Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion laaja-alaisen tuen muotoihin"



Virallinen lehti nro C 129 , 27/04/1998 s. 0070



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion laaja-alaisen tuen muotoihin" (98/C 129/16) Komissio päätti 7. lokakuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 6. helmikuuta 1998. Esittelijä oli Jan Jacob van Dijk. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. 26. helmikuuta 1998 pitämässään 352. täysistunnossa (helmikuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 70 puolesta neljän pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. EY:n perustamissopimuksessa jäsenvaltioiden tukitoimia pidetään yleisesti yhteismarkkinoille soveltumattomina. Asiasta määrätään sopimuksen 92 ja 93 artiklassa. Sopimuksen 94 artiklassa selvitetään, miten toteutettavista toimista voidaan päättää. 1.2. Sopimuksessa katsotaan seuraavien tukitoimenpiteiden soveltuvan yhteismarkkinoille: a) yksittäisille kuluttajille myönnettävä sosiaalinen tuki, joka myönnetään harjoittamatta syrjintää tuotteiden alkuperän perusteella; b) tuki luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi; c) tuki eräiden Saksan liittotasavallan alueiden taloudelle. 1.3. Myös seuraavia julkisen vallan käyttämiä tukimuotoja voidaan pitää soveltuvina: a) tuki taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, missä elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai vajaatyöllisyys on vakava ongelma; b) tuki Euroopan yhteistä etua koskevan tärkeän hankkeen edistämiseen tai jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen; c) tuki tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei ole ristiriidassa yhteisen edun kanssa; d) tuki kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen; e) muu tuki, josta neuvosto päättää. 1.4. Sopimuksen 93 artiklassa selvitetään, miten komissio valvoo 92 artiklan noudattamista. 1.5. Komissio seuraa jäsenvaltioiden myöntämiä tukia. Aikaisemmissa katsauksissaan komissio totesi valtion maksamien tukien määrän laskeneen. Viidennessä yleiskatsauksessa näin ei kuitenkaan enää ollut. Komitea toistaa XXVI:sta kilpailupolitiikkaa koskevasta kertomuksesta antamassaan lausunnossa aiemmin esittämänsä toteamuksen, että teollisuuden korkea valtiontuki selittyy entisen Itä-Saksan teollisuudelle myönnettävällä lisätuella. Teollisuuden tuki on vakiintunut noin 43 miljardiin ecuun eli 1 400 ecuun kyseisellä sektorilla työskentelevää työntekijää kohden. Lisäksi komissio päättelee, että tukea myönnetään enemmän rikkaiden EU-jäsenvaltioiden alueille kuin koheesiomaille. Komissio on vakavasti huolissaan tästä asiaintilasta (). 1.6. Komission mielestä valtiontuen valvontaa on lähivuosina lisättävä. EMUn, EU:n laajenemisen ja kasvavan työttömyyden vuoksi valvonnan tehostaminen on yhä tärkeämpää. Jotta valvontaan jää tarpeeksi aikaa ja mahdollisuuksia, komissio haluaa lisätä sen tarkoituksenmukaisuutta. 1.7. Arviointikriteerit on päätetty tietyille valtiontuen aloille kuten horisontaalisille eli laaja-alaisille tuille, alueellisille tuille, vientiluottovakuutuksille ja vientiluotoille. 1.7.1. Komissio on jo määritellyt yhteisön suuntaviivat erilaisille horisontaalisille tuille kuten tutkimukselle ja kehitykselle, pienille ja keskisuurille yrityksille, ympäristönsuojeluun ja energiansäästöön myönnettäville tuille. Suuntaviivojen perusteella jäsenvaltiot voivat ryhtyä toimiin. Vuosien 1992 1994 välisenä ajanjaksona jäsenvaltiot myönsivät keskimäärin 12,5 miljardia ecua horisontaalista tukea, joka on noin 30 % koko valtiontuesta (). 1.7.2. Komission arvion mukaan tämän tuen osuus on rajallinen. Se haluaa yksinkertaistaa valvontamenettelyjä, jolloin jäisi enemmän resursseja suurten ja kilpailuvääristymiä aiheuttavien tukitapausten arviointiin. Siksi komissio ehdottaa ryhmäpoikkeuksia eräille tukialoille. Silloin näistä ei enää tarvitsisi ilmoittaa komissiolle. 1.7.3. Rajoituksia on kuitenkin kaksi: a) tuki ei saa ylittää tiettyä summaa; muutoin siitä täytyy edelleenkin ilmoittaa komissiolle etukäteen; b) komissio valvoo edelleen myös ryhmäpoikkeuksen alaisia aloja. 1.7.4. Asetusehdotuksessa annetaan vain suuntaviivat. Konkreettiset summat ja päämäärät määritellään erikseen. 2. Komission ehdotuksen pääsisältö 2.1. Komissio aikoo lähitulevaisuudessa keskittyä tutkimaan tarkemmin tärkeimpiä valtiontukitapauksia, jotka voivat vääristää kilpailua merkittävällä tavalla. Tähän pyritään voimassa olevia sääntöjä yksinkertaistamalla ja selkeyttämällä. 2.2. Valtiontukien valvonnan uudistaminen on tarkoitus toteuttaa siten, että ensimmäistä kertaa sitten Rooman sopimuksen voimaantulon vuonna 1958 komissio myöntää ns. ryhmäpoikkeuksia monille horisontaalisille tuille kuten pk-yrityksille, T& K-työhön, ympäristönsuojeluun, koulutukseen, työllistämiseen ja vientiluotoille myönnettäville tuille. Komissio katsoo, että koska nämä tuet yleensä noudattavat unionin tasolla vahvistettuja perusteita, jäsenvaltioiden ei enää tarvitsisi ilmoittaa niistä virallisesti komissiolle. 2.3. Ensimmäinen askel ryhmäpoikkeusten käyttöönottamiseksi otettiin marraskuussa 1996, kun komissio toimitti teollisuusministereiden neuvostolle suuntaviivansa EY:n perustamissopimuksen 94 artiklan soveltamisesta. Perustamissopimuksen 94 artiklassa määrätään: "Neuvosto voi määräenemmistöllä komission ehdotuksesta ja Euroopan parlamenttia kuultuaan antaa aiheelliset asetukset 92 ja 93 artiklan soveltamisesta ja etenkin vahvistaa ne edellytykset, joilla 93 artiklan 3 kohtaa sovelletaan, sekä ne tukimuodot, joihin tätä menettelyä ei sovelleta". 2.4. Ryhmäpoikkeusten käyttöönotto johtaa selvempään lainsäädäntöön, jolla on välitöntä oikeusvaikutusta. Tämä lisää valtiontuen valvonnan avoimuutta ja ennakoitavuutta. Se parantaa siten jäsenvaltioiden viranomaisten, tuomioistuinten ja tilintarkastajien mahdollisuuksia valvoa valtiontukea tarkemmin kansallisella tasolla. Kuten nykyäänkin kansalaiset voivat lisäksi valittaa kansallisiin tuomioistuimiin epäillessään, että myönnetty tuki, josta ei ole ilmoitettu, ei täytä ryhmäpoikkeusasetuksissa vapauttamiselle säädettyjä edellytyksiä. 2.5. Ehdotetulla asetuksella perustetaan neuvoa-antava komitea, jota komission on kuultava ennen asetusluonnoksen julkaisemista ja kyseisen asetuksen antamista. Ehdotetussa asetuksessa säädetään myös asianosaisten kuulemisesta. Komissio tiedottaa neuvoa-antavalle komitealle asianosaisten näkökannoista, kun se kuulee komiteaa ennen asetuksen hyväksymistä. 3. TSK:n näkemys 3.1. TSK kannattaa komission ehdotusta. Sen mielestä tällä tavoin kunnioitetaan läheisyysperiaatetta. Lisäksi ehdotus johtaisi menettelyn yksinkertaistamiseen. Komitean mielestä toteuttamalla ehdotus valtiontukea voitaisiin valvoa tehokkaammin ja avoimemmin kuin silloin, kun jokaisesta tapauksesta tehdään ennakkoilmoitus. Vapautuvat resurssit voidaan käyttää paremmin muiden valtiontuen muotojen tehokkaampaan valvontaan. 3.1.1. Komitea uskoo avoimuuden ja valvonnan olevan erittäin tärkeitä tekijöitä, kun halutaan tehostaa valtiontuen valvontaa entisestään. Ryhmäpoikkeussäännösten kriteerit ja kynnysarvot tulisi määritellä mahdollisimman selvästi väärinkäytösriskin vähentämiseksi. Komitean mielestä 4 artiklassa määritetyt valvontamekanismit ovat riittäviä, mikäli komissio varmistaa asianmukaisen tiedonkulun asiasta kiinnostuneille kolmansille osapuolille. 3.2. TSK huomauttaa lisäksi, että kyse on pelkästään menettelytapaehdotuksesta. Komissio ehdottaa yksinomaan uutta menettelytapaa; toimenpiteiden sisältö ei sen sijaan muutu. 3.3. Koska TSK edustaa EU:ssa talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmiä, komitean mielestä sitä tulisi kuulla myös arviointia koskevaa kertomusta annettaessa. 3.4. TSK haluaa varmistettavan, että: asetus saatetaan voimaan tehokkaasti ja oikeudenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa; tehdään väliarviointi kolmen vuoden kuluessa uuden järjestelmän käyttöönotosta; jäsenvaltioiden raportointijärjestelmistä saatavaa tietoa jaetaan tehokkaasti. 3.5. TSK toteaa, että ehdotuksia punnittaessa painoa on pantava ennen muuta seuraaviin kahteen kysymykseen: Ovatko uusi poikkeus- sekä de minimis -järjestelmä toimineet tehokkaasti ja oikeudenmukaisesti? Onko komissio uusien järjestelmien ansiosta pystynyt tehokkaammin keskittämään asiantuntemuksensa ja toimivaltansa valtiontukiasioissa avaintapauksiin, joissa valtiontuki vääristää sisämarkkinoiden toimintaa merkittävästi? 3.5.1. Mikäli yllä mainittuihin kysymyksiin vastataan kielteisesti, on komitean mielestä kyseenalaista, tuleeko toimenpiteet pitää voimassa. Bryssel, 25. helmikuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () "Komission kertomus viides yleiskatsaus Euroopan unionin tehdasteollisuuden ja eräiden muiden alojen valtion tuista" KOM(97) 170 lopull., s. 40. () Oma laskelma, joka perustuu asiakirjan "Komission kertomus viides yleiskatsaus Euroopan unionin tehdasteollisuuden ja eräiden muiden alojen valtion tuista" tilastoliitteisiin, s. 62 73.