Erityiskertomus nro 3/2012 ”Onko komissio kohdistanut tarkoituksenmukaisia toimia jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä havaittuihin puutteisiin?”





SANASTO 13 artiklan perusteella annettava kertomus : Komission asetuksen N:o 438/2001 13 artiklan perusteella annettava vuotuinen kertomus, jossa esitetään toisen tason tarkastuksissa saadut tulokset; kertomus toimitetaan komissiolle. Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) : Rakennerahasto, jonka tavoitteena on lujittaa taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta siten, että keskeisintä alueellista epätasapainoa vähennetään tukemalla aluetalouden kehittämistä ja rakenteellista mukauttamista. Aluekehitysrahaston avulla tuetaan myös rajat ylittävää, valtioiden välistä ja alueiden välistä yhteistyötä. EAKR:n tukitoimenpiteet toteutetaan lukuisia hankkeita käsittävien ohjelmien muodossa. Euroopan sosiaalirahasto (ESR) : Rakennerahasto, jonka tavoitteena on taloudellisen ja sosiaalisen koheesion lujittaminen parantamalla työllisyyttä ja työllistymismahdollisuuksia sekä edistämällä korkeaa työllisyysastetta ja uusien ja parempien työpaikkojen luomista. ESR:n tukitoimenpiteet toteutetaan lukuisia hankkeita käsittävien ohjelmien muodossa. Hallinto- ja valvontajärjestelmät : Järjestelmät, joiden avulla jäsenvaltiot hallinnoivat ja valvovat rakennerahastoista myönnettyä tukea. Järjestelmien tarkoituksena on varmistaa rakennerahastojen asianmukainen varainhoito ja luoda riittävä varmuus komissiolle esitettyjen menoilmoitusten oikeellisuudesta, sääntöjenmukaisuudesta ja tukikelpoisuudesta. Hallintoviranomainen : Viranomainen, jonka jäsenvaltio on nimennyt ohjelman hallinnointiin. Hallintoviranomainen saattaa siirtää tehtäviä niin kutsutuille välittäjäelimille. Korjaavat toimet : Toimet, joihin komissio kehottaa ryhtymään, kun hallinto- ja valvontajärjestelmissä on havaittu puutteita. Toimet tarkoittavat sellaisten rahoitusoikaisujen toteuttamista, jotka liittyvät komissiolle jo ilmoitettuihin menoihin, sekä järjestelmien vaikuttavuutta parantavia muutoksia. Lausuman antava elin : Elin, joka antaa ohjelman päättämistä koskevan lausuman ohjelmakauden lopussa. Sama elin saattaa vastata myös toisen tason tarkastuksista. Maksuviranomainen : Viranomainen, jonka jäsenvaltio nimeää laatimaan ja esittämään maksupyynnöt sekä ottamaan vastaan komission suorittamat maksut. Ohjelmakausi : Monivuotinen kehys, jonka perusteella rakennerahastojen menoja suunnitellaan ja toteutetaan (esimerkiksi ohjelmakausi 2000–2006). Ohjelman päättämistä koskeva lausuma : Lausuman antavan elimen lausunto tietyn, rakennerahastoista osarahoitetun ohjelman osalta esitetyn maksujen loppusuorituspyynnön ja lopullisen menoilmoituksen pätevyydestä. Merkittävien hallinto- ja valvontapuutteiden tai sääntöjenvastaisuuksien suuren esiintyvyyden pitäisi johtaa kielteiseen lausuntoon. Jos sääntöjenvastaisuuksien esiintyvyys on suuri, lausunnossa on mainittava asianomaiset olosuhteet sekä arvioitava ongelman laajuus ja taloudellinen vaikutus. Perustason tarkastukset (asetuksessa "4 artiklaan perustuvat tarkastukset") : Ohjelman hallinnoinnista komission asetuksen N:o 438/2001 4 artiklan nojalla vastaavan elimen toteuttamat menettelyt. Tavoitteena on tarkastaa ilmoitettujen menojen tosiasiallisuus ja varmistaa, että toimet ovat sovellettavien kansallisten ja EU:n sääntöjen mukaisia. Säännöt koskevat erityisesti asianomaiseen ohjelmaan liittyvien menojen tukikelpoisuutta, julkisia hankintamenettelyjä sekä valtiontukea. Perustason tarkastukset kuuluvat osana hallinto- ja valvontajärjestelmään. Päättämismenettely : Tiettyyn ohjelmaan maksattamatta olevat EU:n sitoumukset selvitetään ohjelman päättämistä koskevan lausuman perusteella: asianomaiselle jäsenvaltiolle suoritetaan loppumaksu tai laaditaan veloitusilmoitus. Loppuselvitys ei poista komissiolta oikeutta tehdä myöhemmässä vaiheessa rahoitusoikaisupäätöksiä. Rahoitusoikaisu : Menettely, jonka yhteydessä komission maksu tietylle jäsenvaltiolle perutaan, koska asianomainen menoerä on havaittu sääntöjenvastaiseksi. Kun jäsenvaltiot tekevät oikaisuja omaehtoisesti, ne voivat korvata sääntöjenvastaiset menoerät muilla, tukeen oikeuttavilla menoilla. Jos jäsenvaltiot eivät ryhdy toimenpiteisiin, komissio voi toteuttaa rahoitusoikaisut. Tällaisissa tapauksissa sääntöjenvastaisia menoja ei voida korvata muilla, tukikelpoisilla menoilla, joten menettely johtaa rakennerahastojen rahoitusosuuden nettomääräiseen vähenemiseen. Rakennerahastot : Keskeinen EU-politiikan väline, jolla tuetaan taloudellista ja sosiaalista koheesiota koskevien, perussopimukseen kirjattujen tavoitteiden toteutumista. Rakennerahastoja on kaksi: EAKR ja ESR. Sääntöjenvastaiset menot : Menot, jotka eivät ole tukikelpoisia, koska ne eivät ole EU:n ja/tai kansallisten sääntöjen mukaisia, tai ne on ilmoitettu liian suurina. Toimenpideohjelma ja yhtenäinen ohjelma-asiakirja (tässä kertomuksessa : "ohjelmat"): Toimenpideohjelma on jäsenvaltion keskus- tai aluetasolla valmisteltu ja komission hyväksymä asiakirja. Ohjelmien on sisällettävä yhtenäinen joukko painopisteitä, jotka pitävät sisällään toimenpiteitä. Rakennerahastoista osarahoitettavien hankkeiden on liityttävä kyseisiin toimenpiteisiin. Yhteisön tukikehys (eri ohjelmien avulla toteutettaviin rakennerahastojen ja jäsenvaltioiden toimiin sovellettava strategia ja painopisteet) ja toimenpideohjelma voidaan yhdistää "yhtenäiseksi ohjelma-asiakirjaksi". Kullekin ohjelmalle laaditaan talousarvio, joka koostuu kansallisista, alueellisista ja paikallisista varoista sekä rakennerahastoista maksettavasta osarahoituksesta. Toisen tason tarkastukset (otantatarkastukset tai säännöksissä "10 artiklaan perustuvat tarkastukset") : Tarkastukset, joita hallinto- ja maksuviranomaisesta riippumaton elin suorittaa komission asetuksen N:o 438/2001 10 artiklan nojalla. Tavoitteena on tarkastaa käytössä olevien hallinto- ja valvontajärjestelmien vaikuttavuus sekä kohdistaa selektiivinen tarkastus menoilmoituksiin, joita on esitetty eri tasoilla. Tarkastukset perustuvat hyväksytyistä hankkeista poimittavaan edustavaan otokseen. Tarkastusten on katettava vähintään viisi prosenttia komissiolle jo ilmoitettujen tukikelpoisten menojen kokonaismäärästä ja jakauduttava tasaisesti koko ohjelmakaudelle. Tarkastustuloksista raportoidaan komissiolle vuotuisissa kertomuksissa (13 artiklaan perustuvat kertomukset), ja ne muodostavat perustan ohjelman päättämistä koskevalle lausumalle. Toisen tason tarkastukset kuuluvat osana hallinto- ja valvontajärjestelmään. Virhetaso : Havaittujen sääntöjenvastaisten menojen osuus tarkastettujen menojen kokonaismäärästä. TIIVISTELMÄ I. Kun jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä havaitaan merkittäviä puutteita, komission tavoitteena on varmistaa, että aiemmat sääntöjenvastaisuudet korjataan ja järjestelmiä parannetaan tulevaisuutta varten. Tätä silmällä pitäen komissio voi a) kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan rahoitusoikaisuja; jos jäsenvaltio ei suostu rahoitusoikaisuun, komissio voi toteuttaa sen b) kehottaa jäsenvaltioita toteuttamaan korjaavia toimia, jotta vielä ilmoitettavana olevat menot käsitellään vaikuttavin järjestelmin, joiden avulla sääntöjenvastaisuudet voidaan ehkäistä taikka havaita ja korjata c) lykätä maksuja, kunnes asianmukaiset oikaisut on toteutettu. II. Tilintarkastustuomioistuin toimitti tarkastuksensa lähinnä perehtymällä 40 ohjelmaan, joissa oli havaittu merkittäviä puutteita. Tilintarkastustuomioistuin pyrki arvioimaan, kohdensiko komissio asianmukaisia toimia jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä havaittuihin puutteisiin. Tarkastuksessa tutkittiin erityisesti, a) käynnistikö komissio asianmukaisia korjaavia toimia b) varmistiko komissio toimien toteuttamisen oikea-aikaisuuden c) saiko komissio riittävän varmuuden siitä, että sen toimet johtivat aiempien sääntöjenvastaisuuksien osalta asianmukaisiin rahoitusoikaisuihin ja järjestelmien parantumiseen sääntöjenvastaisuuksien toistumisen ehkäisemistä silmällä pitäen. III. Tilintarkastustuomioistuin totesi yleisesti ottaen, että a) komissio ryhtyy yleensä asianmukaisiin toimiin, kun hallinto- ja valvontajärjestelmissä havaitaan puutteita, mutta toimien toteuttamista edeltävä prosessi on pitkällinen b) komissio onnistui jossakin määrin varmistamaan, että rahoitusoikaisut toteutettiin oikein c) komissio sai vaihtelevassa määrin varmuuden siitä, että sen toimet johtivat kansallisten hallinto- ja valvontajärjestelmien parannuksiin d) jäsenvaltioiden viranomaiset pystyivät korvaamaan perutut tukikelvottomat menot uusilla menoilla ja näin varautumaan tuleviin rahoitusoikaisuihin. IV. Tilintarkastustuomioistuin suosittaa seuraavaa: a) korjaavien toimien toteuttamisen osalta komission olisi - lyhennettävä hallinnollisiin menettelyihin puutteiden havaitsemisen ja korjaavien toimien toteuttamisen välillä kuluvaa aikaa - painotettava aiempaa voimakkaammin tarkastustyössään tarkastusviranomaisten tekemää työtä varmistaakseen, että viranomaiset tuottavat luotettavia virhetasoa kuvaavia lukuja, niin että rahoitusoikaisuja voidaan tehdä näiden virhetasojen perusteella - jaettava tarkistuslistoja, jotka muodostavat parhaan käytännön, jota jäsenvaltioiden viranomaisten on noudatettava perustason tarkastuksissaan - varmistettava, että ennen ohjelmien päättämistä toteutetut rahoitusoikaisut kattavat kaikki puutteellisen hallinto- ja valvontajärjestelmän yhteydessä aiheutuneet menot b) liittyen tukeen oikeuttamattomien menojen korvaamiseen toisilla menoilla komission, neuvoston ja Euroopan parlamentin olisi - tutkittava uusista koheesiopolitiikan alan menosuunnitelmista keskustellessaan, olisiko järjestelyjä, jotka koskevat mahdollisuutta korvata tukikelvottomiksi todettuja menoja muilla menoilla, muutettava niin, että EU:n varoilla saataisiin aikaan suurempi lisäarvo. JOHDANTO RAKENNERAHASTOT 1. Rakennerahastojen osuus EU:n talousarviosta on noin yksi kolmasosa. Taulukossa 1 esitetään keskeisiin rahastoihin ohjelmakausilla 2000–2006 ja 2007–2013 kohdennetut taloudelliset resurssit (tilanne 3.1.2012). 2. Rakennerahastojen menojen hallinnointi on jaettu komission ja jäsenvaltioiden [1] kesken. Jäsenvaltiot laativat monivuotisia ohjelmia, jotka komissio arvioi ja hyväksyy, minkä jälkeen jäsenvaltiot toteuttavat ohjelmat. Komission on varmistettava, että jäsenvaltioilla on sulavasti toimivat hallinto- ja valvontajärjestelmät, jotta EU-varojen käyttö tapahtuu tehokkaasti ja oikein. Näin ollen komissio kantaa lopullisen vastuun EU:n talousarvion toteuttamisesta [2]. TAULUKKO 1 RAKENNERAHASTOJEN TALOUDELLISET RESURSSIT Lähde: Komission InfoView-tietokanta. (miljardia euroa) | | 2000–2006 | 2007–2013 | | Kokonaismäärä [9999] | Jäsenvaltioille maksettu määrä | Kokonaismäärä [9999] | Jäsenvaltioille maksettu määrä | Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) | 129,6 | 124,3 | 200,3 | 68,7 | Euroopan sosiaalirahasto (ESR) | 68,5 | 64,5 | 76,6 | 27,1 | 3. Ohjelmakauden 2000–2006 hallinto- ja valvontajärjestelmää kuvataan kaaviossa ja käsitellään jäljempänä olevissa kohdissa. Järjestelmää pyrittiin lujittamaan ohjelmakauden 2007–2013 säännöksillä [3]. Mikäli ohjelmakausien välillä on tämän kertomuksen kannalta olennaisia eroja, ne mainitaan asianomaisissa kohdissa. KAAVIO RAKENNERAHASTO-OHJELMIEN HALLINTO JA VALVONTA +++++ TIFF +++++ 4. Ohjelman hallintoviranomainen tai sen alaisuudessa toimiva välittäjäelin arvioi ja hyväksyy hankkeiden edistäjien [4] esittämät yksittäiset hankkeet. Hankkeiden täytäntöönpanon aikana aiheutuneista menoista raportoidaan säännöllisin väliajoin hallintoviranomaiselle, joka vastaa myös perustason tarkastuksista. Kyseisten tarkastusten avulla on tarkoitus varmistaa menojen laillisuus ja sääntöjenmukaisuus. 5. Tiedot hankkeiden edistäjille aiheutuneista menoista kootaan yhteen ja toimitetaan maksuviranomaiselle, joka vastaa komissiolle lähetettävien menoilmoitusten todentamisesta. Maksuviranomaisen on varmistettava, että hallintoviranomainen on suorittanut tehtävänsä asianmukaisesti ja että menoilmoitus sisältää vain laillisia ja sääntöjenmukaisia menoja. Todennettujen menoilmoitusten perusteella komissio maksaa rakennerahastoista osarahoitettavan [5] määrän jäsenvaltioille. 6. Hallinto- ja maksuviranomaisista ehdottomasti riippumaton elin vastaa toisen tason tarkastuksista, joiden avulla tarkastetaan käytössä olevien järjestelmien vaikuttavuus ja eri tasoilla esitetyt menoilmoitukset. Tuloksista – joihin etenkin kauden 2000–2006 lopulla usein sisältyi tarkastettuja menoja koskeva virhetaso – raportoidaan komissiolle vuosittain niin kutsuttujen 13 artiklaan perustuvien vuotuisten kertomusten avulla [6]. 7. Ohjelmakauden päätyttyä käynnistyy päättämismenettely, jossa komissio ja jäsenvaltiot lopullisesti selvittävät ohjelmien tilit. Aluksi komissiolle toimitetaan ohjelmien päättämistä koskevat asiakirjat viimeistään 15 kuukauden kuluttua ohjelmakauden päättymisestä [7]. Asiakirjoihin sisältyy lausuman antavan elimen laatima ohjelman päättämistä koskeva lausuma; asianomainen elin voi olla sama kuin riippumaton elin, ja sen on esitettävä lausunto todennettuun lopulliseen menoselvitykseen sisältyvien menojen laillisuudesta ja sääntöjenmukaisuudesta. Lausunnon perusrungon muodostaa ohjelmakohtainen virhetaso, joka on havaittu riippumattoman elimen ohjelmakauden aikana suorittamilla toisen tason tarkastuksilla. JÄRJESTELMÄPUUTTEET JA KORJAAVAT TOIMET 8. Jäsenvaltioiden valvontajärjestelmiin sovellettavat vaatimukset (esimerkiksi tehtäviin nimettävistä elimistä ja suoritettavista tarkastuksista) määritettiin ensimmäisen kerran ohjelmakauden 1994–1999 puolivälissä [8]. Niitä kehitettiin edelleen myöhempiin ohjelmakausiin sovelletuissa asetuksissa. 9. Järjestelmät ovat vaikuttavia, kun niiden avulla kyetään estämään taikka havaitsemaan ja korjaamaan sääntöjenvastaiset menot. Keskeisinä osatekijöinä kauden 2000–2006 järjestelmissä ovat perustason ja toisen tason tarkastukset [9]: a) perustason tarkastukset on suoritettava ennen kuin menot ilmoitetaan komissiolle; tarkastusten on katettava kaikki hankkeen edistäjän esittämät menoilmoitukset, ellei ole perusteltua toimia otannan perusteella b) toisen tason tarkastusten on katettava sekä käytössä olevat järjestelmät että ilmoitetut hankemenot. Hankkeet on tarkastettava poimimalla otos, joka kattaa vähintään viisi prosenttia komissiolle jo ilmoitetuista menoista. Tarkastusten ei kuitenkaan täydy perustua tilastollisesti edustavaan otokseen. Virhetaso on otoksessa havaittujen sääntöjenvastaisten menojen osuus tarkastettujen menojen kokonaismäärästä. 10. Kun tarkastukset ovat puutteellisia, riski sääntöjenvastaisten menojen ilmoittamisesta ja korvaamisesta on suuri. Tämän vahvistaa se, että tilintarkastustuomioistuin havaitsi vuotuisissa tarkastuksissaan jatkuvasti korkeita virhetasoja ohjelmakaudella 2000–2006. Laatikossa 1 annetaan esimerkkejä järjestelmäpuutteista ja virheistä. 11. Komissio havaitsee hallinto- ja valvontajärjestelmiin liittyviä puutteita omien tarkastustensa sekä Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tai jäsenvaltioiden viranomaisten toimittamien tarkastusten perusteella (esimerkiksi 13 artiklan perusteella annettaviin kertomuksiin sisältyvät tiedot). Työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto ja aluepolitiikan pääosasto esittävät vuotuisissa toimintakertomuksissaan arvionsa järjestelmien vaikuttavuudesta kunkin hyväksytyn ohjelman osalta. 12. Kun puutteita on havaittu, komissio voi [10] a) lykätä maksujen suorittamista, kunnes virheet on korjattu. Komissio voi lähettää jäsenvaltion viranomaisille niin kutsutun maksujen lykkäämistä edeltävän ilmoituksen, jossa se pyytää jäsenvaltion viranomaisia esittämään kommenttinsa. b) pyytää jäsenvaltioita ryhtymään korjaaviin toimiin. Riippuen siitä, minkä lähteen perusteella puutteita on havaittu, komissio esittää pyyntönsä suositusten muodossa joko tarkastuskertomuksissaan tai muiden viranomaisten tarkastuskertomusten havaintoihin viittaavissa kirjelmissään. Suositusten ohessa voidaan esittää erikseen hyväksytyt toimintasuunnitelmat. LAATIKKO 1 ESIMERKKEJÄ JÄRJESTELMÄPUUTTEISTA JA VIRHEISTÄ Esimerkiksi seuraavanlaisten sääntöjenvastaisten menojen huomaamatta jäämisen riski kasvaa, jos perustason tarkastukset kattavat vain pienen osan menoista tai ovat laadultaan puutteellisia: tukeen oikeuttamattomat menot: tarkastuksessa havaitaan esimerkiksi, että ilmoitetut menot koskevat hanketta, jota ei toteuteta tukeen oikeuttavalla alueella; tällainen sääntöjenvastaisuus merkitsee 100 prosentin virhetasoa menot eivät ole tosiasiallisesti aiheutuneet tai niitä ei ole dokumentoitu: tarkastuksessa havaitaan esimerkiksi, että henkilöstökustannukset on ilmoitettu neljän hankkeen parissa työskentelevän henkilön mukaan, mutta tosiasiassa heistä yksi ei työskentelekään asianomaisen hankkeen parissa; tällainen sääntöjenvastaisuus merkitsee 25 prosentin virhetasoa. 13. Komission tavoitteena on, että menot ovat laillisia ja sääntöjenmukaisia, ja se pyrkii parantamaan tulevaa hallinnointia (ks. esimerkit laatikossa 2): (a) jo aiheutuneet ja komission jo korvaamat menot: Jäsenvaltioiden viranomaisia kehotetaan arvioimaan sääntöjenvastaisuuksien laajuutta ja soveltamaan arvioinnin perusteella rahoitusoikaisuja. Kun jäsenvaltio suostuu tekemään oikaisun, vapautuneet EU-varat voidaan käyttää saman ohjelman yhteydessä uudelleen muihin tukikelpoisiin menoihin [11]. Jos jäsenvaltio ei suostu toteuttamaan oikaisua, komissio voi tehdä sen itse. Kun oikaisun tekee komissio, jäsenvaltio menettää kyseiset eu-varat. b) menot, joita ei ole vielä ilmoitettu komissiolle: Jäsenvaltioiden viranomaisia kehotetaan muuttamaan hallinto- ja valvontajärjestelmiä, jotta järjestelmistä tulee vaikuttavia. LAATIKKO 2 ESIMERKKEJÄ KOMISSION KEHOTTAMISTA TOIMISTA PUUTTEIDEN KORJAAMISEKSI Komissio kehotti jäsenvaltioissa toimittamiensa tarkastusten perusteella laatimaan toimintasuunnitelman, joka koskee kolmea ohjelmaa julkisten hankintamenettelyiden osalta [12]. Suunnitelmaan sisältyivät seuraavat toimet: tilastollisen otantamenetelmän avulla suoritettava sellaisten julkisia hankintoja koskevien sopimusten jälkivalvonta, joiden osalta on ilmoitettu menoja, sekä havaittujen virheiden taloudellisen vaikutuksen kvantifiointi julkisten hankintamenettelyiden laillisuuden tarkistamiseen sovellettavan menetelmän tarkastaminen ja sen kuvauksen toimittaminen komissiolle. Eräässä toisessa tapauksessa komissio havaitsi tarkastuksensa yhteydessä, että perustason tarkastukset olivat puutteellisia. Komissio kehotti kansallisia viranomaisia lisäämään tarkastettavien menoerien määrää varmistamaan, että tukikelpoisuussääntöjen noudattaminen on tarkistettu perustason tarkastuksissa (käytettävien tarkistuslistojen on oltava riittävän yksityiskohtaisia). 14. Kun komissiolla on riittävä ja luotettava näyttö kehotuksen kohteena olleiden toimien onnistuneesta toteuttamisesta, se voi päättää toimet ja/tai luopua maksujen lykkäyksistä ja käynnistää maksut saatujen menoilmoitusten perusteella uudelleen. 15. Komissiolla on viimeinen mahdollisuus puuttua järjestelmäpuutteisiin päättämismenettelyn aikana. Tällä hetkellä on käynnissä ohjelmakauden 2000–2006 päättämismenettely. Komissio tekee laaduntarkistuksia, joiden avulla pyritään muun muassa saamaan varmuus tuen päättymistä koskevassa lausumassa ilmoitetun virhetason todenmukaisuudesta. Kun komission vahvistama lopullinen virhetaso ylittää kaksi prosenttia, komissio vaatii rahoitusoikaisuja ekstrapoloinnin perusteella. Jos virhetaso on alle kaksi prosenttia, sääntöjenvastaiset määrät korjataan yksitellen. 16. Komissio hyväksyi vuonna 2008 tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuodelta 2006 antaman vuosikertomuksen seurauksena toimintasuunnitelman [13], jonka tarkoituksena on tehostaa sen jäsenvaltioihin kohdistamaa valvontaa. Tavoitteena oli puuttua rakennetoimien alalla korvattuihin menoihin liittyvien virheiden suureen määrään sekä jäsenvaltioiden järjestelmissä havaittaviin puutteisiin. Kaksi vuotta myöhemmin helmikuussa 2010 [14] komissio katsoi, että kauden 2007–2013 ohjelmiin kohdistettujen ensimmäisten tarkastusten tulokset olivat myönteisiä ja että päättämistä silmällä pitäen toteutetut lukuisat ehkäisevät toimet – mukaan lukien rahoitusoikaisut – loivat odotuksia siitä, että päättämisen yhteydessä yleinen virheriski olisi huomattavasti alhaisempi, mikä vähentäisi EU:n talousarvioon kohdistuvien tappioiden riskiä [15]. TARKASTUKSEN SISÄLTÖ JA LÄHESTYMISTAPA 17. Tarkastuksessa arvioitiin, kohdistiko komissio tarkoituksenmukaisia toimia jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä havaittuihin puutteisiin. 18. Tilintarkastustuomioistuin pyrki vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: a) Käynnistikö komissio asianmukaiset korjaavat toimet, kun jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmissä havaittiin puutteita? b) Toteutettiinko korjaavat toimet kohtuullisen ajan kuluessa? c) Oliko komissio saanut riittävän varmuuden siitä, että puutteet on korjattu? 19. Tarkastuksessa keskityttiin toimiin, joilla komissio oli korjannut lähinnä vuosista 2005–2006 alkaen havaittuja puutteita. Puutteet liittyivät EAKR:n ja ESR:n tuella vuosina 2000–2006 toteutettuihin ohjelmiin. 20. Tarkastus kattoi seuraavat osa-alueet: a) 210 ohjelmaa, joiden kohdalla komissio oli havainnut merkittäviä puutteita vuosien 2006 ja 2008 välillä (ks. taulukko 2); tarkoituksena oli arvioida, ryhtyikö komissio toimiin aina, kun puutteita havaittiin. b) satunnaisotannalla poimitut 40 ohjelmaa (ks. liite) (23 EAKR:n ohjelmaa ja 17 ESR:n ohjelmaa, joihin oli kohdennettu yhteensä 43109 miljoonaa euroa); tarkoituksena oli arvioida toteutettujen toimien asianmukaisuutta, toimien toteuttamiseen kulunutta aikaa sekä varmuustasoa, jonka komissio sai toimia koskevia päätelmiä varten. Neljä otokseen kuulunutta ohjelmaa tarkastettiin paikan päällä. c) arvion, jonka komissio esitti ohjelmakautta 2007–2013 koskevissa vuotuisissa toimintakertomuksissaan (ks. kohta 11) varmuudesta, jonka se on saanut otokseen kuuluneita 40:tä ohjelmaa seuranneiden ohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmien vaikuttavuudesta. TAULUKKO 2 OHJELMIEN PERUSJOUKKO Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin komission tietojen pohjalta. | EAKR | ESR | Ohjelmat yhteensä [8888] | 223 | 212 | Ohjelmat, joiden kohdalla komissio havaitsi merkittäviä puutteita vuosien 2006 ja 2008 välillä | 113 | 97 | Ohjelmat, joita koskevista rahoitusoikaisuista komissio ja jäsenvaltiot sopivat | 110 | 58 | Ohjelmat, joita koskevia maksuja lykättiin komission päätöksellä | 27 | 5 | HUOMAUTUKSET KÄYNNISTIKÖ KOMISSIO ASIANMUKAISIA KORJAAVIA TOIMIA, KUN JÄSENVALTIOIDEN HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMISSÄ HAVAITTIIN PUUTTEITA? TAUSTA JA TARKASTUSKRITEERIT 21. Huolehtiakseen asianmukaisesti valvontatehtävästään komission on käynnistettävä toimista vastaavien jäsenvaltion viranomaisten kanssa menettely, kun se havaitsee merkittäviä puutteita tietyn ohjelman hallinto- ja valvontajärjestelmissä. Menettelyn tavoitteena on määrittää relevantit korjaavat toimet, jotka jäsenvaltion viranomaisten on toteutettava, jotta jo ilmoitetut sääntöjenvastaiset menot voidaan oikaista ja jotta järjestelmistä tulee vaikuttavia. 22. Tilintarkastustuomioistuin tutki, a) käynnistikö komissio toimia aina, kun merkittäviä puutteita havaittiin b) olivatko kaikkien merkittävien puutteiden perusteella kännistetyt korjaavat toimet asianmukaisia. KORJAAVAT TOIMET KÄYNNISTETTIIN SYSTEMAATTISESTI 23. Tilintarkastustuomioistuin tutki 210:tä ohjelmaa, joissa oli havaittu merkittäviä puutteita vuosien 2006 ja 2008 välillä, ja havaitsi, että komissio ryhtyi toimiin kaikissa tapauksissa. 24. Kun komissio esitti kehotuksia 13 artiklan perusteella annettuihin kertomuksiin sisältyneiden tietojen pohjalta (näin tapahtui lähinnä työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston tapauksessa), kehotukset oli väkisinkin muotoiltava yleisluontoisesti, sillä puutteista ei ollut saatavilla yksityiskohtaisia tietoja. Mainittuihin kertomuksiin perustuvat kehotukset eivät useimmissa tapauksissa (noin 75 prosentissa) johtaneet rahoitusoikaisuihin. YKSILÖITYIHIN PUUTTEISIIN KOHDENNETTIIN ASIANMUKAISIA TOIMIA 90 PROSENTISSA TAPAUKSISTA 25. Suurimmassa osassa tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista 40 ohjelmasta jäsenvaltioiden järjestelmien parantamiseen tähtäävät komission toimet kohdistuivat kaikkiin havaittuihin puutteisiin. 26. Kun komissio havaitsi hankkeissa virheitä, jotka olivat mahdollisesti systeemisiä [16], se kehotti ryhtymään toimiin myös muiden sellaisten menojen osalta, joihin virheet todennäköisesti vaikuttavat. Joissakin tapauksissa tietyssä jäsenvaltiossa toteutettua ohjelmaa tai useampia ohjelmia koskevat havainnot johtivat lisäksi siihen, että komissio kehotti ryhtymään toimiin myös muiden asianomaisessa jäsenvaltiossa toteutettujen ohjelmien osalta, vaikka kyseisiä ohjelmia ei ollut tarkastettu. Laatikossa 3 annetaan esimerkki tällaisesta laajennetusta toimintakehotuksesta. 27. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista 40 ohjelmasta useimpien kohdalla (90 prosentissa) komission kehottamat toimet muodostivat asianmukaisen ratkaisun havaittuihin puutteisiin. Laatikossa 4 annetaan esimerkki tapauksesta, jossa esitetty ratkaisu ei ollut kattava. LAATIKKO 3 ESIMERKKI TOIMINTAKEHOTUKSEN LAAJENTAMISESTA OHJELMIIN, JOITA EI OLLUT TARKASTETTU Komissio tarkasti kaksi jäsenvaltion alueella (Sardiniassa ja Laziossa) toteutettua ohjelmaa ja havaitsi ongelmia, jotka liittyivät julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamiseen. Ongelmien katsottiin olevan systeemisiä, joten komissio ei rajoittanut rahoitusoikaisujen tekoa koskevaa kehotustaan yksinomaan tarkastuskohteena olleisiin hankkeisiin. Jäsenvaltiota kehotettiin tarkistamaan kaikista julkisiin hankintoihin sovellettavien sääntöjen kohteena olevista sopimuksista poimittava edustava otos, joka koskee kaikkia ohjelmia. Rahoitusoikaisut tehtiin näin saatujen tulosten perusteella. 28. Kuten laatikossa 5 annetuista esimerkeistä käy ilmi, komission esittämien kehotusten laajuus vaihteli joissakin tapauksissa etenkin perustason tarkastusten toteuttamisen osalta. Joidenkin ohjelmien tapauksessa viranomaiset tarkastivat sata prosenttia ilmoitetuista menoista, mutta joidenkin ohjelmien kohdalla tarkastettujen menojen osuus oli ainoastaan yksi prosentti. Jos tarkastukset kattavat vain vähäisen osuuden menoista, on olemassa suurempi riski siitä, että sääntöjenvastaisia menoja ei havaita, mikä on otettava huomioon viimeistään päättämismenettelyn yhteydessä. LAATIKKO 4 ESIMERKKI TAPAUKSESTA, JOSSA KOMISSION KEHOTTAMAT TOIMET EIVÄT OLLEET KATTAVIA Komissio tarkasti vuonna 2007 erään ohjelman (Galiciassa) osalta välittäjäelimen sekä kuusi muuta elintä (elimiä oli yhteensä 13), joille hallinnointi oli siirretty edelleen. Tarkastuksen aikana havaittiin merkittäviä puutteita, vaikka jäsenvaltioiden viranomaiset olivat toimittaneet useita järjestelmätarkastuksia vuosina 2003–2005. Komissio totesi kertomuksessaan, että välittäjäelimen on valvottava kaikkia edelleenvaltuutettuja elimiä ja suoritettava vähennykset kaikkien sääntöjenvastaisten menojen osalta, mutta varsinaiset suositukset koskivat ainoastaan tarkastettuja edelleenvaltuutettuja elimiä. Asianomaiset elimet hallinnoivat suurinta osaa (noin 80:tä prosenttia) varoista. Kun otetaan huomioon havaittujen ongelmien vakavuus (perustason tarkastukset eivät toimineet, ohjelmien yhteydessä ilmoitettiin tukeen oikeuttamattomia menoja jne.), komission olisi pitänyt kehottaa jäsenvaltioiden viranomaisia jatkamaan toimia varmuuden saamiseksi siitä, että vastaavanlaisia ongelmia ei liity elimiin, joita ei ole tarkastettu. LAATIKKO 5 ESIMERKKEJÄ SUHTEELLISEN TIUKOISTA PERUSTASON TARKASTUKSIIN SOVELLETTAVISTA VAATIMUKSISTA Eräässä jäsenvaltiossa toteutettujen ohjelmien (esim. Extremadura) tapauksessa komissio vaati, että tarkastuksia on kohdistettava vähintään 25 prosenttiin menoista. Jos havaittu virhetaso oli olennainen, tarkastuksia oli toimitettava enemmän. Eräässä toisessa jäsenvaltiossa toteutettujen ohjelmien tapauksessa komissio hyväksyi jäsenvaltion viranomaisten antamat ohjeet, joissa ei määritetty, kuinka monta hanketta on tarkastettava, mutta joissa tarkennettiin, että tarkastettavien hankkeiden osalta tositteet tarkastetaan siten, että kustakin menoluokasta tarkastetaan viisi menoerää. Esimerkiksi Merseysidea koskevan ohjelman tositteiden tarkastus kattoi 1,3 prosenttia ilmoitetuista kokonaismenoista. Eräässä tapauksessa (Saarland) komissio ei onnistunut esittämään tarkastusten osalta lainkaan vaatimuksia. TOTEUTETTIINKO KORJAAVAT TOIMET KOHTUULLISEN AJAN KULUESSA? TAUSTA JA TARKASTUSKRITEERIT 29. Puutteiden havaitsemisen ja korjaamisen välisen ajan pitäisi olla mahdollisimman lyhyt, jotta suuren virheriskin menojen ilmoittaminen ei jatkuisi ja vältettäisiin riski siitä, että hankkeet joutuvat vaikeuksiin maksujen keskeytymisen tai lykkääntymisen vuoksi. 30. Korjaavien toimien toteuttamisjakson pituus riippuu seuraavista tekijöistä: a) kuinka jäsenvaltiot noudattavat määräaikoja, joita komissio on asettanut yksittäisiä toimia varten b) toimittaako komissio tarkastuskertomuksensa (puutteiden yksilöinti ja seurantatarkastukset) sisäisen määräajan puitteissa (kolme kuukautta aluepolitiikan pääosaston toimittaman tarkastuksen ja yhdeksän viikkoa työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston toimittaman tarkastuksen jälkeen), ja reagoiko se mahdollisimman pian (kahden kuukauden kuluessa) jäsenvaltion viranomaisten antamiin vastauksiin. 31. Tilintarkastustuomioistuin arvioi, a) kuinka pitkä aika korjaavien toimien päätökseen saattamiseen kului b) mikä taho on vastuussa mahdollisista viiveistä. KORJAAVIEN TOIMIEN TOTEUTTAMISEEN KULUI KESKIMÄÄRIN 30 KUUKAUTTA 32. Tarkastetun otoksen kohdalla puutteiden havaitsemisesta kului keskimäärin 30 kuukautta siihen, kun kaikki korjaavat toimet oli toteutettu [17].Työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto suoriutui tehtävästä keskimäärin nopeammin (27 kuukaudessa) kuin aluepolitiikan pääosasto (32 kuukaudessa). Tilanne kuvastaa sitä, että osarahoitetuissa hankkeissa ja korjaavien toimien seurannassa oli eroavaisuuksia: a) EAKR:n tapauksessa ongelmien ratkaisu kestää yleensä kauemmin kuin ESR:n kohdalla. Tämä johtuu siitä, että osarahoitukseen oikeutettujen hankkeiden kirjo on laajempi ja myös sääntöjen, joiden noudattaminen on tarkastettava, määrä on suurempi [18]. EAKR:n hankkeisiin ja ohjelmiin liittyvät lisäksi yleensä suuremmat taloudelliset resurssit kuin ESR:n yhteydessä, joten puutteiden korjaamisen edellyttämän lisätyön määrä on niin ikään suurempi. b) Aluepolitiikan pääosasto kohdensi seurantatarkastuksia useampiin otoksen tapauksiin kuin työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto (ks. kohta 46). Tällaiset tarkastukset on organisoitava, tarkastuksista ja niiden tuloksista on ilmoitettava tarkastuskohteelle ja mahdollisesti havaituista ongelmista on aloitettava tiedonvaihto. Tilintarkastustuomioistuin on huomioinut näihin toimiin kuluvan ajan käytettyä aikaa koskevassa laskelmassaan. c) Työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston hallinnoimista ohjelmista 30 prosentissa puutteiden yksilöinti ei perustunut pääosaston toimittamaan tarkastukseen, vaan jäsenvaltion viranomaisten laatimaan raporttiin taikka tilintarkastustuomioistuimen toimittamaan tarkastukseen. Pääosastolta tarkastukseen kulunutta aikaa siis vähennettiin, sillä siihen ei lasketa aikaa, joka kului sen tarkastuksen, jonka yhteydessä puutteet havaittiin, päättymisestä tulosten toimittamiseen. 33. Tarkastuksiin kulunutta aikaa koskevaan laskelmaan ei sisälly aika, joka kuluu rahoitusoikaisujen toteuttamiseen sen jälkeen, kun niistä on sovittu. Sovitut rahoitusoikaisut toteutettiin suurimmassa osassa tapauksista viipymättä, kun seuraava menoilmoitus esitettiin komissiolle. Noin puolessa asianomaisista tapauksista tämä merkitsi, että rahoitusoikaisut täytyi toteuttaa osin tai kokonaan silloin, kun lopullinen menoilmoitus toimitettiin ohjelman päättyessä, sillä kyseinen ilmoitus oli seuraavana annettava ilmoitus. 34. Komissio oli tehnyt myönteiset päätelmät korjaavien toimien toteuttamisesta 87 prosentissa ohjelmista, jotka tilintarkastustuomioistuin tarkasti. Joukkoon sisältyi ohjelmia – noin kahdeksan prosenttia tapauksista – joissa osa kysymyksistä oli yhä avoinna, vaikka ohjelma-asiakirjojen käsittely oli päätetty. Loppujen 13 prosentin kohdalla korjaavien toimien toteutusprosessi oli niiden päättämiselle asetettuna määräajankohtana jatkunut keskimäärin 35 kuukautta, ja komissio päätti käsitellä niihin liittyvät puutteet ohjelmien päättämismenettelyn aikana. JÄSENVALTIOIDEN VIRANOMAISET AIHEUTTIVAT SUURIMMAN OSAN VIIVÄSTYKSISTÄ, MUTTA VIIVÄSTYKSIÄ AIHEUTUI MYÖS KOMISSIOSSA... 35. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastamien 40 ohjelman kohdalla 35 prosentissa tapauksista viivästykset johtuivat lähinnä jäsenvaltioista ja 39 prosentissa sekä jäsenvaltioista että komissiosta. Komissio oli viivästysten pääasiallisena aiheuttajana viidessä prosentissa tapauksista. Tapauksista 21 prosentissa molemmat osapuolet reagoivat nopeasti. 36. Jotkin jäsenvaltioiden viranomaiset myönsivät puutteet ja hyväksyivät vaadittuihin toimiin ryhtymisen. Toiset viranomaiset kiistivät puutteet ja ryhtyivät toimiin vasta kun oli selvää, että komissio pysyy kannassaan (ks. laatikko 6). 37. Komissio toimitti joissakin tapauksissa tarkastustuloksensa hitaasti jäsenvaltion viranomaisille. Komission tilintarkastustuomioistuimen tarkastamiin 40 ohjelmaan kohdistaneista tarkastuksista 16 prosentissa keskimääräinen viive oli yksi vuosi, kun komission asettama sisäinen määräaika on pääosastosta riippuen kolme kuukautta tai yhdeksän viikkoa tarkastuksen toimittamisesta (ks. kohta 30 b)). LAATIKKO 6 ESIMERKKEJÄ TAKKUAVASTA YHTEISTYÖSTÄ KOMISSION JA JÄSENVALTIOIDEN VIRANOMAISTEN VÄLILLÄ Komissio oli havainnut lukuisia puutteita vuoden 2006 puolivälissä yhdessä jäsenvaltiossa (Irlannissa) lukuisiin ohjelmiin (esim. maan etelä- ja itäosissa) kohdistamissaan tarkastuksissa. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset olivat ryhtyneet johtamaan toimintasuunnitelman toteuttamista ja komission oli vaikeaa – välistä jopa mahdotonta – saada vaadittuja tietoja. Korjaavia toimia ei ollut saatettu päätökseen vielä ohjelman päättämisajankohtana. Toisen ohjelman (Sardinia) tapauksessa jäsenvaltion viranomaiset kiistivät komission kehottamat korjaavat toimet. Komissio pysyi kannassaan lukuisissa kiistämistä seuranneissa kirjelmissä. Jäsenvaltion viranomaiset hyväksyivät komission näkökannan 33 korjaavan toimen joukosta 25 tapauksessa vasta, kun ensimmäisestä kehotuksesta oli kulunut 20 kuukautta. 38. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastamien 40 ohjelman kohdalla maksujen lykkäämistä edeltävä ilmoitus lähetettiin 60 prosentissa tapauksista; lähettäminen tapahtui keskimäärin 16 kuukauden kuluttua puutteiden havaitsemisesta. Lykkäämispäätös tehtiin 10 prosentissa tapauksista. Useissa tapauksissa komissio ei voinut enää lähettää ilmoitusta tai tehdä lykkäämispäätöstä, sillä uusia maksuja ei ollut enää suoritettavana ennen ohjelman päättämismenettelyä. 39. Kun otetaan huomioon lykkäämispäätösten pieni määrä otoksessa, ei ole mahdollista tehdä päätelmiä siitä, miten ja missä määrin lykkäämispäätökset olisivat mahdollisesti nopeuttaneet menettelyä. ... KOMISSIO ON TOTEUTTANUT TOIMIA VÄHENTÄÄKSEEN NÄITÄ VIIVÄSTYKSIÄ 40. Komissio oli asettanut vuoden 2008 toimintasuunnitelmassaan (ks. kohta 16) tavoitteeksi, että puutteiden yksilöimisestä lykkäys- tai rahoitusoikaisumenettelyjen päättymiseen kuluisi enintään 24 kuukautta.Tällä ei kuitenkaan ehtinyt olla merkittävää vaikutusta siihen, kuinka paljon aikaa korjaaviin toimiin keskimäärin tarvittiin ohjelmakaudella 2000–2006. 41. Ohjelmakautta 2007–2013 varten annetun asetuksen mukaan maksut on mahdollista keskeyttää ja rahoitusoikaisusta päättää ilman edeltäviä lykkäysmenettelyjä. Komissio olettaa, että tämä kannustaa jäsenvaltioiden viranomaisia reagoimaan nopeasti, kun ongelmia havaitaan. On myös syytä huomata, että koska keskeytysten ja lykkäysten tarkoituksena on ehkäistä komission sääntöjenvastaiset maksut kunnes yksilöidyt puutteet on korjattu, niillä on todennäköisesti myönteinen vaikutus vuotuisiin virhetasoihin, joista tilintarkastustuomioistuin raportoi. SAIKO KOMISSIO RIITTÄVÄN VARMUUDEN SIITÄ, ETTÄ PUUTTEET ON KORJATTU? TAUSTA JA TARKASTUSKRITEERIT 42. Jos komissio päättelee, että merkittävät puutteet on ratkaistu tyydyttävällä tavalla, päätelmän täytyy perustua toteutetuista korjaavista toimista saatuun vakaaseen todentavaan aineistoon (tilintarkastustuomioistuimen otokseen poimituista 40 ohjelmasta 87 prosentissa komissio katsoi, että puutteet oli ratkaistu tyydyttävästi, ks. kohta 34). Korjaavat toimet olivat a) rahoitusoikaisuja, jotka perustuvat arvioon jo ilmoitettuihin menoihin liittyvien virheiden laajuudesta b) järjestelmäparannuksia, jotta järjestelmillä voitaisiin vaikuttavasti ehkäistä tai ainakin havaita ja korjata sääntöjenvastaiset maksut. 43. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti, a) oliko komissio saanut riittävän varmuuden siitä, että tarvittavat rahoitusoikaisut oli tehty ja että järjestelmiä oli parannettu niin, ettei samanlaisia virheitä enää esiinny b) arvioiko komissio, että kyseisiä ohjelmia seuraavissa ohjelmissa ei ilmene merkittäviä puutteita ohjelmakaudella 2007–2013. KOMISSIOLLA ON ERILAISIA TAPOJA SAADA VARMUUS 44. Komissiolla on käytettävissään erilaisia keinoja saada varmuus siitä, onko korjaavat toimet toteutettu asianmukaisesti. Komissio voi perustaa varmuuden seurantatarkastuksiin. Lisäksi se voi luottaa jäsenvaltion viranomaisten ilmoituksiin/sitoumuksiin taikka laatia arvion jäsenvaltion viranomaisten antamien todentavien asiakirjojen pohjalta. Todentavat asiakirjat voivat sisältää poimintamenetelmien ja lisätarkastuksissa sovellettavien menetelmien kuvauksia, päivitettyjä tarkistuslistoja sekä yksittäisiä tarkastusraportteja. Näitä keinoja voidaan yhdistellä eri tavoin. 45. Näiden eri lähteiden avulla ei välttämättä päästä samanasteiseen varmuuteen. Tätä kuvastaa se, että kun komissio kohdisti seurantatarkastuksia jäsenvaltioiden viranomaisten antamien ilmoitusten luotettavuuteen ja heidän toimittamiensa tarkastusten tuloksiin, ensimmäisen seurantatarkastuksen päätelmät olivat myönteisiä vain 22 prosentissa tapauksista. Kaikissa muissa tapauksissa komissio joutui pyytämään, että korjaavia toimia toteutetaan vielä lisää, ja toisinaan toimittamaan lisää seurantatarkastuksia. 46. Komission on harkittava, millaisin resurssein luotettavampaa aineistoa voitaisiin saada: seurantatarkastukseen tarvitaan huomattavasti enemmän henkilöstöresursseja ja aikaa kuin todentavien asiakirjojen tai jäsenvaltioiden viranomaisten ilmoitusten arvioimiseen (ks. esimerkki laatikossa 7). Siksi komission on riskianalyysin avulla punnittava, kuinka suuren varmuuden se haluaa saavuttaa ja missä määrin se aikoo luottaa jäsenvaltioiden viranomaisiin. Komissio kuitenkin toimitti seurantatarkastuksia ennen kuin se päätteli, että korjaavat toimet oli toteutettu tyydyttävällä tavalla. Tämä koski 89:ää prosenttia tilintarkastustuomioistuimen otokseen poimituista aluepolitiikan pääosaston hallinnoimista ohjelmista ja 47:ää prosenttia työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston hallinnoimista ohjelmista. LAATIKKO 7 ESIMERKKI RISKISTÄ, JOKA AIHEUTUU, KUN TARKASTUSHAVAINNON KÄSITTELYSTÄ LUOVUTAAN JÄSENVALTION VIRANOMAISTEN SITOUMUKSEN/ILMOITUKSEN PERUSTEELLA Erään ohjelman (Itä-Skotlannissa) kohdalla komissio oli havainnut, että 13 artiklan perusteella annettavissa kertomuksissa ei ollut esitetty päätelmiä virheiden mahdollisesta systeemisyydestä. Havainnon käsittelystä luovuttiin vuonna 2009, koska jäsenvaltion viranomaiset sitoutuivat yksilöimään kaikki systeemiset ongelmat. Ohjelman päättämistä koskevassa lausumassa ei kuitenkaan annettu lainkaan tietoja virheiden luonteesta, vaan siinä ainoastaan todetaan, että kaikki yksilöidyt systeemiset puutteet on korjattu tehokkaasti. Myöhemmin, vuonna 2011, komissio toimitti lopputarkastuksen, johon kuului selvitys systeemisten näkökohtien käsittelystä. USEIMPIEN OHJELMIEN OSALTA ON HYVÄKSYTTY RAHOITUSOIKAISUJA… 47. Puutteellisten järjestelmien avulla käsitellyt menot, jotka on ilmoitettu komissiolle, on useimmissa tapauksissa selvitetty tekemällä rahoitusoikaisuja. 48. Rahoitusoikaisut jakautuvat kolmeen ryhmään [19]: a) oikaisut, jotka ilmaistaan määrällisesti, koska virheen laajuus voidaan yksilöidä hanketasolla (jäljempänä "kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevat oikaisut") b) ekstrapolointiin perustuvia oikaisuja sovelletaan, kun voidaan yksilöidä hankejoukko, johon liittyy tietyntyyppisiä virheitä, ja virheet voidaan ilmaista kvantitatiivisesti, mutta hankkeiden suuren lukumäärän vuoksi koko perusjoukkoa ei voida tarkastaa c) kiinteämääräisiä oikaisuja sovelletaan järjestelmäpuutteisiin sekä hankkeisiin, joissa ei ole noudatettu julkisia hankintoja koskevia sääntöjä, silloin kun virheen vaikutusta ei voida kvantifioida. 49. Ekstrapolointiin perustuvissa oikaisuissa hankeotoksessa havaittua virhetasoa sovelletaan koko siihen hankejoukkoon, johon puute vaikuttaa. 50. Kun järjestelmäpuutteesta aiheutuu kiinteämääräinen oikaisu, puutteellisten järjestelmien avulla käsiteltyihin menoihin sovelletaan tiettyä prosenttiosuutta. Kiinteämääräiset oikaisut kattavat tavallisesti menot, jotka on ilmoitettu ennen kuin järjestelmäpuute on ehditty korjata. Kuten komission suuntaviivoista käy ilmi, sovellettava prosenttiosuus riippuu puutteiden vakavuudesta. 51. Taulukossa 3 on jaoteltu tilintarkastustuomioistuimen tarkastamat 40 ohjelmaa rahoitusoikaisutyypeittäin. Rakennerahastojen myöntämän osarahoituksen osalta on sovittu noin 650 miljoonan euron rahoitusoikaisuista ja lisäoikaisuista keskustellaan edelleen. Merkittävä osa rahoitusoikaisuista johtui siitä, että julkisia hankintoja koskevia EU:n ja kansallisia sääntöjä oli rikottu. 52. Rahoitusoikaisut on lähes aina toteuttanut jäsenvaltio. Vapautunut EU:n rahoitus on niin ollen voitu käyttää kyseisen ohjelman muihin, tukikelpoisiin menoihin [20] ja ilmoittaa menot komissiolle ennen ohjelmakauden päättymistä (ks. alaviite 7). Seitsemässä ohjelmassa komissio kuitenkin kohdisti rahoitusoikaisuja osaan menoista, sillä kyseiset jäsenvaltiot eivät toteuttaneet vaadittuja rahoitusoikaisuja. Tästä seurasi, että jäsenvaltio menetti asianomaiset varat (ks. kohta 13). TAULUKKO 3 OHJELMIEN LUKUMÄÄRÄ RAHOITUSOIKAISUTYYPEITTÄIN Huom. Yksittäiseen ohjelmaan voidaan soveltaa erityyppisiä rahoitusoikaisuja riippuen puutteiden lukumäärästä ja luonteesta. Rahoitusoikaisun tyyppi | Ohjelmien lukumäärä | Aluepolitiikan pääosasto | Työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto | Kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevat oikaisut | 15 | 13 | Ekstrapolointiin perustuvat oikaisut | 2 | 4 | Kiinteämääräiset oikaisut Järjestelmäpuutteet | 8 | 3 | Julkiset hankinnat | 13 [7777] | 2 | … MUTTA VAIN 67 PROSENTISSA TAPAUKSISTA ON SAATU KORKEA VARMUUS RAHOITUSOIKAISUJEN OIKEELLISUUDESTA… 53. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että komissio voi saavuttaa korkean varmuustason rahoitusoikaisujen oikeellisuudesta suhteessa yksilöityyn puutteeseen, jos a) kvantitatiivisesti ilmaistavissa olevia oikaisuja sovellettaessa kaikki hankkeet, joihin puute vaikuttaa, on yksilöity, ja rahoitusoikaisu vastaa virhemäärää, jonka jäsenvaltion viranomaiset ovat havainneet laadukkaan tarkastuksen [21] avulla b) ekstrapolointiin perustuvia oikaisuja sovellettaessa osajoukko, johon puute vaikuttaa, on yksilöity oikein [22]; virhetaso arvioidaan edustavan otoksen perusteella ja jäsenvaltion viranomaisten toimittamat tarkastukset ovat laadukkaita c) kiinteämääräisiä oikaisuja sovellettaessa prosenttiosuus vastaa komission antamia suuntaviivoja. 54. Komission saavuttamaan varmuuteen vaikuttaa myös se, millaista todentavaa aineistoa sen on mahdollista saada näiden ehtojen täyttymisestä (ks. kohdat 44–46). Komissio kohdisti seurantatarkastuksen 65 prosenttiin ohjelmista, joihin sovellettiin rahoitusoikaisuja. Jos komission tarkastuspäätelmät eivät olleet myönteisiä, jäsenvaltion viranomaisten oli toteutettava lisää toimia (jotka komissio oli tässä vaiheessa määrittänyt tarkasti) tai sovittiin lisäoikaisuista. Laatikossa 8 on esimerkki tapauksesta, jossa oli toteutettava lisätoimia. LAATIKKO 8 ESIMERKKI SEURANTATARKASTUKSESTA, JONKA PÄÄTELMÄT EIVÄT OLLEET MYÖNTEISIÄ Eräästä ohjelmasta (yritys- ja teollisuustoimintaa koskeva ohjelma Tšekin tasavallassa) vastaavia viranomaisia pyydettiin tarkastamaan ilmoitetut menot tietyiltä osin (muun muassa julkisia hankintoja koskevien sääntöjen noudattamisen osalta). Komissio arvioi seurantatarkastuksessaan viranomaisten toimittamien tarkastusten laatua ja totesi, että useita ongelmia oli jäänyt havaitsematta tai ongelmien osalta ei ollut ehdotettu asianmukaisia rahoitusoikaisuja. Viranomaisia pyydettiin tämän vuoksi laskemaan tarkastettujen hankkeiden virhetasot uudelleen siten, että komission havainnot otettiin huomioon. Tämä merkitsi, että kaikki alun perin tehdyt tarkastukset oli käytävä läpi, jotta voitiin olla varmoja siitä, että ne kattavat kaikki ongelmat, joita ei ollut alkujaan otettu huomioon. Tämän jälkeen voitiin laskea tarvittavat rahoitusoikaisut. 55. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että 67 prosentissa otokseen poimituista tapauksista oli saavutettu korkea varmuustaso. Lopuissa tapauksissa (33 prosenttia) [23] todettiin puutteita, jotka alensivat varmuustasoa. 56. Yksi tällainen puute on, ettei ole saatu lainkaan tai riittävästi tietoja a) toteutettujen rahoitusoikaisujen kattavuudesta b) rahoitusoikaisujen suuruuden määräytymisestä alun perin havaittujen puutteiden perusteella. Laatikossa 9 on esimerkki tällaisesta tapauksesta. 57. Toinen puute liittyy tosiasiallisesti toimitettujen tarkastusten laajuuteen: joissakin tapauksissa tarkastukset eivät olleet riittävän laajoja, eikä komissio kyseenalaistanut niitä (ks. esimerkit laatikossa 10). Virhetasoa koskevat päätelmät olivat tämän vuoksi epäluotettavia. LAATIKKO 9 ESIMERKKI RAHOITUSOIKAISUISTA, JOIDEN PERUSTEISTA EI OLLUT SAATAVISSA RIITTÄVIÄ TIETOJA Ohjelman (Galiciassa) välittäjäelin oli siirtänyt toimenpiteiden toteuttamisen useiden eri elinten tehtäväksi. Komissio pyysi rahoitusoikaisuja elinten osalta ilmoitettuihin menoihin, mikäli 13 artiklan perusteella annettavissa kertomuksissa oli tuotu esiin korkeita virhetasoja. Neljään välittäjäelimeen kohdistettiin oikaisuja, joista yksi perustui tilastolliseen tarkastukseen. Komissiolla ei kuitenkaan ollut tietoja, joiden avulla se olisi voinut täsmäyttää oikaisujen määrän perustason tarkastuksilla havaittuihin virhetasoihin. Kolmen muun elimen osalta tietoja ei saatu lainkaan tai ne olivat epätäydellisiä. Komissio ei pyytänyt lisätietoja, vaan aloitti jälleen maksujen suorittamisen. …JA MERKITTÄVÄSTI VÄHÄISEMPI VARMUUS ON SAATU HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMIEN TOIMINNAN VAIKUTTAVUUDESTA 58. Jos perustason ja toisen tason tarkastusten määrä ja laatu ovat sellaiset, että jäsenvaltion viranomaiset voivat niiden avulla havaita ja korjata menot, jotka eivät ole sääntöjen mukaisia, tilintarkastustuomioistuin katsoo, että komissio on saanut korkean varmuuden hallinto- ja valvontajärjestelmien vaikuttavuudesta (ks. kohdat 9, 10 ja 28). Perustason tarkastuksilla oli kauden 2000–2006 hallinto- ja valvontajärjestelmissä keskeinen merkitys, sillä toisen tason tarkastuksia koskeva säännöskehys oli puutteellinen (ks. kohta 9). 59. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että kaikissa niissä tapauksissa, joissa se arvioi varmuustason korkeaksi, komissio oli toimittanut seurantatarkastuksia. LAATIKKO 10 ESIMERKKI TARKASTUKSESTA, JONKA LAAJUUS EI OLLUT RIITTÄVÄ VIRHEEN EIKÄ RAHOITUSOIKAISUJEN KVANTIFIOIMISEN KANNALTA Erään ohjelman (liikennealan ohjelma Italiassa) kohdalla komissio oli hankeotokseen perustuvassa tarkastuksessaan havainnut useita virheitä, jotka saattoivat olla systeemisiä. Viranomaisia vaadittiin siksi selvittämään systeemisten virheiden koko laajuus ja soveltamaan sen perusteella rahoitusoikaisuja. Selvityksen tuloksena tehtiin rahoitusoikaisu, joka liittyi vain yhteen virhetyyppiin. Muiden virhetyyppien osalta oikaisuja ei ehdotettu. Toisessa tapauksessa (inhimillisten voimavarojen kehittäminen Puolassa) komissio oli yksilöinyt erilaisia julkisiin hankintasopimuksiin liittyviä virheitä kahdessa hankkeessa, joiden arvo oli yhteensä 214 miljoonaa euroa ja joita hallinnoi sama elin. Hankintasopimukset tehtiin tietynlaisen tarjouskilpailun (nopeutettu menettely) avulla, ja niiden osalta tehtiin noin 25 miljoonan euron rahoitusoikaisu. Komissio ei kuitenkaan kehottanut tarkastamaan, esiintyikö kyseisenlaisia virhetyyppejä myös niissä saman elimen hallinnoimissa sopimuksissa, joita ei tehty nopeutetun menettelyn avulla. 60. Tilintarkastustuomioistuin arvioi saavutetun varmuustason keskinkertaiseksi, jos järjestelmiä koskevat ratkaisut olivat asianmukaisia lukuun ottamatta joitakin perustason tai toisen tason tarkastusten osatekijöitä. Näissä tapauksissa komissio on pääasiallisesti luottanut jäsenvaltioiden viranomaisten antamiin ilmoituksiin (ks. esimerkki laatikossa 11). 61. Tilintarkastustuomioistuin arvioi saavutetun varmuustason alhaiseksi silloin, kun perustason tarkastuksissa oli merkittäviä puutteellisia osatekijöitä. Nämä puutteet liittyivät lähinnä toimitettujen tarkastusten määrän riittämättömyyteen (ks. kohta 28), ja toisinaan tilannetta heikensivät puutteet myös toisen tason tarkastuksissa. 62. Komissio oli kohdistanut seurantatarkastuksia 64 prosenttiin niistä ohjelmista, joiden kohdalla varmuustaso on tilintarkastustuomioistuimen mukaan alhainen. Suurimmassa osassa seurantatarkastuksista arvioitiin perustason tarkastusten laatua, mutta tarkastusten määrää ei kyseenalaistettu. LAATIKKO 11 ESIMERKKI TAPAUKSESTA, JOSSA KOMISSIO YKSILÖI JA SELVITTI PUUTTEET RIIPPUMATTOMAN ELIMEN KERTOMUSTEN PERUSTEELLA Komissio esitti ensimmäisen toimintapyynnön, koska erään ohjelman (Aquitaine) perustason tarkastuksissa oli havaittu merkittäviä puutteita. Jäsenvaltion viranomaiset käynnistivät vuosilta 2000–2004 ilmoitettuihin menoihin liittyvän erityistarkastuksen. Komissio sai tuloksista kertomuksen, jossa virhetasoksi ilmoitettiin 2,12 prosenttia. Komissio piti tilannetta tyydyttävänä eikä ryhtynyt lisätoimiin. Se ei pyytänyt todentavia asiakirjoja (esimerkiksi täytettyjä tarkistuslistoja) eikä tiedustellut, miksi toisen tason tarkastuksissa havaittu virhetaso oli huomattavasti korkeampi kuin edellä mainittu virhetaso. Seurantatarkastusta ei toimitettu. Kertomuksessa ei mainittu virheiden luonnetta (olivatko ne esimerkiksi systeemisiä). Viranomaiset vahvistivat komissiolle, että menettelyjä parannettaisiin vuodesta 2005 alkaen ja että menoihin sovellettavat menettelyt olisivat rakennerahastoista annettujen asetusten mukaiset. Komissio pyysi vajaan vuoden kuluttua tämän ensimmäisen toimen päättämisestä toisen kerran, että toimiin ryhdyttäisiin, koska toisen tason tarkastuksissa oli jatkuvasti havaittu korkea virhetaso, joka oli lähes 12 prosenttia. Komissio pyysi, että korkean virhetason syyt eriteltäisiin. Viranomaiset käynnistivät toisen erityistarkastuksen. Yksi systeeminen virhe analysoitiin ja määritettiin joukko, johon virhe vaikutti, mikä olisi pitänyt tehdä jo ensimmäisen pyynnön jälkeen. Lisätoimien ansiosta toisen tason tarkastuksissa havaittu virhetaso saatiin alenemaan 4,7 prosenttiin. Vaikka virhetaso ylittää edelleen kahden prosentin rajan (ks. kohta 15), komissio päätti jättää näiden kysymysten lopullisen ratkaisemisen lokakuussa 2010 aloitettuun päättämismenettelyyn. 63. Jos tarkastuksia ei tehty tai niiden laajuus ei ollut riittävä, ainakin osa korjaavista toimista vietiin päätökseen jäsenvaltioiden viranomaisten antamien ilmoitusten/sitoumusten tai todentavien asiakirjojen perusteella. Tästä on esimerkki laatikossa 12. 64. Tilintarkastustuomioistuin arvioi määrittämiensä kriteereiden avulla varmuuden, jonka komissio saavutti parannetuilla hallinto- ja valvontajärjestelmillä käsiteltyjen menojen osalta. Arvio on esitetty taulukossa 4. TAULUKKO 4 TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN ARVIO HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMIEN TOIMINNAN VAIKUTTAVUUTTA KOSKEVASTA VARMUUDESTA Varmuustaso | Osuus ohjelmista [6666] | Korkea | 28 % | Keskinkertainen | 34 % | Alhainen | 38 % | LAATIKKO 12 ESIMERKKI HAVAINNOSTA, JONKA KÄSITTELYSTÄ LUOVUTTIIN JÄSENVALTION VIRANOMAISEN ESITTÄMÄN KUVAUKSEN PERUSTEELLA Erään ohjelman (Navarran alueella) puutteet yksilöitiin ja selvitettiin jäsenvaltion viranomaisten kertomusten pohjalta. Kansalliset viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että hallintotehtäviä oli siirretty eri elimille ja että uudenlaisia menettelyjä kohdistettiin useisiin yhden elimen hallinnoimiin toimenpiteisiin (viranomaiset eivät kuitenkaan antaneet yksityiskohtaisempia tietoja, joiden avulla komission olisi ollut mahdollista arvioida uusien tarkastusten määrää tai laatua). Kyseisen elimen hallinnoimia muita toimenpiteitä varten oli laadittu käsikirjoja, mutta tarkastusten sisältöön liittyi yhä ongelmia. Toisten elinten osalta käsikirjoja ja tarkistuslistoja – jotka ovat keskeisiä tarkastusten vaikuttavuuden kannalta – ei kuitenkaan ollut vielä laadittu. Komissio ei tehnyt lisätiedusteluja. … JOTEN LISÄVARMUUTTA ON SAATAVA PÄÄTTÄMISMENETTELYJEN YHTEYDESSÄ … 65. Komissio toteutti puutteita koskevaa seurantaa muun muassa siksi, että se halusi välttää pitkällisiä ja resursseja kuluttavia päättämismenettelyjä, jotta meneillään olevan ohjelmakauden 2007–2013 täytäntöönpano ei häiriintyisi. Etenkin niiden ohjelmien kohdalla, joista ei saatu korkeaa varmuutta, komissio joutuu kuitenkin tekemään lopullisen arvion jäljellä olevasta virheriskistä meneillään olevan päättämismenettelyn aikana (ks. kohta 15). 66. Valmistellessaan päättämismenettelyjä komissio kohdisti vuodesta 2007 lähtien tarkastuksia niihin lausuman antaviin elimiin, jotka vastasivat ohjelmista, joista katsottiin aiheutuvan EU:n talousarviota koskevien taloudellisten etujen kannalta suuri riski. Komissio kuitenkin katsoi viranomaisten antamien ilmoitusten johdosta, että useimmat tarkastuksissa yksilöidyt puutteet oli korjattu (ks. esimerkki laatikossa 7). 67. Tilintarkastustuomioistuin kävi läpi niiden tarkastukseen poimimiensa ohjelmien päättämistä koskevat lausumat, joista komissio oli esittänyt myönteisiä päätelmiä (87 prosenttia, ks. kohta 34), ja totesi seuraavaa: a) Tapauksista 23 prosentissa (kesäkuun 2011 lopussa) ohjelman päättämistä koskevassa lausumassa esitetyt tiedot johtivat lisäoikaisuihin. Tämä koskee pääasiassa tilanteita, joissa tilintarkastustuomioistuin katsoo, ettei komissio saavuttanut korkeaa varmuustasoa (ks. kohta 55 ja taulukko 4). b) Tapauksista 57 prosentissa ohjelman päättämistä koskevassa lausumassa esitetty lausunto ja/tai virhetaso on kyseenalainen, erityisesti koska virhetaso on liian alhainen niihin virheisiin nähden, joita kyseisessä ohjelmassa on havaittu. Tilintarkastustuomioistuin arvioi lisäksi, että tulosten edustavuus voidaan asettaa kyseenalaiseksi, sillä toisen tason tarkastuksia ei tarvinnut tehdä tilastollisen otoksen pohjalta. Lisäoikaisujen tarve joudutaan kuitenkin arvioimaan pääasiassa näiden tarkastusten tulosten perusteella. 68. Tarkastuksen poimitun otoksen pohjalta voidaan todeta myös, että toisinaan (ks. laatikko 13) menoja, jotka oli alun perin poistettu menoilmoituksesta, sisällytettiin lopulliseen menoilmoitukseen. Lisäksi ilmeni tapauksia, joissa vasta hyväksyttyjen uusien hankkeiden menoja lisättiin menoilmoitukseen juuri ennen ohjelmien päättämisen määräaikaa. Vaarana on, että EU-varojen hyödyntämispaineiden vuoksi näitä hankkeita ei kenties ole tarkastettu asianmukaisesti. 69. Komissio arvioi ohjelmiin kohdistuvat riskit ja voi toimittaa tarkastuksia ohjelman päättämismenettelyn aikana arvioidakseen esitetyn virhetason todenmukaisuuden. Näitä tarkastuksia kohdistetaan nykyisin noin puoleen tapauksista, joissa tilintarkastus katsoo, ettei saatu varmuus ole korkea (66 prosenttia tapauksista, jotka on mainittu kohdassa 55, ja 36 prosenttia tapauksista, jotka on luokiteltu taulukossa 4 varmuustasoltaan "alhaisiksi"). Tarkastuksia saatetaan tehdä vielä lisää. LAATIKKO 13 ESIMERKKEJÄ TAPAUKSISTA, JOISSA TUKIKELVOTTOMIA MENOJA ON SISÄLLYTETTY LOPULLISIIN MENOILMOITUKSIIN TAI UUSIA HANKKEITA KOSKEVIA MÄÄRIÄ ON ILMOITETTU MYÖHÄISESSÄ VAIHEESSA Erään ohjelman (Koillis-Englannissa) yhteydessä oli tehty korjaavia toimia maaliskuun 2006 ja syyskuun 2007 välisenä aikana. Hallintoviranomainen sisällytti ohjelman lopulliseen menoselvitykseen 19,3 miljoonan euron verran menoja, jotka oli aiemmin poistettu menoilmoituksesta. Lausuman antava elin osoittautui tällöin tehokkaaksi ja toi asian esiin. Erääseen toiseen ohjelmaan (Sardiniassa) oli kohdistettu syyskuusta 2007 alkaen korjaavia toimia, jotka olivat edelleen käynnissä ohjelmaa päätettäessä. Ohjelman lopulliseen menoselvitykseen sisällytettiin myöhäisessä vaiheessa 80 miljoonan euron verran menoja. Yhteenkään asianomaisista hankkeista ei ollut kohdistettu riippumattoman elimen toimittamaa toisen tason tarkastusta. Komissio havaitsi tilanteen, sillä asia oli mainittu ohjelman päättämistä koskevassa lausumassa, jossa ei esitetä lopullista lausuntoa ohjelmasta. Liitännäismenojen tukikelpoisuuden arvioiminen edellyttää kuitenkin lisätyötä, jotta voidaan välttää se riski, että korvataan tukeen oikeuttamattomia menoja. 70. Aina kun komissio ei aio toimittaa lopputarkastusta, se joutuu tekemään lopullisen päätöksensä lisäoikaisuista niiden tietojen ja ilmoitusten pohjalta, jotka lausuman antava elin esittää ohjelman päättämistä koskevassa lausumassa tai komission pyydettyä lisätietoja. Silloin komission ei kenties ole mahdollista arvioida annettujen tietojen todenmukaisuutta ja oikeellisuutta. Tiedot voivat kuitenkin koskea keskeisiä näkökohtia, kuten perusteluja [24], joita viranomaiset esittävät voidakseen alentaa alkujaan korkeamman virhetason kahden prosentin kynnysarvon tasolle (ks. kohta 15). Laatikosta 14 käy ilmi, millaisia ongelmia komission on ratkaistava ohjelmia päätettäessä. LAATIKKO 14 ESIMERKKI OHJELMASTA, JONKA LOPULLISESTA VIRHETASOSTA ON ESITETTY ERIÄVIÄ TULKINTOJA Komission toimittamien tarkastusten perusteella sovittiin vuoden 2005 jälkipuoliskolla toimintasuunnitelmasta, joka koski useita ohjelmia eräässä jäsenvaltiossa. Tietyt kysymykset ratkaistiin asianmukaisella tavalla, ja keskeisenä toimena edellytettiin, että perustason tarkastuksia tehostetaan. Tämän tuloksena tarkastuksia otettiin käyttöön ja/tai vakioitiin ja laadittiin tarvittavat ohjeet. Komissio katsoikin, että toimintasuunnitelma oli pantu onnistuneesti täytäntöön. Tarkastusten kattavuudesta ei kuitenkaan määrätty (esimerkiksi kuinka monta prosenttia hankkeista tai menoista pitäisi tarkastaa). Komissio kohdisti seurantatarkastuksia useisiin ohjelmiin sekä arvioi perustason tarkastusten laatua. Huomattavia puutteita ei ilmennyt. Kun tilintarkastustuomioistuin tarkasti yhden kyseisistä ohjelmista (Yorkshire ja Humberside), se kuitenkin totesi, että perustason tarkastusten kattavuus jäi hyvin vähäiseksi eli kolmeen prosenttiin. Lisäksi perustason tarkastuksilla havaittu virhetaso on paljon alhaisempi kuin toisen tason tarkastuksilla havaittu, mikä asettaa perustason tarkastusten laadun kyseenalaiseksi. Tämä tarkoittaisi sitä, että toimia päätettäessä on luotettava täysin tuloksiin, joita on saatu toisen tason tarkastuksissa. Ohjelman päättämistä koskevassa lausumassa mainittu koko ohjelman virhetaso on 1,959 prosenttia. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi kuitenkin tarkastuksessaan, että otos ei ole tilastollisesti edustava, koska siinä ei ole otettu huomioon, että ohjelma koostuu kolmesta osajoukosta [25]. Tilintarkastustuomioistuin päätyi samojen määrien pohjalta 9,3 prosentin virhetasoon. Lainsäädäntökehyksen perusteella komissio hyväksyi ohjelman päättämistä koskevassa lausumassa esitetyn virhetason. 71. Ohjelmakautta 2007–2013 varten annetuissa asetuksissa otettiin käyttöön joitakin uusia säännöksiä, joilla pyritään ratkaisemaan osa edeltävissä kohdissa kuvatuista ongelmista: a) Toisen tason tarkastukset on tehtävä satunnaisotantaan perustuvan tilastollisen otoksen avulla. Tämä parantanee komissiolle toimien päättämisvaiheessa ilmoitettavan virhetason todenmukaisuutta. b) Tarkastusviranomaisen (vrt. riippumaton elin / lausuman antava elin ohjelmakaudella 2000–2006) on annettava komissiolle vuosittain lausuntoja siitä, toimivatko hallinto- ja valvontajärjestelmät vaikuttavasti. Lausuntojen oletetaan tilastollisen otantamenetelmän vuoksi olevan luotettavampia kuin 13 artiklan perusteella annettavien kertomusten, ja komissio aikoo käyttää lausuntoja keskeisenä osatekijänä, johon se perustaa järjestelmien vaikuttavuudesta saamansa varmuuden. 72. Ohjelmakauden 2007–2013 säännöskehystä muutettiin erityisesti myös säätämällä yhdestä yksinkertaistuksesta, jonka tarkoituksena on alentaa virhetasoja. Jäsenvaltioiden viranomaiset voivat nyt ilmoittaa yleiskustannukset kiinteämääräisinä tai kertaluonteisesti tosiasiallisten kulujen sijaan. … VAIKKA LISÄOIKAISUILLA EI EHKÄ OLEKAAN MERKITYSTÄ, JOS ILMOITETUT MENOT YLITTÄVÄT KYSEISEEN TARKOITUKSEEN VARATUT MÄÄRÄRAHAT 73. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastamien 40 ohjelman lopullisista menoista annettujen ilmoitusten analysointi osoitti, että ilmoituksista 50 prosentissa (EAKR: 70 prosentissa; ESR: 24 prosentissa) jäsenvaltion viranomaisten ilmoittamien menojen määrä ylitti ohjelmaan osoitettujen määrärahojen määrän [26]. Ylitys vaihtelee yhdestä prosentista 28 prosenttiin. Tämä merkitsee, että kaikissa näissä tapauksissa jäsenvaltion viranomaiset saattoivat kompensoida aiemmin sovittujen rahoitusoikaisujen koko määrän (ks. kohta 51) ilmoittamalla uusia menoja. Toisaalta jäsenvaltioiden viranomaiset ovat näin varautuneet toimien päättämisvaiheessa esitettäviin lisäoikaisuihin [27]. Toisin sanoen lisäoikaisut eivät alenna komission maksettavana olevaa lopullista määrää. TARVITAAN LISÄÄ TOIMIA, JOTTA JÄRJESTELMÄT OLISIVAT VAIKUTTAVIA OHJELMAKAUDELLA 2007–2013 74. Vuosina 2006–2008 havaittiin lukuisia puutteita, ja korjaavat toimet vievät aikaa (ks. kohta 32). Siksi usein juuri ennen päättämismenettelyjen alkua katsottiin, että puutteet oli korjattu. Tämä tarkoittaa, että hallinto- ja valvontajärjestelmät paranevat tosiasiallisesti vasta ohjelmakaudella 2007–2013. 75. Komissio antoi vuonna 2010 kielteisen arvion myös niiden uusien ohjelmien järjestelmistä, jotka ohjelmakaudella 2007–2013 seurasivat kymmentä tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista ohjelmista. Tämä käy ilmi aluepolitiikan pääosaston sekä työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston vuotuisista toimintakertomuksista. Komission on niin ollen kohdistettava lisää korjaavia toimia näihin ohjelmiin. 76. Vuotuisista toimintakertomuksista voidaan myös havaita, että tarkastusviranomaisten ilmoittamat virhetasot ylittävät kahden prosentin (ks. kohta 15) rajan 35,6 prosentissa aluepolitiikan pääosaston hallinnoimista ja 47,4 prosentissa työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston hallinnoimista ohjelmista [28]. Aluepolitiikan pääosasto laati järjestelmien vaikuttavuudesta vuosilta 2007–2013 arvion, jonka mukaan merkittäviä puutteita oli 15,4 prosentissa sen hallinnoimista ohjelmista. Työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston laatiman arvion mukaan sen hallinnoimista ohjelmista merkittäviä puutteita oli puolestaan 25,8 prosentissa. Tilintarkastustuomioistuin arvioi vuosikertomuksessaan varainhoitovuodelta 2010 koheesiopolitiikan, energian ja liikenteen toimintalohkoryhmän todennäköisimmäksi virhetasoksi 7,7 prosenttia [29]. 77. On syytä panna merkille, että silloinkaan kun komissio on onnistunut saamaan jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmät vaikuttavalle tasolle, ei voida taata, että kyseistä ohjelmaa seuraavien ohjelmien järjestelmät ovat yhtä vaikuttavat. Tämä johtuu siitä, että jäsenvaltiot voivat harkintansa mukaan esimerkiksi talousarvioon liittyvistä syistä johtuen muuttaa rakennerahastojen ohjelmien valvonnasta vastaavia organisaatioyksiköitä, järjestelmiä ja henkilöstöresursseja. Komissio on jo havainnut useita tällaisia tapauksia. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 78. Komissio toteuttaa korjaavia toimia, koska se haluaa varmistaa, että jo suoritettuihin sääntöjenvastaisiin maksuihin kohdistetaan asianmukaiset rahoitusoikaisut ja että hallintojärjestelmiä parannetaan, jotta niiden avulla voidaan saada riittävä varmuus siitä, että jatkossa maksut ovat sääntöjen mukaisia. 79. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastus osoitti, että komissio yleensä toteutti tarkoituksenmukaisia toimia, kun puutteita oli yksilöity. Prosessi vei kuitenkin kauan, ja komissio sai tarkastettujen ohjelmien osalta vaihtelevassa määrin varmuuden siitä, että sen korjaavat toimet johtivat kansallisten hallinto- ja valvontajärjestelmien parannuksiin. KOMISSIO RYHTYY ASIANMUKAISIIN TOIMIIN, KUN JÄSENVALTIOIDEN JÄRJESTELMISSÄ ILMENEE PUUTTEITA, MUTTA TOIMIEN TOTEUTTAMISTA EDELTÄVÄ PROSESSI ON PITKÄLLINEN 80. Komissio on järjestelmällisesti käynnistänyt korjaavat toimet, kun puutteita on havaittu. Tapauksista 90 prosentissa komissio käsitteli puutteita tarkoituksenmukaisella tavalla (ks. kohdat 23–27). 81. Korjaavien toimien toteuttaminen kesti kuitenkin keskimäärin 30 kuukautta. Ohjelmakautta 2000–2006 koskevat puutteet havaittiin lähinnä vuosista 2005–2006 alkaen, mikä yhdistettynä pitkälliseen toteutusprosessiin merkitsee, että noin puolessa otokseen poimituista tapauksista rahoitusoikaisuja oli toteutettava ohjelmia päätettäessä. Komissio katsoo nykyisin, että korjaavat toimet on toteutettava 24 kuukauden kuluessa (ks. kohdat 32–40). Komissio onnistui jossakin määrin varmistamaan, että rahoitusoikaisut toteutettiin oikein 82. Komissio oli saanut noin kahdessa kolmasosassa tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista tapauksista korkean varmuuden siitä, että rahoitusoikaisuja oli sovellettu asianmukaisesti. Muissa tapauksissa ilmeni puutteita, jotka alensivat varmuustasoa. Tämä johtui joko siitä, että kaikkia tarvittavia tietoja ei ollut saatu, tai siitä, että rahoitusoikaisujen määrän arvioimiseksi toimitettujen tarkastusten laajuus ei ollut riittävä (ks. kohdat 44–57). KOMISSIO EI ONNISTUNUT SAAMAAN SAMASSA MÄÄRIN VARMUUTTA SIITÄ, ETTÄ SEN TOIMET JOHTIVAT KANSALLISTEN HALLINTO- JA VALVONTAJÄRJESTELMIEN PARANTAMISEEN 83. Komissio päätyi tarkastettujen ohjelmien (ks. liite) osalta erilaisiin varmuustasoihin siitä, korjataanko jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmien puutteet komission korjaavien toimien perusteella. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että varmuustaso oli korkea 28 prosentissa, keskinkertainen 34 prosentissa ja alhainen 38 prosentissa tarkastetuista ohjelmista. Komissio toteuttaa parhaillaan päättämismenettelyjen aikana lisätoimia, mutta sen on selvitettävä tietyt hankaluudet voidakseen saada riittävän varmuuden ohjelman päättämistä koskevassa lausumassa esitettävien tietojen ja etenkin lopullisen virhetason osalta (ks. kohdat 28 ja 58–73). 84. Komissio antoi vuonna 2010 kielteisen arvion myös niiden uusien ohjelmien osalta, jotka ohjelmakaudella 2007–2013 seurasivat kymmentä tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista ohjelmista. Lisäksi kansallisten tarkastusviranomaisten nykyiseltä ohjelmakaudelta raportoimat virhetasot ovat hyvin usein olennaisia (ks. kohdat 74–77). Komission on kohdistettava näihin ohjelmiin lisää korjaavia toimia. Parannuksia tarvitaan 85. Komission korjaavista toimista voi olla merkittävää hyötyä, mutta parannukset ovat vielä tarpeen, jotta järjestelmien laatu saataisiin vakiinnutettua hyvälle tasolle ohjelmakaudella 2007–2013. Komission on kuitenkin otettava huomioon resurssinäkökohdat, joita parannusten tekemiseen todennäköisesti liittyy. SUOSITUS NRO 1 Komission olisi - lyhennettävä hallinnollista menettelyä, joka alkaa puutteiden havaitsemisesta ja päättyy korjaavien toimien täytäntöönpanoon - painotettava aiempaa voimakkaammin tarkastustyössään tarkastusviranomaisten tekemää työtä varmistaakseen, että viranomaiset tuottavat luotettavia virhetasoa kuvaavia lukuja niin, että rahoitusoikaisuja voidaan tehdä näiden virhetasojen perusteella - jaettava tarkastuslistoja käytettäväksi parhaina käytäntöinä, joita jäsenvaltioiden viranomaisten on noudatettava perustason tarkastuksissaan - varmistettava, että ennen ohjelmien päättämistä tehdyt rahoitusoikaisut kattavat kaikki menot, jotka ovat aiheutuneet puutteellisten hallinto- ja valvontajärjestelmien yhteydessä. KYSYMYKSET, JOTKA KOSKEVAT TUKEEN OIKEUTTAMATTOMIEN MENOJEN KORVAAMISTA TOSILLA MENOILLA, ON OTETTAVA HUOMIOON PÄÄTETTÄESSÄ KOHEESIOPOLITIIKAN TULEVISTA MENOISTA 86. Puolessa tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista ohjelmista jäsenvaltion viranomaisten ilmoittamien menojen määrä oli suurempi kuin ohjelmalle myönnettyjen määrärahojen määrä. Tämä merkitsee, että viranomaiset saattoivat korvata perutut tukeen oikeuttamattomat menot ilmoittamalla uusia menoja ja varautua siten mahdollisiin tuleviin rahoitusoikaisuihin (ks. kohta 73). 87. Säännöissä sallitaan tukeen oikeuttamattomien menojen korvaaminen toisilla menoilla (ks. kohta 13 a), mikä mahdollistaakin rakennerahastoista jäsenvaltioille myönnetyn tuen käyttämisen ohjelmiin, joiden tarkoituksena on lisätä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta. 88. Jäsenvaltioiden mahdollisuudet suunnata rakennerahastojen tuki tällä tavoin uudelleen nostavat kuitenkin esiin kysymyksiä, joita on aiheellista pohtia etenkin silloin, kun päätetään koheesiopolitiikan tulevista menoista: a) Osa havaituista puutteista on systeemisiä (esimerkiksi hankintasääntöjä on sovellettu virheellisesti). Jos ongelmia ei onnistuta ratkaisemaan, vaarana on, että jonkin hankkeen tukeen oikeuttamattomat menot korvataan muiden hankkeiden tukeen oikeuttamattomilla menoilla. b) Toisinaan uudet menot, joilla tukeen oikeuttamattomat menot on korvattu, liittyvät hankkeisiin, jotka on kokonaan rahoitettu kansallisin varoin (takautuva rahoitus). Tilintarkastustuomioistuin on tietyissä muissa kertomuksissaan tuonut esiin, että tällaiset hankkeet ovat virhealttiimpia kuin muut (ks. alaviite 20). Takautuva rahoittaminen muuttaa lisäksi koheesiopolitiikkaan tarkoitetun tuen jäsenvaltioiden talousarvioihin jälkikäteen myönnetyksi tueksi. c) Komission toteuttamat korjaavat toimet vievät merkittävän määrän resursseja ja aiheuttavat merkittäviä hallintokuluja. Jos tuki on suunnattava uudestaan ja jäsenvaltiolla on vielä merkittävä määrä muita hankkeita, jotka tosiasiallisesti ovat sääntöjen mukaisia (ks. alaviite 26), komission korjaavat toimet johtavat muutoksiin asiakirjoissa (EU:n tuki myönnetään toisille hankkeille), mutta eivät vaikuta toteutuvaan toimintaan. Kuten tilintarkastustuomioistuin on jo aiemmin tuonut esiin [30], rahoitusoikaisut eivät myöskään lievennä niiden perustana olevien toimien sääntöjenvastaisuutta, vaan siirtävät sääntöjenvastaisista toimista aiheutuneet perutut menot maksettavaksi kansallisista talousarvioista EU:n talousarvion sijaan. SUOSITUS NRO 2 Kun komissio, parlamentti ja neuvosto keskustelevat tulevista koheesiopolitiikan alan menosuunnitelmista, niiden olisi tutkittava, olisiko järjestelyjä, jotka koskevat mahdollisuutta ilmoittaa muita menoja tukikelvottomiksi todettujen menojen sijasta, muutettava niin, että EU:n varoilla saataisiin aikaan suurempi lisäarvo. Tilintarkastustuomioistuimen jaosto II on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Harald NOACKIN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 18. tammikuuta 2012 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Komissiossa Euroopan aluekehitysrahastoa hallinnoi aluepolitiikan pääosasto ja Euroopan sosiaalirahastoa työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosasto. [2] SEU, 17 artiklan 1 kohta, ja SEUT, 317 artikla. [9999] EAKR:n ja ESR:n käyttöön asetetut taloudelliset resurssit kullakin kaudella. Rahoituskehys on monivuotinen menosuunnitelma, jossa unionin toimintapoliittiset painopisteet on esitetty rahoituksen kannalta. [3] Ohjelmakautta 2000–2006 koskevat komission ja jäsenvaltioiden vastuualueet pääosin määriteltiin rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1260/1999 (EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1) sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä rakennerahastoista myönnettävän tuen hallinto- ja valvontajärjestelmien osalta 2 päivänä maaliskuuta 2001 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 438/2001 (EYVL L 63, 3.3.2001, s. 21). Ohjelmakauden 2007–2013 osalta vastuualueet on pääosin määritetty Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1083/2006 (EUVL L 210, 31.7.2006, s. 25) sekä Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 ja Euroopan aluekehitysrahastosta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1080/2006 täytäntöönpanoa koskevista säännöistä 8 päivänä joulukuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1828/2006 (EUVL L 371, 27.12.2006, s. 1). [4] Hankkeiden edistäjät voivat olla julkisia tai yksityisiä elimiä taikka yksityishenkilöitä. Esimerkki julkisesta hankkeen edistäjästä: uuden moottoritien rakentamisesta vastaava tielaitos. Esimerkki yksityisestä hankkeen edistäjästä: yksityinen yritys, joka pyrkii rationalisoimaan tuotantoprosessiaan hankkimalla uusia laitteistoja. [5] Kunkin ohjelman talousarvio rahoitetaan jäsenvaltion julkisin varoin, yksityisin varoin sekä rakennerahastojen tuella. [6] Kertomusten nimi perustuu siihen, että ne on toimitettava asetuksen (EY) N:o 438/2001 13 artiklan nojalla. [7] Ohjelmakaudella 2000–2006 menot olivat useimpien ohjelmien tapauksessa tukikelpoisia siitä lähtien, kun komissio sai ohjelman hyväksymispyynnön (useimmiten 1.1.2000), aina 30.6.2009 saakka. Päättämismenettely käynnistyi, kun asiakirjat toimitettiin 15 kuukautta ohjelmakauden päättymisen jälkeen ( 30.9.2010). Joidenkin ohjelmien kohdalla prosessi käynnistyi kuitenkin aiemmin, sillä tukikelpoisuuden päättymisajankohdaksi oli vahvistettu 31.12.2008. Kreikan ohjelmien tapauksessa prosessi käynnistyi myöhemmin, sillä niiden kohdalla tukikelpoisuusjaksoa oli jatkettu 31.12.2009 saakka. [8] Ohjelmakauden 1994–1999 osalta ks. komission asetus (EY) N:o 2064/97, annettu 15 päivänä lokakuuta 1997, yksityiskohtaisista järjestelyistä neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4253/88 soveltamiseksi jäsenvaltioiden suorittaman rakennerahastojen yhteisrahoittamien toimien varainhoidon valvonnan osalta (EUVL L 290, 23.10.1997, s. 1). Asetus kumottiin asetuksella (EY) N:o 438/2001, jota sovellettiin ohjelmakauteen 2000–2006. [9] Maksuviranomaisen toimittamien tarkastusten (ks. kohta 5) ei katsottu kuuluvan keskeisiin osatekijöihin, koska ne vain harvoin olivat luonteeltaan sellaisia, että niillä olisi voitu kompensoida perus- ja toisen tason tarkastusten puutteita. Niihin ei myöskään tavallisesti kohdistettu huomattavia korjaavia toimia. [10] Ks. asetus (EY) N:o 1260/1999, 38 ja 39 artikla. [11] Asetus (EY) N:o 1260/1999, 39 artiklan 1 kohta. [12] EU:n direktiiveissä määritetään säännöt, joita sovelletaan julkisia rakennusurakoita sekä tavara- ja palveluhankintoja koskeviin sopimuksiin, mikäli sopimusten alkuperäinen arvo ylittää direktiiveissä vahvistetun enimmäisrajan. Tällä hetkellä voimassa ovat seuraavat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivit (jotka on siirretty osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä): Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/17/EY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta (EUVL L 134, 30.4.2004, s. 1) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta (EUVL L 134, 30.4.2004, s. 114). Sopimuksiin, joihin direktiivejä ei sovelleta (arvo ei ylitä enimmäisrajaa), saatetaan soveltaa kansalliseen tai alueelliseen lainsäädäntöön perustuvia erityissäännöksiä. [13] Toimintasuunnitelma komission valvontatehtävän vahvistamiseksi rakennetoimien yhteisen hallinnoinnin yhteydessä, KOM(2008) 97 lopullinen, 19. helmikuuta 2008. Tätä toimintasuunnitelmaa, joka koskee komissiota itseään, ei pidä sekoittaa tietyntyyppisiin korjaaviin toimiin, joista käytetään myös nimitystä "korjaavia toimia koskeva suunnitelma"; näiden kohdalla komissio esittää suunnitelman laatimista koskevan pyynnön, ja jäsenvaltiot vastaavat sen toteuttamisesta (ks. kohta 12). [14] Toimintasuunnitelma komission valvontatehtävän vahvistamiseksi rakennetoimien yhteisen hallinnoinnin yhteydessä – vaikutukset, KOM(2010) 52 lopullinen, 18. helmikuuta 2010. [15] Varainhoitovuotta 2010 koskevan Euroopan unionin tilinpäätöksen mukaan kaudelle 2000–2006 vahvistettujen rahoitusoikaisujen kokonaismäärä on EAKR:n kohdalla 4165 miljoonaa euroa ja ESR:n kohdalla 1174 miljoonaa euroa. Kaudelle 1994–1999 ilmoitettujen rahoitusoikaisujen kokonaismäärä on EAKR:n kohdalla 1758 miljoonaa euroa ja ESR:n kohdalla 397 miljoonaa euroa. [8888] Tähän perusjoukkoon eivät kuulu Interreg-ohjelmat (rajat ylittävä, valtioiden välinen ja alueiden välinen yhteistyö), Urban-ohjelmat (kriisissä olevien kaupunkien ja lähiöiden taloudellisen ja sosiaalisen elvytyksen tukeminen) eivätkä Equal-ohjelmat (inhimillisten voimavarojen ja yhtäläisten mahdollisuuksien kehittämisen edistäminen). Samaan ohjelmaan voi sisältyä sekä EAKR:sta että ESR:sta osarahoitettuja toimia. Tällaisessa tapauksessa ohjelma kuuluu sekä EAKR:oa että ESR:oa koskevaan sarakkeeseen. [16] Virhe katsotaan systeemiseksi, jos on erittäin todennäköistä, että sama ongelma vaikuttaa myös muihin hankkeisiin vastaavalla tavalla. Systeemisen virheen laajuus on näin ollen välttämätöntä määrittää. Hankkeen edistäjä on esimerkiksi saattanut tulkita tukikelpoisuussääntöä virheellisesti. Jos hankkeen edistäjä on toteuttanut useampia hankkeita, sama virheellinen tulkinta saattaa koskea niitä kaikkia, joten sääntöjenvastaisia menoja on saatettu ilmoittaa kaikkien hankkeiden osalta. [17] Keskimääräistä aikaa koskevassa laskelmassa käsitetään viimeisten toimien päättämisajankohta ajankohdaksi, jolloin puutteet on korjattu. On kuitenkin syytä panna merkille, että tiettyä ohjelmaa koskevat erityyppiset yksittäiset toimet saatettiin usein päätökseen eri ajankohtina. [18] Esimerkiksi julkisiin hankintoihin ja valtiontukeen sovellettavat säännöt koskevat useammin EAKR:sta osarahoitettuja hankkeita. [19] Guidelines on the principles, criteria and indicative scales to be applied by Commission departments in determining financial corrections under Article 39(3) of Regulation (EC) No 1260/1999 (suuntaviivat komission yksiköiden soveltamista periaatteista, perusteista ja ohjeellisista asteikoista asetuksen (EY) No 1260/1999 39 artiklan 3 kohdan mukaisten rahoitusoikaisujen määrittämiseksi) sekä julkisten hankintojen osalta asiakirja COCOF 07/0037/03, lopullinen 29. marraskuuta 2007. [20] Uudet ilmoitetut menot voivat liittyä uusiin käynnissä oleviin hankkeisiin tai jo päättyneisiin hankkeisiin, joille on alkujaan myönnetty kansallista rahoitusta ennen kuin niille haettiin osarahoitusta EU:lta. Jälkimmäisessä tilanteessa on kyse takautuvasta osarahoituksesta. Hankkeiden takautuvaan osarahoittamiseen sovellettavat käytännöt vaihtelevat pääosastoittain. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että tällaiset hankkeet olivat virhealttiimpia kuin tavanomaisin menettelyin valitut hankkeet (ks. tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 2008, kohta 6.19). [7777] Luku ei sisällä seitsemää ohjelmaa, joihin päätettiin soveltaa järjestelmäpuutteista johtuvia kiinteämääräisiä oikaisuja. Järjestelmäpuutteet liittyivät lähinnä julkisiin hankintoihin. [21] Tarkastuksessa sovelletaan kurinalaisesti tarkistuslistoja, jotka kattavat tarkasti kaikki riskit. [22] Esimerkiksii)kaikki sopimukset, joihin on sovellettava julkisia hankintoja koskevia sääntöjä, taiii)osa kaikkien ilmoitettujen hankkeiden menoista (kuten hallinto- tai henkilöstömenot). [23] On syytä panna merkille, että kahden otokseen sisältyneen ohjelman osalta jäsenvaltion viranomaisia ei ollut pyydetty tekemään rahoitusoikaisuja. Näitä ohjelmia ei siis ole otettu laskelmissa huomioon. [6666] Kuuden ohjelman kohdalla järjestelmiin tehtyjä parannuksia ei arvioitu, sillä rahoitusoikaisut kattoivat kaikki ohjelmakaudella ilmoitetut menot. Kyseisiin ohjelmiin kohdistettujen korjaavien toimien vaikutus on otettu huomioon kohdassa 55. [24] Esimerkkejä perusteluista: i) tiettyjen virheiden katsotaan olevan "poikkeuksellisia" tai ii) kaikkien systeemisten virheiden raportoidaan tulleen ratkaistuiksi tyydyttävällä tavalla. [25] Perusjoukko (kaikki hankkeet) voidaan ryhmitellä homogeenisiksi osajoukoiksi. [26] Jäsenvaltion hankkeista koostuva yhteismäärä voi olla suurempi kuin ohjelmalle osoitettujen määrärahojen määrä. [27] Tämän kertomuksen laatimishetkellä komissio ei vielä ollut tehnyt lopullista päätöstä siitä, mitä määrää se käyttää rahoitusoikaisujen yhteydessä: myönnettyjen määrärahojen määrää vai ilmoitettua määrää, jos se on suurempi kuin budjetoitujen määrärahojen määrä. [28] Aluepolitiikan pääosaston hallinnoimista ohjelmista 22,5 prosentissa virhetaso oli 2–5 prosenttia ja 13,1 prosentissa suurempi kuin viisi prosenttia. Työllisyys-, sosiaali- ja osallisuusasioiden pääosaston hallinnoimista ohjelmista 19,0 prosentissa virhetaso oli 2–5 prosenttia ja 28,4 prosentissa suurempi kuin viisi prosenttia. [29] Alempi virheraja oli 4,7 prosenttia ja ylempi virheraja 10,7 prosenttia. [30] Vuosikertomus varainhoitovuodelta 2005, kohta 1.65 (EUVL C 263, 31.10.2006, s. 1). -------------------------------------------------- LIITE ASIAKIRJATARKASTUSTEN KATTAMAT OHJELMAT Euroopan aluekehitysrahasto | Maa | Ohjelma | Ohjelman nimi | Määrärahat (miljoonaa euroa) | Tšekin tasavalta | 2003CZ161PO003 | Industry and Enterprise (Teollisuus- ja yritystoiminta) | 347,8 | Saksa | 2000DE162DO003 | Saarland | 293,0 | Espanja | 2000ES161PO004 | Asturia | 1695,4 | 2000ES161PO008 | Ceuta | 89,4 | 2000ES161PO010 | Extremadura | 2262,4 | 2000ES162DO006 | Madrid | 781,4 | Yhdistynyt kuningaskunta | 1999GB161DO002 | Merseyside | 2600,3 | 2000GB162DO005 | North East of England (Koillis-Englanti) | 1716,6 | 2000GB162DO012 | East of Scotland (Itä-Skotlanti) | 661,4 | Kreikka | 2000GR051PO003 | Health and Welfare (Terveys ja hyvinvointi) | 220,2 | 2000GR161PO004 | Western Greece (Länsi-Kreikka) | 530,0 | 2000GR161PO007 | Epirus | 464,7 | 2000GR161PO011 | Ionian Islands (Joonian saaret) | 268,5 | 2000GR161PO016 | Competitiveness (Kilpailukyky) | 2826,2 | 2000GR161PO026 | Culture (Kulttuuri) | 647,6 | Irlanti | 2000IE161PO005 | Southern and Eastern Region (Etelä- ja itäosat) | 829,5 | Italia | 1999IT161PO010 | Sardinia | 2601,0 | 1999IT161PO005 | Transport (Liikenne) | 4520,2 | 2000IT162DO009 | Lazio | 884,4 | Puola | 2003PL161PO001 | Integrated Regional (Yhdennetty alueellinen toimintaohjelma) | 3485,3 | Portugali | 1999PT161PO008 | Economy (Talous) | 4009,3 | 1999PT161PO004 | Information Society (Tietoyhteiskunta) | 652,3 | Slovakia | 2003SK161PO002 | Industry and Services (Teollisuus ja palvelut) | 291,0 | Euroopan sosiaalirahasto | Maa | Ohjelma | Ohjelman nimi | Määrärahat (miljoonaa euroa) | Belgia | 1999BE053DO002 | Ministère Fédéral de l’Emploi et du Travail (Työministeriö) | 140,3 | Espanja | 2000ES051PO015 | Entrepreneurial initiative and continuous training (Yrittäjyyttä koskeva aloite ja jatkuva koulutus) | 2279,3 | 2000ES053PO305 | Navarra | 173,4 | 2000ES161PO011 | Galicia | 579,7 | Ranska | 1999FR161DO002 | Nord-Pas de Calais | 202,1 | 2000FR162DO003 | Lorraine | 84,5 | 2000FR162DO019 | Picardie | 66,2 | 2000FR162DO013 | Aquitaine | 125,4 | Yhdistynyt kuningaskunta | 1999GB161DO002 | Merseyside | 1032,8 | 1999GB161DO003 | South Yorkshire (Etelä-Yorkshire) | 1043,7 | 2000GB162DO010 | South West of England (Lounais-Englanti) | 81,8 | 2000GB162DO003 | Yorkshire and the Humberside (Yorkshire ja Humberside) | 142,0 | Italia | 1999IT161PO007 | Campania | 1003,5 | 1999IT053PO003 | Piedmont | 1054,2 | Alankomaat | 1999NL161DO001 | Flevoland | 71,4 | Puola | 2003PL051PO001 | Human Resources Development (Inhimillisten voimavarojen kehittäminen) | 1960,1 | Slovakia | 2003SK051PO001 | Human Resources Development (Inhimillisten voimavarojen kehittäminen) | 367,2 | --------------------------------------------------