Neuvoston 30 päivänä marraskuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 5/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rahoitusjärjestelmien rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY muuttamisesta



Virallinen lehti nro C 036 , 02/02/2001 s. 0024 - 0034



Neuvoston 30 päivänä marraskuuta 2000 vahvistama Yhteinen kanta (EY) N:o 5/2001 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/.../EY antamiseksi rahoitusjärjestelmien rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY muuttamisesta (2001/C 36/02) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 47 artiklan 2 kohdan ensimmäisen ja kolmannen virkkeen sekä 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), noudattavat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(3), sekä katsovat seuraavaa: (1) Neuvoston direktiivi 91/308/ETY(4), jäljempänä 'direktiivi', joka on tärkeimpiä kansainvälisiä välineitä rahanpesun torjunnassa, olisi saatettava ajan tasalle komission päätelmien sekä Euroopan parlamentin ja jäsenvaltioiden esittämien toiveiden mukaisesti. Näin direktiivi vastaisi tämän alan parasta kansainvälistä käytäntöä ja lisäksi asettaisi edelleenkin korkeatasoiset standardit rahoitusalan ja muiden rahanpesulle alttiiden toimintojen suojaamiseksi rikoksen tuottaman hyödyn haitallisilta vaikutuksilta. (2) Palvelukaupan yleissopimuksen (GATS) mukaan jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen julkisen moraalin suojelemiseksi, sekä varotoimenpiteitä muun muassa rahoitusjärjestelmän vakauden ja koskemattomuuden turvaamiseksi. Näillä toimenpiteillä ei tulisi asettaa rajoituksia, jotka eivät ole tarpeen kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi. (3) Direktiivissä ei todeta selvästi, minkä jäsenvaltion viranomaisille niiden luotto- ja rahoituslaitosten sivuliikkeiden, joiden pääkonttori on toisessa jäsenvaltiossa, olisi ilmoitettava epäilyttävistä liiketoimista, eikä sitä, minkä jäsenvaltion viranomaisten tehtävänä on valvoa, että tällaiset sivuliikkeet noudattavat direktiiviä. Sen jäsenvaltion viranomaisille, jossa sivukonttori sijaitsee, olisi ilmoitettava epäilyttävistä liiketoimista, ja näiden viranomaisten on täytettävä edellä mainitut velvollisuudet. (4) Tästä vastuun jakamisesta olisi säädettävä selvästi direktiivissä muuttamalla 'luottolaitoksen' ja 'rahoituslaitoksen' määritelmää. (5) Euroopan parlamentti on ilmaissut huolensa siitä, että valuutanvaihtotoimistojen ja valuutansiirtotoimistojen toiminta ovat alttiita rahanpesulle. Tällaisen toiminnan tulisi jo kuulua direktiivin soveltamisalaan. Epävarmuuden poistamiseksi tältä osin direktiivissä olisi selvästi vahvistettava, että tällainen toiminta kuuluu sen soveltamisalaan. (6) Sen varmistamiseksi, että rahoitusala kuuluisi mahdollisimman kattavasti direktiivin soveltamisalaan, olisi myös selvennettävä, että direktiiviä sovelletaan sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetussa neuvoston direktiivissä 93/22/ETY(5) tarkoitettujen sijoituspalveluyritysten toimintaan. (7) Direktiivillä jäsenvaltiot velvoitetaan vain torjumaan huumausainerikosten tuottaman hyödyn pesua. Viime vuosina rahanpesun määritelmää on pyritty laajentamaan siten, että se kattaa laajemman joukon esirikoksia tai rahanpesun taustalla olevia rikoksia, mikä käy ilmi esimerkiksi rahanpesun torjuntaa johtavan rahoitusalan kansainvälisen rahanpesutyöryhmän (Financial Action Task Force, FATF) 40 suosituksen tarkistuksesta vuonna 1996. (8) Esirikosten joukon laajentaminen helpottaa epäilyttävien liiketoimien ilmoittamista ja tämän alan kansainvälistä yhteistyötä. Siksi direktiivi olisi saatettava tältä osin ajan tasalle. (9) Rahanpesua, rikoksentekovälineiden ja rikoksen tuottaman hyödyn tunnistamista, jäljittämistä, jäädyttämistä, takavarikoimista ja menetetyksi tuomitsemista koskevassa yhteisessä toiminnassa 3 päivältä joulukuuta 1998, 98/699/YOS(6), jäsenvaltiot sitoutuivat tekemään kaikista yhteisessä toiminnassa määritellyistä törkeistä rikoksista rahanpesun kriminalisoinnin edellyttämiä esirikoksia. (10) Direktiivissä säädetään velvoitteista, jotka koskevat erityisesti ilmoittamista epäilyttävistä liiketoimista. Olisi tarkoituksenmukaisempaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan korkean tason työryhmän toimintasuunnitelman(7) hengen mukaista, että direktiivissä säädettyä rahanpesukieltoa laajennettaisiin. (11) Neuvosto hyväksyi 21 päivänä joulukuuta 1998 yhteisen toiminnan 98/733/YOS(8), jolla rikollisjärjestöön kuuluminen kriminalisoitiin Euroopan unionin jäsenvaltioissa. Tämä yhteinen toiminta heijastaa jäsenvaltioiden yhteistä näkemystä tällä alalla tarvittavan yhteisen lähestymistavan tarpeesta. (12) Kuten direktiivissä edellytetään, jokaisessa jäsenvaltiossa rahoitusala ja erityisesti luottolaitokset tekevät ilmoituksia epäilyttävistä liiketoimista. On osoittautunut, että rahoitusalan valvonnan tiukentuminen on pakottanut rahanpesijät etsimään vaihtoehtoisia menetelmiä rikoksen tuottaman hyödyn alkuperän salaamiseksi. (13) Rahanpesu on suuntautumassa yhä enemmän rahoitusalan ulkopuoliseen liiketoimintaan. Tämän vahvistavat myös rahoitusalan rahanpesutyöryhmän rahanpesun tekniikoista ja toimintatavoista tekemät tutkimukset. (14) Direktiivin velvoitteet, jotka koskevat asiakkaan henkilöllisyyden todentamista, rekisterien ylläpitoa ja epäilyttävistä liiketoimista ilmoittamista, olisi ulotettava koskemaan rajoitettua joukkoa toimintoja ja ammatteja, joiden on osoitettu olevan alttiita rahanpesulle. (15) Direktiivin säännöksiä olisi sovellettava jäsenvaltioiden määrittelemiin notaareihin ja itsenäisiin lakimiesammattien harjoittajiin heidän hoitaessaan rahoitus- tai yritystoimintaan liittyviä liiketoimia, mukaan luettuna veroneuvonta, joihin liittyy suurin riski siitä, että mainittujen lakimiesammattien harjoittajien palveluja käytetään väärin rikollisen toiminnan tuottaman hyödyn pesemiseksi. (16) Ei ole kuitenkaan aiheellista velvoittaa notaareja, itsenäisiä lakimiesammatin harjoittajia tai asianajotoimistoja direktiivin mukaisesti ilmoittamaan epäillystä rahanpesusta näiden ammattien harjoittajien selvittäessä asiakkaan oikeudellista asemaa tai edustaessa asiakasta oikeuskäsittelyssä. Ne tiedot, jotka on saatu ennen oikeuskäsittelyä, sen aikana tai sen jälkeen taikka selvitettäessä asiakkaalle hänen oikeudellista asemaansa, on jätettävä ilmoittamisvelvollisuuden ulkopuolelle. (17) Kaikkien tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien ammattien harjoittajien tarjoamia suoraan verrattavissa olevia palveluja on kohdeltava samalla tavoin. Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä Euroopan yleissopimuksessa ja Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa määrättyjen oikeuksien turvaamiseksi eivät sellaiset tiedot, jotka tilintarkastajat, ulkopuoliset kirjanpitäjät ja veroneuvojat, jotka joissakin jäsenvaltioissa voivat puolustaa tai edustaa asiakasta oikeuskäsittelyssä tai selvittää asiakkaan oikeudellista asemaa, saavat näitä tehtäviä suorittaessaan, saisi kuulua direktiivin mukaisen ilmoittamisvelvollisuuden piiriin. (18) Direktiivissä viitataan toisaalta "rahanpesun vastustamisesta vastuussa oleviin viranomaisiin", joille epäilyttävistä liiketoimista on ilmoitettava, ja toisaalta viranomaisiin, joilla lain tai asetuksen nojalla on valtuudet valvoa kaikkien sellaisten laitosten tai henkilöiden toimintaa, joihin sovelletaan tämän direktiivin säännöksiä ("toimivaltaiset viranomaiset"). Lähtökohtana on, että direktiivillä ei velvoiteta jäsenvaltioita perustamaan tällaisia "toimivaltaisia viranomaisia", jos niitä ei ole olemassa, ja että asianajajaliitot ja itsenäisten ammattien harjoittajien muut itsesääntelyelimet eivät sisälly "toimivaltaisten viranomaisten" määritelmään. (19) Jotta notaarien ja itsenäisten lakimiesammattien harjoittajien velvollisuus asiakkaitaan koskevaan vaitioloon otettaisiin asianmukaisesti huomioon, jäsenvaltioiden olisi saatava nimetä asianajajaliitto tai muu itsenäisten ammattien harjoittajien itsesääntelyelin elimeksi, joille näiden ammattien harjoittajat voivat toimittaa ilmoitukset mahdollisista rahanpesutapauksista. Jäsenvaltioiden tehtävänä on määritellä tällaisten ilmoitusten käsittelyä ja niiden toimittamista mahdollisesti edelleen "rahanpesun vastustamisesta vastuussa oleville viranomaisille" koskevat säännöt sekä yleensä asianajajaliittojen tai ammatillisten elinten ja näiden viranomaisten väliset asianmukaiset yhteistyön muodot, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 91/308/ETY seuraavasti: 1. Korvataan 1 artikla seuraavasti: " 1 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan: A) 'luottolaitoksella' direktiivin 2000/12/EY(9) 1 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa määriteltyjä luottolaitoksia, mukaan lukien kyseisen direktiivin 1 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut sellaisten luottolaitosten yhteisössä sijaitsevat sivukonttorit, joiden kotipaikka on yhteisön alueella tai sen ulkopuolella; B) 'rahoituslaitoksella' 1) yritystä, joka ei ole luottolaitos ja jonka pääasiallisena toimintana on yhden tai useamman direktiivin 2000/12/EY liitteessä I olevan luettelon 2-12 ja 14 kohtaan sisältyvän toiminnan harjoittaminen. Näihin sisältyy valuutanvaihtotoimistojen ja valuutansiirtotoimistojen toiminta; 2) vakuutusyritystä, joka on saanut toimiluvan direktiivin 79/267/ETY(10) mukaisesti, siltä osin kuin se harjoittaa kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa; 3) direktiivin 93/22/ETY(11) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua sijoituspalveluyritystä; 4) yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavaa yritystä, joka pitää osuuksiaan tai osakkeitaan kaupan. Tämä rahoituslaitoksen määritelmä kattaa sellaisten rahoituslaitosten yhteisön alueella sijaitsevat sivukonttorit, joiden kotipaikat ovat yhteisön alueella tai sen ulkopuolella; C) 'rahanpesulla' seuraavaa toimintaa, jos sitä harjoitetaan tahallisesti: - varojen muuntaminen tai siirtäminen tietoisena siitä, että ne on saatu rikollisesta toiminnasta tai osallisuudesta tällaiseen toimintaan, tarkoituksena salata tai peittää niiden laiton alkuperä tai auttaa tällaisen toiminnan harjoittamiseen osallistuvaa henkilöä välttämään toimintansa oikeudellisia seuraamuksia, - varojen todellisen luonteen, alkuperän, sijainnin, niitä koskevien määräämistoimien, liikkeiden taikka niiden todellisen omistajan tai niitä koskevien oikeuksien salaaminen tai peittely tietoisena siitä, että kyseiset varat on saatu rikollisesta toiminnasta tai osallisuudesta tällaiseen toimintaan, - varojen hankkiminen, hallussa pitäminen tai käyttö tietoisena niiden vastaanottohetkellä siitä, että ne on saatu rikollisesta toiminnasta tai osallisuudesta tällaiseen toimintaan, - osallisuus edellä olevissa luetelmakohdissa tarkoitettuihin toimiin tai yhteenliittyminen niitä varten taikka niitä koskeva yritys, avunanto, yllytys, suosiminen ja neuvominen. Tietoisuus, tahallisuus tai tarkoitus, jota mainittujen toimien tunnusmerkistössä edellytetään, on voitava todeta objektiivisten tosiasiallisten olosuhteiden perusteella. Rahanpesu on kyseessä myös silloin, kun rahanpesun kohteena olevat varat ovat saaneet alkunsa toisen jäsenvaltion alueella tai yhteisön ulkopuolisessa maassa suoritetuista toimista; D) 'varoilla' kaikenlaista varallisuutta kuten esineitä tai aineettomia oikeuksia, irtainta tai kiinteää omaisuutta sekä sellaisia oikeudellisia todistuksia tai asiakirjoja, jotka ovat osoituksena tällaisten varojen omistuksesta tai osuudesta niihin; E) 'rikollisella toiminnalla' kaikenlaista rikollista osallistumista vakavan rikoksen tekoon. Vakavia rikoksia ovat ainakin: - Wienin yleissopimuksen 3 artiklan 1 kappaleen a kohdassa määritellyt rikokset, - yhteisen toiminnan 98/733/YOS(12) 1 artiklassa määritelty rikollisjärjestöjen toiminta, - Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen(13) 1 artiklan 1 kohdassa ja 2 artiklassa tarkoitetut petokset, ainakin törkeät petokset, - lahjonta, - rikokset, jotka voivat tuottaa huomattavaa hyötyä ja joista voi jäsenvaltion rikoslain mukaan seurata ankara vankeusrangaistus. Jäsenvaltioiden on viimeistään ... muutettava tässä luetelmakohdassa säädettyä määritelmää sen mukauttamiseksi yhteisessä toiminnassa 98/699/YOS olevaan vakavien rikosten määritelmään. Neuvosto kehottaa komissiota viimeistään ...(14) esittämään ehdotuksen direktiiviksi tämän direktiivin muuttamiseksi tältä osin. Jäsenvaltiot voivat määritellä muunkin teon tässä direktiivissä tarkoitetuksi rikolliseksi toiminnaksi; F) 'toimivaltaisella viranomaisella' kansallisia viranomaisia, joilla lain tai asetuksen nojalla on valtuudet valvoa laitosten tai henkilöiden toimintaa, joihin tätä direktiiviä sovelletaan." 2. Lisätään artikla seuraavasti: " 2 a artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tässä direktiivissä säädettyjä velvoitteita sovelletaan seuraaviin laitoksiin: 1) edellä 1 artiklan A alakohdassa määritellyt luottolaitokset; 2) edellä 1 artiklan B alakohdassa määritellyt rahoituslaitokset; ja seuraaviin oikeushenkilöihin tai luonnollisiin henkilöihin näiden harjoittaessa ammattitoimintaa: 3) tilintarkastajat, ulkopuoliset kirjanpitäjät ja veroneuvojat; 4) kiinteistönvälittäjät; 5) notaarit ja muut itsenäiset lakimiesammattien harjoittajat silloin, kun nämä: a) joko osallistuvat asiakkaansa puolesta seuraavien liiketoimien suunnitteluun tai toteuttamiseen: i) kiinteistöjen tai liiketoimintayksikköjen ostaminen ja myynti; ii) asiakkaan rahavarojen, arvopaperien tai muiden varojen hoitaminen; iii) pankki-, säästö- tai arvo-osuustilien avaaminen tai hoitaminen; iv) yhtiöiden perustamiseksi, johtamiseksi tai yritysten hallinnoimiseksi tarvittavien varojen järjestely; v) säätiöiden, yhtiöiden tai vastaavien yhteisöjen perustaminen, johtaminen tai niiden toiminnasta vastaaminen; b) tai toimivat asiakkaansa puolesta tai lukuun liiketoimissa tai kiinteistökaupoissa; 6) arvokkaiden tavaroiden, kuten jalokivien tai jalometallien välittäjät, silloin, kun maksu suoritetaan käteisenä ja rahamäärä on vähintään 15000 euroa; 7) kasinot." 3. Korvataan direktiivin 3 artikla seuraavasti: " 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että laitokset ja henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, vaativat asiakkaitaan todistamaan henkilöllisyytensä todistusvoimaisella asiakirjalla, kun ne aloittavat liikesuhteen, ja, laitosten kyseessä ollessa, erityisesti kun avataan tili tai säästötili taikka tarjotaan säilytyspalveluja. 2. Vaatimus henkilöllisyyden todistamisesta koskee myös muita kuin 1 kohdassa tarkoitettuja asiakkaita silloin, kun heidän kanssaan suoritettujen liiketoimien kohteena oleva rahamäärä on vähintään 15000 euroa riippumatta siitä, suoritetaanko liiketoimi yhdellä kertaa tai useina erillisinä, ilmeisesti toisiinsa yhteydessä olevina toimina. Jos rahamäärä ei ole tiedossa ajankohtana, jona liiketoimeen ryhdytään, kyseisen laitoksen tai henkilön on todettava henkilöllisyys heti saatuaan rahamäärän tietoonsa ja todettuaan, että vähimmäismäärä on saavutettu. 3. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, vaatimus henkilöllisyyden todistamisesta ei koske vakuutussopimuksia, joita direktiivissä 79/267/ETY tarkoitetut vakuutusyritykset tekevät tuon direktiivin soveltamisalaan kuuluvan toiminnan yhteydessä, jos kausittaisen vakuutusmaksun tai kausittaisten vakuutusmaksujen vuotuinen määrä on enintään 1000 euroa tai jos yhdellä kertaa suoritettavan vakuutusmaksun määrä on enintään 2500 euroa. Jos kausittaisen vakuutusmaksun tai kausittaisten vakuutusmaksujen vuotuista määrää korotetaan siten, että ne ylittävät 1000 euron vähimmäismäärän, on vaadittava henkilöllisyyden todistamista. 4. Jäsenvaltiot voivat säätää, että henkilöllisyyden todistaminen ei ole pakollista sellaisten vakuutussopimusten osalta, jotka liittyvät työsopimukseen tai vakuutetun ammattiin perustuviin eläkejärjestelyihin, edellyttäen, että näihin sopimuksiin ei liity takaisinostolauseketta ja että niitä ei voida käyttää lainan vakuutena. 5. Poiketen siitä, mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on varmistettava, että kasinon asiakasta vaaditaan todistamaan henkilöllisyytensä joko tämän tullessa kasinolle tai kun hän ostaa käteisellä pelimerkkejä vähintään 2500 euron arvosta tai vaihtaa pelimerkkejä edellä mainitun arvoiseen kasinon sekkiin. 6. Jos on epäilyksiä siitä, toimivatko edellisissä kohdissa tarkoitetut asiakkaat omaan lukuunsa, tai kun on varmaa, että he eivät toimi omaan lukuunsa, laitosten ja henkilöiden, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, on toteutettava kohtuulliset toimenpiteet saadakseen tiedon niiden henkilöiden todellisesta henkilöllisyydestä, joiden puolesta kyseiset asiakkaat toimivat. 7. Laitosten ja henkilöiden, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, on myös suoritettava tällainen henkilöllisyyden toteaminen aina epäiltäessä rahanpesua, vaikka liiketoimen kohteena oleva rahamäärä jää säädettyjä vähimmäismääriä pienemmäksi. 8. Tässä artiklassa säädetty vaatimus henkilöllisyyden todistamisesta ei koske laitoksia ja henkilöitä, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, jos asiakas on tässä direktiivissä tarkoitettu luotto- tai rahoituslaitos tai sellaisessa kolmannessa maassa sijaitseva luotto- tai rahoituslaitos, jonka edellyttämät vaatimukset vastaavat asianomaisten jäsenvaltioiden mielestä tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia. 9. Jäsenvaltiot voivat säätää, että 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuihin toimiin liittyvät vaatimukset henkilöllisyyden todistamisesta täyttyvät, kun todetaan, että liiketoimeen liittyvä maksu veloitetaan tililtä, joka on 1 kohdan vaatimusten mukaisesti avattu asiakkaan nimiin tässä direktiivissä tarkoitetussa luottolaitoksessa. 10. Jäsenvaltioiden on aina huolehdittava, että laitokset ja henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, toteuttavat asianmukaisia erityistoimenpiteitä, joilla voidaan pienentää rahanpesun riskiä, joka kasvaa, kun ryhdytään liikesuhteeseen tai liiketoimiin sellaisen asiakkaan kanssa, joka ei ole ollut fyysisesti läsnä henkilöllisyyden todistamista varten ('non face-to-face operations'). Näillä toimenpiteillä on varmistettava, että asiakkaan henkilöllisyys tulee todetuksi, esimerkiksi vaatimalla kirjallisia lisätodisteita tai lisätoimenpiteitä toimitettujen asiakirjojen tarkastamiseksi ja varmentamiseksi tai sellaisen laitoksen antamia vahvistavia todistuksia, johon tätä direktiiviä sovelletaan, taikka vaatimalla, että ensimmäinen liiketoimeen liittyvä maksusuoritus maksetaan tilille, joka on avattu asiakkaan nimiin sellaisessa luottolaitoksessa, johon tätä direktiiviä sovelletaan. Sisäistä valvontaa koskevissa menettelyissä, joista säädetään 11 artiklan 1 kohdassa, on otettava erityisesti huomioon kyseiset toimenpiteet." 4. Korvataan direktiivin 4, 5, 8 ja 10 artiklassa käytetty ilmaisu "luotto- ja rahoituslaitokset" ilmaisulla "laitokset ja henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan". 5. Korvataan 6 artikla seuraavasti: " 6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että laitokset ja henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, sekä niiden johtajat ja työntekijät ovat varauksettomasti yhteistyössä rahanpesun vastustamisesta vastuussa olevien viranomaisten kanssa a) ilmoittamalla näille viranomaisille oma-aloitteisesti kaikista seikoista, jotka saattavat viitata rahanpesuun; b) toimittamalla näille viranomaisille niiden pyynnöstä kaikki tarvittavat tiedot sovellettavassa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava sen jäsenvaltion, jossa tiedot toimittava laitos tai henkilö sijaitsee, niille viranomaisille, jotka ovat vastuussa rahanpesun vastustamisesta. Nämä tiedot toimittaa tavallisesti laitoksen ja henkilöiden 11 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti nimeämä henkilö tai nimeämät henkilöt. 3. Jäsenvaltiot voivat direktiivin 2 a artiklan 5 kohdassa tarkoitettujen notaarien ja itsenäisten lakimiesammattien harjoittajien osalta nimetä kyseisen ammattiryhmän asianmukaisen itsesääntelyelimen siksi viranomaiseksi, jolle 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut seikat on ilmoitettava, ja jäsenvaltioiden on tällöin vahvistettava tämän elimen ja rahanpesun vastustamisesta vastuussa olevien viranomaisten väliset sopivat yhteistyömuodot. Jäsenvaltiot eivät ole velvollisia soveltamaan 1 kohdassa säädettyjä velvoitteita notaareihin, itsenäisiin lakimiesammatin harjoittajiin, tilintarkastajiin, ulkopuolisiin kirjanpitäjiin ja veroneuvojiin niiden tietojen osalta, joita nämä ovat saaneet joltakin asiakkaaltaan tai jostakin asiakkaastaan selvittäessään asiakkaalleen tämän oikeudellista asemaa tai suorittaessaan kyseistä asiakasta koskevaa puolustus- tai edustamistehtävää oikeuskäsittelyssä tai oikeuskäsittelyyn liittyen mukaan luettuna oikeudenkäynnin käynnistämistä tai oikeudenkäynnin välttämistä koskeva neuvonta, riippumatta siitä, saadaanko tai hankitaanko tällaiset tiedot ennen tällaista käsittelyä, sen aikana tai sen jälkeen. 4. Viranomaisille 1 kohdan mukaisesti toimitettuja tietoja saa käyttää vain rahanpesun torjuntaan. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää, että tällaisia tietoja saa käyttää myös muihin tarkoituksiin." 6. Korvataan 7 artikla seuraavasti: " 7 artikla Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että laitokset ja henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, eivät toteuta liiketoimia, joiden ne tietävät tai epäilevät liittyvän rahanpesuun, ennen kuin ne ovat ilmoittaneet asiasta 6 artiklassa tarkoitetuille viranomaisille. Nämä viranomaiset voivat kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen edellytysten mukaisesti antaa määräyksen olla toteuttamatta liiketointa. Jos tällaisen liiketoimen epäillään liittyvän rahanpesuun ja jos sen toteuttamatta jättäminen tällä tavoin on mahdotonta tai todennäköisesti vaikeuttaisi yrityksiä jäljittää epäillyn rahanpesujärjestelyn edunsaajia, kyseisten laitosten ja henkilöiden on ilmoitettava viranomaisille asiasta välittömästi liiketoimen jälkeen." 7. Korvataan 9 artikla seuraavasti: " 9 artikla Laitoksen tai henkilön, johon tätä direktiiviä sovelletaan, tai sellaisen laitoksen tai henkilön työntekijän tai johtajan vilpittömässä mielessä rahanpesun vastustamisesta vastuussa oleville viranomaisille tekemä ilmoitus 6 ja 7 artiklassa tarkoitetuista tiedoista ei merkitse sopimukseen eikä lakiin, asetuksiin tai hallinnollisiin määräyksiin perustuvan, tietojen ilmaisemista koskevan rajoituksen rikkomista, eikä laitosta tai henkilöä taikka näiden johtajia tai työntekijöitä voida asettaa minkäänlaiseen vastuuseen tällä perusteella." 8. Korvataan 11 artikla seuraavasti: " 11 artikla 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että laitokset ja henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, a) ottavat käyttöön riittävät sisäiset tarkastus- ja tiedonantomenettelyt rahanpesuun liittyvien järjestelyjen estämiseksi ja ehkäisemiseksi; b) toteuttavat aiheelliset toimenpiteet tiedottaakseen tämän direktiivin säännöksistä työntekijöilleen. Näihin toimenpiteisiin on sisällyttävä se, että asianomaiset työntekijät osallistuvat erityisiin koulutusohjelmiin, jotka auttavat heitä tunnistamaan rahanpesuun mahdollisesti liittyviä järjestelyjä sekä että heitä opastetaan, miten tällaisissa tapauksissa on toimittava. Jos 2 a artiklan 3-7 kohdan soveltamisalaan kuuluva luonnollinen henkilö harjoittaa ammattitoimintaansa oikeushenkilön työntekijänä, tämän artiklan velvoitteita sovelletaan kyseiseen oikeushenkilöön eikä kyseiseen luonnolliseen henkilöön. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että laitoksilla ja henkilöillä, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, on käytettävissään ajantasaista tietoa rahanpesijöiden menetelmistä sekä seikoista, joiden avulla epäilyttävät rahansiirrot voidaan tunnistaa." 9. Korvataan 12 artiklassa ilmaisu "1 artiklassa tarkoitetut luotto- ja rahoituslaitokset" ilmaisulla "2 a artiklassa tarkoitetut laitokset ja henkilöt". 2 artikla Kolmen vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta komissio tarkastelee direktiivin 91/308/ETY 17 artiklassa säädetyn kertomuksen yhteydessä yksityiskohtaisesti 1 artiklan E alakohdan viidennen luetelmakohdan täytäntöönpanoa, lakimiehiin ja muihin itsenäisiin lakimiesammatin harjoittajiin sovellettavaa erityismenettelyä, asiakkaiden henkilöllisyyden toteamista niiden liiketoimien yhteydessä, joita suoritettaessa asiakas ei ole henkilökohtaisesti läsnä, sekä mahdollisia vaikutuksia sähköiseen kaupankäyntiin. 3 artikla 1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään ...(15). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 4 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 5 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty ... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 117 E, 27.6.2000, s. 14. (2) EYVL C 75, 15.3.2000, s. 22. (3) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 5. heinäkuuta 2000 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 30. marraskunta 2000, ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (4) EYVL L 166, 28.6.1991, s. 77. (5) EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/9/EY (EYVL L 84, 26.3.1997, s. 22). (6) EYVL L 333, 9.12.1998, s. 1. (7) EYVL C 251, 15.8.1997, s. 1. (8) EYVL L 351, 29.12.1998, s. 1. (9) EYVL L 126, 26.5.2000, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 2000/28/EY (EYVL L 275, 27.10.2000, s. 37). (10) EYVL L 63, 13.3.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 95/26/EY (EYVL L 168, 18.7.1995, s. 7). (11) EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 97/9/EY (EYVL L 84, 26.3.1997, s. 22). (12) EYVL L 351, 29.12.1998, s. 1. (13) EYVL C 316 du 27.11.1995, s. 48. (14) Kolme vuotta tämän muutosdirektiivin voimaantulosta. (15) 18 kuukautta tämän direktiivin voimaantulosta. NEUVOSTON PERUSTELUT I JOHDANTO Komissio antoi neuvostolle 20. heinäkuuta 1999 EY:n perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohtaan, erityisesti sen ensimmäiseen ja kolmanteen virkkeeseen, ja 95 artiklaan perustuvan ehdotuksen direktiiviksi rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/308/ETY muuttamisesta. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä 5. heinäkuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 26. tammikuuta 2000. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 30. marraskuuta 2000 perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti. II TAVOITE Ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa rahoitusjärjestelmän rahanpesutarkoituksiin käyttämisen estämisestä annettua voimassa olevaa direktiiviä 91/308/ETY siten, että rahanpesun kieltäminen ulotetaan pelkästä huumausaineiden salakuljetuksesta myös muihin vakaviin rikoksiin ja direktiivin mukaiset velvollisuudet ulotetaan tiettyihin muihin kuin rahoitusalan toimintoihin ja ammatteihin kuten lakimiehiin sekä kirjanpitäjiin ja tilintarkastajiin. Ehdotuksella pyritään myös selkiyttämään vuonna 1991 annetun säädöksen tiettyjä kohtia. III YHTEISEN KANNAN ERITTELY Jäljempänä selostetaan artikla artiklalta yhteisen kannan sisältämät muutokset komission ehdotukseen verrattuna. 1 artikla 1 artiklan A alakohta on komission esittämässä muodossa lukuun ottamatta sitä, että säännöksen viittaus luottolaitoksen määritelmään on mukautettu kuten kaikkialla tekstissä pankkilainsäädännön äskettäisen kodifioinnin huomioon ottamiseksi. Määritelmä sisältää nyt selkeästi sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat, sillä direktiivillä 2000/28/EY(1) luottolaitosten määritelmää muutetaan sisältämään sähköisen rahan liikkeeseenlaskijat(2). Yhteinen kanta sisältää näin ollen Euroopan parlamentin tarkistuksen 9 asiasisällön. 1 artiklan B alakohta laajentaa direktiivin kattamien laitosten piiriä komission ehdotukseen verrattuna ja myös Euroopan parlamentin ehdottamaan tarkistukseen 10 verrattuna ottamalla mukaan kaikki osuuksiaan tai osakkeitaan kaupan pitävät sijoitusyritykset. Yhteinen kanta sisältää näin ollen Euroopan parlamentin ehdottaman tarkistuksen 10 asiasisällön. Yhteiseen kantaan ei sisälly Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta 11, sillä neuvosto ei pidä tarkoituksenmukaisena määritellä valvontaviranomaisia rahoituslaitoksiksi. 1 artiklan C ja D alakohta ovat ennallaan. 1 artiklan E alakohdan rikollisen toiminnan määrittelyä on muutettu komission ehdottaman soveltamisalan laajentamiseksi. Rikollinen toiminta on selkeytetty tarkoittamaan kaikenlaista rikollista osallistumista vakavan rikoksen tekoon. Sanamuodon tarkoituksena on sulkea tahaton tai viaton osallistuminen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Lisäksi säännöksessä määritetään, mitkä rikokset on katsottava tässä direktiivissä tarkoitetuiksi vakaviksi rikoksiksi, ja lopuksi annetaan, kuten komissio ehdotti, jäsenvaltioille mahdollisuus laajentaa soveltamisalaa kansallisella lainsäädännöllä määrittämällä mikä tahansa muu rikos direktiivissä tarkoitetuksi rikolliseksi toiminnaksi. Vakavat rikokset määritellään viidessä luetelmakohdassa: - ensimmäinen luetelmakohta on pieniä sanamuotomuutoksia lukuun ottamatta komission ehdotuksen mukainen ja koskee huumausaineisiin liittyviä rikoksia, - toinen luetelmakohta kattaa järjestäytyneeseen rikollisuuteen osallistumisen komission ehdotuksen mukaisesti mutta käyttäen täsmällisempää sanamuotoa, joka perustuu rikollisjärjestön toiminnan määritelmään rikollisjärjestöön osallistumisen kriminalisoinnista Euroopan unionin jäsenvaltioissa 21 päivänä joulukuuta 1998 kolmannen pilarin puitteissa annetussa yhteisessä toiminnassa (98/733/YOS). Yhteisessä kannassa määritellään järjestäytynyt rikollisuus siis täsmällisemmin kuin komission ehdotuksessa, mikä oli ajatuksena Euroopan parlamentin ehdottaman tarkistuksen 12 taustalla. Neuvosto ei kuitenkaan pitänyt aiheellisena ottaa tähän direktiiviin "järjestäytyneen rikollisuuden" määritelmää, joka annetaan ensimmäisen pilarin puitteissa. Yhteisessä kannassa otetaan näin huomioon Euroopan parlamentin ehdottaman tarkistuksen 12 ajatus, - kolmas luetelmakohta kattaa petokset (lahjontaa koskee neljäs luetelmakohta, ks. jäljempänä), sellaisina kuin ne määritellään Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen 1 artiklan 1 kohdassa ja 2 artiklassa. Sanamuodolla pyritään määrittelemään asia tarkemmin kuin komission ehdotuksessa. Tekstin sanamuoto poikkeaa Euroopan parlamentin ehdottaman tarkistuksen 13 tekstistä, mutta luettuna yhdessä lahjontaa koskevan neljännen alakohdan kanssa yhteinen kanta miltei vastaa Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta 13, - neljäs luetelmakohta koskee (...) lahjontaa riippumatta siitä, vahingoittaako se Euroopan yhteisöjen taloudellisia etuja vai ei, ja se on otettu mukaan tämän rikoksen vakavuuden nimenomaiseksi korostamiseksi, - viidennen luetelmakohdan tarkoitus on kattaa kaikki vakavat rikokset, jotka voivat tuottaa huomattavan hyödyn. Jotta rikos katsotaan tässä yhteydessä vakavaksi, siitä on kansallisen rikoslain mukaan seurattava ankara vankeusrangaistus. Tässä vaiheessa neuvosto piti asianmukaisena sallia jäsenvaltioille tiettyä joustavuutta tämän säännöksen täytäntöönpanemisessa ja sen arvioinnissa, mikä on ankara vankeusrangaistus. Komissiota pyydetään kuitenkin esittämään kolmen vuoden kuluessa voimaantulosta direktiiviehdotus direktiivin 91/308/ETY muuttamiseksi, jotta tämä määritelmä voidaan yhdenmukaistaa 3 päivänä joulukuuta 1998 määritetyn yhteisen toiminnan (98/699/YOS) määritelmän kanssa. Siinä määritetään vakava rikos tarkemmin sen vapaudenmenetysajan perusteella, johon kyseiseen rikokseen syylliseksi todettu voidaan tuomita. 1 artiklan F alakohtaa on muutettu sen selkeyttämiseksi, että valvonnan kohteena ovat tehdyt teot eivätkä direktiivin soveltamisalaan kuuluvat laitokset tai henkilöt. Johdanto-osan 18 kappaleen mukaan tätä säännöstä ei pidä tulkita niin, että jäsenvaltioilla olisi velvollisuus luoda uusia viranomaisia tai osoittaa nykyisille viranomaisille uusia tehtäviä, ja siinä tehdään selväksi, että asianajajaliitot tai muut itsenäisten ammatinharjoittajien itsesäätelevät elimet eivät sisälly käsitteeseen "toimivaltaiset viranomaiset". Sen vuoksi yhteiseen kantaan ei ole sisällytetty Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta 14. 2 a artiklassa on muutettu direktiivin soveltamisalaan kuuluvien laitosten ja henkilöiden piiriä: - 3 alakohtaan on otettu uusi ryhmä "veroneuvojat" ottaen huomioon Euroopan parlamentin ehdottaman tarkistuksen 16 ensimmäinen osa. Yhteisessä kannassa on kuitenkin pitäydytty komission ehdottamassa rakenteessa ja pidetty tilintarkastusta ja kirjanpitoa sekä veroneuvontaa tarjoavat ammatit erillään lakiammateista eikä siis ole otettu mukaan Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta 15. - 5 alakohta on muutettu kattamaan lakimiehet heidän osallistuessaan kahdenlaisiin tehtäviin: - ensimmäiseen tehtäväryhmään kuuluu avustaminen (...) asiakkaan liiketoimien suunnittelussa tai toteuttamisessa monissa erikseen mainituissa toimissa. Nämä toiminnan lajit ovat lähes samat kuin komission ehdottamat paitsi että yksi laji on lisätty, nimittäin yhtiöiden perustamiseksi, johtamiseksi tai hallinnoimiseksi tarvittavien varojen järjestely, - toinen tehtäväryhmä koskee rahoitusta tai kiinteistökauppaa koskevassa liiketoimessa asiakkaan puolesta ja lukuun toimimista. Soveltamisala on siis suppeampi avustajana ja neuvonantajana toimittaessa kuin itse toiminnassa mukana oltaessa. Yhteisessä kannassa ei jätetä oikeuskäsittelyjen yhteydessä annettua oikeudellista neuvonantoa direktiivin ulkopuolelle. Tästä säädetään 6 artiklan 3 kohdassa, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat jättää tiedot, jotka on saatu oikeuskäsittelyjen yhteydessä tai selvitettäessä asiakkaille heidän oikeudellista asemaansa, direktiivissä tarkoitettujen tiedonantovelvollisuuksien ulkopuolelle (ks. jäljempänä). Yhteiseen kantaan ei siis ole otettu osaa Euroopan parlamentin ehdottamasta tarkistuksesta 16. - arvokkaiden tavaroiden välittäjiä koskevan 6 alakohdan soveltamisalaa on supistettu kattamaan ainoastaan tapaukset, joissa rahanpesu on hyvin todennäköistä, sen välttämiseksi, että välittäjille aiheutetaan tarpeetonta hallinnollista rasitusta. Niinpä komission ehdottamaan tekstiin on tehty lisäys, jonka mukaan direktiivin velvoitteita sovelletaan vain, jos välittäjä vastaanottaa 15000 euron tai sitä suurempia käteissuorituksia. Yhteiseen kantaan ei ole näin ollen otettu Euroopan parlamentin ehdottamia tarkistuksia 17, 18 ja 19. - Komission ehdotuksen 7 alakohta poistettiin tarpeettomana. - 1, 2, 4 ja 7 alakohta (komission ehdotuksen 8 alakohta) eivät ole muuttuneet komission ehdotukseen verrattuna. Yhteiseen kantaan ei ole otettu Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta 20, sillä neuvosto ei pidä tarpeellisena ulottaa direktiivin soveltamisalaa tarkistuksessa 20 tarkoitettuihin virkamiehiin. Yhteisen kannan 3 artiklan 1 ja 2 kohta, joilla näiden säännösten mukaiset vaatimukset koskevat kaikkia direktiivin soveltamisalaan kuuluvia laitoksia ja henkilöitä, eivät ole muuttuneet komission ehdotukseen verrattuna. Neuvoston mielestä näiden säännösten sanamuoto sallii riittävän jouston, jottei liiketoiminnalle aiheudu tarpeettomia rasituksia. Esimerkiksi kiinteistövälittäjän ei tarvitse tarkistaa henkilöllisyyttä direktiivin mukaan, jos kyseinen henkilö ainoastaan kyselee mahdollisuutta vuokrata asunto tai talo asumistarkoitukseen eikä ole mitään syytä epäillä rahanpesua. Yhteiseen kantaan ei ole näin ollen otettu Euroopan parlamentin ehdottamia tarkistuksia 21 ja 22. Liite, joka koskee vaatimusta tarkistaa henkilöllisyys tapauksissa, joissa asiakas ei ole henkilökohtaisesti paikalla rahoitusliiketointa suoritettaessa (non face-to-face financial operations), sekä viittaus liitteeseen komission ehdotuksen 3 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa on poistettu. Nämä vaatimukset ovat nyt 3 artiklan uudessa 10 kohdassa (ks. jäljempänä). Poistamalla liite yhteisessä kannassa otettiin huomioon Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 33. Yhteisellä kannalla ei muuteta komission ehdotuksen mukaista 3 artiklan 3 ja 4 kohtaa, jotka ovat samanlaiset kuin voimassa olevassa vuoden 1991 direktiivissä, eikä yhteiseen kantaan siis otettu Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta 24. Kasinoita koskevat säännökset annetaan 3 artiklan uudessa 5 alakohdassa. Säännökseen on yhdistetty komission ehdotus ja Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 25. Tekstissä tehdään selväksi, että henkilöllisyys on tarkistettava joko asiakkaan tullessa kasinolle tai ostaessa käteisellä pelimerkkejä vähintään 2500 euron arvosta tai vaihtaessa pelimerkkejä edellä mainitun arvoiseen kasinon sekkiin. Yhteinen kanta sisältää näin ollen Euroopan parlamentin ehdottaman tarkistuksen 25 asiasisällön. 3 artiklan 6 ja 7 kohta (komission ehdotuksen 3 artiklan 5 ja 6 kohta) eivät ole muuttuneet komission ehdotukseen verrattuna. 3 artiklan 8 kohdalla (komission ehdotuksen 3 artiklan 7 kohta) ulotetaan vapautus henkilöllisyyden tarkistamisen vaatimuksesta koskemaan sellaisessa kolmannessa maassa sijaitsevaa luotto- tai rahoituslaitosta, jonka asettamat vaatimukset vastaavat asianomaisten jäsenvaltioiden mielestä tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia. Neuvosto katsoi, että niiden vaatimusten yksityiskohtainen kuvaus, jotka kolmansien maiden olisi tältä osin asetettava, tekisi tekstin liian joustamattomaksi ja vaikeuttaisi vastaisen kehityksen huomioon ottamista. Soveltamiserojen välttämiseksi voitaisiin kuitenkin neuvoston mielestä siitä tavasta, jolla jäsenvaltiot tätä säännöstä soveltavat, keskustella vuoden 1991 direktiivillä perustetussa yhteyskomiteassa. 3 artiklan 9 kohta (komission ehdotuksen 3 artiklan 8 kohta) ei ole muuttunut komission ehdotukseen verrattuna 3 artiklan 10 kohdan uudella säännöksellä on korvattu alun perin komission ehdotuksen liitteessä olleet vaatimukset. Kohdassa säädetään säännöksen tarkoituksesta eli siitä, että laitokset ja henkilöt, joihin tätä direktiiviä sovelletaan, toteuttavat asianmukaiset erityistoimenpiteet sen ylimääräisen rahanpesuriskin pienentämiseksi, joka seuraa liiketoimesta henkilökohtaisesti poissaolevan asiakkaan kanssa (non-face-to-face operations). Esimerkkejä annetaan siitä, mitä tällaiset toimenpiteet voivat olla: esimerkiksi ensimmäinen maksu on suoritettava tilille, joka on avattu asiakkaan nimiin sellaisessa luottolaitoksessa, johon tätä direktiiviä sovelletaan; tämä ehdotus sisältyy myös Euroopan parlamentin tarkistukseen 23. Neuvoston mielestä yhteisen kannan sanamuoto parhaiten sallii tarpeellisen joustamisen ja mahdollistaa sen, että asianomaiset viranomaiset sekä laitokset ja henkilöt ottavat huomioon sähköisten rahoituspalvelujen vastaisen kehityksen, esimerkiksi sähköisen allekirjoituksen. Euroopan parlamentin tarkistuksessa 23 ehdottaman mukaisesti säädetään, että 11 artiklan 1 kohdassa säädetyissä sisäisen valvonnan menettelyissä on otettava erityisesti huomioon kyseiset toimenpiteet. Yhteiseen kantaan sisältyy näin ollen osittain Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 23. Yhteiseen kantaan sisältyy hieman toisin sanoin komission ehdottamat tekniset muutokset 4, 5, 8 ja 10 artiklaan. Yhteiseen kantaan ei siis sisälly Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 28. 6 artiklan 3 kohtaa on muutettu komission ehdotukseen verrattuna. Jotta teksti olisi selkeämpi, on ensimmäisen alakohdan sanamuotoa vähän muutettu. Toisessa alakohdassa säädettyä jäsenvaltioiden mahdollisuutta vapauttaa tiettyjen ammattien harjoittajat 6 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuista tiedonantovelvollisuuksista on laajennettu. Säännös ulottuu nyt tilintarkastajiin, ulkopuolisiin kirjanpitäjiin ja veroneuvojiin johdanto-osan 19 kappaleessa mainituista syistä. Säännös koskee paitsi oikeuskäsittelyn yhteydessä saatuja tietoja myös tietoja, jotka on saatu asiakkaan oikeudellista asemaa selvitettäessä. Lopuksi tehtiin eräitä sanamuotomuutoksia sen selventämiseksi, että säännös koskee kaikkia oikeuskäsittelyjen näkökohtia. Komission ehdotuksen toisen alakohdan viimeinen virke, joka koskee poikkeusta valinnan mahdollisuudesta, on poistettu Euroopan parlamentin ehdottaman tarkistuksen 26 mukaisesti. Yhteiseen kantaan sisältyy näin ollen osittain Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 26. 6 artiklan 4 kohta on komission ehdotuksen mukainen, jonka sanamuoto puolestaan on sama kuin voimassa olevan vuoden 1991 direktiivin 6 artiklan viimeisen virkkeen. Yhteiseen kantaan ei siis sisälly Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta 27. 7 ja 9 artikla ovat ennallaan komission ehdotukseen verrattuna lukuun ottamatta pientä 9 artiklan sanamuotoon tehtyä teknistä muutosta. Niinpä yhteiseen kantaan ei sisälly Euroopan parlamentin ehdottamaa tarkistusta 29. 11 artiklaa on muutettu komission ehdotukseen verrattuna. Säännöksen soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden ja laitosten piiri ei ole muuttunut, mutta yhteisessä kannassa on lisävirke, joka tekee selväksi, ketä 11 artiklan 1 kohdan velvollisuus koskee. Yhteiseen kantaan on myös otettu Euroopan parlamentin ehdottama uusi 2 kohta. Yhteiseen kantaan sisältyy näin ollen osittain Euroopan parlamentin ehdottama tarkistus 30. Neuvosto päätti säilyttää 12 artiklan samanlaisena kuin vuoden 1991 direktiivissä ja teki vain direktiivin soveltamisalan laajenemisen edellyttämän, teknisen tarkistuksen. Neuvoston mielestä komission (OLAF) ja kansallisten viranomaisten väliseen tietojen vaihtoon ja yhteistyöhön liittyviä asioita ei pitäisi säännellä tässä direktiivissä, ja se on kehottanut komissiota antamaan uuden ehdotuksen tästä asiasta. Sen vuoksi yhteiseen kantaan ei sisälly Euroopan parlamentin ehdottamia tarkistuksia 31 ja 32. Johdanto-osan kappaleita on mukautettu komission ehdotukseen tehtyjen muutosten myötä ja yhteisön lainsäädännön valmistelun laatua koskevista yhteisistä suuntaviivoista 22 päivänä joulukuuta 1998 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (EYVL C 73, 17.3.1999, s. 1) suuntaviivan 10 noudattamiseksi. Johdanto-osan kappaleisiin sisältyvät Euroopan parlamentin ehdottamat tarkistukset 3 ja 34, mutta tarkistuksia 1, 41, 4, 5, 7, 45 ja 35 ei ole sisällytetty. IV PÄÄTELMÄ Neuvoston mielestä kaikki komission ehdotukseen tehdyt muutokset ovat täysin direktiivin tavoitteiden mukaisia. Jos yhteinen kanta muuttaa komission ehdotusta, se on tehty direktiivin soveltamisalan laajentamiseksi ja siis direktiivin vaikutuksen tehostamiseksi huolehtien samalla siitä, että yksilön oikeus oikeudelliseen apuun, edusmieheen tai oikeudellisen aseman selvittämiseen turvataan. Neuvosto katsoo, että direktiivi näin muutettuna on merkittävä ase rahanpesun torjunnassa. (1) EYVL L 275, 27.10.2000, s. 37. (2) "Luottolaitoksella" tarkoitetaan: a) yritystä, joka liiketoimintanaan vastaanottaa yleisöltä talletuksia tai muita takaisinmaksettavia varoja ja myöntää luottoja omaan lukuunsa; tai b) sähköisen rahan liikkeeseenlaskijoiden liiketoiminnan aloittamisesta, harjoittamisesta ja toiminnan vakauden valvonnasta 18 päivänä syyskuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2000/46/EY tarkoitettua sähköisen rahan liikkeeseenlaskijaa.