Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston yhteisestä kannasta, joka koskee seuraavaa ehdotusta: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista menettelyistä /* SEK/2001/1406 lopull. - COD 2000/0286 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston yhteisestä kannasta, joka koskee seuraavaa ehdotusta: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista ja vaatimuksista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden turvallisuutta koskevista menettelyistä 1. Taustaa - Komissio teki ehdotuksen 8. marraskuuta 2000. [1] [1] KOM(2000) 716 lopullinen, 8.11.2000. - Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 28. maaliskuuta 2001. [2] [2] EYVL C 155, 29.5.2001, s. 32. - Alueiden komitea antoi lausuntonsa 14. kesäkuuta 2001. [3] [3] CDR/2001/64/ - Euroopan parlamentti antoi lausunnon ensimmäisessä käsittelyssä 12. kesäkuuta 2001. [4] [4] A5-0198/2001 lopullinen, 12.6.2001. - Neuvosto pääsi poliittiseen sopimukseen 28. kesäkuuta 2001 (yksimielisesti mutta ilman komission tukea). - Muutetun ehdotuksen toimituspäivä : 8. elokuu 2001 - Yhteisen kannan vahvistamispäivä : 17.9.2001 2. Komission ehdotuksen tarkoitus Komissio teki 8. marraskuuta 2000 ehdotuksen asetukseksi elintarvikelainsäädäntöä koskevista yleisistä periaatteista, Euroopan elintarvikeviranomaisen perustamisesta sekä elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuteen suoraan tai välillisesti vaikuttavista menettelyistä. Ehdotuksessa kehitetään laaja, kokonaisvaltainen toimintamalli elintarvikeketjun sääntelemiseksi. Riippumattoman elintarvikeviranomaisen perustaminen on keskeisellä sijalla uuden toimintamallin toteuttamisessa. Tällä tiedonannolla on tarkoitus antaa Euroopan parlamentille tiedoksi komission kanta neuvoston yhteiseen kantaan, joka vahvistettiin 17.9.2001. Komission muutettu ehdotus esitettiin 8. elokuu 2001 Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssään 12. kesäkuuta 2001 antaman lausunnon seurauksena. 3. Komission kommentit yhteiseen kantaan 3.1. Yleisiä huomautuksia Komissio on tyytyväinen, että neuvoston yhteinen kanta heijastelee suurelta osin komission ehdotuksen sisältöä ja henkeä. Lähes kaikki neuvoston tekemät muutokset olivat ehdotuksen keskeisten tavoitteiden mukaisia, ja komissio on hyväksynyt ne. Jotkin muutokset eivät kuitenkaan ole komission näkemysten mukaisia. Erityisesti elintarvikeviranomaisen johtokuntaa käsittelevä yhteisen kannan artikla poikkeaa huomattavasti komission näkemyksistä. 3.2. Parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdotetut tarkistukset, jotka komissio hyväksyi ja jotka on liitetty yhteiseen kantaan Komissio saattoi hyväksyä noin 100 parlamentin ensimmäisessä käsittelyssään tekemistä 189 tarkistuksesta. Neuvosto on sisällyttänyt näistä monet yhteiseen kantaansa. Komissio on mielissään, että yhteisessä kannassa on otettu huomioon monta Euroopan parlamentin ehdottamaa ja komission hyväksymää tarkistusta. Johdanto-osan kappaleet Useat johdanto-osan kappaleita koskevat tarkistukset on otettu yhteiseen kantaan, koska ne ovat ehdotuksen yleislinjauksen mukaisia. Niissä esimerkiksi selkiytetään sitä, että asetusta sovelletaan elintarvikeketjun eri osiin. Lisäksi tarkastellaan täsmällisemmin niitä tekijöitä, jotka voidaan oikeutetusti ottaa huomioon riskinhallintapäätöksiä tehtäessä. Jotkin artiklaosaan esitetyt tarkistukset on siirretty johdanto-osaan, koska niissä täsmennetään tekstiä ja esitetään sille perusteluita. Esimerkiksi kalanviljelyn mainitseminen rehuyritysten yhteydessä auttaa ymmärtämään, mitä 3 artiklan 5 kohdassa tarkoitetaan määritelmällä "tuottaja, joka tuottaa". Samalla tavoin tekstin selkiyttämiseksi ja sen perustelujen tuomiseksi esiin johdanto-osan kappaleisiin on sisällytetty ne tarkistukset, jotka koskevat kehittymässä oleviin riskeihin liittyviä elintarvikeviranomaisen tehtäviä ja sitä, että tiedonvaihto ja yhteistyö voivat yhdessä auttaa vähentämään toisistaan eriävien lausuntojen määrän minimiin. I ja II luku Yleisen elintarvikelainsäädännön määritelmien osalta komissio on tyytyväinen, että yhteisessä kannassa otetaan huomioon useat Euroopan parlamentin ehdottamat ja komission hyväksymät tarkistukset. Erityisesti voidaan mainita seuraavat: Yhteiseen kantaan on hyväksytty määritelmien tarkistuksia, joilla selkiytetään elintarvikelainsäädännön, markkinoille saattamisen, rehuyritysten ja alkutuotannon määritelmiä. Ehdotuksen II luvun soveltamisalaa on täsmennetty erityisesti ottamalla huomioon useat tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheiden määritelmiä koskevat tarkistukset. Tarkistus, jonka mukaan markkinoille ei saa saattaa elintarvikkeita, jotka eivät ole turvallisia, on otettu huomioon, vaikkakaan sitä ei ole sisällytetty parlamentin ehdottamaan artiklaan vaan elintarvikkeiden turvallisuutta koskevia vaatimuksia käsittelevään artiklaan. Yhteiseen kantaan on sisällytetty ajatus, että vaarallisia elintarvikkeita ja rehuja ei saa viedä yhteisöstä. Useissa artikloissa on selvennetty, miten säännöksiä sovelletaan rehuihin. Avoimuutta ja julkista kuulemista on selkiytetty. Toimivaltaiset viranomaiset voivat ryhtyä toimiin, vaikka elintarvike tai rehu vastaisi kyseiseen elintarvikkeeseen sovellettavia säännöksiä, jos on aihetta epäillä, että elintarvike tai rehu ei yhdenmukaisuudesta huolimatta ole turvallinen. III luku Euroopan elintarvikeviranomaisen osalta komissio on tyytyväinen, että yhteisessä kannassa otetaan huomioon useat Euroopan parlamentin ehdottamat ja komission hyväksymät tarkistukset. Erityisesti voidaan mainita seuraavat: Tekstissä selkiytetään sitä, että elintarvikeviranomaisen päätehtävä liittyy elintarvikkeiden turvallisuuteen. Nopean hälytysjärjestelmän hallinnoiminen pysyy komission tehtävänä. Toiminnanjohtajan nimittäminen tapahtuu avoimesti. Toiminnanjohtajan ja Euroopan parlamentin välisiä yhteyksiä ja vuoropuhelua lujitetaan. Neuvoa-antava ryhmä muodostaa järjestelmän tietojenvaihtoa ja tietojen yhdistämistä varten. Sen neuvoa-antavaa roolia elintarvikeviranomaisen työohjelman laatimisessa selkiytetään. Neuvoa-antavan ryhmän avoimuutta lisätään antamalla sille mahdollisuus kutsua Euroopan parlamentin ja muiden tahojen edustajia mukaan toimintaansa. Tiedekomitean ja tiedelautakuntien avoimuutta lisätään antamalla niille mahdollisuus kutsua tarkkailijoita kokouksiinsa ja järjestää julkisia kuulemisia. Avoimuuden lisäämiseksi elintarvikeviranomaisen edellytetään julkistavan seuraavat: elintarvikeviranomaisen sisäiset säännöt, työohjelmat, neuvoa-antavan ryhmän toimintamenettelyt, luettelo toimivaltaisista elimistä, jotka voivat avustaa elintarvikeviranomaista, tiedekomiteoiden ja tiedelautakuntien esityslistat ja pöytäkirjat sekä tiedot, joihin tieteelliset lausunnot perustuvat. Huomattava osa näistä julkaisuista on lisäksi annettava julkisuuteen viipymättä tai välittömästi. Riippumattomuusvaatimus ulotetaan koskemaan myös toiminnanjohtajaa (ilmoitukset sitoumuksista ja etunäkökohdista). Selkiytetään sitä, että elintarvikeviranomaisen varainhoitoasetuksen on oltava Euroopan petostentorjuntavirastoon liittyvien vaatimusten mukainen. Elintarvikeviranomaisen talousarvion hyväksymistä koskevia menettelyjä on täsmennetty, ja Euroopan parlamentti myöntää nyt neuvoston suosituksesta elintarvikeviranomaisen toiminnanjohtajalle talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden. Tekstissä selkiytetään niiden maiden osallistumista elintarvikeviranomaisen toimintaan, jotka ovat tehneet Euroopan yhteisön kanssa sopimuksia, jotka velvoittavat ne saattamaan tämän asetuksen soveltamisalalla annettavan yhteisön lainsäädännön osaksi kansallista lainsäädäntöään ja panemaan sen täytäntöön. IV ja V luku Nopean hälytysjärjestelmän, kriisinhallinnan, hätätilanteiden ja loppusäännösten osalta komissio on tyytyväinen, että yhteisessä kannassa otetaan huomioon useat Euroopan parlamentin ehdottamat ja komission hyväksymät tarkistukset. Erityisesti voidaan mainita seuraavat: Nopeaa hälytysjärjestelmää koskevien luottamuksellisuussääntöjen ja II luvussa edellytetyn tiedottamisperiaatteen välille on luotu selkeämpi yhteys. Hätätilannemenettely on ulotettu koskemaan myös rehuja. Elintarvikeviranomaisen saavutuksista tehdään säännöllisesti joka kuudes vuosi ulkopuolinen arviointi. Arvioinnissa otetaan huomioon eri sidosryhmien näkemykset, ja sen tulokset toimitetaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille. 3.3. Parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdotetut tarkistukset, jotka komissio hyväksyi mutta joita ei sisällytetty yhteiseen kantaan Seuraavia komission hyväksymiä tarkistuksia ei sisällytetty yhteiseen kantaan: - Johdanto-osan 19 kappaletta koskeva tarkistus 8, joka liittyy ennalta varautumisen periaatteeseen. Komission mielestä tämän tarkistuksen pääajatus, joka koskee ennalta varautumisen periaatteen soveltamista tasapuolisesti kaikkiin, olisi sisällytettävä kyseiseen johdanto-osan kappaleeseen. - Tarkistuksissa 10, 70 ja 75 edellytetään, että elintarvike- ja rehualan toimijat eivät saa ehkäistä tai rajoittaa ketään toimimasta yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa, jos näin voidaan ehkäistä tai välttää terveydelle aiheutuva riski tai vähentää sitä. Komission mielestä nämä tarkistukset olisi sisällytettävä johdanto-osaan ja liitettävä 18 artiklan 3 kohtaan ja 19 artiklan 3 kohtaan. Jotkin näiden tarkistusten osatekijät eivät kuitenkaan kuulu asetuksen soveltamisalaan. Tämän vuoksi komissio voi hyväksyä vain sen, että terveydelle aiheutuvan riskin vähentämiseksi, estämiseksi tai välttämiseksi elintarvike- ja rehualan toimijat eivät saa ehkäistä tai rajoittaa ketään toimimasta yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa. - Tarkistuksessa 132 täsmennetään, että kuluttajajärjestöjen ja muiden sidosryhmien pitäisi selvästi voida tehdä yhteistyötä elintarvikeviranomaisen kanssa. Komissio katsoo tämän tarkistuksen vastaavan 33 artiklan 5 kohtaa, jossa säädetään elintarvikeviranomaisen ja kaikkien tiedonkeruun alalla toimivien järjestöjen välisestä tiiviistä yhteistyöstä. Kyseinen tarkistus pitäisi tämän vuoksi lisätä artiklaan liittyvään johdanto-osan 50 kappaleeseen. - Tarkistuksessa 96 korostetaan, että elintarvikeviranomaisen pitäisi ravitsemusvaikutuksista tiedottaessaan ottaa huomioon ravintotottumusten erot Euroopan unionin alueella. Tarkistus on 40 artiklan 4 kohdan mukainen ja pitäisi sen vuoksi lisätä johdanto-osan 56 kappaleeseen. - Tarkistus 92 hyväksyttiin periaatteessa, kunhan uudella sanamuodolla tehdään selväksi, että riskien arvioinnista vastaava elintarvikeviranomainen ei osallistu riskinhallintatoimiin. Tämä asia on hyvin tärkeä myös neuvostolle. Komissio katsoo tämän vuoksi, että tarkistus pitäisi lisätä ehdotustekstiin. Elintarvikeviranomainen voisi kuitenkin ainoastaan avustaa riskinhallinnasta vastaavaa tahoa tieteellisten lausuntojen tulkitsemisessa ja tarkastelussa komission tätä vaatiessa. - Komissio hyväksyi tarkistuksen 106 periaatteessa. Siinä säädetään, että tiedekomitean puheenjohtaja voidaan kutsua osallistumaan johtokunnan kokouksiin. Komissio katsoo, että tämä tarkistus olisi lisättävä ehdotustekstiin, koska sillä luodaan hyödyllinen viestintäyhteys tiedekomitean ja tiedelautakuntien sekä johtokunnan välille. On kuitenkin lisäksi tärkeää, ettei johtokunnan hallintoroolia ja tiedekomitean ja tiedelautakuntien itsenäistä tieteellistä roolia sekoiteta. Näin ollen tiedekomitean puheenjohtaja voi osallistua kokouksiin johtokunnan kutsusta. - Vaikka suuri osa tarkistuksesta 107 hyväksyttiin neuvoston yhteisessä kannassa, yhtä kohtaa tarkistuksesta ei hyväksytty. Kyseinen kohta liittyy ehdokkaiden kuulemiseen Euroopan parlamentissa, ennen kuin johtokunta lopullisesti nimittää toiminnanjohtajan. Komission mielestä johtokunnan valitseman ehdokkaan (ei kaikkien ehdokkaiden) kuuleminen ennen toiminnanjohtajan lopullista nimittämistä ei merkittävästi viivästyttäisi nimitysprosessia ja lisäisi julkista luottamusta elintarvikeviranomaiseen. - Komission periaatteessa/osittain hyväksymää tarkistusta 113 ei hyväksytty neuvoston yhteiseen kantaan. Periaate, että neuvoa-antava ryhmä kokoontuu säännöllisesti puheenjohtajansa kutsusta tai jos vähintään kolmannes sen jäsenistä sitä pyytää, olisi sisällytettävä ehdotustekstiin, koska tämä periaate vastaa neuvoston, komission ja Euroopan parlamentin pyrkimystä vahvistaa neuvoa-antavan ryhmän asemaa. - Tarkistusta 188 myötäillen on otettava huomioon lukuisia käytännön näkökohtia, jotta varmistetaan elintarvikeviranomaisen toimivan optimaalisesti, kustannustehokkaasti ja tiiviissä yhteistyössä komission ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten kanssa. On tärkeää tuoda esiin, että komission mielestä useita komission hyväksymiä tarkistuksia ei tarvitse varsinaisesti lisätä ehdotustekstiin, koska ne sisältyvät jo siihen. Kyseessä ovat seuraavat tarkistukset: Tarkistus 2, joka liittyy vaatimusten soveltamiseen yhtä lailla niin yhteisön ulkopuolisista maista kuin yhteisöstä peräisin oleviin elintarvikkeisiin ja rehuihin, sisältyy jo johdanto-osan 8 kappaleeseen. Sama johdanto-osan kappale kattaa osittain myös tarkistukset 27 ja 47, vaikkakin rehuja ja tuontielintarvikkeita korostetaan erityisesti 3 artiklan 16 kohdassa esitetyssä tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheiden määritelmässä. Tarkistus 5, jonka mukaan on käsiteltävä koko elintarvikeketjua ja maanviljelyksen panoksia, sisältyy jo johdanto-osan 11 ja 12 kappaleeseen. Komissio ja neuvosto eivät voineet hyväksyä sitä tarkistuksen 5 osaa, joka koskee ateriapalveluteollisuutta. Tarkistukseen 84 sisältyvää periaatetta on jo käsitelty kansainvälisiä velvoitteita koskevassa 5 artiklan 3 kohdassa. Tarkistuksessa 90 vaaditaan Euroopan parlamentin mainitsemista yhteisön toimielinten yhteydessä. Koska Euroopan parlamentti on yhteisön toimielin, tätä ei tarvitse lisätä 23 a artiklaan. Lisäksi 29 artiklassa (tieteelliset lausunnot) Euroopan parlamentille annetaan mahdollisuus pyytää elintarvikeviranomaista käsittelemään jotakin tieteellistä aihetta. Tarkistuksella 126 oli tarkoitus varmistaa, että biologista riskiä koskeva tiedonkeruu keskittyy elintarvikkeiden turvallisuuteen. Komissio hyväksyi tarkistuksen periaatteessa, koska kaikki biologiset riskit, joilla voi olla suora tai välillinen vaikutus elintarvikeketjuun, olisi huomioitava. Tämän tarkistuksen katsotaan sisältyvän 22 artiklan 2 kohdan uuteen virkkeeseen, jossa täsmennetään elintarvikeviranomaisen tehtävästä tiedonkeruun osalta seuraavaa: "elintarvikeviranomainen kokoaa ja analysoi tietoa niiden riskien hahmottamiseksi ja seuraamiseksi, joilla on välitön tai välillinen vaikutus elintarvikkeiden tai rehujen turvallisuuteen". Periaatteessa hyväksytyt, tieteellisten lausuntojen päätelmien julkistamista koskevat tarkistukset 149 ja 150 sisältyvät avoimuutta koskevaan 38 artiklaan, koska tiedekomitean ja tiedelautakuntien lausunnot ja näin ollen myös niihin sisältyvät päätelmät julkaistaan välittömästi niiden antamisen jälkeen. Ennakoitavissa olevia terveysvaikutuksia koskevia tieteellisten lausuntojen päätelmiä ei 39 artiklan mukaan saa missään tapauksessa pitää luottamuksellisina. Komissio hyväksyi tarkistuksesta 150 vain sen osan, jonka mukaan kaikki tieteelliset lausunnot on julkistettava, eikä sitä tarkistuksen osaa, jossa esitetään riskinhallinnasta vastaaville tahoille annettujen suositusten olevan osa tieteellisiä lausuntoja. 3.4. Yhteisen kannan ja komission ehdotuksen yhtymäkohdat Yhteinen kanta ja komission ehdotus ovat yhtenevät. Komissio suhtautuu myönteisesti tiettyihin neuvoston esittämiin muutoksiin, jotka ovat omiaan selventämään ja täsmentämään tekstiä. I ja II luku: Yleinen elintarvikelainsäädäntö Alkuperäisen ehdotuksen I ja II luvun pääpyrkimys on säilytetty ennallaan, vaikka tekstin järjestystä on muutettu huomattavasti. Joidenkin artiklojen järjestystä on muutettu loogisemmaksi niin, että periaatteet on erotettu vaatimuksista. Määritelmiä, erityisesti elintarvikkeen, elintarvikelainsäädännön, jäljitettävyyden ja alkutuotannon määritelmiä, on selvennetty. Tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheiden määritelmää on muutettu huomattavasti, jotta nämä vaiheet kattavan II luvun soveltamisala olisi selkeämpi. Mukaan on lisätty lopullisen kuluttajan määritelmä ja virallisen valvonnan määritelmä on poistettu, koska se on tarkoitus sisällyttää nimenomaisesti valvontaa koskevaan säädökseen. Muutettu 4 artikla sisältää nyt velvoitteen mukauttaa voimassa olevat elintarvikelainsäädännön periaatteet ja menettelyt tiettyyn päivämäärään mennessä. Alkuperäisessä ehdotuksessa tästä säädettiin 64 artiklassa, joka on nyt poistettu. Neuvoston ja komission oikeudelliset yksiköt ovat yhdessä suunnitelleet nämä uudet järjestelyt eri artiklojen soveltamiseksi. Asetuksen 5 artikla on periaatteessa sama, joskin elintarvikekaupan oikeudenmukaisten menettelytapojen korostusta on hieman muutettu. 6 artiklan jälkeisen tekstin järjestystä on muutettu huomattavasti. 6-10 artikla vastaavat alkuperäisen ehdotuksen sisältöä. Elintarvikkeiden tuontia ja vientiä koskevaa painotusta on muutettu hiukan 11 ja 12 artiklassa. Merkittävää on, että elintarvikkeita, jotka voivat olla haitallisia terveydelle, tai rehuja, jotka eivät ole turvallisia, ei saa viedä yhteisöstä. Ennalta varautumisen periaatteen osalta yhteinen kanta muuttaa alkuperäistä tekstiä. Komissio voi hyväksyä muutokset. Artiklat, jotka koskevat vaatimuksia elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuudesta (14 ja 15), vastaavat nyt paremmin yleisestä tuoteturvallisuudesta annettua direktiiviä, koska niihin on lisätty kohta, jonka nojalla tuotteiden markkinoille saattamista voidaan rajoittaa tai ne voidaan poistaa markkinoilta, jos on aihetta epäillä, että ne eivät ole turvallisia vaikka ovatkin elintarvikelainsäädännön vaatimusten mukaisia. III luku: Euroopan elintarvikeviranomainen 22 artiklaa (Elintarvikeviranomaisen toiminta-ajatus ja tehtävät) on muutettu sen varmistamiseksi, että elintarvikeviranomaisen tehtäväkentän laajuudesta huolimatta pääpainona on elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuus. Tämän vuoksi elintarvikeviranomaisen tehtävät sellaisten eläinten terveyttä ja hyvinvointia sekä kasvien terveyttä koskevien asioiden osalta, jotka eivät liity elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuuteen, on rajattu nyt tieteellisten lausuntojen antamiseen. Ravitsemuksen osalta soveltamisala on säilytetty ennallaan, mutta yhteisön terveysohjelmiin liittyvää ravitsemuksellisista kysymyksistä tiedottamista koskevaa sanamuotoa on muutettu hiukan. 22 artiklan 5 kohdan uudella muotoilulla korostetaan, että yhteistyö elintarvikeviranomaisen, komission ja jäsenvaltioiden välillä on tarpeen johdonmukaisuuden varmistamiseksi riskinarvioinnin, riskinhallinnan ja riskeistä tiedottamisen välillä. Nopean hälytysjärjestelmän hallinnoiminen pysyy komission tehtävänä (tämä tehtävä on poistettu 22 ja 23 artiklasta ja muotoiltu uudelleen 35 ja 50 artiklassa). Elintarvikeviranomaisesta tulee kuitenkin tämän verkoston jäsen. Neuvoa-antavan ryhmän asemaa (27 artikla) on täsmennetty kattavammin, koska tämä elintarvikeviranomaisen elin hoitaa yhteydet jäsenvaltioiden vastaaviin elimiin. Niitä edellytyksiä, joiden mukaan elintarvikeviranomaiselta voidaan pyytää tieteellistä lausuntoa, on täydennetty, ja tilanteita, joissa pyyntöön voidaan tehdä muutoksia tai siitä voidaan kieltäytyä, on täsmennetty (29 artikla). Useita uusia avoimuutta koskevia säännöksiä on lisätty erityisesti 32, 36 ja 38 artiklaan. IV luku: Nopea hälytysjärjestelmä, kriisinhallinta ja hätätilanteet Tätä lukua on muutettu nopean hälytysjärjestelmän osalta (ks. edellä), hätätilanteita koskevan menettelyn ulottamiseksi rehuihin (53 ja 54 artikla) ja sen saattamiseksi vastaamaan rehujen virallisesta valvonnasta vahvistettua yhteistä kantaa [5]. [5] EYVL C 93, 23.3.2001. V luku: Menettelyt ja loppusäännökset Komissio voi hyväksyä useimmat muutokset ja erityisesti ne, jotka koskevat alkuperäisen ehdotuksen 64 artiklassa olleen säännöksen siirtämistä 4 artiklaan ja elintarvikeviranomaisen toiminnan aloituspäivämäärän vahvistamista tammikuun 1. päiväksi 2002. 3.5. Neuvoston yhteistä kantaa koskevat komission varaumat, jotka eivät liity Euroopan parlamentin tarkistuksiin Edellä kohdassa 3.3 tarkoitettujen parlamentin tekemien tarkistusten lisäksi komissio esittää varaumia seuraavista yhteisen kannan kohdista: Neuvoston mielestä olisi parempi, jos johtokunta muodostuisi 16:sta pätevyyden, olennaisen kokemuksen ja maantieteellisen jakauman perusteella valitusta jäsenestä sekä yhdestä komission edustajasta eikä kaikkien kolmen yhteisön toimielimen edustajasta ja neljästä sidosryhmiä edustavien järjestöjen edustajasta kuten komission alkuperäisessä ehdotuksessa esitettiin. Komissio katsoo, että johtokunnan muodostamisen eri kriteereitä, kuten kokoa, tasapuolisuutta ja nimitysprosessia, on vielä pohdittava. Lisäksi sijoituspaikan määräämismenettelyä koskeva artikla poistettiin. Komission mielestä on otettava huomioon lukuisia käytäntöön ja toimintaan liittyviä näkökohtia, jotta varmistetaan elintarvikeviranomaisen toimivan valmiuksiinsa nähden optimaalisesti, kustannustehokkaasti ja tiiviissä yhteistyössä komission ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten elinten kanssa ottaen huomioon komission elintarvikkeiden turvallisuudesta antaman valkoisen kirjan. Ehdotuksen välittömästi sovellettavat vaatimukset (11, 12, 14-20 artikla) ovat olennaisen tärkeitä elintarvikkeiden turvallisuudelle. Komissio ei tästä syystä hyväksy, että niiden soveltamista olisi lykättävä kolmella vuodella. Näiden vaatimusten olisi oltava voimassa ennen tätä, ja neuvoston kannan huomioon ottaen komissio uskoo, että kaksi vuotta riittää tarvittavien hallinnollisten ja oikeudellisten muutosten läpiviemiseen jäsenvaltioissa. 4. Päätelmät Lainsäädäntöprosessi voi nyt yhteisen kannan pohjalta edetä Euroopan parlamentin toiseen käsittelyyn. Komissio katsoo, että lopullinen päätös voidaan hyvin tehdä ennen vuoden 2001 loppua. Näin pysyttäisiin Nizzan huippukokouksessa asetetuissa määräajoissa eli Euroopan elintarvikeviranomainen saataisiin perustettua vuoden 2002 alussa. Joistakin kysymyksistä on tosin vielä keskusteltava. 5. Pöytäkirjaan liitettävät komission lausumat Komissio on pyytänyt seuraavien lausumien liittämistä pöytäkirjaan yhteisen kannan hyväksymisen yhteydessä: 5.1. 3 ja 18 artikla: "Komissio voi vahvistaa, että ehdotettua määritelmää (15) ja jäljitettävyyttä koskevaa 18 artiklaa sovelletaan alkutuotantoon. Tuotanto- ja jakeluvaiheet (jotka on määritelty 16 kohdassa) kuuluvat jäljitettävyyden piiriin (joka on määritetty 15 kohdassa ja jota käsitellään tarkemmin 18 artiklassa). Tuotanto- ja jakeluvaiheet sisältävät alkutuotannon (määritelmä 17). 2 artiklassa todetaan, että korjatusta kasvista tulee elintarvike. Tämän vuoksi tilan, jolta se on korjattu, on täytettävä jäljitettävyysvaatimukset tuosta hetkestä alkaen." 5.2. 4 artikla: "Komissio myöntää, että nykyistä alakohtaista rehulainsäädäntöä on tarkistettava, jotta voidaan ottaa huomioon tähän asetukseen sisältyvät yleiset periaatteet tarpeen mukaan." 5.3. 11 ja 22 artikla: "Komissio voi vahvistaa, että 11 ja 12 artiklassa esitetyt yleiset vaatimukset eivät estä esittämästä muissa säädöksissä yksityiskohtaisempia säännöksiä toimivaltaisten viranomaisten valtuuksista hyväksyä, hylätä tai muuten käsitellä tuontiin tarjottuja elintarvikkeita. Komissio esittää neuvostolle ja Euroopan parlamentille lähikuukausina elintarvikkeiden ja rehujen valvontaa käsittelevän tekstin, johon sisältyvät toimivaltaisten viranomaisten yksityiskohtaiset valtuudet tässä asiassa." 5.4. 14 artikla: "Komissio esittää lähikuukausina ehdotuksen pakkausmerkintädirektiivin muuttamiseksi. Tavoitteena on käsitellä seikkoja, jotka liittyvät sellaisten ainesosien ilmoittamiseen, joiden osuus tuotteesta on vähemmän kuin 25 prosenttia, ja varmistaa, että kun ainesosat ovat tunnettuja allergeeneja mutta niistä on ilmoitettava ainoastaan aineen luokan nimi, vaaditaan maininta, että tuotteessa on kyseistä allergeeniä, jotta sille herkistyneet kuluttajat voivat välttää näitä tuotteita. Yleistä elintarvikelainsäädäntöä koskeva teksti ei millään tavoin estä tätä työtä." 5.5. 14 artikla: "Komissio suostuu tarkastelemaan mahdollisuutta tutkia elintarvikkeisiin liittyvien zoonoosien alueellistumista koskevia ongelmia zoonooseja käsittelevän työnsä yhteydessä." 5.6. 22 artiklan 5 kohdan b alakohta: "Elintarvikeviranomaisen ydintehtävän muodostaa elintarvikkeiden turvallisuus. Elintarvikkeiden turvallisuuteen suoraan tai välillisesti liittymätön työ, jota tekevät elintarvikeviranomaisen uuden komitean ja lautakuntien aloilla toimivaltaiset, nykyisin toiminnassa oleva tiedekomiteat, on nykyään noin 5 prosenttia kaikesta työstä. Komission rahoitusselvitystä varten tekemä valmistelutyö, johon selvitys pohjautuu, osoittaa osuuden pysyvän samana elintarvikeviranomaisen toiminnassa. Elintarvikkeiden turvallisuuteen liittymätön työ, joka liittyy erityisesti eläinten terveyteen ja hyvinvointiin sekä kasvien terveyteen, säilyy tässä rajallisessa suhteessa edelleen elintarvikeviranomaisen tehtävänä."