lainkaan tai kaikilta osin, sekä kysymyksiin, joiden osalta kyseisissä muissa säädöksissä jätetään jäsenvaltioille mahdollisuus toteuttaa tiettyjä toimenpiteitä kansallisella tasolla. (10)Selkeyden vuoksi olisi myös tarkennettava, että tämä asetus ei rajoita Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2019/1148, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2019/1150,, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/58/EY, tilapäisestä poikkeamisesta direktiivin 2002/58/EY tietyistä säännöksistä annetun asetuksen […/…], kuluttajasuojaa koskevan unionin lainsäädännön, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/29/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2011/83/EU ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 93/13/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2019/2161, sekä henkilötietojen suojelusta annetun unionin oikeuden, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679, säännösten soveltamista. Yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä säännellään yksinomaan asiaa koskevan unionin oikeuden säännöillä, erityisesti asetuksella (EU) 2016/679 ja direktiivillä 2002/58/EY. Tämä asetus ei myöskään rajoita työoloja koskevan unionin oikeuden sääntöjen soveltamista. (11)Olisi selvennettävä, että tämä asetus ei vaikuta tekijänoikeutta ja lähioikeuksia koskeviin unionin oikeuden sääntöihin. Niissä vahvistetaan erityiset säännöt ja menettelyt, joihin ei tulisi kohdistua vaikutuksia. (12)Jotta voidaan varmistaa verkkoympäristön turvallisuus, ennakoitavuus ja luotettavuus, tässä asetuksessa ”laittoman sisällön” käsite olisi määriteltävä laajasti. Käsite kattaa myös tiedon, joka liittyy laittomaan sisältöön ja laittomiin tuotteisiin, palveluihin ja toimintaan. Tämä käsite olisi erityisesti ymmärrettävä siten, että sillä tarkoitetaan muodosta riippumatta tietoja, jotka ovat sovellettavan lainsäädännön mukaan joko itsessään laittomia, kuten laiton vihapuhe tai terroristinen sisältö ja laiton syrjivä sisältö, tai jotka liittyvät laittomaan toimintaan, kuten lasten seksuaalista hyväksikäyttöä esittävien kuvien jakaminen, yksityisten kuvien lainvastainen, ilman lupaa tapahtuva jakaminen, verkkoahdistelu, vaatimustenvastaisten tai väärennettyjen tuotteiden myynti, tekijänoikeudella suojatun aineiston luvaton käyttö taikka toiminta, johon liittyy kuluttajansuojalainsäädännön rikkomista. Tältä osin sillä ei ole merkitystä, johtuuko tietojen tai toiminnan lainvastaisuus unionin oikeudesta vai unionin oikeuden mukaisesta kansallisesta oikeudesta, ja mikä on kyseisen oikeuden täsmällinen luonne tai kohde. (13)Kun otetaan huomioon kyseisten palvelujen erityispiirteet ja vastaava tarve asettaa niiden tarjoajille tiettyjä erityisvelvoitteita, on tarpeen erottaa tässä asetuksessa määritellyssä säilytyspalvelujen tarjoajien laajemmassa luokassa verkkoalustojen alaluokka. Verkkoalustat, kuten sosiaaliset verkostot tai verkossa toimivat markkinapaikat, olisi määriteltävä säilytyspalvelujen tarjoajiksi, jotka säilyttävät palvelun vastaanottajien toimittamat tiedot niiden pyynnöstä ja lisäksi levittävät näitä tietoja yleisölle, tälläkin kertaa niiden pyynnöstä. Jotta vältettäisiin liian laajojen velvoitteiden asettaminen, säilytyspalvelujen tarjoajia ei kuitenkaan tulisi katsoa verkkoalustoiksi, jos levittäminen yleisölle on jonkin muun palvelun vain vähäinen ja puhtaasti täydentävä tekijä, asianomaista ominaisuutta ei objektiivisista teknisistä syistä voida käyttää ilman kyseistä toista pääasiallista palvelua, eikä asianomaisen ominaisuuden sisällyttäminen toiseen palveluun ole keino kiertää verkkoalustoihin sovellettavia tämän asetuksen sääntöjä. Esimerkiksi verkkosanomalehden kommenttiosio voisi olla tällainen ominaisuus, jos on selvää, että osio on liitännäinen pääpalveluun nähden, jota uutisten julkaiseminen kustantajan toimituksellisella vastuulla edustaa. (14)Tässä asetuksessa käytetyn ”levittäminen yleisölle” -käsitteen olisi sisällettävä tiedon saattaminen mahdollisesti rajattoman ihmismäärän saataville eli tiedon saattaminen helposti käyttäjien saataville yleisesti siten, ettei tiedot toimittavalta palvelun vastaanottajalta edellytetä mitään toimenpiteitä, riippumatta siitä, tutustuvatko nämä henkilöt tosiasiassa kyseiseen tietoon. Pelkkää mahdollisuutta luoda tietyn palvelun käyttäjäryhmiä ei tulisi itsessään ymmärtää siten, että tällä tavoin levitettyjä tietoja ei levitetä yleisölle. Käsitteen ulkopuolelle olisi kuitenkin jätettävä tietojen levittäminen suljetuissa ryhmissä, joissa on rajallinen määrä ennalta määritettyjä henkilöitä. Henkilöiden väliset viestintäpalvelut, sellaisina kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä (EU) 2018/1972, kuten sähköpostit tai yksityisviestipalvelut, eivät kuulu tämän asetuksen soveltamisalaan. Tiedot olisi katsottava levitetyiksi yleisölle tässä asetuksessa tarkoitetulla tavalla ainoastaan, jos se tapahtuu tiedot toimittaneen palvelun vastaanottajan suorasta pyynnöstä. (15)Jos jotkin palveluntarjoajan tarjoamista palveluista kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan ja toiset eivät tai jos palveluntarjoajan tarjoamat palvelut kuuluvat tämän asetuksen eri jaksojen soveltamisalaan, tämän asetuksen asiaa koskevia säännöksiä olisi sovellettava ainoastaan niihin palveluihin, jotka kuuluvat asetuksen tai kyseisten jaksojen soveltamisalaan.

(16)Direktiivissä 2000/31/EY säädetyn, välityspalvelujen tarjoajien ehdollista vapauttamista vastuuvelvollisuudesta koskevan horisontaalisen kehyksen tarjoama oikeusvarmuus on mahdollistanut monien uusien palvelujen syntymisen ja tulon laajempaan käyttöön sisämarkkinoilla. Kyseinen kehys olisi sen vuoksi säilytettävä. Ottaen huomioon erot asiaa koskevien sääntöjen saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja soveltamisessa kansallisella tasolla kyseinen kehys olisi kuitenkin selkeyden ja johdonmukaisuuden vuoksi sisällytettävä tähän asetukseen. Tiettyjä kyseisen kehyksen osatekijöitä on lisäksi tarpeen selventää ottaen huomioon Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö. (17)Tämän asetuksen II luvun asiaa koskevissa säännöissä olisi vahvistettava ainoastaan se, milloin välityspalvelujen tarjoajaa ei voida pitää vastuullisena palvelun vastaanottajien tarjoamasta laittomasta sisällöstä. Näiden sääntöjen ei tulisi katsoa muodostavan myönteistä perustaa sen määrittämiseksi, milloin palveluntarjoajan voidaan katsoa olevan vastuussa; vastuu on määritettävä unionin tai kansallisen lainsäädännön sovellettavien sääntöjen perusteella. Lisäksi tässä asetuksessa säädettyjä vastuuvapautuksia olisi sovellettava kaikenlaiseen vastuuseen kaikentyyppisen laittoman sisällön osalta riippumatta kyseisen lainsäädännön täsmällisestä kohteesta tai luonteesta. (18)Tässä asetuksessa säädettyjä vastuuvapautuksia ei tulisi soveltaa, jos välityspalvelujen tarjoajalla on sen sijaan, että se suorittaisi palvelun neutraalisti käsittelemällä täysin teknisesti ja automaattisesti palvelun vastaanottajan toimittamia tietoja, aktiivinen rooli, jonka vuoksi se tuntee tallennetut tiedot tai valvoo niitä. Näiden vapautusten ei näin ollen tulisi koskea vastuuta tiedoista, jotka eivät ole peräisin palvelun vastaanottajalta vaan välityspalvelun tarjoajalta itseltään, mukaan lukien tapaukset, joissa tiedot on kehitetty kyseisen palveluntarjoajan toimituksellisella vastuulla. (19)Kun otetaan huomioon, että ”pelkkä siirtotoiminta”, ”välimuistiin tallentaminen” ja ”säilytys” ovat luonteeltaan erilaisia, ja otetaan huomioon kyseisten palvelujen tarjoajien erilainen asema ja valmiudet, on tarpeen erottaa toisistaan näihin toimintoihin sovellettavat säännöt sikäli kuin niihin sovelletaan tämän asetuksen nojalla erilaisia vaatimuksia ja edellytyksiä ja niiden soveltamisala on erilainen, kuten Euroopan unionin tuomioistuin on tulkinnut. (20)Jos välityspalvelujen tarjoaja tekee tietoisesti yhteistyötä palvelujen vastaanottajan kanssa laittoman toiminnan harjoittamiseksi, se ei tarjoa palveluaan neutraalisti eikä sen näin ollen tulisi voida hyötyä tässä asetuksessa säädetyistä vastuuvapautuksista. (21)Palveluntarjoajan olisi voitava saada hyväkseen ”pelkkää siirtotoimintaa” ja ”välimuistiin tallentamista” koskevat vastuuvapautukset, jos sillä ei ole mitään osuutta siirrettyihin tietoihin. Tämä edellyttää muun muassa sitä, ettei se muuta siirtämiään tietoja. Tämän vaatimuksen ei tulisi katsoa koskevan teknisluonteista tietojen muuntelua, joka tapahtuu siirtovaiheessa, koska tällainen muuntelu ei muuta siirrettävien tietojen eheyttä. (22)Voidakseen hyötyä säilytyspalveluja koskevasta vastuuvapautuksesta palveluntarjoajan olisi, saatuaan tosiasiallista tietoa tai tultuaan tietoiseksi laittomasta sisällöstä, toimittava ripeästi kyseisen sisällön poistamiseksi tai siihen pääsyn estämiseksi. Tietojen poistamisessa ja tietoihin pääsyn estämisessä olisi noudatettava sananvapauden periaatetta. Palveluntarjoaja voi saada tällaisen tosiasiallisen tiedon tai tietämyksen erityisesti oma-aloitteisista tutkimuksistaan tai yksityishenkilöiden tai toimijoiden sille tämän asetuksen mukaisesti toimittamista ilmoituksista, jos kyseiset ilmoitukset ovat riittävän täsmällisiä ja riittävän perusteltuja niin, että huolellinen talouden toimija voi kohtuudella tunnistaa, arvioida ja tarvittaessa torjua väitettyä laitonta sisältöä. (23)Jotta voidaan varmistaa kuluttajien tehokas suojelu heidän toteuttaessaan verkossa välitettyjä liiketoimia, tiettyjen säilytyspalvelujen tarjoajien, eli verkkoalustojen, jotka antavat kuluttajille mahdollisuuden tehdä etäsopimuksia elinkeinonharjoittajien kanssa, ei tulisi voida hyötyä tässä asetuksessa säädetystä säilytyspalvelun tarjoajia koskevasta vastuuvapautuksesta, jos kyseiset verkkoalustat esittävät kyseessä oleviin liiketoimiin liittyvät asiaankuuluvat tiedot siten, että ne saavat kuluttajat uskomaan, että kyseiset verkkoalustat itse tai niiden määräysvallassa tai valvonnassa olevat palvelun vastaanottajat ovat antaneet tiedot tai että kyseiset verkkoalustat tuntevat kyseiset tiedot tai valvovat niitä, vaikka tämä ei todellisuudessa olisi totta. Tässä yhteydessä olisi määritettävä objektiivisesti ja kaikkien merkityksellisten olosuhteiden perusteella, voiko esitystapa johtaa tällaiseen kohtuullisen valistuneen keskivertokuluttajan uskomukseen. (24)Tässä asetuksessa säädettyjen vastuuvapautusten ei tulisi vaikuttaa mahdollisuuteen antaa erilaisia kieltomääräyksiä välityspalvelujen tarjoajia vastaan, vaikka ne täyttäisivät näiden vapautusten yhteydessä asetetut edellytykset. Näitä kieltomääräyksiä voisivat olla erityisesti tuomioistuimen tai hallintoviranomaisten antamat määräykset, joissa vaaditaan rikkomisten lopettamista tai niiden ehkäisemistä, mukaan lukien tällaisissa unionin oikeuden mukaisesti annetuissa määräyksissä täsmennetyn laittoman sisällön poistaminen tai siihen pääsyn estäminen. (25)Jotta luotaisiin oikeusvarmuutta eikä estettäisi toimia, joiden tavoitteena on havaita, tunnistaa ja torjua laitonta sisältöä ja joita välityspalvelujen tarjoajat saattavat vapaaehtoisesti toteuttaa, olisi selvennettävä, että pelkästään se, että palveluntarjoajat toteuttavat tällaisia toimia, ei johda siihen, että tässä asetuksessa säädetyt vastuuvapautukset eivät ole käytettävissä, edellyttäen että kyseiset toimet toteutetaan vilpittömässä mielessä ja huolellisesti. Lisäksi on aiheellista selventää, että pelkästään sen, että kyseiset palveluntarjoajat toteuttavat vilpittömässä mielessä toimenpiteitä noudattaakseen ehtojensa täytäntöönpanon osalta unionin oikeuden vaatimuksia, mukaan lukien tässä asetuksessa säädetyt vaatimukset, ei tulisi johtaa siihen, että kyseiset vastuuvapautukset eivät ole käytettävissä. Sen vuoksi tällaisia toimintoja ja toimenpiteitä, joita tietty palveluntarjoaja on mahdollisesti toteuttanut, ei tulisi ottaa huomioon määritettäessä, voiko palveluntarjoaja vedota vastuuvapautukseen, erityisesti siltä osin, tarjoaako palveluntarjoaja palvelunsa neutraalisti ja voiko se näin ollen kuulua kyseisen säännöksen soveltamisalaan, ilman että tämä sääntö kuitenkaan merkitsisi sitä, että palveluntarjoaja voi välttämättä vedota siihen. (26)Tämän asetuksen II luvun säännöissä keskitytään välityspalvelujen tarjoajien vapauttamiseen vastuusta. Huolimatta siitä, että näillä palveluntarjoajilla on yleisesti merkittävä rooli, on tärkeää muistaa, että laittoman verkkosisällön ja verkossa tapahtuvan laittoman toiminnan ongelmaa ei tulisi käsitellä niin, että kiinnitetään yksinomaan huomiota niiden vastuuseen ja velvollisuuksiin. Kun verkossa välitetty tai tallennettu laiton sisältö vaikuttaa kolmansiin osapuoliin, näiden olisi mahdollisuuksien mukaan pyrittävä ratkaisemaan tällaiseen sisältöön liittyviä konfliktitilanteita ilman kyseisten välityspalvelujen tarjoajien osallistumista. Palvelun vastaanottajien olisi katsottava olevan vastuussa tarjoamastaan laittomasta sisällöstä, jota ne saattavat levittää välityspalvelujen välityksellä, jos tällaisen vastuun määrittävän unionin ja kansallisen lainsäädännön asiaa koskevissa säännöissä niin säädetään. Tarvittaessa myös muiden toimijoiden, esimerkiksi suljetuissa verkkoympäristöissä toimivien ryhmien moderaattorien, varsinkin suurten ryhmien moderaattorien, olisi sovellettavan lainsäädännön mukaisesti autettava estämään laittoman sisällön leviäminen verkossa. Lisäksi silloin, kun tarvitaan tietoyhteiskunnan palvelujen tarjoajien osallistumista, mukaan lukien välityspalvelujen tarjoajat, tällaista osallistumista koskevat pyynnöt tai määräykset olisi pääsääntöisesti osoitettava toimijalle, jolla on tekniset ja toiminnalliset valmiudet puuttua tiettyihin laittomiin sisältöihin, jotta voidaan estää ja minimoida mahdolliset kielteiset vaikutukset muun kuin laittoman sisällön saatavuuteen ja saavutettavuuteen. (27)Vuodesta 2000 lähtien on ilmaantunut uusia teknologioita, jotka parantavat verkossa tapahtuvan tiedonsiirron ja tallentamisen järjestelmien saatavuutta, tehokkuutta, nopeutta, luotettavuutta, kapasiteettia ja turvallisuutta, mikä on johtanut yhä monimutkaisempaan verkkoekosysteemiin. Tässä yhteydessä olisi muistettava, että myös sellaisten palvelujen tarjoajat, jotka luovat ja helpottavat internetin taustalla olevaa loogista arkkitehtuuria ja internetin moitteetonta toimintaa, mukaan lukien tekniset aputoiminnot, voivat hyötyä tässä asetuksessa säädetyistä vastuuvapautuksista siinä määrin kuin niiden palveluja pidetään ”pelkkänä siirtotoimintana”, ”välimuistiin tallentamisena” tai säilytyspalvelujen tarjoamisena. Tällaisia palveluja ovat tapauksen mukaan langattomat lähiverkot, verkkotunnusjärjestelmät (DNS), aluetunnusrekisterit, digitaalisia varmenteita myöntävät varmenneviranomaiset taikka sisällönjakeluverkot, jotka mahdollistavat muiden välityspalvelujen tarjoajien toiminnot tai parantavat niitä. Myös viestintätarkoituksiin käytettävät palvelut ja niiden tekniset toimitustavat ovat kehittyneet huomattavasti, mikä on johtanut uusien verkkopalvelujen esiintuloon. Tällaisia ovat esimerkiksi IP-puhepalvelut (VoIP-palvelut), viestipalvelut ja verkkopohjaiset sähköpostipalvelut, joissa viestintä tapahtuu internetyhteyspalvelun kautta. Myös näihin palveluihin voidaan soveltaa vastuuvapautuksia siltä osin kuin niitä voidaan pitää ”pelkkänä siirtotoimintana”, ”välimuistiin tallentamisena” tai säilytyspalveluna. (28)Välityspalvelujen tarjoajiin ei tulisi soveltaa valvontavelvoitetta yleisluonteisten velvoitteiden osalta. Tämä kielto ei koske erityistapauksissa asetettavia valvontavelvoitteita, eikä se myöskään vaikuta kansallisten viranomaisten kansallisen lainsäädännön ja tässä asetuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti antamiin määräyksiin. Tätä asetusta ei tulisi miltään osin tulkita siten, että siinä asetetaan yleinen valvontavelvoite, aktiivisen tiedonhankinnan velvoite tai palveluntarjoajien yleinen velvoite toteuttaa laittomaan sisältöön liittyviä ennakoivia toimenpiteitä. (29)Kunkin jäsenvaltion oikeusjärjestelmästä ja kyseessä olevasta oikeudenalasta riippuen kansalliset oikeus- tai hallintoviranomaiset voivat määrätä välityspalvelujen tarjoajat toimimaan tiettyjä laittomia sisältöjä vastaan tai toimittamaan tiettyjä tietoja. Kansalliset lait, joiden perusteella tällaiset määräykset annetaan, poikkeavat huomattavasti toisistaan, ja määräyksiä käsitellään yhä useammin rajatylittävissä tilanteissa. Jotta voidaan varmistaa, että näitä määräyksiä voidaan noudattaa tehokkaasti ja vaikuttavasti niin, että asianomaiset viranomaiset voivat hoitaa tehtävänsä eikä palveluntarjoajille aiheudu kohtuuttomia rasitteita, on tarpeen asettaa tiettyjä edellytyksiä, jotka kyseisten määräysten on täytettävä, ja tiettyjä näiden määräysten käsittelyä koskevia täydentäviä vaatimuksia, vaikuttamatta kohtuuttomasti kolmansien oikeuksiin ja oikeutettuihin etuihin. (30)Määräyksiä toimia laittoman sisällön torjumiseksi tai tietojen antamiseksi olisi annettava noudattaen unionin oikeutta, erityisesti asetusta (EU) 2016/679 ja tässä asetuksessa vahvistettua kieltoa asettaa yleisiä velvoitteita valvoa tietoja tai pyrkiä aktiivisesti saamaan selville laitonta toimintaa osoittavia tosiasioita tai olosuhteita. Tässä asetuksessa vahvistetut edellytykset ja vaatimukset, joita sovelletaan määräyksiin toimia laittoman sisällön torjumiseksi, eivät rajoita sellaisten muiden unionin säädösten soveltamista, joissa säädetään vastaavista järjestelmistä tietyntyyppisen laittoman sisällön torjumiseksi, kuten asetus (EU).../.... [asetusehdotus verkossa tapahtuvan terroristisen sisällön levittämisen estämisestä] tai asetus (EU) 2017/2394, jossa annetaan erityisiä valtuuksia määrätä tietojen antamisesta jäsenvaltioiden kuluttajalainsäädännön täytäntöönpanoviranomaisille, eivätkä tietojenantomääräyksiin sovellettavat ehdot ja vaatimukset puolestaan rajoita sellaisten muiden unionin säädösten soveltamista, joissa säädetään vastaavista asiaankuuluvista säännöistä tietyillä aloilla. Näiden edellytysten ja vaatimusten ei tulisi vaikuttaa sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisiin säilyttämissääntöihin, jotka ovat unionin oikeuden mukaisia, eikä lainvalvontaviranomaisten esittämiin luottamuksellisuutta koskeviin pyyntöihin, jotka liittyvät tietojen ilmoittamatta jättämiseen. (31)Tällaisten laittoman sisällön torjuntaa koskevien määräysten alueellinen soveltamisala olisi määriteltävä selkeästi sellaisen sovellettavan unionin tai kansallisen lainsäädännön perusteella, joka mahdollistaa määräyksen antamisen, eikä sen tulisi ylittää sitä, mikä on ehdottoman välttämätöntä määräyksen tavoitteiden saavuttamiseksi. Määräyksen antaneen kansallisen lainkäyttö- tai hallintoviranomaisen olisi tältä osin tasapainotettava päämäärä, johon määräyksellä pyritään sen antamisen mahdollistavan oikeusperustan mukaisesti, kaikkien niiden kolmansien osapuolten oikeuksien ja oikeutettujen etujen kanssa, joihin määräys voi vaikuttaa, ja erityisesti niiden perusoikeuskirjassa taattujen perusoikeuksien kanssa. Jos tiettyihin tietoihin viittaavalla määräyksellä voi olla vaikutuksia kyseisen viranomaisen jäsenvaltion alueen ulkopuolella, viranomaisen olisi lisäksi arvioitava, onko todennäköistä, että kyseiset tiedot ovat laitonta sisältöä muissa asianomaisissa jäsenvaltioissa, ja tarvittaessa otettava huomioon asiaa koskevat unionin oikeuden tai kansainvälisen oikeuden säännöt ja kansainvälinen kohteliaisuus (comitas gentium). (32)Tässä asetuksessa säännellyt tietojenantomääräykset koskevat tiettyjen tietojen tuottamista kyseisen välityspalvelun yksittäisistä vastaanottajista, jotka on yksilöity kyseisissä määräyksissä, jotta voidaan määrittää, noudattavatko palvelujen vastaanottajat sovellettavia unionin tai kansallisia sääntöjä. Tietojen toimittamista koskevat tämän asetuksen säännöt eivät sen vuoksi saisi vaikuttaa määräyksiin, jotka koskevat sellaisten palvelun vastaanottajien ryhmään liittyviä tietoja, joita ei ole erikseen yksilöity, mukaan lukien määräykset, jotka koskevat tilastointia tai näyttöön perustuvaa päätöksentekoa varten tarvittavien koostettujen tietojen toimittamista. (33)Määräyksiin, jotka koskevat laittoman sisällön torjumiseksi toteutettavia toimia sekä tietojen antamista, sovelletaan direktiivin 2000/31/EY 3 artiklassa vahvistettuja sääntöjä ainoastaan, jos kyseisen artiklan edellytykset täyttyvät; asianomaisilla säännöillä turvataan määräyksen kohteena olevan palveluntarjoajan sijoittautumisjäsenvaltion toimivalta ja säädetään mahdollisista poikkeuksista tähän toimivaltaan tietyissä tapauksissa. Jos määräykset on osoitettu toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille välityspalvelujen tarjoajille, ne eivät lähtökohtaisesti rajoita näiden palveluntarjoajien vapautta tarjota palvelujaan rajojen yli, koska kyseiset määräykset koskevat tiettyjä laittomia sisältöjä ja tiettyä laitonta tietoa. Mainittuihin määräyksiin ei sen vuoksi sovelleta direktiivin 2000/31/EY 3 artiklassa vahvistettuja sääntöjä, mukaan lukien säännöt, joiden mukaan on tarpeen perustella toimenpiteet, joilla poiketaan tietyistä tarkoin määritellyistä syistä sen jäsenvaltion toimivallasta, johon palveluntarjoaja on sijoittautunut, ja on tarpeen ilmoittaa tällaisista toimenpiteistä. (34)Tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi ja erityisesti sisämarkkinoiden toiminnan parantamiseksi sekä turvallisen ja avoimen verkkoympäristön varmistamiseksi on tarpeen vahvistaa selkeät ja tasapainoiset huolellisuusvelvoitteet välityspalvelujen tarjoajille. Näillä velvoitteilla olisi erityisesti pyrittävä saavuttamaan erilaiset julkisen politiikan tavoitteet, kuten palvelun vastaanottajien, myös alaikäisten ja haavoittuvassa asemassa olevien käyttäjien, turvallisuus ja luottamus, suojelemaan perusoikeuskirjassa vahvistettuja asiaankuuluvia perusoikeuksia, varmistamaan kyseisten palveluntarjoajien todellinen vastuuvelvollisuus ja parantamaan vastaanottajien ja muiden osapuolten, joita asia koskee, vaikutusmahdollisuuksia sekä samalla helpottamaan toimivaltaisten viranomaisten suorittamaa tarvittavaa valvontaa. (35)Tässä yhteydessä on tärkeää, että huolellisuusvelvoitteet mukautetaan kyseisen välityspalvelun tyyppiin ja luonteeseen. Sen vuoksi tässä asetuksessa vahvistetaan perusvelvoitteet, joita sovelletaan kaikkiin välityspalvelujen tarjoajiin, ja lisävelvoitteet, joita sovelletaan säilytyspalvelujen tarjoajiin ja varsinkin verkkoalustoihin ja erittäin suuriin verkkoalustoihin. Siltä osin kuin välityspalvelujen tarjoajat voivat kuulua näihin eri luokkiin palvelujensa luonteen ja koon vuoksi, niiden olisi noudatettava kaikkia tämän asetuksen vastaavia velvoitteita. Nämä yhdenmukaistetut huolellisuusvelvoitteet, joiden olisi oltava kohtuullisia ja jotka eivät saisi olla mielivaltaisia, ovat tarpeen, jotta voidaan käsitellä havaittuja yleiseen etuun liittyviä kysymyksiä, joita ovat esimerkiksi palvelun vastaanottajien oikeutettujen etujen turvaaminen, laittomat käytännöt ja perusoikeuksien suojelu verkossa.

(36)Jotta helpotettaisiin sujuvaa ja tehokasta viestintää tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa kysymyksissä, välityspalvelujen tarjoajat olisi velvoitettava perustamaan keskitetty yhteyspiste ja julkaisemaan yhteyspisteeseensä liittyvät asiaankuuluvat tiedot, mukaan lukien tällaisessa viestinnässä käytettävät kielet. Yhteyspistettä voivat käyttää myös luotettavat ilmoittajat ja ammattimaiset toimijat, joilla on erityinen suhde välityspalvelujen tarjoajaan. Toisin kuin laillisen edustajan, yhteyspisteen olisi palveltava toiminnallisia tarkoituksia, eikä sillä välttämättä tarvitse olla fyysistä sijaintia. (37)Kolmanteen maahan sijoittautuneiden välityspalvelujen tarjoajien, jotka tarjoavat palveluja unionissa, olisi nimettävä riittävin valtuuksin varustettu laillinen edustaja unionissa ja annettava laillisiin edustajiinsa liittyviä tietoja, jotta tämän asetuksen tehokas valvonta ja tarvittaessa täytäntöönpano kyseisten palveluntarjoajien osalta olisi mahdollista. Laillisen edustajan olisi voitava toimia myös yhteyspisteenä edellyttäen, että tämän asetuksen asiaa koskevia vaatimuksia noudatetaan. (38)Vaikka välityspalvelujen tarjoajien sopimusvapautta olisi periaatteessa kunnioitettava, on aiheellista vahvistaa tietyt säännöt, jotka koskevat kyseisten palveluntarjoajien ehtojen sisältöä sekä ehtojen soveltamista ja noudattamisen valvontaa, läpinäkyvyyden ja palvelun vastaanottajien suojelun vuoksi ja kohtuuttomien tai mielivaltaisten seurausten välttämiseksi. (39)Riittävän läpinäkyvyyden ja vastuuvelvollisuuden varmistamiseksi välityspalvelujen tarjoajien olisi raportoitava vuosittain tähän asetukseen sisältyvien yhdenmukaistettujen vaatimusten mukaisesti sisällön moderoinnista, jota ne harjoittavat, mukaan lukien niiden ehtojen soveltamisen ja noudattamisen valvonnan seurauksena toteutetut toimenpiteet. Kohtuuttoman rasitteen välttämiseksi kyseisiä avoimuusraportointivelvollisuuksia ei kuitenkaan tulisi soveltaa palveluntarjoajiin, jotka ovat komission suosituksessa 2003/361/EY määriteltyjä mikroyrityksiä tai pieniä yrityksiä. (40)Säilytyspalvelujen tarjoajilla on erityisen tärkeä rooli laittoman verkkosisällön torjunnassa, koska ne tallentavat palvelun vastaanottajien toimittamia tietoja näiden pyynnöstä ja antavat tyypillisesti muille vastaanottajille pääsyn tietoihin, joskus suuressa mittakaavassa. On tärkeää, että kaikki säilytyspalvelun tarjoajat, koostaan riippumatta, ottavat käyttöön käyttäjäystävälliset ilmoitus- ja toimintamekanismit, joilla helpotetaan sellaisten tietojen ilmoittamista kyseiselle säilytyspalvelun tarjoajalle, jäljempänä ’ilmoitus’, joita ilmoituksen tehnyt osapuoli pitää laittomana sisältönä, ja joiden mukaisesti kyseinen palveluntarjoaja voi päättää, hyväksyykö se arvioinnin ja haluaa poistaa kyseisen sisällön tai estää pääsyn siihen, jäljempänä ’toimi’. Edellyttäen, että ilmoituksia koskevat vaatimukset täyttyvät, yksityishenkilöiden tai toimijoiden olisi voitava ilmoittaa useista tietyistä väitetysti laittomista sisällöistä yhdellä ilmoituksella. Velvoitetta ottaa käyttöön ilmoitus- ja toimintamekanismit olisi sovellettava esimerkiksi tiedostojen tallennus- ja jakamispalveluihin, verkkoisännöintipalveluihin, mainospalvelimiin ja pastebin-sovelluksiin, jos niitä pidetään tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvina säilytyspalvelujen tarjoajina. (41)Tällaisia ilmoitus- ja toimintamekanismeja koskevat säännöt olisi yhdenmukaistettava unionin tasolla, jotta voidaan säätää ilmoitusten oikea-aikaisesta, huolellisesta ja objektiivisesta käsittelystä sellaisten yhdenmukaisten, läpinäkyvien ja selkeiden sääntöjen pohjalta, joissa säädetään vankoista suojatoimista, joilla suojellaan kaikkien asianomaisten osapuolten oikeuksia ja oikeutettuja etuja, erityisesti niiden perusoikeuskirjassa taattuja perusoikeuksia, riippumatta jäsenvaltiosta, johon kyseiset osapuolet ovat sijoittautuneet tai jossa niiden kotipaikka on, ja kyseessä olevasta oikeudenalasta. Perusoikeuksiin kuuluvat tapauksen mukaan oikeus sananvapauteen ja tiedonvälityksen vapauteen, oikeus yksityis- ja perhe-elämän kunnioittamiseen, oikeus henkilötietojen suojaan, oikeus syrjimättömyyteen, palvelun vastaanottajien oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, palveluntarjoajien elinkeinovapaus, mukaan lukien sopimusvapaus, oikeus ihmisarvoon, lapsen oikeudet, oikeus omaisuuden, mukaan lukien teollis- ja tekijänoikeudet, suojeluun sekä niiden osapuolten, joihin laiton sisältö vaikuttaa, oikeus syrjimättömyyteen. (42)Jos säilytyspalvelun tarjoaja päättää poistaa palvelun vastaanottajan toimittamat tiedot tai estää niiden käytön esimerkiksi saatuaan ilmoituksen tai toimittuaan omasta aloitteestaan, myös automatisoituja keinoja käyttäen, kyseisen palveluntarjoajan olisi ilmoitettava vastaanottajalle päätöksestään, päätöksensä perusteluista ja päätöksen riitauttamiseksi käytettävissä olevista muutoksenhakumahdollisuuksista, kun otetaan huomioon kielteiset seuraukset, joita tällaisilla päätöksillä voi olla vastaanottajalle, mukaan lukien sen sananvapautta koskevan perusoikeuden käyttäminen. Tätä velvoitetta olisi sovellettava riippumatta päätöksen perusteluista ja erityisesti siitä, onko toimenpide toteutettu sen vuoksi, että ilmoitettuja tietoja pidetään laittomana sisältönä tai sovellettavien ehtojen vastaisina. Säilytyspalvelun tarjoajan päätöksen riitauttamiseksi käytettävissä olevien muutoksenhakukeinojen olisi aina sisällettävä oikeudellisia muutoksenhakukeinoja. (43)Verkkoalustoille tässä asetuksessa asetettuja lisävelvoitteita ei kohtuuttomien rasitteiden välttämiseksi tulisi soveltaa komission suosituksessa 2003/361/EY määriteltyihin mikroyrityksiin tai pieniin yrityksiin, paitsi jos niiden kattavuus ja vaikutus ovat sellaiset, että ne täyttävät tämän asetuksen mukaiset erittäin suurten verkkoalustojen kriteerit. Kyseisessä suosituksessa tarkoitetuilla konsolidointisäännöillä estetään mainittujen lisävelvoitteiden kiertäminen. Mikro- ja pienyritysten vapauttamista näistä lisävelvoitteista ei tulisi ymmärtää siten, että se vaikuttaisi niiden kykyyn perustaa vapaaehtoisesti järjestelmä, joka täyttää yhden tai useamman näistä velvoitteista. (44)Palvelun vastaanottajien olisi voitava helposti ja tehokkaasti riitauttaa tietyt verkkoalustojen päätökset, jotka vaikuttavat niihin kielteisesti. Sen vuoksi verkkoalustoja olisi vaadittava tarjoamaan sisäisiä valitustenkäsittelyjärjestelmiä, jotka täyttävät tietyt edellytykset, joilla pyritään varmistamaan, että järjestelmät ovat helposti saatavilla ja johtavat nopeisiin ja oikeudenmukaisiin tuloksiin. Lisäksi olisi säädettävä mahdollisuudesta ratkaista riidat tuomioistuinten ulkopuolella, mukaan lukien riidat, joita ei ole voitu ratkaista tyydyttävällä tavalla sisäisten valitustenkäsittelyjärjestelmien avulla, sellaisten todistuksella hyväksyttyjen elinten toimesta, joilla on tarvittava riippumattomuus ja tarvittavat keinot ja asiantuntemus, jotta ne voivat hoitaa tehtävänsä oikeudenmukaisella, nopealla ja kustannustehokkaalla tavalla. Verkkoalustojen päätösten riitauttamiselle näin luotujen mahdollisuuksien olisi täydennettävä mahdollisuutta hakea oikeusteitse muutosta asianomaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, mutta se ei saisi vaikuttaa muutoksenhakuun millään tavalla. (45)Tavaroiden tai palvelujen ostamista koskevissa kuluttajien ja yritysten välisissä sopimusriidoissa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2013/11/EU varmistetaan, että unionin kuluttajilla ja yrityksillä on mahdollisuus turvautua laatusertifioinnin saaneisiin vaihtoehtoisiin riidanratkaisuelimiin. Tältä osin olisi selvennettävä, että tuomioistuinten ulkopuolista riitojenratkaisua koskevat tämän asetuksen säännöt eivät rajoita mainitun direktiivin soveltamista, mukaan lukien mainitun direktiivin mukainen kuluttajien oikeus vetäytyä menettelystä missä tahansa vaiheessa, jos he ovat tyytymättömiä menettelyn suorittamiseen tai toimintaan. (46)Laittoman sisällön vastaisiin toimiin voidaan ryhtyä nopeammin ja luotettavammin, jos verkkoalustat toteuttavat tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että ilmoitukset, joita luotettavat ilmoittajat toimittavat tässä asetuksessa edellytettyjen ilmoitus- ja toimintamekanismien kautta, käsitellään ensisijaisina, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vaatimusta käsitellä kaikki näiden mekanismien mukaisesti toimitetut ilmoitukset ja tehdä niitä koskevat päätökset oikea-aikaisesti, huolellisesti ja objektiivisesti. Tällainen luotettavan ilmoittajan asema olisi myönnettävä ainoastaan sellaisille toimijoille, muttei yksityishenkilöille, jotka ovat muun muassa osoittaneet, että niillä on erityistä asiantuntemusta ja pätevyyttä laittoman sisällön torjunnassa, että ne edustavat yhteisiä etuja ja että ne toimivat huolellisesti ja objektiivisesti. Tällaiset toimijat voivat olla luonteeltaan julkisia, kuten terroristisen sisällön osalta kansallisten lainvalvontaviranomaisten tai Euroopan unionin lainvalvontayhteistyöviraston, jäljempänä ’Europol’, yksiköt, jotka käsittelevät internetsisällöstä ilmoittamista, tai ne voivat olla valtiosta riippumattomia järjestöjä ja puolijulkisia elimiä, kuten järjestöjä, jotka kuuluvat lasten seksuaaliseen hyväksikäyttöön liittyvästä materiaalista ilmoittamista varten perustettujen vihjelinjojen INHOPE-verkostoon, ja järjestöjä, jotka ovat sitoutuneet ilmoittamaan verkossa esiintyvistä laittomista rasistisista ja muukalaisvihamielisistä ilmaisuista. Teollis- ja tekijänoikeuksien osalta toimialajärjestöille ja oikeudenhaltijoiden järjestöille voitaisiin myöntää luotettavan ilmoittajan asema, jos ne ovat osoittaneet täyttävänsä sovellettavat ehdot. Luotettavia ilmoittajia koskevia tämän asetuksen sääntöjä ei tulisi tulkita siten, että ne estäisivät verkkoalustoja kohtelemasta samalla tavalla sellaisten toimijoiden tai yksityishenkilöiden tekemiä ilmoituksia, joille ei ole myönnetty tämän asetuksen mukaista luotettavan ilmoittajan asemaa, tai toimimasta muulla tavoin yhteistyössä muiden toimijoiden kanssa sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, mukaan lukien tämä asetus ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2016/794. (47)Verkkoalustojen palvelujen väärinkäyttö tarjoamalla toistuvasti selvästi laitonta sisältöä tai tekemällä toistuvasti ilmeisen perusteettomia ilmoituksia tai valituksia tämän asetuksen nojalla perustettujen mekanismien ja järjestelmien kautta heikentää luottamusta ja vahingoittaa asianomaisten osapuolten oikeuksia ja oikeutettuja etuja. Sen vuoksi on tarpeen ottaa käyttöön asianmukaiset ja oikeasuhteiset suojatoimet tällaista väärinkäyttöä vastaan. Tietoja olisi pidettävä selvästi laittomana sisältönä ja ilmoituksia tai valituksia olisi pidettävä ilmeisen perusteettomina, jos maallikolle on selvää ilman sisällöllistä analyysia, että sisältö on laitonta tai että ilmoitukset tai valitukset ovat perusteettomia. Verkkoalustojen olisi tietyin edellytyksin tilapäisesti keskeytettävä toimintansa väärinkäytökseen syyllistyvän henkilön osalta. Tämä ei vaikuta verkkoalustojen vapauteen määritellä soveltamansa ehdot ja ottaa käyttöön tiukempia toimenpiteitä vakaviin rikoksiin liittyvän selvästi laittoman sisällön osalta. Avoimuuden v