[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 28.9.2010

KOM(2010) 512 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE

Euroopan komission vuoden 2009 vuosikertomusvakautusvälineestä{SE K(2010)1114}

1. Johdanto

Tämä kolmas vuosikertomus esitetään Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle vakautusvälineen perustamisesta 15. marraskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1717/2006, jäljempänä ’vakautusvälineasetus’, 23 artiklassa säädetyn raportointivelvoitteen mukaisesti.

Kertomuksella myös täydennetään tietoja, jotka on jo toimitettu vakautusvälineasetuksen 6 artiklan 6 kohdassa säädetyn raportointivelvoitteen mukaisesti. Komission käytännöksi on vuodesta 2007 vakiintunut ilmoittaa neuvostolle ja Euroopan parlamentille poikkeuksellisista avustustoimenpiteistä, joita on aikomus tukea vakautusvälineestä osana EU:n kriisitoimia. Toteutettavien toimenpiteiden edistymistä hankesyklin myöhemmässä vaiheessa käsitellään vuosikertomusta täydentävässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa, jossa on ajantasainen katsaus parhaillaan toteutettavien toimenpiteiden täytäntöönpanosta.

2. Vakautusvälineen tausta

Vakautusväline perustettiin vuonna 2007, ja sen määrärahat ovat noin 2 miljardia euroa vuosina 2007–2013. Vakautusvälineellä on vastattu konflikteihin ja kriiseihin maailmanlaajuisesti toteuttamalla toimia, joiden tavoitteena on puuttua kansallisiin ja alueellisiin turvallisuusuhkiin ja kehittää valmiuksia vastata kriiseihin ja estää konflikteja. Vakautusvälineen avulla EU on pystynyt toteuttamaan oikea-aikaisia, tehokkaita ja toisiaan täydentäviä toimia konfliktin kaikkien vaiheiden aikana.

Kriisitoimet

Vakautusvälineasetuksen 3 artiklan mukainen vakautusvälineen kriisitoimintaa koskeva osio kattaa suurimman osan vakautusvälineen budjetista (1,4 miljardia euroa vuosina 2007–2013). Vakautusvälinettä voidaan käyttää valmistauduttaessa tai vastattaessa poliittisiin kriiseihin, väkivaltaisiin konflikteihin tai luonnonkatastrofeihin, ja sen avulla on tarkoitus varmistaa oikea-aikaisen, joustavan, yhtenäisen ja poliittisesti arkaluonteisen tuen toimittaminen kolmansille maille.

Vuodesta 2007 on suunniteltu huomattava määrä vakautusvälineellä rahoitettavia toimenpiteitä. Ne täydentävät koko EU:n tai laajemman kansainvälisen yhteisön toimia, jotka usein toteutetaan samanaikaisesti humanitaarisen avun kanssa. Tarkoituksena on parantaa hätäavun, kunnostamisen ja kehityksen (LRRD) välisiä yhteyksiä tai edistää yhteiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan (YTPP) kuuluvien operaatioiden poliittisia tavoitteita. Vakautusvälineestä rahoitettavia kriisiohjelmia ei niiden luonteen vuoksi voida ohjelmoida etukäteen. Ne laaditaan vastauksena kriisitilanteisiin tai puhkeamassa oleviin kriiseihin, kun tukea ei voida myöntää riittävän nopeasti EU:n muista rahoitusvälineistä. Ohjelmissa otetaan huomioon EU:n horisontaaliset ja maantieteelliset tavoitteet ja strategiset painopisteet. Toteutettavien toimien on täydennettävä EU:n maantieteellisiä politiikkoja ja välineitä, joiden kanssa pyritään luomaan yhteisvaikutuksia. Niiden on oltava myös maa- ja aluestrategioiden tavoitteiden mukaisia.

Vakautusvälineen hyväksyntämenettelyt on suunniteltu niin, että enintään 20 miljoonan euron kriisiohjelmat voidaan hyväksyä nopeasti. Vakautusvälineellä rahoitettavat toimenpiteet ovat luonteeltaan poliittisia. Tämän vuoksi asianmukaiset poliittiset kuulemiset EU:n sisällä, samoin kuin tarvittaessa kolmansien maiden viranomaisten sekä muiden kansainvälisten ja valtiosta riippumattomien toimijoiden kanssa, ovat tärkeä osa päätöksentekoprosessia.

Pitkän aikavälin haasteet

Vakautusväline sisältää myös kolme pitemmän aikavälin osiota, jotka ovat ohjelmoitavissa ja jotka muodostavat yhteistyön sallivissa vakaissa olosuhteissa annettavan avun. Näitä ovat toimenpiteet, joilla hallitaan turvallisuusuhkia (4 artiklan 1 kohta), toimenpiteet, joilla pyritään valvomaan kemiallisia, biologisia, radioaktiivisia ja ydinmateriaaleja (4 artiklan 2 kohta) sekä kriisivalmiuden kehittäminen (4 artiklan 3 kohta).

Komissio on määritellyt 4 artiklan nojalla toteutettavien pitkäkestoisten toimenpiteiden painopisteet vakautusvälinettä koskevassa strategia-asiakirjassa, joka kattaa vuodet 2007–2011. Nämä painopisteet ovat i) kansainvälisen työn tukeminen joukkotuhoaseiden leviämisen estämiseksi toimilla, joilla pyritään valvomaan tehokkaasti kemiallisia, biologisia, radioaktiivisia ja ydinmateriaaleja ja tällaisia aineita sekä kaksikäyttötuotteita ja suuntaamaan alan tiedemiesten tietämys rauhanomaiseen toimintaan, ii) maailmanlaajuisen ja alueiden välisen työn tukeminen laittoman kaupan, terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden aiheuttamien uhkien hallitsemiseksi ja iii) pitkän aikavälin valmiuksien kehittäminen tarkoituksena vahvistaa kansainvälisiä järjestöjä ja valtiosta riippumattomia toimijoita, jotka torjuvat kriisejä tai reagoivat niihin.

3. Vakautusvälineestä rahoitettavat kriisitoimet (vakautusvälineasetuksen 3 artiklan mukaiset poikkeukselliset avustustoimenpiteet)

Vakautusvälineestä mahdollisesti rahoitettavien kriisitoimien kartoittaminen nopeasti ja mahdollisimman aikaisessa vaiheessa riippuu EU:n Brysselissä sijaitsevien yksiköiden ja asianomaisissa maissa sijaitsevien EU:n edustustojen välisestä hyvästä yhteistyöstä ja viestinnästä. Kartoitusvaiheessa on otettava huomioon kolme seikkaa: i) toimenpiteen tukikelpoisuus (todellisen kriisin olemassaolo, toimenpiteen täydentävä luonne ja synergiaetujen mahdollisuus yhdessä EU:n muiden kriisitoimien kanssa), ii) toimien toteuttamismahdollisuus (ts. riittävä aika toimien asianmukaiselle valmistelulle, luotettavan täytäntöönpanokumppanin löytyminen) ja iii) suunniteltujen toimien poliittinen asianmukaisuus. EU:n jäsenvaltioiden varhainen osallistuminen järjestelyyn, esimerkiksi jäsenvaltioiden asiantuntijoiden osallistuminen vakautusvälinettä koskeviin selvityskäynteihin, voi tuoda lisäarvoa ja parantaa EU:n toimien johdonmukaisuutta.

3.1. Tähänastinen maantieteellinen jakautuma

Vuodesta 2007 alkaen vakautusvälineen varoja on otettu käyttöön 350 miljoonaa euroa, joilla on rahoitettu 100 toimea 48 maassa eri puolilla maailmaa. Maantieteellisesti tarkasteltuna kriisitoimet ovat kolmen viime vuoden aikana jakautuneet melko tasaisesti niin, että suurehko osa tuesta suuntautuu Afrikkaan (ensi sijassa Keski-Afrikan tasavalta, Tšad, Kongon demokraattinen tasavalta, Somalia ja Zimbabwe – noin 25 prosenttia), sitten toimiin, joita toteutetaan Aasiassa (ensi sijassa Bangladesh, Itä-Timor, Nepal, Pakistan, Filippiinit, Etelä-Thaimaa ja Sri Lanka – noin 20 prosenttia), Lähi-idässä (Libanon, miehitetyt palestiinalaisalueet ja Syyriassa olevat pakolaiset – noin 18 prosenttia), Länsi-Balkanilla ja Itä-Euroopassa (Bosnia ja Hertsegovina, Kosovo[1] ja Moldovan tasavalta – noin 15 prosenttia), Latinalaisessa Amerikassa ja Karibian alueella (Bolivia, Kolumbia, Kuuba, Haiti, Honduras, Nicaragua ja Peru – noin 11 prosenttia) sekä Keski-Aasiassa ja Etelä-Kaukasuksella (Armenia/Vuoristo-Karabah, Georgia ja Kirgisia – 11 prosenttia).

3.2. Kohdealat

Temaattisesti tarkasteltuna toteutetut toimenpiteet kattavat mitä erilaisimpia aiheita, ja ne on kohdennettu kunkin konfliktin tai konfliktinjälkeisen tilanteen erityistarpeisiin:

- lyhyen aikavälin neuvonta konfliktinjälkeisen turvallisuusjärjestelmän uudistuksen suunnittelemista ja käynnistämistä varten (Keski-Afrikan tasavalta, Kongon demokraattinen tasavalta, Guinea-Bissau, Libanon, miehitetyt palestiinalaisalueet, Pakistan, Itä-Timor),

- toiminnan toteuttamista helpottavat tai tukevat toimenpiteet YTPP-operaatioiden kohdealueilla (Afganistan, Tšad, Kongon demokraattinen tasavalta, Georgia, Afrikan sarvi / merirosvous, Kosovo[2], miehitetyt palestiinalaisalueet),

- YK:n ja/tai alueellisten järjestöjen johtamien rauhanturvatehtävien ja rauhanrakentamisen tukeminen (MINURCAT Tšadissa, Afrikan unionin (AU) ja YK:n sovittelutoimet Darfurissa, AU Somaliassa),

- oikeusvaltio ja siirtymävaiheen oikeusjärjestelmä (Afganistan, Kolumbia, Kirgisia, Libanon, Sierra Leone, Salomonsaaret, Itä-Timor, Länsi-Balkan),

- väliaikaishallintojen ja erityistuomioistuinten tukeminen (Kosovon kansainvälinen siviilitoimisto ICO, Libanonin erityistuomioistuin, Sierra Leonen erityistuomioistuin, ODIHR/ICTY-ohjelma Balkanilla),

- konfliktien ratkaisun ja sovittelun tukeminen (Kolumbia, Georgia, Moldovan tasavalta, Myanmar/Burma, Nepal, miehitetyt palestiinalaisalueet, Peru, Sri Lanka, Etelä-Thaimaa, Uganda, Zimbabwe),

- hauraiden vaaliprosessien tukeminen (Afrikka kokonaisuudessaan, Bolivia, Komorit, Haiti, Moldovan tasavalta, Pakistan),

- ohjelmat konfliktista/katastrofista toipumiseksi (Bangladesh, Kuuba, Kongon demokraattisen tasavallan itäosa, Gazan alue, Haiti, Libanon, Myanmar/Burma, Nicaragua, Peru) ja YK:n/Maailmanpankin/EU:n yhteisten tarvearviointien rahoittaminen (kahdeksan yhteistä kriisinjälkeistä tarvearviointia toteutettu), ja

- kotiseudultaan siirtymään joutuneiden henkilöiden tukeminen (Georgia, Libanon, Syyria).

3.3. EU:n yhteistyökumppanit

Noin 48 prosenttia vakautusvälineen varoista käytetään YK:n virastojen kautta. Näillä virastoilla on usein jo kenttärakenteet, joiden puitteissa voidaan heti ryhtyä toimiin kriisien ja konfliktien koettelemissa maissa. YK:n avainroolista huolimatta vakautusvälineestä rahoitettavista kriisitoimista vastaavat komission yksiköt ovat myös kiinnittäneet erityistä huomiota asiantuntemukseen, jota on saatavilla konfliktien estämiseen ja rauhanrakentamiseen erikoistuneiden kansainvälisten ja paikallisten valtiosta riippumattomien järjestöjen kasvavassa verkostossa. Tämän johdosta 22 prosenttia varoista käytetään valtiosta riippumattomien järjestöjen kautta. Varoista 17 prosenttia käytetään yhteistyössä muiden kansainvälisten (ei YK:n) järjestöjen kanssa, joita ovat esimerkiksi Afrikan unioni, Euroopan turvallisuus- ja yhteistyöjärjestö (ETYJ) ja Maailmanpankki. Loput varoista on käytetty yksityisten toimijoiden (6 prosenttia), EU:n jäsenvaltioiden virastojen (4 prosenttia) ja eräissä tapauksissa maiden valtiollisten rakenteiden (3 prosenttia) kautta.

[pic]

3.4. Vuonna 2009 hyväksytyt kriisiohjelmat ( poikkeukselliset avustustoimenpiteet )

Vakautusvälineestä on sen kolmantenakin toimintavuotena rahoitettu monia kriisitoimia toteuttamalla vakautusvälineasetuksen mukaisia poikkeuksellisia avustustoimenpiteitä . Vuonna 2009 vakautusvälineen rahastojen puitteissa tehtiin kaikkiaan 20 rahoituspäätöstä ja hyväksyttiin ja käynnistettiin 26 rahastotoimea. Täydellinen luettelo kaikista vuonna 2009 tehdyistä budjettikohdan 19 06 01 rahoituspäätöksistä on tämän kertomuksen liitteenä olevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa.

Esimerkkeinä toimista voidaan mainita toimenpiteet, jotka toteutettiin nopeasti vuoden 2009 alkupuolella sen tuhon johdosta, joka aiheutui Israelin tunkeuduttua Gazaan. Toimenpiteet toteutettiin komission humanitaarisen avun ja pelastuspalveluasioiden pääosaston (ECHO) johtaman humanitaarisen avustusoperaation yhteydessä. Muita käynnistettyjä keskeisiä ohjelmia ovat siviilien tukeminen osana terrorismintorjuntaa Pakistanissa (15 miljoonaa euroa), konfliktin jälkeinen tukipaketti Georgialle (14 miljoonaa euroa) ja vakautusvälineen varoista myönnetty tuki EU:n lyhyen aikavälin siirtymästrategialle Zimbabwessa (10,5 miljoonaa euroa).

Hankkeita käynnistettiin nopeasti myös hauraiden vaaliprosessien tukemiseksi lyhyellä varoitusajalla esimerkiksi Boliviassa, Sambiassa ja Komoreilla. Lisäksi välittömästi aloitetut konfliktienhallinnan toimet auttoivat vakauttamaan tilannetta Moldovassa ja Libanonissa. Afrikan sarven epävakaaseen tilanteeseen puututtiin ohjelmalla, jolla torjutaan Adeninlahden yli suuntautuvaa laitonta kauppaa Jemenissä, ja tukemalla Keniassa ja Seychelleillä merirosvoudesta epäiltyjä vastaan järjestettyjä oikeudenkäyntejä. Kyseiset epäillyt on pidätetty EU:n sotilasoperaation EUNAVFOR ATALANTAN puitteissa.

3.5. EU:n edustustojen rooli kriisitoimissa

EU:n edustustot tekevät usein hanke-ehdotuksia komission Brysselissä toimiville yksiköille, ja ne ovat suoraan vastuussa hyväksyttyjen poikkeuksellisten avustustoimien hallinnoinnista. Vuonna 2009 valtaosassa hankkeita – 19 rahoituspäätöstä 20:stä ja 15 vakautusvälineen rahastoista rahoitettavaa toimea – vastuu täytäntöönpanosta siirrettiin asianomaisessa maassa sijaitsevalle EU:n edustustolle. Järjestely mahdollistaa nopeat sopimusneuvottelut paikallisten yhteistyökumppaneiden kanssa ja hankkeen täytäntöönpanon seurannan läheltä. Tämän johdosta EU:n edustustojen osuus oli 80 prosenttia vakautusvälineen sitoumuksista ja 90 prosenttia maksuista vuonna 2009.

[pic][pic]

EU:n edustustoissa vakautusvälineen ohjelmien parissa toimivan kenttähenkilöstön määrä on kasvanut 22:een, joista kahdeksan vastaa kriisinhallinnan alueellisesta suunnittelusta ja 14 toimii hankejohtajina edustustoissa, joissa hallinnoitava vakautusvälinetoimien määrä on huomattava.

3.6. Kansainvälinen koordinointi ja tiedotus

Euroopan komissio järjesti konferenssin Making the difference: Strengthening capacities to respond to crises and security threats (Brysselissä 3. ja 4. kesäkuuta 2009). Konferenssin tarkoituksena oli tutkia, millä keinoin voidaan kartoittaa tehokkaat lähestymistavat kriisivalmiuksien vahvistamiseksi. Konferenssiin osallistui useita edustajia EU:n toimielimistä, kansalaisjärjestöistä, korkeakouluista ja kansainvälisistä järjestöistä, kuten YK, Maailmanpankki, Arabiliitto ja Afrikan unioni.

EU:n konfliktien estämiseen, kriisinhallintaan ja rauhanrakentamiseen tähtäävästä toiminnasta on julkaistu useita kirjoja. Tavoitteena on varmistaa, että kohderyhmät saavat riittävästi tietoa EU:n valmiuksista reagoida kriisitilanteisiin ja EU:n toteuttamista kriisitoimista eri puolilla maailmaa. Julkaisut ovat saatavilla internetosoitteessa http://ec.europa.eu/external_relations/ifs/publications/index_en.htm.

3.7. Vakautusvälineestä rahoitettavat kriisitoimet, jotka täydentävät YTPP-toimia, ja turvallisuuden ja kehityksen välinen yhteys

EU:n kattavan kriisitoiminnan varmistamiseksi vakautusvälineen puitteissa kehitetyillä toimilla keskityttiin vuonna 2009 edelleen täydentämään yhteistä turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaa (YTPP) tukemalla oikeudenkäyntejä, jotka järjestettiin Keniassa ja Seychelleillä EUNAVFOR ATALANTAN merirosvoudesta pidättämiä epäiltyjä vastaan.

On muitakin esimerkkejä YTPP:tä tai EU:n tukiohjelmia täydentävistä vakautusvälinetoimista. Miehitetyillä palestiinalaisalueilla, Kosovossa[3] ja Afganistanissa jatkuvat kriisit ovat keskeisellä sijalla, ja niille on yhteistä se, että EU:n kehitysavulla on jo ryhdytty tukemaan EU:n keskeisiä vakautusprioriteetteja, sillä nämä voitaisiin liittää mukaan kauden 2007–2013 ohjelmasuunnitteluun. EU:n johtavaa roolia sekä turvallisuus- että kehitystoimissa näissä kolmessa tapauksessa korostavat meneillään olevat neljä YTPP-operaatiota (EUPOL COPPS ja EUBAM Rafah, EUPOL Afganistan ja EULEX Kosovo).

Koska näiden toimien budjetti on jo huomattava, vakautusväline on kohdennettu täydentäviin toimiin jäljellä olevien tarpeiden täyttämiseksi, kuten Kosovossa UNMIK:n IV pilarin päättämisvaihe, tuomareiden ja syyttäjien valvonta ja kansainvälisen siviilitoimiston alustavat käyttömenot. Lähi-idässä vakautusvälinevaroilla on hankittu siviilipoliisivarusteita tarkoituksena tukea EU:n pyrkimyksiä uudistaa palestiinalaisia turvallisuuspalveluja EUPOL COPPS:n työn ohella. Lisäksi vakautusvälineen varoista on myönnetty 20 miljoonaa euroa konfliktin jälkeiseen tukeen Gazassa. Afganistanissa vakautusvälineen avulla käynnistettiin maan oikeuslaitoksen uudistus, johon osallistuu korkean tason asiantuntijaryhmä. Toimia jatketaan nyt kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä rahoitettavalla ohjelmalla. Georgiassa, jossa on vallinnut pitkään konfliktin jälkeinen kriisi Venäjän kanssa vuonna 2008 käydyn sodan jälkeen, on otettu käyttöön eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline (ENPI), YTPP-toimet ja vakautusväline, jotka täydentävät toisiaan.

Muilla alueilla, erityisesti Acehissa, Boliviassa, Kolumbiassa, Haitissa, Mindanaolla, Pakistanissa, Sri Lankassa, Etelä-Thaimaassa, Itä-Timorissa ja Jemenissä vakautusvälinettä on käytetty, jotta on pystytty reagoimaan nopeasti poliittiseen kriisiin tai epävakauteen silloin, kun muita EU:n välineitä ei ole voitu käyttää. Näissä maissa EU:n kehitysapu on kohdennettu suurelta osin köyhyyden poistamiseen pitkällä aikavälillä ja vuosituhattavoitteiden saavuttamiseen, sillä YTPP-toimet eivät ole mahdollisia näillä alueilla. Tämä osoittaa, että vakautusväline on laajentanut EU:n maantieteellisiä ja poliittisia mahdollisuuksia vastata kriiseihin.

4. Vakautusvälineen pitkäkestoinen osa (vakautusvälineasetuksen 4 artikla)

Komissio hyväksyi huhtikuussa 2009 pitkän aikavälin toimia koskevan uuden monivuotisen maa-/alueohjelman vuosiksi 2009–2011. Ohjelman mukaan kolmen 4 artiklan mukaisen painopistealueen budjetti on enintään 225 miljoonaa euroa, ja siihen sisältyy uusia ohjelmia, joilla vahvistetaan rannikkovaltioiden valmiuksia torjua merirosvoutta, yksi komission ensimmäisistä terrorismin torjuntaohjelmista, jossa keskitytään Afganistaniin, Pakistaniin ja Sahelin alueeseen, ja ohjelma, jolla torjutaan kokaiinin laitonta kauppaa harjoittavaa järjestäytynyttä rikollisuutta Länsi-Afrikassa ja Etelä-Amerikassa. Kriisivalmiusosion rauhanrakennuskumppanuuteen liittyy laaja vuoropuhelu kansalaisyhteiskunnan, EU:n jäsenvaltioiden ja kansainvälisten ja alueellisten järjestöjen kanssa. Osioihin liittyvät vuosien 2009 toimintaohjelmat hyväksyttiin vuonna 2009, ja ne koskevat asesulkua ja alueiden välisiä uhkia sekä rauhanrakennuskumppanuutta.

Pitkäkestoisen osan toimiin käytettiin kolmen ensimmäisen vuoden aikana eli vuosina 2007–2009 yhteensä 139 miljoonaa euroa. Tästä määrästä 36 miljoonaa euroa sidottiin alueiden välisten turvallisuusuhkien torjumiseen (4 artiklan 1 kohta), 83 miljoonaa euroa kemiallisiin, biologisiin ja ydinmateriaaleihin tai tällaisiin aineisiin liittyvien riskien vähentämiseen ja varautumiseen niihin (4 artiklan 2 kohta) ja 20 miljoonaa euroa kriisivalmiusosion toimiin (4 artiklan 3 kohta, rauhanrakennuskumppanuus).

4.1. Alueiden väliset toimet järjestäytyneen rikollisuuden, laittoman kaupan, elintärkeiden infrastruktuurien suojelemisen, kansanterveyteen kohdistuvien uhkien ja terrorismin torjunnan aloilla

Vuosien 2009–2011 uuden maa-/alueohjelman perusteella vuoden 2009 toimintasuunnitelma kattaa uudet kokaiinin laittoman kaupan reittejä ja keskeisiä merireittejä koskevat ohjelmat. Toimintasuunnitelma hyväksyttiin 25. syyskuuta 2009, ja sen määrärahat ovat yhteensä 14 miljoonaa euroa. Ohjelmaan liittyy myös kokeiluhanke ”Maritime Awareness and Risks” (1 miljoona euroa). Uuden toimintaohjelman puitteissa suurinta lisäarvoa tuovat toimet, jotka tähtäävät alueiden välisiin laittomiin virtoihin, sekä yhtenäinen lähestymistapa, jolla puututaan järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin välisiin yhteyksiin EU:n kannalta keskeisimmillä huolta aiheuttavilla alueilla. Huumeiden lähtöaineiden ja pienaseiden laiton kauppa on yksi tärkeimmistä laaja-alaisista ongelmista, joihin on puututtava.

EU:n toimet näillä aloilla täydentävät jäsenvaltioiden meneillään olevia ja suunniteltuja toimia. Tämän vuoksi tehokas koordinointi ja jäsenvaltioiden asiantuntijoiden osallistuminen ohjelmien toteuttamiseen on tärkeää, jotta voidaan varmistaa mahdollisimmat suuret synergiaedut kansallisissa hallintoelimissä olevan asiantuntemuksen avulla. Tätä varten komissio on perustanut vakautusvälineeseen liittyvän asiantuntijoiden käyttöä koskevan tukivälineen, jonka avulla voidaan käyttää kansallisia asiantuntijoita kenttävierailuilla ja toimien määrittelyssä, täytäntöönpanossa ja valvonnassa, sekä rahoittaa tällainen osallistuminen. Vuonna 2009 järjestettiin onnistuneesti epävirallinen kiinnostuksenilmaisupyyntö, joka liittyi asiantuntijoiden käyttöä koskevaan tukivälineeseen. Jäsenvaltioiden julkisilta ja puolijulkisilta elimiltä saatiin noin 180 kiinnostuksenilmausta. Vuoden 2009 loppuun mennessä oli tehty yli 40 asiantuntijavierailua 30 maahan.

EU otti myös vuonna 2009 esille pienaseita ja kevyitä aseita koskevan kysymyksen kaikilla monenvälisillä foorumeilla ja kolmansien maiden kanssa käydyssä poliittisessa vuoropuhelussa. EU pyrki vähentämään pienaseiden ja kevyiden aseiden, muiden ampuma-aseiden ja räjähteiden leviämisen ja laittoman kaupan aiheuttamaa epävakautta konkreettisin alueiden välisin toimin. Keski-Amerikassa EU tukee pienaseiden ja kevyiden aseiden valvontaohjelmaa (CASAC), jolla torjutaan ampuma-aseiden ja räjähteiden laitonta kauppaa Keski-Amerikassa ja naapurivaltioissa (1 miljoona euroa). Afrikassa EU tukee Nairobissa sijaitsevan pienaseiden ja kevyiden aseiden alueellisen keskuksen (RECSA) kautta ampuma-aseiden ja räjähteiden laittoman keskittymisen ja kaupan torjuntaa Afrikan ja EU:n strategisen kumppanuuden puitteissa (3,3 miljoonaa euroa).

4.2. Toimet kemiallisiin, biologisiin ja ydinmateriaaleihin tai tällaisiin aineisiin liittyvien riskien vähentämiseksi ja niihin varautumiseksi

Uuden vuosien 2009–2011 maa-/alueohjelman perusteella 30. marraskuuta 2009 määriteltiin ja hyväksyttiin kolmas tätä osiota koskeva vuosittainen toimintaohjelma (32 miljoonaa euroa).

Toimintaohjelmasta rahoitetaan kemiallisten, biologisten, radioaktiivisten ja ydinaineiden (CBRN) tutkimukseen keskittyvien osaamiskeskusten perustamista, siviilivalmiuksien ja tietojenvaihdon lujittamista CBRN-materiaalien laittoman kaupan torjumiseksi, biologisten uhkien torjuntavalmiuksien parantamista, entisten aseasiantuntijoiden ja -insinöörien vaihtoehtoista kouluttautumista ISTC:ssä (Moskovan International Science and Technology Centre) ja STCU:ssa (Science and Technology Centre in Ukraine Kiovassa) sekä ydinlaitosten toiminnan lopettamisen tukemista entisten irakilaisten joukkotuhoasetutkijoiden tutkimussuunnan muuttamiseksi.

Kaikista kahdessa edellisessä (2007 ja 2008) vuosittaisessa toimintaohjelmassa määritellyistä toimista tehtiin sopimukset ja toimet aloitettiin. Ohjelman tulosten ensimmäinen arviointi käynnistyi tammikuussa 2010. Se kattaa kolme pääaluetta: kaksikäyttötuotteiden vientivalvonta, CBRN-materiaalien laittoman kaupan torjunta ja entisten joukkotuhoasetutkijoiden ja -insinöörien tietämyksen uudelleensuuntaaminen rauhanomaisiin toimintoihin. Arvioinnin tulokset otetaan huomioon määriteltäessä tämän osion uutta strategiaa ja kauden 2012–2013 maa-/alueohjelmaa.

4.3. Vakautusvälineen kriisivalmiusosio

Komissio hyväksyi 30. kesäkuuta 2009 vakautusvälineen kriisivalmiusosiota – joka tunnetaan myös rauhanrakennuskumppanuutena – koskevan vuosittaisen toimintasuunnitelman. Osion määrärahat ovat yhteensä 5 miljoonaa euroa, ja ne kohdennetaan seuraaviin toimiin: i) yhteistyön vahvistaminen ja valmiuksien parantaminen yhdessä kansainvälisten, alueellisten ja paikallisten organisaatioiden kanssa, mukaan luettuna tuki YK:n välitystoiminnan tukiyksikölle, YK:n rauhanrakentamisen tukitoimistolle, rauhanrakentamista ja valtiorakenteiden kehittämistä koskevalle kansainväliselle vuoropuhelulle epävakaiden maiden ja kehitysyhteistyökumppanien välillä ja OECD:n kehitysapukomitean sihteeristön hallinnoimalle seurantahankkeelle, jossa keskitytään hyviä kansainvälisiä toimintatapoja epävakaissa valtioissa ja tilanteissa koskevien periaatteiden täytäntöönpanoon, sekä asianmukaisten kansainvälisten/alueellisten/paikallisten organisaatioiden varhaisvaroitusverkostolle ottamalla käyttöön yhteisiä välineitä ja työskentelymenetelmiä; ii) enintään 600:n ylimääräisen poliisiasiantuntijan kouluttaminen siviilioperaatioihin.

Myös kansalaisjärjestöjen kanssa käytävää vuoropuhelua parannettiin järjestämällä vuonna 2009 neljä neuvoa-antavaa tapaamista rauhanrakennuskumppanuuden puitteissa. Kahdessa näistä tapaamisista käsiteltiin kumppanuutta itsessään, kun taas kahdessa muussa tapaamisessa Euroopan ja paikallistason kansalaisyhteiskunnan asiantuntijoilla oli mahdollisuus vaihtaa näkemyksiä EU:n poliittisten päätöksentekijöiden kanssa tietyistä maantieteellisistä kriiseistä, kuten Bosnia-Hertsegovina ja Vuoristo-Karabah.

Vuoden 2009 ensimmäisellä puoliskolla käynnistettiin rauhanrakennuskumppanuutta koskeva arviointi- ja kartoitustutkimus. Tutkimuksen aikana kuultiin asianmukaisia toimijoita (komission yksiköt, kansalaisyhteiskunta, Euroopan parlamentti jne.). Tutkimuksen tavoitteena oli kartoittaa kumppanuuden ensimmäisen täytäntöönpanovuoden aikana saatuja kokemuksia ja muotoilla suosituksia, jotka laajalti muodostavat perustan vakautusvälineen kriisivalmiusosiota koskevan, vuoden 2010 toimintasuunnitelman luonnokselle. Tutkimuksen tärkeimmät suositukset liittyvät rauhanrakentamisen mahdollisimman laajan määritelmän antamiseen. Olisi myös suosittava temaattisia tai monialaisia asiakokonaisuuksia, jotka liittyvät erilaisiin maantieteellisiin yhteyksiin ja osoittavat toimien täydentävän EU:n muita tukitoimia ja poliittisia prioriteetteja.

Lisäksi on perustettu rauhanrakennuskumppanuuden verkkoportaali, jonka kautta voidaan viestiä kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kanssa. Portaalin kautta kansalaisjärjestöt voivat rekisteröityä palveluun ja saada sähköisiä päivityksiä kumppanuuden viimeisimmistä kehityssuuntauksista. (https://webgate.ec.europa.eu/tariqa/PeaceBuilding/).

5. VAKAUTUSVÄLINEEN TALOUSARVION TOTEUTUMINEN

5.1. 2009

Vuoden 2009 talousarviossa 182 442 000 euroa sidottiin ja 132 822 913 euroa maksettiin vakautusvälineen lyhyt- ja pitkäkestoisiin osioihin liittyvän kolmen budjettikohdan (19 06 01, 19 06 02 ja 19 06 03) puitteissa.

Kriisivalmiuden (vakautusvälineasetuksen 3 artikla ja 4 artiklan 3 kohta, budjettikohta 19 06 01) sitoumukset oli vuoden lopussa toteutettu 100-prosenttisesti. Kokonaismäärästä 5 miljoonaa euroa sidottiin kriisivalmiustoimiin vakautusvälineen rauhankumppanuusosiota koskevassa vuoden 2009 vuosittaisessa toimintaohjelmassa. Loput 130 miljoonaa euroa sidottiin kriisitoimiin. Kriisi- ja kriisivalmiustoimiin suunnattujen maksujen määrä oli 113 miljoonaa euroa. Maksumäärärahoista oli vuoden lopussa käytetty yli 90 prosenttia. Tämä merkitsee kasvua vuodesta 2008 (86 prosenttia) ja vuodesta 2007, jolloin maksujen toteutusaste oli 68 prosenttia.

Toinen osoitus kriisitoimien oikea-aikaisuuden tehostumisesta on se, että vuoden 2009 sitoumuksista 92 prosentin osalta tehtiin sopimus ja sopimuksiin sidotuista varoista maksettiin 2/3 saman vuoden aikana.

Vakautusvälineen jäljellä olevan pitkäkestoisen osion vuoden 2009 talousarvion määrärahat eli 47 miljoonaa euroa (4 artiklan 1 ja 2 kohta, budjettikohdat 19 06 03 ja 19 06 02) sidottiin myös täysimääräisesti, ja samana vuonna tehdyt sopimukset kattoivat lähes puolet kyseisistä määrärahoista.

5.2. Vuonna 2008 ja 2007 hyväksytyissä kriisiohjelmissa tapahtunut edistys

Kaikista vuoden 2008 ja 2007 kriisitoimenpiteistä ja -järjestelyistä on tehty sopimukset, ja määrärahat on käytetty täysimääräisesti (215 miljoonaa euroa, pois lukien rauhanrakennuskumppanuudelle osoitetut 20 miljoonaa euroa). Suurin osa vuonna 2007 hyväksytyistä kriisitoimista ja noin puolet vuonna 2008 hyväksytyistä toimista saatiin päätökseen vuoden 2009 aikana. Vuodesta 2007 alkaen on hyväksytty 100 toimenpidettä. Niistä yhteensä 40 on saatu päätökseen ja noin 80 prosenttia sopimuksiin sidotuista varoista on maksettu. Tämän kertomuksen liitteenä olevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa on yksityiskohtaiset tilastot sitoumuksista, sopimuksista ja maksuista.

6. Päätelmät

Vakautusväline on kehittynyt huomattavasti sen perustamista seuranneiden kolmen ensimmäisen vuoden aikana poliittisen merkityksen, strategisen tavoitteen, yleisen johdonmukaisuuden sekä toiminnan ja talousarvion toteutumisen parantumisen kannalta.

Vakautusvälinettä, YK:n rauhanrakennusrahastoa ja Maailmanpankin rauhanrakennuksen ja valtiorakenteiden kehittämisen rahastoa koskeva uusi vertaileva tutkimus vahvistaa tämän näkemyksen. Tutkimuksessa, jonka tilasi Yhdistyneen kuningaskunnan kansainvälisen kehityksen ministeriö ja jota tuki lahjoittajaryhmä (Alankomaat, Japani, Kanada, Norja ja Ruotsi), pääteltiin, että vakautusvälineen avulla EU voi

”… tukea epävakaissa konfliktinjälkeisissä siirtymävaiheissa ja täydentää [sen] laajempaa institutionaalista kapasiteettia ja sitoutumista tällaisissa yhteyksissä. [Vakautusvälineen] mahdollisuus ottaa käyttöön merkittäviä teknisiä ja taloudellisia resursseja tukeakseen valtiorakenteiden kehittämistä ja rauhanrakentamista sekä jälleenrakennushankkeita, mukaan lukien keskeisten instituutioiden ja järjestelmien lujittaminen, ja nivoa yhteen pitkän aikavälin kehitysohjelmat on selvästikin suhteellinen etu. [Sen] hallinto- ja päätöksentekojärjestelmät näyttävät tehokkailta, ja ne ovat vahvasti sidoksissa korkean tason päätöksentekoprosesseihin. …Vakautusvälineen päämajatason hallintorakenne näyttää myös mahdollistavan strategisen päätöksenteon, mukaan lukien erittäin arkaluonteisten poliittisten kysymysten käsittely ja epävakaissa ympäristöissä työskentelyyn liittyvien riskin hallinta . Kuukausittaiset selonteot EU:n poliittisten ja turvallisuusasioiden komiteassa varmistavat, että jäsenvaltiot pysyvät jatkuvasti ajan tasalla ja parantavat koordinointia EU:n kumppanien kanssa.”[4]

Tämä muodostaa vakaan pohjan, jonka ansiosta vakautusvälinettä voidaan edelleen käyttää osallistuttaessa laaja-alaisiin toimiin, joilla EU vastaa kriiseihin ja konflikteihin korkean edustajan / komission varapuheenjohtajan johdolla Euroopan ulkosuhdehallinnon kautta yhdessä asianmukaisten yhteisön välineiden, YTPP-toimien ja EU:n muiden kriisinhallintavälineiden kanssa.

[1] YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 (1999) mukaisesti.

[2] YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 (1999) mukaisesti.

[3] YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1244 (1999) mukaisesti.

[4] Funding Peacebuilding and Recovery: A Comparative Review of System-Wide Multi-Donor Trust Funds and other Funding Instruments for Peacebuilding and Post-Conflict Recovery, report by Donata Garrasi commissioned by the UK Department for International Development (DFID), 2010.