FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 261/17

Torstai 10. toukokuuta 2012

Sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettava laki (Rooma II)

P7_TA(2012)0200

Euroopan parlamentin päätöslauselma 10. toukokuuta 2012 suosituksista komissiolle sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista annetun asetuksen (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) muuttamisesta (2009/2170(INI))

2013/C 261 E/03

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 225 artiklan,

— ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklan ja erityisesti sen 2 kohdan c alakohdan,

— ottaa huomioon ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn yleissopimuksen 8 artiklan ja 10 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan 7 ja 11 artiklan,

— ottaa huomioon unionin tulevan liittymisen edellä mainittuun yleissopimukseen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti,

— ottaa huomioon tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 22. joulukuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 44/2001 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan ja 5 artiklan 3 kohdan sekä ehdotuksen asetuksen uudelleenlaatimisesta (COM(2010)0748),

— ottaa huomioon 7. maaliskuuta 1995 annetun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion asiassa C-68/93, Shevill (Kok. 1995, s. I-415),

— ottaa huomioon 25. lokakuuta 2011 annetun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion yhdistetyissä asioissa C-509/09 ja C-161/10, eDate Advertising GmbH (2),

— ottaa huomioon julkisasiamiehen Mancinin ratkaisuehdotuksen asiassa 352/85, Bond van Adverteerders ym. vastaan Alankomaiden valtio (Kok. 1988, s. 2085), tuomion asiassa C-260/89, Elliniki Radiofonia Tileorasi (ERT-AE) (Kok. 1991, s. I-2925), tuomion ja julkisasiamiehen Van Gervenin ratkaisuehdotuksen asiassa C-159/90, Society for the Protection of Unborn Children Ireland Ltd (Kok. 1991, s. I-4685) sekä julkisasiamiehen Jacobsin ratkaisuehdotuksen asiassa C-168/91, Christos Konstantinidis (Kok. 1993, s. I 1191),

— ottaa huomioon alkuperäisen komission ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (COM(2003)0427),

— ottaa huomioon 6. heinäkuuta 2005 antamansa kannan ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma II) (3),

— ottaa huomioon sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11. heinäkuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 864/2007 (Rooma II) (4) ja erityisesti sen 30 artiklan 2 kohdan (5),

— ottaa huomioon komission teettämän vertailututkimuksen yksityisyyden ja henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkaamisesta johtuviin sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 27 jäsenvaltiossa (6),

— ottaa huomioon väitteen niin kutsutusta kunnianloukkausmatkailusta (7),

— ottaa huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan kunnianloukkausta koskevan lakiesityksen (Defamation Bill) (8),

— ottaa huomioon 28. tammikuuta 2010 järjestetyn julkisen kuulemisen (9),

— ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan esittelijän laatimat työasiakirjat ja useat tieteelliset artikkelit tästä asiasta (10),

— ottaa huomioon työjärjestyksen 42 ja 48 artiklan,

— ottaa huomioon oikeudellisten asioiden valiokunnan mietinnön (A7-0152/2012),

A. toteaa, että asiassa Shevill antamansa tuomion mukaisesti tuomioistuin on katsonut asiassa eDate Advertising, että asetuksen (EY) N:o 44/2001 5 artiklan 3 kohta on tulkittava siten, että väitetyssä henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkaamisessa, joka aiheutuu tietystä sisällöstä verkkosivustolla, henkilö, joka katsoo oikeuksiensa tulleen loukatuiksi, voi päättää nostaa asiasta kanteen ja vaatia korvausta kaikesta aiheutetusta vahingosta joko sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, johon asianomaisen sisällön julkaisija on sijoittautunut, tai sen jäsenvaltion tuomioistuimissa, jossa hän keskeisesti toimii; sen sijaan, että asianomainen henkilö vaatisi korvausta koko vahingosta, hän voi myös nostaa kanteen kaikkien niiden jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, joiden alueilla kyseinen verkossa julkaistu sisältö on tai on ollut saatavilla; kyseisillä tuomioistuimilla on aiheutettua vahinkoa koskeva toimivalta ainoastaan sen jäsenvaltion alueella, jossa kanne on nostettu;

B. toteaa, että Rooma II -asetuksesta puuttuu säännös yksityisyyden ja henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkaamiseen sovellettavan lain määrittämisestä;

C. toteaa, että keskustelua asianmukaisesta säännöksestä on värittänyt kiista niin kutsutusta kunnianloukkausmatkailusta, toisin sanoen suotuisimman käsittelypaikan etsimisestä (forum shopping), jossa korvauksenhakija valitsee kunnianloukkauskanteen nostamispaikaksi lainkäyttöalueen, joka tuottaa todennäköisimmin hänelle suotuisan tuloksen – tavallisesti Englannin tai Walesin, joita pidetään korvausvaatimusten esittäjille suotuisimpina alueina maailmassa; toteaa kuitenkin, että asia ulottuu Yhdistyneen kuningaskunnan ulkopuolelle ja on huolenaihe myös muille lainkäyttöalueille;

D. toteaa, että korkeat riita-asioiden oikeudenkäyntikulut ja mahdolliset tuomiot huomattavista vahingonkorvauksista edellä mainitulla lainkäyttöalueella vaikuttavat tukahduttavasti sananvapauteen; katsoo, että korkeiden oikeudenkäyntikulujen vuoksi sisällön julkaisijoiden saattaa olla pakko sopia asiasta myös silloin kun he katsovat, että heillä on hyvä puolustus;

E. katsoo, että vaikka Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentissa parhaillaan käsiteltävä kunnianloukkausta koskeva lakiesitys näyttää menevän pitkälle väitetyn sisällön julkaisijoihin kohdistuvan tukahduttavan vaikutuksen poistamiseksi, sillä tuskin ratkaistaan korkeiden oikeudenkäyntikulujen vaikeaa ongelmaa;

F. toteaa, että internet on lisännyt entisestäänkin sisältöjen lähes maailmanlaajuisen saatavuuden ongelmaa, jolle on ominaista myös verkkoon laitettujen sisältöjen pysyminen siellä määräämättömän ajan sekä blogien ja nimettömien sisältöjen ilmaantuminen;

G. katsoo, että lehdistön ja tiedotusvälineiden vapaus on demokraattisen yhteiskunnan kulmakiviä;

H. katsoo, että täytyy olla oikeussuojakeinoja, joihin voidaan turvautua, jos tätä vapautta käytetään väärin, erityisesti jos se tehdään ihmisten yksityiselämän ja maineen kustannuksella (11); katsoo, että jokaisen jäsenvaltion olisi varmistettava tällaisten oikeussuojakeinojen olemassaolo ja tehokkuus näitä oikeuksia loukattaessa; katsoo, että jäsenvaltioiden olisi pyrittävä varmistamaan, että kohtuuttoman korkeat oikeudenkäyntikulut eivät johda siihen, että kantaja käytännössä menettäisi mahdollisuutensa saattaa asiansa oikeuteen; toteaa, että oikeudenkäyntikulut voivat olla tuhoisia myös tiedotusvälineille;

I. katsoo, että kunkin jäsenvaltion on määriteltävä omalta kannaltaan oikea tasapaino Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklalla taatun yksityiselämän kunnioittamista koskevan oikeuden ja 10 artiklalla taatun sananvapauden välillä;

J. katsoo, että tästä huolimatta ajan mittaan voi osoittautua, että liittyessään Euroopan ihmisoikeussopimukseen unionin on löydettävä sellainen yhteinen perusta tavaroiden ja palvelujen tarjoamisen vapauteen liittyvissä rajat ylittävissä tapauksissa, joka pohjautuu ”dialektiseen kehitykseen”, jota julkisasiamies Mancini tavoittelee asiassa Bond van Adverteerders, ottaen huomioon myös tuomiot asiassa Elliniki Radiofonia Tileorasi ja asiassa Society for the Protection of Unborn Children Ireland Ltd sekä julkisasiamiehen Jacobsin ratkaisuehdotuksen asiassa Christos Konstantinidis; huomauttaa, että asiassa Society for the Protection of Unborn Children Ireland Ltd (12) julkisasiamies Van Gerven todellakin esitti, että kansallinen säännöstö, jonka on osoitettava nojaavan esimerkiksi sellaisiin oikeuskäsitteisiin kuin yleisen edun tai oikeusjärjestyksen kannalta pakottavat syyt, jotta sen voidaan katsoa olevan sopusoinnussa unionin oikeuden kanssa, kuuluu unionin oikeuden soveltamisalaan sen perusteella, että vaikka jäsenvaltioilla on tiettyä harkintavaltaa yleistä etua tai oikeusjärjestystä koskevien käsitteiden määrittelyssä, näiden käsitteiden soveltamisala unionin oikeuden soveltamisalaan kuuluvien toimien tapauksessa kuuluu joka tapauksessa unionin valvonnan alaisuuteen, ja käsitteet on siten perusteltava ja rajattava koko unionille yhtenäisellä tavalla ja unionin oikeuden mukaisesti ottaen huomioon perusoikeuksiin ja -vapauksiin liittyvät yleisperiaatteet;

K. katsoo, ettei ole kuitenkaan asianmukaista käyttää kansainvälisen yksityisoikeuden sääntöjä sen ratkaisemiseksi, mitä lakia sovelletaan tavalla tai toisella yhden oikeuden suojelemiseksi toisen oikeuden kustannuksella tai niin, että niillä rajoitetaan tietyn jäsenvaltion lainkäyttövaltaa erityisesti Rooma II -asetuksen 26 artiklan oikeusjärjestystä koskevan lausekkeen nojalla; pitää siksi erittäin tärkeänä Bryssel I -asetukseen sisältyvän oikeusjärjestyksen valvonnan säilyttämistä;

L. katsoo, että vastineoikeuteen olisi sovellettava läheisimmän yhteyden kriteeriä, koska sellainen helpotus olisi myönnettävä nopeasti ja se on luonteeltaan tilapäinen; katsoo, että säännöksessä olisi varmistettava osapuolten tahdonautonomia ja tuomioistuinvaltion lain valintamahdollisuus, jos kantaja päättää nostaa kanteen tiedotusvälineen sijoittautumispaikan tuomioistuimissa vahingosta, joka on tapahtunut useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa;

M. katsoo lisäksi, että yleisen hyvän edistämiseksi, johon kuuluu riita-asioiden vähentäminen, oikeussuojan saatavuuden edistäminen, sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistaminen sekä sananvapauden ja yksityiselämän oikeuden asianmukaisen tasapainon turvaaminen, komission olisi kuultava laajasti asianomaisia tahoja, muiden muassa toimittajia, tiedotusvälineitä, asiaan perehtyneitä oikeusoppineita ja tuomareita, jotta komissio voi laatia ehdotuksen sellaisen keskuksen perustamisesta, jossa ratkaistaan yksityisyyden tai henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkauksesta, myös kunnianloukkauksesta, johtuvia rajat ylittäviä riitoja vapaaehtoisesti vaihtoehtoisen riidanratkaisun avulla; katsoo, että tämä olisi erittäin edistyksellinen ja 21. vuosisadalle ominainen tapa ratkaista tällaisia riitoja ja helpottaisi siirtymistä uudenaikaiseen välittäjämyönteiseen oikeuskulttuuriin;

N. katsoo, että jäsenvaltioiden olisi rohkaistava ja edistettävä tulevan vaihtoehtoisen riidanratkaisun keskuksen käyttöä myös siten, että keskuksen käyttämättä jättäminen otetaan huomioon oikeudenkäyntikulujen jakamisesta päätettäessä;

O. katsoo, että tällainen keskus voisi periaatteessa olla omarahoitteinen;

1. pyytää komissiota tekemään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklan 2 kohdan c alakohdan nojalla ehdotuksen, jolla Rooma II -asetukseen lisätään säännös sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin, jotka johtuvat yksityisyyden tai henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkauksesta, mukaan lukien kunnianloukkauksesta, sovellettavasta laista tämän päätöslauselman liitteenä olevien yksityiskohtaisten suositusten mukaisesti;

2. pyytää komissiota myös tekemään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklan 2 kohdan d alakohdan nojalla ehdotuksen yksityisyyden tai henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkauksesta, mukaan lukien kunnianloukkauksesta, johtuvien rajat ylittävien riitojen vapaaehtoiseen ratkaisemiseen tarkoitetun vaihtoehtoisen riidanratkaisun keskuksen perustamiseksi;

3. toteaa, että suosituksissa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan toissijaisuusperiaatetta;

4. katsoo, että pyydetyllä ehdotuksella ei ole rahoitusvaikutuksia;

5. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman sekä liitteenä olevat yksityiskohtaiset suositukset komissiolle ja neuvostolle.

(1) EYVL L 12, 16.1.2001, s. 1.

(2) Ei vielä julkaistu oikeustapauskokoelmassa.

(3) EUVL C 157 E, 6.7.2006, s. 370.

(4) EUVL L 199, 31.7.2007, s. 40.

(5) Komissio antaa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2008 Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle tutkimuksen yksityisyyden tai henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkaamisesta johtuviin sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin soveltavaa lakia koskevan alan tilanteesta, lehdistönvapauteen ja tiedotusvälineiden ilmaisuvapauteen sekä yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 95/46/EY liittyvät lainvalintakysymykset huomioon ottaen.

(6) JLS/2007/C4/028, Final Report.

(7) Katso Rt Hon. Lord Hoffmannin 2. helmikuuta 2010 pitämä viides yleisöluento ”Dame Ann Ebsworth Memorial Public Lecture” ja Trevor C. Hartley, ”Libel Tourism” and Conflict of Laws, ICLQ vol. 59, s. 25, tammikuu 2010.

(8) Julkaistu kuulemisasiakirjana: http://www.justice.gov.uk/consultations/docs/draft-defamation-bill-consultation.pdf; katso myös Yhdistyneen kuningaskunnan parlamentin sekavaliokunnan ensimmäinen raportti: http://www.publications.parliament.uk/pa/jt201012/jtselect/jtdefam/203/20302.htm

(9) Kuuleminen kansainvälisen yksityisoikeuden alaan, erityisesti Rooma II -asetuksen soveltamisalaan kuuluvista henkilöllisyyteen liittyvistä oikeuksista, erityisesti kunnianloukkauksesta. Osallistujen puheenvuorot: http://www.europarl.europa.eu/activities/committees/eventsCom.do?page=2&product=CHE&language=EN&body=JURI

(10) DT\820547EN.doc ja DT\836983EN.doc; katso erityisesti seuraavat Rooma II -asetuksesta ja kunnianloukkauksesta heinäkuussa 2010 järjestetyn verkkosymposiumin julkaisut: http://conflictoflaws.net/2010/rome-ii-and-defamation-online-symposium; Jan von Hein, siviilioikeuden, kansainvälisen yksityisoikeuden ja vertailevan oikeustieteen professori, Trierin yliopisto, Saksa (esittelijä on erityisen kiitollinen professori Heinille tässä asiakirjassa esitetystä ehdotuksesta); Trevor Hartley, Emeritus professori, London School of Economics; Andrew Dickinson, kansainvälisen yksityisoikeuden vieraileva tutkija, British Institute of International and Comparative Law, ja vieraileva professori Sydneyn yliopistossa; Olivera Boskovic, Orléansin yliopiston oikeustieteen professori; Bettina Heiderhoff, Hampurin yliopiston oikeustieteen professori; Nerea Magallón, Baskimaan yliopiston entinen oikeustieteen professori, toimii parhaillaan kansainvälisen yksityisoikeuden opettajana Santiago de Compostelassa; Louis Perreau-Saussine, Nancyn yliopiston oikeustieteen professori ja Angela Mills Wade, toimitusjohtaja, European Publishers Council. Katso myös Jan-Jaap Kuipers, Towards a European Approach in the Cross-Border Infringement of Personality Rights, 12 German Law Journal 1681–1706 (2011): http://www.germanlawjournal.com/index.php?pageID=11&artID=1379. EU ja perusoikeudet, katso Darcy S. Binder, The European Court of Justice and the Protection of Fundamental Rights in the European Community: New Developments and Future Possibilities in Expanding Fundamental Rights Review to Member State Action, Jean Monnet Working Paper No 4/95: http://centers.law.nyu.edu/jeanmonnet/papers/95/9504ind.html

(11) Nykynäkemyksen mukaan Euroopan ihmisoikeussopimus suojaa mainetta osana yksityiselämää (katso N. v. Ruotsi, N:o 11366/85).

(12) 31 kohta.