A4-0092/99

Päätöslauselma komission Euroopan parlamentille antamasta viidennestätoista vuosikertomuksesta yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta (1997) (KOM(98)0317 - C4-0377/98)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission viidennentoista vuosikertomuksen (KOM(98)0317 - C4-0377/98) ((EYVL C 250, 10.8.1998, s. 1.)),

- ottaa huomioon komission antaman hallintoa koskevan vuosikertomuksen vuodelta 1997 (SEC(98)0961),

- ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päätösasiakirjan liitteenä olevan yhteisön oikeuden soveltamista koskevan julistuksen nro 19,

- ottaa huomioon neuvoston 7. joulukuuta 1992 antaman päätöslauselman yhtenäismarkkinoiden toiminnasta ((EYVL C 334, 18.12.1992, s. 1.)),

- ottaa huomioon neuvoston 8. kesäkuuta 1993 antaman päätöslauselman yhteisön lainsäädäntötekstien laadusta ((EYVL C 166, 17.6.1993, s. 1.)) ja 18. joulukuuta 1998 antamansa päätöslauselman ehdotuksesta toimielinten väliseksi sopimukseksi yhteisön lainsäädännön valmistelun laatua koskevista yhteisön suuntaviivoista, johon sisältyy kyseisen sopimuksen hyväksyminen ((Kyseisen istunnon pöytäkirja, osa II, kohta 3 a.)),

- ottaa huomioon komission 16. helmikuuta 1994 antaman tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille hallinnollisen yhteistyön kehittämisestä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi ja soveltamiseksi sisämarkkinoilla (KOM(94)0029 lopull.),

- ottaa huomioon neuvoston 20. kesäkuuta 1994 antaman päätöslauselman yhteisön lainsäädännön ja kansallisten täytäntöönpanomääräysten sähköisestä jakelusta sekä asiakirjojen saatavuuden parantamisesta ((EYVL C 179, 1.7.1994, s. 3.)),

- ottaa huomioon 20. joulukuuta 1994 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen nopeutetusta työtavasta virallista lainsäädännön kodifiointia varten ((EYVL C 293, 8.11.1995, s. 2.)),

- ottaa huomioon tietyt ehdotukset, jotka sisältyvät Eurooppa-neuvostolle Cannesissa kesäkuussa 1995 esitettyyn riippumattoman asiantuntijaryhmän («MOLITOR-ryhmä») mietintöön hallinnon ja lainsäädännön yksinkertaistamisesta - Yhteenveto ja ehdotukset (KOM(95)0288),

- ottaa huomioon komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antaman tiedonannon seuraamusten merkityksestä yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanossa sisämarkkinoiden alalla (KOM(95)0162),

- ottaa huomioon 9. helmikuuta 1983 antamansa päätöslauselman jäsenvaltioiden vastuusta yhteisön oikeuden vaatimusten täyttämisessä ((EYVL C 68, 14.3.1983, s. 32.)),

- ottaa huomioon 14. toukokuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta yhteisön ympäristölainsäädännön voimaan saattamisesta ((EYVL C 167, 2.6.1997, s. 92.)), ja toteaa, että siihen sisältyvät periaatteet tämän lainsäädännön tehokkaammaksi soveltamiseksi ovat edelleen sitovia ja ajankohtaisia,

- ottaa huomioon tuomioistuimen oikeuskäytännön, joka koskee jäsenvaltioiden vastuuta yhteisön oikeutta vastaan tehdyistä rikkomuksista yksityishenkilöille aiheutuneista vahingoista ((Tuomioistuimen tuomio 19.11.1991, tapaukset C-6/90 ja C-9/90, Francovich ja Bonifaci, REC I-5357.

Tuomioistuimen tuomio, 5.3.1996, tapaukset C-46/93 ja C-48/93, Brasserie du pêcheur ja Factortame, REC I-1029.)),

- ottaa huomioon 16. heinäkuuta 1998 antamansa päätöslauselmat Euroopan oikeusasiamiehen vuosikertomuksesta 1997 ((EYVL C 292, 21.9.1998, s. 168.)) sekä Euroopan oikeusasiamiehen erityiskertomuksesta Euroopan parlamentille asiakirjojen julkisuutta koskevan oman aloitteen johdosta ((EYVL C 292, 21.9.1998, s. 170.)),

- ottaa huomioon komission 15. lokakuuta 1998 antaman tiedonannon rikkomusmenettelyihin liittyvien työtapojen parantamisesta (SEC(98)1733),

- ottaa huomioon Wienissä 11. ja 12. joulukuuta 1998 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät, ja erityisesti ne, jotka koskevat yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamista ja täytäntöönpanoa,

- ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan sekä vetoomusvaliokunnan lausunnot (A4-0092/99),

A. katsoo, että Euroopan yhteisö on oikeusyhteisö, jossa jäsenvaltiot ja toimielimet eivät saa erivapautta säädösten ja EY:n perustamissopimuksen yhdenmukaisuuden vaatimuksesta,

B. katsoo, että vaikka yhteisön lainsäädännön monimutkaisuus varmaankin kuvastaa nyky-yhteiskunnan kohtaamia haasteita (maailmanlaajuistumiseen ja uusiin teknologioihin liittyvät poliittiset, taloudelliset ja yhteiskunnalliset kysymykset), se on myös raskaiden lainlaadintamenetelmien tulos, ja lisäksi se on suuressa määrin riippuvainen hallitusten välisestä yhteistyöstä,

C. katsoo, että kansalaisten Euroopan yhdentymiseen sitoutumisen helpottamiseksi on oleellista, että yhteisön lainsäädäntötekstit laaditaan lainkäytön kohteille helposti ymmärrettäviksi,

D. katsoo, että lainsäädännön yksinkertaistaminen on hyvin tärkeä poliittinen vaatimus ja että jäsenvaltioiden - ja etenkin niiden parlamenttien - on käytettävä kaikkia mahdollisia keinoja, jotta tässä tehtävässä onnistuttaisiin, erityisesti saatettaessa yhteisön direktiivejä osaksi kansallista lainsäädäntöä,

E. katsoo, että toimielinten velvollisuus on ponnistella lujasti parantaessaan yhteisön lainsäädäntötekstien laatua sekä panna tiukasti täytäntöön lyhyimmässä mahdollisessa määräajassa ne suuntaviivat, jotka sisältyvät toimielinten väliseen sopimukseen lainsäädäntötekstien laadusta,

F. katsoo, että päätöksentekoprosessin sekä yhteisön oikeuden kodifioinnin avoimuuden hyväksi tehtyjä ponnisteluja voitaisiin vielä lisätä,

G. katsoo, että komission laatimilla vuosikertomuksilla yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta on kaksi päätehtävää, nimittäin valvoa jäsenvaltioiden suorittamaa direktiivien saattamista osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja antaa lyhyt yhteenveto siitä, kuinka komissio on käyttänyt harkintavaltaansa käynnistääkseen rikkomusmenettelyjä,

H. katsoo, että komission laatimat vuosikertomukset yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta antavat myös parlamentille mahdollisuuden pohtia samalla kertaa sekä yhteisön oikeuden luonnetta ja tulevia näköaloja että sitä tapaa, jolla tätä oikeutta ovat soveltaneet erilaisten oikeusalan ammattien edustajat, julkiset hallintoviranomaiset ja erityisesti kansalliset tuomarit, jotka ovat samalla myös yhteistä oikeudenkäyttöä harjoittavia yhteisön tuomareita,

I. katsoo, että toimista yhteisön oikeuden saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä tehtyjen ilmoitusten osuudet vaihtelevat aihepiirien ja jäsenvaltioiden mukaan,

J. katsoo, että on tarpeen saada aikaan pysyvä vuoropuhelu eri tasoilla Euroopan unionin ja kansallisten viranomaisten kesken todellisen oikeusyhteisön luomiseksi,

K. katsoo, että ottaen huomioon asian merkityksen yhteisön oikeudenkäytön tehokkuuden kannalta, oikeudenkäytön ammattilaisten olisi tunnettava nykyinen tilanne,

L. katsoo, että yksityisten kansalaisten valppaus omien oikeuksiensa puolustamisessa on tarpeen, jotta taattaisiin se, että jäsenvaltiot soveltavat yhteisön oikeutta asianmukaisesti; tämä johtaa tehokkaampaan valvontaan kuin mitä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa (tuleva 226 artikla) määrätään,

M. katsoo, että yhteisön tulisi ensisijaisesti helpottaa yhteisön oikeuden kansalaisten saataville tuomista sekä sen nopeaa levittämistä kaikille aloille; siitä syystä toimielinten ei pidä kieltää ihmisiä tutustumasta yhteisön lainsäädäntöprosessiin liittyviin asiakirjoihin, paitsi jos se saattaisi haitata yleisen edun turvaamista tai jonkun yksityiselämää,

N. katsoo, että yksittäisellä ihmisellä, joka tuntee yhteisöoikeuden soveltamiseen liittyvät oikeutensa, on tärkeä rooli, kun on kyse korvausten vaatimisesta sellaiselta jäsenvaltiolta, joka ei täytä yhteisön oikeudesta johtuvia velvoitteitaan; kyseinen korjausoikeus koskee pääasiassa kansallista perustaan ja muotoon liittyvää oikeutta,

O. ottaa huomioon, että Euroopan kansalaiset tekevät Euroopan parlamentille yhä enemmän vetoomuksia ja kanteluja, jotka koskevat yhteisön johdetun oikeuden loukkauksia tai noudattamisessa ilmeneviä puutteita; tähdentää tämän vuoksi vetoomusten ja Euroopan oikeusasiamiehen myötävaikutusta yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnassa;

Yhteisön oikeuden yksinkertaistaminen

1. Korostaa sitä, että selkeyden puute yhteisön oikeudessa ei ole pelkästään unionin lainsäädäntöprosessin teknistymisestä ja monimutkaisuudesta johtuva ongelma, vaan ennen kaikkea poliittinen ongelma, koska se vaikuttaa kansalaisiin, jotka eivät yksinkertaisesti ymmärrä yhteisön lainsäädäntötekstejä, ja tästä on vielä vakavampi seuraus: unionin ja sitä edustavien toimielinten arvovalta asetetaan kyseenalaiseksi; Euroopan parlamentin on tässä yhteydessä kannettava poliittinen vastuunsa lakien säätämisestä kansalaisten palvelemiseksi, mikä on demokratian perusta;

2. On sitä mieltä, että tässä yhteydessä on nopeasti yksinkertaistettava olemassa olevaa lainsäädäntöä, erityisesti sen virallisen kodifioinnin kautta, ja tulevien lainsäädäntöehdotusten laadinnassa on noudatettava selkeitä yhteisön lainsäädäntötekstien laatua koskevia sääntöjä;

3. Sitoutuu panemaan täytäntöön toimielinten välisen sopimuksen lainsäädäntötekstien laadusta sekä toistaa periaatteenaan pitämänsä kannan, jonka mukaan yhteisön oikeuden on oltava ymmärrettävää ja näin ollen jäsenvaltioiden tai neuvoston on kerta kaikkiaan lopetettava käytäntönsä hyväksyä tulkinnanvaraisia julistuksia;

4. Katsoo lisäksi, että päätöksentekoprosessin avoimuus on olennainen osa Euroopan unionin demokraattista luonnetta ja että siitä riippuu kansalaisten luottamus;

Yhteisön oikeuden saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä

5. Omaksuu Eurooppa-neuvoston Wienin kokouksen päätelmät, joiden mukaan suurista saavutetuista edistysaskelista huolimatta jäsenvaltioiden suorittamassa yhteisön säädösten saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä on puutteita;

6. Tunnustaa tässä suhteessa komission vuosina 1997 - 1998 tekemän työn sisämarkkinoihin liittyvien direktiivien osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamisen tiukemmassa seurannassa (nimellä «scoreboard» tunnettujen tulostaulujen laatiminen määräajoin) ja sen ponnistelut myös kunnianhimoisemman tiedotuspolitiikan ja EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa (tuleva 226 artikla) määrätyn menettelyn paremman täytäntöönpanon aikaansaamiseksi;

7. Katsoo, että komission ja kansallisten viranomaisten välinen yhteistyö ja tietojenvaihto helpottaa yhteisön oikeuden asianmukaista soveltamista; sen vuoksi niiden olisi luotava enemmän yhteydenpidon välineitä ja komission olisi rohkaistava ja innostettava jäsenvaltioissa niitä elimiä, joiden tehtävänä on saattaa yhteisön oikeus osaksi kansallista lainsäädäntöä, pyytämään tarvittaessa komission teknistä apua yhteisön oikeuden osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamisen suorittamiseksi oikealla tavalla; tätä teknistä apua on annettava myös niille liittymistä hakeneille valtioille, joiden kanssa viralliset liittymisneuvottelut on jo aloitettu ja joiden kansallista lainsäädäntöä ollaan mukauttamassa yhteisön säännöstöön;

8. Muistuttaa, että ympäristöalaa koskevan yhteisön oikeuden laatimista, täytäntöönpanemista ja soveltamista koskevien Euroopan parlamentin ja neuvoston toukokuussa ja kesäkuussa 1998 antamien päätöslauselmien seurauksena komissio ryhtyi hahmottelemaan tarkastustehtävien vähimmäiskriteerejä, joilla edistettäisiin tehokasta ja yhtenäistä soveltamista yhteisön alueella; kehottaa komissiota kunnioittamaan tätä sitoumustaan kuulemalla Euroopan parlamenttia ja neuvostoa vielä tämän parlamentin vaalikauden aikana;

EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa (tuleva 226 artikla) määrätty menettely

9. Pyytää komissiota ilmoittamaan, kuinka kauan keskimäärin kuluu aikaa virallisen ilmoituksen esittämisestä perustellun lausunnon antamiseen sekä kyseisen lausunnon antamisesta siihen, kun rikkomustapaus päätetään jättää käsittelemättä tai asia saatetaan tuomioistuimen käsiteltäväksi;

10. Toteaa, että komissio aikoo parantaa rikkomusmenettelyihin liittyviä työmenetelmiään pyrkien erityisesti nopeuttamaan asiakirjojen käsittelyä, ja kehottaa komissiota lisäksi ehdottamaan pakollisia määräaikoja, myös monimutkaisemmissa tapauksissa, jotta EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan (tuleva 226 artikla) mukaisesti asian saattamisesta tuomioistuimen käsiteltäväksi voidaan tehdä päätös 12 kuukauden kuluessa siitä määräajasta, jonka komissio perustellussa lausunnossaan määräsi; komission on annettava kyseiselle jäsenvaltiolle mahdollisuus esittää huomautuksensa (EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan ensimmäinen kohta) viimeistään kuusi kuukautta kantelun kirjaamispäivästä laskettuna;

11. Katsoo, että komission on rikkomustapauksia koskevien menettelyjen uskottavuuden takaamiseksi kansalaisten silmissä pidettävä tiukasti kiinni jäsenvaltioille annetusta kahden kuukauden määräajasta vastata viralliseen ilmoitukseen; pyytää komissiota antamaan tätä varten järjestelmällisesti perustellun lausunnon tai saattamaan asian tuomioistuimen käsiteltäväksi tapauksissa, joissa jäsenvaltiot eivät ole noudattaneet määräaikoja;

12. Pyytää komissiota ilmoittamaan, kuinka moni ja mitkä kanteluista ja komission toteamista tapauksista olivat alunperin vetoomuksia;

13. Kehottaa komissiota keskustelemaan rikkomustapauksista vähintään joka kolmas kuukausi joka kuudennen kuukauden sijasta;

14. Kehottaa komissiota antamaan kantelijalle tietoja kaikista tutkimansa tapauksen juridisista näkökohdista sekä antamaan kantelijalle mahdollisuuden esittää komission kannasta eriävä näkemys asiasta, ennen kuin komissio tekee lopullisen päätöksen siitä, antaako kantelu aihetta saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi;

15. Kehottaa komissiota laatimaan luettelon kaikista vastaanotetuista kanteluista osana yleistä vastaanotettujen asiakirjojen luetteloa;

Kansalaisten rooli ja yhteisön oikeuteen tutustuminen

16. Pitää yhteisön oikeuteen liittyvien asioiden koulutusta välttämättömänä oikeusalan ammattilaisille, jotta he voivat toimia tehokkaammin ja antaa täsmällisempiä tietoja ja neuvoja niitä pyytäville kansalaisille; toistaa tässä yhteydessä jäsenvaltioille ja yliopistoille osoittamansa pyynnön tehdä yhteisön oikeuden opetuksesta yliopistoissa pakollista;

17. Pyytää tämän vuoksi rahoitusosuuden lisäämistä tätä tarkoitusta varten käynnistettyjen ohjelmien, kuten «Grotius» ja «Schuman», tukemiseksi, samoin kuin voimakasta tukea edellyttävän Euro-jus-aloitteen jatkamista, ottaen huomioon sen merkityksen informaation ja tiedon antamisessa kansalaisille kaikista yhteisöön oikeuteen liittyvistä asioista;

18. Pyytää komissiota mahdollisimman pikaisesti suunnittelemaan, kuinka Internetiin voitaisiin säännöllisesti laittaa yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnasta laadittavan vuosikertomuksen sisältämät tiedot 169 artiklassa tarkoitetun menettelyn täytäntöönpanon avoimuuden lisäämiseksi ja yleisen asiantuntemuksen sekä erityisesti oikeusalan ammattilaisten asiantuntemuksen laajentamiseksi;

Vuosikertomuksen sisältö

19. Toteaa, että kaikkien 31. joulukuuta 1997 sovellettavissa olevien direktiivien keskimääräinen osuus ilmoitetuista toimista yhteisön oikeuden saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä kaikissa jäsenvaltioissa oli 94 prosenttia;

20. Pahoittelee kuitenkin sitä, että yhteisön oikeuden saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä tehtävien toimien osuudet vaihtelevat suuresti eri jäsenvaltioissa, esimerkiksi televiestinnässä ja kuljetusalalla;

21. Ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että komissio on vuonna 1997 ensi kertaa käyttänyt oikeutta, joka sille on suotu EY:n perustamissopimuksen 171 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa (tuleva 228 artikla), jonka mukaisesti tuomioistuin tuomitsee asianomaiset jäsenvaltiot uhkasakkoihin, jos ne eivät ole panneet täytäntöön tuomioistuimen ensimmäistä päätöstä; kannustaa komissiota turvautumaan tulevaisuudessa tähän menettelyyn, joka on osoittautunut erityisen hyödylliseksi yhteisön oikeuden soveltamisen valvonnan parantamisessa (8 oikeustapauksesta tuomioistuimessa 4 on käsitelty nopeasti), perustelemalla yksittäisissä tapauksissa täsmällisemmin uhkasakon määrän, jota se ehdottaa tuomioistuimelle;

22. Pahoittelee, että edellisestä vuosikertomuksesta 29. tammikuuta 1998 ((EYVL C 56, 23.2.1998, s. 39.)) antamassaan päätöslauselmassa ei ole otettu huomioon suosituksia, jotka käsittelevät seuraavia asioita koskevien uusien osien lisäämistä komission vuosikertomukseen:

- yhteisön allekirjoittamien kansainvälisten sopimusten soveltaminen ja kyseisiin sopimuksiin pohjautuva lainsäädäntö sekä sopimuksista johtuvat ulkopuoliset sitoumukset,

- katsaus EY:n perustamissopimuksen 100 a artiklan 4 kohdan (tuleva 95 artikla) ja sitä seuraavien kohtien soveltamiseen liittyvistä jäsenvaltioiden ja komission toimista ja komission sen osalta toteuttamat toimet,

- parlamentin vetoomusvaliokunnan välittämät vetoomukset, joissa mainitaan ne tapaukset, joissa kyseisiä vetoomuksia on käsitelty myös kanteluina,

- tapaukset, joissa jäsenvaltiot ovat työehtosopimuksin saattaneet osaksi kansallista lainsäädäntöä sosiaalipolitiikkaan liittyviä direktiivejä, jotta yhteisön oikeuden osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamisen laajuutta olisi mahdollista selvittää;

23. Suhtautuu myönteisesti nähtävissä oleviin positiivisiin vaikutuksiin, joita komission heinäkuussa 1996 hyväksymällä menettelyjen uudistamisella on ollut; uudistamisen seurauksena komission asettaman yhden vuoden määräaikaa päätöksen tekemiseksi asiassa on noudatettu paremmin ja virallisten ilmoitusten kokonaismäärä on noussut 23 prosenttia (1 460 vuonna 1997 verrattuna 1 168:aan vuonna 1996), mutta myös niiden tapausten, joiden käsittely lopetettiin, määrä on noussut;

24. Pyytää komissiota sisällyttämään seuraaviin kertomuksiinsa yksityiskohtaisemman selvityksen jäsenvaltioiden tuomioistuinten päätöksistä, jotka koskevat yhteisön oikeuden rikkomiseen liittyviä jäsenvaltioiden velvoitteita;

25. Kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle ja tuomioistuimelle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.