EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 30.11.2015 COM(2015) 583 final 2015/0268(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkaistavasta esitteestä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2015) 255 final}

{SWD(2015) 256 final}



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Esitedirektiivin tarkistaminen on tärkeä askel pääomamarkkinaunionin luomisessa. Yhdenmukaistettu EU-esite avaa rahoitusta tarvitseville liikkeeseenlaskijoille pääsyn Euroopan pääomamarkkinoille. Esitettä koskevien sääntöjen uudistamisesta ilmoitettiin Euroopan investointiohjelmassa. Uudistus kuuluu ohjelman kolmanteen osa-alueeseen, jonka tarkoituksena on parantaa liiketoimintaympäristöä, ja muodostaa keskeisen osan pääomamarkkinaunionia. Pääomamarkkinaunionia koskeva toimintasuunnitelma sisältää kattavan ja kunnianhimoisen ohjelman, johon kuuluvilla toimenpiteillä vahvistetaan markkinarahoituksen roolia Euroopan taloudessa. Pääomamarkkinaunionin tavoitteena on ennen kaikkea helpottaa rahoituksen hankintaa pääomamarkkinoilta. Pääomamarkkinoilla on käytettävissä monia erilaisia rahoituksen tarjoajia, ja markkinat tarjoavat irtautumismahdollisuuden pääomasijoittajille ja bisnesenkeleille, jotka sijoittavat varhaisessa kehitysvaiheessa oleviin yrityksiin. Esitteet ovat lakisääteisesti vaadittuja asiakirjoja, joissa esitetään tietoja yrityksestä. Tarkoituksena on, että sijoittajat voivat näiden tietojen perusteella päättää, sijoittavatko ne yrityksen liikkeeseen laskemiin arvopapereihin. Sen vuoksi on ratkaisevan tärkeää, ettei esitteestä muodostu tarpeetonta estettä, joka hankaloittaa pääsyä julkisille markkinoille pääoman hankintaa varten. Erityisesti pk-yritykset saattavat kaihtaa arvopapereiden yleisölle tarjoamista jo pelkästään siksi, että siitä koituu paperityötä ja paljon kustannuksia. Yritysten hallinnollisten velvollisuuksien täyttämistä olisi helpotettava, mutta samalla olisi varmistettava, että sijoittajat saavat edelleen hyvin tietoa sijoituskohteinaan olevista tuotteista. Vaikka esitejärjestelmä toimii kaiken kaikkiaan hyvin, tiettyjä esitedirektiivin vaatimuksia voitaisiin kuitenkin parantaa, jotta vähennettäisiin esitteitä laativien yritysten (varsinkin pk-yritysten) hallinnollista rasitusta ja tehtäisiin esitteestä arvokkaampi tiedonlähde mahdollisille sijoittajille. Esitteen tehoa voitaisiin parantaa myös yhdenmukaistamalla esitettä koskevat säännöt EU:n muiden julkistamissääntöjen (esim. avoimuusdirektiivin ja vähittäismarkkinoille tarkoitettuja paketoituja ja vakuutusmuotoisia sijoitustuotteita (PRIIP-tuotteita) koskevista avaintietoasiakirjoista annetun asetuksen) kanssa. Pääomamarkkinaunionia koskevassa toimintasuunnitelmassa mainitaan, että esitedirektiivin uudelleentarkastelu kuuluu suunnitelman varhaisiin ja ensisijaisiin toimiin. Uudelleentarkastelun johtavana periaatteena on madaltaa yhtä keskeisimmistä sääntelyesteistä, joita liikkeeseenlaskijat kohtaavat tarjotessaan oman ja vieraan pääoman ehtoisia arvopapereitaan sijoittajille. Tämä ehdotus nivoutuu tavoitteeksi asetettuun unionin säännöstön analyyttiseen tarkasteluun, jossa yksilöidään erityisiä aloja, joilla on mahdollista yksinkertaistaa sääntöjä, vähentää hallinnollista rasitusta ja saada aikaan kustannussäästöjä. Tästä syystä komission vaikutustenarviointi perustuu sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskevan ohjelman (REFIT, COM(2014) 368) yhteydessä suoritetun arvioinnin tuloksiin. Esitedirektiivin tarkistuksen tavoite voidaan kiteyttää seuraavasti: tarjota kaikentyyppisille liikkeeseenlaskijoille niiden tarpeisiin räätälöidyt julkistamissäännöt ja toisaalta tehdä esitteestä entistä olennaisempi väline antaa tietoja mahdollisille sijoittajille. Ehdotuksessa keskitytään erityisesti seuraaviin neljään liikkeeseenlaskijaryhmään: 1) liikkeeseenlaskijat, jotka ovat jo listautuneet säännellyllä markkinalla tai pk-yritysten kasvumarkkinalla ja jotka haluavat hankkia lisäpääomaa listautumisen jälkeisen liikkeeseenlaskun avulla, 2) pk-yritykset, 3) kaikenlaisten arvopapereiden säännölliset liikkeeseenlaskijat ja 4) muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden liikkeeseenlaskijat. Uudistuksen tavoitteena on myös kannustaa käyttämään hyväksyttyjen esitteiden yhteydessä entistä enemmän rajat ylittävää ”passia”, joka otettiin käyttöön esitedirektiivillä. Ehdotettujen toimenpiteiden avulla on määrä i) vähentää esitteiden laatimisesta aiheutuvaa hallinnollista rasitusta kaikilta liikkeeseenlaskijoilta, varsinkin pk-yrityksiltä, säännöllisiltä arvopapereiden liikkeeseenlaskijoilta ja listautumisen jälkeisten liikkeeseenlaskujen yhteydessä, ii) tehdä esitteestä entistä olennaisempi väline antaa tietoja mahdollisille sijoittajille, etenkin pk-yrityksissä, ja iii) lähentää EU-esitettä koskevia sääntöjä ja EU:n muita julkistamissääntöjä toisiinsa Listautumisen jälkeiset liikkeeseenlaskut Sellaisilla liikkeeseenlaskijoilla, jotka ovat jo listautuneet säännellylle markkinalle (tämä ryhmä edustaa noin 70:tä prosenttia kaikista yhden vuoden aikana hyväksytyistä esitteistä) tai tulevalle pk-yritysten kasvumarkkinalle, olisi oltava mahdollisuus käyttää kevennettyjen vaatimusten mukaista esitettä listautumisen jälkeisten liikkeeseenlaskujensa yhteydessä. Listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja koskevien vähimmäisjulkistamissääntöjen uudistamisen myötä voidaan odottaa, että esitteiden laatimiskustannukset pienenevät ja julkistettujen tietojen käyttöarvo paranee mahdollisten sijoittajien kannalta. Pk-yritykset Arvopapereita yleisölle tarjoaville pk-yrityksille olisi yhtä lailla annettava mahdollisuus laatia erillinen räätälöity esite, jossa keskitytään tietoihin, jotka ovat olennaisia ja merkityksellisiä tämänkokoisten yritysten kannalta. Tämä mahdollisuus olisi kuitenkin evättävä sellaisilta pk-yrityksiltä, jotka ovat saaneet luvan kaupankäyntiin säännellyillä markkinoilla. Näin vältytään luomasta kaksitasoista julkistamissäännöstöä säännellyille markkinoille, mikä saattaisi murentaa sijoittajien luottamusta. Uusi vapaavalintainen ”kysymyksiä ja vastauksia” -muoto on oletettavasti hyödyllinen omia esitteitään laativille pk-yrityksille ja vähentää huomattavasti niiden oikeudellisia kustannuksia. Säännölliset liikkeeseenlaskijat Säännöllisille liikkeeseenlaskijoille suunnitellun vuotuisen ”yleisen rekisteröintiasiakirjan” tarkoituksena on alentaa sellaisten yritysten kustannuksia, jotka hankkivat säännöllisesti rahoitusta pääomamarkkinoilta ja haluavat, että niillä olisi tuolloin käytettävissään toimivaltaisen viranomaisen hyväksymä rekisteröintiasiakirja, jonka ansiosta ne voivat tarttua ripeästi pääoman hankintamahdollisuuksiin. Ehdotettua yleistä rekisteröintiasiakirjaa käyttämällä on tarkoitus lyhentää esitteiden hyväksymisaikoja nykyisistä kymmenestä työpäivästä viiteen työpäivään, kun pääoman hankintaan tarjoutuu tilaisuus. Sellaisten muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden kohtelu, joiden yksikkökohtainen nimellisarvo on suuri Esitedirektiivissä myönnettiin suotuisampi kohtelu sellaisille muille kuin osakesidonnaisille arvopapereille, joiden yksikkökohtainen nimellisarvo on vähintään 100 000 euroa. Kuten vaikutuksenarvioinnissa esitetty näyttö osoittaa, tästä on aiheutunut tahattomia seurauksia: Euroopan joukkovelkakirjalainamarkkinoille on syntynyt vääristymiä, ja huomattava osa investointiluokan yritysten liikkeeseen laskemista lainoista on entistä useampien sijoittajien ulottumattomissa. Ehdotetussa asetuksessa poistetaankin kannustimet laskea liikkeeseen yksikkökohtaiselta nimellisarvoltaan suuria vieraan pääoman ehtoisia arvopapereita. Tarkoituksena on raivata yksi jälkimarkkinoiden likviditeetin esteistä Euroopan joukkovelkakirjalainamarkkinoilla. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Esiteuudistuksen tarkoituksena on täydentää pääomamarkkinaunionin tavoitteita, jotka koskevat rahoitusmarkkinoiden hajanaisuuden vähentämistä, rahoituslähteiden monipuolistamista ja rajat ylittävien pääomavirtojen lisäämistä. Komission tärkeimpänä tavoitteena on vauhdittaa Euroopan taloutta ja edistää investointeja työpaikkojen luomiseksi. Euroopan pääomamarkkinoiden vahvistaminen on tärkeä osa-alue vastattaessa tähän kiireelliseen haasteeseen, sillä siten voidaan lisätä saatavilla olevaa rahoitusvolyymiä ja kanavoida sitä kaikkialla EU:ssa sellaisiin investointimahdollisuuksiin, jotka ovat rahoittamisen arvoisia.

Pääomamarkkinaunionin taustalla on muun muassa vakaa käsitys siitä, että pääomamarkkinoihin perustuva rahoitus voi kaikissa muodoissaan – pääomasijoittaminen, joukkorahoitus ja omaisuudenhoitoala mukaan luettuina – tarjota rahoitusratkaisuja yrityksille, jotka tarvitsevat lisää pääomaa liiketoimintansa harjoittamiseen tai laajentamiseen. Pääomamarkkinaunionin tavoitteena on myös saada liikkeelle lisää yksityisiä investointeja infrastruktuurihankkeisiin, tarjota sijoittajille ja säästäjille uusia ja tehokkaampia sijoitusmahdollisuuksia sekä poistaa esteitä rajat ylittäviltä investoinneilta. Pääomamarkkinaunioni ajaa kaikkien 28 jäsenvaltion etua. Ne jäsenvaltiot, joissa on pienimmät markkinat ja paljon kasvupotentiaalia, hyötyvät monin tavoin, kun pääomaa kanavoidaan paremmin ja niiden hankkeisiin investoidaan. Kehittyneemmät markkinataloudet hyötyvät lisääntyvien rajat ylittävien investointien sekä säästömahdollisuuksien myötä. Monipuolisempi rahoitusrakenne tuo sekin mukanaan lisää hyötyjä: se tukee rahoitusvakautta ja vähentää yritysten ja yleensäkin talouden riippuvuutta pankkien luotonannosta. Tästä syystä pääomamarkkinaunioni on myös tärkeä osa työtä, jolla Euroopan talous- ja rahaliitto pyritään saamaan valmiiksi. Uudelleentarkastelun avulla voidaan myös osaltaan lisätä sijoittajien aktiivisuutta oman ja vieraan pääoman ehtoisten arvopapereiden yleisölle tarjoamisen yhteydessä. Sijoittajia voidaan aktivoida tarkentamalla annettavia tietoja ja keskittymällä sellaisiin tietoihin, joita sijoittajat tarvitsevat arvioidakseen ehdotetun sijoituksen perusteellisesti. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Esitedirektiivissä säädetään esitteestä, joka on julkaistava, kun arvopapereita tarjotaan yleisölle tai otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla. Direktiivin alkuperäisenä tarkoituksena oli antaa säännökset, joiden avulla yritykset voivat hankkia pääomaa edullisemmin ja helpommin kaikkialla unionissa ainoastaan yhden jäsenvaltion valvontaviranomaisen (”kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen”) antaman yhden hyväksynnän perusteella. Direktiivin nojalla liikkeeseenlaskijat, tarjoajat tai säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakevat henkilöt voivat niin kutsutun passin avulla käyttää esitteitään myös silloin, kun ne tarjoavat arvopapereitaan ja listautuvat muissa maissa. Esitedirektiivi täydentää etenkin avoimuusdirektiivissä ja markkinoiden väärinkäyttöasetuksessa säädettyjä jatkuvia ja tapauskohtaisia tiedonantovelvollisuuksia, sillä siinä varmistetaan yhdenmukainen vähimmäissuoja sijoittajille säätämällä, että kaikkien esitteiden on, julkaisemispaikasta riippumatta, tarjottava selkeät, kattavat ja vakiomuotoiset tiedot, joita sijoittajat tarvitsevat harkittujen sijoituspäätösten tekemiseen. Täydentävä luonne johtuu siitä, että esitedirektiivi koskee vain alkuperäisiä julkistamisvaatimuksia, kun arvopapereita tarjotaan yleisölle tai otetaan listalle säännellyllä markkinalla. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Toimien oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artikla. Oikeusperustan valinta osoittaa, että yhdenmukaistettu esitejärjestelmä, johon liittyy passin käyttömahdollisuus, on erittäin tärkeä sisämarkkinoiden toiminnan kannalta, kun kyseessä on oman ja vieraan pääoman ehtoisen rahoituksen hankinta. Kun arvopapereita tarjotaan yleisölle tai otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, tietojen julkistaminen on sijoittajien suojaamisen kannalta olennaisen tärkeää, koska sillä poistetaan sijoittajien ja liikkeeseenlaskijoiden välisiä tietojen epäsymmetrioita. Julkistamisen yhdenmukaistaminen antaa mahdollisuuden perustaa rajat ylittävää ”passia” varten mekanismi, jolla helpotetaan sisämarkkinoiden tehokasta toimintaa hyvin monenlaisten arvopapereiden osalta. Toisistaan poikkeavat lähestymistavat johtaisivat sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen, koska liikkeeseenlaskijoihin, tarjoajiin ja kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakeviin henkilöihin pätisivät eri jäsenvaltioissa eri säännöt ja koska yhdessä jäsenvaltiossa hyväksyttyjen esitteiden käyttö toisissa jäsenvaltioissa voitaisiin estää. Sen vuoksi on todennäköistä, että jäsenvaltioiden lainsäädännöissä olevat erot loisivat esteitä arvopapereiden sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle, jos käytössä ei ole yhdenmukaistettua kehystä, jolla varmistettaisiin julkistamisen yhdenmukaisuus ja passin toiminta unionissa. Tästä syystä esitteille on aiheellista luoda sääntelykehys unionin tasolla, jotta voidaan varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, parantaa sen toimintaedellytyksiä erityisesti pääomamarkkinoiden osalta sekä taata korkeatasoinen kuluttajan- ja sijoittajansuoja. •Toissijaisuusperiaate Yhdenmukaistettu EU-esite on keskeinen väline pääomamarkkinoiden yhdentämiseksi kaikkialla unionissa. Kun toimivaltainen kansallinen viranomainen on hyväksynyt esitteen, liikkeeseenlaskija voi pyytää passia käyttääkseen kyseistä esitettä toisessa EU:n jäsenvaltiossa. Tässä vastaanottavassa jäsenvaltiossa ei vaadita esitteelle mitään muita hyväksyntöjä tai hallintomenettelyjä. Passin käytön lähtökohtana on se olettamus, että esitteen vähimmäissisältö on yhdenmukaistettu EU:n tasolla esitettä koskevien sääntöjen avulla (perussäännöt sekä delegoidut säädökset ja täytäntöönpanosäädökset). Koska passi on luonteeltaan eurooppalainen, sen mahdolliset parannukset voidaan toteuttaa vain EU:n tasolla. Mahdollisten vaihtoehtojen, kuten jäsenvaltion tasolla toteutettavien toimien, avulla ei pystyttäisi riittävästi ja tuloksellisesti saavuttamaan tavoitteita eli luomaan yhdenmukaistettua perustaa esitteiden passijärjestelylle. Voidaan olettaa, että edellä mainittujen EU-esitettä koskevien näkökohtien yhdenmukaistaminen johtaa entistä tasapuolisempiin toimintaedellytyksiin liikkeeseenlaskijoille ja sijoittajille sekä auttaa välttämään sääntelyn katvealueita. Ehdotetut uudistukset antaisivat kaikkialla EU:ssa selkeän ja yhdenmukaisen viestin siitä, että esitejärjestelmä toimi hyvin jopa finanssikriisin aikana ja että sitä on kuitenkin parannettava, jotta luotaisiin todelliset sisämarkkinat niille kohderyhmille, jotka eivät ole tähän mennessä saaneet täyttä hyötyä yhdenmukaistetusta esitejärjestelmästä (pk-yritykset, säännölliset liikkeeseenlaskijat ja/tai listautumisen jälkeisen liikkeeseenlaskun toteuttavat liikkeeseenlaskijat). Kun esitteen saatavuutta parannetaan pk-yritysten ja säännöllisten liikkeeseenlaskijoiden kannalta, voidaan osaltaan syventää tällaisten liikkeeseenlaskijoiden käytettävissä olevia pääomapooleja. Pk-yritysten tapauksessa on kyse sellaisen esitejärjestelmän suunnittelusta, joka soveltuu sisällöltään ja muodoltaan sekä liikkeeseenlaskijoille että sijoittajille. Tämä tavoite on tärkeä etappi pääomamarkkinaunionin luomisessa. Jäsenvaltiot eivät pysty saavuttamaan näitä tavoitteita yksinään, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. •Suhteellisuusperiaate Yleisesti voidaan todeta, että valitut vaihtoehdot on suunniteltu niin, että kevennetään säännösten noudattamisesta aiheutuvaa taakkaa seuraavissa kohderyhmissä: pk-yritykset, listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja toteuttavat liikkeeseenlaskijat, säännölliset liikkeeseenlaskijat ja muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden liikkeeseenlaskijat. Kaikkien näiden ryhmien odotetaan hyötyvän ehdotetuista uudistuksista vaihtelevassa määrin. Vaikutustenarviointi sisältää alustavia arvioita kustannussäästöistä. Arviot pohjautuvat tosiasioihin ja realistisiin oletuksiin siitä, miten laajasti toimijat ottavat käyttöön yleisen rekisteröintiasiakirjan sekä ehdotetut julkistamisjärjestelmät, joista toinen on tarkoitettu pk-yrityksille ja toinen listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja toteuttaville liikkeeseenlaskijoille. Pk-yritykset Sellaiset pk-yritykset, joita ei ole otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla mutta jotka haluavat hankkia pääomaa tarjoamalla arvopapereita yleisölle, hyötyvät uusista julkistamissäännöistä ja niissä määritetystä uudesta ”kysymyksiä ja vastauksia” -muodosta, jonka odotetaan pienentävän esitteen laatimiskustannuksia. Säästöjä on odotettavissa myös niille pk-yrityksille, jotka on otettu listalle säännellyllä markkinalla tai pk-yritysten kasvumarkkinalla, koska ne voivat hyödyntää kevennettyä julkistamisjärjestelmää listautumisen jälkeisten liikkeeseenlaskujen yhteydessä (ks. jäljempänä). Uuden julkistamisjärjestelmän käytöstä voi koitua pk-yrityksille karkeasti arvioiden yhteensä noin 45 miljoonan euron säästöt vuodessa.

Listautumisen jälkeiset liikkeeseenlaskut Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot osoittavat, että noin 70 prosenttia kaikista yhden viitevuoden aikana hyväksytyistä esitteistä liittyy listautumisen jälkeiseen liikkeeseenlaskuun, jossa liikkeeseenlaskijayritykset on jo otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla tai monenkeskisessä kaupankäyntijärjestelmässä. Kun ekstrapoloitiin osakesidonnaisiin arvopapereihin liittyvä käytettävissä oleva esiteaineisto, saatiin tulokseksi, että noin 700 esitettä vuodessa voisi hyötyä kevennetystä julkistamisjärjestelmästä listautumisen jälkeisissä liikkeeseenlaskuissa. Laskelmat, joissa käytettiin julkisen kuulemisen pohjalta arvioituja esitteen laatimiskustannuksia, osoittavat, että säästöjä voisi koitua noin 130 miljoonaa euroa vuodessa. Säännölliset liikkeeseenlaskijat Kun ehdotetun osakesidonnaisia ja muita kuin osakesidonnaisia arvopapereita koskevan yleisen rekisteröintiasiakirjan käyttö lisääntyy, on mahdollista nopeuttaa esitteiden hyväksymistä niin, että alle kymmenessä työpäivässä hyväksyttyjen esitteiden vuotuinen lukumäärä kasvaa 150 prosenttia (osakesidonnaiset arvopaperit) ja 70 prosenttia (muut kuin osakesidonnaiset arvopaperit). Lainojen liikkeeseenlaskijat Kun joukkovelkakirjalainojen liikkeeseenlaskijoille asetetaan nimellisarvosta riippumaton yhdenmukainen esitevaatimus, niitä rohkaistaan mitoittamaan nimellisarvot niin, että niiden joukkovelkakirjalainat kiinnostavat yhä useampia sijoittajia. Sijoittajajoukon laajentuessa voidaan puolestaan odottaa, että joukkovelkakirjalainoja koskeva osto- ja myyntihalukkuus kasvaa, mikä lisää yrityslainamarkkinoiden likviditeettiä EU:ssa. Sijoittajat Kun esitteistä tehdään lukijaystävällisempiä ja liikkeeseenlaskijan tilannetta paremmin vastaavia, saadaan kahdenlaista etua: kustannukset alenevat ja esitteen merkitys mahdollisten sijoittajien kannalta kasvaa. Kun esitteessä kuvattujen riskitekijöiden uudelleenpainotuksen myötä keskitytään olennaisiin ja erityisiin riskeihin, sijoittajat voivat paremmin erottaa tiedot, jotka ovat tärkeitä harkitun sijoituspäätöksen tekemiseksi. Esitteen tiivistelmää koskevasta uudistuksesta ja hakutoiminnolla varustetun esitetietokannan käyttöönotosta koituvia hyötyjä on vaikeampi mitata määrällisesti: vaikutustenarviointi painottuukin näiltä osin lähinnä laadulliseen arviointiin. Esitteen tiivistelmän uudistamisen lähtökohtana on joka tapauksessa työ, joka tehtiin paketoitujen sijoitustuotteiden avaintietoasiakirjan yhteydessä. Kansalliset viranomaiset ja EAMV Ehdotettujen kevennysten ei pitäisi aiheuttaa kustannuksia jäsenvaltioiden talousarvioihin ja hallinnoille. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten odotetaan päinvastoin hyötyvän esitteeseen tehtävistä yksinkertaistuksista, joiden myötä esitteiden hyväksymisprosessi helpottuu. EAMV:lle voi aiheutua lisää tietotekniikkakustannuksia, kun sen verkkosivustolle luodaan tietokanta, jossa voi tehdä hakuja kaikkiin esitteisiin. Nämä kustannukset vaikuttavat perustelluilta, kun niitä verrataan pienempien tiedonhakukustannusten ja helpon keskitetyn tiedonsaannin mukanaan tuomiin merkittäviin hyötyihin, joita voi koitua sijoittajille ja mahdollisille sijoittajille, jotka ovat kiinnostuneita EU:ssa liikkeeseen lasketuista monenlaisista arvopapereista. Säännösten noudattamisesta liikkeeseenlaskijoille aiheutuvat kustannukset Uudelleenlaadinta asetuksen muodossa on toimintatapa, jonka ei pitäisi vaikuttaa olennaisesti liikkeeseenlaskijoille säännösten noudattamisesta aiheutuviin kustannuksiin eikä toimivaltaisten viranomaisten täytäntöönpanokustannuksiin. Ehdotettujen toimenpiteiden vaikutukset säännösten noudattamisesta aiheutuviin kustannuksiin ja täytäntöönpanokustannuksiin voidaan tiivistää seuraavasti: Listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja ja pk-yrityksiä koskevien uusien julkistamisjärjestelmien pitäisi alentaa säännösten noudattamisesta liikkeeseenlaskijoille aiheutuvia kustannuksia sekä keventää toimivaltaisten viranomaisten työtaakkaa, kun julkistettavien ja tarkastettavien tietojen määrä vähenee. Kustannusten väheneminen on tuntuvampaa niiden liikkeeseenlaskijoiden keskuudessa, jotka eivät ole voineet hyödyntää järjestelmiä tätä ennen mutta täyttävät nyt asetettavat uudet vaatimukset. Nykyisiä järjestelmiä käyttäville liikkeeseenlaskijoille koituu kuitenkin tiettyjä kustannuksia uusiin sääntöihin tutustumisesta. Säännösten noudattamisesta aiheutunee enemmän kustannuksia niille liikkeeseenlaskijoille, jotka nykyään hyödyntävät poikkeusta esitevelvollisuudesta sekä kevennettyjä vaatimuksia tarjotessaan muita kuin osakesidonnaisia arvopapereita, joiden nimellisarvo on vähintään 100 000 euroa. Niiden, jotka eivät voi käyttää hyväkseen mitään muita poikkeuksia, on laadittava esite tapauksesta riippuen vakiojärjestelmän, ohjelmaesitejärjestelmän tai listautumisen jälkeisiin liikkeeseenlaskuihin sovellettavan erityisen julkistamisjärjestelmän mukaisesti. Kun esitteen tiivistelmästä tehdään sijoittajille suunnatun avaintietoasiakirjan kaltainen asiakirja, säännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset alenevat, sillä tiivistelmän on määrä olla paljon suppeampi ja näin ollen edullisempi tuottaa. Jos arvopaperit kuuluvat lisäksi sekä tämän asetuksen että asetuksen (EU) N:o 1286/2014 soveltamisalaan, avaintietoasiakirjan koko sisältöä pitäisi voida käyttää uudelleen tiivistelmässä, jotta minimoitaisiin säännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja hallinnollinen rasitus liikkeeseenlaskijoiden kannalta. •Toimintatavan valinta Vuonna 2003 annetun esitedirektiivin tiimoilta on vuoden 2010 uudistuksen jälkeenkin ilmennyt useita tapauksia, joissa esitedirektiivin täytäntöönpanon on havaittu olevan epäyhtenäistä joissakin jäsenvaltioissa. Esitedirektiivin muuttaminen asetukseksi ratkaisisi tällaisia direktiivien täytäntöönpanoon yleisesti liittyviä ongelmia sekä parantaisi johdonmukaisuutta ja yhtenäisyyttä kaikkialla sisämarkkinoilla, sillä muutoksen avulla karsitaan poikkeavia ja hajanaisia sääntöjä koko unionissa pääomamarkkinaunionin tavoitteiden mukaisesti. Nykyään suhteellisen pienetkin eroavuudet kansallisten säädösten välillä edellyttävät, että liikkeeseenlaskijat ja sijoittajat, jotka haluavat hankkia tai sijoittaa pääomaa muissa jäsenvaltioissa, vertailevat kansallisia sääntöjä varmistaakseen kaikilta osin asiaa koskevien säädösten ymmärtämisen ja noudattamisen. Yhteisen sääntökirjan myötä tämä ongelma poistuu. Käyttämällä asetusta voitaisiin välttää tällaiset turhat tiedonhakukustannukset. Voimassa olevat esitedirektiivin täytäntöönpanosäädökset ovat jo muodoltaan asetuksia, minkä vuoksi jäsenvaltioiden säädökset, joilla esitedirektiivi on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä, on helpompi mukauttaa nyt ehdotettuun asetukseen. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto on näin ollen esitedirektiivin muuttaminen asetukseksi.

3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Voimassa olevan lainsäädännön jälkiarvioinnit/toimivuustarkastukset Esitedirektiivi on sisällytetty Euroopan komission REFIT-ohjelmaan. Lisätietoja tästä arvioinnista on jäljempänä kohdassa ”Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen”. •Sidosryhmien kuuleminen Valmistelussa on noudatettu sääntelyn parantamista koskevia periaatteita, sellaisina kuin ne on kuvattu komission paremman sääntelyn suuntaviivoissa (SWD (2015) 111 final), ja vastaavia ohjeistuksia järjestämällä julkinen kuuleminen 18. helmikuuta ja 13. toukokuuta 2015 välisenä aikana. Kuulemisessa saatiin yhteensä 182 vastausta, joista 124 vastausta järjestöiltä (yhdistyksiltä) ja yrityksiltä (pankeilta, arvopaperipörsseiltä, joukkorahoitusfoorumeilta), 22 vastausta viranomaisilta (jäsenvaltioilta, kansallisilta toimivaltaisilta viranomaisilta ja EAMV:ltä) ja 36 vastausta yksityishenkilöiltä. Maittain tehty tarkastelu osoittaa, että 21 prosenttia vastauksista oli peräisin Saksasta (38 vastausta), 21 prosenttia Yhdistyneestä kuningaskunnasta (37 vastausta), 11 prosenttia Ranskasta (20 vastausta), 9,5 prosenttia Belgiasta (17 vastausta) ja loput muista jäsenvaltioista. Koko kuulemisvaiheen ajan sidosryhmät tukivat laajalti uudelleentarkastelua ja ehdotettuja vaihtoehtoja. Kaikki sidosryhmät, myös jäsenvaltiot, kannattivat yleistä tavoitetta, joka koskee esitevaatimusten keventämistä säännöllisten liikkeeseenlaskijoiden, listautumisen jälkeisten liikkeeseenlaskujen ja pk-yritysten osalta karsimalla tarpeettomia ja toistuvia tietoja. Sidosryhmät suhtautuivat myönteisesti myös suunnitelmaan luoda uudenlainen esitteen tiivistelmä avaintietoasiakirjaa mukaellen ja perustaa EAMV:hen esitteiden keskitetty säilytysjärjestelmä. •Vaikutustenarviointi Vaikutustenarvioinnissa on tarkasteltu useita toimintavaihtoehtoja, joilla pyritään yhtäältä vähentämään esitteitä laativien yritysten (varsinkin pk-yritysten) hallinnollista rasitusta ja toisaalta tekemään esitteestä arvokkaampi tiedonlähde mahdollisille sijoittajille. Lisäksi siinä arvioidaan, miten voidaan syventää sijoittajapohjaa muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden liikkeeseenlaskuissa (nimellisarvot). Seuraavassa taulukossa esitetään tiivistelmä erilaisista valituista esitevaatimusten kevennyksistä ja sijoittajansuojatoimenpiteistä sekä niiden vaikutuksista asianomaisiin sidosryhmiin ja yleensä markkinoihin, joilla kyseiset sidosryhmät toimivat. Parhaaksi arvioidut vaihtoehdot Sidosryhmiin kohdistuvat kustannusvaikutukset Asianomaisiin markkinoihin/aloihin kohdistuvat vaikutukset Asetetaan tarjouksen vasta-arvoa koskeva enintään 10 miljoonan euron raja-arvo, jota pienemmät kotimaiset arvopaperitarjoukset voidaan jäsenvaltion päätöksellä vapauttaa EU-esitteen laatimisvelvollisuudesta Arviolta 100 esitettä (noin 3 prosenttia vuosittain hyväksytyistä esitteistä), joiden yhteydessä ei mahdollisesti enää tarvitse laatia EU-esitettä, jos jäsenvaltiot niin päättävät. Kustannussäästöt riippuvat siitä, myöntävätkö jäsenvaltiot poikkeuksen sellaisille kotimaisille arvopaperitarjouksille, joiden yhteenlaskettu vasta-arvo on alle 10 miljoonaa euroa. Kevennetty julkistamisjärjestelmä listautumisen jälkeisille liikkeeseenlaskuille Erittäin merkittävä markkinapotentiaali, sillä noin 70 prosenttia kaikista vuosittain hyväksytyistä osakesidonnaisia arvopapereita koskevista esitteistä liittyy listautumisen jälkeisiin liikkeeseenlaskuihin: noin 700 kaikkiaan 935:stä tällaisesta esitteestä voisi hyötyä tästä kevennyksestä. Vuotuiset kokonaissäästöt ovat arviolta 130 miljoonaa euroa. Vaikutukset osakemarkkinoihin: listautumisen jälkeisten liikkeeseenlaskujen lisääntyminen helpottaa osakepääoman korottamista onnistuneen listautumisannin jälkeen. Tämä on keskeinen osa-alue pääomamarkkinaunionin luomiseen tähtäävissä nykyisissä toimissa. Nostetaan esitevelvollisuudesta vapauttamista koskevaa laimennuskynnysarvoa kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä (1 artiklan 4 kohdan a alakohta) Kustannussäästöt ovat jopa 1 miljoona euroa esitettä kohden, jos kaupankäynnin kohteeksi otettava osuus on alle 20 prosenttia liikkeessä olevista arvopapereista. Vaikutukset osakemarkkinoihin: listautumisen jälkeisten liikkeeseenlaskujen lisääntyminen helpottaa osakepääoman korottamista pääomamarkkinaunionin tavoitteiden mukaisesti. Yleinen rekisteröintiasiakirja säännöllisille liikkeeseenlaskijoille säännellyillä markkinoilla tai monenkeskisissä kaupankäyntijärjestelmissä Merkittävä markkinapotentiaali, sillä nykyisin vain 20 prosenttia osakesidonnaisia arvopapereita koskevista esitteistä ja 32 prosenttia muita kuin osakesidonnaisia arvopapereita koskevista esitteistä (ohjelmaesitteitä lukuun ottamatta) hyväksytään alle 10 päivässä. Esimerkiksi Ranskassa, jossa vastaava järjestelmä on ollut käytössä jo lähes 20 vuotta, yleinen rekisteröintiasiakirja voisi nostaa näitä osuuksia 50 prosenttiin osakesidonnaisia arvopapereita koskevien esitteiden tapauksessa (= 370 esitettä/vuosi koko EU:ssa) ja 55 prosenttiin muita kuin osakesidonnaisia arvopapereita koskevien esitteiden tapauksessa (= 838 esitettä/vuosi koko EU:ssa). Nopeutettu hyväksyminen tuo mukanaan hyötyjä osakesidonnaisten arvopapereiden ja muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden säännöllisille liikkeeseenlaskijoille. Lyhennetty viiden päivän hyväksymisaika johtaa kustannussäästöihin ja antaa säännöllisille liikkeeseenlaskijoille mahdollisuuden hyödyntää markkinaikkunoita oman tai vieraan pääoman hankkimiseksi. Yhdenmukainen esite säännellyillä markkinoilla listalle otetuille muille kuin osakesidonnaisille arvopapereille (tukku- ja vähittäismarkkinainstrumenttien jaotteluun perustuvan järjestelmän poistaminen) Kustannukset kasvavat hieman, sillä kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä on tarpeen laatia tiivistelmän sisältävä esite, kun kyseessä ovat muut kuin osakesidonnaiset arvopaperit. Kustannusten nousua voidaan hillitä asianmukaisesti, kun delegoiduissa säädöksissä esitetään mainittuja arvopapereita koskevan yhdenmukaisen esitteen malli. Pienemmät nimellisarvot vilkastuttavat osto- ja myyntitoimintaa, mikä puolestaan parantaa EU:n joukkovelkakirjalainamarkkinoiden likviditeettiä ja sijoittajapohjaa. Sijoittajat hyötyvät sijoitussalkkujen hajauttamisesta. Poistetaan 100 000 euron suuruinen poikkeus, joka koskee muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden tarjoamista yleisölle Kustannukset kasvavat, sillä tarjottaessa muita kuin osakesidonnaisia arvopapereita yleisölle joudutaan laatimaan esite. Muut käytettävissä olevat poikkeukset (kokeneet sijoittajat / vähintään 100 000 euron sitoumus) tasaavat todennäköisesti kustannuksia. Yrityslainamarkkinoiden laajentumisesta koituvat edut kompensoivat kustannusvaikutuksia. Pienemmät nimellisarvot vilkastuttavat osto- ja myyntitoimintaa, mikä puolestaan parantaa monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien likviditeettiä EU:ssa. Sijoittajat hyötyvät sijoitussalkkujen hajauttamisesta. Erityinen julkistamisjärjestelmä pk-yrityksille Mahdollisesti 320 esitettä hyötyisi uudesta pk-yritysten kevennetystä esitteestä. Odotettavissa olevat säästöt ovat noin 45 miljoonaa euroa vuodessa. Jos ”kysymyksiä ja vastauksia” -muoto otetaan käyttöön, säästöjä voi kertyä sitäkin enemmän. Pk-yritysten kevennetty esite on huokeampi ja käyttäjäystävällisempi. Sen ansiosta yhä useampi pk-yritys pystyisi listautumaan monenkeskisiin kaupankäyntijärjestelmiin tai pk-yritysten kasvumarkkinoille. Listautuvien pk-yritysten määrän lisääntyminen helpottaa sijoittajien salkun hajauttamista. Avaintietoasiakirjan mallin mukainen uusi esitteen tiivistelmä Osakesidonnaisten ja muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden liikkeeseenlaskijat hyötyvät, sillä ne voivat joustavasti laatia lyhyitä sanallisia kuvauksia ja koota olennaiset esitetiedot saatavilla olevien otsikoiden mukaisesti. Lisäksi liikkeeseenlaskijat hyötyvät siitä, että ne voivat käyttää olemassa olevan avaintietoasiakirjan sisältöä uudelleen esitteen tiivistelmässä. Vähittäissijoittajat hyötyvät uudistetusta tiivistelmästä, jolle asetetaan enimmäissivumäärä. Ennalta määritetyt ja käyttäjäystävälliset otsikot, jotka on laadittu avaintietoasiakirjaa mukaellen, helpottavat sijoitusmahdollisuuksien vertailua. Sähköinen julkaiseminen (keskitetty säilytysjärjestelmä EAMV:ssä) Yksi keskitetty yhteyspiste helpottaa tiedonhakua ja täytäntöönpanoa sekä tehostaa passimahdollisuuden käyttöä. Vertailtavuuden mahdollistava keskeinen väline, jonka avulla esitteisiin voi tutustua verkossa ja joka tukee pääomamarkkinaunionin tavoitteita. Monet parhaiksi arvioiduista vaihtoehdoista täydentäisivät toisiaan. Esimerkiksi säännöllisille liikkeeseenlaskijoille suunnattu yleinen rekisteröintiasiakirja täydentää listautumisen jälkeisiin liikkeeseenlaskuihin tarkoitettua kevennettyjen vaatimusten mukaista esitettä. Molemmat vaihtoehdot yhdistämällä voitaisiin saada aikaan säästöjä, jotka eivät sisälly tässä vaikutustenarvioinnissa tehtyyn tarkasteluun (jossa kumpaakin vaihtoehtoa on tarkasteltu erikseen). Avaintietoasiakirjan parannetun version muodossa laadittava esitteen tiivistelmä vahvistaisi monialaisuutensa ansiosta molempia erityisjärjestelmiä ja eritoten pk-yrityksille tarkoitettua järjestelmää: pk-yritykset voisivat esimerkiksi listautua pk-yritysten kasvumarkkinalle, ja niille kertyisi etua ”kysymyksiä ja vastauksia” -muodossa olevasta esitteestä, joka puolestaan tuo myös parannetun avaintietoasiakirjan edut. Lisäksi muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden nimellisarvoja koskeva monialainen aloite hyödyttää kaikkia liikkeeseenlaskijoita, sillä se syventää yritysten velkapapereiden markkinoita ja parantaa niiden likviditeettiä. Pk-yrityksille ja säännöllisille liikkeeseenlaskijoille koituu hyötyä myös avaintietoasiakirjan parannetun version muodossa laadittavasta tiivistelmästä, niille räätälöidyistä julkistamisjärjestelmistä sekä siitä, että luovutaan suureen (vähintään 100 000 euron) nimellisarvoon kytketyistä kannustimista, jotka koskevat muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden liikkeeseenlaskua. Tämän vuoksi vaikutustenarvioinnissa todetaan, että ehdotettu paketti vähentää liikkeeseenlaskijoiden hallinnollista rasitusta, helpottaa pk-yritysten pääsyä pääomamarkkinoille ja pienentää siitä aiheutuvia kustannuksia, lujittaa sijoittajansuojaa parantamalla julkistamisasiakirjojen tarkoituksenmukaisuutta ja viime kädessä laajentaa esitevelvollisuuden piiriin kuuluvien arvopapereiden valikoimaa. Tämän odotetaan yhdentävän unionin pääomamarkkinoita entisestään, kun esitevelvollisuuden piiriin kuuluvia arvopapereita tarjotaan enemmän muihin jäsenvaltioihin ja kun läpinäkyvyys ja vertailtavuus paranevat. On kuitenkin huomattava, että esitedirektiivi kattaa vain murto-osan rahoitusvälineistä, joilla käydään kauppaa unionissa, ja se on vain yksi monista tekijöistä, jotka vaikuttavat pääomamarkkinoiden toimintaan. Ehdotetut toimenpiteet olisikin suhteutettava laajempaan pääomamarkkinaunionia koskevaan toimintasuunnitelmaan, jonka osa ne ovat. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Esitedirektiivi sisällytettiin kesäkuussa 2014 REFIT-ohjelmaan (COM(2014)368). Sen ottaminen mukaan REFIT-ohjelmaan oli perusteltua, sillä sidosryhmät olivat ilmaisseet huolensa suurista kustannuksista, joita esitteen laatiminen ja toimivaltaisella viranomaisella hyväksyttäminen aiheuttivat. Direktiivin arviointi suoritettiin vuonna 2015, jotta tulokset olisivat ajoissa saatavilla, kun valmistellaan direktiivin soveltamista koskevaa kertomusta, joka Euroopan komission on määrä toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 1. tammikuuta 2016 (direktiivin 2010/73/EU 4 artikla). Arvioinnissa tarkastellaan direktiivin vaikuttavuutta, tehokkuutta, johdonmukaisuutta, merkityksellisyyttä ja lisäarvoa. Se on liitetty komission vaikutustenarviointiin, ja sen päätelmät esitetään jäljempänä. Kun direktiivi 2003/71/EY hyväksyttiin vuonna 2003, se korvasi listalleottoesitteitä (1980) ja tarjousesitteitä (1989) koskevat direktiivit. Sidosryhmät olivat kritisoineet näitä direktiivejä voimakkaasti, koska unioniin oli syntynyt niiden myötä varsin poikkeavia käytäntöjä ja koska ne perustuivat vastavuoroista tunnustamista koskevaan järjestelyyn, jossa vastaanottavan jäsenvaltion viranomaisilla oli huomattava harkintavalta (esimerkiksi mahdollisuus vaatia, että esite käännetään kokonaisuudessaan vastaanottavan jäsenvaltion virallisille kielille). Toisaalta esitedirektiivin ansioksi voidaan lukea se, että se helpotti pääoman hankintaa Euroopassa yli rajojen: direktiivissä säädettiin oikeudesta käyttää samaa esitettä kaikkialla unionissa. Tämä ”yhden passin” (single passport) periaate tarkoitti sitä, että kotijäsenvaltion viranomainen voi hyväksyä vain yhden julkistamiseen liittyvän asiakirjasarjan, joka sitten hyväksyttiin kaikkialla EU:ssa, kun arvopapereita tarjottiin yleisölle ja/tai otettiin kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla. Esitedirektiivin merkitystä yhtenäisten EU:n arvopaperimarkkinoiden luomisen kannalta ei näin ollen voi aliarvioida, sillä sitä voidaan pitää tärkeänä etappina kyseisessä prosessissa.

Vuoden 2010 tarkastelussa kävi kuitenkin oikeutetusti ilmi, että direktiivissä 2003/71/EY on paljon puutteita. Ne vaikuttavat joidenkin direktiivissä olevien käsitteiden oikeudelliseen selkeyteen ja murentavat direktiivin tehokkuutta, kun tavoitteena on löytää oikea tasapaino markkinoiden tehokkuuden (liiallisen sääntelytaakan alueet) ja sijoittajansuojan (annettujen tietojen laatu, luettavuus ja olennaisuus) välillä. Direktiivillä 2010/73/EU otettiin käyttöön kohdennettuja muutoksia puutteiden korjaamiseksi. Kolmen vuoden kuluttua siitä, kun direktiiviä 2010/73/EU alettiin soveltaa, tilastotiedot ja sidosryhmien palaute osoittavat, että edellisen tarkastelun tulokset pitävät pitkälti paikkansa nykyisinkin. Tuolloin havaitut suuntaukset (esitettä käytettiin suojakilpenä vastuukysymysten varalta, vähittäissijoittajat karsastivat esitteitä ja niiden tiivistelmiä, julkistamisvaatimuksia ei porrastettu asianmukaisesti listautumisannin ja listautumisen jälkeisten liikkeeseenlaskujen välillä) ovat jatkuneet. Tämä johtuu otaksuttavasti siitä, että muutosdirektiivissä esitetyt korjaustoimenpiteet eivät johtaneet odotettuihin tuloksiin (esitteen tiivistelmä) tai eivät ole tarpeeksi kunnianhimoisia (suhteutetut julkistamisjärjestelmät), tai siitä, että direktiivi 2010/73/EU ei sisältänyt toimenpiteitä näiden puutteiden korjaamiseksi. Tässä arvioinnissa havaittujen puutteiden vuoksi esitedirektiiviä on aiheellista tarkastella perusteellisesti uudelleen. Vuoden 2010 tarkastelun perusteella tehtyjen muutosten osalta on tarpeen puuttua toistamiseen suhteutettuihin julkistamisjärjestelmiin (pk-yritykset ja yhtiöt, joilla on vähäinen markkina-arvo, sekä uusmerkinnät) ja esitteen tiivistelmään, sillä direktiivillä 2010/73/EU tehdyillä muutoksilla ei ole saavutettu niille asetettuja tavoitteita. •Perusoikeudet Esitejärjestelmää koskevissa tulevissa lainsäädäntötoimissa, mukaan lukien asianmukaiset seuraamukset, on noudatettava Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja asianomaisia perusoikeuksia. Erityistä huomiota on kiinnitettävä lainsäädäntötoimien tarpeellisuuteen ja suhteellisuuteen. Ainoastaan seuraavat Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukaiset oikeudet ja vapaudet ovat tässä yhteydessä jossain määrin merkityksellisiä: henkilötietojen suoja (8 artikla), elinkeinovapaus (16 artikla) ja kuluttajansuoja (38 artikla). Näiden oikeuksien ja vapauksien rajoittamismahdollisuudesta määrätään perusoikeuskirjan 52 artiklassa. Edellä määritellyt tavoitteet ovat EU:n perusoikeuksien kunnioittamisvelvoitteiden mukaisia. Näiden oikeuksien ja vapauksien käyttämistä voidaan rajoittaa ainoastaan lailla sekä kyseisten oikeuksien ja vapauksien keskeistä sisältöä kunnioittaen. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti rajoituksia voidaan säätää ainoastaan, jos ne ovat välttämättömiä ja vastaavat tosiasiallisesti unionin tunnustamia yleisen edun mukaisia tavoitteita tai tarvetta suojella muiden henkilöiden oikeuksia ja vapauksia. Esitteitä koskevan lainsäädännön tapauksessa perusoikeuksien tiettyyn rajoittamiseen oikeuttavana yleisen edun mukaisena tavoitteena on markkinoiden eheyden varmistaminen. Elinkeinovapauteen saatetaan joutua puuttumaan, koska on välttämätöntä noudattaa tiettyjä julkistamis-, hyväksymis- ja toimittamisvelvollisuuksia, jotta voidaan varmistaa etujen yhteensovittaminen sijoitusketjussa sekä se, että mahdolliset sijoittajat toimivat harkiten. Henkilötietojen suojan osalta esitteessä voi olla tarpeen julkistaa tiettyjä tietoja sen varmistamiseksi, että sijoittajat voivat noudattaa asianmukaista huolellisuutta. On kuitenkin huomattava, että nämä säännökset ovat jo nyt voimassa EU:n lainsäädännössä. Kaikissa ehdotetuissa lainsäädäntötoimissa noudatetaan suhteellisuusperiaatetta, kun kyseessä on perusoikeuksien rajoittaminen. Tämän asetuksen tavoitteena on toisin sanoen löytää tasapaino, kun yhdessä vaakakupissa on sijoittajansuojan varmistamisen ja liikkeeseenlaskijoiden hallinnollisen rasituksen rajoittamisen välinen kompromissi ja toisessa vaakakupissa pääoman sisämarkkinoiden ja pääomamarkkinaunionin edistämisen sekä kansallisten ja paikallisten markkinoiden kannalta riittävän joustavuuden säilyttämisen välinen kompromissi. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella on kahdenlaisia talousarviovaikutuksia EAMV:hen: ensiksi EAMV:n on laadittava teknisiä sääntely- ja täytäntöönpanostandardeja, ja toiseksi sen on parannettava nykyistä esiterekisteriään ja tehtävä siitä sähköinen keskitetty säilytysjärjestelmä, jonka hakutoiminnon avulla yleisö voi veloituksetta tutustua EU-esitteisiin ja vertailla niitä. Säilytysjärjestelmään koottujen tietojen pohjalta EAMV voi lisäksi tuottaa yksityiskohtaisia tilastoja EU:ssa hyväksytyistä esitteistä ja laatia vuosittaisen raportin. Tähän ehdotukseen liittyvässä rahoitusselvityksessä arvioidaan erityisesti EAMV:hen kohdistuvia talousarviovaikutuksia. Ehdotuksella on vaikutuksia unionin talousarvioon, sillä komission osuus EAMV:n rahoituksesta on 40 prosenttia. 5.LISÄTIEDOT •Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Uuden asetuksen vaikutuksia seurataan yhteistyössä EAMV:n ja kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Perustana käytetään unionissa hyväksyttyjä esitteitä koskevia vuosikertomuksia, jotka EAMV valtuutetaan laatimaan vuosittain. Näissä kertomuksissa selostetaan, missä määrin unionissa käytetään pk-yrityksiä ja listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja koskevia julkistamisjärjestelmiä sekä säännöllisille liikkeeseenlaskijoille tarkoitettua yleistä rekisteröintiasiakirjaa. Tarkistetut esitesäännöt arvioidaan viiden vuoden kuluttua niiden voimaantulosta. Huolellisessa arvioinnissa on määrä selvittää, onko asetetut tavoitteet saavutettu. Tätä mitataan seuraavilla keskeisillä parametreillä: –pk-yrityksiä ja listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja koskevien julkistamissääntöjen mukaisesti vuosittain hyväksyttyjen esitteiden lukumäärä; onnistumisen mittapuina ovat käyttöönottoa koskevat arviot, jotka on esitetty edellä sekä ehdotukseen liittyvässä vaikutustenarvioinnissa; –niiden esitteiden lukumäärä, joiden yhteydessä on hyödynnetty edellä selostettua yleistä rekisteröintiasiakirjaa nopeutetun hyväksynnän saamiseksi; –yleisen rekisteröintiasiakirjan käyttöönotosta johtuva hyväksymisaikojen lyhentyminen kokonaisuudessaan; –vähittäissijoittajien osuus kaikista sijoittajista, kun kyseessä ovat muiden kuin osakesidonnaisten velkapapereiden liikkeeseenlaskut (onnistumisen mittapuuna on nimellisarvojen aleneminen muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden liikkeeseenlaskuissa); –esitteen laatimisesta ja hyväksyttämisestä aiheutuvat kustannukset verrattuna nykyisiin kustannuksiin;

–niiden esitteiden osuus, joiden yhteydessä on käytetty passimahdollisuutta muihin jäsenvaltioihin nähden. Edellä selostettujen parametrien mittaamiseen tarvittavat tiedot saadaan ensisijaisesti EAMV:ltä (mukaan lukien edellä mainitut vuosikertomukset) ja kauppapaikoista. On järjestettävä selvitys tai kysely, jossa kerätään tietoja esitteen laatimis- ja hyväksyttämiskustannuksista verrattuna nykyisiin kustannuksiin. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Esitevelvollisuuden soveltamisala (1, 3 ja 4 artikla) Ehdotuksen 1 artiklaan on koottu kaikki nykyisen esitedirektiivin artiklat, jotka koskevat esitevaatimuksen soveltamisalaa. Erityisesti 1 artiklan 3 ja 4 kohdassa esitetään useita tilanteita, joissa arvopapereiden tarjoaminen yleisölle tai arvopapereiden ottaminen kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla jää esitteen julkistamisvaatimuksen soveltamisalan ulkopuolelle. Vaikka suurin osa soveltamisalaa koskevista säännöksistä pysyy ennallaan, ehdotuksen 1 artiklan 3 kohdan d alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa asetetaan uudet 500 000 euron ja 10 000 000 euron raja-arvot oikeudellisen selkeyden vuoksi. Direktiivin 2003/71/EY mukaan esitevaatimus koskee sellaisten arvopapereiden tarjoamista, joiden yhteenlaskettu vasta-arvo on vähintään 5 000 000 euroa, ja jäsenvaltiot saavat vapaasti vahvistaa kansallisia sääntöjä raja-arvoa pienemmille tarjouksille (tällä hetkellä 17 jäsenvaltiota edellyttää esitteen julkaisemista alle 5 000 000 euron tarjouksista). Ehdotetun asetuksen 1 artiklan 3 kohdan d alakohdan mukaan esitettä ei vaadita sellaisten arvopapereiden tarjoamisessa, joiden yhteenlaskettu vasta-arvo on alle 500 000 euroa. Tässä on otettu huomioon se seikka, että esitteen tuotantokustannukset ovat suhteettoman suuret verrattuina tarjouksen ennakoituihin tuloihin, kun yleisölle tarjottavien arvopapereiden vasta-arvo on alle 500 000 euroa, mikä on tyypillistä esimerkiksi arvopaperipohjaisessa joukkorahoituksessa. Vaikka tässä asetuksessa vahvistetun yhdenmukaistetun esitteen soveltamisalan ulkopuolelle jää jatkossa entistä enemmän pieniä tarjouksia, mikään ei estä jäsenvaltioita vaatimasta tiettyjä julkistamismuotoja kyseisen kokoluokan liikkeeseenlaskuissa, kunhan jäsenvaltiot mitoittavat vaatimuksensa oikeassa suhteessa ja ottaen huomioon yksinkertaistamistavoitteen ja markkinoiden yhdentämisen parantamisen. Ehdotetun asetuksen 3 artiklassa selvennetään, että esitteen julkaiseminen etukäteen on pakollista, kun arvopapereita tarjotaan yleisölle tai kun niitä otetaan kaupankäynnin kohteeksi unionin alueella sijaitsevalla tai toimivalla säännellyllä markkinalla. Mainitun artiklan 2 kohdassa puolestaan vahvistetaan vapaavalintainen järjestely, jossa jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksia harkintansa mukaan. Jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus vapauttaa tämän asetuksen mukaisesta yhdenmukaistettua esitettä koskevasta vaatimuksesta kaikki sellaiset arvopaperitarjoukset, joiden yhteenlaskettu vasta-arvo on vähintään 500 000 euroa ja enintään 10 000 000 euron määrä. Tätä poikkeusta sovelletaan ainoastaan kotimaisiin tarjouksiin, joiden yhteydessä ei pyydetä notifikaatiota vastaanottaviin jäsenvaltioihin. Ne jäsenvaltiot, jotka päättävät soveltaa tätä poikkeusta lainkäyttöalueellaan, ilmoittavat asiasta komissiolle ja EAMV:lle. Ilmoituksessa on mainittava esitevelvollisuutta koskevan poikkeuksen piiriin kuuluvien kotimaisten tarjousten suurin mahdollinen vasta-arvo. Määritelmät (2 artikla) Tärkein muutos koskee pk-yritysten määritelmää. Uusi määritelmä sisältää direktiivin 2003/71/EY 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa määritellyt pk-yritykset sekä direktiivissä 2014/65/EU määritellyt pk-yritykset. Raja-arvo nostetaan 200 miljoonaan euroon, kun aiemmin direktiivin 2003/71/EY 2 artiklan 1 kohdan t alakohdassa käytettiin 100 miljoonan euron raja-arvoa määriteltäessä ”yhtiö, jolla on vähäinen markkina-arvo”. Vapaaehtoiset esitteet (4 artikla) Ehdotuksen 4 artiklassa liikkeeseenlaskijoille annetaan mahdollisuus valita EU-esite. Kun toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tällaisen ”vapaaehtoisen” esitteen, hyväksyntään kytkeytyvät samat oikeudet ja velvollisuudet kuin tämän asetuksen mukaisen esitteen tapauksessa. Toisin sanoen liikkeeseenlaskija saa oikeuden käyttää EU-passia. Arvopapereiden edelleenmyynti /”myyntiketju” (5 artikla) Joillakin markkinoilla arvopapereiden jakelu tapahtuu myyntiketjuissa (”retail cascade”). Tyypillinen esimerkki tällaisesta ketjusta on se, että liikkeeseenlaskija ei itse myy arvopapereita suoraan sijoittajille (toisin sanoen muille kuin kokeneille sijoittajille), vaan välittäjät huolehtivat niiden myynnistä. Ehdotetun asetuksen 5 artiklassa täsmennetään, miten esitteen laatimista ja ajantasaistamista koskevaa vaatimusta ja vastuusäännöksiä olisi sovellettava silloin, kun liikkeeseenlaskijan arvopapereiden liikkeeseenlasku järjestetään rahoituksenvälittäjien kautta ja arvopaperit myydään sen jälkeen vähittäissijoittajille, jolloin myynti voi kestää useita kuukausia ja tapahtua yhden tai useamman välittäjäportaan kautta. Liikkeeseenlaskijan tai tarjoajan laatiman esitteen, joka on voimassa ja yleisön saatavilla silloin, kun arvopapereiden lopullinen tarjoaminen tapahtuu rahoituksenvälittäjien kautta, tai arvopapereiden edelleenmyynnin yhteydessä, on annettava sijoittajille riittävästi tietoa harkittujen sijoituspäätösten tekemiseen. Sen vuoksi rahoituksenvälittäjillä, jotka järjestävät kyseisten arvopapereiden liikkeeseenlaskun tai myyvät ne edelleen, olisi oltava oikeus käyttää liikkeeseenlaskijan tai tarjoajan julkaisemaa alkuperäistä esitettä, jos esite on voimassa ja sitä on täydennetty asianmukaisesti ja esitteen laatimisesta vastaava liikkeeseenlaskija tai tarjoaja antaa suostumuksensa sen käyttöön. Tällöin ei pitäisi vaatia toista esitettä. Jos alkuperäisen esitteen laatimisesta vastaava liikkeeseenlaskija tai tarjoaja ei kuitenkaan anna suostumustaan sen käyttöön, olisi vaadittava, että rahoituksenvälittäjä julkaisee uuden esitteen. Rahoituksenvälittäjä voisi tällöin hyödyntää alkuperäistä esitettä viittaamalla uudessa esitteessään alkuperäisen esitteen keskeisiin osiin. Esitteen tiivistelmä (7 artikla) Ehdotetun asetuksen 7 artiklassa otetaan huomioon julkisessa kuulemisessa esiin tuodut yleiset näkemykset siitä, että muutosdirektiivillä 2010/73/EU käyttöön otettu tiivistelmän muoto ei ole täyttänyt sille asetettuja tavoitteita. Uusi tiivistelmä on nyt laadittu pitkälti saman mallin mukaan kuin PRIIP-tuotteita koskevassa asetuksessa edellytetty avaintietoasiakirja. Tiivistelmä saa olla tulostettuna enintään kuuden A4-kokoisen sivun pituinen (käytettävä helppolukuista kirjasinkokoa). Tiivistelmään liittyvä siviilioikeudellista vastuuta koskeva järjestelmä, joka määritetään 11 artiklan 2 kohdassa, on sama kuin direktiivissä 2003/71/EY: siviilioikeudellinen vastuu syntyy vain, jos tiivistelmä on harhaanjohtava, epätarkka tai epäjohdonmukainen suhteessa esitteen muihin osiin. Tiivistelmässä on varoitukset sisältävän vakiojakson lisäksi kolme pääjaksoa, joihin sisältyvät keskeiset tiedot liikkeeseenlaskijasta, arvopaperista sekä tarjouksesta tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisesta. Jokaiseen jaksoon sisällytetään yleiset otsikot sekä selostukset niiden sisällöstä, mutta liikkeeseenlaskijat voivat vapaasti lisätä lyhyitä sanallisia kuvauksia ja valita olennaiset tiedot. Kun kyse on PRIIP-tuotteita koskevan asetuksen soveltamisalaan kuuluvista arvopapereista, liikkeeseenlaskija voi korvata tiivistelmän ”arvopaperit”-jakson avaintietoasiakirjan sisällöllä. Tiivistelmän enimmäissivumäärä voidaan ylittää, jos tiivistelmä käsittää useita arvopapereita, jotka poikkeavat toisistaan vain erittäin vähäisten yksityiskohtien osalta. Direktiivin 2003/71/EY 11 artiklan 1 kohdassa kielletään nykyisin sisällyttämästä tiivistelmään viittauksin esitettyjä tietoja. Tämä kielto pysyy ennallaan, jotta tiivistelmästä ei tulisi pelkkä hyperlinkkien ja ristiviittausten kokoelma. Ohjelmaesite (8 artikla) Ehdotetun asetuksen 8 artiklassa selvennetään ohjelmaesitteen toimintaa. Ohjelmaesite säilyy pääosin ennallaan verrattuna direktiiviin 2003/71/EY, lukuun ottamatta seuraavia kohtia: Ohjelmaesite voidaan nyt laatia kaikenlaisista muista kuin osakesidonnaisista arvopapereista, eikä ainoastaan sellaisista, joita lasketaan liikkeeseen liikkeeseenlaskuohjelmassa tai joita luottolaitokset laskevat liikkeeseen jatkuvasti ja toistuvasti. Useista asiakirjoista koostuvat ohjelmaesitteet (ns. kolmiosainen esite) ovat nyt mahdollisia, ja ohjelmaesitteen rekisteröintiasiakirja voi olla yleisen rekisteröintiasiakirjan muodossa. Ehdotetussa asetuksessa poistetaan velvollisuus laatia ohjelmaesitteen tiivistelmä, jos lopulliset ehdot eivät sisälly ohjelmaesitteeseen. Toisin sanoen on laadittava vain liikkeeseenlaskukohtainen tiivistelmä ja liitettävä se lopullisiin ehtoihin, kun ne toimitetaan toimivaltaiselle viranomaiselle. Ehdotetun asetuksen 8 artiklan 10 kohdassa selvennetään, miten olisi käsiteltävä kahteen ohjelmaesitteeseen haarukoituvia tarjouksia eli tapauksia, joissa tarjoaminen alkaa yhden ohjelmaesitteen mukaisesti ja jatkuu muutoksitta uuden ohjelmaesitteen mukaisesti. Yleinen rekisteröintiasiakirja (9 artikla) Ehdotetun asetuksen 9 artikla (joka olisi luettava yhdessä 10 artiklan 2 kohdan, 11 artiklan 3 kohdan, 13 artiklan 2 kohdan ja 19 artiklan 5 kohdan kanssa) sisältää yksityiskohtaiset säännöt uudesta yleisestä rekisteröintiasiakirjasta. Se on vapaavalintainen käyttövalmis rekisteröintijärjestely, joka on tarkoitettu säännöllisille liikkeeseenlaskijoille, joiden arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla tai monenkeskisissä kaupankäyntijärjestelmissä. Tämä esitejärjestelmän uusi osatekijä perustuu oletukseen, että jos liikkeeseenlaskija näkee joka vuosi vaivaa laatiakseen täydellisen rekisteröintiasiakirjan, sen olisi päästävä toimivaltaisen viranomaisen nopeutettuun hyväksymisprosessiin, kun esitettä sittemmin tarvitaan. Koska esitteen tärkein rakenneosa on jo hyväksytty tai se on jo saatavilla toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa tarkistusta varten, toimivaltaisen viranomaisen pitäisi pystyä tarkastamaan loput asiakirjat (arvopaperiliite ja tiivistelmä) viiden työpäivän kuluessa kymmenen työpäivän sijasta. Lisäksi, kun kyse ei ole tarjoamisesta tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisesta, säännöllisten liikkeeseenlaskijoiden olisi voitava toimittaa yleinen rekisteröintiasiakirja toimivaltaiselle viranomaiselle ilman ennakkohyväksyntää, jos kolme yleistä rekisteröintiasiakirjaa on sitä ennen hyväksytty peräkkäin. Toimivaltainen viranomainen voi tarkastaa sen jälkikäteen.

Yleistä rekisteröintiasiakirjaa käyttäville säännöllisille liikkeeseenlaskijoille myönnettyjen helpotusten avulla on määrä kannustaa laatimaan esitteitä erillisinä asiakirjoina. Se on kustannustehokasta, vähentää liikkeeseenlaskijoille aiheutuvaa rasitusta ja antaa niille mahdollisuuden reagoida nopeasti markkinaikkunoihin. Lisäksi yleisen rekisteröintiasiakirjan on määrä toimia liikkeeseenlaskijaa koskevana yhdistettynä ja hyvin jäsenneltynä viitelähteenä, josta sijoittajat ja analyytikot saavat vähimmäistiedot, jotka tarvitaan tietoon perustuvan arvion tekemiseksi yrityksen liiketoiminnasta, taloudellisesta asemasta, tuloksesta ja tulevaisuudennäkymistä, hallintotavasta ja osakkuusrakenteesta, siinäkin tapauksessa, ettei arvopapereita tarjota yleisölle eikä oteta kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla. Tätä varten 9 artiklan 12 kohdassa säädetään, että säännölliset liikkeeseenlaskijat, joiden arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, voivat tietyin edellytyksin täyttää avoimuusdirektiivin mukaisen jatkuvan tiedonantovelvollisuutensa siten, että ne sisällyttävät vuositilinpäätöksensä ja puolivuotiskatsauksensa yleiseen rekisteröintiasiakirjaan. Tästä tehokkaasta lähestymistavasta on monin verroin hyötyä, sillä sen avulla on tarkoitus välttää päällekkäiset vaatimukset, vähentää turhia rasitteita ja keskittää sijoittajien tarvitsemat tiedot yhteen ainoaan asiakirjaan, joka saatetaan ajan tasalle vähintään kerran vuodessa. Ehdotuksen 9 artiklassa ja 10 artiklan 2 kohdassa on lisäksi yksityiskohtaiset säännöt yleisen rekisteröintiasiakirjan käytännön hallinnoinnista. Säännöissä selvennetään, mitkä asiakirjat on hyväksyttävä siinä tapauksessa, että yleinen rekisteröintiasiakirja on joko hyväksytty tai toimitettu toimivaltaiselle viranomaiselle ilman hyväksyntää. Lisäksi niissä kuvataan yleisen rekisteröintiasiakirjan muuttamismenettely, jossa noudatetaan erilaista lähestymistapaa kuin esitteen täydentämismenettelyssä (koska arvopapereita ei tarjota yleisölle eikä oteta kaupankäynnin kohteeksi ennen kuin rekisteröintiasiakirjasta tulee osa esitettä). Delegoiduilla säädöksillä vahvistetaan yleisessä rekisteröintiasiakirjassa esitettävät vähimmäistiedot, mukaan lukien luottolaitoksia koskeva luettelo, jonka olisi oltava samanlainen kuin täytäntöönpanoasetuksen (EY) N:o 809/2004 nykyisessä liitteessä I tai XI. Erityiset julkistamisjärjestelmät (14 ja 15 artikla) Ehdotukseen sisältyy kaksi erityistä julkistamissäännöstöä: toinen koskee listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja ja toinen pk-yrityksiä. Näiden julkistamissääntöjen käyttö on vapaavalinnaista. Ne korvaavat muutosdirektiivillä 2010/73/EU käyttöön otetut ”suhteutetut julkistamisjärjestelmät”, jotka koskevat uusmerkintöjä ja pk-yrityksiä. Suhteutetut järjestelmät eivät ole saavuttaneet niille asetettuja tavoitteita, kuten vaikutustenarvioinnissa selostetaan. Listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja koskevaa kevennettyä järjestelmää sovelletaan arvopapereiden tarjoamiseen tai niiden ottamiseen kaupankäynnin kohteeksi, kun liikkeeseenlaskijayritykset ovat jo olleet kaupankäynnin kohteena säännellyllä markkinalla tai pk-yritysten kasvumarkkinalla vähintään 18 kuukauden ajan. Tällaisiin yrityksiin sovelletaan jatkuvaa tiedonantovelvollisuutta markkinoiden väärinkäyttöasetuksen mukaisesti ja joko avoimuusdirektiivin tai pk-yritysten kasvumarkkinan ylläpitäjän sääntöjen mukaisesti, kuten direktiivissä 2014/65/EU ja sen täytäntöönpanotoimenpiteissä vaaditaan. Kevennettyjen vaatimusten mukainen esite sisältää ainoastaan taloudelliset vähimmäistiedot yksinomaan viimeksi kuluneelta tilikaudelta (ne voidaan sisällyttää viitattuina tietoina). Sijoittajille on kuitenkin annettava yhdistettyjä ja hyvin jäsenneltyjä tietoja sellaisista seikoista kuin tarjouksen ehdot, tuottojen käyttö, riskitekijät, hallintoneuvoston ja hallituksen toimintatapa, johtajien palkitseminen, osakkuusrakenne tai lähipiirin liiketoimet. Koska asetuksen (EU) N:o 596/2014 ja direktiivin 2004/109/EY mukaan tällaisia tietoja ei nykyisin tarvitse julkistaa jatkuvasti, ne sisällytettävä listautumisen jälkeisen liikkeeseenlaskun yhteydessä laadittavaan esitteeseen. Pk-yrityksille tarkoitetussa järjestelmässä kyseiset yritykset voivat laatia erillisen esitteen tarjotessaan arvopapereita yleisölle edellyttäen, ettei niillä ole säännellyllä markkinalla kaupankäynnin kohteeksi otettuja arvopapereita. Näiden yritysten tapauksessa esitettä koskevissa luetteloissa (jotka täsmennetään delegoiduilla säädöksillä) keskitytään tietoihin, jotka ovat olennaisia ja merkityksellisiä tämänkokoisten yritysten kannalta. Annettavia tietoja koskevat uudet luettelot laaditaan soveltamalla alhaalta ylös -lähestymistapaa. Verrattuna asetuksen (EY) N:o 809/2004 voimassa oleviin liitteisiin XXV–XXVIII nyt esitettävässä ehdotuksessa vaatimuksiin tehdään uusia kevennyksiä, jotta varmistetaan yrityksen koon ja esitteen tuotantokustannusten välinen oikeasuhteisuus. Ehdotetun asetuksen 15 artiklassa säädetään lisäksi pk-yritysten esitteen vapaavalinnaisesta muodosta. Kyseessä on ”kysymyksiä ja vastauksia” -asiakirja, joka täsmennetään delegoiduilla säädöksillä. EAMV:lle siirretään valta laatia ohjeita, joiden avulla pk-yrityksiä autetaan laatimaan esite kyseisessä muodossa. Yksinkertaistettuun rekisteröintiasiakirjaan ja arvopaperiliitteeseen sisällytettävät suppeammat tiedot täsmennetään delegoiduilla säädöksillä, kuten kaikki esitejärjestelmään kuuluvat tietojen antamista koskevat vähimmäisvaatimukset. Sellaisten muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden kohtelu, joiden yksikkökohtainen nimellisarvo on suuri (1 ja 13 artikla) Direktiivissä 2003/71/EY käytetään tällä hetkellä 100 000 euron nimellisarvoa rajana, kun erotellaan niin sanottuja tukkumarkkinainstrumentteja koskevat julkistamisvaatimukset. Se on myös esitevelvollisuudesta vapauttamisen raja, kun kyseessä ovat muut kuin osakesidonnaiset arvopaperit. Tämä alun perin kuluttajansuojaa varten suunniteltu raja-arvo on käytännössä tarkoittanut joukkovelkakirjalainojen hinnoittelemista vähittäissijoittajien ulottumattomiin, sillä liikkeeseenlaskijat etsivät yleensä edullisempaa vaihtoehtoa eli tukkumarkkinainstrumentteihin liittyvää julkistamista. Useimmat investointiluokan liikkeeseenlaskijat voivat hankkia tarvitsemansa rahoituksen institutionaalisilta sijoittajilta, ja siksi ne eivät ole kovin kiinnostuneita tarjoamaan nimellisarvoltaan pieniä joukkovelkakirjalainoja. Tämä saattaa kuitenkin tarkoittaa sitä, että muilla kuin institutionaalisilla sijoittajilla voi olla käytettävissään pienempi ja/tai riskialttiimpi sijoitusmahdollisuuksien pooli tai että on epätodennäköisempää, että niillä on hyvin hajautettu arvopaperisalkku. Esitedirektiivissä myönnettiin suotuisampi kohtelu sellaisille muille kuin osakesidonnaisille arvopapereille, joiden yksikkökohtainen nimellisarvo on vähintään 100 000 euroa. Kuten vaikutuksenarvioinnissa esitetty näyttö osoittaa, tästä on saattanut aiheutua tahattomia seurauksia: Euroopan joukkovelkakirjalainamarkkinoille on syntynyt vääristymiä, ja huomattava osa investointiluokan yritysten liikkeeseen laskemista lainoista on entistä useampien mahdollisten sijoittajien ulottumattomissa. Ehdotetussa asetuksessa poistetaan näin ollen kannustimet laskea liikkeeseen yksikkökohtaiselta nimellisarvoltaan suuria vieraan pääoman ehtoisia arvopapereita. Tällä hetkellä kannustimet sisältyvät direktiivin 2003/71/EY 3 artiklan 2 kohdan d alakohtaan ja 7 artiklan 2 kohdan b alakohtaan. Kun kyse on sellaisista muista kuin osakesidonnaisista arvopapereista, jotka on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, ehdotetulla asetuksella poistetaan tukku- ja vähittäismarkkinainstrumenttien jaotteluun perustuvat julkistamisvaatimukset, ja yhdenmukaistettu esitteen malli määritellään delegoiduilla säädöksillä siten, että lähtökohtana ovat tukkumarkkinainstrumenttien nykyisiä julkistamisvaatimuksia koskevat asetuksen (EY) N:o 809/2004 liitteet (liitteet IX ja XIII). Mallia täydennetään ainoastaan niillä tiedoilla, jotka ovat tarpeellisia vähittäissijoittajien suojan kannalta. Lisäksi poistetaan direktiivin 2003/71/EY 3 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetty poikkeus esitteen julkaisemisvelvollisuudesta sellaisten arvopapereiden tarjoamisessa, joiden yksikkökohtainen nimellisarvo on yli 100 000 euroa. Liikkeeseenlaskijat, jotka tarjoavat muita kuin osakesidonnaisia arvopapereita yksinomaan kokeneille sijoittajille tai edellyttävät vähintään 100 000 euron sijoittajakohtaista sitoumusta, voivat edelleen hyödyntää poikkeusta esitevelvollisuudesta. Ehdotuksen tarkoituksena on raivata edellä mainittujen muutosten avulla yksi jälkimarkkinoiden likviditeetin esteistä Euroopan joukkovelkakirjamarkkinoilla. Riskitekijät (16 artikla) Ehdotetun asetuksen 16 artiklassa säädetään, että esitteessä olisi mainittava vain sellaiset riskitekijät, jotka ovat olennaisia ja liikkeeseenlaskijalle ja sen arvopapereille ominaisia. Tavoitteena on hillitä yleistynyttä tapaa kasata esitteeseen liikaa yleisiä riskitekijöitä, sillä ne jättävät varjoonsa erityiset riskitekijät, joista sijoittajien olisi oltava tietoisia, ja toimivat vain suojana, jotteivät liikkeeseenlaskijat tai niiden neuvonantajat joutuisi vastuuseen. Ehdotuksessa edellytetään, että liikkeeseenlaskija jaottelee riskitekijät kahteen tai kolmeen luokkaan olennaisuuden mukaan. EAMV:lle siirretään valta laatia asiaa koskevia ohjeita. Viitattuina tietoina sisällyttäminen (18 artikla) Soveltamisalaa on laajennettu lisäämällä uusia asiakirjoja, joiden sisältämiä tietoja voidaan sisällyttää esitteeseen viitattuina tietoina. Edellytyksenä on, että tiedot julkaistaan sähköisesti ja että ne ovat 25 artiklassa säädetyn kielijärjestelyn mukaisia. Luettelo asiakirjoista vahvistetaan 18 artiklassa, ja EAMV:lle siirretään valta laatia teknisten sääntelystandardien luonnoksia luettelon täydentämiseksi muilla unionin lainsäädännön mukaisesti vaadituilla asiakirjatyypeillä. Ehdotettu luettelo käsittää asiakirjat, jotka on tämän asetuksen mukaisesti toimitettu kotijäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle tai jotka kyseinen viranomainen on hyväksynyt, sekä säännellyt tiedot. Lisäksi yritykset, jotka eivät kuulu avoimuusdirektiivin soveltamisalaan (esim. yritykset, joiden arvopapereilla käydään kauppaa monenkeskisessä kaupankäyntijärjestelmässä) tai jotka on vapautettu joistakin sen vaatimuksia (esim. liikkeeseenlaskijat, jotka laskevat liikkeeseen yksinomaan sellaisia vieraan pääoman ehtoisia arvopapereita, jotka on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla ja joiden yksikkökohtainen nimellisarvo on vähintään 100 000 euroa), voivat sisällyttää viitattuina tietoina vuosittaiset tai osavuosittaiset taloudelliset tietonsa tai toimintakertomuksensa kokonaisuudessaan tai tietyiltä osin. Esitteen julkaiseminen (20 artikla) Kaksi direktiivissä 2003/71/EY säädettyä hyväksytyn esitteen julkaisemisvaihtoehtoa (eli julkaiseminen lehdessä ja julkaiseminen painettuna esitteenä, joka on saatavilla liikkeeseenlaskijan toimipaikoissa) on poistettu, sillä niitä pidettiin suurelta osin vanhentuneina. Velvoite tarjota maksuton paperiversio kaikille sitä pyytäville on sitä vastoin säilytetty (20 artiklan 10 kohta). Esitteen julkaisemisesta ovat vastuussa liikkeeseenlaskija, tarjoaja tai kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakeva henkilö, kuten nykyisin direktiivin 2003/71/EY mukaisesti. Esite katsotaan asetetuksi yleisön saataville, kun se on julkaistu sähköisessä muodossa liikkeeseenlaskijan, tarjoajan tai kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakevan henkilön verkkosivustolla (tai tapauksen mukaan arvopapereiden liikkeeseenlaskun järjestävien tai arvopapereita myyvien rahoituksenvälittäjien verkkosivustoilla), sen säännellyn markkinan verkkosivustolla, jolla kaupankäynnin kohteeksi ottamista haetaan, tai monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän ylläpitäjän verkkosivustolla. EAMV kehittää hakutoiminnolla varustetun sähköisen säilytysjärjestelmän, jota EU:n sijoittajat voivat käyttää ilmaiseksi. Toisin sanoen aina kun toimivaltaiset viranomaiset lähettävät EAMV:lle sähköisen version jokaisesta hyväksytystä esitteestä, ne lähettävät myös vastaavat metatiedot (esim. liikkeeseenlaskijan tyyppi, arvopaperilaji, kauppapaikan tyyppi, tarjouksen vasta-arvo, liikkeeseenlaskun tyyppi: listautumisanti tai listautumisen jälkeinen liikkeeseenlasku jne.). Metatietojen avulla on mahdollista laatia esitehakemisto EAMV:n verkkosivustolle. Säilytysjärjestelmään koottujen tietojen pohjalta EAMV voi tuottaa yksityiskohtaisia tilastoja EU:ssa hyväksytyistä esitteistä ja laatia vuosittaisen raportin. Tilastojen ja raporttien olisi oltava niin yksityiskohtaisia, että niiden perusteella on mahdollista havaita suuntauksia sekä osoituksia tällä ehdotuksella tehtyjen uudistusten vaikutuksista (45 artikla). Hallinnolliset toimenpiteet ja seuraamukset (36–41 artikla)

Seuraamuksia koskevassa komission tiedonannossa vahvistetaan, että ”EU-sääntöjen asianmukaisen soveltamisen varmistaminen kuuluu ennen kaikkea kansallisille viranomaisille, joiden tehtävänä on estää finanssilaitoksia rikkomasta näitä sääntöjä ja rangaista sääntöjen rikkomisesta omalla oikeudenkäyttöalueellaan”. Tiedonannossa korostetaan kuitenkin myös sitä, että kansallisten viranomaisten olisi toimittava yhtenäisesti ja koordinoidusti. Tiedonannon ja muiden EU:n tasolla tehtyjen finanssialan aloitteiden mukaisesti tämä ehdotus sisältää säännöksiä seuraamuksista ja toimenpiteistä, joilla pyritään yhdenmukaistamaan seuraamuksiin sovellettava toimintalinja johdonmukaisuuden varmistamiseksi. On tärkeää, että hallinnollisia seuraamuksia ja toimenpiteitä sovelletaan aina, kun tämän ehdotuksen keskeisiä säännöksiä lyödään laimin, ja että seuraamukset ja toimenpiteet ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 2015/0268 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkaistavasta esitteestä (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Tämä asetus on tärkeä askel Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 30 päivänä syyskuuta 2015 annetun komission tiedonannon ”Pääomamarkkinaunionin luomista koskeva toimintasuunnitelma” mukaisessa pääomamarkkinaunionin toteuttamisessa. Pääomamarkkinaunionin tarkoituksena on auttaa yrityksiä hankkimaan pääomaa monipuolisemmista lähteistä koko Euroopan unionista, jäljempänä ’unioni’, sekä tehostaa markkinoiden toimintaa ja tarjota sijoittajille ja säästäjille uusia sijoitusmahdollisuuksia. Tällä pyritään lisäämään kasvua ja luomaan työpaikkoja. (2)Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/71/EY vahvistetaan yhdenmukaistetut periaatteet ja säännöt esitteestä, joka on laadittava, hyväksyttävä ja julkaistava, kun arvopapereita tarjotaan yleisölle tai otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla. Direktiivin voimaantulon jälkeisten lainsäädäntö- ja markkinamuutosten vuoksi kyseinen direktiivi olisi korvattava toisella säädöksellä. (3)Kun arvopapereita tarjotaan yleisölle tai otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, tietojen julkistaminen on sijoittajien suojaamisen kannalta olennaisen tärkeää, koska julkistamisella poistetaan sijoittajien ja liikkeeseenlaskijoiden välisiä tietojen epäsymmetrioita. Julkistamisen yhdenmukaistaminen antaa mahdollisuuden perustaa rajat ylittävä passimekanismi, jolla helpotetaan sisämarkkinoiden tehokasta toimintaa monenlaisten arvopapereiden osalta. (4)Toisistaan poikkeavat lähestymistavat johtaisivat sisämarkkinoiden pirstaloitumiseen, koska liikkeeseenlaskijoihin, tarjoajiin ja kaupankäynnin kohteeksi ottamista hakeviin henkilöihin sovellettaisiin eri jäsenvaltioissa eri sääntöjä ja koska yhdessä jäsenvaltiossa hyväksyttyjen esitteiden käyttö toisissa jäsenvaltioissa voitaisiin estää. Sen vuoksi on todennäköistä, että jäsenvaltioiden lainsäädännöissä olevat erot loisivat esteitä arvopapereiden sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle, jollei ole olemassa yhdenmukaistettua kehystä, jolla varmistetaan julkistamisen yhdenmukaisuus ja passin toiminta unionissa. Tästä syystä on aiheellista luoda esitteitä varten sääntelykehys unionin tasolla, jotta voidaan varmistaa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, parantaa sen toimintaedellytyksiä erityisesti pääomamarkkinoiden osalta sekä taata korkeatasoinen kuluttajan- ja sijoittajansuoja. (5)On asianmukaista ja tarpeellista, että julkistamissäännöt, jotka koskevat arvopapereiden tarjoamista yleisölle tai ottamista kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, ovat asetuksen muodossa, jotta voidaan varmistaa, että säännöksiä, joissa asetetaan suoraan velvoitteita henkilöille, jotka osallistuvat arvopapereiden tarjoamiseen yleisölle ja niiden ottamiseen kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, sovelletaan yhdenmukaisesti koko unionissa. Koska esitesäännösten oikeudelliseen kehykseen kuuluu välttämättä toimenpiteitä, joissa asetetaan yksityiskohtaisia vaatimuksia kaikista esitteisiin liittyvistä erilaisista näkökohdista, pienetkin erot yhteen näkökohtaan sovellettavassa lähestymistavassa voivat rajoittaa merkittävästi rajat ylittävää arvopapereiden tarjontaa, listautumista monille säännellyille markkinoille sekä EU:n kuluttajansuojasääntöjä. Käyttämällä asetusta, jota on sovellettava sellaisenaan ilman kansallista lainsäädäntöä, voitaisiin rajoittaa mahdollisuutta toteuttaa toisistaan poikkeavia kansallisia toimenpiteitä, varmistaa yhtenäinen lähestymistapa ja parempi oikeusvarmuus sekä estää merkittävien esteiden syntyminen rajat ylittävässä tarjonnassa ja monikertaisissa listauksissa. Lisäksi asetuksen käytöllä vahvistetaan luottamusta markkinoiden avoimuuteen koko unionissa, vähennetään sääntelyn monimutkaisuutta ja yrityksille tietojen hakemisesta ja säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia.

(6)Direktiivin 2010/73/EU arviointi on paljastanut, että tietyillä direktiivillä käyttöön otetuilla muutoksilla ei ole saavutettu niiden alkuperäisiä tavoitteita ja että unionin esitejärjestelmään on tarpeen tehdä lisämuutoksia, jotta voidaan yksinkertaistaa ja parantaa järjestelmän soveltamista, lisätä sen tehokkuutta, vahvistaa unionin kansainvälistä kilpailukykyä ja myötävaikuttaa siten hallinnollisen rasituksen vähenemiseen. (7)Tämän asetuksen tarkoituksena on varmistaa sijoittajansuoja ja markkinoiden tehokkuus sekä vahvistaa samalla pääoman sisämarkkinoita. Tietojen antaminen, joka on liikkeeseenlaskijan ja arvopapereiden luonteen mukaisesti tarpeen, jotta sijoittajat voisivat tehdä tietoon perustuvia sijoituspäätöksiä, takaa yhdessä liiketoiminnan harjoittamista koskevien sääntöjen kanssa sijoittajien suojan. Tällaisten tietojen avulla voidaan myös tehokkaasti lisätä luottamusta arvopapereihin ja edistää siten arvopaperimarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja kehitystä. Esitteen julkaiseminen on asianmukainen keino antaa nämä tiedot saataville. (8)Tässä asetuksessa vahvistetuilla julkistamisvaatimuksilla ei estetä jäsenvaltiota, toimivaltaista viranomaista tai pörssiä asettamasta omassa säännöstössään muita erityisvaatimuksia, jotka liittyvät arvopapereiden ottamiseen kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla (ja erityisesti hallinnointi- ja ohjausjärjestelmään). Tällaisilla vaatimuksilla ei saa suoraan tai välillisesti rajoittaa toimivaltaisen viranomaisen hyväksymän esitteen laatimista, sisältöä tai levittämistä. (9)Muut kuin osakesidonnaiset arvopaperit, joiden liikkeeseenlaskijana on jäsenvaltio tai sen alue- tai paikallisviranomainen, kansainväliset julkisyhteisöt, joissa yksi tai useampi jäsenvaltio on jäsenenä, Euroopan keskuspankki tai jäsenvaltioiden keskuspankit, eivät saisi kuulua tämän asetuksen soveltamisalaan, eikä tämä asetus saisi näin ollen vaikuttaa niihin. (10)Sijoittajansuojan varmistamiseksi esitevaatimuksen soveltamisalaan olisi kuuluttava sekä osakesidonnaiset arvopaperit että muut kuin osakesidonnaiset arvopaperit, joita tarjotaan yleisölle tai jotka otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla. Eräät tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat arvopaperit oikeuttavat haltijansa hankkimaan siirtokelpoisia arvopapereita tai saamaan käteissumman käteissuorituksena, joka määräytyy muiden instrumenttien, erityisesti siirtokelpoisten arvopapereiden, valuuttojen, korkojen tai tuottojen, hyödykkeiden taikka muiden indeksien tai mittareiden perusteella. Tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvat erityisesti optiot, warrantit, sertifikaatit, talletustodistukset ja vaihtovelkakirjalainat, esimerkiksi sijoittajan valinnan mukaan vaihdettavat arvopaperit. (11)Jotta voidaan varmistaa esitteen hyväksyminen, oikeus käyttää esitettä koko unionissa sekä tämän asetuksen noudattamisen valvominen erityisesti mainonnassa, kutakin esitettä varten on tarpeen yksilöidä toimivaltainen viranomainen. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi määritettävä selkeästi kotijäsenvaltio, jolla on parhaat edellytykset hyväksyä esite. (12)Jos yleisölle tarjottavien arvopapereiden vasta-arvo on alle 500 000 euroa, tämän asetuksen mukaisen esitteen tuotantokustannukset ovat todennäköisesti suhteettoman suuret verrattuina tarjouksen ennakoituihin tuloihin. Sen vuoksi on asianmukaista, ettei tämän asetuksen mukaisen esitteen laatimisvaatimusta sovelleta näin pieniin tarjouksiin. Jäsenvaltioiden olisi pidätyttävä määräämästä kansallisella tasolla julkistamisvaatimuksia, jotka merkitsisivät kohtuutonta tai tarpeetonta rasitusta tällaisissa tarjouksissa ja lisäisivät siten sisämarkkinoiden pirstaloitumista. (13)Jos arvopapereiden tarjoamiset yleisölle on suunnattu ainoastaan kotimaisille sijoittajille yhdessä jäsenvaltiossa, jolloin tarjouksilla ei ole rajat ylittäviä vaikutuksia, ja tarjousten yhteenlaskettu vasta-arvo on enintään 10 000 000 euroa, tämän asetuksen mukainen passimekanismi ei ole tarpeen ja esitteen laadinnasta voi aiheutua kohtuuttomia kustannuksia. Sen vuoksi on asianmukaista sallia, että jäsenvaltiot vapauttavat tällaiset tarjoukset tässä asetuksessa säädetystä esitevelvollisuudesta, jolloin olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden asianmukaiseksi katsoma kotimaisen sijoittajansuojan taso. Jäsenvaltioilla olisi erityisesti oltava mahdollisuus vahvistaa kansallisessa lainsäädännössään tämän vapautuksen soveltamiselle 500 000–10 000 000 euron suuruinen raja-arvo, jolla tarkoitetaan tarjouksen yhteenlaskettua vasta-arvoa 12 kuukauden ajalta. (14)Jos arvopapereita tarjotaan ainoastaan rajalliselle joukolle sijoittajia, jotka eivät ole kokeneita sijoittajia, esitteen laatiminen merkitsee kohtuutonta rasitusta, koska tarjous suunnataan pienelle joukolle henkilöitä. Tällöin esitettä ei pitäisi vaatia. Tätä olisi sovellettava esimerkiksi yrityksen johtohenkilöiden sukulaisille tai henkilökohtaisille tuttaville suunnattuun tarjoukseen. (15)Johtajien ja työntekijöiden kannustaminen omistamaan oman yrityksensä arvopapereita voi vaikuttaa myönteisesti yritysten hallintotapaan ja auttaa luomaan arvoa pitkällä aikavälillä edistämällä työntekijöiden sitoutumista ja omistajuuden tunnetta, yhtenäistämällä osakkeenomistajien ja työntekijöiden edut sekä tarjoamalla työntekijöille sijoitusmahdollisuuksia. Työntekijöiden osallistuminen yrityksensä omistamiseen on erityisen tärkeää pienille ja keskisuurille yrityksille, jäljempänä ’pk-yritykset’, joissa yksittäiset työntekijät todennäköisesti vaikuttavat merkittävästi yrityksen menestymiseen. Sen vuoksi esitteen laatimista ei pitäisi vaatia silloin, kun on kyse unionissa työntekijöiden osakeomistusjärjestelmän puitteissa tehtävistä tarjouksista, jos sijoittajansuojan turvaamiseksi annetaan saataville asiakirja, joka sisältää tiedot osakkeiden lukumäärästä ja ominaisuuksista sekä tarjouksen perustelut ja sitä koskevat tiedot. Sen varmistamiseksi, että kaikilla johtajilla ja työntekijöillä on tasavertaiset mahdollisuudet osallistua työntekijöiden osakeomistusjärjestelmään riippumatta siitä, onko heidän työnantajansa sijoittautunut unioniin vai sen ulkopuolelle, ei pitäisi vaatia enää kolmansien maiden markkinoita koskevaa vastaavuuspäätöstä, jos edellä mainittu asiakirja annetaan saataville. Näin ollen kaikki työntekijöiden osakeomistusjärjestelmien osallistujat hyötyvät yhdenvertaisesta kohtelusta ja tiedonsaannista. (16)Osakkeiden tai osakkeisiin oikeuttavien arvopapereiden laimentavat liikkeeseenlaskut merkitsevät usein liiketoimia, joilla on huomattava vaikutus liikkeeseenlaskijan pääomarakenteeseen, tulevaisuudennäkymiin ja taloudelliseen tilanteeseen, mistä syystä esitteeseen sisältyvät tiedot ovat tarpeen. Sitä vastoin, jos liikkeeseenlaskijan osakkeita on jo otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, esitettä ei pitäisi vaatia samojen osakkeiden myöhemmästä ottamisesta kaupankäynnin kohteeksi samalla säännellyllä markkinalla myöskään sellaisissa tapauksissa, joissa tällaiset osakkeet ovat tulosta muiden arvopapereiden muuntamisesta tai vaihtamisesta tai muiden arvopapereiden tuottamien oikeuksien käyttämisestä, edellyttäen, että vastikään kaupankäynnin kohteeksi otettujen osakkeiden osuus on rajallinen suhteessa samalla säännellyllä markkinalla jo liikkeeseen laskettuihin osakkeisiin, paitsi jos tällaiseen kaupankäynnin kohteeksi ottamiseen liittyy yleisölle suunnattu tarjous, joka kuuluu tämän asetuksen soveltamisalaan. Samaa periaatetta olisi sovellettava yleisemmin arvopapereihin, jotka ovat korvattavissa sellaisilla arvopapereilla, jotka on jo otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla. (17)Sovellettaessa määritelmää ’arvopapereiden tarjoaminen yleisölle’ ratkaisevana perusteena olisi oltava sijoittajan mahdollisuus tehdä henkilökohtainen päätös arvopapereiden ostamisesta tai merkitsemisestä. Sen vuoksi, jos arvopapereita tarjotaan antamatta vastaanottajalle mahdollisuutta henkilökohtaiseen valintaan, mukaan luettuina arvopapereiden jaot, joissa ei ole oikeutta kieltäytyä jaosta, tällainen liiketoimi ei saisi kuulua tässä asetuksessa säädetyn määritelmän ’arvopapereiden tarjoaminen yleisölle’ piiriin. (18)Arvopapereiden liikkeeseenlaskijoiden, tarjoajien ja arvopapereiden ottamista kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla hakevien henkilöiden, jotka eivät kuulu esitteen julkaisemisvelvollisuuden piiriin, olisi voitava hyötyä oikeudesta käyttää samaa esitettä koko unionissa eli passista, jos ne päättävät noudattaa tätä asetusta vapaaehtoisesti. (19)Tietojen julkistamista esitteessä ei saisi vaatia, jos tarjous on suunnattu pelkästään kokeneille sijoittajille. Esite olisi kuitenkin julkaistava, jos arvopapereita myydään edelleen yleisölle tai otetaan julkisen kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla. (20)Liikkeeseenlaskijan tai esitteen laatimisesta vastaavan henkilön laatima esite, joka on voimassa ja yleisön saatavilla silloin, kun arvopapereiden lopullinen tarjoaminen tapahtuu rahoituksenvälittäjien kautta, tai arvopapereiden myöhemmän edelleenmyynnin yhteydessä, antaa sijoittajille riittävästi tietoa tietoon perustuvien sijoituspäätösten tekemiseen. Sen vuoksi rahoituksenvälittäjillä, jotka hoitavat arvopapereiden liikkeeseenlaskun järjestämisen tai edelleenmyynnin, olisi oltava oikeus käyttää liikkeeseenlaskijan tai esitteen laatimisesta vastaavan henkilön julkaisemaa alkuperäistä esitettä, jos esite on voimassa ja sitä on täydennetty asianmukaisesti ja liikkeeseenlaskija tai esitteen laatimisesta vastaava henkilö antaa suostumuksensa sen käyttöön. Liikkeeseenlaskijan tai esitteen laatimisesta vastaavan henkilön olisi voitava asettaa ehtoja suostumukselleen. Suostumus esitteen käyttöön ja siihen mahdollisesti liittyvät ehdot olisi annettava kirjallisessa sopimuksessa, jotta asianomaiset osapuolet voisivat arvioida, onko arvopapereiden edelleen myyminen tai lopullinen tarjoaminen sopimuksen mukaista. Jos suostumus esitteen käyttöön on annettu, liikkeeseenlaskijan tai alkuperäisen esitteen laatimisesta vastaavan henkilön olisi vastattava siinä esitetyistä tiedoista ja ohjelmaesitteen ollessa kyseessä lopullisten ehtojen esittämisestä ja toimittamisesta toimivaltaiselle viranomaiselle, eikä toista esitettä saisi vaatia. Toisaalta, jos liikkeeseenlaskija tai alkuperäisen esitteen laatimisesta vastaava henkilö ei anna suostumustaan esitteen käyttöön, olisi vaadittava, että rahoituksenvälittäjä julkaisee uuden esitteen. Siinä tapauksessa rahoituksenvälittäjän olisi vastattava esitteen sisältämistä tiedoista, mukaan luettuina kaikki viittauksina sisällytetyt tiedot, sekä lopullisista ehdoista ohjelmaesitteen ollessa kyseessä. (21)Esitteisiin sisältyvien tietojen yhdenmukaistamisen olisi johdettava samantasoiseen sijoittajansuojaan koko unionissa. Jotta sijoittajat voisivat tehdä tietoon perustuvan sijoituspäätöksen, tietojen olisi oltava riittäviä ja objektiivisia myös liikkeeseenlaskijan taloudellisen aseman ja arvopapereihin liittyvien oikeuksien osalta, ja ne olisi esitettävä helposti analysoitavassa, ytimekkäässä ja ymmärrettävässä muodossa. Näitä vaatimuksia olisi sovellettava kaikentyyppisiin tämän asetuksen mukaisesti laadittuihin esitteisiin, mukaan luettuina esitteet, jotka ovat listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja ja pk-yrityksiä koskevien vähimmäistietojen julkistamiselle asetettujen vaatimusten mukaisia. Esite ei saisi sisältää epäolennaisia tietoja tai tietoja, jotka eivät koske kyseistä liikkeeseenlaskijaa ja kyseisiä arvopapereita, koska tällaiset tiedot voisivat jättää sijoituspäätöksen kannalta merkitykselliset tiedot varjoonsa ja heikentää siten sijoittajansuojaa. (22)Esitteen tiivistelmän olisi oltava hyödyllinen tietolähde sijoittajille, erityisesti vähittäissijoittajille. Sen olisi oltava itsenäinen osa esitettä ja painotuttava keskeisiin tietoihin, joita sijoittajat tarvitsevat voidakseen päättää, mihin arvopaperitarjouksiin ja arvopapereiden kaupankäynnin kohteeksi ottamisiin ne tutustuvat tarkemmin. Keskeisissä tiedoissa olisi esitettävä olennaiset ominaisuudet ja riskit, jotka liittyvät liikkeeseenlaskijaan, mahdolliseen takaajaan sekä arvopapereihin, joita tarjotaan tai jotka otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla. Niissä olisi myös esitettävä tarjouksen yleiset ehdot ja edellytykset. Tiivistelmän sisältämän riskitekijöiden esittelyn olisi erityisesti koostuttava rajallisesta valikoimasta riskejä, joita liikkeeseenlaskija pitää kaikkein olennaisimpina. (23)Esitteen tiivistelmän olisi oltava lyhyt, yksinkertainen, selkeä ja sijoittajien kannalta helppotajuinen. Tiivistelmä olisi laadittava helppotajuisella yleiskielellä, ja tiedot olisi esitettävä helppokäyttöisessä muodossa. Tiivistelmä ei saisi olla pelkkä kooste esitteestä poimituista otteista. On aiheellista vahvistaa tiivistelmän enimmäispituus sen varmistamiseksi, että sijoittajat eivät kaihda sen lukemista, sekä kannustaa liikkeeseenlaskijoita valitsemaan sijoittajien kannalta olennaiset tiedot. (24)Esitteen tiivistelmän yhdenmukaisen rakenteen varmistamiseksi olisi säädettävä sen yleisistä jaksoista, alaotsikoista ja ohjeellisesta sisällöstä, ja liikkeeseenlaskijan olisi täytettävä nämä jaksot lyhyillä sanallisilla kuvauksilla ja tarvittaessa myös numerotiedoilla. Liikkeeseenlaskijoille olisi annettava harkintavaltaa valita tiedot, joita ne pitävät olennaisina ja merkityksellisinä, edellyttäen, että ne esittävät tiedot rehellisesti ja tasapuolisesti. (25)Esitteen tiivistelmä olisi laadittava mahdollisimman pitkälle saman mallin mukaan kuin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1286/2014 vaadittu avaintietoasiakirja. Jos arvopaperit kuuluvat sekä tämän asetuksen että asetuksen (EU) N:o 1286/2014 soveltamisalaan, olisi sallittava, että tiivistelmässä käytetään uudelleen avaintietoasiakirjan koko sisältöä, jotta minimoitaisiin liikkeeseenlaskijoille säännösten noudattamisesta aiheutuvat kustannukset ja hallinnollinen rasitus. Tiivistelmän laatimisvaatimuksesta ei pitäisi kuitenkaan luopua, jos avaintietoasiakirja vaaditaan, koska jälkimmäinen asiakirja ei sisällä keskeisiä tietoja arvopapereiden liikkeeseenlaskijasta eikä niiden tarjoamisesta yleisölle tai ottamisesta kaupankäynnin kohteeksi.

(26)Keneenkään ei saisi kohdistaa siviilioikeudellista vastuuta pelkästään tiivistelmän tai sen käännöksen perusteella, ellei se ole harhaanjohtava, epätarkka tai epäjohdonmukainen suhteessa esitteen asianomaisiin osiin. Tiivistelmässä olisi oltava tätä koskeva selkeä varoitus. (27)Liikkeeseenlaskijoille, jotka toistuvasti hankkivat rahoitusta pääomamarkkinoilta, olisi tarjottava erityisiä rekisteröintiasiakirja- ja esitemalleja sekä erityisiä menettelyjä näiden asiakirjojen ja esitteiden toimivaltaiselle viranomaiselle toimittamista ja hyväksymistä varten, jotta ne saisivat enemmän joustavuutta ja voisivat käyttää markkinaikkunoita hyväkseen. Tällaisten mallien ja menettelyjen olisi joka tapauksessa oltava liikkeeseenlaskijoille vapaavalintaisia. (28)Olisi sallittava, että kaikkien muiden kuin osakesidonnaisten arvopapereiden liikkeeseenlaskijat laativat esitteen ohjelmaesitteen muodossa myös silloin, kun tällaisia arvopapereita lasketaan liikkeeseen jatkuvasti ja toistuvasti tai osana liikkeeseenlaskuohjelmaa. Ohjelmaesitteen ja sen lopullisten ehtojen olisi sisällettävä samat tiedot kuin esitteen. (29)On aiheellista selventää, että ohjelmaesitteen lopullisten ehtojen olisi sisällettävä ainoastaan arvopaperiliitteen tietoja, jotka koskevat yksittäistä liikkeeseenlaskua ja jotka voidaan määrittää ainoastaan yksittäisen liikkeeseenlaskun ajankohtana. Tällaisia tietoja voivat olla muun muassa ISIN-koodi, liikkeeseenlaskuhinta, maturiteettipäivä, kuponkikorko, toteutuspäivä, toteutushinta, lunastushinta ja muut ehdot, jotka eivät ole tiedossa ohjelmaesitteen laatimisajankohtana. Jos lopulliset ehdot eivät sisälly ohjelmaesitteeseen, niitä ei olisi tarpeen hyväksyttää toimivaltaisella viranomaisella, vaan ne olisi ainoastaan toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle ohjelmaesitteen mukana. Muut uudet tiedot, jotka saattavat vaikuttaa liikkeeseenlaskijan ja arvopapereiden arviointiin, olisi sisällytettävä ohjelmaesitteen täydennykseen. Lopullisia ehtoja ja täydennystä ei saisi käyttää sellaisen arvopaperilajin sisällyttämiseen, jota ei ole jo kuvattu ohjelmaesitteessä. (30)Liikkeeseenlaskijan olisi ohjelmaesitettä varten laadittava tiivistelmä pelkästään jokaisesta yksittäisestä tarjottavasta liikkeeseenlaskusta, jotta voitaisiin vähentää hallinnollista rasitusta ja parantaa luettavuutta sijoittajien kannalta. Tällainen liikkeeseenlaskukohtainen tiivistelmä olisi liitettävä lopullisiin ehtoihin, ja toimivaltaisen viranomaisen olisi hyväksyttävä se vain, jos lopulliset ehdot sisältyvät ohjelmaesitteeseen tai sen täydennykseen. (31)Ohjelmaesitteen joustavuuden ja kustannustehokkuuden lisäämiseksi olisi sallittava, että liikkeeseenlaskija laatii ohjelmaesitteen erillisinä asiakirjoina ja käyttää ohjelmaesitteen osana yleistä rekisteröintiasiakirjaa, jos kyseessä on säännöllinen liikkeeseenlaskija. (32)Säännöllisiä liikkeeseenlaskijoita olisi kannustettava laatimaan esitteensä erillisinä asiakirjoina, koska tällä tavoin voitaisiin vähentää niille tämän asetuksen noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja antaa niille mahdollisuus reagoida nopeasti markkinaikkunoihin. Sen vuoksi liikkeeseenlaskijoilla, joiden arvopaperit on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla tai monenkeskisissä kaupankäyntijärjestelmissä, olisi oltava mahdollisuus, muttei velvollisuutta, laatia ja julkaista jokaisena tilikautena yleinen rekisteröintiasiakirja, joka sisältää oikeudelliset, liiketoiminnalliset, taloudelliset, kirjapidolliset ja osakeomistusta koskevat tiedot ja jossa esitetään liikkeeseenlaskijan kuvaus kyseiseltä tilikaudelta. Tämän ansiosta liikkeeseenlaskijalla pitäisi olla mahdollisuus pitää tiedot ajan tasalla ja laatia silloin, kun markkinaolosuhteet tulevat suotuisiksi tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen kannalta, esite, johon lisätään arvopaperiliite ja tiivistelmä. Yleisen rekisteröintiasiakirjan olisi oltava siinä suhteessa monikäyttöinen, että sen sisältö olisi sama riippumatta siitä, käyttääkö liikkeeseenlaskija asiakirjaa myöhemmin osakesidonnaisten arvopapereiden, vieraan pääoman ehtoisten arvopapereiden vai johdannaisten tarjoamiseen tai ottamiseen kaupankäynnin kohteeksi. Asiakirjan olisi toimittava liikkeeseenlaskijaa koskevana viitelähteenä, josta sijoittajat ja analyytikot saavat vähimmäistiedot, jotka ne tarvitsevat tehdäkseen tietoon perustuvan arvion yrityksen liiketoiminnasta, taloudellisesta asemasta, tuloksesta ja tulevaisuudennäkymistä, hallintotavasta ja osakeomistuksesta. (33)Liikkeeseenlaskijaa, joka on toimittanut yleisen rekisteröintiasiakirjan toimivaltaiselle viranomaiselle ja saanut sen kolmena peräkkäisenä vuonna hyväksytyksi, voidaan pitää toimivaltaisen viranomaisen hyvin tuntemana liikkeeseenlaskijana. Sen vuoksi olisi sallittava, että kaikki myöhemmät yleiset rekisteröintiasiakirjat toimitetaan toimivaltaiselle viranomaiselle ilman ennakkohyväksyntää ja että toimivaltainen viranomainen tarkastaa ne jälkikäteen, jos se katsoo sen tarpeelliseksi. Kunkin toimivaltaisen viranomaisen olisi päätettävä, kuinka usein tällainen tarkastus suoritetaan, ottaen esimerkiksi huomioon liikkeeseenlaskijan riskeistä tekemänsä arvioinnin, liikkeeseenlaskijan aiemmin antamien tietojen laadun tai sen ajan pituuden, joka on kulunut toimivaltaiselle viranomaiselle toimitetun yleisen rekisteröintiasiakirjan viimeisestä tarkastuksesta. (34)Niin kauan kuin yleisestä rekisteröintiasiakirjasta ei ole tullut hyväksytyn esitteen osaa, olisi oltava mahdollista, että liikkeeseenlaskija muuttaa kyseistä asiakirjaa vapaaehtoisesti – esimerkiksi organisaatiossaan tai taloudellisessa tilanteessaan tapahtuneen olennaisen muutoksen vuoksi – tai että asiakirjaa muutetaan toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä asiakirjan toimittamisen jälkeisen tarkastuksen yhteydessä, jos täydellisyyttä, ymmärrettävyyttä ja johdonmukaisuutta koskevat vaatimukset eivät täyty. Tällaiset muutokset olisi julkaistava samojen järjestelyjen mukaisesti, joita sovelletaan yleiseen rekisteröintiasiakirjaan. Erityisesti silloin, kun toimivaltainen viranomainen havaitsee yleisessä rekisteröintiasiakirjassa jonkin puutteen tai olennaisen virheen tai epätarkkuuden, liikkeeseenlaskijan olisi muutettava yleistä rekisteröintiasiakirjaansa ja saatettava kyseinen muutos yleisön tietoon ilman aiheetonta viivytystä. Koska arvopapereita ei tässä yhteydessä tarjota yleisölle eikä oteta kaupankäynnin kohteeksi, yleisen rekisteröintiasiakirjan muuttamismenettelyn olisi oltava erillään esitteen täydentämismenettelystä, jota olisi käytettävä ainoastaan esitteen hyväksymisen jälkeen. (35)Jos liikkeeseenlaskija laatii erillisistä asiakirjoista koostuvan esitteen, kaikki esitteen osat olisi hyväksytettävä, tarvittaessa yleinen rekisteröintiasiakirja ja sen muutokset mukaan luettuina, jos ne on aiemmin toimitettu toimivaltaiselle viranomaiselle mutta niitä ei ole hyväksytty. (36)Jotta voitaisiin nopeuttaa esitteen laatimisprosessia ja helpottaa pääomamarkkinoille pääsyä kustannustehokkaalla tavalla, säännöllisille liikkeeseenlaskijoille, jotka tuottavat yleisen rekisteröintiasiakirjan, olisi myönnettävä etuutena nopeampi hyväksymisprosessi, koska esitteen tärkein osa on jo hyväksytty tai se on jo toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa tarkistusta varten saatavilla. Esitteen hyväksymiseen tarvittavaa aikaa olisi sen vuoksi lyhennettävä, jos rekisteröintiasiakirja on yleisen rekisteröintiasiakirjan muodossa. (37)Jos liikkeeseenlaskija noudattaa säänneltyjen tietojen toimittamis-, levittämis- ja säilyttämismenettelyjä ja jos noudatetaan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY 4 ja 5 artiklassa säädettyjä määräaikoja, olisi sallittava, että liikkeeseenlaskija julkaisee direktiivissä 2004/109/EY vaaditut vuositilinpäätöksen ja puolivuotiskatsauksen yleisen rekisteröintiasiakirjan osina, paitsi jos liikkeeseenlaskijalla on eri kotijäsenvaltiot sovellettaessa tätä asetusta ja direktiiviä 2004/109/EY ja yleisen rekisteröintiasiakirjan kieli ei täytä direktiivin 2004/109/EY 20 artiklan ehtoja. Tämän pitäisi vähentää tietojen moninkertaiseen toimivaltaiselle viranomaiselle toimittamiseen liittyvää hallinnollista rasitusta vaikuttamatta kuitenkaan yleisön saatavilla oleviin tietoihin tai direktiivin 2004/109/EY mukaiseen vuositilinpäätöksen ja puolivuotiskatsauksen valvontaan. (38)Esitteen voimassaololle olisi asetettava selvä aikaraja sen välttämiseksi, että sijoituspäätökset perustuvat vanhentuneisiin tietoihin. Oikeusvarmuuden parantamiseksi esitteen voimassaolon olisi alettava sen hyväksymisajankohdasta, joka toimivaltaisen viranomaisen on helppo varmistaa. Ohjelmaesitteen mukaista arvopapereiden tarjoamista yleisölle olisi jatkettava ohjelmaesitteen voimassaoloa pidemmälle vain, jos uusi ohjelmaesite hyväksytään ennen kyseisen voimassaolon päättymistä ja se käsittää arvopapereiden tarjoamisen, joka jatkuu. (39)Esitteessä olevat tiedot arvopapereista saatavien tuottojen verotuksesta voivat luonteensa vuoksi olla ainoastaan yleisiä tietoja, joilla on yksittäisen sijoittajan kannalta vähän tietoarvoa. Koska tällaiset tiedot on annettava paitsi siitä maasta, jossa liikkeeseenlaskijalla on kotipaikka, myös niistä maista, joissa tarjoaminen suoritetaan tai joissa kaupankäynnin kohteeksi ottamista haetaan, jos esitettä voidaan käyttää myös muissa maissa, näitä tietoja on kallista tuottaa ja ne voivat haitata rajat ylittävää arvopapereiden tarjontaa. Sen vuoksi esitteessä olisi ainoastaan oltava varoitus siitä, että sijoittajan kotijäsenvaltion verolainsäädäntö ja sen jäsenvaltion verolainsäädäntö, jossa liikkeeseenlaskijan kotipaikka sijaitsee, voivat vaikuttaa arvopapereista saataviin tuottoihin. Esitteessä olisi kuitenkin edelleen oltava asianmukaiset tiedot verotuksesta, jos ehdotettuun sijoitukseen liittyy erityinen verojärjestely esimerkiksi sellaisissa tapauksissa, joissa sijoittajat saavat arvopaperisijoitusten ansiosta suotuisan verokohtelun. (40)Kun arvopaperilaji on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyllä markkinalla, liikkeeseenlaskija antaa sijoittajille jatkuvasti tietoja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 596/2014 ja direktiivin 2004/109/EY mukaisesti. Sen vuoksi täydellisen esitteen tarve ei ole myöhemmin yhtä suuri, kun tällainen liikkeeseenlaskija tarjoaa arvopapereita yleisölle tai ottaa niitä kaupankäynnin kohteeksi. Erillisen esitteen olisi tästä syystä oltava käytettävissä listautumisen jälkeisissä liikkeeseenlaskuissa, ja sen sisältöä olisi kevennettävä tavanomaiseen järjestelmään verrattuna ottaen huomioon jo julkistetut tiedot. Sijoittajille on kuitenkin annettava yhdistettyjä ja hyvin jäsenneltyjä tietoja sellaisista seikoista kuin tarjouksen ehdot ja sisältö, mukaan luettuna käyttöpääomaa koskeva lausunto, tuottojen käyttö, liikkeeseenlaskijaan ja arvopapereihin liittyvät riskitekijät, hallintoneuvoston ja hallituksen toimintatapa, johtajien palkitseminen, osakeomistusrakenne tai lähipiirin liiketoimet. Koska asetuksen (EU) N:o 596/2014 ja direktiivin 2004/109/EY mukaan tällaisia tietoja ei tarvitse julkistaa jatkuvasti, on asianmukaista, että listautumisen jälkeisen liikkeeseenlaskun yhteydessä laadittava esite sisältää ainakin nämä tiedot. (41)Listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja koskevaa julkistamisjärjestelmää olisi laajennettava käsittämään pk-yritysten kasvumarkkinat, koska näiden markkinoiden ylläpitäjien on direktiivin 2014/65/EU mukaan laadittava ja sovellettava sääntöjä, joilla varmistetaan, että liikkeeseenlaskijat, joiden arvopaperilla käydään kauppaa tällaisilla kauppapaikoilla, julkistavat tietoja jatkuvasti ja asianmukaisesti. (42)Listautumisen jälkeisiä liikkeeseenlaskuja koskevan julkistamisjärjestelmän olisi oltava käytettävissä vasta vähimmäisajan kuluttua siitä, kun liikkeeseenlaskijan arvopaperilaji on otettu ensimmäisen kerran kaupankäynnin kohteeksi. Kahdeksantoista kuukauden viipeen pitäisi taata se, että liikkeeseenlaskija on ainakin kerran täyttänyt velvollisuutensa julkaista vuositilinpäätös direktiivin 2004/109/EY tai pk-yritysten kasvumarkkinan markkinatoimijan sääntöjen mukaisesti. (43)Yksi pääomamarkkinaunionin keskeisistä tavoitteista on auttaa pk-yrityksiä hankkimaan helpommin rahoitusta unionin pääomamarkkinoilta. Koska näiden yritysten on yleensä hankittava suhteellisesti pienempiä summia kuin muiden liikkeeseenlaskijoiden, esitteen laatimiskustannukset voivat olla niille kohtuuttoman suuret ja estää niitä tarjoamasta arvopapereitaan yleisölle. Pk-yritysten koon ja lyhyemmän toimintahistorian vuoksi niihin voi myös kohdistua suurempi sijoitusriski kuin suurempiin liikkeeseenlaskijoihin, ja niiden olisi annettava riittävästi tietoja sijoittajille, jotta nämä voisivat tehdä sijoituspäätöksensä. Tästä syystä olisi löydettävä asianmukainen tasapaino kustannustehokkaan rahoitusmarkkinoille pääsyn ja sijoittajansuojan välillä, kun esitteen sisältöä mitoitetaan pk-yrityksiä varten. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi pk-yrityksiä varten olisi kehitettävä erityinen julkistamisjärjestelmä. (44)Vähimmäistiedot, jotka pk-yritysten olisi annettava erityisessä julkistamisjärjestelmässä, olisi valittava siten, että ne painottuvat ti