FI Euroopan unionin virallinen lehti C 162/1

Komission tiedonanto

Alustava hiilivuotoluettelo, 2021–2030

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

(2018/C 162/01)

1. Johdanto

Päästöoikeudet jaetaan EU:n päästökauppajärjestelmään osallistuville yrityksille yleensä huutokaupalla.

Päästöoikeuksien jakaminen maksutta on poikkeus tästä säännöstä ja mahdollista vain siirtymäkauden ajan. Maksutta jaettavien päästöoikeuksien määrä vähenee vaiheittain. Siirtymäkauden aikana maksutta jaettavia päästöoikeuksia ei ole tarkoitus pitää kyseisille tuottajille myönnettävinä tukina, vaan tarkoitus on vähentää Euroopan unionin päästöoikeusmarkkinoiden välittömästä ja yksipuolisesta käyttöönotosta aiheutuvia taloudellisia vaikutuksia.

Näin ollen ilmaiset päästöoikeudet jaetaan tarkoin määritellyille teollisuudenaloille suojatoimenpiteinä merkittävälle hiilivuodon riskille, kunnes muut maat toteuttavat vastaavia politiikan toimenpiteitä. Hiilivuodolla tarkoitetaan tilannetta, jossa ilmastopolitiikan kustannusten vuoksi tiettyjen teollisuudenalojen tai niiden osien yritykset siirtävät tuotantoaan muihin maihin, joissa päästörajoitukset eivät ole niin tiukkoja. Tämä voisi johtaa näiden alojen kokonaispäästöjen kasvuun maailmanlaajuisesti, mikä heikentäisi EU:n kasvihuonekaasupäästöjen vähentämistä koskevien politiikkojen tehokkuutta ja vähentäisi samalla EU:n energiaintensiivisten yritysten taloudellista tulosta markkinaosuuden pienenemisen vuoksi.

Päästöoikeuksien maksuttomalla jakamisella puututaan kilpailukykyä koskeviin huolenaiheisiin, koska sen avulla voidaan alentaa teollisuuden toimialojen ja toimialojen osien todellisia hiilikustannuksia. Säästyvät varat voidaan käyttää vähähiilisiin teknologioihin tehtäviin investointeihin.

Hiljattain tarkistetussa EU:n päästökauppajärjestelmää koskevassa direktiivissä (1) (EU ETS) vahvistetaan säännöt, jotka koskevat maksutta jaettavia päästöoikeuksia kaudella 2021–2030, ja annetaan Euroopan komissiolle valta antaa delegoitu säädös, jolla täydennetään direktiiviä hiilivuodon riskille alttiina olevien toimialojen ja toimialojen osien osalta.

Hiilivuotoluettelon valmistelu on käynnissä. Luettelo on voimassa koko 10 vuoden ajanjakson ajan eli vuosina 2021–2030. Tämä tarjoaa teollisuudelle erittäin luotettavan pitkän aikavälin suojan muun muassa investointien kannalta. Tämän tiedonannon tarkoituksena on julkistaa ensimmäisen tason arvioinnin tulokset, jäljempänä ’alustava hiilivuotoluettelo’, jotta asianomaisilla teollisuuden aloilla tai toimialojen osilla on riittävästi aikaa laatia hakemuksensa kelpoisuusvaatimusten mukaisesti, kuten 4.2 jaksossa selitetään, ja riittävän ajoissa ennen tarkistetussa EU:n päästökauppadirektiivissä vahvistettua määräaikaa (30. kesäkuuta 2018 sovellettaessa ”jäsenvaltioiden reittiä”).

2. EU:n päästökauppajärjestelmä 2021–2030

Hiilivuotoluettelo on ennakkoedellytys muille oikeudellisille välineille (2), joilla pannaan täytäntöön EU:n päästökauppajärjestelmän vuoden 2020 jälkeistä aikaa koskeva uudistus. Sen avulla määritetään maksutta jaettavat päästöoikeudet, joilla teollisuutta suojellaan hiilivuotoriskiä vastaan. Jotta nämä säädökset olisivat valmiina 1. tammikuuta 2021 alkavan neljännen päästökauppakauden alkuun 1. tammikuuta 2021, ne on hyväksyttävä vaiheittain ja sidosryhmien osallistumiselle on varattava riittävästi aikaa. Vuosia 2010–2030 koskeva hiilivuotoluettelo on julkaistava ennen kuin teollisuus toimittaa jäsenvaltioiden kautta teknisten vertailuarvojen päivittämiseen ja maksutta jaettavien päästöoikeuksien määrittämiseen tarvittavat tiedot.

Tarkistetussa päästökauppadirektiivissä on säännöksiä, joilla varmistetaan, että hiilivuotoluettelo on ytimekkäämpi (lyhyempi) kuin aikaisemmat hiilivuotopäätökset, joilla varmistetaan, että ne alat, joilla on korkea hiilivuotoriski, saavat riittävästi maksutta jaettavia päästöoikeuksia. Näin varmistetaan myös se, että EU noudattaa WTO:n velvoitteita. Tarkistetussa EU:n päästökauppadirektiivissä esitetään yksityiskohtaisesti, miten päästöoikeuksien maksutonta jakamista koskevat säännöt ja hiilivuotoluettelo laaditaan.

Toimialan tai sen osan sisällyttäminen hiilivuotoluetteloon merkitsee sitä, että kullekin näihin aloihin tai niiden osiin kuuluvalle laitokselle jaetaan maksutta 100 prosenttia niille vertailuarvojen (3) perusteella laskettujen maksutta jaettavien päästöoikeuksia määrästä. Niille aloille ja alojen osille, joita ei ole sisällytetty luetteloon, jaetaan maksutta (vuoteen 2026 saakka) 30 prosenttia näistä päästöoikeuksista. Tämä määrä alenee vaiheittain nollaan vuoteen 2030 mennessä. Näin ollen hiilivuotoluettelolla on taloudellista merkitystä, koska maksutta jaettavilla päästöoikeuksilla on merkittävä taloudellinen arvo.

3. Prosessi

Vuoden 2017 marraskuun ja vuoden 2018 helmikuun välisenä aikana järjestetyssä verkkokuulemisessa sidosryhmiä pyydettiin esittämään näkemyksensä hiilivuotoluettelon määrittämiseen käytettävistä menetelmistä. Vastaajat edustivat alan järjestöjä (102), yksittäisiä yrityksiä (43), kansalaisjärjestöjä (5), valtion laitoksia (5) ja kansalaisia (1). Yhteensä 156 sidosryhmien edustajaa antoi palautetta. Vastaajat kannattivat toisen tason arviointeja, joiden tarkoituksena on toistaa ensimmäisen tason kvantitatiivisten arviointien luotettavuuden, oikeudenmukaisuuden, avoimuuden ja tasapuolisuuden taso. Vastaajat ilmaisivat tukensa yhtenäiselle arviointikehykselle, jossa tukeudutaan sidosryhmien osallistumiseen. Teollisuuden alat pyysivät, että heitä kuullaan ennen arvioinnin valmistelun päättämistä.

Jäsenvaltioiden kanssa 22. helmikuuta ja 22. maaliskuuta 2018 pidetyissä hiilivuotoluetteloa valmistelevissa ad hoc -kokouksissa käsiteltiin hiilivuotoprosessia ja jatkettiin tarvittavien arviointien tekemiseen liittyvää työtä.

Sidosryhmille järjestettiin 2. maaliskuuta 2018 seminaari, jossa niille annettiin yleiskuva EU:n päästökauppajärjestelmän tarkistetusta oikeudellisesta kehyksestä sekä päästökauppajärjestelmän täytäntöönpanoprosessista päästöoikeuksien maksuttoman jakamisen ja hiilivuodon osalta. Keskusteluissa käsiteltiin vuosia 2021–30 koskevan hiilivuotoluettelon valmistelua prosessin, sisällön ja arviointikriteerien kannalta. Sidosryhmien tilaisuus on tarkoitus järjestää jälleen 16. toukokuuta 2018, jolloin alustavan hiilivuotoluettelon tuloksista keskustellaan teollisuuden alojen ja muiden sidosryhmien (jäsenvaltiot, kansalaisjärjestöt, ajatuspajat jne.) kanssa Euroopan tasolla.

4. Hiilivuotoluettelon (2021–2030) määrittämiskriteerit

Jotta voidaan määrittää hiilivuodon riski, komission on arvioitava kaikki merkitykselliset teollisuuden alat ja niiden osat käyttämällä EU:n päästökauppadirektiivissä vahvistettuja kriteereitä.

Hiilivuodon arviointi tehdään kahdessa vaiheessa:

1. Kvantitatiivinen ensimmäisen tason arviointi NACE 4 – tasolla (4) (ks. kohta 4.1): Toimialan voidaan katsoa olevan alttiina merkittävälle hiilivuodon riskille, jos ”hiilivuodon indikaattori” ylittää raja-arvon 0,2 (EU:n päästökauppadirektiivin 10 b artiklan 1 kohta).

2. Muutamissa tapauksissa, joissa on selkeästi vahvistetut luetteloon sisällyttämiskriteerit (ks. kohta 4.2), voidaan suorittaa ”toisen tason arviointi” joko laadullisen arviointia yksilöidyillä kriteereillä tai määrällisenä arviointina eriytetyllä tasolla (5). Nämä tapaukset yksilöidään EU:n päästökauppadirektiivin 10 b artiklan 2 ja 3 kohdassa.

4.1 Ensimmäisen tason arviointi

”Ensimmäinen tason” määrällinen arviointi suoritetaan käyttämällä Euroopan yhteisöjen tilastollista toimialaluokitusta. Kaikki kaivosteollisuuden ja valmistusteollisuuden alat toimialaluokissa B (kaivostoiminta ja louhinta) ja C (teollisuus) on arvioitu, koska kaikki EU:n päästökauppajärjestelmään kuuluvat laitokset luokitellaan näihin kahteen luokkaan. Eriyttämisen lähtökohtana on käytetty NACE 4 -tasoa.

Hiilivuotoindikaattori määritellään EU:n päästökauppadirektiivin 10 b artiklassa, alan kolmansien maiden kanssa käymän kaupan merkittävyyden ja alan päästöintensiteetin tulokseksi. Sellaisten toimialojen tai toimialojen osien, joissa hiilivuodon indikaattori on yli 0,2, katsotaan olevan alttiina hiilivuodon riskille

Kolmansien maiden kanssa käytävän kaupan merkittävyys määritellään päästökauppadirektiivissä kolmansiin maihin tapahtuvan viennin kokonaisarvon ja kolmansista maista tapahtuvan tuonnin arvon yhteismäärän ja Euroopan talousalueen markkinoiden koon (vuotuinen liikevaihto lisättynä kolmansista maista peräisin olevalla kokonaistuonnilla) väliseksi suhteeksi.

Päästöjen intensiteetti mitataan hiilidioksidikiloina bruttoarvonlisäystä kohti ja se ilmaistaan kyseisen alan suorien ja välillisten päästöjen summana, joka on jaettu niiden bruttoarvonlisäyksellä

Euroopan unionin tapahtumalokissa (EUTL) olevien tietojen katsotaan olevan kaikkein tarkoin ja läpinäkyvin lähde hiilidioksidipäästötiedoille laitostasolla, ja näitä tietoja on sen vuoksi käytetty laskettaessa toimialojen suoria päästöjä. Laitokset on jaettu NACE-4-tason toimialoihin niiden laitostietojen perusteella, jotka jäsenvaltiot ovat toimittaneet kansallisissa täytäntöönpanotoimenpiteissään päätöksen 2011/278/EU (6) mukaisesti.

Välillisten päästöjen laskennassa käytetyn sähkönkulutuksen arvioinnin osalta voidaan todeta, että koska tietoja ei ole saatavilla EU-28:n tasolla, suoraan jäsenvaltioista kerättyjä tietoja pidetään luotettavimpana käytettävissä olevana lähteenä (7). Sähkönkulutus muunnetaan välillisiksi päästöiksi sähkön päästökertoimen avulla. Laskelma on sama kuin kahdessa aiemmassa hiilivuotoharjoituksessa, joissa keskimääräinen sähköntuotantolähteiden yhdistelmä on viitearvo, joka perustuu EU:n keskimääräiseen päästöintensiteettiin. Se on saatu kaikista polttoainelähteistä tuotetusta sähköstä, jossa on otettu huomioon kaikki EU:n energialähteet jaettuna vastaavalla määrällä sähköntuotantoa.

Komissio on päivittänyt sähkön päästökertoimen ottamalla huomioon energiajärjestelmän hiilidioksidipäästöjen vähentämisen ja uusiutuvien energialähteiden lisääntyvän osuuden. Kahdessa edellisessä hiilivuotoluettelossa käytetyssä arvossa on viitevuotena 2005. Uuden arvon viitevuotena on 2015, joka on linjassa päästökauppadirektiivin 10 b artiklan 5 kohdassa tarkoitetun ”käytettävissä olevien viimeisimpiä kolmea kalenterivuotta koskevat tiedot” kanssa. Tämän perusteella ajantasaistetuksi arvoksi vahvistetaan 376 grammaa hiilidioksidia kilowattituntia kohti.

4.2. Kelpoisuus hakea toisen tason arviointia

Tarkistetussa päästökauppadirektiivissä vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt tiettyjen toimialojen ja toimialojen osien kelpoisuudesta toiseen arviointiin, jos ne eivät täytä tärkeimpiä hiilivuotoluetteloon sisällyttämistä koskevia kriteereitä.

Tarkistetussa päästökauppadirektiivissä korostetaan, että toimialojen tai toimialojen osien sisällyttäminen hiilivuotoluetteloon toisen tason arvioinnin nojalla on komission päätettävissä. Päästökauppadirektiivissä erotetaankin selvästi toisistaan mahdollisuus hakea toisen tason arviointia, arviointiprosessi ja sen kriteerit sekä toimialan varsinainen sisällyttäminen luetteloon. Tämä alustava luettelo koskee kelpoisuutta pyytää arviointia.

Tapauksissa, joissa hiilivuodon indikaattori on 0,15–0,2, voidaan pyytää laadullista arviointia 10 b artiklan 2 kohdassa esitettyjen kriteerien mukaisesti toimittamalla tiedot päästöjen vähentämismahdollisuuksista, markkinoiden ominaispiireteistä sekä voittomarginaaleista.

Toimialat ja toimialojen osat, joiden päästöintensiteetti (jota käytetään hiilivuotoindikaattorin laskemiseen, ks. kohta 4.1) on yli 1,5, voivat hakea joko laadullista arviointia tai määrällistä arviointia eriytetyllä tasolla (PRODCOM 6 tai 8).

Toimialat ja toimialojen osat, joiden osalta maksuttomat päästöoikeudet lasketaan jalostamojen vertailuarvojen perusteella, voivat myös hakea kumpaakin arviointia.

Ne toimialat ja toimialojen osat, jotka on lueteltu PRODCOM 6- tai 8-tasolla vuosia 2015–2020 (8) koskevassa hiilivuotoluettelossa, voivat jättää hakemuksia määrällistä arviointia varten eriytetyllä tasolla.

”Toisen tason”-arviointien kelpoisuusvaatimukset on vahvistettu tarkistetun direktiivin 10 b artiklan 2 ja 3 kohdassa, ja ne on tiivistetyssä muodossa seuraavassa taulukossa 1:

Taulukko 1

Yhteenveto kriteereistä, joiden perusteella voi hakea ”toisen tason” arviointeja

Kriteerit Säännös Arviointiprosessi A Hiilivuodon indikaattori 0,15 –0,2 10 b artiklan 2 kohta Laadullinen arviointi B Päästöintensiteetti on yli 1,5 10 b artiklan 3 kohta Laadullinen arviointi TAI määrällinen arviointi eriytetymmällä tasolla C Ilmaiseksi jaettavien päästöoikeuksien määrä lasketaan jalostamojen vertailuarvojen perusteella 10 b artiklan 3 kohta Laadullinen arviointi TAI määrällinen arviointi eriytetymmällä tasolla D Lueteltu EU:n päästökauppajärjestelmän vuosia 2015–20 koskevassa hiilivuotoluettelossa kuusinumero- tai kahdeksannumerotasolla 10 b artiklan 3 kohta Määrällinen eriytetyllä tasolla

5. Alustava hiilivuotoluettelo 2021–2030

Ensimmäisen tason arvioinnin tulokset kattavat kaikki alustavaan hiilivuotoluetteloon sisältyvät teollisuuden alat. Se kattaa alat, jotka on mainittu tämän tiedonannon liitteessä olevassa taulukossa 2 ja joiden katsotaan olevan alttiina merkittävälle hiilivuodon riskille EU:n päästökauppajärjestelmän kaudella 2021–2030. Toimialat ja toimialojen osat, joiden katsotaan olevan kelpoisia hakemaan lisäarviointia tarkistetussa EU:n päästökauppadirektiivissä vahvistettujen neljän kelpoisuuskriteerin mukaisesti (ks. edellä 4.2 jakso), on esitetty tämän tiedonannon liitteessä taulukoissa 3, 4 ja 5.

6. Seuraavat toimet

Toimialat ja toimialojen osa, jotka voivat hakea toisen tason arviointeja arviointikriteereiden A, B tai C mukaisesti, voivat toimittaa hakemukset Euroopan komissiolle viimeistään kolmen kuukauden kuluttua tämän alustavan hiilivuotoluettelon julkaisemisesta. Hakemukset ja niihin liittyvät asiakirjatodisteet on toimitettava sähköisesti osoitteeseen CLIMA-CARBON-LEAKAGE@ec.europa.eu

Lisäksi jäsenvaltiot voivat pyytää 30. kesäkuuta 2018 mennessä arviointikriteerin D mukaisesti toisen tason arviointiin kelpoisten toimialojen ja toimialojen osien jäsenvaltioille lähettämien hakemusten perusteella, että nämä toimialat ja toimialojen osat sisällytetään hiilivuotoluetteloon, jos niiden hiilivuotoindikaattori ylittää kynnysarvon 0,2. Tällaisia toimialoja tai toimialojen osia koskevat hakemukset voidaan toimittaa jäsenvaltioille ja niiden on sisällettävä asianmukaisesti perustellut, täydelliset, todennetut ja tarkastetut tiedot viimeisen viiden vuoden ajalta. Niiden olisi sisällettävä myös kaikki muut asiaa koskevat tiedot. Komissio julkaisee lisäohjeita.

Komissio aikoo hyväksyä vuoden 2018 loppuun mennessä vuosia 2021–2030 koskevan hiilivuotoluettelon näiden arviointien sekä komissio laatiman suhteutetun vaikutustenarvioinnin tulosten perusteella.

(1) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2018/410, annettu 14 päivänä maaliskuuta 2018, direktiivin 2003/87/EY muuttamisesta kustannustehokkaiden päästövähennysten ja vähähiilisyyttä edistävien investointien edistämiseksi sekä päätöksen (EU) 2015/1814 muuttamisesta.

http://eur-lex.europa.eu/legal-content/EN/TXT/?uri=uriserv:OJ.L_.2018.076.01.0003.01.ENG&toc=OJ:L:2018:076:TOC

(2) Muita oikeudellisia välineitä ovat: maksutta jaettavia päästöoikeuksia koskevien sääntöjen tarkistaminen, teollisuuslaitoksissa tapahtunutta kehitystä kuvaavien vertailuarvojen päivittäminen, toimintojen muuttamisen vuoksi maksutta jaettavien päästöoikeuksien mukauttamista koskevien sääntöjen vahvistaminen sekä kullekin laitokselle maksutta jaettavien päästöoikeuksien määrittäminen.

(3) Maksutta jaettavat päästöoikeudet = vertailuarvo x historiallinen tuotantotaso x hiilivuodolle altistumista koskeva kerroin x korjauskertoimet; lisätietoja – Guidance document no. 5 – guidance on carbon leakage: https://ec.europa.eu/clima/sites/clima/files/ets/allowances/docs/gd5_carbon_leakage_en.pdf

(4) Euroopan yhteisöjen tilastollinen toimialaluokitus (NACE Rev. 2);

(5) Eriytetyllä tasolla tarkoitetaan NACE 4 -tasoa alempaa tasoa, kuten esim. PRODCOM 8 -tasoa.

(6) Komission päätös 2011/278/EU, annettu 27 päivänä huhtikuuta 2011, päästöoikeuksien yhdenmukaistettua maksutta tapahtuvaa jakoa koskevien unionin laajuisten siirtymäsäännösten vahvistamisesta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan mukaisesti (EUVL L 130, 17.5.2011, s. 1.).

(7) Tapauskohtainen tiedonkeruu oli tarpeen, jotta NACE 4 -tason sähkönkulutustiedot, joita on käytetty alakohtaisten välillisten kustannusten laskemisessa. Tällainen tietojenkeruu tehtiin myös aiempia hiilivuotoluetteloita laadittaessa vuosina 2009 ja 2014.

(8) Komission päätös 2014/746/EU.