Nimen rekisteröintihakemuksen julkaiseminen maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla

(2022/C 288/08)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla kolmen kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina”

EU-nro: PDO-HR+SI-2655 – 19.1.2021

SAN (X) SMM ( )

1. [SAN:n tai SMM:n] nimi tai nimet

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Kroatian tasavalta

Slovenian tasavalta

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1. Tuotelaji

Luokka 1.1 Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2. Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” on tuoretta lihaa, jota kypsytetään valvotusti vähintään 15 päivän ajan. Liha saadaan istrialaisesta naudasta (istarsko govedo / istrsko govedo), joka on kotoperäinen rotu. Liha valmistetaan 4 kohdassa yksilöidyllä maantieteellisellä alueella syntyneistä yksilöistä, ja teurastuksessa ja ruhon käsittelyssä on noudatettava vakiintunutta menettelyä.

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” saatetaan markkinoille tuoreena tai jäädytettynä.

Lihan väri vaihtelee hennon vaaleanpunaisesta tummanpunaiseen, ja lihaskudoksen sisäistä rasvaa (marmoroituminen) on kohtalaisesti. Liha on aromaattista ja miellyttävän tuoksuista, ja siinä on täyteläinen, naudanlihalle ominainen maku. Murea ja mehukas liha sopii käytettäväksi sellaisenaan useissa eri liharuoissa.

Istrialaisten nautojen ruhoilla on eläimen iästä ja painoluokasta riippuen oltava seuraavat ominaisuudet:

— sonni- ja hienovasikat, jotka teurastetaan 8–12 kuukauden ikäisinä: puoliruhon teuraspaino on 100–250 kg; liha on väriltään hennon vaaleanpunaista, mureaa, mehukasta, miedon aromaattista ja kohtalaisen marmoroitunutta; nahanalainen rasvakudos on valkoista;

— hiehot, jotka teurastetaan yli 12 kuukauden ikäisinä: puoliruhon teuraspaino on 180–320 kg; liha on väriltään vaaleanpunaista, mureaa, mehukasta, miedon aromaattista ja kohtalaisen marmoroitunutta; nahanalainen rasvakudos on valkoista;

— nuoret sonnit, jotka teurastetaan 12–24 kuukauden ikäisinä: puoliruhon teuraspaino on 200–400 kg; lihan väri vaihtelee vaaleanpunaisesta voimakkaan punaiseen ja liha on mureaa, mehukasta, miedon aromaattista ja marmoroitunutta; nahanalaisen rasvakudoksen väri vaihtelee valkoisesta kellertävään;

— lehmät, jotka teurastetaan yli 24 kuukauden ikäisinä: puoliruhon teuraspaino on yli 220 kg; lihan väri vaihtelee vaaleanpunaisesta purppuranpunaiseen ja liha on mehukasta, aromaattista ja marmoroitunutta; nahanalaisen rasvakudoksen väri vaihtelee vaaleankeltaisesta voimakkaan keltaiseen;

— sonnit, jotka teurastetaan yli 24 kuukauden ikäisinä: puoliruhon teuraspaino on yli 280 kg; lihan väri vaihtelee vaaleanpunaisesta purppuranpunaiseen ja liha on mehukasta ja aromaattista; nahanalaisen rasvakudoksen väri vaihtelee vaaleankeltaisesta voimakkaan keltaiseen;

— härät (kastroidut urokset), jotka teurastetaan yli 24 kuukauden ikäisinä: puoliruhon teuraspaino on yli 350 kg; lihan väri vaihtelee punaisesta tummanpunaiseen ja liha on aromaattista ja marmoroitunutta; nahanalainen rasvakudos on väriltään voimakkaan keltaista.

Istrialaisen naudan ruhot luokitellaan ruudukkomuotoisen EUROP-luokitusasteikon mukaisesti. Ruhojen on kuuluttava lihakkuusluokkaan E, U, R tai O ja rasvaisuusluokkaan 2, 3 tai 4.

pH-arvo mitataan musculus longissimus dorsi -lihaksesta aikaisintaan 24 tunnin kuluttua teurastuksesta ja puoliruhon jäähdytyksestä, ja se saa olla enintään 5,8.

3.3. Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Lihavasikat vieroitetaan aikaisintaan neljän kuukauden ikäisinä. Ennen lihotusvaiheen alkua niiden ravintoon lisätään asteittain heinää ja laidunravintoa, joita ne saavat maidon ohella.

Yli kahdeksan kuukauden ikäisten nautojen ravinto koostuu pääasiassa karkearehusta (laidunravinto ja heinä), joka olisi pääsääntöisesti tuotettava 4 kohdassa yksilöidyllä maantieteellisellä alueella.

Ravintoon saa lisätä väkirehua (rehuviljaa), jonka osuus saa olla enintään 20 prosenttia vuorokauden koko ravintomäärästä (laskettuna väkirehun sisältämän kuiva-aineen painon perusteella). Väkirehu saa olla peräisin 4 kohdassa yksilöidyn maantieteellisen alueen ulkopuolelta.

Mikäli karkearehua ei ole sääolosuhteiden vuoksi riittävästi saatavilla, nautoja voidaan ruokkia yksilöidyn maantieteellisen alueen ulkopuolella tuotetulla heinällä ja siilossa varastoidulla kuivalla heinällä, jonka osuus saa kuitenkin olla enintään 15 prosenttia karkearehun vuotuisesta kokonaismäärästä kuiva-aineena laskettuna.

Kaikkien yksilöidyn maantieteellisen alueen ulkopuolella tuotettujen rehujen (karkea- ja väkirehun) osuus nautojen ravinnosta kunakin vuonna saa olla yhteensä enintään 28 prosenttia kuiva-aineena laskettuna. Koska nautoja ruokitaan yksilöidyn maantieteellisen alueen ulkopuolelta peräisin olevalla rehulla vain poikkeustapauksissa, tällaisen rehun käyttö näin vähäisinä määrinä ei vaikuta merkittävästi 3.2 kohdassa kuvatun tuotteen ominaisuuksiin.

Nautojen ravinto ei saa sisältää juottorehua eikä valmiita väkirehuseoksia, jotka sisältävät elintarviketeollisuuden sivutuotteita. Myös säilörehun käyttö on kielletty.

Nautoja voidaan ruokkia siilossa varastoitavalla kuivalla heinällä sekä apilan ja nurmen seoksella, jonka osuus eläinten päivittäisestä annoksesta kuiva-aineena laskettuna saa olla enintään 40 prosenttia.

3.4. Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihan kaikkien tuotantovaiheiden (poikiminen, teurastus ja ruhon käsittely sekä lihan kypsytys) on tapahduttava 4 kohdassa määritellyllä maantieteellisellä alueella.

3.5. Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

Kun kypsytys on saatu päätökseen, ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” voidaan jäädyttää nopeasti tai saattaa markkinoille tuoreena. Liha on pakattava tyhjiöpakkaukseen ennen pakastamista.

Jos liha on kypsytetty puoli- tai neljännesruhona, ruho on leikattava alan vakiintuneiden leikkausmenetelmien mukaisesti ennen lihan jäädyttämistä tai markkinoille saattamista.

Tuore liha voidaan saattaa markkinoille pakkaamattomana tai tyhjiö- tai suojakaasupakkauksessa. Jäädytetty liha voidaan saattaa markkinoille ainoastaan tyhjiöpakkauksessa.

3.6. Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

Kun ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” myydään loppukuluttajalle pakkaamattomana vähittäiskaupassa, merkinnän ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” sekä kyseisen tuotteen yhteisen tunnuksen (ks. kuva jäljempänä) on oltava selkeästi näkyvillä. Merkinnän yhteydessä olevan yhteisen tunnuksen on oltava kooltaan vähintään 7 × 7 cm.

Kun ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” saatetaan markkinoille pakattuna, kussakin pakkauksessa on oltava merkintä ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” sekä kyseisen tuotteen yhteinen tunnus. Merkinnässä ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” on käytettävä isompaa kirjasinkokoa kuin pakkauksen muissa merkinnöissä, jotta se erottuu pakkauksesta selvimmin. Pakkaukseen merkityn yhteisen tunnuksen on oltava kooltaan vähintään 2,5 × 2,5 cm.

Naudanlihan merkintöjä koskevissa voimassa olevissa säädöksissä säädettyjen tietojen lisäksi pakkauksessa tai merkinnässä (pakkaamattoman lihan tapauksessa) on ilmoitettava teurastuspäivä, ruhon luokka eritelmässä kuvatun mukaisesti sekä merkintä ”kypsytetty liha”.

Yhteinen tunnus

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihan yhteisestä tunnuksesta on olemassa kaksi versiota sen mukaan, käytetäänkö kroaatin- vai sloveeninkielistä tuotteen nimeä.

Yhteinen tunnus on yleensä monivärinen. Jos ei ole mahdollista käyttää tunnuksen moniväristä versiota, voidaan käyttää yksiväristä tunnusta, jossa on tällöin käytettävä värinä mustaa tai jotakin niistä pääväreistä, joita käytetään monivärisessä versiossa.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihaa tuotetaan Istrian niemimaalla, Kvarnerin saaristossa, Karstiylängöllä ja Čičarijan ylängöllä sekä Podragin laaksossa, joka käsittää myös Brkinin kukkuloiden etelärinteet.

Kroatiassa tuotannon on tapahduttava seuraavien kaupunkien ja kuntien alueella: Buje, Buzet, Labin, Novigrad, Pazin, Poreč, Pula, Rovinj, Umag, Vodnjan, Bale, Barban, Brtonigla, Cerovlje, Fažana, Funtana, Gračišće, Grožnjan, Kanfanar, Karojba, Kaštelir-Labinci, Kršan, Lanišće, Ližnjan, Lupoglav, Marčana, Medulin, Motovun, Oprtalj, Pićan, Raša, Sveta Nedjelja, Sveti Lovreč, Sveti Petar u Šumi, Svetvinčenat, Tar-Vabriga, Tinjan, Višnjan, Vižinada, Vrsar, Žminj, Mošćenička Draga, Lovran, Opatija, Matulji ja Kastav, Cres, Mali Lošinj, Krk, Baška, Dobrinj, Malinska-Dubašnica, Omišalj, Punat ja Vrbnik.

Sloveniassa tuotannon on tapahduttava seuraavien kuntien alueella: Piran, Izola, Koper, Ankaran, Hrpelje-Kozina, Ilirska Bistrica, Sežana, Komen ja Divača.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihan tuotantoalueen monipuolisen ja monimuotoisen geologisen ja geomorfologisen ympäristön myötä alueelle on muodostunut useita erilaisia maalajeja. Maantieteellisellä alueella vallitsee yleisesti ottaen välimerellinen ilmasto, joka vaihtuu sisämaata ja niemimaan pohjoisosia kohti asteittain lauhkeaksi mannerilmastoksi. Pinnanmuodostuksen, maaperän ja ilmaston vaihtelujen sekä niiden keskinäisen vuorovaikutuksen tuloksena kasvillisuus on runsasta ja monimuotoista. Alueella tavataan niin Dinaaristen Alppien, Alppien kuin Välimeren alueen kasveja: ikivihreissä metsissä kasvaa rautatammia ja pensaikkoa, lehtensä varistavista puista yleisiä ovat nukkatammi, valkopyökki ja pyökki. Maa-alasta kolmannes on metsää ja valtaosa laidunmaata ja pensasmetsää, joiden lajikirjo on runsas: eri kasvilajeja on yli 300.

Tältä maantieteelliseltä alueelta peräisin olevaa kotoperäistä istrialaista nautaa kasvatetaan yhä tänä päivänä perinteisesti. Karjankasvatus olikin aiemmin erittäin laajaperäistä. Nautojen ravinto koostui ennen kaikkea laidunravinnosta ja vähemmässä määrin niittyheinästä, sinimailasesta, vehnän-, ohran- ja maissinoljesta sekä karikkeesta. Kasvatusalueen kasvipeitteestä ja ilmasto-olosuhteista riippuen naudat laidunsivat 6–9 kuukautta vuodesta, joillakin alueilla vuoden ympäri. Monin paikoin tuotantoaluetta – erityisesti alueilla, joilla vallitsevana maalajina on karsti – laidunmaata oli niukasti, jolloin vapaana laiduntavan karjan oli etsittävä ravintoa myös laiduntensa ulkopuolelta. Kesäkuukausina laidunmaiden jo kuivuttua karja ohjattiin metsiin, missä niiden saatavilla ei ollut riittävästi laidunkasvillisuutta, vaan niiden oli käytettävä ravintonaan pääasiassa puiden (esimerkiksi rautatammen, mannasaarnin, akasian, mulperipuun, mustamarjakanukan, idänvalkopyökin, lännenmansikkapuun, orjanlaakerin, myrtin ja luonnonvaraisen oliivipuun) lehtiä, tarvittaessa jopa ikivihreitä kasveja. Tämän karjankasvatus- ja ruokintamenetelmän myötä monet omistajat alkoivat kutsua karjaansa nimellä ”boškarin” (boška tarkoittaa metsää tai korkeaa pensaikkoa), jota käytetään synonyyminä istrialaiselle nautarodulle.

Istrialaisen naudan nykyinen kasvatusmenetelmä ei juurikaan eroa perinteisestä tavasta. Nautoja ei enää käytetä vetoeläiminä, mutta ne laiduntavat säännöllisesti nurmea, pensaikkoa ja metsää kasvavilla alueilla ja niitä ruokitaan pääasiassa perinteisellä tavalla.

Aiemmin istrialaisia nautoja ei järjestelmällisesti lihotettu lihantuotantoa varten. Poikkeuksen muodostivat armeijan tarpeisiin lihotetut naudat. Ne mainitaan vuodelta 1631 peräisin olevassa lähteessä, jossa viitataan nautojen kasvatukseen Unijen saarella. Myöhemmin, 1800-luvun loppupuolella, istrialaisen naudan lihaa myytiin kylissä ja kaupungeissa, erityisesti Pulassa ja Triestessä.

Geneettisen materiaalin suojelemiseksi ja rodun pelastamiseksi sukupuutolta 1980-luvun lopulla käynnistettiin kampanja istrialaisen naudan kasvatuksen elvyttämiseksi. Kampanjassa pääosaan on nostettu ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihan gastronominen arvo, joka johtuu sen erityispiirteistä, ja sitä on markkinoitu järjestelmällisesti gurmeetason erityisherkkuna. Istrialaiset naudat eivät sovellu kovin hyvin naudanlihan tuotantoon, koska niiden kokonaispaino on alhaisempi, luonnollinen kasvu hitaampaa ja lihatuotos pienempi. Myös lihan yleinen laatu on syy siihen, että tämän rodun nautoja kasvatetaan lähes yksinomaan 4 kohdassa kuvatulla alueella. Kyseisen maantieteellisen alueen ulkopuolella nautojen kasvatus on teollisempaa, mikä heikentää lihan aistinvaraisia ominaisuuksia, jolloin siitä tulee rasvaisempaa ja vähemmän aromaattista.

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihan ja sen tuotantoalueen yhteys juontaa kauas historiaan – aikaan, jolloin Istrian niemimaalla kasvatettiin istrialaisen naudan alkumuotona pidettyä Bos primigenius -nautaa. Geneettinen tutkimus viittaa siihen, että istrialainen nauta kuuluu eri geneettiseen ryhmään, mikä näkyy ruhon tunnusomaisessa lihakkuudessa verrattuna muihin lihantuotantoon käytettyihin rotuihin. Istrialaisilla naudoilla on tyypillisesti suhteellisen voimakas rinta ja pienet takajalat. Lihas- ja rasvapitoisuus ovat kohtalaiset, ja tiettyjen ikäryhmien naudoista saadaan vähemmän lihaa kuin muiden lihantuotantoon käytettyjen eurooppalaisten nautarotujen yksilöistä. Ruhon piirteet myös vaikuttavat suoraan lihan ominaisuuksiin.

Yksi ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihan erityispiirre on sen sitkeys muiden rotujen lihaan verrattuna, mikä johtuu lihaskudoksen suuremmasta kollageenipitoisuudesta. Lihasten kollageenipitoisuus on perinnöllinen tekijä: istrialaisilla naudoilla on enemmän kollageenia, koska rotua käytettiin aiemmin vetoeläimenä, jolloin naudat tarvitsivat voimaa ja niiden lihaskudokseen kehittyi erityisen voimakas kollageenirakenne. Sitkeä liha vaatii pidemmän kypsyttämisen lämmöllä, mikä hajottaa kollageenin ja antaa lihalle sen mehukkaan rakenteen ja täyteläisen maun. Sitkeyden vähentämiseksi ja tunnusomaisten aromien vahvistamiseksi ja jalostamiseksi lihaa kypsytetään teurastuksen jälkeen, jolloin kollageenisäikeet hajoavat ja osa aminohapoista vapautuu lihasta.

”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihalle ominaista on myös vähäisempi marmoroituminen, mikä johtuu siitä, että lihaskudoksessa on rasvaa vain kohtalaisesti, lihotusvaihe on kohtuullinen ja runsaasti energiaa sisältävän rehun osuus ravinnossa on pieni. Vanhempien nautojen rasvakudoksen voimakkaan keltainen väri johtuu rasvan koostumuksesta, toisin sanoen eläinten syömästä ravinnosta. Tieteellisten tutkimusten mukaan istrialaisten nautojen lihan lipideissä on enemmän tyydyttyneitä kuin tyydyttämättömiä rasvahappoja (suhde on noin 60:40 %), minkä ansiosta liha ei ole niin altista itsehapettumiselle pitkän säilytyksen aikana. Tämä ominaisuus on erityisen tärkeä lihan laadun säilymisen kannalta, kun lihaa kypsytetään. Kypsyttäminen käynnistää istrialaisen naudan tuoreessa lihassa proteolyyttisiä prosesseja, jotka korostavat sen aistinvaraisia ominaisuuksia (pehmeyttä, mehukkuutta, koostumusta, tuoksua ja kypsytetyn lihan täyteläistä aromia) ja lisäävät sen gastronomista käyttöarvoa.

Istrialaisten nautojen ja niiden tuottaman lihan erityiset ominaisuudet ovat ennen kaikkea Istrian karjankasvattajien kehitystyön tulosta. He ovat kautta historian kasvattaneet rotua laajaperäisin menetelmin ja käyttäneet sitä aikoinaan vetoeläimenä. Vuosisatojen saatossa tapahtuneen valinnan myötä istrialaiset naudat ovat sopeutuneet täydellisesti elinympäristönsä ilmasto- ja muihin luonnonolosuhteisiin, erityisesti ravinnon niukkuuteen. Toisin kuin kaupallisesti kasvatettavat, erittäin tuottavat lypsy- ja lihakarjarodut, jotka tarvitsevat runsaasti energiaa sisältävää rehua, istrialainen nauta voi hyödyntää ravintonaan monien eri lajien ja puumaisten kasvien versoja ja lehtiä, kun laidunravintoa ei ole saatavilla.

Aiheesta tähän mennessä tehty tutkimus on osoittanut selvän yhteyden nautojen ravinnon sisältämien kasvien sekä lihan aistinvaraisten ja aromaattisten ominaisuuksien välillä. Niinpä on perusteltua sanoa, että maantieteellisellä alueella on suora ja merkittävä vaikutus ”Meso istarskog goveda – boškarina / Meso istrskega goveda – boškarina” -lihan laatuominaisuuksiin (sekä ravitsemuksellisiin että aistinvaraisiin ominaisuuksiin).

Eritelmän julkaisutiedot

https://poljoprivreda.gov.hr/UserDocsImages/dokumenti/hrana/proizvodi_u_postupku_zastite-zoi-zozp-zts/Specifikacija_meso_istarskog_goveda_boskarin.pdf

https://www.gov.si/assets/ministrstva/MKGP/PODROCJA/HRANA/SHEME-KAKOVOSTI/SPECIFIKACIJE-EVROPSKA-KOMISIJA/Boskarin.pdf

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.