Virallinen lehti nro C 115 , 14/04/1997 s. 0027



A4-0010/97 Päätöslauselma komission kertomuksesta kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämistä koskevan direktiivin 87/102/ETY täytäntöönpanosta (KOM(95)0117 - C4-0185/95) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission kertomuksen (KOM(95)0117 - C4-0185/95), - ottaa huomioon Vitorinon päätöslauselmaesityksen kulutusluottoja ottavien kansalaisten suojelemisesta (B4-0553/95), - ottaa huomioon Brysselin yleissopimuksen vuodelta 1968 tuomioistuinten toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa ((EYVL C 189, 28.7.1990, s. 2 (viimeisin versio))), - ottaa huomioon Rooman yleissopimuksen vuodelta 1980 sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista ((EYVL L 266, 9.10.1980, s. 1)), - ottaa huomioon Luganon yleissopimuksen vuodelta 1988 tuomioistuinten toimivallasta ja tuomioiden täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa ((EYVL L 319, 25.11.1988, s. 9)), - ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan lausunnon (A4-0010/97), A. katsoo, että komissio on laatinut laaja-alaisen kertomuksen, jossa tarkastellaan direktiivin täytäntöönpanon tilanteen lisäksi myös luottomarkkinoiden ennustettavissa olevaa kehitystä, B. katsoo, että luottomarkkinat kasvavat unionin alueella nopeasti, C. ottaa huomioon, että uudella kansalaisen/kuluttajan käsitteellä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan «corpus jurisissa» yleisesti hyväksyttyä, yksinomaan kulutusluottotarkoituksiin sovellettavaa käsitettä, on laajennettava kuluttajan suojelua oikeudellisiin toimijoihin, kuten pieniin yrityksiin, jotka sopimuksiin perustuvia valtuuksia käyttäessään ovat joutuneet objektiivisen epätasapainoon, jota voidaan verrata piensäästäjien ja luotonantolaitosten väliseen epätasapainoon, D. katsoo, että rajat ylittäviin liiketoimiin nykyisin kohdistuvat rajoitukset ja niistä koituvat kustannukset kaventavat kansalaisten mahdollisuutta hyötyä kuluttajina suuremmista valinnanmahdollisuuksista ja kilpailukykyisemmistä hinnoista, E. katsoo, että on varmistettava vapaata kilpailua koskevien sääntöjen tehokas noudattaminen sisämarkkinoilla ja kuluttajien oikeus valita eri tuotteiden ja tarjoajien välillä ja vaihtaa toiseen ilman että he joutuvat kärsimään tästä haittaa (liikkuvuus), F. katsoo, että sisämarkkinoiden ja toissijaisuusperiaatteen nykyisessä kehitysvaiheessa on aiheellista ottaa tarkasteltavaksi yhteisön lainsäädännön tehokkuus ja yhteisön toimielinten rooli, G. katsoo, että valinnan vapauden tehokaan hyväksikäytön sekä tarjonnan todellisen monipuolistamisen vuoksi tehokkaat kuluttajien tiedottamiseen ja valistukseen liittyvät välineet ovat tarpeen, jotta mahdollistetaan se, että kuluttajat voivat toimia aktiivisesti, H. katsoo lisäksi, että tehokas vapaa kilpailu eurooppalaisilla luottomarkkinoilla johtaa tarjonnan monipuolistumiseen, tarjoajien lukumäärän kasvuun sekä palvelujen parempaan jakautumiseen unionin eri alueilla toimivien ja asuvien tarjoajien kesken, I. katsoo, että yhtenäisvaluuttaan siirryttäessä - erityisesti noin kolmen vuoden pituisen siirtymävaiheen aikana - sopimuksen jatkuvuuden periaatteen noudattaminen on välttämätöntä rahoitusmarkkinoiden vakauden turvaamiseksi; ottaa huomioon myös, että yhtenäisvaluutan toivotut näkymät vaativat syvempää harkintaa siitä, onko tarpeen ottaa käyttöön uusi ja yhtenäinen Euroopan laajuinen lainsäädäntö, jota sovellettaisiin kaikkiin luottoja koskeviin asioihin, J. katsoo, että unionin toimivalta tällä alalla on rinnakkainen jäsenvaltioiden toimivallan kanssa ja täydentää sitä jäsenvaltioiden kuluttajien turvallisuuden ja taloudellisten etujen suojaamiseksi harjoittaman politiikan alalla; katsoo lisäksi, että yhteisön kulutusluottoja koskeva lainsäädäntö on rohkaissut kansallisten lainsäädännöllisten toimenpiteiden hyväksymistä ja sen on tällä alalla pyrittävä - sisämarkkinoiden täydelliseen toteuttamiseen, - kuluttajien terveyden, turvallisuuden ja taloudellisten etujen suojaamiseen, - riittävän kuluttajavalistuksen turvaamiseen ja - korkeatasoisen kuluttajansuojan toteuttamiseen (EY: perustamissopimuksen 129 a artikla), K. katsoo, että artiklat, joihin neljä perusvapautta perustuvat, ovat tänä päivänä välittömästi sovellettavissa ja, että nykyisen lainsäädännöllisen tilanteen voimassa ollessa yhteisön on noudatettava lähestymistapaa, joka myötävaikuttaa osaltaan korkeatasoisen kuluttajansuojan toteutumiseen toimenpiteiden avulla, jotka toteutetaan sisämarkkinoiden toteuttamisen yhteydessä; katsoo, että varsinaista luotonantopolitiikkaa käsitteen varsinaisessa merkityksessä pidetään edelleen kunkin jäsenvaltion toimivaltaan kuuluvana, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön oikeuden noudattamista, L. katsoo, että EY:n perustamissopimuksen 129 a artiklan määräysten sekä 2, 3 ja 3 b artiklan mukaisesti yhteisö voi toimia alalla yleisenä «suunnannäyttäjänä», erityisesti osoittamalla ne tavoitteet, joihin toimilla on pyrittävä, hyväksymällä toimenpiteet yhdenmukaistamisen vähimmäistason saavuttamiseksi sekä edistämällä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välistä yhteistyötä, M. katsoo, että EY:n perustamissopimuksen 100 a artikla on asianmukainen oikeudellinen perusta yhdenmukaistamistoimenpiteille, joiden tarkoituksena on sisämarkkinoiden toteuttaminen ja toiminta, N. ottaa huomioon unionin toimielimille kolmannen pilarin mukaan kuuluvan toimivallan; 1. Katsoo, että Euroopan unionin olisi hyödynnettävä kaikkia perustamissopimusten mukaan käytettävissä olevia lainsäädännöllisiä välineitä edistääkseen Euroopan laajuisten luottomarkkinoiden syntymistä; 2. Katsoo, että EU:n olisi noudatettava toissijaisuusperiaate huomioon ottaen lainsäädäntöpolitiikkaa, jonka avulla pyritään keskipitkällä tähtäimellä hyväksymään Euroopan laajuisia luottomarkkinoita koskeva yleinen säännöstö laatimalla markkinoiden laajentumista koskevat standardit unohtamatta tarvetta suojella kuluttajien etuja ja kannustaen samalla vapaata kilpailua; 3. Katsoo, että direktiivissä 87/102/ETY määritellyt «kuluttajan» ja «soveltamisalan» käsitteet on otettava yksityiskohtaisen tarkastelun kohteiksi; 4. Katsoo, että kuluttaja tarvitsee yleisemmin täysin suojelevan lainsäädännön sijaan sellaisen lainsäädännön, jolla edistetään sen aktiivista osaa ja jolla suojeltaisiin oikeutta etsiä ja saada vapaasti tietoa, jonka ansiosta kuluttaja voi olla sopimuksellisesti tasa-arvoisessa asemassa; 5. Vastustaa - kuluttajaan kohdistuvien haittojen välttämiseksi - komission esittämää ehdotusta, jonka mukaan se harkitsee kulutusluottoja koskevan direktiivin soveltamisalaan sisällytettäväksi myös rakennusten kunnostamiseen ja parantamiseen tarkoitetut ilman kiinnitystä olevat luotot, koska niitä ei voitaisi enää tarjota (kulutusluottoihin verrattuna edullisempien) kiinnitysluottojen korkoehdoilla tai koska kuluttajan maksettavaksi lankeaisi ylimääräisiä kustannuksia, jotka aiheutuvat toimenpiteistä, joihin on ryhdyttävä kiinnitysoikeuden saamiseksi ja sen rekisteröimiseksi; 6. On sitä mieltä, että on selvitettävä kaikki mahdollisuudet perustaa kansallisia viranomaisia tai välitystoimistoja, ja puoltaa yksinkertaisten ja tehokkaiden sovittelumenettelyiden ja tuomioistuinkäsittelyjen kehittämisen ja käytön edistämistä kuluttajien oikeuksien suojaamiseksi; tällöin on otettava huomioon rajat ylittävien riita-asioiden merkitys; 7. On vakuuttunut siitä, että itsesäätelymekanismiin perustuvissa järjestelmissä voidaan hyväksyä erityisiä standardeja, mutta että itsesäätelyjärjestelmien avulla ei voida ratkaista kaikkia nykyisiä ongelmia; 8. Korostaa, että sopimusten standardointitoimenpiteet vapaaehtoisten ja joustavien menettelysääntöjen mukaan voivat olla hyödyllisiä vain, jos kuluttajalle tarjottavien tuotteiden valikoimaa ja heidän valintamahdollisuuksiaan ei rajoiteta; 9. Katsoo, että on kaikin mahdollisin keinoin edistettävä sitä, että toteutetaan kaikkia sopimuspuolia koskevana molemminpuolinen velvoite täsmällisten, täydellisten ja totuudenmukaisten tietojen antamisesta; 10. On sitä mieltä, että on laadittava kaikkia mainostamis- ja myynnin edistämistapoja koskevia yksityiskohtaisempia määräyksiä, joissa käsitellään mm. sisältöä, tuotetyypin määrittelyä, käyttöesitteen julkaisemista koskevaa velvollisuutta, nuoriin ihmisiin kohdistetun mainonnan rajoja ja vakuuksia, edellyttäen ettei tällaisia määräyksiä ole jo sisällytetty tai ettei niitä voida sisällyttää toisiin erityisiin asiakirjoihin; 11. Katsoo, että velalliselle olisi annettava mahdollisuus kulutustavaroiden rahoittamiseen myönnettyjen luottojen aikaistettuun takaisinmaksuun, ilman että tästä velotetaan perusteettomia ja tarpeettomia hallintokuluja; 12. Katsoo, että kansalliset säädökset, jotka koskevat tavaran ottamista takaisin sopimuksen täyttämättä jättämisen tapauksissa, samoin kuin säädökset luotonantajan ja tavarantoimittajan yhteisvastuullisuudesta, on yhdenmukaistettava siinä määrin kuin se osoittautuu tarpeelliseksi ja silloin kuin se on sopusoinnussa toissijaisuusperiaatteen kanssa; 13. Katsoo, että kaikkialla yhteisön alueella on turvattava yhtenäisin menettelytavoin ja järjestelyin sekä yhtenäisesti määritellyn peruuttamisajan kuluessa toteutettava peruuttamisoikeus kulutustavaroiden rahoittamiseksi tarkoitettujen luottojen kyseessä ollessa; 14. Muistuttaa, että menettelyissä, jotka koskevat luoton siirtoja, vakuuksien käyttämistä tai jäljellä olevan velkaerän vakuuttamista, on turvattava sopijapuolten vapaan tahdon, sopimusvapauden ja oikeusturvan periaatteiden noudattaminen; 15. Katsoo, että yhteisön aloitteilla pitäisi olla mahdollista ehkäistä ylivelkaantumisen ilmiö kuluttajille annattavan tiedon ja valistuksen avulla ja että luottolaitoksilla pitäisi olla mahdollisuus saada tietoja asiakkaidensa maksukyvystä edellyttäen, että luotonottajan yksityisyyttä koskevaa lainsäädäntöä noudatetaan; 16. Tukee komissio pyrkimystä tutkia sitä, esiintyykö kuluttajien ja luotonvälittäjien välillä ongelmia, ja jos esiintyy, niin missä määrin; viittaa siihen, että laajennettaessa tiettyjen direktiivissä 87/102/ETY mainittujen velvoitteiden sovellusalaa kattamaan myös takaajat, huomiota on kiinnitettävä olennaisiin eroavaisuuksiin verrattaessa tilannetta ensimmäistä kertaa luottoa ottaviin henkilöihin; kiinnittää huomiota siihen, että direktiivin 87/102/ETY 1 artiklan 2 kohdan c alakohta kattaa jo tänä päivänä luottokorttien myöntämisen yhteydessä myönnettävät etuudet komission kertomuksessa mainitusta tällä alalla nykyisin vallitsevasta määritelmien kirjavuudesta huolimatta; 17. Katsoo, että ei ole aiheellista hyväksyä kiinnitysluottojen yhdenmukaistamista koskevaa yhteisön säännöstöä, koska kiinnitysluotot liittyvät kiinteästi erilaisiin kiinnitysvakuus- ja käyttömekanismeihin, jotka ovat eri jäsenvaltioissa hyvin erilaisia. Euroopan laajuinen kiinnitysluottoa koskeva asetus merkitsisi sitä, että samanaikaisesti olisi yhdenmukaistettava eri jäsenvaltioiden kiinnitysvakuuksiin ja käyttöön liittyvät määräykset, mikä merkitsisi kansallisten siviilioikeudellisten määräysten Euroopan laajuista yhdenmukaistamista; 18. Muistuttaa, että tehokkain menetelmä koronkiskonnan ehkäisemiseksi, mikä on tarjonnan hallitsemien markkinoiden patologinen ilmenemismuoto, sisältää markkinoiden täyden toimivuuden lisäksi kuluttajille tiedottamisen ja paremman kuluttajansuojan sekä luottoja tarjoavien laitosten ja yritysten tiukennetun valvonnan kansallisten viranomaisten taholta; 19. Korostaa, että tehokkaiden sovittelu- ja ennakkopäätösmenettelyiden käyttöönotolla on merkitystä, koska niiden täydentävän luonteen ansiosta voi olla mahdollista, ettei kalliita oikeudellisia menettelyjä tarvita, erityisesti rajat ylittävissä riitatapauksissa; 20. Katsoo, että ensisijaisena kysymyksenä on selvitettävä ja toteutettava kaikki mahdolliset keinot, joilla osapuolille aiheutuvia kustannuksia voidaan rajoittaa; 21. Katsoo lopuksi, että paras keino kansalaisten suojelemiseksi on järjestelmä, joka turvaa valinnanvapauden ja vapaan kilpailun; 22. Pyytää komissiota tiedottamaan Euroopan parlamentille säännöllisesti komission teettämien alaa koskevien eri tutkimusten ja tutkimushankkeiden tuloksista ja ilmoittamaan parlamentille niin pian kuin mahdollista - antamatta tämän mitenkään vaikuttaa lainsäädännöllisten ehdotuksien valmisteluun - näkökantansa parlamentissa hyväksytyistä lainsäädäntöpolitiikkaan liittyvistä huomautuksista; 23. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle ja neuvostolle.