EHTY:n neuvoa-antavan komitean lausunto ilmastonmuutosta ja päästökauppoja koskevasta EU:n ohjelmasta

(hyväksytty yksimielisesti 355. täysistunnossa 5. huhtikuuta 2001)

(2001/C 170/04)

EUROOPAN HIILI- JA TERÄSYHTEISÖN NEUVOA-ANTAVA KOMITEA, JOKA

OTTAA HUOMIOON:

- komission vihreän kirjan Kasvihuonekaasujen päästökauppa Euroopan unionissa(1),

- komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille EU:n politiikka ja toimenpiteet kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi: kohti eurooppalaista ilmastonmuutosohjelmaa (ECCP)(2), ja

- julistuksen, jonka se antoi 25. heinäkuuta 1999 hiiliteollisuuden asemasta Euroopassa 21. vuosisadalla,

ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:

1. Ottaen huomioon, ettei varmojen tietojen puute ennaltavarautumisen periaatteen mukaisesti saa viivyttää tehokkaiden ja tasapainotettujen toimenpiteiden toteuttamista, jotta vältettäisiin vakavien ja palautumattomien vahinkojen riskit taloudellisesti hyväksyttävin kustannuksin, neuvoa-antava komitea pitää hyvänä komission aloitetta keskustella ilmastonmuutosta käsittelevästä eurooppalaisesta ohjelmasta ja tarkastella kasvihuonekaasujen päästökauppaa koskevan järjestelmän käyttöönottoa, jota varten konsultoidaan kaikkia asianomaisia talouden toimijoita vihreän kirjan välityksellä. Yhteisön prosessiteollisuus on ilmoittanut olevansa halukas rajoittamaan omalta osaltaan kasvihuonekaasupäästöjä rakentavalla tavalla. Neuvoa-antava komitea huomauttaa kuitenkin tähän, että kasvihuonekaasupäästöjen torjunta on maailmanlaajuinen ongelma, jolle on löydettävä maailmanlaajuinen ratkaisu. Kasvihuonekaasupäästöjen torjuntaa vaaditaan kuitenkin nykyisellään vain Kioton pöytäkirjan liitteessä B tarkoitetuilta mailta. Kehitysmailta pöytäkirja ei vaadi mitään toimenpiteitä, vaikka jotkut niistä ovat jo nyt merkittäviä kasvihuonekaasupäästöjen aiheuttajia.

2. Kioton pöytäkirjan täytäntöönpano kuormittaa joka tapauksessa EU:n taloutta huomattavasti. Siksi on valitettavaa, että joidenkin jäsenvaltioiden hallitukset ovat asettaneet velvoitteita teollisuudelle jo ennen kuin kaikki pöytäkirjan allekirjoittaneet valtiot ovat ratifioineet sen ja ennen kuin velvoitteita on yhdenmukaistettu yhteisön tasolla.

3. Ratifioinnin jälkeen pitäisi EU:n ja sen jäsenvaltioiden panna pöytäkirja täytäntöön tavalla, joka rasittaa mahdollisimman vähän EU:n taloutta. Kioton joustomekanismit mahdollistavat kansantaloudellisesti tehokkaita toimenpiteitä kansallisella tasolla tehtyjen kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen tähtäävien sitoumusten noudattamiseksi erityisesti jos sitoumusten käytölle ei aseteta mitään rajoituksia.

4. Kioton velvoitteiden noudattamiseen tähtäävä toiminta on luonnostaan sellaista, että se voi olla ristiriidassa EU:n muiden poliittisten tavoitteiden kanssa. Neuvoa-antavalle komitealle tuottaa erityistä huolta Kioton prosessin yhteensovittaminen EU:n energiapolitiikan sekä prosessiteollisuuden kilpailukyvyn säilyttämiseen ja parantamiseen tähtäävän politiikan kanssa.

5. Kioton pöytäkirjan täytäntöönpano ei saa vaarantaa energiapoliittisia tavoitteita, jotka ovat energiavarmuus, kestävän kehityksen periaatteen noudattaminen ja energialähteiden monipuolisuus. Komission pitäisi edistää aktiivisesti ympäristöä kunnioittavan kivihiiliteollisuuden kehittämistä, sillä sen avulla voitaisiin vähentää kasvihuonekaasupäästöjä. Kivihiiliteollisuus on lisäksi perinteisesti EU:n tärkeimpiä energialähteitä ja edistää energiansaannin varmuutta.

6. EU:n prosessiteollisuuden, myös terästeollisuuden markkinat ovat koko maailman laajuiset. Tietyt talouspoliittiset välineet - erityisesti energiaverot - vaikuttavat prosessiteollisuuden kilpailukykyyn, ja työpaikat EU:ssa vähenevät, kun prosessiteollisuus siirtyy kustannustasoltaan halvempiin maihin. Monet tällaisista maista eivät allekirjoita Kioton pöytäkirjaa, joten jos EU verottaa energiankäyttöä taloudellisessa toiminnassa, se saattaa aiheuttaa kasvihuonekaasupäästöjen lisääntymisen muualla maailmassa.

7. EU:n energiaintensiivinen terästeollisuus on aina pyrkinyt parantamaan energiatehokkuuttaan, ja sen spesifinen energiankäyttö on vuodesta 1975 vähentynyt lähes puolella. Teräksenvalmistusprosesseja on pitkän ajan kuluessa kehitetty niin pitkälle, että energiatehokkuuden suhteen ollaan lähes teoreettisella rajalla. Lisäparannukset ovat siis lähes mahdottomia, ja ne olisivat kustannuksiltaan joka tapauksessa lähes kannattavuusrajalla. Toimenpiteet, joiden pitäisi nopeuttaa jatkuvaa parannusprosessia, olisivat sen vuoksi jokseenkin tehottomia. Jos halutaan vähentää tuntuvasti teräksenvalmistuksessa syntyviä päästöjä, on tekniikkaa kehitettävä useassa vaiheessa, mikä vaatisi 20-30 vuotta.

8. Energiasektorille ja prosessiteollisuudelle ei pitäisi asettaa suhteettoman suurta osuutta Kioton pöytäkirjaan perustuvien velvoitteiden noudattamisesta. Kasvihuonekaasupäästöjen nopeimmin kasvava aiheuttaja on liikenne, joten EU:n on ehdottomasti kiinnitettävä enemmän huomiota liikenteestä aiheutuvien päästöjen vähentämiseen. Terästeollisuus on tunnetusti myötävaikuttanut energiankäytön vähenemiseen liikenteessä siten, että se on kehittänyt kevyempiä terästyyppejä. Niiden tuotanto vaatii kuitenkin enemmän energiaa.

9. Maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen yhteydessä komission pitäisi tämän vuoksi ottaa huomioon koko energiasyklissä esiintyvät ilmiöt, eikä se saisi keskittyä ainoastaan käyttöpaikalla muodostuviin päästöihin. Kun otetaan huomioon, että EU on yhä enemmän riippuvainen tuontienergiasta, on päästöjä ja energiankäyttöä EU:n ulkopuolella tarkasteltava yhdessä EU:hun suuntautuvan energiantuonnin kanssa.

10. Neuvoa-antava komitea pitää hyvänä esimerkiksi Euroopan autoteollisuuden (ACEA) rakentavaa ehdotusta, että se pyrkii vapaaehtoisten sopimuksien avulla vähentämään ajoneuvojen energiankäyttöä, mutta huomauttaa nimenomaisesti, että EHTY-teollisuus on jo osallistunut merkittävästi kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen EU:ssa vähentämällä hiilentuotantoa ja käyttöä.

11. EU:n ja sen jäsenvaltioiden olisi toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä energiatehokkuuden edistämiseksi kotitalouksissa, jotta voitaisiin välttää polttoaineiden niukkuutta aiheuttavia toimenpiteitä.

12. Kioton joustomekanismien soveltamista ei pitäisi rajoittaa ainoastaan päästökauppoihin. Yhteinen täytäntöönpano ja puhtaan kehityksen mekanismi näyttävät edistävän erityisen hyvin uudenaikaisia energianhyödyntämistekniikoita maailmanlaajuisesti, ja niissä Eurooppa on päässyt johtoasemaan. Yhteinen täytäntöönpano ja puhtaan kehityksen mekanismi johtavat parhaimpiin energiatehokkuustuloksiin sellaisissa maissa, joissa ne voidaan toteuttaa kustannustehokkaimmin. Täten näillä toimenpiteillä voidaan luoda edellytykset päästöjen vähentämiselle maailmanlaajuisesti kustannusten samalla pienentyessä. Neuvoa-antava komitea kehottaa siksi painokkaasti komissiota omaksumaan johtavan aseman neuvoteltaessa maailmanlaajuisesta kehyksestä yhteisen täytäntöönpanon ja puhtaan kehityksen mekanismin toteuttamiseksi. Myös päästökauppaa koskevien sääntöjen on sovittava yhteen yhteisen täytäntöönpanon ja puhtaan kehityksen mekanismin kanssa.

13. Neuvoa-antava komitea valittaa sitä, ettei vihreässä kirjassa kiinnitetty huomiota hiilinielujen, kuten metsien, viljelysten ja valtamerien, merkitykseen hiilidioksidin absorptiossa, ja peräänkuuluttaa pätevää tieteellistä arviota näistä hiilinieluista.

14. Päästökauppojen pitäisi jäädä jäsenvaltioiden toimivaltaan. Päästökauppoja ei periaatteessa saisi valjastaa kansallisella tasolla jo käytössä olevien ilmastopoliittisten toimenpiteiden yhteyteen, vaan pitäisi tarjota kustannustehokkaampia ja taloutta vähemmän kuormittavia vaihtoehtoja. Niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat jo ottaneet käyttöön toimenpiteitä, joilla tosiasiassa jaetaan päästöoikeuksia (esimerkiksi velvoittamalla energiansäästötavoitteisiin), saattaa kauppamekanismin liian aikaisen käyttöönoton vaikutus kilpailukyvylle aiheutuvien negatiivisten vaikutusten pienentämiseen olla kyseenalaista. Maksulliset päästöoikeudet, jotka vaikuttavat kysymykseen tuleviin yrityksiin samalla tavalla kuten esimerkiksi hiilidioksidivero tai jopa voimakkaammin, eivät varmaankaan ole tarkoituksenmukaisia. Se, missä muodossa päästökauppa on mielekäs väline verrattuna muihin välineisiin, riippuu ratkaisevasti siitä, jaetaanko päästöoikeudet oikeudenmukaisesti ja erityisesti otetaanko jo toteutetut mukautukset asianmukaisesti huomioon, sekä siitä, millaista ilmastopolitiikkaa kyseinen jäsenvaltio harjoittaa, ottaen huomioon sen erityiset taloudelliset ja sosiaaliset erityispiirteet. Mikäli jäsenvaltiot tältä pohjalta haluavat ottaa käyttöön päästökauppajärjestelmän, haluaa neuvoa-antava komitea esittää seuraavat huomautukset:

14.1. Kioton pöytäkirjasta EU:lle aiheutuvat velvoitteet on siirretty jäsenvaltioiden noudatettaviksi, ja ne puolestaan toteuttavat erilaisia toimenpiteitä. Kukin jäsenvaltio esimerkiksi asettaa erilaisia tavoitteita kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi, ja ne voivat päättää itsenäisesti, millaisin välinein tavoitteet halutaan saavuttaa. Näistä syistä olisi hyvin vaikeaa päästä EU-tasolla yhdenmukaiseen sääntelyyn päästökaupoissa.

14.2. Komission olisi sen sijaan huolehdittava siitä, että kansalliset järjestelmät kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseksi voitaisiin yhdistää siten, että yhteisön sisäinen päästökauppa olisi mahdollista. Tämä koskisi erityisesti menetelmiä, joilla päästöoikeudet ja tavoitteet laskettaisiin. Jos järjestelmät eivät ole sovitettavissa yhteen, olisi vaikeaa laskea oikeuksien suhteellista arvoa yksittäisissä järjestelmissä. Samoin olisi annettava yhteiset säännöt, jolloin olisi varottava, ettei tavoitteiden asettaminen aiheuta kilpailun vääristymiä.

14.3. Jotta järjestelmä olisi läpinäkyvä, olisi otettava käyttöön eräänlainen pörssi, jotta kauppaa voitaisiin käydä kansallisten järjestelmien välillä. Silloin on kuitenkin otettava huomioon, että yksittäisten jäsenvaltioiden asettamista erilaisista tavoitteista voisi aiheutua erilaisia suhteellisia arvoja kansallisissa päästöluvissa.

14.4. Komission olisi yhteistyössä teollisuuden ja työntekijäjärjestöjen kanssa laadittava valtionapujärjestelmään liittyvät ohjeet, joilla varmistettaisiin, etteivät kansallisissa päästökauppajärjestelmissä myönnetyt luvat aiheuta kilpailun vääristymistä.

14.5. Kansallisten järjestelmien yhteensopivuuden varmistamiseksi käyttöön otettavan EU:n kehyksen olisi oltava riittävän joustava, jotta yrityksillä olisi oikeus osallistua järjestelmään, jos se katsotaan aiheelliseksi. Yritysten osallistumisen päästökauppajärjestelmään pitäisi joka tapauksessa olla vapaaehtoista.

14.6. Neuvoa-antava komitea katsoo, ettei ympäristön pilaantumisen yhtenäistä ehkäisemistä ja vähentämistä tai suuria polttolaitoksia koskevien direktiivien perusteella voi päättää, mitkä toimialat voivat osallistua päästökauppoihin. Periaatteessa päästökauppoihin osallistumisen pitäisi olla sallittua kaikille halukkaille toimialoille.

14.7. Lupien huutokauppaaminen ei ole hyväksyttävää, koska tällöin aiheutuisi EU:n prosessiteollisuudelle vain lisäkustannuksia, joista ne eivät saisi korvauksia, eikä ympäristökään hyötyisi. Tavoitteissa pitäisi ottaa huomioon sekä energiatehokkuuden aste että mahdollisuudet lisäparannuksiin. (Sellaisissa maissa ja/tai sellaisilla toimialoilla, joissa voi tehdä energiatehokkuutta koskevia sopimuksia, pitäisi sovitut tavoitteet ottaa huomioon lupien myöntämisessä.)

14.8. Ratkaisevan tärkeää kilpailun vääristymisen ehkäisemiselle on, miten luvat alussa myönnetään. Tässä voidaan käyttää useita tapoja. On kuitenkin todettava, ettei mikään luvanantomenettely voi olla täysin oikeudenmukainen, sillä muuten ei olisi mitään syytä kaupankäyntiin. Alussa sovellettavan lupajärjestelmän avulla pitäisi voida välttää vakavat kansantaloudelliset häiriöt ja teollisuuden investointien jäädyttäminen ja samalla varmistaa lupamarkkinoiden riittävä joustavuus.

14.9. Päästökauppajärjestelmät ja tavoitteet eivät saa olla sellaisia, että ne estäisivät EU:n prosessiteollisuuden kasvua niin volyymiltään kuin lisäarvoltaan.

14.10. Kun asetetaan hiilidioksidipäästöille enimmäisrajoja, on aina otettava huomioon lisääntyvä energiankäyttö, joka aiheutuu säädöksistä, joiden tavoitteena on muiden päästöjen vähentäminen.

14.11. Pitäisi olla mahdollista tallettaa päästöoikeuksia käytettäväksi myöhemmin.

15. EU-kaupan pitäisi mahdollisesti olla sellaista, että se voidaan yhdistää kattavaan kansainväliseen päästökauppajärjestelmään ja muihin joustaviin Kioton pöytäkirjaan perustuviin välineisiin. Pitäisi myös olla mahdollista, että siihen kuuluisi mahdollisimman paljon kolmansia maita ilman että aiheutuisi vakavia ongelmia tai viivästymistä. Tämä edellyttää muun muassa yhteistä maailmanlaajuista mittaus-, seuranta-, ilmoitus- ja tarkastusjärjestelmää. Se, että jotkin EU:n jäsenvaltiot pyrkivät täyttämään Kioton pöytäkirjaan perustuvia velvoitteita ennen muita allekirjoittajavaltioita, vaikeuttaa yhteensopivuutta koskevan tavoitteen saavuttamista.

(1) KOM(2000) 87 lopullinen.

(2) KOM(2000) 88 lopullinen.