Neuvoston 17 päivänä huhtikuuta 1997 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 20/97 Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 97/.../EY tekemiseksi Euroopan yhteisön ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvää politiikkaa ja toimintaa koskevan ohjelman "kohti kestävää kehitystä" tarkistamisesta



Virallinen lehti nro C 157 , 24/05/1997 s. 0012



Neuvoston 17 päivänä huhtikuuta 1997 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 20/97 Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen 97/. . ./EY tekemiseksi Euroopan yhteisön ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvää politiikkaa ja toimintaa koskevan ohjelman "kohti kestävää kehitystä" tarkistamisesta (97/C 157/04) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 130s artiklan 3 kohdan 1 alakohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen (1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (3), noudattavat perustamissopimuksen 189b artiklassa määrättyä menettelyä (4), sekä katsovat, että (1) komissio hyväksyi 18 päivänä maaliskuuta 1992 Euroopan yhteisön ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvää politiikkaa ja toimintaa koskevan ohjelman "Kohti kestävää kehitystä" (jäljempänä `ohjelma`), (2) Euroopan parlamentti hyväksyi 17 päivänä marraskuuta 1992 antamassaan päätöslauselmassa (5) ohjelman suuntaviivat, (3) talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1 päivänä heinäkuuta 1992 antamassaan lausunnossa ohjelman ajatukset ja pääpiirteet, (4) neuvosto ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajat hyväksyivät 1 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa (6) ohjelman yleisen lähestymistavan ja strategian, (5) vaikka monet ohjelman toimenpiteet ja toimet on ajoitettu toteutettaviksi aikataulussa, joka ulottuu vuoteen 2000, ohjelmassa määrätään sen tarkistamisesta ennen vuoden 1995 loppua, (6) ohjelman hyväksymisen jälkeen on tapahtunut kestävään kehitykseen liittyvää kehitystä, erityisesti kun Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristöä ja kestävää kehitystä käsittelevä konferenssi hyväksyi Agenda 21:n ja komissio hyväksyi valkoisen kirjan kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä, (7) tarkistuksessa on myös otettava huomioon ne velvoitteet ja päätelmät, jotka on hyväksytty osana eri kansainvälisiä edistämishankkeita, (8) yhteisön ympäristöpolitiikan tavoitteena on muun muassa ihmisten terveyden suojelu, (9) Euroopan unionin laajentuminen kolmella uudella jäsenvaltiolla, Itävallalla, Suomella ja Ruotsilla asettaa unionille uusia ympäristöön liittyviä haasteita; yhteisö on velvoittautunut tarkistamaan eräitä ympäristöalan lainsäädäntönsä säännöksiä, (10) komission toteuttaman tarkistustyön yhteydessä on käyty laajoja neuvotteluja tiedon kokoamiseksi tähän saakka saavutetusta edistymisestä ja ohjelman toteuttamisen esteistä, (11) Euroopan ympäristökeskus antoi 10 päivänä marraskuuta 1995 osana tarkistusprosessia ajantasaistetun kertomuksen ympäristön tilasta, (12) komissio antoi tammikuussa 1996 kertomuksen ohjelman toteuttamisen edistymisestä, (13) alkuperäisen ohjelman yleisstrategia, tavoitteet ja suuntaa-antavat toimet pätevät edelleen, ja ohjelma muodostaa asianmukaisen lähtökohdan Agenda 21:n toteuttamiselle yhteisössä ja jäsenvaltioissa, (14) ohjelman perusstrategiana on ympäristöpolitiikan ja muiden asian kannalta merkityksellisten politiikan alojen täydellinen yhdentyminen siten, että yhteiskunnan tärkeimmät toimijat ottavat aktiivisesti osaa käytettävissä olevien käyttäytymisen muuttamiseen tähtäävien ohjauskeinojen monipuolistamiseen ja syventämiseen, (15) edistymistä koskevan kertomuksen päätelmät osoittavat, että useilla aloilla on päästy eteenpäin, mutta että jäljellä on vielä paljon tehtävää, jotta päästään kohti kestävää kehitystä, (16) edistymistä koskevassa kertomuksessa esitetään ensisijaiset tavoitteet, joiden avulla voidaan varmistaa kestävän kehityksen prosessin tehostaminen; yhteisön olisi tehostettava viiteen ensisijaiseen tavoitteeseen sekä viiteen muuhun ohjelman toteuttamista tukevaan aiheeseen kohdistuvia ponnistelujaan, (17) yleisen toimintaohjelman täytäntöönpanossa yhteisö toimii toimivaltansa rajoissa; 1 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa neuvosto ja jäsenvaltioiden hallitusten edustajat kehottivat komissiota esittämään sopivia ehdotuksia ohjelman toteuttamiseksi siltä osin, kuin se kuuluu yhteisön tasolla toteutettaviin toimiin, (18) tämä päätös ei rajoita sellaisten toimenpiteiden oikeudellista perustaa, joita toteutetaan yhteisön ympäristöpolitiikan ja muun politiikan yhteydessä, samalla kun ne ovat tässä päätöksessä tarkoitetun toiminnan tavoitteiden mukaisia, (19) ympäristönsuojelua koskevien vaatimusten sisällyttämistä edelleen muihin harjoitettaviin politiikan aloihin pidetään keskeisenä tekijänä kestävän kehityksen toteuttamiseksi; ohjelmassa esitettyä lähestymistapaa toteutettaessa on tarve sisällyttää ympäristönäkökohdat yhteisön harjoittamaan politiikkaan ja toimintaan muunnettava käytännönläheisempään muotoon; tätä varten on määritetty joitakin ensisijaisia tavoitteita, joilla toimintaa voidaan tehokkaimmin toteuttaa yhteisön tasolla sen kohteena olevilla maatalouden, liikenteen, energiatalouden, teollisuuden ja matkailun aloilla, (20) käytettävissä olevien ohjauskeinojen monipuolistaminen on osoittautunut ennakoitua vaikeammaksi; on tarpeen kehittää ja toteuttaa muita ohjauskeinoja lainsäädännön täydentämiseksi, jotta nykyisissä kehityssuunnissa ja käytännöissä saavutettaisiin merkittäviä muutoksia kestävän kehityksen suuntaan toissijaisuusperiaate huomioon ottaen; tämä merkitsee tarkoituksenmukaisella tasolla tapahtuvaa, tehokkaiden markkinajärjestelmään perustuvien ja muiden taloudellisten ohjauskeinojen ja useaa alaa koskevien ohjauskeinojen edelleen kehittämistä, sekä yhteisön omien rahoitusjärjestelmien entistä parempaa käyttöä keinona kestävän kehityksen edistämiseksi, (21) on tarpeen varmistaa ympäristötoimien entistä tehokkaampi toteuttaminen ja noudattamisen valvonta, mikä merkitsee toimintaa sääntelyketjun kaikilla tasoilla, (22) viestintä, tiedotus, koulutus ja ammatillinen koulutus ovat ratkaisevia keinoja tietoisuuden lisäämiseksi ja käyttäytymisen muutoksen edistämiseksi yhteiskunnan kaikilla aloilla, (23) yhteisöllä on tärkeä tehtävä ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvässä kansainvälisessä toiminnassa; on tarpeen vastata kansainvälisiin haasteisiin, erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden ja Kyproksen mahdolliseen liittymiseen yhteisöön, tarpeeseen lisätä Välimeren maiden ja Itämeren alueen maiden kanssa tehtävää yhteistyötä sekä jatkaa Yhdistyneiden Kansakuntien ympäristöä ja kestävää kehitystä käsittelevän konferenssin aloittamaa prosessia sekä kauppaa ja ympäristöä koskevaa keskustelua, (24) lisätoimet ovat tarpeen, jotta voitaisiin parantaa ympäristöpolitiikan perusteita tuottamalla luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja, tilastoja ja indikaattoreita sekä menetelmiä toiminnasta tai toimimatta jättämisestä aiheutuvien kustannusten ja hyödyn arvioimiseksi, (25) on tarpeen kehittää edelleen lähestymistapoja, joilla voidaan edistää kestäviä tuotanto- ja kulutustottumuksia; on tarpeen edistää uusien tekniikoiden ja teknologioiden parasta mahdollista käyttöä, (26) on tarpeen kehittää edelleen jaetun vastuun käsitettä erityisesti vahvistamalla vuoropuhelua niiden osapuolten kanssa, joita yhteisön politiikan ja toiminnan valmistelu koskee, ja ottamalla niitä enemmän mukaan tähän toimintaan, (27) yhteisö voi antaa tukea tarjoamalla entistä johdonmukaisempia ja paremmin yhteensovitettuja lähestymistapoja paikallisen ja alueellisen tason toiminnalle sellaisten kysymysten osalta, jotka ovat erittäin tärkeitä kestävän kehityksen saavuttamiseksi, ja edistämällä tietojen ja kokemusten vaihtoa, ja (28) yhteisö kehittää edelleen ohjelman sisältämiä ympäristöteemoja koskevaa politiikkaansa noudattaen korkeita ympäristönsuojeluvaatimuksia; erityisesti keskitytään toimintaan, joka voidaan toteuttaa tehokkaimmin yhteisön tasolla, OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Yhteisö vahvistaa sitoutuvansa edelleen yleiseen lähestymistapaan ja strategiaan, jotka on esitetty komission 18 päivänä maaliskuuta 1992 hyväksymässä "Kohti kestävää kehitystä" -ohjelmassa; Euroopan parlamentti otti ohjelman tyydytyksellä vastaan 17 päivänä marraskuuta 1992 antamassaan päätöslauselmassa, ja neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat hyväksyivät sen 1 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa. Yhteisön toimielimiä, jäsenvaltioita, yrityksiä ja kansalaisia rohkaistaan kantamaan vastuunsa ja osallistumaan täysipainoisesti ohjelman jatkuvaan täytäntöönpanoon sekä pyrkimään nopeuttamaan tätä prosessia. Ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi nopeammin ja sen lähestymistavan toteuttamiseksi tehokkaammin, ottaen huomioon komission kertomuksen ohjelman toteuttamisen edistymisestä ja Euroopan ympäristökeskuksen esittämän ajantasaistetun selvityksen ympäristön tilasta, yhteisö, joka pyrkien korkeatasoiseen suojeluun ja ottaen huomioon yhteisön eri alueilla vallitsevat erilaiset olosuhteet, tehostaa viiteen ensisijaiseen tavoitteeseen ja viiteen muuhun ohjelman toteuttamista tukevaan aiheeseen kohdistuvia ponnistelujaan. Näistä ensisijaisista alueista huolimatta yhteisö toteuttaa aktiivisesti myös kaikkea muuta ohjelman nojalla aloitettua toimintaa. Ohjelman täytäntöönpanossa yhteisö toimii toimivaltansa rajoissa. Tämä päätös ei rajoita sellaisten toimenpiteiden oikeudellista perustaa, joita toteutetaan yhteisön ympäristöpolitiikan ja muun politiikan yhteydessä, samalla kun ne ovat tässä päätöksessä tavoitetun toiminnan tavoitteiden mukaisia. 1 JAKSO ENSISIJAISET TAVOITTEET 2 artikla Ympäristön sisällyttäminen muihin harjoitettaviin politiikkoihin Yhteisö kehittää parempia ja johdonmukaisempia lähestymistapoja ympäristönsuojelun vaatimusten sisällyttämiseksi muihin harjoitettaviin politiikan aloihin, jolloin tarkoituksena on helpottaa siirtymistä kohti kestävää kehitystä. Tätä varten yhteisö keskittyy ohjelman kohdealojen osalta seuraaviin ensisijaisiin tavoitteisiin, joiden osalta voidaan toimia tehokkaimmin yhteisön tasolla. 1. Maatalouden osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) yhdentää paremmin markkinoita, maaseudun kehittämistä ja ympäristöä koskevia politiikkoja kestävän maatalouden varmistamiseksi siten, että: - kehitetään edelleen maatalouspolitiikan ja ympäristövaatimusten välisiä kytkentöja yhteisen maatalouspolitiikan uudistamisprosessin mukaisesti, - tarkastellaan mahdollisuuksia ottaa ympäristönäkökohdat suuremmassa määrin huomioon maataloutta koskevissa politiikoissa. Kaikkiin toimenpiteisiin on sisällyttävä asianmukaisia seuranta-, raportointi- ja arviointivelvoitteita. b) tuottaa maatalouden harjoittamisesta, kuten lannoitteiden ja torjunta-aineiden käytöstä, ympäristölle ja siihen sisältyvälle biologiselle monimuotoisuudelle aiheutuvia paineita ja vaikutuksia koskevia säännöllisiä raportteja ja vertailukelpoisia tietoja, ja tietoja veden laadusta ja käytöstä sekä maankäytöstä, c) edistää kestävää maanviljelyä, mukaan lukien yhdennetyt viljelymenetelmät, luonnonmukaista maataloutta ja tapauksen mukaan laajaperäisiä tuotantomenetelmiä (muun muassa biologista monimuotoisuutta kunnioittaen) läheisessä yhteistyössä asianosaisten toimijoiden kanssa. Yhteisö kannustaa edelleenkin paikallisten aloitteiden kehittämistä ja jakaa niistä tietoa, d) kehittää edelleen yhdennettyä strategiaa kasvinsuojelutuotteiden ja torjunta-aineiden käytöstä terveydelle ja ympäristölle aiheutuvien riskien vähentämiseksi, mihin sisältyy entistä yksityiskohtaisempia säännöksiä näiden aineiden jakelusta ja myynnistä sekä vaarallisimpien kasvinsuojelu- ja torjunta-aineiden käytön rajoituksia ja soveltuvin osin niiden korvaaminen muilla aineilla, e) kehittää edelleen ympäristönäkökohdat ja niihin kuuluvan biologisen monimuotoisuuden säilyttämisen huomioon ottavia laaja-alaisia lähestymistapoja maaseudun kehittämisessä muun muassa seuraamalla ja sovittamalla yhteen asiaan liittyviä harjoitettavan politiikan eri ohjauskeinoja, f) harkita toimenpiteitä ympäristökustannusten sisällyttämiseksi maataloustuotteiden ja tuotantoprosessien kustannuksiin. Yhteisö edistää metsiin vaikuttavien toimien ja harjoitettavien politiikkojen parempaa yhteensovittamista ja johdonmukaisuutta helpottaakseen metsien hoitoa (mukaan lukien metsänistutus ja suojelu metsäpaloilta), suojelua ja kestävää kehittämistä sekä vastatakseen metsiin liittyvään kansainväliseen kehitykseen. 2. Liikenteen osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) tiukentaa edelleen maantie- ja maastoajoneuvojen sekä, ottaen asianmukaisella tavalla huomioon kehityksen asiaankuuluvissa kansainvälisissä elimissä, lentokoneiden päästöjä ja melua sekä polttoaineen laatua koskevia säännöksiä, kehittää toimintaa maantieajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen vähentämiseksi erityisesti edistämällä vähän polttoainetta kuluttavien ajoneuvojen ja matalapäästötekniikoiden käyttöä, sekä tehostaa ajoneuvojen katsastusta ja kunnossapitoa koskevia yhteisön säännöksiä, b) yhteisön eri alueilla vallitsevat erilaiset olosuhteet huomioon ottamalla kiinnittää entistä enemmän huomiota liikenteen kysynnän tekijöihin - kehittämällä ja edistämällä toimenpiteitä ulkoisten kustannusten entistä paremmaksi sisällyttämiseksi liikenteen hintoihin, erityisesti vähemmän ympäristöystävällisten liikennemuotojen osalta, jotta käyttäjien valintoihin voitaisiin vaikuttaa siten, että liikenteen kysynnässä päästäisiin entistä kestävämmälle tasolle, - edistämällä entistä yhtenäisempää liikennepolitiikkaa, johon sisältyy liikennealan taloudellisen tehokkuuden parantaminen sekä ympäristö-, turvallisuus- ja saatavuusnäkökohtien parantaminen muun muassa edistämällä maankäytön ja liikennesuunnittelun parempaa yhdentämistä sekä kysyntään kohdistuvia hallintatoimenpiteitä, kuten telematiikan käyttöä, c) pyrkiä edelleen kohti yhteisön tavoitteita vähentää eri liikennemuotojen välistä epätäsapainoa ja kannustaa ympäristöystävällisempien liikennemuotojen käyttöä, erityisesti - kehittämällä mahdollisia analysointimenetelmiä Euroopan laajuisen liikenneverkon ympäristövaikutusten strategiseen arvioimiseen sekä mahdollisia menetelmiä liikenneväyläanalyysin tekemiseksi kaikille asiaankuuluville liikennemuodoille ottaen huomioon tarve liittää kaikki jäsenvaltiot ja alueet Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon ja erityisesti tarve liittää saari-, sisämaa- ja syrjäiset alueet yhteisön keskusalueisiin, - tutkimalla mahdollisuuksia käyttää yhteisön rahoitusta eri liikennemuotojen välisen tasapainon edistämiseen liikennemuotojen yhteensopivuuden ja sopivien kulkutavan vaihtojärjestelyjen helpottamiseksi, - kehittämällä puitteet raskaiden tavara-ajoneuvojen aiheuttamien ympäristöongelmien ratkaisemiseksi, - edistämällä entistä ympäristöystävällisempien liikennemuotojen käyttöä esimerkiksi kannustamalla julkisen ja/tai joukkoliikenteen sekä matalapäästöisten ajoneuvojen käyttöä. 3. Energiatalouden osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) edistää energiatehokkuutta ja energian järkevää käyttöä, tukea energiaa säästävien tekniikoiden ja käytäntöjen, mukaan lukien uusiutuvat energianlähteet sekä yhdistetty lämmön ja sähkön tuotanto, kehittämistä ja soveltamista sopivien ohjelmien ja toimenpiteiden sekä tietoisuuden herättämis- ja tiedotustoiminnan avulla, sekä kehittää arviointiperusteet tukijärjestelmien arvioimiseksi, jotta voitaisiin oikaista niitä kannustustapoja, joilla on haitallisia vaikutuksia, b) kannustaa energian kysyntään kohdistuvien hallintatoimenpiteiden toteuttamista, mukaan lukien energiansäästötoimenpiteet, sekä ulkoisten kustannusten ja hyödyn sisällyttämistä hintoihin taloudellisten ohjauskeinojen ja muiden keinojen sekä kuluttajien tietoisuuden herättämiseen tähtäävien aloitteiden parempaa yhteensovittamista yhteisön energiansäästöohjelmissa, c) tiukentaa laitteiden energiatehokkuusstandardeja ja säätää niiden energiatehokkuusmerkinnöistä. 4. Teollisuuden osalta ensisijaisia tavoitteit ovat: a) edistää meneillään olevaa teollisuuden ekohallintajärjestelmien kehittämistä ja kehittää ohjelmia teollisuuden ja erityisesti pienten ja keskisuurten (pk-) yritysten ympäristötietoisuuden lisäämiseksi entisestään sekä ammattikoulutuksen ja teknisen tuen edistämiseksi; tarkistaa ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää, b) kehittää puitteet yhdennetylle, elinkaaripohjaiselle tuotepolitiikalle, jossa käsitellään muun muassa elinkaarianalyysin edelleen kehittämistä, mukaan lukien tuotetun jätteen vähentäminen, ja otetaan huomioon tämän mahdolliset vaikutukset sisämarkkinoihin, sekä edistää entistä puhtaampien tuotteiden kehittämistä sisällyttämällä siihen ympäristönäkökohdat ja vähentämällä hitaasti hajoavien orgaanisten aineiden, raskasmetallien ja peruuttamattomia terveydelle haitallisia vaikutuksia omaavien aineiden käyttö, c) parantaa teollisuuslaitosten aiheuttaman pilaantumisen johdonmukaista ja kattavaa sääntelyä koskevaa lainsäädäntöä ja muita ohjauskeinoja, kehittää vaihtoehtoja yhtenäistä päästöjen valvontaa täydentäväksi järjestelmäksi pienemmille laitoksille ottamalla huomioon näiden erityisongelmat, sekä kannustaa ottamaan paremmin huomioon ulkoiset kustannukset, d) kehittää toimia teollisuuden ympäristötietoisuuden vahvistamiseksi, kuten keinoja yrityksille suunnatun tiedottamisen parantamiseksi, parhaita käyttökelpoisia tekniikoita koskeva tieto mukaan lukien, muun muassa EuroBAT-asiakirjoja käyttämällä, puhtaampien teknologioiden tehokkaammaksi levittämiseksi sekä parhaiden ympäristöä säästävien käytäntöjen edistämiseksi, e) selkeyttää ekoliikeyritysten määritelmää ja helpottaa niiden kehittämistä, f) asettaa etusijalle pk-yritysten ongelmat, joita syntyy yritysten kohdatessa teknisiä ja taloudellisia esteitä ympäristön kannalta puhtaan tekniikan kehittämiselle ja käytölle, g) kehittää kestävään teolliseen kehitykseen tähtääviä politiikkoja ja saattaa ne toimiviksi, mihin liittyy ekotehokkuuden käsitteen määrittely sekä hallitusten ja teollisuuden välisen kumppanuuden korostaminen hyödyntämällä teollisuuden innovaatiokykyä sekä tarjoamalla asianmukaisia kannustimia ja aktivoivia toimintaedellytyksiä niin kysynnän kuin tarjonnan osalta. 5. Matkailun osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) luoda matkailutapojen ympäristövaikutuksia koskeva säännöllinen tietojen vaihto, b) tukea tietoisuuden herättämiseen pyrkiviä kampanjoita matkailuvoimavarojen ympäristöystävällisen käytön edistämiseksi, c) edistää innovatiivisten hyvien käytäntöjen soveltamista, muun muassa toteuttamalla nykyisten rahoituskeinojen puitteissa koehankkeita matkailun kestävän kehittämisen alalla, d) pyrkiä mahdollisuuksien mukaan sisällyttämään kansainvälisiin sopimuksiin myös kysymys matkailun vaikutuksista ympäristöön. 3 artikla Käytettävissä olevien ohjauskeinojen monipuolistaminen Yhteisö kehittää entistä laajemman valikoiman ohjauskeinoja, soveltaa niitä tai muulla tavoin rohkaisee niiden käyttöä saadakseen aikaan merkittäviä muutoksia nykyisissä kestävän kehityksen kehityssuunnissa ja käytännöissä ottaen huomioon toissijaisuusperiaate. 1. Kehitettäessä asianmukaisella tasolla tehokkaita markkinapohjaisia ja muita taloudellisia ohjauskeinoja politiikan täytäntöönpanemiseksi kiinnitetään erityistä huomiota: a) taloudellisten ohjauskeinojen käyttöönoton rajoitteiden tutkimiseen ja mahdollisten ratkaisujen löytämiseen, b) ympäristömaksujen käyttöön, c) sellaisten tukijärjestelmien tunnistamiseen, jotka vaikuttavat kielteisellä tavalla kestäviin tuotanto- ja kulutuskäytäntöihin, samalla kuin niitä pyritään uudistamaan, d) ympäristövahinkojen korvausvelvollisuuden käsitteen soveltamisen kannustamiseen jäsenvaltioiden tasolla, e) vapaaehtoisiin sopimuksiin, joissa sovitaan ympäristötavoitteista noudattaen samalla kilpailusääntöjä, f) verotuksellisten keinojen käytön kannustamiseen ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi. 2. Useaa alaa koskevien ohjauskeinojen osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) kehittää lähestymistapoja suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arviointia varten sekä edistää menetelmien, koulutuksen ja ohjaavan aineiston kehittämistä sekä hankkeiden että suunittelmien ja ohjelmien arviointia varten, b) harkita ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmän laajentamista tuotantoteollisuuden lisäksi muille toiminta-alueille, c) edistää soveltuvilta osin standardointia ympäristöasioissa sekä tehostaa ympäristönäkökohtien sisällyttämistä teollisten standardien laadintaan, d) kehittää perusteita, joilla arvioidaan yhteisön nykyisten politiikkojen ja ohjauskeinojen, muun muassa rahoituksen, yhteensopivuutta kestävän kehityksen vaatimusten kanssa, e) tarkistaa julkisia hankintoja koskevia yhteisön sääntöjä ympäristönäkökohtien sisällyttämiseksi paremmin niiden soveltamiseen ja turvata samalla yhtäläiset kilpailuedellytykset. 3. Etusijalle asetetaan yhteisön omien rahoitustukijärjestelmien käytön parantaminen kestävän kehityksen edistämiseksi. Tämä merkitsee ympäristönäkökohtien ja myös luonnonsuojelun sisällyttämistä niihin paremmin sekä rahoitusjärjestelmien ympäristövaikutusten arviointia tukitoimien laadun parantamiseksi ympäristön ja talouden kannalta. 4. Yhteisö jatkaa nykyisiä ponnistelujaan varmistaakseen niiden mahdollisuuksien täyden toteuttamisen, joita uudet tekniikat ja teknologiat tarjoavat kestävälle kehitykselle esimerkiksi maatalouden, elintarviketeollisuuden, kemikaalien ja lääkkeiden, ympäristön puhdistamisen sekä uusien materiaalien ja energianlähteiden kehittämisen aloilla. 4 artikla Lainsäädännön täytäntöönpano ja sen noudattamisesta huolehtiminen Yhteisö tehostaa toimintaansa kaikilla tasoilla varmistaakseen ympäristölainsäädännön paremman täytäntöönpanon ja sen noudattamisesta huolehtimisen. Ensisijaisia tavoitteita ovat: a) parantaa ympäristöpolitiikan oikeudellisia puitteita omaksumalla erityisaloja koskevia entistä johdonmukaisempia, kattavampia ja yhdennetympiä lähestymistapoja yksinkertaistamalla tarvittaessa lainsäändännöllisiä ja hallinnollisia menettelytapoja, käyttämällä puitedirektiivejä sekä kiinnittämällä erityistä huomiota siihen, miten tulevat toimenpiteet voidaan saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä ja miten voidaan huolehtia niiden noudattamisesta, b) tehostaa yhteisön lainsäändännössä edellytettyjen raportointivaatimusten noudattamista muun muassa niitä järkeistämällä ja standardoimalla sekä käyttämällä raportteja paremmin hyödyksi päätöksentekoprosessin välineenä, c) parantaa ja tiivistää yhteistyötä lainsäändännön täytäntöönpanosta ja sen noudattamisesta huolehtivien viranomaisten kesken muun muassa ympäristötarkastajien verkoston kautta, d) harkita keinoja helpottaa kansalaisten osallistumista ympäristöpolitiikan täytäntöönpanoon ja sen noudattamisen valvontaan ja tarkastella, onko tarpeen laajentaa mahdollisuuksia saattaa asioita tuomioistuinten käsiteltäviksi, toissijaisuusperiaate ja jäsenvaltioiden erilaiset oikeusjärjestelmät huomioon ottaen. 5 artikla Tietoisuuden lisääminen Yhteisö korostaa viestintää, tiedonvälitystä, yleissivistävää ja ammatillista koulutusta keinona lisätä tietoisuutta kestävään kehitykseen liittyvistä kysymyksistä ja edistää käyttäytymisen muutosta kaikilla yhteiskunnan aloilla. Se lisää ponnistelujaan parantaakseen yhteisön kansalaisten tietoisuuden ja tiedon tasoa kestävään kehitykseen liittyvistä kysymyksistä. Ensisijaisia tavoitteita ovat: a) asettaa saataville tietoa ympäristön tilasta ja yhteisön ympäristölainsäädännön täytäntöönpanosta, b) edistää kestävän kehityksen käsitteen sisällyttämistä yhteisön yleissivistäviin ja ammatillisiin koulutusohjelmiin, c) kannustaa ympäristöopetusta ja -koulutusta kaikilla asiaankuuluvilla tasoilla, jotta se muun ohessa osaltaan muuttaisi yksilöiden käyttäytymistä entistä enemmän kestävän kehityksen periaatteiden mukaiseksi, d) hyödyntää parhaalla mahdollisella tavalla LIFE-hankkeiden tulosten jatkuvan arvioinnin ja riittävän levittämisen järjestelmää sekä luonnonsuojelun alalla että muilla ympäristöaloilla, e) edistää yhteisön omien toimielinten vihreää taloudenhoitoa ja helpottaa parhaiden käytäntöjen vaihtoa sekä tämän alan tiedon saatavuutta ja levittämistä mahdollisimman laajalti, f) edistää läheistä yhteistyötä komission ja jäsenvaltioiden välillä ympäristöä koskevan viestinnän ja tiedotuksen aloilla; kehittää yhteisön viestintästrategiaa yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa muun muassa nykyisiä yhteistyöaloitteita hyödyntämällä, g) helpottaa kuluttajien mahdollisuuksia ottaa ympäristönäkökohdat huomioon ympäristömerkintöjen avulla ja huolehtimalla tuotteiden, mukaan lukien kemikaalit, ympäristötiedoista, h) kannustaa rahoituspalvelujen tarjoajia, kuten pankkeja ja vakuutusyhtiöitä, sisällyttämään ympäristönäkökohdat toimintaansa. 6 artikla Kansainvälinen yhteistyö Yhteisö tehostaa osuuttaan ympäristöön ja kestävään kehitykseen liittyvässä kansainvälisessä toiminnassa. Tämä merkitsee erityisesti Keski- ja Itä-Euroopan maiden sekä Välimeren alueen kanssa tehtävää yhteistyötä koskevan yhteisön lähestymistavan vahvistamista, yhteisön osuuden vahvistamista Agenda 21 -toimintaohjelman mukaisissa ympäristöasioissa sekä kahdenvälisessä ja monenvälisessä kestävän kehityksen kysymyksiin liittyvässä yhteistyössä. 1. Keski- ja Itä-Euroopan osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) kehittää edelleen kokonaisvaltaista, ympäristöasiat huomioonottavaa lähestymistapaa osana strategiaa, jonka mukaisesti valmistellaan Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneiden maiden liittymistä Euroopan unioniin, b) jatkaa tällä alalla yhteistyötä Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa ja edistää yhteistyötä näiden maiden välillä Eurooppa-sopimusten mukaisesti. Tämä merkitsee yhteistyön tiivistämistä voimavarojen rakentamisessa sekä jatkoa rahoitusyhteistyölle, tekniselle avulle erityisesti lainsäädäntöjen lähentämisessä, täyntäntöönpanossa ja noudattamisesta huolehtimisessa, ympäristöinfrastruktuureihin kohdistuvien investointien tukemiselle ja yhteistyölle ympäristöön liittyvien käytäntöjen parantamiseksi myös teknologian siirron avulla. 2. Välimeren maiden ja Välimeren alueen osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) kehittää marraskuussa 1995 annetun Barcelonan julistuksen mukainen alueellinen, muun muassa ministerikonferenssien muodossa käytävään säännölliseen vuoropuheluun sekä laajempaan ja tiiviimpään yhteistyöhön perustuva lähestymistapa erityisesti rahoitusavun ja teknisen avun osalta, b) perustaa Välimeren alueen lyhyen ja keskipitkän välin ensisijaisia tehtäviä koskeva toimintaohjelma ja kehittää sen toteuttamisen seurantajärjestelmä. 3. Itämeren alueen osalta ensisijaisena tavoitteena on vahvistaa alueen ympäristöyhteistyötä nykyisten alueellisten rakenteiden puitteissa ja sovittaa aiempaa paremmin yhteen asiaankuuluvien rahastojen käyttöä Helsingin komission (Helcom) toiminnan tukemiseksi ja erityisesti yhteisen suojeluohjelman (Joint Comprehensive Environmental Action Programme, JCP) täytäntöön panemiseksi. 4. Rion prosessin osalta ensisijaisena tavoitteena on varmistaa yhteisön aktiivinen osallistuminen prosessiin ja Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen vuoden 1997 erityisistunnon valmisteluihin ja jatkotoimenpiteisiin sekä muun muassa myötävaikuttaa a) ilmastonmuutosta koskevan puiteyleissopimuksen tehostamiseen Berliinin valtuutuksen ja myöhempien päätösten mukaisesti, b) biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen kehittämiseen, mukaan lukien kansallisten täytäntöönpanostrategioiden edistäminen, sekä biologista turvallisuutta koskevan pöytäkirjan pikainen laatiminen, c) aavikoitumisen torjuntaa koskevaan yleissopimukseen liittyvän kansainvälisen yhteistyön tehostamiseen. 5. Muiden kansainvälisten ympäristöasioiden osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) suorittaa toteutetun politiikan tarkistaminen kestävän kehityksen ulottuvuuden sisällyttämiseksi neljännen AKT-EY-yleissopimuksen täytäntöönpanoon; arvioida yleisesti yhteisön kehitysapua sen varmistamiseksi, että ympäristön arviointijärjestelmiä noudatetaan, b) vahvistaa ympäristöasioiden osuutta uusien itsenäisten valtioiden kanssa tehtävässä yhteistyössä keskittymällä erityisesti voimavarojen rakentamiseen ja tekniseen apuun TACIS-ohjelman mukaisesti, c) vahvistaa ympäristöasioiden osuutta Aasian ja Latinalaisen Amerikan maiden kanssa harjoitettavassa yhteistyössä rahoitusavusta ja teknisestä avusta Aasian ja Latinalaisen Amerikan kehitysmaille sekä taloudellisesta yhteistyöstä näiden maiden kanssa 25 päivänä helmikuuta 1992 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 443/92 (7) mukaisesti sekä yhteisön ja kyseisten alueiden välistä yhteistyötä koskevia yleisiä suuntaviivoja noudattaen, d) edistää aktiivista osallistumista alueellisiin konferensseihin ja sopimuksiin Euroopassa sekä "Environment for Europe" -prosessia, e) tukea kansainvälistä työtä kestävän kehityksen indikaattoreiden määrittelemiseksi, f) pyrkiä vahvistamaan säädösten noudattamisen valvontaa ja riitojen ratkaisua koskevia säännöksiä, kun kansainvälisiä sopimuksia tarkistetaan, g) osallistua aktiivisesti neuvotteluihin sellaisen oikeudellisesti sitovan asiakirjan hyväksymiseksi, joka koskee tietoon perustuvaa ennakkosuostumusta koskevaa menettelyä tiettyjen vaarallisten kemikaalien ja torjunta-aineiden kaupassa. 6. Kaupan ja ympäristöasioiden osalta ensisijaisia tavoitteita ovat: a) osallistua erityisesti Maailman kauppajärjestössä aktiivisesti kauppaa ja ympäristöä koskevaan kansainväliseen keskusteluun siten, että yhteisö edistää kestävää kehitystä koskevan yleistavoitteen mukaisesti sekä ympäristön että kaupan etujen kannalta tasapainoista lähestymistapaa ja keskittyy ympäristövaatimusten sisällyttämiseen osaksi monenvälistä kauppajärjestelmää, b) asettaa etusijalle kauppaa ja ympäristöä koskevien ongelmien monenväliset ratkaisut, kunnioittaa ympäristön ja kaupan periaatteita ja edistää avoimuutta ympäristötoimenpiteiden, muun muassa ympäristöpolitiikan uusien välineiden, määrittelyssä ja toteuttamisessa. 2 JAKSO MUITA ASIOITA, JOIHIN KIINNITETÄÄN ERITYISTÄ HUOMIOTA 7 artikla Ympäristöpolitiikan perusteiden parantaminen Yhteisö varmistaa, että sen ympäristöpolitiikka perustuu luotettaviin ja vertailukelpoisiin tietoihin, tilastoihin ja indikaattoreihin, luotettavaan tieteelliseen tietoon sekä toiminnasta tai toimimatta jättämisestä aiheutuvien kustannusten ja hyödyn arviointiin. Yhteisö varmistaa asianmukaisten elintensä toiminnan yhteensovittamisen ja niiden välisen yhteistyön sekä toimii yhteistyössä asianmukaisten elinten kanssa kansainvälisellä tasolla. Euroopan ympäristökeskuksella on keskeinen tehtävä ympäristön tilan seuraajana ja siitä raportoijana. Erityisen tärkeätä on: a) määrittää ja täyttää nykyisten ympäristöä koskevien perustilastotietojen aukot, kehittää ympäristönäkökohtien sisällyttämistä muiden politiikkojen alalla kerättäviin tietoihin ja tilastoihin sekä varmistaa näiden tietojen saatavuus, b) tukea sellaisten ympäristöindikaattorien, ympäristöpolitiikan oleellisissa kysymyksissä edistymistä mittaavien tulosindikaattorien sekä sellaisten kestävän kehityksen indikaattorien (benchmark indicators) kehittämistä, joilla mitataan kestävän kehityksen saavuttamista ja joilla voidaan määrittää tavoitteita ja toiminnan kohteita, c) sovittaa paremmin yhteen tieteellisten tutkimus- ja kehityspolitiikkojen sekä ympäristöpolitiikan välisen keskinäisen tiedonkulun kehittämistä ja varmistamista, d) kehittää edelleen taloudellisten ympäristöä koskevien arviointitekniikoiden käyttöä (kustannustehokkuus, kustannus/hyöty ja liiketoiminnan vaikutukset), e) kehittää kansantalouden tilinpidon osaksi liitettävä ympäristötilinpito ensimmäisenä vaiheena ympäristönäkökohtien sisällyttämisessä kansantalouden tilinpitokäsitteisiin ja -käytäntöihin. 8 artikla Kestävät tuotanto- ja kulutustottumukset Yhteisö kehittää edelleen toimintaansa helpottaakseen ja edistääkseen teollisuuden innovaatioita kestävän kehityksen alalla ja pyrkii lisäämään teollisuuden ja kuluttajien tietoisuutta ja käyttäytymisen muutosta edistääkseen siirtymistä kestävämpiin tuotanto- ja kulutustottumuksiin. 9 artikla Jaettu vastuu ja kumppanuus Yhteisö edistää käytännön keinoja, joilla voidaan parantaa vastuun jakoa ja kumppanuutta kestävän kehityksen varmistamiseksi. Yhteisö kehittää tehokkaampia tapoja käydä vuoropuhelua ja varmistaa, että yhteisön politiikan ja toiminnan valmisteluun ja toteuttamiseen osallistuu asianmukainen joukko erilaisia toimijoita. 10 artikla Paikallisten ja alueellisten aloitteiden edistäminen Yhteisö rohkaisee edelleen paikallista ja alueellista toimintaa asioissa, jotka ovat ensisijaisen tärkeitä kestävän kehityksen saavuttamiseksi. Tätä varten on erityisen tärkeätä: a) edistää edelleen aluesuunnittelun mahdollisuuksia keinona helpottaa kestävää kehitystä ja kehittää edelleen Eurooppa 2000+ -ohjelmaa ja avustaa Euroopan alueellisen kehittämisen näkymät -ohjelman kehittämistä perustana päättäjien keskinäisen yksimielisyyden luomiselle muun muassa alakohtaisten kehityspolitiikkojen ympäristövaikutuksista, b) kehittää kaupunkialueisiin liittyvissä kysymyksissä kokonaisvaltainen lähestymistapa, jossa korostetaan erityisesti paikallisten viranomaisten tarvitsemaa tukea näiden pannessa täytäntöön ohjelmaa ja paikallista Agenda 21 -toimintaohjelmaa, c) edistää kestävään liikenteen kehitykseen tähtääviin aloitteisiin liittyvää paikallisten viranomaisten välistä kokemusten vaihtoa, d) kehittää esittelyohjelma rannikkoalueiden yhdennetystä hoidosta, jotta voidaan osoittaa parempien tiedotus- ja neuvottelujärjestelmien vaikutus kestävän kehityksen toteuttamiseen ja määrittää jatkotoimien tarve yhteisön tasolla ja muilla tasoilla, e) kehittää strategia, jolla rohkaistaan paikallisia kehittämis- ja työllistämisaloitteita, joilla osallistutaan luonnonalueiden säilyttämiseen tarvittaessa rakennerahastojen avulla, f) edistää haavoittuvilla alueilla aavikoitumisen torjuntaa koskevan yleissopimuksen mukaisia toimenpiteitä, joilla keskitytään aavikoitumisen vähentämiseen hoitopolitiikan ja luonnonvarojen kestävän käytön avulla ja sovittamalla paremmin yhteen käynnissä olevia toimintoja sekä levittämällä niitä koskevaa tietoa tehokkaammin. 11 artikla Ympäristöteemat Yhteisö kehittää edelleen ohjelman ympäristöteemoihin liittyviä politiikkojaan pitäen lähtökohtana korkeatasoista ympäristönsuojelua ja keskittyy erityisesti sellaiseen näihin aiheisiin liittyvään toimintaan, jota voidaan tehokkaimmin toteuttaa yhteisön tasolla. Tätä varten on erityisen tärkeätä: a) kehittää politiikkoja ja toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen hiilidioksidin (CO2) ja muiden kasvihuonekaasujen Berliinin valtuutuksen mukaisten vähentämistavoitteiden toteuttamiseksi; näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on asetettava tietyt aikarajat, esimerkiksi vuodet 2005, 2010 ja 2020, b) tehostaa otsonikerroksen ohentumista aiheuttavien aineiden osalta yhteisön sääntelytoimia sekä tehostaa tutkimusta, jonka tarkoituksena on löytää sopivia korvaavia aineita mainituille aineille, c) määritellä tai muuttaa tiettyihin ilman epäpuhtauksiin liittyviä laatutavoitteita ja kehittää yhteisiä menettelytapoja ilman laadun arvioimiseksi ja seuraamiseksi, d) kehittää ja panna täytäntöön strategia, jonka avulla pyritään pitkällä aikavälillä varmistamaan se, etteivät happamoitumista ja rehevöitymistä aiheuttavat aineet tai valokemialliset ilman epäpuhtaudet ylitä kriittistä kuormitusta, e) kehittää pohja- ja pintavesivarojen suojelua, käyttöä ja hoitoa koskeva kokonaisvaltainen yhdennetty strategia ja edistää sen täytäntöönpanoa, f) kehittää asianmukaisia toimia yhteisön jätehuoltostrategian toteuttamiseksi käytännössä, g) tehostaa luonnonsuojeluun ja biologiseen monimuotoisuuteen liittyviä lähestymistapoja muun muassa biologista monimuotoisuutta koskevan strategian avulla, jotta varmistetaan niiden täydellisempi sisällyttäminen yhteisön muiden politiikkojen määrittelyyn ja toteuttamiseen, h) kehittää erityisesti tuotteiden sallitut melupäästöt sisältävä meluntorjuntaohjelma, i) kehittää ja esitellä strategia, jonka avulla voidaan muun muassa kehittää edelleen politiikkoja Agenda 21 -toimintaohjelman täydelliseksi huomioon ottamiseksi sellaisten kemikaalien osalta, joiden käytön arvioidaan aiheuttavan sellaisia terveys- ja ympäristöriskejä, joita ei voida hyväksyä, kiinnittäen erityistä huomiota haittojen synnyn ennaltaehkäisyn periaatteeseen, myrkyllisten aineiden vaiheittaiseen käytöstä poistamiseen ja siihen, että riskeistä tiedotetaan käyttäjille, j) tarkistaa edelleen bioteknologioita koskevaa lainsäädäntöä varmistamalla samalla niiden jatkuva turvallinen käyttö, k) tarkistaa yhteisön lainsäädännön eräitä säännöksiä vuoden 1994 liittymisasiakirjaan liittyvissä julistuksissa N:o 6 ja 7 sovitulla tavalla. Tehty . . . Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL N:o C 140, 11.5.1996, s. 5 ja EYVL N:o C 28, 29.1.1997, s. 18. (2) EYVL N:o C 212, 22.7.1996, s. 1. (3) EYVL N:o C 34, 3.2.1997, s. 12. (4) Euroopan parlamentin lausunto annettu 13. marraskuuta 1996 (EYVL N:o C 362, 2.12.1996, s. 112), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 17 päivänä huhtikuuta 1997 ja Euroopan parlamentin päätös tehty . . . (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL N:o C 337, 21.12.1992, s. 16. (6) EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1. (7) EYVL N:o L 52, 27.2.1992, s. 1. NEUVOSTON PERUSTELUT I. JOHDANTO 1. Komissio lähetti 29 päivänä helmikuuta 1996 neuvostolle EY:n perustamissopimuksen 130s artiklan 3 kohdan ensimmäiseen alakohtaan perustuvan ehdotuksen (1) Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman "Kohti kestävää kehitystä" tarkistuksesta. 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä 13 päivänä marraskuuta 1996 (2), ja talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 29-30 päivinä toukokuuta 1996 (3). 3. Komissio antoi 4. joulukuuta 1996 muutetun ehdotuksen (4) parlamentin lausunnon perusteella. 4. Neuvosto vahvisti 17 päivänä huhtikuuta 1997 yhteisen kantansa perustamissopimuksen 189b artiklan mukaisesti. II. TAVOITTEET Neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat olivat hyväksyneet 1 päivänä helmikuuta 1993 annetussa päätöslauselmassa (5) komission esittämän Euroopan yhteisön ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevan poliittisen toimintaohjelman yleisen lähestymistavan ja strategian. Ohjelmaan kuului muun muassa ennen vuoden 1995 loppua tehtävä kokonaisvaltainen tarkistus. Komissio toimitti ehdotuksensa tarkistusta koskevaksi päätökseksi vuoden 1995 lopussa laaditun, ohjelman toteuttamista koskevan komission selvityksen ja samaan aikaan Euroopan ympäristökeskuksen tekemän, ajan tasalla olevan ympäristön tilaa koskevan selvityksen pohjalta. Ehdotuksessa vahvistetaan sitoutuminen ohjelmassa määriteltyyn lähestymistapaan ja tähdätään sen tehokkaamman täytäntöönpanon varmistamiseen jäljellä olevaksi ajaksi eli vuoteen 2000 saakka määrittelemällä viisi avainaluetta, joilla toimia on tehostettava (ympäristönäkökohdan sisällyttäminen muihin politiikkoihin, ohjauskeinojen monipuolistaminen, lainsäädännön täytäntöönpano ja sen noudattamisen valvonta, tietoisuuden herättäminen ja kansainvälinen yhteistyö), sekä viisi muuta aluetta, jotka vaativat erityistä huomiota tässä vaiheessa (ympäristöpolitiikan perusteiden parantaminen, kestävien tuotanto- ja kulutusmallien edistäminen, yhteisvastuun ja yhteistyön kehittäminen, paikallisten ja alueellisten aloitteiden edistäminen ja joidenkin ympäristöteemojen kehittäminen edelleen). Neuvostolta pyydetyn säädöksen ominaisuudet ovat olennaisesti muuttuneet Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tultua voimaan: vaikka ohjelmaan on riittänyt yleinen poliittinen hyväksyminen, sen tarkistaminen edellyttää oikeudellista hyväksymismenettelyä, mikä tarkoittaa erityisten määräysten hyväksymistä. III. YHTEISEN KANNAN ERITTELY Neuvosto kannatti komission lähestymistavan pääkohtia. Tarkastellessaan ehdotusta neuvostoa ohjasi johdonmukaisesti kaksi toisiinsa liittyvää näkökantaa: - kyseessä on ohjelman tarkistus, ei sen muuttaminen kokonaan, - määriteltäessä tarkistuksen suuntaviivoja oli tärkeää ottaa huomioon, että niiden toteuttamiselle on suhteellisen vähän aikaa ennen ohjelman päättymistä. Tämän näkemyksen mukaisesti neuvosto katsoi, että ennen kaikkea oli tärkeää vahvistaa yhteinen kanta mahdollisimman pian, jotta toiseen käsittelyyn jää myös aikaa. A. Muutettu komission ehdotus Tässä tilanteessa neuvosto sopi siitä, että komission ehdotusta koskeva päätös olisi tehtävä mahdollisimman pian. Neuvosto ilmoitti kuitenkin selkeästi, että sen päätös hyväksyä poliittinen sopimus 9 päivänä joulukuuta 1996 pidetyssä istunnossa ei vaikuttaisi sen kantaan muutosten osalta ja että se olisi vastaisuudessa valmis käsittelemään ajanmukaisella nopeudella Euroopan parlamentin ehdottamia muutoksia perustamissopimuksen 189b artiklassa määrätyn mukaisesti. B. Neuvoston tekemät olennaiset muutokset 1. Johdanto-osa Johdanto-osaa ei muutettu olennaisesti, paitsi että lisättiin kaksi uutta kappaletta, joita myös parlamentti toivoi ja joiden mukaan tarkistuksessa on tarpeen ottaa huomioon kansainvälisistä menettelyistä johtuvat sitoumukset ja päätelmät sekä ihmisten terveyden suojelu yhtenä ympäristöpolitiikan tavoitteena. Lisäksi johdanto-osaa muutettiin hiukan joissakin kohdin, jotta se vastaisi artikloissa tapahtuneita muutoksia; myös kappaleiden järjestystä muutettiin, jotta ne seuraisivat enemmän artiklojen järjestystä. 2. Ympäristönäkökohdan sisällyttäminen maatalous-, liikenne-, energia-, teollisuus- ja matkailupolitiikkoihin (2 artikla) Tämä osasto, joka myönnetään olennaisen tärkeäksi, muotoiltiin osittain uudelleen neuvostossa asianomaisten alojen viimeisimmän kehityksen huomioimiseksi ja tekstin hienosäätämiseksi kiinnittäen erityistä huomiota siihen, että asia esitetään niin yksityiskohtaisesti kuin täytäntöönpanoa koskevat realistiset odotukset ja mahdollisuudet edellyttävät. Erityisesti maatalouspolitiikan osalta (2 artiklan 1 kohta) tekstiä muutettiin niin, että siinä annetaan selvät suuntaviivat yhteisen maatalouspolitiikan tulevalle kehitykselle ottaen samalla huomioon meneillään olevan uudistusprosessin. Lisäksi neuvosto ilmaisi selkeästi biologisen monimuotoisuuden suojeluun liittyvän huolensa mainiten sen asianomaisessa kohdassa nimenomaisesti erityistä huomiota vaativana asiana. Energian osalta (2 artiklan 3 kohta) neuvosto sisällytti ensisijaisiin asioihin parlamentin ehdotuksen mukaisesti muun muassa yhdistetyn lämmön ja sähkön tuotannon. Teollisuuden osalta (2 artiklan 4 kohta) lisättiin kohta, joka koskee ekotehokkuuden sekä hallituksen ja teollisuuden välisen yhteistyön käsitteet sisältävien kestävien politiikkojen kehittämistä edistämällä uudistuksia sopivilla kannusteilla. Matkailun osalta (2 artiklan 5 kohta) korostettiin tarvetta sisällyttää kansainvälisiin sopimuksiin matkailua ja ympäristöä koskeva ulottuvuus. 3. Ohjauskeinojen monipuolistaminen (3 artikla) Neuvosto pyrki korostamaan pääasiassa sitä, että tehokkaiden markkinapohjaisten ja muiden taloudellisten välineiden kehittämisen ehtoja on parannettava erityisesti määrittämällä niiden käyttöön ottamisen esteet sekä tällä hetkellä käytössä olevat tukijärjestelmät, jotka vaikuttavat kielteisellä tavalla kestäviin käytäntöihin, jotta niitä voitaisiin uudistaa. Neuvosto korosti myös, että kyseisiä välineitä on käytettävä sopivalla tasolla. 4. Lainsäädännön täytäntöönpano ja sen noudattamisen valvonta (4 artikla) Neuvosto vahvisti komission ehdottamat ensisijaiset asiat ja painotti erityisesti tarvetta parantaa sekä täytäntöönpanoa koskevien selvitysten laatua että niiden palautearvoa; neuvosto mainitsi nimenomaisesti myös ympäristötarkastajien verkoston merkityksen. Vaikka neuvosto toisaalta tunnusti, että yleisön suuremmalla sitoutumisella lainsäädännön käyttöönottoon ja vahvistamiseen on suuri merkitys, se myös varoitti, että parempia mahdollisuuksia oikeuskeinojen käyttöön on tutkittava huolellisesti ottaen huomioon erilaiset oikeusperinteet. Neuvosto katsoi lisäksi noudattamatta jättämisestä annettavia seuraamuksia koskevan kysymyksen käsittelyn ennenaikaiseksi. 5. Tietoisuuden herättäminen (5 artikla) Neuvosto korosti tätä kohtaa erityisesti esittämällä uusia ensisijaisia tavoitteita, jotka koskevat yleissivistävää ja ammatillista koulutusta, jäsenvaltioiden välisen yhteistyön kehittämistä, kuluttajan parempia mahdollisuuksia saada tietoja tuotteiden ympäristöseikoista, sekä kannustamalla rahoituspalveluiden tarjoajia ottamaan huomioon ympäristönäkökohdat. 5. Kansainvälinen yhteistyö (6 artikla) Neuvosto korosti tätä osastoa lisäämällä siihen Itämeren aluetta koskevan kohdan ja tunnusti näin uusien jäsenvaltioiden unioniin liittymisen myötä aluetta kohtaan kasvaneen mielenkiinnon. Neuvosto lisäsi myös erityiset maininnat siitä, miten tärkeää on yhteisön aktiivinen osallistuminen ilmastonmuutoksia, biologista monimuotoisuutta ja aavikoitumista koskevien yleissopimusten sekä ennakkosuostumusta koskevan menettelyn hyväksymisen puitteissa käytäviin neuvotteluihin, sekä osallistuminen alueellisiin välineisiin Euroopassa. 7. Ympäristöpolitiikan perusteiden parantaminen (7 artikla) Neuvosto piti edelleen tärkeänä yhteistyötä asiaankuuluvien toimielinten kanssa kansainvälisellä tasolla ja EY:n toimielinten toiminnan yhteensovittamiseksi. Erityisesti neuvosto korosti Euroopan ympäristökeskuksen merkitystä ympäristön tilan muutosten seuraajana ja raportoijana, mitä myös parlamentti on esittänyt. 8. Paikallisten ja alueellisten aloitteiden edistäminen (10 artikla) Neuvosto lisäsi tähän yhden asian, johon olisi kiinnitettävä erityistä huomiota, eli sen, että yhteisön olisi edistettävä aavikoitumisen torjuntaa koskevan yleissopimuksen mukaisia toimenpiteitä. 9. Ympäristöteemat (11 artikla) Yleisen lähestymistavan mukaisesti neuvosto pyrki järkeistämään ja helpottamaan ehdotettujen toimien täytäntöönpanoa. Erityisesti se muutti komission ehdotuksia, jotka olivat vanhentuneet asianomaisilla aloilla tapahtuneen kehityksen vuoksi. Tämän vuoksi esimerkiksi a alakohtaa muutettiin ilmastonmuutoksia koskevassa politiikassa viime aikoina tapahtuneen kehityksen perusteella; f alakohdalla korvattiin eräitä erillisiä kohtia, jotka syntyivät yhteisön jätehuoltopolitiikan äskettäisen hyväksymisen jälkeen. Kriittistä kuormitusta koskevan d alakohdan sanamuotoa muutettiin realistisempien näkymien mukaan; melua koskeva e alakohta rajoitettiin hieman komission muotoilemaan tekstiin nähden, ja siinä otettiin huomioon toissijaisuusperiaate; kemikaaleja koskevassa i alakohdassa komission ehdotuksen asiaankuuluvat kohdat muotoiltiin uudelleen kattavammalla tavalla. Lopuksi lisättiin k alakohta, jossa muistutetaan sitoumuksista, joita tehtiin liittymisten yhteydessä. (1) EYVL N:o C 140, 11.5.1996, s. 5. (2) EYVL N:o C 362, 2.12.1996, s. 112. (3) EYVL N:o C 212, 22.7.1996, s. 1. (4) EYVL N:o C 28, 29.1.1997, s. 18. (5) EYVL N:o C 138, 17.5.1993, s. 1.