FI    FI FI 
 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 16.7.2009 
SEK(2009) 980 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja 
 
Kaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpi teistä annetun direk tiivin 2004/67/EY 
tarkistaminen 
 
VAIKUTUSTENARVIOINNIN tiivistelmä  
 
{KOM(2009) 363 lopullinen } 
{SEK(2009) 979  lopullinen } 
 
 
 
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja 
 
Kaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpi teistä annetun direk tiivin 2004/67/EY 
tarkistaminen 
 
VAIKUTUSTENARVIOINNIN tiivistelmä  
 
{KOM(2009) 363 lopullinen } 
{SEK(2009) 979  lopullinen } 
 
FI 3   FI 1. O NGELMAN MÄÄRITTELY  
Komissio esitti toisessa strategisessa ener giakatsauksessaan EU-t ason lähestymistapaa 
energiansaannin turvaamiseen. Lähestymista pa sisälsi muun mua ssa viisikohtaisen 
energian toimitusvarmuutta ja energia-alan yhteisvastuullisuutta koskevan EU:n 
toimintasuunnitelman1. Lähestymistapa on saavuttanut vankan kannatuksen 
neuvostossa, parlamentissa ja Eurooppa-neuvostossa2, ja lisäksi myös toimialan eri 
intressitahojen keskuudessa3. Tämä vaikutusten arviointi koskee yhtä 
toimintasuunnitelman kohdista,  eli kaasualan kriisien ennaltaehkäisyn ja hallinnan 
kehittämistä kaasualalla ja erityisesti kaasun toimitusvarmuuden takaavista toimenpiteistä 
annetun direktiivin 2004/67/EY  tarkistamista. 
Direktiivin perusajatuksena on, kuten sitä edeltäneissä ja sen jälkeisissäkin kaasun 
sisämarkkinadirektiiveissä, että kaasun si sämarkkinoiden olis i toimittava hyvin ja 
riittävän joustavasti ja ri ittävällä infrastruktuurilla, jotta useimmista kaasun 
toimituskatkoksista pystyttäisiin selviyty mään. Tämän lisäksi vuoden 2004 direktiivillä 
luodaan hätätoimenpiteille sisämarkkinoille so pivat puitteet, joita on tarkoitus soveltaa 
häiriöihin, joihin vastaamiseksi markkinoiden valmiudet eivät riitä. Tämä keskittyminen yhtäältä markkinoiden toimivuuteen ja tois aalta tarpeen vaatiessa toteutettaviin 
hätätoimenpiteisiin on keskeinen kulmakivi  kaasun toimitusvarmuuteen liittyvässä 
eurooppalaisessa politiikassa.  
Viime vuosina on tapahtunut suuria muutoksia Euroopan kaasunsaannin varmuudessa. 
Tuontiriippuvuus lisääntyy ja sama lla toimitus- ja kauttakulkur iskit kasvavat. Venäjän ja 
Ukrainan kaasukriisi tammikuussa 2009 ai heutti ennennäkemättömän katkoksen 
kaasutoimituksissa Eurooppaan – katkos oli paljon vakavampi kuin yksikään aiempi 
häiriö. Noin 30 prosenttia Euroopan tuonnist a katkesi kahden viikon ajaksi. Tämä on nyt 
realistinen kaasunsaannin häiriöskenaario. M yös tilanne Euroopan sisällä on muuttunut. 
Pitkän matkan kaasuputkien merkitys kasvaa ja kaasun sisämarkkinat kehittyvät, joten kaasunsaantikriisit tuntuvat nopeasti laajoissa osissa Eurooppaa. Toisaalta kaasun 
sisämarkkinat tarjoavat myös yhä tehokkaam pia keinoja lieventää toimitushäiriöiden 
vaikutuksia. Yhä tärkeämpi Euroopan laajui nen ulottuvuus edellyttää asianmukaisia 
sääntelyllisiä puitteita energiavarmuudelle EU:n tasolla. 
Asiaan liittyy kaksi keskeistä kysymystä. En sinnäkin on selvitettävä, kehittyykö kaasun 
sisämarkkinoiden joustavuus ri ittävällä tavalla, jo tta voidaan vastata tammikuussa 2009 
tapahtuneen kaltais iin kaasuntoimituskatkoksiin. Tarv itaanko uudistettuja normeja tai 
muunlaisia kannustimia? Toiseksi  on arvioitava nykyisten kans allisella, alu eellisella ja 
EU-tasolla toteutettujen hätätilannejärjeste lyjen toimivuutta sekä niiden vaikutusta 
yhteisvastuun toteutumiseen ja kaasun si sämarkkinoiden kykyyn lieventää häiriöiden 
vaikutuksia. Olisiko toiminta jä rjestettävä nykyistä paremmin?  
                                                
 
1 KOM(2008) 781, Toinen strateginen energiakatsaus – Energian toimitusvarmuutta ja energia-
alan solidaarisuutta koskeva  EU:n toimintasuunnitelma . 
2 Euroopan parlamentin päätöslauselma, 2. helmikuuta 2009, toisesta strategisesta 
energiakatsauksesta (2008/2239( INI)); energianeuvoston päätelmät, 19. helmikuuta 2009 
(6692/09); puheenjohtajan päätelmät, Eurooppa-neuvosto, 19. maaliskuuta 2009. 
3 Ks. raportti julkisesta kuulemisesta, liite 5. 
 
FI 4   FI Tammikuun 2009 kaasukriisi antoi kä ytännön osoituksen nykypäivän 
kaasutoimitushäiriöiden ja niihin vastaam isen Euroopan laajui sesta ulottuvuudesta. 
Ennen kuin toimitukset Venäjältä Ukrain an kautta Eurooppaan saatiin jälleen 
käynnistettyä, oli kaasuvaje pääosin saatu kompensoitua  Euroopassa toteutetuilla 
erityistoimilla. Toisaalta kriisi osoitti, että eri puolilla Eur ooppaa tarvitaan vielä 
infrastruktuuri-investointeja (esim. varastointi, käänteisvirtausmahdollisuus, jotkin uudet yhteenliitännät), jotta voidaan estää häiriöiden  kehittyminen kriiseiksi asti. Se osoitti 
myös, että markkinoiden tiiviimpi yhdentyminen parantaisi toimitusvarmuutta. Esiin on noussut myös kysymys siitä, soveltuvatko jäse nvaltion hätätilatoimet sisämarkkinoille. 
Kriisi siis osaltaan korosti esitetty jen kahden kysymyksen merkitystä.  
Infrastruktuuriin ja kaasuntoimituskapasiteettiin , joita tarvittaisiin hä iriöiden vaikutusten 
lieventämiseksi ja kriisien ehkäisemiseksi, investoidaan liian vähän. Tämän lisäksi ongelmia näyttäisi esiintyvän myös säänte lyssä ja lainsäädännön täytäntöönpanossa. 
Vuoden 2004 direktiivissä käytetyt tavat m ääritellä toimitusvarmuusnormit ja varautua 
hätätilanteisiin eivät ole nyky-ympäristössä  riittävän tarkkoja ja  toimivia. Lisäksi 
direktiivin täytäntöönpano EU:ssa on ollu t epätasaista, mikä käy ilmi komission 
raportista direktiivin 2004/67/EY täytäntöönpanosta
4.  
Viime kädessä kaasun toimitusvarmuusjärjeste lyjen tehottomuudesta Euroopassa kärsivät 
Euroopan kansalaiset  (kaasua tarvitaan ruuanvalmist ukseen ja lämmitykseen, suoraan 
tai kaukolämpöverkon välityksellä; monet ovat r iippuvaisia kaasulla tu otetusta sähköstä) 
ja teollisuus  (esim. sähköntuotantoala, kemik aali- ja lannoiteteollisuus). 
Toimitusvarmuuden kustannukset näkyvät kyll ä yleensä hinnoissa, mutta häiriöiden 
kustannukset ovat todennäköisesti paljon suuremmat. Riittämättömien kaasun 
toimitusvarmuusjärjestelyje n jatkuminen Euroopassa voi si johtaa merkittäviin 
työpaikkojen menetyksiin. Myös ympäristölle, ilmastolle ja  kestävälle kehitykselle  
voisi aiheutua merkittäviä vaikutuksia. Kaasunsaannin ollessa epävarmaa joudutaan 
turvautumaan varapolttoaineisiin, jotka usein ovat kaasua hiili-intensiivisempiä. Epäilykset saannin varmuudesta saattais ivat heikentää kaasun odotettua osuutta 
siirryttäessä tehokkaaseen vähähiiliseen en ergiajärjestelmään erityisesti ennen kuin 
päästään vaiheeseen, jossa uusiutuvista ener gialähteistä on tullu t kilpailukykyisiä.  
2. A
NALYYSI TOISSIJAISUUSPERIAATTEEN NÄKÖKULMASTA  
Energiavarmuus mainitaan Lissabonin sopi muksen energia-artiklassa, ja toinen 
strateginen energiakatsaus on saanut erittä in hyvän vastaanoton. Nämä seikat korostavat 
EU:n roolia asiassa, mikä sopii yhteen m yös energian sisämarkkinoiden toteutumisen 
kanssa.  Energian sisämarkkinoiden kolmannen la insäädäntöpaketin hyväksyminen tulee 
vahvistamaan markkinoita.  Tilanteessa, jossa kansalliset markkinat ovat yhdentymässä, 
ei voida ajatella toimitusvarmuutta pääasiassa kansallisena asiana. Näin ollen asiaa koskevan EU-lainsäädännön oikeusperustaa ei  enää tulisi pitää erillisenä EU:n 
perustamissopimuksen sisämarkkinasäännöist ä. Mahdollisen ehdotuksen  olisi – energian 
sisämarkkinoiden tavoin, joiden jatke sen voidaan katsoa olevan  – perustuttava 95 
artiklaan. Se on oikeusperustana myös vastaavassa vuonna 2005 annetussa sähköalan 
säädöksessä (direk tiivi 2005/89/EY). 
                                                
 
4 Marraskuussa 2008 annettu arviointiraportti direktiivin 2004/67/EY täytäntöönpanosta. 
 
FI 5   FI Mikään yksittäinen jäsenvaltio ei itse pysty varmistamaan riittäviä sääntelyllisiä puitteita 
ja investointeja sisämarkkinoill a, jotta kaasunsaanti saataisiin  turvattua. Tähän päästään 
ainoastaan EU:n laajuisella toiminnalla. Mik ään yksittäinen jäsenvaltio ei yksinään pysty 
varmistamaan, että kaikissa jäsenvaltioissa  on voimassa toimiva säännöstö kaasunsaannin 
häiriötilanteiden ratkaisemiseksi. Lisäks i jäsenvaltioiden yksitt äiset koordinoimattomat 
toimet voisivat haitata sisämarkkinoiden ja tkokehitystä, johtaa syrjivään kohteluun ja 
jopa vaarantaa muiden jäse nvaltioiden energiavarmuuden. 
3. EU: N ALOITTEEN TAVOITTEET : MITKÄ OVAT TÄRKEIMMÄT TAVOITTEET ?  
Yleisenä tavoitteena on turvata Euroopassa riittävä valmiustaso  kaasuntoimitushäiriöitä 
silmällä pitäen. Vuoden 2009 kaasukriisiss ä esiin nousseet heikkoudet on korjattava 
pikaisesti ennen kuin pääsee syntymään uusia kriisejä.  Tällä aloitteella täydennetään kolmatta sisämarkkinapakettia , jolla parannetaan 
markkinoiden läpinäkyvyyttä, helpotetaan raja t ylittävää kauppaa ja investointeja sekä 
mahdollistetaan entistä parempi yhteisvastuu EU-maiden välillä.  
Edellä käsiteltyjen kahden keskeisen kys ymyksen mukaisesti erityisiä käytännön 
tavoitteita ovat: 
i) Riittävän joustavuuden saavuttaminen kaasun sisämarkkinoilla useimpien 
kaasuntoimitushäiriöiden vaikutusten lieven tämiseksi luomalla riittävät kannustimet 
infrastruktuuri- ja kaasui nvestoinneille sekä markkinoiden toimivuuden turvaaminen.  
ii) Toimiva yhteistyö kaasunsaannin hätätila nteissa Euroopassa ja ennalta määritellyt 
hätäsuunnitelmat kaikille toimijo ille jäsenvaltio- ja EU-tasolla, painottuen tammikuussa 
2009 koetun laajuisiin toimituskatkoksiin.  
4. T
OIMINTAVAIHTOEHDOT : MITÄ VAIHTOEHTOJA ON TARKASTELTU JA MITKÄ 
VAIHTOEHDOT ON ARVIOITU YKSITYISKOHTAISESTI ?  
Arvioinnissa tarkasteltiin viittä vaihtoehtoa: 
1. Ei uusia EU:n toimia 2. Vuoden 2004 direktiivin noudattamisen tiukempi valvonta. 3. Vapaaehtoisuuteen perustuvat toimialan omat toimet. 4. Uusi direktiivi. 5. Uusi asetus. Perusskenaario – ei uusia EU:n toimia – s aattaisi hyvinkin osittain saavuttaa tavoitteet 
tulevina vuosina. Tavoitteiden saavuttamist a tukisivat seuraavat tekijät: energia-alan 
kolmas sisämarkkinalainsäädäntöpakett i, Euroopan taloude n elvytyssuunnitelma, 
yhteisön etua koskevien raakaöljy-, maakaas u- ja sähköalan investointihankkeiden 
ilmoittamisesta komissiolle annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 736/96 tarkistus, Euroopan laajuisia energiaverkkoja kos keva TEN-E-ohjelma, nykyinen vuodelta 2004 
peräisin oleva kaasun toimitusvarmuusdire ktiivi sekä tammikuun kaasukriisin myötä 
käynnistetty hätäsuunnittel uyhteistyö. Koska kolmas lain säädäntöpaketti saadaan 
 
FI 6   FI kokonaan toimintaan vasta 2011 ja uusi kaasunsaantikatkos saattaisi tapahtua milloin 
tahansa, on jo etukäteen käynnistetty yhtei styö verkon kehittämisen suunnittelussa. On 
kuitenkin selvästi tarvetta selkeälle EU-tason ohjeistukselle ja tuelle. Tällaista voitaisiin saada esimerkiksi sopimalla infrastruktuure ja varten yhteinen toimitusvarmuusnormi, 
jotta sääntelyviranomaiset ja si irtoverkonhaltijat voisi vat jäsenvaltio-, al ue- ja EU-tasolla 
ratkaista vaikeat kysymykset siitä, mitkä inve stoinnit olisivat järk evimpiä ja kenen ne 
olisi maksettava. Vuoden 2004 direktiiviin sisältyvät nykyiset toimitusvarmuusnormit 
ovat liian epätarkkoja.  
Vaihtoehdon 2 osalta voidaan todeta, että  vuoden 2004 direktiivin täytäntöönpanosta 
laadittu komission rapo rtti osoittaa tulosten olevan hyvin vaihtelevi a ja täytäntöönpanon 
epätasaista. Koska normit ovat epämääräisiä ja velvoitteet ep äselviä, tiukka valvonta on 
mahdotonta, mikä on syy siihen, että vaihtoehtoa 2 (vuoden 2004 direktiivin noudattamisen tiukempi valvonta) ei ol e analysoitu tämän tarkemmin.  
Vapaaehtoisuuteen perustuva lähestymistapa, jossa tietyt toimijat etenevät asiassa 
tiettyjen nykyisen direktiivin riittämä ttömästi kattamien toimitusvarmuuden 
osatekijöiden alalla, voi olla  kuviteltavissa, ja joitain aloitteita onkin jo tehty. 
Vapaaehtoisuuden haittapuolena on se, että markkinavoimien mahdollisuuksilla taata 
kaasunsaannin varmuus on rajansa. Hätätilant eisiin varautumista ei voida jättää 
markkinoiden hoidettavaksi. Toinen haitta tekijä on, että kaikkien toimijoiden 
osallistumista ei voida taata. Monissa toimitusvarmuuteen liittyvissä kysymyksissä 
tarvitaan yhteisiä ponnisteluja. Toimialan nor mikehitystyön olisi aina johdettava viime 
kädessä velvoittavaan lo pputulokseen. Näistä syistä vaihtoeh toa 3 ei ole analysoitu tämän 
enempää.  
Kahdessa toimintavaihtoehdossa (4 ja 5) otetaan käyttöön uusia elementtejä: 
toimitusvarmuudelle asetetaan se lkeät normit ja luodaan takeet  niiden täyttymiselle ja 
lisäksi annetaan tarkat määritelmät jäsenva ltio- ja EU-tason hätäsuunnitelmille. Näitä 
kahta toimintavaihtoehtoa sekä vaihtoeh toa ”ei uusia EU:n toimia” arvioidaan 
yksityiskohtaisesti kohdissa 5 ja 6.  
5. V
AIKUTUSTEN ARVIOINTI : MITKÄ OVAT KUNKIN VAIHTOEHDON 
MERKITTÄVIMMÄT TALOUDELLISET , YHTEISKUNNALLISET JA 
YMPÄRISTÖVAIKUTUKSET JA ERITYISESTI (KVANTIFIOIDUT /RAHAMÄÄRÄISET ) 
HYÖDYT JA KUSTANNUKSET (MYÖS ARVIO HALLINNOLLISESTA 
KUORMITUKSESTA ), MUUT NOUDATTAMISESTA AIHEUTUVAT KUSTANNUKSET 
SEKÄ TÄYTÄNTÖÖNPANOKUSTANNUKSET JULKISHALLINNOILLE ?  
Kummankin jäljelle jääneen toimintavaihtoeh don taloudelliset vai kutukset liittyisivät 
pääasiassa investointikustannuksiin ja niiden  myötä saavutettaviin hyötyihin, joita 
saataisiin N-1-normin käyttöönotosta ja  ennaltaehkäisysuunnite lmista. N-1-arvon 
alustava laskelma voi antaa yleiskuvan infras truktuuriin ja toimituslähteisiin tarvittavista 
parannuksista, jotka saattavat olla Eu roopassa tarpeen hallitsemattomien 
kaasunsaantikatkosten riskin pi enentämiseksi. Seuraavassa kaaviossa on otettu huomioon 
Euroopan talouden elvytyssuunnitelman ( EERP) tukikelpoise t hankkeet, lukuun 
ottamatta (tietopuutteista joht uen) käänteisvirtahankkeita:  
 
FI 7   FI ALUSTAVA LASKELMA JÄSENVALTIOIDEN N-1- ARVOISTA : 
 
 
0%50%100%150%200%250%300%
DK GR DE BE SK AT PL NL LV CZ EE ES IT HU FR UK RO SE LU PT BG SI LT IE FI EUN-1
Normal EERP
 
Tärkein infrastruktuuri (eli numero ”1” N-1-la skelmassa) on useimmissa jäsenvaltioissa 
suurin tuontiputki. Yhdistyn eessä kuningaskunnassa, Alanko maissa ja Tanskassa sen 
muodostaa tärkein tuotantolaitos. Espanjassa ja Portugalissa sen taas muodostaa tärkein 
nesteytetyn maakaasun vastaanottoterminaali. Monissa tuojamaissa varastointi on tärkeä 
tekijä, mutta tärkeimmällä t uontiputkella on yleensä s uurempi kapasiteetti kuin 
tärkeimmällä varastointilaitoksella.  Tämän alustavan laskelman perusteella jäsenva ltioista yhdeksän ei täytä ehdotettua N-1-
normia. Näiden jäsenvaltioiden tilanteet ovat varsin erilaiset, mikä saattaa edellyttää 
monenlaisia toimitusvarmuustoimenpiteitä. Tarvittavista infrastruktuuritarpeista on 
mahdollista saada hyvä käsitys. Monet, mahdollisesti useimmat, tarvittavista infrastruktuurihankkeista ovat Euroopan talo uden elvytyssuunnitelman tukikelpoisten 
hankkeiden listalla. Euroopan taloud en elvytyssuunnitelmasta tuetaan 
kaasuinfrastruktuurihankkeita kahden vuoden aikana 1440 miljoonalla eurolla ja enimmillään 50 prosentin osuudella tukikel poisista kustannuksista. Näin ollen N-1-
normin täyttäminen koko Euroopassa edellyttäi si suuruusluokaltaan muutaman miljardin 
euron investointeja. Jos hankkeet kuitenkin käynnistetään jo osana Euroopan talouden 
elvytyssuunnitelmaa, N-1-normin sove ltamisesta koko Euroopassa aiheutuvat 
lisäinvestointikustannukset ovat pienemmät.  Sisämarkkinoiden kanssa saataisiin aikaan  myönteistä vuorovaikutusta vahvistamalla 
investointikannustimia, luomalla toimitusvar muusvelvoitteiden os alta tasavertaiset 
toimintaedellytykset ja rajaamalla selkeästi hätätilanteet, joissa voitaisiin turvautua 
muihin kuin markkinapohjaisiin toimenpite isiin. Infrastruktuurin parannusten, kuten 
 
FI 8   FI joustavampien yhteenliitäntöjen, uskotaan parantavan kaupankäyntimahdollisuuksia, 
likviditeettiä ja hinnanmuodos tusta sisämarkkinoilla sekä toimitusvarmuutta.  
Kummastakin jäljelle jääneestä toimintava ihtoehdosta yrityksille ja viranomaisille 
aiheutuvat hallinnolliset kusta nnukset olisivat marginaalisia verrattuna investointi- ja 
muihin kustannuksiin.  Työllisyyden osalta voidaan todeta, että k aasun huomattava käyttö teollisuudessa viittaa 
siihen, että epävarmuus kaasun saatavuude sta saattaisi suoraan  johtaa työpaikkojen 
menetyksiin. Noin 25 prosenttia EU:n kaasus ta kulutetaan teollisuudessa (lannoite- ja 
muu kemianteollisuus jne.)  Ympäristövaikutuksista taas voidaan todeta, että riittämätön kaasun 
toimitusvarmuussäännöstö saattaa rohkaista  tilannekohtaiseen varapolttoaineiden 
käyttöön. Siihen saakka kunnes uusiutuvat en ergialähteet ovat k ilpailukykyisiä ja 
tarvittavat verkkomuutokset on sa atu tehtyä, ja ennen kuin hiil idioksidin talteenotto ja 
sitominen on kaupallisesti mahdollinen vaihtoehto, tämä voisi sähköntuotannossa merkitä lisäinvestointeja hiilivoimaan ja jumiutumista suuripää stöisen teknologian 
käyttöön.  
6. V
AIHTOEHTOJEN VERTAILU : MIKÄ ON SUOSITELTAVA VAIHTOEHTO JA MINKÄ 
PERUSTEIDEN MUKAISESTI ?  
Perusvaihtoehdon ja kahden jäljelle jääneen  toimintavaihtoehdon vaikutuksia voidaan 
verrata seuraavasti:  
Toiminta-
vaihtoehto Tuloksellisuus 
tavoitteiden kannalta Tehokkuus Johdonmukaisuus 
Ei uusia 
EU:n toimia Voi johtaa osittaisiin 
tuloksiin kolmannen sisämarkkinapaketin, Euroopan talouden elvytyssuunnitelman, TEN-E:n ja kriisiyhteistyön tarvetta koskevan tietoisuuden lisääntymisen myötä. Ajoitus ongelma, koska paketti tulee voimaan vasta 2011. Infrastruktuurin selkeän toimitusvarmuus-normin puuttuminen voisi vaikeuttaa siirtoverkonhaltijoiden ja sääntelyviranomaisten työtä verkon kehittämiseksi. Kolmannen paketin 
täytäntöönpano tarvitsee todennäköisesti tukea, erityisesti mahdollisten EU-tason kaasukatkosten arviointeja ja käytännön ohjeistusta viranomaisille; vuoden 2004 direktiivin nykyiset toimitusvarmuus-normit ovat liian epätarkkoja. Ei koske. 
Direktiivin 
tarkista-minen  Kyllä Merkitsisi hyvin 
kohdennettuja, rajallisia investointi-Vaikuttaisi myönteisesti 
energian sisämarkkinoiden kehitykseen ja toimintaan; 
 
FI 9   FI kustannuksia; 
edellyttää vastaavasti hyvin kohdennettuja toimenpiteitä myös markkinatoimijoilta tasavertaisin toimintaedellytyksin; vähentäisi markkinatoimijoiden haluttomuutta investoida toimitusvarmuuteen ja keventäisi näin valtion ja viranomaisten taakkaa; aiheuttaisi viranomaisille hallinnollista työtä 
hätätilasäännösten 
osalta.  positiivisia 
ympäristövaikutuksia: vähentäisi erityisesti suunnittelematonta suuripäästöisempien varapolttoaineiden käyttöä; myönteinen vaikutus kaasualan kilpailukykyyn ja työllisyyteen sekä kotitalouksiin.  
Uusi asetus   Kyllä Direktiivin 
tarkistamiseen verrattuna etuna nopeampi käyttöönotto; merkittävä kaasukatkos voisi tapahtua milloin tahansa; myös suorempi vaikutus markkinatoimijoiden toimenpiteisiin ja investointeihin; johtaisi yhteistyövelvoitteen kautta tuloksellisemmin selkeisiin yhteystyöjärjestelyihin hätätilanteissa; verrattavissa oleva hallinnollinen taakka viranomaisille hätätoimien suhteen.  Sitouttaisi toteutuessaan 
viranomaiset ja markkinatoimijat suoremmin kaasunsaannin varmistamiseen EU-näkökulmasta ja järjestelmät saataisiin käyttöön aikaisemmin. Kustannukset olisivat suurin piirtein samat kuin jos tarkistettaisiin direktiiviä.  
 
Jäljelle jääneillä toimintavaihtoehdoill a olisi samankaltaiset taloudelliset, 
yhteiskunnalliset ja ympäristövaikutukset  verrattuna ”ei uusia EU:n toimia” 
-vaihtoehtoon. Keskeinen ero niiden vä lillä liittyy täytäntöönpanon nopeuteen ja 
tuloksellisuuteen. Voidaan katsoa, että  asetusvaihtoehto on todennäköisemmin 
 
FI 10   FI tuloksellinen (kohdentaa vastuut selkeäs ti markkinatoimijoille), tasapuolinen 
(tasavertaiset toimintaedellytykset toimitusvar muusvelvoitteiden osalta ) ja se saataisiin 
voimaan nopeammin.  
7. S EURANTA JA ARVIOINTI : MILLÄ TAVOIN TOTEUTUNEET KUSTANNUKSET JA 
HYÖDYT JA HALUTTUJEN VAIKUTUSTEN AIKAANSAAMINEN TODENNETAAN ? 
Energian sisämarkkinoita varten  on olemassa raportointi- ja seurantajärjestelmä. Lisäksi 
kaasualan koordinointiryhmän r oolia voitaisiin laajentaa kattamaan myös säännöllinen 
seuranta- ja arviointitoiminta. Tässä vo itaisiin hyödyntää kokemuksia, joita saataisiin 
kaavailluista jäsenvaltioiden riskiarviointien  tarkastuksista. EU-t ason analyyseista olisi 
apua toimitusvarmuusriskien arvioinnissa.