Erityiskertomus Viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmä: 
hyödyllinen väline 
maatalousmaan 
tukikelpoisuuden 
määrittämiseen, mutta 
sen hallinnointia voitaisiin 
edelleen parantaaFI 2016  nro 25
EUROOPAN 
TILINTARKASTUS
TUOMIOISTUIN

EUROOPAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxemburg  
LUXEMBURG
Puh. +352 4398-1
Tiedustelut:  eca.europa.eu/fi/Pages/ContactForm.aspx
Verkkosivut:  eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA
Suuri määrä muuta tietoa Euroopan unionista on käytettävissä internetissä Europa-palvelimen kautta (http://europa.eu).
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto, 2016
Print ISBN 978-92-872-5955-4 ISSN 1831-0958 doi:10.2865/582021 QJ-AB-16-025-FI-C
PDF ISBN 978-92-872-5960-8 ISSN 1977-5792 doi:10.2865/566252 QJ-AB-16-025-FI-N
EPUB ISBN 978-92-872-5904-2 ISSN 1977-5792 doi:10.2865/80855 QJ-AB-16-025-FI-E
© Euroopan unioni, 2016
Tekstin jäljentäminen on sallittua, kunhan lähde mainitaan.
Sivuilla 17, 18, 19, 22 ja 23 olevien muiden kuin tilintarkastustuomioistuimelle kuuluvien kuvien käyttöön tai kopiointiin 
on pyydettävä lupa suoraan tekijänoikeuden haltijalta.
Viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmä: 
hyödyllinen väline 
maatalousmaan 
tukikelpoisuuden 
määrittämiseen, mutta 
sen hallinnointia voitaisiin 
edelleen parantaa
(annettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 
287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla)Special ReportFI 2016  nro 25
02
 Tarkastustiimi
Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksissa käsitellään eri talousarvioaloilla tai hallinnon aloilla toimitettujen 
tuloksellisuuden ja säännönmukaisuuden tarkastusten tuloksia. Tilintarkastustuomioistuin valitsee ja suunnittelee 
nämä tarkastustehtävät niin, että niillä saadaan aikaan mahdollisimman suuri vaikutus. Se ottaa valinta- ja suunnit -
teluvaiheessa huomioon tuloksellisuuteen tai säännönmukaisuuteen kohdistuvat riskit, asianomaisten tulojen tai 
menojen määrän, tulevat kehityssuunnat sekä poliittiset näkökohdat ja yleisen edun.
Tämän tuloksellisuuden tarkastuksen toimitti I tarkastusjaosto, jonka puheenjohtaja on tilintarkastustuomioistuimen 
jäsen Phil Wynn Owen. Jaoston erikoisalana on luonnonvarojen kestävä käyttö. Tarkastus toimitettiin tilintarkastus -
tuomioistuimen jäsenen Nikolaos Milionisin johdolla, ja siihen osallistuivat kabinettipäällikkö Ioulia Papatheodorou, 
kabinettiavustaja Kristian Sniter, toimialapäällikkö Helder Faria Viegas, tehtävävastaava Jan Huth, ja apulaistehtä -
vävastaava Ramona Bortnowschi. Tarkastustiimin muodostivat tarkastajat Marius Cerchez, Jindrich Dolezal, Blanka 
Happach, Christine Kleinsasser, Sven Kölling, Ioannis Papadakis, Roberto Resegotti, Bruno Scheckenbach ja Maciej 
Szymura. Kieliavustajina toimivat Tom Everett ja Michael Pyper, ja sihteeriavusta vastasi Monika Schmidt.
Vasemmalta oikealle:  I. Papadakis, I. Papatheodorou, H. Faria Viegas, N. Milionis, M. Szymura, J. Huth,  
K. Sniter, R. Bortnowschi, R. Resegotti.
03
 Sisällys
Kohta
 Sanasto
I-IV Tiivistelmä
1-7 Johdanto
1-3 Taustaa
4-7 Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskevat tekniset tiedot
8-12  Tarkastuksen laajuus, tavoitteet ja tarkastustapa
13-33  Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa on saavutettu hyviä tuloksia
14-15  Hyviä tuloksia viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa
16-20  Ortokuvat olivat suurimmalta osin ajan tasalla
21-25  Kuvatulkintaa ei voitu aina pitää luotettavana tai vakuuttavana
26-28  Määräsuhteista vaihtoehtoa ei aina sovellettu luotettavasti
29 Puoliautomaattista havaitsemista varten olevia välineitä testattiin, mutta ei vielä käynnistetty
30-31  Tiettyihin viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiin sisältyi tietoja siitä, oliko maa tosiasiassa 
viljelijän käytössä
32-33  Tiedot eivät riittäneet viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisen 
kustannusvaikuttavuuden täysimääräiseen arviointiin
34-55  Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin vastaamaan 
yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
35-43  Jäsenvaltiot edistyivät viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien mukauttamisessa 
viherryttämiseen, mutta sitä ei vielä saatu päätökseen
44-55  Yksinkertaistaminen on käynnissä mutta se on yhä haasteellista
04 Sisällys 
56-72  Osa III – Komission viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän tuloksellisuutta
57-59  Komission viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liittyvä ohjeistaminen parani verrattuna 
edelliseen yhteisen maatalouspolitiikan kauteen
60-64 Toimintasuunnitelmilla ja rahoitusoikaisuilla korjattiin viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
puutteita
65-69  Menetelmät ja soveltamistapa heikensivät LPIS-laadunarvioinnin tulosten luotettavuutta
70-72  Laadunarviointituloksia ei käytetty riittävästi parantamaan tietojen laatua viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmässä
73-80  Johtopäätökset ja suositukset
 Liite I —  Asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaiset viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän tasot
 Liite II  — Laadunarviointi 2015 - Laatutekijät vastaavuusluokittain
 Komission vastaukset
05
 Sanasto
Arvioitu virhetaso : Tilintarkastustuomioistuimen vuotuinen paras arvio tietyn maksuluokan virhetasosta. 
Virhetason laskentaan käytetään testituloksia, jotka perustuvat edustavaan tapahtumaotokseen. Todennäköisin 
virhetaso ilmaistaan virheellisten maksujen prosenttiosuutena maksujen kokonaismäärästä. Prosenttiosuus sijoittuu 
95 prosentin todennäköisyydellä luottamusvälille, joka ilmaistaan alemman ja ylemmän virherajan avulla.
Ekologinen ala : Asetuksen (EU) N:o 1307/2013 46 artiklan1 mukaisesti määritelty alue, josta on ympäristölle hyötyä, 
joka parantaa biologista monimuotoisuutta ja joka ylläpitää houkuttelevia maisemia. Ekologisiin aloihin voi kuulua 
muun muassa maisemapiirteitä, suojakaistoja, metsitettyjä aloja, kesantomaata ja aloja, joilla viljellään typpeä 
sitovia kasveja.
ETS-testisarja (Executable Test Suit) : Kokoelma testitapauksia (laatutekijät), joita on tarkoitus käyttää testattaessa 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää. Niillä osoitetaan, että järjestelmä toimii tietyllä tavalla.
Euroopan komission maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto : Pääosasto vastaa maataloutta 
ja maaseudun kehittämistä koskevan toimintapolitiikan toteuttamisesta. Sen vastuulla ovat muun muassa 
maataloustuet, markkinatoimenpiteet, maaseudun kehittäminen, laatupolitiikka, taloudelliset ja oikeudelliset asiat, 
analysointi ja arviointi. Lisäksi se vastaa maatalouteen liittyvistä kansainvälisistä suhteista.
Euroopan komission yhteinen tutkimuskeskus (YTK) : Euroopan komission sisäinen tiedeyksikkö, jonka 
palveluksessa on tutkijoita. He tekevät tutkimustyötä ja tarjoavat riippumatonta tieteellistä neuvontaa ja 
tukea EU:n toimintapolitiikkoja varten. Yhteisen tutkimuskeskuksen ”MARS-yksikkö” kehittää ja päivittää 
laadunarviointimenetelmiä.
Euroopan maatalouden tukirahasto (maataloustukirahasto) : Rahasto, joka tarjoaa rahoitusta viljelijöille 
myönnettäviin suoriin tukiin, maatalousmarkkinoiden hallinnointiin sekä moniin muihin tarkoituksiin, kuten 
eläinlääkintä- ja kasvinsuojelutoimenpiteisiin, elintarvikeapuohjelmiin ja tiedotustoimiin.
Hallinnolliset tarkastukset : Vakioidut automaattiset tarkastukset, joita maksajavirastot kohdistavat kaikkiin 
hakemuksiin. Tarkoituksena on tarkastaa hakemusten tukikelpoisuus ja havaita mahdolliset sääntöjenvastaisuudet.
Heinäkasvit tai muut nurmirehukasvit : Kaikki nurmikasvit, joita jäsenvaltiossa esiintyy perinteisesti 
luonnonlaitumilla tai jotka tavallisesti sisältyvät laidun- tai niittysiemenseoksiin, riippumatta siitä, käytetäänkö näitä 
alueita laiduntamiseen.
Ilmoitettu pinta-ala : Viitelohkon ilmoitettu kokonaispinta-ala (kaikki viljelijät yhteensä); pinta-ala maksajaviraston 
jatkokäsittelyä varten.
Käynnit paikalle : Tapauskohtaiset käynnit paikan päälle tehdään osana LPIS-järjestelmän päivitystä tai 
laadunarviointia. Käynneillä tarkennetaan viitelohkon tukikelpoisuutta silloin, kun sitä ei kuvien tulkinnalla pystytä 
riittävästi arvioimaan.
Laadunarviointi : Jäsenvaltioiden tai alueiden vuosittain tiettyjen laatutekijöiden perusteella suorittama LPIS-
tietojen luotettavuustesti. Yhteinen tutkimuskeskus kehittää ja tarkentaa laadunarviointimenetelmää. Testin 
tuloksia seuraa maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto.
Laatutekijä (QE) : Yksi kuudesta laadunarvioinnin osatekijästä, jonka perusteella arvioidaan viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän laatua ja yksilöidään puutteet (asetus (EU) N:o 640/2014, 6 artikla).
1 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1307/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, yhteisen maatalouspolitiikan tukijärjestelmissä 
viljelijöille myönnettäviä suoria tukia koskevista säännöistä ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 637/2008 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 73/2009 
kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 608).
06 Sanasto 
LPIS-laadunarvioinnin valvonta-alue : Satunnaisesti valittu alue, jossa tehdään laadunarviointiin liittyvä 
tarkastus. Alueen kansallinen ortokuva on ajan tasalla tai alueelta on saatavilla hyvin korkean resoluution 
kaukokartoitustietoa.
LPIS-päivitys : Jäsenvaltioiden LPIS-toimet, joiden avulla rekisteröidään maa-aloja koskevat ajan mittaan 
tapahtuneet muutokset. Tällaisia toimia voivat olla muun muassa viitelohkon oikeellisten rajojen piirtäminen, 
maatalousmaan tukikelpoisuustason määrittäminen, tukikelvottoman alueen määrittäminen ja määräsuhteisten 
luokkien määrittely kullekin viitelohkolle. LPIS-päivitys sisältää lisäksi jäsenvaltioiden LPIS-toimet, joilla 
varmistetaan, että viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä noudattaa viimeisimpiä lainsäädännön ja teknisiä 
vaatimuksia.
LPIS-taso : Visuaalinen esitys maantieteellisistä tiedoista missä tahansa digitaalisessa karttaympäristössä. 
Käsitteellisesti LPIS-taso tarkoittaa tietyn alueen maantieteellistä todellisuutta kuvaavaa viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän kerrosta.
Maatalouden ympäristö- ja ilmastotoimenpiteet : Maatalouden ympäristö- ja ilmastotoimenpiteet ovat 
Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston myöntämien määrärahojen näkökulmasta yksi tärkeimmistä 
maaseudun kehittämistoimenpiteistä. Toimenpiteillä tavoitellaan ympäristöön ja ilmastoon liittyvää yleistä hyötyä.
Maatalousmaa : Pellon, pysyvien nurmien ja pysyvien laidunten tai pysyvien viljelykasvien pinta-ala.
Maataloustoiminta : i) Maataloustuotteiden tuotanto, kasvatus tai viljely ja tuotantoeläinten pito, ii) 
maatalousmaan säilyttäminen sellaisessa kunnossa, että se soveltuu laitumeksi tai viljelyyn tai iii) jäsenvaltioiden 
määrittelemien vähimmäistoimien toteuttaminen maatalousmaalla, joka luontaisesti pysyy laitumeksi tai viljelyyn 
soveltuvassa kunnossa.
Maksajavirasto : Jäsenvaltion elin, joka vastaa maataloustukien hallinnoinnista.
Ortokuvat : Orto-korjatut (vääristymät on oikaistu) valokuvat, kuvat ja muut ilmasta tai satelliitin avulla otetut kuvat.
Paikalla toimitettava tarkastus : Tarkastus, jonka maksajaviraston tarkastajat kohdistavat pinta-alatukia koskevien 
tapahtumien laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen. Hakijan luo tehdään tarkastuskäynti tai arvioidaan lohkojen 
uusimmat satelliittikuvat (kaukokartoitus). Vuosittainen tarkastus kohdistetaan järjestelmällisesti tiettyyn 
määrään maatiloja. Viisi prosenttia tuensaajista tarkastetaan paikalla. Tämä koskee suurimpia järjestelmiä, kuten 
perustukijärjestelmää, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmää ja suurinta osaa maaseudun kehittämistoimenpiteistä 
sekä näiden järjestelmien ehtoja.
Paikkatietoanalyysiin perustuva tukihakemus : Viljelijöille tarkoitettu esitäytetty tukihakemuslomake ja 
vastaavaa graafinen aineisto, joka on saatavilla asetuksen (EU) N:o 1306/2013 72 artiklan 3 kohdassa2 tarkoitetun 
sähköiseen paikkatietoon perustuvan käyttöliittymän kautta. Käyttöliittymää käytetään ilmoitettuja pinta-aloja 
koskevien paikkatietojen ja aakkosnumeeristen tietojen käsittelyyn.
2 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1306/2013, annettu 17 päivänä joulukuuta 2013, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, 
hallinnoinnista ja seurannasta ja neuvoston asetusten (ETY) N:o 352/78, (EY) N: 165/94, (EY) N:o 2799/98, (EY) N:o 814/2000, (EY) N:o 1290/2005 ja (EY) 
N:o 485/2008 kumoamisesta (EUVL L 347, 20.12.2013, s. 549).
07 Sanasto 
Perustukijärjestelmä : Maatalouden järjestelmä, joka perustuu viljelijöille tukijärjestelmän ensimmäisenä 
soveltamisvuonna myönnettyihin tukioikeuksiin ja jonka viljelijä aktivoi vuosittain.
Pysyvä nurmi ja pysyvä laidun (yhdessä pysyvä nurmi) : Maa, jota käytetään heinäkasvien tai muiden 
nurmirehukasvien kasvattamiseen joko luontaisella tavalla (itseuudistuva) tai viljelemällä (kylvämällä) ja joka ei 
ole kuulunut tilan viljelykiertoon vähintään viiteen vuoteen. Näillä maa-aloilla voi olla muutakin laidunnettavaa 
kasvillisuutta, kuten pensaita ja/tai puita, edellyttäen, että enemmistönä ovat heinäkasvit tai muut nurmirehukasvit. 
Jäsenvaltion harkinnan mukaan määritelmään voidaan lisäksi sisällyttää maata, joka on laidunnettavaa ja osa 
vakiintunutta paikallista käytäntöä alueella, jolla heinäkasvit ja muut nurmirehukasvit eivät perinteisesti ole 
enemmistönä laidunmailla.
Tarkastuslausuma : Vuosittain toteutettavan tilintarkastuksen ja säännönmukaisuuden tarkastuksen lopputulos. 
Siinä tilintarkastustuomioistuin tarkastaa EU:n tilien luotettavuuden ja tilien perustana olevien toimien 
sääntöjenmukaisuuden. Tarkastuslausuman havainnot ja johtopäätökset julkaistaan tilintarkastustuomioistuimen 
vuosikertomuksessa.
Tukikelpoinen enimmäispinta-ala : Tietyn tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen kannalta mahdollisesti 
tukikelpoisten hehtaarien määrä. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän yhteydessä muun muassa viitelohkon 
viiteala rajoittaa tukikelpoista enimmäispinta-alaa.
Täydentävät ehdot : Mekanismi, joka velvoittaa viljelijät täysimääräisen tuen saamiseksi noudattamaan ympäristö- 
ja kansanterveyttä, eläinten terveyttä ja hyvinvointia ja/tai maankäyttöä koskevia perussääntöjä.
Viitelohko : Maantieteellisesti rajattu alue, jolla on asetuksen (EU) N:o 1306/2013 70 artiklassa tarkoitettuun 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään kirjattu oma tunnistuskenttä. Viitelohkolla on oletusarvon mukainen määrä 
tietyn tukijärjestelmän tai tukitoimenpiteen kannalta mahdollisesti tukikelpoisia hehtaareita.
Viljelylohko : Yhden viljelijän ilmoittama yhtenäinen maa-ala, joka kattaa enintään yhden viljelykasviryhmän.
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä (LPIS) : Paikkatietojärjestelmä, jonka avulla yhdennetty hallinto- ja 
valvontajärjestelmä paikantaa, esittää ja alueellisesti yhdistää sisältämänsä perustiedot (asetus (EU) N:o 1306/2013, 
70 artikla ja asetus (EU) N:o 640/2014, 5 artikla)3. Tunnistamisjärjestelmä sisältää monipuolista paikkatietoaineistoa 
useista eri lähteistä, jotka yhdessä muodostavat rekisterin jäsenvaltion kaikesta maatalousmaasta (viitelohkoista) ja 
yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) pilareissa I ja II tarkoitettujen EU:n tukijärjestelmien mukaisista tukikelpoisista 
enimmäisaloista. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä sisältää aakkosnumeerisia ja graafisia elementtejä.
Yhdennetty hallinto- ja valvontajärjestelmä (IACS) : Yhdennetty järjestelmä, joka koostuu maatilat, 
hakemukset, maatalousmaat sekä tukioikeudet käsittävistä tietokannoista (tilatukijärjestelmää soveltavissa 
jäsenvaltioissa). Tietokantoja käytetään kaikkien tukihakemusten hallinnollisiin ristiintarkastuksiin useimmissa 
maataloustukirahaston toimenpiteissä (esim. tilatukijärjestelmä, yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä sekä muut 
suorat tuet).
3 Komission delegoitu asetus (EU) N:o 640/2014, annettu 11 päivänä maaliskuuta 2014, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1306/2013 
täydentämisestä yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän sekä suoriin tukiin, maaseudun kehittämistukeen ja täydentäviin ehtoihin sovellettavien 
maksujen epäämis- ja perumisedellytysten sekä hallinnollisten seuraamusten osalta (EUVL L 181, 20.6.2014, s. 48).
08
 Tiivistelmä
I
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä (LPIS) on ilma- ja satelliittikuviin perustuva tietotekninen järjestelmä, jonka 
avulla rekisteröidään jäsenvaltioiden kaikki viljelylohkot. Se toimii yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) yhteydessä 
ja on sen keskeinen valvontamekanismi, jolla varmistetaan, ovatko lohkot oikeutettuja pinta-alatukeen. Näiden 
tukien määrä oli noin 45,5  miljardia  euroa varainhoitovuonna 2015. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausu -
man yhteydessä Euroopan maatalouden tukirahaston (maataloustukirahaston) virhetasoksi arvioitiin 2,9 prosenttia 
(2,2 prosenttia ilman täydentäviin ehtoihin liittyviä virheitä) varainhoitovuonna 2014. Lähes puolet virheistä liittyi 
pinta-alaan. Lisäksi järjestelmällä on yhä suurempi rooli erilaisten ympäristövaatimusten noudattamista koskevissa 
tarkastuksissa. EU:n 28 jäsenvaltiossa toimii tällä hetkellä 44 kansallista tai alueellista viljelylohkojen tunnistamisjär -
jestelmää. Ne käsittävät yli 135 miljoonaa viitelohkoa.
II
Tilintarkastustuomioistuin tarkasti, hallinnoivatko jäsenvaltiot viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää hyvin ja oliko 
komission toteuttama seuranta riittävää. Tarkastuskäyntejä tehtiin komissioon ja viiteen jäsenvaltioon (käynnit 
kattoivat kuusi viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää). Lisäksi tilintarkastustuomioistuin lähetti kyselyn kaikille 
jäsenvaltioille.
III
Tilintarkastustuomioistuin totesi, että viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä on hyödyllinen väline maatalousmaan 
tukikelpoisuuden määrittämiseen, mutta sen hallinnointia voitaisiin edelleen parantaa. Tilintarkastustuomioistui -
men tarkastuslausumaan liittyvät tulokset ovat viime vuosina osoittaneet, että toimintasuunnitelmilla ja rahoitusoi -
kaisuilla on kyetty korjaamaan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän puutteita jäsenvaltioissa. Parantamisen varaa 
on yhä. Erityisesti:
- Joitain heikkouksia ilmeni niissä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän menettelyissä, jotka vaikuttavat jäsen -
valtion kykyyn luotettavasti tarkastaa maa-alan tukikelpoisuus. Vaikka viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
ortokuvat olivat pääasiallisesti ajantasaiset, kuvatulkintaa ei voitu aina pitää luotettavana tai vakuuttavana. 
Tietyissä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmissä oli lisätietoja omistussuhteista ja vuokraoikeuksista. Näin 
varmistettiin, että kunkin lohkon ilmoitti oikea viljelijä. Lisäksi jäsenvaltiot eivät analysoineet viljelylohkojen tun -
nistamisjärjestelmiensä kustannusvaikuttavuutta. Analyysin avulla tarkastukset voitaisiin suunnitella paremmin.
- Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että jäsenvaltiot olivat edistyneet viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien 
parantamisessa. Järjestelmiä on parannettu vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan kauden 2014-2020 vaati -
muksia. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiä ei kuitenkaan ole vielä täysin mukautettu viherryttämiseen. Osa 
komission pyrkimyksistä yksinkertaistaa yhteistä maatalouspolitiikkaa tuotti vaihtelevia tuloksia.
- Komission täyttää seurantatehtävänsä aiempaa paremmin, koska viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liit -
tyvä ohjeistaminen on parantunut, tarkastuksia tehdään säännöllisesti ja jäsenvaltioiden toimintasuunnitelmiin 
ja rahoitusoikaisuihin kohdistetaan seurantaa. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän vaikuttavuutta koskevan 
vuosittaisen laadunarvioinnin luotettavuus jäsenvaltioissa kuitenkin heikkeni. Tämä johtui siitä, että käytetyissä 
menetelmissä oli heikkouksia ja komission suorittamat tarkastukset ja seuranta olivat riittämättömiä.
09 Tiivistelmä 
IV
Tarkastushavaintojen perusteella tilintarkastustuomioistuin suosittaa seuraavaa:
a) Jäsenvaltioiden olisi määrällisen kustannus-hyötyanalyysin ja riskien arvioinnin perusteella tehostettava toi -
miaan tietojen luotettavuuden parantamiseksi (tehostamalla järjestelmän ajantasaistamista, selkeyttämällä 
määräsuhteisen vaihtoehdon käyttöä ja tarkastamalla, onko maa viljelijän käytössä).
b) Jäsenvaltioiden olisi komission tuella kehitettävä ja otettava käyttöön kehys, jonka avulla arvioidaan viljelyloh -
kojen tunnistamisjärjestelmän käytöstä ja ajantasaistamisesta aiheutuvia kustannuksia. Näin mahdollistettaisiin 
jäsenvaltioiden viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien tuloksellisuuden ja järjestelmäparannusten kustannus -
vaikuttavuuden mittaaminen.
c) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että ekologiset alat, pysyvät nurmet ja uudet maaluokat on luotettavasti 
yksilöity ja rekisteröity viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään, ja kohdistettava niihin vaikuttavaa seurantaa.
d) Komission olisi käytävä uudelleen läpi LPIS-järjestelmän nykyinen oikeudellinen kehys, jotta sääntöjä yksinker -
taistettaisiin ja selkeytettäisiin seuraavaa yhteisen maatalouspolitiikan ohjelmakautta silmällä pitäen.
e) Komission olisi tehtävä kustannus-hyötyanalyysi, jonka avulla se arvioi, onko laadunarviointiotosten edusta -
vuutta mahdollista parantaa siten, että LPIS-järjestelmän viljelylohkojen perusjoukko voidaan kattaa nykyistä 
paremmin.
f) Komission olisi parannettava laadunarviointitulosten seurantaa. Sen tulisi analysoida mahdollisia epäjohdonmu -
kaisuuksia laadunarvioinnin raportoinnissa ja toteuttaa niiden osalta jatkotoimia, antaa palautetta jäsenvaltioille 
ja varmistaa, että korjaavia toimia koskevat suunnitelmat laaditaan ja toteutetaan tarvittaessa.
10
 Johdanto
Taustaa
01 
Yhteisestä maatalouspolitiikasta (YMP) rahoitetaan Euroopan maatalouden tuki -
rahaston kautta suoria tukia viljelijöille ja toimenpiteitä, joiden avulla vastataan 
epävakaista markkinoista johtuviin tai ympäristöhaasteisiin (”ensimmäinen pila -
ri”). Yhteisestä maatalouspolitiikasta yhteisrahoitetaan myös EU:n jäsenvaltioiden 
maaseudun kehittämistä koskevat ohjelmat (”toinen pilari”). Rahoitus tapahtuu 
Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) 
kautta. Ohjelmakaudelle 2014-2020 uudistetulla yhteisellä maatalouspolitiikalla 
pyritään saavuttamaan paremmin kohdistetut, tasapuolisemmat ja ympäristöys -
tävällisemmät – ”vihreämmät” – suoraan tukeen liittyvät maksut.
02 
Yhteisen maatalouspolitiikan maksujen sääntöjenmukaisuus varmistetaan yh -
dennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän (IACS) avulla. Jäsenvaltioiden hallin -
noima IACS-järjestelmä käsittää tukihakemusten kattavat hallinnolliset ja paikalla 
tehtävät tarkastukset. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä (LPIS) on keskeinen 
osa yhdennettyä hallinto- ja valvontajärjestelmää. Se on ortokuviin (ilma- ja 
satelliittikuviin) perustuva tietotekninen järjestelmä, jonka avulla rekisteröidään 
jäsenvaltioiden kaikki viljelylohkot. Tunnistamisjärjestelmällä on kaksi keskeistä 
tarkoitusta: paikantaa selkeästi koko viitelohkoilla oleva tukikelpoinen maatalo -
usmaa ja laskea viitelohkojen tukikelpoinen enimmäispinta-ala. Viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmää käytetään hallinnollisten valvontamenettelyiden aikana 
tehtäviin ristiintarkastuksiin. Sitä käytetään myös maksajaviraston paikalla toimit -
tamien tarkastuksien perustana4.
03 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiä oli tarkoitus alunperin käyttää pinta-alatu -
kien tarkastamiseen. Tällä hetkellä5 pinta-alatukimaksujen osuus yhteisen maata -
louspolitiikan ensimmäisessä pilarissa on enintään 40  miljardia  euroa6 ja yhteisen 
maatalouspolitiikan toisessa pilarissa noin 5,5  miljardia  euroa 7. Joissakin jäsen -
valtioissa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmillä on myös tarkastettu, ovatko 
viljelijät noudattaneet eräitä täydentävien ehtojen tai pinta-alaperusteisten maa -
seudun kehittämisohjelmien (kuten maatalouden ympäristötuki ja epäsuotuisten 
alueiden tuki) mukaisia ympäristöalan sääntöjä. Yhteisen maatalouspolitiikan 
ohjelmakauden 2014-2020 aikana osa viljelijöille osoitetusta suorasta tuesta on 
tarkoitus maksaa ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisien maatalouskäytäntö -
jen perusteella. Osaan näistä uusista viherryttämistavoitteista (ks. osa II, kohta 35) 
on määrä kohdistaa seurantaa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän avulla.4 Yhteisen maatalouspolitiikan 
keskeinen lainsäädäntö 
ohjelmakaudella 2007-2013 oli 
seuraava: neuvoston asetus 
(EY) N:o 73/2009, annettu 
19 päivänä tammikuuta 2009, 
yhteisen maatalouspolitiikan 
suoria tukijärjestelmiä 
koskevista yhteisistä säännöistä 
ja tietyistä viljelijöiden 
tukijärjestelmistä sekä 
asetusten (EY) N:o 1290/2005, 
(EY) N:o 247/2006, 
(EY) N:o 378/2007 muuttami -
sesta ja asetuksen 
(EY) N:o 1782/2003 kumoami -
sesta (EUVL L 30, 31.1.2009, 
s. 16), 17 artikla, ja komission 
asetus (EY) N:o 1122/2009, 
annettu 30 päivänä marraskuu -
ta 2009, neuvoston asetuksen 
(EY) N:o 73/2009 täytäntöönpa -
noa koskevista yksityiskohtai -
sista säännöistä mainitussa 
asetuksessa säädettyjen 
viljelijöiden suorien tukien 
järjestelmien mukaisten 
täydentävien ehtojen, tuen 
mukauttamisen ja yhdennetyn 
hallinto- ja valvontajärjestel -
män osalta sekä neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 1234/2007 
täytäntöönpanoa koskevista 
yksityiskohtaisista säännöistä 
viinialalle säädetyn tukijärjes -
telmän mukaisten täydentävien 
ehtojen osalta, 6 artikla. 
Keskeinen lainsäädäntö 
ohjelmakaudella 2014-2020 on 
seuraava: asetus (EU) 
N:o 1306/2013, 70 artikla, ja 
asetus (EU) N:o 640/2014, 5 ja 
6 artikla.
5 EU:n yleisestä talousarviosta 
peräisin olevien lukujen 
mukaan.
6 Maksumäärärahat kattavat 
suurelta osin budjettikohdan 
05 03 01 01, tilatukijärjestelmä, 
28 342 miljoonaa euroa; 
budjettikohdan 05 03 01 02, 
yhtenäisen pinta-alatuen 
järjestelmä, 
7 806 miljoonaa euroa, ja 
olennaiset osat kohdista  
05 03 01 03 – 05 03 03, muut 
suorat tuet, joiden 
kokonaismäärä on 
4 328 miljoonaa euroa 
(uudelleenjakotuki, 
syrjäisempien alueiden 
erityisohjelma, puuvillan 
pinta-alatuki ja osittainen 
erityistuki (68 artikla)).
7 Budjettikohtaan 05 04, 
maaseudun kehittäminen, 
sisältyviin pinta-alaperusteisiin 
maaseudun 
kehittämisohjelmiin on 
osoitettu noin puolet 
11 162 miljoonan euron 
maksumäärärahoista.
11 Johdanto 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskevat 
tekniset tiedot
04 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toiminta perustuu viitelohkoihin. Vilje -
lylohkolla tarkoitetaan yksilöllisesti tunnistettavaa ja maantieteellisesti rajattua 
aluetta8. Viljelijöiden tulee tarkasti tutkia jokainen kartta ja tunnistaa ja sulkea 
hakemusten ulkopuolelle kaikki viljelemätön maa ja tukeen oikeuttamattomat 
lohkojen osat, kuten rakennukset, maatilan pihapiiri, pensaat, ajoradat, metsät ja 
järvet.  05 
Viljelylohkoja on olemassa erityyppisiä ja siksi viljelylohkojen tekniset tiedot voi -
vat vaihdella eri jäsenvaltioiden välillä (ks. taulukko  1). Alla lyhyt kuvaus viljely -
lohkojen päätyypeistä.8 Ks. asetus (EU) N:o 640/2014, 
2 artikla, 25 kohta, ja 5 artikla, 
1 kohta sekä asetus (EU) 
No 1307/2013, 4 artikla, 
1 kohta.Taulukko 1Viljelylohkotyyppien ominaispiirteet
Viljelylohko Kiinteistörekisterin palsta PeruslohkoFyysinen/topografinen 
kokonaisuus
Pääpiirteet - yksi viljelykasviryhmä
- yksi viljelijä- yksi tai useampi viljelijä
- omistusosuuteen perustuva
-  yksi tai useampi 
viljelykasviryhmä- yksi viljelijä
-  yksi tai useampi 
viljelykasviryhmä
- ei luonnollisia rajoja- yksi tai useampi viljelijä
-  tiettyjen piirteiden 
(mm. ojat, pensasaidat ja 
aidat) rajaama alue
-  yksi tai useampi 
viljelykasviryhmä
Pääasiallinen 
tietolähdeViljelijän hakemus Kiinteistö- tai maarekisteri Viljelijän hakemus Hallinnollinen luokittelu
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin ja Euroopan komissio (Euroopan komission yhteinen tutkimuskeskus).

12 Johdanto 
06 
 Belgiassa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa jokaisella alueella on oma 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmänsä. Muissa EU:n jäsenvaltioissa yksi viljely -
lohkojen tunnistamisjärjestelmä kattaa koko maan. Tällä hetkellä viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmiä on kaikkiaan 44, ja ne sisältävät yli 135 miljoonaa viiteloh -
koa (ks.  kaavio  1)
07 
Jäsenvaltiot hallinnoivat viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiä. Ne ovat vastuus -
sa järjestelmiinsä tallennettujen tietojen laadusta. Komissio huolehtii järjestelmi -
en seurannasta. Komissio ohjaa ja tukee jäsenvaltioita ja tarkastaa jäsenvaltioiden 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien vaikuttavuuden. Komissio voi tehdä 
rahoitusoikaisuja, mikäli viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän tarkastuksissa 
ilmenee puutteita, ja toteuttaa jatkotoimia toimintasuunnitelmien osalta. Lisäksi 
komissio on luonut LPIS-laadunarvioinnin, jonka perusteella jäsenvaltioiden on 
vuosittain testattava viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiensä laatu. Kaavio 1Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien eri tyypit EU:ssa
Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin, perustuu vuosien 2014 ja 2015 LPIS-laadunarviointiraportteihin. 
 
  
Viljelylohko
Kiinteistörekisterin palsta
Peruslohko
Fyysinen/topograﬁnen
kokonaisuus
13
 Tarkastuksen laajuus, 
tavoitteet ja tarkastustapa
08 
Tarkastuksella oli tarkoitus selvittää, onko yhteisen maatalouspolitiikan yhteydes -
sä toteutettu viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä tarkoituksenmukainen.
09 
Tilintarkastustuomioistuin haki vastausta seuraavaan yleiseen 
tarkastuskysymykseen:
Hallinnoidaanko viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää hyvin?
10 
Vastatakseen tähän kysymykseen tilintarkastustuomioistuin tarkasti, onko jäsen -
valtioiden mahdollista tarkastaa viljelijän ilmoittaman maan mittaustulokset ja 
tukikelpoisuus luotettavasti viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän avulla ( osa I ). 
Lisäksi se tarkasti, vastaako järjestelmä YMP:n kauden 2014-2020 vaatimuksia, eri -
tyisesti viherryttämisvelvoitteiden ja politiikan täytäntöönpanon yksinkertaista -
misen osalta ( osa II ). Lopuksi tilintarkastustuomioistuin tarkasti, täyttikö komissio 
riittävän hyvin seurantatehtävänsä ( osa III ).
11 
Tarkastus toimitettiin heinäkuun 2015 ja huhtikuun 2016 välisenä aikana. Se 
käsitti tarkastuskäynnit Euroopan komissioon ja viiteen jäsenvaltioon (Itäval -
taan, Saksaan (Saarlandin ja Nordrhein-Westfalenin alueille), Irlantiin, Puolaan 
ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan (Skotlantiin)). Jäsenvaltiot valittiin niille 
maksettujen summien, niiden viitelohkojärjestelmän ja tilintarkastustuomioistui -
men ja komission viimeaikaisten tarkastusten perusteella. Kussakin jäsenvaltiossa 
tilintarkastustuomioistuin teki haastatteluita, analysoi menettelyitä ja tietoja sekä 
testasi otoksen lohkoista, jotta järjestelmään tallennettujen tietojen luotettavuus 
voitaisiin tarkastaa. Yhteensä yli 400 viitelohkoa tarkastettiin näyttöpäätteellä9 
kansallisten viranomaisten läsnäollessa. Yli sata viitelohkoa tarkastettiin paikan 
päällä10. Testattuihin lohkoihin käytettiin riskiperusteista otantaa, jotta voitaisiin 
yksilöidä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän mahdolliset parannusta vaativat 
osa-alueet.
12 
Tilintarkastustuomioistuin lähetti jäsenvaltioille lisäksi kyselyn, joka kattoi kaikki 
44 viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää. Kyselyn tarkoituksena oli selvittää 
järjestelmän rakennetta ja toteutusta koskevat keskeiset tiedot. Tilintarkastustuo -
mioistuin analysoi lisäksi aiempia omia ja komission tarkastushavaintoja sisältäviä 
asiakirjoja sekä kävi läpi aiempia tutkimuksia. Täydentävillä asiakirjatarkastuksilla 
analysoitiin sellaisten jäsenvaltioiden ja alueiden toteuttamia LPIS-järjestelmiä 
koskevia lisätietoja, joihin ei kohdistettu tarkastuskäyntiä. Lopuksi tilintarkastus -
tuomioistuin haastatteli komission toimihenkilöitä ja tarkasti tässä yhteydessä 
asiakirjoja.9 Tämä luku ei kata kaikkia 
Nordrhein-Westfalenin alueen 
viitelohkoja, jotka analysoitiin 
näyttöpäätteellä. Siellä 
tarkastustiimillä oli tarkastusta 
ennen, sen jälkeen sekä sen 
aikana rajoittamaton pääsy 
viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän 
sellaisiin versioihin, joiden 
sisältöä voidaan ainoastaan 
lukea.
10 Paikalle tehdyillä 
tarkastuskäynneillä arvioitiin 
pääasiassa sitä, onko 
tukikelpoisen maatalousmaan 
ala määritetty oikein, ja sitä, 
vastaavatko viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmään 
rekisteröidyt tiedot 
viitelohkon tosiasiallista 
tilannetta.
14
 Osa I
Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, 
että viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
toteuttamisessa on saavutettu hyviä tuloksia
13 
Jotta viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän avulla saavutettaisiin aiottu tarkoitus 
ja jotta hallinnolliset tarkastukset ovat vaikuttavia, järjestelmän tietojen on oltava 
ajantasaisia, luotettavia ja kattavia. Jäsenvaltioiden on päivitettävä ortokuvansa 
säännöllisesti ja arvioitava niitä oikein. Jos kuvatulkinnalla ei päästä vakuuttavaan 
tulokseen, jäsenvaltioiden olisi harkittava tarkastuskäyntejä kyseisille lohkoille 
oikean tukikelpoisen enimmäisalan määrittämiseksi. Harkinnan yhteydessä olisi 
arvioitava riskit ja lisätarkastusten kulut. Kaikki maa-alojen tukikelpoisuuden 
arvioinnissa tarvittava tieto olisi sisällytettävä viljelylohkojen tunnistamisjärjestel -
mään. Lisäksi jäsenvaltioiden on komission tuella kerättävä viljelylohkojen tunnis -
tamisjärjestelmää koskevia tuloksellisuustietoja. Täten voidaan verrata lisäparan -
nuksista koituvien kustannuksien määrää tavoiteltuihin hyötyihin.
Hyviä tuloksia viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
toteuttamisessa
14 
Tilintarkastustuomioistuin on säännöllisesti tarkastanut viljelylohkojen tunnista -
misjärjestelmän toteuttamista jäsenvaltioissa vuosittaisen tarkastuslausumansa 
yhteydessä. Edellyttäen, että viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään sisältyvä 
paikkatieto on päivitetty ja analysoitu oikein, järjestelmästä on merkittävä apu 
tukihakemusten pinta-alavirheiden estämisessä ja havaitsemisessa. Komission 
parempien ohjeiden (ks. kohdat 57-59) ja komission ja jäsenvaltioiden laatimien 
toimintasuunnitelmien (ks. kohdat 60-61) ansiosta jäsenvaltioiden viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmiin tallennetun tiedon luotettavuus on jatkuvasti parantunut 
viime vuosien aikana. Korjaavat toimet ovat johtaneet tukeen oikeuttamattomien 
maa-alojen jättämiseen viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän ulkopuolelle 
useissa jäsenvaltioissa, ja komissio on määrännyt huomattavan määrän rahoitusoi -
kaisuja (ks. kohdat 62–64).
15 
Tilintarkastustuomioistuin arvioi vuosittain tarkastuslausumaansa varten maata -
loustukirahaston virhetason. Vuonna 2014 arvioitu virhetaso oli 2,9 prosenttia11, 
ja se perustui 183 tarkastettuun tapahtumaan. Arvioitu virhetaso pysyi kahden 
prosentin olennaisuusrajan tuntumassa, joskin sen yläpuolella. Pinta-alavirheiden 
osuus oli 44 prosenttia maataloustukirahaston vuoden 2014 arvioidusta virheta -
sosta. Puolessa näistä tapauksista virhe oli alle kaksi prosenttia, joten se vaikutti 
arvioituun kokonaisvirhetasoon vain vähän.
Ortokuvat olivat suurimmalta osin ajan tasalla
16 
Viljelijät saavat tukea ainoastaan tukikelpoisesta maatalousmaasta. Tämän 
tarkastamiseksi jäsenvaltioiden on päivitettävä viljelylohkojen tunnistamisjär -
jestelmänsä säännöllisesti. Ottaen huomioon lohkoihin kohdistuvat luonnolli -
set tai ihmisen aiheuttamat muutokset, jäsenvaltiot keskittyvät pääasiallisesti 
toimittamaan uusia ortokuvia usein ja tallentamaan ne ripeästi viljelylohkojen 11 Maataloustukirahaston 
arvioitu virhetaso oli 
2,2 prosenttia ilman 
täydentäviin ehtoihin liittyviä 
virheitä varainhoitovuonna 
2014.
15
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
tunnistamisjärjestelmään. Tämä on välttämätöntä, jotta voidaan taata, että järjes -
telmän tiedot vastaavat luotettavasti kulloisenkin paikan tosiasiallisia olosuhteita.
17 
Jos ortokuvat ovat päivittämättömiä, vaarana on, että viljelylohkojen tunnis -
tamisjärjestelmän tiedot eivät ole enää oikeellisia. Komissio on suositellut, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän tiedot tulisi periaatteessa päivittää 3–5 
vuoden välein12, jotta järjestelmä pysyisi ajan tasalla kentällä vallitsevasta tilan -
teesta. Skotlannissa oli merkittävä määrä lohkoja, joiden osalta viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän kuvia ei aina uusittu joka viides vuosi. (ks. laatikko  1).12 Maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosaston 
toimintakertomus vuodelta 
2014, loppuraportti, liite 10, 
osa 3.2, ABB 03: Siksi 
viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmää tulee 
päivittää ja jäsenvaltioiden 
olisikin harkittava kaikkien 
ortokuvien uudistamista 3-5 
vuoden välein, riippuen 
maa-alueen kehityksestä (oli 
se ihmisen aiheuttamaa tai ei).
Esimerkki päivittämättömistä ortokuvista viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmässä
Skotlannissa  toimitetussa tarkastuksessa löytyi kuvia, jotka oli otettu vuosina 2008 ja 2009 ja olivat täten 
yli seitsemän vuotta vanhoja. Viranomaiset arvioivat, että yli 35 000 viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
lohkoa (6,9 prosenttia kokonaismäärästä) oli kuvattu ennen vuotta 2010.Laatikko 1
18 
Tarkastuksen aikana havaittiin hyviä käytäntöjä, jotka koskivat ortokuvien sään -
nöllistä tallentamista tunnistamisjärjestelmään (muun muassa Itävallassa, Saksas -
sa (Saarlandin ja Nordrhein-Westfalenin alueilla) ja Puolassa).
19 
Tietyt jäsenvaltiot ovat toteuttaneet erityistoimia, jotta uudet ortokuvat voi -
daan viedä järjestelmään nopeasti. Vuonna 2015 Nordrhein-Westfalenin alueen 
tunnistamisjärjestelmään syötettiin jopa saman vuoden keväällä otettuja orto -
kuvia (”väliaikaisina digitaalisina ilmakuvina”). Tällainen nopea toiminta auttaa 
pitämään järjestelmän ajan tasalla. Se myös vähentää aikaa vievien ja työläiden 
takaisinperintöjen määrää, joita saattaa aiheutua maa-alan tukikelpoisuuden 
muutoksista. Myös edellisten vuosien ortokuvat on tallennettu viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmään ja niiden avulla voidaan tarkastella viitelohkon aiempaa 
tilaa.
16
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
20 
Tarkastuksessa havaittiin myös tapauksia, joissa uusien ortokuvien syöttäminen 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään oli vienyt kauan. Itävallassa uusien 
kuvien syöttäminen kesti yli vuoden. Myös Skotlannissa havaittiin merkittäviä 
viivästyksiä13 LPIS-järjestelmän päivittämisessä. Tämä oli pääasiallisesti seurausta 
kuvatulkintaa tekevän henkilökunnan puutteesta, mutta myös siitä, että uusien 
ortokuvien saaminen toimeksisaajalta viivästyi.
Kuvatulkintaa ei voitu aina pitää luotettavana tai 
vakuuttavana
21 
Ortokuvien säännöllisen uusimisen lisäksi keskeistä on uusien ortokuvien järjes -
telmällinen ja täsmällinen tulkinta. Näin varmistetaan, että tukikelpoinen maata -
lousmaa on kirjattu järjestelmään oikein ja tukeen oikeuttamaton maa on jätetty 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän ulkopuolelle. Viljelijöiden hakemuksia 
koskevien luotettavien hallinnollisten tarkastusten tekeminen on mahdollista 
vain siinä tapauksessa, että kansalliset viranomaiset pystyvät tulkitsemaan kuvia 
oikein. Komissio suosittelee, että kansalliset viranomaiset tulkitsevat ortokuvat 
järjestelmällisesti heti saatuaan ne. Yhdellä tarkastetulla maksajavirastolla (Saar -
land) ei ollut käytössään järjestelmällistä kuvien tulkintaprosessia.
22 
Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa saatiin vahvistus14 sille, että viljely -
lohkojen tunnistamisjärjestelmän päivitysten yhteydessä tehdyt kuvatulkinnat 
eivät olleet aina luotettavia. Tukikelpoinen enimmäispinta-ala oli tällöin rekiste -
röity virheellisesti tunnistamisjärjestelmään. Tarkemmin sanoen alat tai selkeästi 
tukeen oikeuttamattomat piirteet oli rajattu virheellisesti.13 Vuonna 2014 tehdyillä 
lennoilla katettiin 160 000 
lohkoa, mutta näistä vain 
90 000 oli käsitelty 
lokakuuhun 2015 mennessä.
14 Ks. myös vuosikertomus 
varainhoitovuodelta 2014, 
erityisesti seitsemäs luku, 
suositus 1: ”Jäsenvaltiot 
pyrkivät entistä paremmin 
sisällyttämään LPIS-
tietokantaansa luotettavia ja 
ajantasaisia tietoja 
maatalousmaan, erityisesti 
pysyvän laitumen, koosta ja 
tukikelpoisuudesta, sekä 
analysoimaan ja käyttämään 
hallinnollisten tarkastusten 
yhteydessä järjestelmällisesti 
kaikki saatavilla olevat tiedot, 
kuten ajantasaiset ortokuvat, 
jotta tukia ei makseta tukeen 
oikeuttamattomasta 
maa-alasta ”(EUVL C 373, 
10.11. 2015).
17
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
Esimerkkejä tukikelpoisen enimmäispinta-alan virheellisestä arvioinnista, joka 
olisi voitu havaita kuvatulkinnalla
Virheellisesti arvioitu tukikelvoton ala
Saarlandin alueella  havaittiin lohkoja, jotka oli rekisteröity kokonaisuudessaan tukikelpoisiksi, vaikka ne 
olivat uusien kuvien perusteella selvästi pääosin tukikelvottomia (kasvuston vallassa).Laatikko 2
Kuva  Saarlandin  viljelylohkojen  tunnistamisjärjestelmästä
© Saarlandin maksajavirasto.
Tilanne  paikan  päällä
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.© Skotlannin maksajavirasto.Skotlannissa  havaittiin, että viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään oli rekisteröity tukikelvottomia aloja. 
Yksi viitelohko, josta osassa oli jyrkkiä rinteitä ja kivikkoista maata ilman kasvipeitettä, oli kirjattu tunnistamis -
järjestelmään täysin tukikelpoiseksi. Osa ongelmallisista paikoista on osoitettu punaisilla nuolilla.
18
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
23 
Toisinaan kuvatulkinta ei yksinään riitä antamaan oikeaa arviota siitä, onko orto -
kuvissa näkyvä maa tukikelpoista. Peltomaan tai nurmen peittämän maan ollessa 
kyseessä voidaan kuvatulkinnan perusteella yleensä luotettavasti tunnistaa 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään rekisteröitävä tukikelpoinen ala. Tämä ei 
kuitenkaan pidä paikkaansa kaikentyyppisten nurmialueiden osalta (esimerkiksi 
laidunmetsä ja vuoristolaidun) (ks. laatikko  3).Tukikelvottomat piirteet, joita ei ollut jätetty asianmukaisesti tuen ulkopuolelle
Itävallassa  havaittiin virheellisesti rajattu järvi. Lisäksi lohkon tukikelpoisella enimmäispinta-alalla oli talo.
Irlannissa  lohkon tukikelpoiseksi enimmäispinta-alaksi kirjattiin viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmässä 
1,4 hehtaaria sen jälkeen, kun viljelijä oli tehnyt muutoksia alueella, vaikka lohkoon kuului pihamaa ja vaja ja se 
oli täten täysin tukikelvoton.
Muita esimerkkejä oikean tukikelpoisen enimmäisalan puutteellisesta määrittämisestä havaittiin  
Nordrhein-Westfalenissa.Laatikko 2
© Itävallan maksajavirasto.
19
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
Pelkkä kuvatulkinta ei ole aina vakuuttava
Skotlannissa  joitakin lohkoja oli ilmoitettu laidunmetsäksi (ks. viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän kuva 
vasemmalla), mutta todellisuudessa ne eivät oikeuttaneet tukeen. Lohkot eivät olleet laidunmaata eivätkä 
lainkaan laiduntamiskelpoisia, koska puiden alla ei kasvanut ruohoa (ks. viljelylohkojen tunnistamisjärjestel -
män kuva oikealla). Tämä pystyttiin varmistamaan ainoastaan käymällä paikan päällä. Lohkot oli virheellisesti 
ilmoitettu osaksi tukikelpoista enimmäispinta-alaa ja niille oli aiemmin myönnetty tukea.Laatikko 3
Kuva  Skotlannin  viljelylohkojen  tunnistamisjärjestelmästä
© Skotlannin maksajavirasto.
Tilanne  paikan  päällä
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
Kuva  Skotlannin  viljelylohkojen  tunnistamisjärjestelmästä
© Skotlannin maksajavirasto.
Tilanne  paikan  päällä
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
20
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
24 
Joidenkin jäsenvaltioiden viranomaiset tekevät ajantasaistamisen yhteydessä 
käyntejä paikalle näyttöpäätteellä tehtävän kuvatulkinnan tueksi, jos lohkojen – 
etenkin nurmialueiden – tosiasiallisesta maatalouskäytöstä ei ole varmuutta. 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että Itävallassa (vuoristolaitumien osalta) 
ja Skotlannissa näihin käynteihin panostettiin. Skotlannissa merkittävä määrä 
käyntejä (yli 76 000 arviointikäyntiä) kuitenkin myös ruuhkautui. Näiden käyntien 
avulla oli tarkoitus varmistaa, että tunnistamisjärjestelmä on ajan tasalla, mutta 
niitä ei ollut vielä toteutettu lähinnä resurssipulan vuoksi.
25 
Vaikka tapauskohtaiset käynnit paikan päälle ovat ainoa keino varmistaa lohkon 
oikeellisuus silloin, kun kuvatulkinnan tulos ei ole vakuuttava, niistä aiheutuu ku -
luja. Näin ollen niiden määrä ja laajuus tulisi suunnitella huolellisesti vertaamalla 
lisätarkkuuden saamisesta aiheutuvia kuluja suhteessa maksujen sääntöjenmu -
kaisuuden osalta odotettaviin hyötyihin.Joissakin tapauksissa lohkon tukikelpoisuus on riippuu siitä, kasvaako puiden tai muun kasvillisuuden, esi -
merkiksi saniaisten, piikkipensaiden tai sananjalan alla ruohoa. Ääritapauksissa, kuten Irlannissa  todettiin, 
tällainen voi ratkaisevasti muuttaa tukikelpoisuusarviointia, mutta sitä ei pystytä havaitsemaan kuvatulkinnan 
perusteella.
Sananjalka , joka alla kasvaa  ruohoa  
(tukikelpoinen  tai osittain  tukikelpoinen  Irlannissa )
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
Sananjalka , jonka  alla ei kasva  ruohoa  
(tukikelvoton  Irlannissa )
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.
Muita esimerkkejä nurmilohkoihin liittyvistä puutteista havaittiin Itävallassa  ja Nordrhein-Westfalenissa.Laatikko 3
21
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
Määräsuhteista vaihtoehtoa ei aina sovellettu 
luotettavasti
26 
Jäsenvaltioilla on mahdollisuus soveltaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestel -
mää viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään kuuluvien pysyvän nurmen viite -
lohkojen osalta, jos lohkoilla on sekä tukikelpoista maata että tukikelvottomia 
luonnonpiirteitä, kuten pensaikkoja, puita, kiviä, pensaita ja kaisloja. Viitelohkolla 
olevan tukikelpoisen alan määrittämiseksi jäsenvaltiot soveltavat erilaisia pro -
senttiosuuksia, jotka vaikuttavat maksuihin vastaavassa määrin15. Tällä pyritään 
yksinkertaistamaan tukikelpoisen maan määrittämistä sellaisten lohkojen osalta, 
joiden tarkka tukikelpoisuustaso ei ole itsestään selvä. Ihmisen tekemät raken -
nelmat (kuten rakennukset, pysyvät kadut tai betonimuurit) eivät kuulu tähän 
ryhmään. Ne täytyy jättää tukikelpoisen maa-alan ulkopuolelle ja siis rajata tun -
nistamisjärjestelmään ennen kuin voidaan soveltaa määräsuhdetta.
27 
Määräsuhteeseen perustuvan järjestelmän yhteydessä kuvatulkinta tai automaat -
tiset arvioinnit ilman pohdintaa tai tarvittaessa vahvistusta paikan päällä eivät 
yleensä riitä tukikelpoisten maa-alojen luotettavaan määrittämiseen. Tarkas -
tuksen aikana tehtiin tarkastuskäynti useille vuoristossa sijaitseville lohkoille 
Itävallassa16 ja yhteisomistuksessa oleville alueille Irlannissa17. Näiden lohkojen ja 
alueiden osalta oli tehty määräsuhteinen arviointi. Paikan päällä tehdyssä tarkas -
tuksessa havaittiin, että kansalliset tarkastajat ja kuvatulkintojen tekijät kokivat 
vaikeaksi rajata lohkoja yhdenmukaisesti, soveltaa tukikelpoisuuskertoimia ja 
asettaa yksittäisiä tukikelpoisuusprosentteja (ks.  laatikko  4). Kansalliset viran -
omaiset eivät olleet luoneet tarkoituksenmukaisia riskienhallintastrategioita. 
Tällaisiin strategioihin kuuluvat muun muassa kattavat ja havainnollistavat mää -
räsuhteista vaihtoehtoa koskevat luettelot (jotka sisältävät selkeät kuvaukset ja 
arviointiperusteet tukikelpoisuuskertoimia varten), paikan päälle tehdyt käynnit 
epävarmoissa tapauksissa tai täydentävät tekniset välineet näiden ongelmien 
ratkaisemiseen tyydyttävällä tavalla.
28 
Komissio suosittaa, että jäsenvaltiot arvioisivat suuren virheriskin18 vuoksi erityi -
sen huolellisesti laidunmaan, jonka tukikelpoisuuskerroin on alle 50 prosenttia. 
Itävallassa otettiin käyttöön järjestelmä, jonka avulla lasketaan puiden, kivien 
ja muun maa-aineksen peittämät vuoristojen laidunalueet. Sekä Itävallan että 
Irlannin määräsuhteeseen perustuva järjestelmä mahdollisti matalan tukikelpoi -
suuskertoimen soveltamisen (ks. Itävaltaan liittyvä esimerkki, laatikko  5).15 Komission delegoitu asetus 
(EU) N:o 640/2014, 10 artikla.
16 Viisi vuoristolaidunta 
Niederösterreichin, 
Steiermarkin, Salzburgin ja 
Oberösterreichin alueilla.
17 Neljä yhteisomistuksessa 
olevaa lohkoa Irlannissa. Nämä 
lohkot ovat tavallisesti 
suurempia laidunmaita, jotka 
ovat useampien kuin yhden 
ihmisen omistuksessa. 
Jokainen osakkeenomistaja 
omistaa nimellisosuuden 
kokonaispinta-alasta.
18 YTK, tekninen ohjeistus 
pysyvää nurmea koskevaa 
määräsuhteeseen perustuvaa 
järjestelmää varten, 
DS-CDP-2015-06 lopullinen.
22
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
LPIS-kuvien rajoitteet osoittava esimerkki virheellisestä määräsuhteisesta 
arvioinnista
Irlannissa  90 prosenttia nurmilohkosta, joka on osittain pensaiden, puiden, saniaisten ja kanervikon peittä -
mä, ilmoitettiin tukikelpoiseksi. Tarkastuskäynnin aikana ainoastaan 70 prosentin suuruinen osuus lohkosta 
arvioitiin tukikelpoiseksi. Osa tuista on siis mahdollisesti maksettu liian suurena.
Esimerkki matalan tukikelpoisuuskertoimen lohkoista
Jäljempänä näkyvästä metsäisestä viitelohkosta, jonka puiden alla kasvaa hieman ruohoa, 21 prosenttia 
kirjattiin Itävallan  viitelohkojen tunnistamisjärjestelmässä tukikelpoiseksi. Paikan päällä tehdyn tarkastuksen 
yhteydessä havaittiin, että prosenttiosuus oli liian suuri.Laatikko 4 Laatikko 5Kuva  Irlannin  viljelylohkojen  tunnistamisjärjestelmästä :
Kuva  Itävallan  viljelylohkojen  tunnistamisjärjestelmästä :
© Irlannin maksajavirasto. © Itävallan maksajavirasto.Tilanne  paikan  päällä :
Tilanne  paikan  päällä :
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin. Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin.

23
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
Puoliautomaattiseen havaitsemiseen tarkoitettuja 
välineitä testattiin, mutta ne eivät vielä ole 
toimintavalmiita
29 
Jotta voitaisiin saavuttaa puolueettomampia tuloksia ja lieventää riskiä siitä, että 
tukikelpoinen ala rekisteröidään viitelohkojen tunnistamisjärjestelmään virheelli -
sesti, voidaan esimerkiksi kehittää ja ottaa käyttöön puoliautomaattisia välineitä, 
joiden avulla muutokset voidaan havaita. Ortokuviin perustuva ohjelmisto voi 
auttaa kuvatulkinnassa tunnistamalla muotoja, esineitä, rakenteita tai suhteita 
viereisiin osa-alueisiin. Jäsenvaltiot, kuten Itävalta ja Irlanti, harkitsivat tällaisia 
välineitä LPIS-tiedon tulkitsemiseen. Vaikka testaustulokset eivät vielä ole va -
kuuttavia (ks.  laatikko  6), tilintarkastustuomioistuin panee merkille näiden mai -
den kiinnostuksen tietojen luotettavuuden jatkuvaan parantamiseen ja uuden 
innovatiivisen tekniikan käyttämiseen niin, että luotettavuutta voidaan parantaa 
ja hallinnollisia kuluja alentaa.
Puoliautomaattiseen havaitsemisen tarkoitetulla välineellä saavutetut tulokset 
Itävallassa
Itävallassa  laadittiin hiljattain selvitys, jossa testattiin puoliautomaattiseen havaitsemiseen tarkoitettua 
välinettä. Välineen kehitti Wienissä sijaitseva yliopisto University of Natural Resources and Life Sciences. Mer -
kittäviä eroja havaittiin Itävallan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään (kuva vasemmalla) rekisteröityjen 
tukikelpoisten alojen ja niiden alojen välillä, jotka oli määritetty puoliautomaattiseen havaitsemiseen tarkoite -
tulla välineellä (kuva oikealla).Laatikko 6
Lähde: ©Atzberger, C., The current capabilities of (semi-)automatic determination of pasture grazing areas using remote 
sensing , Wien 2014.

24
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
Tiettyihin viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiin 
sisältyi tietoja siitä, oliko maa tosiasiassa viljelijän 
käytössä
30 
Viljelijöiden ilmoittamien alojen täytyy olla tosiasiallisesti heidän käytettävis -
sään (esimerkiksi omistus- tai vuokraoikeuden perusteella), jotta he voivat saada 
oikeuden maataloustukiin. Jos viljelijöitä ei pyydettäisi todistamaan, että heillä 
on lailliset oikeudet ilmoittamaansa viljelymaahan, he saattaisivat saada tukia 
sellaisen maa-alan perusteella, joka ei ole heidän käytettävissään (esimerkiksi 
julkinen maa tai yksityinen maa, jonka omistaa muu yhteisö). Vaikka EU:n lainsää -
däntö ei sitä vaadikaan, tilintarkastustuomioistuin pitää hyvänä käytäntönä sitä, 
että tunnistamisjärjestelmää täydennetään – aina kuin se on toteutettavissa ja 
kustannusvaikuttavaa – tiedolla siitä, ovatko lohkot viljelijän käytettävissä. Tämä 
antaisi jäsenvaltioille mahdollisuuden tehdä ristiintarkastuksia tukihakemusten 
kanssa, kuten Skotlannissa tehdään (ks.  laatikko  7).
Hyvä käytäntö maankäyttöoikeustietojen varmistamiseksi
Skotlannissa  omistajanvaihdosilmoituksen tai maankäyttöoikeuden muutoksesta tehdyn ilmoituksen tueksi 
on esitettävä siirron molempien osapuolten allekirjoittamat asianmukaiset tausta-asiakirjat. Vastaavasti jokai -
sen uutena ilmoitetun lohkon tueksi on esitettävä asiakirja, jolla todistetaan maankäyttöoikeus. Skotlannissa 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä sisältää tietoa omistajasuhteista ja/tai vuokrasopimuksista.Laatikko 7
31 
Muissa neljässä jäsenvaltiossa, joihin tehtiin tarkastuskäynti, viljelijöitä vaaditaan 
ainoastaan satunnaisesti esittämään todistus omistajasuhteesta, vuokraoikeu -
desta tai muista ilmoittamaansa maata koskevista oikeuksista. Näin ollen kyseiset 
jäsenvaltiot eivät voi olla varmoja, että tunnistamisjärjestelmään rekisteröity vilje -
lylohko on täysin ja laillisesti viljelijän käytettävissä. Itävallassa ja Nordrhein-Wes -
tfalenissa ilmeni tapauksia, joissa metsäalueiden tai teiden varsilla olevat lohkot 
eivät olleet viljelijän käytettävissä. Tästä huolimatta lohkot oli ilmoitettu tuki -
kelpoisiksi ja niistä oli maksettu tukia. Tunnistamisjärjestelmään jo sisällytettyä, 
maarekisteristä saatua tietoa ei ollut käytetty täydentävänä tietolähteenä.
25
Osa I – Parantamisen varaa on yhä huolimatta siitä, että 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän toteuttamisessa 
on saavutettu hyviä tuloksia
Tiedot eivät riittäneet viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän toteuttamisen 
kustannusvaikuttavuuden täysimääräiseen arviointiin
32 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän päätehtävänä on paikantaa, tunnistaa 
ja kvantifioida maatalousmaa. Kuten kohdista 16-29 ilmenee, jäsenvaltiot suun -
taavat huomattavasti taloudellisia resursseja tunnistamisjärjestelmän perusta -
miseen, ylläpitämiseen ja päivittämiseen. Tästä syystä tilintarkastustuomioistuin 
pyrki keräämään jäsenvaltioilta ja komissiolta tietoa tunnistamisjärjestelmään 
liittyvistä kuluista. Jäsenvaltiot eivät kyenneet esittämään kuluista luotettavia ja 
vertailukelpoisia tietoja. Jäsenvaltioiden oli vaikea määrittää tunnistamisjärjestel -
män edellyttämän kokonaisinvestoinnin määrä, vuosittaisten käyttökustannusten 
määrä ja erityisominaisuuksiin liittyvien kustannusten määrä. Erityisominaisuudet 
liittyvät esimerkiksi tunnistamisjärjestelmän ajantasaistamiseen, tunnistamisjär -
jestelmän eri tasoihin ja laadunarviointiin. Jäsenvaltiot eivät näin ollen kykene 
arvioimaan järjestelmäparannusten kustannusvaikuttavuutta.
33 
Komissiolla on tietoa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien perustamisesta uu -
sissa jäsenvaltioissa ja kuvakustannuksista. Komissio ei kuitenkaan ollut pyytänyt 
jäsenvaltioilta tietoja toimintakuluista eikä tarjonnut ohjausta siitä, miten tiedot 
tuotetaan luotettavasti ja vertailukelpoisesti. Näin ollen komissio ei voi arvioida 
riittävällä tavalla järjestelmän uusiin vaatimuksiin liittyviä kuluja tai toimintapoli -
tiikan kehitykseen liittyviä kuluja.
26
 Osa II
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää 
parannettiin vastaamaan yhteisen 
maatalouspolitiikan uudistuksia
34 
Jäsenvaltioiden viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää on tarpeen parantaa 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan kauden 2014–2020 uusia vaatimuksia. 
Muutokset liittyvät pääasiassa uusiin pakollisiin viherryttämisvaatimuksiin. Vaa -
timukset täyttämällä tukea voi saada 30 prosenttia perustuen lisäksi, jos soveltaa 
tiettyjä käytäntöjä, joiden on tarkoitus olla suotuisia ilmastolle ja ympäristölle 
kaikkialla EU:ssa. Tilintarkastustuomioistuin analysoi, missä määrin viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmää voidaan hyödyntää näiden viherryttämisvaatimusten 
seurannassa. Samalla tilintarkastustuomioistuin tutki, miten osa jäsenvaltiois -
ta on vapaaehtoisesti sisällyttänyt viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiinsä 
tiettyjä maisemapiirteitä, joita on suojeltu täydentävien ehtojen ja maaseudun 
kehittämisen yhteydessä. Komission keskeisiin painopisteisiin kuuluu yhteisen 
maatalouspolitiikan yksinkertaistaminen, jotta parempiin tavoitteisiin päästäisiin 
selkeämmin säännöin. Siksi tilintarkastustuomioistuin analysoi myös komission 
yksinkertaistamistoimia.
Jäsenvaltiot edistyivät viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmien mukauttamisessa 
viherryttämiseen, mutta sitä ei vielä saatu päätökseen
35 
Uudessa yhteisessä maatalouspolitiikassa (YMP) otettiin kaudella 2014–2020 käyt -
töön viherryttämistuki. Saadakseen tätä tukea viljelijän täytyy säilyttää pysyvä 
nurmi, monipuolistaa viljelyä ja osoittaa osa peltoalasta ekologiseksi alaksi19 (ks. 
kaavio  2).
36 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä voi toimia vaikuttavana pysyvän nurmen ja 
eräiden ekologisten alojen seurantavälineenä (ks. kohdat 37–41). Sen sijaan se ei 
välttämättä mahdollista luonteeltaan tilapäisempien vaatimusten, kuten viljelyn 
monipuolistamisen, vaikuttavaa seurantaa (ks. kaavio  2). Niin ollen viljelylohko -
jen tunnistamisjärjestelmä ei välineenä sovi siihen, että maksajavirasto voisi sen 
avulla hallinnollisesti tarkastaa, monipuolistettiinko viljelyä tosiasiallisesti.19 Asetus (EU) N:o 1307/2013.
27
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksiaKaavio 2Yleiskatsaus viherryttämiseen
Lähde:  Euroopan komissio.
Suorien tukien määrärahoista 30 prosenttia on tarkoitettu myönnettäväksi
kolmen peruskäytännön soveltamisen perusteella
Vastaavuus: Jäsenmailla on mahdollisuus päättää, että näiden kolmen käytännön sijaan viljelijät voivat soveltaa 
vastaavanlaisiksi todettuja käytännön (esimerkiksi viljelykierto viljelyn monipuolistamisen sijaan).Ekologisen alan säilyttäminen vähintään viidellä prosentilla tilan peltoalasta 
 √   Koskee ainoastaan maatiloja, joiden peltoala on yli 15 hehtaaria
 √   Osuus voi kasvaa seitsemään prosenttiin komission vuonna 2017 julkaiseman kertomuksen
        ja lainsäädäntöehdotuksen jälkeen  √   Ekologisiin aloihin voi kuulua pellonpientareita, suojakaistoja, kesantoa, maisemapiirteitä, metsitettyjä aloja,
       terassiviljelmiä, kerääjäkasveja kasvavia aloja, kasvipeitettä ja typpeä sitovia kasveja, lyhytkiertoista       energiapuuta, peltometsätaloutta ja metsän reunassa sijaitsevia kaistaleita.Viljelyn monipuolistaminen 
 √   Vähintään kaksi viljelykasvia, jos tilalla on yli 10 hehtaaria peltoalaa 
 √   Vähintään kolme viljelykasvia, jos tilalla on yli 30 hehtaaria peltoalaa 
 √   
Pääkasvin osuus saa olla enintään 75 prosenttia peltoalasta, ja kahden tärkeimmän viljelykasvin osuus
        saa olla enintään 95 prosenttia peltoalasta.Pysyvän nurmen säilyttäminen    
√   kyntö kielletty määrätyillä alueilla 
 √   Kansallinen/alueellinen osuus 5 prosentin joustovaralla
28
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
Pysyvän nurmen määrittäminen jäsenvaltioissa on 
puutteellista
37 
Pysyvällä nurmella katsotaan laajalti olevan myönteisiä ympäristövaikutuksia, jo -
ten sitä on syytä suojella. Pysyvä nurmi on maata, jota käytetään heinäkasvien tai 
muiden nurmirehukasvien kasvattamiseen joko luontaisella tavalla (itseuudistu -
va) tai viljelemällä (kylvämällä) ja joka ei ole kuulunut tilan viljelykiertoon vähin -
tään viiteen vuoteen20. Pysyvän nurmen muuttamista takaisin pelloksi rajoitetaan 
lainsäädännössä. Jotta vältetään pysyvä nurmen alan huomattava väheneminen, 
jäsenvaltioiden on varmistettava, että sen osuus viljelijöiden ilmoittamasta koko 
maatalousmaasta ei vähene enempää kuin viisi prosenttia21.
38 
Tilintarkastustuomioistuin yksilöi Saarlandissa esimerkin hyvästä käytännöstä. 
Siellä eräs viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän välitaso antoi mahdollisuuden 
jäljittää ja seurata hyvin tarkasti yksittäisten lohkonosien muuttumista pysyväk -
si nurmeksi (muun muassa lohkojen jakamisen tai yhdistämisen tapauksessa). 
Sen sijaan tarkastuskäynnin kohteena olleissa viidessä muussa jäsenvaltiossa tai 
alueella oli vaarana, että nykyistä pysyvää nurmea tai tulevaisuudessa pysyväksi 
nurmeksi tarkoitettua maa-alaa koskevia muutoksia ei epätarkoituksenmukaisen 
seurannan ja viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän epätäydellisten lähdetieto -
jen vuoksi huomata (ks. laatikko  8).
Jäsenvaltiot kehittivät parhaillaan ekologisen alan 
tasoa
39 
Uusien säännösten mukaan jäsenvaltioiden on tallennettava kaikki pysyvät eko -
logiset alansa johonkin viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän tasoon vuoteen 
2018 mennessä. Tarkoituksena on tarkistaa, ovatko viljelijät noudattaneet velvoi -
tetta pitää yleisesti ottaen vähintään viisi prosenttia maa-alastaan ekologisena 
alana22.
40 
Tuensaajille hakuvuodesta 2016 alkaen annetusta graafisesta aineistosta on 
käytävä ilmi edellisenä vuonna määritetyn (myös muun kuin pysyvän) ekologisen 
alan tyyppi, koko ja sijainti23. Jotta jäsenvaltiot voivat noudattaa tätä säännöstä, 
niillä täytyy olla viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmissään käytössä ekologisen 
alan perustaso ennen vuotta 2018. Komissio ohjeistaa, että ekologisten alojen 
tasoon olisi ensimmäisestä vuodesta (2015) lähtien sisällytettävä kaikki jäsen -
valtion valitsemat mahdolliset ekologiset alat, joiden oletetaan pysyvän muut -
tumattomina ainakin kolmen vuoden ajan24. Komission tulkinnan tarkoituksena 
on varmistaa, että ekologisen alan tasoa täydennetään asteittain niin, että se on 
täysin käyttövalmis vuoteen 2018 mennessä.20 Asetus (EU) N:o 1307/2013 
4 artiklan 1 kohdan h alakohta.
21 Asetuksen (EU) N:o  1307/2013 
45 artiklan 2 kohta.
22 Prosenttisosuutta laskettaessa 
esimerkiksi maisemapiirteiden 
pinta-alaa ei oteta huomioon 
sellaisenaan, vaan painotuksin 
hehtaareiksi muunnettuina.
23 Komission 
täytäntöönpanoasetus 
(EU) N:o 809/2014, annettu 
17 päivänä heinäkuuta 2014, 
Euroopan parlamentin ja 
neuvoston asetuksen 
(EU) N:o 1306/2013 
soveltamissäännöistä 
yhdennetyn hallinto- ja 
valvontajärjestelmän, 
maaseudun 
kehittämistoimenpiteiden ja 
täydentävien ehtojen osalta 
(EUVL L 227, 31.7.2014, s. 69), 
17 artiklan 4 kohta.
24 Maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosasto; EFA 
layer guidance document  
(DSCG/2014/31 final rev1).
29
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
41 
Tilintarkastustuomioistuimen kyselyssä valtaosa jäsenvaltioista/alueista (26 
kaikkiaan 44:stä) ilmoitti, että ne olivat jo kaikilta osin toteuttaneet ekologisten 
alojen tason viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmässään. Lisäksi 18 jäsenvalti -
ossa/alueella toteuttaminen oli käynnissä ja tarkoitus saada valmiiksi asetuksen 
mukaisesti vuoteen 2018 mennessä. Tarkastuskäynnin kohteena olleissa jäsen -
valtioissa kaikki peltomaalla tai sen yhteydessä sijaitsevat pysyvät ekologiset alat 
digitoidaan vaiheittain. Skotlannissa ekologisia aloja ei ole vielä digitoitu viljely -
lohkojen tunnistamisjärjestelmään lainkaan. Nordrhein-Westfalenissa ekologisten 
alojen luokitusta ja kokoa ei kaikissa tapauksissa ole määritetty oikein, mistä on 
aiheutunut virheellisiä laskelmia, koska eri osatekijöihin (kuten pensasaitoihin ja 
metsäsaarekkeisiin) sovelletaan eri kertoimia25. Kun Irlannin viranomaiset sisäl -
lyttivät pysyvät maisemapiirteet sisältävän ekologisen alan tason viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmään, ne päättivät käyttää ekologisten alojen osatekijöiden 
(esimerkiksi pensasaitojen ja ojien) paikallistamiseen eri tietoja kuin National 
Mapping Agency -laitos. Koska tämä taso ei teknisesti vastaa Irlannin nykyistä 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän tasoa, tunnistamisjärjestelmässä olevat 
ekologisten alojen osatekijöiden rajat ja polygonit ovat siirtyneet, mikä vaikeut -
taa niiden tarkkaa paikantamista.25 Ks. asetus (EU) No 1307/2013, 
liite X. Esimerkiksi 
1 m pensasaitaa 
(muuntokerroin 5 ja 
painokerroin 2) vastaa 10 m2 
ekologista alaa, kun taas 1 m2 
metsäsaareke (painokerroin 
1,5) vastaa ainoastaan 1,5 m2 
ekologista alaa.Pysyvän nurmen seurannassa ilmenneet puutteet
Maatalousmaan tyyppiä on seurattava tunnistamisjärjestelmän avulla vuosittain, jotta voidaan selvittää, 
onko peltomaa muuttunut pysyväksi nurmeksi. Tällainen tilanne on silloin, kun maa-alaa on yleensä käytetty 
vähintään viisi vuotta heinäkasvien tai muiden nurmirehukasvien kasvattamiseen, huolimatta siitä, että se on 
kynnetty ja sille on kylvetty muuta nurmirehukasvilajiketta.
Jäljitettävyyttä viiden vuoden siirtymävaiheen aikana ei ole varmistettu
Itävallassa  viitelohkotietojen yhteys aiempiin vuosiin katkeaa, jos lohko siirretään viljelijältä toiselle tai sen 
koko muuttuu. Tästä seuraa, että viljelylohkon tilannetta ei voida määrittää luotettavasti tunnistamisjärjes -
telmästä, ja mahdollinen pysyvä nurmi saattaa jäädä huomaamatta. Puolassa  ja Skotlannissa  tilanne on 
samankaltainen. Niissä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiin ei sisälly tietoa muusta kuin pysyvästä nurmes -
ta (toisen tai kolmannen vuoden nurmipeitteestä). Viranomaiset eivät siis kykene seuraamaan nurmilohkojen 
tilannetta ja varmistamaan, että ne tallennetaan uudestaan tunnistamisjärjestelmään pysyvänä nurmena 
viiden vuoden syklin päätyttyä. Irlannissa  tilanne on sama.
Pysyvän nurmen tarkka sijainti ei ilmene viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmästä
Nordrhein-Westfalenissa  ei tavallisesti ole mahdollista erottaa pysyvää nurmea pellosta viitelohkon sisällä. 
Viljelijöiden piirrokset maatalouskäytössä olevasta maasta kuuluivat osana tukihakemuksiin, mutta niitä ei 
siirretty viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään. Pysyvällä nurmella olevan ja mahdollisen pysyvällä nurmella 
olevan maa-alan tarkkaa muotoa ei tämän vuoksi voitu jäljittää.Laatikko 8
30
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
Täydentävien ehtojen tai maatalouden 
ympäristötukijärjestelmän yhteydessä suojeltujen 
maisematekijöiden tallentaminen oli puutteellista
42 
Ekologisten alojen suojelu on jatkoa muille toimintapolitiikoille tai välineille 
(esimerkiksi täydentävät ehdot sekä maaseudun kehittämiseen liittyvät maa -
talouden ympäristö- ja ilmastotoimenpiteet), joilla on edistetty ympäristöystä -
vällisempää maataloutta. Jäsenvaltiot ovat näiden sääntöjen mukaisesti muun 
muassa määritelleet standardit, joilla suojellaan ympäristöllisesti herkkiä alueita 
ja tietyntyyppisiä maisematekijöitä (esimerkiksi pensaita, puita, suojakaistoja ja 
metsäsaarekkeita).
43 
EU:n nykyisessä säädöskehyksessä ei velvoiteta jäsenvaltioita kartoittamaan 
täydentävien ehtojen yhteydessä suojeltuja maisematekijöitä viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmässä. Tilintarkastustuomioistuimen kyselyssä 28 jäsenval -
tiota/aluetta ilmoitti kuitenkin tehneensä niin kansallisen lainsäädännön perus -
teella. Jäsenvaltioista/alueista 16 raportoi, että näitä tekijöitä ei ollut tallennettu 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään kaikilta osin. Viidestä tarkastuskäynnin 
kohteena olleesta jäsenvaltiosta kolmessa täydentävien ehtojen yhteydessä 
suojellut maisematekijät on tallennettu viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään. 
Näiden tekijöiden asianmukainen yksilöiminen ja tallentaminen viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmään on tarpeen, jotta mahdolliset muutokset tai noudat -
tamatta jättämistapaukset (muun muassa luvaton poistaminen tai hävittäminen 
ajan mittaan) voidaan jäljittää. Näin tuettaisiin vaikuttavasti myös hallinnollisia 
ristiintarkastuksia. Tämä pätee myös Itävallan kaltaisiin jäsenvaltioihin, joissa 
maksetaan maatalouden ympäristö- ja ilmastotukea tietyntyyppisten maisema -
tekijöiden perusteella. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi puutteita maisema -
tekijöiden asianmukaisessa yksilöimisessä ja tallentamisessa Itävallan ja Saksan 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiin (ks. laatikko  9). Luotettavien maisema -
tekijöiden tasojen sisällyttämisessä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään on 
ilmennyt vaikeuksia. Tämä on osoitus haasteista jatkossa, kun käyttöön otetaan 
kattava ja vaikuttava ekologisen alan taso.
31
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
Esimerkkejä maisematekijöiden virheellisestä yksilöimisestä ja tallentamisesta
Nordrhein-Westfalenissa  maisematekijöitä, joita suojeltiin täydentävien ehtojen yhteydessä, ei aina rajattu 
oikein. Alla näkyvien tuen ulkopuolelle jätettyjen maisematekijöiden tietyt (oranssilla merkityt) osat, kuten 
metsäsaarekkeet ja puurivistöt, olivat itse asiassa tukikelpoisia. Toisaalta eräitä muita samantyyppisiä maise -
matekijöitä ei tallennettu.Laatikko 9
© North Rhine-Westphalian Chamber of Agriculture.
Itävallassa  maksajavirasto tallensi rutiiniluonteisesti metsäkaistoja maisematekijöinä (metsäsaareke – sininen 
kolmio), vaikka kaistat ovat osa viereistä metsää. Tämä tarkoittaa yleensä, että viereistä maatalousmaata vil -
jelevillä tiloilla ei ole oikeutta käyttää kaistoja, joten ne eivät oikeuta maatalouden ympäristötukijärjestelmän 
mukaiseen tukeen.
© Itävallan maksajavirasto.
32
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
Yksinkertaistaminen on käynnissä mutta se on yhä 
haasteellista
44 
Yksinkertaistaminen kuuluu komission ensisijaisiin tavoitteisiin26. Komissio pitää 
yhteisen maatalouspolitiikan yksinkertaistamista olennaisen tärkeänä maatalou -
den kilpailukyvyn lisäämiseksi, työpaikkojen säilyttämiseksi ja luomiseksi sekä 
maaseudun terveen kehityksen edistämiseksi27. Periaatteessa myös viljelylohko -
jen tunnistamisjärjestelmää olisi yksinkertaistettava.
45 
Tietyissä asetuksissa28 on hyväksytty uudet viljelylohkojen tunnistamisjärjes -
telmään liittyvät säännöt ja viherryttämisvaatimukset. Säännöt koskevat muun 
muassa jäsenvaltioissa sovellettavia lisävaatimuksia (esimerkiksi paikkatietoana -
lyysiin perustuva tukihakemus, useampia viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
tasoja – ks. pakollisten tasojen luettelo liitteessä I ) ja vaihtoehtoja (epävakaisuu -
den välttämiseksi asetettu kynnys, sadan puun sääntö). Myös uusien tukikelpois -
ten maa-alojen luokkien sisällyttäminen viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään 
on vaativa tehtävä, koska vakiintuneet paikalliset käytännöt vaihtelevat.
Paikkatietoanalyysiin perustuva tukihakemus on 
hyödyllinen väline
46 
Kaikkien yhden tuensaajan käyttämien viljelylohkojen tunnistamiseksi ja vastaa -
vien paikkatietojen ja aakkosnumeeristen tietojen käsittelyn mahdollistamiseksi 
jäsenvaltion viranomaisten on toimitettava kaikille tuensaajille paikkatietoana -
lyysiin perustuva esitäytetty tukihakemuslomake ja vastaava graafinen aineisto 
viimeistään vuonna 201829. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskevassa 
tilintarkastustuomioistuimen kyselyssä 33 jäsenvaltiota/aluetta vastasi, että tällai -
nen järjestelmä oli jo käytössä ja että järjestelmästä ilmeni, kuinka kaikki tukiha -
kemukset sijoittuvat tunnistamisjärjestelmässä oleviin tietoihin nähden. Lopuissa 
11 jäsenvaltiossa/alueella30 tällaista järjestelmää ei (vielä) ollut otettu käyttöön.
47 
Viljelijöiden pitäisi periaatteessa jo lähitulevaisuudessa esittää tukihakemuksensa 
paikkatietoanalyysiin perustuvin menetelmin (toisin sanoen lohkojen sijainti ja 
koko on ilmoitettava viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmässä olevien kuvien 
perusteella). Tapauksissa, jossa edunsaajat eivät tähän pysty, kansallisten tai 
alueellisten viranomaisten olisi kuitenkin annettava heille joko teknistä apua tai 
tukihakemus paperilla vuodesta 2018 alkaen, jolloin järjestelmän on oltava ko -
konaan käytössä. Lisäksi viranomaisten olisi varmistettava, että kaikki ilmoitetut 
pinta-alat digitoidaan.26 Ks. http://www.consilium.
europa.eu/fi/policies/
cap-simplification .
27 Ks. http://ec.europa.eu/
agriculture/simplification/
index  en.htm.
28 Asetus (EU) N:o 1306/2013, 
komission delegoitu asetus 
(EU) N:o 640/2014 ja komission 
täytäntöönpanoasetus (EU) 
No 809/2014.
29 Asetus (EU) N:o 809/2014, 
17 artikla.
30 Luku kattaa kahdeksan Saksan 
aluetta.
33
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
48 
Tilintarkastustuomioistuimen tarkastushavainnot osoittavat, että paikkatietoana -
lyysiin perustuvan tukihakemuksen käyttöönotto on merkittävästi parantanut 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmässä olevien tietojen laatua asianomaisilla 
alueilla (esimerkiksi Itävallassa ja Saarlandissa). Hallinnollisten tarkastusten aikana 
havaitaan välittömästi viitelohkojen/viljelylohkojen maantieteelliset päällekkäi -
syydet ja lohkojen rajoissa ilmenevät epäjohdonmukaisuudet, joista aiheutuu 
virhekoodi. Myös Puola on jo kehittänyt paikkatietoanalyysiin perustuvan tukiha -
kemusjärjestelmän, jonka avulla viljelijät voivat esittää hakemuksensa sähköisesti. 
Hakuvuonna 2015 kuitenkin alle yksi prosentti hakemuksista jätettiin sähköises -
ti, sillä puolalaiset viljelijät pitivät parempana perinteistä paperilla esitettävää 
hakemusta.
Tarkastuskäynnin kohteena olleet jäsenvaltiot 
päättivät, että ne eivät sovella epävakaisuuden 
välttämiseksi asetettua kynnystä
49 
Yhteisen maatalouspolitiikan kauden 2014–2020 kehykseen kuuluu uutena osate -
kijänä jäsenvaltioille tarjottu vaihtoehto jättää viljelylohkojen tunnistusjärjestel -
mät ajantasaistamatta, jos viitelohkon uuden tukikelpoisen enimmäispinta-alan 
ja aiemmin arvioidun tukikelpoisen enimmäispinta-alan erotus on alle kaksi 
prosenttia (”epävakaisuuden välttämiseksi asetettu kynnys”)31. Tämän uuden 
säännön tarkoituksena on yksinkertaistaa viljelylohkojen tunnistamisjärjestel -
män hallinnollista käsittelyä. Vaikka päivitystä ei säännöksissä vaadita erotuk -
sen ollessa alle kahden prosentin, komission ohjeissa32 jäsenvaltioille todetaan, 
että tietojen päivittäminen on suositeltavaa kaikissa tukikelpoisen alan selvissä 
muutoksissa33 (eli tukeen oikeuttamattomia osia ei sisällytettäisi tukikelpoiseen 
enimmäispinta-alaan), vaikka muutos jäisi alle kahden prosentin kynnyksen. Yksi -
kään tarkastuskäynnin kohteena ollut jäsenvaltio ei päättänyt soveltaa epävakai -
suuden välttämiseksi asetettua kahden prosentin kynnystä.
Valinnainen sadan puun sääntö – monimutkainen 
tehtävä
50 
Yhteisen maatalouspolitiikan uuteen kehykseen sisältyy sääntö, jonka mukaan 
maatalousmaata, jolla on hajanaisesti puita, pidetään nykyisin tukikelpoisena, 
jos hehtaarilla on enintään 100 puuta ja maataloustoimintaa voidaan harjoittaa 
samalla tavalla kuin saman alueen puuttomilla lohkoilla34. Puita, joita pidetään 
laidunnettavina (voidaan käyttää laiduntamiseen), ei pidä laskea mukaan sadan 
puun enimmäismäärään. Laidunnettavia ovat komission tulkinnan mukaan puut, 
jotka ovat tosiasiallisesti kokonaisuudessaan kotieläinten ulottuvissa laiduntamis -
ta varten. Tilintarkastustuomioistuimen analyysi vahvisti, että tällaisia puita on 
vaikea tunnistaa kuvatulkinnan avulla. Näin ollen myös maa-alan (osittaisen) tuki -
kelpoisuuden arvioiminen maataloustuen kannalta on epävarmaa, ja jäsenvaltioi -
den näkökulmasta tilanne on monimutkaisempi ja hallinnollinen rasite suurempi.31 Asetus (EU) N:o 640/2014, 
5 artiklan 3 kohta.
32 DSCG/2014/33 – final rev 3, 
osuus 3.2.
33 Tukeen oikeuttamattoman 
tekijän esiintyminen (esim. 
vastarakennettu talo).
34 Asetus (EU) N:o 640/2014, 
9 artiklan 3 kohta: 
Viljelylohkoa, jolla on 
hajanaisesti puita, pidetään 
tukikelpoisena alana, jos 
maataloustoimintaa voidaan 
harjoittaa samalla tavalla kuin 
saman alueen puuttomilla 
lohkoilla ja puiden lukumäärä 
hehtaaria kohden ei ylitä 
enimmäistiheyttä. 
Jäsenvaltioiden on 
määritettävä enimmäistiheys 
perinteisten viljelykäytäntöjen, 
luonnonolojen ja 
ympäristösyiden perusteella ja 
ilmoitettava se.
34
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
Tukikelpoiseen maa-alaan sovellettavat uudet ehdot 
ovat haaste viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmälle
51 
Yhteisen maatalouspolitiikan kauden 2014–2020 säännöksissä säädetään tukikel -
poiseen maahan sovellettavista uusista ehdoista ja selvennyksistä. Pääsääntöises -
ti ainoastaan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään kirjatun maatalousmaan, 
jota käytetään valtaosin maataloustoimintaan, perusteella voidaan myöntää 
ensimmäisen pilarin mukaista tukea. Tukikelpoisuus määritetään maan tilanteen 
(pelto, pysyvä nurmi, pysyvä viljelykasvi) ja käytön perusteella. Hyväksyttäviä 
toimintoja ovat maataloustuotanto (kuten kasvien viljely) tai maan kunnossapito 
niin, että sitä voidaan käyttää laiduntamiseen tai viljelyyn. Näistä jälkimmäinen 
toiminto edellyttää, että viljelijä huolehtii säännöllisesti (esimerkiksi vuosittain) 
maan kunnossapidon vähimmäistoimista tai että maa-alalla on tiettyjä ominai -
suuksia, joiden ansiosta se soveltuu laiduntamiseen tai viljelyyn. Lähtökohtaisesti 
tämä koskee kaikentyyppistä maata.
52 
Vaikka jäsenvaltiot olisivat määrittäneet kunnossapidon vähimmäistoimet 
maa-aloille, joita ei käytetä maataloustuotantoon, toimien toteuttamista ei to -
dennäköisesti ole mahdollista tarkistaa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmästä. 
Ainoastaan alat, jotka ovat täysin kasvuston vallassa enemmän kuin rajoitetun 
ajan (mikä osoittaa, etteivät ne ole käytössä), kyetään kenties yksilöimään tunnis -
tamisjärjestelmän avulla vertaamalla ajantasaisia valokuvia järjestelmään aiem -
min tallennettuihin tietoihin. Toisaalta jäsenvaltioiden velvollisuuksiin kuuluu tar -
kastaa kyseisten viitelohkojen tosiasiallinen tilanne ja tallentaa tieto (esimerkiksi 
paikalla toimitetun) tarkastuksen jälkeen viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään 
oikein (ks. laatikko  10).Laatikko 10Hyvä käytäntö kunnossapidon edellyttämien vähimmäistoimien tallentamiseksi 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään
Kroatiassa  annetaan erityinen koodi viitelohkoille, joiden osalta on ilmoitettu kunnossapidon vähimmäistoi -
mista. Näin lohkot voidaan kirjata väliaikaisesti tukeen oikeuttamattomiksi, jos paikalla toimitetuissa tarkas -
tuksissa ilmenee, että toimia ei tosiasiassa ole toteutettu. Pysyvästi tukeen oikeuttamattomille maa-aloille 
annetaan eri koodi. Tämä on hyvä tapa kirjata viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään tapaukset, joissa 
kunnossapidon vähimmäistoimia koskevaa vaatimusta ei ole noudatettu.
35
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
53 
Uusi pysyvän nurmen luokka kattaa maa-alan ”jota voidaan käyttää laitumena 
ja joka on osa vakiintunutta paikallista käytäntöä, jonka mukaan heinäkasvit ja 
muut nurmirehukasvit eivät perinteisesti ole vallitsevia laidunalueilla”. Jäsenval -
tioiden on yksilöitävä ja määritettävä tällaiset alat ja rekisteröitävä ne viljelyloh -
kojen tunnistamisjärjestelmään. Tavallisesti on kyse aloista, joilla mahdollisuu -
det maatalouskäyttöön ovat rajoitetut: kanervikosta (esimerkiksi Saksassa) tai 
yhteislaitumesta (Portugalissa). Nämä maa-alat saattavat näyttää hylätyiltä tai 
huonosti hoidetuilta. Kuten tilintarkastustuomioistuin havaitsi Irlannissa ja Nordr -
hein-Westfalenissa, kuvatulkinta viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän avulla ei 
siis useinkaan ole riittävä keino, joka mahdollistaisi tällaisen maan yksilöimisen 
asianmukaisesti tukikelpoiseksi. Sama pätee kunnossapidon vähimmäistoimiin 
(ks. kohta 52). Kansallisten viranomaisten on käytettävä riskiperusteisempaa 
toimintatapaa, esimerkiksi tehtävä kohdennettuja tarkastuksia paikalle (ks. myös 
kohdat 23–25) tai hyödynnettävä puoliautomaattisia välineitä (ks. kohta 29).
Komissio ei ole vielä saanut päätökseen tämänhetkisiä 
toimiaan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
yksinkertaistamiseksi
54 
Lopuksi tilintarkastustuomioistuin analysoi toimet, joita komissio on toteutta -
nut viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän osalta yhteisen maatalouspolitiikan 
kehyksen yksinkertaistamiseksi kaudella 2014–2020. Toukokuussa 2015 alettiin 
soveltaa kuutta huomattavaa muutosta, jotka mahdollisesti vaikuttavat viljelyloh -
kojen tunnistamisjärjestelmään (ks. kaavio  3).Kaavio 3Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään vaikuttavat uuden yhteisen 
maatalouspolitiikan perusteella tehdyt muutokset
Lähde:  Euroopan komissio.
a) mahdollisuus rajoitettuun puskurialueeseen lohkon rajojen ja viereisen ekologisen alan välillä,
asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa
b) pensasaidoissa tai puustoisissa kaistoissa voi olla enintään neljän metrin suuruisia aukkoja
c) puuttuva ekologinen ala voidaan korvata toisella ekologisella alalla, vaikka korvaavaa alaaei olisikaan ilmoitettu
d) mahdollisuus kartoittaa LPIS-järjestelmässä ainoastaan ilmoitetut ekologiset alat
e) muutokset ekologisten alojen tunnistamiseen ekologisen alan tasossa
f) muutokset tapaan, jolla eri tyyppinen pysyvä nurmi tunnistetaan LPIS-järjestelmässä
36
Osa II – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää parannettiin 
vastaamaan yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksia
55 
Tilintarkastustuomioistuimen analyysin mukaan muutoksista on hyötyä joko 
tuensaajalle (kohdat a–c) tai maksajavirastolle (kohdat d–f), mutta ei välttämättä 
molemmille. Etenkin kohdissa a–c esitettyjen muutosten käsittely edellyttää mo -
nimutkaisia sääntöjä ja menettelyjä, mikä kasvattaa jäsenvaltioiden hallinnollista 
rasitetta entisestään. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän avulla on nimittäin 
vaikeaa määrittää suojakaistan ja aiempaa suurempien eli enintään neljän metrin 
suuruisten sallittujen aukkojen oikeellisuutta. Myös se, että puuttuvat tai vir -
heellisesti määritetyt ekologiset alat voidaan korvata toisilla ekologisilla aloilla, 
pidentää paikalla tehtäviä tarkastuksia. Lopullista päätöstä siitä, onko viljelijä 
noudattanut sääntöjä, ei voida tehdä pelkästään vertaamalla alun perin esite -
tyssä hakemuksessa olevia tietoja ekologisista aloista tunnistamisjärjestelmässä 
oleviin tietoihin. Jos sääntöjä ei ole noudatettu, jäsenvaltion viranomaisten on 
mahdollisesti ryhdyttävä lisätoimiin.
37
 Osa III
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
komission seuranta parani, mutta siinä ei 
painotettu tarpeeksi järjestelmän tuloksellisuutta
56 
Komissiolla on tärkeä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liittyvä valvonta -
tehtävä: komissio auttaa varmistamaan, että jäsenvaltioiden hallinnoimat tunnis -
tamisjärjestelmät ovat vaikuttavia ja tehokkaita. Komission on ensinnäkin an -
nettava jäsenvaltioille riittävästi tukea ja ohjeita, jotta EU:n sääntöjä tulkittaisiin 
yhdenmukaisesti ja yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia maksuja seurattaisiin 
vaikuttavasti. Lisäksi komissio tarkastaa säännöllisesti jäsenvaltioiden ja alueiden 
erilaiset viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmät saadakseen varmuuden siitä, että 
ne toimivat asianmukaisesti ja suojaavat EU:n talousarviota niin, että huomatta -
vien puutteiden ilmetessä määrätään rahoitusoikaisuja. Komission olisi seurattava 
tiiviisti myös toimintasuunnitelmia, joilla viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
puutteita pyritään korjaamaan. Komission olisi saatava LPIS-laadunarvioinnin 
avulla luotettava kokonaiskäsitys viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien vaikut -
tavuudesta kaikkialla EU:ssa. Laadunarvioinnin olisi myös annettava komissiolle 
mahdollisuus selvittää, missä määrin jäsenvaltiot ovat edistyneet havaittujen 
puutteiden korjaamisessa. Tiedot viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liit -
tyvien tarkastusten kustannusvaikuttavuudesta voisivat auttaa kohdentamaan 
tarkastukset tehokkaammin ja arvioimaan paremmin toimintapolitiikan muutos -
ten täytäntöönpanoa ja valvontakustannuksia.
Komission viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään 
liittyvä ohjeistaminen parani verrattuna edelliseen 
yhteisen maatalouspolitiikan kauteen
57 
Yhteisen maatalouspolitiikan edellisellä kaudella (2007–2013) komissio ei antanut 
erityisiä ohjeita viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän osalta. Tähän tuli huo -
mattava muutos yhteisen maatalouspolitiikan kaudella 2014–2020, ja vuosina 
2014 ja 2015 annettiin useita viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää käsitteleviä 
ohjeita35.
58 
Komissio perusti yksikön36, jonka tehtävänä on yksinomaan huolehtia suorista 
tukimaksuista. Komission tarkoituksena oli näin parantaa ohjeistusta ja tukea 
jäsenvaltioita vuonna 2015 toteutetun yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen 
edellä. Komissio on etenkin vuodesta 2014 lähtien lisännyt tiedotusta jäsenval -
tioille ja viestintää niiden kanssa. Se on muun muassa järjestänyt useita kahden -
välisiä tapaamisia, julkaissut aineistoa ja järjestänyt säännöllisesti seminaareja, 
joissa käsitellään viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää.
59 
Komission viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän osalta antama ohjeistus parani 
edelliseen yhteisen maatalouspolitiikan kauteen verrattuna, mutta siinä keski -
tytään etenkin laillisuus- ja asianmukaisuusnäkökohtiin. Ohjeissa ei juurikaan 
kerrota, miten seurannasta saataisiin kustannusvaikuttavampaa.35 Maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosasto: 
DSCG/2014/31 (ekologisen 
alan taso), DSCG/2014/32 
(tarkastukset paikalla), 
DSCG-2014-33 (viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmä), 
DSCG/2014/39 
(paikkatietoanalyysiin 
perustuvat tukihakemukset); 
YTK (yhdessä maatalouden ja 
maaseudun kehittämisen 
pääosaston kanssa):  
DS/CDP/2015/06 (tekninen 
ohjeistus pysyvää nurmea 
koskevaa määräsuhteeseen 
perustuvaa järjestelmää 
varten), DS/CDP/2015/11 
(viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän 
ajantasaistus) sekä DS/
CDP/2015/10 (tasojen 
hallinnointi).
36 Maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosaston 
yksikkö D.3 on ollut 
toiminnassa tammikuusta 
2014 alkaen.
38
Osa III – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
komission seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi 
järjestelmän tuloksellisuutta
Toimintasuunnitelmilla ja rahoitusoikaisuilla korjattiin 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän puutteita
60 
Komissio pyrkii korjaamaan jäsenvaltioissa havaittuja viljelylohkojen tunnis -
tamisjärjestelmän systeemisiä puutteita toimintasuunnitelmilla (ks. kaavio  4). 
Asianomaiset jäsenvaltiot laativat komission pyynnöstä vuoden 2015 loppuun 
mennessä kaikkiaan seitsemän yhteistä toimintasuunnitelmaa viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmää varten. Komission pyynnöstä käynnistettyjen toiminta -
suunnitelmien lisäksi jäsenvaltiot tai alueet voivat laatia toimintasuunnitelmia 
myös omasta aloitteestaan korjatakseen tiettyjä puutteita. Vuodesta 2007 alkaen 
on laadittu kymmenen tällaista suunnitelmaa.
61 
Toisin kuin yhteisen maatalouspolitiikan kaudella 2007–2013, komission pyynnös -
tä käynnistetyille toimintasuunnitelmille on nykyisin olemassa nimenomainen 
oikeusperusta37. Asetuksessa säädetään, että asianomaisten jäsenvaltioiden on 
laadittava yhdessä komission kanssa toimintasuunnitelmat, joihin on sisällytettä -
vä selkeät edistymistä mittaavat indikaattorit. Tuoreimmissa toimintasuunnitel -
missa – jotka koskevat Kreikkaa, Espanjaa, Ranskaa ja Englantia – on tällaiset indi -
kaattorit. Komissio katsoo vuoden 2015 toimintakertomuksessaan, että Ranska ei 
ole toteuttanut toimintasuunnitelman keskeisiä sitoumuksia, joten Ranskan olisi 
ryhdyttävä toimiin näiden ongelmien ratkaisemiseksi ja mitattava edistymistä 
tarkemmilla indikaattoreilla. Vuosina 2014 ja 2015 toteutettujen korjaavien toi -
mien ansiosta Kreikassa pysyväksi laitumeksi kirjattu ala pieneni 3,6 miljoonasta 
hehtaarista 1,5 miljoonaan hehtaariin ja Espanjassa tukikelpoinen maatalousmaa 
väheni 18,4 miljoonasta hehtaarista 15,6 miljoonaan hehtaariin38.
62 
Vuosina 1999–2015 komissio teki 49 päätöstä, joissa jätettiin EU:n rahoituksen 
ulkopuolelle tiettyjä jäsenvaltioissa eurooppalaisten maatalousrahastojen yhtey -
dessä aiheutuneita menoeriä. Ulkopuolelle jättämistä perusteltiin muun muassa 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liittyvien säännösten rikkomisella. Kol -
me vuonna 2015 tehtyä päätöstä koski tunnistamisjärjestelmään liittyviä rikko -
muksia. Kahdeksaan jäsenvaltioon39 kohdistettiin vuonna 2015 rahoitusoikaisuja 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään liittyvien puutteiden tähden.
63 
Tilintarkastustuomioistuin arvioi vuosikertomuksessaan varainhoitovuodelta 
2014, olivatko sen otokseensa poimimat kuusi jäsenvaltiota40 korjanneet vilje -
lylohkojen tunnistamisjärjestelmä puutteet vaikuttavasti ja oikea-aikaisesti ja 
oliko komissio soveltanut rahoitusoikaisuja säännösten mukaisesti. Komissio oli 
kaikissa tutkituissa tapauksissa joko määrännyt rahoitusoikaisuja tai käynnistänyt 
sääntöjenmukaisuuden tarkastuksia.37 Asetus (EU) N:o 1306/2013, 
41 artiklan 2 kohta. Asetus tuli 
voimaan 1. tammikuuta 2014.
38 Tiedot komission vastauksesta 
tilintarkastustuomioistuimen 
vuosikertomukseen 
varainhoitovuodelta 2014, 
laatikko 7.8.
39 Belgia, Bulgaria, Espanja, 
Ranska, Irlanti, Liettua, 
Portugali ja Yhdistynyt 
kuningaskunta.
40 Bulgaria, Kreikka, Espanja, 
Italia, Portugali ja Romania.
39
Osa III – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
komission seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi 
järjestelmän tuloksellisuutta
Kokonaiskuva viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskevista 
toimintasuunnitelmista ja rahoitusoikaisuista vuodesta 2006 alkaenKuva 4
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin Euroopan komission tietojen perusteella.
698
228 3145402
6855621193
5 10430278
108
35
3072Komission käynnistämät toimintasuunnitelmat:
Bulgaria, Englanti, Ranska, Kreikka (kaksi),Portugali ja Romania.
Toimintasuunnitelmat jäsenvaltioiden aloitteesta:Itävalta, Irlanti, Italia, Liettua, Puola, Alankomaat,Pohjois-Irlanti, Skotlanti, Espanja ja Ruotsi.
Rahoitusoikaisut: Luvut osoittavat rahoitusoikaisujen
kumulatiivisen määrän (miljoonaa euroa)varainhoitovuodesta 2006 alkaen. Niiden kokonaisarvoon 2710 miljoonaa euroa
11
40
Osa III – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
komission seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi 
järjestelmän tuloksellisuuttaTaulukko 264 
Hakuvuoden ja sen kalenterivuoden välillä, jolloin rahoitusoikaisu lopulta tehtiin, 
kului kuitenkin usein melko pitkä aika (ks. taulukko  2). Asetuksessa yhteisen 
maatalouspolitiikan kautta 2014–2020 varten asetetut määräajat oli suunniteltu 
sääntöjenmukaisuuden tarkastusmenettelyn tehostamista ajatellen.
Esimerkkejä komission päätöksistä, joissa jätetään EU:n rahoituksen ulkopuolelle 
tiettyjä viljelylohkojen tunnistamismenetelmän kannalta merkityksellisiä menoja, 
jotka olivat aiheutuneet jäsenvaltioissa eurooppalaisten maatalousrahastojen 
yhteydessä (2015)
Jäsenvaltio Hakuvuodet Komission päätöksen numero
Bulgaria 2009 Päätös (EU) 2015/103
Espanja 2006, 2007 ja 2008 Päätös (EU) 2015/103
Ranska 2008 ja 2009 Päätös (EU) 2015/103
Liettua 2007 ja 2008 Päätös (EU) 2015/103
Portugali 2009 Päätös (EU) 2015/1119
Irlanti 2008 ja 2009 Päätös (EU) 2015/1119
Lähde:  Euroopan komissio.
Menetelmät ja soveltamistapa heikensivät LPIS-
laadunarvioinnin tulosten luotettavuutta
65 
Eri puolilla EU:ta havaittiin toistuvia viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään 
liittyviä puutteita ja jäsenvaltioille määrättiin merkittäviä rahoitusoikaisuja (ks. 
kohdat 60–64). Tämän jälkeen vuonna 2010 komissio otti käyttöön LPIS-laa -
dunarvioinnin41 pakollisena välineenä, jonka avulla jäsenvaltioiden on tarkoitus 
vuosittain aktiivisesti yksilöidä järjestelmän mahdolliset puutteet ja tarvittaessa 
toteuttaa korjaavia toimia. Laadunarvioinnissa on määrä tarkistaa järjestelmälli -
sesti ja yhdenmukaisesti maatalousmaa ja tietyt siihen liittyvät tekijät koko EU:s -
sa. Laadunarvioinnissa tutkitaan kutakin viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää 
kohti 500–1 250 viitelohkon suuruinen otos. Tällä hetkellä laadunarviointikehys 
koostuu kuudesta testattavasta laatutekijästä42 (ks. liite II ). Laadunarvioinnin 
menetelmiä on muutettu vuosittain, ja käytössä on toisinaan ollut useita versioita 
ennen kuin lopullinen versio on hyväksytty. Ajan mittaan menetelmiä on muutet -
tu monin tavoin43.41 Arvioinnin oikeudellinen 
perusta oli aiemmin asetuksen 
(EY) N:o 1122/2009 6 artiklan 
2 kohta. Nykyisin perustana on 
asetuksen (EU) N:o 640/2014 
6 artikla.
42 Laatutekijä QE7 ’paikalla 
tehdyissä tarkastuksissa 
havaittujen väärinkäytösten 
määrä’ poistettiin vuoden 2015 
laadunarvioinnista alkaen.
43 Muutokset koskivat muun 
muassa seuraavia aiheita: 
keskeisten käsitteiden ja 
määritelmien tarkistaminen tai 
hienosäätö (esimerkiksi 
’ratkaisevat puutteet’ / ETS 5.1), 
laatutekijöiden laskentakaavo -
jen tarkistaminen (esimerkiksi 
QE5 – QE7 / ETS 5.1), uusien 
osatekijöiden sisällyttäminen 
laatutekijään (esimerkiksi QE1 
b / ETS 5.3), laatutekijästä 
luopuminen (QE7 / ETS 6.0) ja 
laatutekijöiden numeroinnin 
muuttaminen (QE3:n ja QE4:n 
järjestyksen vaihtaminen / 
ETS 6.0).
41
Osa III – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
komission seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi 
järjestelmän tuloksellisuutta
66 
Eräs kysymys, jonka jäsenvaltiot toivat toistuvasti esiin tilintarkastustuomiois -
tuimen LPIS-kyselyssä ja jonka aiheellisuuden asiantuntijat vahvistivat laadunar -
viointiin liittyneessä vertaisarvioinnissa44, oli laadunarvioinnin menetelmien 
monimutkaisuus ja tarve yksinkertaistaa niitä. Tilintarkastustuomioistuimen 
tarkastuksessa saatiin vahvistus sille, että jäsenvaltioiden on vaikea soveltaa 
LPIS-laadunarvioinnin menetelmiä oikein ja yhdenmukaisesti (ks. laatikko  1 1).
67 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi lisäksi ongelmia laadunarvioinnin otantata -
vassa. LPIS-laadunarvioinnilla saadaan käyttökelpoisia tuloksia vain, jos otos on 
edustava kunkin laadunarvioinnin kohteena olevan jäsenvaltion / alueen viljely -
lohkojen koko perusjoukkoon nähden. Säännösten mukaan jäsenvaltioiden on 
toteutettava laadunarviointi poimimalla ensin otos alueista ja sen perusteella 
otos tunnistamisjärjestelmässä olevista viitelohkoista.44 Peer review of the LPIS QA 
Framework , Sytze de Bruin 
(Wageningenin yliopisto) ja 
Gábor Csornai, konsultti (V4.0), 
marraskuu 2011.Laatikko 11Esimerkkejä laadunarviointimenetelmän virheellisestä tai epäjohdonmukaisesta 
soveltamisesta
Nordrhein-Westfalenissa  maksajavirasto korjasi vuoden 2014 laadunarvioinnin lohko-otoksen määrittämi -
sen jälkeen 237:ää viitelohkoa (lähes 30 prosenttia otoksesta) viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän järjestel -
mällisen päivityksen yhteydessä (päivitykseen sisältyi laadunarviointia varten saatujen uusien kuvien tutki -
minen). Laadunarviointitestaus tehtiin vasta tämän jälkeen järjestelmässä olevien ajantasaistettujen tietojen 
pohjalta. Näin ollen laadunarvioinnin tulokset vääristyivät.
LPIS-laadunarvioinnin menetelmät edellyttävät, että maksajavirastot tarkastavat paikan päällä niiden lohkojen 
tilanteen, joiden osalta kuvatulkinta ei mahdollista johtopäätöksiä. Tilintarkastustuomioistuimen LPIS-kyselyn 
44 vastaajasta ainoastaan 17 ilmoitti tekevänsä tällaisia tarkastuskäyntejä. Irlannissa , Puolassa  ja Skotlannis -
sa tiettyjä viitelohkoja ei mitattu laadunarviointia varten, vaikka ne olisi voitu mitata ja menetelmien mukaan 
se olisi jopa täytynyt tehdä.
Laatutekijää QE4 tulkittiin epäyhtenäisesti. Puolassa  viranomaiset katsoivat, että jos lohko on yksilöitävissä 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmässä (eli lohko on digitoitu ja sille on annettu yksilöllinen tunnus), siinä ei 
voida arvioida olevan ratkaisevaa puutetta. Koska digitointi ja tunnuksen antaminen ovat ennakkoedellytyksiä 
lohkojen tallentamiselle tunnistamisjärjestelmään, kaikki lohkot vastasivat laatutekijää QE445.
Irlannissa , Itävallassa  ja Saksassa  (Saarland  ja Nordrhein-Westfalen ) tilintarkastustuomioistuin havaitsi, 
että laadunarvioinnista vastaavan henkilöstön tehtäviä ei ollut erotettu selkeästi viljelylohkon tunnistamisjär -
jestelmän päivittämisestä vastaavan henkilöstön tehtävistä. Oli siis olemassa riski, että laadunarviointihenki -
löstö analysoi itse tekemäänsä ajantasaistustyötä.
45 Muissa tarkastuskäynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa arvioitiin erilaisia perusteita käyttäen, vastasivatko lohkot laatutekijää QE4. 
Hylkäysperusteet liittyivät seuraaviin seikkoihin: useita lohkoja yhdistynyt tai useat polygonit estävät tarkan tunnistamisen; ei tukikelpoista alaa, 
vaikka tukikelpoinen enimmäispinta-ala oli suurempi kuin nolla; lohkoa ei voitu paikantaa puutteellisen kehämitan tai rajojen puuttumisen 
vuoksi; enemmän kuin kaksi rajaa puuttui.
42
Osa III – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
komission seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi 
järjestelmän tuloksellisuutta
68 
Vuosien 2010–2014 laadunarvioinneissa jäsenvaltiot poimivat alueet, mutta 
komissio (YTK) poimi testattavat viitelohkot. Tilintarkastustuomioistuin totesi 
tarkastuskäyntien aikana, että jäsenvaltiot olivat poimineet puutteellisesti niin 
alueita kuin viitelohkoja sisältävät otokset, mikä puolestaan heikensi tulosten 
edustavuutta ja vertailukelpoisuutta sekä jäsenvaltioiden kesken että vuosien 
välillä (ks. laatikko  12).Laatikko 12Vuosien 2010–2014 laadunarviointien otannassa yksilöityjä puutteita
Missään niistä jäsenvaltioista, joihin tehtiin tarkastuskäynti, ei poimittu laadunarviointia varten määritettäviä 
alueita koko perusjoukosta, vaan ne valittiin kaukokartoituksen piiriin kuuluvista alueista46, jotka edustavat 
vain pientä osaa jäsenvaltiosta/jäsenvaltion alueesta. Kaukokartoituksen ulkopuolelle jäävät lohkot eivät voi -
neet tulla poimituiksi. Toinen ongelma oli se, että laadunarviointialueet eivät välttämättä kattaneet jäsenval -
tion/alueen kaikkia maisematyyppejä (esimerkiksi vuoristolaitumia Itävallassa  tai yhteisomistuksessa olevia 
alueita Irlannissa ).
Irlannissa  vuosien 2013 ja 2014 laadunarviointialueiden hajonta ei ollut riittävää, mikä herättää kysymyksen 
niiden poimintatavasta.
46 Lukuun ottamatta jäsenvaltioita ja alueita, joilla ei käytetä kaukokartoitusta (Itävalta, Skotlanti).
69 
Komissio on pyrkinyt parantamaan laadunarvioinnin otantamenetelmien tehok -
kuutta vuoden 2015 laadunarvioinnista alkaen ja rajoittamaan arvioinnin kuluja. 
Tämän tuloksena poiminta laadunarviointiin tapahtuu huomattavasti vähäi -
semmästä määrästä alueita. Komissio teki kaksi tilastotestiä taatakseen uusien 
poimintamenetelmien edustavuuden. Nämä vahvistivat, että otoksen edustavuu -
dessa ei ole vuosien 2014 ja 2015 välillä merkittävää eroa, vaikka joissakin tapauk -
sissa otokset eivät laadunarviointialueiden vähäisen määrän vuoksi olleet yhtä 
edustavia kuin ennen ja niitä voitaisiin siksi parantaa kustannushyötyarvioinnilla.
43
Osa III – Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
komission seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi 
järjestelmän tuloksellisuutta
Laadunarvioinnin tuloksia ei hyödynnetty riittävästi, 
kun viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmässä olevien 
tietojen laatua pyrittiin parantamaan
70 
Yksi laadunarvioinnin tavoitteista on, että tarvittaessa ryhdytään korjaaviin 
toimiin. Jäsenvaltioita edellytetään yleensä laatimaan korjaavia toimia koskeva 
suunnitelma, jos ratkaiseva laatutekijä ei toteudu. Kahdessa tarkastuksen kohtee -
na olleessa jäsenvaltiossa/alueella (Irlanti ja Skotlanti) ratkaisevia laatutekijöitä 
jäi toistuvasti toteutumatta, mutta jäsenvaltio/alue ei laatinut korjaavaa tointa 
koskevaa suunnitelmaa. Kyse ei ollut yksittäistapauksista. Komissio totesi vuoden 
2014 osalta, että 20 jäsenvaltiosta/alueesta, joiden olisi vuoden 2014 laadunar -
viointitulosten perusteella pitänyt esittää korjaavia toimia koskeva suunnitelma, 
kuusi (30 prosenttia) ei laatinut suunnitelmaa.
71 
Komissio vastaa laadunarvioinnin tulosten seurannasta. Se teki uskottavuustar -
kastuksia ja otti yhteyttä jäsenvaltioihin ja alueisiin, joiden laadunarviointira -
porttien kohdalla se yksilöi ilmeisiä virheitä tai laskuvirheitä. Komissio (maata -
louden ja maaseudun kehittämisen pääosasto) ei kuitenkaan tutkinut saamiensa 
laadunarviointitulosten osalta tarkemmin, oliko LPIS-laadunarviointi luotettava 
tai mikä oli syynä siihen, ettei vaatimuksia ollut noudatettu. Jäsenvaltioiden ja 
alueiden aiemmista tiedoista ei tehty trendianalyysiä. Myöskään laadunarvioin -
nin poikkeavia havaintoja ei analysoitu eikä viitelohkoja analysoitu tyypeittäin. 
Tällaiset analyysit auttaisivat komissiota havaitsemaan laatutekijöihin liittyvät 
kehityssuunnat ja selittämättömät poikkeamat.
72 
Komissio teki vähäisen määrän tarkastuskäyntejä tiettyihin jäsenvaltioihin / 
tietyille alueille keskustellakseen niiden laadunarviointituloksista ja selventääk -
seen menetelmiä. Lisäksi komissio toimitti joitakin yksittäisiä laadunarviointitar -
kastuksia47. Osaa LPIS-laadunarvioinneista käsiteltiin komission tavanomaisissa 
pinta-alaperusteisia tukia koskevissa tarkastuksissa48, vaikka laadunarviointien 
tuloksia ei otettu nimenomaisesti huomioon ennen kuin jäsenvaltioita valittiin 
tarkastuskäyntien kohteiksi. YTK laati vuoden 2014 laadunarviointitulosten poh -
jalta tarkasteluraportit viidestä jäsenvaltiosta/alueesta49, jotka maatalouden ja 
maaseudun kehittämisen pääosasto tarkasti vuonna 2015. YTK:ta pyydettiin myös 
osallistumaan kolmeen tarkastuksista. Nämä tarkastuskäynnit ja tavanomaiset 
tarkastukset eivät riittäneet antamaan varmuutta siitä, että kaikkien viljelylohko -
jen tunnistamisjärjestelmien osalta vuosittain saatavat laadunarviointitulokset 
ovat luotettavia.47 Vuonna 2014 esimerkiksi 
Irlannissa ja Alankomaissa.
48 Vuonna 2013 LPIS-
laadunarviointia käsiteltiin 
vain Espanjassa, Italiassa ja 
Ruotsissa. Vuonna 2014 
tarkastukset kattoivat 
LPIS-laadunarvioinnin 
Bulgariassa, Irlannissa, 
Liettuassa, Alankomaissa ja 
Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa 
(Englannissa).
49 Belgia (Flanderi), Tanska, 
Kypros, Suomi ja Yhdistynyt 
kuningaskunta (Skotlanti).
44
 Johtopäätökset 
ja suositukset
73 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä on tärkeä osa yhdennettyä hallinto- ja val -
vontajärjestelmää, ja siihen tallennettujen tietojen ansiosta viljelijöille maksetaan 
pinta-alaperusteinen tuki oikeellisesti. Yhteisen maatalouspolitiikan säännöksiin 
sisältyy tiettyjä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskevia vaatimuksia, ja 
tunnistamisjärjestelmä on tarkoitettu toimimaan yhteisen maatalouspolitiikan 
uusien osatekijöiden seurantavälineenä. On siis hyvin tärkeää, että viljelyloh -
kojen tunnistamisjärjestelmän tiedot ovat luotettavia. Näin voidaan varmistaa, 
että tukimaksut ovat laillisia ja sääntöjenmukaisia. Tietojen luotettavuus riippuu 
päivitysten, tarkastusten ja seurannan vaikuttavuudesta ja tehokkuudesta sekä 
komissiossa että jäsenvaltioissa.
74 
Tarkastuksessa haettiin vastausta kysymykseen siitä, hallinnoidaanko viljelyloh -
kojen tunnistamisjärjestelmää hyvin. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että vilje -
lylohkojen tunnistamisjärjestelmä on hyödyllinen väline maatalousmaan tukikel -
poisuuden määrittämiseen, mutta sen hallinnointia voitaisiin edelleen parantaa.
75 
Jos viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää ajantasaistetaan ja analysoidaan 
oikein, se voi olla merkittävä apu tukihakemusten pinta-alavirheiden estämisessä 
ja havaitsemisessa. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumaan liittyvät 
tulokset ovat viime vuosina osoittaneet, että toimintasuunnitelmilla ja rahoitusoi -
kaisuilla on kyetty korjaamaan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien puutteita 
jäsenvaltioissa. Eräitä osa-alueita on kuitenkin vielä parannettava.
76 
Ortokuvat olivat enimmäkseen ajan tasalla. Tarkastuksen kohteena olleissa jä -
senvaltioissa ilmeni kuitenkin vaikeuksia määritettäessä viitelohkojen oikeellista 
tukikelpoista enimmäispinta-alaa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän päi -
vitystä varten. Vaikeuksia esiintyi etenkin tapauksissa, joissa ei ollut pelkästään 
ortokuvien avulla mahdollista arvioida maa-alan tukikelpoisuutta kiistattomasti 
(esimerkiksi tietyntyyppiset nurmialat) (ks. kohdat 14–29). Tietyissä viljelylohko -
jen tunnistamisjärjestelmissä oli lisätietoja omistussuhteista ja vuokraoikeuksista. 
Näin varmistettiin, että kunkin lohkon ilmoitti oikea viljelijä (ks. kohdat 30 ja 31). 
Jäsenvaltiot eivät arvioineet viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän kustan -
nusvaikuttavuutta. Analyysin avulla kyseiset tarkastukset voitaisiin suunnitella 
paremmin. Tämä auttaisi suunnittelemaan valvontajärjestelmät tehokkaammiksi 
ja tukemaan tulevaisuudessa mahdollisesti tehtäviä toimintapolitiikkojen vaiku -
tusten arviointeja (ks. kohdat 32 ja 33).
45 Johtopäätökset ja suositukset 
Kehitetään prosesseja, jotta viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän tiedot olisivat luotettavampia ja 
tuloksellisuutta voitaisiin mitata paremmin
Suositus 1 – Kehitetään prosesseja, jotta viljelylohkojen tunnis -
tamisjärjestelmään sisältyvät tiedot olisivat luotettavampia
Jäsenvaltioiden olisi määrällisen kustannus-hyötyanalyysin ja riskien arvioinnin 
perusteella yhteisen maatalouspolitiikan tämän kauden aikana tehostettava 
toimiaan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään sisältyvien tietojen luotetta -
vuuden parantamiseksi ajantasaistamalla järjestelmää oikea-aikaisesti ja perus -
teellisesti. Koska määräsuhteinen arviointi on monimutkaista, tätä vaihtoehtoa 
käyttävien jäsenvaltioiden olisi yhteisen maatalouspolitiikan nykyisen kauden 
aikana jatkettava selkeät kuvaukset ja arviointiperusteet sisältävän, määräsuh -
teista vaihtoehtoa koskevan luettelon kehittämistä. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi 
käytettävä täydentäviä teknisiä välineitä lisätäkseen ortokuvien objektiivisuutta 
ja varmistaakseen uusittavuuden. Jäsenvaltioiden olisi myös harkittava mahdolli -
suutta tallentaa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään tietoja omistussuhteista 
ja vuokraoikeuksista aina, kun se on toteutettavissa ja kustannusvaikuttavaa.
Suositus 2 – Mitataan viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
toteuttamisen kustannusvaikuttavuus
Jäsenvaltioiden olisi komission tuella kehitettävä yhteisen maatalouspolitiikan 
nykyisen kauden aikana viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän käytöstä ja päi -
vittämisestä aiheutuvien kulujen arviointikehys ja otettava se käyttöön. Tämän 
pitäisi antaa jäsenvaltioille mahdollisuus mitata viljelylohkojen tunnistamisjärjes -
telmien tuloksellisuutta ja järjestelmäparannusten kustannusvaikuttavuutta.
77 
Yhteisen maatalouspolitiikan kaudella 2014–2020 sovellettavassa säännöskehykses -
sä on säädetty aiempaa useammista vaatimuksista, jotka jäsenvaltioiden on tarkas -
tettava. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän mukauttaminen viherryttämistä 
varten etenee, joskaan sitä ei ole vielä saatu päätökseen. Viherryttämistuen ehtojen 
toteutuminen voidaan tarkastaa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän avulla vain 
osittain (ks. kohdat 34–41). Muita ympäristön kannalta suotuisia tekijöitä, kuten 
täydentävien ehtojen yhteydessä suojeltuja maisemapiirteitä, ei ole sisällytetty 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään. Jotkin jäsenvaltiot olivat vapaaehtoisesti 
vieneet niitä tunnistamisjärjestelmäänsä, mutta tilintarkastustuomioistuin havaitsi, 
että ne oli joissakin tapauksissa tallennettu virheellisesti (ks. kohdat 42 ja 43).
78 
Yksinkertaistaminen on käynnissä, mutta se on yhä haasteellista mm. paikka -
tietoanalyysiin perustuvien tukihakemusten kaltaisista hyödyllisistä välineistä 
huolimatta. Joitakin säännöksiä ei hyödynnetä käytännössä (epävakaisuuden 
välttämiseksi asetettu kahden prosentin kynnys) tai niiden täytäntöönpano on 
hyvin haasteellista (sadan puun sääntö ja uudet tukikelpoisten maa-alojen luo -
kat). Nykyisiä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän yksinkertaistamistoimia ei 
ole vielä saatu päätökseen (ks. kohdat 44–55).
46 Johtopäätökset ja suositukset 
Puututaan neuvokkaammin lainsäädännön 
monimutkaisuuteen
Suositus 3 – Tallennetaan pysyvät ympäristöpiirteet 
luotettavammin
Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että ekologiset alat, pysyvät nurmet ja uudet 
maaluokat on yksilöity ja rekisteröity luotettavasti viljelylohkojen tunnistamis -
järjestelmään, ja kohdistettava niihin vaikuttavaa seurantaa. Jäsenvaltioiden olisi 
myös arvioitava, mitä kuluja ja toisaalta hyötyjä aiheutuisi kaikkien täydentävien 
ehtojen tai maatalouden ympäristötukijärjestelmän mukaisesti suojeltujen maise -
matekijöiden sisällyttämisestä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään. Tällaisia 
biologisen monimuotoisuuden ja ympäristön kannalta suotuisia tekijöitä voitai -
siin seurata ja suojella paremmin, jos ne sisällytettäisiin järjestelmään.
Suositus 4 – Selkeytetään eräitä viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmään sovellettavia nykyisen 
säännöskehyksen sääntöjä
Komission olisi tarkasteltava uudelleen nykyistä säännöskehystä ja yksinker -
taistettava ja selkeytettävä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään sovelletta -
via sääntöjä yhteisen maatalouspolitiikan seuraavaa kautta ajatellen. Sen olisi 
esimerkiksi harkittava uudelleen, ovatko epävakaisuuden välttämiseksi asetettu 
kahden prosentin kynnys ja sadan puun sääntö tarpeen.
79 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen 
kohdistuva komission seuranta on parantunut verrattuna yhteisen maatalouspo -
litiikan edelliseen kauteen. Komissio tekee kattavaa tarkastustyötä, toimintasuun -
nitelmia laaditaan tarvittaessa ja rahoitusoikaisuja pannaan täytäntöön  
(ks. kohdat 56–64).
80 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskevassa komission ohjeistuksessa kes -
kityttiin kuitenkin etenkin laillisuuteen ja sääntöjenmukaisuuteen tunnistamisjär -
jestelmän kokonaisvaikuttavuuden parantamisen sijaan. Komissio otti käyttöön 
LPIS-laadunarvioinnin, jotta jäsenvaltiot voisivat aktiivisesti yksilöidä järjestelmän 
mahdolliset puutteet ja tarvittaessa toteuttaa korjaavia toimia. Laadunarvioin -
nin tarkoituksena on tuottaa lisäarvoa viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään, 
mutta arviointitulosten luotettavuutta heikentävät puutteet (mahdollisesti liian 
monimutkaisten) menetelmien soveltamisessa ja otantatapaan liittyvät ongelmat 
(ks. kohdat 65–69). Laadunarvioinnin tuloksia ei myöskään hyödynnetä vaikutta -
vasti viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmässä olevien tietojen parantamiseen, 
sillä korjaavia toimia koskevia suunnitelmia ei aina laadita. Komissio ei käyttänyt 
laadunarvioinnin tuloksia riittävällä tavalla edistääkseen viljelylohkojen tunnista -
misjärjestelmän parantamista (ks. kohdat 70–72).
47 Johtopäätökset ja suositukset 
Määritellään uudelleen komission painopiste, jotta LPIS-
laadunarvioinnilla voidaan saada aikaan enemmän lisäarvoa 
kuluvan kauden aikana
Suositus 5 – Parannetaan laadunarviointiin poimittujen 
otosten edustavuutta
Komission olisi ennen vuoden 2017 laadunarvioinnin käynnistämistä tehtävä 
kustannus-hyötyanalyysi, ja arvioitava, onko laadunarviointia varten poimittujen 
otosten edustavuutta mahdollista parantaa niin, että tunnistamisjärjestelmän 
sisältämien viljelylohkojen perusjoukko katettaisiin nykyistä paremmin.
Suositus 6 – Seurataan laadunarvioinnin tuloksia paremmin
Komission olisi vuodesta 2016 alkaen parannettava laadunarvioinnin tulosten 
seurantaa. Sen olisi analysoitava laadunarvioinnin raportoinnissa mahdollisesti 
ilmenevät epäjohdonmukaisuudet ja kohdistettava niihin seurantaa, annettava 
palautetta jäsenvaltioille ja varmistettava, että korjaavia toimia koskevat suunni -
telmat laaditaan ja että ne toteutetaan tarvittaessa. Lisäksi komission olisi vuo -
sittain tehtävä jokaisen jäsenvaltion ja viitelohkotyypin osalta yksityiskohtainen 
trendianalyysi, jotta mahdolliset ongelmat voidaan havaita ajoissa.
Tilintarkastustuomioistuimen I jaosto on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen 
Phil WYNN OWENIN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 
7. syyskuuta 2016 pitämässään kokouksessa.
 Tilintarkastustuomioistuimen puolesta
 Vítor Manuel da SILVA CALDEIRA
 presidentti

48
 Liitteet
Asetuksen (EU) N:o 640/2014 5 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaiset viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän tasot
 ο Pellon, pysyvien nurmien ja pysyvien laidunten tai pysyvien viljelykasvien pinta-ala (asetus (EU) N:o 1307/2013, 
4 artiklan 1 kohdan e alakohta).
 ο Maatalousmaa, johon sovelletaan maatalouden ympäristö- ja ilmastositoumuksia (asetus N:o 1305/2013,  
28 artiklan 2 kohta).
 ο Asetuksen N:o 1307/2013 32 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla ala, joka antoi vuonna 2008 oikeuden tukiin 
asetuksen (EY) N:o 1782/2003 III osastossa säädetyssä tilatukijärjestelmässä tai IV A osastossa säädetyssä yhtenäisen 
pinta-alatuen järjestelmässä ja joka
(i) ei enää täytä tukikelpoisen hehtaarin määritelmän vaatimuksia luontotyyppidirektiivin 92/43/ETY, 
vesipolitiikan puitedirektiivin 2000/60/EY ja lintudirektiivin 2009/147/EY täytäntöönpanon vuoksi
(ii) on metsitetty yksittäisen viljelijän sitoumuksen ajaksi asetuksen (EY) N:o 1257/1999 31 artiklan, ase -
tuksen (EY) N:o 1698/2005 43 artiklan tai asetuksen (EU) N:o 1305/2013 22 artiklan mukaisesti taikka 
sellaisen kansallisen järjestelmän nojalla, jonka ehdot ovat asetuksen (EY) N:o 1698/2005 43 artiklan 
1, 2 ja 3 kohdan tai asetuksen (EU) N:o 1305/2013 22 artiklan mukaiset
(iii) on kesannoitu yksittäisen viljelijän sitoumuksen ajaksi asetuksen (EY) N:o 1257/1999 22, 23 ja  
24 artiklan mukaisesti tai asetuksen (EY) N:o 1698/2005 39 artiklan tai asetuksen (EU) N:o 1305/2013 
28 artiklan mukaisesti.
 ο Tiedot tukikelpoisen enimmäispinta-alan määrittämiseksi seuraavissa yhteyksissä:
(i) pinta-alaperusteiset maaseudun kehittämistoimenpiteet
(ii) perustukijärjestelmä
(iii) yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmä
(iv) uudelleenjakotuki
(v) tuet ilmaston ja ympäristön kannalta suotuisille maatalouskäytännöille
(vi) tuet luonnonhaitta-alueille
(vii) nuorten viljelijöiden tuki
(viii) vapaaehtoinen tuotantosidonnainen tuki
(ix) puuvillan lajikohtainen tuki
(x) pienviljelijöiden tukijärjestelmä
(xi) POSEI (syrjäisimpien alueiden erityistoimet)
(xii) Egeanmeren saaret.Liite I
49 Liitteet 
 ο Tiedot ekologisen alan sijainnista ja koosta.
 ο Tiedot, joilla voidaan perustella erityissäännösten soveltaminen seuraavissa yhteyksissä:
(i) asetuksen (EU) N:o 1305/1305 32 artiklassa tarkoitetut vuoristoalueet ja muut alueet, joilla on huo -
mattavia luonnonoloista johtuvia tai muita erityisrajoitteita
(ii) direktiivin 2000/60/EY kattamat Natura 2000 -alueet
(iii) asetuksen (EU) N:o 1307/2013 57 artiklassa tarkoitettu puuvillan tuotantoon hyväksytty 
maatalousmaa
(iv) asetuksen (EU) N:o 1307/2013 4 artiklan 1 kohdan c alakohdan iii alakohdassa tarkoitetut maatalous -
maat, jotka luontaisesti pysyvät laitumeksi tai viljelyyn soveltuvassa kunnossa
(v) asetuksen 1307/2013 46 artiklan 5 ja 6 mukaisesti ekologiset alat, joiden osalta jäsenvaltiot ovat päät -
täneet sallia alueellisen ja/tai kollektiivisen täytäntöönpanon
(vi) asetuksen (EU) N:o 1307/2013 20 artiklan mukaisesti komissiolle ilmoitetut alat
(vii) ympäristön kannalta herkät pysyvän nurmen alat, joihin sovelletaan luontotyyppidirektiiviä ja 
lintudirektiiviä
(viii) asetuksen 1307/2013 45 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut muut herkät alueet
(ix) asetuksen (EU) N:o 1307/2013 48 artiklan mukaiset jäsenvaltioiden määrittämät alat.Liite I
50 Liitteet 
Laadunarviointi 2015 - Laatutekijät vastaavuusluokittain
Ensimmäinen 
vastaavuusluokka  – 
viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän 
laadun arvioiminenQE1 Tukikelpoisen enimmäisalan oikea määrittäminen
QE2 Viitelohkojen osuus ja jakautuminen, jos tukikelpoisessa enimmäisalassa otetaan huo -
mioon tukikelvottomia alueita tai jos siinä ei oteta huomioon maatalousmaata
QE3 Sellaisten viitelohkojen esiintyminen, joissa on ratkaisevia puutteita1
Toinen vastaavuusluokka  – 
viljelylohkojen 
tunnistamisjärjestelmän 
mahdollisten puutteiden 
yksilöiminenQE4 Viitelohkojen luokittelu, jos tukikelpoisessa enimmäisalassa otetaan huomioon tuki -
kelvottomia alueita, jos siinä ei oteta huomioon maatalousmaata tai jos siinä esiintyy 
ratkaiseva puute2
QE5 Ilmoitetun alan suhde viitelohkojen sisällä olevaan tukikelpoiseen enimmäisalaan
QE6 Vuosien mittaan muuttuneiden viitelohkojen prosenttiosuus
Lähde: Asetus (EU) N:o 640/2014, 6 artikla, ja YTK:n portaali3.
2 Huom.:  Vuotta 2015 edeltänyt QE4.
2 Huom.:  Vuotta 2015 edeltänyt QE3.
3 Ks. https://marswiki.jrc.ec.europa.eu/wikicap/index.php/LPISQA_Legacy/ETS/DecisionsLiite II
51 Komission  
vastaus
Tiivistelmä
I
Komission mielestä viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä (land parcel identification system, LPIS) auttaa huomatta -
vasti ehkäisemään virheitä ja vähentämään niiden määrää sitä soveltavissa tukijärjestelmissä.
III Ensimmäinen luetelmakohta
LPIS-järjestelmä on yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän kulmakivi. Sen avulla voidaan toimittaa valtaosa 
hallinnollisista tarkastuksista. Se auttaa estämään, havaitsemaan ja korjaamaan virheitä tukihakemusten käsittelyn 
alkuvaiheissa. LPIS-järjestelmä sekä paikkatietoanalyysiin perustuvat tukihakemukset tehostavat lisäksi virheiden 
aikaista ennaltaehkäisyä ja edistävät niiden nopeaa korjaamista.
Edellä todetusta huolimatta jäsenvaltioiden vastuulla on pitää LPIS-järjestelmänsä ajan tasalla ja tulkita ortokuvia 
oikein. Komission laatimat LPIS-laadunarvioinnin menetelmät auttavat jäsenvaltioita havaitsemaan kuvien virheelli -
seen käsittelyyn tai kuvatulkintaan liittyviä puutteita ja niiden avulla jäsenvaltiot voivat ryhtyä korjaaviin toimiin.
III Kolmas luetelmakohta
Komission harjoittamaa LPIS-laadunarvioinnin tulosten seurantaa on tehostettu tarkastusjakson jälkeen.
IV a) 
Tämä suositus koskee jäsenvaltioita.
Sen osalta, onko viljelijän käytössä olevan maan tarkastaminen LPIS-järjestelmän avulla asiaankuuluvaa, tarkoituk -
senmukaista ja hyödyllistä, ks. komission vastaus kohtaan 30.
IV b) 
Komissio hyväksyy suosituksen siitä, että jäsenvaltioita tuetaan helpottamalla hyviä käytäntöjä koskevan tiedon 
vaihtoa ja suorittamalla toteutettavuustutkimus.
IV c) 
Tämä suositus koskee jäsenvaltioita.
IV d) 
Komissio hyväksyy suosituksen.
Kaikki LPIS-järjestelmää koskevat säännöt arvioidaan uudelleen, ja niihin tehdään tarvittaessa tarkistuksia vuoden 
2020 jälkeistä uutta yhteistä maatalouspolitiikkaa varten.
IV e) 
Komissio hyväksyy suosituksen.
Otosten edustavuuden seuranta on osa jatkuvaa prosessia.
Komission vastaus 52
IV f) 
Komissio hyväksyy suosituksen ja on jo ryhtynyt panemaan sitä täytäntöön.
Jäsenvaltioille on annettu virallisten kirjeiden muodossa palautetta LPIS-laadunarviointia koskevasta raportoinnista 
hakuvuosilta 2014 ja 2015, ja niille on myös esitetty huomautuksia vaadittavista mutta määrittämättä olevista kor -
jaavista toimista.
Kaikki korjaavat toimet on tutkittu, ja jos niitä on pidetty epätarkoituksenmukaisina tai riittämättöminä, niihin on 
pyydetty tarkistuksia. Komissio kehittää parhaillaan erityistä riskinarviointia, jota se käyttää seurantatehtäviensä 
yhteydessä tunnistaakseen ne jäsenvaltiot, joilla saattaa ilmetä ongelmia LPIS-laadunarviointimenetelmien moit -
teettomassa soveltamisessa, kuten ongelmien havaitsemisessa ja niiden ratkaisemisessa asianmukaisin korjaavin 
toimin.
Osa I 
13
LPIS-järjestelmä on yhdennetyn hallinto- ja valvontajärjestelmän kulmakivi ja useimpien suorien maksujen kes -
keinen valvontaväline. Politiikkatavoitteiden saavuttamisen kannalta on erittäin tärkeää, että LPIS-järjestelmä on 
luotettava, ajantasainen ja tarkka. Jäsenvaltioilla saattaa lisäksi olla aihetta tutkia järjestelmiensä kustannusvaikutta -
vuus niiden tuloksellisuuden parantamiseksi.
20
Siltä osin kuin on kyse tapauksista, joissa uusien ortokuvien syöttämisessä LPIS-järjestelmään on havaittu viivästyk -
siä, komissio on kehottanut jäsenvaltioita lukuisia kertoja saattamaan LPIS-järjestelmänsä ajan tasalle ennen sovelta -
misprosessin alkua1.
22
Komission mielestä LPIS-laadunarvioinnin tulokset, jotka ovat peräisin tilastollisesti edustavasta otoksesta, osoit -
tavat liian suurina esitettyjen pinta-alojen osuuden olevan alle kaksi prosenttia EU:n tasolla. Tukikelpoisen enim -
mäispinta-alan vahvistaminen virheettömästi jokaiselta LPIS-järjestelmässä olevalta viitelohkolta ei ole mahdollista 
ilman suunnattomia kustannuksia2.
1 Tämä seikka mainitaan erikseen asiakirjan DS-CDP-2015-11- FINAL- LPIS Update 4.4 kohdassa (jossa todetaan, että tavoitteena on saada uudet 
kuvat valmiiksi ja saataville, jotta niitä voidaan käyttää paikkatietoanalyysiin perustuvan tuen hakuprosessissa). Asiakirjassa todetaan lisäksi, ettei 
ortokuvien käsittelyn pitäisi kestää yleensä kolmea kuukautta kauempaa.
2 LPIS-laadunarvioinnista ilmoitettujen tulosten analyysin perusteella arvioidaan, että niiden tapausten osuudet, joissa tukikelpoinen 
enimmäispinta-ala on ilmoitettu viitelohkoittain (QE1b-/LIB) aivan liian suurena, ovat Euroopan unionissa keskimäärin seuraavat: 2013: 
0,93 %, 2014: 1,14 %, 2015: 0,64 %. Poikkeama järjestelmässä ilmoitetuissa määrällisissä tiedoissa (laatutekijä 1a – QE1a) vuonna 2013: +0,41 %, 
2014: –1.16 %, 2015: –0.34 %. Tarkastettujen viitelohkojen lukumäärä oli 39 700 vuonna 2013, 42 550 vuonna 2014 ja 41 300 vuonna 2015.
Komission vastaus 53
Laatikko 2 – Esimerkkejä tukikelpoisen enimmäispinta-alan virheellisestä arvioinnista, 
joka olisi voitu havaita kuvatulkinnalla
Komissio ei kiistä esimerkkejä, jotka tilintarkastustuomioistuin esittää tukikelpoisen enimmäispinta-alan virheelli -
sestä arvioinnista. Esimerkeissä esitetyt erityistapaukset eivät ole kuitenkaan edustavia kaikkien muiden LPIS-jär -
jestelmien osalta. EU:n eri osissa käytettävät useat LPIS-järjestelmät poikkeavat toisistaan monilta osin, ja myös EU:n 
maatalousalueiden ominaispiirteet poikkeavat toisistaan huomattavasti.
23
Komissio on kehottanut jäsenvaltioita suorittamaan nopeita viljelystarkastuksia, jos ne epäilevät tukikelpoisuutta 
koskevan kuvatulkinnan paikkansapitävyyttä. Kuten kohdassa 25 todetaan, nopeat viljelystarkastukset ovat kalliita, 
joten komissio on antanut ohjeistusta ja järjestänyt foorumeita ja työkokouksia, joiden tarkoituksena on tehostaa 
kuvatulkinnan käyttöä.
29
Asiakirjassa DS-CDP-2015-06 final ”Technical Guidance on the pro rata system for permanent grassland” (Tekninen 
ohjeistus pysyvää nurmea koskevaa määräsuhteeseen perustuvaa järjestelmää varten) on esimerkkejä hyvistä käy -
tännöistä, joilla jäsenvaltioita tuetaan määräsuhteeseen perustuvan järjestelmän toteutuksessa.
Lisäksi Espanjan käyttämää light detecting and ranging (LIDAR, valoon perustuva havainnointi ja etäisyyden 
mittaus) -teknologian mukaista menettelytapaa on esitelty mahdollisena työkaluna 23.–25. toukokuuta 2016 
järjestetyssä työkokouksessa, jonka aiheena oli maatalousmaan valvonta ja hallinta yhdennetyssä hallinto- ja 
valvontajärjestelmässä.
30
EU:n lainsäädännössä ei edellytetä LPIS-järjestelmän täydentämistä tiedoilla siitä, ovatko lohkot viljelijän käytet -
tävissä, eikä kyseisiä tietoja myöskään tarkisteta systemaattisesti ristiin järjestelmässä olevien tietojen kanssa. 
Komissio kehottaa jäsenvaltioita tekemään tarkastuksia paikalla, jos niillä on epäilyksiä siitä, onko maa viljelijän 
käytettävissä.
32
Yhteistyössä toteutettavassa hallinnossa jäsenvaltiot päättävät nykyisen säädöskehyksen puitteissa, mikä on kus -
tannustehokkain tapa toteuttaa yhteistä maatalouspolitiikkaa. Komissio on järjestänyt useita työkokouksia levit -
tääkseen tietoa hyvistä käytännöistä, kuten muun muassa siitä, miten maatalousmaa tulisi tunnistaa ja määrittää 
kustannusvaikuttavuuden parantamiseksi.
33
Komissio on tietoinen LPIS-järjestelmän tärkeimpien toimintojen kustannuksista ja ottaa ne huomioon laatiessaan 
EU:n lainsäädäntöesityksiä. Lisäksi on muistettava, että LPIS-järjestelmät ovat hyvin moninaisia, ja jäsenvaltiot 
valitsevat erilaisia täytäntöönpanovaihtoehtoja. Yhteistyössä toteutettavassa hallinnossa jäsenvaltioiden on tehtävä 
periaatepäätökset LPIS-järjestelmiensä kustannusvaikuttavuus huomioon ottaen.
Komission vastaus 54
Osa II 
38
LPIS-järjestelmää koskevan ohjeistuksen avulla jäsenvaltioille tiedotetaan pysyvän nurmen paikannusvaatimuksesta 
ja (hyvin tarkoista) paikannustavoista. Jäsenvaltioiden on arvioitava tämän luokittelun laatu LPIS-laadunarvioinnin 
ja etenkin laatutekijän 2 (QE 2) avulla ja ryhdyttävä tarvittaessa asian vaatimiin korjaaviin toimiin.
Laatikko 8 – Pysyvän nurmen seurannassa ilmenneet puutteet
Komissio myöntää, että LPIS-laadunarvioinnin tuloksia analysoitaessa maatalousmaan luokittelu on yksi pääasialli -
sista seikoista, joiden osalta jäsenvaltiot ryhtyvät korjaaviin toimiin.
Ks. myös komission vastaus kohtaan 38.
40
Vaikka komissio kehottaakin jäsenvaltioita sisällyttämään kaikki mahdolliset ekologiset alat LPIS-järjestelmässä 
olevaan ekologisen alan tasoon, se on yksinkertaistamisaloitteen yhteydessä myös korostanut vähimmäisvaati -
muksia, jotka valmiin ekologisen alan tason on täytettävä. Ekologisen alan tason valmistumista koskevan ohjeen 
(DSCG/2014/31 FINAL REV 1) 5.10 kohdassa todetaan, että ekologiseen alan tasoon on sisällyttävä vähimmäisvaati -
muksena, tarkistuksen jälkeen ja ennen maksua, vähintään kaikki ilmoitetut ekologiset alat, jotka ovat ajan kuluessa 
vakaat.
44
Yhteisen maatalouspolitiikan yksinkertaistaminen on jatkuva prosessi, jossa noudatetaan kolmea periaatetta: perus -
säädökseen ei tehdä muutoksia (toimintapolitiikan vakaus), toimitaan viljelijän eduksi ja varmistetaan moitteeton 
varainhoito. Komissio toteaa, että sen mielestä yksinkertaistaminen ei koske LPIS-järjestelmää.
45
Paikkatietoanalyysiin perustuvan tukihakemuksen käyttöönotto tekee hakuvaiheesta viljelijöille yksinkertaisem -
man. Epävakaisuuden välttämiseksi asetetun kahden prosentin kynnyksen tavoitteena on välttää, että maksa -
javirastot päivittävät viitelohkoja LPIS-järjestelmässä tarpeettomasti ja liian usein havaitessaan mitatun alueen 
osalta vähäisiä poikkeamia. Lisäksi puiden enimmäistiheyttä koskevan säännön (niin sanotun sadan puun säännön) 
tavoitteena on tarjota selkeät, yksinkertaiset ja suoraviivaiset perusteet hajanaisesti puita sisältävien viljelylohkojen 
tukikelpoisuuden arvioimiseksi.
46
Komission tiedot osoittavat, että 14 jäsenvaltiolla ja neljällä Saksan osavaltiolla sekä Flanderilla oli koko alueen kat -
tava järjestelmä jo vuonna 2015, vaikka vähintään 25 prosentin kattavuus on saavutettava vasta vuodesta 2016.
Komission vastaus 55
48
Paikkatietoanalyysiin perustuva tukihakemus on myös selvästi yksinkertaisempi viljelijöille, sillä muuttumattomia 
ja luotettavia tietoja saadessaan heidän tarvitsee vain napsauttamalla vahvistaa ennalta vahvistettujen tietojen 
paikkansapitävyys hakuvaiheessa.
50
Jäsenvaltiot voivat käyttää pysyvän nurmen tukikelpoisen pinta-alan määrittämiseksi joko määräsuhdetta tai pui -
den enimmäistiheyttä (niin sanottua sadan puun sääntöä). Molemmissa vaihtoehdoissa jäsenvaltioiden tulisi tutkia 
etukäteen ja määrittää lajit, joita voidaan käyttää laiduntamiseen ja joita ei jätetä tukikelpoisen pinta-alan ulkopuo -
lelle. Suurempi hallinnollinen rasite johtuu suoraan jäsenvaltioiden valinnoista.
Puiden enimmäistiheyden ja määräsuhteeseen perustuvan järjestelmän tavoitteena on tarjota kansallisille viran -
omaisille yksinkertaisemmat ja suoraviivaisemmat keinot arvioida hajanaisesti puita sisältävien viitelohkojen tukikel -
poinen enimmäispinta-ala, koska jokaisen yksittäisen tukeen oikeuttamattoman puun määrittäminen olisi työlästä.
52
LPIS-järjestelmä on tehokas keino tarkastaa vakaana pysyvät viljelylohkojen tukikelpoisuuden osat, mutta kunnos -
sapitotoimien ja joidenkin muiden tukikelpoisuusedellytysten valvonta järjestelmässä on toki vaikeampaa. Hoita -
maton maa (jolla ei ole viljelytoimintaa) ja viljelykäytöstä poistettu maa käsitellään eri tavalla LPIS-järjestelmässä. 
Kumpikaan ei oikeuta tukeen, mutta hoitamaton maa voi olla vain tilapäinen ilmiö, kun taas viljelykäytöstä poistettu 
maa on todennäköisesti pysyvästi tukeen oikeuttamaton.
53
Ks. komission vastaukset kohtiin 23 ja 33.
55
Komissio katsoo, että kohdassa b mainitusta yksinkertaistamisesta hyötyvät sekä tuensaajat että maksajavirastot.
Komission vastaus 56
Osa III 
56
LPIS-laadunarviointi on vuotuinen prosessi, jonka perimmäisenä päämääränä on parantaa LPIS-järjestelmän laatua 
ja luotettavuutta tutkimalla havaitut tekniset puutteet ja ryhtymällä korjaaviin toimiin niiden poistamiseksi.
59
Komissio ottaa ohjeasiakirjoja laatiessaan ja teknisissä ohjeissaan huomioon hyvät käytännöt ja kustannusvaikutta -
vuutta koskevat näkökohdat ja tekee tällöin jäsenvaltioiden kanssa tiivistä yhteistyötä.
64
Rahoitusoikaisuja määrätään varainhoitovuosilta, joten tiettynä hakuvuonna jätetyt hakemukset määrätään mak -
settaviksi seuraavana varainhoitovuonna. Rahoitusoikaisuihin sisältyy lisäksi yleensä menoja, jotka ovat syntyneet 
tutkimuksen käynnistämistä edeltävän 24 kuukauden aikana. 24 kuukauden sääntö mahdollistaa sen, että rahoitus -
oikaisut kattavat pitempiä ajanjaksoja, mikä laajentaa EU:n talousarvion suojaa.
65
LPIS-laadunarvioinnin tarkastuksen keskeisenä osana on LPIS-järjestelmässä oleva viitelohko, joka sisältää tukihake -
muksen kohteena mahdollisesti olevan maatalousmaan.
LPIS-laadunarvioinnin on määrä olla jäsenvaltioiden itsenäisesti kehittämien eri järjestelmien systemaattinen ja joh -
donmukainen arviointikeino. Sen tavoitteena on löytää järjestelmistä mahdollisia puutteita, jotta jäsenvaltiot voivat 
korjata ne omasta aloitteestaan.
Menetelmien luonnosversioita on toki laitettu toistuvasti kiertoon (jotta jäsenvaltiot voisivat antaa niistä palau -
tetta). Näin halutaan varmistaa, että kaikki jäsenvaltioilta saadut pätevät huomautukset kootaan yhteen ja otetaan 
asianmukaisesti huomioon ennen lopullisen version julkistamista.
Useimmat menetelmien tarkistukset johtuvat lainsäädäntöön tehdyistä muutoksista ja LPIS-järjestelmän sidosryh -
mien (jäsenvaltioiden) nimenomaisista pyynnöistä ottaa paremmin huomioon niiden erityiset LPIS-järjestelmän 
täytäntöönpanotavat.
66
LPIS-laadunarvioinnin menetelmät ovat pohjimmiltaan yksinkertaisia. Laadunarvioinnissa tallennettuja tietoja ver -
rataan sen aikana mitattuihin tietoihin, minkä jälkeen tulokset analysoidaan.
Näennäistä monimutkaisuutta nykyisessä ohjeistuksessa aiheuttavat i) jäsenvaltioiden pyynnöstä käyttöön otetut 
prosessivaihtoehdot LPIS:n mukauttamiseksi niiden LPIS-järjestelmien eri täytäntöönpanostrategioihin ja ii) vankka 
dokumentointimuoto, joka perustuu ISO19100-sarjan standardeihin.
Komission vastaus 57
Laatikko 11 – Esimerkkejä laadunarviointimenetelmän virheellisestä tai 
epäjohdonmukaisesta soveltamisesta
Nordrhein-Westfalenissa ilmennyttä mahdollista ongelmaa lukuun ottamatta komissio ei pidä LPIS-laadunarviointia 
järjestelmällisesti vääristyneenä silloin, kun tietty määrä otannan perusjoukkoon kuuluvista lohkoista on päivitetty 
LPIS:n järjestelmällisessä päivityshankkeessa, joka on toteutettu otannan poiminnan ja arvioinnin varsinaisen suorit -
tamisen välisenä aikana. Tällainen tilanne voi olla osoitusta LPIS-järjestelmän päivityksen tehokkaasta hallinnasta.
Vuosina 2014 ja 2015 komissio järjesti useita istuntoja LPIS-järjestelmää ja paikalla tehtäviä tarkastuksia koskevissa 
työkokouksissa kiinnittääkseen jäsenvaltioiden huomion paikalla tehtävien tarkastuskäyntien tarpeeseen.
ETS-testisarjassa (Executable Test Suit) 6.0 käyttöön otetun kahden silmäparin periaate edellyttää nimenomaisesti 
riippumatonta toimijaa.
Komission yhteinen vastaus kohtiin 67 ja 68
Otantastrategiaan tehtiin vuonna 2015 muutos, ja kuvantarjonnan (image provision) tavoitteena on ratkaista tämä 
ongelma. Vuoden 2015 laadunarvioinnista alkaen otoksen arvioitavista alueista on poiminut ja viitelohkojen analy -
soitavan otoksen on valinnut komissio ilman jäsenvaltioita. Samoja menetelmiä käytetään nyt kaikissa LPIS-järjestel -
missä, mikä varmistaa sekä perusjoukon edustavuuden että yhtenäisyyden kaikkialla EU:ssa ja eri vuosien välillä.
Laatikko 12 – Vuosien 2010–2014 laadunarviointien otannassa yksilöityjä puutteita
Koska kaukokartoituksen piiriin kuuluvat alueet valittiin useimmiten satunnaisesti, periaatteessa kaikilla viiteloh -
koilla oli yhtäläiset mahdollisuudet tulla valituksi. Viitelohkojen valintavastuu on kuitenkin siirretty yhteiselle tutki -
muskeskukselle (JRC) paremman ja tasapuolisen otannan varmistamiseksi.
70
Korjaavia toimia koskeva suunnitelma vaaditaan, kun tulosten arvioinnissa paljastuu puutteita, jotka edellyttävät 
erityistä toimenpidettä. Päätös tällaisesta suunnitelmasta tulisi tehdä vasta sen jälkeen, kun LPIS-laadunarvioinnin 
tulokset on arvioitu.
LPIS-laadunarviointia analysoidessaan komissio havaitsi tapauksia, joissa ratkaiseva laatutekijä oli puutteellinen, ja 
tästä huolimatta jäsenvaltiot eivät laatineet korjaavia toimia. Tämä on saatettu jäsenvaltioiden tietoon LPIS-työko -
kouksissa, ja tapauksia on seurattu tarkasti vuodesta 2015 lähtien.
Komission yhteinen vastaus kohtiin 71 ja 72
Vuodesta 2015 on ollut käytössä tarkastuksen kattamalta ajanjaksolta laadittujen raporttien täydellinen seuranta -
järjestelmä. Jäsenvaltioiden esittämät laadunarviointiraportit ja korjaavat toimet on tutkittu kuitenkin jo vuodesta 
2014 alkaen.
Komissio on keskittänyt huomionsa raporteissa esitettyjen numerotietojen luotettavuuteen ja yhtäpitävyyteen. Jos 
trendianalyysiin katsotaan olevan tarvetta, se suoritetaan LPIS-laadunarvioinnin tehostetun seurannan aikana. Laa -
dunarviointimenetelmät ovat kehittyneet ajan mittaan, joten yleistä trendianalyysia ei ole helppo tehdä, sillä tiedot 
eivät ole täysin vertailukelpoisia.
Komissio aikoo tehdä täytäntöönpanon tukikäyntejä joihinkin jäsenvaltioihin auttaakseen niitä parantamaan 
LPIS-järjestelmiensä laatua.
Komission vastaus 58
Komissio oli tietoinen siitä, että LPIS-laadunarvioinnin tulokset hakuvuodelta 2011 eivät olleet tuolloin täysin luotet -
tavia, koska kyseessä oli kokeilun ensimmäinen vuosi.
Johtopäätökset ja suositukset
76
EU:n lainsäädännössä ei edellytetä LPIS-järjestelmän täydentämistä tiedoilla siitä, ovatko lohkot viljelijän käytet -
tävissä, eikä kyseisiä tietoja myöskään tarkasteta systemaattisesti ristiin järjestelmässä olevien tietojen kanssa. 
Komissio kehottaa jäsenvaltioita tekemään tarkastuksia paikalla, jos niillä on epäilyksiä siitä, onko maa viljelijän 
käytettävissä.
Suositus 1 – Kehitetään prosesseja, jotta viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmään 
sisältyvät tiedot olisivat luotettavampia
Tämä suositus koskee jäsenvaltioita.
Suositus 2 – Mitataan kustannusvaikuttavuus viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän 
toteuttamisen osalta
Komissio hyväksyy suosituksen siitä, että jäsenvaltioita tuetaan helpottamalla hyviä käytäntöjä koskevan tiedon 
vaihtoa ja suorittamalla toteutettavuustutkimus.
78
Epävakaisuuden välttämiseksi asetetun kahden prosentin kynnyksen tavoitteena on välttää, että maksajavirastot 
päivittävät viitelohkoja LPIS-järjestelmässä tarpeettomasti ja liian usein havaitessaan mitatun alueen osalta vähäisiä 
poikkeamia. Lisäksi puiden enimmäistiheyttä koskevan säännön (niin sanotun sadan puun säännön) tavoitteena on 
tarjota selkeät, yksinkertaiset ja suoraviivaiset perusteet hajanaisesti puita sisältävien viljelylohkojen tukikelpoisuu -
den arvioimiseksi.
Suositus 3 – Tallennetaan pysyvät ympäristöpiirteet luotettavammin
Tämä suositus koskee jäsenvaltioita.
Suositus 4 – Selkeytetään eräitä viljelylohkojen tunnistusjärjestelmään sovellettavia 
nykyisen säännöskehyksen sääntöjä
Komissio hyväksyy suosituksen.
Kaikki LPIS-järjestelmää koskevat säännöt arvioidaan uudelleen, ja niihin tehdään tarvittaessa tarkistuksia vuoden 
2020 jälkeistä uutta yhteistä maatalouspolitiikkaa varten.
Komission vastaus 59
80
Jäsenvaltioiden komissiolle lähettämistä LPIS-laadunarvioinneista pyydetään jäsenvaltioilta tarvittaessa virallista 
palautetta sekä selvennyksiä korjaavia toimia koskevien suunnitelmien sisällöstä (puuttumisesta). Lisäksi jäsenval -
tioille esitetään yleiset tulokset ja huomautukset, joista keskustellaan niiden kanssa vuotuisissa työkokouksissa. 
Vuonna 2016 huomautuksia esitettiin myös suorien tukien komiteassa, jotta jäsenvaltioiden edustajat olisivat 
paremmin tietoisia siitä, että LPIS-laadunarvioinnista on todellakin hyötyä niiden LPIS-järjestelmien parannustyössä. 
(Ks. myös komission vastaukset kohtiin 70 ja 22).
Otantatapa on komission jatkuvassa seurannassa.
Suositus 5 – Parannetaan laadunarviointiin poimittujen otosten edustavuutta
Komissio hyväksyy suosituksen.
Otosten edustavuuden seuranta on osa jatkuvaa prosessia.
Suositus 6 – Seurataan laadunarvioinnin tuloksia paremmin
Komissio hyväksyy suosituksen ja on jo ryhtynyt panemaan sitä täytäntöön.
Jäsenvaltioille on annettu virallisten kirjeiden muodossa palautetta LPIS-laadunarviointia koskevasta raportoinnista 
hakuvuosilta 2014 ja 2015, ja niille on myös esitetty huomautuksia vaadittavista mutta määrittämättä olevista kor -
jaavista toimista.
Kaikki korjaavat toimet on tutkittu, ja jos niitä on pidetty epätarkoituksenmukaisina tai riittämättöminä, niihin on 
pyydetty tarkistuksia. Komissio kehittää parhaillaan erityistä riskinarviointia, jota se käyttää seurantatehtäviensä 
yhteydessä tunnistaakseen ne jäsenvaltiot, joilla saattaa ilmetä ongelmia LPIS-laadunarviointimenetelmien moit -
teettomassa soveltamisessa, kuten ongelmien havaitsemisessa ja niiden ratkaisemisessa asianmukaisin korjaavin 
toimin.

MISTÄ EU:N JULKAISUJA SAA?
Maksuttomat julkaisut:
  yksi kappale:  
EU Bookshopista (http://bookshop.europa.eu)
  enemmän kuin yksi kappale tai julisteet/kartat:  
Euroopan unionin edustustoista (http://ec.europa.eu/represent_/f_i.htm),
muissa kuin EU-maissa sijaitsevista lähetystöistä (http://eeas.europa.eu/delegations/index_/f_i.htm),  
ottamalla yhteyttä Europe Direct -palveluun (http://europa.eu/europedirect/index_/f_i.htm)  
tai soittamalla 00 800 6 7 8 9 10 11 (maksuton numero koko EU:n alueella) (*).
(*)  Saat pyytämäsi tiedot maksutta. Myös useimmat puhelut ovat maksuttomia, joskin jotkin operaattorit, puhelinkioskit  
tai hotellit voivat periä puheluista maksun.
Maksulliset julkaisut:
 EU Bookshopista (http://bookshop.europa.eu)
Tapahtuma Päivämäärä
Tarkastuksen suunnittelumuistio hyväksytty/ Tarkastus alkoi 3.6.2015
Kertomusluonnos lähetetty komissioon (tai muulle tarkastuskohteelle) 13.6.2016
Lopullinen kertomus hyväksytty kuulemismenettelyn jälkeen 7.9. 2016
Komission (tai muun tarkastuskohteen) viralliset vastaukset saatu kaikilla kielillä 13.9.2016
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmä (LPIS) on 
viljelylohkojen valokuviin perustuva tietotekninen 
järjestelmä, jonka avulla tarkistetaan yhteisen 
maatalouspolitiikan (YMP) alaan liittyviä maksuja. Vuonna 
2015 maksuja suoritettiin noin 45,5 miljardia euroa. 
Tilintarkastustuomioistuin totesi, että LPIS on hyödyllinen 
väline maatalousmaan tukikelpoisuuden määrittämiseen, 
mutta sen hallinnointia voitaisiin edelleen parantaa. 
Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän menettelyissä 
ilmeni joitakin puutteita, jotka vaikuttivat jäsenvaltion 
kykyyn tarkastaa maa-alan tukikelpoisuus luotettavasti. 
Tarkastuksen yhteydessä havaittiin, että jäsenvaltiot olivat 
edistyneet viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmien 
parantamisessa. Järjestelmiä on parannettu vastaamaan 
yhteisen maatalouspolitiikan kauden 2014–2020 
vaatimuksia. Viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmiä ei 
kuitenkaan ole vielä täysin mukautettu viherryttämiseen. 
Komission viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmää koskeva 
seuranta parani, mutta siinä ei painotettu tarpeeksi 
viljelylohkojen tunnistamisjärjestelmän tuloksellisuutta.
EUROOPAN 
TILINTARKASTUS
TUOMIOISTUIN