EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 24.06.1996 
KOM(96) 264 lopull 
95/014K (COD) 
Muutettu ehdotus 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
KULUTTAJANSUOJASTA KULUTTAJILLE TARJOTTAVIEN 
TUOTTEIDEN HINTOJEN ILMOITTAMISESSA 
(komission EY:n perustamissopimuksen 189 A (2) artiklan nojalla esittämä) 

Perustelut 
I. Menettely 
Euroopan yhteisöjen komissio antoi 12 päivänä heinäkuuta 1995 ehdotuksen direktiiviksi 
kuluttajansuojasta kuluttajille tarjottavien tuotteiden hintojen ilmoittamisessa. 
Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 331 :nnessä täysistunnossaan 20-21 päivänä 
joulukuuta 1995 esittelijänsä Christos Foliasin ehdotuksesta. 
Euroopan parlamentti antoi 18 päivänä huhtikuuta 1996 esittelijänsä Ria Oomen-Ruitjenin 
ehdotuksesta lainsäädännöllisen päätöslauselman, johon sisältyi sen lausunto. Tässä 
päätöslauselmassa parlamentti kehottaa komissiota muuttamaan ehdotettujen tarkistusten 
perusteella ehdotustaan. 
Kuluttaja-asioiden neuvosto kokoontui Luxemburgissa 23 päivänä huhtikuuta 1996 Italian 
toimiessa puheenjohtajamaana. Se pääsi poliittiseen yksimielisyyteen edellä mainittua 
direktiiviehdotusta koskevasta yhteisestä kannasta. 
II. Muutokset 
Euroopan parlamentin hyväksymät 22 tarkistusta kohdistuvat neljään pääasialliseen 
ongelmakohtaan. Tietyissä tarkistuksissa parlamentti on täsmentänyt komission ehdottaman 
tekstin ulottuvuutta, erityisesti säännösten tavoitetta ja soveltamisalaa. Hyväksytyt 
täsmennykset eivät muuta komission ehdotusta olennaisella tavalla. Parlamentti otti myös 
huomioon lisäkustannukset, joita voi aiheutua pienille vähittäisliikkeille ja edellytti 
komission jatkuvaa seurantaa ja taloudellista tukea tälle ryhmälle suunnatuille 
tiedotusohjelmille. Sen sijaan, että tietyt pienet liikkeet vapautettaisiin tästä velvoitteesta 
pysyvästi tai väliaikaisesti, parlamentti piti kuitenkin parempana pidempää siirtymäkautta. 
Lisäksi parlamentti halusi korostaa kuluttajille suunnattavan tiedottamisen merkitystä 
yhtenäisvaluuttaan siirryttäessä säätämällä hintojen kaksoismerkinnöistä ja kaupan alan 
työntekijöiden koulutuksesta. Lopuksi parlamentti hylkäsi selvästi yksikköhinnan 
merkintävelvoitteen ja valikoimina myytäviä tuotteita koskevan vapautuksen välisen 
yhteyden. 
1. Tekstin selkeyttäminen 
Parlamentin ensimmäisen ongelmakohdan osalta komissio on samaa mieltä. Tämän vuoksi 
se sisällytti muutettuun ehdotukseensa tarkistukset 1, 2 , 9 (2 artiklan a ja b alakohdan 
osalta), 10, 11, 12, 13, 16, 20, 21 ja 24 ehdotetun direktiivin selkeyttämiseksi ja 
täsmentämiseksi. Seitsemässä kohdassa (tarkistukset 2, 3, 5, 11, 16, 20 ja 24) komissio 
muotoili tekstiä uudelleen ja teki siihen toimituksellisia ja lakiteknisiä muutoksia, jotka 
eivät kuitenkaan muuta varsinaista asiasisältöä. Tarkistuksen 16 hyväksymisen seurauksena 
johdantokappaleita 15 ja 16 oli muutettava. Tarkistuksen 24 osalta komissio erotti siitä 
muutoksen ja sisällytti sen 1 artiklan toiseen kohtaan ja 3 artiklan toiseen kohtaan. Tämä 
merkitsee sitä, että 3 artiklan toisessa kohdassa olevan luettelon tekijöihin sovelletaan 
edelleen myyntihinnan merkitsemisvelvoitetta, mutta ei yksikköhinnan 
merkitsemisvelvoitetta. Tarkistuksen 24 hyväksymisen seurauksena myös 7 artiklaa oli 
muutettava. Komissio ei ottanut mukaan tarkistusta 9 (c alakohdan osalta), koska siinä 
annetaan liian epäselvä määrittely vähittäiskaupasta. Tarkistus 14 koskee merkintätapaa. 
Komission mielestä on parempi, että jäsenvaltiot itse määrittelevät merkintöjen 
soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt oman tilanteensa mukaisesti; tämän vuoksi 
tätä tarkistusta ei hyväksytty. 
2. Pienet vähittäisliikkeet 
Uuden säädöksen johdosta liikkeille aiheutuvat kustannukset lisääntyvät tietyssä määrin. 
Kaupan ala ja erityisesti vähittäisliikkeet ovat kuitenkin Euroopan parlamentin erityisen 
huomion kohteena. 
Komissio on myös osaltaan etsinyt ratkaisua, joka ei vaikuttaisi liian raskaalta 
vähittäisliikkeille, mutta jolla kuitenkin saataisiin välitettyä kaikki tarpeellinen tieto 
kuluttajille. 
Tarkistuksissa 6 ja 22 ehdotetaan kertomuksen tekemistä pienten vähittäisliikkeiden 
tilanteesta vuosi siirtymäkauden päättymisen jälkeen. Komission kokemuksen mukaan 
vuosi ei ole riittävän pitkä aika saada direktiivin soveltamiseen liittyviä kokemuksia, 
joiden perusteella olisi mahdollista laatia kertomus. Tämän vuoksi vähintään kahden 
vuoden vähimmäisaika olisi tarpeen. Tässä ajassa komissio voisi tutkia perusteellisesti 
direktiivin taloudellisia vaikutuksia pieniin vähittäisliikkeisiin. 
Tarkistus 19 koskee taloudellista tukea tietyille pienille vähittäisliikkeille. Komissio ei 
usko, että taloudellinen tuki pienille vähittäisliikkeille suunnattuihin tiedotusohjelmiin on 
mahdollinen ratkaisu. Ensinnäkin pieniin vähittäisliikkeisiin liittyvät ongelmat ovat liian 
monimutkaisia, jotta niistä voitaisiin säätää yksinomaan yhteisön tasolla. Lisäksi on 
korostettava, että tuen luonne riippuu täysin tekijöistä, joita komissio ei voi tietää ja joihin 
se ei voi vaikuttaa. Tietyissä jäsenvaltioissa, joissa kaikki liikkeet soveltavat jo 
yksikköhinnan merkintää, tällainen tuki ei olisi perusteltua. Lisäksi olisi laadittava tukea 
koskevat perusteet. On myös tärkeää, että jäsenvaltiot kykenevät arvioimaan mahdolliset 
vaikeudet ja erityisesti sitä, liittyvätkö nämä vaikeudet suoraan direktiiviin 
täytäntöönpanoon. Lisäksi on muisteltava, että ainakin elintarvikkeiden osalla merkittävä 
osa säännöistä on ollut voimassa jo useiden vuosien ajan. Investointi hintamerkintöjen 
tekoon tarkoitettuun tekniikkaan on taloudelliselta kannalta järkevää, koska kyseessä on 
markkinointiin ja inventaarioon soveltuva väline. Kyseessä eivät ole huomattavat 
kustannukset, varsinkin kun otetaan huomioon pienten liikkeiden siirtymäkausi, joka 
mahdollistaa kuoletukset pidemmällä aikavälillä. 
Tämän vuoksi komissio ehdottaa ratkaisuksi Euroopan parlamentin tarkistusta 18, joka 
koskee pieniä liikkeitä: pitkä kuuden vuoden sopeutumiskausi direktiivin nojalla 
annettujen säännösten soveltamispäivän jälkeen. Lisäksi komissio on valmis selvittämään 
kustannuksiin liittyviä yksityiskohtia ja tämän vuoksi sisällyttää ehdotukseen tarkistuksen 
5. 
3. Yhtenäisvaluutan käyttöönotto 
Parlamentti halusi ottaa huomioon kuluttajille suunnatun tiedotuksen merkityksen 
yhtenäisvaluutan käyttöönoton yhteydessä. Tämän vuoksi se ehdotti tarkistuksia 4, 15, 17 
ja 23, jotka koskevat siirtymäaikaa yhtenäisvaluutan käyttöön ottamisessa kuluttajien 
totuttamiseksi valuuttojen suhteellisiin arvoihin. Komissio on samaa mieltä siitä, että 
hintojen avoimuus on ensisijaisen tärkeää talous- ja rahaliiton toteuttamisessa, mutta toteaa 
kuitenkin, että on ennenaikaista laatia näin tarkkoja ohjeita vielä nyt, ja että 
käyttöönottoon liittyvät toimenpiteet olisi toteutettava yleisesti. 
4. Valikoimiin liittyvän yhteyden hylkääminen 
Komissio sisällytti tekstiin tarkistuksen 3. Siinä täsmennetään, että valikoimilla on 
erillinen tarkoitus, ja hylätään selkeästi yhteys valikoimiin. 
III. Yhteenveto 
Komission suhtautuminen parlamentin ehdottamiin tarkistuksiin 
Tarkis­
tuksen 
n:o 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
9 
9 
10 
11 
12 
13 
14 
15 
16 
17 
18 
19 
20 
21 
22 
23 
24 Kyseiset säännökset 
johdantokappale 1 (uusi) 
johdantokappale 1 
johdantokappale 6 a (uusi) 
johdantokappale 12 a (uusi) 
johdantokappale 17 a (uusi) 
johdantokappale 19 
2 artiklan a ja b alakohta 
2 artiklan c alakohta 
3 artiklan 2 kohta 
3 artiklan 2 kohta 
4 artiklan 2 kohta 
4 artiklan 3 kohta 
5 artikla 
5 a artikla (uusi) 
6 artikla 
6 artiklan 3 a kohta (uusi) 
7 artiklan ensimmäinen 
alakohta 
7 a artikla (uusi) 
9 artikla 
10 artiklan 1 kohta 
11 artiklan 1 kohta 
6 artiklan 3 b kohta (uusi) 
1 a artikla (uusi) Komissio 
hyväksytty 
hyväksytty 
hyväksytty 
hylätty 
hyväksytty 
hylätty 
hyväksytty 
hylätty 
hyväksytty 
hyväksytty 
hyväksytty 
hyväksytty 
hylätty 
hylätty 
hyväksytty 
hylätty 
hyväksytty 
hylätty 
hyväksytty 
hyväksytty 
hylätty 
hylätty 
hyväksytty Uusi numerointi 
johdantokappale 1 
johdantokappale 2 
johdantokappale 8 
johdantokappale 20 
2 artikla 
4 artiklan 3 kohta 
4 artiklan 4 kohta 
poistettu 
4 artiklan 2 kohta 
6 artikla 
7 artiklan 
ensimmäinen alakohta 
9 artikla 
10 artikla 
1 artiklan 2 kohta ja 3 
artiklan 2 kohta 
Edellä olevasta taulukosta näkyy, että komissio on hyväksynyt Euroopan parlamentin 
äänestämästä 22:sta tarkistuksesta 14. 
MUUTETTU EHDOTUS: 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 
KULUTTAJANSUOJASTA KULUTTAJILLE TARJOTTAVIEN 
TUOTTEIDEN HINTOJEN ILMOITTAMISESSA 
ALKUPERÄINEN EHDOTUS 
Euroopan parlamentti ja Euroopan 
unionin neuvosto, jotka MUUTETTU EHDOTUS 
ei muutettu 
ottavat huomioon Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen ja erityisesti sen 
129 a artiklan 2 kohdan, ei muutettu 
ottavat huomioon komission 
ehdotuksen1, ei muutettu 
ottavat huomioon talous- ja 
sosiaalikomitean lausunnon2, ei muutettu 
noudattavat Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 189 b artiklassa 
määrättyä menettelyä, ei muutettu 
sekä katsovat, että ei muutettu 
EYVL N:o C 260, 5.10.1995, s. 5. 
EYVL N:o C 82, 19.3.1996, s. 32. 
1. markkinoiden avoin toiminta ia 
asianmukainen tiedotus edistävät 
kuluttajansuojaa ia yritysten ia tuotteiden 
välistä tervettä kilpailua. 
1. on tärkeää taata kuluttajansuojan 
korkea taso, ja yhteisön olisi 
osallistuttava siihen erityisillä toimilla, 
joilla säädetään riittävistä hintatiedoista 
kuluttajille tarjottavissa tuotteissa, 2. näin ollen on tärkeää taata 
kuluttajansuojan korkea taso, ja yhteisön 
olisi osallistuttava siihen erityisillä 
toimilla, joilla säädetään tarkoista, 
avoimista ia yksiselitteisistä 
hintatiedoista kuluttajille tarjottavissa 
tuotteissa, 
2. yhteisön toimintaohjelmissa 
kuluttajansuojaa ja kuluttajavalistusta 
koskevaksi politiikaksi3 edellytetään 
hintojen ilmoittamista koskevien 
yhteisten periaatteiden luomista, 3. ei muutettu 
3. nämä periaatteet on vahvistettu 
elintarvikkeiden osalta 19 päivänä 
kesäkuuta 1979 annetulla neuvoston 
direktiivillä 79/581/ETY4, sellaisena kuin 
se on muutettuna 7 päivänä kesäkuuta 
1988 annetulla neuvoston direktiivillä 
88/315/ETY5, ja muiden tuotteiden kuin 
elintarvikkeiden osalta 7 päivänä 
kesäkuuta 1988 annetulla neuvoston 
direktiivillä 88/314/ETY6, 4. ei muutettu 
4. myyntihinnan ja yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuus parantaa 
merkittävästi kuluttajavalistusta 
antamalla kuluttajille olennaista tietoa 
järkevän päätöksenteon 
mahdollistamiseksi, 5. ei muutettu 
EYVL N:o C 92, 25.4.1975, s. 2 ja EYVL N:o C 133, 3.6.1981, s. 2. 
EYVL N:o L 158, 26.6.1979, s. 19 
EYVL N:o L 142, 9.6.1988, s. 23 
EYVL N.o L 142, 9.6.1988, s. 19 
5. säädetty järjestelmä sisältää kuitenkin 
tietyn määrän poikkeuksia yleisestä 
myyntihinnan ja yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuudesta erityisesti 
silloin, kun myytyjen tuotteiden määrä-
tai tilavuusvalikoima vastaa yhteisön 
tasolla hyväksyttyjä arvoja, 6. ei muutettu 
6. tämä tuotteiden yksikköhinnan 
ilmoittamisen ja pakkauskoon 
standardisoinnin välinen yhteys on 
vaikeuttanut säädetyn järjestelmän 
täytäntöönpanoa, joka on osoittautunut 
erittäin monimutkaisiksi soveltaa, ja 
tämän vuoksi olisi hylättävä tämä yhteys 
tarvittavan yksinkertaistamisen 
aikaansaamiseksi, sanotun kuitenkaan 
vaikuttamatta pakkauskoon 
standardisointiin liittyvään järjestelmään, 7. ei muutettu 
7. olisi otettava huomioon kaikki edellä 
mainituissa direktiiveissä säädetyn 
järjestelmän täytäntöönpanoa koskevat 
ongelmat ja ehdotettava uutta 
yksinkertaistettua järjestelmää, jolla 
mahdollistetaan paremmin halutun 
ensisijaisen tavoitteen saavuttaminen eli 
riittävän tiedon takaaminen kuluttajille, 8. ne tuottajat ia kauppiaat, jotka ovat 
käyttäneet valikoimia, voivat jatkaa tätä 
menetelmää ia kehittää sitä sillä 
edellytyksellä, että he myös lisäksi 
ilmoittavat yksikköhinnan, 
9. ei muutettu 
8. myyntihinnan ja yksikköhinnan 
ilmoittamisella tarjotaan 
yksinkertaisimmalla tavalla kuluttajille 
parhaimmat mahdollisuudet tuotteiden 
luonteen ja laadun arvioimiseen ja 
vertailuun, sekä tarjotaan heille 
mahdollisuus tehdä arvostelukykyisiä 
valintoja yksinkertaisen vertailun 
perusteella, 10. ei muutettu 
9. tämän vuoksi olisi säilytettävä yleinen 
sekä myyntihinnan että yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuus kaikkien 
tuotteiden osalta lukuun ottamatta 
pakkaamattomina myytäviä tuotteita, 
joiden myyntihintaa ei voida vahvistaa 
ennen kuin kuluttaja on ilmoittanut 
haluamansa määrän, 11. ei muutettu 
10. ainoastaan yhteisön tasolla 
mukautetuilla säännöksillä voidaan taata 
yhtenäinen ja selkeä tiedotus kaikille 
kuluttajille osana sisämarkkinoita; uusi 
yksinkertaistettu lähestymistapa on sekä 
riittävä että tarpeen tämän tavoitteen 
saavuttamiseksi, 12. ei muutettu 
11. hintamerkintöjen selkeys on lisäksi 
ensisijaisen tärkeää talous- ja rahaliiton 
toteuttamisessa, ja selkeyttä on siis 
merkittävästi parannettava sekä 
voimaansaattamista suunnitella hyvissä 
ajoin yhteiseen rahaan siirtymisen 
yhteyteen, 13. ei muutettu 
12. yhteisen rahan käyttöönotto 
helpottuu huomattavasti, kun kuluttajat 
saavat käyttöönsä yksinkertaisia 
viitetietoja tuotteiden hintavertailuun, 14. ei muutettu 
13. lisäksi on syytä ottaa huomioon, että 
tiettyjen tuotteiden myynnissä käytetään 
yleisesti ja tavanomaisesti määriä, jotka 
eroavat direktiivissä mainituista 
perusmääräarvoista, ja tämän vuoksi on 
suotavaa, että jäsenvaltiot voivat tietyissä 
tapauksissa sallia yksikköhinnan 
ilmoittamisen suhteessa yleisesti 
käytettyyn määräarvoon, 15. ei muutettu 
14. jäsenvaltioilla on oltava 
mahdollisuus mukautua yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuuteen tietyn 
kaupankäynnin tai tiettyjen 
kaupankäyntimuotojen osalta ja myös 
mahdollisuus määritellä,että tällainen 
ilmoittaminen ei ole tarpeen tietyn 
tuotemäärän osalta, silloin kun siitä ei 
käy ilmi kuluttajille hyödyllistä tietoa, 16. ei muutettu 
15. jäsenvaltioilla olisi myös oltava 
mahdollisuus poiketa yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuudesta silloin kun 
tuotteen hinnan ilmoittamisella ei ole 
merkitystä tai silloin kun se aiheuttaisi 
sekaannusta: tämä koskee erityisesti 
tapauksia, jolloin määrän ilmoittaminen 
ei ole oleellista hintojen vertailun 
kannalta tai eri tuotteita pidetään kaupan 
samassa pakkauksessa, 17. jäsenvaltioilla olisi myös oltava 
mahdollisuus poiketa yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuudesta silloin kun 
tuotteen hinnan ilmoittamisella ei ole 
merkitystä; tämä koskee erityisesti 
tapauksia, jolloin määrän ilmoittaminen 
ei ole oleellista hintojen vertailun 
kannalta tai eri tuotteita pidetään kaupan 
samassa pakkauksessa, 
16. täytäntöönpannun järjestelmän 
soveltamisen helpottamiseksi jäsenvaltiot 
voivat muiden tuotteiden kuin 
elintarvikkeiden osalta laatia luettelon 
niistä tuotteista tai tuoteluokista, joihin 
edelleen sovelletaan yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuutta 18. täytäntöönpannun järjestelmän 
soveltamisen helpottamiseksi 
jäsenvaltioiden on laadittava muiden 
tuotteiden kuin elintarvikkeiden osalta 
luettelo niistä tuotteista, joihin edelleen 
sovelletaan yksikköhinnan 
ilmoittamisvelvollisuutta, 
17. on otettava huomioon 
jakelumuotojen kehittyminen, ja olisi 
löydettävä ratkaisu, jolla saavutettaisiin 
paras mahdollinen tuotteiden hintoja 
koskeva kuluttajavalistus 
mahdollisimman alhaisilla 
kustannuksilla, 19. ei muutettu 
20. on olennaisen tärkeää, että komissio 
laatii yhdessä kansallisten hallitusten ja 
toimivaltaisten elinten kanssa ennen 
järjestelmän soveltamista tarkan luettelon 
direktiivin aiheuttamista 
kokonaiskustannuksista vähittäiskaupalle, 
erityisesti pienten ia keskisuurten 
yritysten alalla. 
18. olisi säädettävä vaihtelevasta 
mukautumiskaudesta asianomaisten 
taloudellisten toimijoiden mukaan sen 
mahdollistamiseksi, että nämä voivat 
toteuttaa yksikköhinnan ilmoittamista 
koskevat yksityiskohtaiset säännöt, ja 21. ei muutettu 
19. erityistä huomiota on kiinnitettävä 
pienissä vähittäisliikkeissä tehtäviin 
sopeutustoimiin, sekä etenkin on otettava 
huomioon teknologian kehittyminen sekä 
laadittu yhteisen rahan 
käyttöönottoaikataulu, ja siksi komissio 
esittää tilanteesta arviointikertomuksen 
kaksi vuotta ennen järjestelmän yleisen 
käyttöönoton viimeistä määräpäivää, 22. ei muutettu 
OVAT ANTANEET TAMAN 
DIREKTIIVIN: 
1 artikla 
Tämän direktiivin tavoitteena on säätää 
sekä myyntihinnan että yksikköhinnan 
ilmoittamisesta kauppiaiden kuluttajille 
tarjoamissa tuotteissa hintavertailun 
helpottamiseksi silloin, kun se 
osoittautuu aiheelliseksi. 1. ei muutettu 
2 artikla 2. Tätä direktiiviä ei sovelleta: 
- huutokaupalla myytäviin tuotteisiin. 
- yksityishenkilöiden väliseen kauppaan. 
Tässä direktiivissä tarkoitetaan: Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 
a) 'myyntihinnalla' tuotteen tietyn 
määrän hintaa; a) 'myyntihinnalla' tuotteen tietyn 
määrän lopullista hintaa, mukaan lukien 
ALV, kaikki muut verot ja kuluttajan 
maksettaviksi tulevat pakolliset 
palvelumaksut. 
10 
b) 'yksikköhinnalla' tuotteen kilo-, litra-, 
metri-, neliömetri- tai kuutiometrihintaa 
tai muuta määrää, jos sitä käytetään 
jäsenvaltioissa yleisesti ja tavanomaisesti 
erityisten tuotteiden myynnissä; b) 'yksikköhinnalla' tuotteen lopullista 
kilo-, litra-, metri-, neliömetri- tai 
kuutiometrihintaa tai hintaa muuta 
määrää kohti, jos sitä käytetään 
jäsenvaltioissa yleisesti ja tavanomaisesti 
erityisten tuotteiden myynnissä, mukaan 
lukien ALV, kaikki muut verot ia 
kuluttajan maksettaviksi tulevat 
pakolliset palvelumaksut. 
c) 'pakkaamattomina myytävillä c) 'pakkaamattomina myytävillä 
tuotteilla' tuotteita, joita ei ole pakattu tuotteilla' tuotteita, joita ei ole pakattu 
valmiiksi ja/tai joita ei mitata tai punnita valmiiksi ja/tai joita ei mitata tai punnita 
muutoin kuin kuluttajan ollessa läsnä. muutoin kuin kuluttajan ollessa läsnä. 
3 artikla 
1. Myyntihinta ja yksikköhinta on 
ilmoitettava kaikkien 1 artiklassa 
mainittujen tuotteiden osalta, jollei 6 
artiklan säännöksistä muuta johdu. 
2. Jos tuotteet myydään 
pakkaamattomina, yksikköhinta on 
ilmoitettava kaikkien 1 artiklassa 
mainittujen tuotteiden osalta, koska 
myyntihintaa ei voida vahvistaa, ennen 
kuin kuluttaja on ilmoittanut haluamansa 
määrän. 1. ei muutettu 
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta: 
- hotelleissa, kahviloissa, ravintoloissa, 
anniskelupaikoissa, elokuvateattereissa ja 
teattereissa, oppilaitoksissa, vapaa-aian 
keskuksissa, työpaikkojen henkilökunnan 
myymälöissä, sairaaloissa, ruokaloissa ia 
muissa vastaavissa paikoissa myytäviin 
elintarvikkeisiin. 
- kiertäviin kauppiaisiin. 
- liikennevälineissä myytäviin tuotteisiin. 
- automaateissa myytäviin tuotteisiin. 
3. Jos tuotteet myydään 
pakkaamattomina, ainoastaan 
yksikköhinta on ilmoitettava kaikkien 1 
artiklassa mainittujen tuotteiden osalta. 
11 
4. Edeltäviä kohtia sovelletaan myös 
kaikenlaiseen mainontaan, ios siinä 
mainitaan hinta. 
4 artikla 
1. Myyntihinnan ja yksikköhinnan on 
oltava yksiselitteisiä, helposti 
tunnistettavia ja selvästi luettavia. 1. ei muutettu 
2. Myyntihinnan ia yksikköhinnan on 
jäsenvaltioiden säätämien edellytysten 
mukaisesti liityttävä tuotteen lopulliseen 
hintaan. 2. poistettu 
3. Yksikköhinnan on kansallisten ja 
yhteisön säännösten mukaisesti viitattava 
pakkauksessa ilmoitettuun määrään. 
Tässä tarkoitetaan erityisesti tuotteiden 
nettomääriä. 2. Yksikköhinnan on kansallisten ja 
yhteisön säännösten mukaisesti viitattava 
pakkauksessa ilmoitettuun määrään. 
5 artikla 
Jäsenvaltioiden on määriteltävä hinnan 
ilmoittamisen soveltamista koskevat 
yksityiskohtaiset säännöt erityisesti 2 
artiklan b kohdassa tarkoitettuihin 
yleisesti ja tavanomaisesti käytettyihin 
määriin sovellettavien hintojen osalta. ei muutettu 
6 artikla 
1. Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 
yksikköhinnan ilmoittamisvelvollisuutta 
kun on kyse tuotteista, joihin sovellettu­
na tällaisella ilmoittamisella ei olisi 
merkitystä tuotteiden luonteen tai 
tarkoituksen vuoksi tai ios tällaisen 
ilmoituksen tiedot ovat kuluttajalle 
merkityksettömiä tai ovat omiaan 
aiheuttamaan sekaannusta. 1. Jäsenvaltiot voivat olla soveltamatta 
yksikköhinnan ilmoittamisvelvollisuutta 
kun on kyse tuotteista, joihin sovellettu­
na tällaisella ilmoittamisella ei ole 
merkitystä tuotteiden luonteen tai 
tarkoituksen vuoksi. 
12 
Artikel 7 
Medlemsstaterna far bestämma att 
skyldigheten att ange jämfbrpriset pâ andra 
varor än de som säljs i lös vikt, som utbjuds till 
fbrsäljning av vissa mindre detaljistföretag, 
tillämpas senast den 6 juni 2001. i den mân 
jämförprismärkning frân och med den 7 iuni 
1997, Medlemsstaterna far bestämma art 
skyldigheten att ange jämförpris pä andra varor 
än de som saluförs i lös vikt av viss smâskalig 
detaljhandel, tillämpas senast sex âr efter att 
detta direktiv offentliggiorts. i den man 
jämförprismarkning frân och med det datum 
som anges i artikel 10.1. 
- troligen kommer att lägga en onödigt tung 
börda pâ sâdana näringsidkare, eller - troligen kommer att lägga en onödigt rung 
börda pâ sâdana näringsidkare, eller 
- förefaller opraktisk pâ grund av det antal 
varor som utbjuds tili fbrsäljning, 
försäljningsytan, hur den disponeras eller de 
villkor som är speciella för vissa former av 
handel t.ex. vissa former av kringvandrande 
försäljare. - förefaller opraktisk pâ grund av det antal 
varor som utbjuds tili försäljning, 
försäljningsytan, hur den disponeras eller de 
villkor som är speciella villkor för vissa former 
av handel. 
Artikel 8 
Medlemsstaterna skall fastställa 
bestämmelserna för de sanktioner som skall 
gälla vid överträdelser av de nationella 
bestämmelser som tillämpas genom detta 
direktiv och skall vidta alla atgärder som är 
nödvändiga för att säkerställa genomförandet 
av dessa. De sâlunda föreskrivna sanktionerna 
mâste vara effektiva, avpassade och 
avrâdande. Ingen ändring 
Artikel 9 
1. I artikel 10 första stvcket första meningen i 
râdets direktiv 79/5 81/EEG av den 19 iuni 
1979 och i artikel 10 första stvcket första 
meningen i râdets direktiv 88/314/EEG av den 
7 juni 1988 skall orden "ett uppskov pâ nio âr" 
ersättas med "en tidsfrist som löper ut vid den 
13 
tidpunkt som fbreskrivs i artikel 10.1 i direktiv 
96/.../EG". 
Râdets direktiv 79/581/EEG av den 19 juni 
1979, ändrat genom râdets direktiv 
88/315/EEG av den 7 juni 1988 och direktiv 
88/314/EEG av den 7 juni 1988 skall upphöra 
att gälla den 7 iuni 1997. 2. Râdets direktiv 79/581/EEG av den 19 juni 
1979, ändrat genom râdets direktiv 
88/315/EEG av den 7 juni 1988, râdets 
direktiv 88/314/EEG av den 7 juni 1988 och 
Europaparlamentets och râdets direktiv 
95/58/EG7 av den 29 november 1995 skall 
upphöra att gälla frân och med den tidpunkt 
som fbreskrivs i artikel 10.1. 
Artikel 10 
1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar 
och andra fbrfattningar som är nödvändiga för 
att fblja detta direktiv senast den 6 iuni 1997. 
De skall genast underrätta kommissionen om 
detta. De bestämmelser som antas skall börja 
tillämpas frân och med den 7 iuni 1997. 1. Medlemsstaterna skall sätta i kraft de lagar 
och andra fbrfattningar som är nödvändiga för 
att fblja detta direktiv senast tvâ âr efter att det 
offentliggjorts. De skall genast underrätta 
kommissionen om detta. De bestämmelser som 
antas skall börja tillämpas tvâ âr efter att detta 
direktiv har offentliggiorts. 
2. När en medlemsstat antar dessa 2. Ingenändring 
bestämmelser skall de innehâlla en hänvisning 
till detta direktiv eller âtfbljas av en sâdan 
hänvisning när de offentliggörs. Närmare 
föreskrifter om hur denna hänvisning skall 
göras skall varje medlemsstat själv utfärda. 
3. Ingenändring 3. Medlemsstaterna skall tili kommissionen 
överlämna texterna tili de bestämmelser i 
nationell lagstiftning som de antar inom det 
omrâde som omfattas av detta direktiv. De 
skall särskilt ange de bestämmelser som 
antagits i kraft av artiklarna 5, 6 och 7 liksom 
ali senare anpassning. 
4. Medlemsstaterna skall meddela de 
bestämmelser för sanktioner som fbreskrivs i 4. Ingen ändring 
artikel 8 liksom ali senare justering. 
EGTnrL299, 12.12.1995, s. 11 
H 
Kumotaan 19 päivänä kesäkuuta 1979 
annettu neuvoston direktiivi 
79/5 81/ETY, sellaisena kuin se on 
muutettuna 7 päivänä kesäkuuta 1988 
annetulla neuvoston direktiivillä 
88/315/ETY, sekä 7 päivänä kesäkuuta 
1988 annettu neuvoston direktiivi 
88/314/ETY 7 päivästä kesäkuuta 1997 
alkaen. 2. Kumotaan 19 päivänä kesäkuuta 1979 
annettu neuvoston direktiivi 
79/5 81/ETY, sellaisena kuin se on 
muutettuna 7 päivänä kesäkuuta 1988 
annetulla neuvoston direktiivillä 
88/315/ETY, 7 päivänä kesäkuuta 1988 
annettu neuvoston direktiivi 88/314/ETY 
ja 29 päivänä marraskuuta 1995 annettu 
Euroopan parlamentin ia neuvoston 
direktiivi 95/58/ETY7 tämän direktiivin 
10 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta 
ajankohdasta alkaen. 
10 artikla 
1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan 
tämän direktiivin noudattamisen 
edellyttämät lait, asetukset ja 
hallinnolliset määräykset viimeistään 6 
päivänä kesäkuuta 1997. Niiden on 
ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 
Annettuja säännöksiä sovelletaan_7 
päivästä kesäkuuta 1997. 1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan 
tämän direktiivin noudattamisen 
edellyttämät lait, asetukset ja 
hallinnolliset määräykset viimeistään 
kaksi vuotta direktiivin julkaisemisen 
jälkeen. Niiden on ilmoitettava tästä 
komissiolle viipymättä. Annettuja 
säännöksiä sovelletaan kahden vuoden 
kuluttua tämän direktiivin 
julkaisemisesta. 
EYVL N:o L 299, 12.12.1995, s. 11. 
15 
2. Näissä jäsenvaltioiden antamissa 
säädöksissä on viitattava tähän 
direktiiviin tai niitä virallisesti 
julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus 
tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden on 
säädettävä siitä, miten viittaukset 
tehdään. 2. ei muutettu 
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän 3. ei muutettu 
direktiivin alaan liittyvistä kysymyksistä 
antamansa kansalliset säännökset 
kirjallisina komissiolle. Niiden on 
ilmoitettava erityisesti 5, 6 ja 7 artiklan 
nojalla annetuista säännöksistä sekä 
kaikista myöhemmistä muutoksista 
niihin. 
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 8 
artiklassa säädetystä 
seuraamusjärjestelmästä sekä kaikista 
myöhemmistä muutoksista siihen. 4. ei muutettu 
11 artikla 
1. Komissio jättää Euroopan 
parlamentille ja neuvostolle viimeistään 
kaksi vuotta 10 artiklan 1 kohdassa 
tarkoitetun päivämäärän jälkeen 7 
artiklassa annettujen säännösten 
soveltamista koskevan ensimmäisen 
kertomuksen. 1. ei muutettu 
2. Komissio jättää Euroopan 
parlamentille ja neuvostolle viimeistään 
neljä vuotta 10 artiklan 1 kohdassa 
tarkoitetun päivämäärän jälkeen tämän 
direktiivin soveltamista koskevan 
kokonaiskertomuksen. 2. ei muutettu 
12 artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille 
jäsenvaltioille. ei muutettu 
16 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 264 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 10 
Luettelonumero : CB-CO-96-275-FI-C 
ISBN 92-78-05308-2 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
\1