Virallinen lehti nro C 056 , 23/02/1998 s. 0045



A4-0407/97 Päätöslauselma Euroopan laajuisten vesihuoltoverkkojen teknologisesta toteuttamiskelpoisuudesta Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon 9. maaliskuuta 1994 antamansa päätöslauselman Euroopan yhteisöjen komission valkoisesta kirjasta kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä ((EYVL C 91, 28.3.1994, s. 124.)), - ottaa huomioon valtion- ja hallitusten päämiesten henkilökohtaisten edustajien ryhmän («Cristophersenin ryhmä») selonteossa esitetyt suositukset marraskuulta 1994, - ottaa huomioon 16. helmikuuta 1995 antamansa päätöslauselman tulvista Euroopassa ((EYVL C 56, 6.3.1995, s. 101.)), - ottaa huomioon 16. maaliskuuta 1995 antamansa päätöslauselman kuivuudesta Etelä-Euroopassa ((EYVL C 89, 10.4.1995, s. 160.)), - ottaa huomioon 22. lokakuuta 1995 kokoontuneen epävirallisen ympäristöneuvoston johtopäätökset yhteisön vesipolitiikasta, - ottaa huomioon 23. lokakuuta 1996 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille Euroopan yhteisön vesipolitiikasta ((EYVL C 347, 18.11.1996, s. 80.)), - ottaa huomioon 25. ja 26. marraskuuta 1996 pidetyn Marseillen Euro-Välimeri- konferenssin julkilausuman paikallisesta vesialan hoitamisesta, - ottaa huomioon STOA-työryhmän kertomukset: . joulukuulta 1996 Euroopan laajuisista vesikuljetusverkoista yhteisön vesivaroja koskevan politiikan yhteydessä, sekä . toukokuulta 1997 Euroopan laajuisten vesihuoltoverkkojen teknologisesta toteuttamiskelpoisuudesta, - ottaa huomioon tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietinnön ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnon (A4-0407/97), A. toteaa, että ihmisen toimintaan soveltuvat uusiutuvat luonnonvesivarat eivät jakaudu tasaisesti Euroopan unionin alueella, mikä johtuu sateiden sekä veden luonnollisten säätelyvarastojen, kuten järvien, jäätiköiden ja virtojen epätasaisesta jakautumisesta, ja että Euroopan vesistöjen muodostama luonnollinen verkosto ei myöskään riitä EU:n vesivarojen täydelliseen ja tasaiseen jakamiseen, B. katsoo, että vesivarojen hoitamiseen liittyvät eriasteisen vakavat kriisit toistuvat säännöllisesti laajoilla alueilla Euroopan unionissa; Keski- ja Pohjois-Euroopassa vesistöjen tulvailmiöt aiheuttavat tuhoisia ympäristövaikutuksia, ja toisaalta ihmisen käyttöön soveltuvasta vedestä on rakenteellinen puute EU:n eteläisillä alueilla, joita vaivaavat kuivuus ja aavikoituminen usein pysyvin seurauksin, C. katsoo, että vesivarojen niukkuus ja tulvat eivät johdu ainoastaan maantieteellisistä tekijöistä tai ilmasto-oloista vaan niihin vaikuttaa myös ihmisen puuttuminen ekosysteemiin, esim. ylimitoitetut hakkuut, joiden jälkeen ei istuteta metsää tai valitaan vääräntyyppinen istutus, erikoisviljely, maaperän köyhdyttäminen ja virran juoksun säätely, D. arvioi, että vettä ei voi pitää ainoastaan taloudellista arvoa omaavana hyödykkeenä, vaan se on myös EU:n luonnonperintöön liittyvä vara ja tärkein uusiutuva luonnonvara, perusta kestävälle kehitykselle ja alueen perusrakenteelle, joka teoriassa riittää tyydyttämään ihmisen toiminnan aiheuttamat tarpeet kaikissa jäsenvaltioissa, E. pyytää jäsenvaltioita laatimaan täydellisen luettelon pohjavesivaroista sekä huolehtimaan siitä, että maanalaisia juomavesivarastoja suojellaan turmeltumiselta (esim. vanhojen kaatopaikkojen kunnostaminen, kasvinsuojeluaineiden käytön kieltäminen tai rajoittaminen vesiensuojelualueilla), F. katsoo, että EU:ssa on suurista vesivarastoista geologisesti eristyksissä olevia alueita, joita voidaan tässä mielessä pitää hydrologisesti «saarina», G. katsoo, että jotkut näistä «hydrologisista saarista» kärsivät voimakkaista ilmaston vaihteluista ja että vaikka vesivarat kokonaisuudessaan ovat riittävät ihmisen toimintaa varten, niissä tapahtuu alueittain vaihtelevia paikallisia sekä vuodenajasta ja vuodesta riippuvia ajallisia muutoksia, joita ei voi sovittaa yhteen vesivarojen tavanomaisen ja kestävän hoitamisen kanssa, H. katsoo, että luonnolliset vesivarastot, olemassa olevat tai tulevaisuudessa rakennettaviksi suunnitellut tekojärvet ja tavanomaiset hallintokeinot eivät riitä tasapainottamaan mainittuja vesivarojen vaihteluja, etenkin kun «hydrologisten saarten» kriisitilanteisiin ei ole luontaisia ratkaisuja, I. katsoo, että vaikka yhteisön politiikka tähän asti on keskittynyt pohja- ja pintavesien saastumisongelman takia erityisesti tämän ihmiselle ja ekosysteemille elintärkeän luonnonvaran laatuun liittyviin kysymyksiin, EU:n toimielinten on annettava erityisesti kansalaisten hyvinvointiin keskittyvä yhteinen vastaus, jolla pyritään ratkaisemaan sekä tulville että aavikoitumiselle ja kuivuudelle alttiina olevien EU:n vesistöalueiden määrällisen vesihuollon kiireelliset ja pakottavat tarpeet, J. katsoo, että EU:n alueella jo olemassa olevat paikalliset kanavat ja jakeluverkot muodostavat keinotekoisen vesihuoltoverkon, joka monilla alueilla ei ole kuitenkaan riittävä eikä sopiva vesivarojen tasaiseen ja ennen kaikkea riittävään jakamiseen Euroopan alueella, K. katsoo, että tällä hetkellä erilliset EU:n alueella olevat luonnolliset ja keinotekoiset vesiverkot yhdistämällä voidaan välttää hälyttävän säännöllisesti toistuvien ja joka kerta lyhyemmin väliajoin tapahtuvien kriisitilanteiden syntyminen, L. kehottaa komissiota edistämään tutkimushankkeita, joilla pyritään vesitalouden parempaan sääntelyyn soveltuviin metsänistutusmenetelmiin, sekä tähän tarkoitukseen sopivien kasvien kehittämiseen ja kasvattamiseen, M. katsoo, että Euroopan laajuisen hydrologisten perusrakenteiden verkon, joka täydentäisi eri vesistöalueiden välillä jo nyt olevat yhteydet, kehittäminen olisi taloudellista toimeliaisuutta lisäävä tekijä ja sopisi täydellisesti ehdotuksiin kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä ja mahdollistaisi varojen täysimittaisen hyödyntämisen ja synnyttäisi runsaasti työvoimavaltaisia investointeja, N. katsoo, että yhteydet Pohjois- ja Keski-Euroopan tärkeimpien jokialtaiden välillä ovat jo tällä hetkellä olemassa ja ne on toteutettu limittäisellä Euroopan laajuisella hydrologisella verkolla, josta komissiokin on nimennyt osan yhteisen edun alueeksi, O. katsoo, että Marseillen kaupungin ja sitä ympäröivien seutujen vesihuollon hoitavan Provencen kanavan tai koko osavaltion eteläosan vedentarpeen n. 700 km matkalla tyydyttävän Kalifornian kanavan esimerkit osoittavat, että tällaiset ja tämän kokoiset vesihuollon perusrakenteet vahvistavat kestävää kehitystä ja parantavat kansalaisten elämisen laatua aiheuttamatta haittaa luonnolliselle ympäristölle ja näin ollen edustavat Euroopan alueelle sovellettavissa olevia ratkaisumalleja, P. katsoo, että vesijärjestelmähanke, jossa Rhône-Languedocin kanava johdetaan Pyreneiden eteläpuolelle on esimerkki teknisestä, poliittisesta ja hallinnollisesta kansainvälisestä yhteistyöstä ja myös kokeilu ylikansallisen ulottuvuuden toimivuudesta vesihuollon alalla ajatellen Euroopan laajuisen vesihuoltoverkon edelleen kehittämistä, Q. katsoo, että Euroopan laajuisen vesihuoltoverkon kustannusarvio osoittaa, ettei siitä koituisi käyttäjille enempää kuin 35 - 65 % nykyisistä kustannuksista riippuen julkisten investointien osuudesta ja että sen teknologisesta ja taloudellisesta toteuttamiskelpoisuudesta todistavat sekä suorat vaikutukset lyhytaikaiseen vedenjakelun sääntelyyn että myönteiset pitkäaikaiset vaikutukset kestävään taloudelliseen kehitykseen, elinolosuhteisiin ja työoloihin sekä ympäristön tilaan; 1. Pyytää neuvostoa ja komissiota edistämään eri maihin kuuluvien vierekkäisten vesistöalueiden yhteyksiä, aina kun todetaan, että vesivarojen hallinta on toteutettavissa tehokkaammin yhdessä; 2. Katsoo, että tällainen vesistöverkko on suunniteltava ja rakennettava siten, että otetaan huomioon tuleva vettä koskeva puitedirektiivi, ja siihen on sovellettava tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnin periaatteita; 3. On samaa mieltä siitä, että Euroopan laajuiset vesistöverkot, jotka mahdollistavat laajamittaiset veden siirrot vesialueiden välillä, voivat tulevaisuudessa ratkaista vesivarojen epätasaisen jakautumisen aiheuttaman ongelman Euroopan unionissa; 4. Pyytää EU:n alueellisia ja paikallisia vesihuollosta vastaavia tai alan toimivaltaisia elimiä laatimaan vesivarojen hoitosuunnitelmansa avoimesti, niin että niistä voidaan keskustella ja neuvotella, ja helpottamaan niiden yhdistämistä tulevaisuudessa Euroopan laajuiseksi vesisuunnitelmaksi, joka perustuu materiaaliseen vaihtoon keskenään yhteydessä olevia perusrakenteita pitkin; 5. Suosittaa teknisiin erikoistoimenpiteisiin ryhtymistä huonokuntoisista putkistoista johtuvan varojen hävikin toteamiseksi ja estämiseksi vesipulasta kärsivissä maissa, järkiperäisestä vesihuollosta tehtyjen tutkimustulosten ja tietojen levittämiseksi ja vaihtamiseksi sekä mittauksen, valvonnan ja varojen arvioinnin menetelmien standardien yhtenäistämiseksi; 6. Pyytää komissiota laatimaan ympäristövaikutuksista tehtyyn tutkimukseen perustuvan puite-ehdotuksen, jossa kriteerinä on EU:n tasolla elintärkeiden vesivarojen hallinnan optimointi, suuntaviivoista Euroopan vesistöalueiden välisten yhteyksien täydentämiseksi, jotta veden virtaamien tasoa voitaisiin säännellä tulvien ja kuivuuden aiheuttamissa kriisitilanteissa, mahdollisesti toteuttamalla marraskuussa 1994 laaditussa «Christophersenin» selonteossa käsitellyt Euroopan laajuiset ympäristön perusrakenteiden verkot vesihuoltoa varten ja vesivaroista annetun puitedirektiivin säännökset; 7. Pyytää komissiota tutkimaan myös mahdollisuutta yhdistää vesivarojen uuteen järjestelyyn meriveden sisältämän suolan poisto; 8. Katsoo, että on välttämätöntä arvioida tutkimusvaiheessa kaikki mahdollisuudet hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla jo olemassa olevia järjestelyjä ja soveltaa periaatetta, jonka mukaan on parempi parantaa hallintoa ennen investointien tekemistä; 9. Pyytää komissiota tekemään tapauskohtaisesti tutkimuksia, joilla varmistetaan hankkeen tekninen toteuttamiskelpoisuus tutkimusvaiheessa; katsoo, että tällaisen laajamittaisen veden siirron toteutettavuuden sekä teknisen kannattavuuden analyysit oikeuttavat tällaisen aloitteen yhteisön tasolla, jotta ratkaisut mahdolliseen kysyntään ovat saatavilla jo etukäteen; 10. Huomauttaa, että tutkimusvaiheessa on välttämätöntä suorittaa kokonaisanalyysi, joka koskee - vesivarojen, joihin nämä verkot saattavat vaikuttaa, mahdollisuuksia, tarpeita, vaikutuksia ja potentiaalia - vaikutuksia luovuttaja-, vastaanottaja- ja läpikulkualueiden paikalliseen vesihallintoon - fyysisiä vaikutuksia kaikkien asianomaisten alueiden vesiympäristöön; katsoo, että tämän kokonaisanalyysin on otettava huomioon kaikki edellä mainitut kohdat verkon rakennusvaiheessa ja sen jälkeen, minkä lisäksi a) analyysiä on täydennettävä tietyillä erityistutkimuksilla, jotka koskevat - hankkeiden fyysistä vaikutusta maaseutualueisiin, luonnonympäristöön ja sen ekosysteemeihin sekä ihmisten toimintaan - luovuttaja-alueelta pois siirrettävän veden määrän lisäämisen määrällistä ja laadullista vaikutusta; - eri alueiden tarpeiden mukaisia metsittämissuunnitelmia toteutettavat hankkeet huomioon ottaen. b) tässä yhteydessä on laadittava yksityiskohtaiset ja määrälliset selvitykset siirrettävän veden tarpeesta koko siirron aikana seuraavasti: - teollisuuskäyttö - kastelu - juomaveden kulutus, sekä näiden sisällyttäminen olemassa oleviin verkkoihin; 11. Pyytää komissiota käynnistämään teknisen ja taloudellisen toteuttamiskelpoisuuden selvittämiseksi koehankkeen, jossa tutkittaisiin nykyisen Euroopan laajuisen vesihuoltoverkon ja yhden EU:n alueelta nimetyn «hydrologisen saaren» yhdistämistä, ja ehdottaa, että tähän otettaisiin esimerkiksi mahdollinen hanke yhdistää Rhônen vesistö, tyypillinen Euroopan laajuinen jokiväylä, ja Iberian niemimaan eristyksissä oleva hydrologinen verkko, sillä tällä hankkeella ei olisi merkittäviä seurauksia Rhône-joen luonnonjärjestelmälle, mutta se helpottaisi vesivarojen käyttöä ja ylikansallisia varastointimahdollisuuksia; 12. Suosittelee, että tämä tutkimus suoritettaisiin käyttämällä useisiin kriteereihin perustuvaa analyysimenetelmää yhteistyössä yhteisen tutkimuskeskuksen kanssa sen käytettävissä olevan aineiston perusteella; 13. Pyytää komissiota tästä lähtien pitämään yhteisön vesipolitiikassa ensisijaisina myös määrällisiä näkökohtia ja käynnistämään vesialtaiden yhdistämisaloitteet tämän politiikan peruslinjan mukaisesti pyrkien vahvistamaan veden käyttäjien välistä solidaarisuutta; 14. Pyytää komissiota, että se Euroopan vesiverkkojen teknistä toteuttamiskelpoisuutta tutkiessaan ottaa huomioon myös energiantuotannon taloudelliset näkökohdat, ottaen huomioon vesivarojen hallinnan parantamiseen tähtäävän pitkän aikavälin politiikan ja uusiutuvien energialähteiden kehittymisen; 15. Pyytää komissiota tutkimaan vesimarkkinoiden mahdollista perustamista ja ympäristöllisiä olosuhteita ja turvajärjestelyjä, jotka mahdollistaisivat markkinoiden toiminnan; 16. Pyytää komissiota edistämään asiaankuuluvia toimenpiteitä hallitusten vesihuoltopolitiikan ohjaamiseksi kohti vedenjakelupalvelujen todellisten hintojen määräämistä siten, että kyseisten palvelujen kaikki kulut katetaan, jotta toimivaltaisille laitoksille - yleensä kunnallisille - varmistetaan riittävät taloudelliset varat vesihuollon määrän ja laadun takaamiseksi; 17. Pyytää lisäksi komissiota harkitsemaan huolellisesti vesivarojen strategista merkitystä unionin suhteille kolmansiin maihin sekä tarkastelemaan mahdollisuuksia kehittää Euroopan laajuisia vesihuoltoverkkoja kansainvälisten sopimusten avulla; 18. Katsoo, että jäsenvaltion vesiverkostojen haltuunotto ilman kyseisen valtion nimenomaista suostumusta ei missään tapauksessa tule kyseeseen; 19. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle.