Virallinen lehti nro C 323 , 04/12/1995 s. 0045



A4-0146/95 Päätöslauselma komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan yhteisön ja jäsenvaltioiden AIDSia koskevasta politiikasta kehitysmaissa (KOM(93)0479 - C3-0022/94) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon 7. tammikuuta 1994 päivätyn komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille (KOM(93)0479 - C3-0022/94), - ottaa huomioon kehitysyhteistyöministereiden neuvoston 6. toukokuuta 1994 antaman tätä tiedonantoa koskevan lausunnon, - ottaa huomioon Pariisissa 1. joulukuuta 1994 annetun maailman AIDS- huippukokouksen loppulauselman, - ottaa huomioon kehitys- ja yhteistyövaliokunnan mietinnön, budjettivaliokunnan, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan lausunnot sekä naisten oikeuksien valiokunnan lausunnon (A4- 0146/95), A. on syvästi huolestunut AIDSin jatkuvasta leviämisestä kaikissa maailman maissa ja erityisesti kehitysmaissa, joissa vuonna 2000 elää vähintään 80 % HIV-tartunnan saaneista, B. arvioi, että AIDS ei ole ainoastaan lääketieteellinen ilmiö vaan sitä on käsiteltävä laaja-alaisesti, koska sillä on tuhoisia vaikutuksia sekä sosiaaliselta, taloudelliselta, väestötieteelliseltä, oikeudelliselta että poliittiselta kannalta katsoen, minkä lisäksi näillä vaikutuksilla on taipumus edesauttaa taudin leviämistä, C. katsoo, että AIDSin torjunta edellyttää yhteisvastuullista toimintaa sekä maailman että yhteisön tasolla, ei pelkästään hoitotutkimuksen, vaan myös tiedottamisen ja ehkäisemisen alalla; tämän yhteisvastuullisuuden avulla on lisäksi pystyttävä lisäämään yksittäisten hoitoa vaativien potilaiden lukumäärää, D. ottaa huomioon, että tähän mennessä ei ole löytynyt keinoa tämän viruksen leviämisen estämiseksi ja että vielä hyvin kalliit, kehitysmaiden ulottumattomissa olevat lääkkeet kuitenkin mahdollistavat taudin kulun viivästymisen ja että kondomien käyttö on ainoa tehokas toimenpide HI- viruksen sukupuoliteitse tapahtuvaa tarttumista vastaan, E. katsoo, että kehitysmaiden sosiaalisten ongelmien laajuus ajaa nuoret ihmiset satunnaiseen tai vakinaiseen prostituutioon; «seksiturismin» lisääntyminen edistää toimeentulon perustumista tällaiselle toiminnalle ja voimistaa entisestään viruksen leviämistä, F. ottaa huomioon unionin parhaillaan toteuttamat toimet, jotka koskevat verensiirtojen turvallisuuden alueella tarvittavia toimenpiteitä; katsoo, että näiden toimien on oltava kehitysmaissa tapahtuvan toiminnan perustana ja niitä on tuettava vastaavasti, G. toteaa, että AIDSin uhreiksi joutuvat aktiivisimmat väestöryhmät, millä on tuhoisia vaikutuksia yhteiskunnalliseen ja tuottavaan alaan kokonaisuudessaan, ja tämä vaarantaa talous- ja sosiaalialalla saavutetut tulokset sekä uhkaa pitkällä aikavälillä kyseisten maiden kestävää kehitystä, H. ottaa huomioon, että naisten ja nuorten miesten on oltava erityisen varovaisia, sillä he ovat biologisesti, epidemiologisesti ja sosiaalisesti alttiimpia virukselle kuin aikuiset miehet, ja juuri heidän osaltaan ehkäisy saattaa olla tehokkainta, I. katsoo, että on löydettävä keinoja auttaa HIV-tartunnan saaneiden naisten lapsia ja AIDS-orpoja, J. ottaa huomioon, että kehitysmaiden perushuolto- ja terveydenhoitojärjestelmissä on vakavia puutteita ja että pätevää henkilökuntaa, lääkäreitä ja hoitolaitoksia on liian vähän, K. ottaa huomioon, että sosiaalisten ja taloudellisten seuraustensa vuoksi AIDS on samoin kuin perinteiset trooppiset sairaudet ja köyhyydestä johtuvat sairaudet yleensä huomattava kehityksen este erityisesti terveydenhuollolle, L. katsoo, että kansainvälisen yhteisön ja unionin tähänastiset ponnistukset ovat olleet riittämättömät ja taudin ehkäisemiseen suunnattujen menojen korottaminen on välttämätöntä epidemian suorien ja epäsuorien kustannusten vähentämiseksi pitkällä aikavälillä, erityisesti huomioimalla tiedonlevityksessä joissakin riskiryhmissä ilmenevä uusi sukupuolikäyttäytymisen muoto, jossa kieltäydytään kondomien käytöstä, M. on syvästi huolestunut HIV- ja AIDS-tutkimukseen suunnattujen varojen jatkuvasta vähentämisestä, joka johtuu lääketeollisuuden haluttomuudesta investoida edelleen kalliisiin tutkimuksiin, jotka eivät tuo niille voittoa keskipitkällä aikavälillä, N. vahvistaa AKT-ETY-yhteiskokouksen 1. lokakuuta 1992 tekemän AIDSia koskevan päätöksen; 1. Suhtautuu myönteisesti siihen, että komissio on esitellyt AIDSin torjumista kehitysmaissa koskevan politiikkansa tiedonannossa ja että kyseisessä politiikassa otetaan lääketieteellisten näkökohtien lisäksi huomioon myös sosiaaliset ja taloudelliset näkökohdat; 2. Toteaa kuitenkin, ettei tämä tiedonanto eikä neuvoston lausunto ole riittävä perusta yhteisön ja sen jäsenvaltioiden jatkotoimenpiteille; 3. Kiinnittää huomiota riittämättömään rahoitukseen, selkeän oikeudellisen perustan puuttumiseen ja puutteellisiin tietoihin tähänastisesta toiminnasta ja sen tuloksista; 4. Kaipaa tehokkaampaa keskittymistä vain muutamiin tärkeinä pidettäviin toimenpiteisiin; 5. Pyytää, että komissio esittää yksityiskohtaisen kertomuksen tähänastisesta toiminnasta ja sen tuloksista, ja odottaa, että määritellään selkeä oikeudellinen perusta ja laaditaan selkeästi määritelty toimintaohjelma; 6. Pyytää komissiota tekemään aloitteen AIDSin vastaisesta toimintaohjelmasta kehitysmaissa; 7. Katsoo, että on ratkaisevan tärkeää keskittää apu seuraaviin toimenpiteisiin: - huolehtimiseen HI-viruksen saastuttamattoman veren saatavuudesta, johon liittyy veren valvomattoman myynnin kieltäminen laitosten tai yksittäisten henkilöiden kautta, - lääkintähenkilökunnan koulutuksen ja opetuksen parantamiseen erityisesti säilötyn veren varastoinnin ja verensiirtojen suorittamisen osalta, - kertakäyttöruiskujen käytön ja niiden vapaan levittämisen edistämiseen tai toimenpiteisiin ruiskujen tehokkaaksi sterilisoimiseksi, - mielipidevaikuttajien kuten opettajien, paikallisten mielipidejohtajien ja tiedotusvälineiden edustajien valistamisen voimistamiseen (erityisesti järjestämällä tiedotusohjelmia radio- ja tv-toimittajille), - ilman paristoja toimivien radiolaitteiden levittämisen tukemiseen väestön tiedottamisen tehostamiseksi, - tietoisuuden ja vastuuntunnon lisäämiseen väestön ja erityisesti riskiryhmien - myös turistien - keskuudessa kondomien käytön lisäämiseksi, - erityispolitiikkaan taudin ehkäisemiseksi ja seksuaalivalistuksen antamiseksi erityisesti naisten ja lasten keskuudessa, - neuvonta- ja hoitopaikkojen luomisen tukemiseen, - kaikenlaisten sukupuoliteitse tarttuvia tauteja ehkäisevien menetelmien edistämiseen ja kondomien valmistus- ja markkinointikustannusten alentamiseen; On lisäksi sitä mieltä, että nämä toimenpiteet on toteutettava yhteistyössä ja/tai -toiminnassa hallitusten, paikallisten ja alueellisten viranomaisten sekä alueella toimivien kansalaisjärjestöjen kanssa; 8. Korostaa tarvetta tukea ja koordinoida kansalaisjärjestöjen toimintaa, joilla on olennainen osa AIDSin ehkäisemisessä paikalliseen väestöön pitämiensä suorien yhteyksien kautta ja jotka voivat lisätä ihmisten tietoisuutta ongelman vakavuudesta, ja arvioi, että olisi lisäksi tuettava yhteistyötä kansalaisjärjestöjen ja kansallisten AIDSin torjuntaohjelmien osalta; 9. Toteaa, että HI-viruksella ja AIDSilla, jotka kohdistuvat erityisesti aktiiviväestöön, on voimakkaita taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia kehitysmaissa; pyytää siksi komissiota ja jäsenvaltioita toteuttamaan kehitysyhteistyöpoliittisessa yhteistyössään sosiaalisen ja inhimillisen tason tukiohjelmia, joiden avulla voidaan tasoittaa taloudellisesti menetyksiä, jotka syntyvät osan aktiiviväestöstä joutuessa olemaan taloudellisesti toimettomia; 10. Pyytää ottamaan paremmin huomioon AIDSiin sairastuneiden sosiaalisen ja taloudellisen tilanteen; heidät on siellä sopeutettava paikalliseen talouselämään ja työmaailmaan; 11. On sitä mieltä, että on välttämätöntä saada hoito lähemmäksi väestöä, mikä edellyttää sairaalajärjestelmien ja hajasijoitettujen hoitojen välisten yhteyksien vahvistamisen edistämistä; 12. Pyytää, että rajallisten varojen vuoksi keskitytään toimintaan köyhimmissä maissa; 13. Toteaa, että leviämisen ehkäiseminen on tuloksellisinta, kun epidemian kehitys on vielä alkuvaiheessa; 14. Kehottaa EU:ta päättämään politiikasta, joka johtaa sosiaaliseen ja erityisesti taloudelliseen ympäristöön, jossa naiset ja nuoret tytöt pystyvät kasvatuksen, ammattikoulutuksen sekä oikeudellisten ja sosiaalisten toimenpiteiden kautta paremmin itsenäiseen päätöksentekoon; 15. Pyytää ottamaan erityisesti huomioon naisten hoidon tarpeet väkivaltaisuuksien yhteydessä, erityisesti sota-aikoina, ottaen huomioon tähän liittyvän HIV-tartuntariskin lisääntymisen; 16. Katsoo, että tiettyihin riskitilanteisiin olisi kiinnitettävä suurta huomiota, kuten prostituoitujen, vangittuna olevan väestön, sotilashenkilöiden ja pakolaisten tilanteeseen, ja että paimentolaisväestön erityistilanne, erityisesti ehkäisyn, joukkotutkimusten ja hoidon osalta, ansaitsee erityistä huomiota; 17. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita yhteistoimintaohjelmissaan kehitysmaiden kanssa huolehtimaan erityisesti oikeudellisista toimista ja rangaistuksista «seksiturismin» estämiseksi ja kyseisten maiden «seksimatkoja» välittävien matkatoimistojen sulkemiseksi ja niiden epävirallisten kanavien tukkimiseksi, joiden ansiosta seksiturismi menestyy; 18. Pyytää, että HIV/AIDSin torjunta liitetään osaksi kehitysyhteistyöpolitiikkaa ja pyytää HIV/AIDS-politiikan sisällyttämistä sukupuoliopetukseen ja sukupuolihygieniaan liittyviin ohjelmiin (mukaan lukien perhesuunnittelu sekä sukupuolitautien ehkäiseminen ja hoito); toivoo, että kehitysmaissa paikan päällä tapahtuvaa tutkimusta ja koulutusta tehostetaan; 19. Pyytää komissiota tekemään toteutettavuustutkimuksen paikallisten aloitteiden tukemisesta kondomien jakelemiseksi Afrikassa ja tukemaan mahdollisuutta kohtuuhintaiseen, paikan päällä tapahtuvaan ennakko- ja jälkineuvontaan ja kohtuuhintaiseen HIV-testaukseen sekä tukemaan säilötyn veren ja verivalmisteiden edullisemman HIV-testin kehittämistä; 20. Toteaa, että kehitysmaiden erilaisten yhteisöjen kulttuuriperinteitä on toki kunnioitettava, mutta AIDSin sekä HI-viruksen leviämisen vastaista taistelua ei voida tukahduttaa tai estää puhtaasti uskonnollisten näkökohtien vuoksi; kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita terveyspoliittisessa yhteistyössään toteuttamaan sukupuolikasvatukseen liittyviä toimenpiteitä, joiden avulla kaikkia ennaltaehkäiseviä keinoja käytetään oikealla tavalla ottaen erityisesti huomioon paikalliset kulttuurit; 21. Toteaa, että paikan päällä saavutettiin kondomien käytöstä usein järkevämpi kompromissi uskonnollisten yhteisöjen edustajien kanssa, ja kehottaa Eurooppa-neuvostoa käynnistämään tästä asiasta vuoropuhelun maailmanuskontojen korkea-arvoisten edustajien kanssa; 22. Kehottaa laatimaan tutkimuksia naisten ehkäisyvälineistä, jotka suojaavat sukupuoliteitse tarttuvilta taudeilta, mukaan lukien HIV/AIDS-virukselta; 23. Korostaa tarvetta kohentaa olemassa olevien tilastojen tilaa ja esittää, että perustetaan tietopankki keräämään ja levittämään tietoja ja tilastoja niistä kiinnostuneiden henkilöiden käyttöön unionin jäsenvaltioissa ja kehitysmaissa; 24. Toteaa, että yhteisön ja jäsenvaltioiden toiminnan yhteensovittaminen on vielä puutteellista, ja pyytää sen parantamista ryhtymällä järjestelmällisesti integroimaan yhteisön sisäisiä ohjelmia AIDSin torjuntaan ja pyytää lisäämään HIV/AIDS-kysymyksiin perehtyneiden, kokeneiden ja ammattitaitoisten henkilöiden määrää yhteisössä ja jäsenvaltioissa; 25. Korostaa voimakkaasti, että tehokas AIDSin torjunta kehitysmaissa edellyttää yhteisön ja jäsenvaltioiden terveyspolitiikan yhdenmukaistamista, ja pyytää siksi komissiota ja yksittäisiä jäsenvaltioita yhteensovittamaan yksittäisiä maita koskevat ja aluetasolla toimivat terveysalan yhteistyö- ja AIDSin torjuntaohjelmansa; 26. On syvästi huolestunut yhteisön ja jäsenmaiden AIDSin torjuntaan varaamien rahavarojen vähyydestä; kuten tiedonannosta käy ilmi, niiden vähimmäismääräsuositus ajanjaksolle 1994 - 1998 on 199 miljoonaa ecua eli vähemmän kuin käytettävissä olleet varat ajanjaksolla 1987 - 1992, jolloin taudin leviäminen ei vielä ollut saavuttanut nykyistä laajuuttaan; vetoaa siksi toimivaltaisiin tahoihin kansainvälisen, kehitysmaiden AIDSin torjuntaan varatun rahoitustuen lisäämiseksi huomattavasti; 27. Toteaa erittäin huolestuneena, että kansainvälisen poliittisen yhteisön kiinnostus AIDSin ja HIV:n vastaista taistelua kohtaan pienenee jatkuvasti, ja on huolestunut monien hallitusten toimettomuudesta tällä alueella; kehottaa siksi voimakkaasti koko kansainyhteisöä ryhtymään vakavasti etsimään keinoja, joiden avulla tautia voidaan torjua tai ainakin hillitä, ja kehottaa Yhdistyneitä kansakuntia julistamaan «AIDSin vastaisen taistelun vuosikymmenen», jonka yhteydessä olisi yhteensovitettava valtioiden ja tutkimuskeskusten ponnistelut tällä alalla, jotta löydettäisiin mahdollisimman nopeasti rokote HIV:tä vastaan; 28. Toteaa, että vauraiden öljyntuottajavaltioiden ja Japanin osuus maailmanlaajuisessa AIDSin vastaisessa toiminnassa on vähäinen, ja pyytää ulkoministereitä lähestymään näitä maita osana yhteistä ulko- ja turvallisuuspolitiikkaa; 29. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle ja jäsenvaltioiden hallituksille.