Tiivistelmä Käsitys Itävallan oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on hyvä. Samalla on kuitenkin ilmaistu huolestuneisuutta hallintotuomioistuinten presidenttien nimitysmenettelystä sekä oikeusministerin oikeudesta antaa ohjeita syyttäjille yksittäisissä tapauksissa. Hallitus on ilmoittanut ryhtyvänsä pohtimaan tuomioistuinten, myös hallintotuomioistuinten, palvelukseenottoa ja syyttäjien raportointivelvoitteita koskevia kysymyksiä. Tämä voisi osaltaan auttaa näiden huolenaiheiden ratkaisemisessa. Oikeusjärjestelmän sinänsä jo korkeatasoista digitalisaatiota kehitetään edelleen, ja oikeuslaitoksen resursseja on lisätty. Tämä voisi auttaa ratkaisemaan joitakin hallintotuomioistuinten tehokkuuteen liittyvistä haasteista. Itävallassa on pitkälti olemassa oikeudellinen ja institutionaalinen kehys korruption ehkäisemiseen ja korruptiotapauksiin liittyviin syytetoimiin. Poliittisten puolueiden rahoitukseen liittyvien huomiota herättäneiden tapausten ja niihin liittyvien korkean tason virkamiehiin kohdistuneiden tutkimusten seurauksena Itävallassa on tehty ja on edelleen käynnissä merkittäviä korruption vastaisia lainsäädäntöuudistuksia. Parlamentin jäsenten integriteettiin liittyy kuitenkin edelleen haasteita. Lobbausta koskeva oikeudellinen kehys on olemassa, mutta sen soveltamisala ja lobbausrekisteristä yleisön saatavilla olevat tiedot ovat rajoitettuja. Talousrikosten ja korruption torjunnasta vastaavalla liittovaltion keskussyyttäjänvirastolla on keskeinen rooli korruption torjunnassa, mutta sillä on kattaviin raportointivelvoitteisiin ja rajallisiin resursseihin liittyviä haasteita. Tiedotusvälineiden moniarvoisuutta koskeva oikeudellinen kehys perustuu tiettyihin perustuslaillisiin ja lainsäädännöllisiin takeisiin. Demokraattisen mediajärjestelmän perusta on vahva ja tiedotusvälineitä hallinnoivat viranomaiset toimivat riippumattomasti. Tiedotusvälineiden moniarvoisuuteen on kuitenkin havaittu kohdistuvan riskejä, koska tiedonsaantioikeuden takaava kattava ja täytäntöönpanokelpoinen kehys puuttuu. Hallitus pohtii uudistusta tilanteen parantamiseksi. Tiedotusvälineiden toimitusten riippumattomuutta koskevista sääntelytakeista on esitetty joitakin huolenaiheita. Tiedotusvälineiden omistajuuteen sovelletaan tiukkoja läpinäkyvyyttä koskevia sääntöjä, mutta ne eivät aina täysin kata tiedotusvälineiden omistajien osakeomistuksia muissa yhtiöissä. Itävalta antaa mediayritysten julkaistavaksi suhteellisen paljon valtion mainontaa. Koska sen oikeudenmukaisesta jakamisesta ei ole selkeitä sääntöjä, esiin on tuotu huolta toimeksiantoihin liittyvästä mahdollisesta poliittisesta vaikuttamisesta. Lainsäädäntöprosessiin kuuluu yleensä sidosryhmien ja suuren yleisön kuuleminen, vaikka tältä osin ei ole olemassa erityistä oikeudellista kehystä, eikä kuulemisia aina järjestetä tai niiden määräaika on lyhyt. Perustuslakituomioistuin ja oikeusasiamieslautakunta ovat tärkeässä asemassa valvontajärjestelmiin liittyvissä asioissa, kuten covid-19-pandemian yhteydessä on todettu. Kansallisena ihmisoikeusinstituutiona toimivan oikeusasiamieslautakunnan lisäksi muut riippumattomat viranomaiset, kuten tasa-arvovaltuutettu, vammaisvaltuutettu ja lapsi- ja nuorisovaltuutettu, edistävät osaltaan perusoikeuksien toteutumista omilla aloillaan. Hallitus on ilmoittanut toimenpiteistä, joilla tuetaan edelleen kansalaisyhteiskuntaa, ja se on sitoutunut edistämään aktiivista vuoropuhelua ja kunnioittavaa yhteistyötä kansalaisyhteiskunnan järjestöjen kanssa.

I.Oikeuslaitos

Itävallan oikeuslaitoksessa on kaksi erillistä osaa. Yleiseen lainkäyttövaltaan kuuluu 115 piirituomioistuinta, 20 aluetuomioistuinta, neljä alueellista ylioikeuden tuomioistuinta ja korkein oikeus. Itävallassa on vuodesta 2014 lähtien ollut myös erillinen hallintotuomioistuinjärjestelmä, jossa on 11 ensimmäisen oikeusasteen hallintotuomioistuinta (yhdeksän alueellista hallintotuomioistuinta, yksi liittovaltion hallintotuomioistuin ja verotuomioistuin) ja korkein hallintotuomioistuin. Itävallalla on perustuslakituomioistuin. Tuomarit nimittää toimeenpanovallan käyttäjä tuomioistuinten tuomareista tai täysistunnon jäsenistä koostuvien henkilöstölautakuntien tekemien ei-sitovien ehdotusten perusteella. Henkilöstölautakunta laatii paremmuusjärjestykseen asetetun kolmen ehdokkaan luettelon kutakin virkaa varten. Syyttäjälaitos on oikeusministerin valvomaan hierarkkiseen rakenteeseen kuuluva oikeusviranomainen. Oikeusministeri voi antaa sekä yleisiä ohjeita että yksittäisiin tapauksiin liittyviä ohjeita. Asianajajat on rekisteröity johonkin yhdeksästä paikallisesta asianajajaliitosta, jotka ovat julkisoikeudellisia yhteisöjä ja itsenäisiä itsehallintoelimiä, ja ne ovat järjestäytyneet kattojärjestönä toimivan liittovaltion asianajajaliiton alaisuuteen.

Riippumattomuus

Käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on pysynyt erittäin korkeana. Tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuutta pitää ”melko hyvänä tai erittäin hyvänä” 86 prosenttia väestöstä, ja osuus on kasvanut jatkuvasti vuodesta 2016. Myös yritysten käsityksen mukaan riippumattomuus on hyvä, ja niistä 73 prosenttia pitää sitä ”melko hyvänä tai erittäin hyvänä”, vaikka luku oli edellisinä vuosina vielä korkeampi.

Hallintotuomioistuinten presidenttien nimittämismenettelyistä keskustellaan. Sidosryhmät ja Euroopan neuvosto ovat toistuvasti tuoneet esiin hallintotuomioistuinten presidenttien nimittämiseen liittyviä huolenaiheita. Tässä vaiheessa ei ole konkreettisia uudistussuunnitelmia, mutta hallitus pohtii yleisten ja hallintotuomioistuinten rekrytointinormien yhdenmukaistamista. Nykyisen järjestelmän mukaan hallintotuomioistuinten presidenttejä ja varapresidenttejä (jotka ovat myös toimivaltaisia tuomareita) ei tarvitse valita nimitettyjen hallintotuomareiden joukosta, vaikka heidän onkin täytettävä yleiset perustuslailliset vaatimukset voidakseen ryhtyä hallintotuomioistuimen tuomareiksi. Heidän nimittämisestään säädetään liittovaltion hallintotuomioistuimia ja alueellisia hallintotuomioistuimia koskevan lainsäädännön laeissa. Vaikka liittovaltion hallintotuomioistuinta koskevassa laissa säädetään toimeenpanovallan ja oikeuslaitoksen jäsenistä koostuvan riippumattoman komitean osallistumisesta prosessiin, tämä ei koske kaikkia alueellisia hallintotuomioistuimia. Määrätyistä alueellisista eroista huolimatta nimitysoikeus kuuluu yleensä toimeenpanovallan käyttäjälle. Euroopan neuvosto huomautti vuonna 2019 siitä, että oikeuslaitos ei osallistu hallintotuomioistuinten presidenttien nimitysprosessiin . Euroopan neuvoston piirissä toimiva tuomareiden neuvoa-antava neuvosto (CCJE) antoi Wienin alueellisen hallintotuomioistuimen presidentin nimittämistä ja asemaa koskevan lausunnon , jossa ilmaistiin huoli Euroopan neuvoston suositusten noudattamisesta, kun otetaan huomioon presidentin/varapresidentin ja muiden tuomareiden nimittämismenettelyjen eroavaisuudet. Eurooppalaiset ja kansalliset sidosryhmät ovat tuoneet esiin nämä samat huolenaiheet. Ne pyytävät, että henkilöstölautakunnat osallistuisivat kaikkiin tuomareiden nimityksiin ja että niiden lausunnoista tehtäisiin sitovia. Lahjonnan vastainen valtioiden ryhmä GRECO on antanut Itävallalle useita suosituksia hallintotuomioistuinjärjestelmästä, muun muassa suosituksen vahvistaa henkilöstölautakuntien asemaa nimityksissä ja yhdenmukaistaa yleisten ja hallintotuomioistuinten palvelukseenottoa koskevia normeja. Vuosien 2020–2024 hallitusohjelmassa ilmoitetaan yleisistä aikomuksista yhdenmukaistaa rekrytointinormit tältä osin, mutta konkreettisista suunnitelmista ei ole tässä vaiheessa ilmoitettu.

Oikeusministerin oikeudesta ohjeistaa syyttäjiä yksittäistapauksissa keskustellaan parhaillaan. Useat sidosryhmät ovat vuonna 2019 toistaneet vaatimuksensa syyttäjälaitoksen riippumattomuuden lisäämisestä. Itävallan järjestelmässä sekä ylemmät syyttäjänvirastot että oikeusministeri voivat antaa ohjeita yksittäistapauksissa, mukaan lukien ohjeen olla nostamatta syytteitä. Oikeusministerin ohjeet on perusteltava, annettava kirjallisesti ja liitettävä asiakirja-aineistoon. Hallituksen on myös annettava vuosittain parlamentille kertomus kaikista ohjeista yksittäistapauksissa sitten, kun kyseinen tapaus on saatu päätökseen. Viimeisimmän kertomuksen mukaan vuosina 2011–2018 annettiin 69 ohjetta. Lisäksi yleisen syyttäjänviraston organisaatiorakenteeseen kuuluva riippumaton, ministeriön johtoa avustava neuvoa-antava toimikunta (Weisungsrat) antaa ei-sitovan lausunnon kaikista ohjeista ennen niiden antamista , ja lausuntoa käytännössä noudatetaan. Kansalliset sidosryhmät ovat korostaneet, että tarvitaan riippumattomampi syyttäjälaitos, jossa on ohjeista vastaava riippumattoman syyttäjätoimen johtaja, sillä muuten yleisön silmissä vaarana on poliittisen vaikuttamisen mahdollisuus. Lisäksi sidosryhmät toteavat, että raportointivelvoitteet voivat olla aikaa vieviä, suhteettomia verrattuna syyttäjälaitoksen keskeisiin tehtäviin ja ne voivat johtaa tutkimusten viivästymiseen. Vaikka käytössä olevat takeet vaikuttavat lieventävän syyttäjälaitoksen riippumattomuuteen kohdistuvia riskejä, ohjeiden antamisvaltuutta kuitenkin käytetään. Vuonna 2019 laadittu oikeusministerin selvitys oikeuslaitoksen tilanteesta sisälsi joitakin ehdotuksia ohjeistusjärjestelmän selkeyttämiseksi, ja hallitusohjelma 2020–2024 sisältää aikomuksen vähentää ”vältettävissä olevia” raportointivelvollisuuksia.

Laatu

Oikeuslaitoksen resursseja on lisätty. Oikeuslaitoksen vuoden 2020 talousarvioon sisältyy kymmenen uutta virkaa tuomareille, 40 virkaa syyttäjille ja 100 virkaa tuomioistuimen henkilöstölle. Sidosryhmät ovat suhtautuneet tähän myönteisesti. Tämä lisäys on seurausta silloisen oikeusministerin vuonna 2019 julkaisemasta tutkimuksesta, jossa tuotiin esiin useita huolia oikeuslaitoksen henkilöstöresursseista, erityisesti tuomioistuinten ja syyttäjänvirastojen hallintohenkilöstön virkojen merkittävästä vähentämisestä sekä oikeustoimihenkilöiden (Rechtspfleger) vapaiden virkojen asianmukaisen täyttämisen aiheuttamista haasteista. Tutkimuksessa korostettiin myös syyttäjälaitoksen ja liittovaltion hallintotuomioistuimen vaikeuksia selviytyä lisääntyneistä sisäiseen turvallisuuteen tai turvapaikka-asioihin liittyvistä tehtävistä. Kertomuksessa suositeltiin lisävirkojen perustamista kaikille asianomaisille aloille. Myös sidosryhmät ovat esittäneet näitä huolenaiheita. Ne ovat pyytäneet vähintään 40 lisäviran perustamista tuomareille ja syyttäjille ja tuomioistuinten henkilöstön virkojen vähentämisen keskeyttämistä korostaen erityisesti verotuomioistuimen ja liittovaltion hallintotuomioistuimen tilannetta.

Oikeuslaitoksen digitalisaatiota parannetaan parhaillaan laajamittaisella hankkeella. Oikeuslaitoksen digitalisaatio on jo edistyneellä tasolla, erityisesti kun on kyse jo laajasti saatavilla olevasta mahdollisuudesta nostaa kanne ja toimittaa haaste sähköisesti, vaikka menettelyjen myöhempien vaiheiden toteuttaminen sähköisesti on edelleen rajoitettua. Tapausten hallinnointijärjestelmät ja tuomioistuinten tilastojärjestelmät on otettu käyttöön kaikissa tuomioistuimissa. Hallitus käynnisti ”Justiz 3.0” ‑hankkeella sähköisen asiakirja-aineiston käyttöönoton kaikissa tuomioistuimissa. Järjestelmä on otettu käyttöön vasta vuodesta 2020 alkaen vain rajoitetussa määrässä tuomioistuimia, mutta sen käyttöönottoa laajennetaan vähitellen. Hallituksen tavoitteena on ottaa kaikissa tuomioistuimissa käyttöön täysimääräinen sähköinen tapausten hallinnointi vuoteen 2022 mennessä. Hallitus on myös ilmoittanut jatkotoimista digitaalisten työkalujen käyttämiseksi tuomioistuimissa, muun muassa tekoälyn käyttö esimerkiksi tuomioistuimen päätösten julkaisemiseksi anonymisoidussa muodossa.

Oikeudenkäyntimaksujärjestelmää arvioidaan. Kansalliset sidosryhmät ovat toistuvasti pyytäneet oikeudenkäyntimaksujärjestelmän tarkistamista korostaen, että oikeudenkäyntimaksuilla on olennainen vaikutus oikeussuojan saatavuuteen ja että oikeudenkäyntimaksut voivat olla suhteettoman korkeita, jos niille ei aseteta ylärajaa. Nykyisessä järjestelmässä riita-asioiden oikeudenkäyntimaksuista säädetään oikeudenkäyntimaksuja koskevassa laissa, ja ne riippuvat pääasiassa riita-asian arvosta eikä niiden enimmäismäärää ole monissa tapauksissa rajoitettu. Vaikka vähäarvoisissa tapauksissa oikeudenkäyntimaksut voivat olla suhteellisen pieniä tai keskitasolla , ne nousevat suhteessa tapauksen arvoon. Euroopan neuvoston tutkimukset osoittavat, että asukaskohtaisista oikeudenkäyntimaksuista saatavat tulot ovat erityisen suuria. Hallitus on ilmoittanut vuosien 2020–2024 hallitusohjelmassa aikomuksestaan arvioida oikeudenkäyntimaksujen kokonaisjärjestelmää.

Tehokkuus

Oikeuslaitos hallinnoi työmääräänsä tehokkaasti, mutta hallinto-oikeudelliset tapaukset aiheuttavat haasteita. Oikeuslaitos suoriutuu hyvin siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa, joissa tapausten ratkaisemiseen kuluva keskimääräinen aika on vähäinen, selvitysaste on jatkuvasti noin 100 prosenttia (100,8 % vuonna 2018) ja vireillä olevien tapausten määrä on pieni. Hallintotuomioistuinjärjestelmässä on vastikään ilmennyt haasteita, sillä käsittelyajat ovat pidentyneet ja selvitysaste oli 89,7 prosenttia vuonna 2018 (vaikka tilanne on parantunut vuoteen 2017 verrattuna, jolloin se oli 79,5 %). Viranomaisten ja sidosryhmien mukaan tämä liittyy erityisesti käsiteltäväksi tulevien turvapaikkatapauksien suureen määrään. Liittovaltion hallintotuomioistuimella on erityisiä haasteita, kuten oikeusministeriön vuonna 2019 tekemässä tutkimuksessa todettiin. Suurin osa tuomioistuinten toimista keskeytettiin tilapäisesti 16. maaliskuuta ja 13. huhtikuuta 2020 väliseksi ajaksi covid-19-pandemian vuoksi. Silloin hyväksyttiin erityistoimenpiteitä menettelyjen määräaikojen lykkäämiseksi, mikä saattaa johtaa oikeuslaitoksen ruuhkautumiseen.

II.Korruptiontorjunnan kehys