EUROOPAN KOMISSIO 
Bryssel 13.7.2011 
SEK(2011) 892 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
yhteisestä kalastuspolitiikasta 
{KOM(2011) 425 lopullinen} 
{SEK(2011) 891 lopullinen}  
 
FI 1   FI 1. ONGELMAN MÄÄRITTELY  
1.1. YKP ei ole täyttänyt odotuksia  
Nykyinen YKP ei ole onnistunut turvaamaan  elävien vesiluonnonvarojen kestävää 
hyödyntämistä vuonna 2002 käyttöön otetuista uusista hallinnan välineistä huolimatta. Näillä 
välineillä tarkoitetaan pitkän aikavälin kalastuksenhoitosuunnitelmia, joiden tavoitteena oli kalakantojen hyödyntäminen kestävä llä tasolla ja liikakalastett ujen kantojen elvyttäminen, 
sekä alueellisia neuvoa-antavia toimikuntia, jo tka perustettiin edistämään vuoropuhelua alan 
sidosryhmien ja komission välillä.  
Epäonnistumisen taustalla on useampia tois iinsa kytkeytyviä ongelmia. Suurimpana syynä 
liikakalastukseen on laivastojen ylikapasiteetti. Liikakalastuksen hillitsemiseksi on vähennetty 
kiintiöitä, mutta tämä on lisännyt ylikapas iteettia entisestään. Ylikapasiteetti kertoo 
pyyntisektorin heikosta taloudellisesta suoritu skyvystä, mutta heikko taloudellinen tulos 
johtaa yhä suurempaan liikakalastukseen, j onka avulla pyritään korjaamaan tulojen 
menetyksiä lyhyellä aikavälillä. Se myös johtaa kalastusalan toistuviin vaatimuksiin saada 
julkista rahoitustukea, ja  tämä tuki puolestaan pitää yllä ylikap asiteettia ja rohka isee jättämään 
tieteelliset lausunnot huomiotta suurimpia sallit tuja saaliita (TACeja) vahvistettaessa. Edellä 
kuvatut vuorovaikutussuhteet huomioon ottaen  ongelmat voidaan asettaa seuraavaan 
järjestykseen:  
• Nykyisen YKP:n suurimpana ongelmana on liikakalastuksen aiheuttama heikko 
ympäristön kestävyys . Kaikki muut ongelmat pahentav at osaltaan tätä tilannetta. 
Laivastojen ylikapasiteetti,  poikkeaminen tieteellisis tä lausunnoista TACeja 
vahvistettaessa ja priorisoi nnin puute tavoitteiden asettami sessa ovat tärkeimmät tekijät 
liikakalastuksen taustalla. Muita tekijöitä ovat suhteellinen vakaus, pois heitettyjen saaliiden suuri määrä ja tu tkimustiedon riittämättömyys. 
• Toinen ongelma on heikko taloudellinen kestävyys
, erityisesti pyyntisektorilla. Monet 
laivastot ovat kannattamattomia ja alttiita äkillisille ulkoisille muutoksille (esim. korkeat 
polttoaineiden hinnat).  
• Kolmantena ongelmana on puuttee llinen sosiaalinen kestävyys , joka vaikuttaa ensisijaisesti 
pyyntisektoriin ja kala stuksesta riippuvaisiin alueisiin. Matalat palkat ja vakavat 
turvallisuusuhat merkitsevät sitä, ettei pyyntis ektori tarjoa potentiaalisille tuleville 
kalastajasukupolville houkutte levia työpaikkoja. Tämän se urauksena työllisyys on, 
erityisesti pyyntisektorilla,  vähentynyt viimeksi kulune iden 15 vuoden aikana monilla 
kalastuksesta riippuvaisilla alueilla. 
• Neljänneksi YKP:hen liittyy erittäin mutkikas säädöskehys , joka luo lisää mikrotason 
hallinnointia ja vaikeuttaa ympä ristön kestävyyden saavuttamista. 
• Myös YKP:n ulkoinen ulottuvuus  on toiminut odotettua heik ommin, erityisesti ympäristön 
kestävyyden osalta mutta myös ka nsainvälisen hallinnan kannalta. 
1.2. Keihin YKP vaikuttaa ja millä tavoin? 
Sidosryhmä  Kuvaus[Nimi…...….]  Keskeiset tavoitteet  
 
FI 2   FI EU:n pyyntisektori  EU:n alusten omistajat ja miehistö  Kannattavuuden ja toimeentulon turvaaminen  
Alasta riippuvaiset 
yritykset ja yhteisöt  Kalastuselinkeinosta ri ippuvaiset yritykset ja 
yhteisöt  Kannattavuuden ja toimeentulon turvaaminen  
Jalostussektori  Sekä tuotuja että EU:n vesillä pyydettyjä raaka-
aineita jalostavat toimijat  Kannattavuuden ja toimeentulon turvaaminen, 
vakaa tarjonta  
Alan sääntely-
viranomaiset  Kalastusta sääntelevät ka nsalliset, alueelliset ja 
paikalliset elimet  Kalastuksenhoidon tehokkaan, vaikuttavan ja 
käytännöllisen toimintakehyksen turvaaminen 
siten, että sidosryhmien erilaiset tarpeet ovat 
tasapainossa  
Alan tutkimus  Tieteelliset tutkimustahot, jotka osallistuvat 
kantojen säilyttäm iseen ja hoitoon  Tehokkaan kalastukse nhoitojärjestelmän 
edistäminen varmistamalla korkealaatuisen ja 
luotettavan tiedon saanti oikea-aikaisesti.  
Kuluttajat  Kalastustuotteiden kuluttajat  Kalastustuotteiden saat avuus, kustannukset, laatu 
ja ravintoarvo ja niihin vaihtelevasti liittyvä 
ympäristötietoisuus  
EU:n ulkopuoliset 
maat EU:n alusten kanssa kilpaileva kalastusala. 
Vesiviljelytuotteiden tuottajat, jotka harjoittavat 
vientiä EU:hun. EU:n ulkopuolisten maiden 
viranomaiset, jotka saavat maksuja 
kalastuskumppanuussopimusten nojalla  Eturistiriita – yhtäällä ovat ne, joille EU 
merkitsee tärkeitä vientimarkkinoita ja 
tulonlähdettä, ja toisaalla ovat pienet paikalliset 
kalastusyhteisöt, jotka joutuvat kilpailemaan 
EU:n laivastojen kanssa pa ikallisista kalavaroista 
EU:n ulkopuolisilla kalavesillä  
Valtiosta 
riippumattomat 
järjestöt, 
kansalaisyhteiskunta 
ja EU:n kansalaiset  Kestävää kalastuksenhoitoa tukevat valtiosta 
riippumattomat järjestöt 
Kalastuksesta ja meriympä ristöstä kiinnostunut ja 
niistä huolta kantava suuri yleisö  Kalakantojen, meriluonnon monimuotoisuuden 
ja valtamerten, jokien ja järvien virkistysarvon 
säilyttäminen  
1.3. Miksi tarvitaan julkisen vallan toimia? 
Kalastusalaa luonnehtii ”yhteismaan tragedia”.  Oman etunsa nimissä toimivilla yksittäisillä 
toimijoilla on pyrkimys hyödyntää li ikaa yhteistä resurssia ja kilpailla muiden kanssa 
pyytämällä ”näiden” osuutta. Yhde n kalastajan tänään pyytämä saalis ei huomenna ole enää 
toisen pyydettävissä. Kalastajat eivät ot a kalastuspäätöksiä tehdessään huomioon pyynnin 
muille tahoille aiheuttamia ”kustannuksia” (pyydettävät kalat vähenevät, elinympäristöt vaurioituvat jne.). Jos kalastusta ei rajoiteta s ääntelyllä, kannat liikakalastetaan kaupallisessa 
mielessä loppuun. Tämä oikeuttaa sään telyn ja merkitsee sitä, että ” Ei EU:n toimintaa ” 
-vaihtoehto on hylättävä. 
2. O
IKEUTUS EU: N TOIMINNALLE  
EU:n toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEU T-sopimus) 3 artikl an 1 kohdan d alakohdan 
mukaisesti unionilla on YKP:n yhteydessä yks inomainen toimivalta meren elollisten 
luonnonvarojen säilyttämisessä. Sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan d alakohdan mukaan 
unionilla on jaettu toimivalta muissa  kalastuspolitiikan kysymyksissä.  
Yhteistä kalastuspolitiikkaa uudistettiin edellisen kerran vuonna 2002. Uudistus pantiin 
täytäntöön 20. joulukuuta 2002 annetulla neuvos ton asetuksella (EY) N:o 2371/2002. Sen 35 
artiklaan sisältyvän säännöksen mukaan to imintaa tarkastellaan  uudelleen vuoden 2012 
loppuun mennessä luvun II [Säilyttäminen ja kestävyys] ja luvun III [Kalastuskapasiteetin mukauttaminen] osalta. Tilint arkastustuomioistuimen yhteisestä kalastuspolitiikasta vuonna 
2007 antaman erityiskertomuksen päätelmät se kä YKP:tä koskeva komission oma arviointi 
ovat kuitenkin saaneet komission menemään ed ellä mainittua velvoitetta pidemmälle ja 
ehdottamaan YKP:n perusteellista uudistamista.  
 
FI 3   FI 3. YKP: N TAVOITTEET  
3.1. YKP:n tavoitteet perussopimuksen mukaan 
YKP tavoitteet  on asetettu SEUT-sopimuksen 3 artikl an 1 kohdan d alakohdassa, 4 artiklan 2 
kohdan d alakohdassa ja 38 ja 39 artiklassa. Myös 11 artikla on tärkeä, sillä sen mukaan 
ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset on sisä llytettävä unionin politiikan ja toiminnan 
määrittelyyn ja toteuttamiseen, erityisesti kestävän kehityksen edistämiseksi. Sopimuksen 39 artiklan mukaan YKP:tä koskevat samat tavoitteet kuin maataloutta eli tavoitteena on 
• lisätä maatalouden tuottavuutta edistämällä teknistä kehitystä sekä varmistamalla, 
että maataloustuotantoa kehitetään järk iperäisesti ja että tuotannontekijöitä, 
varsinkin työvoimaa, hyödynnetään pa rhaalla mahdollisella tavalla; 
• taata näin maatalousväestölle kohtuullinen elintaso erityisesti lisäämällä 
maataloudessa työskentelevien he nkeä kohti laske ttuja tuloja; 
• vakauttaa markkinat; 
• varmistaa tarvikkeiden saatavuus; 
• taata kohtuulliset kuluttajahinnat. 
Tavoitteet ovat samat kuin yhteisessä maatal ouspolitiikassa, mutta niitä on tarkasteltava 
kalastusalan erityisp iirteet huomioon ottaen. 
3.2. Uudistuksen yleiset tavoitteet 
Uudistetulla YKP:llä saavutetaan kalava rojen hyödyntämisessä kestävyys ympäristön, 
talouden ja sosiaalisten kysymysten osalta. Nä mä tavoitteet ovat oikeudellisesti keskenään 
yhtä tärkeitä, eikä yhtäkään niistä  voida saavuttaa muista erillään  
Ympäristön kestävyys
 on kuitenkin ratkaiseva  YKP:n onnistumiselle.  Vaikutusten arvioinnin 
analyysi vahvisti, että ” jos kantojen tila ei parane merkittävästi, taloudellinen ja sosiaalinen 
kestävyys jää vähäiseksi ”. Ongelman määrittelyssä kuvatt iin lyhyesti monien kantojen 
heikkoa tilannetta. Ongelman ratkaisu edellytt ää kalastuspaineen mukauttamista ympäristön 
kestävyyteen.  
3.2.1.  Ympäristön kestävyys 
Ympäristön kestävyydellä ymmärretään kantojen  hyödyntämistä tavalla, joka ei vaaranna 
niiden hyödyntämistä tulevaisuudessa. Tämä ta rkoittaa, että kalast uspaine sovitetaan 
vastaamaan kantojen kestävää enimmäistuottoa ” pyrkimyksenä saavuttaa nämä tavoitteet 
uhanalaisten kantojen osalta kiir eellisesti ja viimeistään vuonna 2015 ”. Ympäristön 
kestävyyden saavuttaminen takaa myös sen, että pystytä än täyttämään 
meristrategiadirektiivissä asetettu velvoite  saavuttaa hyvä meriympä ristön tila vuoteen 2020 
mennessä. 
Ympäristön kestävyyden saavut taminen tarkoittaa, että 
a) lopetetaan liikakalastus nopeasti; 
 
FI 4   FI b) vähennetään ylikapasiteettia ja saaliiden poisheittämistä niin paljon kuin mahdollista; 
c) perustetaan päätöksentekojär jestelmä, joka tukee pitkän aikavälin kestävyyttä sekä on 
joustava ja mukautettavissa paikallisiin olosuhteisiin;  
d) kannustetaan kalastusalaa  ottamaan enemmän vastuuta tuloksista ja täyttämään 
lainsäädännön vaatimukset, 
e) parannetaan tutkimustiedon ja taloustiedon saatavuutta. 
3.2.2.  Taloudellinen kestävyys 
Taloudellinen kestävyys merkitsee laivastoja, jo tka ovat pitkällä aikavä lillä taloudellisesti 
kannattavia. Sama koskee jalostusta, liitännä istoimia ja vesivilj elyä, joita joudutaan 
harjoittamaan ympäristön kest ävyyden asettamissa rajoissa  kilpailtujen globaalien 
markkinoiden ja muuttuvien kulutusmallien kontekstissa. 
3.2.3.  Sosiaalinen kestävyys  
Sosiaalinen kestävyys tarkoittaa kalastusalan  ja siihen liittyvän toiminnan muuttamista 
houkuttelevien työpaikkojen lähteeksi, joka ma hdollistaa alasta riip puvaisten kohtuullisen 
elintason ja turvaa ka lastusyhteisöjen elinke lpoisuuden. Kyseisten alueiden sosiaalisen 
kestävyyden pohjaksi tarvitaan talo udellista erilaistumista läheisii n merialan toimintoihin sekä 
varsinaista kalastustoimintaa. 
3.2.4.  Muut tavoitteet: yksinkertaistaminen ja hallinnollisen taakan keventäminen 
YKP:n uudistuksella on vietävä eteenpäin EU:n yleistä tavoitetta hallinnollisen työn 
vähentämisestä. Yksinkertaistaminen  tarkoittaa säädösten lukumäärän ja mutkikkuuden 
vähentämistä sekä julkisen rahoitustue n yhdistämistä yhdeksi rahoitusvälineeksi. 
Hallinnollisen taakan  osalta uudistukseen ei sisälly mitattavissa olevia makrotavoitteita, koska 
alan nykyistä komission politiikkaa s ovelletaan vain vuoden 2012 loppuun asti. 
4. POLITIIKAN VAIHTOEHDOT  
Nykytilanteen säilyttävässä vaihtoehdossa  jatketaan nykyistä yhteistä kalastuspolitiikkaa, 
kuitenkin niin, että otetaan  huomioon lainsäädännön viimeaik ainen kehitys, erityisesti 
toteutusvaiheessa olevat pitkän aikavälin ka lastuksenhoitosuunnitelmat, valvonta-asetus ja 
IUU-asetus (laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen torjunta). Nykytilanteen säilyttäminen tarkoittaa YKP:tä sellaisena kuin se on tammikuussa 2013. 
Kaikkia muita YKP-uudistuksen vaihtoeh toja verrataan tähän vaihtoehtoon. 
Vaihtoehdossa 1 pyritään saavuttamaan ympä ristön kestävyys joustavalla aikataululla 
lyhytaikaisia kielteisiä taloudellisia ja sosiaalisia vaikutuksia rajoittaen.   
Vaihtoehdon pääpiirteet ovat seuraavat: 
a) saavutetaan mahdollisimman pian suurimman kestävän enimmäistuoton mahdollistava 
kalastuskuolevuuden taso (FMSY), kuitenkin niin, että TACeja vähennetään vuodessa 
enintään 25 prosenttia (kuten  nykyisissä pitkän aikavälin hoitosuunnitelmissa). Tämän 
 
FI 5   FI tuloksena joillakin ka nnoilla saavutetaan FMSY vuoden 2015 jälkeen (kuitenkin viimeistään 
vuonna 2020); 
b) sekakalastuksen yhteydessä käyt etään ”arvokkaimman” lajin sääntöä; 
c) ylikapasiteetin poistamiseksi käytetään yksittä isiä siirrettäviä kalastus oikeuksia. Ne olisivat 
pakollisia teollista kalastusta harjoittavilla laivastoil la ja vapaaehtoi sia pienimuotoista 
kalastusta harjoittavilla la ivastoilla, ja ne otettaisiin  käyttöön neljän vuoden aikana. 
Oikeuksien siirto olisi mahdollist a vain jäsenvaltion sisällä; 
d) julkinen rahoitustuki keskitetään uudi stukseen; laivastotuet (nykyisen EKTR:n 
toimintalinja 1) lopetetaan; 
e) kaupan pitämiseen, menekin edistämiseen ja  markkinoiden monipuolistamiseen painottuva 
yhteinen markkinajärjestely; 
f) kalastuskumppanuussopimusten mukaisten kalastuslisenssien kustannukset siirretään 
asteittain laivanomistajien maksettavaksi.  
Vaihtoehdossa 2 pyritään saavuttamaan ym päristön kestävyys tarkasti määrätyn 
aikataulun puitteissa.  Ympäristön kestävyys olisi tark oitus saavuttaa vuoden 2015 loppuun 
mennessä lyhyen aikavälin taloudellisista ja  sosiaalisista vaikutuksista riippumatta. 
Vaihtoehtoon sisältyy selkeä olettamus, että  tänä hyvin lyhyenä ai kana on käytettävissä 
riittävästi tutkimustietoa.  
Vaihtoehdon pääpiirteet ovat seuraavat: a) FMSY saavutetaan neljän vuoden kul uessa uudistuksen alkamisesta; 
b) sekakalastuksen yhteydessä käyt etään ”herkimmän” lajin sääntöä; 
c) ylikapasiteetin poistamiseksi käytetään yksittäis iä siirrettäviä oikeuksi a; siirto on kuitenkin 
mahdollista vain jäsenvaltion sisällä; 
d) lopetetaan julkinen rahoitustuk i ja yhteinen markkinajärjestely;  
e) kalastuskumppanuussopim ukset päätetään asteittain. 
Vaihtoehdossa 3 pyritään saavuttamaan ym päristön kestävyys tietyn aikataulun 
puitteissa ja samalla saamaan kielteiset sosi aaliset vaikutukset mahdollisimman pieniksi.  
Vaihtoehdossa minimoidaan lyhyen aikavälin taloude lliset ja sosiaaliset vaikutukset antamalla 
alalle lisäaikaa FMSY:n saavut tamiseen ja yksittäisten sii rrettävien kalastusoikeuksien 
käyttöönottoon. 
Vaihtoehdon pääpiirteet ovat seuraavat: a) saavutetaan FMSY mahdollisimman pian, mutta  kuitenkin niin, että TACeja pienennetään 
vuodessa enintään 15 prosenttia – tällöin usea mmilla kannoilla FMSY saavutettaisiin vasta 
ajanjakson lopulla; 
b) sekakalastuksen yhteydessä käyt etään ”arvokkaimman” lajin sääntöä; 
c) yksittäisiä siirrettäviä kala stusoikeuksia käytetään kuten va ihtoehdossa 1, mutta ne otetaan 
käyttöön pidemmän ajan kuluessa; 
 
FI 6   FI d) julkinen rahoitustuki kohdennetaan pääasi assa uudistukseen, mutta myös sosiaaliset 
näkökohdat otetaan huomioon; 
e) yhteisen markkinajärjestelyn muutokset vähä isiä, jotkin markkinainterventioiden muodot 
säilytetään. 
Vaihtoehdossa 4 pyritään saavuttamaan ympä ristön kestävyys joustavalla aikataululla 
lyhytaikaisia kielteisiä taloudellisia ja sosi aalisia vaikutuksia rajoittaen mutta ilman EU-
vetoista yksittäisten siirrettävien  kalastusoikeuksien järjestelmää.  Tämä vaihtoehto on 
sama kuin vaihtoehto 1, mutta ylikapasiteettiin ei puututa yk sittäisillä si irrettävillä 
kalastusoikeuksilla. Jäsenvaltioilla on mahdo llisuus itse päättää, soveltavatko ne kyseisiä 
oikeuksia. 
Vielä analysoitiin kahta muuta vaihtoehtoa. 
Vaihtoehto 1a  vastaa vaihtoehtoa 1, mutta siinä käytetään sekakalastuksen yhteydessä 
vaihtoehdon 2 ”herkimmän” lajin sääntöä. 
Vaihtoehto 2a  vastaa vaihtoehtoa 2, mutta  siinä käytetään vaihto ehdon 1 tapaan enintään 
25 prosentin vuotuisia TAC-vähennyksiä. 
5. VAIHTOEHTOJEN ARVIOINTI  
Käytetyillä menetelmillä määriteltiin 
a) mitattavat tavoitteet, ja 
b) joukko vaikutuksia kuvaavia in dikaattoreita, joilla mitat aan edistymistä tavoitteiden 
saavuttamisessa. Lisäindikaattorit liittyvät ha llintatapaan, hallinnolliseen taakkaan ja 
yksinkertaistukseen. Indikaattoreita koskeva m ittaus ja vertailu s uoritettaisiin  vuosina 2012, 
2017 ja 2020 (2020 vain ympäristönsuojelun taso ). Vaikutusten arviointi käsittää sekä 
määrällisen että laadullisen analyysin.  
5.1. Ympäristön kestävyys 
Kaikissa uudistusvaihtoehdoi ssa saavutettaisiin hyvin selv ästi parempi ympäristönsuojelun 
taso kuin nykytilanteen säilyttävässä vaihtoehdo ssa. Näyttää siltä, että parhaaseen tulokseen 
päästäisiin vaihtoehdossa 2, sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä. Sen ympäristötavoite ei 
kuitenkaan ole saavutettavissa, koska aika tarvitt avan tieteellisen tietopohjan keräämiseen on 
erittäin lyhyt. Paras tulos saavutettaisiin vaihtoehdossa 1a . Vaihtoehdoissa 1, 2a ja 3 tulos 
olisi myös hyvä mutta jäisi kuitenkin heiko mmaksi kuin vaihtoehdossa 1a etenkin, jos 
tarkastelujakso ulottuu vuoteen  2020 asti. Vaihtoehdossa 4 ylikapasiteetin säilyminen 
heikentää merkittävästi ympäristönsuojelun tasoa. 
Parhaat mahdollisuudet vähentää tahattomia saal iita on vaihtoehdossa 1a, jossa yhdistyisivät 
paras ympäristönsuojelun taso, ”herkimmän ” lajin säännön käyttö sekakalastuksen 
yhteydessä, yksittäisten siirre ttävien kalastusoikeuksien kä yttö ja alueellistaminen. 
Vaihtoehdossa 1 ”arvokkaimman” lajin säännö n käyttö rajoittaa mahdollisuuksia vähentää 
poisheittämistä. 
 
FI 7   FI Nykytilan säilyttävässä vaihtoehdossa sekä vaihto ehdossa 4 päädyttäisiin sekä lyhyellä että 
pitkällä aikavälillä suurimpiin laivastoihin. Laivas tovähennykset olisivat suurimmat 
vaihtoehdoissa 1 ja 3. 
5.2. Talouden kestävyys 
Talouden kestävyyttä ei saavuteta nykytilan säil yttävässä mallissa. Paras tulos saavutettaisiin 
sekä lyhyellä että pitkällä aikavä lillä vaihtoehdo(i)ssa 1 (ja 1a) . Vaihtoehdossa 2 tulos olisi 
jonkin verran parempi kuin vaihtoehdoissa 2a ja  3. Vaihtoehdossa 4 tulo s olisi ylikapasiteetin 
säilymisen vuoksi se lvästi heikompi. 
Tuontiraaka-aineesta riippuvaisen jalostussektorin tilanne ei m uuttuisi. Paikallisten saaliiden 
jalostuksen osalta paras tulos saavutettaisii n sekä lyhyellä että pitkällä aikavälillä 
vaihtoehdoissa 1 ja 1a. Laivast on koosta riippuvaisilla liitännäispalveluilla tulos olisi paras 
nykytilan säilyttävässä vaihtoe hdossa sekä vaihtoehdossa 4. 
5.3. Sosiaalinen kestävyys 
Pyyntisektorin työllisyys alenisi merkittävästi kaikissa vaihtoehdoissa. Pienempien 
laivastovähennysten vuoksi työllisyys alenisi s uhteellisesti vähiten n ykytilan säilyttävässä 
vaihtoehdossa, ja tässä suhteessa sitä hyvin lähe llä olisi vaihtoehto 4. Sitä vastoin palkkojen 
osalta tilanne olisi nykytilan säilyttävässä va ihtoehdossa erittäin huono ja erittäin hyvä 
vaihtoehdo(i)ssa 1 (ja 1a). Kun yhdistetään ty öllisyys ja palkat, paras tulos saavutettaisiin 
vaihtoehdo(i)ssa 1 (ja 1a ). 
5.4. Yksinkertaistukset ja hallinnollinen taakka 
Yksinkertaistusten  suhteen kaikki muut vaihtoehdot ovat parempia kuin nykytilan säilyttävä 
vaihtoehto. Lisäksi on todennäköistä, että vaihto ehtoihin 1 (ja 1a), 2 (ja 2a) ja 4 sisältyvä 
alueellinen lähestymistapa myös yksinkertaistaisi yhteistä kalastuspolitiikkaa.  
Hallintokuluja  lisäisi merkittävästi tieteellisten lausuntojen ja taloustietojen hankinta. 
Yksittäisten siirrettävien kalast usoikeuksien käyttöönotto lisäisi jonkin verran jäsenvaltioiden 
ja komission hallinnollista taakkaa ; osa näistä kustannuksista voitaisiin ehkä siirtää 
kalastusalan maksettavaksi. Kala stussopimuksista ja alusten omistajien vesialueille pääsystä 
maksamista maksuista luopuminen vähentäisi ha llintokuluja EU:n tasolla. Yhteenvetona 
voidaan todeta, että nykytilan säilyttävä vaihtoehto  olisi halvin ja seuraavana olisi vaihtoehto 
4, sillä näissä vaihtoehdoissa ei olisi lainkaan yksittäisiin siirrettäviin kalastusoikeuksiin liittyviä kuluja. Kalleimmaksi tulisi vaihtoehto  1a, kun useimmista herkistä kannoista olisi 
hankittava tutkimustietoa. 
5.5. Ulkoinen ulottuvuus 
Paras tulos saavutettaisiin vaihtoehdo(i)ssa 1 (ja 1a)
. 
6. VAIHTOEHTOJEN VERTAILU : PARHAAKSI ARVIOIDUT VAIHTOEHDOT  
Kuvio 1. – Vaihtoehtojen vertailu EU:n tasolla vuonna 2017  
 
FI 8   FI Nyky-
tilanneVaihto-
ehto 1Vaihto-
ehto 2Vaihto-
ehto 3Vaihto-
ehto 4Vaihto-
ehto 2aVaihto-
ehto 1a
1. Ympäristö 2. Talous 3. Sosiaaliasiat
4. Hallinto 5. Muut sisäiset0%50 %75 %Indikaattorit: tavoitteen 
saavuttamis-%
 
Kuvio 2. – Vaihtoehtojen vertailu EU:n tasolla vuonna 2022  
Nyky-
tilanneVaihto-
ehto 1Vaihto-
ehto 2Vaihto-
ehto 3Vaihto-
ehto 4Vaihto-
ehto 2aVaihto-
ehto 1a
1. Ympäristö 2. Talous 3. Sosiaaliasiat
4. Hallinto 5. Muut sisäiset0%50 %75 %Indikaattorit: tavoitteen 
saavuttamis-%
 
Kokonaisuudessaan paras tulosyhdistelmä saa vutetaan vaihtoehdoissa 1 ja 1a. Neljää 
kalastuksesta riippuvaista aluetta (Bretagne, Ga licia, Sisilia ja Skotla nti) koskeva selvitys 
vahvistaa nämä tulokset aluetasolla. Vaihtoehdoissa  1 ja 1a saavutetaan parhaat tulokset myös 
ulkoisen ulottuvuuden kannalta. 
7. SEURANTA JA ARVIOINTI  
Edistymistä seurataan vuosittain FMSY-tavoitteen osalta  tieteellisten laus untojen pohjalta ja 
taloudellisen ja so siaalisen kestävyyden osalta  jäsenvaltioiden taloudell isesta ja sosiaalisesta 
kehityksestä toimittamien tietojen pohjalta. 
 
FI 9   FI Mitä tulee arviointiin, vie jonkin aikaa, enne n kuin uudistetulla kalast uspolitiikalla saadaan 
aikaan tuloksia, ja tämän vuoks i olisi ehkä ennakoitava vä liarviointi vuode ksi 2017, jota 
varten on laadittu mallilaskelmat. Sen yhteydessä olisi verrattava toisiinsa seuraavien indikaattorien suunniteltuj a ja toteutuneita arvoja: 
• Ympäristövaikutukset
: FMSY-tason saavuttaneet kannat, laivastojen koko ja 
edistyminen yksittäisten siirrettävi en kalastusoikeuksien käytössä; 
• Taloudelliset vaikutukset : tulot, bruttoarvonlisäys, ansiotulot/kannattavuusraja ja 
nettovoittomarginaali; 
• Sosiaaliset vaikutukset : työllisyys (kokoaikavastaav a) ja miehistön palkat 
kokoaikavastaavaa kohden. 
Vuotta 2017 koskevien lukujen olisi oltava käyte ttävissä vuonna 2019, ja sen vuoksi arviointi 
olisi suoritettava vuonna 2019.