FI    FI  
 EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 12.10.2011 
[…](2011) 1154 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
 
 
 
Yhteinen maatalousp olitiikka vuoteen 2020 
{KOM(2011) 625} 
{KOM(2011) 626} 
{KOM(2011) 627} 
{KOM(2011) 628} 
{KOM(2011) 629} 
{SEK(2011) 1153} 
  
 
FI 2   FI Maatalous on tullut tienhaaraan ja noussut otsikoihin, eivätkä EU:n maatalous ja sen 
yhteinen maatalouspolitiikka (YMP) ole mikä än poikkeus. Haasteet, vaikutukset ja 
ratkaisut vaihtelevat eri puolilla maailmaa,  mutta esiin on nousemassa myös yhteinen 
teema: kestävyys, jonka ympär ille kaikki ratkaisu t rakentuvat. Sen vuoksi tulevan YMP:n 
keskeisenä tavoitteena olis i oltava kestävä kilpailu kyky. Näin voidaan turvata 
taloudellisesti elinkel poinen elintarviketuotanto ja EU :n luonnonvarojen kestävä hoito. 
YMP:n aiemmilla uudistuksilla on lähinnä ratkottu alan sisäsyntyisiä ongelmia valtavista 
ylijäämistä kauppasopimuksiin ja  elintarviketurvallisuuskrii seihin. Tällaiset uudistukset 
ovat palvelleet EU:ta niin sisäisessä kui n kansainvälisessäkin toiminnassa. Nykyään 
kuitenkin useimpien EU:n maatalouden haasteiden taustalla ovat maatalouden 
ulkopuoliset tekijät, minkä vuoksi niitä varten  tarvitaan laaja-alaisempaa politiikkaa. 
Tulevan YMP:n ei siis pitäisi enää rajoittu a vain yhteen pieneen, joskin tärkeään EU:n 
talouden osaan, sillä se on polit iikka, jolla on vaikutusta yli puoleen EU:n pinta-alasta ja 
kaikkiin EU:n kuluttajiin. Lisäksi se on st rategisesti tärkeä ala elintarviketurvan, 
elintarviketurvallisuuden, ym päristön, ilmastonmuutoksen ja  alueellisen tasapainon 
näkökulmasta. Näin YMP voisi edistää pa remmin myös Eurooppa 2020 -strategiaa. 
Tässä raportissa tarkastellaan, millaiset vaikutukset tällaisella maatalouspolitiikalla olisi.  
1. ONGELMAN MÄÄRITYS  
YMP:aa on kahden viimeksi kuluneen vuosikymme nen aikana uudistettu perusteellisesti, 
mikä heijastaa muuttuvia yhteiskunnallisia h uolenaiheita, jotka liittyvät erityisesti 
ympäristöön, elintarvik keiden laatuun ja turvallisuuteen,  alueelliseen tasapainoon ja 
EU:n talouden muuttuviin tarpeisiin. U udistusprosessin tul oksena YMP on saanut 
puitteet, joiden avulla se voi vastata kilpai lukykyyn ja kestävyyteen liittyviin haasteisiin 
maataloudessa ja maaseutualueilla joka puolella EU:ta. Nämä puitteet muodostuvat 
kahdesta toisiaan täydentävästä pilarista1. 
I pilari sisältää välineet, jotka liittyvät maatalousmarkkinoiden ja elintarvikeketjun 
toimintaan (neuvoston asetus (EY) N:o 1234/ 2007) ja suoriin tukiin (neuvoston asetus 
(EY) N:o 73/2009), joiden saamisen edellyt yksenä on lakisääteisten hoitovaatimusten 
sekä hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksen2 noudattaminen. Nämä toimenpiteet 
muodostavat yhdessä perustan EU:n viljelijöi lle maksettaville tuille ja kestävälle 
maataloudelle koko EU:ssa. I pilarin toimenpite et ovat kaikille jäsenvaltioille pakollisia, 
eikä niitä muutamaa poikkeusta lukuun o ttamatta yhteisrahoiteta. Tällä tavoin 
varmistetaan yhteismarkkinoilla yhteisen politiikan soveltaminen, jota valvotaan 
yhdennetyn hallinto- ja val vontajärjestelmän avulla. 
II pilari eli maaseudun kehittämispolitii kka (neuvoston asetus  (EY) N:o 1698/2005) 
sisältää toimenpiteitä, joilla parannetaan maatalousalan kilp ailukykyä, tuotetaan julkisia 
ympäristöhyödykkeitä ja ediste tään maaseutualueiden ta loudellista toimintaa ja 
                                                 
1 Tarkempi kuvaus YMP:n välineiden ominaisuuksista ja kehityksestä AGRI-pääosaston raporteissa 
osoitteessa http://ec.europa.eu/agriculture/a nalysis/perspec/app-briefs/index_en.htm.  
2 Määritelty asetuksen (EY) N:o 73/2009 liitteissä II ja III. 
 
FI 3   FI elämänlaatua. Nämä toimenpiteet ovat pääosi n vapaaehtoisia ja sopimuksiin perustuvia. 
Niitä yhteisrahoitetaan ja to teutetaan strategiakehyksessä, joka yhdistää poliittiset toimet 
Euroopan tason, kansallisiin, alueelli siin ja paikallisiin tarpeisiin. 
Edellä mainituilla pui tteilla on vastattu EU:n  maatalouden haasteisiin kahden viimeksi 
kuluneen vuosikymmenen ajan. Jotta m aatalouspolitiikka ol isi edelleenkin 
tarkoituksenmukainen, sen toimintapuittei den on kuitenkin pystyttävä vastaamaan 
kuluvalla vuosikymmenellä EU:n maatalouden  päähaasteisiin, joita ovat talous- ja 
ympäristökysymykset, ilmastonmuut os ja alueelliset näkökohdat. 
Talouden osalta voidaan todeta, että maatalouskauppa on erityisesti viime vuosina 
taantunut maailmanlaajuise sti. Vuosina 2004–2010 maatal oustuotteiden maailman 
keskihinnat nousivat 50 pros enttia vuosien 1986–2003 tasost a. Vertailun vuoksi voidaan 
todeta, että energian hinnat  nousivat 220 prosenttia ja lannoi tteiden hinnat 150 prosenttia. 
Samaan aikaan niiden hintaheilahtelu oli suurimmillaan kolmeen vuosikymmeneen. 
Vakaat korkeammat hinnat antaisivat alalle  selkeitä markkinasignaaleja. Suurten 
hintaheilahtelujen, tuota nnontekijöiden (maa, energia, lannoitteet, työvoima) 
tuottavuuden kasvun hidastumisen, hintojen ep ätasaisen ja epäsymmetrisen siirtymisen 
elintarvikeketjussa sekä maatalouden lisäarvon pienenemisen elintarvikeketjussa 
odotetaan aiheuttavan lisäpaine ita maatilojen kannattavuudelle EU:ssa. Ne myös vaativat 
huomattavia investointeja tuottavampiin menetelmiin maatalousalan kestävän 
mukautumisen varmistamiseksi. 
Ympäristön osalta maatalouden ympäristökestäv yyteen eniten vaikuttava t tekijät liittyvät 
siihen, että eräillä alueilla tuotantoa voimaperäistetään ja  toisilla luovutaan maatalouden 
harjoittamisesta ja hoidetaan maata hei kosti. Myös muutoksilla maankäytössä ja 
maatalous- ja metsänhoitokäytännöissä on vaikutuksensa. YMP:lla on tärkeä tehtävä kestävän maatalouden säilyttämi sessä koko EU:n alueella, kut en myös ympäristö- ja 
ilmastoystävällisten käytäntöjen edistämisessä. 
Maatalouden ympäristökestävyys liittyy viljel ijöiden päätöksiin – tuotetaanko, mitä 
tuotetaan ja miten tuotetaan. Maataloustuot annon ulkoiset olosuht eet eivät kuitenkaan 
näy markkinahinnoissa, ja monissa tapauksi ssa julkisia ympärist öhyödykkeitä ei tuoteta 
tarpeeksi. Tämä on erityisen tärkeää sen vuoksi, että moderni maatalous aiheuttaa ympäristölle monia paineita. S itä vastoin eräät tuotantojärj estelmät ja -käytännöt, kuten 
laajaperäinen kotieläintuotanto ja seka maatalous, perinteinen viljelykierto tai 
luonnonmukainen maatalous ovat ym päristö- ja ilmastotavoitt eiden kannalta suotuisia. 
YMP:n olisi vastattava näihin  haasteisiin yhdentämällä ta voitteensa paremmin muiden 
EU:n politiikkojen kanssa ja mukauttama lla toimenpiteitään vastaavasti. Luonnon 
monimuotoisuutta koskeva EU:n strategia, joka ulottuu vuoteen 2020, edellyttä ä, että 
EU:n kunnianhimoisten yleistavoitteiden saavuttamiseksi luonnon monimuotoisuus 
yhdennetään paremmin maa- ja metsätaloude n kaltaisiin avainalo ihin. Eurooppa 2020 -
strategiassa taas vahvistetaan  kasvihuonekaasujen vähentäminen yhdeksi EU:n viidestä 
yleistavoitteesta. EU sitoutui ilmasto- ja energiapaketissa myös lisäämään uusiutuvan 
energian käyttöä siten, että sen osuus EU:n energian loppu kulutuksesta on 20 prosenttia 
vuonna 2020. 
 
FI 4   FI Yhteiskunnallisten haasteiden osalta voidaan  todeta, että alkutuotannon osuus on 
edelleen 4,9 prosenttia lisäarvosta (ja enemmänkin, jos otetaan huomioon 
(elintarvike)teollisuus) ja 15,7 prosenttia t yöllisyydestä maaseutuvaltaisilla alueilla. 
Tässä suhteessa maataloudella voi olla erityise n tärkeä rooli – ei ainoastaan suoraan vaan 
myös välillisesti, kun syntyy ta loudellista toimintaa, jonka kerrannaisvaikutus on suuri, 
erityisesti elintarvikkeiden jalostuksessa, majoitus- ja ravitsemusalalla sekä kaupan alalla. Nämä alat ovat puolestaan vahvasti kytköksissä muuhun maaseudun 
elinkeinoelämään ja auttavat näin muun mu assa syrjäisiä maaseutualueita, joilla 
koulujen, terveydenhuollon ja pankkipalveluiden kaltaisten yleisten palvelujen saatavuus 
on yleensä rajallinen. 
1.1. YMP:n EU-lisäarvo 
YMP:n lisäarvo syntyy siitä, että se pystyy 
– yhteisten sääntöjen, periaatteiden ja ta voitteiden ansiosta antamaan tehokkaan 
vastauksen kansainvälisiin tavoitteisiin ja rajatylittäviin haasteisiin, joita ovat 
esimerkiksi ilmastonmuutoksen hil litseminen, luonnon monimuotoisuuden 
lisääminen, taloudellisen ja sosiaa lisen koheesion edistäminen sekä 
yhteismarkkinoiden ja EU:n kauppapolitiikan kehittyminen, 
– varmistamaan, että jäsenvaltioiden budj ettimäärärahat käytet ään tehokkaammin kuin 
jos kaikilla olisi omat kansalliset pol itiikkansa (yhteen yht eiseen politiikkaan 
verrattuna 27:n eri politiikan soveltaminen  tulisi kalliimmaksi ja olisi vähemmän 
tehokasta, sillä se aiheuttais i erilaisia tasoja maatalouspol iittisissa toimenpiteissä ja 
täten kilpailun suuren  vääristymisriskin), 
– auttamaan kehittämään ympäristöllis estä ja alueellisesta näkökulmasta 
kilpailukykyistä ja tasapai noista Euroopan maataloutta, joka vaikuttaa positiivisesti 
EU:n elintarvikeketjun ja kaupan kilpa ilukykyyn, ja edistämään maaseutualueiden 
koheesiota tukemalla niiden taloudelliseen ja  sosiaaliseen kasvuun tähtääviä aloitteita. 
2. YMP:
N UUDISTUKSEN TÄRKEIMMÄT TAVOITTEET  
Jotta YMP pystyisi vastaamaan talouden, ympä ristön ja ilmastonmuutoksen aiheuttamiin 
haasteisiin sekä alueellisiin haasteisiin, YMP:n nykypuitteita mukaut etaan seuraavasti:  
(1) YMP:n toimenpiteitä mukautetaan maat alousalan tuottavuude n ja kilpailukyvyn 
lisäämiseksi  
- parantamalla maatilojen neuvontajär jestelmän toimintaa ja luomalla 
verkostoja (viljelijöid en, neuvonantajien, tutkijo iden, elintarvikealan 
toimijoiden, kuluttajien jne. välil lä) tietämyksen lisäämiseksi ja 
siirtämiseksi, sekä edistämällä i nnovatiivisia lähestymistapoja maaseudun 
kehittämistoimenpiteisiin liittyvien hankkeiden rahoittamisessa, 
- kannustamalla viljelijöitä toteuttam aan kilpailua edistäviä yhteistoimia 
resurssien tehokkaan käytön, t uotekehittelyn ja markkinoinnin 
tehostamiseksi, 
 
FI 5   FI - kannustamalla riskinhallintavälineiden ja aktiivisten ehkäisystrategioiden 
käyttöön. 
(2) YMP:n tehokkuutta parannetaan ympäri stö- ja ilmastonmuutoskysymyksissä 
- kasvattamalla sellaisen maatalousmaan osuutta, jolla sovelletaan 
ympäristö- ja ilmastotoimiin suotuisa sti vaikuttavia m aatalouskäytäntöjä, 
ja kannustamalla jäsenvaltioita ja viljelijöitä toteuttamaan kehittyneempiä maatalouden ympäristötoimenpiteitä. 
(3) YMP:n tehokkuutta ja vai kuttavuutta parannetaan 
- muuttamalla suorien tukien painotus ta niin, että ne edistävät paremmin 
tulotukitavoitetta ja  ympäristötehokkuutta, 
- kaventamalla suorien tukien tuk itasojen eroja jäsenvaltioiden ja 
viljelijöiden välillä. 
3. P
OLITIIKAN VAIHTOEHDOT  
Päätöksentekoprosessia varten on laadittu kolme johdonmuka ista politiikkaskenaariota 
(mukautus, yhdentäminen, uusi painotus), jotk a perustuvat laajaan julkiseen kuulemiseen 
ja joukkoon EU:n toimielinten ja eräiden jäsenva ltioiden omasta aloitteestaan toimittamia 
kannanottoja. Skenaariot on laadittu tarkastelemalla mahdollisten kehityssuuntausten 
jatkumoa kokonaisvaltaisessa lähestymis tavassa, jossa otetaan huomioon myös 
potentiaaliset vuorovaikutussuhteet ja synerg iat maatalouspolitiik an toimenpiteiden 
päälinjojen välillä. Jokaisesta elementistä on tehty oma arvionsa erillisissä liitteissä. 
• Mukautusskenaariossa YMP:aa mukautetaan  rajoitetusti korostamalla nykyisen 
järjestelmän hyvin toimivia elementtejä ja korjaamalla suurimmat ongelmat tekemättä siihen mitään perustavanlaatuisia muutoksia. 
• Yhdentämisskenaariossa YMP-tuki kohdist etaan paremmin politiikan tavoitteisiin 
erityisesti yhdentämällä paremmin eri pol itiikkaelementtien vaikutukset. Tätä varten 
politiikkaan otetaan uusia elementtejä ja  sen rakennetta muutetaan huomattavasti. 
• Uuden painotuksen skenaariossa YMP:n toimenpiteiden fokusta kavennetaan 
ympäristö- ja ilmastonmuutoskysymyksiin. Sama lla oletetaan, että tuotantokapasiteetti 
voidaan säilyttää ilman tukea, markkinasi gnaaleihin luottamalla. Maaseutualueiden 
elinvoimaisuuden ja alueellisen tasapainon edistämistavoitteeseen taas pyrittäisiin 
muilla yhteisön politiikoilla. 
Mainitut skenaariot ovat poikkialaisia lähestymistapoja, ja jokaisessa niistä otetaan 
huomioon tulevan YMP:n kolme laajaa tavoitetta, jotka esitettiin edellisessä jaksossa. Eri 
skenaarioissa kuitenkin painotetaan mainittuja  kolmea tavoitetta eri tavoin, ja niiden 
lähestymistavat ovat tietyssä määrin erilaiset sen suhteen, millaisia maatalouspolitiikan toimenpiteitä tarvitaan. 
Näin skenaarioissa otetaan myös huomioon er i tavoin se olennainen  riski, joka syntyy 
maatalouspolitiikan toimenpiteiden puuttumi sesta, markkinoiden ongelmista, väärin 
 
FI 6   FI kohdennetuista toimista johtuvasta riskistä ja politiikan epäonnistumisesta. Juuri viimeksi 
mainitun riskin vuoksi hylättiin muut skenaari ot, joita julkisessa kuulemisessa esitettiin. 
Skenaarioiden vaikutusten arvioinnissa otettiin vertailukohdiksi nykytilanteen 
säilyttäminen ennallaan ja päi nvastainen tilanne, jossa pol itiikkaa ei olisi ollenkaan. 
Ensimmäisessä tilanteessa ongelmaa määritelt äessä havaitut politiikan ongelmat eivät 
ratkea, ja jälkimmäisen tilanteen oletet aan johtavan merkittäviin tulotaso- ja 
ympäristöongelmiin3. 
Skenaariot esitetään olettae n, että kolmeen maatalouspolit iikan toimenpiteeseen eli 
markkinatoimenpiteisiin (neuvoston aset us (EY) N:o 1234/2007), suoriin tukiin 
(neuvoston asetus (EY) N:o 73/2009) ja maaseudun kehittämispolitiikkaan (neuvoston 
asetus (EY) N:o 1698/2005)  tehdään muutoksia. 
Taulukko 1: Yhteenveto politiikan pääv aihtoehdoista skenaarioiden ja 
maatalouspolitiikan toimenpiteiden mukaan  
 Markkinatoimenpiteet 
(neuvoston asetus 
(EY) N:o 1234/2007)  Suorat tuet 
(neuvoston asetus (EY) 
N:o 73/2009)  Maaseudun kehittäminen 
(neuvoston asetus (EY) N:o 
1698/2005)  
Mukautus: 
YMP:n 
saavutuksia korostetaan ja suurimmat 
puutteet korjataan
 Nykyisiä välineitä 
virtaviivaistetaan ja yksinkertaistetaan 
Viljelijöiden 
yhteistyötä 
parannetaan 
kilpailusääntöjen puitteissa
 Uudelleenjako; täydentäviä ehtoja tehostetaan
 Määrärahoja nostetaan maltillisesti; käytetään kilpailukyvyn/innovaatioiden lisäämiseen tai ympäristökysymyksiin
 
Yhdentäminen: 
YMP 
kohdennetaan paremmin 
tavoitteita 
vastaavaksi
 Nykyisiä välineitä virtaviivaistetaan ja yksinkertaistetaan 
Keskiöön 
elintarvikeketju ja 
viljelijöiden neuvotteluvoiman parantaminen (3 alavaihtoehtoa)
 Uudelleenjako; suorien tukien uusi rakenne; ”viherryttäminen”
 
Täydentäviä ehtoja 
tehostetaan; tukikatot; 
pienviljelijäjärjestelmä; nuorten viljelijöiden tukijärjestelmä
 Uudelleenjako jäsenvaltioiden kesken 
Ohjaavina periaatteina 
innovaatio, ilmastonmuutos 
ja ympäristö; 
Tehokkaampi strateginen 
kohdentaminen ja yhteinen strategiakehys muiden rahastojen kanssa
 
Uusi painotus: 
YMP:n 
toimenpiteiden 
soveltamisalan rajoittaminen Poistetaan
 Poistetaan asteittain  Rahoitusta lisätään 
merkittävästi; keskiöön 
ilmastonmuutos ja ympäristö  
                                                 
3 http://ec.europa.eu/agriculture/analysis/external/scenar2020ii/index_en.htm 
 
FI 7   FI ympäristö-
näkökohtiin  
 
4. VAIHTOEHTOISTEN POLITIIKKO JEN VAIKUTUSTEN ARVIOINTI  
Mukautus skenaariossa jatketaan nykyisen, markki nasuuntautuneisuuteen perustuvan 
poliittisen kehyksen periaatteiden sovelt amista. Viljelijöiden odotetaan voivan 
markkinasignaaleihin vastaamalla käyttää m aatalouspolitiikan toimenpiteitä paremmin 
kilpailukykynsä parantamiseen. Jäsenvaltioiden  kesken uudelleenjaetut suorat tuet 
puolestaan suojaavat viljelijöitä koko EU: ssa tulojen liialliselta heilahtelulta 
tehokkaammin ja tasapuolisemmin. Suorien t ukien uudelleenjakaminen jäsenvaltioissa 
(alueellinen malli) mahdollistaisi sen, että ympäristölle suotuisammalle maatalousmaalle 
myönnettäisiin enemmän tukea, ja  rajoittaisi viljelyn lopettami sta. Kasvavat taloudelliset 
paineet kuitenkin todennäköisesti lisäisivät voimaperäistä tuotantoa viljavimmilla alueilla. Maaseudun kehittämistoimenpiteit ä sovellettaisiin ed elleen laajempiin 
maaseutukysymyksiin, mutta maatalouden roo li maaseutualueiden elinkeinoelämässä, 
työllisyydessä ja ka svussa vähenisi. 
Yhdentämis skenaariossa ehdotetaan tehostettua ke hystä, jossa tuetaan maatalousalan 
kilpailukykyä, kestävää kehitystä ja innova atioita. Lisäksi siinä pyritään luomaan 
olosuhteet, joissa viljelijät joko yksin tai yhdessä pystyvät paremmin vastaamaan tuleviin 
talous- ja ympäristöhaasteisiin. Tulot ovat vakaat suorien tukien ansiosta. Näin 
määrärahat paitsi jakautuvat tasapainoisemm in, tehokkaammin ja tasapuolisemmin myös 
kohdistuvat tiettyihin tuensaajar yhmiin (pienviljelijät, vilj elijät alueilla , joilla on 
luonnonolosuhteista johtuvia rajoit uksia, riskisektorit, toimin tansa aloittavat nuoret 
viljelijät jne.) Ns. viherryttämiselementin  avulla edistetään tiettyjä perustason 
ympäristökäytäntöjä koko EU:ssa ja erityi sesti sellaisilla usein kilpailukykyisimmillä 
tiloilla, jotka ovat luopuneet tällaisista käyt ännöistä tai harkitsevat niistä luopumista 
nykyisten taloudellisten paineiden vuoksi. 
Uuden painotuksen  skenaariossa suorien tukien asteittainen lakkauttaminen johtaisi 
maatalousalan voimakkaaseen rakenneuudis tukseen ja paljon suurempiin ja 
pääomavaltaisempiin maatiloihin. Jos viljavim milla alueilla tuotantoa voimaperäistetään 
ja epäsuotuisammilla alueilla poistetaan maata viljelykäytöstä, ympäristövaikutukset ovat negatiiviset. Näitä ongelmia voitaisiin lieventää kohdentamalla politiikka maaseudun kehittämisen tyyppisiin ympäristötoimenpite isiin, mutta se ei edistäisi maatalouden 
kestävyyttä koko EU:ssa. Suorien tukien as teittainen lakkauttaminen olisi kuolinisku 
monille maatiloille ja aiheuttaisi lisäpaine tta maaseutualueille, joilla on paljon 
työttömyyttä ja jotka kärsivät muuttotappiosta. 
4.1. Hallinnollinen taakka  
Suorien tukien uuden mallin joistakin elementeis tä, kuten tukikatto, akt iiviviljelijö iden ja 
viherryttämisen määritelmä saattaa aiheutua  taakkaa valvontavaatimusten lisääntyessä. 
Toisaalta pienviljelijäjärjestelmässä halli nnolliset vaatimukset, jotka liittyvät suorien 
tukien hakuun ja myöntämiseen, vähenevät merkittävästi. 
 
FI 8   FI Maatalouden ympäristötoimenpiteiden, jotka kuul uvat sekä I pilariin erityistukena että 
maaseudun kehittämispolitiikkaan, päällekkäisyyden poistaminen ja tuotantosidonnaiselle tuelle  löydettävä yhdenmukainen ra tkaisu yksinkertaistavat 
menettelyjä. Jos käyttöön otetaan hyväksymisme nettely komissiossa, se saattaa lisätä 
etenkin komission yksiköiden työtaakkaa. 
Jos tuet kohdistetaan paremmin aktiiviviljelijö ille, se edellyttää määritelmien hiomista 
yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ja yhde nnettyyn hallinto- ja valvontajärjestelmään 
kirjattavien kriteerien valitsemista jäsenvaltioid en tasolla. Tämä vaatii niiltä ja eittämättä 
myös viljelijöiltä paljon ha llinnollista työtä tukikelpoi suuden todistamiseksi, sillä 
viljelijöiden pitäisi antaa hakemuksissaan yksityiskohtaisia lisätie toja ja mahdollisesti 
toimittaa liitetiedostoja. 
4.2. Kansainvälinen ulottuvuus 
YMP:n perättäiset uudistukset ovat vähent äneet huomattavasti maatalouspolitiikan 
vääristävää vaikutusta kansai nvälisiin markkinoihin. Kaikilla analysoiduilla skenaarioilla 
pitäisi olla minimaaliset vaikutukset maa ilmanmarkkinoihin (myös kehitysmaissa). Tämä 
on aiempien YMP-uudistusten sekä nykyisten ja ennakoitujen maailmanmarkkinahintojen yhteistulosta , joka on tehnyt EU:sta hinnanottajan 
maatalousmarkkinoilla. 
4.3. Vaihtoehtojen vertailu 
Kaikkien kolmen vaihtoehdon tavoitteena on  kilpailukykyisempi, kestävämpi ja 
vahvempi maatalous elinvoimaisilla maaseutualueilla. Samalla YMP pyritään mukauttamaan Eurooppa 2020 -strategiaan er ityisesti resurssite hokkuuden osalta. Tätä 
varten on erittäin tärkeää parantaa maataloude n tuottavuutta tutkimuksen ja tietämyksen 
siirron kautta sekä edistämällä yhteistyöhön pe rustuvia lähestymistapoja. Niinpä kaikkia 
vaihtoehtoja yhdistävä perusedellytys on innovaatio, mukaan luettuna tuleva 
maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskeva eurooppalainen innovaatiokumppanuus. 
Tämä peruselementti sisältyy kaikkiin kolmeen vaihtoehtoon, minkä vuoksi sitä ei mainita jäljempänä esitettävässä vertailussa. 
Talousarvion osalta uuden painotuksen  skenaario on loppuvaiheessaan selkeästi vähiten 
EU:n budjettia rasittava, sillä tässä skenaariossa  suorat tuet poistetta isiin asteittain. Siinä 
etusijalla on markkinasuuntau tuneisuus ja sitä myötä alan  rakenteiden mukautumisen 
vauhdittaminen yritysten kannattavuuden para ntamiseksi. Tässä vaihtoehdossa alan 
markkinoiden vakauteen liittyvät risk it lisääntyisivät tu rvaverkkojen ja 
riskinhallintavälineiden puuttuessa. Tilan tuloihin kohdistuvien paineiden vuoksi myös 
innovaatioihin saatetta isiin käyttää vähemmän rahaa. Uuden painotuksen skenaariossa 
rakenteiden mukauttamisesta aiheutuisi merkittäviä sosiaalisia ja ympäristöllisiä kustannuksia. Tulot putoaisivat 25 prosenttia, ja tuotanto keskittyisi tuottavimmille alueille ja sektoreille. 
Vaikka paremmin kohdistettuihin ympäri stötoimenpiteisiin maaseudun kehittämisen 
yhteydessä myönnettävät varat kaks inkertaistuisivat, sillä ei  saataisi aikaan kestävää 
maankäyttöä koko EU:n alueella, koska poli tiikasta katoaisi vipuvoima, joka suorilla 
tuilla on täydentäviin ehtoihin  yhdistettynä. Negatiiviset sosiaaliset vaikutukset erityisesti 
suorista tuista eniten riippuvaisi lla alueilla ja sektoreilla (e sim. suuret peltoviljelmät ja 
 
FI 9   FI maitotilat, laajaperäistä naudan-, lampaan- vuohe nkasvatusta harjoittavat tilat) olisivat 
niin merkittävät, että vaikka toimintalinjan  1 toimenpiteitä käytettäisiin väliaikaisesti 
rakenneuudistuksen tukemiseen, sillä ei saatai si korvattua suorien tukien asteittaisesta 
lakkauttamisesta johtuvia tappioita. Toiminta linjan 3 toimenpiteiden puuttuminen uhkaisi 
maaseuturakennetta erityisest i monipuolisissa maaseutuekonomioissa ja vaarantaisi 
alueellisen tasapainon. Nämä tulokset eivät ole uusia, mutta ne heijastavat samanlaisia 
tulevaisuutta koskevan kahden Scenar 2020 -tutkimuksen tuloksia. 
Päinvastaisessa mukautus skenaariossa taas politiikan jatkuvuus olisi taattu ja 
maatalouden kilpailukyky ja ympäristötehokkuus  paranisivat vähän mutta konkreettisesti, 
kun suorat tuet jaettaisiin uudelleen, täydentäviä ehtoja tehostettaisiin, 
markkinatoimenpiteitä yksinkertaistettais iin ja virtaviivaist ettaisiin, yhteistyöhön 
perustuvia lähestymistapoja tuettaisiin ja lisäresursseja osoitettaisiin uusiin haasteisiin maaseudun kehittämisen puitteissa. Mukautusskenaarion tärkein uusi elementti on suorien tukien uudelleen painotus jäsenvaltioid en kesken ja sisällä. Tätä varten on 
analysoitu eri vaihtoehtoja. Ongelmana on se, miten tuen tasapuolisempi jakautuminen ja parempi kohdistus varmistetaan ottaen huomio on politiikan tavoitteet ja välttäen suuria 
häiriöitä. Yhdenmukaisempaan tukitasoon pyrkiminen olisi hyödyksi erityisesti niille 
jäsenvaltioille, jotk a ovat nykyisin EU:n keskiarvon alapuolella. 
Alueelliseen malliin siirtyminen (jossa otettaisiin huomioon myös ilmoittamaton 
tukikelpoinen maa) jakaisi t ukia tasaisemmin maat ilatyyppien välillä er ityisesti nykyisin 
historiallista mallia käyttävissä jäsenvalti oissa, joissa siirryttäisiin pääasiassa 
laajaperäisempiin tuotantojärjestelmiin. Tälla isesta uudelleenjakautumisesta hyötyisivät 
laidunkarja, viiniala ja puutarhaviljelmät, mutta  kärsisivät peltokasviala sekä seka- ja 
maitotilat. 
On kuitenkin vahvoja epäilyjä siitä, käsiteltäisiinkö muka utusskenaariossa riittävästi 
tulevaisuuden merkittäviä ilmasto- ja ympäri stöhaasteita maatalouden pitkän aikavälin 
kestävyyden tukemiseksi. 
Yhdentämisskenaariossa  YMP:n viherryttämistarve viedään pidemmälle: suoriin tukiin 
sisällytetään ns. viherryttämiselementti. Ha asteena on suunnitella viherryttäminen niin, 
että sillä saadaan merkittäviä hyötyjä ympäristön ja ilmastonmuutoksen kannalta ja varmistetaan luonnonvarojen kestävä käyttö vaar antamatta EU:n alueellista tasapainoa ja 
maatalousalan pitkän aikavälin  kilpailukykyä. Samalla on varott ava, ettei suorien tukien 
hallinnoinnista tehdä liian hankalaa. 
Arvioinnin mukaan tämä on mahdollista, mutta  hallinnollista taakkaa ei voida kokonaan 
välttää. Negatiivinen vaikutus tuloihin on keskimäärin kohtuullinen (joskin se vaihtelee 
merkittävästi jäsenvaltioittain, alueittain ja maatalousjärjestelmittäin). Kunnianhimoisempi viljelyn monipuolistamist oimenpide saattaisi pahentaa negatiivista 
vaikutusta, joka toisaalta lieventyi si ekologisia erityisaloja koskevien 
kunnianhimoisempien säännösten ansi osta markkinavaikutusten vuoksi. 
Viherryttämiselementti vapauttaisi maaseudun kehittämisvaroja, joita voitaisiin käyttää 
hiotumpiin maatalouden ympäristötoime npiteisiin ja ilmastotoimenpiteisiin. 
Ympäristötoimenpiteiden ja LFA-toimenpiteiden yhteisvaikutus molemmissa pilareissa edistäisi näin ollen merkittävästi YMP:n tuottamia julkishyödykkeitä. Tällöin hallinnollinen taakka kuitenk in lisääntyisi monitahoisen rakenteen vuoksi, kuten myös 
 
FI 10   FI siitä syystä että toimenpiteiden päälle kkäisyys on estettävä. Jos toimenpiteiden 
suunnittelu ja täytäntöönpano jäsenvaltioissa  saadaan tasapainoiseksi, alueellinen 
tasapaino saadaan parhaiten suojattua tällä vaihtoehdolla, koska sillä pyritään maatalouden ja maaseutualueiden pitkän aikavälin kestävyyteen. 
Yhdentämisskenaariossa myös maaseudun kehi ttämispolitiikkaa muutetaan merkittävästi. 
Tuloksena pitäisi olla tehokkaampi po litiikka, jolla saadaan Eurooppa 2020 -
prioriteettien mukaisia tuloksia samassa ke hyksessä muiden EU:n varojen kanssa. Tämän 
edellytyksenä on kuitenkin, että jäsenvalt iot ja alueet käyttävät mahdollisuuksia 
ohjelmatasolla hyvin ja ettei tiiviimpi yhteist yö EU:n muiden rahastojen kanssa poista 
synergiaa I pilarin kanssa. Maaseudun kehitt ämistuen jakamisessa otettaisiin lisäksi 
paremmin huomioon politiikan tavoitteet ja nykyinen jakautuminen.  
Tuen tarkempi kohdistaminen suorien tukien er i elementtien kautta (eri tyisesti tukikatot, 
pienviljelijäjärjestelmä ja ak tiiviviljelijöiden tarkempi m ääritelmä) voi lisätä tehokkuutta 
tulotuen ja julkisten ympäristöhyödykkeiden tuottamisen osalta. Elintarvikeketjussa on 
löydettävä tasapaino viljelijöiden neuvotte luvoiman parantamisen ja koko ketjun 
kilpailukyvyn ja suuremman tehokkuuden varmistamisen välillä.  
Yhdentämisskenaariossa EU:n lisäarvo
 tulee maksimoiduksi, sillä se säilyttää parhaiten 
kestävän maatalouden koko EU:ssa, siinä ot etaan huomioon ilmastonmuutoksen kaltaiset 
rajatylittävät kysymykset, ja siinä vahvistetaan jäsenvaltioid en välistä solidaarisuutta. 
Seuraavaksi paras vaihtoehto on mukautussk enaario ja sen jälkeen uuden painotuksen 
skenaario.  
Kustannustehokkuuden  osalta voidaan todeta, että budjetti käytetään parhaiten 
yhdentämisskenaariossa, koska siinä EU :n lisäarvo tulee maksimoiduksi. 
Mukautusskenaariossa puolestaan  EU:n talousarviomäärärahoja tarvittaisiin yhtä paljon, 
mutta se ei ole tulosten suhteen yhtä kunnia nhimoinen. Uuden painotuksen skenaariossa 
taas säästyisi määrärahoja, mutta samaan ai kaan politiikan soveltamisala ja EU-toimen 
lisäarvo kapenisivat huomattavasti.  
Taulukko 1: Vaihtoehtojen vertailu tavoitteiden, EU:n lisäarvon ja 
kustannustehokkuuden mukaan  
 Mukautus  Yhdentäminen  Uusi painotus  
Elinkelpoinen elintarviketuotanto ++ +++ + 
Luonnonvarojen kestävä hoito ja 
ilmastotoimi + +++ ++ 
Tasapainoinen aluekehitys ++ +++ + 
EU:n lisäarvo ++ +++ + 
Kustannustehokkuus + ++ + 
Edellä esitetyn vertailun mukaan paras va ihtoehto on yhdentämissk enaario, sen jälkeen 
mukautusskenaario ja viimeisenä uuden pain otuksen skenaario. Samaan järjestykseen 
 
FI 11   FI asettuivat myös julkisessa kuulemisessa tä rkeimpinä pidetyt seikat (ks. liite 9). 
Mukautusskenaario ei luultavasti ole ri ittävän kohdennettu ja uuden painotuksen 
skenaarioon liittyy liian paljon riskejä, mu tta yhdentämisskenaario vaikuttaisi olevan 
juuri sopivan tasapainoinen ohjatessaan YM P:aa kohti Eurooppa 2020 -tavoitteita. Tämä 
tasapaino on löydettävä myös eri elementtien täytäntöönpanossa. 
5. KUSTANNUSTEN SEURANTA JA ARVIOINTI , HYÖDYT JA HALUTTUJEN 
VAIKUTUSTEN SAAVUTTAMINEN  
YMP:n seurantaa ja arviointia on tulevais uudessa vahvistettava, mukaan luettuina I 
pilarin uudet politiikkaelementit, kuten vihe rryttäminen. Myös maaseudun kehittämisen 
tulevan seuranta- ja arviointijärjestelmä n olisi paremmin kuvastettava tehostettua 
strategista lähestymistapaa, jossa on tavoitte isiin ja prioriteetteihin perustuvat yhteiset 
indikaattorit, ja helpot ettava arvioinnin käyttöä hallinnointivälineenä koko 
ohjelmakauden ajan. 
Lisäksi molempien pilareiden seuranta ja arviointi olisi koottava  yhteiseen kehykseen, 
jotta YMP:n tuloksellisuutta voitaisi in mitata kokonaisuutena Eurooppa 2020 -
strategiassa. Tätä varten ollaan parhaillaan laatimassa seuraavia politiikan tavoitteisiin 
liittyviä yhteisiä indikaattoreita:  
– vaikutusindikaattorit, jotka liittyvät yleistavoitteisiin, 
– tulosindikaattorit, jotka liittyvät erityistavoitteisiin, 
– tuotosindikaattorit, jotka liittyvät menoihin eri välineissä. 
Lisäksi aiotaan käynnistää tietoaukkoja (es im. kestävyysindikaattoreissa) koskeva 
pilottihanke. Siinä luodaan prosessi, jonka avulla täytäntöönpanta via uudistuksia voidaan 
paremmin seurata ja arvioida täyttämällä i ndikaattoreiden tietoaukot  maatilojen tasolla.