Tällöin on olennaisen tärkeää, että OLAFin lainsäädäntökehys on tarkoitukseensa sopiva, jotta OLAF voi täyttää tehtävänsä EPPOn ja jäsenvaltioiden sekä unionin toimielinten, elinten, laitosten ja virastojen osalta. Komission suorittamassa asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 arvioinnissa todettiin, että asetuksen ansiosta OLAF on voinut tuottaa edelleen konkreettisia tuloksia EU:n talousarvion suojaamisessa. Vuonna 2013 tehdyt muutokset johtivat selkeisiin parannuksiin, jotka koskevat tutkimusten suorittamista, yhteistyötä kumppaneiden kanssa ja tutkimusten kohteena olevien henkilöiden oikeuksia. Samaan aikaan arviointi toi esiin joitakin puutteita, jotka vaikuttavat tutkimusten tehokkuuteen ja vaikuttavuuteen. Nämä tulokset koskevat monia osa-alueita, kuten OLAFin tutkintavälineitä, OLAFin valtuuksien täytäntöönpanoa, sisäisten tutkimusten suorittamisen yhdenmukaisia edellytyksiä, digitaalisen rikostutkinnan toteuttamista, eroavaisuuksia OLAFin suositusten jatkotoimissa, jäsenvaltioiden ja unionin toimielinten, elinten, laitosten ja virastojen yhteistyövelvollisuuksia tai lainsäädäntökehyksen yleistä johdonmukaisuutta.

Sekä EPPOlle että OLAFille on annettu tehtäväksi suojata unionin taloudellisia etuja toimeksiantojensa rajoissa. EPPO suorittaa rikostutkintaa, jonka tarkoituksena on tutkia unionin taloudellisia etuja vahingoittavat rikkomukset sekä asettaa niiden tekijät ja näiden rikoskumppanit syytteeseen ja tuomittaviksi. OLAF puolestaan suorittaa edelleen hallinnollisia tutkimuksia, joiden painopisteenä on etenkin hallinnollisen takaisinperinnän helpottaminen ja EU:n varoihin kohdistuvien lisävahinkojen ehkäiseminen hallinnollisin toimenpitein. Tulevan EPPOn ja OLAFin toiminnassa keskitytään eri asioihin, vaikkakin virastoilla on yhteinen päämäärä.

Säännökset, joilla säännellään EPPOn ja OLAFin välistä suhdetta, ovat jo olemassa EPPO-asetuksessa. Ne perustuvat tiiviin yhteistyön, tiedonvaihdon ja täydentävyyden sekä päällekkäisyyksien välttämisen periaatteisiin. Säännökset on otettava huomioon asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013, jota on täydennettävä. OLAFin lainsäädäntökehyksen mukauttaminen ennen EPPOn toiminnan alkamista on näin ollen asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 muuttamisen tärkein syy. Jotta varmistetaan sujuva siirtyminen uuteen kehykseen, tämän asetuksen olisi tultava voimaan ennen EPPOn toiminnan alkamista (suunnitellun mukaisesti vuoden 2020 lopussa).

OLAF perustettiin vuonna 1999 erityisesti suorittamaan hallinnollisia tutkimuksia unionin taloudellisten etujen suojaamisen alalla. OLAF tutkii hallinnollisen toimeksiantonsa mukaisesti hallinnollisia sääntöjenvastaisuuksia ja rikollista toimintaa. Sillä on merkittävä rooli petosten, lahjonnan ja muun laittoman toiminnan torjunnassa sen suorittaessa tutkimuksia, joiden tarkoituksena on mahdollistaa varojen takaisinperintä, kurinpidolliset ja hallinnolliset toimet sekä syytteeseenpanot. OLAF on käyttänyt tutkinnallista asiantuntemustaan unionin talousarvioon kohdistuvien petosten alati muuttuvassa ympäristössä. Sen käsiteltävänä on ollut entistä enemmän tutkimuksia, minkä seurauksena suositusten lukumäärä ja takaisinperittäväksi vaaditut summat ovat kasvaneet.

EPPO-asetuksen hyväksymisen seurauksena Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista annettua asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013 on mukautettava.

Lokakuussa 2017 neuvosto hyväksyi asetuksen tiiviimmän yhteistyön toteuttamisesta Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) perustamisessa. EPPOn perustaminen on yksi komission keskeisistä painopisteistä rikosoikeuden ja unionin talousarvioon kohdistuvien petosten torjunnan alalla. EPPO muuttaa EU:n petostentorjuntaa koskevaa institutionaalista ympäristöä merkittävästi. Sillä on toimivalta suorittaa rikostutkintaa ja nostaa syytteitä osallistuvien jäsenvaltioiden tuomioistuimissa. Sen odotetaan yhdenmukaistavan ja tehostavan syytetoimia sellaisten rikosten osalta, jotka vaikuttavat unionin talousarvioon, mikä lisää syytetoimien ja tuomioiden määrää ja nostaa takaisinperinnän tasoa.

Asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013 on muutettava samantyyppisellä säädöksellä.

Lisäksi asetuksen joitakin rajoitettuja näkökohtia käsitellään niiltä osin, joilla käytäntö on osoittanut puutteita nykyisessä järjestelmässä. Vaikka arvioinnin päätelmät olivat laaja-alaisia, muutoksia ehdotetaan vain niillä alueilla, joilla ne ovat olennaisia lyhyellä aikavälillä OLAFin tutkimusten vaikuttavuuden varmistamiseksi. Konkreettisilla muutoksilla ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi ja asianomaisten oikeudellisten intressien tasapainottamiseksi. Paikan päällä tehtävien tarkastusten suorittamista koskevia säännöksiä muutetaan vain siinä määrin kuin se on tarpeen sen varmistamiseksi, että OLAF voi käyttää asianomaista tutkintavälinettä tehokkaasti kaikissa jäsenvaltioissa. Nämä muutokset eivät vaikuta kansallisen lainsäädännön soveltamiseen tilanteissa, joissa se on merkityksellistä, eli kun kansallisia viranomaisia pyydetään auttamaan OLAFia kansallisten menettelysääntöjensä mukaisesti. Tätä periaatetta sovelletaan myös uuteen pankkitietojen saatavuutta koskevaan säännökseen: vaikka asetuksessa oli selvennettävä, että kansallisten toimivaltaisten viranomaisten olisi autettava OLAFia saamaan tällaisia tietoja, joita tarvitaan monentyyppisten petosten selvittämiseen, ne auttavat sitä kansallisten lakiensa mukaisesti.

EPPOon liittyvät muutokset ovat seurausta asetuksen (EU) 2017/1939 hyväksymisestä. Ne on rajoitettu siihen, mikä on välttämätöntä OLAFin toiminnan mukauttamiseksi vastaamaan mainitussa asetuksessa vahvistettuja EPPOn ja OLAFin välisen suhteen periaatteita.

Ehdotetut muutokset on rajoitettu siihen, mikä on välttämätöntä ehdotettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, ja ne näin ollen noudattavat suhteellisuusperiaatetta.

Tämä on erityisen tärkeää, kun unioni siirtyy kohti seuraavaa monivuotista rahoituskehystä. Unionin talousarvion tehokas ja asianmukainen toteuttaminen on keskeinen tekijä, jotta voidaan lisätä EU:n kansalaisten luottamusta ja edistää Eurooppa-hankkeen lisäarvoa. EPPOn perustamisella ja OLAFin lainsäädäntökehyksen vahvistamisella edistetään perussopimuksen tavoitetta, joka koskee unionin talousarvion korkeatasoista suojaa koko unionin alueella (Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 325 artikla).

Asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 muuttaminen on seurausta EPPOn perustamisesta, ja sen tarkoituksena on nimenomaan varmistaa lainsäädäntökehyksen johdonmukaisuus unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. Se on seuraava askel lainsäädäntökehyksen vahvistamiseksi sen jälkeen, kun unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjuntaa rikosoikeudellisin keinoin koskeva direktiivi ja EPPO-asetus ovat tulleet hyväksytyiksi. Sillä varmistetaan, että kaikkia käytettävissä olevia keinoja hyödynnetään tehokkaasti petosten torjumiseksi.

Ehdotusta laadittaessa otettiin huomioon myös OLAFin valvontakomitean lausunto nro 2/2017 asetuksen N:o 883/2013 soveltamisesta. Lausunnossa korostetaan, että muutetussa asetuksessa olisi säädettävä kaikkia tutkimuksia koskevista yhdenmukaisista perusteista, jotta vältetään hajanaisuutta ja tulkintavaikeuksia ja vahvistetaan lain selkeyttä ja prosessuaalisia takeita. Siinä käsitellään tarvetta saada pankkitileihin ja rahansiirtoihin liittyviä tietoja ja tutkia EU:n sisäisiä alv-petoksia. Lausunnossa myös vaaditaan laillisuusvalvontaa sekä prosessuaalisten takeiden vahvistamista ja valvontaa erityisesti EPPOn perustamisen yhteydessä ja jotta voidaan parantaa OLAFin todisteiden hyväksyttävyyttä oikeudenkäynneissä. Siinä korostetaan, että OLAFin ja EPPOn tulevan kanssakäymisen on oltava selkeää. Lausunnossa peräänkuulutetaan myös valvontakomitean aseman ja toimeksiannon sekä sen OLAFin tutkintatehtävään liittyvien tietojen saannin selkeyttämistä.

Myös jäsenvaltioiden oikeusministerit keskustelivat asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 tarkistamisesta ensin epävirallisessa kokouksessa Sofiassa 26. tammikuuta 2018 ja sitten oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa Brysselissä 8.–9. maaliskuuta 2018. Neuvosto korosti, että EPPOn ja OLAFin yhteistyö on olennaisen tärkeää ja että sen perustana olisi oltava selkeästi jaetut toimivaltuudet ja vastuualueet sekä täydentävyys, jotta vältetään kilpailua ja päällekkäistä työtä. Asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 olisi otettava huomioon näiden virastojen välistä suhdetta koskevat EPPO-asetuksen säännökset.

Kuullut sidosryhmät olivat vaihtelevassa määrin samaa mieltä siitä, että asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013 on tarpeen muuttaa, jotta voidaan parantaa OLAFin tutkimusten vaikuttavuutta. Suurimmassa osassa vastauksista kannatettiin sitä, että OLAFin kykyä suorittaa tutkimuksia tehokkaasti ja johdonmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa parannetaan. Enemmistö kannatti myös asetuksen selkeyttämistä ja vahvistamista alv:n ja OLAFin pankkitietoihin pääsyn osalta. Vastaajat esittivät eriäviä näkemyksiä muun muassa OLAFin kertomusten hyväksyttävyydestä kansallisissa menettelyissä sekä petostentorjunnan koordinointivirastojen roolista ja toimeksiannosta.

Tutkimusten suorittamisen osalta OLAFin tutkintavaltuudet perustuvat useisiin unionin säädöksiin, asianomainen asetus mukaan lukien. Näissä säädöksissä säädetään eri yhteyksissä, että näiden valtuuksien käyttämiseen sovelletaan myös kansallisessa lainsäädännössä määrättyjä edellytyksiä, erityisesti talouden toimijoihin kohdistuvien paikan päällä suoritettavien tarkastusten ja todentamisten ja jäsenvaltioiden alueella suoritettavan digitaalisen rikostutkinnan osalta. Arviointi osoitti, ettei ole täysin selvää, missä määrin kansallista lainsäädäntöä on sovellettava asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 nojalla. Asiaa koskevien säännösten erilaiset tulkinnat ja kansallisten lainsäädäntöjen erot johtavat hajanaisuuteen OLAFin tutkintavaltuuksien käytössä ja jopa haittaavat OLAFin kykyä suorittaa tutkimuksia tehokkaasti kaikissa jäsenvaltioissa.

Arvioinnissa todettiin, että asetuksen ansiosta OLAF on voinut tuottaa konkreettisia tuloksia EU:n talousarvion suojaamisessa. Siinä myös tuotiin esiin useita puutteita, jotka heikentävät OLAFin tutkimusten vaikuttavuutta. Nämä havainnot koskevat useita asetuksen soveltamiseen liittyviä osa-alueita. Havainnot, joita käsitellään ehdotuksessa ja joita pidetään keskeisinä lyhyellä aikavälillä OLAFin tutkimusten kehyksen vahvistamiseksi, on esitetty tiivistetysti jäljempänä.

Prosessuaalisia takeita koskeva 9 artikla lisättiin, kun asetus (EU, Euratom) N:o 883/2013 hyväksyttiin. Siinä tuodaan uudelleen esiin useita periaatteita, jotka ovat välttämättömiä OLAFin tutkimuksille. Niitä ovat erityisesti OLAFin velvollisuus etsiä todisteita asianomaisen henkilön puolesta ja häntä vastaan, oikeus objektiiviseen ja puolueettomaan tutkintaan, syyttömyysolettama ja oikeus olla saattamatta itseään syytteen vaaraan. Lisäksi 9 artiklassa on erityisiä säännöksiä muun muassa seuraavista seikoista:

Perusoikeuksia suojellaan OLAFin tutkimusten yhteydessä muun muassa tietyillä prosessuaalisia takeita koskevilla asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 säännöksillä ja paikan päällä tehtäviä tarkastuksia ja todentamisia koskevilla asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/1996 säännöksillä. Lisäksi OLAFin on yleisesti varmistettava, että sen toiminnassa kunnioitetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa (jäljempänä ’perusoikeuskirja’) vahvistettuja oikeuksia.

EPPOn tutkinta- ja syytetoimien vaikuttavuuden suojaamiseksi 12 f artiklassa annetaan EPPOlle mahdollisuus vastustaa OLAFin tutkimuksen aloittamista tai jatkamista taikka kyseiseen tutkimukseen liittyvien tiettyjen toimien suorittamista. Mahdollisuus on yhdenmukainen asetuksen (EU) N:o 2017/1939 101 artiklan 3 kohdan kanssa, sillä sellaisissa tapauksissa se, että EPPO ei esitä vastalausetta, vastaa toiminnallisesti kyseisen säännöksen nojalla tehtyä pyyntöä.

Asetuksen 12 f artiklassa säädetään, että OLAF voi aloittaa asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa turvaamistoimenpiteiden tai taloudellisten, kurinpidollisten tai hallinnollisten toimien toteuttamiseksi hallinnollisen tutkimuksen tai jatkaa sellaista EPPOn toteuttaman rikostutkinnan täydentämiseksi. Tämä on sopusoinnussa asetuksen (EU) N:o 2017/1939 kanssa, jossa todetaan, että on käytettävä kaikkia käytettävissä olevia keinoja unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi (101 artiklan 1 kohta) ja että päällekkäisyyden välttämistä koskeva sääntö ei saisi vaikuttaa OLAFin valtuuksiin aloittaa hallinnollinen tutkimus omasta aloitteestaan EPPOa tiiviisti kuullen (johdanto-osan 103 kappale). Tämä säännös mahdollistaa hallinnolliset tutkimukset, joiden tavoitteena ei ole todentaa rikoksen mahdollisia osatekijöitä vaan varmistaa takaisinperintä tai pohjustaa hallinnollisia tai kurinpitotoimia. Hallinnollisilla toimilla voidaan täydentää EPPOn toimia tarkoituksenmukaisesti muun muassa hallinnollisen takaisinperinnän yhteydessä, jos asiaan liittyy vanhentumisriski tai asianomaiset summat ovat hyvin suuria, tai kun on tarpeen välttää lisäkustannuksia riskitilanteissa hallinnollisten toimenpiteiden avulla.

Asetuksen 12 c artiklassa OLAF velvoitetaan ilmoittamaan EPPOlle ilman aiheetonta viivytystä kaikesta toiminnasta, jonka osalta EPPO voisi käyttää toimivaltaansa, siten kuin asetuksen (EU) N:o 2017/1939 24 artiklassa on säädetty. Ilmoituksen on sisällettävä asetuksen (EU) N:o 2017/1939 24 artiklassa esitetyt vähimmäistiedot. OLAFilla on valtuudet suorittaa vastaanotettujen tietojen alustava arviointi sen varmistamiseksi, että EPPOlle toimitetut tiedot ovat riittävän perusteltuja ja sisältävät tarvittavat osatekijät. Lisäksi 12 c artiklassa otetaan huomioon asetuksen (EU) N:o 2017/1939 säännös, jonka mukaan unionin toimielimet, elimet, laitokset ja virastot voivat pyytää OLAFia suorittamaan mainitun todentamisen niiden puolesta.

OLAFin ja EPPOn välinen yhteistyö sekä uudet säännökset, jotka koskevat kansallisten viranomaisten tarjoamaa apua pankkitietoihin pääsemiseksi ja Eurofiscin kanssa tehtävää yhteistyötä, saattavat edellyttää henkilötietojen vaihtoa. OLAFin on sovellettava tällaisiin vaihtoihin asetuksen (EY) N:o 45/2001 säännöksiä. Ehdotuksella muutetaan nykyisen käytännön huomioon ottamiseksi sekä tietosuojan vahvistamiseksi 10 artiklan 4 kohtaa, jossa annettiin OLAFille oikeus nimetä tietosuojavastaava, niin, että tästä oikeudesta tehdään velvollisuus.

Lisäksi ehdotuksessa selvennetään, että asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 sekä muissa unionin säädöksissä vahvistettuja prosessuaalisia takeita sovelletaan mainittuihin paikan päällä tehtäviin tarkastuksiin ja todentamisiin. Tähän sisältyy oikeus olla saattamatta itseään syytteen vaaraan, oikeus itse valittavaan avustajaan ja oikeus käyttää niiden jäsenvaltioiden kieltä, joissa tarkastus suoritetaan. Täydentäviä takeita sovelletaan, kun tarvitaan kansallisten viranomaisten apua tarkastuksen suorittamiseen, jos talouden toimija vastustaa tarkastusta, tai muissa tapauksissa, joissa jäsenvaltioiden viranomaiset avustavat OLAFia tarkastuksen yhteydessä. Tällaisissa tapauksissa sovelletaan kansallista lainsäädäntöä, prosessuaaliset takeet mukaan luettuina, sillä jäsenvaltioilla on yleinen velvollisuus varmistaa, että OLAFin toiminta on tehokasta.

Nämä 3 artiklaan tehtävät muutokset, jotka koskevat paikan päällä tehtäviin tarkastuksiin ja todentamisiin sovellettavaa lainsäädäntöä, ovat selvennyksiä sen asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013 koskevan tulkinnan mukaisesti, jonka unionin yleinen tuomioistuin teki äskettäisessä tuomiossaan 3. toukokuuta 2018 asiassa T-48/16 Sigma Orionis SA v. Euroopan komissio. Koska talouden toimija ei esittänyt vastalausetta, tuomioistuin päätti, että OLAF suorittaa paikan päällä tehtävät tarkastukset ja todentamiset asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 ja asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/1996 perusteella ja OLAFin pääjohtajan kirjallisella valtuutuksella. Unionin oikeus syrjäyttää kansallisen oikeuden, kun asiasta säännellään asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 tai asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/1996. Lisäksi se totesi, että asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/1996 säännökset, jotka koskevat talouden toimijan mahdollista tarkastuksen vastustamista, eivät tarkoita oikeutta vastustaa, vaan niissä ainoastaan säädetään siitä seurauksesta, että kyseisiä toimijoita koskeva tarkastus voidaan tehdä kansallisten viranomaisten avulla (kansallisen lainsäädännön mukaisesti). Prosessuaalisten takeiden osalta tuomioistuin muistutti, että OLAFin on noudatettava unionin lainsäädännössä vahvistettuja perusoikeuksia, erityisesti perusoikeuskirjaa.

Ehdotetulla 3 artiklan muutoksella selvennetään, että OLAFin suorittamiin paikan päällä tehtäviin tarkastuksiin ja todentamisiin, talouden toimijoiden niihin suostuessa, sovelletaan ainoastaan unionin lainsäädäntöä (asetus (EU, Euratom) N:o 883/2013 ja asetus (Euratom, EY) N:o 2185/1996). Tähän sisältyvät asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 ja asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/1996 prosessuaaliset takeet, joiden soveltamista paikan päällä tehtäviin tarkastuksiin ja todentamisiin selvennetään 3 artiklan 5 kohdassa. Jos talouden toimija ei suostu yhteistyöhön ja OLAFin on tukeuduttava kansallisiin viranomaisiin tai se saa niiltä apua muista syistä, 3 artiklan 7 kohdassa ja 7 artiklan 3 kohdassa vahvistetaan edelleen periaate, että tällaiseen apuun sovelletaan kansallista lainsäädäntöä. Asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa säädetään talouden toimijoiden velvollisuudesta tehdä yhteistyötä OLAFin kanssa sen tutkimusten yhteydessä.

(5)Asetuksessa (EU) 2017/1939 edellytetään, että virasto sekä unionin toimielimet, elimet, laitokset ja virastot sekä toimivaltaiset kansalliset viranomaiset ilmoittavat ilman aiheetonta viivytystä EPPOlle rikollisesta toiminnasta, jonka osalta se voisi käyttää toimivaltaansa. Koska viraston tehtävänä on suorittaa hallinnollisia tutkimuksia petoksista, lahjonnasta ja mistä tahansa muusta unionin taloudellisia etuja vahingoittavasta laittomasta toiminnasta, sillä on parhaat mahdolliset edellytykset ja välineet toimia EPPOn luonnollisena kumppanina ja ensisijaisena tietolähteenä.

(3)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013 olisi näin ollen muutettava asetuksen (EU) 2017/1939 hyväksymisen myötä. EPPOn ja viraston yhteistyötä koskevat asetuksen (EU) 2017/1939 säännökset olisi otettava huomioon ja niitä olisi täydennettävä asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 säännöissä, jotta varmistetaan unionin taloudellisten etujen suojan mahdollisimman korkea taso hyödyntämällä näiden virastojen välisiä synergioita.

(8)Unionin toimielinten, elinten, laitosten ja virastojen olisi voitava hyödyntää viraston asiantuntemusta niin, että virasto arvioisi alustavasti niille ilmoitetut väitteet.

(9)Asetuksen (EU) 2017/1939 mukaan virasto ei periaatteessa saisi aloittaa hallinnollista tutkimusta, joka on rinnakkainen EPPOssa toteutettavan, samoja tosiseikkoja koskevan tutkinnan kanssa. Joissakin tapauksissa unionin taloudellisten etujen suojaaminen voi kuitenkin edellyttää, että virasto suorittaa täydentävän hallinnollisen tutkimuksen ennen EPPOn aloittaman rikosoikeudellisen menettelyn päättämistä sen selvittämiseksi, ovatko turvaamistoimenpiteet tarpeen tai olisiko toteutettava taloudellisia, kurinpidollisia tai hallinnollisia toimia. Tutkimusten täydentäminen voi olla asianmukaista muun muassa silloin, kun on perittävä takaisin unionin talousarvioon summia, joihin sovelletaan vanhentumisaikaa, kun asianomaiset summat ovat hyvin suuria tai kun on tarpeen välttää lisäkustannuksia riskitilanteissa hallinnollisten toimenpiteiden avulla.

(10)Asetuksessa (EU) 2017/1939 säädetään, että EPPO voi pyytää virastoa suorittamaan tällaisia täydentäviä tutkimuksia. Sellaisissa tapauksissa, joissa EPPO ei pyydä täydentäviä tutkimuksia, viraston olisi tietyin edellytyksin myös voitava tehdä aloite niiden suorittamiseen. EPPOlla olisi etenkin oltava mahdollisuus vastustaa viraston tutkimuksen aloittamista tai jatkamista taikka sen tutkimukseen liittyvien tiettyjen toimien suorittamista. Vastustuksen syyn olisi perustuttava tarpeeseen suojata EPPOn tutkinnan tuloksellisuus ja oltava tähän tavoitteeseen nähden oikeasuhteinen. Viraston olisi pidättäydyttävä toteuttamasta toimia, joita EPPO on vastustanut. Jos EPPO ei vastusta viraston tutkimusta, tutkimus olisi suoritettava tiiviissä yhteistyössä EPPOn kanssa.

(11)Viraston on aktiivisesti tuettava EPPOa tämän tutkinnoissa. EPPO voi tältä osin pyytää virastoa tukemaan tai täydentämään sen rikostutkintaa tämän asetuksen mukaisten valtuuksien nojalla. Tällaisissa tapauksissa viraston olisi suoritettava nämä toimet valtuuksiensa rajoissa ja tässä asetuksessa säädetyn kehyksen mukaisesti.

(12)Jotta koordinointi viraston ja EPPOn välillä olisi tehokasta, niiden olisi vaihdettava tietoja keskenään jatkuvasti. Tietojenvaihto ennen kuin virastot aloittavat tutkimuksensa on erityisen tärkeää, jotta voidaan varmistaa toimien asianmukainen koordinointi ja välttää päällekkäisyydet. Viraston ja EPPOn olisi täsmennettävä työjärjestelyissään tietojenvaihdon toteutustavat ja edellytykset.

(13)Asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 soveltamista koskevasta arvioinnista 2 päivänä lokakuuta 2017 annetussa komission kertomuksessa todettiin, että lainsäädäntökehykseen vuonna 2013 tehdyt muutokset ovat johtaneet selkeisiin parannuksiin, jotka koskevat tutkimusten suorittamista, yhteistyötä kumppaneiden kanssa ja tutkimusten kohteena olevien henkilöiden oikeuksia. Arviointi toi samalla esiin joitakin puutteita, jotka vaikuttavat tutkimusten tehokkuuteen ja vaikuttavuuteen.

(14)On tarpeen käsitellä komission arvioinnin yksiselitteiset tulokset muuttamalla asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013. Nämä ovat olennaisia lyhyen aikavälin muutoksia, joilla vahvistetaan viraston tutkimusten kehystä siten, että voidaan säilyttää vahva ja täysin toimiva virasto, joka täydentää EPPOn rikosoikeudellista lähestymistapaa hallinnollisilla tutkimuksilla. Muutoksilla ei muuteta toimeksiantoa tai valtuuksia. Ne koskevat pääasiassa alueita, joilla nykyisen asetuksen epäselvyys haittaa viraston tutkimusten tehokasta suorittamista, kuten paikan päällä tehtävien tarkastusten suorittamista, mahdollisuutta saada tilitietoja tai viraston laatimien tapausraporttien hyväksyttävyyttä todisteiksi.

(15)Muutokset eivät vaikuta tutkimusten yhteydessä sovellettaviin prosessuaalisiin takeisiin. Viraston on sovellettava asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 ja neuvoston asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja prosessuaalisia takeita. Tässä kehyksessä edellytetään, että virasto suorittaa tutkimuksensa objektiivisesti, puolueettomasti ja luottamuksellisesti etsien todisteita asianomaisen henkilön puolesta ja häntä vastaan ja toteuttaa tutkintatoimia kirjallisen valtuutuksen perusteella oikeudellisen tarkastuksen jälkeen. Viraston on varmistettava, että sen tutkimusten kohteena olevien henkilöiden oikeuksia kunnioitetaan, mukaan lukien syyttömyysolettama ja oikeus olla saattamatta itseään syytteen vaaraan. Asianomaisilla henkilöillä on kuulemisen yhteydessä muun muassa oikeus itse valitsemaansa avustajaan, oikeus hyväksyä kuulemisesta laadittu pöytäkirja ja oikeus käyttää mitä tahansa unionin virallista kieltä. Heillä on myös oikeus esittää huomautuksia tapausta koskevista tosiseikoista ennen päätelmien tekoa.

(16)Virasto suorittaa tarkastuksia ja todentamisia paikan päällä, minkä vuoksi se pääsee talouden toimijoiden tiloihin ja asiakirjoihin, kun se tutkii unionin taloudellisia etuja vahingoittavaa epäiltyä petosta, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa. Tarkastukset ja todentamiset suoritetaan tämän asetuksen ja neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 mukaisesti, ja joissakin tapauksissa näiden valtuuksien käyttöön sovelletaan kyseisten asetusten mukaan kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä edellytyksiä. Komission arvioinnissa todettiin, että kansallisen lainsäädännön soveltamisen laajuutta ei ole aina täsmennetty, mikä haittaa viraston tutkimustoimien tehokkuutta.

(17)Näin ollen on asianmukaista selventää, missä tapauksissa viraston tutkimuksiin olisi sovellettava kansallisia lakeja, muuttamatta kuitenkaan viraston valtuuksia tai sitä, miten asetusta sovelletaan suhteessa jäsenvaltioihin. Tämä selvennys vastaa unionin yleisen tuomioistuimen äskettäistä tuomiota asiassa T-48/16 Sigma Orionis SA v. Euroopan komissio.

(18)Viraston suorittamiin paikan päällä tehtäviin tarkastuksiin ja todentamisiin, asianomaisten talouden toimijoiden niihin suostuessa, olisi sovellettava ainoastaan unionin lainsäädäntöä. Tämän ansiosta se voi käyttää tutkintavaltuuksiaan tehokkaasti ja johdonmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa ja siten edistää unionin taloudellisten etujen mahdollisimman korkeatasoista suojaa kaikkialla unionissa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 325 artiklan mukaisesti.

(19)Tilanteissa, joissa viraston on tukeuduttava kansallisiin toimivaltaisiin viranomaisiin, erityisesti kun talouden toimija vastustaa paikan päällä tehtävää tarkastusta ja todentamista, jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että viraston toiminta on tehokasta, ja tarjottava tarvittavaa tukea kansallisen prosessioikeuden asianomaisten sääntöjen mukaisesti.

(20)Asetuksella (EU, Euratom) N:o 883/2013 olisi otettava käyttöön talouden toimijoiden velvollisuus tehdä yhteistyötä viraston kanssa. Tämä on sen asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 vahvistetun talouden toimijoita koskevan velvollisuuden mukainen, jonka mukaan niiden on sallittava pääsy toimitiloihin, maa-alueille, kuljetusvälineisiin ja muihin ammatillisessa käytössä oleviin paikkoihin paikan päällä tehtäviä tarkastuksia ja todentamisia varten, sekä sen varainhoitoasetuksen 129 artiklassa vahvistetun velvollisuuden mukainen, jonka mukaan unionin rahoitusta saavien henkilöiden ja yhteisöjen on toimittava täydessä yhteistyössä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, myös viraston tutkimusten yhteydessä.

(21)Yhteistyövelvoitteen myötä viraston olisi voitava vaatia talouden toimijoita, jotka ovat saattaneet olla osallisina tutkittavassa asiassa tai joilla saattaa olla merkityksellisiä tietoja, toimittamaan asiaankuuluvat tiedot. Talouden toimijat eivät tällaisia pyyntöjä noudattaessaan ole velvollisia myöntämään, että ne ovat syyllistyneet laittomaan toimintaan, mutta ne ovat kuitenkin velvollisia vastaamaan asiakysymyksiin ja toimittamaan asiakirjoja, vaikka tällaisia tietoja saatetaan käyttää niitä tai toista toimijaa vastaan sen toteamiseksi, että rikos on tapahtunut.

(22)Talouden toimijoilla olisi oltava mahdollisuus käyttää mitä tahansa sen jäsenvaltion virallista kieltä, jossa tarkastus tehdään, ja niillä olisi oltava oikeus itse valitsemaansa avustajaan, mukaan lukien ulkopuoliseen lainopilliseen neuvonantajaan, paikan päällä tehtävien tarkastusten ja todentamisten aikana. Lainopillisen neuvonantajan läsnäolon ei kuitenkaan tulisi olla oikeudellinen edellytys paikan päällä tehtävien tarkastusten ja todentamisten pätevyydelle. Virastolla olisi oltava paikan päällä tehtävien tarkastusten ja todentamisten vaikuttavuuden varmistamiseksi, erityisesti kun otetaan huomioon todistusaineiston häviämisen vaara, pääsy toimitiloihin, maa-alueille, kuljetusvälineisiin ja muihin ammatillisessa käytössä oleviin paikkoihin, ilman että sen on odotettava, että toimija pyytää neuvoja lainopilliselta neuvonantajaltaan. Sen olisi hyväksyttävä ainoastaan lyhyt, kohtuullinen viive odotettaessa lainopillisen neuvonantajan vastausta ennen tarkastuksen aloitusta. Tällaiset viiveet on rajoitettava mahdollisimman lyhyiksi.

(23)Viraston on läpinäkyvyyden varmistamiseksi annettava paikan päällä tehtävien tarkastusten ja todentamisten yhteydessä asiaankuuluvaa tietoa talouden toimijoille niitä koskevasta yhteistyötyövelvoitteesta ja siitä kieltäytymisen seurauksista sekä tarkastukseen sovellettavasta menettelystä, asianmukaiset prosessuaaliset takeet mukaan luettuina.

(24)Virastolla on sisäisten, ja tarvittaessa ulkoisten, tutkimusten yhteydessä pääsy toimielinten, elinten, laitosten ja virastojen hallussa oleviin merkityksellisiin tietoihin. Kuten komission arvioinnissa ehdotettiin, on tarpeen selventää sitä, että tekniikan kehityksen huomioon ottamiseksi tiedot olisi saatava käytettäviksi riippumatta siitä, millaiselle välineelle ne on tallennettu.

(25)Jotta viraston tutkimusten kehys olisi entistä yhtenäisempi, sisäisiin ja ulkoisiin tutkimuksiin sovellettavia sääntöjä olisi yhdenmukaistettava edelleen, niin että voidaan puuttua tiettyihin komission arvioinnissa havaittuihin epäjohdonmukaisuuksiin, kun erilaiset säännöt eivät ole perusteltuja. Tämän vuoksi olisi määrättävä esimerkiksi, että ulkoisesta tutkimuksesta laaditut kertomukset ja suositukset voidaan lähettää toimielimelle, elimelle, laitokselle tai virastolle, jotta tämä voi toteuttaa asianmukaisia toimia, niin kuin on asian laita sisäisten tutkimusten yhteydessä. Viraston olisi toimeksiantonsa niin salliessa tuettava asianomaista toimielintä, elintä, laitosta tai virastoa suositusten jatkotoimissa. Viraston olisi sen ja toimielinten, elinten, laitosten ja virastojen välisen yhteistyön varmistamiseksi ilmoitettava tarvittaessa asianomaiselle unionin toimielimelle, elimelle, laitokselle tai virastolle (esim. silloin, kun nämä olivat alustavien tietojen lähde), että se on päättänyt olla aloittamatta ulkoista tutkimusta.

(26)Virastolla olisi oltava käytettävissään tarvittavat välineet rahan liikkeiden seuraamiseen, jotta se voi selvittää moniin petoksiin liittyvät tyypilliset toimintatavat. Nyt sen on mahdollista saada tutkimustoimintansa kannalta oleellisia luottolaitosten hallussa olevia pankkitietoja useissa jäsenvaltioissa tekemällä yhteistyötä kansallisten viranomaisten kanssa ja hyödyntämällä niiden tarjoamaa apua. Jotta voidaan varmistaa tehokas lähestymistapa koko unionissa, asetuksessa olisi määritettävä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten velvollisuus antaa virastolle pankki- ja maksutilitietoja osana niiden yleistä velvollisuutta avustaa sitä. Tämä yhteistyö olisi pääsääntöisesti toteutettava jäsenvaltioiden rahanpesun selvittelykeskusten välityksellä. Kansallisten viranomaisten olisi virastoa avustaessaan noudatettava asianomaisen jäsenvaltion kansallisen prosessioikeuden säännöksiä.

(27)Unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi on olennaista, että virasto lähettää ajoissa tiedot turvaamistoimenpiteiden toteuttamiseksi. Jotta voidaan varmistaa tiivis yhteistyö tältä osin viraston ja toimielinten, elinten, laitosten ja virastojen välillä, on aiheellista, että viimeksi mainituilla on mahdollisuus pyytää virastolta neuvoja milloin tahansa päätettäessä soveltuvista turvaamistoimenpiteistä, mukaan lukien toimenpiteet todistusaineiston säilyttämiseksi.