EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 29.8.2017 COM(2017) 461 final 2017/0212(NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2018



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Yhteisestä kalastuspolitiikasta (YKP) 11. joulukuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti meren elollisia luonnonvaroja on hyödynnettävä siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan kestävän enimmäistuoton mahdollistavia tasoja suuremmiksi ja pidetään niillä tasoilla. Tärkeä väline näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on kalastusmahdollisuuksien vuosittainen vahvistaminen suurimpien sallittujen saaliiden (TACit) ja kiintiöiden muodossa. Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta 6. heinäkuuta 2016 annetussa asetuksessa (EU) 2016/1139 täsmennetään vaihteluväleinä ilmoitetut kalastuskuolevuuden arvot, joita käytetään tässä ehdotuksessa, jotta voidaan saavuttaa YKP:n tavoitteet erityisesti kestävän enimmäistuoton toteutumisen ja sen ylläpitämisen osalta. Tämän ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa Itämeren kaupallisesti tärkeimpien kalakantojen kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille vuodeksi 2018. Vuosittain tehtävien TACeja ja kiintiöitä koskevien päätösten yksinkertaistamiseksi ja selventämiseksi on Itämeren kalastusmahdollisuudet vahvistettu vuodesta 2006 alkaen erillisellä asetuksella. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Ehdotuksessa vahvistetaan kiintiöt yhteisestä kalastuspolitiikasta 11. joulukuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteiden mukaisille tasoille. Siinä otetaan huomioon asetuksella (EU) 2015/812 tehdyt muutokset, joilla lakkautettiin Itämeren pyyntiponnistusjärjestelmä. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Ehdotetut toimenpiteet ovat yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisia ja yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 43 artiklan 3 kohta •Toissijaisuusperiaate (muun kuin yksinomaisen toimivallan osalta) Ehdotus kuuluu SEUT-sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. •Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko unionille. SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet. Kyseisessä neuvoston asetuksessa jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 6 ja 7 kohdan ja 17 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet eri alueiden tai toimijoiden kesken kyseisissä artikloissa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi.

Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. •Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Tämä kalastuksenhoitoa koskeva ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohtaan. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMÄKUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Sidosryhmien kuuleminen Itämeren neuvoa-antavaa toimikuntaa (BSAC) kuultiin yhteisen kalastuspolitiikan mukaisia vuoden 2018 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta annetun komission tiedonannon (COM(2017) 368 final) pohjalta. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) esitteli ehdotuksen tieteellisen perustan. Esitetyt alustavat näkökannat otettiin tarpeen mukaan huomioon ehdotuksessa vaikuttamatta kuitenkaan voimassa oleviin politiikkoihin tai heikentämättä herkkien luonnonvarojen tilaa. Saalisrajoituksia ja kalakantojen tilaa koskevista tieteellisistä lausunnoista keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa myös alueellisessa BALTFISH-foorumissa kesäkuussa 2017. •Asiantuntijatiedon käyttö Tieteellisistä järjestöistä on kuultu kansainvälistä merentutkimusneuvostoa (ICES). Unioni pyytää vuosittain ICESiltä tieteelliset lausunnot tärkeiden kalakantojen tilasta. Saadut lausunnot kattavat kaikki Itämeren kannat, ja TACeja ehdotetaan kaupallisesti tärkeimmille kannoille. •Vaikutusten arviointi Ehdotus on osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka avulla kalastus saadaan vähennettyä ja pysytettyä pitkällä aikavälillä kestävälle tasolle. Tämän lähestymistavan tuloksena voidaan saavuttaa vakaa pyyntipaine ja suuremmat kiintiöt, ja siten parempi tulotaso kalastajille ja heidän perheilleen. Purettujen saaliiden kasvamisen odotetaan hyödyttävän kalastusalaa, kuluttajia, jalostus- ja vähittäiskauppa-aloja sekä muita ammatti- ja virkistyskalastuksen liitännäiselinkeinoja. Itämeren kalastusmahdollisuuksista viime vuosina tehdyillä päätöksillä on jo onnistuttu elvyttämään joitakin kantoja (pelagisten kantojen biomassa on kasvanut 50 prosenttia vuosina 2012–2016) sekä saavuttamaan parempi tasapaino kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välillä. Vielä tarvitaan kuitenkin lisätoimia, jotta pohjakalakannat, joista osa on edelleen biomassan suhteen turvallisten rajojen alapuolella, saadaan elpymään ja jotta kaikkia kalakantoja hyödynnettäisiin kestävän enimmäistuoton tasolla. Edellä esitetyn perusteella komission ehdotuksessa alennetaan läntisen silakkakannan, Pohjanlahden sekä Riianlahden silakkakantojen, itäisen turskakannan sekä punakampelan kiintiöitä keskimäärin 32 prosenttia. Itämeren keskiosan silakkakannalle ehdotetaan 25 prosentin ja kilohailikannalle 0,5 prosentin lisäystä. Itämeren lohikantojen kalastusmahdollisuuksien määrää, joka ilmoitetaan yksittäisten kalojen kappalemääränä, lisätään 106 413 yksilöstä 116 099 yksilöön. Lisäystä on vuoteen 2017 nähden 9 prosenttia. Läntisen turskakannan kiintiötä ehdotetaan pidettävän ennallaan. Vuoden 2018 ehdotusten vaikutukset ovat siten hyvin moninaisia eri kalastusmuodosta riippuen. Kaiken kaikkiaan komission ehdotuksesta seuraisi, että Itämeren kalastusmahdollisuuksien taso olisi noin 647 tuhatta tonnia eli 7 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2017. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Ehdotuksessa säilytetään joustoa sellaisten kiintiöiden vaihtoa koskevien järjestelyjen soveltamisessa, jotka oli jo otettu käyttöön edellisten vuosien Itämeren kalastusmahdollisuuksia koskevissa asetuksissa. Ehdotukseen ei ole sisällytetty uusia näkökohtia tai uusia hallintomenettelyjä, jotka saattaisivat lisätä viranomaisten (EU:n tai kansallisten) hallinnollista taakkaa. Ehdotus koskee vuodeksi 2018 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. 5.LISÄTIEDOT •Täytäntöönpanosuunnitelmat sekä seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelyt Kalastusmahdollisuuksien käytön seurannasta TACien ja kiintiöiden avulla säädetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1224/2009. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Ehdotuksessa vahvistetaan eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet Itämerellä kalastaville jäsenvaltioille vuodeksi 2018. Ensimmäistä kertaa siinä myös vahvistetaan lajit, joiden kalastaminen kielletään. Kalastuskielto koskee ankeriaskantaa. Kalastusmahdollisuudet Itämeren kalastusta koskeva uusi monivuotinen suunnitelma tuli voimaan 20. heinäkuuta 2016. Kyseisen suunnitelman mukaan kalastusmahdollisuudet määritellään sen tavoitteiden mukaisesti, ja niiden on vastattava suunnitelmassa vahvistettuja tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä. Tapauksissa, joissa kannan biomassa on suunnitelmassa vahvistettujen viitearvojen alapuolella, kalastusmahdollisuudet määritellään kalastuskuolevuutta vastaavalle tasolle, joka alenee asteittain, kun otetaan huomioon kannan biomassan väheneminen. Kalastusmahdollisuudet esitetään 16 artiklan 1 kohdan (suhteellisen vakauden periaate) ja 16 artiklan 4 kohdan (yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet ja monivuotisissa suunnitelmissa vahvistetut säännöt) mukaisesti. Venäjän federaation kanssa jaettavien kantojen EU-kiintiöiden vahvistamiseksi ICESin lausunnon mukaisista TAC-määristä vähennettiin tarvittaessa kyseisten kantojen määrät. Jäsenvaltioille myönnetyt TACit ja kiintiöt esitetään asetuksen liitteessä. Kaikkia viittä Itämeren pelagista kantaa (neljä silakkakantaa ja yksi kilohailikanta), läntistä turskakantaa, punakampelaa ja pääaltaan lohta voidaan kalastaa vuonna 2018 kestävän enimmäistuoton tasoilla. Kalastusmahdollisuudet kaikille Itämeren monivuotisten suunnitelmien alaisille kalakannoille määritellään siten, että ne vastaavat tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä sekä pyrkimystä saavuttaa kestävä enimmäistuotto vuonna 2018. Kolmelle silakkakannalle Itämeren länsi- ja keskiosissa sekä Riianlahdella ehdotetut kiintiöt vastaavat kalastuskuolevuuden tasoja, jotka ovat johdonmukaisia asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kestävän enimmäistuoton saavuttamista vastaavan kalastuskuolevuuden vaihteluvälien kanssa. Kahden kalakannan (läntinen silakka ja läntinen turska) osalta kalastusmahdollisuudet vastaavat asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettua kalastuskuolevuuden vaihteluväliä. Suomenlahdella loheen ja itäiseen turskakantaan sovellettavat TACit vastaavat ICESin lähestymistapaa sellaisia kantoja varten, joita koskevat tiedot ovat puutteelliset. Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, kuten 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Vahvistettaessa TACeja neuvosto päättää asetuksen 2 artiklan mukaisesti kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Joustojärjestely on sittemmin otettu asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla käyttöön kaikkien purkamisvelvoitteen alaisten kantojen osalta. Jotta vältettäisiin liiallinen joustonvara, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta ja haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista, olisi sen vuoksi tehtävä selväksi, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan vain siinä tapauksessa, etteivät jäsenvaltiot hyödynnä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta. Ankerias Ankeriaan elinkaari on monimutkainen, koska kyseessä on pitkäikäinen ja laajasti ja hajanaisesti esiintyvä laji. Viimeaikaisten tietojen mukaan vaikuttaisi siltä, että ankeriaat kutevat Sargassomerellä, ja niiden toukat kulkeutuvat merivirtojen mukana Euroopan ja Pohjois-Afrikan mannerjalustalle, jossa ne muuttuvat lasiankeriaiksi ja saapuvat mannerten vesialueille. Mannervyöhykkeellä (murtovedessä ja/tai makeassa vedessä) vietetyssä elinkaaren vaiheessa ankeriaiden kuolevuuteen vaikuttavat tekijät ovat riippuvaisia alueellisista olosuhteista. Euroopan ankeriaskannan elvytystoimenpiteistä (ankeriasasetus) annetussa neuvoston asetuksessa (EU) N:o 1100/2007 velvoitetaan jäsenvaltiot, joiden alueella on merkittäviä ankeriaan elinympäristöjä, toteuttamaan ankeriaiden hoitosuunnitelmia sen varmistamiseksi, että riittävä määrä täysikasvuisia ankeriaita pääsee poistumaan jokisuistoista avomerelle, jotta ne voivat kutea ja kanta voi siten elpyä. Kansalliset ankeriaanhoitosuunnitelmat voivat (mutta niiden ei ole pakko) kattaa merivedet. Viimeaikaiset tiedot ovat kuitenkin osoittaneet, että 57 prosenttia sellaisista hopea-ankeriaista, jotka ovat päässeet avomerelle, joutuu kaupallisen tai virkistyskalastuksen saaliiksi Itämerellä. Ankeriasasetuksessa velvoitetaan jäsenvaltiot, jotka harjoittavat ankeriaan kalastusta EU:n vesillä, vähentämään pyyntiä ja/tai saaliita 50 prosenttia vuosien 2004–2006 keskiarvoon nähden, elleivät niiden hoitosuunnitelmat kata myös merivesiä. Yksikään Itämeren alueen jäsenvaltioista ei ole päässyt tavoitteeseen. Tieteelliset lausunnot osoittavat, että ”... kun ennalta varautuvaa lähestymistapaa sovelletaan ankeriaaseen, olisi kaikkia ihmisen toiminnasta (esim. virkistys- ja ammattikalastus kaikkine vaiheineen, vesivoima ja pumppuasemat, saastuminen) aiheutuvia vaikutuksia, jotka haittaavat hopea-ankeriaan kasvatusta ja kutuvaellusta, vähennettävä nollaan tai niin lähelle nollaa kuin mahdollista.” Ottaen huomioon kyseisen CITES-yleissopimuksen liitteessä II mainitun kannan tila ankeriasasetuksessa säädetty pyyntiponnistuksen tai saaliiden 50 prosentin vähentäminen ei ole yhdenmukaista niiden tavoitteiden kanssa, jotka vuoden 2013 yhteisessä kalastuspolitiikassa on asetettu kalavarojen kestävälle hyödyntämiselle. ICESin lausunto huomioon ottaen on tärkeää, että kaikki kutukypsiin kaloihin kohdistuva kalastus olisi lopetettava, kunnes on olemassa selkeää näyttöä kannan tilan parantumisesta. Tämän ICESilta saadun jyrkän lausunnon perusteella ja pidemmän aikavälin ratkaisun puuttuessa on siten aiheellista kieltää ankeriaan kalastus Itämerellä vuonna 2018. 2017/0212 (NLE)

Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2018 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1)Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa määrätään, että neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet. (2)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 6 artiklassa säädetään, että olisi otettava käyttöön säilyttämistoimenpiteitä ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot, mukaan lukien tarvittaessa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) ja muiden neuvoa-antavien elinten laatimat kertomukset sekä asianomaisia maantieteellisiä alueita tai toimivalta-aloja varten perustetuilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot ja jäsenvaltioiden antamat yhteiset suositukset. (3)Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet, mukaan lukien tarvittaessa tietyt niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioille siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. (4)Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa asetetaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteeksi saavuttaa kestävän enimmäistuoton hyödyntämistaso mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2015 mennessä ja asteittain viimeistään vuonna 2020. (5)Suurimmat sallitut saaliit, jäljempänä ’TACit’, olisi sen vuoksi vahvistettava asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti ja saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen samalla eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu sekä ottaen huomioon myös näkemykset, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa. (6)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2016/1139 vahvistetaan monivuotinen suunnitelma Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia varten, jäljempänä ’suunnitelma’. Suunnitelmalla pyritään varmistamaan, että meren elollisia luonnonvaroja hyödynnetään siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan sellaisia tasoja suuremmiksi, joilla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto, ja pidetään tällaisilla tasoilla. Tätä varten tavoitteena oleva, vaihteluväleinä ilmoitettu kalastuskuolevuus on asianomaisten kantojen osalta saavutettava mahdollisimman pian ja asteittain vuoteen 2020 mennessä. Vuonna 2018 sovellettavat Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantojen saalisrajoitukset on syytä vahvistaa siten, että suunnitelman tavoitteet voidaan saavuttaa. (7)Suunnitelman mukaan silloin, kun tieteelliset lausunnot osoittavat, että jonkin asianomaisen kannan kutukannan biomassa on asetuksen (EU) 2016/1139 liitteessä II esitettyä kutukannan biomassan viitearvoa pienempi, on toteutettava kaikki asianmukaiset korjaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asianomainen kanta palautetaan nopeasti sellaista tasoa suuremmaksi, jolla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) on arvioinut, että Itämeren läntisen turskakannan (Gadus morhua) ja läntisen silakkakannan (Clupea harengus) biomassat jäävät mainitun asetuksen liitteessä II vahvistettujen säilyttämisen viitearvojen alapuolelle. Tämän vuoksi on aiheellista vahvistaa läntisen Itämeren turskankannan ja läntisen silakkakannan kalastusmahdollisuudet asetuksen (EU) 2016/1139 liitteessä I olevassa sarakkeessa B esitetyn kalastuskuolevuuden vaihteluvälin alapuolelle tasolle, jossa otetaan huomioon biomassan väheneminen. Tätä varten on otettava huomioon yhteisen kalastuspolitiikan yleisten tavoitteiden ja erityisesti suunnitelman tavoitteiden saavuttamisen aikataulu siltä osin, kun kyseessä ovat toteutettujen korjaavien toimenpiteiden ennakoidut vaikutukset, mutta samalla on myös pyrittävä varmistamaan taloudellisia, sosiaalisia ja työllisyyteen liittyviä hyötyjä koskevien tavoitteiden saavuttaminen asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa säädetyn mukaisesti. (8)Itämeren läntisen turskakannan osalta tarvitaan korjaavia lisätoimia. Nykyisin sovellettavan kahdeksan viikon kalastuskieltoajan voimassa pitäminen mahdollistaisi turskan kutevien yhdyskuntien suojelun jatkamisen. Tieteellisten lausuntojen mukaan Itämeren läntisen turskakannan virkistyskalastus vaikuttaa merkittävästi kyseisen kannan yleiseen kalastuskuolevuuteen. Kannan nykyinen tilanne huomioon ottaen on aiheellista pitää voimassa eräät virkistyskalastukseen nykyisin sovellettavat toimenpiteet. Erityisesti virkistyskalastukseen sovellettavan kalastajakohtaisen päivittäisen saalisrajoituksen olisi oltava tiukempi kutuaikana. Tämä ei vaikuta suhteellisen vakauden periaatteeseen, jota sovelletaan kaupalliseen kalastustoimintaan. (9)Itämeren itäisen turskakannan (Gadus morhua) biologisten muutosten vuoksi ICES ei ole voinut vahvistaa biologisia viitearvoja. Näin ollen suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi on asianmukaista vahvistaa Itämeren itäisen turskakannan TAC ennalta varautuvan lähestymistavan mukaisesti, siten kuin asetuksen (EU) N:o 1380/2013 9 artiklan 2 kohdassa säädetään. (10)Pohjanlahden silakan osalta ICES laati viimeisimpiä saatavilla olevia tietoja käyttäen kantaa koskevan arvioinnin ja tarkisti kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä siten, että ne vastaavat kestävää enimmäistuottoa. Vaikka tieteellisessä lausunnossa esitetyt kalastuskuolevuuden vaihteluvälit eroavat niistä, jotka vahvistetaan suunnitelmassa, joka niin ikään perustui sen hyväksymisajankohtana saatavilla oleviin parhaisiin tieteellisiin lausuntoihin, suunnitelma on oikeudellisesti sitova ja voimassa, ja sitä olisi siksi noudatettava kyseisen kannan kalastusmahdollisuuksia vahvistettaessa. (11)Ankeriaskannan osalta ICES suosittaa kaiken ihmisen toiminnan, virkistys- ja ammattikalastus mukaan luettuina, aiheuttaman kuolevuuden vähentämistä nollaan tai niin lähelle nollaa kuin mahdollista. Tätä suositusta olisi noudatettava kieltämällä kyseisen lajin kalastus Itämerellä. (12)Tässä asetuksessa vahvistettujen kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009 ja erityisesti sen 33 ja 34 artiklaa, jotka koskevat saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista sekä kalastusmahdollisuuksien loppuun käyttämistä koskevien tietojen toimittamista komissiolle. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi täsmennettävä koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä niiden lähettäessä komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista. (13)Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, mukaan lukien 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Kyseisen asetuksen 2 artiklan mukaan neuvosto päättää TACeja vahvistettaessa kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilaa. Sen jälkeen on asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla otettu käyttöön kaikkia purkamisvelvoitteen alaisia kantoja koskeva vuotuinen joustomekanismi. Jotta näin ollen vältettäisiin liiallinen jousto, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta, haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista ja heikentäisi kantojen biologista tilaa, olisi vahvistettava, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan analyyttisiin TACeihin vain siinä tapauksessa, ettei asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta hyödynnetä.

(14)Jotta kalastustoiminta ei keskeytyisi ja jotta turvattaisiin unionin kalastajien toimeentulo, tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2018. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet Itämerellä vuodeksi 2018. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä asetusta sovelletaan Itämerellä toimiviin unionin kalastusaluksiin. 2. Tätä asetusta sovelletaan myös virkistyskalastukseen, jos se mainitaan nimenomaisesti asiaa koskevissa säännöksissä. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EU) N:o 1380/2013 4 artiklassa tarkoitettuja määritelmiä. Lisäksi tarkoitetaan 1)’ICESillä’ kansainvälistä merentutkimusneuvostoa; 2)’Itämerellä’ ICES-alueita III b, III c ja III d; 3)’kannalla’ tietyllä kalastuksenhoitoalueella esiintyvää meren elollista luonnonvaraa; 4)’osa-alueella’ neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005 liitteessä I määriteltyä Itämeren ICES-osa-aluetta; 5)’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) määrää, jonka verran kutakin kantaa voidaan pyytää vuoden aikana; 6)’kiintiöllä’ unionille, jäsenvaltiolle tai kolmannelle maalle myönnettyä osuutta TACista;

7)’virkistyskalastuksella’ muuta kuin kaupallista kalastustoimintaa, jossa meren elollisia luonnonvaroja hyödynnetään esimerkiksi virkistys-, matkailu- tai urheilutarkoituksiin. II LUKU KALASTUSMAHDOLLISUUDET 4 artikla TACit ja niiden jakaminen TACit, kiintiöt sekä tarvittaessa niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä. 5 artikla Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityissäännökset Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a)asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 8 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b)asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset ja uudelleen jakamiset; c)asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan tai asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; d)asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätetyt tai asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti siirretyt määrät; e)asetuksen (EY) N:o 1224/2009 105 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 6 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset 1. Saalisrajoitusten alaisten lajien saaliisiin, jotka on pyydetty asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa määritetyissä kalastuksissa, sovelletaan kyseisen asetuksen 15 artiklassa säädettyä purkamisvelvoitetta. 2. Muiden kuin kohdelajien kannat, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 8 kohdassa tarkoitetuissa turvallisissa biologisissa rajoissa, yksilöidään liitteessä kyseisessä artiklassa säädetyn, saaliiden lukemista asianomaisiin kiintiöihin koskevan poikkeuksen soveltamiseksi. 7 artikla Turskan virkistyskalastusta koskevat toimenpiteet osa-alueilla 22–24

1. Virkistyskalastuksessa osa-alueilla 22–24 yksi kalastaja saa pitää hallussaan enintään viisi turskayksilöä päivässä. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, osa-alueilla 22–24 yksi kalastaja saa pitää hallussaan enintään kolme turskayksilöä päivässä 1 päivän helmikuuta 2018 ja 31 päivän maaliskuuta 2018 välisenä aikana. 3. Tämän artiklan 1 ja 2 kohta eivät estä tiukempien kansallisten toimenpiteiden soveltamista. 8 artikla Kiellot 1. Kielletään unionin kalastusaluksia pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta ankeriasta (Anguilla anguilla). 2. Kielletään ankeriaan (Anguilla anguilla) virkistyskalastus. III LUKU LOPPUSÄÄNNÖKSET 9 artikla Tietojen toimittaminen Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle kalakantojen pyydettyjen tai purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä vahvistettuja kantojen koodeja. 10 artikla Jousto 1. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACeja, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa ja 4 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä toisin mainita. 2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa ja 4 artiklaa ei sovelleta, jos jäsenvaltio hyödyntää asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta. 11 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2018.