Virallinen lehti nro C 362 , 02/12/1996 s. 0255



A4-0351/96 Päätöslauselma Lähi-idän rauhanprosessin kehityksestä Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon Palestiinan autonomisen itsehallintoalueen neuvoston ja sen puheenjohtajan valinnasta sekä unionin roolista 15. joulukuuta 1995 neuvostolle antamansa suosituksen ((EYVL C 17, 22.1.1996, s. 457)), - ottaa huomioon Euroopan unionin tulevaa taloudellista apua Länsirannalle ja Gazan alueelle koskevasta komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille 24. toukokuuta 1996 antamansa päätöslauselman ((EYVL C 166, 10.6.1996, s. 253)), - ottaa huomioon ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) rahoitustoimenpiteistä ja teknisistä toimenpiteistä yhteisöön kuulumattomien Välimeren maiden ja alueiden taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi 14. joulukuuta 1995 antamansa lausunnon ((EYVL C 17, 22.1.1996, s. 184)) ja ehdotuksesta neuvoston asetukseksi (EY) rahoituksellisista ja teknisistä toimenpiteistä (MEDA) taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi Euro-Välimeri-yhteistyökumppanuuden puitteissa 20. kesäkuuta 1996 antamansa lausunnon ((EYVL C 198, 8.7.1996, s. 186)), - ottaa huomioon neuvoston 1. lokakuuta 1996 antaman julkilausuman, - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmat 242 ja 338, - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 425 Libanonin alueellisesta yhtenäisyydestä, - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1073 Lähi-idän tilanteesta ja tunnelin avaamisesta Itä- Jerusalemissa, - ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan, - ottaa huomioon ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnön (A4-0351/96), A. ottaa huomioon sen merkityksen, joka Välimeren alueen rauhan ja kansainvälisen yhteisön turvallisuuden kannalta on Israelin ja Palestiinan välisen konfliktin ratkaisemisella ja pyrkimisellä yleisemmin vakauden tilaan ja yhteistyöhön kaikkien Lähi-idän alueen maiden kesken, B. muistuttaa ensimmäisistä myönteisistä tuloksista, jotka oli saavutettu soveltamalla Oslon sopimuksia Israelin ja Palestiinan kansojen edustajien sitoumuksen ansiosta ja Rabinin ja Arafatin kaltaisten ihmisten rohkeuden ansiosta, C. ottaa huomioon rauhanprosessin monenväliset näkökohdat, joiden osalta vaaditaan muiden arabimaiden jatkuvaa osallistumista, jotta niitä voidaan täysipainoisesti soveltaa, sekä Yhdysvaltojen ja Venäjän osallistumista, koska ne ovat sopimusten allekirjoittajia, D. on syvästi huolestunut sen johdosta, että Oslon sopimusten soveltamisessa ei ole edistytty viime kuukausina, E. pitää ennenaikaisena ja epäviisaana Israelin uuden hallituksen asennetta olla tunnustamatta ja soveltamatta edellisen hallituksen tekemiä sitoumuksia ja erityisesti sitä, että se ei ole määrännyt Israelin asevoimia vetäytymään Hebronista ja muilta alueilta ja on samalla aloittanut uuden vaiheen siirtokuntien rakentamisessa ja päättänyt avata pääsyn Itä-Jerusalemin moskeija-alueen lähellä sijaitsevaan tunneliin, F. on vakuuttunut siitä, että viimeaikaiset päätökset jälleen perustaa siirtokuntia miehitetyille alueille eivät ole neuvoteltujen sopimusten mukaisia, viivyttävät neuvottelujen kolmannen vaiheen alkamista muun muassa Jerusalemin asemasta ja että ne vaarantavat vakavasti Israelin ja Palestiinan väliset suhteet, mikä on jo aiheuttanut ja saattaa jatkossakin aiheuttaa väkivaltaisuuksien puhkeamista, G. pitää provokatiivisena ja vakavana Israelin hallituksen päätöstä avata moskeijojen viereisen aukion ali kulkeva tunneli, ja korostaa, että tästä seuranneet yhteenotot palestiinalaisen väestön kanssa ovat olleet kaikkein vakavimpia intifadan ajoista lähtien ja että ne ovat saaneet kansannousun piirteitä, H. vakuuttaa uudelleen tuomitsevansa kaikenlaiset terroriteot, jotka edistävät vain kummankin osapuolen rauhanprosessin edistymisen estämistä tavoittelevien äärilaitojen etuja, I. toteaa vakuuttuneensa siitä, että Länsirannan ja Gazan alueen taloudellinen jälkeenjääneisyys ja köyhyys muodostavat osatekijän, joka suuresti vaikuttaa fundamentalistiliikkeiden kehittymiseen, mikä lopulta johtaa terrorismiin, J. katsoo, että nykyisellä rauhanprosessilla, joka keskittyy periaatteeseen «maan antamisesta rauhaa vastaan», ei ole järkeviä vaihtoehtoja, ja että merkittävien edistysaskelien puuttuessa on syytä pelätä paluuta terrorin ja sodan aikaan, josta ei olisi hyötyä kyseisille kansoille eikä kansainväliselle yhteisölle, K. katsoo, että Euroopan unionin ja sen toimielinten on kaikin poliittisin, taloudellisin ja rahoituksellisin keinoin jatkettava rauhan saavuttamiseen pyrkivien kahden- ja monenvälisten aloitteiden tukemista, L. katsoo, että rauha ei milloinkaan ole mahdollinen riittävän taloudellisen kehityksen puuttuessa ja että, juuri alueen luonnonvarojen puutteen vuoksi, on vaikea kuvitella poliittista ratkaisua, johon ei sisältyisi myös asianomaisten kansojen elintasojen suurten erojen vähentäminen, M. tunnustaa Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden roolin tärkeyden Palestiinan kansan elinolojen kehittämiseksi ja parantamiseksi sekä ensimmäisten vaalien pitämiseksi palestiinalaisalueilla tarvittavan taloudellisen avun osalta, mutta on vakuuttunut siitä, että unionin on liitettävä tällainen toiminta konkreettisempaan poliittiseen aloitteellisuuteen, jolla mm. vahvistetaan syntyvää demokratiaa ja varmistetaan ihmisoikeuksien kunnioittaminen, N. on vakavasti huolestunut siitä, että vaalien pitämisen jälkeen tilanne on viime aikoina huonontunut ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja demokraattisen järjestelmän perustamisen osalta Palestiinan itsehallintoviranomaisen hallinnoimilla alueilla, O. muistuttaa, että Välimeren kokouksen (27. - 28. marraskuuta 1995) lopuksi annetussa Barcelonan julkilausumassa, jonka myös Israel ja Palestiinan viranomaiset allekirjoittivat, unioni ja sen kumppanit sitoutuivat toteuttamaan keskinäisen kumppanuuden, johon kuuluu poliittisten ja taloudellisten yhteyksien voimistaminen taloudellisen tuen avulla, mutta myös ja ennen kaikkea Euro-Välimeri-kumppanuussopimusten tekeminen; P. korostaa merkitystä, jonka se antaa EU:n ja Israelin assosiaatiosopimukselle ja Barcelonan julistukselle Euro-Välimeri-yhteistyöstä, joka perustuu yhteiseen sitoutumiseen rauhanprosessiin; 1. Pahoittelee viivästymisiä rauhansopimusten soveltamisessa, jotka ovat osaltaan lisäämässä sekä taloudellisia että poliittisia jännitteitä koko alueella ja jotka vaarantavat niiden johtajien arvovallan, jotka ovat tähän asti tukeneet rauhanprosessia, avaten vaarallisen tien maille ja johtajille, jotka kannattavat sotilaallisia yhteenottoja; 2. Pitää myönteisinä Israelin ja palestiinalaishallinnon uudelleen aloitettuja neuvotteluja ja toivoo niiden johtavan Oslon sopimusten pikaiseen täytäntöönpanoon; 3. Painottaa tarvetta löytää kaikkien osapuolten hyväksyttävissä oleva oikeudenmukainen ja kestävä ratkaisu moniin ratkaisemattomiin ongelmiin, joista rauhanneuvottelujen lopullinen tulos riippuu ja joita ovat esimerkiksi Jerusalemin tulevaisuus, siirtokuntien perustaminen, hätäsiirtolaisten ja pakolaisten tilanne, alueiden taloudellinen kehitys, vesivarojen hallinta ja rajojen määrittäminen, jotta voitaisiin toteuttaa palestiinalaisten toive todellisesta kotimaasta; 4. Toivoo, että huolimatta vaalikampanjan aikana annetuista lausunnoista Israelin uudet johtajat omaksuvat käytännönläheisen asenteen ja ymmärtävät, että vuoropuhelu Palestiinan itsehallintoalueen kanssa on ainoa keino rauhan saavuttamiseksi alueella ja Israelin turvallisuuden lisäämiseksi; 5. Pyytää, että Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselman 242 ja Oslon sopimusten Jerusalemia ja erityisesti pyhiä paikkoja koskevien määräysten mukaisesti Israelin hallitus luopuisi päätöksestään pitää avoimena moskeija- alueen läheinen kulkeva tunneli; 6. Pyytää Israelin hallitusta kunnioittamaan maan aikaisemmin tekemiä sitoumuksia ja näin ollen määräämään Israelin asevoimat vetäytymään Hebronista, jotta voitaisiin aloittaa uusi vaihe ratkaisematta olevia kysymyksiä koskevissa neuvotteluissa; 7. Arvostelee Israelin pääministerin päätöstä sallia uusien juutalaisten siirtokuntien perustaminen miehitetyille palestiinalaisalueille, sillä tämä päätös on omiaan vaarantamaan Lähi-idän rauhanprosessin eikä siten ole hyväksyttävä, ja osoittaa Israelin pääministerille kiireellisen vetoomuksen sen puolesta, että hän ottaisi uudelleen tarkasteltavaksi tämän päätöksen, joka on Oslon sopimusten hengen ja kirjaimen vastainen samoin kuin israelilaisten ja palestiinalaisten välisen rauhan saavuttamiseen tähtäävien vilpittömien rauhanpyrkimysten vastainen; 8. Pitää merkittävinä ja myönteisinä presidentti Weizmannin äskeisiä aloitteita, joilla pyritään säilyttämään rakentava vuoropuhelu Palestiinan viranomaisten ja kansan kanssa; 9. Kehottaa Palestiinan itsehallintoviranomaisia kiireellisesti pyrkimään kaikin tavoin turvaamaan Hebronin ja muiden siirtokuntien asukkaiden turvallisuuden ja määräämään Palestiinan poliisivoimia ja sotilasyksiköitä käyttämään aseitaan ainoastaan niille annettujen tehtävien toteuttamiseen eikä Israelin turvallisuusjoukkoja vastaan; 10. Pitää provokaationa Palestiinan itsehallintoalueen «toimistojen» (mukaan lukien Orient House) mahdollista sulkemista Itä-Jerusalemissa Israelin viranomaisten toimesta, mikä vaarantaisi neuvottelut Jerusalemin tulevaisuudesta; 11. Pyytää, että Jerusalemin pyhien paikkojen asemaa kunnioitetaan täysin ja että kaikki osapuolet pidättäytyvät provokatiivisista toimista; 12. Vahvistaa Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 242 ilmaistut periaatteet ja erityisesti periaatteen, jonka mukaan palestiinalaisalueiden haltuunotto voimakeinoin on kielletty, ja vahvistaa tämän johdosta neuvoston 1. lokakuuta 1996 antaman julkilausuman mukaisesti, että Itä-Jerusalem ei ole Israelin suvereniteetin alainen ja että Geneven neljättä yleissopimusta voidaan kaikilta osin soveltaa Itä-Jerusalemiin samoin kuin muihin miehitettyihin alueisiin; 13. Pyytää, että avataan välittömästi uudelleen palestiinalaisalueet, joiden eristäminen on Oslon sopimusten vastaista ja heikentää palestiinalaisen väestön taloudellista tilannetta ja siten luo uusia jännitteitä, jotka heikentävät demokraattisesti valitun presidentti Arafatin valtaa - presidentin, joka on Israelin ja kansainvälisen yhteisön ainoa uskottava ja luotettava keskustelukumppani - ja aiheuttavat uusia epävakaisuusriskejä (selkkausten syveneminen, intifadan uudelleenaloittaminen, terroristitoiminta); 14. Pyytää, että Israelin viranomaiset noudattavat sopimuksiin sisältyvää velvoitetta, jonka mukaan palestiinalaisten vapaa liikkuminen on turvattava Jordan-virran länsirannan ja Gazan vyöhykkeen välisellä kaistalla ja edistettävä palestiinalaisalueiden taloudelliselle kehitykselle olennaisten infrastruktuurien, kuten sataman ja lentokentän perustamista; 15. Uskoo, että tässä yhteydessä on voimakkain toimenpitein pyrittävä tukemaan, lujittamaan ja vahvistamaan Palestiinan kansalaisyhteiskuntaa, sillä rauhanprosessin onnistumisen kannalta on äärimmäisen tärkeää, että kansalaisyhteiskunnan kehitys perustuu demokratian, yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden ja kestävän kehityksen periaatteisiin; 16. Korostaa, että Palestiinan itsehallintoviranomaisten olisi taattava tehokkaasti ihmisoikeudet ja perusvapaudet ja hyödynnettävä valitun lainsäädännöllisen neuvoston tehtävää ja toimintaa jatkaakseen alueella nykyistä demokratisointikehitystä ja taatakseen yksittäiset ja yhdistymisoikeudet; 17. Toivoo, että sopimuksissa määrättyjen erityisten komiteoiden toiminta ei enää viivästy, ja muistuttaa, että Oslon sopimuksista ei voida enää neuvotella uudestaan ja että näiden komiteoiden tehtävänä on niiden täytäntöönpaneminen; 18. Huomauttaa, että Palestiinan väestö ei enää kuuntele pelkkiä julkilausumia ja että siksi uusien väkivaltaisuuksien puhkeamisen estämiseksi ovat tarpeen Israelin pikaiset toimenpiteet tehtyjen sitoumusten täyttämiseksi sekä pikainen edistyminen tulosten saavuttamisessa vielä avoimista kysymyksistä käytävissä neuvotteluissa; 19. Pitää tarpeellisena neuvottelujen aloittamista uudelleen Syyrian kanssa, ottaen huomioon maan rooli alueella ja toivoo näin ollen, että tämän maan ja Libanonin kanssa voidaan päästä sopimukseen, kuten on tapahtunut Israelin ja Jordanian välillä; 20. Pyytää, että Libanonin alueellista yhtenäisyyttä ja Israelin turvallisuutta kunnioitetaan, ja että tämän vuoksi sovelletaan ja noudatetaan Yhdistyneiden kansakuntien turvallisuusneuvoston 425 päätöslauselmaa, jolla määrätään kaikkien ulkomaisten joukkojen vetämisestä Libanonin alueelta; 21. Vetoaa Iraniin, jotta se käyttäisi vaikutusvaltaa, joka sillä mahdollisesti on Gazan ja Länsirannan fundamentalistisiin ryhmiin, jotta nämä tukisivat rauhanprosessia eivätkä pyrkisi estämään sitä; 22. Pitää valitettavana, että unioni ei vielä ole onnistunut ulkopolitiikkansa valtioiden välisen luonteen vuoksi luomaan uskottavaa poliittista asemaa Lähi-idässä, ja korostaa, että kaikki unionin toiminta olisi toivottavaa yhteensovittaa Yhdysvaltojen kanssa; 23. Pitää myönteisenä neuvoston päätöstä antaa komissiolle tehtäväksi aloittaa neuvottelut, joiden tarkoituksena on, että Palestiinan itsehallintoviranomaisen kanssa tehdään kumppanuus- ja yhteistyösopimus, joka voidaan korvata assosiointisopimuksella siinä vaiheessa, kun Palestiinan itsehallintoviranomainen on saanut tähän edellytettävän pysyvän ja oikeudellisen aseman; 24. Toivoo nopeaa ja tehokasta MEDA-ohjelmaan suunnattujen varojen käyttöä sekä muihin Palestiinan kansaa koskeviin budjettikohtiin nopeaa ja tehokasta turvautumista siten, että MEDAn demokratianäkökohdat otetaan erityisesti huomioon; 25. Pyytää neuvostoa hyväksymään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen J.3 artiklan nojalla yhteisen toimen, joka mahdollistaa, että Euroopan unioni voi vahvistaa yhteyksiään Israelin ja muiden alueen maiden hallitusten kanssa ja käyttää tällä tavoin suoraa vaikutusvaltaa alueen rauhanprosessin kehittymisessä, koska alueen rauha on yksi Euroopan painopistealueista; 26. Korostaa, että Euroopan unionin on tässä yhteydessä määriteltävä ja selvennettävä suhteitaan kaikkiin alueen maihin, ottaen huomioon niiden rooli rauhanprosessin vaiheissa, ja että parlamentille on annettava säännöllisiä tietoja EU:n politiikasta tällä alueella EU-sopimuksen J.7 artiklan mukaisesti; 27. Kehottaa EU:ta muistuttamaan kaikkia alueen maita, myös palestiinalaishallintoa, siitä arvosta, jonka se antaa niiden myönteiselle sitoutumiselle rauhanprosessiin; 28. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille, Israelin hallitukselle ja parlamentille sekä Palestiinan autonomisen itsehallintoalueen presidentille ja neuvostolle.