FI Euroopan unionin virallinen lehti C 143/69

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Vihreä kirja audiovisuaaliteosten verkkojakelusta Euroopan unionissa: mahdollisuuksia ja haasteita siirryttäessä digitaalisiin sisämarkkinoihin”

COM(2011) 427 final

2012/C 143/13

Esittelijä: Jacques LEMERCIER

Komissio päätti 13. heinäkuuta 2011 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Vihreä kirja audiovisuaaliteosten verkkojakelusta Euroopan unionissa: mahdollisuuksia ja haasteita siirryttäessä digitaalisiin sisämarkkinoihin

COM(2011) 427 final.

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 1. helmikuuta 2012.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 22.–23. helmikuuta 2012 pitämässään 478. täysistunnossa (helmikuun 22. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 226 ääntä puolesta 10:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Komitea kehottaa kiinnittämään huomiota EU:n tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, jonka mukaan tapauksissa, joissa on kyse tekijänoikeuksista vaihdettaessa tiedostoja internetin kautta, on löydettävä tasapaino useampien perusoikeuksien välillä. (1) Tekijänoikeus ei ole absoluuttinen, eikä sen kunnioittamiseksi voi vaatia, että internetyhteyden tarjoajat ottavat käyttöön yleisen suodatusjärjestelmän (ks. asia SABAM v. Scarlet). Maksun periminen digitaalisista tietolaitteista useissa jäsenvaltioissa ei voi koskea sellaisia laitteita, joita käytetään muuhun tarkoitukseen kuin digitaalisen audiovisuaalisen sisällön kopiointiin; tällaisia ovat esimerkiksi yrityshallinnossa käytettävät digitaaliset kovalevyt (asia Padawan). Eräiden jäsenvaltioiden liian tiukkaa lainsäädäntöä olisi tarkistettava EU:n tuomioistuimen oikeuskäytännössä tapahtuneiden muutosten valossa, jotta lainsäädäntö ei estäisi audiovisuaaliteosten verkkojakelun kehitystä.

1.2 Toinen audiovisuaaliteosten markkinoiden kasvuun vaikuttava tekijä on houkuttelevien ja kohtuuhintaisten kaupallisten mallien käyttöönotto, sillä tarjonta voi olla selvästi edullisempaa kuin digitaalista audiovisuaalisisältöä tarjoavien CD- ja DVD-levyjen jakelu. Jakelukustannuksissa saavutettavan merkittävän säästön pitäisi päätyä kuluttajien eduksi ja taata samaan aikaan riittävät tulot luovan työn tekijöille, jotta he voivat jatkaa taiteellisten ja kirjallisten teosten luomistyötä. Tekijänoikeutta olisi myös muokattava niin, että se noudattaa yleiseen etuun perustuvia vaatimuksia, kuten vammaisiin liittyvää esteettömyysvaatimusta, ilman että teosten saatavuudesta joudutaan maksamaan enemmän. On myös pohdittava mahdollisuutta laajentaa poikkeuksia ja rajoituksia, jotta edistettäisiin muita selvästi heikommassa asemassa olevien ryhmien mahdollisuutta käyttää julkisia kirjastoja ja kulttuurikeskuksia, kuten komitea on ehdottanut vuonna 2010 antamassaan lausunnossa. (2)

1.3 Internetistä on tullut yleismaailmallinen verkkotarjonnan väline. Olisikin syytä säätää sitovia säädöksiä, joissa asetetaan tiettyjä teknisiä ja oikeudellisia vaatimuksia, jotta sisällön jakelijat kunnioittavat varmasti yksityisyyden suojaa, ja joilla taataan verkon neutraliteetti. Verkkoon ei tule kohdistaa yleistä suodatusjärjestelmää (3), ellei oikeusviranomainen ole antanut asiasta erillistä, tapauskohtaista määräystä, koska tekijän- tai lähioikeuksien haltijan tekemän yksilöidyn kantelun seurauksena on löydetty riittävästi näyttöä laittomasta kopioinnista.

1.4 Vastaavasti komitea katsoo, että audiovisuaaliteosten hallinnoinnista vastaavien tahojen ja kirjastojen toimintaa ei pidä vaikeuttaa tiukentamalla liiaksi tekijänoikeuksia suojaavaa lainsäädäntöä. Näiden tahojen tehtävänä on säilyttää ja välittää teoksia kulttuurin levittämistarkoituksessa ja taiteilijoiden ja luovan työn tekijöiden suojelemiseksi pitkällä aikavälillä. Samalla ne antavat mahdollisimman monille ja erityisesti koululaisille ja opiskelijoille mahdollisuuden tutustua kyseisiin teoksiin. Tämä edistää muun muassa 2020-strategian, digitaalistrategian ja kulttuuria koskevan toimintasuunnitelman (4) onnistumista ja palvelee siten yleistä etua. Komitean lausunnossaan (5) kannattaman orpoteoksia koskevan direktiiviehdotuksen pitäisi myös tukea täysimittaisesti eurooppalaisten ja kansallisten kulttuurinedistämisstrategioiden onnistumista.

1.5 Teosten verkkojakelun rajatylittäville markkinoille osallistuminen ei aiheuta merkittäviä hankaluuksia kolmelle suurimmalle monikansalliselle jakelijalle, jotka hallitsevat kolmea neljäsosaa markkinoista ja joilla on käytössään kaikki taloudelliset ja teknologiset keinot tuoteluettelonsa tarjoamiseksi eurooppalaiselle ja maailmanlaajuiselle yleisölle.

1.5.1 Komitea pyytääkin komissiota esittämään erikseen konkreettisia ehdotuksia nimenomaan lukuisia pk-yrityksiä ja -teollisuutta varten, jotta ne voisivat osallistua aktiivisesti audiovisuaalisisällön verkkojakelun sisämarkkinoille, sillä ne muodostavat Euroopan todellisen kulttuuri- ja taiderikkauden eri kielineen ja monimuotoisine kirjallisine ja elokuvateoksineen.

1.6 Komitea kehottaa kiinnittämään huomiota lokakuussa 2010 toteutetussa KEA-Cema-tutkimuksessa tehtyihin ehdotuksiin, joita ovat muun muassa tuoteluettelojen yhdistäminen ja keskitetty asiointipiste sisällön jakelemiseksi eurooppalaiselle yleisölle. (6) Lisäksi markkinoiden kehitystä koskeva analyysi on perinpohjainen ja perusteltu. Jakelustrategiat ja uudet liiketoimintamallit on suunniteltu edistämään teosten laillista jakelua siten, että tulot maksimoidaan jokaisessa jakelulohkossa ja teoksista saadaan suurin mahdollinen hyöty. Tarjonnasta levitetään tietoa perinteisten mainontakeinojen lisäksi myös sosiaalisessa mediassa ja hyödyntämällä suusta suuhun -markkinointia.

1.7 Komitea katsoo, että komission ehdotuksen kaltaisen yleisen, yhdistävän eurooppalaisen tekijänoikeussäännöstön luominen voi direktiivin muodossa auttaa edistämään jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhteensovittamista tarvittavalla tavalla. Se korvaisi EU:n moninaiset tekijänoikeusdirektiivit, ja jäsenvaltiot laatisivat sen käytännön täytäntöönpanosta säännöllisiä kertomuksia. Myös Eurooppa 2020 -strategia (7) olisi sisällytettävä tähän eurooppalaiseen tekijänoikeussäännöstöön.

1.7.1 Säännöstössä voitaisiin tarkastella kysymystä alkuperämaasta suhteessa sovellettavaan lainsäädäntöön, jotta edistyttäisiin kohti todellista yhdenmukaisuutta. Jos elokuvan tuotantoon on saatu julkista rahoitusta joltakin jäsenvaltiolta, kyseistä jäsenvaltiota olisi yleensä pidettävä alkuperämaana määritettäessä sovellettavaa lainsäädäntöä. Komission tulisi myös harkita mahdollisuutta katsoa teoksen olevan "eurooppalaista alkuperää" sovellettavaa lainsäädäntöä valittaessa. (8)

1.7.2 Olisi pohdittava, miten voidaan välttää kohtuuttomia ehtoja sopimuksissa, joilla teoksen todellinen tekijä (tai tekijät) luovuttaa (luovuttavat) oikeudet tuottajille tai jakelijoille. Liian usein tekijä luovuttaa tuottajille oikeudet kaikkien nykyisten ja tulevien tekniikoiden osalta ilman lauseketta, joka takaisi osan uusien välineiden ja levityskeinojen (Blue Ray, IPTV (9) jne.) avulla tulevaisuudessa saatavista tuloista.

1.7.3 Sisältöä ei tule pitää kauppatavarana. Tämä on muistettava, kun pohditaan verkkojakelua, joka on merkityksiä välittävä kulttuuripalvelu.

1.7.4 Komitea korostaa jälleen tarvetta varmistaa laajakaistayhteyksien saatavuus, jotta internetin käyttäjät saavat audiovisuaaliteokset laadukkaina ja riittävän nopeasti kaapelitelevision, IPTV:n ja VOD:n (10) kautta.

1.8 Mahdollisuuksia luoda audiovisuaaliteosten oikeuksien omistustietojen hallintajärjestelmiä (11) on tutkittava asiasta vastaavissa komission yksiköissä erityisesti pk-yritysten ja -teollisuuden erityispiirteiden ja tarpeiden näkökulmasta. Tämä pätee myös kysymykseen usean alueen kattavan lisenssin luomisesta, jotta sitä voitaisiin käyttää yhtenä yhteisenä oikeutena Euroopan markkinoilla. Eurooppalaisia pientuottajia olisi kannustettava ja tuettava (12), jotta ne edistäisivät tuoteluettelonsa eurooppalaisuutta luomalla teosten tunnistusjärjestelmän, jossa on (valinnainen) tieto-osio usean alueen kattavaan lisenssiin sisältyvien tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien haltijoista.

1.9 Oikeuksien käsittelyjärjestelmän tulisi taata oikeuksien haltijoille läpinäkyvä ja oikeudenmukainen osuus tuloista. (13) Yhteisvalvontajärjestöjen hallinnoinnista on ehdottomasti tehtävä joka vuosi riippumaton ja tekijöiden ja yleisön saatavissa oleva arvio, jotta niiden toimintaa ja osallistumista kulttuurin kehittämiseen valvotaan demokraattisesti. (14)

1.10 Komitea katsoo, että komission tulisi vihreän kirjan yhteydessä sidosryhmiltä saatujen vastausten perusteella harkita valkoisen kirjan laatimista jo vuoden 2012 jälkipuoliskolla ja järjestää sitä ennen vuoden 2012 alkupuoliskolla sidosryhmien konferenssi, johon osallistuvat julkiset elimet (15), komitea itse sekä kuluttajia, tekijöitä ja jakelijoita edustavat Euroopan tason ammattiliitot ja järjestöt. Valkoisessa kirjassa olisi esitettävä konkreettisempia jatkoehdotuksia audiovisuaaliteosten eurooppalaisten sisämarkkinoiden luomiseksi kielimuureista huolimatta. Komitea on tietoinen oikeudellisista ja teknisistä vaikeuksista, joihin törmätään tätä tärkeää asiaa edistettäessä, mutta ei usko, että ne ovat ylitsepääsemättömiä.

2. Komission tiedonannon keskeinen sisältö

2.1 Asiakirja liittyy suoraan Eurooppa 2020 -strategiaan, ja se on jatkoa komission tiedonannolle teollis- ja tekijänoikeuksien sisämarkkinoista (teollis- ja tekijänoikeusstrategia) (16).

2.2 Kulttuuriala on tärkeä elinkeinoala, joka tarjoaa työtä kuudelle miljoonalle työntekijälle EU:ssa, ja sen osuus EU:n bruttokansantuotteesta on kolme prosenttia eli 500 miljardia euroa vuodessa. Teknologian kehityksen vuoksi audiovisuaaliteosten jakelu on mullistumassa perin pohjin. Digitaalitekniikka, nopea ja huippunopea internet, etäresurssi- eli pilvipalvelut sekä henkilökohtaisten tietokoneiden ja matkapuhelimien tarjoama mahdollisuus vastaanottaa audiovisuaaliteoksia muuttavat merkittävästi perinteisiä jakeluverkkoja.

2.3 Vihreässä kirjassa esitetään asiaa koskevia erilaisia vaihtoehtoja, mutta kannatetaan yhtä tekijänoikeuksien hallinnoinnin mallia, joka perustuu rajatylittäviin ja yleiseurooppalaisiin lisensseihin.

2.4 Komissio katsoo, että oikeuksien saantia audiovisuaaliteosten (kuten elokuvien) levittämiseksi verkossa alkuperäisen lähetyksen alueen ulkopuolella on yksinkertaistettava. Sama koskee tilauspalveluiden ohjelmien lähettämistä. Siihen tarvitaan eri oikeudet kuin mitä alkuperäinen lähetys edellyttää.

2.5 Vihreässä kirjassa todetaan, että ohjelman samanaikaiseen välittämiseen tarvitaan oikeuksien haltijoiden erityinen lupa.

2.6 Toisista jäsenvaltioista tulevien ohjelmien samanaikainen lähettäminen edellyttää satelliitti- ja kaapelidirektiivin (17) perusteella yhteisvalvontajärjestöjen harjoittamaa tekijänoikeuksien hallinnointia. Näiden oikeuksien lisäksi tarvitaan lähetystoiminnan harjoittajien suoraan myöntämät oikeudet.

2.7 Kun on kyse kaapeleitse tapahtuvasta edelleenlähetyksestä, komissio toteaa, että kaikilla oikeuksien haltijoita edustavilla järjestöillä ei ole laillisia valtuuksia lisensoida näitä oikeuksia.

2.8 Lisäksi DSL-verkkojen, internetpohjaisen television (IPTV) ja digitaalisen maanpäällisen verkon operaattorit sekä uudet digitaaliset alustat ovat jo muutaman vuoden ajan hyödyntäneet edelleenlähetyspalveluja, mikä vaikeuttaa entisestään voimassa olevan lainsäädännön noudattamista.

2.9 Kun tarkastellaan asiaa talouden kannalta, EU:ssa tuotettiin lähes 1 200 elokuvaa vuonna 2009. Niiden osuus sisäänpääsymaksuista EU:ssa oli vajaat 25 prosenttia, kun yhdysvaltalaisten elokuvien osuus oli 68 prosenttia. EU:n elokuvatuotannon osuus Yhdysvaltain markkinoilla on sen sijaan vain 7 prosenttia. Tuottajat ja jakelijat porrastavat EU:ssa elokuviensa ilmestymisajankohdan niiden myynnin edistämiseksi. Elokuvat esitetään ensiksi yleensä elokuvateattereissa ja sen jälkeen videolla ja tilausvideolla, minkä jälkeen elokuva lähetetään maksukanavilla ja lopuksi maksuttomilla kanavilla. Tuotantovaltion ulkopuolella tarjottavien tilausvideopalveluiden kehittyminen moninkertaistaa kumppanien ja siten sopimusten määrän.

Komissio ehdottaa menettelyiden määrän supistamiseksi teosten kollektiivista hallinnointia ja yhden asiointipisteen käyttöönottoa kollektiivista lisensointia varten.

2.10 Vihreän kirjan toinen osa koskee tekijöille maksettavia korvauksia:

Tätä hallinnoivat useimmissa unionin jäsenvaltioissa tuottajat. Tekijöille maksetaan kertasummana ostohinta, joka kattaa heidän panoksensa audiovisuaaliteokseen. Tekijät eivät saa siten näissä valtioissa järjestelmällisesti lisäkorvausta teoksen verkkojakelusta. Joissain valtioissa teoksien tekijöitä edustavat yhteisvalvontajärjestöt saavat käyttökertoihin perustuvan korvauksen. Muissa valtioissa lopullinen lähettäjä on vastuussa näiden suoritusten maksamisesta.

2.11 Esittäjien palkkioista:

Palkkiot ovat tällä hetkellä pääasiassa sopimuspohjaisia ja kiinteitä, kuten tekijöillä. Komissio ehdottaa tasapuolisemman palkkiojärjestelmän käyttöönottoa siten, että oikeutta hallinnoivat yhteisvalvontajärjestöt. Vihreässä kirjassa todetaan kuitenkin, että uudet oikeudet luovat tuottajille taloudellista ja siten oikeudellista epävarmuutta ja rajoittavat teoksien verkkojakelua.

3. Yleisiä huomautuksia

3.1 Komissio pyrkii vihreän kirjan avulla jatkamaan eurooppalaisten sisämarkkinoiden rakentamista kansallisia sääntöjä lähentämällä.

Kyseessä on kulttuuriala ja kulttuurin digitaaliset jakelukanavat. Ala on hyvin erityisluonteinen ja herkkä, koska se toimii tietyn maan historian, kielen, perinteiden ja pyrkimysten välittäjänä. Sitä ei voida pitää tavanomaisena elinkeinoelämän alana eikä perinteisenä yleisen taloudellisen edun mukaisena alana. Komission vihreässä kirjassa esittämä lähestymistapa voi vaikuttaa liikaa kuluttajiin suuntautuneelta. Siinä esitetty erilaisia mekanismeja koskeva tarkastelu on kuitenkin perusteellinen ja lähes tyhjentävä.

3.2 Melko tiiviissä asiakirjassa käsitellään monia erilaisia aiheita, mutta komission tärkein tavoite on luoda alalle sisämarkkinat.

3.3 Komissio perustaa näkemyksensä audiovisuaaliteosten jakelua koskevasta tilanteesta ja siihen liittyvistä oikeuksista useisiin havaintoihin:

Ensimmäinen on se, että tämänhetkinen järjestelmä ei toimi. Se on monimutkainen ja aiheuttaa loppukäyttäjälle paljon kuluja. Toinen on se, että kansallisten tuotantojen yhdistäminen voi edistää koko alan kaupallista kannattavuutta. Suurista internetpalveluntarjoajista tai iTunesista riippumattomilla tilausvideopalveluilla on vaikeuksia saada maantieteellisiä tai eurooppalaisia yksinoikeuksia teoksiin, joiden oikeudet ovat usein keskittyneet tuottajille, sillä nämä pyrkivät maksimoimaan tulonsa muilla keinoilla (etenkin DVD-myynnillä).

3.4 Kohti lisenssien keskitettyä hallinnointia (välineiden ja tietolähteiden keskittäminen alan kehittämiseksi):

Vihreässä kirjassa ehdotetaan alueelliset rajat ylittävää verkkopalvelujen tekijänoikeuslisensointia ja kannatetaan yhtenäisen lisenssimallin käyttöönottoa, jolloin on mahdollista myöntää usean alueen kattava lisenssi.

ETSK katsoo, että tämä voi olla tietyn kielialueen kannalta ratkaisu tilanteeseen.

3.5 Jakelukanavien ja interaktiivisten vastaanottimien moninaisuus sekä asiakkaiden liikkuvuus aiheuttavat huomattavaa painetta jakeluverkkojen liiketoimintamalleille.

3.6 Tällä hetkellä luvat ja lisenssit myönnetään kansallisella tasolla ja ne perustuvat teoksen tuottajan ja verkkojakelupalveluiden tarjoajien välisiin sopimuksiin. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea katsoo, että komission ehdottama järjestelmä tarjoaa selviä etuja erityisesti nopeuden ja tuottajien tarjoamien tietojen saatavuuden osalta. Se voi tuottaa täydentävää vipuvaikutusta sellaisten kansallisten teosten levittämiselle, jotka muutoin jäisivät paikallisiksi teoksiksi.

3.7 On kuitenkin pantava merkille, että satelliittilähetyksiä koskevan direktiivin täytäntöönpano viisitoista vuotta sitten ei johtanut yleiseurooppalaisten satelliittilähetyspalvelujen syntyyn.

3.8 Teoksia koskevan eurooppalaisen rekisterin käyttöönotto voi aiheuttaa vaikeasti arvioitavia riskejä.

ETSK katsoo, että tämän tietokannan tarkoituksena tulisi olla pelkästään tiedon tarjoaminen.

Rekisteriin kuulumisen ei pitäisi olla edellytys tekijänoikeussuojan saamiselle.

3.9 Tällaisesta eurooppalaisesta rakenteesta voisi olla se etu, että eurooppalaisen tuotanto- ja lähetysalan merkittävät toimijat voisivat yhteisesti pitää puoliaan Euroopassa toimivia Hollywoodin suuryrityksiä vastaan.

On huomionarvoista, että suuret yhdysvaltalaiset studiot (mm. Warner Bros ja Disney) pyrkivät kehittämään audiovisuaalisten teosten kansainvälistä tunnistenumerojärjestelmää (Entertainment Identifier Registry).

3.10 Vastaavasti ranskalaiset tuottajat ovat vuodesta 2004 saakka kehittäneet ISAN-järjestelmää (International Standard Audiovisual Number). Edellä mainitut eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten elokuvien tuotantoluvut ovat huolestuttavia. On pidettävä mielessä, että nykyjärjestelmässä yhdysvaltalaisten elokuvien osuus elokuvateattereiden tuloista Euroopassa on 75 prosenttia. Näin mittavan alan hallitseminen on näin ollen keskeistä.

3.11 On muistettava, että tuottajat vahvistavat lähetyksen lähettäjien kanssa käymissään kauppaneuvotteluissa tekijöille ja tekijänoikeuksien haltijoille suoritettavan sopimusperusteisen ja kiinteämääräisen summan ja takaavat sen maksamisen. Tekijänoikeuksien haltijoille suoritettavaa korvausta koskeva ongelma voidaan ratkaista osittain keskitetyllä hallinnoinnilla. Sen sijaan houkutteleva ajatus ottaa käyttöön monien vuosien aikana mitattuun katsojamäärään perustuva korvausmenettely vaikuttaa hankalalta.

3.12 Tuottajien, elokuvan lähettäjän ja teokseen osallistuneiden välillä on todellinen eturistiriita. Tuottajat haluavat, että teokset esitetään ensiksi elokuvateattereissa, jotta niiden myyntiä edistetään parhaalla mahdollisella tavalla, kun taas lähettäjät vaativat teosten saantia nopeammin, jotta ne ovat nopeasti saatavilla videotallenteina, maksukanavilla ja tilausvideoina.

3.13 ETSK katsoo, että neuvottelut, joilla määräaikoja pyritään mukauttamaan, ovat välttämättömiä, kun otetaan huomioon internetpohjaisen television, laajakaistayhteyksien ja digitaalisten alustojen vahva esiintulo. Kun kyseessä ovat vanhat teokset, jotka eivät enää kuulu tekijän yksinoikeuden piiriin, teoksien tunnistamista ja luettelointia koskevan, oikeudenhaltijoiden tietokantaan liitetyn järjestelmän käyttöönotto on hyvin kiinnostava ratkaisu.

3.14 Komissio pyrkii siten edistämään alaa teosten kollektiivisella hallinnoinnilla (tietokantojen avulla). Pystyykö EU vastustamaan yhdysvaltalaisten monikansallisten yhtiöiden valtaa? Kansallisten järjestelmien äkillisestä luopumisesta aiheutuvat riskit ovat todellisia.

3.15 ETSK:n mukaan on tehtävä luotettavia arviointeja ennen kuin nykyisistä kansallisista järjestelmistä luovutaan tai niitä heikennetään. Kuten edellä todetaan, yhdysvaltalaisten yritysten etujen puolesta toimivat järjestöt ovat tehokkaita ja pyrkivät luonnollisesti vapauttamaan tätä erittäin tuottoisaa alaa.

3.16 Komissio pyrkii tällä hankkeella tehostamaan EU:n teoksien levittämistä ja sääntelemään sitä. Komission tekniset ja sääntelytoimet ovat tärkeitä, koska niillä voidaan nopeuttaa vapauttamisprosessia, johon muut ovat jo ryhtyneet.

3.17 ETSK tukee täysin kaikkia komission toimia, joilla helpotetaan kansalaisten mahdollisuutta saada käyttöönsä verkossa olevia teoksia. Tämän olisi oltava mahdollista kaikkialla EU:n alueella ja kohtuulliseen hintaan. Sen ansiosta voitaisiin levittää paremmin jäsenvaltioiden kulttuuria ja tehostaa nuorten eurooppalaisten koulutusta. Komitea katsoo myös, että useiden versioiden julkaisemiskäytännöt voivat tietyissä tilanteissa vaarantaa verkkojakelun kulttuuritavoitteiden saavuttamisen. Tällainen käytäntö on esimerkiksi kaupallisten mainosten liittäminen teoksiin, jotka on suunniteltu alun perin ilman mainoskatkoja, vaikka nämä heikompilaatuiset versiot mahdollistaisivat näin runneltujen teosten jakelun ilmaiseksi tai hyvin edullisesti. Tämä näkökohta voisi sisältyä internetiä, kaapeliyhteyttä tai hertsitaajuuksia käyttävien verkkojakelijoiden vapaaehtoiseen laatusäännöstöön, jossa jakelijat sitoutuisivat kunnioittamaan tarkemmin alkuperäisteoksia.

3.18 Teollis- ja tekijänoikeuksien sisämarkkinoita koskevasta komission tiedonannosta annetussa ETSK:n lausunnossa (18) muistutetaan erilaisten kansallisten mallien monimuotoisuudesta ja kulttuurialan tekijänoikeuksien hallintaa koskevista ristiriitaisista lähestymistavoista. ETSK on tietoinen, että asian tarkastelussa ei ole vielä päästy lopullisiin tuloksiin, ja katsoo, että ensimmäiseksi pitäisi määritellä eurooppalaisen säännöstön periaatteet. Tässä kunkin valtion kulttuuristen erityispiirteiden kunnioittamiseen perustuvassa säännöstössä olisi ensimmäisessä vaiheessa vahvistettava välttämättömiä yksinkertaisia periaatteita, joita kukin valtio noudattaisi lisenssejä myöntäessään.

3.19 ETSK katsoo, että alkuperämaan lainsäädännön soveltamisen laajentaminen ei ole suotavaa, koska tätä muuten oikeanlaista periaatetta voidaan kiertää palveluntarjoajan sijoittautumismaata koskevalla valinnalla. Komissio on samanaikaisesti käynnistänyt toimia ja kuulemismenettelyjä, jotta tietojen välittämisestä vastaavat operaattorit investoivat uusiin verkkoihin, joilla voidaan taata laadukas ja kohtuuhintainen tietojen siirto.

3.20 Komissio toteaa tarkasteltavana olevassa vihreässä kirjassa, että oikeuksien kollektiivinen hallinnointi edistää digitaalisten verkkojen kasvua. On kuitenkin varmistettava, että verkko-operaattoreilla on taloudelliset valmiudet nykyaikaistaa ja parantaa levittämiskapasiteettiaan. Sen vuoksi ETSK:n lausunto avoimesta internetistä ja verkon neutraliteetista (19) on varteenotettava tuki tietyille vihreässä kirjassa käsitellyille ajatuksille.

3.21 Toisista jäsenvaltioista tulevien ohjelmien samanaikainen lähettäminen edellyttää satelliitti- ja kaapelidirektiivin perusteella yhteisvalvontajärjestön suorittamaa tekijänoikeuksien hallinnointia. Näiden oikeuksien lisäksi tarvitaan lähetystoiminnan harjoittajien suoraan myöntämät oikeudet. Tämä kaksijakoinen, mahdollisesti raskaalta vaikuttava menetelmä on tarpeen, jotta estetään katkokset ohjelmien aikana (toisten ohjelmien käyttämien apuvälineiden hyödyntäminen).

3.22 Komissio katsoo, että kansallinen rahoitus on erittäin tärkeää audiovisuaalialan kehittämiselle, ja tukee MEDIA-ohjelmaa, joka luotiin edistämään teosten levittämistä useille alueille. ETSK yhtyy tähän näkemykseen, mutta panee merkille, että kansallisen rahoituksen määrä vähenee ja että elokuvan rahoittajatahot ovat hyvin laajamittaisesti yhdistyneet.

Bryssel 22. helmikuuta 2012 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) Viimeaikaisia asioita: Padawan ja SABAM.

(2) EUVL C 228, 22.9.2009, s. 52.

(3) Asia SABAM v. Scarlet.

(4) COM(2007) 242 final.

(5) EUVL C 376, 22.12.2011, s. 66.

(6) Multi-Territory Licensing of Audiovisual Works in the European Union, Euroopan komission tietoyhteiskunnan ja viestimien pääosaston teettämä riippumaton tutkimus, lokakuu 2010. Ks. myös tiedonanto luovasta verkkosisällöstä sisämarkkinoilla, COM(2007) 836 final.

(7) EUVL C 68, 6.3.2012, s. 28.

(8) Ns. 28. järjestelmä, jota komitea on jo ehdottanut eurooppalaisen sopimusoikeuden alalla. EUVL C 21, 21.1.2011, s. 26.

(9) Televisio internetin kautta.

(10) Tilausvideopalvelu.

(11) Tuottajien laatima kansainvälinen teosten tunnistusnumerojärjestelmä (International Standard Audiovisual Number, ISAN). ISAN ei kuitenkaan sisällä tekijänoikeuksien omistustietoa, ja järjestelmään liittyminen on vapaaehtoista. Eräät suuret amerikkalaiset studiot laativat parhaillaan vastaavaa järjestelmää (Entertainment Identifier Registry, EIDR, eidr.org/how-eidr-works/). Tähän tunnistusjärjestelmään sisältyy koodinumero, jonka kehittäjät saavat API-yhteyshenkilöiltä, mutta siihen ei sisälly mainintaa teosten oikeuksien omistajasta.

(12) Esimerkiksi vuoteen 2013 jatkuvalla MEDIA-ohjelmalla, joka voidaan myöhemmin korvata uudella tukiohjelmalla.

(13) EUVL C 68, 6.3.2012, s. 28.

(14) Sama kuin edellinen.

(15) Elokuvia, kirjastoja ja kulttuurikeskuksia rahoittavat kansalliset elimet.

(16) COM(2011) 287 final.

(17) Direktiivi 93/83/ETY (EYVL L 248, 6.10.1993, s. 15).

(18) EUVL C 68, 6.3.2012, s. 28.

(19) EUVL C 24, 28.1.2012, s.139.