Lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteeseen myönnettävästä"



Virallinen lehti nro C 039 , 12/02/1996 s. 0100



Lausunto aiheesta ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteeseen myönnettävästä tuesta annetun asetuksen () (96/C 39/19) Neuvosto päätti 15. syyskuuta 1995 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 75 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastaava liikenne- ja tietoliikennejaosto hyväksyi lausuntonsa 8. marraskuuta 1995. Esittelijänä oli Dethmer Kielman. Talous- ja sosiaalikomitea antoi 330. täysistunnossaan (kokous 23. marraskuuta 1995) seuraavan lausunnon, joka hyväksyttiin äänten enemmistöllä yhden äänestäessä vastaan ja kahden pidättyessä äänestyksestä. 1. Johdanto 1.1. Huolimatta siitä, että tuet voivat periaatteessa muodostaa esteen Euroopan kuljetusmarkkinoiden vapauttamiselle, voi tietyissä oloissa ja tietyin edellytyksin olla tarpeen poiketa tästä periaatteesta. 1.2. Jo neuvoston raide-, maantie- ja sisävesiliikenteen tukitoimia käsittelevässä, 4. kesäkuuta 1970 annetussa asetuksessa (ETY) N:o 1107/70 todettiin, että yhteisön liikennepolitiikan päätarkoituksena on poistaa eroavuudet, jotka saattavat vääristää kilpailuedellytyksiä. ETY:n perustamissopimuksen 77 artiklan mukaisesti sopimukseen voidaan kuitenkin liittää tukitoimet, jotka vastaavat liikenteen yhteistoiminnan tarpeisiin tai korvaavat tiettyjä julkisiin palveluihin kuuluvia pakollisia palveluita. 1.3. Tässä erityistapauksessa tukitoimet liittyvät asetuksen (N:o 1107/70) 3 artiklan c luetelmakohtaan, jonka mukaan tukitoimien tavoitteena on helpottaa: yhteisölle edullisten kuljetusmuotojen ja -tekniikoiden tutkimusta, sekä yhteisölle edullisempien kuljetusmuotojen ja -tekniikoiden kehittämistä. 1.4. Edellä mainittua asetusta on muutettu ja täydennetty neuvoston 10. kesäkuuta 1982 antamalla asetuksella (ETY) N:o 1658/82, neuvoston 27. huhtikuuta 1989 antamalla asetuksella (ETY) N:o 1100/89 ja neuvoston 7. joulukuuta 1992 antamalla asetuksella (ETY) N:o 3578/92. Viimemainitun asetuksen voimassaolo päättyy 31. joulukuuta 1995. 1.5. Kyseisen asetusta (ETY) N:o 1107/70 muuttavan ehdotuksen tarkoituksena on pidentää asetuksen voimassaoloa 31. joulukuuta 1997 asti ja säätää joistakin sen menettelytavoista tarkemmin. 1.6. Komitea on jatkuvasti ilmaissut lausunnoissaan, miten tärkeänä se pitää yhdistelmäkuljetuksia. Se on puoltanut niiden parantamista ja lisäämistä. Komitea on antanut viimeisimmät kaksi tätä asiaa käsitellyttä lausuntoaan 28. syyskuuta 1988, esittelijänä De Haas, ja 24. marraskuuta 1992, esittelijänä Tukker. 1.7. Esittelijä Querleuxin tiedotusraportissa heinäkuulta 1986 "EY:n raideliikennepolitiikan tila ja näkymät" komitea ilmaisi, että koska yhdistelmäkuljetukset ovat tärkeitä, mm. terminaaliinvestointien korkeat kustannukset tulevat perusrakenteen osana alueellisten tahojen maksettaviksi. 1.8. Maaliskuun 23. päivänä 1988 antamassaan oma-aloitteisessa lausunnossa EY:n kauttakulkuliikenteestä ei-jäsenvaltioiden (Sveitsi, Itävalta ja Jugoslavia) alueella komitea osoitti huomattavat mahdollisuudet yhdistelmäkuljetusten aseman lisäämiseksi kauttakulkuliikenteessä. 1.9. Marraskuun 24. päivänä 1992 antamassaan lausunnossa komitea toi julki seuraavat asiat, jotka tekevät yhdistelmäkuljetusten parantamisen välttämättömäksi: EY:n tiet ovat jo nyt tai ainakin lähitulevaisuudessa täynnä liikennettä, odotettavissa oleva liikenteen kasvu ei voi jäädä pelkästään maanteiden harteille, mikäli rautateiden yhteistyötä parannetaan kansainvälisesti, rautateillä voidaan kuljettaa aiempaa enemmän, sisävesien käyttöä voidaan vielä laajentaa, myös meriliikenteellä (ja etenkin rannikkoliikenteellä) on oltava tärkeä asema yhdistelmäkuljetuksissa, rautatie- ja vesiliikenne on ympäristömyönteisempää kuin maantieliikenne. 1.10. Tässä lausunnossa komitea ei pyri rajoittamaan asetuksen vaikutusta yhdistettyihin maantie-rautatie- ja maantie-sisävesi -kuljetuksiin, vaan laajentamaan sitä meriliikenteeseen (rannikkoliikenteeseen). 1.11. Toimeksiantaja saa määrätä vapaasti kuljetusmuodon. 2. Yleistä 2.1. Lisääntyvä liikennetiheys ja kasvava huoli ympäristöstä ovat tehneet asetuksen tavoitteet aiempaa ajankohtaisemmiksi. Komitea kannattaa siten myös yhdistelmäkuljetusten kehittämistä jatkossa ja puoltaa myös asetuksen laajentamista meriliikenteeseen (rannikkoliikenne). 2.2. Asetuksen (ETY) N:o 1107/70 3 artiklan 1 kohdan b luetelmakohdassa tukitoimien ehdoksi esitetään, että tukea voidaan antaa niin kauan kun maantieliikenteen aiheuttamien kustannusten laskeminen ja jakaminen tapahtuu puutteellisesti. Asetuksen voimassaolon jatkamisehdotukseen liittyvässä komission selvityksessä perustellaan yhdistelmäkuljetuksiin kohdistuvia tukitoimia sillä, että "perusrakennekulujen epäsuhtainen jakautuminen käyttötavan ja -tyypin mukaan sekä yhteiskunnalle aiheutuvien kulujen riittämätön huomioon ottaminen kuljetusmaksuissa asettavat muualla kuin maanteillä tapahtuvat kuljetukset ja samalla yhdistelmäkuljetukset epäedulliseen asemaan". Vetoaminen "yhteiskunnalle aiheutuviin" ja siten ns. ulkoisiin kuluihin on uutta. Oma-aloitteisessa lausunnossaan aiheesta "Maantiekuljetussektorin perusrakennekulut perusvertailukohteena muille kuljetusmuodoille" komitea ilmaisi kantansa perusrakennekuluista. 2.3. Kilpailunvääristymien ilmenemiseen vaikuttavat kussakin kuljetusmuodossa perusrakennekulujen ohella yhteenlasketut ulkoiset kulut. 3. Erityistä 3.1. TSK on samaa mieltä yksinkertaistetuista jälkikäteistarkastuksista mitä tulee 3 artiklan 1 kohdan e luetelmakohdassa mainittuihin avustustapauksiin. On selvää että tukimuodot toimivat riittävästi. Samalla komitea on yhtä mieltä siitä, että 1. tammikuuta 1993 saakka voimassa olleen asetuksen (N:o 1107/70) 4 artikla on jäänyt vaille merkitystä. 3.2. Yhdistelmäkuljetusten tähän mennessä melko laimean kasvun ja 1.4 kohdassa mainittujen seikkojen vuoksi komitea hyväksyy sen, että on pakko jatkaa toimenpiteiden voimassaoloa. 3.3. Asetuksessa komissio mainitsee mahdollisuuden antaa edelleen tukea kauttakulkumaanteiden käyttökustannuksiin silloin kun asia koskee ei-jäsenvaltioita Sveitsiä ja entistä Jugoslaviaa. Komitea ihmettelee, onko väylä- ja materiaalivauriot huomioon ottaen mahdollista antaa tukea kauttakulkumaanteiden käyttökustannuksiin entisen Jugoslavian alueelle vuoteen 1997 asti. Sveitsin kohdalla on kauttakulkuliikenteen kannalta tärkeää, että Lötschberg-tunnelia korjataan ajoneuvoyhdistelmin tehtäviä yhdistelmäkuljetuksia varten. Yhtä tärkeää on Gotthardin perustunnelin rakentaminen. Komitea pyytää komissiota kehottamaan Sveitsin viranomaisia toteuttamaan molemmat suunnitelmat. 3.4. Sekaannusten välttämiseksi on suositeltavaa käyttää käsitettä "yhdistelmäkuljetukset" termien "yhteiskuljetukset" ja "yhdistetyt kuljetukset" sijasta. 4. Päätelmät Komitea on samaa mieltä komission ehdotuksen KOM(95) 377 lopull. kanssa asetuksen (ETY) N:o 1107/70 voimassaolokauden pidentämisestä 31. joulukuuta 1997 saakka ja menettelytapojen yksinkertaistamisesta. Bryssel, 23. marraskuuta 1995. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER () EYVL N:o C 253, 29. 9. 1995, s. 22.