Virallinen lehti nro C 279 , 01/10/1999 s. 0106



A4-0222/99 Päätöslauselma komission suosituksesta jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi (laadittu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti) (KOM(99)0143 - C4-0208/99) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission suosituksen (KOM(99)0143 - C4-0208/99), - ottaa huomioon Amsterdamissa 17. kesäkuuta 1997 annetun Eurooppa-neuvoston päätöslauselman vakaus- ja kasvusopimuksesta ((EYVL C 236, 2.8.1997, s. 1.)), - ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston Amsterdamissa 16. kesäkuuta 1997 hyväksymän päätöslauselman kasvusta ja työllisyydestä ((EYVL C 236, 2.8.1997, s. 3.)), - ottaa huomioon 12. ja 13. joulukuuta 1997 annetun Eurooppa-neuvoston päätöslauselman talouspolitiikkojen koordinoinnista EMU:n kolmannen vaiheen aikana sekä perustamissopimuksen 109 ja 109 b artiklan, - ottaa huomioon 11. maaliskuuta 1999 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle EU:n taloudesta euron saapuessa: kasvun, työllisyyden ja vakauden edistäminen (taloutta koskeva vuosikertomus 1999) (KOM(99)0007 - C4-0043/99) ((Kyseisen istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 19.)), - ottaa huomioon jäsenvaltioiden valmistelemat vakaus- ja lähentymiskertomukset, - ottaa huomioon komission vastineena Cardiffin Eurooppa-neuvoston päätelmiin esittämän kertomuksen yhteisön tuote- ja pääomamarkkinoiden toiminnasta (KOM(99)0010), - ottaa huomioon komission vastineena Cardiffin Eurooppa-neuvoston päätelmiin esittämän kertomuksen talous- ja rakenneuudistuksesta EU:ssa (KOM(99)0061), - ottaa huomioon asiasta vastaavan valiokuntansa institutionaalisille työmarkkinaosapuolille 17. maaliskuuta 1999 järjestämän kuulemistilaisuuden, - ottaa huomioon talouspoliittisen komitean 26. helmikuuta 1999 laatiman yhteenvetoraportin rakenteellisista uudistuksista jäsenvaltioissa (EPC/II/168/99), - ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön ja työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan lausunnon (A4-0222/99), A. muistuttaa, että vaikka siirtyminen EMU:n kolmanteen vaiheeseen on lujittanut euroalueen jäsenvaltioiden välisiä taloussuhteita ja vaikka tämä tilanne merkitsee kyseisten maiden talouspolitiikkojen laajempaa valvontaa ja yhteensovittamista, myös muut Euroopan unionin jäsenvaltiot on otettava mukaan talouspolitiikkojen koordinointiprosessiin, jotta taataan yhtenäismarkkinoiden syventyminen, helpotetaan lähentymistä ja valmistaudutaan niiden maiden euroalueeseen liittymiseen, jotka sitä haluavat, B. ottaa huomioon, että makrotalouspolitiikan avulla on toisaalta luotava niin vakaa ympäristö kuin mahdollista ja toisaalta taattava parempi budjetti-, vero- ja rahapolitiikan yhteensovittaminen, jotta varmistetaan kestävä voimakas kasvu ja työllisyys, C. ottaa huomioon, että näiden politiikan alojen onnistunut yhdistäminen on suuremman kasvun, terveen ympäristön ja työllisyyden välttämätön edellytys, joka takaa myös vakaan hintatason ylläpitämisen, D. ottaa huomioon, että kansainvälisen rahoituskriisin vaikutus Euroopan unionin talouteen näyttää toistaiseksi suhteellisen rajalliselta ja että Euroopan unionin olisi hyödyttävä euron ja dollarin vaihtokurssin arvosta sekä Yhdysvaltain dynaamisesta talouskehityksestä ja ryhdyttävä ajoissa toimenpiteisiin, joiden tarkoituksena on saada aikaan uusi maailmanlaajuinen rahoitusarkkitehtuuri uusien rahoituskriisien välttämiseksi tai lieventämiseksi, E. ottaa lisäksi huomioon, että tämä tilanne estää näkemästä eri jäsenvaltioiden taloudellisen suorituskyvyn vaihteluita, ja kasvu on eräissä suurissa jäsenvaltioissa pienempi, F. ottaa huomioon, että Euroopan kasvunäkymät vuodelle 1999, vaikka ne ovat heikommat kuin vuonna 1998 ja vaikka ne eroavat Yhdysvaltain näkymistä, eivät merkitse lamaa, vaan talouskehityksen hidastumista, sillä vuonna 1999 kasvun arvioidaan olevan 2,1 prosenttia aiemmin arvioidun 2,4 prosentin sijaan, G. ottaa huomioon, että EKP on tehnyt rahapuolella maksimiosuutensa alentamalla korkoja 0,5 prosenttiyksiköllä, vaikka rahavaranto näyttää olevan linjassa EKP:n keskipitkälle aikavälille asettamien viitearvojen kanssa, H. ottaa huomioon, ettei nykyinen taloustilanne yksinään voi yksinään oikeuttaa jäsenvaltioiden budjettikurin höltymistä, I. ottaa lisäksi huomioon, että lähivuosina eläkkeiden rahoittaminen johtaa budjetti- ja sosiaalikulujen asteittaiseen lisääntymiseen, J. ottaa huomioon, että verotuspaineet ovat yleisesti korkeat unionin jäsenvaltioissa ja että tämä tuskin suosii kulutusta, yritysten luomista ja laajentamista tai työllisyyttä, K. ottaa huomioon, että työllisyyden suuntaviivoja on tarkasteltava yhdessä talouden laajojen suuntaviivojen kanssa erityisesti talousuudistusten kohdalla, L. katsoo, että työttömyyden vähentäminen edellyttää sekä rakenneuudistuksia että kestävää kasvua, M. katsoo, että rakenneuudistusten täytäntöönpano, joka tukeutuu yhteisön tasolla asetettuihin tavoitteisiin ja periaatteisiin, riippuu myös kunkin jäsenvaltion erityistilanteesta, N. katsoo myös, että näiden uudistusten myönteiset tulokset ovat nähtävissä vasta keskipitkällä aikavälillä, mikä edellyttää jatkuvuutta ja sitkeyttä poliittisessa toiminnassa, O. katsoo myös, että monissa jäsenvaltioissa toteutetut rakenneuudistukset ovat edelleen riittämättömiä; 1. Korostaa jälleen kerran komission suosituksen poliittista ja institutionaalista merkitystä, sillä siinä annetaan jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoille suuntaviivoille välttämätön yhteisöulottuvuus; 2. Toteaa tyytyväisenä, että huolimatta erostaan johtuvista vaikeuksista, komissio on laatinut suosituksensa täysin riippumattomasti perustamissopimuksen määräysten mukaan, jotta se ei antaisi taloudellisille toimijoille kielteisiä signaaleja; 3. Hyväksyy tämän määrätietoisen suosituksen, jolla jäsenvaltiot asetetaan vastuuseen asioista laatimalla niistä maakohtaiset arviot, kuten parlamentti on useaan otteeseen toivonut; Euroopan taloudelliseen tilanteeseen liittyen 4. Toteaa, että Euroopan talouselämässä ovat vastakkain sen tarjoamat mahdollisuudet, erityisesti yhtenäismarkkinoiden ja sisäisen kysynnän dynamiikka, sekä heikot kasvunäkymät ja työllisyystilanne, ja tämä näkyy erityisesti euroalueen tärkeimpien talouksien kohdalla (Saksa, Italia, Ranska); 5. Toivoo, että sen ehdotus talouspoliittisen komitean toimivallan siirtämisestä talous- ja rahoituskomitealle Ecofin-neuvoston toimien tehokkuuden parantamiseksi ja talouspolitiikkojen yhteensovittamiseksi pannaan täytäntöön; pyytää samassa hengessä neuvostoa ja komissiota tekemään hyödyllisiä ehdotuksia talous- ja rahoituskomitean ja työllisyyskomitean niveltämiseksi toisiinsa ja niiden välisen vuoropuhelun aloittamiseksi; 6. On huolissaan syntyneestä taloudellisesta ilmapiiristä, joka näyttää ilmentävän käsitystä kansainvälisestä taloustilanteesta, joidenkin jäsenvaltioiden budjettitilanteen kehitykseen liittyviä odotuksia sekä joidenkin maiden palkkakehitykseen liittyviä odotuksia; 7. Pitää myönteisenä komission vaatimusta Euroopan työllisyyssopimuksesta ja katsoo, että tämän sopimuksen tulee perustua neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin poliittiseen julistukseen, jossa ne sitoutuvat kasvuun ja työllisyyteen; myös työmarkkinaosapuolet tulee pyytää osallistumaan tämän tavoitteen saavuttamiseen; katsoo erityisesti, että sopimuksen tulee sisältää seuraavat osatekijät: - eri taloudellisten toimijoiden vahvistettu yhteistyö, - keskustelu samanaikaisesti talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista ja työllisyyden suuntaviivoista ja molempien hyväksyminen kunkin vuoden kesäkuussa, - tietoyhteiskuntaa koskeva eurooppalainen aloite; 8. Kehottaa Euroopan unionia ja jäsenvaltioita sovittamaan paremmin yhteen talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja työllisyyden suuntaviivat ja ottamaan huomioon, että tarvitaan yhtenäistä työllisyyttä, kasvua, vakautta ja talousuudistuksia koskevaa strategiaa sekä sen sisältöön, ajoitukseen ja yhteydestä asiasta vastaaviin neuvoston valiokuntiin liittyvää parannettua menettelyä; 9. Korostaa, että on välttämätöntä saada aikaan tasapainoinen ja asianmukainen toimintalinjojen yhdistelmä, jossa otetaan huomioon, että palkkakehityksen täytyy vastata tuottavuuden kehitystä; 10. Yhtyy komission käsitykseen sijoitustoiminnan tärkeydestä; kehottaa tekemään julkisen ja yksityisen sektorin investointeja nykyaikaisen liikenne- ja tietoliikenneinfrastruktuurin toteuttamiseksi unionissa ja kehottaa neuvostoa ja komissiota vihdoinkin päättämään asianmukaisesta rahoitusmekanismista - esimerkiksi EIP:n laajennetusta tehtävästä; 11. Kehottaa yksityistä sektoria ottamaan täyden vastuun kasvusta ja työllisyydestä ja investoimaan suurempaan tuotantokapasiteettiin, koska tällä hetkellä investointiolosuhteet ovat suotuisat; Jäsenvaltioiden makrotalouspolitiikkaan liittyen 12. Toteaa tyytyväisenä, että Ecofin-neuvosto on noudattanut komission suosituksia vakaus- ja lähentymisohjelmiensa arvioinnissa, ja toteaa näin ollen, että jäsenvaltioiden esittämät vakausohjelmat ovat kaikki vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten mukaisia, ja tunnustaa, että samalla kun kannustetaan jäsenvaltioita saavuttamaan suhdannejakson kuluessa talousarviotasapaino tai ylijäämä, vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanossa tulee ottaa huomioon myös automaattisten vakauttajien rooli; 13. Arvelee kuitenkin, että vakausohjelmissa esitettyjen ennusteiden mukaan budjettitavoitteet saavutetaan vain niukasti ja pienin turvallisuusmarginaalein; toteaa kuitenkin, että nykyinen siirtymäkausi, jolloin useimpien jäsenvaltioiden talousarviotilanne ei vielä vastaa sopimuksen vaatimuksia, aiheuttaa erityisiä sopeuttamisongelmia; 14. Ottaa huomioon Ecofin-neuvoston selkeästi muotoilemat huomiot joidenkin vakausohjelmien liiallisesta optimismista kasvuennusteiden osalta sekä niiden epätarkkuuden julkisten menojen kohdalla, erityisesti mitä tulee Italiaan, Saksaan, Portugaliin ja jossakin määrin Ranskaan, ja korostaa, että budjettipolitiikka ei saisi aiheuttaa suhdannevaihtelua kärjistäviä vaikutuksia ja että talousarvion vakauttamisvauhdissa on otettava huomioon talouden tila; 15. Katsoo, että jotkut jäsenvaltiot eivät ehkä ole ottaneet tätä ensimmäistä vakausohjelmaa riittävän vakavasti; 16. Toteaa, että julkisilla investoinneilla ei aina ole ansaitsemaansa etulyöntiasemaa suhteessa julkisten viranomaisten toimintakuluihin; 17. Toteaa, että talousarvioiden lujittamisen on säilyttävä ensisijaisena tavoitteena lisäämättä verotusta ja kuluja vaan pikemminkin niitä vähentämällä; katsoo, että jäsenvaltioiden on taattava, että ne asettavat menoilleen ylärajan, kun talouden näkymät ovat kohentuneet; 18. Kannustaa työmarkkinaosapuolten välistä, ei ainoastaan palkkoja, vaan myös rakenneuudistuksia koskevaa vuoropuhelua kehottaen toisaalta hajauttamaan tätä vuoropuhelua, jotta voidaan ottaa huomioon paikalliset ja alueelliset taloudelliset ja sosiaaliset erityispiirteet, ja toisaalta järjestämään vuosittaisen keskustelu- ja tiedotusfoorumin Euroopan tasolla; 19. Toivoo, että maiden perustuslakeja noudattaen vakaus- ja lähentymisohjelmista järjestetään kansallinen talousarviokeskustelu ennen niiden hyväksymistä jäsenvaltioissa, mikä takaisi jäsenvaltioiden yksilöllisen sitoutumisen talouspolitiikkojen yhteensovittamisprosessiin; 20. Pyytää, että vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevat komission suositukset julkistetaan, jotta voidaan lisätä eurooppalaisen demokraattisen keskustelun avoimuutta; 21. Katsoo, että Euroopan keskuspankin riippumattomuuden kunnioittaminen on välttämätöntä tehokkaan rahapolitiikan toteuttamiseksi, jotta ei vahingoitettaisi demokraattista vuoropuhelua, jota EKP:n on käytävä Euroopan parlamentin kanssa, ja komission ja neuvoston tästä politiikasta mahdollisesti tekemiä arvioita; 22. Korostaa EKP:n vastuuta hintatason vakauden ylläpitämisessä ja sellaisen toimintalinjojen yhdistelmän edistämisessä, joka johtaa kestävään kasvuun ja työllisyyteen; korostaa pankin tärkeää velvollisuutta tukea yleistä talouspolitiikkaa perustamissopimuksen 105 artiklan mukaisesti; 23. Ei kuitenkaan katso, että Euroopan talous on deflaatiovaiheessa, mutta tämän suhteen on oltava valppaana; Rakenneuudistuksiin liittyen 24. Katsoo, että talouspolitiikka tehostuu huomattavasti ja myös kasvu ja työllisyys paranevat, kun yhtenäiset rakenneuudistukset on toteutettu; 25. Toteaa ensiksi tarpeen parantaa yhtenäismarkkinoiden toimintaa siten, että näiden markkinoiden sääntöjä noudatetaan paremmin ja ainakin poistetaan kansallisten ja yhteisön toimien väliset ristiriidat; 26. Katsoo myös, että ottaen huomioon taloudellisten toimijoiden kohtaamat vaikeudet tuotteidensa tai palveluidensa mukauttamisessa erilaisten kansallisten vaatimusten mukaisiksi molemminpuolisen tunnustamisen periaate on yleistettävä vaarantamatta kuitenkaan korkeatasoista kuluttajansuojaa ja terveyden- ja ympäristönsuojelua ja normalisointimenettelyjä on parannettava; 27. Korostaa lisäksi tarvetta parantaa monien palvelualojen markkinoiden yhdentymistä, sillä ne ovat merkittäviä työpaikkoja luovia aloja, siten että edistetään haarakonttoreiden ja tytäryhtiöiden perustamista muihin jäsenvaltioihin kuin alkuperävaltioon ja vähennetään mahdollisimman paljon uusien oikeudellisten yksiköiden luomiseen liittyviä velvoitteita; 28. Korostaa, että euron käyttöönottoon liittyen rahoitusmarkkinoiden jatkointegrointia on nopeutettava, jotta voidaan lisätä yhtenäismarkkinoiden tehokkuutta ja kohdentaa näin kasvua ja työllisyyttä sekä yksittäisille henkilöille tarjottavien rahoituspalvelujen alalla että kiinteistö- ja johdannaistuotteiden rahoituspalvelujen alalla; 29. Katsoo, että erilaisen rahoituksen, erityisesti riskipääoman, saantiedellytykset esimerkiksi epävirallisten sijoittajien välityksellä pienille ja keskisuurille yrityksille edistävät taloudellista kehitystä ja luovat toimivammat ja rohkeammat markkinat; 30. Toivoo, että Euroopan kaupan alan markkinoiden ja sähköisesti toimitettavien palvelujen markkinoiden, jotka pystyvät kilpailemaan Yhdysvaltain kanssa, kehittämiseen suunnattuja toimia toteutetaan mahdollisimman nopeasti siten, että poistetaan kaikenlaiset kansalliset rajoitukset ja taataan kuluttajille asianmukaiset kanne- ja valitusten käsittelymekanismit; 31. Korostaa, että tällainen kehitys auttaisi huomattavasti pk-yrityksiä toimimaan täysipainoisesti yhtenäismarkkinoilla; 32. Korostaa, että verouudistukset, joilla vähennetään työn kustannuksia ja kannustetaan investoimaan ja tuottamaan, antaisivat uskottavuutta ja lujittaisivat rakenneuudistusten vaikutusta; 33. Pyytää jäsenvaltioita panemaan alulle verotuksen yksinkertaistamiseen ja verokantojen laajentamiseen perustuvan verojärjestelmiensä nykyaikaistamisen ja toivoo, että työvaltaiset palvelut voisivat hyötyä alennetusta arvonlisäverokannasta; 34. Toivoo, että verotuksen yhteensovittamiseen liittyviä toimia jatketaan, erityisesti epäsuoran verotuksen alalla, kuten myös käytännesääntöjen asiantuntijaryhmän työskentelyä; pyytää myös, että ehdotukset Euroopan yritysten voittojen sekä säästötulojen konsolidoimista koskeviksi direktiiveiksi hyväksytään nopeasti neuvostossa; 35. Hyväksyy talouspoliittisen komitean menetelmän, joka merkitsee «parhaiden käytäntöjen» menetelmän käyttöönottoa talousuudistusten arvioinnissa, ja pyytää, että tämä käytäntö otetaan järjestelmällisesti käyttöön jokaisen rakenneuudistuksen vuosittaisen lopputuloksen arvioinnissa; 36. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita julkaisemaan vuotuisia kertomuksia, joissa tehdään yhteenveto viimeisten 12 kuukauden aikana käyttöön otetuista uusista talouselämän säännöksistä erityisesti pk-yritysten osalta; 37. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita hyödyntämään täysipainoisesti sisämarkkinoita koskevan lainsäädännön yksinkertaistamismallia (SLIM) ja aloitteita säädösten tehostamiseksi kaikkien yritysten, mutta erityisesti pk-yritysten kasvumahdollisuuksien edistämiseksi; kehottaa tekemään tarvittaessa ehdotuksia sellaisen lainsäädännön kumoamiseksi, joka ei ole enää tarpeen tai ei enää vastaa alkuperäisiä tavoitteitaan; 38. Toteaa teollisuudelle myönnettyjen valtiontukien vähentyneen vuosikymmenen alusta lähtien, mutta katsoo toisaalta, että tutkimuksen ja teknologisen kehityksen tukeminen olisi taloudellisesti tehokkaampaa ja näin vältettäisiin kilpailuvääristymät; 39. Katsoo, että julkista rahoitusta voidaan tervehdyttää erityisesti lisäämällä julkisten menojen tehokkuutta ja laatua ja korostaa tähän liittyen esikuva-analyysimenetelmien (benchmarking) käytön etuja julkisissa palveluissa, ennen kaikkea terveyden ja koulutuksen aloilla; 40. Kannustaa televiestinnän, liikenteen ja energian alojen vapauttamiseen liittyvien toimien jatkamista, sillä tämä edistää näiden alojen kehitystä ja parantaa viime kädessä yleistä palvelua, sillä tavoin, että näiden alojen yleistä etua edustavat palvelutehtävät säilytetään, ja pyytää komissiota arvioimaan vapauttamisen vaikutuksia; 41. Katsoo, että erityisesti nuorten, iäkkäiden työntekijöiden ja pitkäaikaistyöttömien työmarkkinoille osallistumisen asteen lisäämiseksi («työhönosallistumisaste») työmarkkinauudistuksilla olisi pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin: - työn organisoinnin mukauttaminen tuotantoprosessin kehitykseen siten, että korostetaan yritysten ja ammattialojen tasoilla neuvotellun työajan joustavuuden tärkeyttä, - työajan joustavuuden varmistaminen haittaamatta yhteiskuntaan integroitumista, - sosiaaliturvajärjestelmien sopeuttaminen siten, että kehitetään kannustimia ottaa työtä vastaan; ja katsoo, että käytäntöjen vaihto tällä alalla on olennaisen tärkeää uudistusten parhaan mahdollisen onnistumisen kannalta; 42. Katsoo, että opetusjärjestelmiä ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiä koskevilla uudistuksilla on oltava keskeinen asema kansallisissa työllisyyspolitiikoissa, jotta koulutus voidaan paremmin sovittaa vastaamaan jatkuvia ammattitaidon kehitysvaatimuksia ja jotta voidaan varmistaa onnistuneempi siirtyminen koulusta työmarkkinoille; 43. Kehottaa Euroopan unionia ja jäsenvaltioita käynnistämään niin pian kuin mahdollista sosiaaliturvajärjestelmien uudistuksen, jonka tavoitteena on tehdä järjestelmistä joustavampia, tehokkaampia ja paremmin työllisyyttä suosivia, jotta voidaan käyttää hyväksi kaikki mahdollisuudet luoda työpaikkoja ja samalla varmistaa asianmukainen sosiaaliturvan taso ja julkisen rahoituksen selviytyminen pitkällä aikavälillä väestön ikääntymisestä ja köyhyyttä kuvaavan indikaattorin arvojen alentamisesta teollisuusmaissa samalla kun säilytetään eurooppalainen sosiaalinen malli; 44. Korostaa, että erilaisten talousuudistusten välinen vuorovaikutus lujittaa niiden keskinäisiä vaikutuksia ja että ainoastaan johdonmukaisella yhtenäisten toimien käytöllä kyetään maksimoimaan niiden taloudelliset ja sosiaaliset hyödyt; 45. Pyytää komissiota julkaisemaan seuraavan talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja koskevan suosituksensa yhteydessä tulokset siitä, kuinka laajoja suuntaviivoja on toteutettu kussakin jäsenvaltiossa; 46. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle sekä jäsenvaltioiden parlamenteille.