Komission tiedonanto - Jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen vuodelta 1999



Virallinen lehti nro C 316 , 10/11/2001 s. 0002 - 0008



Komission tiedonanto Jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen vuodelta 1999 (2001/C 316/02) I. JOHDANTO EY:n perustamissopimuksen 276 artiklan 3 kohdan ja varainhoitoasetuksen 89 artiklan 8 kohdan mukaan komission seurantakertomuksessa on esitettävä toimenpiteet, joihin se on ryhtynyt niiden huomioiden johdosta, joita on esitetty vastuuvapauden myöntämisestä tehtyjen päätösten yhteydessä ja joita parlamentti on esittänyt menojen toteutumisesta, sekä niiden huomautusten perusteella, joita neuvosto on liittänyt vastuuvapauden myöntämisestä antamiinsa suosituksiin. Vuonna 1996 Dublinissa pidetystä Eurooppa-neuvoston kokouksesta lähtien komissio on pyytänyt jäsenvaltiota terveen ja tehokkaan taloushallinnon SEM 2000 -tavoitteiden mukaisesti toimittamaan tiedot niistä toimenpiteistä, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessaan ja erityiskertomuksissaan esittämien huomautusten johdosta. Nämä toimenpiteet täydentävät komission toteuttamia toimia. Tämä kertomus sisältää jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1999 vuosikertomuksessa esitettyihin huomautuksiin ja yksityiskohtaisia tietoja toimista, joihin jäsenvaltiot ovat ryhtyneet tilintarkastustuomioistuimen huomautuksien vuoksi. Tänä vuonna jäsenvaltioita pyydettiin korostamaan erityisesti toimenpiteitä, joilla korjataan pysyvästi tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa ja tarkastuslausumassa mainittuja puutteita. Tämän kertomuksen lopullinen tarkoitus on osaltaan parantaa yhteisön varojen hallinnointia. Tilintarkastustuomioistuin korostaa vuoden 1999 vuosikertomuksessaan, että jäsenvaltiot vastaavat yhteisön talousarviovarojen pääosan päivittäisestä hallinnoinnista. Se lisää, että vuosikertomuksessa ja erityiskertomuksissa kiinnitetään huomiota jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien vakaviin ja pysyviin heikkouksiin. Tilintarkastustuomioistuin kehottaa siksi jäsenvaltioita saattamaan päätökseen yhteisön varojen uusien hallinto- ja valvontajärjestelmien toteuttamisen. Vuotta 1999 koskevan vastuuvapauden myöntämisestä antamassaan suosituksessa neuvosto kehotti komissiota syventämään ja vahvistamaan hallintoyhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa. Se korosti myös, että komission tulisi luoda tehokkaat hallinto- ja seurantajärjestelmät säännönvastaisuuksien ehkäisemiseksi ja korjaustoimien toteuttamiseksi tarvittaessa yhdessä kansallisten viranomaisten kanssa. Myös parlamentti on korostanut voimakkaasti jäsenvaltioiden asemaa yhteisön varojen asianmukaisessa hallinnoinnissa. Komission jäsenvaltioille osoittama pyyntö oli kolmiosainen. Ensimmäinen koski tilintarkastustuomioistuimen havaintoja, joissa kyseinen jäsenvaltio mainittiin nimeltä, toinen osa tilintarkastustuomioistuimen yleisiä havaintoja, joissa mitään jäsenvaltiota ei nimetty, ja viimeinen osa koski tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumaan kirjaamia virheitä, joista jäsenvaltiot ovat vastuussa. Jäsenvaltioiden vastausten laajuus ja laatu vaihtelee huomattavasti maittain. Vain Ruotsin, Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan ja Alankomaiden vastauksia voidaan pitää täydellisinä ja laadukkaina. Pyynnön ensimmäisen osan kohdalla melkein kaikki vuosikertomuksessa nimetyt maat vastasivat tilintarkastustuomioistuimen huomautuksiin, mutta jotkut eivät vastanneet niihin kaikkiin (ks. kohdat II, III ja IV jäljempänä). Seitsemän maata ei esittänyt yhtään vastausta toiseen osaan, tilintarkastustuomioistuimen yleisiin huomautuksiin, joissa jäsenvaltioita ei nimetty, ja muidenkin maiden vastaukset olivat muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta epätäydellisiä. Kolmannen osan huomautuksiin, jotka koskivat tarkastuslausumassa lueteltuja virheitä, vastasi suurin osa jäsenvaltioista, mutta jotkut niistä eivät kommentoineet kaikkia virheitä. Jäsenvaltioiden vastaukset niihin tilintarkastustuomioistuimen yleisiin huomautuksiin, joissa jäsenvaltiota ei ollut nimetty, olivat muutamaa poikkeusta lukuun ottamatta puutteellisia. Useimmat jäsenvaltiot eivät ehdottaneet rakenteellisia korjaustoimenpiteitä. Jo toteutettujen, käynnissä olevien tai vielä hyväksyttävien yksittäisiä virheitä koskevien korjaustoimien kuvaukset olivat yleensä yksityiskohtaisia ja kaikki vastaukset rakentavia. Jotkut jäsenvaltiot korostavat, miten tärkeää on, että jäsenvaltiot täyttävät sitoumuksensa EU:n varojen asianmukaisesta hallinnoinnista. Toiset jäsenvaltiot ovat puolestaan huolissaan maksujen suuresta virhemäärästä. Eräät maat ilmaisevat tukevansa niitä perusajatuksia, jotka ovat komission varainhoitoasetuksen uudelleenlaatimiseksi tekemän ehdotuksen perustana, tai korostavat, että tämän asetuksen uudelleenlaatiminen on saatava nopeasti päätökseen siten, että tilintarkastustuomioistuinkin osallistuu sen käsittelyyn. Jotkut jäsenvaltiot pyytävät tilintarkastustuomioistuinta nimeämään jäsenvaltiot vuosikertomuksessaan. Toiset taas arvostelevat sitä, että tilintarkastustuomioistuin ei anna tarkkoja lukuja virheiden määrästä. Tässä kertomuksessa analysoidaan laajasti tarkastuslausumassa mainittuja virheitä (II osa), eräitä jäsenvaltioiden vastauksia niihin tilintarkastustuomioistuimen vuoden 1999 vuosikertomuksen kohtiin, jotka koskevat omia varoja, yhteistä maatalouspolitiikkaa ja rakennetoimia (III, IV ja V osa) sekä joitakin päätelmiä (VI osa). Aiheet on valittu sen mukaan, miten merkittävä tilintarkastustuomioistuimen huomautus on ja mikä on sen merkitys yleiselle edulle. Tässä asiakirjassa useimmin mainitut jäsenvaltiot eivät ole ne, joissa virheitä on tehty eniten, vaan ne, jotka ovat vastanneet perusteellisimmin tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen. Viittaus vuoden 1999 vuosikertomuksen kohtaan esitetään suluissa. II. TARKASTUSLAUSUMASSA TODETUT VIRHEET a) Komission selvitys virheistä Tarkastuslausumassa tilintarkastustuomioistuin esitti kielteisen kannan maksuihin ja myönteisiä kantoja (tietyin varauksin) sitoumuksiin, tuloihin ja kirjanpidon luotettavuuteen. Seuraavassa käsitellään vain maksuvirheitä ja analyysi perustuu tilintarkastustuomioistuimen tuottamiin tietoihin. Kaiken kaikkiaan tilintarkastustuomioistuin havaitsi maksuissa 85 ekstrapoloitavaa sisältövirhettä. Ne liittyivät pääasiassa rakennerahastoihin ja EMOTR:n ohjausosastoon, joita jäsenvaltiot hallinnoivat komission lukuun. Tilintarkastustuomioistuin katsoi, että jäsenvaltiot olivat vastuussa 78:sta näistä virheistä eli 84 prosentista ekstrapoloidusta arvosta, ja komissio lopuista. Komissio ja/tai jäsenvaltiot olivat eri mieltä 22 virheestä, jotka vastasivat 30 prosenttia maksujen arvosta. Tämä viitannee siihen, että on tarpeen parantaa hallinto- ja valvontajärjestelmiä jäsenvaltioissa, mutta on myös tärkeää huomata, että kuten tilintarkastustuomioistuin toteaa, virheet eivät käytännössä vaikuta yhteisön varoista todella jäsenvaltiolle rakennerahastosta maksettuun määrään, jos ne esiintyvät lopullisen tuensaajan tasolla. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi EMOTR:n ohjausosastossa 40 virhettä, jotka jakaantuivat 11 jäsenvaltion kesken. Niiden osuus tukien kokonaisarvosta oli noin 28 prosenttia. Näistä virheistä 27, joiden osuus tuen arvosta oli 59 prosenttia, oli lopullisen tuensaajan tekemiä, kun taas 11 virhettä eli 28 prosenttia tuen arvosta oli jäsenvaltioiden viranomaisten virheitä. Virheistä kaksi oli arvoltaan negatiivisia eli liittyi liian pieniin maksuihin. Monet virheistä koskivat pinta-alojen tai tukeen oikeuttavien päälukujen ilmoittamista liian suurena, mutta ylitykset olivat suhteellisen pieniä. Yksi virhe, jonka osuus EMOTR:n ohjausosaston virheiden kokonaisarvosta oli 11 prosenttia, liittyi siihen, että maitokiintiöiden ylittämisestä perittävää lisämaksua ei ollut maksettu. Komissio oli vastuussa kahdesta virheestä, joiden arvo oli yhteensä noin 14 prosenttia virheiden kokonaisarvosta. Rakennerahastoista löytyi 30 virhettä, jotka oli tehty 9 jäsenvaltiossa. Niiden arvo oli noin 62 prosenttia rakennerahastoavustusten kokonaismäärästä, ja tästä puolet johtui tukeen oikeuttamattomien menojen sisällyttämisestä maksupyyntöihin. Melkein puolet virheistä, arvoltaan noin 52 prosenttia tuista, tapahtui lopullisen tuensaajan tasolla. Tilintarkastustuomioistuin katsoi kahden virheen, joiden yhteisarvo oli noin 16 prosenttia tuista, olevan komission syytä, ja muiden virheiden (14 kappaletta, 32 % kokonaisarvosta) jäsenvaltioiden viranomaisten. Kaiken kaikkiaan lähes kaksi kolmannesta virheistä (niiden arvon mukaan) koski Euroopan aluekehitysrahastoa ja koheesiorahastoa, ja suurin osa muista virheistä liittyi Euroopan sosiaalirahastoon. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumassa käyttämän otantamenetelmän tarkoitus on mahdollistaa mielipiteen muodostaminen koko talousarviosta. Tämä merkitsee, että yksittäiset jäsenvaltiot voivat olla otoksessa ali- tai yliedustettuina niihin liittyvien taloustapahtumien kokonaismäärään ja -arvoon nähden. Sen vuoksi tarkastuslausuman ei voida katsoa antavan edustavaa kuvaa yksittäisten ohjelmien tai toimien laadusta eikä yksittäisten jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmistä. b) Jäsenvaltioiden selvitykset virheistä Useimmat jäsenvaltiot myöntävät vastauksessaan komission pyyntöön ne virheet, joita niiden tarkastuslausumassa väitetään tehneen, ja selittävät toimenpiteitä, joita ovat toteuttaneet. Huomattavan monessa vastauksessa kuitenkin myös kiistetään tilintarkastustuomioistuimen väitteet. Tavallisimpia ovat seuraavat tilanteet: - jäsenvaltio on eri mieltä tavasta, jolla tilintarkastustuomioistuin sääntöä tulkitsee, - joissakin tapauksissa jäsenvaltio on samaa mieltä virheen luonteesta, mutta eri mieltä tavasta, jolla tilintarkastustuomioistuin esittää sen määrän; jotkut ovat jopa eri mieltä itse virheen luonteesta, - jäsenvaltio ei tulkitse tosiasioita samalla tavoin kuin tilintarkastustuomioistuin, - jäsenvaltio ei hyväksy tilintarkastustuomioistuimen käyttämää menetelmää. Joissakin tapauksissa jäsenvaltiot eivät vastanneet lainkaan virheisiin, jotka tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumassa esitetään. III. OMAT VARAT (vuotta 1999 koskevan kertomuksen 1 luku) - Tilintarkastustuomioistuin arvostelee sitä, että jäsenvaltiot käyttävät BKTL-varojen laskemiseen kahta erilaista kansantalouden tilinpitojärjestelmää, EKT 79:ää ja EKT 95:ttä. Tilintarkastustuomioistuin on aiemmissa kertomuksissaan todennut, että EKT 79 ei ilmennä jäsenvaltioiden todellista kykyä rahoittaa talousarviota yhtä hyvin kuin EKT 95 (1.33-1.35 kohdat). Ranska vastaa, että omista varoista 29 päivänä syyskuuta 2000 tehdyssä neuvoston päätöksessä vaaditaan, että BKTL-varojen laskemisessa on käytettävä EKT 95:tä ja että päätös siten on tilintarkastustuomioistuimen pyyntöjen mukainen. Päätös tulee kuitenkin voimaan vasta kun kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet sen. Yhdistynyt kuningaskunta on tilintarkastustuomioistuimen kanssa samaa mieltä ja korostaa vaatineensa nopeaa siirtymistä EKT 95:een BKTL-varojen laskemisessa, mikä vähentäisi niitä EKT 79:ään liittyviä riskejä, joita tilintarkastustuomioistuin lausumassaan esittää. Ruotsin viranomaiset katsovat, että kahden erilaisen kansantalouden tilinpitojärjestelmän käyttö on luonnollista seurausta tarpeesta varmistaa, että EKT 95:n käyttöönotto ei johda tahattomasti siihen, että yhteisön talousarvion käyttöön asetetaan entistä enemmän varoja. Omista varoista tehdyssä uudessa päätöksessä vahvistetaan, että BKTL-varojen määrien ei ole tarkoitus muuttaa varojen tasapainoa. Kun kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet uuden omista varoista tehdyn päätöksen, EKT 79 väistyy EKT 95:n tieltä. - Tilintarkastustuomioistuin arvostelee sekä erillisen kirjanpidon (B-kirjanpidon) luotettavuutta että sen sisältöä. Jäsenvaltioiden on otettava B-kirjanpitoon todetut maksut, joita ei ole vielä peritty ja joista ei ole toimitettu minkäänlaista vakuutta. Niiden on otettava B-kirjanpitoon myös todetut vakuuden kattamat maksut, joista on syntynyt erimielisyyttä ja joihin voi riita-asian käsittelyn myötä tulla muutos. Tilintarkastustuomioistuin korostaa, että jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet vaatimusta kirjauksien tekemisestä B-kirjanpitoon (1.12-1.15 kohdat). Neuvosto kehotti vuoden 1999 vastuuvapautta koskevissa suosituksissaan komissiota jatkamaan läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa pyrkimyksiään B-kirjanpidon luotettavuuden parantamiseksi. Ranska vastaa, että se aikoo muuttaa tilinpitonsa yhteisön viranomaisten toivomusten mukaiseksi ja on jo toteuttanut tähän tähtääviä toimia. Tehdyistä muutoksista on ilmoitettu komissiolle. Italia katsoo poikkeavuuksia syntyvän useimmissa tapauksissa siksi, että erillistä kirjanpitoa hoidetaan manuaalisesti, jolloin virhemahdollisuus on suurempi kuin atk-kirjanpidossa. Italia ilmoittaa, että omien varojen neljännesvuosikirjanpidon siirtäminen atk:lle on maassa saatu miltei päätökseen, ja järjestelmä lienee käyttökunnossa kuluvan vuoden ensimmäisellä neljänneksellä. Irlannin viranomaiset vastaavat olevansa tietoisia tarpeesta pitää erilliskirjanpito oikein ja pyrkivät jatkuvasti tekemään niin. - Tilintarkastustuomioistuin kehottaa komissiota vaatimaan, että jäsenvaltiot toimittavat yksityiskohtaisemmat erittelyt B-kirjanpidon saldoista. Erittelyn pohjalta voitaisiin tilinpäätöksessä esittää arviot perittävistä määristä ja parantaa saamisten hallinnointia. Tällainen käytäntö olisi suositeltavampi kuin vuoden 1999 menettely, jossa komissio teki 100-prosenttisen varauksen (1.16 kohta). Ruotsi vastaa, että saamisten arvostamisessa käytetään yleensä yleisesti hyväksyttyä menetelmä, jossa epävarmat saamiset kirjataan määriksi, joita ei odoteta saatavan takaisin. Tässä mielessä 100-prosenttisen varauksen tekeminen ei ole välttämättä väärin, jos on syytä uskoa, että takaisin saatava summa on nolla, mutta menetelmä ei ole oikea, jos komissio tarkoittaa, ettei arvion perustana olevan B-kirjanpidon sisällöstä ole riittävästi tietoa. Jos asia on näin, tilintarkastustuomioistuimen suositus, että B-kirjanpidon saldo eriteltäisiin yksityiskohtaisemmin, on todennäköisesti perusteltu. Ruotsin mielestä paras ratkaisu on käyttää yksittäisen arvion ja takaisinperintälukujen yhdistelmää. Varausta laskettaessa pitäisi olla mahdollista tehdä yksittäisiä arvioita B-kirjanpidon sellaisista kohdista, joiden loppusumma on hyvin suuri. Esimerkiksi Ruotsissa saamiset viideltä toimijalta vastaavat 70:ää prosenttia koko kirjanpidon saldosta. Loput 30 prosenttia jakaantuvat sadoille toimijoille, ja olisi hyvin mutkikasta ja aikaavievää tehdä niistä yksittäisiä arvioita. - Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että koska moni jäsenvaltio toimitti voimassa olevat BKTL-varojen arviointiperusteet vuonna 1999 myöhässä, komission tarkastuksiin jäi hyvin vähän aikaa (1.21 kohta). Ranska pyrkii noudattamaan määräaikoja vuoden 2000 ja sitä aikaisempien vuosien tietojen toimittamisessa. Ruotsin viranomaisten mielestä on tärkeää, että jäsenvaltiot lähettävät vuosittaiset BKTL-tietonsa hyvissä ajoin, jotta komissiolle jää riittävästi tarkastusaikaa ja jotta eri jäsenvaltioiden tiedot siten saadaan vertailukelpoisemmiksi. - Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että kahden jäsenvaltion alv-varojen laskemisessa nykyisin käyttämää välituotekäytön vertailumenetelmää tulisi käyttää kaikissa muissakin jäsenvaltioissa, jos siihen tarvittavat muutokset ja parannukset toteutetaan. Tilintarkastustuomioistuimen kertomuksessa mainitun menetelmän tarkoitus on vertailemalla alv-ilmoituksista saatuja tietoja muista tilastolähteistä saatuihin tietoihin löytää ne talouden alat, joilla laajamittaisia alv-petoksia voidaan odottaa ilmenevän. Tämä menetelmä on tilintarkastustuomioistuimen mielestä osoittautunut vakuuttavaksi käytännössä, vaikka käytettävissä olevien tietojen erityispiirteiden vuoksi siihen onkin jouduttu tekemään mukautuksia (1.65-1.72 kohdat). Tässä yhteydessä neuvosto ilmaisee vuoden 1999 vastuuvapaudesta antamassaan suosituksessa huolestumisensa alv-petosten torjunnasta ja pitää tervetulleena kaikkia aloitteita, joilla petoksia voidaan tehokkaasti torjua Neuvosto lisää, että sellaisten menetelmien tutkiminen, jotka edistäisivät vielä hienompien riskianalyysien tekoa alv:n alalla tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomuksessa toivotulla tavalla, voitaisiin antaa omia varoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean tehtäväksi. Ranska vastaa, että asiasta on keskusteltava omia varoja käsittelevässä neuvoa-antavassa komiteassa, mutta lisää, että ehdotetulla uudella menettelyllä ei saa lisätä alv-maksujen määräytymisperustan laskemisesta vastaavien kansallisten viranomaisten työtaakkaa. Ranskan viranomaisten mielestä suurempi työtaakka voisi edelleen hidastaa tietojen toimittamista komissiolle, mistä tilintarkastustuomioistuinkin mainitsi. Tilasto- ja verotietojen vertailu on menetelmä, jota Ranska on vuodesta 1993 käyttänyt yhteisön sisäisten alv-petosten torjunnassa. Itävalta suhtautuu ehdotettuun menetelmään kriittisesti. Se väittää, että tämän menetelmän käyttöön tarvittavien tietojen laatu vaihtelee ja että olisi epäasianmukaista tehdä varmoja päätelmiä alv- tai panosveropetoksista yksittäisillä toimialoilla (kansantalouden tilinpidon) tilastotietojen ja verotietojen vertailun perusteella. Alankomaiden viranomaiset suhtautuvat ehdotukseen varovasti. Ne katsovat, että alalla tehtävien kokeilujen tulokset on tutkittava ennen päätöksen tekemistä. Ruotsi on sitä mieltä, että tilintarkastustuomioistuimen ehdottamaa menetelmää kannattaa harkita. Se katsoo kuitenkin, että useita tilastojärjestelmän rakenteeseen liittyviä kysymyksiä on ratkaistava, jotta menetelmän soveltaminen onnistuisi. IV. YHTEINEN MAATALOUSPOLITIIKKA (vuotta 1999 koskevan kertomuksen 2 luku) - Tilintarkastustuomioistuin toteaa, että keskeisimmät jäsenvaltioissa havaitut muotovirheet johtuivat säädettyjen tarkastusten puutteellisuudesta. Tilintarkastustuomioistuin arvostelee esimerkiksi sitä, että Ranskassa ja Suomessa ei aina korotettu paikallisista tarkastuksista säädettyä vähimmäisprosenttimäärää hehtaaritukien osalta silloin, kun asiakirjojen ensimmäisessä tarkastuksessa havaittujen virheiden määrä oli liian suuri, ja tilintarkastustuomioistuimen mukaan tämä on vastoin komission asetuksen (ETY) N:o 3887/92 säännöksiä (2.34 kohta). Ranska vastaa, että vaikka paikalla tehtävissä tarkastuksissa todetaan huomattavan paljon poikkeavuuksia, se ei välttämättä ole osoitus huonosta hallinnosta tai petoksesta, vaan osoittaa departementissa käytetyn riskianalyysijärjestelmän ja valintaperusteiden luotettavuutta ja asianmukaisuutta. Ranskan viranomaiset korostavat, että tarkastusten määrä departementtia kohden päätettiin vuonna 1999 komission valmisteluasiakirjan mukaisesti, ja siinä vahvistetaan kahteen kriteeriin perustuva kaksoislähestymistapa: poikkeavuuksien osuuteen ja poikkeavuuksien vaikutuspiiriin kuuluviin pinta-aloihin. Tämän mietinnön mukaan tilanne niissä departementeissa, jotka tarkastettiin osana vuoden 1999 tarkastuslausuman valmistelua, ei antanut aihetta tarkastusten lisäämiseen. Suomen viranomaisten mielestä vuosikertomuksessa mainitun tapaisia muotovirheitä ei esiintynyt. Niiden mielestä tarkastusten määrä oli komission työasiakirjassaan määräämän mukainen. - Tilintarkastustuomioistuin toteaa, että EMOTR-määrärahojen siirtoja on liian paljon ja että siirtojen määrään vaikuttaa jäsenvaltioiden ennakkoarvioiden vaihteleva laatu. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että näitä ennakkoarvioita voitaisiin parantaa, jos jäsenvaltioille annettaisiin tiukemmat määräajat niiden esittämiseen sekä luotaisiin ankarampi järjestelmä niiden seurantaan. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että komission ja jäsenvaltioiden tulisi parantaa ennakkoarvioiden laatua sekä niiden meno- että tulopuolen osalta (2.20 kohta). Neuvosto kehottaa vuoden 1999 vastuuvapaudesta antamassaan suosituksessa jäsenvaltioita lyhentämään käsittelyaikoja ja tarvittavien tietojen toimittamisen määräaikoja. Ruotsi ei pidä tarpeellisena lisätoimia maataloustoimenpiteitä koskevien talousarvionennusteiden parantamiseksi jo tehtyjen parannusten lisäksi. Alankomaiden viranomaiset yhtyvät päätelmiin, jotka esitettiin komission jäsenvaltioiden ennusteiden luotettavuudesta tekemässä tutkimuksessa. Tutkimus osoitti, miten vaikeaa ennusteiden parantaminen on muiden kuin tukitoimenpiteiden ja maaseudun kehittämisen osalta. - Tilintarkastustuomioistuin viittaa ongelmiin, joita erityiskertomuksessa nro 4/98 havaittiin Uudesta-Seelannista tuodun voin kohdalla. Voita saadaan eräin edellytyksin tuoda alennetuin tullein. Ongelmia on syntynyt aiemmin Euroopan unionissa siksi, että voi ei näyttänyt täyttävän sille asetettuja edellytyksiä. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että joissakin maissa ei ole toteutettu aiheellisia toimenpiteitä (2.113-2.129 kohdat). Alankomaiden viranomaiset toteavat Alankomaiden tullin havainneen, että rasvapitoisuus ei vastannut lain vaatimuksia, ja esittäneen tältä pohjalta lisävaatimuksia. Oikeuskäsittely on edelleen kesken. Yhdistynyt kuningaskunta myöntää, että asianmukaisissa fyysisissä tarkastuksissa olisi voitu havaita säännönvastaisuudet aikaisemmassa vaiheessa, mutta sen mielestä keskeistä on, että yhteisön talousarviotuloihin ei aiheutunut menetyksiä eikä yhteisön varoista jouduttu kattamaan merkittäviä kustannuksia. Yhdistynyt kuningaskunta katsoo, että sen tulli toimi nopeasti selvittääkseen perittävien tullien määrän (250 milj. Englannin puntaa) ja toteuttaakseen tarvittavat toimet näiden määrien perimiseksi kyseisiltä yrityksiltä. - Tilintarkastustuomioistuin arvostelee joitakin jäsenvaltioita siitä, että ne ilmoittavat jatkuvasti tukeen oikeuttavia pinta-aloja ja eläinkohtaisten palkkioiden yhteydessä päälukuja hieman liian suurina (2.26 kohta). Tanskan viranomaiset torjuvat tilintarkastustuomioistuimen arvostelun ja korostavat, että Tanskan peltolohkojen rekisteröintijärjestelmää ja siihen liittyviä aluetukien hallinnointijärjestelyjä pidetään yleisesti hyvin toimivina. Ne väittävät, että tätä järjestelmää pidetään mallina muissakin maissa ja komissiossa. Yhdistynyt kuningaskunta hyväksyy tilintarkastustuomioistuimen huomautukset ja selittää tehneensä nyt tukiohjelmien hallinnointiin huomattava parannuksia, joiden se uskoo vähentävän virheitä. - Tilintarkastustuomioistuin vastustaa sitä, että Ranskan pinta-alatuen menoihin sovellettiin markkinointivuonna 1994 kahden prosentin korjausta; tilintarkastustuomioistuimen mielestä komission olisi pitänyt soveltaa viiden prosentin korjausta (2.50-51 kohdat). Ranskan viranomaiset vastustavat jopa komission määräämää kahden prosentin kiinteämääräistä korjausta. Ranska on vienyt Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsittelyyn vaatimuksen tämän korjauksen peruuttamisesta sillä perusteella, että korjaus on suhteeton sen aiheena olevaan säännönvastaisuuteen nähden, joka ei ollut vastoin yhteisön lainsäädäntöä. - Tilintarkastustuomioistuin vastustaa myös Kreikkaan sovellettua kahden prosentin korjausta. Se toteaa, että Kreikassa suoritettiin vaaditut viljelymaata koskevat ristiintarkastukset vasta maksujen suorittamisen jälkeen; tätä olisi pitänyt kohdella heikkoutena, joka vaikuttaa keskeisiin tarkastuksiin, ja määrätä viiden prosentin korjaus (2.52 kohta). Kreikan viranomaiset kiistävät tilintarkastustuomioistuimen arvostelun ja vastaavat, että vaaditut ristiintarkistukset tehtiin vaadittuna aikana ja vaaditulla tiheydellä, minkä sekä komissio että kansalliset virastot vahvistavat, ja että tarkastuksia pyritään jatkuvasti parantamaan. - Tilintarkastustuomioistuin arvostelee sitä, että Ruotsissa tehdyn erään alueviraston tarkastuksen mukaan yleiskustannusten jakomenetelmän vuoksi yleiskustannuksista kohdistettiin unionin osarahoittamiin hankkeisiin suurempi osa kuin Ruotsin yksin rahoittamiin hankkeisiin (2.38 kohta). Ruotsi torjuu arvostelun ja vastaa, että EU:n rahoittamia toimia hallinnoidaan kyseisessä virastossa varsin yksityiskohtaisilla säännöillä verrattuna moniin muihin viraston toimiin. Suurempi taloudellinen rasitus aiheutui siitä, että johto pyysi EU:n hankkeeseen enemmän aikaa kuin muihin. Tämä selittää, miksi kustannukset kohdennettiin tilintarkastustuomioistuimen mainitsemalla tavalla. - Tilintarkastustuomioistuin toteaa, että Kreikassa osuuskuntien liitot pidättävät luvatta varoja oliiviöljyn, tupakan ja puuvillan tuotantotuesta (2.27 ja 2.29 kohdat) Kreikan viranomaiset tunnustavat tosiasiat, mutta väittävät, että maksuajankohtana yhteisön lainsäädännössä ei selvästi vaadittu, että koko määrä on maksettava tuensaajille. Sittemmin on 1 päivänä tammikuuta 2000 voimaan tulleen asetuksen (EY) N:o 1259/1999 antaminen poistanut kaikki epäilykset, jotka koskivat kieltoa tehdä pidätyksiä yhteisön tuista. Sen jälkeen maatalousministeriö on ilmoittanut järjestelyistä, joilla maksut suoritetaan suoraan tuensaajille. V. RAKENNETOIMET (vuotta 1999 koskevan kertomuksen 3 luku) - Tilintarkastustuomioistuin toteaa, että tavoitteen 2 osalta oli ohjelmien päättämisessä vuosina 1994-1996 huomattavia viivästyksiä (3.30-32 kohdat). Vuotta 1999 koskevan vastuuvapauden myöntämisestä antamassaan suosituksessa neuvosto korostaa, että ohjelmien päättämisen valvontaan on kiinnitettävä erityishuomiota. Ranska vastaa, että uudessa rakennerahastoasetuksessa asetetaan määräajat, joiden mukaan voidaan vapauttaa maksuista ne toimenpiteet, joille jäsenvaltiot eivät ole vielä hakeneet loppumaksua. Vuotta 1994 aikaisemmille ohjelmille määräaika on 31. maaliskuuta 2001 ja vuosien 1994-1999 ohjelmille 31. maaliskuuta 2003. Yhdistynyt kuningaskunta on samaa mieltä siitä, että vanhojen ohjelmien nopea päättäminen on tärkeää. Joissakin tapauksissa keskeneräisten talousasioiden selvittely hakijoiden kanssa on kuitenkin kestänyt odotettua kauemmin. - Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että yhteisön osarahoituksen piiriin kuuluvia menoja koskevissa selvityksissä on edelleen kovin paljon poikkeavuuksia. Se korostaa, että melkein kaikki maksujen sisältövirheet, jotka vaikuttavat suoraan tilien perustana olevien toimien laillisuuteen ja asianmukaisuuteen, syntyivät jäsenvaltioissa lopullisten edunsaajien tasolla (3.42 ja 3.43 kohta). Vuotta 1999 koskevan vastuuvapauden myöntämistä koskevassa suosituksessaan neuvosto tunnustaa, että on tärkeää panna tehokkaasti täytäntöön asetuksen (EY) N:o 2064/97 säännökset, jotta vahvistetaan jäsenvaltioiden suorittamaa talouden valvontaa, ja kansallisten tarkastusvirastojen ja komission välisillä tehtyjä pöytäkirjoja. Koska rakennetoimien määrä on yhteisön talousarviossa suuri, neuvosto pitää tärkeänä, että jäsenvaltiot ja komissio toteuttavat toimia parantaakseen tämän alan hallintoa, seurantaa ja valvontaa. Virheiden vähentämiseksi lopullisten tuensaajien kohdalla Yhdistynyt kuningaskunta on tarkistanut ja selkiyttänyt vuosien 2000-2006 ohjelmien hakulomaketta ja avustusten tarjouskirjettä, ja hakijoiden velvollisuudet selitetään niissä nyt entistä yksityiskohtaisemmin. Ranska katsoo, että rakennerahastojen valvonnasta annetun asetuksen (EY) N:o 2064/97 tultua voimaan komissio alkoi tiukentaa rakennerahastojen talouden valvontaa. Tiukentaminen jatkui vuonna 2000, jolloin annettiin kaksi uutta asetusta rahastojen hallinnosta ja valvonnasta sekä sääntöjen noudattamatta jättämisen vuoksi tehtävistä korjauksista. Ranskan viranomaiset korostavat kuitenkin, että näiden asetusten täytäntöönpaneminen jäsenvaltioissa vie suhteellisen kauan. Ranska pitää tervetulleina niitä sääntelypyrkimyksiä, joita komissio on vuodesta 1997 toteuttanut rakennerahastojen talouden valvonnan tiukentamiseksi. Se tukee täysin tilintarkastustuomioistuimen suositusta, että komissio kiinnittäisi tarkempaa huomiota näiden peräkkäin annettujen asetusten täytäntöönpanoon jäsenvaltioissa. Ranskan viranomaisten mielestä on olennaisen tärkeää, että komissio toteuttaa nämä toimet heti kun asetukset ovat tulleet voimaan, niin että täytäntöönpano on nopeaa, tehokasta ja kaikkialla unionissa yhdenmukaista. Virheiden välttämiseksi Ruotsin maksuista vastaavat viranomaiset ovat järjestäneet koulutus- ja tiedotuskokouksia täytäntöönpano-organisaation kaikkien tasojen hallintovirkamiehille. Myös tarkistuslistoja on laadittu ja tietoja tarkastuskäynneistä levitetty virheiden määrän minimoimiseksi. Sisältövirheiden vaaran poistaa Ruotsin viranomaisten mielestä se, että Ruotsissa tukea ei yleensä makseta hankkeiden toteuttajille ennakkoon vaan vasta sitten kun kustannukset on selvitetty. Osittain vastatakseen Euroopan sosiaalirahastosta vuonna 1999 löytyneisiin säännönvastaisuuksiin Alankomaiden hallitus päätti tutkia koko maassa, tarvittaisiinko parannuksia myös muiden rakennerahastojen hallinnointiin, tarkastamiseen ja seurantaan. Ulkoministeriö, talousministeriö, maatalousministeriö, luonnonhoito- ja kalastusministeriö sekä sosiaali- ja työministeriö ovat tutkineet, tarvitaanko ja toivotaanko niiden kannalta merkittävien rakennerahastojen osalta parannuksia. Ministeriöt ovat toteuttaneet aiheellisia toimenpiteitä. Ministereillä on oltava riittävät valtuudet osallistua aktiivisesti alueellisesti toteutettavan EU:n rakennepolitiikan seurantaan. Tästä syystä laki EU:n avustusten seurannasta on erittäin tärkeä. Lait esitettiin Alankomaiden parlamentin toiselle kamarille 2. tammikuuta 2001. - Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa paljastui useita tapauksia, joissa määrärahat olisi pitänyt vapauttaa ennen varainhoitovuoden 1999 loppua (niin sanotut "nukkuvat hankkeet"). Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että komission on ryhdyttävä toimiin näiden määrien vapauttamiseksi (3.53 kohta). Nukkuvien sitoumusten osalta Ruotsi katsoo, että yhteisön asetuksella olisi säädettävä, että jos aiheettomia maksupyyntöjä saadaan, hanke olisi päätettävä eikä maksuja pitäisi suorittaa. - Komission 23 päivänä huhtikuuta 1997 tekemässä päätöksessä olevassa tukikelpoisia menoja koskevassa lomakkeessa nro 5 määrätään, että välilliset kustannukset on kohdennettava asianmukaisesti ja kohtuullisesti. Tilintarkastustuomioistuin ilmoitti suuresta vaihtelusta siinä, miten välilliset kustannukset käsitellään kirjanpidossa. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että välillisten kustannusten laskentamallit on otettava käyttöön ennen ohjelmakautta 2000-2006 (3.64-67 kohdat). Välillisten kustannusten ja kiinteämääräisten erien käytön kohdalla neuvosto korostaa vuotta 1999 koskevasta vastuuvapaudesta antamassaan suosituksessa, että voimassaolevia sääntöjä on noudatettava. Ohjelmakaudella 1995-1999 Ruotsi kehitti välillisten yleiskustannusten laskentamalleja. Ruotsin kanta välillisten yleiskustannusten hyväksymiseen on tiukka: se kannattaa tukikelpoisista menoista annettua uutta asetusta (EY) N:o 1685/2000. Se ei kuitenkaan pidä asianmukaisena prosenttien käyttöä välillisten yleiskustannusten laskemiseen, koska hankkeet ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa. - Tilintarkastustuomioistuin arvostelee joitakin näkökohtia asetuksen (EY) N:o 2064/97 täytäntöönpanossa. Asetuksen tarkoituksena on vahvistaa valvontaa, jota jäsenvaltioiden on suoritettava rakennerahastojen osarahoittamien toimien osalta (3.69-3.74 kohdat). Irlanti selittää, että Irlannin valtiovarainministeriö laati vuonna 1998 kiertokirjeen, jossa opastetaan asetuksen täytäntöönpanoon, jotta EAKR:n menoja suorittavien elinten olisi helpompi noudattaa asetusta. - Tilintarkastustuomioistuimen mielestä komission olisi tarkistettava tukikelpoisuussääntöjä, jotta yhteisön rahoitus kohdistettaisiin paremmin (3.80 kohta). Yhdistynyt kuningaskunta vastaa, että komissio on jo toteuttanut tämän ja että jäsenvaltiot ovat vahvistaneet uudet tietosivut. Ruotsi korostaa, että komissio on yhdessä jäsenvaltioiden kanssa laatinut uuden menojen tukikelpoisuutta koskevan asetuksen (EY) N:o 1685/2000, mitä Ruotsi pitää myönteisenä. Se katsoo kuitenkin, että tulkintaongelmia tulee aina olemaan, ja Ruotsin viranomaiset toivovat, että tiiviimpi yhteistyö komission kanssa ratkaisee esiin tulevat kysymykset. Irlanti vastaa, että tukikelpoisuussäännöissä on aina tulkinnanvaraa. Kaikkia mahdollisia tilanteita ei voida ennustaa. - Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että korjausmenettelyä todettujen säännönvastaisuuksien kohdalla olisi parannettava (3.85 kohta). Yhdistyneen kuningaskunnan valvontaviranomaiset rohkaisevat aluehallintoa selvittämään havaitut säännönvastaisuudet kuuden kuukauden kuluessa. Lisäksi on parannettava neuvontaa, jota Yhdistyneen kuningaskunnan ministeriöt säännönvastaisuuksien ilmoittamisesta ja ehkäisemisestä antavat. - Tilintarkastustuomioistuin arvostelee sitä, että koheesiorahaston osalta komissio ei aina saa käyttöönsä kaikkia asetuksessa edellytettyjä olennaisia tietoja (3.114 kohta) Irlanti torjuu arvostelun ja vastaa, että Irlannissa komissio saa rajoittamatta käyttöönsä kaikki pyytämänsä olennaiset tiedot hankkeista, joihin on saatu koheesiorahaston avustusta. VI. PÄÄTELMÄT Vaikka jäsenvaltiot komission pyyntöön vastatessaan myöntävätkin monia tilintarkastustuomioistuimen mainitsemia virheitä, on myös monia virheitä, joiden osalta jäsenvaltiot torjuvat tilintarkastustuomioistuimen väitteet. Yleensä jäsenvaltiot ovat ryhtyneet toimiin tilintarkastustuomioistuimen tarkastuslausumassa todettujen virheiden korjaamiseksi, kun yksittäiset jäsenvaltiot ovat olleet virheistä vastuussa. Jos tilintarkastustuomioistuin on esittänyt yleisiä huomioita, joiden kohdalla jäsenvaltiota ei ole nimetty, jäsenvaltiot ovat hyvin harvoin ryhtyneet korjaustoimiin, mikä on ongelmallista, koska 80 prosenttia menoista on delegoitu jäsenvaltioiden hallinnoitaviksi. Lisäksi neuvosto on vuotta 1999 koskevasta vastuuvapaudesta tekemässään päätöksessä suosittanut hallintoyhteistyön syventämistä komission ja jäsenvaltioiden välillä. Tarkastuslauselmassa todettujen virheiden määrän tuntuvaksi vähentämiseksi on parannettava yhteisön varojen hallinnointia jäsenvaltioissa. Tämä lankeaa suurelta osin jäsenvaltioiden vastuulle, mutta on osittain myös komission tehtävä, sillä se voi ehdottaa tarvittavia muutoksia Euroopan unionin lainsäädäntöön. Tulevaisuudessa jäsenvaltioiden vastaukset tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomukseen pyritään julkaisemaan aikaisemmassa vastuuvapausmenettelyn vaiheessa. Komission kertomuksen olisi oltava valmis, kun neuvosto keskustelee vastuuvapaudesta annettavasta suosituksestaan. Tästä syystä komissio sopii varainhoitovuotta 2000 koskevan kertomuksen valmistelua varten yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa mahdollisimman aikaisin marraskuussa 2001, mitä yleisiä ja erityisiä kysymyksiä jäsenvaltioita kehotetaan käsittelemään vastauksissaan. Vastaukset pyydetään toimittamaan 20. joulukuuta 2001 mennessä, ja komissio valmistelee niistä vastuuvapauden myöntäjälle helmikuun 2002 lopulla tiivistelmän, jossa niistä esitetään yhteenveto.