Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman 'Kohti kestävää kehitystä' tarkistuksesta"



Virallinen lehti nro C 212 , 22/07/1996 s. 0001



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman 'Kohti kestävää kehitystä' tarkistuksesta" (96/C 212/01) Neuvosto päätti 28. maaliskuuta 1996 perustamissopimuksen 130 s artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa 7. toukokuuta 1996. Esittelijänä oli Klaus Boisserée. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. toukokuuta 1996 pitämässään 336. täysistunnossa seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 108 ääntä puolesta, 2 vastaan, ja 4 pidättyi äänestämästä. 1. Lausunnon valmistelun perusta 1.1. Neuvosto toimitti edellä mainitun ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi talous- ja sosiaalikomitean lausunnolle 28. maaliskuuta 1996. Asiakirjaa käsitellään neuvoston ja parlamentin välillä EY-sopimuksen 189 b artiklan mukaista yhteispäätösmenettelyä noudattaen. 1.2. Neuvosto hyväksyi 1. helmikuuta 1993 viidennen ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" yleisen lähestymistavan. Ohjelma kestää vuoteen 2000, mutta sen puolivälissä siitä tulee tehdä väliraportti. Väliraportista on annettu useita lausuntoja, erityisesti on mainittava komission kertomus 10. tammikuuta 1996 KOM(95) 624 sekä Euroopan ympäristötoimiston kertomus marraskuulta 1995 ("Report for the Review of the Fifth Environmental Action Programme"). 1.3. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa viidennestä toimintaohjelmasta (komission ehdotuksesta) 1. heinäkuuta 1992 (). Väliraporttia talous- ja sosiaalikomitea käsitteli 25. lokakuuta 1995 antamassaan lausunnossa (YMP/403). 2. Toimintasuunnitelma "Kohti kestävää kehitystä" 2.1. Neuvoston ja parlamentin päätöksen pohjaksi tehty asiakirja sisältää toimintasuunnitelman, jossa on tarkoitus tehdä johtopäätöksiä eri elimien antamista väliraporteista. Euroopan unionin ympäristöpoliittiselle toiminnalle halutaan antaa suuntaviivat viidennen toimintaohjelman ajaksi ja sen jälkeenkin; samalla esitetään ympäristönsuojelun kuudennen toimintaohjelman valmistelulle tärkeitä seikkoja. Päätösehdotuksella yritetään vahvistaa ympäristöpolitiikan oikeudellista pohjaa. Toimintasuunnitelman lähtökohtana on, mitä ympäristöpolitiikassa voidaan lähivuosina saavuttaa (erityisesti komission nykyisen kokoonpanon virkakautena). 2.2. Komissio haluaa strategiassaan keskittyä seuraaviin viiteen alaan: ympäristönäkökohtien nykyistä selkeämpi sisällyttäminen muihin politiikan aloihin (erityisesti maatalous, liikenne, teollisuus ja matkailu), ympäristöpoliitiikan keinojen laajentaminen (ympäristövastuu, verot ja maksut, viranomaisten ja elinkeinoelämän väliset sopimukset), yhteisön ympäristölainsäädännön soveltamisen ja täytäntöönpanon tehostaminen parannetuilla ja yksinkertaistetuilla säännöksillä, jotka koskevat myös kansalaisten ja järjestöjen mahdollisuutta käyttää oikeuskeinoja, yleisön tietoisuuden herättäminen ympäristöongelmista ja tarpeesta suunnanmuutokseen henkilökohtaisessa ja yhteiskunnallisessa käyttäytymisessä, ympäristönsuojelun roolin vahvistaminen Euroopan unionin kansainvälisessä toiminnassa (unioni koko maailman ympäristöpolitiikan esikuvana). Komissio pitää myös tärkeänä parantaa ympäristönsuojelun tieteellistä perustaa, tukea teollisia innovaatioita ja kumppanuuksia sekä antaa enemmän painoa paikallisen ja alueellisen tason toiminnalle. 3. Yleistä 3.1. Päätösehdotuksen pohjana oleva komission toimintasuunnitelma on täydellinen yhteenveto yhteisön tason toimista. TSK suhtautuu ehdotukseen siltä osin myönteisesti. Sama koskee myös ensisijaisten aiheiden valintaa. Vaikka komitea antaakin periaatteessa myönteisen lausunnon, se tekee seuraavat lisäysehdotukset ja kriittiset huomautukset. 3.2. Komission valitsema (ja Euroopan parlamentin jo vuoden 1992 viidennessä toimintaohjelmassa ehdottama) yhteispäätösmenettely voi parantaa päätösehdotuksen sitovuutta, ja komitea suhtautuu siihen siksi myönteisesti. Voidaan kuitenkin epäillä, onko komission "toimintasuunnitelma" niin konkreettinen asiakirja, että siihen voidaan soveltaa yhteispäätösmenettelyä. Yhteispäätösmenettely soveltuu oikeudellisesti sitoviin asiakirjoihin, päätöksenteolle valittu oikeudellinen muoto asettaa siten vaatimuksia ehdotuksen sisällölle. 3.3. Komissio korostaa, että ehdotettu toimintasuunnitelma on muotoiltu niin, ettei kuudennesta toimintaohjelmasta tehdä päätöksiä ennakkoon, koska viides ohjelma on voimassa vielä vuoteen 2000. TSK:n käsityksen mukaan tämän päätösehdotuksen yhteydessä olisi silti käsiteltävä ehdotuksia ja aiheita, jotka juontuvat viidennen toimintaohjelman väliraportista. Kyseessä ei siltäkään osin ole uusi ohjelma, vaan vuoden 1992 ohjelman tarkistus tai lisäys. 3.4. Tärkeintä TSK:lle on, että toimintasuunnitelmasta tehdään konkreettisempi. Se tarkoittaa, että toimintasuunnitelman päätöskohtiin kirjataan konkreettiset aikataulu- ja tavoite-ehdotukset. Vuoden 1992/1993 viidennessä toimintaohjelmassa on konkreettisia mittakaavoja ja aikatauluja; siitä huolimatta TSK vaati tuolloin, että ohjelmaa selkiinnytetään (). Vaatimus voidaan vielä paremmalla syyllä esittää tämän asiakirjan suhteen, jota kylläkin nimitetään "toimintasuunnitelmaksi" (vuoden 1992 asiakirjan nimi oli toimintaohjelma), mutta jossa päätöskohdista ei tehdä (tai hahmotella) johtopäätöksiä. TSK:n mielestä konkretisointi on tarpeen kaikkien asianosaisten suunnittelun varmuuden ja ehdotuksen poliittisen rakenteen vuoksi. TSK:n vuonna 1992 ja vuoden 1995 lokakuun 24. ja 25. päivänä antamat viidettä toimintaohjelmaa koskevat lausunnot () ovat voimassa tämänkin päätösehdotuksen arvioinnin suhteen. 3.5. Ympäristöpolitiikan yhteiskunnallista ulottuvuutta ei komission ehdotuksessa oteta riittävän hyvin huomioon. TSK otti kantaa asiaan lausunnossaan komission tiedonannosta "Taloudellinen kasvu ja ympäristö: Seurauksia talouspolitiikalle" COM(94) 465 fin (). Siinä tehdyillä ehdotuksilla työkulujen keventämiseksi ympäristöveroja käyttöön otettaessa ("kaksoisosinko" ympäristöpolitiikalle ja työllisyyspolitiikalle) on ajankohtaista merkitystä Euroopan nykytilanteelle (voimakkaasti kasvanut työttömyys), ne tulisi ottaa huomioon uusien "ympäristöpolitiikan taloudellisten välineiden" taustana. Ajatukset sisältyvät myös komission valkoisen kirjan "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" (kesäkuu 1993) lukuun 10. TSK on ehdottanut, että ne otettaisiin viidennen toimintaohjelman jatkoon. Ympäristöpolitiikan yhteiskunnallinen ulottuvuus on erityisen merkittävä koko maailman mittakaavassa. Komissio kyllä mainitsee ehdotuksessa Yhdistyneiden kansakuntien "esityslista 21:n" ja siitä YK:n vuoden 1997 erityisistuntoa varten tehtävän "väliraportin"; komissio on valmis myös tukemaan Yhdistyneiden kansakuntien asianomaista valiokuntaa. Se ei kuitenkaan vihjaakaan tämän aloitteen sisältöön ja tavoitteeseen. 3.6. Toimintasuunnitelmassa ei oteta riittävän hyvin huomioon Maastrichtin sopimuksessa vaadittua "kansalaisten Eurooppaa". Kansalaiset mainitaan toimintasuunnitelmassa ainoastaan kestävää kehitystä koskevan valistustoiminnan kohderyhmänä, ja heiltä vaaditaan käyttäytymisen muutosta. Se on varmasti osuva näkökohta, mutta ei tyydytä Euroopan kansalaisen roolia pyrittäessä "kestävään ja ympäristön huomioonottavaan kehitykseen". Kansalaisten ja heidän järjestöjensä osallistumisen voimistamista toimintasuunnitelmaa sovellettaessa ja täytäntöönpantaessa ei mainita. Tähän kuuluu myös niiden ehdotusten käsittely, joilla halutaan antaa kansalaisoikeus terveeseen ympäristöön: Komission ehdottama parannus "oikeuskeinojen käyttämiseen" saisi näin asianmukaisen pohjan. 4. Ympäristönäkökohtien sisällyttäminen muihin politiikan aloihin (ehdotuksen 2 artikla) 4.1. 2 artiklan 2.1 kohta Komissio on vaatinut ympäristöpoliittisten näyttöjen huomioon ottamista maataloudessa jo 1980-luvun alusta (ensimmäisen kerran konkreettisesti vuoden 1987 neljännessä ympäristöohjelmassa) (). Tähän mennessä edistystä on kuitenkin tapahtunut vain vähän, tätä näkökohtaa on siksi kehitettävä edelleen. TSK kehottaa jatkamaan kyseistä politiikkaa sekä johdonmukaisesti toteuttamaan tätä linjaa tukevia suunnitelmia ja hankkeita. TSK pyytää tarkistamaan, voidaanko maatalousalan toimet ja ohjelmat arvioida politiikan, suunnitelmien ja hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin yhteydessä. Tämä integrointitehtävä on ratkaistava ennen kuin Keski- ja Itä-Euroopan maiden jäsenyysanomuksia käsitellään, koska Euroopan unioniin liittyisi silloin merkittäviä maatalousalueita. Lisäksi komitea pyytää ottamaan huomioon seuraavaa: Komitean mielestä paras tapa rohkaista ympäristöystävällisiä käytäntöjä on tarkoin kohdennettujen kannustimien kehittäminen. Tällaisten mallien avulla viljelijät voivat valita joustavasti sopivimat ja kustannuksiltaan tehokkaimmat menetelmät tilansa olojen mukaan. Komission ehdotuksessa ei oteta riittävän hyvin huomioon, että pitkäjänteinen maa- ja metsätalous ovat avainasemassa kestävässä kehityksessä (uudistuvien energianlähteiden ja raaka-aineiden tuottaminen, taajama-alueita tasapainottava tehtävä jne.). Ehdotuksesta puuttuu myös se näkökohta, että kestävä maatalous ei ole mahdollista, ellei ulkopuolelta aiheutettuja ympäristövahinkoja ehkäistä mahdollisimman tehokkaasti. 4.2. Luonnoksen 2 artiklan 2.2 kohta TSK kannattaa ehdotuksia ympäristöpolitiikan ensisijaisiksi tehtäviksi liikenteen alalla. Niitä olisi kuitenkin konkretisoitava varsinkin ajallisesti. Jotta tätä toimintasuunnitelman kohtaa voitaisiin arvioida, olisi ilmoitettava, miten komissio ajattelee tukevansa ympäristöystävällisiä liikennemuotoja (esim. tukea julkista liikennettä). Erityisen mielekästä on selkeyttää ehdotettuja päästörajojen ja polttoainestandardien tiukennuksia. 4.3. 2 artiklan 2.3 kohta TSK otti kantaa ympäristöpolitiikan integroimisesta energia-alaan 14. ja 15. syyskuuta 1994 seuraavasti (oma-aloitteisen lausunnon "Yhteisön energiapolitiikka" kohta 6.3.6.4): "Ympäristö- ja energiapolitiikan on kuljettava käsi kädessä. Tässä mielessä on tuettava energiapoliittisia toimia, joilla vaikutetaan ympäristöpoliittisten tavoitteiden saavuttamiseen, erityisesti järkevää energian tai uudistuvien energialähteiden käyttöä. On vältettävä suhteettomasti ympäristöä vahingoittavia toimia. Ympäristöpolitiikka on myös muotoiltava niin, että kaikkien toimien vaikutukset yhteisiin energiapoliittisiin tavoitteisiin tutkitaan. Lopuksi on analysoitava vaihtoehdot, joilla voidaan saavuttaa samantapaisia tavoitteita" (). Tässä viitataan nimenomaisesti tähän lausuntoon. Komissio mainitsee ympäristöpolitiikan integroimisessa energia-alaan myös "yhteisön vapaaehtoisten sopimusten järjestelmän". Vapaaehtoinen sopimus ansaitsee tukea, koska se on "uusi ympäristöpoliittinen väline". On kuitenkin otettava huomioon kuten TSK vaati jo lausunnossaan "Ympäristö ja yhtenäismarkkinat" 31. joulukuuta 1990 () että vapaaehtoiset sopimukset edellyttävät oikeudellisia puitteita, joilla voidaan estää ympäristön suojelutavoitteiden vesittyminen. On myös varmistettava, että sopimukseen kirjattujen menettelyjen ja päätöksien noudattamista voidaan valvoa riittävän hyvin ja varmistaa, että sopimus ei ole ristiriidassa eurooppalaisen ja kansallisen kilpailulainsäädännön kanssa. Sopimusten voimassaoloaikaa on säännösteltävä; erityisesti on estettävä, ettei synny ympäristönsuojelun kannalta oikeudetonta tilannetta, kun tällaisia sopimuksia irtisanotaan. 4.4. 2 artiklan 2.4 kohta Ympäristöpolitiikan integroimisesta teollisuuteen TSK muistuttaa saastuttamis- ja päästörekisteristä, joka kuului aiempaan ympäristöohjelmaan ja joka direktiivin "integroitu saastuttamisen valvonta" säätämisen jälkeen koskee enää osaa päästöjä tuottavista laitoksista. Ekoliikeyritysten tukemista koskevia lähestymistapoja olisi toimintasuunnitelmassa konkretisoitava, jotta ehdotusta voitaisiin arvioida. TSK korosti väliraportissaan (lausunto 24. 25. lokakuuta 1995) () teollisuuden ympäristöpolitiikan ja työmarkkinaosapuolten roolin suhdetta. TSK toistaa ko. lausunnossa mainitut seikat toimintasuunnitelman suhteen. Kyseessä ei ole ainoastaan nk. työympäristö, vaan myös työntekijöiden ja heidän järjestöjensä mukaan ottaminen ympäristöpoliittisiin päätöksiin valitsemalla työpaikalle ympäristönsuojelusta vastaavia henkilöitä yrityksen koon mukaan (). Sama koskee niitä yrityksissä jo olevia elimiä, joille yritysjohdon tulee antaa täysi tukensa sekä niiden tehtävien täyttämiseen tarvittavat tiedot. Integroitu ympäristönsuojelu edellyttää johtoa, joka ottaa mukaan yrityksen palkansaajat. Toimintaohjelmassa olisi tuettava paremmin toimia, joilla työntekijöitä pätevöitetään tämän roolin vaatimiin toimintoihin. 4.5. 2 artiklan 2.5 kohta Suunniteltu raportointi ja tietoisuuden herättäminen eivät ratkaise ympäristöpolitiikan ja matkailun ristiriitoja, varsinkaan koska läheisyysperiaate rajoittaa kovasti yhteisön toimia. "Innovatiivisten käytäntöjen" edistämiseen olisi yhdistettävä EU:n varojen antaminen esikuvallisten malliratkaisujen toteuttamiseen. TSK viittaa komission 5. helmikuuta 1996 antaman kertomuksen KOM(96) 29 kohtaan 2.4 "Matkailu ja ympäristö". TSK on sitä paitsi toistuvasti vaatinut matkailun perusrakenteiden ympäristövaikutusten arviointia. TSK:n toive toteutuisi, jos ympäristövaikutusten arvioinnin laajennus käsittäisi nämä perusrakennetoimet. 5. Käytettävissä olevien välineiden laajentaminen (luonnoksen 3 artikla) 5.1. TSK tukee komission luonnoksessa mainittuja markkinapohjaisia (taloudellisia) ympäristöpolitiikan välineitä (komission ehdotuksen kohta 3.1), varsinkin koska ne vastaavat TSK:n toistuvasti tekemiä ehdotuksia (). Tässä periaatteessa myönteisessä lausunnossa vaaditaan melkein kaikkien tämän osan kohtien konkretisointia. Ehdotettua "ympäristömaksujen" käyttöönottoa tai "verouudistuksen" tukemista keinoina parantaa ympäristöä ei ole helppo toteuttaa, varsinkaan jos ottaa huomioon EY-sopimuksen institutionaaliset puitteet. Toimintaohjelmasta päättäminen vaatii konkreettisempia tietoja, varsinkin kun kyseessä on kestoltaan suhteellisen lyhyt ohjelma. Myös mainittua "ympäristökorvausvelvollisuuden käsitettä" tuetaan periaatteessa ympäristöpolitiikan taloudellisena välineenä. Kun otetaan huomioon, että asiaa on valmisteltu jo vuosia ja että Euroopan neuvosto on tehnyt asiasta sopimuksen, toimintasuunnitelmassa on selkeytettävä suunnitellun ympäristökorvausvelvollisuuden käsitettä (esim. syyllisyydestä riippumaton vastuu, todistustaakan siirtyminen ym.) (). Lisäksi olisi rajattava soveltamisalue, määriteltävä käsite "ympäristövahinko" jne; korvausvelvollisuus tulee yhdistää mahdollisuuteen luoda soveltuvia ennakkojärjestelyjä. Vapaaehtoisten sopimusten suhteen viitataan edellä olevaan kohtaan 4.3. 5.2. TSK on erityisen kiinnostunut suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnin suunnitellusta kehittämisestä. Kohdan muotoilua olisi kuitenkin tarkistettava: "Koulutuksen ja opastusmateriaalin" kohdalla mainitaan suunnitelmien ja ohjelmien lisäksi hankkeet; aiempi muotoilu oli "ja politiikka". TSK pitää tärkeänä, että vastaavat säännökset koskevat Euroopan unionin elinten toimia ja että ne on muotoiltu hallinnon yksinkertaistamistavoitteet huomioon ottaen. Olisi myös tarkistettava, voidaanko EU:n säädösehdotusten ympäristövaikutukset arvioida; tämän täytyisi olla mahdollista ainakin komissiossa, jolla on yksinomainen aloiteoikeus. 5.3. Komitea kannattaa suunnitelmassa mainittua ympäristöasioiden auditointijärjestelmän laajentamista tehdasteollisuuden ulkopuolelle; tämä vastaa TSK:n ehdotusta. Yhteisön politiikan (mukaan lukien rahoitusvälineet) ympäristövaikutusten arvioinnin kriteerit sekä yhteisön rahoitustukivälineiden käyttö kestävän kehityksen edistämiseksi ovat TSK:n mielestä erityisen tärkeitä uuden ympäristöpolitiikan toimia. Tässäkin on kuitenkin kiinnitettävä huomiota aiheuttajaperiaatteen noudattamiseen. Ympäristöpoliittisten tavoitteiden sisällyttäminen määräyksiin ja direktiiveihin, joilla säädellään yhteisön rakennetukiohjelmista annettavia varoja, on myös ympäristöpolitiikan integroimista politiikan muihin aloihin. Eikä se koske ainoastaan yksittäisten tukitoimien ympäristövaikutusten arviointia, vaan myös ohjelmien ja niiden ehtojen tarkistamista. 5.4. Komission mainitsema teollisuus- ja laitestandardien roolin vahvistaminen saa TSK:n periaatteellisen tuen nykyisen lainsäädännön puitteissa; olisi kuitenkin vaadittava talous- ja yhteiskuntaelämän järjestöjen tehostettua osallistumista standardeista päättämiseen, jotta ne voidaan arvioida etunäkökohdista riippumatta ympäristöpoliittisten välineiden puitteissa. TSK ehdottaa: että tulevat standardit arvioidaan aiempaa tarkemmin ympäristövaikutusten suhteen ja että niiden valmistelumenettely on entistä avoimempaa, että myös rakennusstandardeja ja kaupunkisuunnittelustandardeja mikäli niitä on käytetään "kestävää kehitystä ja ympäristöä" tukevina ympäristöpolitiikan välineinä. TSK vaati väliraportissaan viidennestä toimintaohjelmasta () (kohdassa 4.3.4), että yhteisön määräyksiä julkisista hankinnoista on muutettava niin, että niihin yhdistetään ympäristöpoliittiset vaatimukset. Lausunnossa tehdyt menettelyehdotukset olisi otettava huomioon komission nyt ilmoittamassa tutkimuksessa (3.2 kohdan viides luetelmakohta). 6. Lainsäädännön soveltaminen ja täytäntöönpano (4 artikla) Lainsäädännön puitteiden parantamiseksi (komission luonnoksen 4 artiklan ensimmäinen luetelmakohta) komissio ehdottaa lainsäädännöllisten ja hallinnollisten menettelytapojen yksinkertaistamista. Sitä voidaan tukea; TSK toistaa kuitenkin, että ympäristöoikeudella on konkreettinen asianomaisten kansalaisten suojelutehtävä. Tämä tarkoittaa (kaikkien tasojen) julkisten elinten velvollisuutta vastata ympäristönsuojelusta ja ympäristöstä huolehtimisesta. Tämä saattaa rajoittaa sääntelyn vähentämistä. Taloudellinen kasvu ilman ympäristöstä huolehtimista ja ympäristönsuojelua ei ole yhteiskunnallisesti sopivaa (TSK:n 24. 25. lokakuuta 1995 viidennestä toimintaohjelmasta antaman väliraportin kohta 4.2.3). Oikeuskeinojen käyttömahdollisuuksien parantamisen suhteen viitataan edellä olevaan kohtaan 3.6. EU:n säädöksissä on ongelmallista ellei mahdotonta määrätä pakotteita kansalaisille, jotka eivät noudata näitä säädöksiä. Jäsenvaltioilta voitaisiin kuitenkin edellyttää, että ne huolehtivat pakotteiden säätämisestä ja säädösten toimeenpanosta. Maastrichtin sopimuksessa annetut mahdollisuudet pakotteisiin jäsenvaltioita kohtaan, mikäli ne eivät toteuta EY:n lainsäädäntöä riittävän hyvin, ovat tietenkin koskemattomia. 7. Tietoisuuden herättäminen (5 artikla) Kansalaisjärjestöillä on välittävä rooli komission mainitsemassa kestävää kehitystä koskevan tietoisuuden herättämisessä sekä käyttäytymisen muutoksen edistämisessä kaikilla yhteiskunnan aloilla. Komission ehdotusta olisi täydennettävä tältä osin. Tietoisuuden herättämisohjelmaan voidaan ottaa yksittäisiä aiheita: valkoisen kirjan "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" luvusta 10, TSK:n 1. heinäkuuta 1992 antamasta lausunnosta viidennestä toimintaohjelmasta (). Muilta osin TSK kannattaa komission ehdotuksia, mutta haluaisi ehdottaa, että Euroopan unionin toimielinten työntekijöille luodaan sisäinen tietoisuuden herättämisohjelma. 8. Kansainvälinen yhteistyö (6 artikla) TSK lisää komission ehdotuksiin vain ne ehdotukset, jotka se teki jo heinäkuussa 1992 ja lokakuussa 1995 antamissaan lausunnoissa. Erityisesti viitataan uusien jäsenmaiden Suomen, Itävallan ja Ruotsin tiukempiin ympäristönsuojelustandardeihin. Toimintasuunnitelmassa tulisi harkita : näiden maiden parempien ja hyviksi osoittautuneiden suojelusäännösten ottamista EU:n säännöksiin, tämän ympäristönsuojelusäännöksen nyt voimassa olevan neljän vuoden siirtymäaikaa, mikäli tutkimus osoittaa, että se on tarpeen. 9. Ympäristöpolitiikan perusteiden parantaminen (7 artikla) Komitea hyväksyy komission esittämät ympäristöpolitiikan perusteet "luotettavat tiedot, tilastot ja muuttujat" ja "perusteellisen tieteellisen tiedon" sekä kustannus-tehokkuus- ja kustannus-hyöty-arviointitekniikan valmistelun. On kuitenkin viitattava EY-sopimuksen 130 r artiklassa mainittuun ennalta varautumisen periaatteeseen. Sen mukaan voi olla tarpeen ryhtyä toimenpiteisiin, vaikka aivan varmaa tieteellistä näyttöä ei vielä olisikaan. TSK suhtautuu myönteisesti komission ehdottamaan ympäristömuuttujien laatimiseen ja yritysten ja yritysten ulkopuolisten taloudellisten tietojen arviointiin ympäristöpolitiikan kannalta. Se vastaa TSK:n lausuntoa "väliraportista". Ympäristön tutkimuksen on säilytettävä erityisroolinsa; lisäksi on otettava huomioon muiden tutkimushankkeiden ympäristönäkökohdat. 10. Kestävät tuotanto- ja kulutusmallit (8 artikla) TSK seuraa suurella mielenkiinnolla ympäristötietoisuuden edistämiseen ja käyttäytymisen muuttamiseen tarkoitettujen keinojen ja toimien kehittämistä. Se viittaa myös lausuntoihinsa "viidennestä toimintaohjelmasta" () ja "väliraportista" (). Komitean mielestä tässä vahvistetaan myös valkoisen kirjan "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" luvussa 10 esitetyt seikat. 11. Yhteisvastuu ja yhteistyö (9 artikla) TSK katsoo, että tässä mainitut toimet yhteisvastuun ja yhteistyön tukemiseksi koskevat myös kansalaisjärjestöjä, jotka ovat ottaneet ympäristönsuojelun tehtäväkseen. Näiden järjestöjen ja muiden talous- ja yhteiskuntaelämän ryhmittymien mukaan ottaminen on osoittautunut erittäin hyväksi esim. ilman laatua koskevan direktiivin () "satelliittisäännösten" valmistelussa ja eurooppalaista ympäristömerkkiä käsittelevässä neuvoa-antavassa foorumissa (). 12. Paikallisten ja alueellisten aloitteiden edistäminen (10 artikla) Kaupunkiympäristön tukemisen lähestymistavat ovat erityisen mielenkiintoisia. TSK on tietoinen siitä, että komission eri pääosastoissa on useita ohjelmia ja hankkeita kuntien ja niiden yhtenäisyyden tukemiseksi. TSK ehdottaa sellaisten tukitoimien kokoamista tai ainakin koordinointia, jotka palvelevat enemmän tai vähemmän kaupunkiympäristöä. TSK:n käsityksen mukaan aluesuunnittelun mahdollisuuksien lisäksi edelleen tulisi kehittää ympäristöystävällisiä kaupunkisuunnittelun keinoja. Tuettaviin alueellisiin aloitteisiin kuuluvat myös yhteisön vuoristoalueita koskevat toimet ja Euroopan eteläosien aavikoitumisen etenemisen ehkäiseminen. TSK suhtautuu myönteisesti myös viimeisessä luetelmakohdassa mainittuun paikallisten kehitys- ja työllisyysaloitteiden tukeen, mutta epäilee, pitääkö tuen rajoittua pelkkään "luonnonsuojeluun". Komitea ehdottaa, että toimintasuunnitelmaan sisällytetään yhteisön eri alueilla toimivat tai perusteilla olevat kansainväliset kestävää kehitystä koordinoivat alueohjelmat. Näihin kansainvälisiin ohjelmiin tulisi kuitenkin ottaa mukaan myös valtioita, jotka eivät ole Euroopan unionin jäseniä mutta joilla on yhteisiä ympäristöongelmia jäsenvaltioiden kanssa. 13. Ympäristöteemat (11 artikla) TSK tukee komission käsityksiä, ne ovat osittain jo työn alla (esim. 11 artiklan 2 kohdassa mainitut epäpuhtauksiin liittyvät laatutavoitteet). TSK on toistuvasti vaatinut ehdotuksessa mainittuja vesivarojen hallinta- ja jätehuoltosuunnitelmia. TSK suhtautuu myönteisesti komission ehdottamaan toimintaan ilman laadun arvioimiseksi ja valvomiseksi sekä varsinkin happosateiden ehkäisystrategian kehittämiseen. Suunnitelman ympäristöteemoihin tulisi lisätä maaperän suojelu, erityisesti maaperän raskasmetallikuormituksen rajoittaminen. Komission mainitsema meluntorjuntaohjelma on TSK:n käsityksen mukaan ensisijaisen tärkeä. Bryssel, 29. toukokuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER () EYVL N:o C 287, 4. 12. 1992. () Toimintaohjelmasta 1. 7. 1992 annetun lausunnon 2.5 kohta, EYVL N:o C 287, 4. 11. 1992. () TSK:n viidettä toimintaohjelmaa koskeva väliraportti, jossa samalla ehdotetaan, mitä ohjelmaan olisi jatkossa kirjattava, EYVL N:o C 18, 22. 1. 1996. () EYVL N:o C 155, 21. 6. 1995. () EYVL N:o C 328, 7. 12. 1987. () EYVL N:o C 393, 31. 12. 1994. () EYVL N:o C 332, 31. 12. 1990. () EYVL N:o C 18, 22. 1. 1996 (kohdat 4.2.5 ja 4.2.6). () Ks. TSK:n lausunto väliraportista ympäristöalan viidennen toimintaohjelman: 4.2.5 kohdan 1. luetelmakohta, EYVL N:o C 18, 22. 1. 1996. () Ks. erityisesti lausunto "Ympäristö ja yhtenäismarkkinat", EYVL N:o C 332, 31. 12. 1990. () Ks. TSK:n lausunnot KOM(89) 282 Jätevastuu EYVL N:o C 112, 7. 5. 1990 ja KOM(93) 47 Vihreä kirja ympäristövahinkojen korjaamisesta EYVL N:o C 133, 16. 5. 1994. () EYVL N:o C 18, 22. 1. 1996. () EYVL N:o C 287, 4. 11. 1992. () EYVL N:o C 287, 4. 11. 1992. () EYVL N:o C 18, 22. 1. 1996. () EYVL N:o C 216, 6. 8. 1994 (ensimmäinen ehdotus); EYVL N:o C 238, 13. 9. 1995 (muutettu ehdotus). () EYVL N:o L 99, 11. 4. 1992.