LIITE ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjaan sisällytettävän korjaamisvastuuta koskevan Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirjan tekemisestä Sopimusteksti CARTAGENAN BIOTURVALLISUUSPÖYTÄKIRJAN NAGOYA–KUALA LUMPURIN LISÄPÖYTÄKIRJA KORJAAMISVASTUUSTA /* COM/2012/0236 final - NLE 2012/0120 */





PERUSTELUT Biologista monimuotoisuutta koskeva yleissopimus, joka tuli voimaan 29. joulukuuta 1993, on tällä hetkellä tärkein kansainvälinen sopimus luonnon monimuotoisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Yleissopimuksella on kolme tavoitetta: nimittäin luonnon monimuotoisuuden suojelu, sen osien kestävä käyttö sekä perintöaineksen hyödyntämisestä saatavan hyödyn yhtäläinen jakaminen. Yksi yleissopimuksessa käsiteltävistä asioista on bioturvallisuus, joka liittyy tarpeeseen suojella ihmisten terveyttä ja ympäristöä nykyaikaisen bioteknologian tuotteiden mahdollisesti haitallisilta vaikutuksilta. Biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen sopimuspuolten konferenssi (CoP) perusti marraskuussa 1995 pitämässään toisessa kokouksessaan yleissopimuksen 19 artiklan 3 kappaleen nojalla bioturvallisuutta koskevan avoimen ad hoc -työryhmän laatimaan luonnoksen bioturvallisuutta koskevaksi pöytäkirjaksi, jossa keskitytään erityisesti elävien muunnettujen organismien valtioiden rajat ylittäviin siirtoihin. Työryhmä kokoontui kuudesti heinäkuun 1996 ja helmikuun 1999 välisenä aikana. Biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirja hyväksyttiin 29. tammikuuta 2000 yleissopimuksen lisäsopimuksena ja se tuli voimaan 11. syyskuuta 2003. Tämä kansainvälinen yleissopimus muodostaa ennalta varautumisen periaatteeseen perustuvan kehyksen sellaisten nykyaikaisella biotekniikalla muunnettujen elävien organismien turvallista siirtoa, käsittelyä ja käyttöä varten, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia biologisen monimuotoisuuden suojeluun ja kestävään käyttöön tai jotka voivat aiheuttaa riskejä ihmisten terveydelle. Cartagenan pöytäkirjan 27 artiklassa valtuutetaan osapuolten kokouksena toimiva osapuolten konferenssi (CoP/MoP) käynnistämään ensimmäisessä kokouksessaan virallinen prosessi, jossa laadittaisiin asianmukaisella tavalla kansainväliset säännöt ja menettelyt elävien muunnettujen organismien kansainvälisistä siirroista aiheutuneiden vahinkojen vastuu- ja korvauskysymyksiä varten. Prosessi oli tarkoitus saada päätökseen neljässä vuodessa (vuoteen 2008 mennessä). Kuala Lumpurissa 23.–27. helmikuuta 2004 pidetyssä ensimmäisessä CoP/MoP-kokouksessa perustettiin oikeudellisten ja teknisten asiantuntijoiden avoin ad hoc -työryhmä käsittelemään bioturvallisuutta koskevaan Cartagenan pöytäkirjaan liittyviä vastuu- ja korvauskysymyksiä. Työryhmän tehtävänä oli analysoida käsiteltävänä olevat kysymykset, tarkastella eri vaihtoehtoja ja ehdottaa kansainvälisiä sääntöjä ja menettelyjä. Bonnissa toukokuussa 2008 pidetyssä neljännessä CoP/MoP-kokouksessa pidetyissä neuvotteluissa saavutettiin poliittinen läpimurto, vaikkei sovittujen tulosten mukaista luonnosta saatu vielä valmiiksi. Näin ollen osapuolet sopivat siitä, että oikeudellisesti sitova väline sekä siviilioikeudellista vastuuta koskevat ohjeet pyrittäisiin saamaan valmiiksi Japanin Nagoyassa lokakuussa 2010 järjestettävässä viidennessä CoP/MoP-kokouksessa. Tämän oikeudellisesti sitovan välineen esikuvana toimi pitkälti EU:n ympäristövastuudirektiivi (ELD[1]). Tämä väline mahdollistaisi sen, että kansalliset viranomaiset toimivat yhteisen hyvän puolesta ja velvoittaisivat toiminnanharjoittajat korjaaviin toimenpiteisiin elävien muunnettujen organismien aiheuttaessa vahinkoa luonnon monimuotoisuudelle. Tämä velvoite on monissa kehitysmaissa uusi. Oikeudellisesti sitovaa välinettä ja siviilioikeudellista korvausvastuuta koskevia suuntaviivoja käsitelleet viimeiset neuvottelut järjestettiin ”Friends of the Co-Chairs” -ryhmässä, johon kuului 26 osapuolta Cartagenan pöytäkirjan 157 osapuolesta sekä muita osapuolia edustavia neuvonantajia. EU:lla oli neuvotteluissa kaksi paikkaa. Komissio toimi EU:n neuvottelijana oikeudellisesti sitovasta välineestä käytävissä neuvotteluissa neuvoston kesäkuussa 2007 hyväksymän virallisen valtuutuksen perusteella. Tämän valtuutuksen voimassaoloa pidennettiin osapuolten neljännen kokouksen (CoP/MoP4) jälkeen. Neuvotteluohjeita tarkennettiin useaan otteeseen. Niiden mukaan komissio varmistaa, että neuvottelujen tulokset ovat asiaa koskevan unionin lainsäädännön sekä vastuu- ja korvauskysymyksiä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön perusperiaatteiden mukaisia. Uudet määräykset pitäisi myös voida panna täytäntöön EU:ssa siten, ettei ole tarpeen antaa uusia siviilioikeudellista vastuuta koskevia aineellisia sääntöjä eikä muuttaa voimassaolevia sääntöjä. Nagoyan viimeisten neuvottelujen tuloksena osapuolten viidennen CoP/MoP-kokouksen täysistunnossa hyväksyttiin 15. lokakuuta 2010 kansainvälinen sopimus eli Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjaan sisällytettävä korjaamisvastuuta koskeva Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirja[2]. Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirjan hyväksyneen CoP/MoP-kokouksen päätöksessä kehotetaan biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen osapuolia allekirjoittamaan pöytäkirja ensi tilassa sekä tallettamaan ratifiointi-, hyväksymis- tai liittymisasiakirjat, jotta pöytäkirja voi tulla voimaan mahdollisimman pian. Neuvosto piti 20. joulukuuta 2010 tervetulleena Nagoya-Kuala Lumpurin pöytäkirjan hyväksymistä[3]. Euroopan unioni allekirjoitti lisäpöytäkirjan 11. toukokuuta 2011. Euroopan unionissa bioturvallisuutta koskevan Cartagenan pöytäkirjan säännökset on sisällytetty bioturvallisuutta koskevaan lainsäädäntöön, jonka kulmakivenä on ennalta varautumisen periaate. Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirjan vahinkovastuusäännökset kuuluvat 21. huhtikuuta 2004 annetun ympäristövastuuta koskevan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/35/EY soveltamisalaan. Siinä luodaan pilaaja maksaa -periaatteeseen perustuva kehys, jonka mukaisesti pilaaja on vastuussa ympäristövahingon aiheuttamien vahinkojen korvaamisesta. Direktiivin tultua voimaan 30. huhtikuuta 2004 EU:n jäsenvaltioilla oli kolme vuotta aikaa saattaa direktiivi osaksi kansallista lainsäädäntöään. Viimeinen jäsenvaltio saattoi direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään heinäkuussa 2010. Ympäristövastuudirektiiviä on jo muutettu kahdesti, kaivannaisteollisuuden jätehuoltoa koskevalla direktiivillä 2006/21/EY ja hiilidioksidin geologista varastointia ja useiden direktiivien muuttamista koskevalla direktiivillä 2009/31/EY. Biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen 34 artiklan mukaan jäsenvaltiot ja alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt voivat ratifioida ja hyväksyä yleissopimukseen mahdollisesti tehtäviä pöytäkirjoja. Yleissopimuksen 34 artiklan 3 kappaleen mukaisesti alueellisten taloudellisen yhdentymisen järjestöjen on ilmoitettava, mikä niiden toimivalta on kyseeseen tulevan pöytäkirjan soveltamisalalla. Tämän velvollisuuden täyttämiseksi komissio on laatinut tämän ehdotuksen liitteessä olevan ilmoituksen. Unionin tuomioistuimen neuvoa-antavan lausunnon[4] mukaisesti liittymistä koskevan päätöksen olisi perustuttava SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohtaan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa. Edellä mainitun perusteella komissio ehdottaa, että neuvosto valtuuttaa puheenjohtajansa nimeämään henkilön tai henkilöt, joilla on valtuutus tallettaa Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirjan hyväksymisasiakirja unionin puolesta, ja antaa hänelle tai heille tätä varten tarvittavat valtuudet. 2012/0120 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjaan sisällytettävän korjaamisvastuuta koskevan Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirjan tekemisestä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen[5], ottaa huomioon Euroopan parlamentin puoltavan lausunnon[6], sekä katsoo seuraavaa: (1) Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan 27 artiklassa määrätään, että pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten konferenssin (CoP/MoP) ensimmäisessä kokouksessa on käynnistettävä prosessi korjaamisvastuuta koskevien kansainvälisten sääntöjen ja menettelyjen laatimiseksi valtioiden rajat ylittävistä muunnettujen elävien organismien siirroista aiheutuville vahingoille. (2) Neuvosto hyväksyi kesäkuussa 2007 päätöksen, jossa valtuutetaan komissio osallistumaan unionin puolesta unionin toimivaltaan liittyvissä asioissa korjaamisvastuuta koskeviin neuvotteluihin tiettyjen neuvotteluohjeiden mukaisesti. Valtuutuksen voimassaoloa pidennettiin lokakuussa 2008 kattamaan neuvottelujen viimeiset vaiheet. (3) Nagoyassa Japanissa järjestetyssä pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten viidennen konferenssin kokouksessa unioni tuki 11 päivänä lokakuuta 2010 yksimielisesti korjaamisvastuuta koskevan Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirjan lopullista kompromissitekstiä, koska sen katsottiin olevan hyväksyttyjen EU:n kantojen ja komission saamien neuvotteluohjeiden mukainen. (4) Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjaan sisällytettävä korjaamisvastuuta koskeva Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirja hyväksyttiin osapuolten viidennen konferenssin (CoP/MoP5) viimeisessä täysistunnossa 15. lokakuuta 2010. (5) Neuvosto ilmaisi 20. joulukuuta 2010 tyytyväisyytensä Nagoya-Kuala Lumpurin pöytäkirjan hyväksymisen johdosta. (6) Toukokuun kuudentena päivänä 2011 tehdyn neuvoston päätöksen[7] mukaisesti unioni allekirjoitti Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjaan sisällytettävän korjaamisvastuuta koskevan Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirjan 11 päivänä toukokuuta 2011 sillä edellytyksellä, että lisäpöytäkirja myöhemmin tehdään. (7) Biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen 34 artiklan mukaan valtioiden ja alueellisten taloudellisen yhdentymisen järjestöjen on ratifioitava ja hyväksyttävä kaikki yleissopimukseen mahdollisesti liitettävät pöytäkirjat. (8) Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjaan sisällytettävä korjaamisvastuuta koskeva Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirja edistää unionin ympäristöpolitiikan tavoitteiden saavuttamista. Pöytäkirja olisi sen vuoksi hyväksyttävä unionin puolesta mahdollisimman pian. (9) Sopimus olisi hyväksyttävä Euroopan unionin puolesta, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Hyväksytään unionin puolesta Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjaan sisällytettävän korjaamisvastuuta koskeva Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirja. Sopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä. 2 artikla Neuvoston puheenjohtaja nimeää henkilön, jolla on valtuudet tallettaa Euroopan unionin puolesta sopimuksen 18 artiklassa tarkoitetut hyväksymisasiakirjat osoitukseksi siitä, että Euroopan unioni suostuu sitoutumaan sopimukseen. Hyväksymisasiakirja talletetaan samanaikaisesti jäsenvaltioiden hyväksymisasiakirjojen kanssa. Nimetty henkilö tallettaa samanaikaisesti liitteessä olevan ilmoituksen biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen 34 artiklan 3 kappaleen määräysten mukaisesti. 3 artikla Tämä päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE BIOLOGISTA MONIMUOTOISUUTTA KOSKEVAN YLEISSOPIMUKSEN 34 ARTIKLAN 3 KAPPALEEN MUKAINEN EUROOPAN UNIONIN ILMOITUS "Euroopan unioni ilmoittaa, että sillä on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 191 artiklan mukaan toimivalta tehdä kansainvälisiä sopimuksia ja täyttää niistä aiheutuvat velvoitteet, jotka myötävaikuttavat seuraavien tavoitteiden saavuttamiseen: – ympäristön laadun säilyttäminen, suojelu ja parantaminen; – ihmisten terveyden suojelu; – luonnonvarojen harkittu ja järkevä käyttö; – sellaisten toimenpiteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla, joilla puututaan alueellisiin tai maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin, mukaan lukien ilmastonmuutos. Euroopan unioni hyväksyy lisäksi yksityisoikeudellista yhteistyötä koskevia toimenpiteitä Euroopan unionin tasolla sisämarkkinoidensa asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi. Euroopan unioni ilmoittaa, että se on jo antanut jäsenvaltioitaan sitovia säädöksiä, jotka kattavat kaikki tämän pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvat asiat. [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/35/EY, annettu 21 päivänä huhtikuuta 2004, ympäristövastuusta ympäristövahinkojen ehkäisemisen ja korjaamisen osalta. [2] http://bch.cbd.int/protocol/NKL_text.shtml [3] Ks. neuvoston päätelmät ”Biologista monimuotoisuutta koskeva yleissopimus: Nagoyan konferenssin tulokset ja jatkotoimet (11.–29. lokakuuta 2010)”, 20. joulukuuta 2010, 2. kohta. [4] Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen lausunto 2/2000, 6.12.2001. [5] … [6] … [7] Päätöstä ei ole vielä julkaistu. LIITE ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjaan sisällytettävän korjaamisvastuuta koskevan Nagoya-Kuala Lumpurin lisäpöytäkirjan tekemisestä Sopimusteksti CARTAGENAN BIOTURVALLISUUSPÖYTÄKIRJAN NAGOYA–KUALA LUMPURIN LISÄPÖYTÄKIRJA KORJAAMISVASTUUSTA Tämän lisäpöytäkirjan osapuolet, jotka ovat biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimuksen’, Cartagenan bioturvallisuuspöytäkirjan osapuolia, ottavat huomioon ympäristöä ja kehitystä koskevan Rion julistuksen 13. periaatteen, vahvistavat uudelleen ennalta varautumisen periaatteeseen perustuvan lähestymistavan, joka sisältyy ympäristöä ja kehitystä koskevan Rion julistuksen 15. periaatteeseen, tunnustavat tarpeen toteuttaa vahingon aiheutuessa tai vahingon ollessa riittävän todennäköinen asianmukaisia torjuntatoimia pöytäkirjan mukaisesti, palauttavat mieliin pöytäkirjan 27 artiklan, ovat sopineet seuraavaa: 1 artikla Tavoite Tämän lisäpöytäkirjan tavoitteena on edistää luonnon monimuotoisuuden suojelua ja kestävää käyttöä ottaen huomioon myös ihmisten terveydelle aiheutuvat riskit laatimalla eläviin muunnettuihin organismeihin liittyvää korjaamisvastuuta koskevat säännöt ja menettelyt. 2 artikla Määritelmät 1. Tähän lisäpöytäkirjaan sovelletaan biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, 2 artiklassa ja pöytäkirjan 3 artiklassa vahvistettuja määritelmiä. 2. Lisäksi tämän pöytäkirjan soveltamiseksi tarkoitetaan a) ’pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivalla osapuolten konferenssilla’ pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivaa yleissopimuksen osapuolten konferenssia; b) ’vahingolla’ luonnon monimuotoisuuden suojelulle ja kestävälle käytölle aiheutuvaa haitallista vaikutusta, ottaen huomioon myös ihmisten terveydelle aiheutuvat riskit, joka i) voidaan mitata tai muutoin havaita ottaen huomioon käytettävissä oleva ja toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä tieteellisesti vahvistettu perustila, jossa otetaan huomioon muu ihmisen aiheuttama ja luonnollinen vaihtelu, ja ii) on jäljempänä 3 kappaleessa tarkoitettu merkittävä vahinko; c) ’toiminnanharjoittajalla’, ketä tahansa elävästä muunnetusta organismista suoraan tai epäsuorasti vastuussa olevaa henkilöä, esimerkiksi luvanhaltijaa, elävän muunnetun organismin markkinoille saattajaa, kehittäjää, tuottajaa, ilmoittajaa, viejää, tuojaa, liikenteenharjoittajaa tai toimittajaa; d) ’torjuntatoimilla’ kohtuullisia toimia, joilla i) tarvittaessa ehkäistään, minimoidaan, rajataan, vähennetään tai muulla tavoin vältetään vahinkoja; ii) palautetaan luonnon monimuotoisuus seuraavassa järjestyksessä suoritettavilla toimilla: a. luonnon monimuotoisuuden palauttaminen vahinkoa ennen vallinneeseen tilaan tai sitä lähinnä vastaavaan tilaan, ja mikäli se ei toimivaltaisen viranomaisen mukaan ole mahdollista, b. luonnon monimuotoisuuden ennallistaminen muun muassa korvaamalla sen häviäminen muilla luonnon monimuotoisuuden osilla samaa tai muuta käyttötarkoitusta varten samassa tai tarvittaessa vaihtoehtoisessa paikassa. 3. ’Merkittävä’ haitallinen vaikutus määritetään muun muassa seuraavien tekijöiden perusteella: a) sellainen pitkäaikainen tai pysyvä muutos, jonka ei katsota korjaantuvan luonnollisen palautumisen myötä kohtuullisessa ajassa, b) luonnon monimuotoisuuden osiin haitallisesti vaikuttavien laadullisten tai määrällisten muutosten laajuus, c) luonnon monimuotoisuuden osien heikentynyt kyky tuottaa hyödykkeitä ja palveluita, d) pöytäkirjassa tarkoitettujen ihmisten terveydelle aiheutuvien kielteisten vaikutusten laajuus. 3 artikla Soveltamisala 1. Tätä lisäpöytäkirjaa sovelletaan elävien muunnettujen organismien valtion rajat ylittävistä siirroista aiheutuviin vahinkoihin. Elävillä muunnetuilla organismeilla tarkoitetaan organismeja, jotka on a) tarkoitettu käytettäväksi suoraan elintarvikkeena taikka rehuna tai jalostuksessa, b) tarkoitettu suljettuun käyttöön, c) tarkoitettu vietäväksi tarkoituksellisesti ympäristöön. 2. Tätä lisäpöytäkirjaa sovelletaan tarkoituksellisten valtioiden rajat ylittävien siirtojen osalta sellaisiin vahinkoihin, jotka ovat aiheutuneet edellä 1 kappaleessa tarkoitettujen elävien muunnettujen organismien sallitusta käytöstä. 3. Tätä lisäpöytäkirjaa sovelletaan myös vahinkoihin, jotka ovat aiheutuneet pöytäkirjan 17 artiklassa tarkoitetuista tahattomista valtioiden rajat ylittävistä siirroista sekä pöytäkirjan 25 artiklassa tarkoitetuista laittomista valtioiden rajat ylittävistä siirroista. 4. Tätä lisäpöytäkirjaa sovelletaan vahinkoihin, jotka ovat aiheutuneet elävien muunnettujen organismien valtioiden rajat ylittävistä siirroista, jotka ovat käynnistyneet sen jälkeen, kun tämä lisäpöytäkirja oli tullut voimaan sen osapuolen osalta, jonka lainkäyttöalueella valtioiden rajat ylittävä siirto on tapahtunut. 5. Tätä lisäpöytäkirjaa sovelletaan vahinkoihin, jotka ovat tapahtuneet osapuolten kansalliseen lainkäyttövaltaan kuuluvilla alueilla. 6. Osapuolet voivat soveltaa kansallisessa lainsäädännössään vahvistettuja perusteita vahinkoihin, jotka tapahtuvat niiden kansallisella lainkäyttöalueella. 7. Tämän lisäpöytäkirjan täytäntöönpanemiseksi annettua kansallista lainsäädäntöä on sovellettava myös vahinkoihin, jotka aiheutuvat muiden kuin osapuolten toteuttamista elävien muunnettujen organismien valtioiden rajat ylittävistä siirroista. 4 artikla Syy-yhteys Vahingon ja kyseessä olevan elävän muunnetun organismin välillä on osoitettava syy-yhteys kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 5 artikla Torjuntatoimet 1. Rajoittamatta toimivaltaisten viranomaisten vaatimuksia osapuolten on vahingon sattuessa vaadittava asianomaista toiminnanharjoittajaa tai asianomaisia toiminnanharjoittajia: a) ilmoittamaan vahingosta välittömästi toimivaltaiselle viranomaiselle, b) arvioimaan vahingot, ja c) toteuttamaan asianmukaiset torjuntatoimet. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on a) yksilöitävä vahingon aiheuttanut toiminnanharjoittaja, b) arvioitava vahingot, ja c) määritettävä, mitkä torjuntatoimet toiminnanharjoittajan olisi toteutettava. 3. Jos asiaan kuuluvat tiedot, mukaan lukien käytettävissä olevat tieteelliset tiedot tai bioturvallisuuden tiedonvälitysjärjestelmästä saatavat tiedot, osoittavat, että vahingon tapahtuminen on riittävässä määrin todennäköistä, ellei torjuntatoimenpiteitä toteuteta ajoissa, toiminnanharjoittajan on toteutettava asianmukaiset torjuntatoimet kyseisen vahingon välttämiseksi. 4. Toimivaltainen viranomainen voi toteuttaa asianmukaisia torjuntatoimia erityisesti silloin, kun toiminnanharjoittaja on laiminlyönyt niiden toteuttamisen. 5. Toimivaltaisella viranomaisella on oikeus periä toiminnanharjoittajalta vahingon arvioinnista ja vahinkoon liittyvien asianmukaisten torjuntatoimenpiteiden toteuttamisesta aiheutuvat kustannukset ja sivukustannukset. Osapuolet voivat kansallisessa lainsäädännössään säätää tilanteista, joissa toiminnanharjoittajalta ei ole välttämätöntä periä maksuja ja kustannuksia. 6. Toiminnanharjoittajan olisi perusteltava päätökset, joilla toiminnanharjoittaja velvoitetaan toteuttamaan torjuntatoimenpiteitä. Toiminnanharjoittajalle olisi ilmoitettava tällaisista päätöksistä. Kansallisessa lainsäädännössä on säädettävä muutoksenhakukeinoista, mukaan lukien mahdollisuus saattaa päätös hallintoviranomaisen tai tuomioistuimen uudelleen tutkittavaksi. Toimivaltaisen viranomaisen on kansallisen lainsäädännön mukaisesti ilmoitettava toiminnanharjoittajalle myös käytettävissä olevista muutoksenhakukeinoista. Tällaisiin muutoksenhakukeinoihin turvautuminen ei estä toimivaltaista viranomaista toteuttamasta torjuntatoimenpiteitä asianmukaisissa tilanteissa, ellei kansallisessa lainsäädännössä muuta säädetä. 7. Tätä artiklaa täytäntöön pantaessa ja niiden erityisten torjuntatoimenpiteiden yksilöimiseksi, joita toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä tai toteutettava, osapuolet voivat tarvittaessa arvioida, onko torjuntatoimenpiteitä jo käsitelty niiden siviilioikeudellista vastuuta koskevassa kansallisessa lainsäädännössä. 8. Torjuntatoimenpiteet on pantava täytäntöön kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 6 artikla Poikkeukset 1. Osapuolet voivat kansallisessa lainsäädännössään säätää seuraavista poikkeuksista: a) ylivoimainen este tai force majeure -tilanne, ja b) sotatoimi tai kansalaislevottomuus. 2. Osapuolet voivat kansallisessa lainsäädännössään säätää muista tarpeellisiksi katsomistaan poikkeuksista tai lievennyksistä. 7 artikla Määräajat Osapuolet voivat kansallisessa lainsäädännössään säätää: a) suhteellisista ja/tai ehdottomista määräajoista, mukaan lukien torjuntatoimiin liittyvien toimenpiteiden määräajat; ja b) sen ajanjakson alkamisesta, johon määräaikaa sovelletaan. 8 artikla Maksujen enimmäismäärät Osapuolet voivat kansallisessa lainsäädännössään säätää torjuntatoimenpiteisiin liittyvien korvattavien kustannusten ja maksujen enimmäismääristä. 9 artikla Takautumisoikeus Tässä lisäpöytäkirjassa ei rajoiteta toiminnanharjoittajan takautumisoikeutta toista henkilöä kohtaan eikä oikeutta saada toiselta henkilöltä korvausta. 10 artikla Rahavakuus 1. Osapuolet säilyttävät oikeuden säätää kansallisessa lainsäädännössään rahavakuudesta. 2. Osapuolten on käytettävä 1 kappaleessa tarkoitettua oikeuttaan kansainvälisen oikeuden mukaisten oikeuksiensa ja velvollisuuksiensa mukaisesti ottaen huomioon pöytäkirjan johdanto-osan kolme viimeistä kappaletta. 3. Lisäpöytäkirjan voimaantulon jälkeen järjestettävän ensimmäisen pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten konferenssin on kehotettava sihteeristöä laatimaan kattava tutkimus, jossa käsitellään muun muassa seuraavia asioita: a) rahavakuusmekanismeja koskevat yksityiskohtaiset säännöt; b) arvio tällaisten mekanismien ympäristö-, taloudellisista ja sosiaalisista vaikutuksista erityisesti kehitysmaissa, ja c) rahavakuuksia tarjoavien asianmukaisten elinten yksilöinti. 11 artikla Valtioiden vastuu kansainvälisen oikeuden vastaisista teoista Tämä lisäpöytäkirja ei vaikuta niihin yleisen kansainvälisen oikeuden mukaisiin valtioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka koskevat valtioiden vastuuta kansainvälisen oikeuden vastaisista teoista. 12 artikla Täytäntöönpano ja suhde siviilioikeudelliseen vastuuseen 1. Osapuolten on kansallisessa lainsäädännössään säädettävä vahinkoihin liittyvistä säännöistä ja menettelyistä. Tämän velvoitteen täytäntöönpanemiseksi osapuolten on säädettävä torjuntatoimenpiteistä tämän lisäpöytäkirjan mukaisesti, ja ne voivat tarvittaessa: a) soveltaa voimassa olevaa kansallista lainsäädäntöään, mukaan lukien soveltuvin osin siviilioikeudellista vastuuta koskevat yleiset säännöt ja menettelyt, b) soveltaa tai kehittää erityisesti tätä tarkoitusta varten siviilioikeudellista vastuuta koskevia sääntöjä ja menettelyjä; tai c) soveltaa tai kehittää yhdistelmää edellä mainituista. 2. Jotta osapuolet säätäisivät kansallisessa lainsäädännössään riittävistä säännöistä ja menettelyistä 2 artiklan 2 kappaleen b alakohdassa tarkoitettuihin vahinkoihin liittyvien aineellisten tai henkilökohtaisten vahinkojen siviilioikeudellisesta vahingonkorvausvastuusta, osapuolten on: a) sovellettava edelleen voimassa olevaa siviilioikeudellista vastuuta koskevaa yleislainsäädäntöä, b) laadittava ja sovellettava erityisesti tähän tarkoitukseen liittyvää siviilioikeudellista lainsäädäntöä, tai c) kehitettävä ja sovellettava yhdistelmää edellä mainituista. 3. Edellä 1 ja 2 kappaleen b ja c alakohdissa tarkoitettua siviilioikeudellista vastuuta koskevaa lainsäädäntöä laatiessaan osapuolien on tarpeen mukaan käsiteltävä muun muassa seuraavia asioita: a) vahingot, b) vastuun edellytykset, mukaan luettuina ankara vastuu ja tuottamusvastuu, c) tarvittaessa vastuun kanavoiminen, d) oikeus nostaa kanteita. 13 artikla Arviointi ja seuranta Pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten konferenssin on tarkasteltava tämän lisäpöytäkirjan tehokkuutta viisi vuotta sen voimaantulon jälkeen ja sen jälkeen joka viides vuosi edellyttäen, että osapuolet ovat toimittaneet uudelleentarkastelussa tarvittavat tiedot. Uudelleentarkastelu on suoritettava pöytäkirjan 35 artiklassa tarkoitetun tarkistus- ja seurantamenettelyn puitteissa, elleivät tämän lisäpöytäkirjan osapuolet muuta päätä. Ensimmäiseen uudelleentarkasteluun sisältyy 10 ja 12 artiklan tehokkuuden uudelleentarkastelu. 14 artikla Pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimiva osapuolten konferenssi 1. Yleissopimuksen 32 artiklan 2 kappaleen mukaisesti pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten konferenssin on toimittava tämän lisäpöytäkirjan osapuolten kokouksena. 2. Pöytäkirjan osapuolten kokouksena toimivan osapuolten konferenssin on tarkasteltava säännöllisesti tämän lisäpöytäkirjan täytäntöönpanoa ja tehtävä valtuuksiensa rajoissa päätöksiä sen tehokkaan täytäntöönpanon edistämiseksi. Sen on suoritettava sille tässä lisäpöytäkirjassa ja soveltuvin osin pöytäkirjan 29 artiklan 4 kappaleen a ja f alakohdassa määrätyt tehtävät. 15 artikla Sihteeristö Tämän lisäpöytäkirjan sihteeristönä toimii yleissopimuksen 24 artiklalla perustettu sihteeristö. 16 artikla Yleissopimuksen ja pöytäkirjan suhde 1. Tällä lisäpöytäkirjalla täydennetään pöytäkirjaa, mutta ei muuteta sitä. 2. Tämä lisäpöytäkirja ei vaikuta osapuoltensa oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka perustuvat yleissopimukseen ja pöytäkirjaan. 3. Ellei tässä lisäpöytäkirjassa toisin määrätä, yleissopimuksen ja pöytäkirjan määräykset koskevat soveltuvin osin myös tätä lisäpöytäkirjaa. 4. Tämä lisäpöytäkirja ei vaikuta osapuolen kansainvälisen oikeuden mukaisiin oikeuksiin ja velvollisuuksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kappaleen soveltamista. 17 artikla Allekirjoittaminen Tämä lisäpöytäkirja on avoinna allekirjoittamista varten Yhdistyneiden kansakuntien päämajassa New Yorkissa seitsemännestä päivästä maaliskuuta 2011 kuudenteen päivään maaliskuuta 2012. 18 artikla Voimaantulo 1. Tämä lisäpöytäkirja tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä sen päivän jälkeen, jona neljäskymmenes pöytäkirjan osapuoliin kuuluvan valtion tai alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirja on talletettu. 2. Sellaisen valtion tai alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön osalta, joka ratifioi tai hyväksyy tämän lisäpöytäkirjan tai liittyy siihen sen jälkeen, kun 1 kappaleessa tarkoitettu neljäskymmenes liittymisasiakirja on talletettu, tämä lisäpöytäkirja tulee voimaan yhdeksäntenäkymmenentenä päivänä siitä päivästä, jona asianomainen valtio tai alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestö on tallettanut ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa tai sinä päivänä, jona pöytäkirja tulee asianomaisen valtion tai taloudellisen yhdentymisen järjestön osalta voimaan, mikäli tämä tapahtuu myöhemmin. 3. Edellä 1 ja 2 kappaleen soveltamiseksi taloudellisen yhdentymisen järjestön tallettamaa asiakirjaa ei oteta huomioon tämän järjestön jäsenvaltioiden tallettamien asiakirjojen lisäksi. 19 artikla Varaumat Tähän lisäpöytäkirjaan ei saa tehdä varaumia. 20 artikla Irtisanominen 1. Osapuoli voi irtisanoa tämän lisäpöytäkirjan milloin tahansa, kun on kulunut kaksi vuotta siitä päivästä, jona lisäpöytäkirja on tullut kyseisen osapuolen osalta voimaan, ilmoittamalla siitä kirjallisesti tallettajalle. 2. Edellä tarkoitettu irtisanoutuminen tulee voimaan vuoden kuluttua siitä päivästä, jona tallettaja on vastaanottanut irtisanomista koskevan ilmoituksen tai ilmoituksessa mainittuna myöhempänä ajankohtana. 3. Osapuolen, joka irtisanoutuu pöytäkirjasta sen 39 artiklan mukaisesti, katsotaan irtisanoutuneen myös tästä lisäpöytäkirjasta. 21 artikla Todistusvoimaiset tekstit Tämän lisäpöytäkirjan alkuperäiskappale, jonka arabian-, englannin-, espanjan-, kiinan-, ranskan- ja venäjänkieliset tekstit ovat yhtä todistusvoimaisia, talletetaan Yhdistyneiden kansakuntien pääsihteerin huostaan. TÄMÄN VAKUUDEKSI allekirjoittaneet, siihen asianmukaisesti valtuutettuina, ovat allekirjoittaneet tämän lisäpöytäkirjan. TEHTY Nagoyassa 15 päivänä lokakuuta 2010.