Sosiaalinen ostaminen: opas sosiaalisten näkökohtien huomioon ottamisesta julkisissa hankinnoissa (2. laitos)

(2021/C 237/01)

SISÄLLYSLUETTELO

Johdanto 4

1 Luku – Sosiaalisesti vastuullisten julkisten hankintojen määritelmä, tarkoitus ja edut 4

1.1 Sosiaalisesti vastuulliset julkiset hankinnat: määritelmä 4

1.2 Sosiaalisten tavoitteiden määrittäminen ja soveltaminen julkisissa hankinnoissa 6

1.3 Sosiaalisten hankintojen tarkoitus ja edut 9

1.4 Yhteys EU:hun sekä kansainväliseen politiikkaan ja lainsäädäntöön 11

2 Luku – Organisaatiostrategia sosiaalista ostamista varten 16

2.1 Sosiaalisten hankintojen ottaminen asialistalle 16

2.2 Tavoitteiden määrittäminen 17

2.3 Sidosryhmien kuuleminen 17

2.4 Riskien arvioiminen, hankintasopimusten priorisoiminen ja tavoitteiden asettaminen 20

2.5 Sosiaalisten hankintojen integroiminen hankintamenettelyihin ja -politiikkaan 22

2.6 Edistymisen seuranta ja arviointi 23

3 Luku – Tarpeiden tunnistaminen ja hankinnan suunnittelu 25

3.1 Tarpeiden arvioinnin merkitys sosiaalisissa hankinnoissa 25

3.2 Markkinavuoropuhelu 27

3.3 Sopimustyypin valitseminen 31

3.4 Menettelyn valitseminen 33

3.5 Tarjouseritelmien laatiminen ja kommentoiminen 35

3.6 Valinnaisten kenttien käyttäminen vakiolomakkeissa 35

4 Luku – Hankintamenettely 36

4.1 Kohteen määrittely ja sovellettavien sääntöjen määrittäminen 36

4.2 Kevennetty järjestely 38

4.3 Varatut hankintasopimukset 41

4.4 Tekniset eritelmät 43

4.5 Sosiaali- ja työlainsäädännön sekä työehtosopimusten noudattaminen 46

4.6 Poissulkemis- ja valintaperusteet 48

4.7 Hankintasopimuksen tekoperusteet 51

4.8 Tarjousten arviointi ja sitoumusten tarkistaminen 54

4.9 Poikkeuksellisen alhaiset tarjoukset 57

5 Luku – Sopimusehtojen laatiminen ja täytäntöönpano 58

5.1 Sosiaalisia hankintoja koskevien sitoumusten käytännön toteutus 58

5.2 Hankintasopimuksen toteuttamisen ehdot 59

5.3 Vaikutusten hankinta 63

5.4 Noudattamisen valvonta 64

5.5 Alihankinta 65

5.6 Ongelmien ratkaiseminen 67

5.7 Saatujen kokemusten hyödyntäminen tulevissa hankintasopimuksissa 68

Oppaan toinen laitos on koottu Euroopan komission ja paikallisviranomaisten kestävän kehityksen järjestön (ICLEI) tekemän sopimuksen N:o SI2.801176 – 728/PP/GRO/SME/18/D/021a nojalla ja Public Procurement Analysis (PPA) -konsulttitoimiston tuella. Euroopan komissio tai kukaan komission nimissä toimiva henkilö ei ole vastuussa tämän julkaisun sisältämien tietojen mahdollisesta käytöstä. Tärkeä huomautus Tämän oppaan tarkoituksena on auttaa julkisia ostajia ja edistää hyviä käytäntöjä. Opas ei ole sitova asiakirja, joten sillä ei ole vaikutusta EU:n lainsäädännössä vahvistettuihin oikeuksiin ja velvollisuuksiin. Sitä luettaessa on huomioitava paitsi hankintakäytäntöjen kehitys myös Euroopan unionin tuomioistuimen eli ainoan elimen, jolla on toimivalta tulkita unionin oikeutta, oikeuskäytäntö. Tässä asiakirjassa esitetyt toiminta-ajatukset, ehdotukset ja ratkaisut eivät vaikuta kansalliseen lainsäädäntöön, ja niitä on mahdollisesti muokattava kansallisen lainsäädäntökehyksen huomioimiseksi. Tämän oppaan sisältämät tiedot on tarkistettu huolellisesti. Euroopan komissio ei kuitenkaan vastaa siinä mainituista erityistapauksista. Lisätietoa Euroopan unionista on saatavilla internetissä (http://europa.eu).

JOHDANTO

Sosiaalisesti vastuullisten julkisten hankintojen (jäljempänä myös sosiaaliset hankinnat) tarkoituksena on saavuttaa hankintasopimuksilla myönteisiä sosiaalisia vaikutuksia. Hankinnat vaikuttavat laajaan joukkoon ihmisiä, kuten julkisten palvelujen käyttäjiin, tuotantoon ja toimittamiseen osallistuviin henkilöihin tai ostajaorganisaation työntekijöihin. Eri ryhmiä koskevien suorien vaikutusten lisäksi sosiaaliset hankinnat voivat vaikuttaa laajemminkin sekä kysyntään että tarjontaan markkinoilla.

Järkevillä hankinnoilla julkiset ostajat voivat edistää työllistymismahdollisuuksia, työvoiman täydennys- ja uudelleenkoulutusta, ihmisarvoista työtä, sosiaalista osallisuutta, sukupuolten tasa-arvoa ja syrjimättömyyttä, esteettömyyttä ja saavutettavuutta, kaikille suunnittelua ja eettistä kauppaa sekä pyrkiä parantamaan sosiaalisten normien noudattamista. Joidenkin tuotteiden, urakoiden ja palvelujen osalta vaikutus voi olla erityisen merkittävä, sillä julkisten ostojen markkinaosuus on suuri esimerkiksi yhdyskuntarakentamisessa, terveydenhuollossa ja liikenteessä.

Viranomaisten on vastattava yhteiskunnallisiin haasteisiin tehostamalla toimiaan kestävyyden kaikkien osa-alueiden toteuttamiseksi (sosiaaliset, eettiset, ympäristöön liittyvät ja taloudelliset näkökohdat). Julkiset ostajat ovat tärkeitä sijoittajia EU:ssa, sillä niiden osuus on tällä hetkellä yli 14 prosenttia EU:n bruttokansantuotteesta (BKT). Julkiset ostajat voivatkin edistää suuresti kestävää kehitystä käyttämällä ostovoimaansa ja valitsemalla sellaisia tavaroita ja palveluja, joilla saadaan aikaan myönteisiä sosiaalisia vaikutuksia. Tämä opas auttaa julkisia ostajia huomioimaan kestävien julkisten hankintojen sosiaalisen ulottuvuuden.

Tämänhetkinen covid-19-pandemia vaikuttaa todennäköisesti työllisyyteen, lisää eriarvoisuutta, lisää työn epävarmuutta ja heikentää työoloja ja -ehtoja kaikkialla maailmassa, aiheuttaa lisäpaineita tiettyjen henkilöpalvelujen toimittamiselle sekä iskee pieniin yrityksiin. EU:n jäsenvaltioiden on lisättävä elpymisstrategioissaan sosiaalista osallisuutta ja oikeudenmukaisuutta tukemalla koulutusta, osaamista ja työllisyyttä sekä sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Niiden on myös varmistettava, että vihreä ja digitaalinen siirtymä tuo mukanaan työpaikkoja ja tukee kestävää kasvua ja sosioekonomista kestokykyä. Sosiaalisesti vastuulliset ostokäytännöt ovat tehokas työkalu, jonka avulla EU: n kansalliset viranomaiset voivat päästä edellä mainittuihin tavoitteisiin.

Tämän asiakirjan tarkoitus on parantaa julkisten ostajien tietoisuutta sosiaalisten hankintojen mahdollisista hyödyistä sekä selittää käytännönläheisesti, millaisia mahdollisuuksia EU:n lainsäädäntökehys tarjoaa. Tätä opasta laatiessaan komissio kuuli laaja-alaisesti julkisia ostajia, jotta sen olisi mahdollista koota hyviä käytäntöjä ja esimerkkejä saavutetuista tuloksista. Näitä esimerkkejä esitellään runsaasti kautta oppaan.

Opas on laadittu julkisia ostajia varten. Sen toivotaan kuitenkin innoittavan myös muita hankintoihin osallistuvia tahoja, kuten tavarantoimittajia ja palveluntarjoajia, yksityisiä ostajia, yhteiskunnallisten yritysten kaltaisia yhteisötalouden toimijoita ja kansalaisjärjestöjä.

Oppaan eri luvuissa käsitellään kaikkia hankintaprosessin osa-alueita varsinaista tarjouskilpailumenettelyä lukuun ottamatta. Oppaassa selitetään yksityiskohtaisesti, millä tavalla sosiaaliset näkökohdat voidaan huomioida prosessin eri vaiheissa, sekä annetaan lukuisia esimerkkejä julkisten ostajien tosiasiallisista käytännöistä eri puolilla EU:ta. Luvuissa 2–5 esitetään useimpien kohtien päätteeksi luettelo hyvistä käytännöistä. Tarkoituksena on helpottaa tekstin ymmärtämistä esittämällä konkreettinen yhteenveto kussakin kohdassa käsitellyistä keskeisistä kysymyksistä sekä kuvaamalla toimia, joilla julkiset ostajat voivat halutessaan käytännössä edistää sosiaalisesti vastuullisen lähestymistavan toteuttamista hankintaprosessissa.

1 LUKU

Sosiaalisesti vastuullisten julkisten hankintojen määritelmä, tarkoitus ja edut

1.1 Sosiaalisesti vastuulliset julkiset hankinnat: määritelmä

Sosiaalisesti vastuullisten julkisten hankintojen eli sosiaalisten hankintojen tarkoituksena on ottaa huomioon julkisen sektorin hankkimien tavaroiden, palvelujen ja rakennusurakoiden sosiaaliset vaikutukset. Sosiaalisilla hankinnoilla osoitetaan, etteivät julkiset ostajat pyri ostamaan vain halvimmalla hinnalla tai saadakseen rahalle eniten vastinetta, vaan ne haluavat myös varmistaa, että hankinnoilla tuotetaan sosiaalista etua (1) ja ennaltaehkäistään tai lievennetään sosiaalisia haittavaikutuksia hankintasopimuksen toteuttamisen aikana. Julkinen ostaja voi huomioida sosiaaliset tavoitteet hankintaprosessin kaikissa vaiheissa, kunhan ne eivät ole syrjiviä ja liittyvät sopimuksen kohteeseen (2). EU:n alueella toteutettavissa sosiaalisissa hankinnoissa on noudatettava julkisista hankinnoista vuonna 2014 annettuja direktiivejä (3), EU:n perussopimuksessa (4) ja perusoikeuskirjassa vahvistettuja periaatteita sekä kansainvälisiä sopimuksia, kuten Maailman kauppajärjestön (WTO) julkisia hankintoja koskevaa sopimusta (GPA-sopimus), julkisia hankintoja koskevia lukuja sisältäviä kahdenvälisiä vapaakauppasopimuksia (5) ja YK:n yleissopimusta vammaisten henkilöiden oikeuksista (YK:n vammaisyleissopimus) (6).

Sosiaalisten hankintojen avulla voidaan edistää tehokkaasti sekä kestävää kehitystä että kansainvälisten, kansallisten, alueellisten tai paikallisten sosiaalisten tavoitteiden saavuttamista. Sosiaalisissa hankinnoissa julkiset hankinnat nähdään strategisena välineenä, joka mahdollistaa julkisten varojen tehokkaan ja kestävän käytön. Sosiaaliset näkökohdat voidaan yhdistää vihreän talouden (7) ja kiertotalouden (8) kriteereihin sekä innovatiivisten ratkaisujen julkisiin hankintoihin (9), jotta kestävyyteen perustuva lähestymistapa julkisissa hankinnoissa (10) toteutuisi kattavammin. Lisäämällä julkisten ostajien ammatillisuutta ja heille annettavaa tukea voidaan helpottaa suuresti sosiaalisten näkökohtien tuloksellista käyttöä ja yhdistämistä muihin kestävyys- ja laatunäkökohtiin (11).

Sosiaalisesti vastuulliset julkiset hankinnat auttavat viranomaisia tuottamaan laadukkaita palveluja ja tuotteita yhteiskunnalle sekä saavuttamaan sosiaalisia ja eettisiä lisäetuja määrärahojen rajallisuudesta huolimatta. Ne voivat edesauttaa myös covid-19-kriisin kielteisten vaikutusten torjuntaa. Pandemiasta elpyminen edellyttää, että EU:n viranomaiset hyödyntävät kaikkia käytettävissä olevia työkaluja ja välineitä kielteisten sosioekonomisten vaikutusten torjumiseksi. Elpymis- ja palautumistukivälineen kautta myönnettävät ennennäkemättömän suuret taloudelliset resurssit tulevat monessa tapauksessa käyttöön julkisten hankintojen kautta. Näin ollen on ratkaisevan tärkeää, että julkiset ostajat voivat hyödyntää täysimittaisesti julkisia hankintoja koskevien sääntöjen joustoja varmistaakseen, että nuo varat käytetään mahdollisimman suurten myönteisten sosiaalisten ja taloudellisten vaikutusten aikaansaamiseksi yhteisöissä. Halvimman hinnan logiikasta luopuminen sekä yhteiskuntaan integroitumiseen, tasa-arvoon, oikeudenmukaiseen ja osallistavaan työllisyyteen sekä eettisiin tavarantoimituksiin liittyvien näkökohtien huomioiminen hankinnoissa ovat avainasemassa kyseisten varojen elvyttävän vaikutuksen maksimoimiseksi.

Tässä oppaassa esitellään useita esimerkkejä sosiaalisten hankintojen käytännön toteutuksesta eri puolilta EU:ta. Esimerkeissä kuvataan erilaisia lähestymistapoja ja niiden tosiasiallisia vaikutuksia, ja niitä voi käyttää inspiraationlähteenä. Lisäesimerkkejä hyvistä käytännöistä EU:ssa ja kolmansissa maissa on asiakirjoissa ”Sosiaalisesti vastuulliset julkiset hankinnat käytännössä: 71 hyvää käytäntöä” (12) sekä ”Ostaminen sosiaalisten vaikutusten aikaansaamiseksi: hyviä käytäntöjä eri puolilta EU:ta” (13), jotka ovat saatavilla julkisille ostajille tarkoitettuja tukivälineitä käsittelevillä komission verkkosivuilla (14).

1.2 Sosiaalisten tavoitteiden määrittäminen ja soveltaminen julkisissa hankinnoissa

Julkiset ostajat voivat huomioida sosiaaliset näkökohdat ostopäätöksissään monin tavoin. Jäljempänä esitetään viitteellinen esimerkkiluettelo sosiaalisista tavoitteista, joihin julkisten hankintojen avulla voidaan pyrkiä. On kuitenkin syytä muistaa, ettei pakollisten sosiaali- ja työlainsäädännön sääntöjen noudattaminen sopimuksia toteutettaessa ole valintakysymys, vaan kyseessä on hankintadirektiiveissä säädetty velvoite (15). Tämän oppaan luvuissa 4 ja 5 käsitellään mahdollisia tapoja näiden kysymysten ratkaisemiseksi hankintaprosessin eri vaiheissa. Ostajan on päätettävä, mitkä jäljempänä luetelluista sosiaalisista näkökohdista ovat merkityksellisiä kussakin hankinnassa. Se taas riippuu asetetuista tavoitteista ja hankintasopimuksen kohteesta.

Oikeudenmukaisten työllistymismahdollisuuksien ja sosiaalisen osallisuuden edistäminen

Sosiaalisilla hankinnoilla voidaan edistää

— nuorten ja ikääntyneiden työntekijöiden työllistymismahdollisuuksia

— sukupuolten tasa-arvoa (esim. helpottamalla työn ja yksityiselämän yhteensovittamista, vähentämällä toimialakohtaista ja työmarkkinoiden eriytymistä (16) sekä varmistamalla yhdenvertainen kohtelu työpaikoilla)

— työllistymismahdollisuuksia pitkäaikaistyöttömyyden, asunnottomuuden, syrjinnän tai muiden haavoittuvuustekijöiden takia sosiaalisesti syrjäytyneiden henkilöiden keskuudessa

— vammaisten henkilöiden yhteiskunnallista osallistumista ja työllistymismahdollisuuksia muun muassa osallistavien ja esteettömien työpaikkojen avulla

— monimuotoisuuspolitiikan, sosiaalisen osallisuuden ja työllistymismahdollisuuksien kehitystä muita heikommassa asemassa olevien ryhmien keskuudessa (esim. siirtotyöläiset, rotunsa tai etnisen taustansa taikka uskontonsa johdosta vähemmistöön kuuluvat henkilöt, vähän koulutetut henkilöt sekä henkilöt, joita uhkaa köyhyys ja sosiaalinen syrjäytyminen) ja

— kaikkien työntekijöiden mahdollisuuksia täydennys- ja uudelleenkoulutukseen.

Mahdollisuuksien luominen yhteisötaloutta ja yhteiskunnallisia yrityksiä varten

Yhteisötalouden organisaatiot ja yritykset (17) voivat auttaa edellä mainittujen työllistymismahdollisuuksien ja sosiaalisen osallisuuden toteuttamisessa ja tuottaa siten käytetyille varoille sosiaalista tuottoa. Hankintadirektiiveissä esimerkiksi annetaan mahdollisuus edistää sosiaalista osallisuutta varaamalla hankintasopimuksia työmarkkinoille sijoittumista edistäville yhteiskunnallisille yrityksille tai toimijoille, joiden työntekijöistä vähintään 30 prosenttia on vammaisia tai epäedullisessa asemassa olevia henkilöitä. (18) Niissä myös kannustetaan julkisia ostajia harkitsemaan hankintasopimusten jakamista osiin, jotka voivat olla helpommin yhteisötalouden organisaatioiden ja yhteiskunnallisten yritysten ulottuvilla (19).

Ihmisarvoisen työn edistäminen

Kansainvälisen työjärjestön (ILO) antaman määritelmän mukaan ’ihmisarvoisella työllä’ (20) tarkoitetaan

tuottavaa työtä, josta saa riittävän toimeentulon, joka varmistaa turvallisuuden työpaikalla ja perheiden sosiaalisen suojelun, antaa paremmat mahdollisuudet henkilökohtaiseen kehitykseen ja sosiaaliseen integraatioon, sallii työntekijöiden tuoda vapaasti esiin huoliaan, järjestäytyä ja osallistua elämäänsä vaikuttavien päätösten tekemiseen sekä takaa yhtäläiset mahdollisuudet kaikille naisille ja miehille.

Tämän määritelmän mukaisesti ja kestävän kehityksen Agenda 2030 -toimintaohjelmaa (21) toteuttamalla EU edistää sekä EU:ssa että maailmanlaajuisissa toimitusketjuissa (22)

— työllisyysturvaa

— oikeudenmukaisia palkkoja

— turvallisia työskentelyoloja

— sosiaalista suojelua

— kaikkien naisten ja miesten yhdenvertaisia mahdollisuuksia ja yhdenvertaista kohtelua

— sukupuolten tasa-arvoa ja syrjimättömyyttä työhönotossa

— työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua

— oikeuksien turvaamista työssä.

Sosiaalisten ja työelämäoikeuksien noudattamisen varmistaminen

EU pyrkii tukemaan sosiaalista edistystä sekä parantamaan kansalaistensa elin- ja työoloja (23). Näitä tavoitteita voidaan tukea julkisten hankintojen kautta varmistamalla, että tavarantoimittajat

— täyttävät EU:n oikeudessa, kansallisessa lainsäädännössä sekä EU:n oikeuden mukaisissa työehtosopimuksissa vahvistetut asiaankuuluvat sosiaali- ja työoikeudelliset velvoitteet

— noudattavat keskeisiä ILO:n yleissopimuksia

— kunnioittavat naisten ja miesten yhdenvertaisen kohtelun sekä samapalkkaisuuden periaatetta (24) ja edistävät sukupuolten tasa-arvoa (25)

— noudattavat työterveys- ja turvallisuuslainsäädäntöä

— torjuvat esimerkiksi sukupuoleen, ikään, vammaisuuteen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen taikka sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvaa syrjintää ja luovat yhtäläisiä mahdollisuuksia.

Esteettömyys ja kaikille suunnittelu

Kaikkien, myös vammaisten henkilöiden, saatavissa olevien tavaroiden, palvelujen ja rakennusurakoiden toimittaminen on olennainen osatekijä sosiaalisissa hankinnoissa. Julkisissa hankintasopimuksissa sen huomioiminen on pakollista. Direktiivin 2014/24/EU 42 artiklassa ja direktiivin 2014/25/EU 60 artiklan 1 kohdassa säädetään seuraavaa: ”tekniset eritelmät on asianmukaisesti perusteltuja tapauksia lukuun ottamatta laadittava siten, että voidaan ottaa huomioon esteettömyys vammaisille henkilöille tai kaikkien käyttäjien vaatimukset täyttävä suunnittelu”.

Tällä säännöksellä tuetaan sitä, että kansalliset viranomaiset noudattavat YK:n vammaisyleissopimusta (26), johon EU ja kaikki sen jäsenvaltiot kuuluvat. YK:n vammaisyleissopimuksessa vahvistetaan esteettömyysvelvoitteet. Lisäksi sen noudattamista valvova komitea on määrittänyt esteettömyyttä edistävät hankinnat keskeiseksi kysymykseksi hallitusten kannalta. (27)

YK:n vammaisyleissopimuksessa (28) tunnustetaan myös, että vammaisille henkilöille on tärkeää ”yksilöllinen itsemääräämisoikeus ja riippumattomuus, mukaan lukien vapaus tehdä omat valintansa”, sekä ”mahdollisuus osallistua aktiivisesti päätöksentekoprosesseihin, jotka koskevat politiikkaa ja ohjelmia, mukaan lukien sellaiset, jotka suoraan koskevat heitä itseään”. Toisin sanoen julkisten ostajien

— olisi pyrittävä tunnistamaan hankintojen yhteydessä vammaisten henkilöiden tarpeet ja ottamaan heidät mukaan hankintaprosessiin. Tarvearviointia ja tavarantoimittajien sitouttamista, joiden avulla pyritään varmistamaan, että julkiset palvelut ovat tehokkaita ja huomioivat sosiaalisen ja ammatillisen osallisuuden tavoitteet sekä käyttäjien erityistarpeet, käsitellään tämän oppaan luvussa 3;

— on huomioitava esteettömyys ja saavutettavuus teknisissä eritelmissä (29), jotta turvataan vammaisten henkilöiden pääsy esimerkiksi julkisiin palveluihin, julkisiin rakennuksiin, julkiseen liikenteeseen, julkiseen tietoon sekä tieto- ja viestintäteknologian välineisiin ja palveluihin, mukaan lukien verkkopohjaiset sovellukset ja

— voivat hyödyntää hankintasopimusten tekoperusteita sellaisten tarjousten suosimiseksi, joissa ehdotetaan teknisiin eritelmiin nähden korkeampia esteettömyysstandardeja

— voivat myös sisällyttää hankintasopimuksiin niiden toteuttamista koskevia lausekkeita sen varmistamiseksi, että palvelun suoritustapa varmistaa palvelun esteettömyyden ja saavutettavuuden kaikkien käyttäjien vaatimukset täyttävään suunnitteluun perustuvan lähestymistavan mukaisesti.

Ihmisoikeuksien kunnioittaminen ja eettistä kauppaa koskevat kysymykset

Julkisia hankintoja voidaan hyödyntää toimitusketjuihin liittyvien sosiaalisten kysymysten, kuten ihmisoikeuksien (30) tai reilun kaupan periaatteiden, esiin tuomiseksi. Perusihmisoikeuksien kunnioittaminen liittyy olennaisesti kaikkiin valtioiden välisiin liikesuhteisiin, kuten todetaan yritystoimintaa ja ihmisoikeuksia koskevissa YK:n ohjaavissa periaatteissa (31). Lisäksi Euroopan unionin tuomioistuin katsoi vuonna 2012 antamassaan tuomiossa, että reiluun kauppaan liittyvät seikat voidaan huomioida osana hankintasopimusten tekoperusteita. (32) Tämä näkyy myös hankintadirektiiveissä (33).

Julkisten hankintasopimusten soveltamisalan laajuus (34) sekä tiettyjen toimitusketjujen globaali luonne aiheuttavat riskin, että julkisiin hankintoihin saattaa liittyä ihmisoikeusloukkauksia. Bangladeshilaisen Rana Plaza -tehtaan tulipalon kaltaiset tapaukset tunnetaan hyvin, mutta myös Euroopassa työskennellään vaarallisissa ja epäinhimillisissä oloissa. Hankintadirektiiveissä edellytetään, että lapsityövoiman käytöstä tai ihmiskaupan muista muodoista lainvoimaisen tuomion saaneet talouden toimijat poissuljetaan. Kaikkien julkisten ostajien olisi myös tarkistettava keskeisten ILO:n yleissopimusten (35) noudattaminen. Tässä oppaassa tarkastellaan lisäksi keinoja ihmisoikeuksien suojelemiseksi hankintojen yhteydessä. Niitä ovat

— toimitusketjujen läpinäkyvyyden parantaminen muun muassa alihankkijoiden ja niiden alihankkijoiden valvonnan avulla

— toimitusketjujen erityisriskien analysointi

— sen edellyttäminen, että sopimuskumppanit ja alihankkijat toteuttavat toimenpiteitä parantaakseen työehtoja ja -oloja toimitusketjussa ja puuttuakseen tuotantoprosessissa mahdollisiin tai jo havaittuihin ihmisoikeusloukkauksiin

— tiukkojen yhteiskuntavastuuta koskevien käytännesääntöjen edistäminen tavarantoimittajien keskuudessa.

Laadukkaiden sosiaali-, terveys-, koulutus- ja kulttuuripalvelujen tuottaminen

Hankintadirektiiveissä säädetään kevennetystä järjestelystä tiettyjä sosiaali-, terveys-, koulutus- ja kulttuuripalveluja sekä erilaisia muita kategorioita varten (36). Julkisia ostajia kannustetaan ottamaan huomioon sellaiset näkökohdat kuin palvelujen laatu, jatkuvuus, esteettömyys, kohtuuhintaisuus, saatavuus ja kattavuus, eri käyttäjäryhmien, myös huono-osaisten ja heikossa asemassa olevien väestöryhmien, erityistarpeet, käyttäjien osallistuminen ja vaikutusvallan lisääminen sekä innovointi. (37) Myös sosiaalipalvelujen hankinnassa voidaan soveltaa laatustandardeja, kuten vuonna 2010 hyväksyttyä Euroopan vapaaehtoista sosiaalipalvelujen laatukehystä. (38) Kohdassa 4.2 tarkastellaan tapauksia, joissa julkiset ostajat ovat päättäneet soveltaa kevennettyä järjestelyä sosiaalisten etujen aikaansaamiseksi.

Älykkäiden sosiaalisten hankintojen tavoitteiden asettaminen ja saavuttaminen: Nantes (Ranska) Hankintaan liittyvä tavoite Nantesin suurkaupunkialueella on toteutettu vastuullisia julkisia hankintoja vuodesta 2001 lähtien. Vuonna 2017 otettiin käyttöön vastuullisen ostamisen edistämisohjelma, jonka tarkoituksena oli lisätä edeltävien 15 vuoden aikana kehitettyjen lukuisten aloitteiden johdonmukaisuutta sekä vahvistaa hankintatoiminnan ja pk-yrityksiin kohdistuvien tukialoitteiden välisiä yhteyksiä. Lähestymistapa Vastuullisen ostamisen edistämisohjelmassa laadittiin sisäinen opas vastuullisten hankintojen toteuttamiselle. Siinä esiteltiin käytännön menetelmiä sekä paikallisesti saatavilla olevaa tukea. Lisäksi ohjelmalle luotiin hallintorakenne, joka mahdollisti vastuullisten hankintatoimien kehittämisen, toimeenpanon ja seurannan. — Poliittisella tasolla kaikki asianomaiset suurkaupunkialueen valtuustoon valitut jäsenet saavat tiedon tulevista investoinneista, jotta he voivat päättää yhdessä niihin sisällytettävistä sosiaali- ja ympäristölausekkeista. He myös arvioivat säännöllisesti vastuullisen ostamisen edistämisohjelman vaikutusta. — Teknisellä tasolla hankintaryhmä tekee tiiviistä yhteistyötä kunkin osaston yritysten yhteiskuntavastuusta vastaavien edustajien kanssa. Ostajat tukevat operatiivisia osastoja sosiaali- ja ympäristölausekkeiden sisällyttämisessä hankintoihin ja auttavat niitä saatujen tarjousten laadun arvioinnissa. Tulokset Viimeisten kahden vuoden aikana Nantesissa on saavutettu sosiaalisten hankintojen alalla muun muassa seuraavat keskeiset tulokset: — Kaikkiaan 143 rakennusurakkasopimukseen ja 1 918 palveluhankintasopimukseen sisällytettiin osallisuutta koskevia lausekkeita, minkä ansiosta voitiin tarjota yhteensä 326 448 työtuntia henkilöille, joilla on vaikeuksia päästä työmarkkinoille. — Hankinnoissa painotettiin sopimusten eriyttämistä osallisuutta koskevan lausekkeen avulla, jotta ne kattaisivat suuremman joukon ihmisiä (esim. rakennusurakkasopimuksilla tavoitetaan enemmän työttömiä miehiä kuin naisia). — Useisiin koesopimuksiin sisällytettiin syrjinnän torjuntaa koskevia lausekkeita. Tunnustuksena tästä Nantesille myönnettiin monimuotoisuusmerkki. — Nantesissa hyödynnettiin varattuja hankintasopimuksia, joiden ansiosta kaupunki saattoi tarvittaessa varata tarjouskilpailun vain suojatyökeskuksille. Saadut kokemukset Julkiseen hankintapolitiikkaan liittyvien sosiaalisten ja ympäristökriteerien määrittely, seuranta ja päivittäminen yhdessä sidosryhmien kanssa on olennaisen tärkeää vastuullisten hankintojen onnistumiseksi. Tämä edellyttää kohdennettujen voimavarojen määrittämistä ja asianmukaisten todentamistyökalujen käyttöönottoa.

1.3 Sosiaalisten hankintojen tarkoitus ja edut

Yksinkertaisimmillaan sosiaalisilla hankinnoilla pyritään varmistamaan sosiaalialan oikeudellisten velvoitteiden noudattaminen. Hankintadirektiiveissä säädetään, että jäsenvaltioiden on toteutettava aiheellisia toimenpiteitä varmistaakseen, että talouden toimijat noudattavat julkisia hankintasopimuksia toteuttaessaan sovellettavaa EU:n oikeutta, kansallista lainsäädäntöä, työehtosopimuksia sekä kansainvälisiä ympäristö-, sosiaali- ja työoikeudellisia säännöksiä. (39) Tämä säännös on pantu jäsenvaltioissa täytäntöön eri tavoin. Silti on selvää, ettei sosiaalisia velvoitteita voida sivuuttaa hankinnoissa – ei edes epäreilulta kilpailulta suojautumiseksi sellaisiin toimijoihin nähden, jotka eivät noudata kyseisiä sääntöjä.

Jo Amsterdamin sopimuksen vammaisia henkilöitä koskevassa julistuksessa nro 22 (40) todettiin, että edistettäessä sisämarkkinoiden vaiheittaista etenemistä yhteisön toimielinten on otettava huomioon vammaisten tarpeet. Lissabonin sopimuksessa EU sitoutui tavoitteeseen luoda ”täystyöllisyyttä ja sosiaalista edistystä tavoitteleva erittäin kilpailukykyinen sosiaalinen markkinatalous” ja siihen, että se ”torjuu sosiaalista syrjäytymistä ja syrjintää sekä edistää yhteiskunnallista oikeudenmukaisuutta ja sosiaalista suojelua, naisten ja miesten tasa-arvoa, sukupolvien välistä yhteisvastuuta ja lapsen oikeuksien suojelua” (41). Julkisten hankintojen laajuus ja merkitys sisämarkkinoilla tekee niistä arvokkaan työkalun edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Sosiaalisilla hankinnoilla voidaan edesauttaa myös YK:n kestävän kehityksen tavoitteiden (42) kaltaisten kansainvälisten sitoumusten toteuttamista. Kestävä kehitys edellyttää, että talouden toimijat kuuntelevat yksilöiden, yhteisöjen ja kansalaisyhteiskunnan ryhmien näkemyksiä ja ottavat näiden näkemykset ja oikeudet huomioon. (43) Tätä aihetta käsitellään tarkemmin luvuissa 2 ja 3.

Hankintadirektiiveissä ja muissa säädöksissä vahvistettujen velvoitteiden ohella sosiaaliset hankinnat auttavat julkisia ostajia seuraavissa toimissa:

Sosiaali- ja työlainsäädännön noudattamatta jättämiseen liittyvien riskien tunnistaminen

Sellaiset organisaatiot, jotka käyttävät sosiaalisia hankintoja aktiivisesti, tunnistavat muita todennäköisemmin joko suoraan niihin itseensä tai alihankkijoihin sovellettavan lainsäädännön noudattamatta jättämiseen liittyvät riskit. Yksikään julkinen elin ei halua joutua otsikoihin sen takia, että jossakin julkiseen hankintaan liittyvässä toimitusketjussa harjoitetaan laittomia tai epäeettisiä työskentelykäytäntöjä. Sosiaalisia hankintoja koskevat menettelytavat ja toimet auttavat tunnistamaan toimitusketjuun liittyvät riskit ja minimoimaan ne hankintamenettelyn ja sopimusten hallinnoinnin yhteydessä.

Sosiaalisesti tiedostavien markkinoiden edistäminen

Sosiaalisilla hankinnoilla voidaan luoda kysyntää ja kannustimia vastuullisemmalle ja kestävämmälle tuotannolle. Julkiset ostajat voivat edistää innovointia ja lisätä kilpailua haastamalla markkinat luomaan uusia ja sosiaalisesti kestävämpiä ratkaisuja. Sosiaalisilla hankinnoilla voidaan myös tukea sellaisten yritysten kehitystä, jotka taloudellisen suorituskyvyn ohella pyrkivät tuottamaan myönteisiä vaikutuksia yhteiskunnassa laajemminkin. Tällaisia yrityksiä ovat muun muassa yhteiskunnalliset yritykset. Esimerkiksi asettamalla edellytykseksi vammaisten henkilöiden näkökulmasta esteettömien ja saavutettavien tieto- ja viestintäteknologiavälineiden tuottamisen voidaan edistää parempien ja edullisempien tuotteiden tuloa markkinoille.

Sosiaalisesti vastuullisen hallintotavan näyttäminen toteen

Sosiaalisia hankintoja voidaan käyttää sen varmistamiseksi, että organisaatiossa huomioidaan yhteisön arvot ja tarpeet ja että se vastaa kansalaisten keskuudessa alati voimistuvaan vaatimukseen siitä, että viranomaiset toimivat sosiaalisesti vastuullisesti. Niiden avulla voidaan siis lisätä kansalaisten luottamusta hallintoon. Sosiaaliset hankinnat voivat vaikuttaa myönteisesti myös hankintasopimuksen toteuttamiseen osallistuviin työntekijöihin, jotka tuottavat lisäetua omille yhteisöilleen.

Sosiaalisen integraation ja osallisuuden tukeminen

Sosiaalisilla hankinnoilla edistetään usein syrjäytyneiden ryhmien (kuten vammaisten henkilöiden, köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen vaarassa olevien henkiköiden ja vähemmistöjen) yhteiskunnallista integraatiota ja osallisuutta. Sosiaalisilla hankinnoilla voidaan luoda koulutus- ja työllistymismahdollisuuksia sekä liiketoimintamahdollisuuksia kyseisten ryhmien omistamille yrityksille. Sosiaaliset hankinnat osoittavat myös, että sosiaalisten ja taloudellisten näkökohtien huomioiminen voi tukea kumpaakin osapuolta; yhteiskunnalliset yritykset voivat esimerkiksi toteuttaa julkisia palveluja niin, että ne luovat lisäarvoa sosiaalisten tulosten ja vaikutusten kautta.

Julkisten menojen vaikuttavuuden varmistaminen

Julkisten hankintojen suuri määrä ja suorien sosiaalisten toimenpiteiden toteuttamista rajoittavat talousarvioleikkaukset saattavat tehdä hankinnoista houkuttelevan alan, jonka kautta voidaan edistää sosiaalisia tavoitteita. Strategisilla julkisilla hankinnoilla luodaan mahdollisuuksia hyödyntää nykyisiä ja suunniteltuja talousarvioita siten, että yhteiskunnallisiin haasteisiin voidaan panostaa myönteisesti ja innovatiivisesti.

1.4 Yhteys EU:hun sekä kansainväliseen politiikkaan ja lainsäädäntöön

Tässä oppaassa käsitellään lähinnä hankintadirektiiveistä johtuvia sosiaalisten hankintojen vaatimuksia ja mahdollisuuksia. Myös monet muut EU:n tai kansallisen tason välineet ovat merkityksellisiä ja vaikuttavat sosiaalisten hankintojen toteuttamiseen. Tässä kohdassa esitellään joitakin tärkeimpiä säädöksiä ja politiikkoja, jotka vaikuttavat sosiaalisiin hankintoihin.

EU:n työ- ja syrjimättömyyslainsäädäntö on kehitetty työntekijöiden suojelemiseksi kaikkialla EU:ssa. Sen mukaisesti työntekijöillä on oikeus yhdenvertaiseen kohteluun ja syrjimättömyyteen (44), oikeus saada tietoa työehdoistaan ja oikeus työ- ja yksityiselämän yhteensovittamiseen (45). Siinä säädetään myös epätyypillisiä työsopimuksia koskevista oikeuksista (46), työajan sääntelystä, terveyden ja turvallisuuden suojelusta sekä työntekijöiden oikeudesta saada tietoa ja tulla kuulluksi (47).

Työ- ja syrjimättömyyslainsäädännön mukaan EU:ssa toimivilla sopimuskumppaneilla ja alihankkijoilla sekä julkisilla ostajilla on velvollisuus varmistaa, että näitä säännöksiä noudatetaan kaikilla työpaikoilla. Sovellettavaa lainsäädäntöä käsitellään yksityiskohtaisemmin jäljempänä luvuissa 4 ja 5.

Komissio keskustelee ja tekee yhteistyötä eri sidosryhmien kanssa kaikissa EU:n jäsenvaltioissa laadukkaiden ja ihmisarvoisten työskentelykäytäntöjen edistämiseksi julkisten hankintojen yhteydessä. EU:n työmarkkinaosapuolet, eli eurooppalaiset ammattiliitot ja työnantajajärjestöt, ovat viime vuosina laatineet useita alakohtaisia oppaita, joissa käsitellään hankintojen toteuttamista parhaan vastineen saamiseksi rahalle. Monet näistä oppaista on laadittu komission rahoitustuella. Oppaita on laadittu ateriapalveluja koskevia hankintasopimuksia (48), yksityisiä turvapalveluja (49) sekä teollisuuden siivouspalveluja (50) varten. Näissä oppaissa korostetaan etuja, joita saadaan, kun palvelujen hankinnassa sovelletaan laatuvaatimuksia ja haetaan parasta mahdollista vastinetta rahalle. Oppaissa annetaan myös yksittäisiä esimerkkejä turva-, siivous- ja ateriapalvelujen alalla tehdyistä hankintasopimuksista, jotka osoittavat, että laatuun perustuva lähestymistapa edellyttää oikeudenmukaisia työoloja. Myös insinööripalvelujen alalla on laadittu julkisia hankintoja koskeva opas, jossa muun muassa annetaan ohjeita sosiaalisten näkökohtien huomioimiseksi (51).

Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilari

Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio julistivat vuonna 2017 Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin (52), jossa vahvistettiin periaatteet oikeudenmukaisemman ja osallistavamman Euroopan unionin edistämiseksi ja tuotiin sosiaaliset tavoitteet EU:n asialistan keskiöön.

Euroopan komissio esitteli tammikuussa 2020 tiedonannon Vahva sosiaalinen Eurooppa oikeudenmukaisten siirtymien toteuttamiseksi (53). Siinä esitetään alustavat pohdinnat toimintasuunnitelman laatimiseksi Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin toteuttamiseksi. Tiedonannossa mainitaan myös, että sosiaalisesti vastuullisilla julkisilla hankinnoilla voidaan varmistaa, että olemassa olevat varat käytetään tavalla, joka tukee osallisuutta tarjoamalla työmahdollisuuksia.

EU:n tasolla on hyväksytty myös konkreettisia säädöksiä, joilla tavoite oikeudenmukaisemman ja osallistavamman Euroopan unionin luomisesta pannaan täytäntöön käytännössä ja jotka vaikuttavat hankintamenettelyihin. Avoimista ja ennakoitavista työehdoista Euroopan unionissa annetun direktiivin (EU) 2019/1152 tavoitteena on varmistaa, että kaikille työntekijöille, myös epätyypillisissä työsuhteissa oleville, annetaan tiedot työehdoista, ja että keneenkään ei sovelleta epäoikeudenmukaisia ehtoja. Direktiivin mukaan EU:ssa on varmistettava esimerkiksi seuraavien oikeuksien toteutuminen vuoteen 2022 mennessä kaikkien työntekijöiden osalta:

— Työntekijöiden on saatava kirjalliset tiedot työehtojaan koskevista olennaisista seikoista työsuhteen alusta lähtien.

— Koeaika ei saa kestää yli kuutta kuukautta lukuun ottamatta poikkeustilanteita, joissa se on perusteltua.

— Työntekijä voi hakea sivutyötä, koska työntekijän estäminen ottamasta työtä muilta työnantajilta on kielletty eikä työntekijään saa kohdistaa epäsuotuisaa kohtelua, jos hän näin tekee. Tässä yhteydessä sovelletaan kuitenkin yhteensopimattomuutta koskevia lausekkeita.

— Työntekijän on saatava kohtuullisessa ajassa tieto työajoista.

— Työntekijällä on oikeus saada kirjallinen vastaus pyyntöön, joka koskee siirtämistä turvatumpaan työhön.

— Työntekijällä on oikeus saada maksutta sellaista pakollista koulutusta, jota työnantaja on velvollinen tarjoamaan.

Lisäksi jäsenvaltioiden on pantava täytäntöön säännöt, joilla estetään sellaisten sopimusten tai järjestelyjen väärinkäyttö, joiden mukaan töihin kutsutaan tarvittaessa ja joissa työnantajat eivät välttämättä takaa työntekijälle työtä (tällaisia sopimuksia kutsutaan usein nollatuntisopimuksiksi). Lisäksi on olemassa suuri joukko täytäntöönpanon valvontaa koskevia säännöksiä, joihin työntekijät voivat vedota, mikäli heidän työnantajansa ei noudata direktiivin säännöksiä.

Julkiset hankintasopimukset voivat sisältää ehtoja, joilla varmistetaan, että työnantajat (sekä sopimuskumppanit että niiden alihankkijat) noudattavat edellä mainittuja työehtoja, ja joissa määritellään asianmukaiset seuraamukset velvoitteiden rikkomisen varalta.

Vanhempien ja omaistaan hoitavien työ- ja yksityiselämän tasapainottamisesta ja neuvoston direktiivin 2010/18/EU kumoamisesta 20. kesäkuuta 2019 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä (EU) 2019/1158, joka jäsenvaltioiden on saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöään 2. elokuuta 2022 mennessä, otetaan käyttöön useita uusia vähimmäisoikeuksia perhesyihin liittyvien lomien ja joustavien työaikajärjestelyjen alalla. Niistä voidaan mainita esimerkiksi seuraavat:

— Isyysvapaa, eli isillä tai vastaavilla toisilla vanhemmilla on mahdollisuus ottaa lapsen syntymän yhteydessä vähintään kymmenen työpäivää isyysvapaata, josta maksetaan vähintään kansallisen sairauspäivärahan tasoa vastaava korvaus.

— Nykyisen neljän kuukauden vanhempainvapaan vahvistaminen siten, että siitä voidaan siirtää enintään kaksi kuukautta vanhemmalta toiselle ja että tästä vapaasta maksetaan riittävä korvaus. Vanhemmilla on myös oikeus pyytää, että he saisivat pitää vanhempainvapaan joustavasti.

— Työntekijät voivat nykyään saada omaishoitovapaata henkilökohtaisen hoivan tai tuen tarjoamiseksi omaiselle tai työntekijän kanssa samassa taloudessa asuvalle henkilölle. Omaistaan hoitavilla työntekijöillä on oikeus viiden päivään omaishoitovapaaseen vuodessa.

— Oikeutta pyytää joustavia työjärjestelyjä (lyhennettyä työaikaa, joustavia työaikatauluja ja joustoa työskentelypaikan suhteen) on laajennettu niin, että se koskee kaikkia työntekijöitä, joilla on enintään kahdeksan vuoden (vähimmäisvaatimus) ikäisiä lapsia, sekä kaikkia omaistaan hoitavia työntekijöitä.

Julkisiin hankintasopimuksiin voidaan sisällyttää lausekkeita, joilla varmistetaan, että työnantajat (niin sopimuskumppanit kuin niiden alihankkijat) noudattavat edellä mainittuja vaatimuksia.

Muutkin kestävyyden ja työelämäoikeuksien alalla annettavat komission aloitteet (esim. ehdotus direktiiviksi riittävistä vähimmäispalkoista Euroopan unionissa (54)), saattavat vaikuttaa lähitulevaisuudessa julkisten hankintasopimusten toteuttamiseen.

Esteettömyyttä koskeva eurooppalainen säädös

Tuotteiden ja palvelujen esteettömyysvaatimuksista annetussa direktiivissä (EU) 2019/882 (55) – josta käytetään nimitystä ”esteettömyyttä koskeva eurooppalainen säädös” (tai esteettömyyssäädös) – vahvistetaan yhteiset normit ja velvoitteet tiettyjen tuotteiden ja palvelujen esteettömyysvaatimusten yhdenmukaistamiseksi. Sen avulla varmistetaan, että vammaiset henkilöt ja ikääntyneet voivat käyttää tuotteita ja palveluja. Direktiivi heijastaa YK:n vammaisyleissopimuksen mukaista velvoitetta, millä pyritään helpottamaan kyseisessä sopimuksessa sopimusvaltioille asetettujen esteettömyysvelvoitteiden noudattamista. Direktiivi auttaa myös varmistamaan, että vammaisilla henkilöillä on mahdollisuus osallistua aktiivisesti politiikkaa ja ohjelmia koskeviin päätöksentekoprosesseihin, myös sellaisiin, jotka koskevat suoraan heitä itseään. Direktiivi kattaa seuraavat tuotteet ja palvelut (56):

— tietokoneet ja käyttöjärjestelmät

— maksupäätteet ja pankkiautomaatit

— matkalippu- ja lähtöselvitysautomaatit

— tietojen tarjoamiseen käytettävät vuorovaikutteiset itsepalvelupäätteet

— älypuhelimet

— digitaalisiin televisiopalveluihin liittyvät laitteet

— puhelinpalvelut ja niihin liittyvät laitteet

— pääsy audiovisuaalisiin mediapalveluihin, kuten televisiolähetyksiin, sekä niihin liittyvät kuluttajalaitteet

— tietyt lento-, linja-auto-, rautatie- ja vesiliikenteeseen liittyvät henkilöliikennepalvelut

— kuluttajille tarkoitetut pankkipalvelut

— sähkökirjat

— verkkokauppa

— vastaaminen eurooppalaiseen hätänumeroon ”112” saapuviin hätäviesteihin.

Kyseisiä tuotteita ja palveluita koskevia pakollisia esteettömyysvaatimuksia aletaan soveltaa vuonna 2025 (57).

Vesipisteiden saavutettavuuden parantaminen Baskimaassa (Espanja) Esittely ja hankinnan tavoite Mutualia tarjoaa sosiaali- ja sairaanhoitopalveluja 17 palvelukeskuksessa Baskimaan alueella. Muovijäteongelman ratkaisemiseksi sekä pulloveteen liittyvien menojen pienentämiseksi se päätti asentaa tiloihinsa juomalaitteita, jotka on kytketty julkiseen vedenjakeluverkostoon. Mutualia ei siis enää osta pullovettä vaan tarjoaa sen tilalla hanavettä. Tavoitteena oli tarjota hyvälaatuista juomavettä, josta olisi saatavilla useampi lämpötilavaihtoehto. Lähestymistapa Hankintasopimuksen arvo jäi alle EU:ssa säädetyn kynnysarvon. Sopimus tehtiin kuitenkin kokonaistaloudellisesti edullisimman tarjouksen tehneen toimijan kanssa niin, että valintaan vaikuttivat sekä hinta (50 prosenttia) että laatu (50 prosenttia). Laatukriteerit kattoivat esteettömyysvaatimukset, jotka koskivat esimerkiksi juomalaitteiden korkeutta ja niiden helppokäyttöisyyttä liikuntarajoitteisten näkökulmasta. Mutualia antoi enemmän pisteitä yritykselle, jonka tarjoamia laitteita näkörajoitteisten tai käsistään tai käsivarsistaan liikuntarajoitteisten henkilöiden olisi helppo käyttää. Tulokset Tammikuussa 2019 Mutualia asennutti 40 uutta vesipistettä 17 palvelukeskukseensa. Se antoi myös kaikille työntekijöilleen kestokäyttöön tarkoitetut juomapullot. Mutualia säästää vuosittain noin 17 000 euroa potilaille, työntekijöille ja vierailijoille tarjottavaan veteen liittyvissä kustannuksissa. Esteettömyysvaatimusten ansiosta tarjouskilpailun voittajan laitteissa oli suuremmat painikkeet vesivaihtoehdon valintaa varten. Myös lasien säilytyspaikka oli suunniteltu niin, että pyörätuolilla liikkuvien henkilöiden on helpompi ottaa ja täyttää lasit. Lasien säilytyspaikan lisäksi Mutualia otti huomioon lasien täyttöpaikan korkeuden antamalla enemmän pisteitä laitteille, joissa tämä paikka oli alempana. Saadut kokemukset Esteettömyysvaatimusten ansiosta Mutualian oli mahdollista varmistaa, että ostetut vesipisteet soveltuisivat kaikille terveysaseman potilaille ja vierailijoille. Varmistamalla, että vedentäyttöpisteet ovat kaikkien saavutettavissa, Mutualia huolehtii ihmisten nestetasapainosta ja terveydestä mutta säästää samalla noin 17 000 euroa ja vähentää muovijätettä huomattavasti. Lähde: https://ec.europa.eu/environment/gpp/pdf/news_alert/Issue_91_Case_Study_173_Mutualia.pdf

Direktiivin 2014/24/EU 42 artiklan 1 kohdan sekä direktiivin 2014/25/EU 60 artiklan 1 kohdan mukaisesti EU:n lainsäädännössä säädetyt esteettömyysvaatimukset on sisällytettävä teknisiin eritelmiin hankinnoissa, jotka on tarkoitettu luonnollisten henkilöiden käyttöön, olipa kyse kansalaisista tai hankintayksikön henkilöstöstä. Direktiiveissä 2014/24/EU ja 2014/25/EU säädetään myös, että jos pakolliset esteettömyysvaatimukset vahvistetaan unionin säädöksellä, tekniset eritelmät on määriteltävä viittaamalla kyseiseen säädökseen, kun on kyse esteettömyydestä vammaisille henkilöille tai kaikkien käyttäjien vaatimukset täyttävästä suunnittelusta. EU:n esteettömyyssäädöksessä vahvistetaan tällaiset pakolliset esteettömyysvaatimukset kyseisen säädöksen soveltamisalaan kuuluville tuotteille ja palveluille. Pakollisilla esteettömyysvaatimuksilla varmistetaan, että tuotteet ja palvelut suunnitellaan ja tuotetaan tavalla, joka maksimoi niiden ennakoitavissa olevan käytön vammaisten henkilöiden keskuudessa. Mahdollisuuksien mukaan niitä olisi myös täydennettävä tuotteissa tai niiden pinnalla annettavilla esteettömillä tiedoilla kyseisten tuotteiden toiminnasta ja esteettömyysominaisuuksista. Hankinta-asiakirjoissa on mahdollista viitata tuotteen tai palvelun toimittamisen esteettömyysvaatimusten osalta Euroopan standardointielinten kehittämiin yhdenmukaistettuihin standardeihin tai teknisiin eritelmiin, kuten saavutettavuutta koskevaan standardiin EN 17161:2019.

EU:n esteettömyyssäädöksessä asetetut esteettömyysvaatimukset eivät sido kyseisen säädöksen soveltamisalan ulkopuolelle jääviä tuotteita ja palveluja. Mikäli esteettömyyssäännöt ja -velvoitteet vahvistetaan jonkin tuotteen tai palvelun osalta EU:n esteettömyyssäädöksessä tai jossain muussa EU:n säädöksessä ja niiden ominaisuudet, osatekijät tai toiminnot täyttävät EU:n esteettömyyssäädöksen vastaavat vaatimukset, niiden voidaan olettaa olevan myös muun lainsäädännön mukaisia, jollei toisin säädetä. Julkiset ostajat voivat joka tapauksessa halutessaan soveltaa EU:n lainsäädännössä säädettyjä tiukempia esteettömyysvaatimuksia. EU:n esteettömyyssäädöksessä säädetään myös vapaaehtoisista esteettömyysvaatimuksista, joita voidaan soveltaa sellaiseen rakennettuun ympäristöön, jota käyttävät kyseisen säädöksen soveltamisalaan kuuluvien palvelujen asiakkaat. Jäsenvaltiot voivat päättää, että rakennetun ympäristön on täytettävä kyseiset vaatimukset. (58)

Tarkistettu työntekijöiden lähettämistä koskeva direktiivi

Lähetetyllä työntekijällä tarkoitetaan työntekijää, joka rajoitetun ajan tekee työtään muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella hän tavallisesti työskentelee. (59) EU:ssa on noin 3 miljoonaa lähetettyä työntekijää (60), joista monet työskentelevät julkisten palvelujen tai rakennusurakoiden alalla. Lähetettyjä työntekijöitä koskeva direktiivi (61) annettiin alun perin vuonna 1996, ja sitä muutettiin merkittävästi vuonna 2018. Sen tavoitteena on luoda tasapaino rajat ylittävien palvelujen tarjoamisen vapauden ja työtekijöiden suojelun välille. Vuonna 2018 tehdyn tarkistuksen yhteydessä vahvistettiin periaatetta, jonka mukaan lähetettyjä työntekijöitä on kohdeltava yhdenvertaisesti vastaanottavan jäsenvaltion työntekijöiden kanssa. Heille on esimerkiksi maksettava sama palkka samanarvoisesta työstä. Lähetettyjä työntekijöitä koskevan tarkistetun direktiivin (62) nojalla lähetetyillä työntekijöillä on vastaanottavassa jäsenvaltiossa oikeus kaikkiin pakollisiin työehtoihin (63) seuraavien osalta:

a) enimmäistyöajat ja vähimmäislepoajat

b) palkallisen vuosiloman vähimmäiskesto

c) korvaus, mukaan lukien ylityökorvaus; tätä alakohtaa ei sovelleta täydentäviin työeläkejärjestelmiin

d) työntekijöiden vuokraamista koskevat ehdot, erityisesti kun kyseessä on tilapäistyövoimaa välittävien yritysten suorittama työntekijöiden vuokraaminen

e) työterveys, työturvallisuus ja työhygienia

f) raskaana olevien naisten ja äskettäin synnyttäneiden naisten sekä lasten ja nuorten työehtoihin sovellettavat suojatoimenpiteet

g) miesten ja naisten tasa-arvoinen kohtelu sekä muut syrjintäkieltoa koskevat säännökset

h) työntekijöiden majoitusolosuhteet, kun työnantaja järjestää majoituksen muualla kuin tavanomaisessa työpaikassaan työskenteleville työntekijöille

i) lisät tai korvaukset, joilla katetaan ammatillisista syistä poissa kotoa työskentelevien työntekijöiden matka-, ruokailu- ja majoituskustannukset.

Kahdentoista kuukauden – tai työnantajan toimitettua perustellun ilmoituksen 18 kuukauden – jälkeen lähetettyyn työntekijään aletaan soveltaa kaikkia vastaanottavan jäsenvaltion työlainsäädännössä säädettyjä pakollisia työehtoja lukuun ottamatta a) työsopimuksen tekemistä ja päättämistä koskevia menettelyjä, muodollisuuksia ja ehtoja, mukaan lukien kilpailukieltolausekkeita, sekä b) ammatillisia lisäeläkejärjestelmiä.

Julkisten ostajien olisi oltava tietoisia näistä vaatimuksista arvioidessaan tarjouksia ja valvoessaan työlainsäädännön noudattamista.

ILO:n yleissopimukset

ILO:n keskeiset yleissopimukset mainitaan hankintadirektiiveissä (64) nimenomaisesti, ja niiden noudattamista edellytetään usein myös kansallisissa hankintalaeissa ja -asetuksissa. Keskeisiä yleissopimuksia on kahdeksan, ja ne koskevat seuraavia aihealueita:

1. järjestäytymisvapaus ja järjestäytymisoikeuden suojelu

2. järjestäytymisoikeus ja kollektiivinen neuvotteluoikeus

3. pakkotyö

4. pakkotyön poistaminen

5. vähimmäisikä

6. lapsityövoiman pahimmat muodot

7. samanarvoisesta työstä maksettava sama palkka

8. työmarkkinoilla ja ammatinharjoittamisen yhteydessä tapahtuva syrjintä. Työryhmän perustaminen valvomaan tavaran- ja palveluntoimittajien työoloja ja -ehtoja: Kööpenhamina (Tanska) Hankintaan liittyvä tavoite Kööpenhaminan kaupunki torjuu sosiaalista polkumyyntiä sisällyttämällä hankintasopimuksiin työoikeudellisia lausekkeita oikeudenmukaisten työolojen ja -ehtojen varmistamiseksi kaikille kaupungin tavaran- tai palveluntoimittajien ja niiden alihankkijoiden työntekijöille. Lähestymistapa 1) Oikeudenmukainen palkka ja oikeudenmukaiset työolot ja -ehdot. 2) Tasapuoliset kilpailuedellytykset kaikille yrityksille. 3) Enemmän oppisopimus- ja työharjoittelupaikkoja opiskeleville nuorille. Kööpenhaminan kaupungin tavaran- ja palveluntoimittajien ja niiden alihankkijoiden Tanskassa työskentelevillä työntekijöillä on sekä työoikeudellisen sopimuslausekkeen että direktiivin nojalla oikeus vähimmäispalkkaan ja ylityökorvaukseen, enimmäistyöaikaan ja vähimmäislepoaikaan sekä palkallisen vuosiloman vähimmäiskestoon. Tulokset Kööpenhaminassa on perustettu yhdeksänhenkinen työryhmä valvomaan, että kaikki kaupungin tavaran- ja palveluntoimittajat ja niiden alihankkijat noudattavat työoikeudellisia lausekkeita. Työryhmällä on oikeus vierailla kaikentyyppisillä Tanskassa sijaitsevilla työpaikoilla milloin tahansa. Eri aloilla, kuten rakennus-, siivous- ja liikennealalla, toimivien toimittajien palkkoja ja työoloja ja -ehtoja valvotaan tarkasti. Joka vuosi tehdään noin 600 vaatimustenmukaisuustarkastusta. Noin kolmasosa tarkastuksista tehdään paikan päällä, kun taas loppuosa tarkastuksista kohdistetaan yksittäisten työntekijöiden työoloihin ja -ehtoihin muun muassa palkkaa, työaikaa ja veroja koskevan asiakirja-aineiston perusteella. Työryhmä soveltaa tarkastuksissaan riskiperusteista lähestymistapaa, jonka mukaisesti toimet kohdistetaan ensisijaisesti sellaisille aloille, joilla riski sääntöjenvastaisesta toiminnasta on arvioitu suurimmaksi. Rikkomusten paljastuessa työnantajan kanssa aloitetaan vuoropuhelu. Mikäli tilanne ei näytä parantuvan, työnantajan on maksettava seuraamusmaksu. Viime kädessä kaupungilla on oikeus peruuttaa hankintasopimus. Saadut kokemukset Kaupungin omien virkamiesten tekemiin tarkastuksiin perustuva lähestymistapa osoittautui tehokkaammaksi kuin työoloja ja -ehtoja koskevan valvonnan ulkoistaminen. Pääsopimuskumppani on yleensä vastuussa kaikista toimitusketjussa tapahtuvista rikkomuksista. Valtaosa rikkomuksista tapahtuu pidemmällä toimitusketjussa alihankkijoiden tai niiden alihankkijoiden tasolla. Sopimusrikkomusta epäiltäessä on ratkaisevan tärkeää kerätä tiedot paikan päällä työskentelevien työntekijöiden henkilöllisyyksistä ja täsmällisistä työajoista. Tämä voi joskus olla hankala tehtävä. Kööpenhaminan kaupunki on käynnistänyt pilottihankkeen, jossa työntekijöiden on rekisteröidyttävä henkilökortilla työpaikalle tullessaan ja sieltä lähtiessään. Tällainen järjestelmä helpottaa toimien kohdentamista sopimuksiin, joissa sosiaalisen polkumyynnin riski on kohonnut, sillä sen avulla saadaan tietoa esimerkiksi palkattujen työntekijöiden määrästä, työn tyypistä, työsuhteen muodosta ja työajoista.

Maksuviivästysdirektiivi (65)

Alle 40 prosenttia yrityksistä EU:ssa saa maksunsa sopimuksissa vahvistettujen ehtojen mukaisesti. Maksuviivästysten vaikutukset eivät rajoitu vain tiettyihin sopimussuhteisiin, vaan ne ulottuvat koko talouteen. Kun yritykset saavat maksut myöhässä, työntekijöitä joudutaan irtisanomaan, alihankkijoiden maksut viivästyvät ja investointisuunnitelmat lykkääntyvät. Koko toimitusketju vaarantuu, ja sen kestokyky heikkenee.

Maksuviivästysdirektiivissä (66) säädetään velvollisuudesta maksaa ajoissa. Tämä velvoite koskee sekä viranomaisten ja yritysten välisiä että yritysten välisiä kaupallisia toimia. Julkisten ostajien on varmistettava, että sopimuskumppaneiden palkkiot maksetaan ajoissa eli direktiivissä säädettyjen 30 päivän kuluessa (määräaikaa voidaan pidentää sovellettavin osin enintään 60 päivään vain kansallisia terveydenhuoltopalveluja tarjoavien julkisten tahojen osalta) (67). Julkiset ostajat voivat lisäksi toteuttaa julkisen hankintamenettelyn yhteydessä toimia, joilla parannetaan alihankkijoiden mahdollisuuksia saada maksunsa ajoissa hankintasopimuksen toteuttamisen aikana. Tätä asiaa käsitellään tarkemmin kohdassa 5.5.

2 LUKU

Organisaatiostrategia sosiaalista ostamista varten

2.1 Sosiaalisten hankintojen ottaminen asialistalle

Sosiaalisten hankintojen toteuttaminen edellyttää johtajuutta ja sitoutumista hallintorakenteiden kaikilla tasoilla aina poliittisesta tasosta keskeisiin päätöksentekijöihin ja talousarvion käytöstä vastaaviin tahoihin. Tässä luvussa käsitellään keinoja varmistaa tämä sitoutuminen sekä esitellään esimerkkejä sosiaalisia hankintoja koskevista strategioista eri organisaatioissa.

Etujen ja mahdollisuuksien korostaminen

Sosiaalisten hankintojen avulla sekä pienissä että suurissa yhteisöissä voidaan edistää merkittävästi ihmisoikeuksien suojelun, tasa-arvon edistämisen sekä laadukkaiden työpaikkojen ja osallisuuden luomisen kaltaisia sosiaalisia tavoitteita. Niiden toteuttamiselle pitäisi siis periaatteessa voida saada helposti tukea.

Sosiaalisten hankintojen avulla voidaan edesauttaa myös globaalien tavoitteiden saavuttamista. Esimerkiksi YK:n kestävän kehityksen tavoitteessa 12 ”Varmistaa kulutus- ja tuotantotapojen kestävyys” kehotetaan viranomaisia lisäämään julkisten hankintakäytäntöjen käyttöä kestävän kehityksen toimintaohjelman edistämiseksi (tavoitteen 12 alatavoite 7) (68).

Haasteisiin vastaaminen ja huolenaiheiden huomioiminen

Sosiaalisia hankintoja koskevan strategian käyttöönotto edellyttää, että päälliköiden, johtajien ja talousarviosta vastaavien tahojen mahdolliset huolenaiheet otetaan huomioon. Tämä koskee myös käsityksiä, joiden mukaan sosiaalinen ostaminen lisää kustannuksia ja edellyttää lisäresursseja.

Sosiaalisten hankintojen kuvaaminen käytännössä – esittämällä joko omaan organisaatioon tai muihin julkisiin ostajiin liittyviä esimerkkejä – on tehokas tapa osoittaa niiden edut. Tässä oppaassa esitellään lukuisia tapaustutkimuksia kustannustahokkaista ja sosiaalisesti vastuullisista hankinnoista.

Lisäksi kannattaa korostaa seurauksia, joita toimimattomuus voi aiheuttaa, kuten maineeseen liittyvät riskit, lainsäädännön rikkominen, tavoitteiden jääminen saavuttamatta sekä sosiaalisten ongelmien välilliset kustannukset julkiselle sektorille.

Hyviä käytäntöjä

— Varmistetaan vankka tuki sosiaalisille hankinnoille osoittamalla niitä koskevat velvoitteet ja mahdollisuudet sekä toimimatta jättämiseen liittyvät riskit. Tuetaan ehdotusta antamalla todellisia esimerkkejä omassa organisaatiossa tai muualla jo toteutetuista sosiaalisista hankinnoista.

2.2 Tavoitteiden määrittäminen

Kuten edellä luvussa 1 todetaan, hankintoihin voi liittyä monia erilaisia sosiaalisia näkökohtia. Sosiaalisia hankintoja koskevan strategian laatiminen voi auttaa sosiaaliseen ostamiseen liittyvien painopisteiden määrittämisessä.

Olemassa olevien tavoitteiden tunnistaminen

Sosiaalisia hankintoja koskevien tavoitteiden asettamisessa voidaan hyödyntää olemassa olevia eurooppalaisia, kansallisia, alueellisia tai paikallisia painopisteitä. Näitä ovat esimerkiksi muita heikommassa asemassa olevien ryhmien sosiaalisen osallisuuden edistäminen tai työskentelymahdollisuuksien luominen niille. Kannattaa yksilöidä kyseiset painopisteet ja arvioida hankintojen mahdollista vaikutusta niihin.

Hankintamenettelyjen ja -toimien kartoittaminen

Julkinen ostaja on saattanut jo ottaa käyttöön jonkin hankintamenettelyn, kuten vihreän tai kestävän hankintamenettelyn, tai se on ehkä jo laatinut innovointi- tai teollisuusstrategian tiettyjä aloja varten. On hyvä kartoittaa olemassa olevat hankintatavoitteet ja -toimet sekä määrittää mahdollisuudet mukauttaa sosiaaliset hankinnat näihin tavoitteisiin.

Aiemmin asetettujen tavoitteiden tunnistaminen ja käytössä olevien hankintamenettelyjen ja -toimien kartoittaminen auttaa määrittämään sosiaaliset tavoitteet niin, että ne ovat mahdollisimman merkityksellisiä. Sosiaalisten hankintojen tavoitteiden kytkeminen olemassa oleviin menettelyihin ja painopisteisiin voi helpottaa oikeutuksen saamista sosiaaliselle ostamiselle sekä lisähuomion ja lisäresurssien saamista sosiaalisille hankinnoille.

Hyviä käytäntöjä

— Oman organisaation olemassa olevien sosiaalisten tavoitteiden ymmärtäminen ja sen pohtiminen, miten tämä voidaan mukauttaa nykyisiin hankintamenettelyihin ja -käytäntöihin. Sellaisten mahdollisten synergiaetujen, puutteiden tai esteiden tunnistaminen, jotka vaikuttavat sosiaalisten tavoitteiden saavuttamiseen hankintojen avulla.

2.3 Sidosryhmien kuuleminen

Tehokkaat sosiaaliset hankinnat koskettavat monia sidosryhmiä. Näin ollen sidosryhmien kuuleminen on ratkaiseva vaihe sosiaalista ostamista koskevaa organisaatiostrategiaa laadittaessa.

Sidosryhmien kuuleminen sosiaalisia hankintoja koskevan strategian laadinnan yhteydessä, liittovaltion sisäministeriön hankintavirasto (Saksa) Hankintaan liittyvä tavoite Saksan liittovaltion sisäministeriön kestävien hankintojen osaamiskeskus (KNB) ja Saksan kansallisen tietotekniikan, televiestinnän ja uuden median liitto (Bitkom) tekivät yhteistyötä yhteisen strategian kehittämiseksi kestävien tieto- ja viestintäteknisten tuotteiden ja palvelujen hankintaa varten. Yhteisen aloitteen päätavoitteena oli julkisten ostajien ja tavaran- ja palveluntoimittajien yhteistyö sen varmistamiseksi, että tieto- ja viestintäteknisten tuotteiden valmistuksen maailmanlaajuisessa toimitusketjussa noudatetaan sosiaalisia normeja ja että työolot ja -ehdot ovat niissä oikeudenmukaisia. Lähestymistapa Erikokoisista ja tuotevalikoimaltaan erilaisista tieto- ja viestintäteknisten tuotteiden toimittajista koostuva Bitkomin valtuuskunta ja KNB neuvottelivat vuosina 2017–2019 asiaa koskevan julkilausuman kolmannesta versiosta. Sen mukaan liittovaltion, osavaltioiden ja paikallishallinnon julkiset ostajat voivat tarkistaa, ovatko laajamittaiset hankintasopimukset läpinäkyviä toimitusketjun kolmannelle portaalle asti ja onko hankittavan tuotteen valmistuksessa noudatettu sosiaali- ja työlainsäädännön normeja. Julkilausuma kattaa ILO:n keskeisten yleissopimusten sekä yleissopimusten nro 1, 102, 131, 155 ja 170 noudattamisen. Kun tekstiluonnos oli hyväksytty, järjestettiin sidosryhmien kuuleminen. Bitkomin ja KNB:n asiantuntijat pyysivät yli 20:tä kansalaisyhteiskunnan, kirkkojen ja muiden julkisten ostajien edustajaa esittämään huomioita julkilausumasta, ja nämä kutsuttiin lisäksi seurantakokoukseen. KNB ja Bitkom hyväksyivät osan ehdotuksista sellaisenaan, osaa ehdotuksista päätettiin arvioida tarkemmin ja osa ehdotuksista hylättiin. Uusi julkilausuma julkaistiin toukokuussa 2019, minkä jälkeen KNB ja Bitkom kutsuivat sidosryhmät uuteen kokoukseen, jossa näille selitettiin esitettyjä huomioita ja ehdotuksia koskevat päätökset. Tulokset Sidosryhmien kuulemisen tuloksena syntyi tarkistettu versio sitoumuksia koskevasta julkilausumasta. Siihen oli sisällytetty useita sidosryhmien ehdotuksia, ja ne auttoivat selkeyttämään tiettyjä julkilausuman näkökohtia. Prosessin ansiosta KNB ja Bitkom saivat myös linkitettyä julkilausuman kansalaisyhteiskunnan harjoittamaan seurantaan. Päivitetyssä julkilausumassa asetetaan yrityksille aiempaa tiukempia todentamisvaatimuksia. Saksan julkisen sektorin toimijat voivat myös käyttää sitä mallina tieto- ja viestintäteknisten tuotteiden ja palvelujen hankinnoissa sen varmistamiseksi, että toimittajat toteuttavat hankintasopimuksia läpinäkyvällä tavalla ja sosiaali- ja työlainsäädännön normeja noudattaen. Laajamittaisissa hankintasopimuksissa läpinäkyvyys voi koskea toimitusketjun kolmatta porrasta. Saadut kokemukset Sidosryhmien osallistaminen oli prosessina työläs, ja etenkin niiden esittämien huomioiden arviointi vaati paljon työtä. Siitä oli kuitenkin monessa mielessä apua, sillä etenkin normien ymmärrettävyydestä ja selkeydestä saatu palaute oli hyödyllistä. Osapuolilla oli näin mahdollista ymmärtää kaikkien sidosryhmien näkemyksiä ja tarpeita prosessin edetessä.

Sidosryhmien kuuleminen voidaan toteuttaa kyselytutkimuksilla tai haastatteluilla taikka järjestämällä työpajoja, seminaareja ja konferensseja, joihin osallistuu asiaankuuluvia sidosryhmiä organisaation sisä- ja ulkopuolelta ja joilla tuetaan yhteistyöhön perustuvaa lähestymistapaa yhteiskuntavastuun alalla osallistavan vuoropuhelun kautta. Kuulemiset olisi järjestettävä esteettömästi, jotta vammaiset henkilöt voivat osallistua niihin.

Sosiaalisten hankintojen perustason määrittäminen

Sidosryhmiä kuulemalla on mahdollista määrittää sosiaalisten hankintojen vallitsevien käytäntöjen perustaso. Siten voidaan esimerkiksi arvioida, sisältyvätkö sosiaaliset vaatimukset jo joihinkin tarjouspyyntöihin. Onko nämä vaatimukset mahdollista täyttää kyseisillä markkinoilla? Missä määrin nykyiset odotukset heijastavat parhaita markkinakäytäntöjä?

Palautteen ja asiantuntijalausuntojen kerääminen

Sidosryhmien osallistaminen strategian laadintaprosessiin antaa tietoa ja parantaa strategian sisältöä. Se voi myös auttaa sitoutumaan strategian tavoitteiden saavuttamiseen.

Seuraavia sidosryhmiä kannattaa kuulla:

— Julkiset ostajat – hankinta-asiantuntijoiden osaamista tarvitaan tarjouspyyntöjen valmistelussa ja tarjousten arvioinnissa.

— Käyttäjät – työntekijät, kansalaiset ja kansalaisyhteiskunnan toimijat (esim. vammaiset henkilöt ja heitä edustavat järjestöt) luovat tavaroiden ja palvelujen kysynnän sekä vaikuttavat yhteiskunnassa vallitseviin odotuksiin.

— Työmarkkinaosapuolet ja erityisesti työnantajajärjestöt ja ammattiliitot voivat auttaa varmistamaan, että työntekijöillä on parhaat mahdolliset työolot ja -ehdot ja että kansallista lainsäädäntöä ja työehtosopimuksia noudatetaan sekä ennen hankintasopimusten toteuttamista että sen aikana.

— Yritykset (mukaan lukien yhteisötalouden organisaatiot ja yhteiskunnalliset yritykset) – mahdolliset sopimuskumppanit ja alihankkijat voivat esittää näkemyksiä vallitsevista käytännöistä ja toimitusketjuista sekä mahdollisista parannuskohteista.

— Muut elimet voivat esittää näkemyksiä työelämän ongelmista.

— Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) ja ILO:n kaltaiset kansainväliset järjestöt voivat tuottaa ohjemateriaalia ja niiltä voidaan pyytää tietoa.

— Kauppa- tai teollisuusjärjestöt voivat mahdollisesti levittää tietoa ja kerätä markkinatoimijoiden näkemyksiä.

— Muut asiaankuuluvat ulkopuoliset organisaatiot – kuten kansalaisjärjestöt ja kansalaisryhmät, joilla on tehtävänsä yhteiskuntavastuun edistämisessä, sekä (esim. esteettömyyskysymyksiin erikoistuneet) tekniset asiantuntijat. Näiden tahojen osallistuminen voi lisätä sosiaalisia hankintoja koskevan strategian läpinäkyvyyttä ja tilivelvollisuutta.

Yhteiskunnallisten yritysten tukimahdollisuuksien tunnistaminen: Söderhamnin kaupunki (Ruotsi) Hankintaan liittyvä tavoite Saatuaan kaupunginvaltuustolta muodollisen ehdotuksen asiasta Söderhamnin kaupunki käynnisti prosessin, jonka tarkoituksena oli tutkia mahdollisuudet nimetä vähintään kaksi hankintamenettelyä, joissa huomioitaisiin sosiaaliset kriteerit ja keskityttäisiin tukemaan sosiaalista osallisuutta ja yhteiskunnallisia yrityksiä. Lähestymistapa Tarveharkinnan jälkeen aloitettiin vuoropuhelu yhteiskunnallisten yritysten kanssa, jotta ostajan tarpeet ja yhteiskunnallisten yritysten tarjoamat palvelut olisi mahdollista sovittaa yhteen. Tarveharkinnan ja yhteiskunnallisten yritysten kanssa järjestetyn vuoropuhelun tuloksena julkaistiin tarjouspyyntö, joka koski tuoreiden hedelmien toimittamista kaupungin työntekijöille kerran tai kahdesti viikossa. Vain yhteiskunnalliset yritykset saivat osallistua ja esittää tarjouksensa hankintasopimuksesta, jonka arvo jäi hankintadirektiivien soveltamisen kynnysarvon alle. Tulokset Tarjouskilpailun voittaneessa tarjouksessa tarjottiin paikallisesti tuotettuja luomuhedelmiä, joiden toimittamisesta vastaisi työhön sijoittumista edistävä yhteiskunnallinen yritys. Toimittajalla oli mahdollisuus palkata hedelmäkorien jakelua varten pitkään työttömänä ollut henkilö. Hedelmäkorien hinta vastasi täysin vastaavia tuotteita yksityiselle sektorille toimittavan kaupallisen yrityksen hintaa. Lisäksi kyseinen toimittaja ei enää tarvitse 60 000 euron vuotuista avustusta, jota se sai aiemmin kaupungilta. Vuonna 2016 tarjouskilpailun voittajan palveluksessa oli neljä työntekijää, vuonna 2019 heitä oli yhdeksän. Alustavan tarjouskilpailun voitettuaan kyseinen yhteiskunnallinen yritys on myös perustanut keskuksen, jonka tarkoituksena on auttaa kaupunkia tukemaan uusia yhteiskunnallisia yrityksiä, joiden kasvustrategia perustuu osittain julkisiin hankintoihin. Yhdeksän muun yhteiskunnallisen yrityksen kanssa se on myös perustanut kansallisen yhdistyksen, joka pyrkii kokoamaan kaikki ruotsalaiset työhön sijoittumista edistävät yhteiskunnalliset yritykset yhdelle verkkosivustolle. Saadut kokemukset Pienet julkiset hankinnat voivat olla hyvin tehokkaita. Tässä tapauksessa hankinta vaikutti myönteisesti sekä toimittajan kaupalliseen että sosiaaliseen menestykseen. Vaikka kyse oli arvoltaan pienistä ostoista, ne vaativat ostajalta aikaa ja omistautumista. Lisäksi tarvittiin hallinnon tukea sekä ohjeistusta.

Sidosryhmien kuuleminen on arvokasta strategian kehittämisen kaikissa vaiheissa tavoitteita koskevasta alustavasta sopimuksesta aina tavoitteiden varsinaiseen asettamiseen sekä sosiaalisten hankintojen toteuttamiseen ja seurantaan. Organisaation sosiaalisia hankintoja koskeva lähestymistapa on vakuuttava vain silloin, kun sidosryhmät ymmärtävät haasteen luonteen ja oman roolinsa sen ratkaisemisessa sekä sen, millaisia myönteisiä vaikutuksia niiden omilla toimilla voi olla.

Hyviä käytäntöjä

— Kannattaa kuulla asiaan liittyviä sidosryhmiä sekä organisaation sisällä että sen ulkopuolella. Tämä on tärkeää sosiaalisen ostamisen esteitä ja mahdollisuuksia koskevan ymmärryksen lisäämiseksi sekä sosiaalisiin hankintoihin liittyvän toiminnan edistämiseksi sidosryhmien keskuudessa.

2.4 Riskien arvioiminen, hankintasopimusten priorisoiminen ja tavoitteiden asettaminen

Useimmilla julkisilla ostajilla on käytössään rajalliset resurssit, joten kaikkia sosiaalisia kysymyksiä ei ole mahdollista huomioida yhdellä kertaa kaikissa tuotteissa ja palveluissa. Sosiaaliset vaikutukset ja riskit eivät myöskään ole samat kaikissa tuotteissa ja palveluissa. Näin ollen voi olla järkevää asettaa etusijalle pienempiä tuotteiden ja palvelujen ryhmiä, joiden osalta sosiaalisilla hankinnoilla voidaan vaikuttaa eniten asetettuihin yhteiskunnallisiin tavoitteisiin.

Riskien arvioiminen

Arvioimalla organisaation hankintoihin liittyvät riskit voidaan määrittää, millaisia yhteiskunnallisia sosiaalisia vaikutuksia eri ostokategorioilla on. Joillakin aloilla esimerkiksi muita heikommassa asemassa olevien työntekijöiden osuus tai sukupuolten välinen ero on suurempi kuin toisilla. Tietyt tuotteet saattavat sisältää raaka-aineita tai ainesosia, jotka ovat peräisin konfliktialueilta tai alueilta, joilla työelämän normit ovat matalat.

Riskien arvioinnissa voidaan määrittää tapahtumat tai olosuhteet, jotka saattavat estää hankinnan sosiaalisten tavoitteiden saavuttamisen. Siinä arvioidaan riskiä kahden tekijän perusteella: kuinka todennäköisiä tällaiset tapahtumat tai olosuhteet ovat ja missä määrin ne vaikuttavat toteutuessaan sosiaalisiin tavoitteisiin?

Tuotteisiin ja palveluihin liittyvien riskien arvioinnissa kannattaa tarkastella seuraavia seikkoja:

— Keskeiset työehdot – onko olemassa riski, ettei jollakin tuotannonalalla noudateta ILO:n yleissopimuksia tai kansallisia tai EU:n normeja? Ovatko huonot olosuhteet tunnettu ongelma jossain tuotantoprosessissa (esim. tekstiilien, elektroniikan tai katukivien valmistuksessa) tai palvelujen tuottamisessa (esim. sosiaalinen polkumyynti ateriapalvelu-, siivous- ja rakennusaloilla)?

— Työvoima – minkätyyppistä työvoimaa tuotteiden tuotannossa tai palvelujen toimittamisessa käytetään ja mitä riskejä tähän liittyy? Käytetäänkö alalla yleisesti esimerkiksi epätyypillisiä työsuhteita, kuten nollatuntisopimuksia, paperittomia tai siirtotyöläisiä, tai kohdellaanko työntekijöitä eri tavalla sukupuolen, rodun tai muiden tekijöiden perusteella?

— Palvelujen jatkuvuus – onko riskinä, että palveluntarjoajan vaihtuminen tai sopimusehtojen muuttuminen nykyisistä vaikuttaa haitallisesti palvelun käyttäjiin? Riski-hyötyanalyysin pitäisi kattaa mahdolliset vaikutukset palvelujen käyttäjien ja heidän hoitajiensa turvallisuuteen ja hyvinvointiin. Tämä pätee erityisesti sosiaalipalveluihin, jotka auttavat haavoittuvassa tilanteessa olevia, ikääntyneitä tai vammaisia henkilöitä.

— Yhteys hankinnan kohteeseen – sosiaalisilla vaatimuksilla on oltava riittävä yhteys yksittäisiin tuotteisiin tai palveluihin, joita on tarkoitus ostaa (ks. luku 4). Tämän yhteyden määrittäminen voi olla hankalampaa silloin, kun toimitusketjut ovat pitkiä ja monitahoisia, kuten tieto- ja viestintätekniikan alalla. Olisi pohdittava, miten pitkälle toimitusketjussa riskien arviointi on mahdollista ulottaa.

Yksi malli riskien arviointia varten on luokitella riskit – numeroasteikon avulla – niiden todennäköisyyden ja niiden toteutuessa aiheutuvien seurausten perusteella. Luokittelu voitaisiin sisällyttää myös sidosryhmien kuulemiseen. Etusijalle olisi asetettava tuotteet ja palvelut, jotka ovat luokittelussa korkealla todennäköisyyden ja seurausten perusteella ja joissa yhteys hankinnan kohteeseen on selvä.

On tärkeää arvioida riskit myös yksittäisten tarjousten tasolla. Näin voidaan tunnistaa ne toimitusketjun tai palvelun toimittamisen vaiheet, joissa riskit ovat suuret, sekä varmistaa suhteellisuusperiaatteen noudattaminen (mikä tarkoittaa, että tarjouskilpailussa asetetut vaatimukset soveltuvat tiettyjen sosiaalisten tavoitteiden tavoitteluun eivätkä ylitä sitä, mikä on tarpeen).

Pitkät ja monitahoiset maailmanlaajuiset toimitusketjut eivät ole kovin läpinäkyviä, joten julkisten ostajien voi olla vaikeaa saada niistä tietoa. Monet kansalaisjärjestöt, kuten Electronics Watch (69) ja Swedwatch (70), tekevät kuitenkin työtä näiden tietojen saatavuuden parantamiseksi. Vaikka osa tiedoista koskee pääasiassa vähittäiskauppaa ja julkista kulutusta, ne ovat silti erittäin merkityksellisiä julkisen sektorin hankkiessa samankaltaisia tuotteita. Niiden avulla voidaan tunnistaa sosiaalisia riskejä, joita varten on jo olemassa todentamistyökaluja ja -ohjelmia, ja sitä kautta välttää aiheettomat kilpailunrajoitukset.

Julkisiin hankintoihin liittyvien riskien arvioiminen Norjan julkisen hallinnoinnin ja sähköisen hallinnon virastossa (Difi) Hankintaan liittyvä tavoite Norjan julkisen hallinnoinnin ja sähköisen hallinnon virasto Difi on laatinut julkisia ostajia varten luettelon korkean riskin tuotteista. Sen tavoitteena on parantaa julkisten ostajien tietoisuutta tarpeesta noudattaa asianmukaista huolellisuutta, jotta voidaan varmistaa ihmisoikeuksien kunnioittaminen. Luettelo auttaa julkisia ostajia kohdentamaan tarvittavat resurssit tarjousten arviointiin sekä sosiaalisia hankintoja koskevien kriteerien seurantaan sopimuksen toteutusvaiheessa. Se käsittää eri aloja, kuten rakennusmateriaalit, elektroniikka, tieto- ja viestintätekniikka, kalusteet, toimistotarvikkeet, tekstiilit ja elintarvikkeet, ja kattaa tuotantoprosessin kaikki vaiheet raaka-aineiden käyttöönotosta lopulliseen kokoamiseen. Lähestymistapa Difi kerää riskien arviointia varten tietoa raporteista, artikkeleista, filmiaineistosta ja tieteellisistä tutkimuksista. Se on haastatellut tavarantoimittajia ja jossain määrin myös toimialajärjestöjä ja toimialalla toteutettujen hankkeiden toimijoita ymmärtääkseen paremmin toimitusketjujen toimintaa. Toimitusketjujen kartoittamiseen on käytetty kaupallisia tietoja, koska ketjujen läpinäkyvyys ja jäljitettävyys on usein rajallista. Tulokset Difin korkean riskin tuotteiden luettelosta saa hyödyllistä tietoa eri tuoteryhmiin tai valittuun tuoteluokkaan liittyvistä riskeistä. Se voi toimia ohjeena, kun pohditaan suhteellisuusperiaatteen näkökulmasta, mitkä tuoteryhmät tai yksittäiset tuoteluokat kannattaa valita käytettäessä sosiaalisten hankintojen välineitä hankintatoiminnan suunnittelussa. Se voi myös auttaa korkean riskin tuotteiden toimittajia painottamaan maailmanlaajuisissa toimitusketjuissaan ensisijaisesti asianmukaisen huolellisuuden noudattamista ihmisoikeuksien alalla. Lisätietoa korkean riskin tuotteiden luettelosta on saatavilla seuraavassa osoitteessa: https://www.anskaffelser.no/public-procurement/socially-responsible-public-procurement/information-about-high-risk-products Saadut kokemukset Toimitusketjuja koskevien tietojen saamiseen liittyy useita hankaluuksia, jotka johtuvat näille ketjuille luontaisista seikoista. Useimmissa tapauksissa toimitusketjut eivät ole läpinäkyviä. Tämä johtuu siitä, että tavarantoimittajien verkosto on monitahoinen ja dynaaminen ja kattaa raaka-aineiden hankinnan, tuotannon ja tuotteen saapumisen Eurooppaan tai kotimaisille ja ulkomaisille palveluntarjoajille. Difin korkean riskin tuotteiden luettelo on hyödyllinen työkalu julkisille ostajille päätettäessä sosiaalisten hankintojen kohteeksi valittavista tuotteista. Luettelon käyttäminen voi pienentää riskiä siitä, että valituksi tulee korkean riskin tuotteita, joiden toimitusketjussa on tapahtunut ihmisoikeusloukkauksia. Luettelo ei kuitenkaan ole tyhjentävä. Myös tuotteet, jotka eivät toistaiseksi ole mukana luettelossa, voivat aiheuttaa suuren riskin, ja julkisten ostajien olisikin tehtävä lisätutkimuksia kyseisiin tuotteisiin ja palveluihin liittyvistä ihmisoikeusriskeistä.

Sopimusten priorisoiminen

Kaikki sopimukset eivät tarjoa samoja mahdollisuuksia sosiaalisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Sopimusten priorisoiminen voi auttaa tunnistamaan sopimukset, joiden potentiaaliset vaikutukset ovat suurimmat. Sopimusten priorisoinnissa on pohdittava seuraavia kysymyksiä:

— Mitä sosiaalisia riskejä tai mahdollisia sosiaalisia etuja sopimukseen liittyy ja miten merkittäviä ne ovat?

— Ovatko sopimukset riittävän suuria ja kestoltaan riittävän pitkiä, jotta niillä voidaan vaikuttaa toimittajien käytäntöihin? Jos eivät ole, onko muiden julkisten elinten kanssa mahdollista tehdä yhteistyötä kyseistä tuoteryhmää koskevien hankintatarpeiden yhdistämiseksi?

— Onko saatavilla yhteiskunnallisesti parempia, kohtuuhintaisia vaihtoehtoja? Rajoittaisiko sosiaalisten näkökohtien sisällyttäminen aiheettomasti kilpailua?

— Miten pitkä jonkin tuotteen toimitusketju on? Miten hankinta voidaan kohdentaa tehokkaasti siihen toimitusketjun kohtaan, johon liittyy riskejä tai jossa edut voivat toteutua?

— Voidaanko sosiaalisiin tavoitteisiin pyrkiä suoraan todennettavissa olevien hankintaperusteiden kautta? Onko käytettävissä tehokkaampi vaihtoehtoinen tapa, jolla voidaan toteuttaa kyseistä politiikkaa muiden julkisen ostajan saatavilla olevien työkalujen avulla?

— Kuinka näkyviä tulevat sosiaaliset toimet ovat? Voidaanko niiden avulla lisätä laajemminkin tietoisuutta toimitusketjuissa esiintyvistä sosiaalisista ongelmista henkilöstön, tavaran- tai palveluntoimittajien ja jopa suuren yleisön keskuudessa? Onko olemassa riski siitä, että maine kärsii, jollei tällä alalla ryhdytä toimiin?

— Onko hankintasopimus mahdollista varata sellaisille yhteiskunnallisille organisaatioille, jotka tukevat suoraan vammaisten henkilöiden tai muita heikommassa asemassa olevien henkilöiden työllistymistä?

Sopimusten priorisoinnissa on pohdittava sitä, minkä kynnysarvon ylittyessä hankintasopimuksiin on sisällytettävä sosiaalisia vaatimuksia. Näin on etenkin silloin, kun sosiaalisista hankinnoista tehdään pakollisia. Hankintadirektiivejä sovelletaan vain sellaisiin tarjouskilpailuihin, joiden arvo ylittää asetetut kynnysarvot sopimuksen ja hankintayksikön luonteen perusteella (71). Sosiaalisia hankintoja voidaan toteuttaa myös sellaisten hankintasopimusten yhteydessä, joiden arvo jää kyseisten kynnysarvojen alle tai jotka eivät kuulu hankintadirektiivien soveltamisalaan.

Tavoitteiden asettaminen

Tavoitteiden asettaminen osoittaa, että julkinen ostaja on sitoutunut sosiaalisiin tavoitteisiin, lisää motivaatiota sekä luo kehyksen edistymisen mittaamiselle.

Kaikissa asiaankuuluvissa tuote- tai palveluluokissa kannattaa asettaa kuhunkin sosiaaliseen tavoitteeseen liittyvä erityinen päämäärä. Tehokkaat tavoitteet ovat mitattavissa (määrällisesti) ja saavutettavissa (ne on määritetty vallitsevan perustason mukaan), ja niille on asetettu tietty määräpäivä.

Hyviä käytäntöjä

— Hankinnan sosiaaliset vaikutukset voi ymmärtää, kun on arvioinut riskit. Tarvittaessa voidaan kuulla muiden ministeriöiden tai osastojen (kuten työministeriön) asiantuntijoita, ammattiliittoja, tavaran- tai palveluntoimittajia taikka riippumattomia kansalaisjärjestöjä. Näin voidaan lisätä ymmärrystä hankinnan kohteena olevien tuotteiden ja palvelujen toimitusketjuista ja työehdoista ja -oloista.

— Kannattaa laatia sosiaalisia hankintoja koskeva strategia, jossa täsmennetään hankintaluokat tai yksittäiset sopimukset, joihin sosiaaliset hankinnat kohdennetaan ensisijaisesti. Kullekin painopisteelle määritetään mitattavissa ja saavutettavissa oleva tavoite, jonka saavuttamiselle asetetaan tietty määräaika.

2.5 Sosiaalisten hankintojen integroiminen hankintamenettelyihin ja -politiikkaan

Sosiaalisten hankintojen sisällyttämisessä hankintamenettelyihin ja -politiikkaan on huomioitava esimerkiksi seuraavat seikat:

— Lainsäädäntö- ja sääntelykehys – Millä tavalla sosiaalisissa hankinnoissa noudatetaan hankintoja koskevaa EU:n oikeutta ja kansallista lainsäädäntöä sekä täytetään EU:n kansainvälisiä velvoitteita?

— Institutionaalinen kehys – Toteutetaanko hankinnat keskitetysti vai hajautetusti ja mitä tämä tarkoittaa sosiaalisten hankintojen hallinnoinnin ja seurannan kannalta?

— Hallintorakenne – Luodaanko sosiaalisten hankintojen integroimista varten uusia rakenteita, kuten työryhmiä, joihin osallistuu keskeisiä sidosryhmiä, vai nimetäänkö asiaankuuluvilta osastoilta sosiaalisten hankintojen erityisosaajia?

— Vastuunjako – Ketkä ovat ne johtajat, asiantuntijat ja ostajat, jotka ovat parhaassa asemassa toimien edistämiseksi ja tavoitteiden saavuttamisen varmistamiseksi?

— Asiantuntemuksen käytettävyys – Sitoutetaanko omassa organisaatiossa asiantuntijoita sosiaalisia hankintoja koskeviin kysymyksiin, tehdäänkö yhteistyötä asiaankuuluvien osastojen tai organisaatioiden kanssa oman organisaation sisällä tai ulkopuolella vai käännytäänkö sellaisten muiden organisaatioiden puoleen, jotka voivat antaa neuvoja tai ohjata sosiaalisiin hankintoihin liittyvien toimenpiteiden toteuttamista?

— Ammattiosaamisen ja resurssien saatavuus – Onko tarvetta valmiuksien kehittämiselle tai selkeiden ohjeiden ja kriteerien laatimiselle?

Integroimisen tukeminen viestinnän avulla

Sosiaalisten hankintojen tavoitteista kannattaa tiedottaa laajasti, jotta ne saadaan integroitua koko organisaation toimintaan. On varmistettava, että organisaation työntekijöiden tehtävät ja vastuualueet ovat kaikille selvät. Sisäistä viestintää voidaan toteuttaa muun muassa seminaarien ja uutislehtien muodossa, tai asiaa voidaan käsitellä organisaation intranet-sivuilla.

Myös ulkoinen viestintä on olennaista. Kun sosiaalisista tavoitteista tiedotetaan markkinatoimijoille ennen tarjouskilpailujen julkistamista, tavaran- ja palveluntoimittajilla on aikaa valmistautua. Tavoitteista viestiminen kansalaisille lisää organisaation vastuullisuutta ja antaa esimerkin, joka saattaa olla sysäyksenä laajemmalle toiminnalle. Se voi myös auttaa luomaan yhteisymmärrystä sosiaalisten näkökohtien hyödyntämistä koskevista käytännöistä.

Hyviä käytäntöjä (tai vältettävissä olevia riskejä) koskevan tiedon jakaminen muiden julkisten ostajien kanssa voi myös osaltaan nopeuttaa sosiaalisiin hankintoihin liittyvää oppimista. Tätä tietoa voidaan jakaa paikallisesti, alueellisesti ja kansallisesti tai jopa kansainvälisesti. Etenkin EU:n sisällä tiedonjaon avulla voidaan nostaa julkisten ostajien edellyttämiä standardeja eri puolilla Eurooppaa ja siten edistää suurempaa yhteiskuntavastuuta yleisenä normina.

Procura+-verkosto – sosiaalisesti vastuullisia tieto- ja viestintätekniikan hankintoja käsittelevä työryhmä Hankintaan liittyvä tavoite Procura+-verkosto perusti sosiaalisesti vastuullisia julkisia hankintoja käsittelevän eturyhmän edistämään hankintatoimintaa koskevaa ajatustenvaihtoa ja tukemaan julkisia ostajia tieto- ja viestintätekniikkalaitteiden hankinnassa. Eturyhmään kuuluu julkisia ostajia eri puolilta Eurooppaa. Mukana ovat muun muassa Suur-Lontoon yleishallintoviranomainen, Tukholman kaupunki, Barcelonan kaupunginvaltuusto, Skotlannin yliopistojen ja korkeakoulujen edistyneistä hankinnoista vastaava viranomainen APUC sekä Haarlemin kaupunki. Lähestymistapa Eturyhmän jäsenet välittävät ja vaihtavat tietoja sosiaalisista hankinnoista säännöllisissä fyysisissä kokouksissa ja videokokouksissa. Ryhmä laatii parhaillaan yhdessä Electronics Watchin ja paikallisviranomaisten kestävän kehityksen eurooppalaisen järjestön (ICLEI Europe) kanssa kriteerejä, eritelmiä ja lausekkeita, joissa huomioidaan yhteiskuntavastuu tieto- ja viestintätekniikkalaitteiden koko toimitusketjussa. Tulokset Jakamalla kokemuksia ja esimerkkejä parhaista käytännöistä mukana olevat julkiset ostajat voivat parantaa sosiaalisia hankintoja koskevaa tietämystään ja asiantuntemustaan. Eturyhmä toimii myös alustana, jolla voidaan esitellä tulevia tarjouskilpailuja ja joka helpottaa julkisten ostajien sekä mahdollisten toimittajien ja jälleenmyyjien välistä näkemystenvaihtoa kunkin osapuolen tarpeista ja valmiuksista. Eturyhmässä on laadittu yhteistyössä erityinen kriteeristö: How to procure fair ICT hardware – criteria set for socially responsible public procurement (”Tieto- ja viestintätekniikkalaitteiden hankkiminen oikeudenmukaisesti – sosiaalisesti vastuullisten julkisten hankintojen kriteerit”). Asiakirjassa käsitellään valintaperusteita, teknisiä eritelmiä, hankintasopimuksen tekoperusteita sekä hankintasopimuksen toteuttamista koskevia lausekkeita. Laaditut kriteerit ovat kunnianhimoisia, koska ne eivät ulotu pelkästään sulattojen tasolle vaan käsittävät myös louhintavaiheen. Saadut kokemukset Yhteistyö muiden julkisen sektorin ostajien kanssa ja markkinanäkymien jakaminen on palkitsevaa, koska julkiset ostajat voivat näin määrittää yhteiset tarpeet sekä kehittää strategioita sellaisten sosiaalisesti vastuullisesti tuotettujen tuotteiden ostamiseksi, jotka vastaavat tarpeita parhaiten.

Hyviä käytäntöjä

— Sosiaalisia hankintoja koskeva strategia on integroitava hankintatoimintaan. Vastuut on jaettava, ja johtoryhmän perustamista kannattaa harkita. Organisaation sosiaalisia hankintoja koskevista tavoitteista kannattaa tiedottaa laaja-alaisesti, jotta henkilöstö ja tavaran- ja palveluntoimittajat ovat tietoisia odotuksista ja muut julkiset ostajat rohkaistuvat toteuttamaan samanlaisia toimenpiteitä.

2.6 Edistymisen seuranta ja arviointi

Sosiaalisiin hankintoihin liittyviä saavutuksia koskevien tietojen kerääminen

Sosiaalisten hankintojen tehokas toteuttaminen edellyttää, että asetettujen tavoitteiden saavuttamisen arviointia varten luodaan seurantajärjestelmä. Seurantajärjestelmät vaihtelevat yksinkertaisista tietokannoista, joihin kirjataan sosiaalisten kriteerien käyttö, erityisjärjestelmiin, jotka on integroitu sähköisten hankintojen alustoihin.

Kestäviä julkisia hankintoja koskevan seurannan integroiminen käytössä oleviin raportointijärjestelmiin – Flanderin alue (Belgia) Hankintaan liittyvä tavoite Flanderin hallitus on kehittänyt kestäviä julkisia hankintoja vuodesta 2008 lähtien, jolloin se asetti tavoitteeksi, että sen kaikki julkiset hankinnat ovat kestäviä vuoteen 2020 mennessä. Ajanjaksolla 2009–2015 hyväksyttiin kaksi toimintasuunnitelmaa, joiden tarkoituksena oli ohjata edistymistä kyseisen tavoitteen mukaisesti. Tämän jälkeen kestävät julkiset hankinnat ovat sisältyneet julkisten hankintojen yhdennettyyn strategiaan. Strategiassa on asetettu kestävyyden vähimmäiskriteerit yhdeksälle tuoteryhmälle. Siinä annetaan myös ohjeita ja ehdotetaan kriteerejä 17 muulle tuoteryhmälle. Ostettavien tuotteiden on täytettävä kyseiset kriteerit, jotta sitä kutsutaan kestäväksi Flanderin alueella. Lähestymistapa Kestävien julkisten hankintojen seuranta sisällytettiin vuonna 2017 Flanderin hallituksen hankintasopimusten hallintajärjestelmään. Kaikki vähintään 30 000 euron suuruiset hankinnat on kirjattava hankintasopimusten hallintajärjestelmään. Lisäksi on vastattava seuraaviin yhdeksään pakolliseen kysymykseen julkisten hankintojen kestävyydestä: 1. Keskeisten kestävyysperusteiden käyttäminen: sisältyvät täysin tarjouskilpailuasiakirjoihin / eivät sisälly tai sisältyvät osittain tarjouskilpailuasiakirjoihin / hankinta kohdistuu tuoteryhmään, jolle ei ole määritelty keskeisiä kriteerejä 2. Muiden kestävyysperusteiden käyttäminen: tarjouskilpailuasiakirjoissa mainitaan yksi tai useampia kestävyysperusteita/ tarjouskilpailuasiakirjoissa ei mainita mitään muita kestävyysperusteita 3. Vaaditut ympäristöasioiden hallintaa koskevat todistukset: merkityksellinen seikka, mainitaan tarjouskilpailuasiakirjoissa / merkityksellinen seikka, mutta ei mainita tarjouskilpailuasiakirjoissa tietystä syystä / ei ole merkityksellinen seikka 4. Osallistuminen rajattu yhteiskunnallisille yrityksille: kyllä/ei 5. Joku osa hankintasopimuksen toteuttamisvaiheesta rajattu yhteiskunnallisille yrityksille kyllä/ei 6. Syrjimättömyyslauseke käytössä: kyllä/ei 7. Tarjouskilpailuasiakirjat sisältävät työllisyyttä, koulutusta ja harjoittelua koskevan sosiaalilausekkeen: kyllä/ei 8. Eettinen lauseke käytössä: merkityksellinen seikka, mainitaan tarjouskilpailuasiakirjoissa / merkityksellinen seikka, mutta ei mainita tarjouskilpailuasiakirjoissa tietystä syystä / ei ole merkityksellinen seikka – hankinnan kohteena eivät ole korkean riskin tuotteet 9. Innovatiivinen hankinta: innovaatio liittyy esikaupallisen vaiheen tutkimus- ja kehittämistoimintaan / innovaatio liittyy sekä esikaupalliseen että kaupalliseen vaiheeseen / innovaatio liittyy kaupalliseen vaiheeseen (innovatiivisten ratkaisujen julkinen hankinta) / hankintaan ei liity innovatiivisia näkökohtia Saadut kokemukset Kyseisen työkalun käytön seuranta on tarpeen sen tehokkuuden varmistamiseksi. Kestävien julkisten hankintojen ilmoitetussa määrässä havaittiin laskua vuosina 2015 ja 2016. Sen jälkeen Flanderin alueella onnistuttiin poistamaan merkittäviä esteitä vuodelle 2020 asetetun tavoitteen tieltä muun muassa sisällyttämällä kestävyyslausekkeet tarjouskilpailuja koskeviin malliasiakirjoihin ja määrittämällä puitejärjestelyt, jotka edellyttävät lisätoimia. Lähteet http://www.procuraplus.org/fileadmin/user_upload/Procura__case_studies/Procuraplus_case_study_Flanders.pdf ja https://overheid.vlaanderen.be/monitoring-duurzame-overheidsopdrachten%20

Kaikkein tehokkainta on yhdistää sosiaalisten hankintojen seuranta jo käytössä oleviin raportointijärjestelmiin ja tarkastusmenettelyihin. Jo käytössä oleviin järjestelmiin on todennäköisesti tehtävä mukautuksia eli esimerkiksi lisättävä uusia datakenttiä seurantaohjelmistoon. Sosiaalisiin hankintoihin liittyvien saavutusten tarkastukset voidaan teettää myös riippumattomalla toimijalla, ja julkisen ostajan saavutuksia voidaan verrata saman ostajan aiempiin saavutuksiin tai muiden organisaatioiden saavutuksiin.

Sosiaalisten hankintojen arviointi ja parantaminen

Seurannan tuloksia on arvioitava säännöllisin väliajoin, jotta voidaan varmistaa edistyminen kohti päämäärää sekä se, että toteutetut toimet edistävät tavoitteiden saavuttamista toivotulla tavalla.

Kun organisaatio saavuttaa tavoitteensa, siitä kannattaa tiedottaa omille työtovereille ja organisaation ulkopuolisille tahoille. Kuulemismenettely ja tavoitteiden asettaminen alkaa tällöin alusta, jotta voidaan varmistaa sosiaalisten tavoitteiden jatkuva kehittäminen.

Markkinoilla ei voida saada aikaiseksi systeemistä muutosta, mikäli hyvistä tuloksista ei kerrota kenellekään. Sosiaalisten hankintojen avulla voidaan osoittaa, että markkinatoimijat voivat täyttää korkeammat standardit. Tiedottamalla asiasta voidaan myös nostaa sidosryhmien odotuksia laajemminkin.

Hyviä käytäntöjä

— Sosiaalisten hankintojen toimeenpanoa on seurattava ja tuloksia arvioitava säännöllisin väliajoin, jotta voidaan varmistaa edistyminen ja tehdä strategiaan tai hankintakäytäntöihin tarvittavat mukautukset.

3 LUKU

Tarpeiden tunnistaminen ja hankinnan suunnittelu

3.1 Tarpeiden arvioinnin merkitys sosiaalisissa hankinnoissa

Tarpeiden arviointi voi muodostaa sosiaalisten hankintojen prosessin ensimmäisen vaiheen, joka edeltää varsinaisen tarjouskilpailun käynnistämistä. Tarpeiden arvioinnilla pyritään varmistamaan se, että kyseisille tavaroille, palveluille tai rakennusurakoille on todellista kysyntää, sekä määrittämään keinot, joilla tämä tarve voidaan täyttää sosiaalisesti mahdollisimman vastuullisesti. Todellisten tarpeiden arvioiminen tulosten perusteella määrittää vaatimusten laajuuden ja luonteen. Tämän ansiosta markkinat voivat reagoida joustavammin ja mahdollisesti myös kustannustehokkaammin. Sosiaalisten hankintojen yhteydessä tarpeiden arvioinnilla pyritään

— varmistamaan, että hankinnan kohde täyttää sosiaaliset vaatimukset

— suunnittelemaan hankinnat ja hankintasopimukset niin, että ne mahdollistavat ajallisen joustavuuden ja varmistavat laaja-alaisesti erilaisten organisaatioiden, myös yhteisötalouden organisaatioiden, yhteiskunnallisten yritysten ja voittoa tavoittelemattomien tai vapaaehtoistoimintaan perustuvien toimijoiden, osallistumismahdollisuudet

— lisäämään sosiaalisia vaikutuksia ja tuloksia: arvioimaan, antaako hankinta mahdollisuuden edistää merkityksellisiä sosiaalisia ja eettisiä tuloksia.

Esimerkkejä tavoista, joilla tarpeiden arviointi voi vaikuttaa hankintojen sosiaalisiin vaikutuksiin ja tuloksiin:

— Paikallisviranomainen valitsee joustavampia ja monipuolisempia vaihtoehtoja lisätäkseen ikääntyneiden kansalaisten ja vammaisten henkilöiden liikkumisvapautta.

— Paikallisviranomainen tuottaa yksilöllisten tarpeiden mukaan kohdennettuja sosiaali- ja hoivapalveluja kiinnittämällä erityistä huomiota sukupuolinäkökohtiin (72).

— Jokin ministeriö sisällyttää rakennussopimukseen lausekkeen työttömille ja vammaisille henkilöille tarjottavista työllistymis- ja koulutusmahdollisuuksista.

— Sairaala vaatii lääkintälaitteiden toimittajaa varmistamaan toimitusketjunsa läpinäkyvyyden, jotta se voi seurata ja valvoa työntekijöiden työehtoja ja -oloja yhteistyössä kansalaisjärjestöjen kanssa.

Tarpeiden arvioinnilla on mahdollista säästää rahaa sekä saada aikaan sosiaalista tuottoa, joten se on keskeinen osa hankintaa edeltävää vaihetta. Se saattaa edellyttää organisaation toimintakulttuurin muuttamista niin, että ostettujen yksiköiden lukumäärän sijasta ajatellaan enemmän sitä, miten tarpeet voidaan täyttää kestävästi ja sosiaaliset vaikutukset mielessä pitäen.

Käyttäjien kuuleminen

Tuotteen, palvelun tai rakennettavan kohteen ostajat eivät useinkaan ole samoja henkilöitä kuin niiden käyttäjät. Käyttäjät voivat olla muita samassa organisaatiossa toimivia henkilöitä, jonkin toisen julkisen elimen työntekijöitä taikka kansalaisia (kuten sairaalapotilaita, asukkaita, koululaisia tai yliopisto-opiskelijoita). Heitä kuulemalla voidaan tunnistaa sosiaalisia ongelmia ja varmistaa, että tarjouskilpailu suunnitellaan niin, että mahdollisuudet tuottaa myönteisiä sosiaalisia vaikutuksia hyödynnetään parhaalla mahdollisella tavalla. Käyttäjiä voidaan kuulla esimerkiksi seuraavien tekniikoiden avulla ennen hankintamenettelyn käynnistämistä:

— kyselylomakkeen lähettäminen tai verkkokyselyn järjestäminen käyttäjien tarpeiden ja mieltymysten selvittämiseksi

— nykyisten käyttöparametrien havainnointi ja analysointi

— kaikkien asiaan liittyvien sidosryhmien kutsuminen kokoukseen, jossa arvioidaan nykyisiä käytäntöjä ja suunnitellaan yhdessä sosiaalisten vaikutusten tehostamista seuraavan hankinnan yhteydessä

— kaikkien käyttäjien kutsuminen tavaran- tai palveluntoimittajien esittelytilaisuuksiin, joita järjestetään alustavan markkinakartoituksen yhteydessä (ks. kohta 3.2)

— kyselylomakkeen laatiminen niin, että se on vammaisten henkilöiden näkökulmasta esteetön ja saatavilla.

Käyttäjien kuuleminen – henkilöt, joilla on liikkumiseen liittyviä erityistarpeita: Rotterdamin kaupunki (Alankomaat) Hankintaan liittyvä tavoite Rotterdamissa on noin 30 000 kuljetuspalveluja käyttävää henkilöä, joilla on erityistarpeita. Erilaisille kohderyhmille on tarjolla erilaisia palveluja. Tästä johtuen palvelut olivat aiemmin hajallaan eivätkä ne olleet aina riittäviä. Rotterdamin kaupunki päätti integroida kaikki liikkumispalvelut, operoida niihin tarkoitettuja kalustoja tehokkaammin ja tuottaa tällä tavoin kuljetuspalveluja, jotka vastaavat parhaiten asiakkaiden tarpeita. Lähestymistapa Rotterdam käynnisti kattavan asiakaskokemuksiin perustuvan tutkimuksen selvittääkseen, mitä tarpeita ei ollut kyetty täyttämään ja mitkä asiakkaiden tekemistä matkoista vaativat monialaisia ratkaisuja. Rotterdam hyödynsi innovatiivista etukäteissitoumukseen perustuvaa hankintamenettelyä, jossa se ilmoitti markkinatoimijoille sosiaaliset tarpeet ja toivotut tulokset ennen tarjouskilpailun käynnistämistä sekä totesi voivansa ostaa myös vasta kehitettyjä palveluja edellyttäen, että ne täyttävät tarjouseritelmän vaatimukset. Markkinavuoropuheluun osallistui loppukäyttäjäryhmien edustajia, joilta saatiin suoraa palautetta. Tulokset Tarjouskilpailun voitti eri markkinaosapuolten muodostama yhteenliittymä, jossa on mukana muun muassa pk-yrityksiä. Se toteuttaa tällä hetkellä käyttäjäkeskeisiä palveluja, joissa on valmiina mekanismit jatkuvien parannusten tekemiseksi. Palvelu mahdollistaa liikkumispalvelujen asiakaskohtaisen räätälöimisen (mukaan lukien henkilökohtaiset määrärahat liikkumista varten), joten Rotterdamin kaupunki saa päivittäin tietoa palvelunkäyttäjien henkilökohtaisista mieltymyksistä ja käytön erityispiirteistä. Se tarjoaa asiakkaille myös henkilökohtaista tukea ja valmennusta itsenäiseen matkustamiseen, jotta voitaisiin lisätä heidän riippumattomuuttaan. Lisäksi kuljettajat ovat suoraan yhteydessä hyvinvoinnista vastaaviin organisaatioihin asiakastarpeiden seuraamiseksi ja täyttämiseksi. Hankitut ajoneuvot ovat lähes täysin päästöttömiä (sähköajoneuvoja), ja vuotuisten investointien sosiaalinen tuotto on yli 2 miljoonaa euroa. Saadut kokemukset Ei pidä aliarvioida sitä, että merkityksellisen vuoropuhelun käyminen on monimutkaista ja edellyttää resursseja. Prosessi on aloitettava varhaisessa vaiheessa, jotta saadaan kerättyä kaikki vaaditut tiedot käyttäjiltä ja toimittajilta, ehditään arvioida lähestymistavan oikeudelliset näkökohdat ja voidaan varmistaa, että räätälöity ratkaisu täyttää mahdollisimman kattavasti käyttäjän tarpeet.

Tarpeita koskevan lausunnon laatiminen

Käyttäjien kuulemisen yhteydessä kerättyjen tietojen perusteella tarpeista pitäisi voida laatia yksinkertainen lausunto, jossa kuvataan hankinnan syy ja selitetään mahdolliset vaihtoehdot kyseiselle hankinnalle.

Tarpeita koskevaa lausuntoa voidaan käyttää sekä toimintamallin kehittämisessä että tiedon välittämisessä tavaran- tai palveluntoimittajalle alustavan markkinakartoituksen ja tarjouskilpailun aikana. Keskeisiä sidosryhmiä, kuten palvelunkäyttäjiä, kansalaisia tai kansalaisjärjestöjä, voidaan pyytää arvioimaan, kyseenalaistamaan tai tukemaan tarpeita koskevaa lausuntoa sosiaalisesta näkökulmasta.

Hyviä käytäntöjä

— Tarpeiden arviointi kannattaa tehdä aivan hankintamenettelyn alkuvaiheessa. Kollegoiden ja loppukäyttäjien kuuleminen auttaa varmistamaan oikean tuotteen tai palvelun ostamisen tavalla, joka voi tuottaa myönteisiä sosiaalisia vaikutuksia.

Esimerkki sosiaalisista hankinnoista ja tarpeita koskevasta lausunnosta Julkinen ostaja haluaa uudistaa siivouspalveluja koskevan hankintasopimuksen, jonka kohteena on kunnan tai kaupungin kaikkien rakennusten päivittäinen siivous. Nykyisiä työntekijöitä ja muita sidosryhmiä kuultuaan julkinen ostaja sisällyttää hankintasopimukseen seuraavat sosiaaliset näkökohdat sosiaalipoliittisten sitoumustensa täyttämiseksi: — oikeudenmukaisen palkan maksaminen työntekijöille, mukaan lukien ylityökorvaukset — urakehitys, mukaan lukien koulutus ja mukautetut vuorot kursseille osallistumista varten — työ- ja yksityiselämän tasapainottaminen kokoaikaisten ja osa-aikaisten sopimusten sekä perheystävällisten työvuorojen avulla — työterveyden varmistaminen vaarattomien puhdistusaineiden käytöllä.

3.2 Markkinavuoropuhelu

Ennen tarjouskilpailumenettelyn aloittamista markkinavuoropuhelua käytetään tavallisesti mahdollisten tavaran- ja palveluntoimittajien sekä merkityksellisten tuotteiden ja palvelujen yksilöimiseksi. Tavaran- ja palveluntoimittajille ilmoitetaan asiasta ja annetaan näin aikaa valmistautua tarjouskilpailuun; valtavirtaa edustavat yritykset ja yhteiskunnalliset yritykset voivat muodostaa esimerkiksi kumppanuuksia sosiaalisten vaikutusten voimistamiseksi.

Jotkin menettelyt, etenkin kilpailulliset neuvottelumenettelyt tai tarjousperusteiset neuvottelumenettelyt, voivat myös tarjota paremman mahdollisuuden käydä vuoropuhelua tarjoajien kanssa tarjouspyyntömenettelyn aikana. Tarjouskilpailun jälkeen tarjoajille pitäisi järjestää tilaisuus tulosten jälkiarviointia varten ja heille pitäisi antaa neuvoja sosiaalisten näkökohtien huomioimiseksi paremmin tulevissa tarjouksissa.

Sosiaalisia hankintoja koskevan markkinavuoropuhelun yhteydessä voidaan

— määrittää mahdolliset tarjoajat ja ratkaisut, jotka voivat tuottaa myönteisiä sosiaalisia vaikutuksia

— kehittää markkinatoimijoiden valmiuksia täyttää sosiaaliset tarpeet ja vaatimukset

— kerätä tietoa hankinnan ja hankintasopimuksen suunnittelua varten, jotta sosiaaliset kriteerit ovat merkityksellisiä, niillä on yhteys hankinnan kohteeseen, ne on mahdollista täyttää ja ne ovat syrjimättömiä

— auttaa tavaran- ja palveluntoimittajia tekemään tarjouksia, joissa sosiaaliset näkökohdat on huomioitu kattavasti

— antaa palautetta tavaran- ja palveluntoimittajille menettelyn jälkeen.

Markkinavuoropuhelun etuna on myös se, että se auttaa parantamaan sosiaalisten hankintojen suunnittelua ja hallinnointia. Tämä pätee erityisesti silloin, kun vuoropuhelu järjestetään tarpeiden arvioinnin yhteydessä. Näillä toimilla parannetaan myös julkisten ostajien ymmärrystä siitä, millaiset valmiudet mahdollisilla tarjoajilla on täyttää sosiaaliset tavoitteet ja päämäärät. Vuoropuhelu voi lisätä organisaation luotettavuutta ja uskottavuutta tavaran- ja palveluntoimittajien keskuudessa. Monet suhtautuvat myös myönteisesti mahdollisuuteen reagoida sosiaalisiin vaatimuksiin ennen hankintamenettelyn käynnistämistä. Lyhyesti sanottuna markkinavuoropuhelun avulla voidaan luoda sosiaalisten hankintojen toteuttamisessa tarvittavat olosuhteet sekä julkisen ostajan organisaation sisällä että markkinoilla.

3.2.1 Alustava markkinakartoitus

EU:n säännöt sallivat nimenomaisesti alustavien markkinakartoitusten toteuttamisen tavaran- ja palveluntoimittajien keskuudessa, koska niissä todetaan seuraavaa (73): ”Ennen hankintamenettelyn aloittamista hankintaviranomaiset voivat toteuttaa markkinakartoituksia valmistellakseen hankintaa ja ilmoittaakseen talouden toimijoille hankintaa koskevista suunnitelmistaan ja vaatimuksistaan.” Lisäksi niissä todetaan, että markkinakartoitusten yhteydessä voidaan pyytää tai hyväksyä neuvoja riippumattomilta asiantuntijoilta tai viranomaisilta taikka markkinatoimijoilta edellyttäen, että tällaiset neuvot eivät vääristä kilpailua eivätkä riko syrjimättömyyden ja avoimuuden periaatteita.

Käytännössä on olennaista varmistaa, että alustavat markkinakartoitukset julkaistaan avoimesti ja hyvissä ajoin etukäteen. Kaikki tiedot, joita osallistujille annetaan markkinakartoituksen aikana, on asetettava myös niiden talouden toimijoiden saataville, jotka eivät voi osallistua markkinakartoitukseen. Lisäksi on varattava riittävästi aikaa tarjousten tekemiseen. Julkisilla ostajilla on velvollisuus varmistaa, että kaikkia tarjoajia kohdellaan yhdenvertaisesti hankintamenettelyissä, joten minkään tarjoajan ei pitäisi saada markkinakartoituksesta epäoikeudenmukaista etua eikä millekään tarjoajalle pitäisi aiheutua siitä haittaa (74).

3.2.2 Alustavan markkinakartoituksen valmisteleminen

Alustavan markkinakartoituksen ensimmäisenä tehtävänä on aina arvioida, millaisia tuloksia hankintasopimuksella pitäisi saada aikaiseksi. Tämä koskee myös sosiaalisia vaikutuksia. Oikean tiimin kokoaminen organisaation sisältä markkinatoimijoiden kanssa käytävää keskustelua varten on sekin tärkeä valmistelutoimi. Valmisteluihin kannattaa ottaa mukaan hankinnoista vastaava henkilöstö, tekninen henkilöstö ja johtajat sekä tarvittaessa loppukäyttäjiä ja sisäisiä tai ulkoisia asiantuntijoita, joilla on hankintasopimuksen sosiaalisiin näkökohtiin liittyvää erityisosaamista.

Seuraavaksi on tehtävä markkina-analyysi sen pohtimiseksi, millä tavalla tavaran- ja palveluntoimittajat voisivat täyttää suunniteltuun tuotteeseen, palveluun tai rakennusurakkaan liittyvät sosiaaliset tarpeet. On aiheellista esittää esimerkiksi seuraavat kysymykset:

— Ovatko markkinat riittävän kypsät täyttääkseen sosiaaliset vaatimukset? Kykenevätkö markkinoi