Virallinen lehti nro C 115 , 14/04/1997 s. 0030



A4-0014/97 Päätöslauselma Schengenin sopimuksen toiminnasta ja tulevaisuudesta Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen VI osaston ja EY:n perustamissopimuksen 7 a, 100 a ja 100 c artiklan, - ottaa huomioon 14. kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen ja 19. kesäkuuta 1990 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamista koskevan yleissopimuksen, - ottaa huomioon Schengenin sopimuksen soveltamista koskevan yleissopimusta koskevan vuosittaisen kertomuksen ajalle 26. maaliskuuta 1995 - 25. maaliskuuta 1996 ((Schengenin keskusryhmä - SCH/C(96)17 korj.)), - ottaa huomioon henkilöiden vapaata liikkuvuutta, kolmatta pilaria ja Schengenin sopimusta koskevat päätöslauselmansa, erityisesti 23. marraskuuta 1989 Schengenin sopimusta täydentävän sopimuksen allekirjoittamisesta ((EYVL C 323, 27.12.1989, s. 98)), 15. maaliskuuta 1990 henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta sisämarkkinoilla ((EYVL C 96, 17.4.1990, s. 274)), 14. kesäkuuta 1990 Schengenin sopimuksesta, pakolaisten oikeuksia koskevasta yleissopimuksesta ja väliaikaisen maahanmuuttoa käsittelevän työryhmän määrittelemästä pakolaisten asemasta ((EYVL C 175, 16.7.1990, s. 170)), 19. marraskuuta 1992 rajatarkastusten poistamisesta sisäisillä rajoilla ja henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta Euroopan yhteisössä ((EYVL C 337, 21.12.1992, s. 211)), 19. marraskuuta 1992 Schengenin sopimuksen voimaantulosta ((EYVL C 337, 21.12.1992, s. 214)), 22. tammikuuta 1993 Europolin perustamisesta ((EYVL C 42, 15.2.1993, s. 250)), 15. heinäkuuta 1993 henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta EY:n perustamissopimuksen 8 a artiklan mukaisesti ((EYVL C 255, 20.9.1993, s. 183)), 15. heinäkuuta 1993 Euroopan maahanmuuttopolitiikasta ((EYVL C 255, 20.9.1993, s. 184)), 20. tammikuuta 1994 Euroopan parlamentin osallistumisesta jäsenvaltioiden ja unionin tekemiin sopimuksiin yhteistyöstä oikeus- ja sisäasioiden aloilla ((EYVL C 44, 14.2.1994, s. 180)), 10. helmikuuta 1994 Schengenin sopimuksista ((EYVL C 61, 28.2.1994, s. 185)), 6. huhtikuuta 1995 Schengenin sopimuksesta ja turvapaikkapolitiikasta ((EYVL C 109, 1.5.1995, s. 169)), 17. toukokuuta 1995 Euroopan unionista tehdyn sopimuksen toimivuudesta ja vuoden 1996 hallitusten välisestä konferenssista ((EYVL C 151, 19.6.1995, s. 56)) ja 20. kesäkuuta 1996 henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta pohjoismaisen passiliiton alueella, Euroopan talousalueella ja Schengenin maissa ((EYVL C 198, 8.7.1996, s. 168)) annetut päätöslauselmat, - ottaa huomioon vuoden 1996 hallitusten välistä konferenssia koskevat päätöslauselmansa ja erityisesti 13. maaliskuuta 1996 antamansa päätöslauselman, johon sisältyy 1) parlamentin lausunto hallitusten välisen konferenssin kutsumisesta koolle ja 2) arvion mietintäryhmän työstä ja määritelmän Euroopan parlamentin ensisijaisista poliittisista tavoitteista hallitusten välisen konferenssin suhteen ((EYVL C 96, 1.4.1996, s. 77)), - ottaa huomioon kansallisten parlamenttien keskustelut Schengeniin tulevaisuudessa liittyvistä valtioista ja pohjoismaiseen passiliittoon kuuluvista valtioista, - ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan, - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasioiden valiokunnan mietinnön (A4-0014/97), A. katsoo, että EY:n perustamissopimuksen 7 a artiklaa, jossa määrätään sisäisten rajojen poistamisesta ja henkilöiden vapaasta liikkuvuudesta EY:ssa 1. päivään tammikuuta 1993 mennessä, ei ole vieläkään pantu täytäntöön, ja on huolissaan siitä, että täydentävistä toimenpiteistä on neuvoston kannalta muodostumassa mainitun artiklan täytäntöönpanon olennaisia edellytyksiä, B. ottaa huomioon, että useimmat Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat periaatteessa päättäneet luopua tarkastuksista niiden sisäisillä rajoilla ja toteuttaa täydentäviä toimenpiteitä Schengenin sopimuksen soveltamista koskevan yleissopimuksen mukaisesti, C. katsoo, että Ranska on Schengenin soveltamista koskevan yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti jatkanut tarkastuksia Belgian ja Luxemburgin vastaisilla sisäisillä rajoillaan, D. katsoo, että on päästy sopimukseen Tanskan, Ruotsin ja Suomen liittymisestä Schengeniin ja että Norjan ja Islannin kanssa on tehty yhteistyösopimus, E. katsoo, että vuonna 1957 voimaan tullut pohjoismainen passiunioni mahdollistaa henkilöiden vapaan liikkuvuuden Tanskan, Ruotsin, Norjan, Suomen, Islannin ja Färsaarten välillä; katsoo, että tämän passiunionin tavoitteena on poistaa passintarkastukset Pohjoismaiden välisiltä rajoilta ja että se kattaa eräät keskeisimmät liikkuvuuden ja asuinpaikan vapauteen liittyvät kysymykset, F. katsoo, että Schengenin sopimuksen soveltamista koskevassa yleissopimuksessa ei ole riittäviä takuita parlamentaarista ja oikeudellista valvontaa varten, G. katsoo, että Schengenin sopimukset ovat kestoltaan rajallisia ja että ne on korvattava yhteisön lainsäädännöllä, H. katsoo, ettei Euroopan unionista tehdyn sopimuksen tarkistamisesta vastaava hallitusten välinen konferenssi tunnu pääsevän yksimielisyyteen päätöksenteon perinpohjaisesta demokratisoinnista henkilöiden vapaan liikkuvuuden ja oikeus- ja sisäasioissa toteutettavan yhteistyön osalta; I. Schengenin sopimuksen toiminta 1. Toteaa, että Schengenin sopimuksen allekirjoittaneet valtiot ovat toteuttaneet toimenpiteitä taatakseen niissä oleskelevien henkilöiden vapaan liikkuvuuden ja heidän oikeutensa turvallisuuteen; korostaa kuitenkin, että EY:n perustamissopimuksen 7 a artiklan mukaisesti henkilöiden vapaa liikkuvuus on sisämarkkinoiden ja unionin tavoitteiden erottamaton osa; kehottaa komissiota, neuvostoa ja unionin jäsenvaltioita toteuttamaan yhteisöllisin menetelmin kaikkien unionin kansalaisten sekä unionissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisen vapaan liikkuvuuden; pahoittelee sitä, että Schengenin sopimukset luovat uutta syrjintää toisaalta unionin kansalaisten välillä heidän kansalaisuutensa perusteella ja toisaalta unionissa laillisesti oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia kohtaan; odottaa, että matkustusvapaus, joka on vahvistettu Schengenin sopimuksessa, taataan myös unionissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten osalta; 2. Toteaa, että kaikkien asukkaiden turvallisuuden parantumisen on oltava kaiken politiikan, siis myös Schengenin sopimusten, tärkeä painopistealue; pahoittelee sitä, että Schengenin sopimusten täytäntöönpano käytännössä keskittyy ennen kaikkea siirtolaisuuden rajoittamiseen; pyytää sen vuoksi valikoivampia, rikollisuuden torjuntaan suunnattuja toimenpiteitä, joilla on parannettava poliisin ja oikeusviranomaisten välistä yhteistyötä, jolloin kiinnitetään huomiota sekä viranomaisten toiminnan tehokkuuteen että asukkaiden oikeudelliseen suojeluun; 3. Painottaa suuremman avoimuuden ja parlamentaarisen valvonnan tarvetta toimeenpanevassa komiteassa ja tarvetta vahinkoa kärsineiden kansalaisten oikeudellisen suojelun korkeaan tasoon; 4. Pahoittelee, että Ranskan hallitus aikoo jatkossakin pitää uusia «täydentäviä toimenpiteitä» sisäisillä rajoilla suoritettavien tarkastusten lopettamisen ehtona; 5. On sitä mieltä, että sisäisten rajojen lopettamista ei saa käyttää alibina järjestelmällisen valvonnan käyttöönottamiselle raja-alueilla tai ulkoisten rajojen hermeettiselle sulkemiselle, vaan turvallisuus- ja maahanmuuttopolitiikan näkökulmasta ne on korvattava toimenpiteillä, joilla mahdollistetaan muut valikoivammat ja tarkoituksenmukaisemmat pistokokeen tyyppisen valvonnan muodot; 6. Katsoo, että tarkastusten lopettaminen sisäisillä rajoilla ei saa johtaa siihen, että luodaan uusia hallinnollisia valvontakeinoja, joilla puututaan ihmisoikeuksiin; 7. Ottaa huomioon, että toimeenpaneva komitea on luonut yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohtaan liittyvän kuulemismenettelyn; kehottaa, että sen käytännön toteutuksessa tukeudutaan tarkastusten lopettamista sisäisillä rajoilla koskevan komission ehdotuksen määräyksiin, niin että sisärajoilla tehtävien tarkastusten ottaminen uudelleen käyttöön on luonteeltaan väliaikaista ja niin että tätä aikaa voidaan pidentää ainoastaan neuvottelemalla muiden jäsenvaltioiden kanssa; 8. Pyytää komissiota tekemään velvollisuutensa perustamissopimusten valvojana ja Schengenin ryhmän toimien tarkkailijana sekä ilmoittamaan parlamentille kaikista suunnitelluista toimenpiteistä ja päätöksistä sekä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen kolmannen pilarin yhteydessä että Schengenin toiminnan yhteydessä; 9. Kehottaa Schengenin sopimuksen määräysten osalta suurempaan avoimuuteen yhteensovittamalla ne ja kokoamalla julkinen rekisteri kaikista toimeenpanevan komitean kertomuksista; pyytää kaikkien hyödyllisten asiakirjojen toimittamista hyvissä ajoin Euroopan parlamentille ja kansallisille parlamenteille, erityisesti toimeenpanevan komitean esityslistat ja asiakirjaluonnokset sekä yksityiskohtaiset selvitykset toimeenpanevan komitean ja keskustyöryhmän kokouksista kokonaisuudessaan; 10. Pyytää keskustyöryhmää vuosittaista kertomusta laatiessaan sisällyttämään siihen enemmän ja parempaa tietoa Schengenin sopimukseen soveltamista koskevan yleissopimuksen soveltamisesta sekä tämän sopimuksen täytäntöönpanon vaikutuksista ja erityisesti eri käsikirjojen mahdollisista muutoksista, ulkorajoilla suoritettavien tarkastusten tehokkuudesta ja ongelmista, turvapaikkapolitiikan määräysten täytäntöönpanosta, keskinäisen tuen soveltamisesta rikosoikeuden ja poliisitoiminnan alalla sekä yhteyshenkilöiden käytöstä; korostaa lisäksi, että erot soveltamisessa johtavat jäsenvaltioiden asukkaiden väliseen oikeudelliseen epätasa-arvoon; 11. Muistuttaa siitä, että on välttämätöntä saattaa Schengenin sopimukset osaksi kansallista lainsäädäntöä; toivoo, että tämä tapahtuu siten, että noudatetaan poikkeuksetta ihmisoikeuksia, turvapaikanhakua ja yksityisyyden suojaa koskevia kansainvälisiä oikeudellisia välineitä; Schengenin sopimuksen tietojärjestelmän toiminta ja yksityisyyden suoja 12. On huolissaan siitä, että Schengenin sopimuksen tietojärjestelmää käytetään ensisijaisesti epätoivottuja ulkomaalaisia koskevana tietokantana, mukaan luettuna ulkomaalaiset, joilla ei ole rikosrekisteriä eikä valitusmahdollisuutta; 13. Kehottaa rajoittamaan poliisin asiakirjoihin rekisteröiminen todellisten uhkien ehkäisemiseen tai tiettyihin rikollisiin toimiin Euroopan neuvostossa voimassa olevien kansainvälisen oikeuden säännösten mukaisesti; panee merkille sen, ettei ulkomaalaisten rekisteröiminen rajalta käännyttämistä varten ole tämän arviointiperusteen mukainen ja että kokonaisesta ihmisryhmästä tehdään rikollisia eikä heillä ole valitusmahdollisuutta; 14. Toteaa, että Schengenin maiden välillä on suuria eroja Schengenin sopimuksen tietojärjestelmään annettavien tietojen osalta, ja katsoo, että täten järjestelmän toiminta on tehottomampaa kuin mitä se voisi olla, ja vaatii Schengenin maita yhtenäistämään tätä koskevan politiikkansa; 15. On sitä mieltä, että erilaisten tietojenkäsittelyjärjestelmien (Schengenin sopimuksen tietojärjestelmä, Europol, EIS (Euroopan tietojärjestelmä), tullien tietojärjestelmä) luominen on tarpeen tietosuojalainsäädännön noudattamiseksi ja tietojen käyttämiseksi vain täsmällisiin tarkoituksiin, mutta että olisi lisättävä yhteensovittamista tietosuojan perusperiaatteet huomioon ottaen ja pyrittävä yhteistyöhön Europolin kansallisten virastojen ja SIRENEn välillä; 16. Vaatii, että kun henkilötietoja käytetään poliisin toiminnan yhteydessä, on taattava vähintään Euroopan neuvoston 28. tammikuuta 1981 tekemää sopimusta ja Euroopan neuvoston ministerikomitean 17. syyskuuta 1987 antamaa suositusta R(87)15 vastaava suojelun taso; 17. Kehottaa rajoittamaan poliisin asiakirjoihin rekisteröinnin objektiivisiin tietoihin ja jättämään pois henkilökohtaiset seikat (kuten sukupuolinen suuntautuminen, poliittiset ja uskonnolliset vakaumukset, terveyttä ja rotua koskevat tiedot jne.) voimassa olevien Euroopan neuvoston kansainvälisten säännösten mukaisesti; 18. Panee merkille, että yksityisyyden suojaa valvova yhteinen valvontaviranomainen on ilmoittanut perusteettomasti Schengenin sopimuksen tietojärjestelmään rekisteröityjen henkilöiden pidätyksistä, ja kehottaa toteuttamaan aiheellisia toimenpiteitä tämän estämiseksi; 19. Kehottaa toteuttamaan viipymättä toimenpiteitä yksityisyyden suojaa valvovan yhteisen valvontaviranomaisen toiminnan tehostamiseksi (yleissopimuksen 115 artikla) ja tiedottamaan kansalaisille asiaa koskevasta lainsäädännöstä; kehottaa ottamaan ihmisoikeusjärjestöjen edustajia mukaan yhteisen valvontaviranomaisen toimintaan; Poliisi- ja oikeusasiain yhteistyö 20. Pyytää painokkaasti yhteensovittamista Schengenin perusteella tehtävään poliisiyhteistyöhön kahdenvälisten sopimusten avulla, mikä mahdollistaisi paitsi tehokkaamman poliisitoiminnan, myös edistäisi avoimuutta ja oikeusvarmuutta sekä helpottaisi käytäntöjen valvontaa tällä alalla; 21. Kehottaa keskustyöryhmää laatimaan tiedonannon kokemuksista, joita on saatu rajat ylittävästä poliisiasiain yhteistyöstä, mukaan lukien rajojen yli suoritettava tarkkailu, rikollisten seuraaminen ja viestintä; 22. Kehottaa laatimaan tiedonannon yleissopimuksen 41 artiklassa määrättyjen ilmoitusten sisällöstä rikollisten seuraamisoikeuden osalta sekä jäsenvaltioista, jotka ovat mukauttaneet ilmoituksiaan; 23. Kehottaa Schengenin maiden hallituksia yhdenmukaistamaan paremmin eräiden ylikansallisten toimenpiteiden soveltamisalan, jotta yleissopimuksessa määrätyt ilmoitukset voidaan rajoittaa mahdollisimman vähään; 24. Odottaa työskentelyn alkavan viipymättä oikeudellista avustamista, rikkomuksia ja poliisiasiain yhteistyötä koskevien määritelmien ja käsitteiden yhdenmukaistamiseksi, jotta Schengenille toimitettava tieto olisi helposti vertailtavissa ja tulkittavissa; 25. Kehottaa viipymättä käynnistämään rakenteellisen vuoropuhelun Schengenin ja Interpolin välillä ja tiedottamaan tästä menettelystä Euroopan parlamentille ja kansallisille parlamenteille; 26. Kehottaa Schengenin maita aloittamaan Schengenin oikeuskäytännön kodifioimisen parhaiden käytäntöjen perusteella, jotta käytännössä toteutettaisiin paras mahdollinen oikeushallinto; Ulkoisilla rajoilla suoritettavat tarkastukset 27. Kehottaa laatimaan sellaisen kattavan kertomuksen tarkastuksista ulkoisilla rajoilla, johon sisältyy selvitys ongelmista ulkoisilla rajoilla; 28. Kehottaa panemaan täytäntöön säännökset, joilla taataan ulkoisilla rajoilla pysäytetyille henkilöille valitusoikeus alueelle pääsyn kieltämisen osalta; 29. Kehottaa viipymättä yhdenmukaistamaan viisumipolitiikan sekä sellaisten maiden luettelon, joihin pääsemiseksi edellytetään Schengenin alueella viisumia; kehottaa viipymättä laatimaan Schengenin maiden matkustus- ja oleskeluasiakirjojen vastavuoroista tunnustamista koskevat säännöt; Huumausaineet 30. On pannut merkille ehdotukset huumematkailuun ja kansainvälisen huumekauppaan puuttumiseksi; toteaa lisäksi, että raja-alueiden hallinnolliset ja rikosoikeudelliset viranomaiset ovat perustaneet yhteistyörakenteen; pyytää asianomaisten maiden hallituksia osallistumaan näihin ponnisteluihin ja luopumaan sisärajoilla suoritettavista tarkastuksista; 31. Pahoittelee syvästi sitä, että Ranskan hallituksen tapa soveltaa yleissopimuksen 2 artiklan 2 kohtaa on voinut muodostua keinoksi, jolla muita jäsenvaltioita painostetaan noudattamaan yhden jäsenvaltion huumausainepolitiikkaa ilman demokraattista keskustelua; Turvapaikkapolitiikka 32. Kehottaa Schengenin maita suurempaan avoimuuteen sen menettelyn ja niiden kriteerien osalta, joilla vahvistetaan vastuu turvapaikkahakemusten käsittelystä; toivoo, että turvapaikan hakijoille tiedotetaan ajoissa ja yksiselitteisesti Schengenin sopimuksen soveltamisesta, jotta nämä voivat vapaaehtoisesti siirtyä turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastaavaan Schengenin maahan; 33. On sitä mieltä, että viisumivaatimusten määräysten, jotka koskevat rajatarkastuksia ja Schengenin valtioiden kolmansien maiden kanssa tekemiä kahdenvälisiä sopimuksia, on oltava sopusoinnussa sen kanssa, että henkilöllä on oikeus etsiä turvapaikkaa ja valtio on velvollinen kunnioittamaan «palauttamiskieltoperiaatetta» Genèven yleissopimuksen määräysten mukaisesti; kehottaa Schengen-maita olemaan palauttamatta turvapaikanhakijaa toiseen maahan ennen kuin on todettu, että turvapaikkahakemus tutkitaan perusteellisesti ja että turvapaikanhakijalle tarjotaan todellinen suoja; kehottaa luomaan lykkäävän valitusmenettelyn, jossa turvapaikanhakijat voivat riitauttaa kolmannen valtion väitetyn turvallisuuden; 34. On huolissaan siitä, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen puitteissa annetuista yhteisistä kannoista ja päätöslauselmista huolimatta Schengenin maiden erilaiset tulkinnat «pakolaisen» käsitteestä sekä hakemuksen käsittelystä vastaavan toimivaltaisen jäsenvaltion päätöstä odottavan turvapaikan hakijan aseman määrittämismenettelystä ja tämän oikeuksista johtavat oikeudelliseen epätasa-arvoon ja epävarmuuteen; 35. Kehottaa Schengenin ryhmää laatimaan suuntaviivat, joiden mukaan yleissopimuksen 29 artiklan 4 kohtaa ja 36 artiklaa sovelletaan yksinomaan turvapaikanhakijoiden edun mukaisesti; kehottaa Schengen-sopimuksen allekirjoittaneita maita mahdollistamaan turvapaikan hakijalle palauttamispäätöstä koskevan valitusoikeuden, jolla on lykkäävä vaikutus; 36. Kehottaa Schengenin maita soveltamaan yleissopimuksen 36 artiklaa siten, että Schengenin alueella toisistaan erossa olevat saman perheen jäsenet voidaan Schengen-kriteerien mukaisesti yhdistää ja heidän turvapaikkahakemuksensa käsitellä samassa maassa; toivoo, että «perheen yhtenäisyyden» periaatetta sovelletaan myös silloin, kun on vielä päätettävä turvapaikkahakemuksen ottamisesta käsiteltäväksi; vaatii lisäksi tulkitsemaan «perheen» käsitettä laajasti, jolloin UNHCR-käsikirjan 185 artiklan mukaisesti kaikki samassa taloudessa elävät henkilöt luetaan mukaan; 37. Kehottaa myös EU:n tulevaa laajentumista silmällä pitäen läheiseen yhteistyöhön Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa turvapaikkalainsäädännön ja -käytännön alalla; 38. Kehottaa Schengenin maita panemaan liikenteenharjoittajiin kohdistettavia sanktioita täytäntöön ainoastaan tavalla, joka vastaa pakolaisten suojelun periaatteita, ja toteuttamaan tässä yhteydessä riittävät suojakeinot, jotta ei estetä suojelun tarpeessa olevien henkilöiden mahdollisuutta aseman määrittelyä koskevaan menettelyyn; II. Schengenin laajentuminen 39. Kehottaa Schengenin toimeenpanevaa komiteaa varmistamaan, että Italian, Kreikan ja Itävallan samanaikainen integrointi pyritään kaikin keinoin mahdollistamaan lokakuuhun 1997 mennessä; 40. Odottaa, että samanaikaisesti maiden liittyessä Schengenin sopimukseen toteutetaan kaikki tekniset valmistelut sekä testijärjestelmän että Schengenin sopimuksen tietojärjestelmän alalla, jotta sopimuksen täytäntöönpano ei viivästy näiden maiden osalta; 41. Katsoo, että pohjoismaisen passiunionin yli neljänkymmenen vuoden kokemus osoittaa, että tehokas henkilöiden vapaa liikkuvuus voidaan saavuttaa käyttämättä lukuisia lainsäädännöllisiä keinoja turvatoimien toteuttamiseksi; katsoo, että tämä «säännöstö» on säilytettävä; 42. Suhtautuu myönteisesti Pohjoismaiden passiliiton liittymiseen Schengenin alueeseen takaamalla sekä pohjoismaisen passiunionin että Schengenin alueen koskemattomuus; katsoo kuitenkin, että pohjoismaisen passiunionin jäsenmaiden sisällyttäminen Schengenin alueeseen voi estää Schengen- säännöstön tulevan yhteisöllistämisen ja vaatii siksi selkeitä oikeudellisia sopimuksia, joilla institutionaaliset esteet voidaan poistaa; on sitä mieltä, että Norjan ja Islannin sisällyttäminen ei saa muodostua ennakkotapaukseksi sille, että Schengenin laajentuminen koskisi muita kuin EU:n jäsenvaltioita; 43. Toivoo, että pohjoismaisen passiunionin jäsenvaltioiden parlamentit huolehtivat ratifioinnin yhteydessä tiedonsaannin, valvonnan ja osallistumisen demokraattisten oikeuksien takaamisesta; III. Schengenin tulevaisuus 44. Vahvistaa hallitusten välisen konferenssin painopisteitä koskevan kantansa, jonka se toi julki edellä mainituissa 17. toukokuuta 1995 ja 13. maaliskuuta 1996 antamissaan päätöslauselmissa; kehottaa siten luopumaan säännöstä, jonka mukaan neuvoston on oltava yksimielinen henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan periaatteen, turvapaikkapolitiikan yhteisöllisen ulottuvuuden, ulkoisten rajojen, maahanmuuton, huumausainekaupan, kansainvälisten petosten ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumisen ja oikeusasiain yhteistyön yksityisoikeudellisissa asioissa täytäntöönpanon sekä vetoamisen yhteisön menettelyihin ja toimielimiin kolmannen pilarin osalta; 45. Toistaa kantansa, jonka mukaan henkilöiden vapaa liikkuvuus on yksi neljästä vapaudesta, jotka on toteutettava EY:n perustamissopimuksen puitteissa siten, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuin huolehtii oikeudellisesta valvonnasta ja että Euroopan parlamentti vastaa demokraattisesta valvonnasta; 46. Pahoittelee sitä, että Dublinissa kokoontuneelle Eurooppa-neuvostolle esitetty perustamissopimusten tarkistusluonnos ei sisältänyt selkeitä vaihtoehtoja, jotka koskevat ulkorajojen ylittämiseen liittyvää politiikkaa, turvapaikka-, maahanmuutto- ja viisumipolitiikkaa sekä kolmansien maiden kansalaisiin sovellettavaa politiikkaa; vastustaa henkilöiden vapaan liikkumisen toteuttamisen lykkäämistä ja kaikkea vapaaseen liikkuvuuteen liittyvää syrjintää EU:n kansalaisten ja unionissa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten välillä; toistaa kantansa, jonka mukaan henkilöiden vapaata liikkuvuutta on sovellettava kaikkiin EU:n alueella laillisesti oleskeleviin henkilöihin eikä sitä voi missään tapauksessa rajoittaa koskemaan pelkästään EU:n kansalaisia; pahoittelee lisäksi sitä, että sekä liikkumavapautta, turvapaikkaa ja maahanmuuttoa koskevassa uudessa osastossa että muiden kolmanteen pilariin liittyvien kysymysten yhteydessä ei ole esitetty konkreettisia ehdotuksia, joilla toisaalta vahvistetaan komission aloiteoikeutta, Euroopan parlamentin osallistumista päätöksentekoprosessiin sekä toteutettavien toimenpiteiden demokraattista ja oikeudellista valvontaa ja jotka toisaalta koskevat Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen toimivaltaa tai enemmistöpäätösten käyttöön ottamista neuvoston tasossa; 47. On sitä mieltä, että Schengenin toimintaan kohdistuvaa parlamentaarista valvontaa voitaisiin parantaa huomattavasti perustamalla pysyvä neuvotteluryhmä, joka muodostuu asianomaisten parlamenttien toimivaltaisten valiokuntien edustajista; toivoo pääsevänsä mukaan tähän aloitteeseen; 48. Päättää järjestää vuotuisen keskustelun Schengenin toiminnasta ja laatia asiasta mietinnön Schengenin soveltamissopimuksen toimintaa koskevan vuosittaisen kertomuksen perusteella; 49. Uudistaa pyyntönsä siitä, että Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle annettaisiin toimivalta ratkaista Schengenin sopimuksen tulkintaan liittyvät erimielisyydet samoin kuin kaikkien kolmanteen pilariin liittyvien välineiden osalta; 50. Ehdottaa, että Schengenin sihteeristö sisällytettäisiin komission yksiköihin odotettaessa Schengenin välttämätöntä yhdentymistä Euroopan unioniin; 51. Katsoo, että henkilöiden vapaa liikkuvuus EU:ssa perustuu perustamissopimuksen 7 a artiklaan ja vaatii, että komissio ja neuvosto esittävät kiireellisesti aloitteita, jotta 7 a artikla pannaan kokonaisuudessaan täytäntöön ilman lisäviivytyksiä; 52. On sitä mieltä, että Schengenin mahdollinen integroiminen pöytäkirjalla on toteutettava siten, että samalla edistetään merkittävästi yhteisön menettelyjen soveltamista ja annetaan komissiolle aloiteoikeus, parlamentille suurempi mahdollisuus osallistua lainsäädännöllisen kehyksen luomiseen ja täytäntöönpanon valvontaan sekä Euroopan yhteisön tuomioistuimelle mahdollisuus oikeudelliseen valvontaan; 53. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, Schengenin toimeenpanevalle komitealle, unionin jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä Norjan ja Islannin hallitukselle ja parlamentille.