(3)Italiaa koskeva vuoden 2018 maaraportti julkaistiin 7 päivänä maaliskuuta 2018. Siinä arvioitiin Italian edistymistä neuvoston 11 päivänä heinäkuuta 2017 hyväksymien maakohtaisten suositusten noudattamisessa, aiempina vuosina annettujen suositusten noudattamisessa ja kansallisten Eurooppa 2020 -tavoitteidensa saavuttamisessa. Lisäksi siihen sisältyi asetuksen (EU) N:o 1176/2011 5 artiklan nojalla laadittu perusteellinen tarkastelu, jonka tulokset julkaistiin samaten 7 päivänä maaliskuuta 2018. Komissio päätteli analyysinsa perusteella, että Italian makrotaloudessa on liiallisia epätasapainoja. Erityisesti suuri valtionvelka ja pitkittynyt heikko tuotantodynamiikka aiheuttavat riskejä, joilla on rajat ylittävää merkitystä, kun otetaan huomioon järjestämättömien lainojen suuri, mutta pienenevä määrä ja erittäin korkea, mutta vähenevä työttömyys. On erityisen tärkeää toteuttaa toimia, joilla voidaan pienentää Italian talouteen kohdistuvien haittavaikutusten riskiä, sillä kun otetaan huomioon sen talouden suuruus ja vaikutukset muihin maihin, tällaiset riskit kohdistuvat myös talous- ja rahaliittoon.

(4)Italia toimitti vuoden 2018 kansallisen uudistusohjelmansa ja vuoden 2018 vakausohjelmansa 16 päivänä toukokuuta 2018. Ohjelmat on arvioitu samaan aikaan, jotta niiden keskinäiset yhteydet on voitu ottaa huomioon.

(5)Kauden 2014–2020 Euroopan rakenne- ja investointirahastojen ohjelmasuunnittelussa on otettu huomioon niihin liittyvät maakohtaiset suositukset. Kuten Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1303/2013 23 artiklassa säädetään, komissio voi pyytää jäsenvaltiota tarkastelemaan uudelleen kumppanuussopimustaan ja asiaankuuluvia ohjelmiaan ja esittämään niihin muutoksia, kun tämä on tarpeen asiaankuuluvien neuvoston suositusten täytäntöönpanon tukemiseksi. Komissio on antanut tarkempaa tietoa kyseisen säännöksen hyödyntämisestä ohjeissa sellaisten toimenpiteiden soveltamiselle, joilla Euroopan rakenne- ja investointirahastojen vaikuttavuus kytketään talouden tehokkaaseen ohjaukseen ja hallintaan.

(6)Italiaan sovelletaan vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevää osiota ja velkasääntöä. Eroavan hallituksen esittämä vuoden 2018 vakausohjelma perustuu kehitysskenaarioon, jossa oletetaan politiikan säilyvän muuttumattomana. Viranomaiset odottavat julkisen talouden alijäämän paranevan 2,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2017 1,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2018 ja 0,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019, minkä jälkeen julkisen talouden rahoitusasema olisi pitkälti tasapainoinen vuonna 2020. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoite, joka on rakenteellisesti tasapainoinen julkisen talouden rahoitusasema, suunnitellaan saavutettavan vuoteen 2020 mennessä ja säilytettävän vuonna 2021, kun taas uudelleenlaskettu rakenteellinen rahoitusasema viittaa pieneen rakenteelliseen alijäämään (0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen) molempina vuosina. Julkisen talouden velka supistui hieman vuonna 2017 (131,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen, kun vuonna 2016 se oli 132,0 prosenttia suhteessa BKT:hen), ja vuoden 2018 vakausohjelmassa sen ennakoidaan supistuvan edelleen vuodesta 2018 alkaen niin, että vuonna 2021 velka on 122,0 prosenttia suhteessa BKT:hen muun muassa yksityistämistoimien ansiosta, joiden tuoton odotetaan olevan 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2018–2020. Yksityistämistavoitteet eivät kuitenkaan ole viime vuosina täyttyneet. Komission kevään 2018 talousennusteessa odotetaan reaalisen BKT:n kasvun olevan vuonna 2019 pienempi ja alijäämän suurempi kuin vuoden 2018 vakausohjelmassa, olettaen, että politiikka säilyy muuttumattomana. Itse asiassa komission ennuste ei sisällä alv:n korotusta (0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen), joka on säädetty ”suojalausekkeeksi” julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseksi vuonna 2019.

(7)Koska Italia ei alustavan näytön perusteella noudattanut velkasääntöä vuosina 2016 ja 2017, komissio antoi 23 päivänä toukokuuta 2018 SEUT-sopimuksen 126 artiklan 3 kohdan nojalla kertomuksen, jossa se totesi kaikkien merkityksellisten tekijöiden arvioinnin perusteella, että perussopimuksessa ja asetuksessa (EY) N:o 1467/1997 määritellyn velkakriteerin olisi katsottava tällä hetkellä täyttyvän. Liiallisen alijäämän menettelyä ei sen vuoksi ole tarpeen käynnistää, varsinkin kun otetaan huomioon, että Italian on toteutumatietojen perusteella katsottu noudattaneen ennaltaehkäisevää osiota vuonna 2017. Komissio arvioi noudattamista uudelleen keväällä 2019 ilmoitettavien vuoden 2018 toteutumatietojen perusteella.

(8)Vakausohjelman mukaan poikkeuksellisen pakolaisvirran ja seismisiltä vaaroilta suojaamiseen liittyvien toimenpiteiden vaikutus julkiseen talouteen on merkittävä. Vakausohjelmassa annetaan riittävä näyttö näiden julkisen talouden lisäkustannusten laajuudesta ja luonteesta. Komission mukaan hyväksyttävät lisämenot olivat vuonna 2017 poikkeuksellisen pakolaisvirran osalta 0,16 prosenttia suhteessa BKT:hen ja seismisiltä vaaroilta suojaamiseen liittyvien toimenpiteiden osalta 0,19 prosenttia suhteessa BKT:hen. Asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan ja 6 artiklan 3 kohdan säännöksissä otetaan huomioon tällaiset lisämenot, sillä pakolaisvirta ja seismiset vaarat ovat epätavallisia tapahtumia, joiden vaikutus Italian julkiseen talouteen on merkittävä, eikä kestävyys vaarannu, jos tilapäinen poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta sallitaan. Vaadittua sopeutusta kohti julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitetta on siksi pienennetty vuoden 2017 osalta, jotta nämä lisäkustannukset voidaan ottaa huomioon.

(9)Neuvosto suositti Italialle 11 päivänä heinäkuuta 2017, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen supistamisvauhti on vuonna 2018 vähintään 0,2 prosenttia, mikä vastaa 0,6 prosentin vuotuista rakenteellista sopeutusta suhteessa BKT:hen. Samalla todettiin, että vuoden 2018 alustavan talousarviosuunnitelman arvioinnissa ja sen jälkeen julkisen talouden vuoden 2018 toteutuman arvioinnissa on otettava asianmukaisella tavalla huomioon, että tavoitteena on saavuttaa sellainen finanssipolitiikan viritys, joka osaltaan sekä vahvistaa talouden elpymistä että varmistaa julkisen talouden kestävyyden. Komissio on tehnyt Italian alustavasta talousarviosuunnitelmasta antamansa lausunnon yhteydessä arvion elpymisen vahvuudesta Italiassa ja ottanut siinä asianmukaisella tavalla huomioon talouden kestävyyttä koskevat haasteet. Arvion perusteella vuonna 2018 tarvitaan julkisen talouden rakenteellisia sopeutustoimia, jotka ovat vähintään 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, ilman, että yhden vuoden tasolla on lisämarginaalia poikkeamaan. Tämä vastaa nettomääräisten julkisten perusmenojen enintään 0,5 prosentin nimellistä kasvuvauhtia. Kun tämä otetaan huomioon kokonaisarviossa, komission kevään 2018 talousennusteen mukaan on vaarana, että julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavasta sopeutusurasta poiketaan merkittävästi vuonna 2018.

(10)Kun otetaan huomioon, että Italian julkisen talouden velka on yli 60 prosenttia suhteessa BKT:hen ja ennustettu tuotantokuilu 0,5 prosenttia, vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen vaatimuskaavion perusteella nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu vuonna 2019 ei saisi olla yli 0,1 prosenttia, jolloin rakenteellinen sopeutus olisi 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Jos toimintapolitiikka säilyy muuttumattomana, vaarana on, että tästä vaatimuksesta poiketaan merkittävästi vuonna 2019 sekä vuosina 2018 ja 2019, kun niitä tarkastellaan yhdessä. Italian ei alustavan näytön perusteella ennusteta noudattavan velkasääntöä vuosina 2018 ja 2019. Lisäksi Italian julkinen velka suhteessa BKT:hen on noin 130 prosenttia, mikä tarkoittaa, että merkittävä määrä resursseja varataan velanhoitokustannusten kattamiseen. Tästä syystä kasvua tukeviin toimiin, kuten koulutukseen, innovointiin ja infrastruktuuriin, on käytettävissä vähemmän varoja. Kaiken kaikkiaan neuvosto katsoo, että vuodesta 2018 alkaen olisi toteutettava tarvittavia toimenpiteitä vakaus- ja kasvusopimuksen vaatimusten noudattamiseksi. Mahdollisten satunnaistulojen käyttö julkisen talouden velkasuhteen pienentämiseksi edelleen olisi järkevää.

(11)Italian eläkemenojen osuus suhteessa BKT:hen on nyt noin 15 prosenttia suhteessa potentiaaliseen BKT:hen, mikä on EU:n korkeimpia. Aiemmilla eläkeuudistuksilla on pienennetty väestön ikääntymisestä aiheutuvia epäsuoria vastuita, mikä on parantanut Italian eläkejärjestelmän pitkän aikavälin kestävyyttä, kun myös eläkeikä on asteittain mukautettu elinajanodotteeseen. Sekä vuoden 2017 että vuoden 2018 talousarvioon sisältyy kuitenkin toimenpiteitä, jotka osittain kumoavat kyseiset uudistukset. Yli 65-vuotiaiden osuus väestöstä on Italiassa EU:n keskiarvoa suurempi. Osuuden myös odotetaan edelleen kasvavan ajan myötä, niin että Italian vanhushuoltosuhde heikkenee. Eläkemenojen odotetaan näin ollen kasvavan keskipitkällä aikavälillä. Vanhuuseläkkeiden suuri osuus julkisista menoista rajoittaa resurssien käyttöä muihin sosiaalimenoihin, kuten köyhyyden torjuntaan, ja kasvua edistäviin menoihin, kuten koulutukseen, joiden osuus menoista on supistunut 2000-luvun alusta lähtien. Merkittäviä säästöjä voitaisiin saada aikaan leikkaamalla suuria eläkkeitä, jotka eivät vastaa eläkemaksuja, oikeudenmukaisuuden ja oikeasuhteisuuden periaatteita noudattaen.

(12)Italiassa verotetaan raskaasti pääomia ja työtä, mikä heikentää talouskasvua. Vaikka kohdennettuja verokannustimia on viime aikoina laajennettu, tuotannontekijöihin kohdistuva verorasitus on yhä EU:n suurimpia, mikä vähentää investointien ja työllisyyden houkuttelevuutta. Verorasitusta olisi varaa keventää talousarvion kannalta neutraalilla tavalla siirtämällä veropohjaa kasvun kannalta vähemmän haitallisiin lähteisiin, kuten kiinteistöihin ja kulutukseen. Ensiasuntojen juokseva kiinteistövero kumottiin vuonna 2015 myös varakkaammilta kotitalouksilta. Lisäksi kiinteistöjen kiinteistörekisteriarvot ovat suurelta osin vanhentuneita, ja uudistus niiden mukauttamiseksi käypään markkina-arvoon on edelleen kesken. Erilaisia verotukia, varsinkin alennettuja arvonlisäverokantoja, on käytössä erityisen paljon, ja ne ovat suuria, ja niiden yksinkertaistamista on edelleen lykätty siitä huolimatta, että kansallinen lainsäädäntö edellyttää sitä. Monimutkaista verolainsäädäntöä olisi yksinkertaistettava, jotta voitaisiin parantaa verosäännösten noudattamista ja keventää siitä yrityksille ja kotitalouksille aiheutuvaa rasitusta. Sähköisen laskutuksen määrääminen pakolliseksi kaikkien yksityissektorin liiketapahtumien yhteydessä vuodesta 2019 alkaen on tältä osin askel oikeaan suuntaan. Käteismaksujen lakisääteistä enimmäismäärää on kuitenkin korotettu, mikä saattaa vähentää sähköisten maksujen käyttöä, joiden pakollisuus voi parantaa verosäännösten noudattamista. Italian kansallinen tilastokeskus arvioi, että harmaan talouden arvo on noin 12,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta strategisia toimenpiteitä tähän haasteeseen puuttumiseksi ei ole suunnitteilla. Noin 15,9 prosenttia kokonaistyöllisyydestä on osittain tai kokonaan pimeää, ja joillakin aloilla luku on lähes 50 prosenttia.

(13)Investoinnit vähenivät jyrkästi talouskriisin aikana eivätkä ole vielä palanneet vuoden 2007 tasolle. Vaikka investointien taso kasvoi vuonna 2017, se on edelleen muihin EU-maihin verrattuna alhainen. Etenkin yksityisten investointien taso on alhainen, mikä johtuu rakenteellisista tekijöistä. Näitä ovat epäedullinen liiketoimintaympäristö, alikehittyneisiin pääomamarkkinoihin liittyvät rahoitusvaikeudet, pankkien heikko luotonantokyky ja pula korkeasti koulutetuista työntekijöistä, mikä johtuu muun muassa aivovuodosta ja elinikäisen oppimisen rajoittuneisuudesta. Aineeton omaisuus, kuten tutkimus- ja kehitystoiminta, innovointi ja työntekijöiden koulutus, ovat tuottavuuden ja talouskasvun kannalta keskeisiä tekijöitä, jotka voivat myös osaltaan selittää tuottavuuseroja maiden välillä. Aineettomaan omaisuuteen tehdään kuitenkin investointeja edelleen EU:n keskiarvoa vähemmän. Tämä johtuu mikroyritysten suuresta määrästä ja siitä, että Italiassa ei ole erikoistuttu osaamisvaltaisille sektoreille. Lisäksi digitalisaatio ja digitaaliset taidot ovat rajoittuneita. Samaan aikaan tutkimus- ja kehitystoiminnan julkista kokonaisrahoitusta on leikattu. Pienten ja keskisuurten yritysten rahoitus on edelleen pitkälti riippuvainen pankkisektorista, ja luotonanto on vaimeaa, vaikka rahoituskustannukset ovat historiallisen alhaisella tasolla. Investoinnit tutkimus- ja kehitystoimintaan samoin kuin viime aikoina hyväksyttyjen innovatiivisille yrityksille tarkoitettujen kannustimien käyttö ja koulutuksen laatu vaihtelevat niin ikään merkittävästi maan eri osissa. Finance for Growth- ja Industria/Impresa 4.0 -aloitteiden puitteissa toteutettujen toimenpiteiden tulosten perusteella näyttäisi aiheelliselta laatia pitkän aikavälin toimintakehys, jonka avulla voitaisiin tukea investointeja innovointia tukevien tekijöiden (luotonsaantimahdollisuudet, vahva tutkimusperusta, korkeakoulutus ja tarvittavat taidot) lujittamiseksi. Lisäksi näyttäisi aiheelliselta tarkastella työmarkkinasuhteiden ja koulutusjärjestelmien alueellisia eroja.

(14)Italian oikeusjärjestelmän tehokkuus on parantunut viime vuosina vain hieman, ja oikeudenkäyntien kesto on edelleen ongelma etenkin ylemmissä oikeusasteissa. Siviili- ja kauppaoikeuden alalla riita-asioiden käsittelyajat kuuluivat vuonna 2016 yhä EU:n pisimpiin kaikissa oikeusasteissa. Käsittelyä odottavien asioiden määrä kasvoi edelleen ylimmässä kassaatiotuomioistuimessa (Corte suprema di cassazione) ja on yhä asukasta kohti laskettuna EU:n suurimpia. Tärkeä valtuutuslakiluonnos, jolla on tarkoitus yksinkertaistaa siviiliprosessin sääntöjä ja ottaa käyttöön vahvemmat pelotteet haitantekotarkoituksessa tapahtuvan vireillepanon kitkemiseksi, on ollut Italian parlamentin käsiteltävänä jo kaksi vuotta. Riita-asioiden vireillepanon hillitsemiseksi ja menettelykurin tiukentamiseksi on hyväksytty erilaisia toimenpiteitä, kuten yksinkertaistettu menettely (rito sommario), joka ei kuitenkaan ole vakiintunut muutoksenhakutuomioistuimissa. Lisäksi muutoksenhakemusten karsiminen tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen nojalla on toisessa oikeusasteessa edelleen epäjohdonmukaista ja rajoitettua eikä näin ollen vähennä käsiteltäväksi tulevien asioiden määrää. Vireille pantujen siviiliasioiden lukumäärä päinvastoin kasvoi vuonna 2016 sekä ensimmäisessä että toisessa oikeusasteessa, myös jatkuvasti lisääntyvien muutoksenhakujen seurauksena. Vuonna 2016 entistä suurempi osa kassaatiovalituksista hylättiin tutkittavaksi ottamisen edellytysten puuttumisen vuoksi, mikä vahvistaa viimeaikaisen kasvusuuntauksen asioiden lukumäärissä. Myös korkeimman oikeuden kyky selviytyä sisään tulevien asioiden käsittelystä on heikentynyt, koska muiden kuin rikosasioiden (mm. veroasioiden) määrä on merkittävästi lisääntynyt, mikä voi heikentää tämän tuomioistuimen asemaa. Menettelysääntöjen noudattamisen riittävä valvonta, myös haitantekotarkoituksessa vireille pantujen riita-asioiden vähentämiseksi, edistäisi myös asianmukaista ja tehokasta oikeudenhoitoa.

(15)Korruptio on edelleen keskeinen haaste Italian liiketoimintaympäristössä ja julkisten hankintojen alalla. Italia on parantanut korruptiontorjunnan lainsäädäntökehystä tarkistamalla vanhentumisaikoja, laajentamalla väärinkäytösten paljastajien suojelun koskemaan myös yksityisen sektorin työntekijöitä ja yhdenmukaistamalla yksityisten osapuolten keskinäisen korruption määritelmän kansainvälisten normien mukaiseksi. Vaikka vanhentumisaikoja koskevassa uudistuksessa ei säädetä vanhentumisaikojen keskeytymisestä ensimmäisessä oikeusasteessa annetun tuomion jälkeen, kuten Euroopan neuvoston korruptionvastainen toimielin GRECO (Group of States against Corruption) on suosittanut, se voi vähentää rikosasioiden vireillepanoa haitantekotarkoituksessa, joka on asianajajien ylemmissä oikeusasteissa käyttämä viivytystaktiikka. Näin se voi lievittää pitkäaikaista ongelmaa, joka johtuu siitä, että korruptiotapaukset vanhenevat sen jälkeen kun asiassa on annettu tuomio ensimmäisessä oikeusasteessa. Korruption torjuntaa voitaisiin parantaa rikosoikeudellisia menettelyjä tehostamalla. Vuonna 2014 toisessa ja kolmannessa oikeusasteessa vireille pantujen ja käsiteltävänä olevien rikosasioiden määrä oli Italiassa EU:n suurin, mikä johtui myös siitä, että kassaatiovalitusten määrä oli yksi suurimmista. Tämän seurauksena myös rikosoikeudenkäyntien kesto oli yksi pisimmistä. Rikosoikeuden ja korruption torjunnan tehostamiseksi olisi pyrittävä lisäämään nopeutettujen menettelyjen käyttöä ja hillitsemään haitantekotarkoituksessa tapahtuvaa vireillepanoa. Myös kansallisella korruptiontorjuntaviranomaisella on keskeinen rooli uuden korruptiontorjuntalainsäädännön täytäntöönpanossa.

(16)Italian julkishallinnon laadun parantaminen vaikuttaisi myönteisesti liiketoimintaympäristöön ja investointeihin sekä yritysten kykyyn hyödyntää innovointimahdollisuuksia. Suuri alueellinen vaihtelu siinä, miten hallintoelimet reagoivat yritysten tarpeisiin, antaa viitteitä siitä, että yritystoiminnalla on tietyillä alueilla muita suurempia esteitä. Vuonna 2015 hyväksyttiin julkishallinnon uudistamiseen tähtäävä kattava valtuutuslaki, jonka tarkoituksena on parantaa tehokkuutta, koska siitä on hyötyä taloudelle. Uudistuksen täytäntöönpano saatiin päätökseen vuoden 2017 loppuun mennessä, ja nyt tarvitaan täytäntöönpanon valvontaa erityisesti suorituskyvyltään heikoimmilla alueilla. Uudistuksen tarkoituksena on muun muassa varmistaa, että valtionyhtiöt toimivat samojen sääntöjen mukaan kuin yksityiset yritykset. Uudistuksen tavoitteena on järkeistää valtionyhtiöitä sulautumisten avulla ja yhdistämällä kannattamattomia yhtiöitä sekä yksityistämällä niitä, tehostaa jäljelle jääviä yhtiöitä ja pitää jatkossa muiden kuin olennaisten valtionyhtiöiden määrä kohtuullisena. Uuden säädöskehyksen täytäntöönpano on näiden tavoitteiden saavuttamisen keskeinen edellytys. Lisäksi paikalliset julkiset palvelut ovat suojassa kilpailulta, mikä heikentää niiden tehokkuutta ja laatua. Se myös aiheuttaa tyytymättömyyttä kuluttajien keskuudessa. Vuonna 2015 toteutetussa julkishallinnon uudistuksessa oli tarkoitus hyväksyä uusi kehys myös paikallisten julkisten palvelujen hallinnon uudistamiseksi. Perustuslakituomioistuin kuitenkin katsoi marraskuussa 2016, että mm. paikallisia julkisia palveluja koskevan täytäntöönpanoasetuksen hyväksymisessä sovellettu menettely oli perustuslain vastainen. Koska määräaika säädöksen hyväksymiselle päättyi marraskuussa 2016, tarvitaan uusi lainsäädäntöaloite.

(17)Liiketoimintaympäristön kehittäminen helpottaisi yrittäjyyttä ja paremmat kilpailuolosuhteet edistäisivät resurssien ja tuottavuuden kasvun tehokkaampaa kohdentamista. Vuoden 2015 vuotuinen kilpailulaki hyväksyttiin elokuussa 2017, ja se on nyt pantava asianmukaisesti täytäntöön. Merkittäviä kilpailunesteitä on edelleen tietyillä aloilla, kuten asiantuntijapalvelujen, paikallisen julkisen liikenteen, rautatieliikenteen ja vähittäiskaupan alalla. Tarjouskilpailumenettelyjen lisääminen palveluhankintasopimusten ja julkishyödykkeiden käyttölupien myöntämisessä parantaisi palvelujen laatua. Julkisten hankintojen alalla äskettäin toteutetusta uudistuksesta saatava hyöty riippuu siitä, saatetaanko uudistus ajoissa päätökseen, sovelletaanko sähköisiä hankintamenettelyjä ja menettelyjen yhdistämistä koskevia suunnitelmia johdonmukaisesti ja alkaako koordinoinnista ja menettelyjen yhdistämisestä vastaava elin (Cabina di regia per gli appalti pubblici) käytännön toimintansa.

(18)Markkinoiden luottamus Italian pankkeihin on vahvistunut, kun vuonna 2017 toteutettiin useisiin heikompiin pankkeihin kohdistuvia toimenpiteitä. Taloustilanteen paranemisen ja valvontaviranomaisen harjoittaman painostuksen ansiosta järjestämättömiä lainoja on onnistuttu vähentämään, mutta niitä on edelleen jäljellä runsaasti. Tämä heikentää pankkien tulosta ja niiden kykyä tuottaa itse pääomaa. Järjestämättömiä lainoja on vähennettävä myös jatkossa samaan tahtiin, muun muassa kehittämällä niiden jälkimarkkinoita, jotta voidaan edelleen lujittaa rahoitusvakautta ja talouden luotonsaantia. Lisäksi olisi edelleen tuettava myös pienten ja keskisuurten pankkien taseiden uudelleenjärjestelyä ja vakauttamista. Tätä varten olisi puututtava pankkien rakenteellisesti heikkoon kannattavuuteen leikkaamalla kustannuksia kattavasti ja optimoimalla niiden liiketoimintamalli.

(19)Vaikka meneillään on useita pankkien hallintouudistuksia, koko pankkisektorin yleisen terveyden kannalta tärkeintä on suuria osuuspankkeja ja pieniä keskinäisiä pankkeja koskevien uudistusten täysimääräinen täytäntöönpano. Maksukyvyttömyyttä ja ulosmittausta koskevat sääntelypuitteet eivät edelleenkään tue riittävästi järjestämättömien lainojen nopeaa selvittämistä ja uudelleenjärjestelyä. Maksukyvyttömyysmenettelyjen uudistusta koskevien lainsäädäntötoimenpiteiden pikainen hyväksyminen ja täytäntöönpano auttaisivat puuttumaan rakenteellisiin heikkouksiin. Vuonna 2016 hyväksytyt toimenpiteet, jotka nopeuttaisivat pankkien toteuttamaa vakuuksien realisointia, eivät ole vielä käytössä. Vakuuksien realisointia koskevia sääntelypuitteita ei vieläkään sovelleta yrityksiin ja kotitalouksiin täysimääräisesti.

(20)Vaikka edistymistä on tapahtunut useiden viime vuosina hyväksyttyjen politiikkatoimien ansiosta, rahoituksen saanti on edelleen merkittävä investointien ja kasvun rahoituksen este etenkin pienille ja keskisuurille yrityksille. Yritysten rahoitus on edelleen peräisin pääasiassa pankeista, koska pääomamarkkinat ovat muihin EU-maihin verrattuna alikehittyneet. Omalla pääomalla rahoitettujen pienten ja keskisuurten yritysten osuus on EU:n keskiarvoon verrattuna erityisen alhainen. Äskettäin toteutettu yritysten oman pääoman ehtoista rahoitusta koskevan verohelpotuksen pienentäminen on entisestään lisännyt pankkilainojen suosimista. Markkinarahoitusmahdollisuuksien parantaminen edistäisi olennaisesti yritysten rahoituslähteiden monipuolistamista, mikä tukisi investointeja ja kasvua.

(21)Työmarkkinajärjestelmiä on viime vuosina merkittävästi uudistettu. Työmarkkinaolosuhteet paranevat edelleen, sillä työssäkäyvien määrä kasvoi 1,0 prosenttia vuonna 2017, yli 23 miljoonaan henkilöön, mikä vastaa kriisiä edeltävää tasoa. Työllisyysaste (20–64-vuotiaat) nousi viime vuonna yli 62 prosenttiin, tosin pitkälti määräaikaisten työsuhteiden ansiosta. Tämä on silti huomattavasti alle EU:n keskiarvon. Työttömyysaste laski 10,9 prosenttiin, mutta tehtyjen työtuntien kokonaismäärä on edelleen huomattavasti alempi kuin ennen taantumaa. Vaikka pitkäaikais- ja nuorisotyöttömyys ovat vähentyneet, niiden taso on edelleen korkea, mikä aiheuttaa riskejä sosiaalisen yhteenkuuluvuuden ja kasvun kannalta. Työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten osuus oli vuonna 2017 20,1 prosenttia, mikä on edelleen EU:n suurimpia, ja tilanne vaihtelee alueittain huomattavasti ja pysyvästi.

(22)Keskitetty sopiminen yritysten tasolla tai alueellisella tasolla on edelleen vähäistä, mikä johtuu myös siitä, että Italiassa on runsaasti pienyrityksiä. Tämä voi vaikeuttaa palkkojen sopeutumista nopeasti paikallisiin talouden olosuhteisiin. Confindustria ja Italian kolmen suurta ammattiliittoa (Cgil, Cisl ja Uil) allekirjoittivat helmikuun lopussa 2018 puitesopimuksen, jossa korostetaan toisen tason palkkaneuvottelujen merkitystä, koska ne lisäävät oikeusvarmuutta selkeyttämällä työmarkkinaosapuolten edustusta koskevia sääntöjä neuvotteluissa. Toisen tason palkkaneuvotteluissa käyttöön otettuja, tuottavuuteen liittyviä palkankorotuksia koskevia verohelpotuksia korotettiin vuonna 2017, mutta niiden tuloksia on vaikea arvioida. Vaikka työehtosopimusten kokonaismäärä lisääntyy, vain pieni osa niistä on tärkeimpien ammattiliittojen ja työntekijäjärjestöjen allekirjoittamia.