Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi vähemmän kuin 3,5 tonnia painavien ajoneuvojen turvavöiden pakollista käyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/671/ETY muuttamisesta /* KOM/2000/0815 lopull. - COD 2000/0315 */



Virallinen lehti nro 096 E , 27/03/2001 s. 0330 - 0332



Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI vähemmän kuin 3,5 tonnia painavien ajoneuvojen turvavöiden pakollista käyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/671/ETY muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT A. YLEISTÄ 1. Ehdotetun direktiivin tarkoitus Ehdotuksessa on kolme osaa: 1. Neuvoston direktiivissä 91/671/ETY [1] säädetään, että aikuisten ja lasten on käytettävä EU:ssa turvalaitteita M1-luokan ajoneuvojen etu- ja takaistuimilla sekä N1-luokan ajoneuvojen etuistuimilla ja tietyissä M2-luokan ajoneuvoissa, jos ajoneuvoon on asennettu tällaiset laitteet. Alle 12-vuotiaitten ja alle 150 cm:n pituisten lasten turvajärjestelmänä on käytettävä lapsen pituudelle ja painolle sopivaa hyväksyttyä järjestelmää. Direktiivissä sallitaan kuitenkin sellainen kansallinen lainsäädäntö, jonka mukaan 3-vuotiaitten ja sitä vanhempien lasten turvajärjestelmänä voidaan käyttää aikuisten käyttöön hyväksyttyä järjestelmää. Lisäksi jäsenvaltiot voivat soveltaa poikkeusta, jonka perusteella alle 3-vuotiaitten lasten ei tarvitse käyttää erityistä turvajärjestelmää takaistuimilla, jos autossa ei ole tällaista järjestelmää (M1-luokan ajoneuvo). [1] EYVL L 373, 31.12.1991, s. 26. Tässä ehdotuksessa poistetaan edellä mainitut poikkeukset pakollistamalla lasten turvalaitteiden käyttö. Lisäksi siinä vaaditaan, että lasten turvalaitteet on hyväksyttävä tunnustetun teknisen standardin eli YK:n Euroopan talouskomission säännön nro 44.03 (sen mukautuksen tai vastaavan) perusteella. Näin ehdotuksella pyritään parantamaan merkittävästi liikenneturvallisuutta. 2. Taaksepäin suunnatut lasten turvalaitteet ovat selvästi turvallisimpia pikkulasten turvalaitteita, ja niiden asianmukaisin sijoituspaikka on matkustajan etuistuin, jolloin kuljettaja voi turvallisesti pitää lasta silmällä. Lapsi on kuitenkin alttiina vakaville vammoille, jos matkustajan etuistuimen turvatyyny täyttyy. Direktiivissä 2000/3/EY [2] säädetään, että uudet autot on varustettava merkillä, joka varoittaa kuljettajia tästä vaarasta. Taaksepäin suunnatuissa lasten turvalaitteissa on samanlainen varoitus, mutta kummassakin tapauksessa on mahdollista, että henkilö, joka asentaa turvalaitteen matkustajan etuistuimelle, ei välitä varoituksista tai huomaa niitä. Tässä ehdotuksessa kielletään taaksepäin suunnatun lasten turvalaitteen käyttö matkustajan etuistuimella, jollei matkustajan etuistuimen turvatyynyä ole tehty toimintakyvyttömäksi (joko irrottamalla liitäntä tai kytkemällä laite pois päältä). [2] EYVL L 53, 25.2.2000, s. 1. 3. Toisiinsa liittyvissä direktiiveissä 96/36/EY [3], 96/37/EY [4] ja 96/38/EY [5] säädetään yhdessä eurooppalaisesta standardista, joka koskee turvavöiden asentamista uusien minibussien ja lokakuun 1999 jälkeen valmistettujen linja-autojen sekä kuorma-autojen kaikkiin istuimiin. Tässä ehdotuksessa edellytetään, että kuljettajien ja matkustajien on käytettävä tällaisia turvavöitä, jotka on asennettu ajoneuvoon. [3] EYVL L 178, 17.7.1996, s. 15. [4] EYVL L 186, 25.7.1996, s. 28. [5] EYVL L 187, 26.7.1996, s. 95. Ehdotus on jatkoa suosituksille, jotka komissio esitti neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle antamassaan tiedonannossa EU:n liikenneturvallisuuden painopisteet - Seurantakertomus ja toimenpiteiden asettaminen tärkeysjärjestykseen [6], jossa turvavöiden ja lasten turvalaitteiden käytön katsottiin kuuluvan ensisijaisiin liikenneturvallisuutta edistäviin tekijöihin. [6] KOM(2000) 125 lopullinen, 17.3.2000. 2. Direktiivin 91/671/ETY soveltaminen lasten turvajärjestelmien käyttöön Direktiivin 91/671/ETY mukaan aikuisten ja lasten on käytettävä turvajärjestelmiä henkilöautojen ja kevyiden pakettiautojen kaikilla istuimilla, joihin tällaiset turvalaitteet on asennettu. Alle 12-vuotiaitten ja alle 150 cm:n pituisten lasten turvajärjestelmänä on käytettävä lapsen pituudelle ja painolle sopivaa hyväksyttyä järjestelmää. Kansallisessa lainsäädännössään jäsenvaltiot saavat kuitenkin sallia sen, että 3-vuotiaitten ja sitä vanhempien lasten turvajärjestelmänä käytetään aikuisten käyttöön hyväksyttyä järjestelmää. Jäsenvaltiot voivat myös soveltaa poikkeusta, jonka perusteella alle 3-vuotiaitten lasten ei tarvitse käyttää erityistä turvajärjestelmää takaistuimilla, jos autossa ei ole tällaista järjestelmää. Komission yksiköiden selvitys direktiivin 91/671/ETY [7] soveltamisesta muodostaa perustan seuraavassa esitettävälle analyysille. [7] KOM(96) 244 lopullinen, 23.7.1996. Direktiivi 91/671/ETY on vaikuttanut merkittävästi liikenneturvallisuuden paranemiseen Euroopan unionissa, koska siinä vaaditaan seuraavien periaatteiden hyväksymistä: -Turvavöiden käyttö on aina pakollista kaikilla seuraavien luokkien ajoneuvojen (sekä etu- että taka-) istuimilla, joihin turvavyöt on asennettu: luokkien M1 ja M2 ajoneuvot (lukuun ottamatta takaistuimia sekä ajoneuvoja, joiden suurin sallittu paino on yli 3,5 tonnia, ja ajoneuvoja, joissa on erikseen suunnitellut seisomapaikat) sekä luokan N1 ajoneuvot (lukuun ottamatta takaistuimia). -Alle 12-vuotiaitten lasten on käytettävä turvalaitteita. -Istuinten käytössä on annettava etusija sellaisille istuimille, joihin on asennettu turvavyöt tai lasten turvajärjestelmät. Direktiivissä annetaan kuitenkin jäsenvaltioille jonkin verran liikkumavaraa säännösten täytäntöönpanossa, kun on kyse seuraavista tapauksista: *lasten turvajärjestelmien käyttö (4 artikla) *terveydelliset syyt (5 artikla) *erityistilanteet ja -tarpeet (6 artikla). Ehdotetun direktiivin tarkoituksena on yhdenmukaistaa lasten turvajärjestelmien käyttöä ja tehdä se entistä turvallisemmaksi. Lisäksi ehdotuksessa laajennetaan direktiivin soveltamisalaa niin, että siihen sisältyy kuljettajien ja istuvien matkustajien turvavöiden käyttö kaikissa moottoriajoneuvoissa, joihin turvavyöt on asennettu. 2.1 Lasten turvajärjestelmien käyttöä koskevat poikkeukset Direktiivin 91/671/ETY 4 artiklassa säädetään, että jäsenvaltiot voivat kansallisella alueellaan poiketa 2 artiklan toisen kohdan vaatimuksesta, jonka mukaan alle 12-vuotiaitten lasten, joiden pituus on alle 150 cm, on käytettävä turvajärjestelmää, joka on sopiva lapsen pituuden ja painon kannalta. Direktiivin 4 artiklassa tehdään ero vähintään kolmevuotiaita lapsia (1 kohta) ja alle kolmivuotiaita lapsia (2 kohta) koskevien poikkeusten välillä. Vähintään kolmevuotiaita lapsia koskevaa poikkeusta sovelletaan sekä etu- että takaistuimiin. Alle kolmevuotiaita lapsia koskevaa poikkeusta sovelletaan kuitenkin ainoastaan takaistuimiin. Näin ollen alle kolmevuotiaitten lasten on direktiivin 2 artiklan 2 kohdan mukaan käytettävä ajoneuvon etuistuimilla matkustaessaan turvajärjestelmää, joka on pituuden ja painon kannalta heille sopiva; näin suljetaan pois mahdollisuus käyttää aikuisten käyttöön hyväksyttyä turvavyötä. Kaikissa jäsenvaltioissa Ruotsia lukuun ottamatta sallitaan yli kolmevuotiaitten lasten käyttävän aikuisten turvavöitä lasten turvajärjestelmän sijaan silloin, kun tällaista järjestelmää ei ole käytettävissä. Useimmissa jäsenvaltioissa vaaditaan kuitenkin, että silloin, kun sopivaa lasten turvajärjestelmää ei ole käytettävissä, lapsen on istuttava takaistuimella ja käytettävä aikuiselle tarkoitettua turvavyötä, jos se on mahdollista (eli autossa on takaistuimet ja aikuisten turvavyöt). Esimerkiksi Luxemburgissa vaaditaan, että lasten on istuttava takana silloin, kun autossa on takaistuimet. Tämä tulkinta ei anna etusijaa takaistuinten ja turvavöiden käytölle, kun kyseessä on nuorin tai pienin ja näin ollen vaaralle alttein yli kolmevuotias lapsi. Belgiassa sallitaan yli kolmevuotiaitten ja Irlannissa yli nelivuotiaitten lasten istuvan etuistuimella ja käyttävän turvajärjestelmänä ainoastaan aikuisen turvavyötä. Ruotsissa sen sijaan pikkulapsia ei sallita kuljetettavan henkilöautoissa lainkaan, jollei turvajärjestelmänä käytetä asianmukaista lasten turvajärjestelmää. Jäsenvaltiot ovat omaksuneet kaksi erilaista lähestymistapaa, kun kyseessä ovat alle kolmevuotiaat lapset: *Jäsenvaltioiden vähemmistö on omaksunut laajaan käyttövelvollisuuteen perustuvan lähestymistavan, jonka mukaan lasten turvajärjestelmän käyttö on pakollista aina, kun lapsia kuljetetaan ajoneuvoissa. Tähän lähestymistapaan sisältyy kuitenkin tietty määrä poikkeuksia, joita sovelletaan erityistilanteissa (esimerkiksi silloin, kun matkustajia on enemmän kuin istuimia ja turvavöitä). Tämän lähestymistavan ovat omaksuneet Saksa, Itävalta ja Ruotsi. *Suppeaan käyttövelvollisuuteen perustuva lähestymistapa (jonka ovat omaksuneet muut kuin edellä mainitut jäsenvaltiot) perustuu direktiivin 4 artiklan 2 kohdan säännöksiin, joiden mukaan turvajärjestelmän käyttö on pakollista ainoastaan silloin, kun ajoneuvossa on tällainen järjestelmä. Tämä tarkoittaa sitä, että kuljettaja voi valita, asentaako hän ajoneuvoon turvalaitteen. Jos hän ei asenna sellaista, siitä ei myöskään seuraa rangaistusta (kuljettajan oikeutta kuljettaa lapsia ei rajoiteta). Kaikkein yleisin peruste poikkeuksille, jotka koskevat lasten turvalaitteen tai turvavyön käyttöä, on se, että auton takaistuimilla on enemmän matkustajia kuin istumapaikkoja. On myös yleistä, että takseissa ja ulkopuolisen kuljettajan käyttämissä vuokra-ajoneuvoissa lasten ei edellytetä käyttävän turvajärjestelmiä. Direktiivin säännösten eroavista tulkinnoista aiheutuu ongelmia yhteisön sisäisessä liikenteessä silloin, kun sellaisen maan ajoneuvo, jossa lasten turvajärjestelmän käyttöön velvoitetaan ainoastaan, jos tällainen järjestelmä on ajoneuvossa saatavilla, liikennöi ilman lasten turvalaitetta maassa, jossa on omaksuttu laajaan käyttövelvollisuuteen perustuva lähestymistapa ja jossa edellytetään, että kuljettajat suojaavat lapset sopivalla turvajärjestelmällä ja jossa ei sovelleta tarkkaan määriteltyjä poikkeuksia. Kuljettajat, jotka olettavat maansa määräysten olevan pohjimmiltaan samanlaisia kuin muissa Euroopan unioniin kuuluvissa maissa, saattavat joutua vaikeuksiin liikennöidessään maissa, joissa lapsia ei saa kuljettaa ilman turvajärjestelmiä. Tässä direktiivissä poistetaan tämä yhteensopimattomuus vahvistamalla laajaan käyttövelvollisuuteen perustuvaa lähestymistapaa. Lisäksi direktiivillä halutaan estää se, että pienimpiä lapsia kuljetettaisiin ajoneuvoissa, joissa ei ole turvavöitä (poikkeuksena taksit, joiden käyttäjällä ei aina ole mahdollisuutta valita ajoneuvoa). 2.2 Lasten turvajärjestelmät 2.2.1 Lasten turvalaitteiden tehokkuus Kansainväliset tutkimukset ja saadut kokemukset ovat osoittaneet, että turvavöiden ja lasten turvalaitteiden käyttö on hyvin tehokas tapa vähentää autojen kuljettajien ja matkustajien vakavia ja kuolemaan johtavia vammoja. Turvavöiden käyttö vähentää tällaisia vammoja noin 50 prosentilla. Turvavöiden käytöstä on enemmän hyötyä aikuisille kuin lapsille. Vakavien vammojen vähentämisessä lasten turvalaitteet ovat aikuisten turvavöihin verrattuna noin 90 % tehokkaampia taaksepäin suunnattujen järjestelmien osalta ja noin 60 % tehokkaampia eteenpäin suunnattujen järjestelmien osalta. Yhdistyneessä kuningaskunnassa tehdystä tutkimuksesta The Performance of Child Restraint Systems in Accidents (Lasten turvajärjestelmien toiminta onnettomuustilanteissa) käy ilmi seuraavaa: 1. Lasten turvalaitteen käytöstä on hyvin suurta hyötyä. 2. Turvalaitteen rakenne on tärkeä. Laite olisi valittava lapsen pituuden ja painon perusteella. 3. On tärkeää painottaa edelleen lasten turvalaitteista koituvia hyötyjä, jotta niitä käytettäisiin enemmän ja jotta näin voitaisiin vähentää lapsille onnettomuuksissa aiheutuvien vammojen määrää. 4. Lasten turvalaitteet toimivat hyvin onnettomuustilanteissa. Useimmissa onnettomuustapauksissa turvajärjestelmien käyttäjille aiheutuu joko vähäisiä vammoja tai niitä ei aiheudu lainkaan. 5. Lasten turvalaitteiden käyttö pienentää vakavan loukkaantumisen riskiä enemmän kuin pelkkä aikuisten turvavöiden käyttö. Mitä nuorempi lapsi on kyseessä, sitä tärkeämmäksi tämä näkökohta muodostuu sen vuoksi, että pikkulasten fysiologia eroaa huomattavasti aikuisten fysiologiasta: lapset eivät ole pieniä aikuisia. 6. Alle yksivuotiaille lapsille aiheutuneet vammat kohdistuvat tavallisesti päähän ja vartaloon. Lasten turvalaitteet toimivat samalla tavalla kuin aikuisten turvavyöt. Pikkulapset eivät kuitenkaan ole pieniä aikuisia: pikkulapsen pään massa on suunnilleen 25 % ruumiin massasta, kun taas aikuisen pään massa on suunnilleen 6 % ruumiin massasta. Tämä tarkoittaa sitä, että päähän ja kaulaan kohdistuvat suhteelliset voimat ovat onnettomuustilanteessa huomattavasti suuremmat, kun lapsen istumasuunta on eteenpäin. Kun lapsen istumasuunta on taaksepäin, voimat jakaantuvat selkään ja päähän optimaalisella tavalla, ja tämä parantaa selvästi turvalaitteen tehoa ja vähentää vammoja. Lasten turvajärjestelmien kehittämisessä on edistytty huomattavasti viimeisten 25 vuoden aikana, ja tarjolla on rakenteeltaan erilaisia järjestelmiä, joiden tarkoituksena on suojata kaikenikäisiä lapsia mahdollisimman tehokkaasti (nämä parannukset on koottu Euroopan talouskomission sääntöön nro 44.03 [8]; ks. 2.2.5 kohta jäljempänä). Nuorimmat lapset ovat erityisen alttiita vammoille, ja heitä on paras kuljettaa taaksepäin suunnatuissa järjestelmissä aina yhdeksän kuukauden ikään saakka. [8] E/ECE/324 Rev. 1/Add. 43/Rev. 1. E/ECE/TRANS/505. Yhdistyneessä kuningaskunnassa kuolee tai loukkaantuu vuosittain 270 vauvaa (alle yksivuotiasta lasta) auto-onnettomuuksissa. Koko EU:ssa kuolemien lukumäärä on ainakin kymmenkertainen. 2.2.2 Lasten turvalaitteiden tyypit Lasten turvajärjestelmät suunnitellaan niin, että ne ovat sopivia eri-ikäisille, -pituisille ja -painoisille lapsille. Ensiksi vauvan kuljettamiseen käytetään "kantolaukkua". Seuraavana on vuorossa vauvanistuin. Taaksepäin suunnattu istuin on sopivin ja turvallisin. Kun lapsi kasvaa, eteenpäin suunnatut lastenistuimet ovat sopivimpia, sitten tuki-istuimet ja tyynyt, kaikki joko aikuisen turvavyön yhteydessä käytettynä tai auton istuimeen yhdistetyn lasten turvajärjestelmän osana. Kun lapsi on tarpeeksi iso, aikuisen turvavyön käyttö riittää. Turvalaitteen tyyppi Ikä Paino Vauvan kantolaukku tai vauvanistuin 0-9 kk enintään 10 kg Lastenistuin 6 kk - 4 vuotta 9-18 kg Tuki-istuin 6 kk - 6 vuotta 9-25 kg Tukityyny 4-11 vuotta 15-36 kg 2.2.3 Lasten turvalaitteiden käyttö EU:n jäsenvaltioissa Jäljempänä olevasta taulukosta käy ilmi, missä määrin lasten turvalaitteita käytetään joissakin jäsenvaltioissa. Jäsenvaltio + tarkasteluvuosi // Käyttö prosentteina Itävalta (1994) // Etuistuinten turvavyöt - 56%; etuistuinten lasten turvajärjestelmät - 21%; takaistuinten turvavyöt -31%; takaistuinten lasten turvajärjestelmät - 31% Tanska (1993) // 0-7-vuotiaat - 70%; 8-15-vuotiaat - 55% Suomi // Takaistuinten lasten turvajärjestelmät: 0-5-vuotiaat - 82%; 6-14-vuotiaat - 60% Ranska (1992) // 0-5 kk:n ikäiset - 75%; 6 kk:n ikäiset - 2-vuotiaat - 87%; 3-9-vuotiaat - 65% Saksa (1995) // Taajamat, lasten turvajärjestelmät: 0-5-vuotiaat - 80% 6-11-vuotiaat - 23% Kreikka (1995) // 0-6-vuotiaat -15% Alankomaat (1994) // Etuistuimet: 0-12-vuotiaat - 54%; takaistuimet: 0-12-vuotiaat - 32% Ruotsi (1994) // Takaistuinten turvavyöt + lasten turvajärjestelmät: 0-15-vuotiaat - 87% Yhdistynyt kuningaskunta (1995) // Takaistuinten turvavyöt + lasten turvajärjestelmät: 0-4-vuotiaat - 85%; 5-13-vuotiaat - 72% 2.2.4 Lasten turvalaitteen asennus Lasten turvalaitteista suurimman osan valmistavat muut yritykset kuin autovalmistajat, joten lasten turvalaitteet eivät ole osa auton alkuperäistä rakennetta vaan tavallisesti omistajan autoon lisäämä osa. Väärä asennus saattaa johtaa lasten turvajärjestelmän tehokkuuden vähenemiseen. Optimaalinen turvallisuus saavutettaisiin, jos kaikki lasten turvalaitteet olisivat erityisesti ajoneuvoon suunniteltuja ja ajoneuvon valmistaja ottaisi täyden vastuun näiden järjestelmien suunnittelun kehittämisestä. Tällaisten ajoneuvokohtaisten järjestelmien suuri haitta on kuitenkin se, että niitä ei voi siirtää yhdestä automallista toiseen. Vaihtoehtoisena ratkaisuna olisi lasten turvalaitteiden asennusmenetelmien yksinkertaistaminen ja standardointi. Jos kaikissa autoissa olisi standardikiinnityspisteet, lasten turvalaitteita olisi huomattavasti helpompi valita, hankkia ja asentaa kuin nykyään, ja näin vähennettäisiin nykyisten väärien asennusten määrää. Järjestelmä, jossa asiaa lähestytään tältä kannalta, on nimeltään ISOFIX. Järjestelmää on kehittänyt Kansainvälinen standardointijärjestö ISO. ISOFIX on järjestelmä lasten turvajärjestelmän liittämiseksi ajoneuvoon. Siihen kuuluu kaksi jäykkää kiinnitintä, jotka asennetaan lasten turvajärjestelmään, ja siinä on laite, joka rajoittaa lasten turvalaitteen liikkumista kaltevuussuunnassa. Kun ISOFIX-järjestelmän kehittäminen saadaan päätökseen, se tekee lasten turvalaitteiden käytöstä vielä nykyistä tehokkaampaa. 2.2.5 Nykyiset lasten turvalaitteita koskevat standardit Euroopassa lasten turvajärjestelmiä koskevia standardeja valvotaan ensisijaisesti Euroopan talouskomission säännöllä nro 44. Sääntöön on tehty tärkeitä muutoksia, ja sääntö nro 44.03 tuo mukanaan parannuksia ja innovaatioita useilla alueilla ja on näin ollen tällä hetkellä optimaalisin standardi. YK:n Euroopan talouskomission sääntö nro 44.03 on tuonut mukanaan parannuksia ja innovaatioita useilla lasten turvalaitteiden suunnittelun alueilla. Näihin parannuksiin ja innovaatioihin kuuluvat seuraavat: *realistisemmat testausmenettelyt *kiinnityspisteiden realistisempi sijainti *soljen lujuuteen ja soljen vapautusjärjestelmiin tehdyt parannukset *pakolliset merkinnät, joilla edistetään turvalaitteiden asianmukaista käyttöä *integroituja lasten turvalaitteita koskevat menettelyt *vammaisten lasten istuimet *lyhyttä haarahihnaa koskeva pakollinen säännös *ISOFIX-standardin yhdenmukaisuus säännön nro 44.03 kanssa Tällä hetkellä ei ole voimassa sellaista EU-lainsäädäntöä, jossa säädettäisiin Euroopan talouskomission säännön nro 44.03, joka koskee lasten turvalaitteita, pakollisesta soveltamisesta jäsenvaltioissa. Direktiivissä 2000/3 kyllä vahvistetaan säännön nro 44.03 standardit, mutta ainoastaan "integroitujen" lasten turvalaitteiden osalta (joissa lasten turvalaite on sisäänrakennettu auton istuimeen ja on muunnettavissa auton istuimesta). Tässä direktiiviehdotuksessa edellytetään käytettävän sellaisia lasten turvalaitteita, jotka on hyväksytty ainakin Euroopan talouskomission säännön nro 44.03 (tai vastaavan määräyksen) standardien mukaisesti. 3. Direktiivin 91/671/ETY soveltamisalan laajentaminen 3.1 Turvavöiden käyttö matkustajaliikenteeseen tarkoitetuissa ajoneuvoissa Direktiiviä 91/671/ETY ei tällä hetkellä sovelleta sellaisiin matkustajaliikenteeseen tarkoitettuihin ajoneuvoihin, joissa on enemmän kuin yhdeksän istuinta. Euroopan unionissa kuolee vuosittain noin 200 matkustajaa linja-auto- ja minibussionnettomuuksissa. Kun otetaan huomioon, että huomattava määrä näistä kuolemantapauksista johtuu siitä, että matkustajat paiskautuvat onnettomuustilanteissa rajusti ympäriinsä ajoneuvon sisällä tai jopa ulos ajoneuvosta (ikkunoiden läpi), on järkeenkäypää olettaa, että monet kuolettavasti loukkaantuneet matkustajat olisivat selviytyneet hengissä näistä onnettomuuksista, jos heidän saatavissaan olisi ollut ja he olisivat käyttäneet turvavyötä. EU-direktiiveissä 96/36/EY, 96/37/EY ja 96/38/EY säädetään turvavöiden, niiden kiinnityspisteiden ja yhteensopivien istuimien eurooppalaisista standardeista. Kaikkien kolmen direktiivin vaatimusten täyttämiseksi yli 5 tonnia painavien linja-autojen kaikkiin istuimiin on asennettava vähintään kaksipistevyöt ja energiaa absorboivat istuimet, enintään 3,5 tonnia painavien minibussien kaikkiin istuimiin on asennettava kolmipistevyöt ja 3,5-5 tonnia painavien linja-autojen kaikkiin istuimiin on asennettava joko kolmi- tai kaksipistevyöt ja energiaa absorboivat istuimet. Lisäksi sellaisissa istumapaikoissa, joissa matkustajalla katsotaan olevan suurempi loukkaantumisvaara (esimerkiksi istuin, jonka edessä on kiinteä pöytä), kolmipistevyöt ovat pakolliset. Direktiivit tulivat voimaan 1. lokakuuta 1999 kaikentyyppisten 3,5 tonnia painavien uusien linja-autojen osalta. Minibussien osalta direktiivit tulevat voimaan 1. lokakuuta 2001. On muistettava, että tällä hetkellä direktiivien 96/36/EY, 96/37/EY ja 96/38/EY soveltaminen ei ole pakollista. Jäsenvaltiot saavat velvoittaa niiden alueella rekisteröidyt uudet linja-autot ja minibussit täyttämään direktiiveissä säädetyt standardit, mutta tällainen päätös on tällä hetkellä valinnainen. Jäsenvaltiot eivät saa kuitenkaan kieltäytyä rekisteröimästä linja-autoa tai minibussia siitä syystä, että ajoneuvon turvavyöt eivät täytä kansallisia standardeja, jos turvavyöjärjestelmälle on myönnetty eurooppalainen tyyppihyväksyntä, josta käy ilmi, että järjestelmä täyttää direktiivien 96/36/EY, 96/37/EY ja 96/38/EY standardit. Näiden direktiivien toivotaan jonakin päivänä tulevan pakollisiksi (mahdollisesti linja-autoja koskevan koko ajoneuvon eurooppalaisen tyyppihyväksynnän luomisen yhteydessä), vaikkakaan niiden pakollistamiselle ei ole toistaiseksi asetettu aikataulua. Joka tapauksessa monet hyvämaineiset linja-auto- ja minibussiliikenteen harjoittajat ovat jo alkaneet vapaaehtoisesti asentaa turvavöitä uusiin linja-autoihin. Turvavöiden tehokkuus on tietenkin täysin riippuvainen siitä, että niitä käytetään. Tästä syystä on järkeenkäypää, että sellaisten linja-autojen ja minibussien matkustajia, joihin on asennettu turvavyöt, olisi vaadittava käyttämään turvavöitä istuessaan unohtamatta kuitenkaan sitä, että matkustajat saattavat silloin tällöin liikkua ajoneuvossa (esimerkiksi käyttääkseen linja-auton käymälää). Tärkeän kysymyksen muodostaa se, kenen oikeudellinen velvollisuus on vaatia matkustajilta turvavöiden käyttöä. On esitetty, että matkustaja olisi itse vastuussa turvavyön käytöstä tai että vastuu ulotettaisiin kuljettajaan, kyseiseen liikenteenharjoittajaan taikka omistajaan (jos eri kuin liikenteenharjoittaja kuten silloin, kun linja-auto vuokrataan) tai mihin tahansa näiden yhdistelmään. Tämä on kuitenkin kysymys, jota on toissijaisuusperiaatteen mukaisesti parasta käsitellä kansallisessa lainsäädännössä, ja tästä syystä kysymys ei sisälly ehdotuksen soveltamisalaan. Tältä osin komissio huomauttaa, että lähestymistapa on sama kuin se, jota sovelletaan direktiivissä 91/671/ETY turvavöiden käyttöön henkilöautoissa eli kullakin jäsenvaltiolla on omat määräyksensä siitä, kenen velvollisuus on varmistaa, että henkilöautojen matkustajat käyttävät turvavöitä. Komission mielestä ei kuitenkaan ole kohtuullista odottaa, että linja-autojen ja minibussien matkustajille ilmoitettaisiin turvavöiden käyttöä koskevista pakollisista vaatimuksista samalla tavoin kuin lentokoneiden matkustajille ilmoitetaan istuinvöiden käyttöä koskevista pakollisista vaatimuksista. Ehdotuksessa siis edellytetään, että matkustajille on kerrottava asiasta, mutta liikenteenharjoittajan asianmukaiseksi katsomalla tavalla. Matkustajille voi ilmoittaa asiasta suullisesti kuljettaja tai matkaopas taikka siitä voidaan tiedottaa audiovisuaalisesti videofilmin avulla tai kirjallisesti merkkien tai tietokorttien muodossa, jotka ovat kaikkien istuvien matkustajien näkyvissä. Äärimmäisten kansalaisvapausaktivistien mielestä turvavöiden pakollinen käyttö on loukkaus kansalaisvapauksia vastaan. Komissio huomauttaa, että jo direktiivissä 91/671/ETY asetetaan oikeudellinen ennakkotapaus turvavöiden käytölle (taaksepäin vuoteen 1991) eikä direktiiviä ole kumottu sillä perusteella, että siinä rikottaisiin kansalaisvapauksia. Tässä direktiiviehdotuksessa halutaan yksinkertaisesti laajentaa edellä mainitun direktiivin soveltamisalaa. Lisäksi väite siitä, että turvavyön käyttämättä jättäminen olisi päätös, joka vaikuttaisi ainoastaan kyseiseen henkilöön, ei ole totta: komission ensimmäisessä liikenneturvallisuutta koskevassa tiedonannossa [9] todettiin, että jokainen liikenneonnettomuuden kuolonuhri EU:ssa maksaa yhteiskunnalle miljoona euroa. Näin ollen jokaisesta kuolemantapauksesta, joka johtuu turvavyön käyttämättä jättämisestä, aiheutuu suuria kustannuksia taloudelle (sekä yhteiskunnalle). [9] KOM(97) 131 lopullinen, 9.4.1997. 3.2 Turvavöiden käyttö rahtiliikenteeseen tarkoitetuissa ajoneuvoissa Matkustajaliikenteen ajoneuvojen tapaan direktiivin 91/671/ETY soveltamisalaan eivät tällä hetkellä kuulu yli 3,5 tonnia painavat rahtiliikenteen ajoneuvot. Komissio ei löydä perusteita sille, miksei turvavöitä, jos ne on asennettu kyseisiin ajoneuvoihin, käytettäisi, ja se ehdottaakin direktiivin soveltamisalan laajentamista niin, että siihen kuuluvat kaikki rahtiliikenteen ajoneuvot. Komissio on tietoinen rahtiliikenteen ajoneuvoja koskevasta vallitsevasta käytännöstä, jossa turvavyöt irrotetaan ajoneuvosta niiden käyttöä koskevien kansallisten määräysten kiertämiseksi. Komissio tuomitsee tämän typerän käytännön, joka vaikuttaa kielteisesti liikenneturvallisuuteen ja panee vakavasti harkitsemaan sitä, pitäisikö moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastusta koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annettua neuvoston direktiiviä 96/96/EY [10] muuttaa niin, että katsastuksessa hylättäisiin automaattisesti ajoneuvot, joiden turvavyöt on tehty toimintakelvottomiksi. [10] EYVL L 46, 17.2.1997, s. 1. B. YHTEISÖN TASON TOIMINNAN PERUSTEET Toissijaisuus a) Mitkä ovat suunnitellun toimen tavoitteet yhteisön velvoitteiden kannalta- Yhteisöllä on jo toimivaltaa turvavyön käyttöön liittyvissä kysymyksissä neuvoston direktiivin 91/671/ETY perusteella. Ehdotuksessa muutetaan direktiiviä 91/671/ETY säännöksellä, jonka mukaan lasten turvajärjestelmien käyttö on pakollista autoissa ja niihin perustuvissa ajoneuvoissa. Lisäksi ehdotuksessa edellytetään, että lasten turvajärjestelmät on hyväksyttävä ainakin YK:n Euroopan talouskomission säännössä 44.03 tai vastaavassa säännössä esitettyjen teknisten standardien perusteella. Näin ehdotuksella pyritään edistämään merkittävästi liikenneturvallisuutta. Toiseksi ehdotuksessa on säännös, jonka mukaan autoissa tai niihin perustuvissa ajoneuvoissa ei saa käyttää taaksepäin suunnattua lasten turvajärjestelmää matkustajan etuistuimella, jos kyseisen istuimen turvatyynyä ei ole tehty toimintakyvyttömäksi. Kolmanneksi ehdotuksessa vaaditaan, että kaikkien moottoriajoneuvossa olijoiden on käytettävä turvavöitä, jos sellaiset on käytettävissä. b) Kuuluuko suunniteltu toimi yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan vai yhteisön ja jäsenvaltioiden jaettuun toimivaltaan- Toimi kuuluu perustamissopimuksen 251 artiklan mukaan yhteisön ja jäsenvaltioiden jaettuun toimivaltaan. c) Mikä on ongelman ulottuvuus yhteisössä (esim. montako jäsenvaltiota asia koskee ja miten asia on ratkaistu tähän mennessä)- Direktiivi 91/671/ETY, jonka mukaan aikuisten ja lasten on käytettävä autoissa ja niihin perustuvissa ajoneuvoissa turvavyötä, sitoo jo kaikkia jäsenvaltioita. Direktiivissä ei kuitenkaan vaadita, että lapsia olisi kuljetettava asianmukaisissa turvajärjestelmissä ajoneuvon takaistuimilla. Direktiivin 91/671/ETY säännöksiä, jotka koskevat lasten turvajärjestelmien käytön poikkeuksia, on tulkittu eri jäsenvaltioissa eri tavoilla, mikä aiheuttaa ongelmia yhteisön sisäisessä liikenteessä. Ongelmat johtuvat siitä, että lasten turvallista kuljettamista koskevat kansalliset säännökset eivät ole yhdenmukaisia. Direktiiviehdotuksessa edellytetään myös ensimmäisen kerran, että kuljettajan ja matkustajien on käytettävä turvavöitä kaikissa moottoriajoneuvoissa, joihin sellaiset on asennettu. d) Miten asia voidaan ratkaista tehokkaimmin: yhteisön vai jäsenvaltioiden toiminnan avulla- Tehokkain ratkaisu on muuttaa direktiiviä 91/671/ETY. e) Mitä todellista lisäarvoa komission ehdottama toiminta tuottaa ja mitkä olisivat toimen toteuttamatta jättämisen seuraukset- Todellista lisäarvoa tuottaa liikenneturvallisuuden paraneminen ennen kaikkea lasten osalta. Suurimpia syitä siihen, miksi auto-onnettomuuksissa surmansa saaneiden lasten määrät vaihtelevat suuresti jäsenvaltiosta toiseen, on jäsenvaltioiden erilaiset tavat tulkita voimassa olevaa direktiiviä. Joissakin jäsenvaltioissa sallitaan, että lapset matkustavat ilman turvajärjestelmää tai käyttävät pelkästään aikuisten turvavyötä, kun taas toisissa lapset saavat matkustaa vain, jos he käyttävät asianmukaista lasten turvajärjestelmää. Sen lisäksi, että direktiivillä edistetään liikenneturvallisuutta, sillä yhdenmukaistetaan yhteisön sisäistä matkustamista koskevia säännöksiä. Direktiivin avulla voidaan myös vähentää kaukoliikennelinja-auto- ja pienoisbussionnettomuuksien vakavia henkilövahinkoja, koska sillä pakollistetaan turvavöiden käyttö tällaisissa ajoneuvoissa. f) Mitä toimintakeinoja yhteisöllä on käytettävissään (esim. suositus, rahoitustuki, sääntely, vastavuoroinen tunnustaminen)- Direktiivin katsotaan olevan paras keino, jolla asetettu tavoite, liikenneturvallisuuden lisääminen, voidaan saavuttaa ja jonka avulla voidaan samalla yhdenmukaistaa kaikkea matkustajaliikennettä koskevia oikeudellisesti sitovia sääntöjä. g) Onko yhtenäinen sääntely tarpeen vai riittääkö direktiivi, jossa asetetaan yleiset tavoitteet ja jätetään täytäntöönpano jäsenvaltioille- Vaikka tämän direktiivin pääasiallisena tavoitteena on vähentää direktiivin 91/671/ETY vaihtelevasta soveltamisesta johtuvia eroavuuksia, se antaa myös mahdollisuuden erilaisiin tulkintoihin esimerkiksi, kun on kyse lääketieteellisistä syistä myönnettävistä poikkeuksista. Toinen kysymys, jota olisi käsiteltävä erilaisten kansallisten lainsäädäntöjen mukaisesti, on vastuu siitä, että kaukoliikennelinja-autojen ja pienoisbussien matkustajat käyttävät turvavöitä. Näistä syistä direktiivi on sopivampi kuin asetus. C. EHDOTUKSEN SOVELTAMISALA Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin direktiivin 70/156/ETY [11] liitteessä I määriteltyjen luokkien M1, M2 ja M3 sekä N1, N2 ja N3 moottoriajoneuvoihin, jotka on tarkoitettu tieliikenteeseen ja joissa on vähintään neljää pyörää ja joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 kilometriä tunnissa. [11] EYVL L 341, 6.12.1990. D. EHDOTUKSEN SISÄLTÖ Direktiivin 1 artiklassa rajataan ehdotuksen soveltamisala ja muutetaan direktiiviä 91/671/ETY seuraavasti: *määrittelemällä ehdotuksessa tarkoitetut erityyppiset turvavyöt ja lasten turvajärjestelmät *edellyttämällä, että alle 12-vuotiaat lapset käyttävät asianmukaista lasten turvajärjestelmää *edellyttämällä, että kaikki turvavöillä varustettujen moottoriajoneuvojen kuljettajat ja matkustajat käyttävät turvavöitä, sekä velvoittamalla kuljettajat ilmoittamaan matkustajille, että heidän on käytettävä turvavöitään *edellyttämällä, että taaksepäin suunnattuja lasten turvajärjestelmiä ei käytetä ajoneuvoissa matkustajan etuistuimella, jos matkustajan turvatyynyä ei ole tehty toimintakyvyttömäksi *poistamalla direktiivistä 91/671/ETY 4 artikla, joka on johtanut siihen, että eri jäsenvaltiot ovat soveltaneet direktiiviä eri tavoilla. Direktiivin 2, 3 ja 4 artiklassa on säännökset direktiivin saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä. 2000/0315 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI vähemmän kuin 3,5 tonnia painavien ajoneuvojen turvavöiden pakollista käyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 91/671/ETY muuttamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 71 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [12], [12] ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [13], [13] ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [14], [14] noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Perustamissopimuksen 153 artiklan mukaan yhteisö myötävaikuttaa kuluttajien terveyden, turvallisuuden ja taloudellisten etujen suojaamiseen kuluttajansuojan korkean tason varmistamiseksi. (2) Maaliskuun 13 päivänä 1984 antamassaan päätöslauselmassa [15] Euroopan parlamentti asetti ensisijaiseksi toimenpiteeksi turvavöiden pakollisen käytön kaikilla teillä sekä kaupungeissa että maaseudulla. Helmikuun 18 päivänä 1986 antamassaan päätöslauselmassa [16] Euroopan parlamentti painotti tarvetta tehdä turvavyön käyttö pakolliseksi muiden kuin julkisten kulkuneuvojen kaikille matkustajille, lapset mukaan luettuina. [15] EYVL C 104, 6.4.1984, s. 38. [16] EYVL C 68, 24.3.1986, s. 38. (3) Vähemmän kuin 3,5 tonnia painavien ajoneuvojen turvavöiden pakollista käyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 16 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston direktiivin 91/671/ETY [17] mukaan lasten turvajärjestelmien käyttö on pakollista sellaisilla istuimilla, joihin on asennettu turvavyöt. Direktiivissä ei täsmennetä, minkätyyppinen lasten turvajärjestelmä olisi asianmukainen, ja sen mukaan lasten kuljettaminen ilman heidän liikkuvuuttaan rajoittavaa asianmukaista lasten turvajärjestelmää on sallittua, jos tällaista järjestelmää ei ole saatavilla. [17] EYVL L 373, 31.12.1991, s. 26. (4) Tulevan kehityksen on johdettava tällaisten laitteiden käytön tiukentamiseen, jolloin lähestytään direktiivin 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua pakollisen käytön periaatetta. (5) Yhteisö liittyi neuvoston päätöksellä 97/836/EY [18] Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission sopimukseen pyörillä varustettuihin ajoneuvoihin ja niihin asennettaviin ja/tai niissä käytettäviin varusteisiin ja osiin sovellettavien yhdenmukaisten teknisten vaatimusten hyväksymisestä sekä näiden vaatimusten mukaisesti annettujen hyväksymisien vastavuoroista tunnustamista koskevista ehdoista. [18] EYVL L 346, 17.12.1997, s. 78. (6) Sopimukseen liittymisen yhteydessä komissio sitoutui määritellyssä luettelossa mainittuihin, kyseisen sopimuksen mukaisesti vahvistettuihin sääntöihin, mukaan luettuna sääntö, joka koskee moottoriajoneuvojen lapsimatkustajien turvalaitteiden hyväksyntää (lasten turvajärjestelmät). (7) Tutkimukset ovat osoittaneet, että lasten turvajärjestelmien käyttö voi vähentää merkittävästi vakavien vammojen syntymistä törmäyksessä. Lapset, joiden liikkuvuutta ei ole rajoitettu turvajärjestelmillä, ovat seitsemän kertaa suuremmassa vaarassa saada vakavia vammoja törmäyksessä kuin lapset, joiden liikkuvuutta on rajoitettu. (8) Auto-onnettomuuksissa surmansa saaneiden lasten määrä on suhteellisen pieni verrattuna sellaisten lasten määrään, jotka ovat saaneet surmansa kulkiessaan jalan tai polkupyörällä. Nykyään on runsaasti tietoa siitä, millaisilla turvajärjestelmillä lapsia voidaan suojata tehokkaasti, minkä vuoksi huonosti suunniteltuja järjestelmiä on yhä vaikeampi hyväksyä. (9) Komission direktiiveissä 96/36/EY8, 96/37/EY9 ja 96/38/EY10 säädetään, että uudet M- ja N-luokan ajoneuvot (lukuun ottamatta sellaisia M2- ja M3-luokan ajoneuvoja, jotka on suunniteltu kuljettamaan seisovia matkustajia) on varustettava turvavöillä, asianmukaisilla istuimilla ja turvavöiden kiinnityspisteillä. Koska tällaisissa ajoneuvoissa on turvavyöt, katsotaan olevan kohtuullista, että istuvat matkustajat velvoitetaan käyttämään niitä. (10) M2- ja M3-luokan ajoneuvojen matkustajat olisi saatava tietoisiksi siitä, että heidän on käytettävä turvavöitään ajoneuvon liikkuessa, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Muutetaan direktiivi 91/671/ETY seuraavasti: 1. Korvataan direktiivin nimi seuraavasti: "ajoneuvojen turvavöiden ja lasten turvajärjestelmien pakollista käyttöä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä". 2. Korvataan 1 ja 2 artikla seuraavasti: "1 artikla 1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin direktiivin 70/156/ETY [19] liitteessä I määriteltyjen luokkien M1, M2 ja M3 sekä N1, N2 ja N3 moottoriajoneuvoihin, jotka on tarkoitettu tieliikenteeseen ja joissa on vähintään neljää pyörää ja joiden suurin rakenteellinen nopeus on yli 25 kilometriä tunnissa. [19] EYVL L 42, 23.2.1970, s. 1. 2. Tässä direktiivissä: -turvajärjestelmien määritelmät, mukaan luettuina turvavöiden ja lasten turvajärjestelmien sekä niiden osien määritelmät, ovat samat kuin direktiivin 77/541/ETY [20] liitteeseen I sisältyvät määritelmät, kun on kyse M1- ja N1-luokan ajoneuvoista [20] EYVL L 220, 29.8.1977, s. 19. -'taaksepäin suunnatulla' tarkoitetaan ajoneuvon tavanomaiseen kulkusuuntaan nähden vastakkaiseen suuntaan suunnattua. 3. Lasten turvalaitteet jaetaan viiteen massaryhmään: a) ryhmä 0 sellaisia lapsia varten, joiden massa on alle 10 kilogrammaa, b) ryhmä 0+ sellaisia lapsia varten, joiden massa on alle 13 kilogramma, c) ryhmä I sellaisia lapsia varten, joiden massa on 9-18 kilogrammaa, d) ryhmä II sellaisia lapsia varten, joiden massa on 15-25 kilogrammaa, e) ryhmä III sellaisia lapsia varten, joiden massa on 22-36 kilogrammaa. 4. Lasten turvajärjestelmät jakautuvat kahteen luokkaan: a) integroitu luokka, johon kuuluviin lasten turvajärjestelmiin kuuluu yhdistelmä hihnoja tai taipuisia osia sekä lukitseva solki, säätölaite, kiinnittimiä ja joissain tapauksissa täydentävä tuoli ja/tai törmäyssuoja, joka voidaan kiinnittää sen oman integroidun hihnan tai integroitujen hihnojen avulla, b) ei-integroitu luokka, johon kuuluvat lasten turvajärjestelmät voivat muodostua osittaisesta turvalaitteesta, joka muodostaa täydellisen lasten turvajärjestelmän, kun sitä käytetään yhdessä aikuisten turvavyön kanssa, joka kiertää lapsen kehon tai pitää paikallaan turvalaitetta, johon lapsi on asetettu. 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikkien tieliikenteessä käytettävissä M1- ja N1-luokan ajoneuvoissa olijoiden on käytettävä turvajärjestelmiä, kun sellaiset on käytettävissä. Vähintään 12-vuotiaat lapset voivat käyttää hyväksyttyä aikuisten turvavyötä. Alle 12-vuotiaiden lasten liikkuvuutta on rajoitettava lasten turvajärjestelmällä, joka on erillinen aikuisille tarkoitetusta turvavyöstä tai täydentää sitä ja joka on lapsen massan kannalta sopiva 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Jos lapsi on alle 12 vuoden ikäinen mutta hänen massansa on enemmän kuin 36 kilogrammaa, hän voi käyttää aikuisten turvavyötä. Alle kolmivuotiaita lapsia ei saa kuljettaa sellaisilla M1-luokan ajoneuvoilla, joissa ei ole asianmukaisia lasten turvajärjestelmiä; tämä ei kuitenkaan koske takseja. Lapsia ei saa kuljettaa ajoneuvossa matkustajan etuistuimella käyttämällä taaksepäin suunnattua turvaistuinta, jos ajoneuvossa on matkustajan etuistuimen turvatyyny, jota ei ole tehty toimintakyvyttömäksi. Kaikkien lasten turvajärjestelmien, joita käytetään, on oltava YK:n Euroopan talouskomission säännössä 44/03, sen vastineessa tai myöhemmässä tarkistuksessa esitettyjen standardien perusteella hyväksyttyjä. 2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että kaikki M2-, M3-, N2- ja N3-luokan ajoneuvojen kuljettajat ja matkustajat käyttävät asennettuja turvavöitä ajoneuvon liikkuessa. Matkustajille on tiedotettava vaatimuksesta, jonka mukaan heidän on istuessaan aina käytettävä turvavyötä, kun ajoneuvo on liikkeessä. Heidän on saatava tietää tästä vähintään yhdellä seuraavista tavoista: -kuljettajalta -rahastajalta, matkaoppaalta tai ryhmänjohtajaksi nimetyltä henkilöltä -audiovisuaalisin keinoin (esimerkiksi videolta) -kuva- ja/tai muiden merkkien avulla, jotka näkyvät selvästi jokaiselta istumapaikalta." 3. Poistetaan 4 artikla. 2 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan vuoden kuluessa siitä, kun direktiivi on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2002. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 3 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 4 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja