EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 22.11.1995 
KOM(95) 509 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
YHTEENKUULUVUUSPOLITIIKKA JA YMPÄRISTÖ 

YHTEENKUULUVUUSPOLITIIKKA JA YMPÄRISTÖ 
Komission tiedonanto neuvostolle, 
Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle 
ja alueiden komitealle 
Tausta: Yhteenkuuluvuuspolitiikka ia vmpäristöulottuvuuden horisontaalinen luonne 
Euroopan unionin perustamissopimuksessa määrätään, että sekä ympäristöä että yhteenkuuluvuutta 
koskeva ulottuvuus on otettava huomioon kaikkia toimintaperiaatteita muotoiltaessa ja 
täytäntöönpantaessa ja että tämän lisäksi ympäristöpolitiikassa on otettava huomioon yhteisön eri 
alueiden tilanteiden erilaisuus. 
Yhteisön ympäristöohjelmassa "Kohti kestävää kehitystä" vuodelta 1992 selvitellään edelleen ja 
tarkennetaan strategiaa kestävyyden saavuttamiseksi ja yksilöidään yhdentyminen - sekä 
taloudellisessa että fyysisessä mielessä - ratkaisuksi tämän tavoitteen saavuttamiselle. Yhteisön 
ohjelman laajoille tavoitteille on kuitenkin annettava toiminnallinen merkitys, ja niiden täytyy olla 
tarvittavassa määrin yhteydessä toimintaperiaatteiden muotoiluun ja toimeenpanoon liittyviin 
tapahtumasarjoihin. Tämä pätee erityisesti rakennerahastoihin ja koheesiorahastoon, jotka ovat 
yhteisön yhteenkuuluvuuspolitiikan tärkeimmät välineet. 
Vuonna 1993 voimaantulleet tarkistetut rakennerahastoasetukset ovat luoneet pohjan 
ympäristöulottuvuuden yhdentämiseksi rahastojen ohjelmakehitykseen ja johtaneet parempiin 
rakenneohjelmiin, joilla on ympäristölliset tavoitteet ja takeet. 
Koheesiorahaston perustaminen on entisestäänkin korostanut yhteisön yhteenkuuluvuuspolitiikan 
ympäristöulottuvuutta. Tämä rakennerahasto on asianomaisille jäsenvaltioille kaikkein tärkein väline 
vastaamaan niiden tarpeisiin erityisesti seuraavilla aloilla: vesivarojen suojeleminen ja hoito sekä 
jätteiden keräys, käsittelyjä kierrättäminen. 
Siitä huolimatta, että päävastuu ympäristö- ja yhteenkuuluvuuspolitiikan täytäntöönpanosta on 
jäsenvaltioilla, komissio on useiden vuosien ajan vastaanottanut valituksia, jotka koskevat 
ympäristölainsäädännön rikkomuksia yhteisön rahastojen avustamien hankkeiden täytäntöönpanossa. 
Komissio suhtautuu tällaiseen tilanteeseen vakavasti, koska se vahingoittaa julkista mielipidettä 
yhteisön toiminnasta. 
Euroopan parlamentti on 5 päivänä huhtikuuta 1995 antamassaan päätöslauselmassa N:o A4-0064/95 
ja myöhemmin vuoden 1996 talousarvion valmistelun yhteydessä ilmaissut huolestumisensa tarpeesta 
tehdä talousarvion täytäntöönpanosta enemmän ympäristönäkökohdat huomioonottava. Komissio 
suhtautuu tähän huolenaiheeseen vakavasti ja pitää tätä tiedonantoa vastauksena 
yhteenkuuluvuuspolitiikan osalta. 
Jatkuvana haasteena on varmistaa, että näiden ohjelmien toimeenpano on yhtenäinen kestävän 
kehityksen ja yhteisön ympäristösääntöjen kanssa. 
Tässä tiedonannossa selvitetään yhteenkuuluvuus- ja ympäristöpolitiikan kehittyvää suhdetta ja 
valaistaan vaihtoehtoja suuremman yhteistoiminnan saavuttamiseksi niiden välille rakennerahasto-
ohjelmien ja koheesiorahastohankkeiden täytäntöönpanon aikana. 
II. Alueellinen kehitys ia ympäristö 
Aiemmin ympäristönsuojelu ja taloudellinen kehitys nähtiin usein ristiriitaisina tavoitteina. Nykyään 
vallitsee kuitenkin kasvava tietoisuus siitä, että ympäristö ja alueellinen kehitys ovat luonteeltaan 
täydentäviä. 
I lyvä esimerkki tässä yhteydessä on koheesiorahaston ja rakennerahastojen tärkeys 
liikenneinfrastruktuurien rahoittamisessa osana Euroopan laajuisia verkkoja. Toisaalta 
liikenneinvestoinnit ovat taloudellisen toiminnan määräävä tekijä jollakin alueella tai alueiden välisessä 
yhteistyössä. Toisaalta liikenne voi myös vaikuttaa jonkin alueen ekologiseen tulokseen ja kehityksen 
kestävyyteen. Jotta supistettaisiin ympäristövaurioiden, kuten ilman saastumisen ja todennäköisesti 
kasvavan maatieliikenteen (rahti- ja matkustajaliikenne) kielteiset vaikutukset suojeltuihin alueisiin, 
on tarpeen kohdistaa huomio erilaisten kuljetusmuotojen väliseen tasapainoon. Investoiminen 
rautatieliikenteen infrastruktuuriin ja julkiseen liikenteeseen ovat keskeinen ratkaisu tähän ongelmaan. 
Tämän lisäksi vaihtoehtojen tarkoituksenmukainen tarkastelu ja tarkoituksenmukaiset lieventävät 
toimenpiteet olisi sisällytettävä reittiarviointeihin ja/tai yksilöllisiin liikennesuunnitelmiin. 
I Sitä seikkaa , että ympäristö sinänsä on tärkeä tekijä alueelliselle kehitykselle, aliarvioidaan usein 
Koska alueiden tilanteet vaihtelevat huomattavasti, paikallisen kehityksen ja työllisyysaloitteiden 
soveltamisen merkitys kasvaa tässä yhteydessä. 
Luonnonvaroilla (vesi, ilma, maaperä jne.) on erittäin tärkeä ympäristöllinen ja sosiaalistaloudellinen 
merkitys siinä mielessä, että ne ovat ihmisen ja ekojärjestelmien perustukijärjestelmä. Ympäristön laatu 
määrää alueellisen houkuttavuuden ja on sinänsä paikallistava peruste sijoitustoiminnalle. 
Luonnonvarojen liiallisella hyväksikäytöllä sekä pilaantumisella voi olla vakavia seurauksia paitsi 
ympäristölle myös taloudelliselle toiminnalle. Esimerkiksi vesivarojen hoito on nykyään erittäin tärkeä 
huolenaihe yhteisön sisällä. Olipa sitten kyse tulvista, saastumisesta tai vesivarojen liikakäytöstä, on 
selvää, että on tehtävä suuria ponnisteluja yhteisön makean veden varojen hoidon parantamiseksi, jos 
noiden varojen on jatkossakin määrä olla taloudellisen toiminnan perusta 
Ympäristö on tärkeä uusia työpaikkoja luova ala. Edellä mainittujen ympäristöä säästävien 
infrastruktuurien luomisessa ja ylläpidossa syntyvien työpaikkojen lisäksi yhä enemmän huomiota 
kiinnitetään niin kutsutun ekoyritystoiminnan tarjoamiin mahdollisuuksiin, joissa PK-yrityksillä on 
tärkeä asema. Ekoyritystoiminta tuottaa tavaroita ja palveluja, joilla mitataan, estetään, rajoitetaan ja 
korjataan vedelle, ilmalle ja maaperälle aiheutuneita tuhoja ja siihen kuuluu myös toimia, jotka liittyvät 
jätteiden määrän ja melun vähentämiseen sekä jätteiden käsittelyyn ja meluntorjuntaan. Näihin 
palveluihin kuuluvat ympäristöauditointi ja tärkeimpien teollisuudenalojen neuvominen. Tällaisen 
suurimmaksi osaksi teknologiaan, sovellutuksiin ja innovaatioon suuntautuvan (esim. saastumisen 
valvontaan liittyvien tuotteiden tuotanto, telemaattiset sovellutukset, jotka tähtäävät paremmin 
integroituun lähestymistapaan paikalliseen ja alueelliseen ympäristöhallintoon luonnollisten ja 
keinotekoisten riskien estämiseksi ja luonnonvarojen hallitsemiseksi, energiaa säästävät teknologiat tai 
uudistuvat energianlähteet) ympäristöteollisuuden kehitys tarjoaa lupaavat mahdollisuudet pysyvälle 
työllisyydelle. 
Tämän lisäksi ympäristöön liittyvät palvelut, joihin kuuluvat tarvittavan infrastruktuurin kehittäminen 
ja ylläpito (esim. jätehuolto, saastumisen valvonta, vesihuolto, luonnonvaraisten alueiden hoito, jopa 
tiukasti määriteltynä ympäristöalan ulkopuolelle kuuluvat toiminnat, jotka myös vaikuttavat 
merkittävällä tavalla kansalaisten kohonneeseen elämisen laatuun, kuten kansallisen perinnön 
säilyttäminen, kaupunkialueiden uudistaminen jne.) tarvitsevat hyvin paljon työvoimaa ja tällä tavalla 
vaikuttavat merkittävästi työllisyyteen. Komission tiedonannossa "Eurooppalainen strategia paikallisen 
kehityksen ja työllisyysaloitteiden kannustamiseksi" kesäkuussa 1995 annetaan useita esimerkkejä 
mahdollisuuksista luoda työpaikkoja ympäristöalalla. 
Komission tiedonannossa maaseutuelämän tulevaisuudesta korostettiin jo vuonna 1988 ympäristön 
parannetun suojelun merkitystä. Maaseutualueilla "luonnonmukaisten" maataloustuotteiden tai 
"vihreän" turismin kasvanut kysyntä avaavat uusia alueellisia näkökohtia. Tämän lisäksi muut 
"puhtaaseen" ympäristöön liittyvät taloudelliset toimet (esim. teknologinen tutkimus) voivat 
merkittävällä tavalla vaikuttaa tulolähteiden monipuolistumiseen ja tällä tavoin maaseutuväestön 
elantoon. 
Ympäristöön liittyvä koulutus ja riittäviä inhimillisiä voimavaroja koskettavat toimintaperiaatteet, 
jotka liittyvät läheisesti ympäristön työllistävään vaikutukseen, ovat kahdella tavalla merkittävät 
kestävän alueellisen kehityksen kannalta: 
Toisaalta ne voivat auttaa työvoimaa mukautumaan muuttuneisiin taitovaatimuksiin ja samalla 
edesauttaa alueen siirtymistä kohti ympäristöllisesti kestävämpiä elinkeinoja ja aloja. Toisaalta ne 
lisäävät suuren yleisön tietoisuutta ympäristönsuojelullisista seikoista ja tällä tavalla kasvattavat yleistä 
tukea kestävälle kehitykselle. Kehittyneisiin tietopalvelu- ja telekommunikaatioteknologioihin 
perustuvat innovatiiviset telemaattiset toimintaohjelmat tarjoavat uusia mahdollisuuksia julkiselle 
ympäristötietopalvelulle ja myötävaikuttavat näin myös kasvaneeseen yleiseen tietoisuuteen 
ympäristöseikoista. 
Arvioidaan, että 80 prosentilla ihmisistä, jotka työskentelevät tätä nykyä ekoyritystoiminnassa, on 
suhteellisen alhainen ammattitaito. Kuitenkin työvoimasta 20 prosentilla, joka työllistyy hallinnossa ja 
teknisissä toiminnoissa, on korkea ammattitaito ja laaja koulutus. Teknologian muuttuessa ja 
saastumisen valvonnan ja energiansäästön tullessa tuotantoprosessien tärkeäksi osaksi tarvitaan 
todellisia teknisiä asiantuntijoita, päälliköitä, insinöörejä, ja ihmisiä, jotka toimivat 
kaupunkisuunnittelussa, maisemoinnissa, luonnonvarojen ja metsien hoidossa jne. 
Yhteenkuuluvuuspolitiikan myönteiset ympäristövaikutukset voidaan nähdä kahdenlaisina: 
Toisaalta yhteenkuuluvuuspolitiikan taloudellinen siirtovaikutus parantaa epäsuotuisten alueiden 
hallintoviranomaisten sekä yritysten mahdollisuuksia selviytyä ympäristöön liittyvistä ongelmista 
(lujittamalla niiden investointikykyä) ja antaa täten mahdollisuuden kehittää ympäristönormeja ja 
ympäristön laatua. 
Toisaalta ympäristöhankkeiden saama suora taloudellinen apu ja tuottavien sijoitusten epäsuorat 
myönteiset ympäristövaikutukset auttavat parantamaan ympäristön laatua. Seuraavassa jaksossa näitä 
vaikutuksia kuvaillaan yksityiskohtaisesti. 
II. Yhteenkuuluvuuspolitiikka mahdollisuutena tehdä "kestävästä kehityksestä" 
toimintakykyinen 
Koska yhteenkuuluvuuspolitiikassa kohtaavat erilaiset, alueellista ulottuvuutta koskevat 
toimintaperiaatteet, sitä voidaan käyttää välineenä yhteisön menettelytapojen muokkaamiseksi 
vastaanottavaisimmiksi ympäristöön liittyville näkökohdille. Rakennerahastot tukevat merkittävällä 
tavalla ympäristöön liittyviä sijoituksia sekä suorasti että epäsuorasti. Myös koheesiorahaston 
perustaminen, jonka tavoitteena oli suoraan avustaa ympäristöhankkeita (sekä liikennehankkeita), 
korostaa ympäristön kasvanutta merkitystä yhteenkuuluvuuspolitiikassa. 
Rakennerahasto-ohjelmien ensimmäisellä kierroksella (1989-1993) Euroopan parlamentti, mutta myös 
Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuin sekä ympäristöön liittyvät hallituksista riippumattomat 
järjestöt arvostelivat ohjelmista puuttuvia järjestelmällisiä ympäristöön liittyviä arviointitoimenpiteitä 
sekä sellaisten hankkeiden yhteisrahoitusta, joiden väitettiin vahingoittavan ympäristöä. Tämän 
seurauksena komissio tarkisti perinpohjin rakennerahastoasetukset ottaen huomioon laajemman 
näkökulman kestävästä kehityksestä ja tarpeen yhdentää ympäristöulottuvuus kaikkiin ohjelman 
valmistelu- ja toimeenpanovaiheisiin. 
Seuraavat neljä näkökantaa ympäristöseikkojen yhdentämisestä yhteenkuuluvuuspolitiikkaan 
valottavat käytännön keinoja kestävän kehityksen tukemiseksi ja edistämiseksi. 
/. Ympäristön parantaminen suorilla sijoituksilla ympäristöhankkeisiin (vrt. liitteen taulukko) 
Koheesiorahasto ja rakennerahastot tukevat suoraan ympäristöön liittyvää infrastruktuuria tukeen 
oikeutetuissa jäsenvaltioissa ja tukeen oikeutetuilla alueilla. Toimenpiteisiin kuuluvat vesivarojen 
suojelu ja hoito, jätteiden keräys, käsittely ja kierrätys sekä rannikkoalueiden ja jokialueiden 
puhdistus. Toimiin kuuluvat myös teollisuusalueiden korjaus ja kunnostus (erityisesti tavoitteen 2 
kohdealueilla) sekä kurjistuneiden kaupunkialueiden kunnostus. Tämän lisäksi kalatalouden 
ohjauksen rahoitusvälineeseen (KOR) perustuvat toimet auttavat osaltaan vähentämään kalatalousalan 
kielteisiä vaikutuksia ympäristöön yleensä ja kalavaroihin erityisesti. Kaikki nämä sijoitukset 
suuntautuvat pääasiassa parantaviin toimiin. 
Vuosien 1989 ja 1993 välillä suunnilleen 7 prosenttia (2 751 miljoonaa ecua) rakennerahastojen 
kokonaistalousarvioista tavoitteiden 1,2 ja 5b kohdealueilla käytettiin suoriin ympäristötoimenpiteisiin. 
Tavoitteen 1 kohdealueille vuosiksi 1994-1999 hyväksytyissä ohjelma-asiakirjoissa ennustetaan noin 
8,9 prosentin (8 328 miljoonaa ecua) osuutta rakennerahastojen näille alueille suunnatusta 
kokonaistalousarviosta (93 810 miljoonaa ecua(*)) pelkästään ympäristöön liittyville sijoituksille. 
Ajanjaksolle 1994-1996 hyväksytyissä tavoitteen 2 ohjelmissa ehdotetaan noin 5,7 prosentin osuutta 
(397 miljoonaa ecua) saatavilla olevista tukeen oikeutettujen alueiden talousarviovaroista (6 977 
miljoonaa ecua<*) ) käytettäväksi suoriin ympäristötoimenpiteisiin. 
Tavoitteen 5b kohdealueilla noin 11,7 prosenttia (yli 720 miljoonaa ecua) ohjelmien ajanjaksolle 1994-
1999 ennakoidusta rakennerahaston kokonaistalousarviosta omistetaan ympäristön suojelemiselle ja 
edistämiselle. Toimenpiteissä kaavaillaan esimerkiksi ympäristöön liittyvien koulutusmahdollisuuksien 
ja -rakenteiden avaamista ja perustamista (keksintöpolkujen kehittäminen, koulutus- ja 
vastaanottokeskusten luominen) tai vedellisten biotooppien suojeluun tähtääviä toimenpiteitä 
(suunnitelmat lohikantojen elvyttämiseksi, ekologiset työpajat rappeutuneiden teollisuusalueiden 
uudistamiseksi). 
Tämän lisäksi sellaiset yhteisön aloitteet kuten LEADER ja SME korostavat erityisesti innovatiivisia 
toimenpiteitä. 
Koheesiorahasto jakaa noin 16 000 miljoonaa ecua ajanjaksolla 1993-1999. Rahaston kahden 
ensimmäisen toimintavuoden aikana (93 ja 94) ympäristö- ja liikennehankkeiden välinen tasapaino oli 
noin 45/55 prosenttia. Komission kanta on, että ympäristön osuutta on nostettava ja että 50/50 
prosentin jaotukseen on pyrittävä (katso jakso IV.I). 
Sijoitukset hankkeisiin, joi/la on myönteinen ympäristövaikutus 
Ympäristöön suunnatun suoran taloudellisen avun lisäksi tuottavien sijoituksien tukemisella voi olla 
merkittäviä epäsuoria myönteisiä vaikutuksia ympäristölle. Selvän ehkäisevän luonteensa ansiosta 
nämä toimenpiteet ovat erityisen arvokkaita kestävää kehitystä ajateltaessa. Nämä toimenpiteet 
jätetään usein huomioimatta analysoitaessa rahastojen vaikutusta nykyään. 
Rakennerahastojen aloitteet ympäristöä säästävien tuotteiden ja teknologian edistämiseksi, 
erityisesti PK-yrityksissä, kuvaavat "kestävää" lähestymistapaa taloudelliseen kehitykseen. Sama 
pätee uudistuvien energianlähteiden edistämiseen ja energiaa ja vettä säästävien teknologioiden 
käyttöön. Myös tarkoituksenmukaisen tietopalveluinfrastruktuuriverkon tukeminen voi tukea sellaisia 
toimintoja kuten telekoulutus ja teleneuvonta PK-yritysten ympäristöhallinnon kehittämiseksi. 
'*> Vuoden 1994 hinnat. 
Koheesiorahastolta ja rakennerahastoilta tuleva julkisen liikenteen sijoitustuki vahvistaa perustaa 
sisäsyntyiselle alueelliselle kehitykselle ja samalla parantaa julkisen liikenteen kilpailutilannetta muita 
ympäristökielteisempiä kuljetusjärjestelmiä kohti. 
Rakennerahastojen tuki sellaisten tuottavien toimien edistämiselle, jotka nojaavat suoraan 
korkealaatuiseen ympäristöön, kuten T&K:een liittyvät palvelut, terveys ja "vihreä" turismi, 
samoin kuin luonnonmukainen viljely ja luonnonsuojelu, antaa maaseutualueille erityisesti 
mahdollisuuden käyttää hyväkseen luonnonvarojaan samalla kun niitä suojellaan. 
Rakennerahastojen noudattama toimintaperiaate, joka korostaa ympäristönäkökohtia inhimillisten 
voimavarojen käytössä (esimerkiksi ympäristöön liittyvät koulutusjaksot), lisää suuren yleisön ja 
liike-elämän tietoisuutta ympäristöseikoista, samalla kun se kehittää työntekijöiden taitoja ja siten 
heidän kykyään mukautua työmarkkinoiden muuttuneeseen kysyntään. 
fämän lisäksi yhteiseen kalastuspolitiikkaan kuuluvat kalavarojen suojelua ja merellisten 
ekosysteemien yleistä suojelua koskevat tekniset säännöt sekä tavoitteeseen 5a kuuluvat toimet 
maatalouden rakenteiden sopeuttamiseksi ja liitännäistoimenpiteet yhteistä 
maatalouspolitiikkaa (YMP) varten (esim. maatalouden ympäristötoimenpiteet) vaikuttavat 
osaltaan ympäristön suojeluun. 
Tehostettu ympäristön valvonta ja arviointi 
Tarkistetut rakennerahastoasetukset ovat vaikuttaneet merkittävällä tavalla ympäristönäkökohtien 
lisääntyneeseen huomioon ottamiseen kaikilla yhteenkuuluvuuspolitiikkaan kuuluvilla ohjelma- ja 
toimeenpanotasoilla. Ympäristövaikutukset erityisesti huomioon ottavan ennalta ja jälkikäteen 
tapahtuvan arvioinnin tehostaminen kuuluu keskeisesti tähän uuteen lähestymistapaan. 
Ympäristötavoitteiden huomioon ottaminen ohjelma-asiakirjoissa (eli yhteisön tukikehyksissä ja 
yhtenäisissä ohjelma-asiakirjoissa) on nykyään pakollista. Tämän lisäksi tiettyjen 
ympäristövaikutusindikaattoreiden määritys on parantunut. Ympäristöviranomaisten on oltava mukana 
ohjelmien kehittämisessä ja valvonnassa, kuten tarkistetuissa rakennerahastoasetuksissa edellytetään. 
Vaikka tällä alalla on tapahtunut merkittävää kehitystä uusien ohjelmien kaudella, ympäristöön 
liittyvässä arvioinnissa ja valvonnassa on vielä parantamisen varaa ohjelmatasolla. Jaksossa IV on 
toimintaehdotuksia tätä varten. 
4. Hankkeiden valintaan ja toimeenpanoon liittyviä ympäristöseikkoja 
Hankkeiden ympäristöllisen laadun paraneminen myötävaikuttaa suuresti kestävään kehitykseen ja 
yhteenkuuluvuuteen. Tällä hetkellä on noudatettava esimerkiksi tiettyjen julkisten ja yksityisten 
hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annettua neuvoston direktiiviä 85/337/ETY sekä 
elinympäristöistä ja lintujen suojelusta annettuja direktiivejä. Edellisen suhteen kokemus on kuitenkin 
osoittanut ympäristöarviointien usein huonon laadun sekä julkisen avoimuuden puutteen. Meneillään 
olevassa tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista annetun 
direktiivin uudistuksessa kohdistetaan huomio näihin ongelmiin. Tämän lisäksi on kehitettävä 
hankkeiden kelpoisuutta ja valintaa koskevia kriteereitä, jotka eivät saa pelkästään täyttää ympäristöön 
liittyviä perusnormeja heijastaakseen sekä taloudellista että ympäristöllistä kestävyyttä. 
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti valvonta ja arviointi samoin kuin hankkeiden valinta ja 
toimeenpano kuuluvat valvontakomiteoiden toimialaan. Valvontakomiteoilla on keskeinen asema 
ympäristövaikutusten arvioinnin ja valintaperusteiden kehittämisessä kestävän kehityksen 
edistämiseksi. Näillä komiteoilla ei ole kuitenkaan aina tarvittavia keinoja ja kykyä vaikuttaa 
toimeenpaneviin viranomaisiin (kansallisiin tai alueellisiin), jotta ympäristöseikat otettaisiin kasvavassa 
määrin huomioon hankkeiden valinnassa. Tähän ongelmaan on puututtava sekä lyhyellä että pitkällä 
aikavälillä. 
IV. Vaihtoehtoja tulevaisuutta varten 
Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti (yhteenkuuluvuuspolitiikassa ja ympäristöpolitiikassa) 
yhteenkuuluvuuspolitiikan ja ympäristön läheisemmän yhdentämisen onnistuminen riippuu suurelta 
osin jäsenvaltioiden ja tarvittaessa asianomaisten alueiden yhteistyöstä. 
Rakennerahastoja ja koheesiorahastoa koskevan olemassa olevan oikeudellisen kehyksen sisällä 
komissiolla on tärkeä asema kansallisten käytäntöjen rohkaisemisessa, valvonnassa ja 
koordinoimisessa. Tämä tapahtuu pikemminkin kumppanuuden kuin pakon sävyttämässä ilmapiirissä. 
Käytännön sovellutuksiin voivat kuulua seuraavat vaihtoehdot: 
I Koheesiorahasto valaisee läheistä yhteyttä, joka vallitsee ympäristöpolitiikan, Euroopan kattavien 
verkostojen ja yhteenkuuluvuuspolitiikan välillä. Koheesiorahastoasetuksessa säädetään, että 
kuljetusinfrastruktuurin ja ympäristöhankkeiden välillä tulee olla sopiva tasapaino. 
Komission kannan mukaan tulevaisuudessa on pyrittävä 50/50 prosentin jaotukseen liikenteen ja 
ympäristön välillä. 
Mitä tulee tämän tavoitteen täytäntöönpanoon, komissio omaksuu yhteistyössä asianomaisten 
jäsenvaltioiden kanssa joustavan lähestymiskannan erityisesti ajoituksen, yksittäisten hankkeiden 
ominaispiirteiden ja kehitystarpeiden osalta. Koheesiomaiden erilaisten tarpeiden mukaan, esimerkiksi 
suhteessa vesitalouteen, vedenkäsittelyyn ja jätteiden käsittelyyn, komissio varmistaa yhteistyössä 
kyseisten jäsenvaltioiden kanssa koheesiorahastohankkeiden korkeimman mahdollisen ympäristön 
laadun. Tämän lisäksi on otettava huomioon se seikka, että monet liikennehankkeet, esimerkiksi 
sijoitukset julkiseen liikenteeseen, voivat olla vastaus johonkin ympäristöön liittyvään ongelmaan. 
Komissio varmistaa, että koheesiorahaston tukemat hankkeet noudattavat ympäristölainsäädäntöä ja -
normeja. 
Tämän lisäksi komissio analysoi edelleen mahdollisuuksia koheesiorahaston ja rakennerahastojen 
väliseen parannettuun yhteistyöhön ympäristöön liittyvän valvonnan ja arvioinnin (esim. yhteiset 
tavoitteet, yhteinen selontekojärjestelmä) ja puolueettomien kelpoisuuskriteerien käytön osalta. 
~> Ohjelmatasolla jo hyväksytyt tai kohta hyväksyttävät ohjelmat sisältävät huomattavan määrän 
toimenpiteitä, jotka myötävaikuttavat suoraan tai epäsuoraan ympäristön suojeluun ja kehittämiseen. 
Komissio tehostaa kuitenkin työtä, jota tehdään, jotta paremmin ymmärrettäisiin niiden 
toimenpiteiden luonnetta ja vaikutuksia, joilla on (tai voi olla) edellä kuvattuja (III.2) epäsuoria 
ympäristövaikutuksia. Niiden selvän ennalta ehkäisevän luonteen takia nämä toimenpiteet ovat 
erittäin tärkeitä kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Ennalta ehkäisevään lähestymistapaan sisältyy 
myös tukea antava inhimillisiä voimavaroja koskettava toimintaperiaate, joka vastaa muuttuneeseen 
kysyntään työmarkkinoilla ja kasvaneisiin ympäristöllisiin vaatimuksiin. Kaikkia ohjelma-asiakirjoja 
tarkastellaan kriittisesti, ja pyritään sellaisten hanketyyppien tunnistamiseen, jotka ovat luonteeltaan 
ennalta ehkäiseviä ja joita olisi näin ollen korostettava tulevaisuudessa 
Tulossa olevaa ohjelmien tarkistusta (6-vuotisohjelmien väliaikainen arviointi, uudet ohjelmat 
tavoitteen 2 kohdealueille vuosiksi 1997-1999) samoin kuin odotettavissa olevaa yhteisön 
INTER REG-aloitteen laajennusta käytetään hyväksi pyrittäessä vahvistamaan edelleen 
rakennerahastojen (ennalta ehkäisevää) ympäristöllistä ulottuvuutta. Ympäristöalan rahoitusvälineestä 
(LIFE) saatua kokemusta voitaisiin soveltaa tässä yhteydessä. 
Kestävän kehityksen vauhdittamiseksi komissio harkitsee muita vaihtoehtoja ympäristöllisiä 
kokeiluhankkeita varten, joita voidaan toteuttaa seuraavien asetusten perusteella: Euroopan 
aluekehitysrahastosta (EAKR) annetun asetuksen 10 artikla, Euroopan sosiaalirahastosta (ESR) 
annetun asetuksen 6 artikla, Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahastosta (EMOTR) annetun 
asetuksen 8 artikla ja kalatalouden ohjauksen rahoitusvälineestä (KOR) annetun asetuksen 4 artikla. 
Näihin voisivat kuulua esimerkiksi hankkeet, joilla tuetaan kestävää kehitystä koskevan parhaan 
käytännön vaihtoa, sekä alueellisia tai paikallisia kehityshankkeita, jotka voivat luoda ympäristöllisesti 
"kestäviä" työpaikkoja. Tässä suhteessa LEADER II -aloitteen nojalla perustettu Euroopan 
maaseudun innovaation ja kehityksen havaintokeskus myötävaikuttaa menestyksellisten innovatiivisten 
aloitteiden yksilöimisessä ja siirrossa. 
Kannustaakseen ympäristöllisesti kestäviä sijoituksia komissio suunnittelee käyttävänsä suuremmassa 
määrin hyödykseen mahdollisuuttaan eriyttää yhteisön tuen astetta ympäristöllisistä lähtökohdista 
rakennerahastojen nojalla (kehysasetuksen 13 artikla). 
Komissio painottaa sitä, kuinka tärkeää on sisällyttää ympäristöulottuvuus järjestelmällisesti 
(ennakolta ja jälkikäteen tapahtuvaan) ohjelmien valvontaan ja arviointiin. 
Koska ohjelmien toimeenpano kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan, on tärkeää panna merkille, että 
ympäristövaikutusten valvonnan ja arvioinnin tarpeellinen kehitys saavutetaan ainoastaan läheisessä 
yhteistyössä jäsenvaltioiden ja tarvittaessa asianomaisten alueiden kanssa. 
Komissio tehostaa tämän takia keskustelujaan jäsenvaltioiden ja tarvittaessa alueiden kanssa 
ympäristöllisten tavoitteiden ja vaikutusindikaattoreiden kehittämiseksi edelleen. Olemassa olevien 
ohjelma-asiakirjojen ympäristöllisten tavoitteiden ja vaikutusindikaattoreiden luonteen ja laadun 
kriittinen analysointi voisi olla lähtökohtana lisäkeskusteluille ja laajempien, mitattavissa olevien 
kestävyysindikaattoreiden tutkimiselle ympäristöarvioinnin parantamiseksi. Komissio itse lisää 
ponnistelujaan "teknisen avun" rajoissa ympäristöarvioinnin metodien ja arviointi-indikaattoreiden 
edelleen kehittämiseksi ja parantamiseksi. 
10 
Uusissa ohjelma-asiakirjoissa kaavailtu asema nimetyille ympäristöviranomaisille on tärkeä tässä 
yhteydessä. Rakennerahastoasetuksissa edellytetään nimettyjen toimivaltaisten ympäristöviranomaisten 
osallistumista ohjelma-asiakirjojen määrittelyyn ja toimeenpanoon. Lisätäkseen viranomaisten 
ohjelmien tekoon ja toimeenpanoon osallistumisen tehokkuutta komissio pyrkii yhteistyössä 
jäsenvaltioiden ja asianomaisten alueiden kanssa kehittämään näille viranomaisille selkeämmän roolin 
ohjelmien toimeenpanossa. 
Tämän lisäksi komissio kannustaa ympäristöviranomaisten välisiä yhteyksiä ja kasvanutta 
yhteysverkostoa jäsenvaltioiden sisällä ja jäsenvaltioiden ja alueiden välillä, jotta nämä viranomaiset 
saisivat mahdollisuuden vaihtaa kokemuksia ja selvittää asemaansa valvonnassa ja arvioinnissa. Lisäksi 
enemmän huomiota olisi kiinnitettävä ympäristöohjelmien hallinnosta ja valvonnasta vastaavien 
viranomaisten kyvykkyyden kasvattamiseen. Tekninen apu voisi auttaa myös tässä suhteessa. 
Koheesiorahaston toiminta perustuu erilaisiin hankkeisiin ja tuo näin ollen komission mukaan suoraan 
päätöksentekoon, kun taas rakennerahastojen ohjelmallinen lähtökohta huomattavasti vähentää 
komission osallistumista hankkeiden valintaan. 
Yleisesti ottaen komissio vaatii ehdotettujen hankkeiden ympäristövaikutusten laadun hyvää arviointia 
ja tässä suhteessa erityisesti tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten 
arvioinnista annetun direktiivin 85/337/ETY, samoin kuin elinympäristöistä ja lintujen suojelusta 
annettujen direktiivien parempaa soveltamista. Valvontakomiteoiden olisi varmistettava, että 
hankkeiden valintakäytännössä otetaan paremmin huomioon olemassa olevat säännökset, jotka estävät 
yhteisöä yhteisrahoittamasta ympäristöä vahingoittavia hankkeita. 
Komissio korostaa kuitenkin tarvetta kehittää edelleen hankkeiden kelpoisuus- ja valintakriteerejä, 
jotka eivät heijasta pelkästään ympäristösääntöjen noudattamista, vaan myös taloudellista, 
yhteiskunnallista ja ympäristöllistä kestävyyttä (esim. jätemäärän vähentäminen, energian säästö). 
Teknistä apua voitaisiin käyttää edistämään kokemusten vaihtoa ja kehittämään suuntaviivoja 
parhaasta käytännöstä tällä alalla. Komissio lisää neuvotteluyhteyksiään tässä yhteydessä 
jäsenvaltioihin ja, milloin tarkoituksenmukaista, alueisiin erityisesti valvontakomiteoiden osalta. 
Tulevaisuudessa komissio pyrkii omaksumaan toimeliaamman roolin ympäristösääntöjen 
rikkomusten estämisessä rakennerahastojen ja koheesiorahaston toiminnassa. Asianomaisten 
alueiden ajan tasalla olevien ympäristön tilaa arvioivien selontekojen sisältämien merkkien ja viestien 
nopea ja kriittinen analysointi sekä ympäristöviranomaisten ja ympäristöjärjestöjen tekemät arvioinnit 
ovat tärkeitä tässä yhteydessä. Jos kuitenkin rikkomuksia tapahtuu, komissio käyttää [...] ankaria 
rangaistusseuraamuksia voimassa olevien säännösten mukaisesti, mukaan lukien yhteisön varojen 
takaisinperintä. 
il 
Kuten tarkistetuissa rakennerahastoasetuksissa ennakoitiin, toimivaltaisten ympäristöviranomaisten 
aseman merkitys on kasvanut huomattavasti vuodesta 1993 lähtien. Lisätäkseen avoimuutta komissio 
tukee vuoropuhelun välttämättömyyttä, milloin se tarkoituksenmukaista ja samalla noudattaen 
kehysasetuksen 4 artiklan 1 kohdan säännöksiä, tietyn hankkeen eniten koskettamien eri osapuolien 
kanssa, mukaan lukien hallituksista riippumattomat ympäristöjärjestöt. Tämän lisäksi 
jäsenvaltioiden vastuullisia viranomaisia kannustetaan kehittämään ohjelma-asiakirjojen ja niiden 
toimeenpanon julkisuutta. 
Euroopan parlamentti hyväksyi vuoden 1996 talousarvion luonnoksen ensimmäisessä käsittelyssä 
lisätoimenpiteiden käyttöönoton talousarvion täytäntöönpanon muuttamiseksi enemmän 
ympäristönäkökohdat huomioonottavaksi. 
Komissio tunnistaa tämän ehdotuksen taustalla olevan tavoitteen talousarvion täytäntöönpanoon 
liittyvän ympäristöulottuvuuden kehittämiseksi. Tämä tiedonanto korostaa sitä merkitystä, jonka 
komissio antaa yhteenkuuluvuuspolitiikan ympäristönäkökohdille. 
Tästä tiedonannosta ilmenee, että rakennerahastoasetusten tarkistaminen sekä koheesiorahaston 
perustaminen ovat jo johtaneet selvään ympäristönäkökohtien vahvistumiseen 
yhteenkuuluvuuspolitiikan ohjelmoinnissa ja täytäntöönpanossa. Tehostetut yritykset parantaa 
ympäristöarviointia kuuluvat keskeisesti tähän lähestymistapaan, jossa jäsenvaltioilla on tärkeä asema. 
Voimassa olevassa lainsäädännöllisessä kehyksessä komissio käyttää tässä tiedonannossa kuvailtuja 
erilaisia vaihtoehtoja kehittääkseen edelleen ympäristöulottuvuutta, kuten Euroopan parlamentti on 
pyytänyt. Nämä vaihtoehdot ovat pisimmälle menevät rakennerahastoasetusten nykyisessä muodossa. 
Lisäkokemukseen perustuvat uudet ajatukset voisivat kuitenkin vaikuttaa rakennerahastoihin liittyvien 
asetusten yleiseen tarkistukseen, jonka on määrä tapahtua vuonna 1999. 
12 
Liite 
Yhteenkuuluvuuspolitiikan osuus suorista 
ympäristötoimenpiteistä kunakin ohjelmakautena 
Jäljempänä seuraava taulukko sisältää lukuja koheesiovälineiden ympäristömenoista kunakin ohjelmakautena. 
Luvut ovat saatavilla vain koheesiorahaston ja rakennerahaston menoista tavoitteiden 1,2 ja 5b kohdealueilla. 
Tavoitteen 3 kohdealueilla ympäristötoimet sisältyvät työllisyystukeen paikallisille viranomaisille. Nämä 
toimet kohdistuvat yleensä ympäristön laadun parantamiseen ja ympäristön puhdistamiseen, esimerkiksi 
teollisuusalueiden siivoamiseen, jokien ja rantojen puhdistamiseen, rannikoiden suojeluun, luonnonsuojeluun 
ja luonnon arvon kohottamiseen. 
Tavoitteen 4 kohdealueilla ammatillinen ja työmarkkinakoulutus, työntekijöiden neuvonta ja ohjaus tapahtuu 
teollisen muutoksen ja tuotantojärjestelmien muutosten pohjalta. Yksi tärkeimmistä muutoksista on 
ympäristöllisesti järkevien ja kestävien tuotantomenetelmien käyttöönottoja sopeuttaminen. 
Tavoitteen 5a kohdealueilla EMOTR (ohjausosasto) voi erityisesti tukea maatilainvestointeja, joiden 
tavoitteena on ympäristön suojelu ja kehitys. Se voi myös osaltaan rahoittaa maataloustuotteiden 
jalostusteollisuuteen kohdistuvia investointeja, jotka auttavat helpottamaan ympäristön suojeluun keskittyvien 
uusien teknologioiden käyttöönottoa. Tässä suhteessa 22 päivänä maaliskuuta 1994 tehdyssä komission 
päätöksessä määrätyissä valintakriteereissä annetaan etusija muun muassa investoineille, jotka koskettavat 
ympäristön suojelua, saastumisen estämistä ja jätemäärän vähentämistä, mukaan lukien luonnonmukaisesti 
viljetyihin tuotteisiin liittyvät jätteet. 
Tavoitteen 5a kohdealueilla KOR voi osallistua materiaali-investointeihin seuraavilla aloilla: vesiviljely, 
merenranta-alueiden kalavarojen suojelu ja kehittäminen, kalastussatamien palvelutaso, kalastus- ja 
vesiviljelytuotteiden jalostus ja markkinointi. Tiettyjen investointien on määrä supistaa ympäristöhaittoja. 
13 
Yhteenkuuluvuuspolitiikan osuus suorista ympäristötoimenpiteistä kunakin ohjelmakautena (miljoonaa ecua vuoden 1994 hintoina) 
Belgia Tanska Saksa Kreikka Espanja Ranska Irlanti Italia Luxem Alankomaat 
burg 1 Portugal Yhdisty-nyt 
kuningas-kunta EUR-12 
RAKENNE­
RAHASTOT Yhteensä 
Tavoite 1 (94-99) Yhteensä 
Ympäristö 
Tavoite 2 (94-96) Yhteensä 
Ympäristö 
Tavoite 5b (94-99) Yhteensä 
Ympäristö 730 
92 
160 
8 
77 
7 -
-
56 
p.m.* 
54 
p.m.* 1364 
0 
1106 
733 
52 
1227 
207 13980 
624 
-
-
-
-26300 
3034 
1130 
40 
664 
67 2190 
323 
1765 
103 
2238 
245 5620 
74 
-
-
-
-14860 
1867 
684 
48 
901 
94 -
-
7 
2 
6 
0,5 150 
5 
300 
5 
150 
36 13980 
1056 
-
-
-
-2360 
146 
2142 
138 
817 
64 93810 
8328 
6977 
397 
6134 
720,5 100,0 % 
8,9 % 
100,0 % 
5,7 % 
100,0% 
11,7% 
KOHEESIO- EUR-4 
RAHASTO 
1993 Yhteensä 
Ympäristö 
1994 Yhteensä 
Ympäristö 280 
175 
332 
198 858 
252 
1018 
519 142 
56 
168 
72 284 
123 
334 
134 1565** 
606 
1853 
923 100,0 % 
38,7 % 
100,0 % 
49,8 % 
* Tarkkaa lukua ei voida antaa, sillä ympäristötoimenpiteet on suurelta osin yhdennetty muihin menoluokkiin. 
** Vuoden 1993 hinnat. 

ISSN 1024-4492 
KOM(95) 509 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 13 14 
Luettelonumero : CB-CO-95-561-FI-C 
ISBN 92-77-95313-6 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg