Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Sosiaalipoliittisen ohjelman väliarviointi /* KOM/2003/0312 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE - SOSIAALIPOLIITTISEN OHJELMAN VÄLIARVIOINTI SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 2. Haasteisiin vastaaminen ja mahdollisuuksiin tarttuminen 2.1 Uusi poliittinen ja taloudellinen tilanne 2.2 Laajentuminen 3. Lissabonin strategia ja sosiaalipoliittinen ohjelma 3.1 Sosiaalipoliittinen ohjelma: alkuperä ja kehitys Lissabonin strategian puitteissa 3.2 Tähänastinen edistys 3.2.1 Työllisyyspolitiikan tilanne 3.2.2 Sosiaalipolitiikan tilanne 3.3 Sosiaalipolitiikan puutteesta aiheutuvat kustannukset 3.4 Hallintotavan parantaminen 3.4.1 Toimijat 3.4.2 Poliittisten välineiden yhdistelmä 4. Sosiaalialan lainsäädäntö - standardien lujittaminen kaikkialla EU:ssa 5. Politiikan pääkohdat ja toimet 5.1 Enemmän ja parempia työpaikkoja 5.2 Työympäristön muutosten ennakointi ja hyödyntäminen luomalla uusi tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välille 5.3 Köyhyyden sekä kaikkien syrjäytymisen ja syrjinnän muotojen torjuminen 5.4 Sosiaalisen suojelun nykyaikaistaminen 5.5 Sukupuolten tasa-arvon edistäminen 5.6 Sosiaalisen ulottuvuuden vahvistaminen laajentumisen yhteydessä ja Euroopan unionin ulkosuhteissa 6. Päätelmät ja tulevaisuudennäkymät LIITE 1. Johdanto Euroopan komissio käynnisti kesäkuussa 2000 sosiaalipoliittisen ohjelman [1] kaudelle 2000-2005 kuultuaan laajasti eri toimijoita ja sidosryhmiä. Ohjelma toimii työllisyys- ja sosiaalipolitiikan tiennäyttäjänä, jonka avulla Lissabonissa sovittujen taloudellisten ja sosiaalisten uudistusten poliittiset tavoitteet muunnetaan konkreettisiksi toimiksi. [1] KOM(2000) 379 lopullinen, 28.6.2000. Euroopan parlamentti järjesti syyskuussa 2000 laajan konferenssin tarkoituksenaan muokata päätöslauselmaa, [2] joka hyväksyttiin lokakuussa. [2] A5-291/2000, 25.10.2000. Ohjelma vahvistettiin joulukuussa 2000 Nizzassa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa [3], ja siinä annettiin kuusi keskeistä poliittista suuntaviivaa, joissa edistymisestä komissio raportoi vuosittain laadittavissa tulostaulukoissa [4]. [3] Nizzan Eurooppa-neuvosto, puheenjohtajan päätelmät (joulukuu 2000). [4] KOM(2001) 104 lopullinen, 22.2.2001; KOM(2002) 89 lopullinen, 19.2.2002; KOM(2003) 57 lopullinen, 6.2.2003. Ohjelman väliarviointi sovittiin tehtäväksi vuonna 2003. Viime vuosien arvioinnin perusteella väliarvioinnin pitäisi auttaa määrittämään, mitä uusia poliittisia toimenpiteitä tarvitaan ohjelman toteuttamiseksi varsinkin vuosina 2004 ja 2005. Väliarvioinnilla pitäisi näin ollen varmistaa, että ohjelman täytäntöönpano on edelleen dynaamista ja joustavaa ja että sillä pystytään vastaamaan uusiin haasteisiin ja tarpeisiin ottaen kuitenkin huomioon ensimmäisinä vuosina saadut kokemukset. Komissio järjesti tämän tiedonannon valmisteluja varten maaliskuussa 2003 konferenssin [5], joka tarjosi julkisen foorumin työllisyys- ja sosiaalipolitiikan tulevaisuutta koskeville keskusteluille. Tärkeimpien toimijoiden vilkas ajatustenvaihto vaikutti merkittävästi tiedonannon laatimiseen. [5] Ks. http://europa.eu.int/comm/ employment_social/news/2003/jan/1041848954_en.html. Konferenssissa vahvistui, että onnistunut laajentuminen on EU:n tärkein haaste tulevalla kaudella. Väliarviointi tarjoaa loistavan mahdollisuuden pohtia asian kaikkia puolia. Keskustelussa kuitenkin myös vahvistettiin, että sosiaalisen toimintaohjelman taustalla olevat haasteet - kuten sitkeät rakenteelliset heikkoudet työmarkkinoilla, väestörakenteelliset suuntaukset, sukupuolten epätasa-arvo, muuttuvat perherakenteet, teknologinen muutos ja osaamistalouden vaatimukset, eriarvoisuus ja köyhyys sekä talouden kansainvälistyminen - olisi säilytettävä EU:n tulevien toimien pohjana työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alalla. 2. Haasteisiin vastaaminen ja mahdollisuuksiin tarttuminen 2.1 Uusi poliittinen ja taloudellinen tilanne Taloudellinen ja poliittinen tilanne vuonna 2003 on hyvin erilainen kuin vuonna 2000. [6] Vuoden 2000 taloudellinen optimismi on vuodesta 2001 lähtien korvautunut talouskasvun hidastumisella, joka on osoittautunut pidempikestoiseksi ja syvemmäksi kuin talousasiantuntijat alunperin odottivat. Lisäksi geopoliittinen vakaus on joutunut koetukselle, ja Irakin sota on vielä lisännyt epävarmuutta. [6] Ks. esimerkiksi Euroopan komission kevään talousennusteet vuodelle 2003. European Economy nro 2/2003. Aloilla, joilta on saatavilla tuoreita tietoja, tilanne näyttää nyt hyvin erilaiselta kuin mitä vuonna 2000 ennustettiin. Talouskasvu on pudonnut jyrkästi, työpaikkojen luominen on hidastunut, työttömyys on nousussa, ja kuluttajien ja yritysten luottamus talouteen on edelleen alhainen. Tilanteen ei kuitenkaan pitäisi himmentää sosiaalipoliittisen ohjelman avulla työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alalla viime vuosina saavutettujen uudistusten arvoa. Komissio on julkaissut aiemmin tänä vuonna tiivistelmän saavutetuista tuloksista raportissaan keväällä kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. [7] [7] KOM(2003) 5, 14.1.2003. Ohjelman väliarvioinnilla pyritään edistämään sellaisten poliittisten toimien muotoilua, joilla tuetaan kestävän korkean kasvun ja matalan inflaation edellytyksiä. Sillä olisi edistettävä työpaikkojen, vaurauden ja hyvinvoinnin luomista ja vahvistettava sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tämä edellyttää, että parannetaan kilpailukykyä ja autetaan yrityksiä tarttumaan uusiin kehittämismahdollisuuksiin. Onnistumiseen tarvitaan sellaisen politiikan toteuttamista, jossa otetaan Lissabonin strategian mukaisesti täysimääräisesti huomioon eri politiikanalojen välinen vuorovaikutus. Esimerkiksi talous-, sisämarkkina-, yritys-, koulutus-, tutkimus- [8] ja ympäristöpolitiikan vuorovaikutus työllisyys- ja sosiaalipolitiikan kanssa on keskeistä, jotta Eurooppaa voidaan auttaa sen strategisissa pyrkimyksissä parantaa kaikkien Euroopan unionin asukkaiden elämänlaatua. [8] On arvioitu, että tutkimushenkilöstöä tarvitaan lisää noin 1,2 miljoonaa henkeä (sis. 700 000 uutta tutkijaa), jotta voitaisiin saavuttaa Barcelonan tavoite tutkimus- ja kehittämisinvestointien nostamisesta 3 prosenttiin BKT:stä. Ks. erityisesti komission tiedonanto "Tutkimusinvestoinnit: toimintasuunnitelma Euroopalle", KOM(2003) 226. Euroopan talouden haavoittuvuus suhteessa ulkoisiin tekijöihin antaa lisäpontta Lissabonin strategian jatkamiselle ja muutosvauhdin nopeuttamiselle, myös sosiaalipoliittisen ohjelman avulla. 2.2 Laajentuminen Euroopan unioni toivottaa toukokuussa 2004 tervetulleeksi kymmenen uutta jäsenvaltiota, ja näin päättyy lopullisesti toisen maailmansodan jälkeinen Euroopan jakautuminen. Vuoden 2004 laajentuminen eroaa aiemmista laajentumisista sikäli, että monimuotoisuus kasvaa. Uutena haasteena sosiaalipolitiikan alalla on etnisten vähemmistöjen ja etenkin romanien syrjintä. Monikerroksisen syrjinnän ja kurjuuden poistamiseksi vaaditaan yhteisiä ratkaisuja. Lisääntynyt monimuotoisuus koskee myös taloutta. Kymmenen uuden jäsenvaltion keskimääräinen tulotaso on alle puolet nykyisten jäsenvaltioiden keskimääräisestä BKT:stä henkeä kohti. Euroopan unionin laajentumista koskevassa Wim Kokin selonteossa todettiin, että "kaikkein myönteisimmissäkin arvioissa uusien jäsenvaltioiden taloudellinen yhdentyminen nykyisten jäsenvaltioiden kanssa nähdään pitkään, jopa vuosikymmeniä kestävänä prosessina. Kustannuksia ja hyötyjä ei välttämättä synny samanaikaisesti - kilpailun kiristymiseen ja sopeuttamiseen liittyviä kustannuksia saattaa syntyä jo jäsenyyden alkuvuosina. Pitkän aikavälin hyödyt voivat kuitenkin olla mittavia, jos vain noudatetaan asianmukaisia politiikkoja." [9] [9] Wim Kok (2003): Euroopan unionin laajentaminen - Saavutukset ja haasteet. Selonteko Euroopan komissiolle, s. 37-38. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Kokemukset ovat osoittaneet, että lähentyminen ei ole automaattista. Todisteet päin vastoin viittaavat siihen, että talouden kehittymiselle on useita reittejä EU:hun liittymisen jälkeen. Nopeaan onnistumiseen ei ole reseptiä, ja lähentymis- ja loittonemiskaudet saattavat vuorotella. Uusien jäsenvaltioiden on jatkettava talousrakenteidensa nopeaa muuttamista. Tämä luo valtavia uusia mahdollisuuksia, joita on hyödynnettävä kestävän talous- ja työllisyyskasvun tukemiseksi; samalla edistetään tulotason lähentämistä pitkällä aikavälillä. Tästä aiheutuu kuitenkin myös kielteisiä vaikutuksia joillekin väestönosille. Prosessin tehokas hallinta on keskeistä tulevina vuosina. Laajentuminen laskee hieman EU:n keskimääräistä työllisyysastetta. Kevään 2003 talous- ja väestöennusteiden perusteella vuoden 2002 työllisyysaste EU15:ssä oli noin 64,3 prosenttia ja EU25:n olisi noin 62,4 prosenttia, mikä on yli 7,5 prosenttiyksikköä alhaisempi kuin Lissabonissa vuodeksi 2010 asetettu tavoite. Asteen putoaminen laajentumisen yhteydessä ei kuitenkaan ole peruste hylätä Lissabonin työllisyystavoitteita, eikä sen pitäisi vaarantaa tavoitteiden saavuttamista. Tsekin ja Kyproksen kaltaisten maiden [10] työllisyysasteet ovat jo yli EU:n keskiarvon. Tiedoista kävivät ilmi myös erot koko- ja osa-aikaisen työn osuudessa EU:n nykyisten 15 jäsenvaltion ja ehdokasmaiden välillä. [10] Tiedot Employment in Europe 2002 -raportista. Maltaa koskevia tietoja ei ollut saatavilla. >VIITTAUS KAAVIOON> >VIITTAUS KAAVIOON> Laajentumista koskevassa julkisessa keskustelussa keskeisenä aiheena on ollut työvoiman liikkuvuus laajentuneessa unionissa. Peloista huolimatta todennäköisin vaihtoehto [11] on, että työvoiman liikkuvuus on kohtalaista tai vähäistä, ja liittymistä seuraavan lyhytaikaisen lisääntymisen - noin 250 000 henkeä vuodessa - jälkeen se alkaa taas laskea ja on alle 100 000 henkeä vuodessa ennen vuosikymmenen loppua. [11] Ks. esimerkiksi European Integration Consortium (DIW, CEPR, FIEF, IAS, IGIER) (2001): The impact of Eastern enlargement on employment and labour markets in the EU Member States. Euroopan komissio. Myös: K.F. Zimmerman (2003): Can migration from Eastern Europe alleviate the demographic burden of current EU Member States? DIW, Berliini. Aiempien kokemusten perusteella pelko liikkuvuuden lisääntymisestä edeltävien laajentumisten yhteydessä on osoittautunut katteettomaksi, ja liittyneissä maissa tapahtuneen kehityksen vuoksi monet siirtotyöläiset itse asiassa palasivat kotimaahansa EU-jäsenyyden jälkeen. Laajentumisen vaikutuksia yhteiskunnalliseen ja työllisyystilanteeseen on seurattava tiiviisti. On selvää, että kymmenen ehdokasmaata ovat päättäneet hyväksyä perustuslailliset puitteet, joissa yhteiskunnallisten standardien, myös työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun ja työmarkkinasääntelyn, parantaminen muodostaa merkittävän osan. [12] Tähän kysymykseen on kiinnitettävä erityishuomiota tulevina vuosina. Yhteisön sosiaalilainsäädännön moitteeton soveltaminen on tässä mielessä ratkaisevaa. [12] Ks. myös Wim Kok (2003): Euroopan unionin laajentaminen - Saavutukset ja haasteet. Selonteko Euroopan komissiolle, s. 2. 3. Lissabonin strategia ja sosiaalipoliittinen ohjelma 3.1 Sosiaalipoliittinen ohjelma: alkuperä ja kehitys Lissabonin strategian puitteissa Vuonna 2000 Lissabonissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti Euroopan unionille vuosikymmenen mittaisen strategian talous- ja sosiaalipolitiikan uudistamista varten. Vuotta myöhemmin Göteborgissa päätetyllä EU:n kestävän kehityksen strategialla lisättiin ympäristönäkökohdat Lissabonin strategiaan. Lisäksi siinä kartoitettiin tiettyjen yhteiskunnallisten suuntausten kestämättömyys ja tarve edistää sosiaalista osallisuutta osana kestävän kehityksen strategiaa. EU:n vastauksella muokataan muutoksia, jotka vaikuttavat ihmisten elämän kaikkiin puoliin. Strategia on johdonmukainen EU:n arvojen ja yhteiskuntakäsityksen kanssa, ja siinä otetaan huomioon tuleva laajentuminen. Politiikan sisältöä koskevien suuntaviivojen lisäksi Lissabonin strategialla luotiin myös innovatiivinen politiikan täytäntöönpanomenetelmä, kun avoin koordinointimenetelmä otettiin yleiseen käyttöön EU:n hallintotapaa parantavana välineenä. Uudella koordinointimenetelmällä täydennetään poliittisten toimintavälineiden joukkoa, ja tarkoituksena on etenkin auttaa jäsenvaltioita kehittämään vähitellen omia toimintalinjojaan. Lissabonissa sovitut poliittiset puitteet olivat perustana sosiaalipoliittiselle ohjelmalle, jonka komissio käynnisti kesäkuussa 2000. Kolmen viime vuoden aikana ohjelman täytäntöönpanossa keskeisellä sijalla on ollut rakenteellisten vastausten muotoilu ongelmaan, miten Euroopan yhteiskuntamallia voitaisiin uudistaa ja parantaa, jotta katettaisiin paremmin nykyiset ja uudet sosiaaliset tarpeet. Tässä on kiinnitettävä huomiota sosiaalisiin oikeuksiin ja oikeudenmukaisuuteen, koska hyvinvointijärjestelmä on mukautettava talouden muutosten helpottamiseksi, jotta ihmiset voisivat toteuttaa täysimääräisesti mahdollisuuksiaan. Tähän keskeiseen tavoitteeseen pyritään edelleen tulevina kahtena vuotena. 3.2 Tähänastinen edistys 3.2.1 Työllisyyspolitiikan tilanne Vaikka työttömyys on noussut talouskasvun hidastumisen seurauksena ja vuonna 2001 odotetaan työpaikkojen nettovähennystä, [13] on vahvoja merkkejä siitä, että viiden viime vuoden uudistukset ovat saaneet aikaan merkittäviä rakenteellisia muutoksia monien - muttei kaikkien - jäsenvaltioiden työmarkkinoilla. Vuodesta 1997, jolloin Euroopan työllisyysstrategia käynnistettiin, on luotu noin 10 miljoonaa uutta työpaikkaa, joista yli puolet on mennyt naisille. Vielä vuonna 2002, laskusuuntauksen aikanakin, luotiin 500 000 työpaikkaa. Rakenteelliset parannukset ovat olleet näkyviä myös pitkäaikaistyöttömyyden vähenemisessä. Työmarkkinoiden kehittyminen ja uusien työpaikkojen syntyminen eivät myöskään ole johtaneet lyhytaikaiseen inflaation kasvuun. Työmarkkinoilla esiintyy silti edelleen useita rakenteellisia heikkouksia. [13] Euroopan komission kevään talousennusteet vuodelle 2003. European Economy nro 2/2003. Työllisyysaste kohosi vuoden 1999 - vuotta ennen sosiaalipoliittisen ohjelman käynnistämistä - tasolta 62,3 prosentista 64,3 prosenttiin vuonna 2002 mutta on silti edelleen huomattavasti alle 67 prosentin, joka on työllisyysasteen välitavoite vuodeksi 2005. Lisäksi tilanne vaihtelee huomattavasti maasta toiseen sekä uudistusohjelman toteuttamisen että työllisyysasteen nostamisen osalta. Lisäponnistuksia tarvitaan, jotta saavutettaisiin Lissabonin työllisyystavoitteet, kuten ikääntyvien työllisyysasteen nostaminen vähintään 50 prosenttiin vuosikymmenen loppuun mennessä ja tosiasiallisen työmarkkinoiltapoistumisiän nostaminen viidellä vuodella. Lisäksi eroja on paljon siinä, miten tarjotaan työvoimalle osaamispohjaisessa taloudessa vaadittavia taitoja ja parannetaan työpaikkojen laatua ja lisätään näin tuottavuutta. On osoitettu, että työmarkkinoiden uudistaminen ja investoiminen työn laatuun ovat välttämättömiä edellytyksiä, jotta saataisiin nostettua työvoimaosuutta ja parannettua tuottavuutta. [14] Aiemmat kokemukset ja simulaatiot osoittavat, että Euroopan työmarkkinoiden laadun parantaminen on ennakkoedellytys, jotta voidaan vähentää ikään, sukupuoleen - etenkin niiden osalta, joilla on hoivavelvoitteita - ja ammattitaitoon perustuvia eroja, jotka edelleen ovat tärkein este työllisyystilanteen parantumiselle EU:ssa. Yhtä lailla olisi puututtava alueellisiin työllisyyseroihin. [14] Ks. esimerkiksi Euroopan komission julkaisu Employment in Europe 2002. Suhteellisen heikkolaatuisissa työpaikoissa - joissa ei ole tarjolla koulutusta, urakehitysmahdollisuuksia eikä työsuhdeturvaa - työskentelevillä on paljon suurempi työttömyys- ja syrjäytymisriski. Lisäksi riski joutua heikkolaatuisen ja heikosti tuottavan työn, työttömyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen noidankehään on todellinen. 3.2.2 Sosiaalipolitiikan tilanne Köyhyyden ja syrjäytymisen torjumisessa saavutetun edistyksen seurantaa haittaa edelleen ajantasaisten tietojen puute usealla alalla. Työllisyystilanteen paranemisen ja varsinkin rakenteellisen työttömyyden vähenemisen noin 40 prosentilla viime vuosien aikana olisi kuitenkin pitänyt vahvistaa sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Tilanne vaihtelee huomattavasti maiden välillä sekä köyhyysasteiden että tulonjaon osalta. Kolmessa parhaiten menestyneessä jäsenvaltiossa eniten ja vähiten ansaitsevan tuloviidenneksen välinen ero on puolet verrattuna kolmeen heikoiten menestyneeseen jäsenvaltioon. Sukupuolten eriarvoisuuden kaventamisessa tai koulunkäynnin varhain lopettavien määrän vähentämisessä on lisäksi edistytty vain vähän. Sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistaminen on keskeistä Euroopan yhteiskuntamallin uudistamisen kannalta. Sosiaalisen suojelun järjestelmien pitkän aikavälin kestävyys ja laatu, etenkin väestön vanhetessa, ovat olennaisen tärkeitä tekijöitä uudistetun ohjelman onnistumisen kannalta. 3.3 Sosiaalipolitiikan puutteesta aiheutuvat kustannukset Sosiaalipoliittisen ohjelman keskeisenä periaatteena oli vahvistaa sosiaalipolitiikan asemaa tuottavana tekijänä. Ajatusta on laajennettu viime vuosina etenkin edistämällä laatua menestyvän talouden, uusien ja parempien työpaikkojen sekä suuremman sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vauhdittajana. Kolmen vuoden aikana saavutettu edistys on näkyvintä Euroopan työllisyysstrategiassa, koska työn laadun edistäminen on sisällytetty täysimittaisesti strategiaan. Tulevina vuosina kiinnitetään erityishuomiota työmarkkinasuhteiden laatuun. Pohja tälle on jo luotu. [15] Komissio tehostaa indikaattoreita koskevaa työtä ja pyrkii lisäämään tietoa työmarkkinakäytännöistä. Tämä on tärkeä tehtävä nyt, kun laajentuminen edellyttää valmiuksien parantamista, jotta voidaan varmistaa tämän eurooppalaiseen yhteiskuntamalliin olennaisena kuuluvan osan toteutuminen. [16] [15] Ks. esimerkiksi työmarkkinasuhteita käsittelevän asiantuntijaryhmän raportti, Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua sekä sosiaaliasioiden huippukokouksen perustamista käsittelevät asiakirjat (KOM(2002) 341-1 ja 341-2, 26.6.2002) sekä työmarkkinaosapuolten itsenäinen työohjelma vuosiksi 2003-2005 (sovittu marraskuussa 2002). [16] Barcelonassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät (2002). Myös sosiaalisen suojelun alalla on työn laadun osalta saavutettu merkittävää edistystä. Yhtenä esimerkkinä ovat eläkkeet ja etenkin toimet, jotka liittyvät riittävien ja kestävien eläkkeiden turvaamiseen. Tehostetun sosiaalisen suojelun mallista pitäisi olla tässä suhteessa apua, etenkin avoimen koordinointimenetelmän yleistyvän käytön kautta. Komissio on pyrkinyt tähän lähestymistapaan, joka perustuu sosiaalipolitiikkaan tuottavana tekijänä ja laadun edistämiseen, tarkastelemalla sosiaalipolitiikan puuttumisesta aiheutuvia kustannuksia. [17] Lähestymistapa liittyy parempaa sääntelyä koskevaan malliin ja vaikutustenarviointiin, joka on tehtävä uusista tärkeistä aloitteista ja jossa tarkastellaan uuden lainsäädännön ja poliittisten toimenpiteiden yhteiskunnallisia, taloudellisia ja ympäristövaikutuksia ottaen huomioon sekä lyhyen että pitkän aikavälin kustannukset ja hyödyt. [18] [17] Ks. esimerkiksi KOM(2002) 89, 19.2.2002, ja KOM(2003) 57, 6.2.2003; D. Fouarge (2003): Costs of non-social policy: towards an economic framework of quality social policies - and the costs of not having them. Euroopan komission tilaama tutkimus; konferenssia käsittelevä verkkosivu http://europa.eu.int/comm/ employment_social/news/2003/jan/1041848954_en.html. [18] KOM(2002) 275 lopullinen, 276 lopullinen, 277 lopullinen ja 278 lopullinen, 5.6.2002. Näiden analyysien ja keskustelujen perusteella on helpompi ymmärtää, että sosiaalipolitiikan tehtävä on olennainen osa nykyaikaisen ja avoimen talouden ja yhteiskunnan dynaamista kehittymistä ja että se tuo kumulatiivisia etuja ajan myötä. Sosiaalipolitiikka kattaa monenlaisia aloja, esimerkiksi seuraavat: * aktiivisen työmarkkinapolitiikan edistäminen ja investoinnit tutkimukseen ja koulutukseen - jotka vahvistavat henkilöpääomaa osaamispohjaisessa taloudessa - tukevat tuottavuuden kasvua ja vähentävät syrjäytymistä; tutkimukset ovat osoittaneet, miten koulutustason kohottaminen lisää merkittävästi tuottavuutta ja elinaikaisia ansioita; [19] ammattitaidon kohottaminen on olennaisen tärkeää, jotta voidaan parantaa kykyä sopeutua muutoksiin työpaikalla [19] Ks. esimerkiksi A. de la Fuente (2002): Human capital in a global and knowledge-based economy. Euroopan komission tilaama tutkimus. * investoinnit työpaikoilla korkeisiin suoritusstandardeihin (myös työterveys- ja työturvallisuusstandardeihin), jotka lisäävät tuottavuutta ja vähentävät tapaturmiin liittyviä menetyksiä; heikoista tai epäturvallisista työoloista on arvioitu aiheutuvan EU:n taloudelle vuosittain kustannuksia, jotka vastaavat noin 3:a prosenttia BKTL:stä ja joiden johdosta hävitään noin 500 miljoonaa työpäivää vuodessa [20] [20] Ks. esimerkiksi KOM (2002) 118, 11.3.2002; asiasta on tiedottanut paljon myös Euroopan työturvallisuus- ja työterveysvirasto - ks. http:// agency.osha.eu.int. * investoinnit syrjäytymistä estävään ja tasa-arvoa edistävään aktiiviseen politiikkaan, jotta lisätään niiden ryhmien ja yksilöiden mahdollisuuksia osallistua talouselämään, jotka eivät ehkä pystyisi osallistumaan ilman apua [21] [21] Esimerkiksi OECD:n tutkimukset vaikuttaisivat osoittavan, että aktiivisten sosiaalimenojen (menot aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan ja maksut pienituloisille kotitalouksille, perhe-etuuksiin ja lastenhoitoon sekä investoinnit terveydenhuoltoon) lisäämisellä saattaa olla merkittävää vaikutusta tuottavuuden ja talouden kasvuun. R. Arjona, M. Ladaique ja M. Pearson (2001): Growth, inequality and social protection. OECD. * työmarkkinarauhaan tehtävät investoinnit, joilla minimoidaan kalliit työmarkkinariidat; työmarkkinayhteistyö vahvistaa sosiaalista pääomaa ja institutionaalista infrastruktuuria, joiden ansiosta muu politiikka voi olla toimivaa; Maailmanpankin hiljattaisessa raportissa osoitettiin, miten työmarkkinayhteistyö voi kaventaa tuloeroja, alentaa työttömyyttä ja inflaatiota sekä lisätä tuottavuutta ja nopeuttaa sopeutumista muutoksiin. [22] [22] Maailmanpankki (2003): Unions and Collective Bargaining: Economic Effects in a Global Environment. Euroopan yhteiskuntamallin perusrakenne on osoittautunut hyvin joustavaksi. Se saa ihmisilta voimakasta tukea, kuten hiljattaiset Eurobarometri-tulokset osoittivat, ja on todettu, että EU:n dynaamisimmat ja parhaiten toimivat taloudet ovat niissä maissa, joissa talous- ja sosiaalipolitiikan välillä on positiivista vuorovaikutusta. [23] On myös osoitettu, että työmarkkinauudistukset ja investoinnit työn laatuun ovat välttämättömiä ennakkoedellytyksiä, jotta saataisiin lisättyä työvoimaosuutta ja parannettua tuottavuutta. [24] [23] Ks. esimerkiksi KOM(2003) 5, 14.1.2003, ja Euroopan komissio (2002): Public Finances in EMU 2002. European Economy nro 3/2002. [24] Ks. esimerkiksi Euroopan komissio (2002): Employment in Europe; G. S. Lowe (2003): The case for investing in high quality work. Esitys Euroopan komission järjestämässä sosiaalipoliittisen ohjelman väliarviointia koskevassa konferenssissa, Bryssel, 19.-20. maaliskuuta 2003 (ks. konferenssia käsittelevä verkkosivu). Yhteisön toimintaohjelmilla [25] ja tärkeimmillä raporteilla (kuten työllisyyttä, sosiaalista tilannetta, työmarkkinasuhteita ja sukupuolten tasa-arvoa Euroopassa koskevilla raporteilla) on ratkaiseva asema tehtäessä perusteellisia analyyseja työllisyys- ja sosiaalipolitiikan tilanteesta, ja niillä edistetään asianmukaisten vastausten muotoilua erilaisiin haasteisiin ja tarpeisiin, joita Euroopan yhteiskuntamalli kohtaa. Tutkimusta kuitenkin haittaa asianmukaisten ja ajantasaisten tietojen puute, joka estää korkealaatuisten päätelmien tekemisen. [25] Tämä koskee etenkin työllisyydenedistämistoimia, sosiaalisen osallisuuden edistämistä, syrjinnän torjuntaa ja sukupuolten tasa-arvon edistämistä koskevia nykyisiä toimintaohjelmia. 3.4 Hallintotavan parantaminen Sosiaalipoliittisessa ohjelmassa oli aivan uutta se, että sitä kehitettiin alusta lähtien niin, että saataisiin parannettua hallintotapaa. Tähän kuuluu toimijoiden tiiviimpi osallistuminen ohjelman muokkaamiseen ja täytäntöönpanoon sekä asianmukainen yhdistelmä erilaisia poliittisia välineitä. 3.4.1 Toimijat Sosiaalipoliittisessa ohjelmassa annetaan aktiivinen asema monille toimijoille, jotta ne osallistuisivat tehokkaasti ohjelmaan liittyvän politiikan hallintoon. Tällaisia toimijoita ovat yhteisön toimielimet, erilliselimet ja virastot, jäsenvaltiot (myös alue- ja paikallisviranomaiset), työmarkkinaosapuolet, kansalaisyhteiskunta ja yritykset. Sosiaalipoliittista ohjelmaa koskevassa tiedonannossa [26] komissio esitti, millaisina se pitää kunkin toimijan tehtäviä ja velvollisuuksia ohjelmassa, joka perustuu parannettuun hallintotapaan. [26] KOM(2000) 379 lopullinen, 28.6.2000. Komissio tekee kaikki asiaan liittyvät ehdotukset käyttämällä aloiteoikeuttaan. Lisäksi se toimii vauhdittajana ja tukee jäsenvaltioiden ja muiden toimijoiden politiikkaa kaikin käytettävissään olevin keinoin. Se myös seuraa ja ohjaa ohjelman toteuttamista. Ministerineuvoston ja Euroopan parlamentin on täytettävä lainsäädäntövelvollisuutensa. Jäsenvaltioiden hallitusten sekä alue- ja paikallisviranomaisten olisi toteutettava omia toimintalinjojaan ohjelman toteuttamiseksi. Työmarkkinaosapuolten kaikilla tasoilla on täytettävä oma osansa erityisesti neuvottelemalla sopimuksia, uudenaikaistamalla ja mukauttamalla sopimuskehystä sekä edistämällä vakaata makrotaloudellista politiikkaa. Kansalaisjärjestöt otetaan tiiviisti mukaan osallisuutta edistävän politiikan ja yhtäläisten mahdollisuuksien kehittämiseen. Komissio katsoo, että toimijoiden suora osallistuminen on ohjelman vahva kohta ja että lähestymistapaa olisi jatkettava ponnekkaasti. Parannuksille on kuitenkin sijaa kaikilla tasoilla, jotta voitaisiin edistää Euroopan yhteiskuntamallin nykyaikaistamista ja varmistaa ohjelman laaja hyväksyntä ja tuki, jolla taataan kattava vastuu. 3.4.2 Poliittisten välineiden yhdistelmä Toimijoiden asema vaihtelee käytettyjen menetelmien ja välineiden mukaisesti. Sosiaalipoliittista ohjelmaa koskevassa tiedonannossa korostettiin, että haasteisiin vastaaminen edellyttää Euroopan tasolla käytössä olevien eri välineiden asianmukaisen yhdistelmän kartoittamista EY:n perustamissopimusta noudattaen. Näihin välineisiin kuuluvat avoin koordinointimenetelmä, lainsäädäntö, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu, rakennerahastot, toimintaohjelmat, valtavirtaistamistoimet, poliittinen analyysi ja tutkimus. Asiaankuuluvat eurooppalaiset virastot, esimerkiksi Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö Dublinissa, Euroopan työterveys- ja työturvallisuusvirasto Bilbaossa ja rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskus Wienissä ovat tärkeässä asemassa sosiaalipoliittisen ohjelman edistämisessä. Lähestymistavan seurauksena poliittisten tavoitteiden saavuttaminen perustuu monenlaisten aloitteiden ja toimenpiteiden onnistumiseen. Myös tältä osin on näyttöä siitä, että sosiaalisen toimintaohjelman ensimmäisen puoliskon täytäntöönpano on ollut suureksi osaksi menestyksekästä. Itsetyytyväisyyteen ei kuitenkaan ole syytä, sillä EU:lla on vielä pitkä matka Lissabonin tavoitteiden saavuttamiseen. Tulevaisuudessa kiinnitetään enemmän huomiota nykyisen politiikan arviointiin ja otetaan paremmin huomioon etenkin Euroopan työllisyysstrategian arvioinnista saadut kokemukset. Poliittinen arviointi tehdään esimerkiksi rahoitusvälineistä, joilla tuetaan Euroopan työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua vuonna 2004 ja osallisuuden edistämisprosessin väliarviointia vuonna 2005. Myös taloudellisista tukitoimista tehdään perusteellinen arviointi, esimerkiksi työllisyyden edistämistoimia, sosiaalisen osallisuuden edistämistä, syrjinnän torjumista ja tasa-arvon edistämistä koskevista toimintaohjelmista, samoin kuin Euroopan vammaisten teemavuodesta. Näin pysytään määrittämään asianmukaisimmat tavat seurata näitä toimia. 4. Sosiaalialan lainsäädäntö - standardien lujittaminen kaikkialla EU:ssa Euroopan unioni on antanut merkittävää lainsäädäntöä työllisyyden ja sosiaaliasioiden alalla. Lainsäädäntö - direktiivien, asetusten tai muiden sääntelevien välineiden muodossa - on keskeinen osa Euroopan saavutuksia. Liitteessä 1 esitetään taulukko EU:n työllisyys- ja sosiaalilainsäädännöstä. Lainsäädännöllä varmistetaan yritysten yhtäläiset toimintamahdollisuudet, helpotetaan sisämarkkinoiden toimintaa ja käsitellään työntekijöiden sosiaalisia tarpeita taloudellisesti yhdentyneessä Euroopassa. Sosiaalialan lainsäädäntöön kuuluu lisäksi kansallisten toimintalinjojen koordinointi. Työllisyys- ja sosiaalialalla sääntely koskee ensisijaisesti työntekijöitä (ja toisinaan heidän perheenjäseniään) ja yrityksiä. Työolot, henkilöiden vapaa liikkuvuus, työterveys ja työturvallisuus, naisten ja miesten tasa-arvo sekä syrjinnän torjunta ovat joitakin aloja, joilla on valtavaa vaikutusta Euroopan unionissa elävien ihmisten elämän laatuun. Euroopan komissio on sitoutunut takaamaan, että lainsäädäntöä noudatetaan täysimääräisesti. Eurooppa-neuvosto on täysin tämän lähestymistavan takana ja vahvistaa sitä joka kevät pidettävässä kokouksessaan. Tukholmassa vuonna 2001 kokoontunut Eurooppa-neuvosto asetti tavoitteeksi 98,5 prosentin täytäntöönpanoasteen kaikille sisämarkkinoita koskeville direktiiveille. Barcelonassa vuonna 2002 kokoontuneet valtioiden ja hallitusten päämiehet vahvistivat nollatoleranssin niiden toimien osalta, jotka olivat yli kaksi vuotta myöhässä. Vuonna 2003 Eurooppa-neuvosto vahvisti tämän lähestymistavan ja kehotti antamaan edistymistä koskevan raportin keväällä 2004 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. Yhteisön sääntöjen pelkkä siirtäminen kansalliseen lainsäädäntöön ei kuitenkaan riitä. Lainsäädäntöä olisi myös sovellettava moitteettomasti käytännössä. Yhteisön lainsäädännön moitteeton soveltaminen ja täytäntöönpano on ennakkoedellytyksenä sille, että Euroopan unioni voi toimia asianmukaisesti ja taata kansalaisille, työntekijöille, kuluttajille ja yrityksille oikeudenmukaisen ja yhdenvertaisen kohtelun. Moitteettoman soveltamisen tehokas valvonta on myös ratkaisevaa sen takaamiseksi, että yhteisön oikeuksia voidaan hyödyntää. Sosiaalipoliittisen ohjelman toisella puoliskolla komissio nostaa sosiaalialan lainsäädännön noudattamisen sekä sen soveltamisen valvonnan [27] ykkösprioriteetiksi. Komission ja jäsenvaltioiden tiivis yhteistyö on keskeistä yhteisön lainsäädännön soveltamisen valvonnassa, ja kaikkia käytettävissä olevia välineitä olisi hyödynnettävä tehokkaasti, jotta pystytään käsittelemään nopeasti kysymykset ja tapaukset, joissa yhteisön lainsäädäntöä ei ole noudatettu tai on sovellettu virheellisesti. Tässä pystytään hyödyntämään hyvin työryhmiä ja verkostoja, joita on perustettu parin viime vuoden aikana etenkin saamaan jäsenvaltioiden viranomaiset tiiviimmin mukaan yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoon, valvontaan ja seurantaan. Hiljattain perustetuille rakenteille, kuten työmarkkinasuhteita käsittelevälle asiantuntijaryhmälle tai työsuojelutarkastajien verkostolle, pitäisi antaa keskeinen asema täytäntöönpanoon liittyvien ongelmien havaitsemisessa, ja niiden pitäisi auttaa voittamaan esteitä kansallisella tasolla esimerkiksi tiedonvaihdon kautta. [27] Ks. myös komission tiedonanto yhteisön lainsäädännön soveltamisen tehokkaammasta valvonnasta, KOM(2002) 725 lopullinen, 11.12.2002. Verkostoilla ja ryhmillä, joissa on kansallisen tason keskeisiä toimijoita, on ratkaiseva asema yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanon ja noudattamisen tukemisessa. Laajentuminen tekee näiden ryhmien toiminnasta vieläkin tärkeämpää. Niiden on pyrittävä varmistamaan, että uusien jäsenvaltioiden työntekijöiden perustellut odotukset voidaan täyttää toimivimmalla ja kustannustehokkaimmalla tavalla. 5. Politiikan pääkohdat ja toimet Sosiaalipoliittisen ohjelman täytäntöönpanokauden ensimmäisen puolikkaan aikana lähes kaikki toimet on käynnistetty suunnitellun mukaan. Toisella puoliskolla toimia olisi seurattava asianmukaisesti. Tässä kiinnitetään erityishuomiota sen varmistamiseen, että aloitettuja toimia pannaan täytäntöön ja sovelletaan moitteettomasti kaikkialla Euroopan unionissa. Seuraavassa esitetään tarkemmin suunniteltuja toimia aikataulun kera. Perustana on Nizzan poliittisten suuntaviivojen rakenne, ja tarkoituksena on varmistaa käynnistettyjen toimien vahvistaminen ja ilmoittaa uusista suunnitelluista toimista työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alan uusiin haasteisiin ja tarpeisiin vastaamiseksi. Esitetyn luettelon pitäisi taata prioriteettien ja toimien täysi avoimuus vuoteen 2005 saakka. On kuitenkin selvää, että ohjelman ja sen täytäntöönpanon olisi pysyttävä riittävän joustavana ja dynaamisena, jotta sopivimpia toimia voidaan toteuttaa asianmukaiseen aikaan. 5.1 Enemmän ja parempia työpaikkoja [28] [28] Seuraavissa laatikoissa kursivoituna esitetyt tekstit ovat Nizzan Eurooppa-neuvostossa (joulukuussa 2000) hyväksytystä sosiaalisesta toimintaohjelmasta. Täystyöllisyyden toteuttamiseen on liityttävä määrätietoisia ponnisteluja, joilla helpotetaan entistä useampien ihmisten osallistumista työmarkkinoille. Tämä edellyttää erityisesti niiden politiikkojen vahvistamista, joilla edistetään miesten ja naisten ammatillista tasa-arvoa, parannetaan työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista, helpotetaan ikääntyvien työntekijöiden mahdollisuutta jatkaa työssään, torjutaan pitkäaikaistyöttömyyttä sekä tarjotaan kaikkien toimijoiden ja erityisesti sosiaalisen ja yhteisvastuullisen talouden toimijoiden avulla osallistumismahdollisuuksia kaikkein heikoimmassa asemassa oleville. Tietoyhteiskuntaan siirtyminen edellyttää investointia inhimillisiin voimavaroihin työtekijöiden pätevyyden ja liikkuvuuden edistämiseksi. Samalla on tärkeää edistää työpaikkojen laatua ja kehittää aktiivisesti elinikäisen oppimisen strategioita mahdollisimman monien hyödyksi. Ykkösprioriteettina on toteuttaa Euroopan täystyöllisyysmahdollisuudet pyrkimällä nostamaan työllisyysaste mahdollisimman lähelle 70:ää prosenttia vuoteen 2010 mennessä (naisten osalta 60 prosenttiin ja ikääntyvien työntekijöiden osalta 50 prosenttiin) ottaen huomioon jäsenvaltioiden eri lähtökohdat. Euroopan työllisyysstrategian ensimmäisten viiden vuoden arvioinnissa vahvistui strategian myönteinen asema: sillä on tuettu työllisyystilannetta ja helpotettu jäsenvaltioiden rakenneuudistuksia viime vuosina. Se on innoittanut uudistettuun strategiaan, jonka pitäisi olla paremmin varustettu käsittelemään tehokkaammin esimerkiksi väestörakenteeseen, alueiden välisiin eroihin, globalisaatioon ja rakennemuutokseen liittyviä haasteita. Tarkistettu työllisyysstrategia rakentuu kolmen kattavan tavoitteen ympärille: täystyöllisyys työllisyysasteita nostamalla, työn laatu ja tuottavuus sekä yhteenkuuluvuus ja osallisuutta edistävät työmarkkinat. Kaikki tavoitteet liittyvät toisiinsa ja ovat toisiaan tukevia. Maaliskuussa 2003 kokoontuneessa kevään Eurooppa-neuvostossa vahvistettiin, että Euroopan työllisyysstrategialla on johtava asema Lissabonin strategian työllisyys- ja työmarkkinatavoitteiden täytäntöönpanossa. Tuolloin myös todettiin, että työllisyyden suuntaviivojen uusi kolmivuotinen kausi tarjoaa vakaan perustan yksinkertaisemmalle, paremmin hallinnoidulle ja tehokkaammalle strategialle. Komissio hyväksyi 8. huhtikuuta 2003 osana "suuntaviivapakettia" yhdessä talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa ehdotukset työllisyyden suuntaviivoiksi ja työllisyyspolitiikan suosituksiksi. [29] Ehdotettuihin työllisyyden suuntaviivoihin sisältyy luettelo kymmenestä toimintaprioriteetista, jotka tukevat edellä mainittuja keskeisiä tavoitteita. Mukana on myös uusia prioriteetteja kuten pimeän työn muuttaminen ilmoitetuksi työksi ja maahanmuuttokysymyksen ottaminen näkyvämmin esille. [29] KOM(2003) 170, 176 ja 177, 8.4.2003. Lissabonin strategian ja sosiaalisen toimintaohjelman täytäntöönpano hyötyy, kun unionin rakenneuudistusten tärkeimmät toimintavälineet - talouspolitiikan laajat suuntaviivat, sisämarkkinastrategia ja työllisyyden suuntaviivat - linjataan uuteen kolmivuotiseen aikatauluun. Vastauksena kevään 2003 Eurooppa-neuvoston kehotukseen komissio perusti Euroopan työllisyyttä käsittelevän työryhmän, jonka toimeksiantona on kartoittaa käytännön uudistustoimenpiteitä, joilla voidaan auttaa jäsenvaltioita panemaan täytäntöön uudistettu Euroopan työllisyysstrategia. Euroopan sosiaalirahaston ESR:n väliarviointi päättyy vuoden 2003 loppuun mennessä. Jäljellä olevasta ohjelmakaudesta 2000-2006 samoin kuin tulevasta ESR-tuesta tehdään asianmukaiset päätelmät. ESR on Euroopan työllisyysstrategian tärkein rahoitusväline, ja samalla se on osallisena myös sosiaalisen osallisuuden edistämisprosessissa. ESR tukee myös sovittuja tavoitteita, jotka koskevat naisten ja miesten tasa-arvon saavuttamista ja vahvistamista sekä tasa-arvon valtavirtaistamista. Yhteisön Equal-aloitteen toisen vaiheen käynnistäminen vuonna 2004 tukee innovatiivisia lähestymistapoja ja hyvien toimintatapojen vaihtoa etenkin työllisyysstrategiassa, sosiaalisen osallisuuden edistämisprosessissa ja tasa-arvon puitestrategiassa kehitettyjen toimenpiteiden osalta. Toimet Tarkistetun Euroopan työllisyysstrategian täytäntöönpano * Pannaan täytäntöön tarkistettu Euroopan työllisyysstrategia, joka perustuu työllisyyden suuntaviivoihin ja työllisyyspolitiikan suosituksiin ja jota seurataan vuosittaisella yhteisellä työllisyysraportilla (2004-2005). * Tarkistetaan ja kehitetään työllisyysstrategian seurantaa varten indikaattoreita, joita käytetään yhteisessä työllisyysraportissa (2004-2005). * Vahvistetaan työllisyystilanteen analysointia 25 jäsenvaltion EU:ssa (2004-2005). * Hyödynnetään työmarkkinaosapuolten raportteja, jotka koskevat työllisyyden suuntaviivojen täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa; tavoitteena on työmarkkinaosapuolten toteuttama vertaisarviointi (2004). * Seurataan työllisyyttä käsittelevän työryhmän raporttia (2004). * Kehotetaan työmarkkinaosapuolia toimittamaan kannanotto kasvua ja työllisyyttä käsittelevälle kolmikantakokoukselle (2004-2005). * Lisätään makroekonomisen vuoropuhelun tunnettuutta Euroopan talous- ja sosiaalipolitiikan ohjausjärjestelmän puitteissa (2004-2005). Ammattitaitoa ja liikkuvuutta koskevan toimintasuunnitelman täytäntöönpano * Otetaan käyttöön eurooppalainen sairausvakuutuskortti (2004). * Komissio antaa tiedonannon osaamispohjaisesta taloudesta, jossa on enemmän ja parempia työpaikkoja ja suurempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus (2005). Euroopan sosiaalirahaston tehtävä * Investoidaan henkilöpääoman koulutukseen Euroopan sosiaalirahaston kautta. * Annetaan raportti Euroopan sosiaalirahaston väliarvioinnista (2004). * Käynnistetään yhteisön Equal-aloitteen toinen vaihe (2004), ja sisällytetään työllisyysstrategiaan ja sosiaalisen osallisuuden edistämisprosessiin jo kehitetyt innovaatiot ja hyvät toimintatavat. 5.2 Työympäristön muutosten ennakointi ja hyödyntäminen luomalla uusi tasapaino joustavuuden ja turvallisuuden välille Talouden ja työelämän perusteelliset muutokset, jotka liittyvät erityisesti tietoon perustuvan talouden kehittymiseen ja maailmanlaajuistumiseen, nopeutuvat entisestään kaikissa jäsenvaltioissa. Ne edellyttävät uusia yhteisiä toimia, joissa otetaan huomioon palkansaajien odotukset. Sosiaalisella vuoropuhelulla ja neuvotteluilla on luotava edellytykset palkansaajien osallistumiselle muutokseen ennakoimalla kehitystä yrityksissä, teollisuuden aloilla ja eri alueilla. Työn uusiin muotoihin mukautetuilla uudenlaisilla kollektiivisilla järjestelyillä olisi edistettävä liikkuvuutta ja panostamista entistä monipuolisempiin työtilanteisiin järjestämällä ihmisille mahdollisuuksia siirtyä tilanteesta tai työpaikasta toiseen. Näiden muutosten yhteydessä toteutettavissa toimissa on käytettävä tasapuolisesti erilaisia olemassa olevia yhteisön välineitä, muun muassa koordinointimenetelmää, ja jätettävä työmarkkinaosapuolille laajat aloitteentekomahdollisuudet. Lissabonin strategian keskeisenä viestinä on "muuttuminen", joka saa aikaan talous- ja sosiaalipolitiikan rakenteellisen uudistumisprosessin. Tavoitteen mukaisena poliittisena lähestymistapana on hyväksyä muutos tekijänä, joka uudistaa Euroopan taloutta ja edistää dynaamisuutta ja innovaatioita sekä kiihdyttää tuottavuuden kasvua ja vahvistaa yritysten kykyä lisätä kannattavuutta. Yhteisön ja sen jäsenvaltioiden viranomaisilla ja työmarkkinaosapuolilla on pitkät perinteet muutosten helpottamisessa ja muutosprosessiin osallistumisessa sääntöjen ja käytäntöjen kautta. Laajentumisen mukanaan tuoma lähentymisprosessi kiihdyttää entisestään tarvetta hallita talouden muutoksia sen varmistamiseksi, että ne edistävät kestävällä tavalla elintason parantumista, joka jakaantuu laajasti niin, että kaikilla on yhtäläiset mahdollisuudet hyötyä muutoksesta. Samalla tarvitaan edelleen toimenpiteitä, jotta pidetään yllä yhteiskunnallista vakautta ja otetaan huomioon niiden tarpeet, joihin muutos on vaikuttanut kielteisesti. Muutoksen hallinta perustuu yhteistyökumppanuuteen. Kumppanuus on olennaista myös työolojen ja työsopimussuhteiden mukauttamisessa ja parantamisessa. Sillä myös tuetaan sosiaalisen pääoman kehittämistä. Työmarkkinaosapuolilla on keskeinen asema työsuhteiden nykyaikaistamisessa ja työmarkkinasuhteiden laadun parantamisessa, jotta voidaan vastata haasteisiin. Sopeutumiskyvyn edistäminen on edelleen keskeinen tavoite molemmille työmarkkinaosapuolille. Euroopan tasoisen toimialojen välisen ja alakohtaisen työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun kehittäminen perustamissopimukseen kuuluvana osana on keskeinen väline Euroopan yhteiskuntamallin nykyaikaistamisessa ja kehittämisessä. Työmarkkinaosapuolet hyväksyivät yhteisen työohjelman kaudelle 2003-2005, ja sen myötä ne ottivat ratkaisevan askeleen tukeakseen täysin itsenäisesti Lissabonin strategian täytäntöönpanoa. Laajentumisella on merkittävää vaikutusta työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun toimintaan, koska työmarkkinaosapuolten rakenteita on edelleen kehitettävä ja vahvistettava, etenkin alakohtaisella tasolla. Komissio aikoo helpottaa prosessia vahvistamalla asianmukaisesti valmiuksien parantamista ja hyvien toimintatapojen edistämistä. Uusien jäsenvaltioiden eri alojen työmarkkinaosapuolten edustavuustutkimusten jatkaminen ja maakohtaisten erityistutkimusten tekeminen edistää toimien keskittämistä. Yritysten sosiaaliseen vastuuseen liittyvillä toimilla voi olla keskeinen asema pyrittäessä vahvistamaan Euroopan valmiuksia kestävään kehitykseen, löytämään hyväksyttäviä kompromisseja ja pääsemään kaikkia osapuolia hyödyttäviin järjestelyihin talous-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikkaa koskevien tarpeiden ja toiveiden osalta. Työterveyden ja työturvallisuuden edistäminen on keskeinen aihe tulevina vuosina. Tämä toteutetaan uuden työterveys- ja työturvallisuusstrategian (2002-2006) täytäntöönpanon kautta ja vahvistamalla riskinehkäisykulttuuria työviihtyvyyttä koskevalla kattavalla lähestymistavalla, jossa yhdistetään monia poliittisia välineitä. Toimet Työmarkkinayhteistyö * Komissio antaa tiedonannon neuvoteltujen sopimusten täytäntöönpanosta vapaaehtoisten välineiden kautta (2004). * Komissio antaa raportin työmarkkinaosapuolten itsenäisen työohjelman täytäntöönpanosta (2005). * Tarkastellaan Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön yhteydessä toimivaa Euroopan muutostenhallintakeskusta (European centre for managing change) sen mukauttamiseksi laajentumiseen ja kansallisten keskusten välisen verkoston vahvistamiseksi (2004-2005); kehitetään myös työn organisoinnin nykyaikaistamista koskevaa kokemustenvaihtoa, josta säätiö huolehtii (2004). Yritysten sosiaalinen vastuu * Laaditaan raportti yritysten sosiaalista vastuuta käsittelevästä foorumista (2004). * Komissio antaa tiedonannon yritysten sosiaalisesta vastuusta (2005). * Perustetaan yritysten edustajista koostuva sosiaalisia kysymyksiä käsittelevä neuvoa-antava ryhmä (2004). Kuuleminen ja sopimukset * Seurataan työmarkkinaosapuolten keskusteluja rakennemuutosten sosiaalisista vaikutuksista (2004). * Kuullaan työmarkkinaosapuolia työaikadirektiivien uudelleenlaadinnasta (2004). * Kuullaan työmarkkinaosapuolia direktiivin 2001/23/EY mahdollisesta tarkistuksesta rajatylittävien siirtojen huomioon ottamiseksi (2005). * Toteutetaan vaihtoehtoisia riitojenratkaisumenettelyitä koskevan työmarkkinaosapuolten kuulemisasiakirjan seuranta (2004). Työlainsäädäntö * Neuvotellaan työntekijöiden henkilötietojen suojaa koskevasta parlamentin ja neuvoston direktiivistä ja hyväksytään se (2004-2005). * Neuvotellaan osuuskuntia, keskinäisiä vakuutusyhtiöitä ja säätiöitä koskevista säädösehdotuksista ja hyväksytään ne (2004-2005). * Komissio antaa tiedonannon ansiotyöstä (2005). Seurantaraportit ja -tutkimukset * Tehdään tutkimus rajatylittävien siirtojen sosiaalisista ja oikeudellisista vaikutuksista (2004). * Toteutetaan yksittäisten työntekijöiden irtisanomisia koskevaan tutkimukseen liittyviä seurantatoimia (2004-2005). * Perustetaan neuvoa-antava asiantuntijaryhmä helpottamaan työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon koskevan direktiivin 96/71/ETY tarkistetun version yhdenmukaista ja moitteetonta soveltamista (2004-2005). * Asiantuntijaryhmä laatii raportin kansainvälisten taloudellisten osallistumisjärjestelmien esteistä (2004) sekä tiedonvaihdosta ja esikuva-analyysista (2005). * Laaditaan työlainsäädännön kehittymistä koskeva raportti (2004). * Tehdään kansainvälisiä työehtosopimusneuvotteluja koskeva tutkimus (2004). * Perustetaan työmarkkinasuhteiden laatua koskevien indikaattoreiden kehittämisestä vastaava tekninen ryhmä (2004). Työterveys ja työturvallisuus Työterveyteen ja työturvallisuuteen liittyvä asialista perustuu työterveys- ja työturvallisuusstrategian [30] toteuttamiseen ja moitteettomaan täytäntöönpanoon. Strategiasta sovittiin vuonna 2002, ja siihen sisältyvät seuraavat tekijät: [30] KOM(2002) 118, 11.3.2002. Lainsäädäntö * Yksinkertaistetaan kaiken työterveys- ja työturvallisuuslainsäädännön hallinnollista seurantaa (2005). * Kodifioidaan syöpävaaraa aiheuttavia tekijöitä koskeva direktiivi (2004). * Kodifioidaan asbestia ja työlaitteita koskevat direktiivit (2004 ja 2005). * Neuvotellaan fysikaalisia tekijöitä koskevista direktiiveistä ja hyväksytään ne - sähkömagneettiset kentät (saatetaan loppuun 2004) ja optinen säteily (saatetaan loppuun 2005). Kuulemiset, seurantaraportit ja tutkimukset * Analysoidaan stressiä (2004) ja työpaikoilla esiintyvää häirintää ja väkivaltaa (2005) koskevan työmarkkinaosapuolten yhteisen ohjelman tulokset. * Laaditaan käytännön suuntaviivat kemiallisia tekijöitä (2004) ja rakennustelineitä (2005) koskevien direktiivien soveltamisen helpottamiseksi. * Perustetaan Euroopan työturvallisuus- ja työterveysviraston yhteyteen riskienseurantakeskus (2004). 5.3 Köyhyyden sekä kaikkien syrjäytymisen ja syrjinnän muotojen torjuminen Paluu kestävään taloudelliseen kasvuun ja täystyöllisyysnäkymät eivät tarkoita, että köyhyys ja syrjäytyminen poistuisivat itsestään Euroopan unionista. Niiden jatkumista on sitä vastoin yhä vaikeampi hyväksyä. Lissabonin Eurooppa-neuvosto korosti, että on toteutettava toimenpiteitä, jotka merkittävästi edistävät köyhyyden poistamista. Tämä kaikkien valtioiden korkeimmilla tahoilla jo ilmaistu tahto on saatava välitettyä kentälle mobilisoimalla kaikki paikalliset toimijat, erityisesti kansalaisjärjestöt ja sosiaalitoimi. Tässä yhteydessä on toteutettava toimia, joiden tavoitteena on varmistaa yhdenvertainen kohtelu kaikille Euroopan unionin alueella laillisesti oleskeleville kolmansien maiden kansalaisille. Köyhyys on aivan liian yleistä, kuten valtioiden ja hallitusten päämiehet totesivat Lissabonin Eurooppa-neuvostossa. Tämä antoi sysäyksen köyhyyden torjuntaa koskevalle politiikalle kaikkialle Euroopan unionissa. Sen perustana on jäsenvaltioiden välisen yhteistyön tehostaminen Nizzan Eurooppa-neuvostossa käynnistetyn sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskevan avoimen koordinointimenetelmän mukaisesti. Laajentumisen vuoksi sosiaalisesta syrjäytymisestä ja köyhyydestä tulee vieläkin tärkeämpi aihe. Sosiaalisen yhteenkuuluvuuden korkea taso perustuu solidaarisuuden ja sosiaalisen osallisuuden periaatteisiin. Toisen sukupolven kansallisilla toimintasuunnitelmilla pitäisi tukea vuodeksi 2010 Lissabonissa asetettujen tavoitteiden saavuttamista etenkin asettamalla asianmukaisia kansallisia tavoitteita, jotta vähennettäisiin merkittävästi köyhyys- ja syrjäytymisvaarassa olevien ihmisten lukumäärää. Onnistuminen edellyttää integroitua ja kattavaa lähestymistapaa, jossa köyhyyttä ja syrjäytymistä koskevat kysymykset sisällytetään kaikkiin julkisen politiikan aloihin ja jossa otetaan huomioon tasa-arvonäkökohdat ja edistetään vahvaa yhteistyökumppanuutta kaikilla tasoilla viranomaisten, työmarkkinaosapuolten, kansalaisjärjestöjen ja muiden asiaan liittyvien tahojen välillä. Edistymistä näillä aloilla tehostaisi, jos sosiaalista suojelua ja sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskevia eri toimia yksinkertaistettaisiin ja järkeistettäisiin ja niistä tehtäisiin avoimeen koordinointimenetelmään [31] kuuluvat yhtenäiset puitteet. [31] Ks. Brysselissä 20. ja 21. maaliskuuta 2003 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät, kohta 51. Komissio työskentelee vuoden 2003 aikana ehdokasmaiden kanssa saadakseen päätökseen sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskevat yhteiset muistiot niiden kaikkien kanssa. Muistioista tehdään keväällä 2004 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle tiivistelmäraportti samalla kun laaditaan komission ja neuvoston yhteinen raportti sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskevien kansallisten toimintasuunnitelmien toisesta kierroksesta. Tämä merkitsee sitä, että laajentuneen unionin kaikki 25 jäsenvaltiota pystyvät etenemään yhdessä prosessin seuraaviin vaiheisiin. Euroopan unionin on samalla edelleen tuettava sosiaalisia perusoikeuksia ja kehitettävä toimivaa politiikkaa ja toimenpiteitä syrjinnän torjumiseksi sekä rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, ikään, vammaisuuteen ja sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvien esteiden poistamiseksi. On myös tärkeää, että toteutetaan toimia, joilla taataan kaikkien Euroopan unionissa laillisesti asuvien kolmansien maiden kansalaisten yhtäläinen kohtelu. Syrjimättömyys on yksi perustavanlaatuisimmista ihmisoikeuksista, ja syrjinnän torjunta on mittava haaste Euroopan unionille. Syrjinnän vastaisen paketin (kaksi direktiiviä ja yhteisön toimintaohjelma) hyväksyminen vuonna 2000 oli merkittävä askel kohti yhdenvertaisen kohtelun saavuttamista monin uusin perustein. Jäsenvaltiot ovat nyt siirtämässä lainsäädäntöä omaan lainsäädäntöönsä ja kehittämässä alalle omia strategioita ja toimintalinjoja. Keskeisenä prioriteettina tulevina vuosina on taata, että uraa uurtava syrjinnän vastainen lainsäädäntö siirretään moitteettomasti osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja pannaan täysimittaisesti täytäntöön laajentuneessa Euroopan unionissa. Saavutettujen etujen vahvistamisen ja arvioimisen lisäksi on tarkasteltava alaa koskevaa tulevaa strategiaa, jotta voitaisiin vastata laajentumisen jälkeisiin uusiin haasteisiin, kuten etnisten vähemmistöjen ja etenkin romanien kohtaamaan syrjintään. Tulevaa perustuslakia pohtivan valmistelukunnan työ perusoikeuksien alalla on erittäin tärkeää tässä suhteessa. Toimet Sosiaalisen osallisuuden edistäminen * Laaditaan yhteinen raportti sosiaalisen osallisuuden edistämisestä (2004). * Annetaan köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä koskevat tarkistetut indikaattorit (2004). * Kuullaan työmarkkinaosapuolia taatuista vähimmäisresursseista vuonna 1992 annetun neuvoston suosituksen mukaisen vähimmäistulon toteutettavuudesta (2004). Vammaiset * Toteutetaan EU:n toimintasuunnitelman seurantatoimia ja annetaan tiedonanto vammaisten integroitumisesta (2004-2005). * Komissio antaa raportin vammaisten tilanteesta (2005). Syrjimättömyys ja perusoikeudet * Komissio antaa tiedonannon syrjinnän torjumista koskevasta tulevasta strategiasta (2004). * Annetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle raportti neuvoston direktiivin 2000/43/EY soveltamisesta (2005). 5.4 Sosiaalisen suojelun nykyaikaistaminen Vaikka Euroopan sosiaalisen mallin perustekijöihin kuuluvat sosiaalisen suojelun järjestelmät ovatkin jäsenvaltioiden vastuulla, niiden edessä on kaikille yhteisiä haasteita. Jotta näihin haasteisiin voitaisiin vastata tehokkaammin, valtioiden välistä yhteistyötä on lujitettava erityisesti sosiaalisen suojelun komitean kautta. Sosiaalisen suojelun järjestelmien nykyaikaistamisen on vahvistettava solidaarisuuden vaatimuksia: tämä tapahtuu eläke- ja terveyspolitiikassa sekä aktiivisen hyvinvointivaltion saavuttamiseksi toteutettavilla toimenpiteillä, joilla kannustetaan määrätietoisesti työmarkkinoille osallistumista. Euroopan yhteiskuntamallin nykyaikaistamisessa yhdistyvät talouden suorituskykyä ja solidaarisuutta koskevat tavoitteet, ja se edellyttää sosiaalisen suojelun parantamista niin, että pystytään vastaamaan osaamistalouteen siirtymisestä aiheutuviin haasteisiin samoin kuin muutoksiin yhteiskunta- ja perherakenteissa. Nykyaikaistamisen olisi perustuttava sosiaalisen suojelun asemaan tuottavana tekijänä, ja siinä olisi otettava huomioon sosiaalipolitiikan puuttumisesta aiheutuvat kustannukset. Sosiaalisen suojelun eri lohkojen välisen yhteistyön lisääminen edellyttää asiaankuuluvien tahojen tiiviimpää osallistumista kaikilla tasoilla. Politiikan eri lohkojen järkeistäminen yhtenäisiksi puitteiksi avoimen koordinointimenetelmän osana vahvistaa merkittävästi Lissabonin strategian sosiaalista ulottuvuutta [32]. Yksi sosiaalista suojelua koskevien EU-toimien perustekijä ovat sääntelypuitteet, joilla helpotetaan ihmisten vapaata liikkuvuutta varsinkin sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisen kautta. Alkuperäiseen asetukseen (ETY) N:o 1408/71 ollaan tekemässä suuria muutoksia, jotka vaativat edelleen lainsäädäntötoimia tulevina vuosina. Tämä koskee etenkin Euroopan sairausvakuutuskorttia ja luetteloa sellaisista etuuksista, joita ei voi siirtää toiseen jäsenvaltioon. Toinen vapaan liikkuvuuden helpottamista koskeva tärkeä tekijä liittyy eläkeoikeuksien siirrettävyyteen. [32] Ks. myös KOM(2003) 5, 14.1.2003. Toimet Avoimen koordinointimenetelmän täytäntöönpano * Siirrytään asteittain tehostettuun sosiaalisen suojelun prosessiin; tähän liittyen tehdään sosiaalista suojelua koskevasta vuosiraportista mekanismi, jolla arvioidaan edistymistä sosiaalisen suojelun nykyaikaistamisessa ja parantamisessa (2004-2005). * Vaihdetaan keskeisiä kysymyksiä koskevia hyviä toimintatapoja ja poliittisia strategioita terveydenhuoltoalan koordinoinnin parantamiseksi (2004). Sääntelypuitteet vapaan liikkuvuuden helpottamiseksi * Saatetaan loppuun neuvottelut sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (ETY) N:o 1408/71 yksinkertaistamista ja nykyaikaistamista koskevasta asetuksesta (2004). * Komissio tekee ehdotuksen yksinkertaistetun ja nykyaikaistetun yhteensovittamisasetuksen täytäntöönpanoa koskevaksi asetukseksi (2004). * Komissio antaa raportin lisäeläkkeitä koskevan direktiivin 98/49/EY täytäntöönpanosta (2004). * Toteutetaan ansioeläkeoikeuksien siirrettävyydestä järjestetyn työmarkkinaosapuolten kuulemisen toisen vaiheen seurantatoimia (2004). 5.5 Sukupuolten tasa-arvon edistäminen Sukupuolten tasa-arvoa on edistettävä kaikilla sosiaalisen toimintaohjelman kattamilla aloilla, ja lisäksi on toteutettava erityisiä toimia, jotka liittyvät naisten mahdollisuuksiin osallistua päätöksentekoon ja joilla lujitetaan tasa-arvoa ja työ- ja perhe-elämän yhteensovittamista koskevia oikeuksia. Naisten ja miesten tasa-arvoa koskevia pitkäaikaisia sitoumuksia olisi vahvistettava Euroopan tasolla. Helmikuussa 2003 julkaistussa tulostaulukossa ilmoitetut aloitteet ovat edenneet hyvin. Tasa-arvon valtavirtaistamisesta rakennerahastoissa on annettu tiedonanto. [33] Vuonna 2003 olisi tarkoitus tehdä ehdotus uudeksi direktiiviksi, jolla lisätään aloja, joilla yhtäläisen kohtelun periaatetta olisi sovellettava ja sukupuoleen perustuva syrjintä kiellettävä. Komissio on myös käynnistänyt laajan kuulemisen yhtäläistä kohtelua koskevien nykyisten direktiivien uudelleenlaadinnasta. Valmisteilla on lisäksi yhteinen tiedonanto perheväkivallasta ja raportti vanhempainlomasta [34]. [33] KOM(2002) 748 lopullinen. [34] Direktiivin 96/34/EY täytäntöönpano. Tärkeä askel eteenpäin vuonna 2004 on ensimmäinen raportti maaliskuussa 2004 kokoontuneelle kevään Eurooppa-neuvostolle tasa-arvoasioissa tapahtuneesta kehityksestä ja suuntaviivoista tasa-arvokysymysten valtavirtaistamiseksi eri politiikan aloille. Olisi myös pohdittava mahdollisuuksia luoda Euroopan tasa-arvoinstituutti. Vuosi 2005 on nykyisen tasa-arvon edistämistä koskevan puiteohjelman viimeinen toteuttamisvuosi, ja komissio tekee ehdotuksen ohjelman jatkamiseksi. Komissio tarkastelee vuonna 2005 useita aloitteita, joita on toteutettu naisten päätöksentekoon osallistumisen alalla. Toimet * Annetaan kevään Eurooppa-neuvostolle vuosiraportti tasa-arvon ja tasa-arvokysymysten valtavirtaistamisen vahvistamisesta (2004 ja 2005). * Laaditaan uudelleen tasa-arvoa koskevat direktiivit työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alalla (2004). * Annetaan tiedonanto uudesta tasa-arvoa koskevasta puitestrategiasta 2006-2010 (2005). * Annetaan tiedonanto naisten osallistumisesta päätöksentekoon (2005). * Järjestetään konferenssi Beijingin kokouksen 10-vuotispäivän kunniaksi (2005). 5.6 Sosiaalisen ulottuvuuden vahvistaminen laajentumisen yhteydessä ja Euroopan unionin ulkosuhteissa Laajentuminen ja ulkosuhteet muodostavat useassakin mielessä sosiaalialan yhteisön toiminnalle haasteen ja tilaisuuden. On kehitettävä kokemusten ja strategioiden jakamista ehdokasmaiden kanssa, erityisesti jotta yhdessä voitaisiin vastata tehokkaammin täystyöllisyyden ja syrjäytymisen torjumisen asettamiin haasteisiin, ja edistettävä kansainvälisissä elimissä eurooppalaista lähestymistapaa vastaavaa yhdistettyä taloudellista ja sosiaalista toimintaohjelmaa. Vuonna 2002 Kööpenhaminassa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaisesti komissio on vuodesta 2003 lähtien tehostanut lainsäädännöllisten ja poliittisten toimien kehittymistä kymmenessä ehdokasmaassa, jotta varmistetaan niiden valmistautuminen jäsenyyteen parhaalla mahdollisella tavalla. Työllisyys- ja sosiaalipolitiikan alalla tähän kuuluu toimia, jotka koskevat lainsäädäntöä, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua, valmistautumista osallistumaan Euroopan työllisyysstrategiaan ja avoimeen koordinointimenetelmään sosiaalisen osallisuuden edistämisen ja eläkkeiden alalla sekä valmistautumista Euroopan sosiaalirahaston tulevaan toimintaan. Lisäksi kymmenen ehdokasmaan osallistuminen yhteisön ohjelmiin, virastojen toimintaan sekä komiteoiden kokouksiin on hyödyllistä valmistautumista liittymiseen, kun maat tutustuvat unionin toimintalinjoihin ja työskentelymenetelmiin. Sosiaalipoliittista ulottuvuutta olisi edistettävä aktiivisesti EU:n kansainvälisissä suhteissa, kansainvälisten organisaatioiden kanssa tehtävässä ja kahdenvälisessä yhteistyössä. Tässä olisi korostettava sosiaalista kehitystä ja köyhyyden lievittämistä, joilla edistetään YK:n vuosituhannen julistukseen sisältyviä kehitystavoitteita vuoteen 2015 mennessä. Keskeisiä tekijöitä ovat globalisaation työllisyys- ja sosiaalipoliittinen ulottuvuus perustyönormien edistämisen kautta, yhtenäinen lähestymistapa kestävään kehitykseen, sukupuolten tasa-arvon edistäminen kehitysyhteistyössä sekä terveyden ja koulutuksen edistäminen keskeisinä tekijöinä köyhyyden lievittämisessä. Toimet * Seurataan edelleen ja tiiviimmin, miten ehdokasmaat panevat täytäntöön yhteisön työllisyys- ja sosiaalilainsäädäntöä. * Varmistetaan työntekijöiden vapaata liikkuvuutta koskevien siirtymäkauden säännösten moitteeton soveltaminen. * Jatketaan Bulgarian, Romanian ja Turkin liittymisvalmisteluja. * Komissio antaa tiedonannon ulkosuhteiden sosiaalisesta ulottuvuudesta (2005). * Kehitetään edelleen yhteisön yhteistyötä kansainvälisten organisaatioiden kanssa työllisyyden, koulutuksen, terveyden, tasa-arvon, sosiaalisen suojelun ja sosiaalisten perusoikeuksien alalla. * Vahvistetaan edelleen suhteita ILOon ja sen kanssa tehtävää yhteistyötä ihmisarvoista työtä koskevaa ILOn toimintaohjelman ja perustyönormien edistämisen alalla; erityishuomiota on kiinnitettävä lapsityövoiman käytön torjuntaan. * Osallistutaan globalisaation sosiaalista ulottuvuutta käsittelevän maailmankomission laatiman raportin täytäntöönpanoon. * Osallistutaan vammaisten oikeuksia käsittelevään YK:n yleiskokoukseen. * Edistetään sosiaalista ulottuvuutta Balkanin ja Euromed-yhteistyössä. * Jatketaan kahdenvälistä yhteistyötä Japanin ja USA:n kanssa. * Varmistetaan ihmisten vapaata liikkuvuutta koskevan EU:n ja Sveitsin sopimuksen sekä sosiaaliturvaa käsittelevän työryhmän moitteeton toiminta. * Käydään neuvotteluja vapaata liikkuvuutta ja sosiaaliturvaa koskevista määräyksistä EU:n ja Kroatian, Venäjän, Makedonian, entisen Jugoslavian ja Albanian välisissä assosiaatio- ja vakautussopimuksissa. * Tehdään päätöksiä ETA- sekä EU-Sveitsi-sekakomiteoissa sosiaaliturvaa koskevien sopimusliitteiden muuttamisesta uusien jäsenvaltioiden liittymisen vuoksi. Työllisyys * Allekirjoitetaan yhteinen arviointiasiakirja Turkin kanssa (2004). * Tehdään OECD:n kanssa yhteistyötä, jolla pyritään varmistamaan Euroopan työllisyysstrategian ja OECD:n työstrategian johdonmukaisuus. Sosiaalisen osallisuuden edistäminen * Laaditaan tiivistelmäraportti 10:n liittyvän maan kanssa tehtävistä sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskevista yhteisistä muistioista (2004). * Tehdään sosiaalisen osallisuuden edistämistä koskeva yhteinen muistio Bulgarian ja Romanian kanssa (2004) Sosiaalinen suojelu * Järjestetään sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevä laajentumiskonferenssi (2004). * Komissio tekee ehdotuksen Marokon, Tunisian, Turkin ja Makedonian sekä EU:n välisten assosiaatiosopimusten mukaisten assosiaationeuvostojen päätöksiksi sosiaaliturvan yhteensovittamisesta (2004). 6. Päätelmät ja tulevaisuudennäkymät Sosiaalipoliittisella ohjelmalla on annettu valtavasti pontta Euroopan yhteiskuntamallin nykyaikaistamiselle ja autettu hyvinvointivaltion rakenteen uudelleenmuotoilua niin, että voitaisiin vastata eurooppalaisen yhteiskunnan nykyisiin ja tuleviin taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin haasteisiin ja tarpeisiin. Väliarviointi on tarjonnut ainutlaatuisen mahdollisuuden tarkastella saavutuksia ja suunnata avaintoimet laajentuneen, 25 jäsenvaltion Euroopan tulevaisuuteen. Vuodet 2004 ja 2005 ovat ratkaisevan tärkeitä siltä kannalta, miten pystytään helpottamaan kymmenen maan integroitumista Euroopan unioniin. Sen vuoksi väliarvioinnissa nostetaan sosiaalilainsäädännön noudattaminen ja etenkin tähän tarkoitettujen tukitoimien kartoittaminen etusijalle. Euroopan sosiaalirahasto helpottaa merkittävästi integroitumista antamalla toimenpiteisiin suuntautunutta rahoitustukea. Laajentuminen voi onnistua vain, jos kaikki asiaankuuluvat toimijat kaikilla tasoilla ovat täysimittaisesti mukana muokkaamassa ja panemassa politiikkaa täytäntöön. Tietäminen ja ymmärtäminen ovat avainsanoja, kun pyritään Eurooppaan, jossa kaikki energia on suunnattu elintason ja elämänlaadun parantamiseen, joka jakaantuu laajasti ja yhtäläisesti niin, että kaikki hyötyvät taloudellisesta ja sosiaalisesta vauraudesta. Euroopan komissio investoi merkittävästi analyyseihin ja julkaisee tulokset ja siirtää ne asianmukaisiin poliittisiin toimenpiteisiin. Dublinissa toimivan Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiön, Bilbaossa toimivan työterveys- ja työturvallisuusviraston sekä Wienissä toimivan rasismin ja muukalaisvihan seurantakeskuksen tekemät analyysit ja toimittamat tiedot ovat merkittävä lisä tässä työssä. Lissabonin tavoitteet, joiden keskipisteessä ovat dynaaminen talous ja matala inflaatio, enemmän ja parempia työpaikkoja, suurempi sosiaalinen yhteenkuuluvuus ja ympäristönsuojelu, antavat Euroopan unionille selvän pitkän aikavälin suunnan. Sosiaalipoliittisen ohjelman väliarvioinnin päätarkoituksena on edistää näiden strategisten tavoitteiden saavuttamista. Euroopan komissio on perustanut vuoden 2005 jälkeistä kautta varten työllisyys- ja sosiaalipolitiikan tulevaisuutta käsittelevän asiantuntijaryhmän. Ryhmän toimeksiantona on tarkastella uusia tarpeita, joita Euroopan unioni kohtaa vuosikymmenen toisella puoliskolla, ja pohtia tulevien toimien pääsuuntia. Asiantuntijaryhmä antaa vuonna 2004 komissiolle raportin, joka saatetaan asiaan liittyvien toimijoiden ja yleisesti kansalaisten saataville. Raportin on tarkoitus toimia pohjana julkiselle keskustelulle EU-politiikan ja -toimien tulevasta suunnasta ja auttaa komissiota kehittämään vuonna 2005 uusi ohjelma, jolla vastataan Euroopan yhteiskunta- ja yrityselämän tarpeisiin ja odotuksiin. Uutta ohjelmaa koskevien keskustelujen tueksi järjestetään konferenssi, jossa käsitellään vuosien 2000-2005 sosiaalipoliittisen ohjelman politiikan ja välineiden arvioinnista saatuja tärkeimpiä kokemuksia. LIITE 1. TYÖLAINSÄÄDÄNTÖ Voimassa oleva direktiivit: 80/987/ETY työntekijöiden suoja työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa 91/383/ETY määräaikaisessa tai tilapäisessä työsuhteessa olevien työntekijöiden työturvallisuuden ja -terveyden parantaminen 91/533/ETY työnantajan velvollisuus ilmoittaa työntekijöille työsopimuksessa tai työsuhteessa sovellettavista ehdoista 93/104/EY työajan järjestäminen 94/33/EY nuorten työntekijöiden suojelu 94/45/EY eurooppalaisen yritysneuvoston perustaminen tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöönottaminen yhteisönlaajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä 96/71/EY palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuva työntekijöiden lähettäminen työhön toiseen jäsenvaltioon (määräaika: 16.12.1999) 97/74/EY eurooppalaisen yritysneuvoston perustamisesta tai työntekijöiden tiedottamis- ja kuulemismenettelyn käyttöön ottamisesta yhteisön laajuisissa yrityksissä tai yritysryhmissä annetun direktiivin 94/45/EY ulottaminen koskemaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa (15.12.1999) 97/81/EY Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemä osa-aikatyötä koskeva puitesopimus (määräaika 20.1.2000)(98/23-UK) 98/23/EY UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 97/81/EY ulottaminen koskemaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa (7.4.2000) 98/50/EY työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen (määräaika: 17.7.2001) 98/59/EY työntekijöiden joukkovähentämistä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen - kodifioitu - EYVL L 225, 12.8.1998, s. 16-21 99/63/EY Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetusalojen ammattiliiton (FST) tekemä merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskeva sopimus (määräaika: 30.6.2002) 99/70/EY Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemä määräaikaista työtä koskeva puitesopimus (määräaika: 10.7.2001) 2001/23/EY työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen (direktiivien 77/187 ja 98/50 kodifiointi) Direktiivit, joiden täytäntöönpanon määräaika ei ole vielä päättynyt: 2000/34/EY tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY muuttaminen koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja (täytäntöönpanopäivä: 1.8.2003) 2000/79/EY Euroopan lentoyhtiöiden liiton (AEA), Euroopan kuljetustyöntekijöiden liiton (ETF), Euroopan ohjaamomiehistöyhdistyksen (ECA), Euroopan alueellisten lentoyhtiöiden yhdistyksen (ERA) ja Kansainvälisen tilauslentoyhtiöiden järjestön (IACA) tekemän, siviili-ilmailun liikkuvien työntekijöiden työajan järjestämistä koskevan eurooppalaisen sopimuksen täytäntöönpano (1.12.2003) 2001/86/EY eurooppayhtiön sääntöjen täydentäminen henkilöstöedustuksen osalta (8.10.2004) 2002/14/EY työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevat yleiset puitteet Euroopan yhteisössä (23.3.2005) 2002/74/EY työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen (direktiivin 80/987/ETY muuttaminen) (8.10.2005) 2. YHTÄLÄINEN KOHTELU Voimassa olevat direktiivit: 75/117/ETY miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen 76/207/ETY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttaminen mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 79/7/ETY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen asteittainen toteuttaminen sosiaaliturvaa koskevissa kysymyksissä 86/378/ETY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttaminen ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä 86/613/ETY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltaminen itsenäisiin ammatinharjoittajiin, maatalousalalla toimivat ammatinharjoittajat mukaan lukien, ja itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien naisten suojeluun raskauden ja synnytyksen perusteella 92/85/ETY toimenpiteet raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 96/34/EY UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemä vanhempainlomaa koskeva puitesopimus (97/75 - UK) (määräaika: 15.12.1999) 96/97/EY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttaminen ammatillisissa sosiaaliturvajärjestelmissä (direktiivin 86/378/ETY muuttaminen) 97/75/EY UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanheimpainlomaa koskevasta puitesopimuksesta annetun direktiivin 96/34/EY ulottaminen koskemaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa (15.12.1999) 97/80 todistustaakka sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa (määräaika:1.1.2001)(UK:98/52) 98/52/EY todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa annetun neuvoston direktiivin 97/80/EY ulottaminen koskemaan Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa (22.7.2001) Direktiivit, joiden täytäntöönpanon määräaika ei ole vielä päättynyt: 2000/43/EY rodusta tai etnisestä alkuperästä riippumattoman yhdenvertaisen kohtelun periaatteen täytäntöönpano (19.7.2003) 2000/78/EY yhdenvertaista kohtelua työssä ja ammatissa koskevat yleiset puitteet (2.12.2003) 2002/73/EY miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttaminen mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa (5.10.2005) 3. TYÖNTEKIJÖIDEN VAPAA LIIKKUVUUS Voimassa olevat direktiivit: 68/360/ETY jäsenvaltioiden työntekijöiden ja heidän perheidensä liikkumista ja oleskelua yhteisön alueella koskevien rajoitusten poistaminen 98/49/EY yhteisön alueella liikkuvien palkattujen työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien lisäeläkeoikeuksien suojaaminen (määräaika: 25.1.2002) Sovellettavat neuvoston asetukset: 1612/68/ETY työntekijöiden vapaa liikkuvuus yhteisön alueella 1408/71/ETY sosiaaliturvajärjestelmien soveltaminen yhteisön alueella liikkuviin palkattuihin työntekijöihin, itsenäisiin ammatinharjoittajiin ja heidän perheenjäseniinsä 574/72/ETY asetuksen (ETY) N:o 1408/71 täytäntöönpanomenettelyt Komission asetus: 1251/70 työntekijöiden oikeus jäädä jäsenvaltion alueelle työskenneltyään siinä valtiossa 4. TYÖTERVEYS JA TYÖTURVALLISUUS Voimassa olevat direktiivit: 78/610/ETY vinyylikloridimonomeerille altistuvien työntekijöiden terveyden suojelemista koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentäminen 82/130/ETY räjähdysvaarallisissa tiloissa kaivoskaasuille alttiissa kaivoksissa käytettäviä sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen 83/477/ETY työntekijöiden suojeleminen vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä 86/188/ETY työntekijöiden suojeleminen vaaroilta, jotka liittyvät melualtistukseen työssä 88/35/ETY räjähdysvaarallisissa tiloissa kaivoskaasuille alttiissa kaivoksissa käytettäviä sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 82/130/ETY mukauttaminen tekniikan kehitykseen 89/391/ETY toimenpiteet työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä 89/654/ETY työpaikoille asetettavat turvallisuutta ja terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset 89/655/ETY työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavat turvallisuutta ja terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset 89/656/ETY työntekijöiden työpaikalla käyttämille henkilönsuojaimille turvallisuutta ja terveyttä varten asetettavat vähimmäisvaatimukset 90/269/ETY terveyttä ja turvallisuutta varten asetettavat vähimmäisvaatimukset sellaisessa käsin tapahtuvassa taakkojen käsittelyssä, johon liittyy erityisesti työntekijän selän vahingoittumisen vaara 90/270/ETY turvallisuutta ja terveyttä varten näyttöpäätetyölle asetettavat vähimmäisvaatimukset 90/394/ETY työntekijöiden suojeleminen syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta 91/269/ETY räjähdysvaarallisissa tiloissa kaivoskaasuille alttiissa kaivoksissa käytettäviä sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 82/130/ETY mukauttaminen tekniikan kehitykseen 91/322/ETY viiteraja-arvojen määrittäminen panemalla työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja biologisille tekijöille työssä annettu neuvoston direktiivi 80/1107/ETY täytäntöön 91/382/ETY työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä, annetun direktiivin 83/477/ETY (toinen direktiivin 80/1107/ETY 8 artiklassa tarkoitettu erityisdirektiivi) muuttaminen 92/29/ETY terveydelle ja turvallisuudelle asetettavat vähimmäisvaatimukset aluksilla tapahtuvan sairaanhoidon parantamiseksi 92/57/ETY turvallisuutta ja terveyttä koskevien vähimmäisvaatimusten täytäntöönpano tilapäisillä tai liikkuvilla rakennustyömailla 92/58/ETY työssä käytettäviä turvallisuus- ja/tai terveysmerkkejä koskevat vähimmäisvaatimukset 92/91/ETY vähimmäisvaatimukset porausta käyttävän kaivannaisteollisuuden työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun parantamiseksi 92/104/ETY vähimmäisvaatimukset avo- ja kaivoslouhintateollisuuden työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun parantamiseksi 93/103/EY turvallisuutta ja terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset kalastusaluksilla tehtävässä työssä 94/44/EY räjähdysvaarallisissa tiloissa kaivoskaasuille alttiissa kaivoksissa käytettäviä sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 82/130/ETY mukauttaminen tekniikan kehitykseen 95/30/EY työntekijöiden suojelemiseksi vaaroilta, jotka liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä annetun neuvoston direktiivin 90/679/ETY mukauttaminen tekniikan kehitykseen 95/63/EY työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset 96/94/EY toisen viiteraja-arvojen luettelon laatiminen työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät altistumiseen kemiallisille, fysikaalisille ja biologisille tekijöille työssä, annetun neuvoston direktiivin 80/1107/ETY täytäntöönpanemiseksi 97/42/EY työntekijöiden suojeleminen syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta (määräaika: 27.6.2000) 97/59/EY työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä, annetun neuvoston direktiivin 90/679/ETY mukauttaminen tekniikan kehitykseen 97/65/EY työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä, annetun neuvoston direktiivin 90/679/ETY mukauttamisesta tekniseen kehitykseen 98/24/EY työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojeleminen työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä (määräaika: 5.5.2001) 98/65/EY räjähdysvaarallisissa tiloissa kaivoskaasuille alttiissa kaivoksissa käytettäviä sähkölaitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 82/130/ETY mukauttaminen tekniikan kehitykseen (määräaika 31.12.1999) 99/38/EY työntekijöiden suojeleminen syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä liittyviltä vaaroilta (määräaika: 29.4.2003) 2000/39/EY ensimmäisen työperäisen altistumisen viiteraja-arvojen luettelon laatiminen työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä annetun neuvoston direktiivin 98/24/EY täytäntöönpanemiseksi (31.12.2001) 2000/54/EY työntekijöiden suojeleminen vaaroilta, jotka liittyvät biologisille tekijöille altistumiseen työssä Direktiivit, joiden täytäntöönpanon määräaika ei ole vielä päättynyt: 99/92/EY vähimmäisvaatimukset räjähdyskelpoisten ilmaseosten aiheuttamalle vaaralle mahdollisesti alttiiksi joutuvien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun parantamiseksi (30.6.2003) 2001/45/EY työntekijöiden työssään käyttämille työvälineille asetettavat turvallisuutta ja terveyttä koskevat vähimmäisvaatimukset (19.4.2004) 2002/44/EY terveyttä ja turvallisuutta koskevat vähimmäisvaatimukset työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta fysikaalisista tekijöistä (tärinä) aiheutuville riskeille (6.7.2005) 2003/10/EY terveyttä ja turvallisuutta koskevat vähimmäisvaatimukset työntekijöiden suojelemiseksi altistumiselta fysikaalisista tekijöistä (melu) aiheutuville riskeille (15.2.2006)