EHTY:n neuvoa-antavan komitean lausunto Euroopan komission vihreästä kirjasta "Energiahuoltostrategia Euroopalle" (hyväksytty yksimielisesti 21 päivänä kesäkuuta 2001 komitean 356. täysistunnossa)



Virallinen lehti nro C 220 , 07/08/2001 s. 0002 - 0005



EHTY:n neuvoa-antavan komitean lausunto Euroopan komission vihreästä kirjasta "Energiahuoltostrategia Euroopalle" (hyväksytty yksimielisesti 21 päivänä kesäkuuta 2001 komitean 356. täysistunnossa) (2001/C 220/02) I JOHDANTO EHTY:n neuvoa-antava komitea antaa täten lausunnon Euroopan komission 29. marraskuuta 2000 hyväksymästä vihreästä kirjasta "Energiahuoltostrategia Euroopalle"(1) ja viittaa seuraaviin asiakirjoihin: - EHTY:n 27 päivänä kesäkuuta 1996 hyväksymä päätöslauselma valkoisesta kirjasta "Euroopan unionin energiapolitiikka"(2), - neuvoston 8 päivänä heinäkuuta 1996 hyväksymä päätöslauselma valkoisesta kirjasta "Euroopan unionin energiapolitiikka"(3), - energia-alan toimia koskevasta monivuotisesta puiteohjelmasta (1998-2002) ja siihen liittyvistä toimenpiteistä 14 päivänä joulukuuta 1998 tehty neuvoston päätös(4), - vihreästä kirjasta "Energiahuoltostrategia Euroopalle" 14 ja 15 päivänä toukokuuta 2001 tehdyt neuvoston päätelmät(5), - EHTY:n 29 päivänä kesäkuuta 1999 hyväksymä julistus kivihiilen asemasta 21. vuosisadan Euroopassa(6) ja sen 5 päivänä huhtikuuta 2001 hyväksymä julistus teräksen asemasta Euroopassa 21. vuosisadan alussa(7), - EHTY:n päätöslauselma vuodelta 1997(8) ja sen lausunto vuodelta 2001(9) energiatuotteiden verotusta koskevasta yhteisön kehyksestä, - EHTY:n viimeisin lausunto eurooppalaisesta ilmastonmuutosohjelmasta ja päästökaupasta(10) sekä - erilaiset hiili- ja teräsalan järjestöjen, yritysten ym. antamat lausunnot vihreästä kirjasta "Energiahuoltostrategia Euroopalle", jotka on jo toimitettu komissiolle tai joita valmistellaan parhaillaan. Euroopan komission 29 päivänä marraskuuta 2000 julkaisema vihreä kirja "Energiahuoltostrategia Euroopalle" syntyi komission tiedostaessa Euroopan unionin energiapolitiikan rakenteelliset heikkoudet, jotka liittyvät sekä ympäristön- ja ilmaston suojeluun että energiatoimitusten riittävyyteen. "Jos mitään ei tehdä", sanotaan vihreässä kirjassa, "seuraavien 20-30 vuoden aikana 70 % unionin energiantarpeesta katetaan tuontienergialla, kun määrä on nykyisin 50 %. Tämä riippuvuus voidaan nähdä kaikilla talouselämän aloilla." EHTY:n neuvoa-antava komitea toteaa, että on hyvä käynnistää uudelleen keskustelu energiapolitiikasta, jotta päästäisiin suurempaan toimitusvarmuuteen, edistettäisiin samalla kestävää kehitystä Euroopassa ja noudatettaisiin Nizzassa uudistetussa perustamissopimuksessa uudelleen vahvistettua toissijaisuusperiaatetta. Komitea tukee erityisesti Euroopan komission pyrkimyksiä siirtää moniulotteisten poliittisten keskustelujen painopistettä energialähteiden monipuolistamiseen ja toimitusketjun pitkän aikavälin riskeihin. Energiaa kuluttavan talouselämän ja Euroopan unionin kansalaisten etujen vuoksi energiapolitiikan tärkeimmän tavoitteen on oltava varma, monipuolinen ja ympäristön kannalta kestävä energiahuolto, joka toimii reiluissa kilpailuolosuhteissa ja jossa on vapaat markkinahinnat. II II HIILI- JA TERÄSTEOLLISUUS JA ENERGIAHUOLTO EUROOPASSA Yleisiä huomautuksia Unionin energiapolitiikan päämääriä ovat toimitusvarmuus, taloudellinen kannattavuus ja ympäristön suojelu. Nämä päämäärät vastaavat myös kestävän kehityksen kolmea ulottuvuutta, taloudellista, yhteiskunnallista ja ekologista. Meillä ei ole varaa jättää yhtäkään niistä vaille huomiota energia-alalla. Vastaavassa moniulotteisessa lähestymistavassa on luotava kestävä tasapaino kaikkien kolmen päämäärän välille, ja tämä tasapaino on säilytettävä. Kuluttajilla on oltava oikeus ostaa energiaa kaikkina aikoina mahdollisimman taloudellisilla hinnoilla sellaisissa olosuhteissa, että myös ympäristötavoitteet voidaan saavuttaa. Pitkällä aikavälillä tämä voidaan taata vain siten, että on mahdollisuus saada energiaa monipuolisista lähteistä ja kilpailuolosuhteissa sekä Euroopan sisä- että ulkopuolelta. Jos Euroopan energiamarkkinat jätetään energiantoimittajien valtaan, voivat kuluttajat joutua kärsimään hintojen noususta ja energiavarojen niukkuudesta. Komission olisi huolehdittava siitä, että kuluttajia suojellaan varmalla, monipuolisella ja kestävällä energiapolitiikalla. Näihin haasteisiin voidaan vastata vain, jos kehitetään ja käytetään johdonmukaisesti energiajärjestelmiä, jotka ovat mahdollisimman joustavia ja toimivat tehokkaasti kriiseissäkin. EHTY:n neuvoa-antava komitea tukee siis Euroopan komission ehdotusta, että kaikkia EU:n käytettävissä olevia energialähteitä ja vaihtoehtoja olisi käytettävä Euroopan pitkän aikavälin energiatoimitusongelmien ratkaisemiseksi. EHTY:n neuvoa-antava komitea tukee Euroopan komission pyrkimyksiä laatia kattava politiikka, joka muuttaisi nykyiset energiankäytön ja liikenteen suuntaukset, pitäen mielessä tiukat ilmastonsuojelutavoitteet ja Euroopan unionin lisääntyvän tuontiriippuvuuden. Poliittisten ja muiden toimien olisi keskityttävä enemmän kysyntäpuoleen. Energian kuluttajien mahdollinen energiansäästö Useimmat teollisuuskonsernit ovat jo pystyneet valtavilla investoinneilla parantamaan energiatehokkuutta huomattavasti, vaikkakin juuri energiaintensiivisillä teollisuudenaloilla on aina kova kustannuspaine markkinavoimien johdosta. Nämä teollisuuskonsernien säästöt merkitsevät, että nykyisin vain noin neljäsosa energia kokonaiskulutuksesta johtuu teollisuussektorista. Euroopan komission energiastrategiassa, jossa on tarkoitus ottaa asianmukaisesti huomioon ympäristötavoitteet ja toimitusvarmuus, olisi tulevaisuudessa keskityttävä liikenteen ja kotitalouksien ja/tai palvelusektorin energiatehokkuuden parantamiseen. Näillä aloilla on suurimmat mahdollisuudet energiansäästöön ja päästöjen vähentämiseen, koska yksityistaloudet ja palvelusektori vastaavat 75 prosentista energian kokonaiskulutuksesta ja ovat pitkällä jäljessä teollisuudesta energiankäyttöteknologian hyödyntämisessä. EU:n autoteollisuuden sopimus maantieajoneuvojen energiankulutuksen parantamiseksi on erinomainen esimerkki siitä, miten säästöä voidaan saavuttaa. EHTY:n neuvoa-antava komitea tukee siksi toimenpiteitä, joilla parannetaan lämpötehokkuutta sekä uusissa että vanhoissa rakennuksissa ja edistetään suurempia investointeja liikenteeseen ja perusrakenteisiin. Energiaverotuksen osalta EHTY:n neuvoa-antava komitea haluaisi korostaa uudelleen näkemyksiä, jotka esitettiin sen 5. huhtikuuta 2001 antamassa lausunnossa energiatuotteiden verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamista koskevasta direktiiviehdotuksesta. Markkinoiden vaikutus Markkinoiden on oltava Euroopan energiapolitiikan viitekehys. Yhtenäismarkkinat merkitsevät sitä, että energiaa toimittavien yritysten on kaikissa toiminnoissaan noudatettava markkinasääntöjä. EHTY:n neuvoa-antava komitea - tukee yhtenäismarkkinasääntöjen johdonmukaista noudattamista ja torjuu markkinoita vääristävät sääntelyt, - kannattaa sähkön ja kaasun toimitusketjun taloudelliseen toimintaan liittyvien liberalisaatiotoimien nopeuttamista, - tukee yhtäläisiä mahdollisuuksia energiamarkkinoille pääsyssä, - kannattaa taloudellista, poliittista ja yhteiskunnallista vakautta tukevan yleisen kehyksen laatimista; se kannustaisi investointeihin, myös suuriin pitkän aikavälin investointeihin, - kannattaa tiettyihin energiantoimituslähteisiin liittyvien riskien vähentämistä siten, että voimistetaan kansainvälistä keskustelua ja laaditaan enemmän kauppa- ja yhteistyösopimuksia tärkeimpien toimittajamaiden kanssa. Komission, kansallisten hallitusten ja julkisten laitosten on rajoitettava interventiotoimensa mahdollisimman vähiin, jotta voidaan varmistaa energian sisämarkkinoiden tehokas toiminta ja turvata tarvittavat energiatoimitukset ja ympäristönsuojelu. Euroopan komission olisi edistettävä muiden kuin jäsenvaltioiden kanssa tehtäviä sopimuksia, joiden ansiosta energiateollisuus voi toimia sellaisessa markkinajärjestelmässä, joka tarjoaa riittävän suojan investoinneille. Tutkimusta tulevaisuutta varten Julkisviranomaisilla, joihin myös Euroopan komissio kuuluu, on usein ratkaiseva rooli silloin, kun yhteisön tutkimuksessa mukana olevien yritysten on päätettävä, voivatko ne ottaa merkittäviä taloudellisia riskejä innovatiivisten tekniikoiden kehittämiseksi ja energiaa säästävien tekniikoiden parantamiseksi. Tätä taustaa vasten on tärkeää, että Euroopan komissio varaa tutkimuksen puiteohjelmissaan tilaa energia-alan ympäristöä säästävien innovaatioiden tukemiseksi tutkimus- ja kehittämisohjelmissa. Hiili- ja terästeollisuudella on oltava yhtäläinen oikeus päästä hyötymään tästä tutkimusrahoituksesta, jotta se voi osaltaan tutkia vihreässä kirjassa selostettuja Euroopan unionin energiapolitiikan monenlaisia haasteita. KIVIHIILITEOLLISUUDEN HUOLENAIHEET Yleinen väite - joka on liian jyrkkä - että Euroopan kivihiiliteollisuus ei kannata, ei ole kilpailukykyinen eikä sillä sen vuoksi ole olemassaolon oikeutta, huolestuttaa syvästi EHTY:n neuvoa-antavaa komiteaa. Vihreässä kirjassa unohdetaan, että kotimaisen hiilen käyttö voi sekä vähentää toimituksiin liittyviä riskejä että myötävaikuttaa huomattavasti ympäristön ja ilmaston suojeluun. Hiilen vaikutus ympäristöön Jotta kivihiiliala voi myötävaikuttaa Euroopan energiatoimitusten varmuuteen ja hyväksyttävyyteen ympäristön kannalta, ekologisiin haasteisiin on vastattava edistämällä uudenaikaisia, entistä tehokkaampia puhtaita hiilentuotanto- ja käyttötekniikoita. Yhteisön olisi tuettava niiden käyttöönottoa ja markkinoillepääsyä kaikilla tasoilla. Uudenaikaiset kivihiilitekniikat yhdessä uusien ilmanlaatusäännösten ja uusien suuria laitoksia koskevien päästöjen raja-arvojen sekä kansallisten päästöjen enimmäisraja-arvojen kanssa johtavat tulevina vuosina - edistyttyään menneinä vuosina huomattavasti ja osittain valtavasti - suuriin rikkidioksidin, typenoksidien ja muiden saasteiden vähenemiseen sekä vanhoissa että uusissa laitoksissa. Samoin kuin muut uudenaikaiset hiilenkäyttötekniikat, hiilen kaasutus olisi ympäristöä säästävä tapa turvata EU:n energiahuolto. Kaasutuksen huomattava joustavuus merkitsee sitä, että hiilen kaasutuslaitokset voivat tarjota vaihtoehdon perinteisille kaasutoimituksille. Jos hiilikaasua voidaan käyttää puhtailla hiiliasemilla tai perinteisissä kaasuvoimalaitoksissa, kaasun hinta voidaan saada ennustettavaksi Euroopan talouselämälle. Innovatiiviset hiilitekniikat ovat valtava ja toistaiseksi tuskin lainkaan hyödynnetty ala ilmastonsuojelututkimuksessa. Asiantuntijat otaksuvat jopa, että keskipitkällä aikavälillä voi olla mahdollista, että kaasukäyttöiset asemat pystyvät sitomaan hiilidioksidin niin että tulevaisuudessa ei olisi enää päästöjä. Sidottua hiilidioksidia käytetään jo öljyntuotannossa mahdollisimman suuren tuotoksen aikaansaamiseksi. Hiilikäyttöisestä laitoksesta talteenotettua hiilidioksidia voitaisiin siis käyttää myös tällä alalla öljyvarantojen säästämiseksi (esimerkiksi Pohjanmerellä). USA:ssa ja Japanissa on jo käynnissä intensiivistä tutkimus- ja kehittämistoimintaa tällä alalla. Euroopan on pidettävä varansa, ettei se jää jälkeen. Samalla on korostettava, että EU:ssa hiilivetyjen ja maakaasun kulutus on vastaavasti lisännyt hiilidioksidipäästöjä. Sitä vastoin hiilen käytöstä peräisin olevat hiilidioksidimäärät ovat vähentyneet monta vuotta (hiilestä aiheutuvien hiilidioksipäästöjen vähenemisnopeus on ollut 26,2 % vuodesta 1990); tämä ei ole suinkaan asianlaita muualla maailmassa. Kansallisten toimien mahdollisuudet Vihreän kirjan ennusteiden mukaan hiili tulee edelleen olemaan Euroopassa tärkeä energialähde, joka tarjoaa varman ja poikkeuksellisen halvan energiamuodon. On todettava, että varantotalous on kaikkialla maailmassa syvän rakenneuudistuksen ja keskittämisprosessin kourissa. Koko maailmassa toimivien hiilentuottajien kesken havaitaan lisääntyvää konsolidoitumista, samoin hiilen kysyntä kasvaa kaikkialla maailmassa (Maailman energianeuvoston mukaan kysyntä lisääntyy 55 % vuoteen 2020 mennessä). Samanaikaisesti Euroopan unioni on maailman suurin energian- ja hiilentuoja. Kuten komissio painottaa, hiilen suuri määrä (yli 200 vuoden varannot), sen saatavuus erittäin monilta maantieteellisiltä alueilta monissa poliittisissa olosuhteissa (tämä pitää hiilen osalta paikkansa paremmin kuin muiden fossiilisten polttoaineiden osalta), hintojen yleinen vakaus sekä kuljetusten turvallisuus ja helppous ovat toimitusvarmuuden kannalta tärkeitä etuja. EHTY:n neuvoa-antava komitea tukee Euroopan komission halua ylläpitää, osana yleistä tavoitetta EU:n energiahuollon turvaamiseksi, kotimaisen kivihiilentuotannon vähimmäismäärää. Tämä myötävaikuttaisi aktiivisesti energialähteiden valikoiman monipuolistamiseen. Samalla voitaisiin taata kotimaisten hiilivarantojen käyttömahdollisuus; ne ovat kokonsa vuoksi edelleen Euroopan suurin luotettava energiavarasto. Siksi kotimaiset hiilivarannot ovat edelleen strategisesti tärkeitä. Lisäksi hiiliteollisuus kokonaisuutena ottaen on merkittävä työllistäjä ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden takaava tekijä hiiliteollisuusalueilla. Sillä on myös tärkeä merkitys perustana monille teknologioille, jotka hyödyttävät myös muita toimialoja, ei vähiten ympäristöalaa. Jotta Euroopan unionissa voidaan ylläpitää tehokasta hiiliteollisuutta, on jäsenvaltioilla oltava riittävä liikkumavara - yhteismarkkinoiden puitteissa - tuotanto- ja kulutustasojensa määrittelyssä. Tämän vuoksi on otettava huomioon kunkin resurssitilanne ja kansallisten energiapolitiikkojen prioriteetit. Missään tapauksessa nämä toimet eivät saa luoda enempää haittoja ja vääristymiä hiilenkäyttäjille energian sisämarkkinoilla. Kotimaisen hiilen kestävä vähimmäistuotanto ja sitä tukevat sosiaali- ja aluepolitiikan toimet hiilikaivosalueiden uudelleenmukauttamisprosessissa edellyttävät poliittista kehystä, jonka puitteissa EY:n perustamissopimukseen perustuvalle hiiliteollisuuden tuelle on laadittava lähitulevaisuudessa uusi spesifinen koodi, sillä EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolo lakkaa vuonna 2002. Tässä kysymyksessä, kuten muissakin EHTY-sopimuksen jälkeisissä asioissa, aika on vähissä, erityisesti siksi, että laajentumisneuvotteluissa hiili- ja terässektori ovat erityisen merkityksellisiä. Euroopan komission vihreässä kirjassa esittämä ajatus kansallisiin energialähteisiin (erityisesti kivihiileen ja uusiutuviin energialähteisiin) sovellettavasta kansallisesta primaarienergiamekanismista voisi olla askel oikeaan suuntaan. Se voisi auttaa lisäämään yhteisön energiatoimitusten varmuutta kestävältä pohjalta, joka olisi yhdenmukainen jäsenvaltioiden toimivallan ja toissijaisuusperiaatteen kanssa. Jotta tämä voisi tapahtua, toimenpiteen on oltava oikeassa suhteessa todellisiin tarpeisiin, eikä siitä saa aiheutua liikaa taakkaa energiankuluttajille. Tässä yhtälössä on otettava huomioon myös kotimaisiin energialähteisiin sovellettava 15 prosentin prioriteettikiintiö, joka on jo otettu käyttöön osana sähkön sisämarkkinoista annettua direktiiviä. Sitä olisi laajennettava koskemaan kiinteiden polttoaineiden käyttö muilla markkinoilla. TERÄSTEOLLISUUDEN ERITYISPIIRTEET Energiaintensiivisille toimialoille, kuten terästeollisuudelle, energiahuollon varmuus pitkällä aikavälillä on elintärkeää. Tärkeää on myös energialähteiden monipuolisuus. Samoin yrityksille on tärkeää, ettei keskitytä niin paljon toimitusten varmuuteen ja ympäristön suojeluun, että unohdettaisiin taloudelliset kannattavuustekijät. Kestävään kehitykseen pyrkivän energiankysyntäpolitiikan on oltava yhtä intensiivistä kuin yritysten tehokkuuspyrkimykset maailmanlaajuisessa kilpailussa. Tässä yhteydessä on muistettava, että toimitusvarmuus on entistä tärkeämpää kaikkien mineraalivarantojen osalta. Hiili pelkistävänä aineena Poliittisessa keskustelussa - valitettavasti myös Euroopan komission vihreässä kirjassa - unohdetaan usein, että hiili on energialähde, jota terästeollisuus käyttää pääasiallisesti pelkistävänä aineena eikä polttoaineena; se on ennen kaikkea raaka-aine. Muut aineet voivat toimia pelkistiminä, mutta vain rajoitetussa määrin. Hiili, joka on välttämätön masuuni/happimenetelmässä teräksen tuotantoprosessissa, pysyy toistaiseksi ehdottoman välttämättömänä energialähteenä ja raaka-aineena terästeollisuudessa. Eräs osatekijä toimitusvarmuudessa terästeollisuuden näkökulmasta on, että ensinnäkin energialähteiden (esim. hiilen, maakaasun, öljyn, sähkön) saatavissa olevien määrien on oltava riittäviä, ja lisäksi niiden laadun on myös oltava sopiva kyseiseen tuotantoprosessiin. Tämä koskee erityisesti metalliteollisuuden käyttämää hiiltä. Terästeollisuuden ostamien energialähteiden valikoima tuskin muuttuu tulevina vuosina. Energianosto jakautuu nykyisin suunnilleen seuraavasti: hiili 60 %, sähkö 20 %, maakaasu 15 % ja öljy 5 %. Sähköön perustuvan EU:n teräksentuotannon ennustetulla nousulla ei ole merkittävää vaikutusta terästeollisuuden hiiliriippuvuuteen. Jotta voidaan välttää kilpailun vääristymiä teräksen eri tuotantomenetelmien välillä, tarvitaan yhtäläiset energialähteiden verovapautussäännöt sekä kemialliselle pelkistykselle masuuneissa että sähkön käytölle teräksen valmistuksessa. Luonnolliset intressit energiansäästössä Terästeollisuus on energiaintensiivinen teollisuudenala, jolle on tärkeää energiankulutuksen minimoiminen, mm. kannattavuussyistä. Energiaraaka-aineiden käyttö taloudellisesti teräksenvalmistuksessa on rakennemuutoksen ja prosessitekniikan vallankumouksen ohessa eräs jatkuvista haasteista energiatehokkuuden parantamiseksi ja siitä aiheutuvan ympäristön saastumisen vähentämiseksi. Jäsenvaltioiden tai EU:n yksipuolisesti antamat sääntely- tai verotusmääräykset - esimerkiksi energiaverot - eivät ole asianmukaisia. Ne ovat itse asiassa haitallisia, koska ne sitovat varoja, joita terästeollisuus voisi käyttää kehittääkseen useampia tapoja energian säästämiseksi kaikilla teknisen kehittämisen aloilla. Lähestymme energian säästämisen rajoja Terästeollisuus on jo osaltaan auttanut huomattavasti ympäristönsuojelua ja pienentänyt painetta energian kulutuksessa parantamalla huomattavasti tehokkuutta koko energiankäyttöketjussa. Viimeisten 25 vuoden aikana spesifinen energiankulutus on vähentynyt noin 40 % tuotantoprosessien optimoinnin ja raaka-aine- sekä energiatehokkuuden parantamisen ansiosta. Tällä tavoin terästeollisuus on jo edistynyt huomattavasti pyrkiessään pienimpään nykytekniikalla mahdolliseen energiankulutukseen. III LOPPUPÄÄTELMÄT Kun otetaan huomioon ulkoiset riskitekijät, joita EU ei juuri voi kontrolloida (kuten maailmanmarkkinahinnat, raaka-ainevarantojen sijainti, energiantuottajamaiden taloudellinen kehitys ja investoinnit sekä geopoliittiset tekijät), paras tae toimitusvarmuudelle on ylläpitää monipuolisia energiamuotoja ja käyttää monia toimittajia. Kuten vihreässä kirjassa esitetään, tähän kuuluu kotimaisten energialähteiden (erityisesti uusiutuvien, mutta myös kotimaisen hiilen) tuotannon varmistaminen ja/tai laajentaminen, energialähteiden ja toimittajien valikoiman laajentaminen, suhteiden hoitaminen ulkoisten toimittajamaiden kanssa, kuljetusverkkojen voimistaminen ja kunnolla toimivat energian sisämarkkinat. Nykyisissä yleisissä olosuhteissa ja tulevaisuuden ennusteiden mukaan unioni ei voi vähentää määrällistä riippuvuuttaan energiantuonnista merkittävässä määrin, omavaraisuudesta puhumattakaan. Laajamittainen monipuolistaminen on siis entistäkin tärkeämpää. Kuitenkin ympäristösuojelupaineiden johdosta kiinteät polttoaineet ja ydinenergia menettävät jalansijaa sähköntuotannossa. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä näiden kahden energiamuodon osuuksien pienentäminen johtaisi kestämättömiin taloudellisiin jännitteisiin ja Euroopan toimituksiin kohdistuviin paineisiin, kuten vihreässä kirjassa aivan oikein huomautetaan. Uusiutuvat energialähteet eivät varmastikaan voi yksinään ratkaista toimitusongelmia - varsinkaan jos muiden energialähteiden kustannuksella luodaan kilpailun vääristymiä ja epäkohtia. Kaikkia energialähteitä tullaan siksi tarvitsemaan kysynnän tyydyttämiseksi tulevaisuudessa ja energiantoimitusjännitteiden lieventämiseksi. EHTY:n neuvoa-antava komitea haluaa siksi korostaa, ettei mitään energiamuotoa saisi kieltää ja sen pääsyä energiamarkkinoille estää pitkän aikavälin ideologisista tai yksipuolisesti ympäristöön liittyvistä syistä, vaan on otettava huomioon myös toimitusvarmuus ja työllisyys- ja työmarkkinanäkökohdat. Esimerkiksi hiili- ja ydinkäyttöisten voimalaitosten sulkeminen lähitulevaisuudessa johtaisi monissa tapauksissa joko vakaviin sähköntoimitusten puutteeseen tai katkoksiin, joita yritettäisiin korvata rakentamalla lisää kaasukäyttöisiä voimalaitoksia tai tuomalla sähköä kolmansista maista. Tällä olisi kielteisiä vaikutuksia kaasun hintoihin, mitä ei saisi aliarvioida. Se lisäisi voimakkaasti Euroopan energiatoimitusten riippuvuutta tuonnista kolmansista maista kaikkine siihen liittyvine riskeineen. Energiapolitiikassa maailmanlaajuiset ennusteet ja tasapainoinen lähestymistapa ovat tarpeen, ja siinä on otettava huomioon kysyntä, mutta myös tarjontapuolen kysymykset. Äärimmäisen energiatoimitusratkaisun asemesta on parempi, että unionilla on monipuolinen, lyhyen ja pitkän aikavälin tarpeita vastaava sekoitus hiiltä, muita fossiilisia polttoaineita, ydinenergiaa ja uusiutuvia energialähteitä sekä kunnollinen tekniikka energiapolitiikan, ilmastonmuutoksen ja toimitusvarmuuden keskeisiin haasteisiin vastaamista varten. (1) KOM(2000) 769 lopullinen. (2) EYVL C 232, 10.8.1996, s. 3. (3) EYVL C 224, 1.8.1996, s. 1. (4) EYVL L 7, 13.1.1999, s. 16. (5) Neuvoston 2347. kokous 14. ja 15. toukokuuta 2001. (6) Asiak. 1675/1/1999. (7) Asiak. 2151/4/2000. (8) EYVL C 356, 22.11.1997, s. 3. (9) EYVL C 170, 14.6.2001. (10) EYVL C 170, 14.6.2001.