Virallinen lehti nro C 104 , 06/04/1998 s. 0139



A4-0065/98 Päätöslauselma komission tiedonannosta «Liikenneturvallisuuden edistäminen EU:ssa, ohjelma vuosiksi 1997 - 2001" (KOM(97)0131 - C4-0180/97) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(97)0131 - C4-0180/97), - ottaa huomioon komission kertomuksen «CARE. Nykytilanne ja tulevaisuuden suuntaviivat» (KOM(97)0238), - ottaa huomioon: . 15. kesäkuuta 1987 antamansa päätöslauselman liikenneturvallisuusvuodesta: asema ja tulevaisuuden näkymät ((EYVL C 190, 20.7.1987, s. 18.)), . 12. lokakuuta 1988 antamansa päätöslauselman jalankulkijoiden suojelusta ja Euroopan peruskirjasta jalankulkijan oikeuksista ((EYVL C 290, 14.11.1988, s. 51.)), . 23. toukokuuta 1989 antamansa lausunnon moottoriajoneuvojen kuljettajien veren enimmäisalkoholipitoisuudesta ((EYVL C 158, 26.6.1989, s. 53.)), . 12. maaliskuuta 1993 antamansa päätöslauselman liikenneturvallisuutta koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta ((EYVL C 115, 26.4.1993, s. 260.)) ja . 11. maaliskuuta 1994 antamansa päätöslauselman liikenneturvallisuutta koskevasta toimintaohjelmasta ((EYVL C 91, 28.3.1994, s. 304.)), - ottaa huomioon 17. ja 18. kesäkuuta 1997 päivätyt neuvoston päätelmät liikenneturvallisuudesta Euroopan unionissa, - ottaa huomioon 14. lokakuuta 1997 Euroopan parlamentissa Brysselissä pidetyn konferenssin «Liikenneturvallisuus Euroopassa - jaettu vastuu» keskustelut ja johtopäätökset, - ottaa huomioon liikenne- ja matkailuvaliokunnan mietinnön (A4-0065/98), A. katsoo, että ensimmäisen Euroopan unionin liikenneturvallisuutta koskevan vuosiksi 1993 - 1996 laaditun toimintaohjelman täytäntöönpanolla on saavutettu jonkinasteista edistymistä, mutta nykyinen tilanne, jossa liikenteessä kuolee 45 000 henkilöä ja 1,6 miljoonaa henkilöä loukkaantuu vuosittain Euroopan unionin maanteillä, ei edelleenkään ole hyväksyttävä, kun otetaan huomioon tästä niin monille aiheutuva sietämätön kipu, suru ja kärsimys, B. katsoo, että liikenteessä sattuneiden onnettomuuksien välittömien taloudellisten kustannusten arvioidaan olevan vähintään 100 miljardia ecua vuosittain ja yhteiskunnallis-taloudelliset kokonaiskustannukset ylittävät 160 miljardia ecua, C. katsoo, että liikenneonnettomuudet johtuvat liikennejärjestelmän puutteista kokonaisuudessaan (joka käsittää tienkäyttäjien päätökset ja toimet, infrastruktuurit ja ajoneuvot) ja että niitä voidaan vähentää tehokkaasti ainoastaan lähestymällä tätä kysymystä järjestelmällisesti; katsoo, että liikenneturvallisuus on monimutkainen ja eri tieteiden välinen asia, jossa eri tekijöillä on tärkeä merkitys ja huomattava keskinäinen vaikutus, D. katsoo, että tienkäyttäjillä on erityinen vastuu liikenneturvallisuudesta, mutta kyseessä on myös jaettu vastuu Euroopan unionin, kansallisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten välillä sekä hallitusten ja kansalaisjärjestöjen välillä, E. katsoo, että liikenneturvallisuuden strateginen suunnittelu lukumääräisten tavoitteiden pohjalta on olennaista suuremman poliittisen merkityksen antamiseksi tehokkaiden toimenpiteiden täytäntöönpanemiselle liikenneonnettomuuksien vähentämiseksi ja jotta resurssit suunnataan asianmukaisesti, F. katsoo, että useat maat, kuten Yhdistynyt kuningaskunta, Tanska, Suomi, Alankomaat ja Ruotsi ovat menestyksekkäästi käyttäneet lukumääräisiä tavoitteita liikenneturvallisuutta koskevissa toimintasuunnitelmissaan usean vuoden ajan, G. katsoo, että kustannuksiltaan edulliset tieverkon järjestelytoimenpiteet, kuten pienet muutokset liittymien toiminnassa, tiesuunnittelu, valaistus, liikennemerkit ja muut tiemerkinnät, voidaan ottaa nopeasti käyttöön ja lisätä näin ollen merkittävästi liikenneturvallisuutta; katsoo, että liikennesuunnittelu sekä kaupunkien turvajärjestelyt voivat myös parantaa liikenneturvallisuutta, H. katsoo, että parhaisiin käytänteisiin perustuvien Euroopan unionin teknisten suuntaviivojen laatiminen ja tunnetuksi tekeminen on tärkeä liikenneturvallisuuden edistämisen keino, I. katsoo, että kaikkein haavoittuvimmat tienkäyttäjien ryhmät, kuten jalankulkijat ja pyöräilijät sekä nuoret ja vanhukset, ovat suurimmassa vaarassa ja heidän asemaansa olisi siksi kiinnitettävä erityistä huomiota, J. katsoo, ettei ainoastaan ole välttämätöntä laatia uusia asetuksia, vaan olennaista on myös varmistua olemassa olevan lainsäädännön, kuten nopeusrajoituksiin, turvavöihin, veren suurimpaan sallittuun alkoholipitoisuuteen, ajoneuvojen katsastuksiin (erityisesti 7 vuotta tai sitä vanhempien ajoneuvojen katsastus, koska ne ovat usein osallisina liikenneonnettomuuksissa teknisten puutteellisuuksien vuoksi) ja ammattiautoilijoiden lepo- ja ajotuntien tarkkailuun liittyvien säännösten noudattamisesta, K. katsoo, että ajoneuvojen turvallisuutta koskeviin standardeihin kohdistuvat tehokkaat toimet ovat erittäin tärkeitä, koska ne kuuluvat yksinomaan EU:n toimivallan piiriin ja niistä voi olla huomattavaa hyötyä ihmishenkiä vaativien liikenneonnettomuuksien vähentämisessä, L. katsoo, että alkoholin, huumausaineiden ja lääkkeiden vaikutus ajokykyyn on yksi vakavimmista liikenneturvallisuusongelmista ja sitä on pidettävä ensisijaisena painopistealueena, johon on puututtava vastatoimenpiteiden pakettiratkaisulla Euroopan unionin lainsäädäntö, mainos- ja kasvatuskampanjat, lainsäädännön noudattamisen valvontatoimenpiteet, vaihtoehtoisten kuljetusmuotojen suunnittelu ja käyttöönotto mukaan lukien, M. ottaa huomioon yleisesti tunnustetut haitalliset vaikutukset, jotka liiallisella ja tilanteeseen sopimattomalla nopeudella on liikenneturvallisuuteen, N. katsoo, että liikenneturvallisuuskasvatus, julkinen tiedottaminen ja kampanjointi ovat tehokas keino lisätä yleistä mielenkiintoa liikenneturvallisuutta kohtaan, ja kun niitä käytetään täytäntöönpanotoimien tukemiseen, ne voivat parantaa hyvien ajotottumusten ja turvallisuuslainsäädännön noudattamista, O. katsoo, että oikeudellista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä on lujitettava ajokortin menettämisen vastavuoroiseksi tunnustamiseksi EU-tasolla ja rangaistusten tehokkaan täytäntöönpanon helpottamiseksi maiden rajojen yli, sekä niiden henkilöiden jäljittämiseksi ja syytteeseen asettamiseksi, jotka ovat syyllistyneet liikennerikkomuksiin tai aiheuttaneet liikenneonnettomuuksia muissa jäsenvaltioissa, ja katsoo, että tämän vuoksi on otettava käyttöön yleissopimus ajokieltojen vastavuoroisesta tunnustamisesta, P. katsoo, että muun muassa sisämarkkinoiden kehittymisen ja kasvavan yhteisön sisäisen liikenteen vuoksi liikenneturvallisuus on sisällytettävä liikennepolitiikkaan täysimääräisesti osana ns. kestävää liikkuvuuspolitiikkaa; 1. Vahvistaa tärkeäksi poliittiseksi päämääräkseen pyrkimyksensä asettaa kaikkia kuljetusmuotoja koskevat liikenneturvallisuutta edistävät toimenpiteet etusijalle sekä tarjota tarvittavat taloudelliset resurssit; 2. Panee tyytyväisenä merkille vuosiksi 1997 - 2001 laaditun liikenneturvallisuusohjelman, mutta kiinnittää tästä huolimatta huomiota ohjelman sisältämiin puutteisiin; 3. Korostaa vuoropuhelun, tiedonvaihdon ja läheisen yhteistyön tärkeyttä kaikkien Euroopan tasolla sekä kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla tieturvallisuudesta vastaavien viranomaisten, järjestöjen ja toimielinten välillä; pyytää kaikkia asianosaisia osapuolia kantamaan vastuunsa tällä alalla ja uskoo, että Euroopan unionin olisi edistettävä, pantava alulle ja koordinoitava tällaisia toimenpiteitä ja toimittava välittäjänä parhaita käytänteitä koskevassa kokemusten vaihdossa; 4. Korostaa, että jäsenvaltioiden on toteutettava perusteellisia ja kiireellisiä toimenpiteitä vuosittaisen kuolonuhrien lukumäärän vähentämiseksi ja että Euroopan unionin on asetettava lukumääräinen tavoite vuosittaisen kuolonuhrien lukumäärän vähentämiseksi nykyisestä 45 000:sta enintään 25 000:een vuoteen 2010; katsoo, että tällainen tavoite toimisi kannustimena kaikille osapuolille, jotka osallistuvat liikenneturvallisuuden edistämiseen ja parantamiseen, ja myötävaikuttaisi niiden pyrkimysten viemisessä eteenpäin; 5. Korostaa liikenneturvallisuusaloitteiden riittävän rahoituksen tärkeyttä ja on huolissaan siitä, että lähes 50 %:n vähennys liikenneturvallisuuden budjettikohdasta (B2-702) vuonna 1998 saattaa merkitä uuden ohjelman hidastumista jo ennen sen alkua, ja uskoo, että olisi vakavasti harkittava budjettikohdan B2-704 määrärahojen käyttöä liikenneturvallisuutta edistävään työhön sekä lisätalousarvion antamista; 6. On tyytyväinen esitetyn toimintaohjelman sisältämiin monipuolisiin toimenpiteisiin; katsoo kuitenkin, että näiden toimenpiteiden asettaminen tärkeysjärjestykseen onnettomuuksien vähentämismahdollisuuksien arvioimiseksi puuttuu, ja uskoo, että on syytä laatia selkeä luettelo toimenpiteiden tärkeysjärjestyksestä toimintaohjelman operationaalisen luonteen vahvistamiseksi; 7. Pitää tässä suhteessa seuraavia aloitteita Euroopan unionin ensisijaisina tavoitteina, jotta tavoite liikennekuolemien puolittamiseksi saavutettaisiin 15 vuodessa: a) lainsäädäntö, joka takaa turvallisempien henkilöautojen, kuorma-autojen, linja-autojen, pikkubussien, moottoripyörien ja polkupyörien tuotannon, mukaan lukien henkilöautojen etuosan parantaminen jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden vammojen vähentämiseksi; turvalaitteiden ja välineiden standardien käyttöönoton tai parantamisen (kuten turvavyöt, lasten turvaistuimet, ilmatyynyt ja suojakypärät) sekä niiden käytön varmistamiseen liittyvät toimenpiteet ja pakolliset kuorma-autojen etu- ja sivuosan alleajopuskurit sekä roiskeenestojärjestelmät; lisäksi Euroopan uusien autojen arviointiohjelmalle eli Euro NCAP-ohjelmalle olisi annettava taloudellista tukea autojen turvallisuusarviointijärjestelmän perustamiseen; myös erilaisia turvallisuustekijöitä koskevan objektiivisen ja todennettavissa olevan tiedon tarjoamisen olisi oltava pakollista ajoneuvoja myytäessä; b) teiden infrastruktuurien turvallisuuden parantaminen, mukaan lukien erityisesti Euroopan unionin suuntaviivojen laatiminen niiden liikenneturvallisuusvaikutuksen toteamiseksi, kaikkien uusien, EU:n kokonaan tai osittain rahoittamien kuljetukseen liittyvien infrastruktuurihankkeiden sekä vauhdin vähentämistä, kustannustoimenpiteitä ja turvallisuustarkastuksia koskevien teknisten suuntaviivojen turvallisuusvaikutuksen pakollinen arviointi; c) lainsäädäntö kuljettajan veren alkoholipitoisuuden rajoittamiseksi enimmillään 0,5 mg/ml:aan neuvostolle jo vuonna 1989 tehdyn ehdotuksen mukaisesti ja alkoholijuomien myynnin kieltäminen moottoriteiden varsilla olevilla huoltoasemilla sekä toimenpiteet, joilla varmistetaan tällaisen lainsäädännön noudattaminen ja alkoholipitoisuuden mittaamiseen tarkoitettujen puhalluslaitteiden standardointi; d) lainsäädäntö ylinopeuksien vähentämiseksi ja nopeusrajoitusten yhdenmukaistamiseksi eri ajoneuvoluokille ja teille (mukaan lukien kaupunkien asuma-alueet) sekä parhaiten käytänteiden levittäminen näiden nopeusrajoitusten täytäntöönpanemiseksi; e) lainsäädäntö ja muut toimenpiteet, joilla parannetaan ajo-opetusta ja otetaan ajokorteille käyttöön virhepisteisiin perustuva EU:n kattava järjestelmä; myös määräykset, jotka kieltävät matkapuhelimien käytön ajon aikana, paitsi jos puhelin on asennettu kiinteästi ja siihen voidaan puhua käyttämättä käsiä; f) tarvittavien toimenpiteiden hyväksyminen ammattikuljettajien lepo- ja ajotuntien tehokkaan valvonnan lisäämiseksi ja takaamiseksi; kuljetustyöläisten poissulkeminen työaikadirektiivin piiristä on lopetettava; g) näiden toimenpiteiden lisäksi tarvitaan myös toimenpiteitä ja suuntaviivoja liikenneonnettomuuksien uhreille annettavien ensiapupalvelujen parantamiseksi ja paremman avun tarjoamiseksi laki- ja sosiaaliasioissa liikenneonnettomuuksien uhreille ja heidän perheilleen; h) tieliikenteen vähentäminen niin, että siirrytään entistä enemmän muihin turvallisiin liikennemuotoihin, esimerkiksi julkiseen liikenteeseen; 8. Koska eri järjestöt kiistelevät ajovalojen pakollisen käytön suositeltavuudesta päiväsaikaan, komission pitäisi ennen lainsäädäntöehdotusten tekemistä kutsua koolle asian eri osapuolet tarkoituksena yhteisymmärryksen saavuttaminen; lisäksi tarvittaessa voitaisiin suorittaa lisätutkimuksia, jotta asiasta voitaisiin tehdä päätös; 9. Pyytää komissiota luomaan - näiden aloitteiden asianmukaisen seurannan varmistamiseksi - yhtenäisen Euroopan unionin liikenneturvallisuutta koskevan tiedotusjärjestelmän kaikkien liikenneturvallisuusnäkökohtiin liittyvien tilastotietojen kokoamiseksi, vertailemiseksi, tulkitsemiseksi ja jakelemiseksi ja ohjaamaan sitä; tällaiseen järjestelmään olisi sisällytettävä liikenneturvallisuustasoa koskevia indikaattoreita, tietoa liikenneturvallisuutta koskevista toimenpiteistä ja lainsäädännöstä sekä niiden soveltamista, tutkimuksia, tällä alalla sovellettavia viestintästrategioita ja niin sanottuja parhaita käytänteitä koskevia tietoja; 10. Katsoo, että yksittäisten jäsenvaltioiden on laadittava yhteisten kriteerien ja periaatteiden pohjalta liikenneturvaohjelmia, jotka vastaavat kunkin maan erityistarpeita, ja katsoo, että komission ja neuvoston on tarkasteltava näiden ohjelmien toteutusta ja vaikutusta vuosittain ja että tarkastelun tulokset ovat pohjana muille liikenneturvallisuutta koskeville ohjelmille; uskoo, että pitkällä aikavälillä tulisi laatia luotettava vuosittainen kertomus, johon sisältyisivät luvut eri liikennemuotojen aiheuttamista kuolemista ja vammoista eri jäsenvaltioissa; kertomus toisi esiin alueita, joilla tarvitaan erityisesti toimia turvallisuuden parantamiseksi, ja se kannustaisi jäsenvaltioita noudattamaan sellaista parasta käytännettä, jonka avulla eri maat jo vähentävät tehokkaasti ihmishenkiä vaativia vältettävissä olevia onnettomuuksia; 11. Katsoo, että on tärkeätä taata, että autoilijat saavat tarkkaa tietoa tiettyjen lääkkeiden tai huumausaineiden nauttimisesta aiheutuvista riskeistä, joiden aiheuttama vaara on heille riittävän selkeä (esim. varoitukset lääkepakkauksissa, jotka perustuvat EU:n lääkevalmisteluokitukseen sen mukaisesti, kuinka ne vaikuttavat ajokykyyn), ja hyväksyä mahdollisimman nopeasti lainsäädäntö ja muita toimenpiteitä huumausaineiden ja tiettyjen lääkkeiden käyttämisen kieltämiseksi liikenteessä sekä tutkia teillä tapahtuvien lääke- ja huumetestien tekemistä; 12. Korostaa, että tieliikenne pitäisi saada paljon turvallisemmaksi esimerkiksi mukauttamalla kuorma-autonkuljettajien lepoajat sosiaalisiin ja turvallisuutta koskeviin vaatimuksiin sekä noudattamalla kuormien enimmäispainoja ja enimmäisnopeuksia tarkoituksenmukaisella tavalla; 13. Katsoo, että etusija tulisi antaa tutkimukselle 30 kilometrin nopeusrajoitusvyöhykkeiden käyttöönotosta asuinalueilla ja koulujen lähellä, mikä parantaisi jalankulkijoiden ja pyöräilijöiden oikeuksia teillä; 14. Korostaa tienkäyttäjien koulutuksen tärkeyttä kaikissa ikäryhmissä ja kehottaa ryhtymään toimiin koulujen liikenneturvallisuusopetuksen parantamiseksi; korostaa valistus- ja tiedotuskampanjojen merkitystä tienkäyttäjien turvallisten käytäntöjen omaksumisen parantamisessa ja poliisitarkastusten yleisen hyväksyttävyyden lisäämisessä ja uskoo, että Euroopan unionin olisi tuettava tällaisia kampanjoita ja taattava liikenneturvallisuutta edistävä mainonta; 15. On sitä mieltä, että vakuutusyhtiöiden olisi omalta osaltaan myötävaikutettava turvallisempaan ajamiseen eriyttämällä mahdollisimman paljon yksittäisten moottoriajoneuvojen omistajien vakuutusmaksut suhteessa kuljettajien mahdollisesti aiheuttamaan riskiin nähden ja palkitsemalla turvallinen ajotapa; 16. On sitä mieltä, että liikenneturvallisuuden tutkimukselle on annettava etusija ja lisäresursseja teknologisten uutuuksien ja telematiikan mahdollisimman pikaisen käyttöönoton edistämiseksi autoissa ja infrastruktuureissa silloin kun todellista turvallisuushyötyä voidaan odottaa saavutettavan; tämä kattaa esimerkiksi turvavyöhön liittyvät varoituslaitteet, älykkäät pidäkkeet («smart restraints»), nopeudenvalvontalaitteet sekä järjestelmät, jotka alkoholin havaitessaan pysäyttävät auton; katsoo, että on tutkittava enemmän ajajien käyttäytymistä sekä raivokkaan ajotavan syytä ja seurauksia; 17. Pyytää jäsenvaltioiden hallituksia toissijaisuusperiaate huomioon ottaen vahvistamaan liikenneturvaan liittyvää yhteistyötään rakentavalla tavalla; pyytää jäsenmaita olemaan säännöllisesti yhteydessä lain täytäntöönpanosta vastaaviin viranomaisiin; 18. Pyytää jäsenvaltioiden hallituksia tutkimaan mahdollisuutta perustaa kansallisia multimodaalisia liikenteen turvallisuuslautakuntia, jotka toteuttavat riippumattomia tutkimuksia onnettomuuksista ja tapahtumista kaikkien liikennevälineiden osalta ja antavat suosituksia tällaisten onnettomuuksien ehkäisemiseksi; 19. Pyytää komissiota toteuttamaan toimia tämän päätöslauselman johdosta esittämällä asianmukaiset ehdotukset ja arviointikertomuksen liikenneturvallisuutta koskevissa kysymyksissä tapahtuneesta edistymisestä joka toinen vuosi; 20. Pyytää komissiota hyvissä ajoin ennen tämän toimintaohjelman päättymistä antamaan ehdotuksia, joiden avulla «kestävästä turvallisuudesta» tehtäisiin olennainen osa pysyvää liikkuvuuspolitiikkaa; 21. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden hallituksille.