PERUSTELUT

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

•Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

Taidoilla on merkitystä

Korkean tuottavuuden ja kestävän kilpailukyvyn ja kasvun edellytyksenä on ammattitaitoinen ja mukautumiskykyinen työvoima ja se, että käytettävissä olevia taitoja hyödynnetään täysimääräisesti. Työllistettävyys riippuu yksilön taitojen laadusta. Niissä maissa, joissa suurella osalla aikuisista on heikot perustaidot (luku- ja kirjoitustaito, laskutaito) ja digitaaliset taidot, työvoiman tuottavuus on alhaisempi ja sen myötä kasvu- ja kilpailukykyennusteet ovat heikommat. Euroopan inhimillisen pääoman käytössä on tehostamisen varaa koko elämän ajan, ja unionin inhimillistä pääomaa on syytä parantaa korottamalla yleistä taitotasoa. Tätä varten on otettava käyttöön kansallisen ja EU-tason resursseja. Vuoden 2016 vuotuisessa kasvuselvityksessä korostetaan, että ”älykäs investoiminen Euroopan inhimilliseen pääomaan” ja ihmisten varustaminen sellaisilla taidoilla, joilla vauhditetaan innovointia ja kilpailukykyä ja saavutetaan korkea tuottavuus, ovat paras keino estää yksilöitä joutumasta työttömiksi ja vähentää köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riskiä.

Perustaidot ja koulutustaso Euroopassa

Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD:n) aikuisten osaamistutkimus (Survey of Adult Skills, PIAAC) osoittaa, että yhdellä viidestä eurooppalaisesta aikuisesta (16–65-vuotiaat) on vain alkeellinen luku- ja kirjoitustaito ja yhdellä neljästä on vain matalimman tason laskutaito ja kyky suorittaa vain hyvin yksinkertaisia tehtäviä tieto- ja viestintätekniikkaa käyttäen. OECD:n PIAAC-tutkimus osoittaa myös, että koulutustaso korreloi läheisesti perustaitojen hallinnan kanssa, vaikka taitotaso voikin vaihdella huomattavasti saman tutkintotason yksilöiden välillä. Kun tarkastellaan koulutustasoa, keskimäärin noin joka neljänneltä 25–64-vuotiaiden ikäryhmään kuuluvalta eurooppalaiselta puuttuu toisen asteen tutkinto; joissain maissa osuus on yli 40 prosenttia tai jopa 57 prosenttia. Koulutustulokset eivät myöskään jakaannu tasaisesti väestön eri alaryhmien välillä; esimerkiksi noin 44 prosentilta EU:ssa asuvista EU:n ulkopuolisten maiden (”kolmansien maiden”) kansalaisista puuttuu toisen asteen tutkinto (noin 7 prosentilta aikuisista EU:ssa puuttuu toisen asteen koulutus), ja heillä on EU-kansalaisia paljon todennäköisemmin heikot perustaidot.

Vähäisten taitojen vaikutus yksilöihin on monitahoinen asia, jolla on huomattavia seurauksia. Matalan taitotason ihmiset pärjäävät yleensä huonommin työmarkkinoilla (heitä koskee korkeampi työttömyys- ja pitkäaikaistyöttömyysaste, hitaampi siirtyminen pois työttömyydestä, alhaisemmat palkat jne.), ja heillä on korkeampi köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski. Taantuman aikana heidän työmarkkinanäkymänsä heikkenivät entisestään: enintään ylemmän perusasteen koulutuksen suorittaneiden työttömyysaste kohosi 9,7 prosentista (vuonna 2008) 17,4 prosenttiin (vuonna 2014), kun taas korkeamman koulutusasteen suorittaneiden keskuudessa kasvua oli alle 3 prosenttiyksikköä. Viime vuosina valtaenemmistö työpaikkamenetyksistä kohdistui matalan koulutustason ihmisiin (yli yhdeksän miljoonaa työpaikkamenetystä).

Matalalla taitotasolla voi olla vaikutus myös tässä tilanteessa olevien henkilöiden lapsiin, sillä PIAAC osoitti, että joissain maissa matalan koulutustason vanhempien lapsilla oli merkittävästi heikompi taso testatuissa taidoissa kuin korkeamman koulutustason vanhempien lapsilla.

Tämän tilanteen kustannukset ovat korkeat paitsi yksilölle itselleen myös taloudelle ja yhteiskunnalle kokonaisuudessaan, mukaan luettuna julkiset menot työttömyys- ja sosiaalietuuksiin.

Uusia haasteita

Uudenlaiset työnteon tavat, kuten vuorovaikutustalouden mallit, lisääntyvä itsenäinen ja sopimusperusteinen työ, tiuhemmat työpaikkavaihdokset (välttämättömyys tai mahdollisuus) sekä muutokset työn organisoinnissa vaikuttavat kaikki siihen, minkätyyppisiä taitoja tarvitaan. Ennusteet osoittavat, että vaikka matalan taitotason työpaikat eivät häviä kokonaan, tällainen työpaikka tulee olemaan enintään 15 prosentilla työvoimasta. Suuntaus kohti entistä enemmän taitoja edellyttäviä työpaikkoja jatkuu kaikilla tasoilla, ja monet perinteiset ruumiilliset tai rutiinimaiset työpaikat vähenevät tai muuttuvat korkeamman tason perustaitoja vaativiksi.

Väestönkehityksen suunta johtaa aina vain supistuvaan työvoimaan; työikäisen väestön (20–64-vuotiaat) ennustetaan vähenevän 306 miljoonasta 269 miljoonaan. Nämä suuntaukset voivat pahentaa osaamisen kohtaanto-ongelmia ja osaamisvajeita työmarkkinoilla ja haitata siten investointeja, innovointia ja kasvua. Osaamisen kohtaanto-ongelmat ja osaamisvajeet voivat myös haitata tuottavuuden kasvua ja resurssien uudelleenallokointia eri toimialojen välillä jäsenvaltioissa ja niiden välillä, mikä puolestaan voi luoda esteitä sisämarkkinoiden tarjoamien etujen täysimääräiselle hyödyntämiselle ja entisestään alentaa heikkojen talouksien häiriönsietokykyä. Nämä suuntaukset ovat haaste, joka korostaa tarvetta integroida käyttämätöntä henkilöpääomaa työmarkkinoille erityisesti matalan taitotason aikuisten keskuudesta. Näiden väestönkehityksen suuntausten tasapainottamiseksi on selvä tarve korottaa työllisyysastetta, parantaa työvoiman tuottavuutta ja pitää vanhemmat sukupolvet työssä pidempään. Muuttajat voivat myös osaltaan täyttää tätä vajetta, kunhan heidän taitonsa täyttävät työmarkkinoiden tarpeet ja ne käytetään hyvin.

Useimmat Euroopan työvoimaan seuraavina kahtena vuosikymmenenä lukeutuvat ovat jo nyt aikuisia. Investoiminen heidän taitojensa jatkuvaan parantamiseen määrittää sen, pystyykö EU korjaamaan hyödyt teknisestä kehityksestä ja varmistamaan kilpailukyvyn. On tehtävä enemmän työvoiman taitojen jatkuvan kehittämisen tukemiseksi.

Taitojen parantamisen esteitä

Kaikkiin näihin haasteisiin voidaan vastata vain antamalla ihmisille mahdollisuus – olivatpa he työssä tai eivät – hankkia ne taidot, jotka he tarvitsevat joko työmarkkinoille pääsemiseksi tai, jos he ovat työssä, kasvavien taitovaatimusten tahdissa pysymiseksi.

Kuitenkin merkittävältä osalta työikäisestä väestöstä, myös jo työssä olevilta ihmisiltä, puuttuu sellaiset perustason luku- ja kirjoitus-, lasku- ja digitaaliset taidot, joita he tarvitsevat osallistuakseen sellaiseen ammatilliseen koulutukseen, joka on välttämätöntä heidän työpaikkojensa muuttuvien vaatimusten kannalta ja taitojen katoamisen välttämiseksi. Matalamman taitotason työntekijöillä sekä vanhemmilla työntekijöillä ja työntekijöillä, joilla ei ole mahdollisuutta kehittää taitojaan läpi työssäoloaikansa, on suurin riski taitojen vanhentumiseen.

Lisäksi työssäkäyvät matalan taitotason ihmiset ovat usein sellaisessa työssä, jossa ei ole tarjolla mahdollisuutta työssäoppimiseen, he saavat vähemmän työnantajien järjestämää koulutusta, ja korkean taitotason ihmisiin verrattuna heiltä jää saamatta hyöty jatkuvasta oppimisesta. Tuloksena on, että he jumittuvat matalan taitotason ja huonon työpaikan ansaan, ammattitaitoa edellyttämättömään työhön, jossa heillä on vain vähäiset mahdollisuudet taitojensa parantamiseen.

Vaikka ratkaisu näihin haasteisiin onkin selvä, eli taitojen parantaminen niiden henkilöiden kohdalla, joilta puuttuu perustaidot työmarkkinoille pääsemiseksi tai niiden tahdissa pysymiseksi, sen toteuttamisen pääasiallinen este on aikuisten ja erityisesti matalan taitotason aikuisten vähäinen osallistuminen koulutukseen. Työvoimatutkimuksen (Labour Force Survey) mukaan vain 10,8 prosenttia aikuisista oli osallistunut jonkinlaiseen oppimiseen tutkimusta edeltäneiden neljän viikon aikana, kun sovittu eurooppalainen tavoite on 15 prosenttia vuoteen 2020 mennessä. Matalan koulutustason aikuisten osallistumisaste oppimiseen on vieläkin matalampi: heistä keskimäärin vain 4,3 prosenttia osallistuu oppimiseen. Näin ollen kysymys yhtäläisistä mahdollisuuksista oppimiseen on asia, johon on tarpeen puuttua ja joka koskee myös kolmansien maiden kansalaisia.