FI Euroopan unionin virallinen lehti C 224/77

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista

— Ehdotus: neuvoston asetus aavan meren haavoittuvien meriekosysteemien suojelusta pohjakalastuksessa käytettävien pyydysten haittavaikutuksilta ja

— Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle — Aavan meren tuhoavat kalastuskäytänteet ja haavoittuvien syvänmeren ekosysteemien suojelu

KOM(2007) 605 lopullinen — 0227/0224 CNS

KOM(2007) 604 lopullinen

(2008/C 224/17)

Neuvosto päätti 4. joulukuuta 2007 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Ehdotus: neuvoston asetus aavan meren haavoittuvien meriekosysteemien suojelusta pohjakalastuksessa käytettävien pyydysten haittavaikutuksilta

Euroopan komissio päätti 17. lokakuuta 2007 pyytää 7. marraskuuta 2005 allekirjoitetun yhteistyöpöytäkirjan perusteella Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle — Aavan meren tuhoavat kalastuskäytänteet ja haavoittuvien syvänmeren ekosysteemien suojelu

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 29. huhtikuuta 2008. Esittelijä oli José María Espuny Moyano ja apulaisesittelijä Richard Adams.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 28.–29. toukokuuta 2008 pitämässään 445. täysistunnossa (toukokuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 101 ääntä puolesta yhden pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK kannattaa komission asetusehdotuksessaan ja tiedonannossaan esittämää yleistä poliittista suuntausta mutta uskoo, että ehdotetun asetuksen sisältöä, tehokkuutta ja vaikutusta voitaisiin parantaa ottamalla huomioon käsillä olevan lausunnon tekstijaksoissa 4 ja 5 esitetyt suositukset.

2. Johdanto

2.1 Viime vuosina on ilmennyt, että syvänmeren ekosysteemeissä saattaa esiintyä valtavaa biologista monimuotoisuutta ja niissä voi olla runsas meren eliöstö. Ne ovat yksi maailman viimeisimpiä jäljellä olevia merkittäviä luonnonvarojen muodostamia toiminnallisia kokonaisuuksia. Ihmisen toiminta uhkaa yhä enemmän kylmän veden riuttoja, merenalaisia vuoria, koralleja, hydrotermisiä halkeamia ja sienieläinten kasvualustoja. Syvänmeren ekosysteemeillä ei ole läheskään niin suotuista elinympäristöä kuin matalien vesien ekosysteemeillä, ja näin ollen niiden uudistuminen saattaa kestää vuosisatoja. Hiilivetyjen etsintä, kaapelien asentaminen, jätteen laskeminen mereen ja tietyt pohjakalastuksen muodot (1) sekä muu ihmisen toiminta saattavat haitata ekosysteemejä. Kylmän veden koralleja tavataan myös mannerjalustojen lauhkeilla vyöhykkeillä. (2)

2.2 Pohjakalastus edellyttää erityisiä pyydyksiä, joita yleensä voidaan käyttää aiheuttamatta vakavaa vahinkoa, jos merenpohja on hiekkainen tai mutainen. Tietyntyyppiset pyydykset ovat kuitenkin välttämättä raskaita ja tukevia, ja haavoittuvissa syvänmeren ekosysteemeissä ne voivat vahingoittaa vakavasti elinympäristöjä ja tuhota vanhoja ja pitkälti korvaamattomia luonnonrakenteita, etenkin koralleja.

2.3 Tässäkin yhteydessä — kuten usein maailmanlaajuisissa ympäristöasioissa — on ymmärretty, että kyseiseen ongelmaan voidaan puuttua kokonaisvaltaisesti vain ottamalla maailmanlaajuisesti käyttöön tasapainoisia, tehokkaita ja toteutuskelpoisia toimenpiteitä. YK:n yleiskokouksessa on vuodesta 2004 alkaen keskusteltu aavalla merellä harjoitettavien kalastuskäytänteiden aiheuttamista ongelmista. Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokous antoi 8. joulukuuta 2006 kestävää kalastusta koskevan päätöslauselman 61/105. Siinä kehotettiin painokkaasti valtioita ja järjestöjä, joilla on toimivaltaa syvänmeren pohjakalastusta koskevissa asioissa, sääntelemään haavoittuvissa meriekosysteemeissä harjoitettavaa kalastusta siten, että niitä suojellaan vahingoilta (3).

2.4 Käsillä olevassa lausunnossa tarkastellaan kahta haavoittuvien meriekosysteemien suojelusta annettua komission asiakirjaa. Ensimmäisessä asiakirjassa (KOM(2007) 604 lopullinen) käsitellään yksityiskohtaisesti yleistä poliittista suuntausta ja esitetään, minkälaisia erityistoimia EU:n olisi toteutettava ja miten ne olisi kohdennettava. Asiakirja perustuu Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestön (FAO) suosituksiin, jotka on laadittu YK:n yleiskokouksessa aiheesta käydyn laajan tarkastelun pohjalta (4). EU:lla oli keskusteluissa merkittävä rooli. Toinen asiakirja (KOM(2007) 605 lopullinen), jota tulisi pitää suorana lainsäädännöllisenä vastauksena, on ehdotus neuvoston asetukseksi. Sitä on tarkoitus soveltaa sellaisilla aavan meren alueilla toimiviin EU:n aluksiin, jotka eivät kuulu jonkin alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sääntelyn piiriin.

2.5 Merenpohjan elinympäristön suojelu on sekä kalastusalan että ympäristönsuojelijoiden pitkän aikavälin intressien mukaista, jotta varmistetaan sekä kalavarojen pitkän aikavälin kestävyys että merten biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen ja suojelu.

3. Komission yleisen lähestymistavan (KOM(2007) 604) ja asetusehdotuksen (KOM(2007) 605) pääkohdat

3.1 Aavan meren pohjakalastuksen hallinnoinnin kaksi keskeistä tekijää ovat ympäristövaikutusten ennakkoarvioinnin toteuttaminen ehdotetulla kalastusalueella edellytyksenä kalastuslupien myöntämiselle sekä — jatkuvan kalastuksen edellytyksenä — sen osoittaminen, ettei kalastuksella ole merkittäviä haittavaikutuksia. Kyseisten toimien tukemiseksi on kehitettävä tutkimusta ja tiedonkeruuta, jotta voidaan määrittää haavoittuvien ekosysteemien tunnettuja tai todennäköisiä sijaintipaikkoja ja ekologisia ominaisuuksia.

3.2 Erityisen merkittävä toimenpide on maantieteellisten kalastuskieltoalueiden tai erityisten kalastuksenhoitoalueiden vahvistaminen. Tämä on määrä toteuttaa alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen päätöksellä. Alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen sääntelyn piiriin kuulumattomat yksittäiset valtiot ovat vastuussa siitä, että niiden lipun alla purjehtivat alukset soveltavat suojelutoimia.

3.3 Ehdotetussa asetuksessa säädetään aavan meren pohjakalastuksen tiukasta valvonnasta. Valvonta on määrä toteuttaa samanlaisin toimin, jotka Luoteis-Tyynenmeren, Eteläisen Tyynenmeren ja Etelämantereen aavalla merellä kalastusta harjoittavat maat ovat jo hyväksyneet ja jotka on esitetty Pohjois- ja Kaakkois-Atlantin, Etelämantereen ja Välimeren alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen hyväksyttäviksi.

3.4 YK:n yleiskokouksessa aiheesta käytyjen kolmivuotisten neuvottelujen aikana komissio sai erilaisia kannanottoja jäsenvaltioilta, kalastusalalta ja ympäristönsuojelujärjestöiltä. Komissio kannatti sääntelyä (kiellon sijaan) ja tavoitetta, jonka mukaan sääntelyä soveltaisivat lippuvaltiot sekä alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen kautta sekä itsenäisesti sellaisilla aavan meren alueilla, joilla niiden alukset harjoittavat kalastusta ja joilla ei tällä hetkellä ole alueellisia kalastuksenhoitojärjestöjä.

3.5 Ehdotuksessa syvänmeren kalastuksen hallinnointi jätetään pitkälti EU:n jäsenvaltioille ja nivotaan erityiskalastuslupien myöntämiseen. Lupaa haettaessa aluksen on esitettävä kalastussuunnitelma, jossa määritellään aluksen kalastusalue, kohdelajit, kalastussyvyys sekä merenpohjan batymetrinen profiili suunnitellulla kalastusalueella. Viranomaiset arvioivat parhaan käytettävissä olevan tieteellisen tiedon perusteella kalastussuunnitelman ja sen mahdolliset vaikutukset haavoittuviin merten ekosysteemeihin.

3.6 Ehdotetussa asetuksessa säädetään tietyistä selkeistä rajoituksista. Pohjapyydysten käyttö yli 1 000 metrin syvyydessä on kielletty. Jos kalastusalus havaitsee kalastustoimiensa aikana haavoittuvan meriekosysteemin, sen on lopetettava kalastus viipymättä. Se voi jatkaa kalastusta vasta päästyään vähintään viiden meripeninkulman etäisyydelle. Toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava havaitun meriekosysteemin sijainti, ja ne voivat kieltää kalastuksen pohjapyydyksillä kyseisellä alueella. Kaikkien alusten on myös käytettävä alusten satelliittiseurantajärjestelmää, ja alusten miehistöön on kuuluttava tieteellisiä tarkkailijoita.

3.7 Jäsenvaltioiden on raportoitava komissiolle puolivuosittain asetuksen täytäntöönpanosta. Tämän jälkeen komissio laatii vuoden 2010 kesäkuuhun mennessä Euroopan parlamentille ja neuvostolle raportin, jossa ehdotetaan mahdollisesti tarvittavia muutoksia.

4. Yleistä

4.1 ETSK kannattaa komission esittämää yleistä poliittista suuntausta, joka vastaa komitean aiemmin esittämää kantaa biologisen monimuotoisuuden vähenemisen pysäyttämisestä (asiakokonaisuus NAT/334).

4.2 ETSK on viime vuosina tarkastellut perusteellisesti eri lausunnoissaan (5) yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) tavoitteista aiheutuvia myönteisiä ja ongelmallisia näkökohtia sekä sitä, miten vesiluonnonvaroja voidaan hyödyntää kestävästi kestävän kehityksen yhteydessä ja ottaa samalla tasapainoisesti huomioon ympäristönsuojeluun liittyvät, taloudelliset ja sosiaaliset näkökohdat. Kaikki kyseiset näkökohdat tulisi ottaa huomioon analysoitaessa komission ehdotusta asetukseksi.

4.3 Sekä tiedonannossa että komission työasiakirjassa, jossa arvioidaan ehdotetun asetuksen vaikutusta, tuodaan esiin, että asetusta on tällä hetkellä määrä soveltaa ainoastaan Lounais-Atlantilla kalastaviin EU:n pohjatroolareihin Argentiinan yksinomaisen talousvyöhykkeen ulkopuolella.

4.4 Kyseistä kalastusta harjoittaa noin 30 yhteisön alusta Lounais-Atlantilla. Alueella ei ole vielä perustettu alueellista kalastuksenhoitojärjestöä, mikä johtuu Falklandin saaria koskevasta Yhdistyneen kuningaskunnan ja Argentiinan pitkäaikaisesta poliittisesta konfliktista. Kalastustoimintaa voidaan kuvata seuraavasti: — Aavan meren kalastusta harjoitetaan kyseisen kalastustoiminnan yhteydessä mannerjalustalla ja Patagonian mannerjalustan mannerrinteen yläreunalla. Kalastusta on harjoitettu jo 25 vuoden ajan, ja kalastusala ja tutkijat vakuuttavat, että kalastusalueena on sama hiekkainen ja tasainen merenpohja. Pyydettäviä lajeja on kaksi: kalmari (Illex) ja varsinainen kalmari (Loligo) sekä kummeliturska (Merlucius hubsi). Mitään näistä lajeista ei luokitella syvänmeren kalaksi. Luokittelu perustuu joko syvyyskriteeriin (6) (mitä FAO ei nykyisin hyväksy) tai biologisiin ominaispiirteisiin (pitkäikäisyys, myöhäinen sukukypsyys, hidas kasvu tai alhainen hedelmällisyys (7)), eikä näin voida perustella lisäsuojelutoimia (8). Näin ollen pyydettävillä lajeilla on keskinkertainen tai korkea tuottavuus, kalastuksessa ei ole merkittäviä sivusaaliita ja pyyntiä harjoitetaan alueilla, joilla ei katsota olevan erityisen haavoittuvia ekosysteemeitä. — Kyseinen kalastustoiminta alkoi EU-rahoitteisena koekalastuksena, jonka tavoitteena oli jakaa uudelleen yhteisön kalastuslaivasto. Koekalastuksessa aluksilla oli mukana tarkkailijoita, ja Euroopan komissiolla pitäisi olla asiasta kattavat tiedot. — Komissio on myös rahoittanut arviointitutkimuksia, ja Espanja on merentutkimuslaitoksensa kautta toteuttanut koko ajanjakson kattavan ohjelman aluksilla toimivine tarkkailijoineen raportoidakseen säännöllisesti muun tiedon ohella jatkuvaa tietoa kyseisestä kalastustoiminnasta. (9) — Vahingossa pyydettyjä lajeja (sivusaaliita) on vähän, ja niistä tärkeimmät ovat punarihmanilkka eli meriankerias (Genipterus blacodes) ja jääahven. Viimeksi mainittu ei ole kaupallisesti käytetty laji, ja sitä yritetään parhaillaan tuoda yhteisön markkinoille. — Kaikilla yhteisön aluksilla on yksittäisten jäsenvaltioiden myöntämä erityiskalastuslupa, ja niitä valvotaan satelliittijärjestelmällä. Lisäksi noin 20 prosentilla aluksista on mukanaan tieteellisiä tarkkailijoita. — Sekä pääjalkaisia (kalmaria ja varsinaista kalmaria) sekä kummeliturskaa pyydetään kahdella pienellä aavan meren alueella, jotka kuuluvat paljon suurempaan kalastusalueeseen. Se käsittää Argentiinan ja Uruguayn yksinomaiset talousvyöhykkeet sekä Falklandin saarten hallituksen valvoman alueen, jolla toimii noin sata alusta Argentiinasta, kolmansista maista (10) ja Falklandin saarilta. — Syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista, kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2347/2002 (11) liitteissä I ja II luetelluista syvänmeren lajeista vain hylkyahven (Polyprion americanus) elää Patagonian vesillä, mutta Espanjan merentutkimuslaitos tai yhteisön kalastuslaivasto eivät ole todenneet sen kuuluneen saaliiseen. — Kyseisten alusten luomat työpaikat ja hyvinvointi keskittyvät kalastuksesta erittäin riippuvaiselle yhteisön alueelle (12).

4.5 Edellä esitetyn perusteella ETSK ehdottaa, että mikäli kyseisellä alueella parhaillaan toteutettavan laaja-alaisen meritutkimuksen perusteella ei havaita merkkejä haavoittuvista merten ekosysteemeistä, ei (maantieteellisesti tarkkaan määritellyllä) alueella tulisi soveltaa ehdotetun asetuksen säännöksiä.

4.6 Lisäksi ETSK katsoo, ettei komission ehdotuksella varmisteta jäsenvaltioiden säännösten tehokasta soveltamista ja yhtenäistämistä. Näin ollen ETSK kehottaa komissiota ottamaan nykyistä suuremman koordinointiroolin varmistettaessa, että jäsenvaltiot panevat asetuksen tehokkaasti täytäntöön.

4.7 ETSK on sitä mieltä, että komission tulisi kannustaa tekemään jäsenvaltioiden laatimien vaikutustutkimusten ohella riippumattomia tieteellisiä arviointeja. Tätä varten komission tulisi säätää kyseisiä arviointeja varten tarvittavasta rahoituksesta.

4.8 Lopuksi ETSK korostaa, että FAO laatii parhaillaan kansainvälisiä suuntaviivoja aavalla merellä harjoitettavan syvänmeren kalastuksen hallinnointia varten. Komitea kehottaa komissiota ottamaan huomioon kyseisten suuntaviivojen perusteella tehtävät päätelmät.

5. Erityistä

5.1 ETSK katsoo, että ehdotetun asetuksen 1 artiklan 1 kohdassa viitataan yhteisön kalastusaluksiin, jotka harjoittavat uusilla ja aiemmin hyödyntämättömillä aavan meren alueilla pyyntiä pohjapyydyksin, ja että kyseisessä artiklassa tulisi ottaa huomioon kohdassa 4.5 esitetyt seikat.

5.2 ETSK:n mielestä ehdotetun asetuksen 2 artiklassa esitetty ”haavoittuvan meriekosysteemin” määritelmä on liian epätarkka ja epäselvä, ja se saattaa aiheuttaa tulkintaongelmia. FAO:n parhaillaan tekemän työn avulla määritelmää voitaisiin selventää.

5.3 ETSK katsoo, että 4 artiklan 5 kohdan osalta on varmistettava, että kalastussuunnitelmien muutokset tulisi myös tarkistaa, jotta saadaan varmuus siitä, ettei niillä ole huomattavia haittavaikutuksia. Muutoksilla on toisin sanoen pyrittävä tosiasiallisesti ratkaisemaan vaikutuksen arvioinneissa mahdollisesti esiin tulleet ongelmat. ETSK on myös huolissaan siitä, ettei perustettava järjestelmä ole riittävän joustava mukautuakseen kalastustoimintaan, joka saattaa vaihdella erittäin paljon ja olla vaikeasti ennustettavissa.

5.4 ETSK toteaa, että myös 5 artikla saattaa olla harhaanjohtava, sillä siinä ei erotella luvan päättymistä ja sen peruuttamista. Erityiskalastuslupa on hallinnollinen valtuutus, joka on voimassa, jos toimivaltaisen viranomaisen luvan myöntämisen ehdot täytetään, kunnes kyseinen viranomainen lakkauttaa tai peruuttaa luvan. Viranomaisten tulisi tiedottaa luvanhaltijoille kalastusluvan peruuttamisesta tai lakkauttamisesta sekä taata heidän kuulemisensa. Näin ollen ETSK ehdottaa seuraavaa muotoilua: ”Edellä 3 artiklan 1 kohdassa säädetty erityiskalastuslupa peruutetaan, jollei kalastustoiminnassa noudateta koko ajan 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimitettua kalastussuunnitelmaa”.

5.5 Näin ollen 5 artiklan 2 kohdan toinen virke tulisi muuttaa kuulumaan seuraavasti: ”Toimivaltaisten viranomaisten on tarkasteltava kyseisiä muutoksia, ja ne voivat muuttaa lupaehtoja ainoastaan, jos muutokset eivät edellytä toiminnan siirtämistä alueille, joilla haavoittuvia meriekosysteemejä esiintyy tai joilla niitä todennäköisesti esiintyy.”

5.6 Ehdotuksen 6 artiklan mukaan pohjapyydysten käyttö yli 1 000 metrin syvyydessä kielletään. ETSK katsoo, että säännös tulisi poistaa, sillä rajoituksella ei ole riittävästi tieteellisiä perusteita, kuten on ilmennyt FAO:ssa käydyissä keskusteluissa kansainvälisistä suuntaviivoista aavalla merellä harjoitettavan syvänmeren kalastuksen hallinnointia varten. Vaikka mikään kalastuslaivasto ei tällä hetkellä harjoita pyyntiä yli 1 000 metrissä, asetuksella ei tulisi estää tätä tulevaisuudessa, jos kalastustoiminta on kestävyysperiaatteiden mukaista. Lisäksi komissio itse toteaa, ettei toimenpidettä suositella YK:n yleiskokouksen antamassa päätöslauselmassa 61/105.

5.7 ETSK on huolissaan ehdotetun asetuksen 8 artiklan epäselvästä muotoilusta. Ei näytä olevan mitään takeita siitä, että kaikilla alueilla, joilla on tai joilla todennäköisesti esiintyy haavoittuvia ekosysteemeitä, kielletään kalastus pohjapyydyksin. Jäsenvaltioilla, jotka ovat yksilöineet todennäköisesti haavoittuvia alueita, ei ole selkeää velvoitetta kieltää lippunsa alla purjehtivia aluksia kalastamasta kyseisillä alueilla.

5.8 Ehdotuksen 10 artiklassa (kuten 5 artiklassa) sekoitetaan erityiskalastusluvan voimassaolon raukeaminen sekä luvan lakkauttaminen tai peruuttaminen. Tämän vuoksi ETSK ehdottaa, että 10 artiklan 1 kohta muotoillaan uudelleen seuraavasti: Edellä 4 artiklan 1 kohdassa säädetyn kalastussuunnitelman laiminlyönti muissa kuin 5 artiklan 2 kohdassa täsmennetyissä oloissa johtaa kyseiselle kalastusalukselle myönnetyn erityiskalastusluvan peruuttamiseen. Kaikki kalastustoimet, joita on harjoitettu siitä alkaen, kun erityiskalastuslupa peruutettiin, katsotaan ilman kalastuslupaa harjoitetuksi kalastukseksi.

5.9 Ehdotuksen 12 artiklassa säädetään tarkkailijoista kaikilla kalastusaluksilla. ETSK pitää säännöstä suhteettomana, tarpeettomana ja eräissä tapauksissa mahdottomana toteuttaa, sillä kaikkia aluksia ei ole varustettu majoittamaan ylimääräistä henkilöä. Näin myös lisättäisiin yritysten käyttökustannuksia. Tieteelliset tahot ovat yleisesti ottaen sitä mieltä, että ehdotetut tavoitteet voidaan saavuttaa, jos aluksilla on tietty prosenttiosuus tarkkailijoita.

5.10 ETSK suosittelee ehdotuksen 14 artiklan osalta, että komissio laatii kertomuksen neuvostolle ja parlamentille kesäkuun 30. päivään 2009 mennessä 14 artiklassa nyt säädetyn kesäkuun 30. päivän 2010 sijasta. YK:n yleiskokous on sopinut vuonna 2006 annetun päätöslauselman tarkistuksesta vuonna 2009, ja olisi tärkeää, että YK:n yleiskokouksen kaavailemaa tarkistusta silmällä pitäen komissio laatisi kertomuksen ajoissa.

5.11 ETSK katsoo, ettei ehdotetun asetuksen julkaisun ja voimaantulon välinen aika (seitsemän päivää sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä) ole riittävä, jotta kalastusalukset voisivat lähettää kalastussuunnitelmansa ja jotta komissio voisi arvioida ja hyväksyä ne. Tämän vuoksi komitea ehdottaa, että asetetaan järkevä ja realistinen aikataulu, joka mahdollistaa asetettujen velvoitteiden noudattamisen ja antaa komissiolle aikaa kalastusluvan myöntämiseen.

5.12 Lopuksi ETSK katsoo, että ehdotettuun asetukseen tulisi sisältyä arviointia edellyttävä säännös tai artikla, jotta varmistettaisiin, että kalastuslainsäädännössä taataan kalavarojen säilyttäminen pitkällä aikavälillä sekä sivusaaliiksi joutuvien lajien suojeleminen. Ensimmäinen vaatimus sisältyy YK:n yleiskokouksen päätöslauselmaan, ja molemmat vaatimukset esitetään velvoitteina vuonna 1995 annetussa YK:n kalakantasopimuksessa aavan meren kalastusta varten.

Bryssel 29. toukokuuta 2008 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Dimitris DIMITRIADIS

(1) Niitä ovat pohjatroolit, pohjaharat, pohjaan ankkuroidut verkot, pohjaan ankkuroidut pitkäsiimat, merrat ja sulkupyydykset. Ks. Friewald, A., Fosså, J.H., Koslow, T., Roberts, J.M, 2004, Cold-water coral reefs, UNEP–WCMC, Cambridge, Yhdistynyt kuningaskunta.

(2) Katso edellä.

(3) YK:n yleiskokouksen päätöslauselma 61/105, kohdat 83–86.

(4) Vuonna 2004 hyväksytty päätöslauselma 59/25 ja etenkin 8. joulukuuta 2006 hyväksytty päätöslauselma 61/105 (kohdat 80–95).

(5) NAT/264 — Ehdotus: neuvoston asetus Euroopan kalatalousrahastosta (EUVL C 267, 27.10.2005), NAT/280 — Ehdotus: neuvoston asetus yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa ja kansainvälisen merioikeuden alaa koskevista yhteisön rahoitustoimenpiteistä (EUVL C 65, 17.3.2006), NAT/316 (EUVL C 318, 23.12.2006), NAT/333 (EUVL C 168, 20.7.2007), NAT/334 — Biologisen monimuotoisuuden vähenemisen pysäyttäminen (EUVL C 97, 28.4.2007), NAT/364 — Ehdotus neuvoston asetukseksi kalatalousalan tietojen keruuta, hallintaa ja käyttöä koskevista yhteisön puitteista sekä yhteistä kalastuspolitiikkaa koskevien tieteellisten lausuntojen tukemisesta (EUVL C 10, 15.1.2008).

(6) Tiedot, jotka Espanjan merentutkimuslaitoksen IEO:n tutkijat ovat keränneet ja jotka vastaavat satelliittipohjaisia sinisten laatikoiden tietoja, osoittavat, että Patagonian mannerjalustan aavalla merellä toimivista Espanjan lipun alla purjehtivista pohjatroolareista yli 95 prosenttia kalastaa alle 400 metrin syvyydessä.

(7) Tutkimus, jonka ovat toteuttaneet Koslow ym., ilmestyi vuonna 2000 julkaisussa The ICES Journal of Marine Science: J.A. Koslow, G.W. Boehlert, J.D.M. Gordon, R.L. Haedrich, P. Lorance & N. Parin, 2000 ”Continental Slope and Deep-sea Fisheries: Implications for a Fragile Ecosystem” (”Mannerrinne ja syvänmeren kalastus: vaikutukset haavoittuvaan ekosysteemiin”).

(8) Ks. ehdotetun asetuksen johdanto-osan perustelukappale 10.

(9) Ks. komission työasiakirjan kohta 22.

(10) Korea, Japani, Kiina, Taiwan ja Uruguay.

(11) EYVL L 351, 28.12.2002, s. 6.

(12) Aluehallituksen julkaisemat Galician kalasäilyketeollisuuden panos–tuotos-taulukot osoittavat, että Galician elinkeinoelämän 74 toiminta-alasta 61 riippuu kalastuksesta.