Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle - Meripolitiikkaan sovellettavaa yhdennettyä lähestymistapaa koskevat suuntaviivat: kohti parasta toimintatapaa meriasioiden yhdennetyssä hallinnoinnissa ja sidosryhmien kuulemisessa /* KOM/2008/0395 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 26.6.2008 KOM(2008) 395 lopullinen KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE Meripolitiikkaan sovellettavaa yhdennettyä lähestymistapaa koskevat suuntaviivat: kohti parasta toimintatapaa meriasioiden yhdennetyssä hallinnoinnissa ja sidosryhmien kuulemisessa SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 3 2. Merialan yhdennettyä päätöksentekoa koskevat suuntaukset 4 3. Meriasioiden hallinnointiin sovellettavaa yhdennettyä lähestymistapaa koskevat tarpeet ja kannustimet 7 4. Suuntaviivat euroopan merten ja valtamerten yhdennetyiksi hallinnointipuitteiksi 9 4.1. Meripolitiikkaan sovellettavan strategisen lähestymistavan kehittäminen kansallisella tasolla 9 4.2. Hallinnointipuitteet kansallisten viranomaisten päätöksenteolle 10 4.3. Rannikkoalueiden ja muiden paikallisten päätöksentekijöiden rooli 11 4.4. Sidosryhmien osallistuminen meriasioita koskevaan yhdennettyyn päätöksentekoon 11 4.5. Yhteyksien tehostaminen alueellisesti merialueiden tasolla 12 5. Päätelmät 13 KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE SEKÄ ALUEIDEN KOMITEALLE Meripolitiikkaan sovellettavaa yhdennettyä lähestymistapaa koskevat suuntaviivat: kohti parasta toimintatapaa meriasioiden yhdennetyssä hallinnoinnissa ja sidosryhmien kuulemisessa 1. Johdanto Valtameret ja meret ovat erittäin monimutkaisia kokonaisuuksia, joihin vaikuttavat monet eri toiminnot, intressit ja politiikat. Ei olekaan yllättävää, että meriasioihin liittyviin moninaisiin haasteisiin vastaamiseksi tarvittava asiantuntemus ja myös niiden ratkaisemiseksi vaadittava toimivalta on jakautunut useille julkisen ja yksityisen sektorin toimijoille, jotka edustavat eri hallintotasoja Yhdistyneistä Kansakunnista pieniin rannikkoyhteisöihin. Maailman valtameret ja meret ovat kuitenkin kytköksissä toisiinsa, ja yhdellä merellä tai yhdellä tähän mereen vaikuttavalla politiikan alalla toteutettavilla toimilla voi olla myönteisiä tai kielteisiä sekä tavoiteltuja tai odottamattomia vaikutuksia muihin meriin ja politiikan aloihin. Tämän lisäksi esimerkiksi merenkulku-, energia-, matkailu- ja kalastusalalla yhä intensiivisemmin harjoitettava valtamerten ja merten hyödyntäminen on yhdessä ilmastonmuutoksen kanssa lisännyt meriympäristöön kohdistuvaa painetta. Näiden kiinteiden riippuvuussuhteiden vuoksi meriasioita on parasta lähestyä kokonaisvaltaisesti. Yhä suurempi joukko Euroopan ja muun maailman maiden hallituksia on omaksumassa meriasioiden hallinnointiin uuden monialaisen ja yhdennetyn lähestymistavan. Tämä lähestymistapa muodostaa Euroopan unionin yhdennetyn meripolitiikan ytimen. Komissio ehdotti kyseistä politiikkaa lokakuussa 2007[1] ("sininen kirja"), ja Eurooppa-neuvosto ja Euroopan parlamentti hyväksyivät sen sittemmin[2]. Kyseisen lähestymistavan perustana on tietoisuus siitä, että käytännössä kaikilla tärkeimmillä EU:n ratkaistavana olevilla kysymyksillä on merellinen ulottuvuus. Nämä kysymykset voivat liittyä energiaan, ilmastonmuutokseen, ympäristön suojeluun ja säilyttämiseen, tutkimukseen ja innovaatioon, kilpailukykyyn ja työpaikkojen luomiseen, kansainväliseen kauppaan, liikenteeseen ja logistiikkaan. Kaikilla tasoilla sovellettava yhdennetty lähestymistapa on tästä syystä perustyökalu, jota tarvitaan politiikan muotoilussa ja täytäntöönpanossa eri aloilla, eri hallintotasoilla ja eri jäsenvaltioiden välillä. Sen avulla on myös mahdollista tunnistaa yhteisvaikutukset tai tehottomuudet järjestelmällisesti. Sen lisäksi, että yhdennetty lähestymistapa tarjoaa tehokkaamman keinon yhteensopivien poliittisten tavoitteiden saavuttamiseen, se myös luo edellytykset jaettujen monialaisten välineiden ja yhteisen tietämyspohjan kehittämiselle, mikä puolestaan johtaa toimiviin ja kustannustehokkaisiin ratkaisuihin. Aiempaa yhdennetymmän lähestymistavan omaksumiseksi komissio perusti vuonna 2005 meriasioista vastaavien komissaarien johtoryhmän sekä yksiköidenvälisen meriasioita käsittelevän työryhmän, joka kokoaa yhteen meriin ja valtameriin liittyviä asioita käsittelevät komission pääosastot. Jokin aika sitten komissio nimesi kalastusasioiden pääosaston uudelleen meri- ja kalastusasioiden pääosastoksi (DG MARE)[3] ja muutti sen organisaatiota siten, että se voi nyt koordinointiyksikkönsä, Euroopan eri merialueista vastaavien kolmen yksikkönsä ja meriasioiden ulkoista ulottuvuutta käsittelevän yksikkönsä avulla varmistaa meriasioiden jatkuvan sisäisen koordinoinnin. Optimoidun päätöksenteon mahdollisuuksia ei voida kuitenkaan täysipainoisesti hyödyntää, ellei yhdennetty lähestymistapa ulotu kaikille hallintotasoille, kaikkiin asiaan liittyviin toimijoihin, tutkimukseen ja poliittisiin toimintaohjeisiin sekä sidosryhmien toimintaan. Tämä riippuu päätöksentekijöiden välisestä yhteistyöstä ja eri hallintotasoilla toteutettavan toiminnan koordinoinnista. Lisäksi EU:ssa ollaan parhaillaan toteuttamassa useita tiiviimpään yhdentymiseen tähtääviä toimenpiteitä. Olisi kannustettava niiden toteuttamista sekä jatkettava niiden kehittämistä ja yleistä soveltamista. Tästä syystä komissio katsoo, että yhdennettyä meripolitiikkaa koskevan toimintasuunnitelman toteuttaminen edellyttää EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoa ja yhdennetyn lähestymistavan soveltamista meriasioihin kaikkialla EU:ssa noudattaen kaikilta osin toissijaisuusperiaatetta ja nykyistä toimivaltuuksien jakoa. Sinisen kirjan 3.1 kohdan mukaisesti tässä tiedonannossa ehdotetaan suuntaviivoja, joiden tarkoituksena on kannustaa jäsenvaltioita ja muita toimijoita ryhtymään toimiin meriasioihin sovellettavan yhdennetyn lähestymistavan omaksumiseksi osaksi hallintoaan. 2. Merialan yhdennettyä päätöksentekoa koskevat suuntaukset Komissio vahvisti kattavan meripolitiikan kehittämisen yhdeksi kauden 2005–2009 strategisista tavoitteistaan. Tavoite on johdonmukainen meriasioita koskevaan yhdennetympään päätöksentekoon tähtäävän kansainvälisen suuntauksen kanssa. Vuonna 1982 tehdyn YK:n merioikeusyleissopimuksen johdanto-osassa todetaan, että " valtameriä koskevat ongelmat liittyvät läheisesti toisiinsa ja että niitä on käsiteltävä kokonaisuutena". Kestävän kehityksen huippukokouksesta vuonna 2002 laaditun Johannesburgin toimintasuunnitelman mukaan "valtamerien kestävän kehityksen varmistaminen edellyttää tehokasta koordinaatiota ja yhteistyötä" . Vuonna 2003 perustettiin UN Oceans -verkosto[4], jonka tavoitteena on varmistaa YK:n toimien tiiviimpi yhteensovittaminen valtameriin ja rannikoihin liittyvien organisaatioiden ja virastojen toimien kanssa, määritellä yhteiset toimet sekä edistää yhdennettyä hallinnointia. Jotkut maat[5] ovat jo alkaneet kehittää valtamerten ja merten kestävää käyttöä varten uusia poliittisia kehyksiä, joissa otetaan huomioon kaikki meriasioihin liittyvät näkökohdat ja vahvistetaan selkeät ennalta määritellyt tavoitteet monialaista lähestymistapaa noudattaen . - Yhdysvalloissa on presidentin toimeenpanoviraston (Executive Office) yhteyteen perustettu valtamerten politiikan komitea (Committee on Oceans Policy) toteuttamaan valtamerten toimintasuunnitelmaa, joka keskittyy muun muassa politiikkojen yhteensovittamiseen[6]. - Australiassa valtameripolitiikan koordinoinnista päävastuun kantaa ympäristö- ja kulttuuriperintöministeriö, ja kansallinen valtamerivirasto (National Oceans Office) koordinoi valtameriin liittyvien poliittisten aloitteiden toteuttamistoimia[7]. - Kanadan valtameriä koskevassa laissa, strategiassa ja toimintasuunnitelmassa vahvistetaan puitteet valtameriin liittyville ohjelmille ja politiikoille. Niiden johdossa on kalastus- ja valtameriministeri, ja hallituselimet, kansalaisjärjestöt ja kansalaiset osallistuvat niihin aktiivisesti[8]. - Japanissa vuonna 2007 annetussa valtameripolitiikan perussäädöksessä säädetään meriasioihin sovellettavasta yhdennetystä lähestymistavasta. Säädöksellä perustettiin "meripolitiikan päämaja", joka kuuluu pääministerin vastuulle. Kabinettipäällikkö ja äskettäin nimetty valtameripolitiikkaministeri toimivat päämajan varapäälliköinä. Japanissa on myös hyväksytty valtameriä koskeva toimintasuunnitelma[9]. - Norja esitti meriasioita koskevan strategiansa lokakuussa 2007. Toiminnan koordinointi kuuluu valtiosihteerien verkostolle, jota johtaa liikenteestä vastaava valtiosihteeri[10]. Kaikkien näiden meripolitiikkojen periaatteet, tavoitteet ja menettelyt ovat pitkälti samanlaiset. Kaikki nämä maat tunnustavat mereen liittyvien toimintojen merkittävän taloudellisen arvon. Ne kaikki tiedostavat, että kyseisten toimintojen intensiivinen kehittäminen on haaste kestävälle kehitykselle ja näiden maiden meriluonnonvarojen käytölle. Ne kaikki ovat päättäneet myös kehittää yleisen toimintamallin, jonka puitteissa voidaan soveltaa kattavaa ja koordinoitua lähestymistapaa meren eri luonnonvarojen ja toimintojen kestävän kehityksen varmistamiseksi. Ennen Euroopan unionin yhdennettyä meripolitiikkaa käsittelevää sinistä kirjaa laaditussa vaikutustenarvioinnissa[11] kyseisistä kokemuksista tehtiin muutamia perustavanlaatuisia johtopäätöksiä, joiden mukaan esimerkiksi toimien koordinointi on yleisesti suositeltavampaa kuin niiden keskittäminen. Jotta voidaan kuitenkin varmistaa kaikkien asiaan liittyvien toimijoiden osallistuminen tähän prosessiin, tarvitaan jokin aktiivinen toimija edistämään koordinointia ja kokonaisvaltaista ajattelua. Tämän lisäksi tieteelliset ja tiedolliset resurssit on koottava yhteen, jotta politiikalle luotaisiin vankka perusta strategista ja ennakoivaa päätöksentekoa varten. Suurimmat ongelmat, joiden on todettu hidastavan yhdennetyn lähestymistavan täytäntöönpanoa taloudellisten rajoitteiden ohella, ovat yleensä asiaan liittyvien toimijoiden välisen yhteistoiminnan ja koordinointirakenteiden puutteellisuus sekä se, että viranomaisilta ja sidosryhmiltä menee kauan ennen kuin ne pystyvät sisäistämään täysin yhdennetyn ajattelutavan. Politiikkaa koskeva selkeä viestintä ja vuoropuhelu ovat sen vuoksi olennaisen tärkeitä. Monet EU:n jäsenvaltiot, kuten Ranska, Saksa, Portugali, Alankomaat ja Slovenia[12], soveltavat meripolitiikkaan yhdennettyä lähestymistapaa tai ovat siirtymässä sen soveltamiseen. Jotkut jäsenvaltiot ovat uskoneet meriasiat tietylle ministeriölle, kuten Kreikka ja taannoin Espanja, ja toiset ovat vähitellen alkaneet soveltaa kokonaisvaltaista ajattelua temaattisten strategioiden muodossa, kuten Yhdistynyt kuningaskunta ja Ruotsi (kestävän kehityksen ja ympäristönsuojelun alalla) tai Irlanti (merentutkimusstrategian muodossa). Virallisten rakenteiden puutteesta huolimatta EU:n toimielimet esittivät kokonaisvaltaista palautetta vihreän kirjan yhteydessä toteutetussa meripolitiikkaa koskevassa kuulemisessa[13]. Puheenjohtajamaa Suomi järjesti kuulemistilaisuuden, johon osallistui neuvoston eri kokoonpanoja puheenjohtajan tukiryhmässä. Puheenjohtajamaa Saksa järjesti korkean tason konferenssin, jossa käsiteltiin kaikkia mahdollisia meriasioihin liittyviä kysymyksiä, ja puheenjohtajamaa Portugali organisoi ensimmäisen, meripolitiikkaa sanan laajimmassa merkityksessä käsitelleen epävirallisen ministerikokouksen. Yhdennettyä meripolitiikkaa koskevasta komission ehdotuksesta keskusteltiin Portugalin puheenjohtajakaudella myös yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvostossa ottaen huomioon sen horisontaaliset ja yleiset toimivaltuudet. Euroopan parlamentti antoi meripolitiikkaa koskevasta vihreästä kirjasta lausuntonsa viiden valiokunnan tehostetun yhteistyön perusteella. Alueiden komitean lausunto valmisteltiin kestävän kehityksen valiokunnassa, jolla on laajat monialaiset toimivaltuudet. 3. Meriasioiden hallinnointiin sovellettavaa yhdennettyä lähestymistapaa koskevat tarpeet ja kannustimet Meriasioita on hallinnoitu Euroopassa perinteisesti useiden alakohtaisten politiikkojen puitteissa. Tällainen meriasioiden hallinnoinnin lokerointi on edelleenkin vallitseva suuntaus kansainvälisen, eurooppalaisen, kansallisen, alueellisen ja paikallisen hallinnon eri tasoilla. EU:ssa ei ryhdytä soveltamaan meriasioihin yhdennetympää lähestymistapaa ainoastaan siksi, että sama suuntaus on havaittavissa myös muissa osissa maailmaa eikä siitä syystä, että se on hallintorakenteen luonnollinen kehityskulku nykyisten kestävän kehityksen periaatteiden mukaisesti. Yhdennetyn lähestymistavan omaksumisen tavoitteena on pikemminkin antaa selvä signaali pyrkimyksistä lisätä eri politiikanalojen ja lähestymistapojen välistä yhtenäisyyttä kiinnittäen erityistä huomiota - tarpeeseen välttää päällekkäisyyksiä jäsenvaltioiden kansallisten tai alueellisten viranomaisten sääntelyvaltuuksissa ja korvata päällekkäinen ja kaksiosainen päätöksenteko keskitetyllä lähestymistavalla kussakin jäsenvaltiossa; - tunnustettuun tarpeeseen, joka liittyy keskenään kilpailevien merialan toimintojen koordinoituun suunnitteluun ja merialueiden strategiseen hallinnointiin (merten aluesuunnitteluun); - tarpeeseen koordinoida paremmin meriasioita käsittelevien Euroopan tason alakohtaisten neuvottelukomiteoiden toimintaa; - ekosysteemiin perustuvan lähestymistavan sekä meristrategiapuitedirektiivin hyväksymiseen ja täytäntöönpanoon; - tarpeeseen kehittää yhteydet tieteen ja politiikan välille sekä varmistaa, että merentutkimuksen alalla saavutettu tietämys pystytään välittämään meripolitiikkaan; - tarpeeseen saada käyttöön luotettavia ja vertailukelpoisia tilastoja, joiden avulla kaikilla tasoilla voidaan tiedottaa meripoliittisesta päätöksenteosta; - ja näiden lisäksi tarpeeseen helpottaa merivalvonnan yhteensovittamista sekä jäsenvaltioiden välillä että niiden sisällä. - Päätöksentekoprosessin ennakoitavuus on ehdottoman tärkeää kaikkien merialan sidosryhmien kannalta. Puhtaasti alakohtainen meriasioiden hallinnointi, jossa eri päätöksentekijät voivat omaksua eriäviä lähestymistapoja esimerkiksi meriteollisuuteen, joihin kuuluvat satamat ja meriliikenne, ei johda yritysmyönteiseen toimintaympäristöön, johon EU pyrkii Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian avulla. Tässä mielessä meriasioiden yhteinen hallinnointi tarkoittaa myös sitä, että jäsenvaltioissa on kehitettävä yhden palvelupisteen järjestelmä mereen liittyviä toimintoja varten. - Mereen liittyvien toimintojen määrä on kasvanut nopeasti paitsi kalastuksen ja meriliikenteen alalla myös esimerkiksi merellä tapahtuvan energiantuotannon, merimatkailun (huviveneily ja risteilyalukset) ja meriviljelyn aloilla. Suojelluilla merialueilla toteutettavia toimia voidaan säännellä tai ne voidaan kieltää suojelutavoitteiden mukaisesti. Koska kilpailu tilankäytöstä Euroopan yhä ruuhkaisemmilla rannikkovesillä on kovaa, eri käyttötapojen välillä saattaa syntyä ristiriitaa. Erityisten meriasioihin liittyvien suunnitteluvälineiden kehittämistä ja käyttöä tarkoituksenmukaisilla tasoilla pidetään sen vuoksi yleisesti tarpeellisena toimenpiteenä, jonka avulla merten, valtamerten ja rannikkoalueiden käyttötapoja on mahdollista yhdenmukaistaa, priorisoida ja hallinnoida. Nämä suunnitteluvälineet voidaan puolestaan kehittää ainoastaan meriasioiden hallinnointiin sovellettavan yhdennetyn lähestymistavan pohjalta. - Eurooppalaisilla alakohtaisilla neuvottelukomiteoilla on taipumus noudattaa omaan alaansa liittyvissä asioissa kapeaa alakohtaista lähestymistapaa. Jotta näiden komiteoiden katsantokantaa saataisiin laajennettua ja jotta ne rohkaistuisivat omaksumaan kokonaisvaltaisemman lähestymistavan, on tarpeen ottaa käyttöön välineitä, joilla niitä kannustetaan käymään mereen liittyvistä toiminnoista eri alojen välisiä keskusteluja esimerkiksi työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun foorumin puitteissa järjestettävissä erityiskokouksissa. - Ekosysteemiin perustuva lähestymistapa, joka on kirjattu äskettäin annettuun meristrategiapuitedirektiiviin, tuo mukanaan tiettyjä haasteita. Päätöksentekoa ei saa enää organisoida yksinomaan perinteisten alakohtaisten politiikkojen mukaisesti, vaan siinä on otettava huomioon laajat, valtioiden rajat ylittävät meriekosysteemit, joita on suojeltava kaikkien mereen liittyvien toimintojen luonnonvaraperustan säilyttämiseksi. Tätä meriympäristön suojelua on sen vuoksi tarpeen tarkastella myös direktiivissä säädettyjen merialueiden ja osa-alueiden kannalta. - Euroopan valtameriä ja meriä koskeva komission näkemys perustuu huippuosaamiseen tieteellisen tutkimuksen, teknologian ja innovaation aloilla. Kaikki muut EU:n toimielimet sekä Euroopan meri-, merentutkimus- ja teknologiayhteisöt jakavat tämän näkemyksen ja kannattavat EU:n meri- ja merentutkimusstrategian laatimista. Yksi tämän uuden strategian keskeisistä tavoitteista on tukea yhdennettyä meripolitiikkaa luomalla edellytykset tieteen ja politiikan välisten yhteyksien parantamiselle. Näillä yhteyksillä saavutetaan kaksi tavoitetta: annetaan tiedepiireille mahdollisuus informoida paremmin politiikkoja ja annetaan politiikalle mahdollisuus ohjata tiedettä kohti Euroopan suurimpia haasteita ja yhteiskunnallisia tarpeita. Tiedeyhteisöjen ja politiikan tekijöiden välinen vuoropuhelu on näin ollen sekä kannustin että vastaus meriasioiden hallinnointiin sovellettavaan yhdennettyyn, monitieteelliseen ja informoituun lähestymistapaan. - Eurostat on käynnistänyt sosioekonomisia tilastoja koskevan monialaisen työohjelman, joka kattaa merialat ja rannikkoalueet. Jäsenvaltioiden olisi oman etunsa vuoksi tehtävä Eurostatin kanssa yhteistyötä vertailukelpoisten ja luotettavien tilastojen saamiseksi. - Lopuksi voidaan todeta, että Euroopan merialueiden turvallinen käyttö edellyttää merivalvontaa. Meriasioiden hallinnointiin on sovellettava tarkoituksenmukaisilla tasoilla yhdennetympää lähestymistapaa myös merivalvontaviranomaisten yhteistyön, koordinoinnin ja joskus jopa niiden yhtenäisyyden sekä niiden Euroopan tason valvontajärjestelmien yhteentoimivuuden parantamiseksi. Ilman tätä yhdennettyä lähestymistapaa erilaisia alakohtaisia offshore-toimintoja (jotka liittyvät mm. kalastukseen, rikolliseen toimintaan, satamien turvatoimiin, saastumiseen, pelastus- ja turvatoimintaan, rajavalvontaan jne.) ei pystytä koordinoimaan, eikä niiden välille saada luotua synergioita. Vastaavasti eurooppalainen merivalvontaverkosto, jonka perustamista ehdotettiin sinisessä kirjassa, edellyttää uusia yhdennetympiä hallinnointivälineitä. Kaikki edellä esitetyt seikat ovat edellytyksiä Euroopan meriomaisuuden tehokkaalle ja kestävälle hallinnolle ja kannustavat meriasioiden yhtenäiseen ja yhdennetympään hallinnointiin. 4. Suuntaviivat euroopan merten ja valtamerten yhdennetyiksi hallinnointipuitteiksi 4.1. Meripolitiikkaan sovellettavan strategisen lähestymistavan kehittäminen kansallisella tasolla Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä omat kansalliset yhdennetyt meripolitiikkansa. Kuten yhdennettyä meripolitiikkaa koskevassa komission ehdotuksessa todetaan, sama menettely ei sovellu kaikkiin tilanteisiin – yhdennettyä lähestymistapaa voidaan soveltaa meriasioihin onnistuneesti erilaisin, yhtä soveltuvin keinoin. Joissakin jäsenvaltioissa ollaan kehittämässä omia uusia lähestymistapoja, jotka soveltuvat niiden lainsäädäntöön sekä taloudelliseen, yhteiskunnalliseen ja poliittiseen tilanteeseen ja kulttuuri- ja ympäristöolosuhteisiin. Nämä erilaiset lähestymistavat ovatkin tarpeen, kun otetaan huomioon eri merialueiden asettamat erityishaasteet ja jäsenvaltioiden erilaiset rakenteet ja perinteet. Jäljempänä esitetyt suuntaviivat eivät siis missään nimessä tarkoita, että jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön yksi ainoa meriasioiden hallinnointijärjestelmä. Suuntaviivojen tarkoituksena on rohkaista jäsenvaltioita laatimaan omat kansalliset yhdennetyt meripolitiikkansa läheisessä yhteistyössä merialan sidosryhmiensä kanssa sekä vahvistamaan ja helpottamaan meriasioiden hallinnointiin liittyvää yhteistoimintaa kaikilla tasoilla, myös EU:n tasolla. Kullakin jäsenvaltiolla on meripolitiikan alalla omat erityiset prioriteettinsa. Eri viranomaisten olisi kuitenkin työskenneltävä yhteisten päämäärien hyväksi. Tätä varten eri viranomaisten ohjenuoraksi olisi laadittava strateginen suunnitelma, jossa esitetään politiikan yleinen visio sekä sen tavoitteet ja toteuttamiskeinot. Siinä olisi tehtävä selkoa kyseisen yhdennetyn lähestymistavan tuloksista ja hyödyistä. Kansalliset yhdennetyt meripolitiikat poikkeavat toisistaan jäsenvaltioiden erilaisista perustuslaillisista, geofysikaalisista, taloudellisista ja sosiaalisista sekä kulttuuri- ja ympäristötekijöistä johtuen, mutta niissä olisi otettava huomioon Eurooppa-neuvoston joulukuussa 2007 vahvistama meriä ja valtameriä koskeva eurooppalainen näkemys. Kansallisten yhdennettyjen meripolitiikkojen olisi tästä syystä perustuttava näkemykseen siitä, että kaikki mereen liittyvät asiat ovat sidoksissa toisiinsa, minkä vuoksi niitä olisi käsiteltävä yhtenä kokonaisuutena. EU:n yhdennetyn meripolitiikan tavoin myös yhdennettyjen kansallisten politiikkojen pohjana olisi oltava toissijaisuus-, kilpailukyky- ja talouskehitysperiaatteet, ekosysteemiin perustuva lähestymistapa ja sidosryhmien osallistumisen periaate. 4.2. Hallinnointipuitteet kansallisten viranomaisten päätöksenteolle Jäsenvaltioiden olisi harkittava meriasioita koskevien sisäisten koordinointirakenteiden luomista hallintoonsa. Tällaisiin rakenteisiin olisi kuuluttava korkeimman tason poliittista ohjausta antava mekanismi. Jotkut jäsenvaltiot ovat perustaneet ministeriöiden välisen komitean, jolla on päävastuu meriasioiden koordinoinnista. Vastuu, joka liittyy toimintaan poliittisena johtajana ja yhdennetyn lähestymistavan edistäjänä, olisi määriteltävä selvästi. Tällä toiminnalla on oltava riittävästi painoarvoa, jotta alakohtaisten intressien välistä vuoropuhelua pystytään jäsentämään. Koska kansanedustuslaitoksilla on keskeinen rooli yleisen edun määrittelyssä, niiden on ehdottomasti oltava sitoutuneita tukemaan meriasioihin sovellettavaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa.[14] Myös julkishallinnossa olisi noudatettava poliittisella tasolla vahvistettua yhdennettyä lähestymistapaa kunkin jäsenvaltion toteuttamien, niiden omiin hallintoperinteisiin soveltuvien organisatoristen järjestelyjen avulla. Joissakin jäsenvaltioissa noudatettavan käytännön mukaan ministeriöiden välisten komiteoiden tukena on korkean tason virkamiehen johtama koordinointitoimisto tai -virasto, jonka tavoitteena on varmistaa, että komitean tekemät päätökset pannaan täytäntöön. Tämä tarkoittaa, että koordinointitoimiston tai -viraston johtajalla on oltava huomattavat valtuudet. Yhdennetyn lähestymistavan pitäisi myös parantaa jäsenvaltioissa toteutettavassa yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa tarvittavaa koordinointia ja raportointia, ja tämän myötä meriasioihin liittyvien rikkomusmenettelyjen määrä vähenee. 4.3. Rannikkoalueiden ja muiden paikallisten päätöksentekijöiden rooli Kansallisen tason alapuolisella alue- ja paikallistason päätöksenteolla on merkitystä. Paitsi että rannikkoalueet hyötyvät meripolitiikkaan sovellettavasta yhdennetystä lähestymistavasta, ne myös kärsivät pahiten johdonmukaisten meripolitiikkojen puutteesta. Monilla rannikkoalueilla ollaan laatimassa omia yhdennettyjä strategioita, jotka vastaavat näiden alueiden erityistarpeita ottaen huomioon niiden läheinen suhde mereen. Nämä alueet saattavat monesti vastata jäsenvaltion rannikkoalueiden yhdennetystä käytöstä ja hoidosta tai taloudellisen toiminnan alueellisen leviämisen sääntelystä. Koska niillä on usein ainutkertaista taitotietoa ja arvokasta näkemystä ja koska ne valvovat tärkeimpiä etuja meriasioiden alalla, niillä on oma tehtävänsä yhdennetyn päätöksenteon kehittämisessä sen erityisen vastuualan mukaisesti, joka alueille kuuluu meriasioiden alalla kussakin jäsenvaltiossa. Kyseisten päätöksentekotasojen perustuslain mukaisesta toimivallasta riippuen saattaa tarvittaessa olla hyödyllistä kehittää myös alueellisia yhdennettyjä meripolitiikkoja, jotka ovat yhdenmukaisia asiaa koskevien kansallisten ja EU:n politiikkojen kanssa. 4.4. Sidosryhmien osallistuminen meriasioita koskevaan yhdennettyyn päätöksentekoon Merialan sidosryhmien aktiivinen osallistuminen yhdennettyihin kansallisiin, alueellisiin tai paikallisiin meripolitiikkoihin on erittäin suositeltavaa. Yhdennettyä meripolitiikkaa käsittelevässä sinisessä kirjassa esitetty meriä ja valtameriä koskeva eurooppalainen näkemys on suunnattu kansallisten hallitusten ohella kaikille sidosryhmille ja varsinkin niille, jotka käsittelevät erityisesti meriasioita. Nämä sidosryhmät toimivat moottorina vuoden kestäneessä kuulemisessa, jonka komissio järjesti EU:n tulevaa meripolitiikkaa käsittelevän vihreän kirjan julkaisun jälkeen. Niihin kuuluu muun muassa monia yrityksiä ja palveluntarjoajia, joiden taloudellinen toiminta on riippuvainen merestä, työmarkkinaosapuolia, ympäristö- ja muita kansalaisjärjestöjä, korkeakouluja ja tutkimuslaitoksia sekä merellistä perintöä vaalivia järjestöjä. Komissio totesi ensimmäisenä Euroopan meripäivänä, jota vietettiin tämän vuoden toukokuun 20. päivänä, että Euroopan unionin yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpano on ensiarvoisen tärkeää. Talouden toimijoiden olisi omaksuttava yhdennetty lähestymistapa muodostamalla "merialan klustereita", jotka voivat puolestaan toimia yhteistyössä muiden sidosryhmien kanssa perustamalla kansalaisyhteiskuntafoorumeita ja merialan sidosryhmien verkostoja. Omia kansallisia yhdennettyjä meripolitiikkoja kehittäviä jäsenvaltioita suositellaan edistämään ja helpottamaan sellaisten tarkoituksenmukaisten sidosryhmärakenteiden luomista, jotka mahdollistavat sidosryhmien laaja-alaisen osallistumisen meriasioiden hallintoon, toteuttamalla toimenpiteitä työmarkkinaosapuolten toimintakyvyn lisäämiseksi ja avoimen päätöksentekomenettelyn varmistamiseksi. 4.5. Yhteyksien tehostaminen alueellisesti merialueiden tasolla Kuulemisvaiheessa kävi selväksi, että monia yhdennetyn meripolitiikan näkökohtia voidaan parhaiten käsitellä alueellisella merialueiden tasolla. Myös meristrategiapuitedirektiivin voimaantulo edellyttää, että jäsenvaltioiden ja komission välillä tällä tasolla tehtävää yhteistyötä lisätään ja että monenvälisistä aluemeriä koskevista yleissopimuksista, joita ovat esimerkiksi HELCOM[15], OSPAR[16] sekä Barcelonan[17] ja Bukarestin yleissopimukset[18], saatavaa lisäarvoa hyödynnetään tarvittaessa parhaalla mahdollisella tavalla. Eurooppa-neuvoston 14. joulukuuta 2007 esittämän pyynnön perusteella Euroopan komissio valmistelee parhaillaan Itämeren aluetta koskevaa EU:n strategiaa, joka sisältää toimenpiteitä Itämerta koskevan yhdennetyn meripolitiikan toteuttamiseksi mutta ulottuu kuitenkin meripolitiikkaa pidemmälle. Komissio on alkanut valmistella strategiaa myös Välimeren meripolitiikkaan sovellettavan kokonaisvaltaisen lähestymistavan täytäntöönpanemiseksi ja aikoo julkaista asiaa koskevan toimintapoliittisen asiakirjan syksyllä 2008. Hallinnon haasteena on optimoida tehokkuus yhteistyössä eri merialueiden kanssa sekä varmistaa, että tämä tuo lisäarvoa työhön, jota ollaan toteuttamassa EU:n tasolla, jäsenvaltioissa ja EU:n naapurien kanssa. Jotta meriasioiden yhdennetty hallinto toimisi Euroopassa täysipainoisesti, on ehdottoman tärkeää kehittää rajat ylittävää koordinointitoimintaa, joka mahdollistaa parhaiden toimintatapojen vaihtamisen ja valtioiden tiiviimmän yhteistyön erityisen tärkeissä kysymyksissä, jotka liittyvät muun muassa meriympäristön suojeluun, Euroopan laajojen merialueiden turvallisuuteen ja valvontaan sekä meren ja meriasioiden tutkimukseen. 5. Päätelmät Komissio, jonka tavoitteena on edistää yhdennetyn päätöksenteon käyttöönottoa meriasioiden hallinnoinnin eri tasoilla, tiedottaa tämänsuuntaisista koko maailman, Euroopan, jäsenvaltioiden ja alueiden tasolla toteutettavista toimista helpottaakseen kyseistä prosessia ja antaakseen ohjeita parhaiden toimintatapojen malleja etsiville sidosryhmille. Komissio pyytää EU:n toimielimiä ja jäsenvaltioita levittämään tietoa toimista, joita ne toteuttavat meriasioiden yhdennetyn hallinnoinnin hyväksi. Euroopan unionin yhdennettyä meripolitiikkaa käsittelevän sinisen kirjan mukaisesti komissio esittää vuoden 2009 loppuun mennessä raportin meriasioihin sovellettavan yhdennetyn lähestymistavan omaksumisessa saavutetusta edistymisestä. Liite – Taulukkomalli yhdennettyjä lähestymistapoja koskevan tiedon levittämiseksi Internetissä Toimijataso | Vuoropuhelu | Strategia | Hallinnointi ja täytäntöönpano | | Poliittinen johto | Hallinnolli-nen organisaatio | Eri hallitustasojen väliset yhteydet | Avoin ja osallistava vuoropuhelu | Visio | Tietämys ja tieteelliset lausunnot | Hallitusten offshore-toiminnot | Merialan klusterit | Merten alue-suunnittelu | | Jäsen-valtio |Vastuu-ministeri |Koordi-nointiosasto |Kuvaus tehtävien siirrosta ja alueiden roolista |Jäsennelty vuoropuhelu Viestintä -menetelmät Säännölliset tapahtumat |Asiakirja V uosi-kertomukset, myös määrära-hoista |Neuvoa-antavat komiteat Tiede-verkostot |Rannikkovartios -ton/ kansallisten merivirastojen organisaatio Valvontajärjestel -mät |Klusteri-organisaa-tiot |Suunnit-telu-järjestel-män yhteenveto Lisenssit | | | Yhteyspisteiden korkean tason työryhmän jäsen | | | | | | | | | Taulukossa esitetään perustiedot meriasioiden yhdennetystä hallinnoinnista ja sidosryhmien kuulemisesta sekä tietoja verkkosivuista ja yhteyshenkilöistä. [1] KOM(2007) 575. [2] www.consilium.europa.eu/ueDocs/cms_Data/docs/pressData/en/ec/97669.pdf; www.europarl.europa.eu/sides/getDoc.do?type=TA&reference=P6-TA-2008-0213&language=EN&ring=A6-2008-0163. [3] ec.europa.eu/dgs/fisheries/organi/oganig_en.pdf. [4] www.oceansatlas.org/www.un-oceans.org. [5] http://ioc3.unesco.org/abelos/index.php?option=com_content&task=view&id=55&Itemid=62 [6] ocean.ceq.gov/. [7] www.environment.gov.au/coasts/oceans-policy/index.html. [8] www.dfo-mpo.gc.ca/oceans-habitat/oceans/ri-rs/cos-soc/index_e.asp. [9] www.kantei.go.jp/jp/singi/kaiyou/konkyo5.pdf [10] www.regjeringen.no/en/dep/nhd/Press-Centre/Press-releases/2007/--Norwegian-maritime-industry-is-to-be-t-2.html?id=482329. [11] SEC(2007) 1280. [12] Esitetty yhteyspisteiden korkean tason työryhmässä 22.4.2008, http://ec.europa.eu/maritimeaffairs/focal-points-meeting_en.html. [13] ec.europa.eu/maritimeaffairs/post_green_en.html (Euroopan parlamentin lausunto nro 484; alueiden komitean lausunto nro 93; talous- ja sosiaalikomitean lausunto nro 147). [14] Kansanedustuslaitosten vastaukset vihreään kirjaan: Saksan parlamentin ala- ja ylähuone: nro 309 ja nro 129; Ruotsin valtiopäivät: nro 254, ec.europa.eu/maritimeaffairs/post_green_en.html. [15] www.helcom.fi/. [16] www.ospar.org/. [17] www.unep.ch/regionalseas/regions/med/t_barcel.htm. [18] www.blacksea-commission.org/OfficialDocuments/Convention_iframe.htm.