A4-0460/98

Päätöslauselma komission kertomuksesta Euroopan unionin neuvostolle - «Säädöskäytännön parantaminen 1997" (KOM(97)0626 - C4-0656/97)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission kertomuksen (KOM(97)0626 - C4-0656/97),

- ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 3 b artiklan,

- ottaa huomioon Amsterdamin sopimuksen ja erityisesti sen pöytäkirjan N:o 7 toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden soveltamisesta,

- ottaa huomioon Edinburghissa 11. ja 12. joulukuuta 1992 ja Cardiffissa 15. ja 16. kesäkuuta 1998 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät,

- ottaa huomioon parlamentin, neuvoston ja komission 25. lokakuuta 1993 tekemän toimielinten välisen sopimuksen toissijaisuusperiaatteen täytäntöönpanomenettelyistä ((EYVL C 329, 6.12.1993, s. 135.)),

- ottaa huomioon 13. toukokuuta 1997 antamansa päätöslauselman toissijaisuusperiaatteen soveltamisesta ((EYVL C 167, 2.6.1997, s. 34.)),

- ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön sekä institutionaalisten asioiden valiokunnan lausunnon (A4-0460/98),

A. katsoo, että toissijaisuusperiaate on poliittinen, valtiosääntöoikeudellinen periaate ja että sen liittäminen perustamissopimukseen edellyttää, että asianosaiset toimijat pyrkivät toimimaan mahdollisimman tehokkaasti valitessaan tarkoituksenmukaista päätöksentekotasoa,

B. katsoo, että toissijaisuusperiaatetta ei voida soveltaa aloilla, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan,

C. katsoo, että toissijaisuusperiaatetta on sovellettava siten, että säilytetään yhteisön säännöstö sellaisenaan, ja että näin ollen yhteisön yhdentymisen peruuttaminen on vastoin perustamissopimusta,

D. katsoo, että toissijaisuusperiaate on periaate muiden perustamissopimuksen periaatteiden joukossa ja että se ei saa muodostua esteeksi muiden periaatteiden soveltamiselle, varsinkaan yhteisvastuullisuuden periaatteen, joka on seurausta taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteesta,

E. katsoo, että suhteellisuusperiaate edellyttää, että yhteisö rajoittaa toimintansa siihen, mikä on välttämätöntä perustamissopimuksessa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi,

F. katsoo, että suhteellisuusperiaatteen soveltaminen ei saa tapahtua sellaisten direktiivien hyväksymisen kustannuksella, joissa määritellään tarkat tavoitteet ja asetetaan oikeudellisia velvoitteita jäsenvaltioille,

G. ottaa huomioon ongelmat, jotka johtuvat siitä, että yhteisön asiakirjojen nimikkeistöstä puuttuu normien hierarkia;

1. Muistuttaa, että vaatimus laadukkaan säädöstekstin tuottamisesta koskee sekä tekstien muotoa että sisältöä ja että yksinkertaisemman ja selkeämmän lainsäädännön laatiminen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti on edellytys sille, että kansalaiset hyväksyvät sen ja noudattavat sitä moitteettomasti;

2. Pahoittelee kuitenkin sitä, että komissio käsittelee yhdessä ainoassa asiakirjassa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden täytäntöönpanoa ja tekstien muotoon liittyviä kysymyksiä, ja katsoo, että tällainen asian lähestyminen tapahtuu eri kysymysten perusteellisen tarkastelun kustannuksella;

3. Muistuttaa, että toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteet muodostavat oikeudellisesti sitovia, valtiosääntöoikeudellisia normeja, jotka liittävät toimielimet ja jäsenvaltiot yhteen, ja että toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta aloilla, jotka kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan;

4. On tyytyväinen siihen, että Amsterdamin sopimukseen liitetyn pöytäkirjan N:o 7 mukaan «sovellettaessa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteita on noudatettava perustamissopimuksen yleisiä määräyksiä ja tavoitteita ja erityisesti säilytettävä yhteisön säännöstö ja toimielinten välinen tasapaino sellaisenaan» ja «soveltaminen ei vaikuta yhteisön tuomioistuimen luomiin periaatteisiin, jotka koskevat kansallisen ja yhteisön oikeuden suhdetta» (2 kohta);

5. Panee tyytyväisenä merkille, että mainitussa pöytäkirjassa toissijaisuusperiaatetta ei pidetä yhdensuuntaisena periaatteena, joka toimii järjestelmällisesti yhteisön kustannuksella, vaan «muuntuvana käsitteenä», jonka avulla «yhteisön toimia voidaan yhteisön toimivallan rajoissa laajentaa olosuhteiden niin vaatiessa, ja kääntäen, supistaa tai lopettaa, kun ne eivät enää ole perusteltuja» (3 kohta);

6. Pahoittelee sitä, että komissio ei ole osoittanut seikkaperäisesti, että toissijaisuusperiaatetta ei ole sovellettu yhteisön säännöstön kustannuksella, vaikka parlamentti pyysi tätä komissiolta 13. toukokuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa;

7. Kehottaa neuvostoa jatkamaan kesken olevien lainsäädäntöehdotusten käsittelyä, jotka komissio on laatinut yhtiöiden oikeuksista, henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta ja verotuksesta;

8. On tyytyväinen siihen, että komissio on omaksunut toissijaisuusperiaatetta koskevan konkreettisen lähestymistavan ryhtymällä järjestelmälliseen arviointiin tapauskohtaisesti aina, kun jotain toimintaa suunnitellaan ja että se osoittaa siten toimintansa oikeutuksen määrittelemällä ongelman yhteisöllisen ulottuvuuden sekä lisäarvon yhteisön toiminnan tehokkuuden kannalta;

9. Pitää tarkoituksenmukaisena, ettei senkaltaisia ongelmia kuin kansallisilla ja alueellisilla aloilla havaittavissa oleva päätöksentekijöiden toimintavapauden kaventuminen pyritä ratkaisemaan yhteisön toimintaa vähentämällä vaan sitä rakentavasti kehittämällä;

10. Toteaa, että komissio peruutti vuonna 1997 «noin 30" lakialoitetta, joita pidettiin vanhentuneina, ja pyytää, että vastedes komissio ilmoittaa tästä Euroopan parlamentille etukäteen;

11. Toistaa huolensa taipumuksesta esittää ehdotuksia «puitedirektiiveiksi» (esimerkiksi seuraavilla aloilla: vesipolitiikka, telepalveluihin sovellettava arvonlisäverojärjestelmä, vaarallisten aineiden sisävesikuljetukset, energiatuotteiden verotus tai lentoasemamaksut) kunnianhimoisempien ehdotusten epäonnistuttua ja korostaa vaaraa, että näin luodaan luonteeltaan epävarmaa oikeutta, joka ei ole yhtä sitovaa ("soft law"), joka on tulkinnanvaraisempaa ja joka ilmenee kuvitteellisena yhdenmukaistamisena ja sattumanvaraisena saattamisena osaksi jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiä; painottaa lisäksi, että on olemassa vaara EY:n perustamissopimuksen 189 artiklassa määriteltyjen direktiivin ja suosituksen sekoittumisesta toisiinsa;

12. Pitää periaatteessa myönteisenä, että komissio soveltaa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta ja pitää samoin myönteisenä komission toteuttamaa laaja-alaista valmistelua ja kuulemista lainsäädäntötyössä; komission olisi kuitenkin huolehdittava siitä, että parlamentin kanssa vuosittaisessa lainsäädäntöohjelmassa sovitut ehdotukset todella myös esitetään suunnitellun aikataulun mukaisesti;

13. Panee samalla huolestuneena merkille sellaisten komission laatimien asiakirjojen suuren määrän, jotka eivät liity lainsäädäntöön (vihreät ja valkoiset kirjat, tiedonannot ja tulkitsevat huomautukset), ja kasvavan epätasapainon tämän toiminnan ja lainsäädäntötoiminnan välillä, johon ainoastaan komissiolla on aloiteoikeus;

14. Pyytää Eurooppa-neuvostoa aloittamaan pohdintatyön yhteisön asiakirjojen nimikkeistön tarkistamisesta ja normien hierarkian käyttöönottamisesta seuraavaa toimielinten uudistusta varten;

15. Pyytää komissiolta selvitystä myös muiden määräysten kuin direktiivien, esim. täytäntöönpanomääräysten, määrän kehityksestä;

16. Muistuttaa, että toissijaisuusperiaate on poliittinen periaate muiden periaatteiden joukossa ja erityisesti että siihen ei voi vedota sellaisen yhteisön toiminnan rajoittamiseksi, jolla pyritään varmistamaan alueiden välinen yhteisvastuullisuus taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteen mukaisesti;

17. Pyytää neuvostoa valvomaan, että kompromissien etsintä ei vesitä sen käsiteltäväksi jätettyjä lainsäädäntöehdotuksia eikä tee niistä moniselitteisiä;

18. Pyytää lisäksi neuvostoa luopumaan käytännöstä liittää lainsäädäntöön julistuksia; muistuttaa tässä yhteydessä, että yhteisöjen tuomioistuin kieltäytyy ehdottomasti ottamasta huomioon näitä julistuksia tulkitessaan lainsäädäntöä, kun kyseisen asiakirjan sanamuodossa ei mainita niitä selvästi;

19. Kehottaa komissiota ja neuvostoa valvomaan, että lainsäädännön yksinkertaistamisen turvin ei lasketa suojelun tasoa ympäristön, tuotteiden laadun eikä työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden alalla;

20. Pyytää, että komissio edelleen pyrkii yksinkertaistamaan, kodifioimaan ja konsolidoimaan yhteisön säädöstekstejä ja parantamaan niiden saatavuutta, ja kehottaa komissiota olemaan esittämättä samanaikaisesti tai erikseen kodifiointiehdotuksia tai perustavanlaatuisia muutosehdotuksia samaan tekstiin;

21. Pitää toivottavana, että jäsenvaltioiden parlamenteilla olisi käytössään hyvissä ajoin lainsäädäntöehdotukset ja valmisteluasiakirjat, jotta ne voisivat tarvittaessa ottaa kantaa tiettyihin asioihin ja lujittaa siten yhteistyösuhteita Euroopan parlamenttiin; on tyytyväinen siihen, että Amsterdamin sopimukseen liitetyssä pöytäkirjassa kansallisten kansanedustuslaitosten asemasta Euroopan unionissa on tämänsuuntaisia määräyksiä;

22. Kehottaa jäsenvaltioiden parlamentteja takaamaan sekä omien toimivaltuuksiensa että valvomansa hallituksen toimivallan osalta, että yhteisön direktiivit saatetaan asianmukaisesti ja ajoissa osaksi kansallista lainsäädäntöä;

23. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, jäsenvaltioiden parlamenteille ja alueiden komitealle.