Neuvoston 14 päivänä huhtikuuta 2004 vahvistama

YHTEINEN KANTA (EY) N:o 26/2004

Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o …/2004/EY tekemiseksi yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi tehdyn päätöksen N:o 1692/96/EY muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2004/C 101E/01)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 156 artiklan ensimmäisen kohdan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen (1),

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (3),

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä (4),

sekä katsovat seuraavaa:

Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1692/96/EY (5) vahvistettiin Euroopan laajuista liikenneverkkoa koskevat yhteisön suuntaviivat yksilöimällä yhteistä etua koskevat hankkeet, joilla on määrä tukea tämän verkon kehittämistä, sekä yksilöimällä liitteessä III ne erityishankkeet, jotka Eurooppa-neuvosto katsoi vuonna 1994 Essenissä ja vuonna 1996 Dublinissa pitämissään kokouksissa erityisen tärkeiksi.

Liikenteen lisääntyminen, mikä aiheutuu erityisesti tavaraliikenteen raskaiden ajoneuvojen osuuden kasvusta, on johtanut ruuhkien ja pullonkaulojen lisääntymiseen kansainvälisillä liikennekäytävillä. Tavaroiden ja henkilöiden kansainvälisen liikkuvuuden varmistamiseksi on näin ollen välttämätöntä optimoida Euroopan laajuisen liikenneverkon kapasiteetti.

Bulgaria, Tšekin tasavalta, Kypros, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Malta, Puola, Romania, Slovakian tasavalta, Slovenia ja Turkki ovat tehneet assosiaatio- ja Eurooppa-sopimukset ja hakeneet Euroopan unionin jäsenyyttä. Näistä maista yhdentoista liikennehallinnot ovat komission tuella tehneet liikenneinfrastruktuurin tarveanalyysin, jonka tavoitteena on määrittää päätöksessä N:o 1692/96/EY säädettyjen periaatteiden mukainen verkko.

On tärkeää saavuttaa keskeinen tavoite, joka on eriyttää liikenteen kasvun kielteisten vaikutusten eriyttäminen bruttokansantuotteen kasvusta, kuten komissio on kestävää kehitystä koskevasta Euroopan unionin strategiasta antamassaan tiedonannossa esittänyt.

Komissio voi päättää ehdottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle, että on tarpeen edistää muita kuin päätöksen N:o 1692/96/EY liitteen III mukaisia hankkeita pyrittäessä vauhdittamaan kasvua, parantamaan laajentuneen Euroopan yhdentymistä, tehostamaan eurooppalaisten yritysten tuottavuutta ja kilpailukykyä maailmanlaajuisilla markkinoilla sekä edistämään taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden sekä liikennemuotojen yhteiskäytön tavoitetta. Näille hankkeille olisi annettava asianmukainen etusija yhteisön rahoitusvälineiden puitteissa.

OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Muutetaan päätös N:o 1692/96/EY seuraavasti:

Jäsenvaltioiden on 21 päivästä heinäkuuta 2004 alkaen tehtävä tällaisiin hankkeisiin johtavista suunnitelmista ja ohjelmista, erityisesti jos ne koskevat uusia väyliä tai solmukohtien infrastruktuurin muuta merkittävää kehittämistä, ympäristövaikutusten arvioinnit tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (13) mukaisesti. Jäsenvaltioiden on mainitun direktiivin 8 artiklan mukaisesti otettava ympäristöarvioinnin tulokset huomioon kyseisiä suunnitelmia ja ohjelmia valmisteltaessa.

erityisesti suurnopeuksia varten parannetuista radoista tai radoista, jotka on erityisesti rakennettu suurnopeuksia varten, jotka on liitetty suurnopeusverkkoon ja joilla korkeuserojen, ympäristötekijöiden, pinnanmuodostuksen tai kaupunkisuunnittelua koskevien rajoitteiden vuoksi on erityispiirteitä ja joilla nopeus on siksi sovitettava tilanteen mukaan.

4. Euroopan laajuisen merten moottoritieverkon yhteistä etua koskevien hankkeiden on oltava vähintään kahden jäsenvaltion esittämiä, ja niiden on oltava todellisiin tarpeisiin suunnattuja. Julkinen ja yksityinen sektori osallistuvat yleensä yhdessä ehdotettuihin hankkeisiin siten, että ennen kuin kansallisista talousarvioista myönnettäviä tukia voidaan täydentää tarvittaessa yhteisön tuilla, on toteutettava kilpailumenettely jollain seuraavista tavoista:

”1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle yhteenvedot kansallisista suunnitelmista ja ohjelmista, joita ne laativat Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi, erityisesti 19 a artiklassa tarkoitettujen Euroopan etua koskeviksi nimettyjen hankkeiden osalta. Kun kansalliset suunnitelmat ja ohjelmat on hyväksytty, jäsenvaltioiden on lähetettävä ne komissiolle tiedoksi.”

2. Ensisijaiset hankkeet, joihin liittyvien töiden on määrä alkaa ennen vuotta 2010, niihin kuuluvat osuudet sekä 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetut töiden ennalta sovitut valmistumisajankohdat on vahvistettu liitteessä III.

6. Viisi vuotta Euroopan etua koskevaksi nimetyn hankkeen tai jonkin sen osuuden päätökseen saamisen jälkeen asianomaisten jäsenvaltioiden on arvioitava sen sosioekonomisia ja ympäristövaikutuksia, myös sen vaikutuksia jäsenvaltioiden kauppaan sekä henkilöiden ja tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen, alueiden väliseen koheesioon ja kestävään kehitykseen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava arvioinnin tulokset komissiolle.

komissio huolehtii siitä, että maiden, jotka voivat saada rahoitusta liittymistä edeltävästä rakennepolitiikan välineestä, on esittäessään hankkeitaan rahoitettaviksi tästä välineestä asetuksen (EY) N:o 1267/1999 (18) 2 ja 7 artiklan mukaisesti annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille.

kun jäsenvaltiot esittävät hankkeitaan rahoitettaviksi Euroopan laajuisille verkoille osoitetuista määrärahoista asetuksen (EY) N:o 2236/95 (17) 9 ja 10 artiklan mukaisesti, niiden on annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille;

kun jäsenvaltiot esittävät hankkeitaan rahoitettaviksi koheesiorahastosta asetuksen (EY) N:o 1164/94 (16) 10 artiklan mukaisesti, niiden on annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille;

2 artikla

Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

(1) EYVL C 362 E, 18.12.2001, s. 205 ja EYVL C 20 E, 28.1.2003, s. 274.

(2) EYVL C 125, 27.5.2002, s. 75.

(3) EYVL C 278, 14.11.2002, s. 7.

(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 30. toukokuuta 2002 (EUVL C 187 E, 7.8.2003, s. 130), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 14 huhtikuuta 2004 ja Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(5) EYVL L 228, 9.9.1996, s. 1, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna päätöksellä N:o 1346/2001/EY (EYVL L 185, 6.7.2001, s. 1).

(6) EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30.

(7) EYVL L 175, 5.7.1985, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/35/EY (EUVL L 156, 25.6.2003, s. 17).

(8) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).

(9) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(10) EYVL L 75, 15.3.2001, s. 1.

(11) EUVL L 196, 2.8.2003, s. 1.

(12) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 807/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 36).

(13) EYVL L 197, 21.7.2001, s. 30.”

(14) EYVL L 235, 17.9.1996, s. 6, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

(15) EYVL L 110, 20.4.2001, s. 1.”

(16) Neuvoston asetus (EY) N:o 1164/94, annettu 16 päivänä toukokuuta 1994, koheesiorahastosta (EYVL L 130, 25.5.1994, s. 1), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 1265/1999 (EYVL L 161, 26.6.1999, s. 62).

(17) Neuvoston asetus (EY) N:o 2236/95, annettu 18 päivänä syyskuuta 1995, Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä (EYVL L 228, 23.9.1995, s. 1), asetus sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1655/1999 (EYVL L 197, 29.7.1999, s. 1).

(18) Neuvoston asetus (EY) N:o 1267/1999, annettu 21 päivänä kesäkuuta 1999, liittymistä edeltävästä rakennepolitiikan välineestä (EYVL L 161, 26.6.1999, s. 73), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 2500/2001 (EYVL L 342, 27.12.2001, s. 1).”

NEUVOSTON PERUSTELUT

I JOHDANTO

Yhteispäätösmenettelyn (EY:n perustamissopimuksen 251 art.) puitteissa neuvosto pääsi 5.12.2003 poliittiseen yhteisymmärrykseen ehdotuksesta päätökseksi yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi tehdyn päätöksen N:o 1692/96 EY muuttamisesta (1). Oikeudellisen ja kielellisen tarkastuksen jälkeen neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 14.4.2004.

Kantaansa muodostaessaan neuvosto otti huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, joka annettiin ensimmäisessä käsittelyssä 30.5.2002 (2) sekä asian uudelleen käsittelyssä 11.3.2004 (3), sekä talous- ja sosiaalikomitean (4) ja alueiden komitean (5) lausunnot.

Päätöksen tarkoituksena on ajantasaistaa Euroopan laajuista liikenneverkkoa varten vuonna 1996 annettuja yhteisön suuntaviivoja siten, että otetaan huomioon liikenteen ennustettu kasvu vuoteen 2010 mennessä ja siitä aiheutuvat ruuhkautumisongelmat sekä Euroopan unionin laajentuminen. Päätökseen sisältyy luettelo niistä ensisijaisista hankkeista, jotka on määrä toteuttaa ennen vuotta 2020. Luetteloon, joka on laadittu Karel Van Miertin johtaman korkean tason ryhmän selvitykseen sisältyvien suositusten pohjalta, on otettu mukaan Essenin Eurooppa-neuvoston vuonna 1994 hyväksymät hankkeet ja täydennetty niitä.

Ehdotukseen otettuja uusia seikkoja ovat muun muassa seuraavat:

— Yhteisön painopiste keskitetään intermodaalisuuteen sekä nykyisiin kestäviin liikennemuotoihin, kuten rautatiekuljetuksiin, lähimerenkulkuun ja sisävesiliikenteeseen.

— Rautatieverkon määritelmää on muutettu siten, että korostetaan rautateiden merkitystä rahtiliikenteessä.

— On lisätty ”merten moottoriteiden” käsite.

— On otettu käyttöön käsite ”Euroopan etua koskevat hankkeet”, jotka saavat etusijan rahoitus- ja neuvottelumenettelyissä.

— Luodaan uusi yhteisön tason koordinointijärjestely, jolla pyritään helpottamaan erityisesti samaan rajanylittävään hankkeeseen osallistuvien jäsenvaltioiden välistä toiminnallista ja rahoituksellista yhteistyötä.

— Jatketaan hankkeiden toteuttamiselle asetettua määräaikaa vuoteen 2020 ja laajennetaan Euroopan laajuisen liikenneverkon maantieteellistä soveltamisaluetta uusiin jäsenvaltioihin.

II YHTEISEN KANNAN ERITTELY

Neuvosto on samaa mieltä siitä, että Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämistä koskevat yhteisön oikeudelliset puitteet on mukautettava laajentuneen unionin tarpeita vastaaviksi siten, että saadaan aikaan yhtenäinen, tehokas ja kestävä liikennejärjestelmä. Neuvosto voikin antaa täyden tukensa komission ehdotuksen yleisille tavoitteille sekä sen sisällölle pääpiirteittäin. Kun neuvosto päätti muuttaa tekstiä joidenkin erityisten näkökulmien osalta, näin tehtiin etupäässä, jotta siitä saataisiin selkeämpi, yksinkertaisempi ja helppotajuisempi.

Euroopan laajuisen liikenneverkon painopisteiden osalta (5 artikla) neuvosto korostaa, että on tärkeää edistää kansallisten verkkojen yhteenliittämistä, mutta ottaen samalla huomioon saarien ja syrjäisten alueiden korkeat liikennekustannukset. Yhteisessä kannassa viitataan yleisesti sellaisen yhteentoimivan rautatieverkon saavuttamiseen vähitellen, johon kuuluu myös tavaraliikenteeseen soveltuvia reittejä. Neuvosto kannattaa myös sekä pitkän että lyhyen matkan meriliikenteen edistämistä samoin kuin henkilöiden ja tavaroiden kestävän liikkuvuuden kehittämistä.

Neuvosto pitää ympäristönsuojelua liikennehankkeiden yhteydessä erittäin tärkeänä (8 artikla). Tästä syystä se toteaa selväsanaisesti, että jäsenvaltioiden on otettava huomioon ympäristöarviointien tulokset suunnitelmiensa ja ohjelmiensa valmistelussa. Komissio arvioi näitä tuloksia suuntaviivoja koskevassa kertomuksessaan sekä niiden tarkistamiseksi mahdollisesti tehtävissä lainsäädäntöehdotuksissa.

Neuvosto suhtautuu myönteisesti siihen, otetaan käyttöön uusi käsite ”merten moottoritiet” (12 a artikla), jolla edistetään rahtiliikenteen siirtämistä maanteiltä lähimerenkulun piiriin. Komissio määrittelee kolmen vuoden kuluessa erityishankkeet, joiden avulla merten moottoriteiden käsite saa konkreettisen muodon. Neuvoston mielestä näissä uusissa puitteissa olisi voitava tehdä myös parannuksia nykyisiin yhteyksiin — tässä mielessä olisi voitava edistää henkilöiden ja tavaroiden yhdistettyjä kuljetuksia silloin, kun rahdinkuljetus on niissä hallitsevana osana. Yhteisessä kannassa todetaan yksiselitteisesti, että merten moottoriteiden julkinen rahoitus (käynnistämistuki) ei saa johtaa kilpailun vääristymiseen. Tätä tukea olisi myönnettävä samoin perustein kuin Marco Polo -ohjelmassa, vaikka näiden kahden välineen nojalla myönnettävä yhteisön rahoitustuki ei saakaan olla kumulatiivista.

Neuvosto hyväksyy 17 a artiklassa esitetyn mahdollisuuden nimetä eurooppalainen koordinaattori koordinoimaan hankkeiden toteuttamista. Neuvosto korostaa yhteisessä kannassaan koordinaattorin erityistä toimivaltaa rajanylittävissä hankkeissa sekä jäsenvaltioiden kanssa tehtävän yhteistyön merkitystä koordinaattorille annettujen tehtävien hoitamisessa.

Yhteistä etua koskevien ja näin ollen ensisijaisiksi katsottujen hankkeiden osalta neuvoston yhteisessä kannassa painotetaan rajanylittävien hankkeiden ja rajanylittävien hankeosuuksien merkitystä (19 ja uusi 19 b artikla). Siinä korostetaan, että asianomaisten jäsenvaltioiden sitoumuksen on perustuttava kansallisiin suunnitelmiin tai vastaaviin asiakirjoihin.

Euroopan laajuista liikenneverkkoa koskevien hankkeiden toteuttamisen nopeuttaminen on yleinen tavoite, jonka mukaisesti neuvosto kannattaa säännöksiä, jotka koskevat ylikansallisten hankkeiden nimeämistä Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi (19 a artikla), jolloin nämä hankkeet saavat etusijan yhteisön rahoituksessa. Neuvosto toteaa, että tämä nimeäminen tapahtuu perustamissopimuksen mukaisesti. Koska kaikkien jäsenvaltioiden yhteistyö on keskeinen tekijä hankkeiden toteutuksessa, neuvoston mielestä on asianmukaista, että komissio kuulee kaikkia asianomaisia jäsenvaltioita, kun kyse on merkittävästä viivästymisestä. Kyse on rahoituksellisesti ja teknisesti merkittävistä hankkeista, minkä vuoksi komission on tarkkailtava tilannetta aktiivisesti ja toteutettava tarvittaessa asianmukaisia toimenpiteitä, joista jäsenvaltiot voivat esittää huomioita. Komission olisi pidätyttävä toimenpiteistä, joilla rankaistaan jäsenvaltiota, joka ei ole vastuussa viivästymisestä.

Mitä tulee koordinoituun toimintaan ja ylikansallisiin selvityksiin sellaisista rajanylittävistä hankkeista, joita ei teknisesti tai rahoituksellisesti ole mahdollista jakaa, neuvosto katsoo, että kyseisten jäsenvaltioiden on käytettävä parhaita mahdollisia keinojaan nykyisissä puitteissa.

Lopuksi neuvosto totesi voivansa hyväksyä komission ehdottaman luettelon ensisijaisista hankkeista, joka perustui Karel Van Miertin korkean tason ryhmän työhön ja jonka osalta työt olisi määrä aloittaa ennen vuotta 2010. Teknisistä syistä yksi hanke lisättiin luetteloon.

III TARKISTUKSET

Neuvoston yhteiseen kantaan on otettu mukaan Euroopan parlamentin ehdotuksen ensimmäisessä käsittelyssä 31.5.2002 sekä asian uudelleen käsittelyssä 11.3.2004 hyväksymät tarkistukset pääpiirteittäin. Periaatteen vuoksi yhteisen kannan johdanto-osassa tai artiklaosuudessa ei ole viittauksia erityishankkeisiin — tällaisia viittauksia on vain liitteessä III, jossa hankkeet on selkeästi yksilöity.

— Neuvosto on parlamentin kanssa yhtä mieltä siitä, että perustamissopimuksen määräysten mukaisesti kaikki päätökset yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi sekä erityishankkeista, jotka näiden suuntaviivojen nojalla toteutetaan, on tehtävä yhteispäätösmenettelyä noudattaen. Tätä koskevat tekstimuutokset on tehty yhteiseen kantaan (johdanto-osan 25 kappale, 18 artiklan 3 kohta ja 19 a artikla). Tässä yhteydessä voidaan mainita säännökset hankkeiden tarkistuksesta, jonka yhteydessä on mahdollista poistaa hankkeelta sen luokitus Euroopan etua koskevana hankkeena. Mitä tulee parlamentin tarkistukseen, jossa esitetään parlamentin kuulemista toimenpiteistä, jotka komissio mahdollisesti toteuttaa Euroopan etua koskevaksi nimettyjen eri hankkeiden aktiivisen seurannan puitteissa (19 a artikla), neuvosto katsoo, että tyydyttävät järjestelyt ovat jo nyt olemassa, sillä neuvoston yhteisessä kannassa säädetään, että yhteispäätösmenettelyä noudatetaan kaikissa hankkeiden muutoksissa tai lisäyksissä ja talousarviomenettelyä, kun kyse on hankkeen varsinaisesta rahoituksesta. Parlamentin tarkistusta, jossa esitettiin parlamentin kuulemista siinä vaiheessa, kun komissio laatii alustavaa luetteloa merten moottoriteiden erityishankkeista (12 a artikla), ei voitu hyväksyä institutionaalisista syistä.

— Neuvosto on Euroopan parlamentin tavoin huolissaan ympäristönsuojelusta liikennehankkeiden valmistelun ja toteutuksen yhteydessä. Strategista ympäristöarviointia koskevat säännökset on tältä osin mukautettu (johdanto-osan 12 kappale ja 8 artikla).

— Täysin Euroopan parlamentin lausunnon mukaisesti neuvosto on tehnyt joitain tekstimuutoksia korostaakseen, että alueellisen koheesion vuoksi on tarpeen liittää verkkoon saaret, syrjäseudut ja alueelliset lentoasemat (johdanto-osan 3 kappale, 5 artikla, 10 artiklan 4 kohta, 12 a artiklan 1 kohta ja 19 artiklan 1 kohdan e alakohta). Lisäksi yhteisessä kannassa on otettu huomioon neuvoston ja parlamentin sopimalla tavalla sisävesiväylien merkitys (johdanto-osan 3 kappale, 11 artikla ja 12 a artiklan 3 kohta).

— Euroopan parlamentin tavoin neuvosto on sitä mieltä, että merten moottoriteitä koskeville hankkeille käynnistämistuen muodossa annettava julkinen tuki ei saisi vääristää kilpailua. Tämä periaate on nimenomaisesti kirjattu yhteiseen kantaan (johdanto-osan 16 kappale, 12 a artiklan 4 ja 5 kohta). Neuvosto myös hyväksyy sen, että vesitiet tai kanavat, jotka yhdistävät kaksi merten moottoritietä tai niiden osuuksia, katsotaan Euroopan laajuisen liikenneverkon osaksi (12 a artiklan 3 kohta) ja että toiminnot, joilla taataan ympärivuotinen merenkulku, voivat muodostaa hankkeen tässä artiklassa tarkoitetulla tavalla (12 a artiklan 2 ja 5 kohta).

— Eurooppalaisen koordinaattorinkin osalta (17 a artikla) neuvosto yhtyy parlamentin näkemykseen siitä, että parlamentilla pitäisi olla rooli koordinaattorin nimeämisessä ja että sille pitäisi tiedottaa tämän työstä. Yhteisessä kannassa korostetaan lisäksi alueellisten ja paikallisten viranomaisten kuulemisen tärkeyttä.

— Lopuksi liitettä III, jossa on luettelo ensisijaisista hankkeista, on muutettu siten, että otetaan huomioon joitain teknisiä eritelmiä parlamentin tarkistusten mukaisesti (hankkeet nro 6, 16, 21, 22 ja 30). Tarkistuksia, joissa lisättiin hankkeita tai esitettiin merkittäviä muutoksia niihin, ei voitu ottaa huomioon; tältä osin olisi muistettava, että Karel Van Miertin korkean tason ryhmä teki laajamittaisen ja teknisesti yksityiskohtaisen analyysin kunkin hankkeen tärkeydestä ottaen samalla kaikilta osin huomioon asianomaisten jäsenvaltioiden näkemykset.

Yhteenvetona neuvosto katsoo, että yhteisen kannan teksti on asianmukainen ja tasapainoinen. Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssään esittämien tarkistusten osalta neuvosto toteaa, että ne on suurelta osin sisällytetty yhteisen kannan tekstiin osittain tai kokonaan joko sanatarkasti tai sisällön osalta. Näin ollen neuvoston mielestä yhteisen kannan teksti on sellainen, että parlamentin tarkistusten tavoite saavutetaan.

(1) Komissio esitti ehdotuksensa 9.10.2001 (EYVL C 362 E, 18.12.2001, s. 205) ja täydentävän ehdotuksensa 17.10.2003 (ei vielä julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä).

(2) EUVL C 187 E, 7.8.2003, s. 130).

(3) Asiak. 7033/04 CODEC 319 TRANS 100 ECOFIN 76 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(4) EYVL C 125, 27.5.2002, s. 75.

(5) EYVL C 278, 14.11.2002, s. 3.