Komission kertomus neuvoston direktiivin 93/99/ETY 5 artiklan nojalla tekemästä toisesta vierailukierroksesta jäsenvaltioihin virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevien kansallisten järjestelmien arvioimiseksi /* KOM/99/0751 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS neuvoston direktiivin 93/99/ETY 5 artiklan nojalla tekemästä toisesta vierailukierroksesta jäsenvaltioihin virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevien kansallisten järjestelmien arvioimiseksi SISÄLLYSLUETTELO 1. JOHDANTO 2. ELINTARVIKKEIDEN VIRALLISEN VALVONNAN KEHITYS ENSIMMÄISTEN ARVIOINTIKÄYNTIEN JÄLKEEN: 2.1 Tarkastusrakenteet 2.2 HACCP yrityksissä, hyvän hygieniakäytännön ohjeet: valvontaviranomaisten kouluttaminen ja toiminta 2.3 Tarkastuksia suorittavien laboratorioiden hyväksyntä 2.4 Elintarvikealan yritysten rekisteröinti ja toimiluvat 2.5 Henkilöstöresurssit 3. MAAHANTUOTUJEN, MUIDEN KUIN ELÄINPERÄISTEN ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUKSET 3.1 Rajanylityspaikoilla suoritettavat tarkastukset 3.2 Markkinoille pääsyn jälkeen suoritettavat elintarvikkeiden tarkastukset 3.3 Maahantuojien harjoittama omavalvonta ja valvontaviranomaisten suorittamat tarkistukset 4. PÄÄTELMÄT 4.1 Virallisen valvonnan kehitys 4.2 Maahantuotujen, muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tarkastukset KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTON DIREKTIIVIN 93/99/ETY 5 ARTIKLAN NOJALLA TEKEMÄSTÄ TOISESTA VIERAILUKIERROKSESTA JÄSENVALTIOIHIN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUSTA KOSKEVIEN KANSALLISTEN JÄRJESTELMIEN ARVIOIMISEKSI 1. JOHDANTO Virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä annetun neuvoston direktiivin 93/99/ETY 5 artiklassa säädetään, että komissio tarkastaa ja arvioi jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten soveltamien virallisen elintarvikkeiden tarkastuksen järjestelmien vastaavuutta ja tehokkuutta. Jäsenvaltioihin tehdyistä alustavista käynneistä laadittiin raportti vuonna 1997. Tämän jälkeen päätettiin, että vierailujen toisessa vaiheessa keskityttäisiin päivittämään ensimmäisten arviointikäyntien aikana kerättyjä tietoja ja tutkimaan erityisesti maahantuotujen, muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tarkastuksia. Virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevat direktiivit (89/397/ETY ja 93/99/ETY) olivat tiedonhaun keskeisin perusta. Elintarvikkeiden tarkastusyksiköt olivat toimittaneet seuraavia yksityiskohtaisia tietoja: I. virallisen elintarvikkeiden valvonnan kehitys alustavien käyntien jälkeen II. maahantuotujen, muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tarkastukset. Tarkastuskäynnit tehtiin helmikuun 1998 ja maaliskuun 1999 välisenä aikana, ja ne kestivät yleensä viikon. Tarkastuskäynneistä huolehti kaksi komission toimenhaltijaa (Pääosasto XXIV, Kuluttajapolitiikka ja kuluttajien terveyden suojelu), joiden mukana oli useimmissa tapauksissa muun kuin tarkastuksen kohteena olevan maan kansallinen asiantuntija, joka oli valittu jäsenvaltioiden toimittamasta luettelosta. Jäsenvaltioilta oli saatu edellä mainittuihin aloihin liittyviä ennakkotietoja pysyville edustustoille osoitetun kyselylomakkeen avulla. Kaikissa tarkastuskäynneissä noudatettiin samaa kaavaa: I. alustava kokous toimivaltaisten keskusviranomaisten kanssa, käynti keskuslaboratorioissa II. kokous alueellisten ja paikallisten viranomaisten kanssa (maan hallinnollisen rakenteen mukaan), käynti satamissa, lentokentillä, maantieliikenteen rahtiasemilla ja laboratorioissa sekä maahantuojien luona III. lopullinen arviointikokous toimivaltaisten viranomaisten kanssa IV. raporttiluonnos, joka toimitettiin tarkastuksen kohteena olevan maan toimivaltaisille viranomaisille V. raportin syöttäminen pääosaston XXIV Internet-sivuille. Kaikkia jäsenvaltioita koskevien raporttien päätelmät ovat tämän asiakirjan liitteenä. Kokousten ja käyntien aikana kerättiin tietoja komission toimenhaltijoiden käytössä olevan kyselylomakkeen avulla. Tarkastuskäyntien tekeminen oli helppoa, sillä kaikki viranomaiset olivat halukkaita yhteistyöhön. 2. ELINTARVIKKEIDEN VIRALLISEN VALVONNAN KEHITYS ENSIMMÄISTEN ARVIOINTIKÄYNTIEN JÄLKEEN: Huomiot liittyvät ensimmäisiä arviointikäyntejä koskevassa raportissa esitettyihin elintarvikkeiden virallisen valvonnan eri näkökohtiin. 2.1 Tarkastusrakenteet Vaikka elintarvikevalvonnan rakenne oli pysynyt pääosin ennallaan puolessa jäsenvaltioista, oli muissa jäsenvaltioissa toteutettu huomattavia muutoksia. Seuraavaksi luetellaan nämä muutokset, joiden tarkoituksena oli ryhmitellä elintarvikevalvonnan rakenteet uudelleen, koordinoida niiden toimintaa, saada aikaan yhteisvaikutus ja lisätä rakenteiden toimintatehoa: I. Elintarvikealan eri sektorien valvonta ryhmitellään uudelleen yhden ministeriön alaisuuteen. II. Tehostetaan sekä eri ministeriöiden välistä yhteistyötä keskus- ja aluetasolla että paikallisviranomaisten kanssa tehtävää yhteistyötä. III. Perustetaan elintarvikevalvonnasta vastaava uusi elin, johon yhdistetään nykyiset valvontayksiköt. IV. Perustetaan elintarviketurvallisuusvirasto, jonka päätehtävänä on valvontaelinten ja riskien arviointi. V. Vastuu elintarvikevalvonnasta siirretään paikallisviranomaisilta keskusviranomaisille. 2.2 HACCP yrityksissä, hyvän hygieniakäytännön ohjeet: valvontaviranomaisten kouluttaminen ja toiminta Ensimmäisiä arviointikäyntejä koskevasta raportista käy ilmi, että yritykset olivat viivytelleet elintarviketurvallisuutta koskevan HACCP-järjestelmän toteuttamisessa. Toinen vierailukierros osoitti, että asiassa oli tapahtunut lievää kehitystä. Valvontaviranomaisille annettava HACCP-koulutus on edelleen etusijalla jäsenvaltioissa. Joissakin jäsenvaltioissa järjestettävillä kursseilla rajoitutaan kuitenkin käsittelemään vain joitakin perusperiaatteita, kun taas toiset jäsenvaltiot ovat järjestäneet monialaista erityiskoulutusta, jossa käsitellään elintarvikealan eri sektoreita. Elintarvikehygieniaa koskevan direktiivin 93/43/ETY sekä sen sisältämien HACCP-järjestelmää koskevien säännösten saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on viivästynyt useissa jäsenvaltioissa. Tämä on osasyynä siihen, että yritykset ovat vasta sangen myöhään soveltaneet kyseistä järjestelmää. Kerätyt tiedot osoittavat yhä, että suuryritykset samoin kuin julkiset ateriapalvelut ja laajat jakeluyritykset ovat edistyneet hyvin järjestelmän soveltamisessa. Pienet ja keskisuuret, erityisesti vähittäiskaupan alalla toimivat yritykset ovat sen sijaan selvästi myöhässä sen soveltamisessa. Hyvän hygieniakäytännön ohjeita pidetään erittäin tärkeänä välineenä HACCP-järjestelmän soveltamisen kannalta. Ohjeiden laatiminen edistyy hyvin vaihtelevasti eri jäsenvaltioissa. Valvontaviranomaiset eivät tähän mennessä yleensä näytä rankaisseen yrityksiä, jotka ovat jättäneet soveltamatta HACCP-järjestelmää. 2.3 Tarkastuksia suorittavien laboratorioiden hyväksyntä Hyväksyntämenettely on edistynyt eri lailla eri jäsenvaltioissa. Useissa jäsenvaltioissa noudatettiin direktiivissä 93/99/ETY säädettyä määräaikaa (1. marraskuuta 1998 mennessä), joka koski kaikkien elintarvikkeiden virallisesta tarkastuksesta vastaavien laboratorioiden hyväksyntää. Osa jäsenvaltioista oli kuitenkin hyväksynyt vain joitakin laboratorioita, ja joissakin jäsenvaltioissa hyväksyntämenettely oli vielä kesken. 2.4 Elintarvikealan yritysten rekisteröinti ja toimiluvat Alalla on havaittu kehitystä. Tämä kehitys on erityisen selvää eräässä jäsenvaltiossa, jossa kaikilta elintarvikealan yrityksiltä nykyään edellytetään toimilupaa, sekä eräissä muissa jäsenvaltioissa, joissa yritysluetteloita siirretään vähitellen sähköiseen muotoon. 2.5 Henkilöstöresurssit Ylimääräistä valvontahenkilökuntaa on otettu palvelukseen ainakin yhdessä jäsenvaltiossa, ja toisessa jäsenvaltiossa on puolestaan yksiköiden yhdistämisen avulla saatu lisää elintarvikevalvojia. Joissakin jäsenvaltioissa ei ole määrärahojen niukkuuden vuoksi voitu lisätä henkilökunnan määrää, vaikka henkilökuntaa onkin käytössä vain rajoitetusti. 3. MAAHANTUOTUJEN, MUIDEN KUIN ELÄINPERÄISTEN ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUKSET Ensimmäisten arviointikäyntien perusteella selvisi, että jäsenvaltiot sovelsivat kolmea eri menetelmää näiden tarkastusten suorittamiseen: I. tarkastukset rajanylityspaikoilla Euroopan yhteisöön tultaessa II. markkinoille pääsyn jälkeen suoritettavat elintarvikkeiden tarkastukset III. periaate maahantuojan ensisijaisesta vastuusta; tätä periaatetta sovelletaan yhdessä maahantuojien harjoittaman omavalvonnan tarkistusten kanssa. 3.1 Rajanylityspaikoilla suoritettavat tarkastukset Tätä menetelmää käyttää pääosin viisi jäsenvaltiota (ja kuudes osittain). Menetelmä ei sulje pois markkinoille pääsyn jälkeen suoritettavia eikä maahantuojien luona tehtyjä maahantuotujen elintarvikkeiden tarkastuksia. Menetelmä edellyttää tiivistä yhteistyötä elintarvikevalvonnan yksiköiden ja tulliviranomaisten välillä. Tulliviranomaiset ovat vastuussa jäsenvaltion sisällä suoritettavista tarkastuksista. Kahdessa jäsenvaltiossa, joissa tarkastukset pohjautuvat alueellisiin rakenteisiin, on toimivalta raja-asemilla suoritettavien tarkastusten tekemiseen edelleen terveysministeriöllä. Ministeriö on perustanut rajojen läheisyyteen sijoittuvia tarkastusasemia terveystarkastuksia varten (yhdessä jäsenvaltiossa näihin kuuluvat myös eläinlääkinnän tarkastusasemat). Toisissa kahdessa jäsenvaltiossa tarkastuksista vastaavat hajautetusti yhden (maatalous) tai kahden (maatalous ja rahoitus, elintarviketyypin mukaisesti jaoteltuna) ministeriön yksiköt. Taustana kaikissa viidessä jäsenvaltioissa tehtäviin tarkastuksiin on se, että maahantuojan (tai hänen edustajansa) on esitettävä valvontaviranomaiselle elintarvikkeita koskeva tulli-ilmoitus (lukuun ottamatta valtioita, joissa tulliviranomaisilla on valtuudet suorittaa tarkastuksia), jotta se saisi tarkastukseen perustuvan maahantuontiluvan (tai hylkäävän päätöksen). Tämä lupa on edellytyksenä sille, että tulliviranomaiset päästävät tavaran vapaaseen liikkeeseen. Kolme jäsenvaltiota edellyttää, että tulli-ilmoitus tehdään kaikista elintarvikkeista. Neljäs jäsenvaltio ei näytä vaativan viljatuotteita eikä alkoholipitoisia juomia koskevia ilmoituksia, ja viides ei edellytä ilmoituksia elintarvikkeiden kanssa kosketuksiin joutuvista materiaaleista. Maahantuojien ilmoitusvelvollisuudesta seuraa, että asiakirjoja tarkastetaan järjestelmällisesti ja että vaihtelevassa määrin suoritetaan silmämääräisiä tarkastuksia, joiden lisäksi voidaan tarvittaessa ottaa näytteitä ja tehdä laboratoriokokeita. Tarkastusta, näytteenottoa tai analyysejä koskevat päätökset pohjautuvat riskianalyysiin, jossa puolestaan otetaan huomioon sekä kansallisista yksiköistä että elintarvikkeita koskevasta EU:n nopeasta hälytysjärjestelmästä saadut tarkastustilastot (tuotteen, tuottajan, alkuperämaan ja maahantuojan osalta). Tarkastusaste vaihtelee valtion ja tarkastusaseman mukaan seuraavasti: silmämääräisten tarkastusten vaihteluväli on 100-35 % ja näytteenottoaste analyysejä (tai tavallisia kokeita) varten vaihtelee välillä 25-4 %. Noin 0,5-1 % tuotteista ei saa maahantulolupaa yhteisön eri maissa, kun kaikkia ilmoitusvelvollisuuden alaisia elintarvikkeita käsitellään kokonaisuutena. Havaitut erot saattavat tietyssä määrin olla seurausta tarkastusasemilla työskentelevän henkilöstön määrästä, jota voidaan joissakin tapauksissa pitää riittämättömänä. Lisäksi viranomaiset vastaavat yleensä tarkastuksista ja analyyseistä aiheutuvista kuluista (yhdessä jäsenvaltiossa tarkastuksista peritään kuitenkin kiinteä, pieni maksu). Edellä mainittu riskianalyysi, joka on osa suoritettavia tarkastuksia, on perusteena sille, että kaikissa asianomaisissa jäsenvaltioissa asetettujen tarkastustoiminnan painopisteiden kriteerit ovat lähellä muiden valtioiden kriteerejä. Jäsenvaltiot noudattavat yhteisön lainsäädännöstä aiheutuvia velvoitteita, jotka koskevat erityiselintarvikkeita kuten Iranista peräisin olevia pistaasipähkinöitä. Tämän lisäksi ne ovat yleensä ottaen valinneet pähkinöiden aflatoksiinipitoisuuden ensisijaisen tärkeäksi tarkastuskohteekseen. Näytteenottoaste vaihtelee kuitenkin hedelmätyypin (maapähkinöitä testataan eniten), jäsenvaltioiden sekä tarkastusasemien mukaan. Jäsenvaltiot ovat vähemmässä määrin keskittyneet kahvin ja omenamehun sisältämien mykotoksiinien tutkimiseen samoin kuin hedelmien ja vihannesten sisältämien torjunta-ainejäämien analysointiin (toisin kuin muissa tarkastuksissa, tässä yhteydessä ei edellytetä, että tuotteen liikkeeseenlasku keskeytettäisiin ensi tilassa laboratoriokokeiden valmistumiseen asti). Arviointikäynnit osoittivat, että tarkastukset ja näytteenotot eivät kolmen jäsenvaltion osalta useimmissa tapauksissa tapahdu tyydyttävissä olosuhteissa, joissa tuotteiden silmämääräinen tarkastus voitaisiin suorittaa asianmukaisesti, huonot sääolosuhteet eivät olisi haitaksi ja joissa otetut näytteet olisivat edustavia. Tarkastus suoritetaan itse asiassa yleensä laitureilla (jotka toimivat konttien säilytyspaikkana), ja se kohdistuu kontin avaamisen jälkeen välittömästi saatavilla olevaan tuote-erään. Tarkastus suoritetaan laitureilla sellaisessakin jäsenvaltiossa, jossa henkilökunta vastaa myös eläinlääkintätarkastuksiin käytettävistä raja-asemista, ja eräässä toisessa valtiossa käytetään näiden tarkastusasemien laitteistoja (asemilla, joille on asennettu erillisiä välineitä), mutta konttien sisältö puretaan kokonaan vain äärimmäisissä tapauksissa. Kahdessa jäsenvaltiossa tarkastukset hoidetaan tulliviranomaisten kanssa tehdyn sopimuksen mukaan paremmissa olosuhteissa maahantuojan toimitiloissa konttien purkamisen jälkeen. Toisessa jäsenvaltiossa tämä mahdollisuus edellyttää kuitenkin tiettyjen ehtojen täyttymistä, eivätkä tarkastukset näin ollen ole systemaattisia. Rajanylityspaikoilla suoritettavat tarkastukset eivät sulje pois sitä mahdollisuutta, että asiakirjojen tarkastuksen tai fyysisen tarkastuksen seurauksena toimivaltainen valvontaviranomainen voi jälkitarkastusmenettelyn mukaisesti suorittaa tuotteiden ja niiden vaatimustenmukaisuuden (kuten pakkausmerkintöjen) tarkastuksen myös tuotteiden lopullisessa määränpäässä. Tällöin kyseisen valvontaviranomaisen käytössä oleva asiantuntemus ja tiedot eivät välttämättä aina ole yhtä hyvät kuin rajanylityspaikoilla tarkastuksista vastaavilla viranomaisilla. Eri rajatarkastusasemien välisen tietojenvaihdon kehitysaste vaihtelee jäsenvaltioittain. Yhden jäsenvaltion käytössä oleva, kaikkein kehittynein tiedonvaihtojärjestelmä perustuu keskusyksikön ja kaikki tarkastusasemat yhdistävään tietokonejärjestelmään. Järjestelmän avulla välitetään erityisesti kaikki tuotteita koskevat hälytykset ja ilman maahantulolupaa jääneiden tuotteiden ominaispiirteet, mikä tekee mahdolliseksi kaikkien maahantuontihakemusten seulonnan. Tulliviranomaiset tekevät yhteistyötä elintarvikevalvonnasta vastaavien viranomaisten kanssa, kun tuotteiden luovutus vapaaseen liikkeeseen edellyttää elintarvikevalvonnan viranomaisten myöntämää lupaa. Tulliviranomaiset eivät kuitenkaan näytä omasta aloitteestaan peruuttavan tuotteen luovuttamista kolmansista maista tuotavien tuotteiden tuoteturvallisuutta koskevien säännöstenmukaisuuden tarkastamisesta annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 339/93 2 artiklan mukaisesti, poikkeuksena tästä on valtio, jossa tulliviranomaiset ovat vastuussa tarkastuksista. Tulliviranomaiset perustelevat tilannetta toteamalla, että niiltä puuttuu elintarvikkeiden turvallisuuteen liittyvä syvällinen tuntemus ja valvontaviranomaisilta saatavat erikoistiedot. Valvontaviranomaisilla ei ole oikeutta käyttää elektronisia tulliselvitysjärjestelmiä eikä laivojen (tai lentokoneiden) rahtiluetteloita koskevissa ilmoituksissa käytettäviä tietokonejärjestelmiä saadakseen elintarvikkeita koskevia tietoja. Yhdessä jäsenvaltiossa on esitetty aloitteita tämän käyttöoikeuden myöntämiseksi. Maahantulopaikan viranomaiset eivät periaatteessa tarkasta ulkoiseen passitusmenettelyyn kuuluvia elintarvikkeita, joiden määränpäänä on jokin muu jäsenvaltio kuin se, jonka kautta ne saapuivat yhteisön alueelle. 3.2 Markkinoille pääsyn jälkeen suoritettavat elintarvikkeiden tarkastukset Arviointikäyntien aikana kävi ilmi, että vaikka seitsemän jäsenvaltiota (ja erityisesti jo kohdassa 3.1 mainittu kahdeksas jäsenvaltio) soveltaa ensisijaisesti tätä menetelmää, neljä niistä suorittaa myös vähäisemmässä määrin tiettyjen elintarvikkeiden kohdennettuja rajatarkastuksia. Markkinoilla tehtävät tarkastukset keskitetään monissa jäsenvaltioissa maahantuojien ja tukkukauppiaiden toimitiloihin. Rajanylityspaikoissa tehtävien kohdennettujen tarkastuksien edellytyksenä on, että tarkastuksia suorittavat viranomaiset ja tulliviranomaiset ovat (yhteisön päätösten edellyttämiä tarkastuksia koskevien sopimusten lisäksi) tehneet kyseisiä elintarvikkeita koskevan sopimuksen. Tämänkaltainen sopimus on tehty kolmessa valtiossa, ja neljännessä vastaavan sopimuksen ovat tehneet maahantuojat ja tarkastuksista vastaavat viranomaiset keskenään. Kohdennetusti tarkastettavat elintarvikkeet ovat yleensä edellä kohdassa 3.1 mainittuja ensisijaisen tärkeitä tarkastuskohteita, joita ovat erityisesti pähkinät (ennen kaikkea maapähkinät, mutta markkinatarkastuksia tekevät jäsenvaltiot ottavat vähemmän näytteitä maapähkinöistä kuin rajatarkastuksiin keskittyvät valtiot) ja myös kuivatut viikunat (aflatoksiinipitoisuuden tarkastukset). Lisäksi yhdessä valtiossa tarkastetaan tiettyä alkuperää olevien paprikoiden aflatoksiinipitoisuus ja Itä-Euroopasta peräisin olevien luonnonvaraisten sienien radioaktiivisuus. Tarkastuksissa tutkitaan myös hedelmien ja vihannesten sisältämiä torjunta-ainejäämiä. Yksi neljästä maasta on asettanut riskialttiina pidettävien elintarvikkeiden, kuten pähkinöiden, kuivattujen viikunoiden sekä erityisesti kookoshiutaleiden ja kaakaojauhon (salmonellatesti) maahantuonnin ehdoksi valvontaviranomaisten myöntämän luvan. Maahantuojan on luvan saadakseen mm. esitettävä todistus viejämaassa suoritetusta aflatoksiinianalyysistä tai maahantuonnin yhteydessä tehdyistä bakteriologisista (salmonella)tutkimuksista. Markkinoille pääsyn jälkeisiin elintarvikkeiden tarkastuksiin keskittyvien jäsenvaltioiden tulliviranomaiset eivät edellä mainittua yhteistyötä lukuun ottamatta näytä omasta aloitteestaan puuttuvan maahantuotujen, muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tarkastuksiin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 339/93 mukaisesti. Syyt tähän menettelyyn on mainittu edellä. Elintarvikevalvonnasta vastaavilla viranomaisilla ei ole oikeutta käyttää elektronisia tulliselvitysjärjestelmiä eikä rahtiluetteloita koskevissa ilmoituksissa käytettäviä tietokonejärjestelmiä saadakseen elintarvikkeita koskevia tietoja. Kohdassa 3.1 mainitussa jäsenvaltiossa on kuitenkin kauppa- ja teollisuusministeriön tekemän aloitteen ansiosta annettu vain satamia koskevien elektronisessa muodossa olevien tietojen rajoitettu käyttöoikeus, jonka tarkoituksena on helpottaa tavaroiden liikkumista ja terveystarkastuksia koskevien päätösten tekemistä. 3.3 Maahantuojien harjoittama omavalvonta ja valvontaviranomaisten suorittamat tarkistukset Kahdessa jäsenvaltiossa pääasiallinen tarkastusmenetelmä pohjautuu periaatteeseen maahantuojan ensisijaisesta vastuusta. Tämän periaatteen soveltaminen ei kuitenkaan sulje pois mahdollisuutta suorittaa maahantuotujen tuotteiden virallisia tarkastuksia (yhdessä valtiossa tarkastetaan markkinoilla olevia tuotteita, ja saadut tiedot lähetetään maahantuojan toimipaikan toimivaltaisille viranomaisille, ja toisessa tarkastukset tehdään maahantuojan varastoissa). Erityisten tarkastuskampanjoiden järjestäminen on myös mahdollista. Molemmat jäsenvaltiot myöntävät kuitenkin, että maahantuojat toteuttavat omavalvontaa vähitellen ja eri tavoin. Yllykkeenä omavalvonnan kehittämiselle voivat olla kuluttajien sekä toimialajärjestöjen vaatimukset. Toisen valtion paikalliset valvontaviranomaiset ovat ilmoittaneet, että ne haluaisivat, että keskusviranomaiset tukisivat voimakkaammin maahantuojien omavalvontaa koskevaa arviointia. Näiden kahden valtion tulliviranomaiset eivät myöskään näytä omasta aloitteestaan puuttuvan maahantuotujen, muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tarkastuksiin neuvoston asetuksen (ETY) N:o 339/93 mukaisesti. Syyt tähän menettelyyn on mainittu edellä kohdassa 3.1. Valvontaviranomaisilla ei ole oikeutta käyttää elektronisia tulliselvitysjärjestelmiä eikä rahtiluetteloita koskevissa ilmoituksissa käytettäviä tietokonejärjestelmiä saadakseen elintarvikkeita koskevia tietoja. Tulliviranomaiset toimittavat kuitenkin toisessa valtiossa elintarvikevalvonnan keskusviranomaisille maahantuontia koskevia tilastotietoja kolmen kuukauden välein. Arviointikäyntien aikana kerättiin tietoja myös maahantuojien omavalvonnasta muissa jäsenvaltioissa. Vaikuttaa siltä, että monissa jäsenvaltioissa tällainen omavalvonta muodostaa jo osan suuryritysten liiketoiminnasta. Analyysien tekemisessä käytetyt menetelmät ja analyysien suoritustiheys vaihtelevat kuitenkin yrityksen mukaan. Nämä analyysit rajoittuvat usein satokauden alussa lähetettyihin tuote-eriin sekä uusilta viejiltä saataviin ja kolmansista maista peräisin oleviin tuotteisiin. Liiketoiminta perustuu usein keskinäisen luottamuksen periaatteeseen. HACCP-järjestelmää sovelletaan hajanaisesti, eikä kaikkia vaaratekijöitä useimmiten oteta huomioon, sillä riskianalyysissä on puutteita. Osoituksena positiivisesta kehityksestä voidaan pitää aloitetta, jonka hedelmien ja vihannesten maahantuonnista ja jakelusta vastaavien yritysten muodostama yhdistys on tehnyt yhdessä jäsenvaltiossa. Tämän aloitteen tarkoituksena on järjestää ja valvoa yhdistyksen jäseniltä vaadittavaa omavalvontaa. Vaikuttaa siltä, että pienempien maahantuontiyritysten suorittama omavalvonta on yleensä huomattavan niukkaa. Tämän vuoksi on erittäin valitettavaa, että maahantuotuja elintarvikkeita koskevan hyvän hygieniakäytännön ohjeiden laatiminen on viivästynyt, sillä nämä ohjeet olisivat tärkeä apuväline elintarvikealan omavalvonnassa. _________________________ Seuraavassa taulukossa esitetään menetelmät, joita kukin jäsenvaltio soveltaa tarkastaessaan maahantuotuja, muita kuin eläinperäisiä elintarvikkeita. >TAULUKON PAIKKA> XX= ensisijainen tarkastusmenetelmä X = toissijainen tarkastusmenetelmä - = tarkastusmenetelmä, jota ei käytetä Taulukossa ei oteta huomioon rajanylityspaikoissa suoritettavia pakollisia tarkastuksia, jotka perustuvat komission erityisiin päätöksiin (esim. Iranista peräisin olevat pistaasipähkinät). 4. PÄÄTELMÄT Jäsenvaltioihin tehtyjen arviointikäyntien aikana keskityttiin tarkastelemaan kahta osa-aluetta, ja niistä tehtiin seuraavat päätelmät: 4.1 Virallisen valvonnan kehitys Arviointikäynnit osoittivat, että HACCP-järjestelmän täytäntöönpano on viivästynyt elintarvikealan yrityksissä (ja erityisesti pienissä ja keskisuurissa yrityksissä). Kyseessä on ensisijaisen tärkeä ongelma, ja jäsenvaltioiden tulisikin ratkaista se mahdollisimman pian. Virallisten tarkastuslaboratorioiden hyväksyntään ei ole kiinnitetty yhtä paljon huomiota kaikissa jäsenvaltioissa. Direktiivin 93/99/ETY 5 artiklan mukaisesti suoritettavia arviointikäyntejä on jatkettava ensimmäisiä arviointikäyntejä koskevassa vuoden 1997 raportissa esitettyjä menettelytapoja noudattaen. 4.2 Maahantuotujen, muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tarkastukset Jäsenvaltiot ovat valinneet kolme pääasiallista lähestymistapaa: rajanylityspaikoilla suoritettava tarkastukset, markkinoille pääsyn jälkeen suoritettavat elintarvikkeiden tarkastukset ja maahantuojien harjoittama omavalvonta, johon liittyvät valvontaviranomaisten suorittamat tarkistukset. Mikään näistä lähestymistavoista ei sulje täysin pois muiden menetelmien käyttöä. Rajanylityspaikoilla suoritettaviin tarkastuksiin perustuva menetelmä on epäilemättä kaikkein varmin elintarviketurvallisuuden kannalta, koska sen avulla voidaan estää muiden kuin vaatimustenmukaisten elintarvikkeiden pääsy vapaaseen liikkeeseen Euroopan yhteisössä. Jäsenvaltioiden oloihin liittyvien erilaisten näkökohtien vuoksi tehdään kuitenkin seuraavat ehdotukset tarkastusten toteuttamiseksi: - Kun otetaan huomioon muihin kuin eläinperäisiin sekä eläinperäisiin elintarvikkeisiin liittyvät vaaratekijät, voidaan todeta, että näiden tuotteiden tuontitarkastuksia koskevia ohjeita pitäisi lähentää toisiinsa. Näin voitaisiin laatia elintarvikkeiden tarkastuksen yleiset puitteet, joihin sisältyisivät erityisesti seuraavat seikat: - Elintarviketarkastuksesta vastaavien viranomaisten on ehdottomasti oltava yhteistyössä tulliviranomaisten kanssa, sillä viimeksi mainitut vastaavat tuotteiden luovuttamisesta vapaaseen liikkeeseen saatuaan tarvittavat ilmoitukset erityisesti sovellettaessa neuvoston asetusta (ETY) N:o 339/93. Elintarviketarkastuksesta vastaaville viranomaisille olisi mahdollisesti annettava käyttöoikeus elektroniseen tulliselvitysjärjestelmään ja rahtiluetteloita koskevissa ilmoituksissa käytettäviin tietokonejärjestelmiin, jotta ne saisivat elintarvikkeita koskevia tietoja. - Fyysiset tarkastukset ja laboratoriokokeet olisi tehtävä (monissa jäsenvaltioissa käytetyn) riskianalyysiin perustuvan ensisijaisen tärkeiden tarkastuskohteiden luettelon pohjalta. Muitakaan elintarvikkeita ei kuitenkaan saa jättää tarkastamatta. Ensisijaisten tarkastuskohteiden luetteloa olisi pidettävä ajan tasalla erityisesti elintarvikkeita koskevasta EU:n nopeasta hälytysjärjestelmästä saatavien ilmoitusten sekä elintarvikkeiden tarkastuksia koskevien tietojen avulla. Myös jäsenvaltioiden ja yhteisön tarkastusohjelmista saatavat tulokset lisättäisiin luetteloon. Ilmoitukset voitaisiin lähettää kaikkien raja-asemien valvontaviranomaisille elektronisessa muodossa. Maahantulopaikoissa suoritetaan jo tuotteiden vaatimustenmukaisuutta koskevia tarkastuksia tuoreiden hedelmien ja vihannesten laatutarkastuksista annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2251/92 mukaisesti. Samassa yhteydessä voitaisiin tarvittaessa ottaa myös näytteitä. - Fyysiset tarkastukset ja näytteenotto olisi suoritettava tyydyttävissä olosuhteissa, jotka antavat mahdollisuuden tarkastella tuotetta asianmukaisesti ja ottaa edustavat näytteet. Maahantuojien varastotilat tuntuvat tarjoavan parhaat olosuhteet tarkastuksen suorittamiseen. Tulliviranomaisten antama lupa on kuitenkin tullialueelle tuontiin sovellettavien menettelyjen puitteissa edellytys sille, että tuotteet voidaan tulliviranomaisten valvonnassa kuljettaa kyseisiin tiloihin. Elintarvikkeet voitaisiin myös kuljettaa lopulliseen määränpäähänsä sen jälkeen, kun näytteet on otettu, ja ennen kuin testien tulokset valmistuvat. Tämä edellyttää kuitenkin, että toimivaltainen valvontaviranomainen suorittaa tarkastuksen tuotteiden lopullisessa määränpäässä. - Yhteisön ulkopuolella sijaitsevien viejämaiden virallisten valvontaviranomaisten on taattava, että elintarvikkeet vastaavat yhteisön vaatimuksia. Kyseisiin viranomaisiin on otettava tässä asiassa yhteyttä virallisella tasolla, ja tiettyihin elintarvikkeisiin on tarvittaessa liitettävä tuontitodistus. Komission yksiköiden on myös voitava käydä arvioimassa näiden maiden käyttämiä virallisia elintarvikkeiden tarkastusjärjestelmiä. Näiden suositusten täytäntöönpano edellyttää kuitenkin, että voimassa olevaa yhteisön lainsäädäntöä vahvistetaan osana sitä menettelyä, joka on tällä hetkellä käynnissä hygieniaa koskevien sääntöjen ja elintarvikevalvonnan yksinkertaistamiseksi. Valvontaviranomaisten suorittama maahantuojien käyttämien turvamenettelyiden valvonta on yhä tärkeä osa elintarvikevalvontaa. Arviointikäynnit osoittivat, että työtä riittää vielä. Maahantuojien rekisteröinnin olisi oltava ennakkoehtona koko yhteisön alueella. ___________________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, YHDISTYNEEN KUNINGASKUNNAN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUS JÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 2.-6. helmikuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. Elintarvikkeiden tarkastusta koskevan lainsäädännön ja toimintatapojen kehitys komission ensimmäisen arviointikäynnin jälkeen Arviointikäynnin ja erityisesti Penningtonin raportin jälkeen on tapahtunut monia muutoksia. Kuluttajien suojelu kuuluu tästä lähtien hallituksen päätavoitteisiin. Maatalous-, kalastus- ja elintarvikeministeriön sekä terveysministeriön elintarvikeasioista vastaavista yksiköistä on muodostettu yhteinen ryhmä (JFSSG). Tämä on ensimmäinen askel kohti elintarvikestandardien viraston (Food Standards Agency) perustamista, minkä on ennakoitu tapahtuvan vuoden 1999 lopulla. Kyseisestä virastosta tulisi terveysministereiden alaisuudessa toimiva itsenäinen organisaatio, jolla olisi valtuudet tarkastaa, kuinka paikalliset viranomaiset panevat täytäntöön elintarviketurvallisuutta koskevaa lainsäädäntöä. Lukuisia toimintasääntöjä on joko annettu tai muutettu, jotta valvontaa ja elintarviketurvallisuutta voitaisiin tehostaa ja (ennen kaikkea kuluttajille suunnattua) tiedotusta parantaa. Tuontielintarvikkeita koskevia säännöksiä on tarkistettu. 2. Elintarviketuonnin valvonta Tuontielintarvikkeita koskevat säännökset muodostavat lainsäädännön perustan. Tiettyjen tuotteiden sisältämien aflatoksiinien valvonta sisältyy erityissäännöksiin. Muissa maahantuonnin valvonnan kannalta merkittävissä säännöksissä käsitellään elintarvikkeiden lisä- ja väriaineita sekä tuotemerkintöjä. Tarkastukset eivät ole systemaattisia, ja niiden tulisi perustua riskinanalyysiin, jolloin jokainen valvontaviranomainen päättää tarkastuksen tarpeellisuudesta omien kokemustensa ja saamiensa tietojen perusteella. Vaikka elintarviketuonnin valvontajärjestelmä onkin jo toiminut pitkään, ei tarkastuksia kuitenkaan välttämättä tehdä tasaisesti koko maassa, vaan ne saattavat vaihdella valvontaviranomaisten ja muiden asiaan vaikuttavien seikkojen mukaan. - Satamien (merisatamien) terveysviranomaisten suorittama valvonta täyttää vaatimukset. Henkilökunta on hyvin koulutettua ja asioihin perehtynyttä. Maahantuotavia elintarvikkeita koskevien tietojen keruujärjestelmä on riittävä, ja sen toimintaa helpotetaan ja tehostetaan käyttämällä kauppa-alan laatimaa elektronista järjestelmää, jota myös tulliviranomaiset käyttävät. Tarkastuksissa käytettävät toimitilat ovat osa raja-asemilla tehtävissä eläinlääkintätarkastuksissa käytettäviä tiloja. Satamien terveysviranomaisten liiton (Association of Port Health Authorities, APHA) merkittävänä tehtävänä on levittää tarkastuksiin liittyvää hyödyllistä tietoa. - Lentokenttien terveysviranomaisten palveluksessa oleva henkilökunta on aivan yhtä pätevää kuin satamissa, ja myös se kuuluu APHA:han, mutta valitettavasti tietyt kauppaan ja tiedonsiirtoihin liittyvät tekijät haittaavat lentokenttien terveysviranomaisten suorittamaa valvontaa. Ennen tavaroiden maahantuontia tapahtuvassa tiedonkeruussa ei käytetä elektronista tietojenkäsittelyjärjestelmää (joka on ainoastaan tulliviranomaisten käytössä), eikä tavaroita koskevaa ilmoituspakkoa ole, joten terveysviranomaiset eivät saa tietää monien tavaroiden maahantulosta eivätkä näin ollen myöskään tarkasta niitä. Merkittävä osa näistä tavaroista siirretään lentokentän ja mahdollisesti terveysviranomaisten toimivaltaan kuuluvan alueen ulkopuolella sijaitseviin transitvarastoihin (Enhanced Remote Transit Sheds, ERTS). - Tuotteet, joita ei ole tarkastettu siinä satamassa tai sillä lentokentällä, jonka kautta ne tulivat maahan, voidaan lykätyn tarkastusmenettelyn mukaisesti tarkastaa sisämaassa tuotteiden määränpäässä. Tämän järjestelmän valvominen on satamien terveysviranomaisille helpompi tehtävä kuin lentokenttien vastaaville viranomaisille, koska, kuten aikaisemmin mainittiin, monista tavaroista ei ilmoiteta lentokenttien terveysviranomaisille. Komission arviointiryhmä ei voinut arvioida sisämaassa toimivien paikallisviranomaisten suorittamaa maahantuonnin valvontaa (eikä sen rahoitusta). - Kemiallisista analyyseista aiheutuvat kustannukset (analyysejä suorittavien julkisten laboratorioiden (Public Analysts) veloittamat kulut) saattaisivat olla tarkastuksiin vaikuttava määräävä tekijä. Bakteriologisiin tutkimuksiin sisältyy kuitenkin tietty määrä ilmaisia näytteitä. Elintarvikevalvonnan budjetti saa rahoituksensa keskushallinnolta ja paikallisista verotuloista, ja jokainen valvontaviranomainen voi itse päättää, kuinka rahat käytetään. Maahantuotujen tuotteiden viralliset tarkastukset ovat maahantuojille ilmaisia. ______________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, ESPANJAN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 23.(27. helmikuuta 1998 PÄÄTELMÄT Terveys- ja kuluttaja-asioiden ministeriön tehtävät raja-asemien terveystarkastuksissa määrittävä kuninkaallinen asetus 1418/1986 ja terveys- ja kuluttaja-asioiden ministeriön 20. tammikuuta 1994 antama määräys muodostavat lainsäädännön perustan maahantuotujen elintarvikkeiden terveysvalvonnassa. Lisäksi sovelletaan myös yhteisön lainsäädäntöä (niin laaja-alaista kuin alakohtaista) ja kansallisia teknisluonteisia terveysmääräyksiä sellaisten tuotteiden osalta, joista ei ole olemassa yhdenmukaistettua Euroopan unionin lainsäädäntöä. Tarkastuksissa ei kiinnitetä huomiota elintarvikkeiden kanssa kosketuksissa oleviin materiaaleihin. Tulevassa 20. tammikuuta 1994 annettuun määräykseen tehtävässä muutoksessa on määrä sisällyttää mukaan nämä materiaalit sekä pakkaamattomat tuotteet. Maahantuonnin valvonta koskee kaikenlaisia niin eläinperäisiä kuin muitakin elintarvikkeita. Tarkastukset toteuttaa sama henkilöstö, joka tekee terveystarkastukset raja-asemilla, ja käytetyt menetelmät ovat myös samat. Rajatarkastusasemien nykyisiä tarkastusjärjestelyjä ei käytetä muiden kuin eläinperäisten tuotteiden tarkastamiseen, koska tarkastukset toteutetaan kuljetuskontin äärellä ulkoilmassa, mistä aiheutuu ongelmia niin koko kuljetuskontin sisältöön pääsyssä kuin tuotteiden hygienian kannalta. Tarkastusyksiköillä on jonkin verran joustonvaraa tarkastustoimien priorisoinnissa, vaikkakin näiden toimien tärkeysjärjestys määräytyy ensisijaisesti hälytysten ja aiempien hylkäämisten perusteella. Tarkastushenkilöstö on hyvin koulutettua, ja sille jaetaan järjestelmällisesti kaikki tiedot (kiertokirjeet, ohjeet jne.) ja lainsäädäntö (kansallinen ja EUn). SISAEX-tietojärjestelmä on erittäin hyödyllinen väline, jonka avulla eri tarkastusyksiköt ja keskusyksikkö voivat olla jatkuvasti yhteydessä toisiinsa. SISAEX-järjestelmän avulla toimet asetetaan tärkeysjärjestykseen (hälytykset) ja toimia seulotaan (hylkäämiset), mikä auttaa yhdenmukaistamaan tarkastustoimintaa. Tätä neljä vuotta käytössä ollutta ohjelmaa muutetaan ja uudistetaan parhaillaan (näytteenottomääristä päättäminen). Koska tarkastettavia tuotteita on paljon, henkilökuntaa ei ehkä ole riittävästi (menettely 15 uuden tarkastajan valitsemiseksi saadaan pian päätökseen). Raja-asemien terveystarkastuksia toteuttavien laboratorioiden hyväksyntä on käynnissä, vaikka näyttääkin, että määräajoissa ei kaikissa tapauksissa voida pysyä. Maahantuonnin valvontaa sovelletaan yhteisymmärryksessä kaikkien tarkastuskäyntien kohteena olevien paikkojen kanssa yhtenäisesti kaikissa raja-alueiden tarkastuspaikoissa. Ajatuksena on, että valvonta on parasta toteuttaa maahantuontihetkellä. Yhteistyö tullin tarkastusyksikköjen kanssa helpottaa tarkastusten suorittamista asianmukaisesti, koska raja-asemien terveystarkastuksista vastaavan tahon on annettava hyväksyntänsä, ennen kuin tuote voidaan vapauttaa markkinoille. Tulliviranomaisten lausunto riippuu terveysviranomaisten lausunnosta. Espanjan viranomaiset katsovat, että koska kansanterveyden ja kuluttajien suojelun vuoksi maahantuonnin yhteydessä muille kuin eläinperäisille elintarvikkeille tehtävien tarkastusten järjestelmiä ei ole yhdenmukaistettu kaikissa jäsenvaltioissa, se, että Espanja toteuttaisi järjestelmää systemaattisesti, johtaisi kaupan vääristymiin suhteessa niihin maihin, jotka eivät tee tarkastuksia rajoilla. __________________________ raportti Euroopan komission elintarvikearviointiryhmän tekemän, Belgian virallista elintarvikkeiden tarkastusjärjestelmää koskevan toisen arviointikäynnin tulokset 23.- 27. maaliskuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. Kehitys vuoden 1996 jälkeen (lainsäädäntö, politiikka, IGDAn toiminta) Belgiassa on lainsäädännön ja elintarvikevalvontapolitiikan (muut kuin eläinlääkinnässä käytetyt tuotteet) alalla tapahtunut lukuisia muutoksia sen jälkeen, kun komissio teki maahan ensimmäisen tarkastuskäynnin vuonna 1996. Direktiivin 93/43/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä teki HACCP-järjestelmästä pakollisen elintarvikealan yrityksissä. Useat toimialajärjestöt ovat lähettäneet IGDAlle (elintarviketarkastuslaitos) hyvän hygieniakäytännön ohjeita arvioitaviksi. Vaatimusta, että kaikki elintarvikealan yritykset on hyväksyttävä, pidetään myönteisenä, koska sen ansiosta yritysten valvonnan aste nousee ja hygieniavaatimukset saadaan paremmin täytettyä. Monet yritykset eivät ole kuitenkaan esittäneet hyväksyntähakemusta asetetussa määräajassa. Hyväksymiskäsittelyn kohteena oleviin yrityksiin järjestettävät tarkastuskäynnit olisi asetettava tärkeysjärjestykseen kuhunkin yritykseen liittyvän riskin perusteella. Saman pitäisi koskea rutiiniluonteisia tarkastuskäyntejä. Elintarvikevalvontaan on otettu 40 uutta tarkastajaa, joiden tutkintoon kuuluu yliopistotutkinnon jälkeen kolmen vuoden opinnot (BAC+3). Tämä henkilöstönhankinta on merkittävä, koska näin yrityksiin tehtävien tarkastuskäyntien määrä on voitu kolminkertaistaa. Uusille tarkastajille on järjestetty sisäinen koulutusohjelma. Henkilökunnan lisäyksestä huolimatta tarvitaan kaksi vuotta, jotta saadaan tehtyä laitosten hyväksyntähakemusten käsittelyyn liittyvät tarkastukset. Käytössä on ammatillinen jatkokoulutusohjelma yhteistyössä muiden ministeriöiden kanssa. Lisäksi koko henkilöstön käytettävissä olevaa IGDAn laatukäsikirjaa päivitetään jatkuvasti. Koelaboratorioiden hyväksyntä edistyy. Tähän mennessä on hyväksytty 20 laboratoriota (Institut scientifique de la santé publique - Louis Pasteur mukaan luettuna). 2. Muiden valvontatahojen tehtävät - Kunnat Viisi isoa kaupunkia (kuten vuonna 1996 mainittiin) ja 20 pienempää kaupunkia suorittavat hygieniatarkastuksia elintarvikkeiden vähittäismyyntipaikoissa ja catering-yrityksissä. Niiden tarkastajilla (Laboratoire intercommunal de Bruxellesia lukuunottamatta) ei ole valtuuksia ottaa näytteitä. Ne voivat kuitenkin tarvittaessa pyytää IGDAn (tai IEV:n) apua ja asiantuntemusta. IGDAn ja kuntien välisiä suhteita tiivistetään siten, että kuntien tarkastajat kutsutaan IGDAn järjestämille kursseille ja kuntia pyydetään tekemään yhteistyötä ruokamyrkytysilmoitusten yhteydessä ja niihin liittyvissä tutkimuksissa sekä antamaan tietoja elintarvikkeita koskevaan nopeaan hälytysjärjestelmään. Kuntien ja IGDAn käyttämiä tarkastajien työhönottojärjestelmiä ei kuitenkaan ole yhdenmukaistettu, eikä IGDAn laatukäsikirjaa sovelleta kunnissa, joissa on säilytetty tietty itsemääräämisoikeus. - Maatalousministeriö Ministeriöllä on hedelmien ja vihannesten nitraatti- ja torjunta-ainejäämien valvontaohjelma (lähinnä tuotantoasteella), ja se käynnistää maahantuontiohjelman vuonna 1998, kun taas IGDAlla on markkinoilla olevien elitarvikkeiden torjunta-ainejäämien ja nitraattien valvontaohjelma (huutokaupat, tukkukauppiaat, maahantuojat, jalostajat ja vähittäismyyjät). Maatalousministeriö ja IGDA ovat tehneet sopimuksen tarkastuksista meijereissä ja kananmuna-alalla. - Talousasioista vastaava ministeriö Tämän ministeriön palveluksessa olevat toimihenkilöt valvovat elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä yhteistyössä IGDAn henkilöstön kanssa. - Eläinlääkintälaitos (Institut d'expertise vétérinaire, IEV) Laitoksen tarkastajat tekevät yhteistyössä IGDAn kanssa tarkastuskäyntejä lihakauppoihin. IEV ja IGDA ovat tehneet sopimuksen lihantuotantoyritysten tarkastuksista. Vaatimusta, jonka mukaan työhön otettavilla henkilöillä on oltava ylioppilastutkinto ja kolmen vuoden opinnot, ei sovelleta vielä IEV:n tarkastajiin, mutta tätä suunnitellaan. 3. Elintarviketuonnin valvonta 3. a) IGDAn toiminta IGDA ei erityisesti korosta tuontielintarvikkeiden tarkastamista niiden maahantulopaikoilla, vaan tällaiset elintarvikkeet tarkastetaan todennäköisemmin markkinoilla olevien elintarvikkeiden yleisen valvonnan yhteydessä. Maahantuonnin valvonta rajoittuu yhteisön päätöksillä säädeltyihin tuotteisiin (pistaasipähkinät Iranista ja hedelmät ja vihannekset Itä-Afrikasta) sekä joihinkin tiettyihin tuotteisiin (pistaasi- ja maapähkinät, yrtit ja mausteet ja kuivatut viikunat) Flepin (elintarvikelainsäädännön täytäntöönpanoviranomaisten foorumin) vuonna 1995 käynnistämän maahantuonnin valvontaohjelman perusteella ( tällöin maahantuojien on Antwerpenin satamassa annettava etukäteisilmoitus IGDAlle. Näistä tuotteista analysoitaviksi (aflatoksiinit, salmonella) otettavien näytteiden määrä on kuitenkin rajallinen (vuonna 1997 otettiin yhteensä 5 näytettä ja vuoden 1998 ensimmäisten kymmenen viikon aikana 5 näytettä [192 konttiin sisältyneistä 71 tavaralähetyksestä]). Tällaiseen maahantuonnin valvontaan osallistuvalla henkilöstöllä on omissa valvontapiireissään useita muita elintarvikevalvontaan liittyviä tehtäviä, mikä saattaa selittää maahantuonnin valvonnan vähäisyyttä. 3. b) Tulliviranomaisten tehtävät Tulliviranomaisilla on keskeinen tehtävä maahantuonnin valvonnassa. Elintarvikkeiden maahantuonnin valvonnasta 9. helmikuuta 1981 annetun kuninkaallisen asetuksen ja asetuksen ETY N:o 339/93 nojalla tulliviranomaiset voivat ilmoittaa IGDAlle tiettyyn elintarvikkeeseen liittyvistä epäilyistä. Tulliviranomaiset näyttävät kuitenkin raportoivan IGDAlle vain hyvin harvoista tapauksista (ilmoituksia tulee enemmän kosmeettisten valmisteiden osalta). Tiettyjen elintarvikkeiden tuonnin valvonnasta tehtyjen yhteisön päätösten velvoittamina tullin keskusyksikkö jakaa ohjeita raja-asemille ( Itä-Afrikasta tuotavista hedelmistä ja vihanneksista tehdyn komission tuoreimman päätöksen osalta tosin pienellä viiveellä. Tulliviranomaisten ja IGDAn yhteistyö tehostuisi, jos IGDAlla olisi pääsy tietokonepohjaiseen SATBEL-järjestelmään, josta se saisi yksityiskohtaisempia tietoja maahantuoduista elintarvikkeista ja jonka avulla se voisi paremmin toteuttaa tarkastuksia. Toisaalta tiedonvälitys paranisi myös, jos tulliviranomaisilla olisi pääsy IGDAn Videotex- ja Infana-järjestelmiin. Nopeaan hälytysjärjestelmään liittyvien maahantuotuja elintarvikkeita koskevien ilmoitusten toimittaminen tulliviranomaisille mahdollistaisi tiukemman maahantuonnin valvonnan maahantulopaikoissa. _______________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, ALANKOMAIDEN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 20.-24. huhtikuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. Kehitys vuoden 1995 jälkeen Käynnissä on tarkastuspalveluiden merkittävä uudelleenjärjestely, jonka on määrä valmistua 1. syyskuuta 1998. Tällöin terveysministeriön molemmat tarkastusosastot, IGB (Inspectie gezondheidsbescherming) ja eläinlääkintätarkastuslaitos VI, liitetään yhteen IW&V:ksi, jonka toimialaan kuuluu koko elintarvikeketju. Aluetoimistojen (mukaan luettuina tarkastus- ja laboratoriotoiminnat) lukumäärä vähenee viiteen (kaksi niistä on vielä perustettava), ja niillä on kullakin oma erikoisalansa. Yhteenliittämisen etuna saavutetaan molempien nykyisten osastojen synergiavaikutus: tarkastuksia varten on enemmän henkilökuntaa, ja suuria, monimuotoisia elintarvikealan yrityksiä varten voidaan perustaa erityisiä monialaisia tarkastusryhmiä. Kiinnostava yksityiskohta on kuhunkin toimistoon perustettava viestintäyksikkö, joka pitää yllä tieteellisiä yhteyksiä yliopistoihin, laatii ohjelmia koskevia raportteja ja kehittää analyysimenetelmiä kullekin viidelle laboratoriolle. Alankomaiden akkreditointilaitos STERLAB hyväksyi helmikuussa 1998 IGB:n elintarviketarkastuslaboratorioiden koko verkoston (13 toimipaikkaa). Se toimi yhteistyössä laboratorioita koskevan toisen lausunnon antaneen IGB:n laadunvarmistusosaston kanssa. Tätä tulee pitää Alankomaiden järjestelmän erikoisuutena, mutta näin kuitenkin noudatettiin direktiivissä 93/99/ETY säädettyä määräaikaa. IGB valvoo tarkkaan HACCP-järjestelmän käyttöönottoa elintarvikealan yrityksissä (poikkeuksen muodostavat pienet, myös hotelli- ja ravintola-alan, suoramyyntiyritykset, joiden tulee noudattaa terveysministerin jo hyväksymiä erityisiä hygieniamääräyksiä). Eteneminen asiassa on varsin hidasta: 23 prosenttia yrityksistä, joissa käytiin, ei ollut ryhtynyt laatimaan elintarviketurvallisuussuunnitelmaa. Lisäksi IGB ei pitänyt sertifioijien elintarvikealan yrityksille myöntämiä HACCP-todistuksia tyydyttävinä. IGB lähettää viralliset varoitukset yrityksille, jotka eivät ole aloittaneet elintarviketurvallisuussuunnitelman tekemistä. 2. Elintarviketuonnin valvonta IGB ei korosta erityisesti tuontielintarvikkeiden valvontaa maahantuontipaikoissa, vaan tämä valvonta on pikemminkin osa markkinoilla olevien elintarvikkeiden yleistä valvontaa. Komission elintarvikearviointiryhmä teki käynnin Alankomaiden kahteen tärkeimpään yhteisön ulkopuolisten elintarvikkeiden maahantuontipaikkaan, Rotterdamin satamaan ja Amsterdamin lentokentälle. Näin saatiin riittävä yleiskuva käytetyistä menettelyistä. IGB:n maahantuontipaikoissa harjoittama valvonta rajoittuu maahantuontipaikan viranomaisten päättämien profiilien avulla tehdyn valinnan kohteisiin. Profiilit perustuvat riskianalyysiin ja niissä otetaan huomioon yhteisön päätöksistä aiheutuvat velvoitteet (Iranista peräisin olevat pistaasipähkinät ja Itä-Afrikasta tulevat hedelmät ja vihannekset). Rotterdamissa valintaprofiilit ovat peräisin vuonna 1995 käynnistetystä FLEP-tuontivalvontaohjelmasta, ja ne koskevat lähinnä tietyistä maista tuotuja pähkinöitä. Koleratarkastusten lisäksi Amsterdamin lentokentällä otetaan näytteitä hedelmistä ja vihanneksista kaksi kertaa kuukaudessa torjunta-ainejäämien toteamiseksi (10 prosenttia tuloksista on toistaiseksi ylittänyt sallitun enimmäisrajan). Pistaasipähkinöitä lukuun ottamatta erät, joista näytteet on otettu, lasketaan yleensä liikkeeseen. Yhteistyö tullin kanssa on tämän valvonnan kannalta välttämätöntä, sillä maahantuojien ei tarvitse tehdä ilmoitusta IGB:lle. Maahantuontipaikkojen tulliviranomaiset ja IGB ovat tehneet seuraavanlaiset sopimukset: IGB:n Rotterdamin toimistolle tiedotetaan kaikista valintaprofiilin mukaisten tuotteiden tuonti-ilmoituksista, ja näistä on tehtävä tarkastuspäätös kolmen tunnin kuluessa. Amsterdamin lentokentällä tulli tiedottaa IGB:lle tämän pyynnöstä, kun hedelmiä ja vihanneksia saapuu maahan. T1-järjestelyllä maahan saapuvia tuotteita ei tarkasteta. Vaikuttaa siltä, ettei tulli koskaan ilmoita elintarvike-eriä koskevista epäilyistään IGB:lle. Tulli kertoi komission arviointiryhmälle joistakin ongelmista, jotka liittyvät tuontielintarvikkeiden CN-koodeihin ja mahdollisuuteen muuttaa tuotteen käyttötarkoitus (rehusta elintarvikkeeksi). Arviointiryhmä katsoo, että oikeus käyttää tullin tuonti-ilmoituksia käsittelevää tietokonejärjestelmää antaisi IGB:lle mahdollisuuden valvoa tuontia paremmin. Käyntien aikana kävi ilmi, että elintarviketuonnin valvontaan osoitetusta henkilökunnasta on hieman pulaa (erityisesti kun otetaan huomioon, että pähkinöiden näytteenotto Rotterdamissa tehdään jo nyt myöhemmin hyväksyttävän komission direktiivin mukaisesti). Tarkastukset tehdään aina sisätiloissa varastoissa. Hedelmiä ja vihanneksia maahantuovaan yritykseen tehdyn käynnin aikana ei pystytty toteamaan, että yrityksellä on HACCP-suunnitelma maahantuotuja tuotteita koskevine takuineen. ______________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, TANSKAN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUS JÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 27.-30. huhtikuuta 1998 PÄÄTELMÄT Komission arviointiryhmä arvosti Tanskan hallituksen yhteistyöhalukkuutta, sillä niin keskus- kuin paikallistasonkin virkamiehet myötävaikuttivat maan arvioinnin onnistumiseen. Arviointikäynti oli hyvin järjestetty ja kaikki arviointiryhmän pyytämät tiedot toimitettiin sille viipymättä ja ilman varauksia. Arviointiryhmä piti erityisesti arvossa sitä, että kaikki vierailukäynnit järjestettiin asianmukaisesti ja ilman viivytyksiä, vaikka yleislakko vaikeutti julkisen liikenteen ja useiden palvelujen toimintaa. 1. RAKENNE Toukokuussa 1996 järjestetyn edellisen arvioinnin jälkeen on tehty huomattava muutos, sillä elintarvikevalvonta kuului ennen terveysministeriölle ja nyt siitä vastaa elintarvike- maatalous- ja kalastusministeriö. Arviointiryhmälle kerrottiin uuden eläinlääkinnästä ja elintarvikkeista vastaavan hallintoelimen (Veterinær- og Fødevaredirektoratet, VFD) perustamisesta vuonna 1997. Lisämuutoksia on kuitenkin vielä suunnitteilla. Parlamentille on esitetty rakennemuutoksia koskeva ehdotus, jossa annetaan lisää valtaa keskusviranomaisille. Tämä muutos voisi yhdenmukaistaa elintarvikkeiden tarkastusta. Keskus- ja paikallisviranomaisten välillä tapahtuva tiedon ja ohjeiden välitys on joskus viivästynyt. Kesti pitkään ennen kuin 4 päivänä helmikuuta 1998 tehty komission päätös 98/116/EY (kolera: velvollisuus ottaa näytteitä Euroopan yhteisöön ilmateitse Ugandasta, Keniasta, Tansaniasta ja Mosambikista tuotavista tai niistä peräisin olevista hedelmistä ja vihanneksista) tavoitti paikallisviranomaiset. Kyseinen päätös saatettiin osaksi Tanskan lainsäädäntöä, ja keskusviranomaiset lähettivät sen paikallisviranomaisille 8. huhtikuuta 1998. Päätöksen oli määrä tulla voimaan 21. huhtikuuta 1998. Komission päätöksen 98/116/EY johdanto-osaa ei kuitenkaan ollut sisällytetty Tanskan lainsäädäntöön, joten viittaus ilmateitse kuljetettuihin elintarvikkeisiin (alle 10 päivää kestäviä kuljetuksia koskeva sääntö) jäi puuttumaan. Keskusviranomaisten olisi tässä tapauksessa tullut antaa enemmän ohjeita paikallisille viranomaisille. 2. AFLATOKSIINIT - IRANISTA TUOTAVAT TAI IRANISTA PERÄISIN OLEVAT PISTAASIPÄHKINÄT Komissio teki 8 päivänä syyskuuta 1997 päätöksen 97/613/EY, jolla keskeytettiin väliaikaisesti Iranista tuotavien tai Iranista peräisin olevien pistaasipähkinöiden ja eräiden niistä valmistettujen tuotteiden tuonti. Väliaikaista tuontikieltoa muutettiin 11 päivänä joulukuuta 1997 tehdyllä komission päätöksellä 97/830/EY, jossa säädetään Iranin viranomaisten velvollisuudesta antaa kasviterveystodistus. Keskusviranomaiset vastasivat väliaikaisen tuontikiellon täytäntöönpanosta, ja Tanskassa sen pani asianmukaisesti täytäntöön VFD. Toisen päätöksen (97/830/ETY) täytäntöönpano vei viisi viikkoa (13. tammikuuta 1998 asti). Århusin paikallinen ympäristön ja elintarvikkeiden valvontayksikkö (lokale miljø- og levnedsmiddelkontrolenhed, LMK) ilmoitti kuitenkin arviointikäynnin aikana, ettei se ollut saanut tietoa Iranin viranomaisten todistuksenantovelvollisuudesta, josta oli kerrottu kirjeessä 13. tammikuuta 1998. Päätöksen voimaantulo Tanskassa mainittiin ensimmäisen kerran 1. helmikuuta 1998. Oli hyvä, että myöhemmin esitettiin asiaa koskeva tiedonanto, johon sisältyvissä 7. huhtikuuta 1998 päivätyissä lisäohjeissa neuvottiin kaikkia asianosaisia. Glostrupin alueen tarkastaja löysi paikalliseen varastointiyritykseen tehdyn vierailun aikana neljä 1000 kilon kuormalavallista iranilaisia pistaasipähkinöitä sekä yli 1000 kiloa merkitsemättömiä pistaasipähkinöitä, joiden alkuperä oli tuntematon. Pistaasipähkinöitä oli varastoitu epämääräisissä olosuhteissa, ja ne olivat olleet varastossa viimeksi kuluneet kuusi kuukautta eli siitä lähtien kun pistaasipähkinöiden tuontikielto tuli voimaan. Pistaasipähkinöistä ei ollut tämän jälkeen otettu näytteitä, vaikka Glostrupin alueen valvontayksikkö oli ottanut yhteyden tuotteen tunnettuihin maahantuojiin. Tilanteeseen vaikutti osaltaan myös paikallisten valvontayksiköiden välinen työnjako. Tukkukauppiaan luo tehdyn vierailun perusteella ei selvinnyt, oliko pistaasipähkinöitä Alankomaista Tanskaan tuovalla vähittäiskauppiaalla velvollisuus ilmoittaa toiminnastaan elintarvikevalvonnasta vastaaville viranomaisille. Sisämarkkinoiden periaatteiden mukaan on selvää, että tavaroita, jotka on tuotu Euroopan yhteisöön toisen jäsenvaltion kautta ja jotka liikkuvat vapaasti sisämarkkinoilla, käsitellään toisesta jäsenvaltiosta peräisin olevina elintarvikkeina. 3. OMAVALVONTA / HACCP-järjestelmä / MAAHANTUONNIN VALVONTA Vuoden 1996 toukokuussa tehdyn ensimmäisen arviointikäynnin aikana vaikutti siltä, että lisäkoulutus oli tarpeen niiden erilaisiin toimitiloihin sovellettavien omavalvonnan periaatteiden osalta, jotka sisältyivät elintarvikehygieniasta annettuun direktiiviin 93/43/ETY. Tarkastajien suorittamaa ateriapalveluiden ja vähittäiskauppiaiden toimitilojen arviointia pidettiin tarpeellisena, vaikkakin arviointiryhmä pani tyytyväisenä merkille, että tämäntyyppisiä toimitiloja koskevia yksityiskohtaisia tietoja kootaan. Teollisuus on ensimmäisen arviointikäynnin jälkeen kehittänyt sarjan omavalvonnan sääntöjä, ja supermarketteihin ja kalakauppiaisiin sovellettavat säännöt ovat parhaillaan VFD:n hyväksyttävinä. Muita aloja kuten elintarvikkeiden kuljetusta, leipomoita, ravintoloita ja julkisia ateriapalveluita (sairaalat, koulut jne.) koskevia sääntöjä kehitetään. Vuosina 1996-1997 järjestettiin useita HACCP-järjestelmää (vaarojen analysointi, kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) käsitteleviä kursseja. Vuonna 1998 järjestetään tai on jo järjestetty seitsemän kahden päivän mittaista lisäkurssia. HACCP-järjestelmää käsittelevän kurssin on jo suorittanut 350 henkeä (700 mahdollisen koulutettavan joukosta). Kaksi päivää kestävä HACCP-kurssi ei kuitenkaan riitä henkilökunnan kouluttamiseen, sillä kyseessä on monimutkainen asiakokonaisuus. Käytännön harjoitteluun ja tapauskohtaiseen tarkasteluun tulisi voida käyttää enemmän aikaa. Paikallisten valvontayksiköiden henkilökunta joutuu tarkastamaan suuryritysten omavalvontajärjestelmiä, ja tämä edellyttää paljon aikaa ja rahaa vievää erikoiskoulutusta. Elintarvikehygieniaa koskeva direktiivi 93/43/ETY saatettiin osaksi Tanskan kansallista lainsäädäntöä vuonna 1995. VFA suunnitteli julkaisevansa vuoden 1998 aikana sarjan konsolidoituja asetuksia, joihin sisältyy viisi elintarvikehygieniasta annettua direktiiviä. Århusin paikallinen LMK-valvontayksikkö ilmoitti, että se oli monena vuonna varannut budjetin HACCP-järjestelmän täytäntöönpanoa varten. Keskusviranomaisilta on monta kertaa pyydetty lisätietoja, mutta paikalliset valvontayksiköt ja liikeyritykset eivät ole saaneet tarvitsemaansa HACCP-järjestelmää koskevaa ohjausta. Tanskan elintarvikevalvonnasta vastaavien viranomaisten toiminta perustuu lähinnä omavalvontajärjestelmään eikä niinkään maahantuotavien tuotteiden rajatarkastuksiin. Maahantuojan vastuu on näin ollen toiminnan pohjana, ja maahantuojan onkin itse luotava omavalvontajärjestelmänsä. Eri arviointikäyntien aikana kävi kuitenkin ilmi, että ainoastaan erittäin harvat maahantuojat olivat ottaneet käyttöön hyväksytyn omavalvontajärjestelmän. Elintarvikevalvonnan keskusviraston on tarjottava ohjausta, jotta Tanskan omavalvontajärjestelmään perustuva maahantuonnin valvontajärjestelmä voisi toimia tehokkaasti. Vaikuttaa siltä, etteivät Tanskan tulliviranomaiset tavallisesti osallistu maahantuotujen muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden virallisiin tarkastuksiin. Kolmansista maista tuotavien tuotteiden tuoteturvallisuutta koskevan säännöstenmukaisuuden tarkastamisesta 8 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 339/93 2 artiklassa säädetään, että jos tulliviranomaiset suorittaessaan vapaaseen liikkeeseen luovutettaviksi ilmoitettujen tavaroiden tarkastuksia toteavat, että tuotteella tai tuote-erällä on ominaisuuksia, jotka herättävät vakavaa epäilystä vakavasta tai välittömästä vaarasta terveydelle tai turvallisuudelle, jos tuotetta käytettäisiin tavanomaisissa ja ennakoitavissa olosuhteissa, ne peruuttavat kyseisen tuotteen tai tuote-erän luovuttamisen ja ilmoittavat asiasta viipymättä markkinoiden valvonnasta vastaaville kansallisille toimivaltaisille viranomaisille. Nämä määräykset sisällytettiin Tanskan lainsäädäntöön 14. syyskuuta 1995 päivätyllä kiertokirjeellä nro 144. Keskusviranomaisten saamat maahantuontia koskevat tiedot ovat kolme kuukautta vanhoja, kun taas paikalliset valvontayksiköt saavat tietoja kerran vuodessa. Nämä luvut kertovat siis vain menneistä tapahtumista eivätkä tämänhetkisestä tilanteesta. Tulliviranomaisia voi kuitenkin pyytää ilmoittamaan elintarvikevalvonnasta vastaaville viranomaisille ennen kuin tuotteet luovutetaan vapaaseen liikkeeseen tai kertomaan, mikäli joitakin (CN-koodeilla merkittyjä) tuotteita tuodaan maahan. Tilannetta parantaisi merkittävästi tulliviranomaisten ja valvontaviranomaisten välinen on-line-yhteys, joka voitaisiin CN-koodien avulla rajoittaa koskemaan vain tiettyjä tuotteita tai tuoteryhmiä. Tulliviranomaisten ja elintarvikevalvonnasta vastaavien viranomaisten välisen yhteistyön on oltava tiivistä ja ripeää, jotta Itä-Afrikassa esiintyneen koleran kaltaisiin tapauksiin voitaisiin reagoida tehokkaasti. 4. LABORATORIOIDEN HYVÄKSYNTÄ Arviointiryhmä kävi Glostrupin ja Århusin laboratorioissa ja totesi, että niiden varusteet olivat hyviä. Laboratorioissa oli runsaasti henkilökuntaa, jolla oli riittävä koulutus ja asiantuntemus elintarvikevalvonnan (kemiallisten ja mikrobiologisten) analyysien suorittamiseen. EN 45001 -hyväksynnän on jo saanut 30 laboratoriota (32 laboratorion joukosta), ja loput laboratoriot hyväksyttäneen lähitulevaisuudessa. Tilanne on erittäin hyvä. Glostrupin kemiallinen laboratorio on kuitenkin tällä hetkellä akkreditoitu tekemään ainoastaan ympäristöä koskevia analyysejä eikä suorittamaan elintarvikevalvontaa. Glostrupin paikallisviranomaiset eivät vielä investoi laboratorioon, koska ne odottavat, että elintarvikevalvonnan ilmoitettu rakenneuudistus toteutetaan sekä keskus- että paikallistasolla. Glostrupissa tehdään vain noin 100 elintarvikevalvontaan kuuluvaa analyysiä vuodessa. ______________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, ITALIAN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUS JÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 11.-15. toukokuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. Kehitys vuoden 1995 jälkeen (lainsäädäntö, toimintatavat) Italiassa on ensimmäisen käynnin jälkeen saatettu voimaan useita elintarvikevalvontaa (myös hygieniaa) koskevia säädöksiä, joilla on ennen kaikkea saatettu yhteisön direktiivejä osaksi Italian kansallista lainsäädäntöä. - 14. heinäkuuta 1995 annetun presidentin asetuksen tarkoituksena on auttaa alueita laatimaan vuosittaisia elintarvikevalvonnan ohjelmia, joissa annetaan suosituksia erilaisissa elintarvikealan yrityksissä suoritettujen tarkastusten vähimmäisaikavälistä, kaikissa elintarvikealan yrityksissä sekä maahantuonnin valvonnan yhteydessä otettujen näytteiden vähimmäismäärästä (5 % muissa kuin epäilyttävissä tapauksissa) sekä tärkeimmistä seikoista eri elintarvikkeiden analysoinnin yhteydessä. Kriteerit tarkistetaan kolmen vuoden välein. - Direktiivi 93/99/ETY, johon sisältyy vaatimus elintarvikkeiden tarkastuksesta vastaavien laboratorioiden hyväksynnästä, saatettiin osaksi Italian lainsäädäntöä 26. toukokuuta 1997 annetulla asetuksella nro 156. Vaikuttaa siltä, että useimpien laboratorioiden hyväksyntämenettely on viivästynyt ja että laboratorioiden arvioinnista vastaavien laitosten nimeäminen aiheuttaa erimielisyyksiä (ainoastaan SINAL on tällä hetkellä nimetty). (Tilanne 12.5.1999: Istituto Superiore di Sanità on laboratorioiden arvioinnista vastaava virallinen laitos, mutta myös aikaisemmat akkreditoinnit ovat voimassa.) - Direktiivi 93/43/ETY saatettiin osaksi Italian lainsäädäntöä 26. toukokuuta 1997 annetulla asetuksella nro 155, jota sovelletaan 26. toukokuuta 1998 alkaen kaikkiin elintarvikealan yrityksiin (lukuun ottamatta toreja, joiden osalta asetus tuli voimaan joulukuussa 1998). Tämä täytäntöönpanon viivästyminen on ilmeisesti syynä siihen, että HACCP-järjestelmän soveltaminen elintarvikealan yrityksissä on edistynyt hitaasti (lukuun ottamatta suuria yrityksiä, joissa kehitys on todennäköisesti ollut nopeaa). Yksi alue on julkaissut oppaan HACCP-järjestelmän soveltamisesta elintarvikealan yrityksissä. Elintarvikealan ammattijärjestöt ovat laatineet lukuisia hyvän hygieniakäytännön ohjeita, joista osa on vielä terveysministeriön arvioitavana. 2. Maahantuonnin valvonta Maahantuotavien elintarvikkeiden valvonta keskittyy elintarvikkeiden maahantulopaikkaan, ja siitä vastaa 33 alueellisen toimiston verkosto (USMA), joka toimii terveysministeriön alaisuudessa. Parhaillaan on käynnissä tutkimus, jonka tarkoituksena on sovittaa nämä toimistot raja-asemilla tehtävien eläinlääkintätarkastusten yhteyteen. Maahantuotavat tuotteet on myös mahdollista kuljettaa pakollisen terveystakuun alaisena määräpaikkaansa asti, jossa toimivaltainen paikallisviranomainen (ASL) tarkastaa ne. Tarkastukset ovat osa markkinoilla tehtäviä yleisiä elintarvikkeiden tarkastuksia. Maahantuotavien elintarvikkeiden tulliselvityksen pohjana on terveysministeriön paikallistoimiston myöntämä asiakirja ("Nulla Osta Sanitario"), joka esitetään tulliviranomaisille. Useissa paikoissa tulli-ilmoitukset käsitellään yhä paperimuodossa, mutta elektronisessa muodossa esitetyt ilmoitukset ovat yleistymässä. Pakollisia elintarvikkeiden tarkastuksia tehdään Euroopan yhteisön päätösten perusteella. Tämän lisäksi aikaisemmin saatujen kokemusten sekä elintarvikkeita koskevan EU:n nopean hälytysjärjestelmästä saatujen tietojen pohjalta on keskitetysti määritelty ensisijaisen tärkeitä tarkastuskohteita, joihin kuuluu ennen kaikkea pähkinöiden sisältämän aflatoksiinin analyysi. Pähkinöiden alkuperästä riippumatta joissakin tapauksissa otetaan näytteitä 100 prosentista maapähkinöitä ja pistaasipähkinöitä, ja nämä näytteet analysoidaan. Hedelmien ja vihannesten sisältämien torjunta-aineiden analyysejä ja mikrobiologisia analyysejä tehdään vähemmän, koska näitä tarkastuksia tehdään myös markkinoilla. Terveysministeriön keskustason viraston nro 5 ja paikallistason toimistojen välillä kommunikoitaviin tietoihin kuuluvat yhteisön lainsäädäntö, maahantuontia koskevat erikoispäätökset, elintarvikkeita koskevan EU:n nopean hälytysjärjestelmästä saadut ilmoitukset sekä tieto toimistojen hylkäämistä ja tuhoamista tavaraeristä. Nämä tiedot välitetään myös muille terveysministeriön paikallistoimistoille. Todettiin, että paikallistoimistot olivat saaneet nopeasti tiedon Iranista tuotavien tai Iranista peräisin olevien pistaasipähkinöiden maahantuontia koskevasta komission päätöksestä, mutta tieto komission päätöksestä 98/116/EY, joka tehtiin koleranäytteiden (Vibrio cholerae) ottamisesta Itä-Afrikan maista tuotavista tai niistä peräisin olevista hedelmistä ja vihanneksista, saapui sen sijaan perille myöhään. Käynnit paikan päällä ovat antaneet mahdollisuuden tarkastella keskustasolla määriteltyjen menetelmien täytäntöönpanoa. Elintarvikkeiden silmämääräisessä tarkastelussa ilmeni lievää vaihtelua, eivätkä pähkinöiden aflatoksiinianalyysejä varten otettujen näytteiden prosentuaaliset osuudet, kustakin tavaraerästä otettujen näytteiden määrä eivätkä suhteet tulliviranomaisiin täysin vastanneet toisiaan kaikissa paikoissa, joissa käytiin. Taloudelliset toimijat huomauttivat, että havaitut eroavaisuudet voivat johtaa siihen, että viralliset tarkastukset painottuvat epätasaisesti. Lisäksi erityisesti Venetsiassa ei ollut riittävästi henkilökuntaa tehtävien määrän ja katettavan maantieteellisen alueen laajuuden kannalta. Kuljetussäiliöiden sisältöön kohdistuvat terveystarkastukset toteutetaan tavalla (ulkoilmassa säiliön peräpäästä), joka ei tee mahdolliseksi koko tavaraerän helppoa tarkastamista. Näissä tarkastuksissa ei myöskään voida taata riittävää hygienian tasoa, sillä sääolosuhteilla saattaa olla epäedullinen vaikutus säiliön sisältöön. Todettiin, että näytteenotto voitiin joissakin tapauksissa suorittaa tullin varastotiloissa, jolloin tarkastus oli tehokkaampi kuin ulkona, mutta yleensä voimassa ei kuitenkaan ollut säännöksiä, joiden perusteella virallisia tarkastuksia olisi voitu toteuttaa maahantuojan varastoissa, joissa olosuhteet tarkastusta ja näytteenottoa varten olisivat olleet paremmat. Viralliset analyysit on suoritetaan nimenomaisesti USMA:n käyttöön osoitetuissa virallisissa laboratorioissa. Koetulosten saaminen saattaa tämän vuoksi viivästyä. Arviointikäynnin aikana kerätyistä tiedoista ilmeni, että maahantuojien ja erityisesti pienten maahantuontiyritysten oli vielä kehitettävä tapaa, jolla ne sovelsivat HACCP-järjestelmää. ______________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, RANSKAN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 2.-5. kesäkuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. KEHITYS VUODEN 1996 JÄLKEEN 1.1 Suunnitelma perustaa elintarviketurvallisuusvirasto Terveyden suojelua koskeva lakiesitys edistyy. Perustetaan elintarvikkeiden terveysturvallisuusvirasto ja kolme muuta elintä, jotka toimivat maatalous-, kauppa- ja terveysministeriöiden alaisina. Elintarvikkeiden terveysturvallisuusviraston vastuulla ovat kyseisten ministeriöiden valvontayksiköiden tarkastuskäynnit ja riskien arviointi, mutta sillä ei ole suoraa valtaa elintarvikevalvonnassa. 1.2 Terveysministeriön tehtävät elintarvikevalvonnassa Valvontaan kuuluu terveysriskien arviointi, terveysvalvonta, erityisvalvontaohjelmien järjestäminen, juomaveden tarkastukset (yksinomainen vastuu) ja vähäisessä määrin ravintoloiden ja leipomoiden hygienia. 1.3 HACCP-järjestelmän (vaarojen analysointi, kriittiset kohdat niiden hallitsemiseksi) käyttöönotto laitoksissa ja hyvien hygieniakäytänteiden oppaat Laitoskohtaisia tilastoja HACCP-järjestelmän käyttöönotosta ei vielä ole. Valvontaviranomaisten kouluttaminen (kuluttajavirasto DGCCRF ja elintarvikevirasto DGAL) on varmistettu. Elintarvikehygieniasta annetun direktiivin 93/43/ETY saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on luotu elintarvikealakohtaista lainsäädäntöä, joka velvoittaa kunnioittamaan HACCP-järjestelmän periaatteita joko noudattamalla hyvän hygieniakäytännön ohjeita tai laitoksen omia turvallisuusmenettelyjä. Koska HACCP-järjestelmä ei toistaiseksi ole käytössä, muistio laaditaan vain silloin, kun hygieniavaatimuksia ei noudateta. Eri elintarvikealojen asiantuntijat ovat laatineet hyvän hygieniakäytännön oppaita; viranomaiset ovat jo hyväksyneet 11 opasta ja suosittelevat niiden käyttöä. 1.4 Laboratorioiden hyväksyntä Ranskan akkreditointikomitea COFRAC on hyväksynyt monia kuluttajaviraston laboratorioita perusmääritysten osalta. Laboratorioiden määrä vähennee, jolloin kokeet, jotka vielä toisinaan vievät paljon aikaa, tehdään jatkossa keskitetysti tietyissä laboratorioissa ja entistä nopeammin. 2. MAAHANTUONNIN VALVONTA 2.1 Ranskan kuluttajaviraston DGCCRF:n toiminta DGCCRF:n toimivaltaan kuuluu suorittaa neuvoston direktiivin 89/397/ETY mukaiset maahantuontitarkastukset. DGCCRF ei ole keskittänyt tarkastuksia maahantuontipaikkoihin, vaan tarkastuksia on kahdenlaisia seuraavasti: - tarkastukset jakeluportaassa yleisen markkinoilla olevien tuotteiden valvonnan yhteydessä; tarvittaessa tiedottaminen maahantuojan toimipaikan toimivaltaisille kuluttajaviraston alueyksiköille - tarkastukset maahantuontiyrityksissä: laatu- ja turvallisuusvaatimusten noudattaminen (sisäiset tarkastukset); sisäisten tarkastusten edistymisen arviointi kuuluu DGCCRF:n vuoden 1998 toimintasuunnitelmaan. Lisäksi DGCCRF voi tarkastaa tuontielintarvikkeita neljästi vuodessa tehtävissä tutkimuksissa. Maiden rajat ylittävä valvontaviranomaisten yhteistyö on myös tärkeää tuontielintarvikkeiden valvonnassa. DGCCRF vastaa standardoitujen hedelmien ja vihannesten vaatimustenmukaisuustarkastuksista kyseisten tuotteiden laatua koskevan asetuksen (ETY) N:o 2251/92 mukaisesti. Tarkastukset tehdään aina maahantuonnin yhteydessä. Näissä tarkastuksissa otetaan Euroopan yhteisöjen lainsäädännön mukaisesti näytteitä torjunta-ainejäämien jäljittämiseksi ennalta laaditun suunnitelman mukaan. Koetuloksia on kuitenkin saanut odottaa kauan. Samalla valvotaan merkintöjä ja radioaktiivisuutta mutta ei muita (bakteriologisia tai kemiallisia) vieraita aineita. Komission tarkastuskäynnin aikana Ranskassa oli iranilaisten pistaasipähkinöiden tuontikielto. Itä-Afrikasta tuotaville hedelmille ja vihanneksille vibrio choleraen havaitsemiseksi tehtävästä tarkastuksesta annettiin hallinnollinen ohje yli kaksi kuukautta päätöksen 98/116/EY tekemisen jälkeen. 2.2 Tullin tehtävät Tullitoimipaikoissa ei osallistuta sellaisten elintarvikkeiden jäljittämiseen, joista voi olla terveydelle vakavaa vaaraa (neuvoston asetuksen N:o 339/93 mukaisesti). Niissä puututaan asiaan ainoastaan silloin, kun tarvitaan jotain tiettyä todistusta, lähinnä eläinlääkärin todistusta, kasvien terveystodistusta tai laatutodistusta. DGCCRF:lle saattaisi olla hyödyllistä päästä maahantuotujen elintarvikkeiden tarkastuksia varten tullin SOFI-järjestelmään, jonne kerätään tiedot kaikesta tuonnista. 2.3 Maahantuojien sisäiset tarkastukset Tarkastuskäynnin kohteeksi valittu hedelmiä ja vihanneksia maahan tuova yritys oli jo laatinut sisäisten tarkastusten ohjelman. Tarkastukset olivat ostajien painostuksesta yhden jäsenvaltion markkinoilla muita tarkempia, ja niissä tutkittiin muun muassa maahantuotujen elintarvikkeiden tuotanto-oloja ja torjunta-ainejäämiä. Hedelmien ja vihannesten maahantuojien järjestö kannustaa jäseniään suorittamaan tällaista omavalvontaa. Käsite näyttää kuitenkin olevan maahantuojille suhteellisen uusi. DGCCRF:n yksiköt valvovat sisäisten tarkastusten asteittaista käyttöönottoa. Lisäksi ostajien vaatimukset vaikuttavat asiaan. Elintarvikkeiden maahantuojien järjestö ja DGCCRF ovat jo tehneet yleissopimuksen esimerkiksi säilykehedelmien ja -vihannesten sisäisistä tarkastuksista; kaikki keskeiset terveysriskit eivät kuitenkaan kuulu tarkastusten soveltamisalaan. ______________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, LUXEMBURGIN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 29.6.-2.7.1998 päätelmät Tarkastuksia tekemässä ei ole riittävästi henkilökuntaa, jotta se voisi suoriutua säädösten mukaisista tehtävistä. Henkilökuntaa tarvitaan lisää, koska laitoksia on noin 3 500 ja HACCP-järjestelmä on otettava käyttöön. Tulli- ja erityisveroasiain osaston liikkuvan yksikön mukaan ottaminen elintarvikevalvontaan vaikuttaa hyvältä ratkaisulta. On kuitenkin jatkettava ja lisättävä erityiskoulutusta, jotta sen osallistuminen valvontaan olisi tehokasta. Tarkastajien koulutus etenkin HACCP-järjestelmän osalta on vielä järjestämättä. Koska henkilökuntaa on vähän, tarkastajat eivät voi olla pitkään poissa osallistuakseen koulutukseen. Karolus-ohjelman koulutusjaksot ovat niin pitkiä, että Luxemburgin tarkastajat eivät voi osallistua niihin. Yritykset käyttävät HACCP-järjestelmää melko vähän; se on käytössä vain joissakin suuryrityksissä. Tarkastuskäynnin kohteena olleessa laitoksessa on kohennettava rakenteita ja hygieniaa, ennen kuin sisäisiä tarkastuksia voidaan tehdä. Elintarvikevalvontaan osallistuu monia eri tahoja: terveystarkastusvirasto (Division de l'Inspection Sanitaire), kansallinen terveyslaboratorio (Laboratoire national de Santé), tullin liikkuvat yksiköt ja verotoimistot, ja koordinointia eri tahojen kesken on lisättävä, jotta vältetään päällekkäisyydet ja aukot valvonnassa. Koordinoinnin avulla voidaan määritellä ensisijaiset tavoitteet (luettelo, jossa laitokset on eritelty terveysriskien tason mukaan, ja laitosten tarkastus tai hyväksyntä ennen toiminnan aloittamista). Tulli- ja valvontaviranomaisten välinen yhteistyö on kohentunut vuoden 1996 tarkastuskäynnin jälkeen. Kansallisessa terveyslaboratoriossa on edelleen liian vähän henkilökuntaa, jotta suositellut tehtävät saataisiin suoritetuksi. Hyväksyntämenettelyjä ei saada päätökseen marraskuuksi 1998 asetettuun määräpäivään mennessä. Analyysit muuttuvat kaiken aikaa monimutkaisemmiksi, ja tämän vuoksi talousarviosta ei kyetä rahoittamaan kaikkia vaadittavia analyysejä. Henkilöstöpulan vuoksi koulutukseen ja uudelleenkoulutukseen ei voida riittävästi osallistua. Maahantuonnin valvonta Cargocenterissä perustuu laatuun ja silmämääräiseen jäämien tarkastukseen. On suunniteltava täydentäviä analyysejä. Croix de Gasperichin tullitoimipaikan henkilöstön innostus on otettu lämpimästi vastaan. On syytä suunnitella elintarvikealan erityiskoulutusta ja täydentäviä analyysejä. _____________________ RAPORTTI Euroopan komission elintarvikearviointiryhmän tekemän, Ruotsin virallista elintarvikkeiden tarkastusjärjestelmää koskevan toisen arviointikäynnin tulokset 21.-25. syyskuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. Kehitys vuoden 1996 jälkeen Ruotsin elintarvikkeiden tarkastusjärjestelmässä ei ole tapahtunut merkittäviä muutoksia vuonna 1996 tehdyn ensimmäisen käynnin jälkeen. Vastuu on jaettu kansallisen elintarvikehallinnon (Livsmedelsverket) ja 288 kunnan kesken. Suunnitteilla on kuitenkin muutoksia, ja ne on tarkoitus panna täytäntöön lakialoitteella, joka esitellään Ruotsin parlamentille vuonna 1999. Sen seurauksena kunnat voisivat tehdä yhteistyötä elintarvikevalvonnan alalla, jolloin vastuu elintarvikkeiden tuonnin valvonnasta siirtyisi kunnilta valtiolle. Se nostaisi elintarviketarkastusten maksuja (kulut näytteiden ottamisesta uudelleen) ja vapauttaisi elintarvikelaitosten sisäiset valvontajärjestelmät elintarvikevalvonnasta vastaavien viranomaisten hyväksynnältä. Livsmedelsverket jatkaa kolmivuotista kunnanviranomaisten tarkastusohjelmaansa ja järjestää samalla näille viranomaisille koulutusta muun muassa HACCP-järjestelmästä. HACCP-järjestelmän täytäntöönpano yrityksissä on selvästikin edistynyt paremmin suurissa teollisuuslaitoksissa kuin ravintola- ja vähittäismyyntialalla. Ruotsissa käytössä olevat hyvän hygieniakäytännön ohjeet on laadittu joko Livsmedelsverketissä (kuusi ohjekirjasta, jotka koskevat lähinnä vähittäiskauppaa ja eläinperäisiä tuotteita) tai eurooppalaisissa toimialajärjestöissä (eri teollisuusaloilla). Viralliset elintarvikkeiden tarkastuslaboratoriot, jotka ovat kaikki yksityisiä, ovat saaneet EN 45001 -hyväksynnän. 2. Elintarviketuonnin valvonta Muiden kuin eläinperäisten elintarvikkeiden tuontia valvotaan seuraavilla tavoilla: · Valvonta kuuluu pääasiallisesti markkinoilla olevien elintarvikkeiden yleisen virallisen valvonnan piiriin, josta vastaavat paikallisviranomaiset. · Riskianalyysin perusteella valitaan tiettyjä profiileja, joille Livsmedelsverket vaatii tuontilupia. · Komission päätöksissä vaaditaan virallisia erityistarkastuksia (Iranista peräisin olevat pistaasipähkinät, Itä-Afrikasta peräisin olevat hedelmät ja vihannekset) · On olemassa virallinen näytteenotto-ohjelma maahantuoduissa hedelmissä ja vihanneksissa, viljassa, viljatuotteissa ja öljysiemenissä olevien torjunta-ainejäämien havaitsemiseksi. Näytteet otetaan maahantuojan tiloissa. · Livsmedelsverket pitää rekisteriä maahantuojista. · Maahantuojat ovat ottaneet käyttöön HACCP:hen perustuvat sisäiset tarkastukset, joita valvoo joko Livsmedelsverket tai paikallisviranomaiset. Komission arviointiryhmän paikan päällä tekemät käynnit antoivat tarkemman kuvan näistä erilaisista valvontakeinoista: · Livsmedelsverket tiedottaa erityistarkastuksia maahantulopaikassa edellyttävistä komission päätöksistä tullilaitokselle, jonka on ilmoitettava toimivaltaiselle paikalliselle elintarvikevalvonnasta vastaavalle viranomaiselle asianomaisen elintarvikkeen saapumisesta. Tällaista tietojenvaihtoa seurattiin Tukholman Arlandan lentokentällä. · Tuontilupa vaaditaan maapähkinöistä (ja maapähkinävoista), parapähkinöistä, kuivatuista viikunoista, kookoshiutaleista, kaakaojauheesta, soijaproteiinia sisältävistä tuotteista ja lähdevedestä. Luvan saamiseksi on joistakin tuotteista esitettävä aflatoksiinien määrittämistä koskevat tyydyttävät todistukset. Paikallisen elintarvikevalvonnasta vastaavan viranomaisen on analysoitava toisista tuotteista salmonella ja aflatoksiinit paikassa, jossa tuote ilmoitetaan tulliselvitettäväksi. Tulliviranomaiset ovat tietoisia näistä vaatimuksista ja toimivat niiden mukaisesti tarkastaessaan tuontilupia ja tiedottaessaan toimivaltaiselle elintarvikevalvonnasta vastaavalle viranomaiselle. · Torjunta-ainejäämien valvontaohjelma on tuontielintarvikkeita koskevalta osaltaan tasapainoinen ohjelma, joka perustuu tuotteiden kulutukseen, alkuperään ja aiempiin kokemuksiin. Yksi tehokas ennaltaehkäisevä toimi on maastaviejien mustan listan laatiminen. · Maahantuojien velvollisuus rekisteröityä Livsmedelsverketiin on myönteinen tekijä, jonka avulla tiedonkulku toimii ja Livsmedelsverket tai paikallisviranomaiset voivat huolehtia valvonnasta. · Elintarvikevalvonnasta vastaavien viranomaisten ja tullin välinen yhteistyö on tehokasta edellä mainituissa erityistapauksissa. Maahantuojarekisteri (joka päivitetään neljännesvuosittain) toimitetaan tullille. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että yhteistyöalojen ulkopuolella tulli ei tiedota epäilyttävistä tuontielintarvikkeista elintarvikevalvonnasta vastaaville viranomaisille. Jos tullille toimitettaisiin torjunta-ainejäämärikkomuksiin syyllistyneiden maastaviejien musta lista, maahantuonnin valvonta tiukentuisi. Voisi myös olla hyvä antaa elintarvikevalvonnasta vastaaville viranomaisille pääsy maahantuotuja tavaroita koskevaan tullin tiedonhallintajärjestelmään. · Käynnin kohteiksi valittujen kahden maahantuojan sisäiset tarkastukset olivat melko kehittyneitä, mutta vaikutti siltä, että HACCP-järjestelmään liittyvissä analyyseissä ei otettu huomioon kaikkia terveyteen liittyviä näkökohtia (vaaroja). Näyttäisi siltä, että tällaiset tarkastukset eivät olleet ollenkaan niin laajoja pienten maahantuojien kohdalla (varsinkin etniset ruoat), sillä HACCP-periaatteiden soveltaminen oli niille ongelmallista. ______________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, SUOMEN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 28. syyskuuta - 2. lokakuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. Vuoden 1996 kertomuksen saattaminen ajan tasalle · Arviointiryhmä toteaa, että elintarvikeviraston ja eläinlääkintä- ja elintarvikelaitoksen sulauttaminen voisi olla mahdollista. · Arviointiryhmälle tiedotettiin vuonna 1997 perustetusta elintarvikeviraston sekä läänin ja kunnallisviranomaisten yhteisryhmästä, joka pyrkii parantamaan tiedonkulkua. Toteamme, että palaute saattaa ohittaa läänitason. Tämä tiedon ja (esim. HACCP:tä koskevan) ohjauksen puute saattaa johtaa elintarvikevalvonnan epäyhtenäiseen soveltamiseen kunnallisella tasolla (ks. vuoden 1996 raportin sivun 21 kuudes kappale). · Elintarvikevirasto ja tullilaitos noudattavat jo toista peräkkäistä vuotta tutkimus- ja yhteistyösopimusta. Mahdollisuus päällekkäisyyteen tullilaboratorion näytteenoton ja kunnallisen markkinavalvonnan näytteenoton välillä on kuitenkin olemassa. · Nopean hälytysjärjestelmän (Rapid Alert System) viestien välittäminen koko Suomeen pantiin mielenkiinnolla merkille. Sen sijaan palautetta Suomesta voitaisiin parantaa. Esimerkiksi tullilaboratorion toteamia kahvipavuissa esiintyneitä liiallisia okratoksiinipitoisuuksia ei ilmeisesti koskaan ilmoiteta komission yksiköille. 1.1 HACCP:n (Hazard Analysis - Critical Control Points) käyttöönoton edistyminen elintarvikelaitoksissa ja hyvän hygieniakäytännön ohjeiden laadinta · Arviointiryhmä on tyytyväinen elintarvikeviraston järjestämään ja koordinoimaan HACCP-koulutukseen. Ei ole kuitenkaan todistettua, että koko pätevä henkilöstö on saanut kunnollista HACCP-koulutusta (henkilöstön kokonaislukumäärää ei ole annettu). · Joidenkin kunnallisten ympäristöyksiköiden (Helsinki) hankkima kokemus voisi olla hyödyllistä muille kunnille, jos sen jakamista koordinoisi ylimmän tason elin (elintarvikevirasto). · Elintarvikehygieniasta annetun direktiivin 93/43/ETY 5 artiklassa todetaan, että jäsenvaltioiden on rohkaistava hyvän hygieniakäytännön ohjeiden laatimista. Asiassa ei ole tapahtunut mitään kehitystä edellisen syyskuussa 1996 tehdyn arviointikäynnin jälkeen. 1.2 Edistyminen laboratorioiden hyväksynnässä · Kunnalliset ympäristölaboratoriot saavat tehdä laboratorioanalyysejä sekä viranomaisille että yksityisille tahoille. Tämä saattaa johtaa tilanteeseen, jossa laboratorio sekä toimii virallisena laboratoriona että antaa neuvontaa samalle elintarvikealan yritykselle. Näin kunnan ympäristöterveysyksikön riippumattomuus saattaa vaarantua. · Sama huomautus koskee tullilaboratoriota, joka tarjoaa omavalvontaa koskevaa neuvontaa yksityisasiakkaille (maahantuojille) ja on valmis tekemään alustavan arvioinnin uusista Suomen markkinoille tuotavista tuotteista (maahantuojan hyväksi). Tämäkin saattaa johtaa eturistiriitaan. · Huomattavaa edistystä on saavutettu tunnustettujen elintarvikelaboratorioiden hyväksynnässä (akkreditoinnissa). Toimenpiteet saadaan toteutettua marraskuun 1. päivän 1998 takarajaan mennessä, kuten virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä annetun neuvoston direktiivin 93/99/ETY 3 ja 9 artiklassa säädetään. 2. Tuontivalvonta 2.1 Tulliviranomaisten rooli · Tullilaboratorion käyttämä menettely muiden kuin eläimistä saatavien elintarvikkeiden saapuessa Suomeen on hyvin järjestetty. Sompasaaren satamassa käytössä olevaa näytteenottokäsikirjan luonnosta olisi kehitettävä sisällyttämällä siihen tarkastusmenettelyt. Käsikirjan jakelusta kaikkiin tuonnin toimipaikkoihin on huolehdittava. · Tullilaboratorion nykyinen näytteenottomenettely edellyttää vain suljettua (ja sinetöimätöntä) vastanäytettä. Itse näytteen osalta ei mainita mitään toimia, joilla varmistettaisiin sen koskemattomuus. 2.2 Maahantuojien itsevalvonta · Helsingin kaupungin ympäristöterveyden yksikön antamien omavalvontasuunnitelmien toteuttamista koskevien tietojen mukaan yli puolet elintarvikealan yrityksistä on jättänyt suunnitelman. Suunnitelmien laadusta ei ole kutienkaan tehty mitään arviota. Helsingin kaupunki aikoo toteuttaa tällaisen arvioinnin vuoden 1999 puoliväliin mennessä. Helsingin kaupungin ympäristöterveyden yksikkö näyttää tietävän elintarvikehuoneistojen lukumäärän, pitää tarkastustietoja tietokoneella ja pitää itsensä ajan tasalla elintarvikelainsäädännön täytäntöönpanosta. · Arviointiryhmä on pannut merkille, että elintarvikeviraston lääninhallitusten kautta kunnille lähettämän kyselylomakkeen perusteella valtakunnallisesti keskimäärin 64 % toiminnanharjoittajista on laatinut omavalvontasuunnitelman. Vuonna 1999 katsauksen vaiheessa 2 on kuitenkin ilmoitettava kunnallisella tasolla jätettyjen omavalvontasuunnitelmien laatu. · Joidenkin suurten suomalaisten elintarvikealan yritysten tekemät aloitteet, jotka koskevat direktiivin 93/43/ETY 3 artiklan säännöksiä, osoittavat suurten elintarvikealan yritysten halukkuutta toteuttaa Suomessa käytettävää omavalvontasuunnitelman käsitettä. · Muodollisiin rangaistustoimiin ryhdytään harvoin, ja rikkomuksiin vastataan mieluummin valistuksella (kuten kävi ilmi vuonna 1996 Hämeenlinnaan ja Ilomantsiin tehtyjen käyntien aikana). ____________________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, SAKSAN LIITTOTASAVALLAN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 19. - 23. lokakuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. Kehitys vuoden 1995 jälkeen Virallista elintarvikkeiden tarkastusta koskevista lisätoimenpiteistä annettu neuvoston direktiivi 93/99/ETY ja elintarvikehygieniasta annettu neuvoston direktiivi 93/43/ETY on saatettu osaksi Saksan lainsäädäntöä. Kun direktiivi 93/43/ETY saatettiin osaksi kansallista lainsäädäntöä, liittovaltion tasolla korvattiin 16 eri lakia yhdellä ainoalla elintarvikehygieniaa koskevalla säädöksellä. HACCP-järjestelmää koskeva 3 artikla tuli Saksassa kuitenkin voimaan vasta elokuussa 1998, mikä selittää osittain sen, että joillakin elintarvikealoilla HACCP-järjestelmää ei tunnettu tai sen täytäntöönpano oli viivästynyt. Arviointikäynnin yhteydessä todettiin, että suurteollisuus ja supermarketit ovat edenneet hyvin laadunhallintajärjestelmien ja myös HACCP-periaatteiden täytäntöönpanossa asiakkaiden ja markkinoiden vaikutuksesta. Myönnettiin kuitenkin, että HACCP-järjestelmän täytäntöönpano on paljon hitaampaa pienissä ja keskisuurissa yrityksissä (esimerkiksi vähittäiskaupan alalla). Hyvän hygieniakäytännön ohjeista, joissa luetellaan myös HACCP-järjestelmän periaatteet, ei tällä hetkellä ole paljonkaan apua järjestelmän täytäntöönpanossa, koska vasta kaksi ohjekirjasta on valmiina. Elintarvikevalvonnasta vastaavat osavaltioiden viranomaiset arvioivat kuitenkin parhaillaan useita eri aloille suunnattuja ohjekirjasia, joiden pitäisi olla myöhemmin suurena apuna. Saksan viranomaiset katsovat, että Saksan lainsäädäntöön jo kauan sisältynyt elintarviketoimittajille asetettu huolellisuusvelvoite kattaa tietyllä tavalla HACCP-järjestelmää koskevat vaatimukset. Elintarvikkeiden tarkastuksesta vastaavat osavaltioiden viranomaiset ovat pitäneet ensisijaisena HACCP-järjestelmää koskevaa virkamiehille annettavaa täydennyskoulutusta ja virkamiesten suorittamaa järjestelmän arviointia. Tämä toteutetaan organisoimalla tiettyyn elintarvikealaan liittyviä pilottihankkeita integroiduilla kursseilla (ryhmätyö). Komission arviointiryhmälle ilmoitettiin, että virallisesta elintarvikkeiden tarkastuksesta vastaavat viranomaiset käyttävät entistä enemmän riskianalyysiä määrittäessään tarkastusten painopistealueita. Tarkoituksena on käyttää henkilöresursseja tehokkaammin budjetin asettamien rajoitusten puitteissa. Direktiivin 93/99/ETY saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on vauhdittanut virallisten testauslaboratorioiden hyväksyntämenettelyä. On perustettu kaksi virallista akkreditointilaitosta, joista kumpikin on vastuussa kahdeksasta osavaltiosta ja myöntää hyväksyntöjä testiryhmittäin. Saatujen tietojen mukaan Saksan kaikkien virallisten laboratorioiden olisi pitänyt saada hyväksyntä viimeistään 1. marraskuuta 1998, joka oli direktiivissä 93/99/ETY säädetty määräaika. Virallisten analyysien tekemiseen käytettävien laboratorioiden hyväksyntää koskeva päätös on esitetty liittoneuvoston (Bundesrat) hyväksyttäväksi. 2. Elintarviketuonnin valvonta Valvonnasta vastaavat osavaltiot. Elintarvikkeiden tarkastusta maahantuontipaikassa ei erityisesti painoteta. Tuontielintarvikkeet kuuluvat markkinoilla olevien elintarvikkeiden yleisten tarkastusten piiriin, joita tehdään erityisesti tukkuliikkeissä. Jotkin elintarvikkeet on kuitenkin tarkastettava maahantuontipaikassa komission päätösten nojalla (Iranista tuodut pistaasipähkinät, Itä-Afrikasta tuodut hedelmät ja vihannekset) tai riskianalyysin perusteella liittotasavallan terveysministeriön asetuksen mukaisesti. Asetus on annettu elintarvikkeita ja hyödykkeitä koskevan lain 48 jakson nojalla ja osoitettu tulliviranomaisille (Itä-Euroopasta tuodut sienet on niiden radioaktiivisuuden tutkimiseksi tarkastettu järjestelmällisesti 23. heinäkuuta 1998 alkaen, ja Turkista tuotavan paprikan aflatoksiinimäärät on tutkittu ja tulokset on toimitettu elintarvikkeiden tarkastuksesta vastaaville viranomaisille vuodesta 1994 lähtien). Virallisten tarkastusten lisäksi Saksan viranomaiset pitivät tärkeinä maahantuojien omia tarkastuksia osana niille asetettua yleistä valvontavelvoitetta. Paikan päällä tehdyt tarkastukset Frankfurt am Mainin lentokentällä, Hampurin satamassa ja Frankfurt an der Oderin raja-asemalla (rekkaliikenne) antoivat komission arviointiryhmälle mahdollisuuden saada yksityiskohtaisia tietoja eri tarkastuksista ja myös tulliviranomaisten osallistumisesta niihin. Hampurin satamaan tehdyn tarkastuskäynnin aikana tuli esiin, että satamalla on johtava asema Euroopassa Iranista tuotavien pistaasipähkinöiden maahantuontipaikkana. Hygieniainstituutti on elintarvikkeiden virallisista tarkastuksista vastaava viranomainen, joka on vastuussa pistaasipähkinöiden myynnin sallimisesta, jos laboratoriokokeiden tulokset ovat tyydyttävät. Hygieniainstituutin suuren työmäärän takia analyysit voidaan tehdä myös yksityislaboratorioissa. Komission arviointiryhmää huolestuttaa se, että hygieniainstituutti on asettanut analyysien tulosten tarkkuuden kyseenalaiseksi, koska jotkin yksityislaboratoriot ovat havainneet huomattavasti muita alhaisempia aflatoksiinimääriä. Tämän johdosta on käynnistetty tutkimus, jonka tarkoituksena on peruuttaa yhden yksityislaboratorion lupa tehdä kyseisiä analyysejä. Frankfurt an der Oderin raja-asemalle tehdyn tarkastuskäynnin yhteydessä ilmeni, että paikalliset tarkastusviranomaiset ovat ponnistelleet merkittävästi saadakseen sienten radioaktiivisuuspitoisuuden tutkituksi jo ennen tuontia, minkä johdosta hylättyjen kuljetuserien määrä on vähentynyt merkittävästi. Tarkastuskäynti Frankfurt am Mainin lentokentälle osoitti, että siellä tehdään vain pakolliset tarkastukset Itä-Afrikasta tuoduille hedelmille ja vihanneksille; viralliset näytteet maahan tuotujen hedelmien ja vihannesten torjunta-ainejäämien tutkimiseksi otetaan tukkuliikkeissä eikä maahantuontipaikoissa. Käynnin aikana saatiin tietoja myös hedelmä- ja vihannestukkukauppiaiden/maahantuojien järjestön myönteisenä pidetystä toiminnasta, joka liittyy maahantuojien velvollisuuteen suorittaa omia tarkastuksia. Tiedot koskivat toista Saksan kahdesta järjestöstä. Järjestöllä on ohjelma näytteiden ottoa ja jäämien analysointia varten, ja sillä on läheiset yhteydet liittotasavallan terveysministeriöön. Maahantuojien ja tukkuliikkeiden samoin kuin muiden elintarvikealan toimijoiden olisi käytettävä HACCP-järjestelmää, ja elintarvikevalvonnasta vastaavien viranomaisten vastuulla on tarkastaa valvontavelvoite- ja HACCP-järjestelmä sekä arvioida niiden tuloksia. Elintarvikkeiden maahantuojille elintarvikealan toimijoina yleisesti asetettu vaatimus panna HACCP-järjestelmä täytäntöön osana valvontavelvoitettaan ei ole toistaiseksi tuottanut mainittavaa tulosta. Tarkastusryhmälle kerrottiin, että maahantuojat ottavat joka tapauksessa näytteitä, erityisesti asioidessaan uusien tavarantoimittajien ja uusien kolmansien maiden kanssa. Tullin ja elintarvikevalvonnasta vastaavien viranomaisten yhteistyö näyttää rajoittuvan edellä mainittuihin pakollisiin tarkastuksiin maahantuontipaikoissa. Komission arviointiryhmälle ei ilmoitettu tulliviranomaisten esittäneen elintarvikevalvonnasta vastaaville viranomaisille elintarvikelähetyksiä koskevia epäilyjä, jotka mainitaan kolmansista maista tuotavien tuotteiden säännöstenmukaisuuden tarkastamisesta annetussa asetuksessa (ETY) N:o 339/93. Komission arviointiryhmän mukaan tuonnin valvonta tehostuisi, jos elintarvikevalvonnasta vastaavilla toimivaltaisilla viranomaisilla olisi pääsy tullin ilmoituksia koskevaan tiedonhallintajärjestelmään. ______________________ RAPORTTI EUROOPAN KOMISSION ELINTARVIKEARVIOINTIRYHMÄN TEKEMÄN, PORTUGALIN VIRALLISTA ELINTARVIKKEIDEN TARKASTUSJÄRJESTELMÄÄ KOSKEVAN TOISEN ARVIOINTIKÄYNNIN TULOKSET 16. - 20. marraskuuta 1998 PÄÄTELMÄT 1. Kehitys vuoden 1997 jälkeen 1.1 Toimivaltaiset viranomaiset Elintarvikkeiden valvonnasta vastaavat maatalousministeriö, kauppaministeriö ja terveysministeriö sekä kyseisten alojen aluehallinnon yksiköt ja kunnalliset viranomaiset. Valvonta toteutetaan aloittain. Maatalousministeriötä ja alueellisia maatalousviranomaisia koskevat orgaaniset lait on annettu eri viranomaisten toimivallan määrittämiseksi, mutta ministeriöstä puuttuvat edelleen virallista asemaa koskevat luettelot, ja rekrytoinneista on edelleen pidätytty. Tästä johtuu henkilöstöpula (erityisesti Portossa), jota kuitenkin jossain määrin kompensoi keskushallinnon henkilöstön osallistuminen alueilla toteutettuihin kampanjoihin. Entistä enemmän on painotettu ministeriöiden välistä koordinointia (valtiovarainministeriön tulliyksiköt mukaan luettuina). Koordinointia edistetään säännöllisissä kokouksissa, joita keskushallinnon tasolla järjestää maatalousministeriön DGCFQA-yksikkö, ja EU:n nopeaan varoitusjärjestelmään kuuluvien ilmoitusten avulla. Tämä koskee myös DGCFQA:n ja alueellisten maatalousviranomaisten välistä koordinointia. Päätöslauselman 104/98 mukaisesti asianomaisten ministeriöiden työryhmä olisi perustettava piakkoin, jotta se voisi kuuden kuukauden kuluessa tutkia elintarvikevalvonnan vastuualueiden mahdollista uudelleenjakoa ja viraston perustamista. 1.2 HACCP-järjestelmän edistyminen elintarvikealan liikkeissä ja hyvän hygieniakäytännön ohjekirjaset; elintarvikealan yritysten luettelointi Elintarvikehygieniasta annettu direktiivi 93/43/ETY saatettiin osaksi Portugalin lainsäädäntöä vasta vuonna 1998, ja HACCP-järjestelmän täytäntöönpanolle myönnettiin yhden vuoden siirtymäaika, joka päättyy maaliskuussa 1999. Siitä johtuu, että täytäntöönpano on pienissä ja keskisuurissa yrityksissä vielä aivan alkuvaiheissaan mutta suurissa yrityksissä on jo päästy pitemmälle. Hyvän hygieniakäytännön ohjekirjasia on tähän mennessä laadittu viittä alaa varten. Elintarvikkeiden tarkastajat ovat jo saaneet HACCP-järjestelmää koskevan peruskoulutuksen, mutta erikoistuneempi (eri aloja koskeva) koulutus olisi tarpeen. Lisäksi on vielä selvennettävä DGCFQA:n ja alueellisten maatalousviranomaisten asianomaisten yksiköiden vastuuta HACCP-järjestelmän vaatimusten täytäntöönpanosta elintarvikealan liikkeissä. Elintarvikealan yritysten luettelointi on vielä kesken. Tilanteen parantamiseksi Portugalissa muutetaan parhaillaan liikkeille myönnettäviin lupiin liittyvää menettelyä koskevaa lainsäädäntöä. Tarkoituksena on yksinkertaistaa ja yhtenäistää menettelyjä keskus- ja aluehallinnon tasolla. Suoramyyntiä kuluttajille harjoittavien liikkeiden rekisteröintiä koskevat määräykset julkaistaan piakkoin. 1.3 Virallisten laboratorioiden hyväksynnän edistyminen DGCFQA:n keskuslaboratorio ja Portviini-instituutin laboratorio on jo hyväksytty. Portugalissa on käytössä yksittäisten testien akkreditointijärjestelmä. Valmistelutyöt on aloitettu maatalousministeriön aluelaboratorioissa. Muiden ministeriöiden alaisia laboratorioita ei ole vielä hyväksytty. 2. Tuonnin valvonta 2.1 Viranomaisten rooli Muiden kuin eläinperäisten tuontielintarvikkeiden valvonta käsittää maahan tuotaessa tehdyt tarkastukset, joista vastaavat maatalousministeriön yksiköt yhdessä tulliviranomaisten kanssa, ja markkinoilla tehdyt tarkastukset, joista huolehtivat kauppaministeriö - elinkeinotoiminnan valvontavirasto IGAE - ja maatalousministeriö. Maahantuontipaikoissa tehtävistä tarkastuksista määrätään maatalousministeriön DGCFQA-yksikön päätöksessä, joka koskee kattavaa virallista tuotteiden luetteloa (viljatuotteita ja alkoholijuomia lukuun ottamatta). Luettelo saatetaan tulliviranomaisten tietoon ja sitä päivitetään liittämällä siihen pakollisia tarkastuksia koskevat yhteisön päätökset (Iranista tuotavat pistaasipähkinät; ulkopuolelle on kuitenkin jätetty päätös Itä-Afrikasta tuotavien hedelmien ja vihannesten Vibrio cholerae -analyyseistä, koska voitiin osoittaa, että päätöksen voimassaoloaikana kyseisiä tuotteita ei ollut tuotu maahan). DGCFQA toimittaa elintarvikkeita koskevan EU:n nopean hälytysjärjestelmän kautta saadut ilmoitukset tulliviranomaisille. Paikan päällä tehdyt tarkastukset osoittivat, että elintarvikevalvonnasta vastaavien viranomaisten ja tulliviranomaisten yhteistyö sujuu tyydyttävästi. Näyttää kuitenkin siltä, että tulliviranomaisilla ei ole merkitystä sellaisten tuotteiden jäljittämisessä, jotka voivat aiheuttaa vakavan vaaran terveydelle (neuvoston päätöksen (ETY) N:o 339/93 nojalla). DGCFQA:lla ei ole pääsyä tuontia koskevaan tullin tiedonhallintajärjestelmään. Maahantuonnin yhteydessä tehdyt tarkastukset perustuvat riskianalyysiin ja voivat rajoittua asiakirjojen systemaattisiin tarkastuksiin tai olla fyysisiä tarkastuksia, jolloin otetaan mahdollisesti näytteitä analyysin tekoa varten tietyistä tuotteista, esimerkiksi kuivatuista hedelmistä ja pähkinöistä (aflatoksiinit), kookoshiutaleista (salmonella), säilötyistä hedelmistä ja vihanneksista (lisäaineet) sekä palkokasveista ja kuivatuista hedelmistä (loiseliöt). Huomioon otetaan alkuperämaa, maahantuojien asiakirjat ja nopean hälytysjärjestelmän kautta saadut ilmoitukset. Fyysiset tarkastukset eivät ole systemaattisia (paitsi Portossa), mutta niiden tekemistä on helpottanut äskettäin tehty maatalous- ja tulliviranomaisten välinen sopimus, jossa sallitaan tietyin edellytyksin tarkastukset maahantuojan tiloissa, koska satamissa ei ole tyydyttäviä tiloja tarkastuksia varten. Sopimuksen mukaan kontit voidaan purkaa, jolloin tuotteet voidaan tutkia tyydyttävällä tavalla. Portossa myönnettiin, että ennen kyseisen sopimuksen tekemistä tuotteista ei otettu mitään näytteitä maahantuontipaikassa. 2.2 Maahantuojien omavalvonta ja HACCP-järjestelmän täytäntöönpano Kolmen maahantuojan luokse tehdyt tarkastuskäynnit osoittivat, että tuontielintarvikkeiden omavalvonta oli vaihtelevaa. Kaksi maahantuojaa teki yksityisesti analyysejä joistakin tuotteista, ja toinen näistä maahantuojista vaati todistuksia pistaasipähkinöiden ja maapähkinöiden aflatoksiinianalyyseistä, mutta kolmas maahantuoja ei tehnyt laboratoriotestejä eikä vaatinut mitään todistuksia (jolloin ostajat tekivät analyysit). Luottamus vientiyrityksiin ja mielipide, jonka mukaan valvonta kuuluu viranomaisille, näyttävät olevan keskeiset asiaan vaikuttavat tekijät. HACCP-järjestelmän täytäntöönpanon oli aloittanut vain yksi maahantuojista; muut kaksi eivät näyttäneet olevan tietoisia vaatimuksesta. ______________________ RAPORTTI Euroopan komission elintarvikearviointiryhmän tekemän, Irlannin tasavallan virallista elintarvikkeiden tarkastusjärjestelmää koskevan toisen arviointikäynnin tulokset 18.-22. TAMMIKUUTA 1999 PÄÄTELMÄT 1. Kehitys vuoden 1996 jälkeen 1.1 Uusi lainsäädäntö ja uudet toimintalinjat elintarvikkeiden tarkastuksen alalla komission ensimmäisen arviointikäynnin jälkeen Maaliskuussa 1996 tehdyn viimekertaisen arviointikäynnin jälkeen on tapahtunut perustavaa laatua oleva muutos. Irlannin hallitus on perustanut elintarvikkeiden turvallisuutta käsittelevän elimen nimeltä Food Safety Authority of Ireland (FSAI). FSAI aloitti virallisen toimintansa tammikuussa 1999. FSAI koordinoi kaikkea elintarvikealan toimintaa, josta vastaavat elintarvikkeiden valvontaan osallistuvat eri tahot (50 kpl). Edellisen raportin keskeiset huomautukset koskivat sitä, että keskushallinnolla ei ollut mahdollisuutta valvoa paikallisyksiköiden (8 terveyslautakunnan, Health Board) tehokkuutta eikä tarkastusviranomaisella ollut käytettävissään tarkastusohjeita. Lisäksi oli tarpeen asettaa selkeämpi tärkeysjärjestys keskustasolle. Nyt kun FSAI on toiminnassa ja kun kolmessa alueellisessa terveyslautakunnassa (Regional Health Board) on käynnistetty elintarvikkeiden laadunvarmistusjärjestelmä (laatukäsikirjajärjestelmä, standardoidut toimintatavat), tilanteen odotetaan paranevan. Koska FSAI on perustettu vasta hiljattain, lopullinen arviointi Irlannin elintarvikevalvonnan tulevaisuudennäkymistä on kuitenkin mahdollista vasta kun eri tahojen välinen yhteistyösopimus on pantu täytäntöön. FSAI:n toiminnan arvioimista varten on Irlannissa käytävä uudelleen. Tietojen ja ohjeiden kulku keskus- ja paikallisviranomaisten välillä viivästyy toisinaan. Vaikuttaa siltä, että Ugandasta, Keniasta, Tansaniasta ja Mosambikista peräisin oleviin tai niistä tuotaviin hedelmiin ja vihanneksiin sovellettavista erityistoimista 4 päivänä helmikuuta 1998 tehdystä komission päätöksestä 98/116/ETY ei tiedotettu alueille. Erityisesti on mainittava käynnissä oleva työ yhden ainoan elintarvikkeita käsittelevän elimen perustamiseksi koko Irlantia varten. 1.2 Laboratorioiden hyväksyntä Laboratoriot, joissa käytiin Corkissa ja Limerickissä, havaittiin hyvin varustelluiksi, ja niissä oli riittävän koulutettua ja asiantuntevaa henkilökuntaa elintarviketarkastuksiin liittyvien (kemiallisten ja mikrobiologisten) analyysien tekemiseksi. 11 virallista laboratoriota ovat jo saaneet EN 45001 -hyväksynnän. Tämä on erittäin myönteistä. Komission ryhmä totesi, että Irlannin viranomaiset ovat tehneet paljon työtä ja käyttäneet runsaasti voimavaroja parantaakseen laboratorioiden olosuhteita ja varusteita. Vaikuttaa kuitenkin siltä, että työt