Neuvoston 22 päivänä lokakuuta 1999 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 41/1999 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi yhteisön vesipolitiikan puitteista



Virallinen lehti nro C 343 , 30/11/1999 s. 0001 - 0072



NEUVOSTON 22 PÄIVÄNÄ LOKAKUUTA 1999 VAHVISTAMA yhteinen kanta N:o 41/1999 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/.../EY antamiseksi yhteisön vesipolitiikan puitteista (1999/C 343/01) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: 1) Frankfurtissa 1988 järjestetyn yhteisön vesipolitiikkaa käsitelleen ministeritason seminaarin päätelmissä korostetaan sellaisen yhteisön lainsäädännön tarvetta, joka kattaa ekologisen laadun. Neuvosto pyysi 28 päivänä kesäkuuta 1988 antamassaan päätöslauselmassa(5) komissiota tekemään ehdotuksia yhteisön alueen pintavesien ekologisen laadun parantamiseksi. 2) Vuonna 1991 Haagissa järjestetyn, pohjavesiä käsitelleen ministeritason seminaarin julistuksessa tunnustetaan, että tarvitaan toimia makean veden laadun ja määrän pitkäaikaisen huonontumisen välttämiseksi ja edellytetään, että vuoteen 2000 mennessä pannaan täytäntöön toimintaohjelma, jonka tavoitteena on makean veden varojen kestävä hoito ja suojelu. Neuvosto kehotti 25 päivänä helmikuuta 1992(6) ja 20 päivänä helmikuuta 1995(7) antamissaan päätöslauselmissa laatimaan pohjavesiä koskevan toimintaohjelman ja muuttamaan pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979 annetun neuvoston direktiivin 80/68/ETY(8) osana yleistä makean veden suojelua koskevaa politiikkaa. 3) Jatkuvasti lisääntyvästä tarpeesta saada eri tarkoituksiin riittävästi hyvälaatuista vettä aiheutuu yhteisön vesiin kohdistuvia kasvavia paineita. Euroopan ympäristökeskus esitteli kertomuksessaan "Ympäristön tilasta Euroopan unionissa - 1995" 10 päivänä marraskuuta 1995 ajantasaisen ympäristöntilaraportin, jossa vahvistetaan toiminnan tarve yhteisön vesien laadun ja määrän suojelemiseksi. 4) Neuvoston 18 päivänä joulukuuta 1995 antamissa päätelmissä edellytetään muun muassa uuden puitedirektiivin laatimista kestävän vesipolitiikan perusperiaatteiden luomiseksi Euroopan unionissa sekä kehotetaan komissiota tekemään ehdotus. 5) Komissio antoi 21 päivänä helmikuuta 1996 Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euroopan yhteisön vesipolitiikkaa koskevan tiedonannon, jossa esitetään yhteisön vesipolitiikan periaatteet. 6) Komissio antoi 9 päivänä syyskuuta 1996 ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi pohjaveden yhdennettyä suojelua ja hoitoa koskevasta toimintasuunnitelmasta(9). Komission ehdotuksessa kiinnitetään huomiota tarpeeseen ottaa käyttöön menettelyjä makean veden oton sääntelemiseksi ja makean veden laadun ja määrän seuraamiseksi. 7) Komissio antoi 29 päivänä toukokuuta 1995 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kosteikkojen viisasta käyttöä ja säilyttämistä koskevan tiedonannon, jossa tunnustetaan näiden tärkeä tehtävä vesivarojen suojelussa. 8) On luotava yhtenäinen yhteisön vesipolitiikka. 9) Neuvosto kehotti 25 päivänä kesäkuuta 1996, alueiden komitea 19 päivänä syyskuuta 1996, talous- ja sosiaalikomitea 26 päivänä syyskuuta 1996 ja Euroopan parlamentti 23 päivänä lokakuuta 1996 komissiota tekemään ehdotuksen neuvoston direktiiviksi Euroopan vesipolitiikan puitteista. 10) Perustamissopimuksen 174 artiklan mukaisesti yhteisön ympäristöpolitiikan on määrä edistää ympäristön laadun säilyttämistä, suojelua ja parantamista sekä luonnonvarojen harkittua ja järkevää käyttöä, ja sen on määrä perustua ennalta varautumisen periaatteeseen sekä periaatteisiin, joiden mukaan olisi ryhdyttävä ennaltaehkäiseviin toimiin, ympäristövahingot olisi torjuttava ensisijaisesti niiden lähteellä ja saastuttajan olisi maksettava. 11) Perustamissopimuksen 174 artiklan mukaisesti yhteisö ottaa ympäristöpolitiikkaansa valmistellessaan huomioon käytettävissä olevat tieteelliset ja tekniset tiedot, yhteisön eri alueiden ympäristöolosuhteet, yhteisön taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen kokonaisuutena ja yhteisön eri alueiden tasapainoisen kehityksen sekä toimien toteuttamisesta tai toteuttamatta jättämisestä mahdollisesti aiheutuvat hyödyt ja kustannukset. 12) Yhteisön erilaiset olot ja tarpeet edellyttävät yksityiskohdiltaan erilaisia ratkaisuja; erilaisuus olisi otettava huomioon suunniteltaessa ja toteutettaessa toimenpiteitä vesistöalueen puitteissa vesien suojelun ja kestävän käytön turvaamiseksi. Päätökset olisi tehtävä mahdollisimman lähellä niitä paikkoja, joissa veteen kohdistuu vaikutuksia tai sitä käytetään. Jäsenvaltioiden vastuulla olevat toimet olisi asetettava etusijalle laatimalla alueellisiin ja paikallisiin oloihin soveltuvia toimenpideohjelmia. 13) Tämän direktiivin onnistuneen täytäntöönpanon edellytyksinä ovat tiivis yhteistyö ja yhtenäinen toiminta yhteisön, jäsenvaltioiden ja paikallisella tasolla sekä kansalaisille ja vedenkäyttäjille tiedottaminen, heidän kuulemisensa ja osallistumisensa. 14) Vesihuolto on Euroopan yleishyödyllisiä palveluja koskevan komission tiedonannon(10) mukaan yleishyödyllinen palvelu. 15) On tarpeen yhdentää vesien suojelua ja kestävää hoitoa edelleen muihin yhteisön politiikkoihin kuten energiapolitiikkaan, liikennepolitiikkaan, maatalouspolitiikkaan, kalastuspolitiikkaan, aluepolitiikkaan ja matkailupolitiikkaan. Tällä direktiivillä olisi luotava pohja jatkuvalle vuoropuhelulle ja strategioiden kehittämiselle eri politiikkojen yhdentämiseksi edelleen. Tällä direktiivillä voidaan myötävaikuttaa merkittävästi myös muuhun jäsenvaltioiden väliseen yhteistyöhön kuten Euroopan aluekehityssuunnitelmaan (ESDP). 16) Yhteisön vesipolitiikka edellyttää avoimia, tehokkaita ja yhdenmukaisia lainsäädännöllisiä puitteita. Yhteisön olisi luotava yhteiset periaatteet ja yleispuitteet toiminnalle. Tällä direktiiviilä olisi luotava nämä puitteet sekä koordinoitava, yhdennettävä ja pitkällä aikavälillä kehitettävä edelleen vesien suojelun ja kestävän käytön yleisperiaatteita ja -rakenteita yhteisössä toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. 17) Tällä direktiivillä pyritään yhteisön vesiympäristön säilyttämiseen ja parantamiseen. Tämä tavoite kohdistuu lähinnä veden laatuun. Määrän ennakkovalvonta on veden hyvän laadun turvaamisen osatekijä, ja sen vuoksi olisi säädettävä myös määrää koskevista toimenpiteistä veden hyvän laadun turvaamiseksi. 18) Pohjavesimuodostuman määrällinen tila voi vaikuttaa kyseiseen muodostumaan yhteydessä olevien pintavesien ja maaekosysteemien ekologiseen laatuun. 19) Yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat sopimuspuolia useissa kansainvälisissä sopimuksissa, jotka sisältävät merkittäviä velvoitteita merivesien suojelemiseksi pilaantumiselta, erityisesti Helsingissä 9 päivänä huhtikuuta 1992 allekirjoitettu Itämeren alueen merellisen ympäristön suojelua koskeva yleissopimus, jonka neuvosto on hyväksynyt päätöksellä 94/157/EY(11), Pariisissa 22 päivänä syyskuuta 1992 allekirjoitettu Koillis-Atlantin meriympäristön suojelua koskeva yleissopimus, jonka neuvosto on hyväksynyt päätöksellä 98/249/EY(12), sekä Barcelonassa 16 päivänä helmikuuta 1976 allekirjoitettu Välimeren suojelemista pilaantumiselta koskeva yleissopimus, jonka neuvosto on hyväksynyt päätöksellä 77/585/ETY(13), ja siihen liittyvä Ateenassa 17 päivänä toukokuuta 1980 allekirjoitettu Välimeren suojelemista maalta peräisin olevalta pilaantumiselta koskeva pöytäkirja, jonka neuvosto on hyväksynyt päätöksellä 83/101/ETY(14). Tämän direktiivin on määrä edistää osaltaan sitä, että yhteisö ja sen jäsenvaltiot kykenevät täyttämään nämä velvoitteet. 20) Tämän direktiivin on määrä vaikuttaa osaltaan haitallisten aineiden vesiin tapahtuvien päästöjen vaiheittaiseen vähentämiseen. 21) Tarvitaan yhteisiä periaatteita, jotta jäsenvaltioiden pyrkimykset yhteisön alueen vesien määrän ja laadun suojelun parantamiseksi voidaan sovittaa yhteen ja jotta voidaan edistää kestävää vedenkäyttöä, torjua useiden valtioiden alueelle vaikuttavia veteen liittyviä ongelmia, suojella vesiekosysteemejä sekä niihin suoraan yhteydessä olevia maaekosysteemejä ja kosteikkoja sekä turvata ja kehittää yhteisön vesien käyttömahdollisuuksia. 22) Olisi vahvistettava yhteiset määritelmät, jotka koskevat veden laatua ja, jos se on tarpeen ympäristönsuojelun kannalta, määrää. Olisi asetettava ympäristötavoitteita, jotta voidaan taata pinta- ja pohjavesien hyvän tilan toteutuminen koko yhteisössä. 23) Jäsenvaltioiden olisi pyrittävä saavuttamaan vähintään hyvä vesien tila suunnittelemalla ja panemalla täytäntöön yhdennettyjen toimenpideohjelmien avulla tarpeelliset toimenpiteet ottaen huomioon nykyiset yhteisön vaatimukset. Vesien hyvä tila olisi säilytettävä siellä missä se jo vallitsee. Pohjavesien osalta olisi hyvän tilan vaatimisen lisäksi havaittava kaikki merkitykselliset ja pysyvät nousevat muutossuunnat pilaavien aineiden pitoisuuksissa ja ne pitäisi kääntää laskeviksi. 24) Pinta- ja pohjavedet ovat periaatteessa uusiutuvia luonnonvaroja. Erityisesti pohjaveden hyvän tilan turvaaminen edellyttää varhaisessa vaiheessa tapahtuvaa toimintaa ja suojelutoimien jatkuvaa pitkän ajan suunnittelua, koska pohjavesi muodostuu ja uusiutuu hitaasti. Tilan parantumiseen tarvittavan ajan pituus olisi otettava huomioon suuniteltaessa toimenpiteitä pohjavesien hyvän tilan saavuttamiseksi sekä pilaavien aineiden pitoisuuksissa havaittujen merkityksellisten ja pysyvien nousevien muutossuuntien kääntämiseksi laskeviksi. 25) Pyrkiessään saavuttamaan tässä direktiivissä asetetut tavoitteet ja laatiessaan sitä varten toimenpideohjelmia jäsenvaltiot voivat toteuttaa ne vaiheittain täytäntöönpanokustannusten jakamiseksi pidemmälle ajalle. 26) Tämän direktiivin täysimääräisen ja yhdenmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi määräaikojen pidentämisen olisi perustuttava asianmukaisiin, selviin ja avoimiin näkökohtiin, ja jäsenvaltioiden on vesipiirin hoitosuunnitelmassa osoitettava, että pidentäminen on perusteltua. 27) Jos vesimuodostuma on niin ihmistoiminnan muuttama tai sen luonnonolot ovat sellaiset, että hyvän tilan saavuttaminen on mahdotonta tai kohtuuttoman kallista, voidaan asettaa vähemmän vaativia ympäristötavoitteita asianmukaisten, selvien ja avoimien perusteiden mukaisesti, ja kaikki käytännössä mahdolliset toimenpiteet olisi toteutettava vesien tilan edelleen huononemisen ehkäisemiseksi. 28) Saattaa olla perusteltua poiketa tietyin edellytyksin vesien tilan edelleen huononemisen ehkäisemistä tai hyvän tilan saavuttamista koskevista vaatimuksista, jos epäonnistuminen johtuu ennalta arvaamattomista tai poikkeuksellisista oloista erityisesti tulvien ja kuivuuden aikana, tai jos pintavesimuodostuman fyysisiä ominaisuuksia tai pohjavesimuodostumien pohjaveden korkeutta on muutettava erittäin tärkeän yleisen edun vuoksi, edellyttäen että kaikki käytännössä mahdolliset toimenpiteet vesimuodostuman tilaan kohdistuvan haittavaikutuksen vähentämiseksi on toteutettu. 29) Olisi pyrittävä kaikkien vesistöalueiden vesien hyvään tilaan sovittamalla yhteen samoihin ekologisiin ja hydrologisiin järjestelmiin kuuluvia pinta- ja pohjavesiä koskevat toimenpiteet. 30) Ympäristönsuojelun vuoksi on tarpeen, että aiempaa enemmän yhdennetään pinta- ja pohjavesien laatua ja määrää koskevia näkökohtia ottaen huomioon luonnolliset virtausolot osana hydrologista kiertoa. 31) Tämän direktiivin mukaisten ympäristötavoitteiden saavuttamista koskevat vaatimukset ja erityisesti kaikki toimenpideohjelmat olisi koordinoitava koko vesipiirin osalta niillä vesistöalueilla, joilla vedenkäytöllä voi olla maasta toiseen ulottuvia vaikutuksia. Yhteisön rajojen ulkopuolelle ulottuvien vesistöalueiden osalta jäsenvaltioiden olisi pyrittävä asianmukaiseen yhteistyöhön kyseisten yhteisön ulkopuolisten valtioiden kanssa. Tämä direktiivi edistää osaltaan kansainvälisten vesiensuojelu- ja vesienhoitosopimuksien yhteisölle aiheuttamien velvoitteiden täytäntöönpanoa, erityisesti neuvoston päätöksellä 95/308/EY(15) hyväksytyn valtioiden rajat ylittävien jokien ja useamman kuin yhden valtion alueelle ulottuvien järvien suojelua ja käyttöä koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimuksen ja sen soveltamisesta myöhemmin tehtyjen tai tehtävien sopimusten täytäntöönpanoa. 32) On tarpeen ryhtyä analysoimaan vesistöalueen ominaispiirteitä ja ihmistoiminnan vaikutuksia samoin kuin laatimaan taloudellista analyysiä veden käytöstä. Jäsenvaltioiden olisi seurattava veden tilan muutoksia järjestelmällisesti ja vertailukelpoisella tavalla koko yhteisön alueella. Kyseiset tiedot ovat tarpeen, jotta jäsenvaltioilla olisi vankka perusta kehittää toimenpideohjelmia tässä direktiivissä asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. 33) Jäsenvaltioiden olisi nimettävä juomavedenottoon käytettävät vedet ja huolehdittava siitä, että juomaveden laadusta 15 päivänä heinäkuuta 1980 annettua neuvoston direktiiviä 80/778/ETY(16) noudatetaan. 34) Jäsenvaltioiden käyttämät taloudelliset ohjauskeinot voivat soveltua osaksi toimenpideohjelmaa. Vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamisen periaate, vesiympäristölle aiheutettuun vahinkoon tai haittavaikutukseen liittyvät ympäristö- ja luonnonvarakustannukset mukaan lukien, olisi otettava huomioon erityisesti saastuttaja maksaa -periaatteen mukaisesti. Tätä varten tarvitaan vesipalvelujen taloudellista analyysiä, joka perustuu vesipiirin alueen vedenhankintaa ja -tarvetta koskeviin pitkän ajan ennusteisiin. 35) On tarpeen ehkäistä tai vähentää ympäristövahinkojen aiheuttamaa vesien pilaantumista. Toimenpideohjelmaan olisi sisällytettävä toimenpiteet, joilla tähän pyritään. 36) Pilaantumisen ehkäisemisen ja valvonnan osalta yhteisön vesipolitiikan pitäisi perustua pitaantumisen ehkäisemiseen lähteellä käyttäen yhdistettyä lähestymistapaa, jossa asetetaan päästöraja-arvoja ja ympäristönlaatunormeja. 37) Veden määrän kannalta olisi säädettävä vedenoton ja patoamisen ennakkovalvonnan yleisperiaatteet, jotta turvataan kohteena olevien vesien ympäristönäkökohdiltaan kestävä käyttö. 38) Vähimmäisvaatimuksiksi olisi yhteisön lainsäädännössä asetettava tiettyjä pilaavien aineiden ryhmiä koskevia yhteisiä ympäristön laatunormeja ja päästöjen raja-arvoja. Näiden normien käyttöönotto yhteisössä pitäisi turvata säännöksin. 39) Erilaisten vaarallisten aineiden päästöistä aiheutuvaa pilaantumista on torjuttava. Neuvoston olisi päätettävä komission ehdotuksesta, mihin aineisiin toiminta pitää kohdistaa ensisijaisesti ja mitä erityistoimenpiteitä pitää toteuttaa näiden aineiden aiheuttaman vesien pilaantumisen ehkäisemiseksi ottaen huomioon kaikki merkittävät lähteet sekä määritellen kustannustehokas ja tasasuhteinen sääntelyjärjestelmä. 40) Jäsenvaltioiden olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla ehkäistään prioriteettiaineiden aiheuttama pintavesien pilaantuminen ja joilla vähennetään vaiheittain muiden aineiden aiheuttamaa pilaantumista, joka muuten estäisi jäsenvaltioita saavuttamasta pintavesimuodostumia koskevia tavoitteita. 41) Sen varmistamiseksi, että kansalaiset ja vedenkäyttäjät voivat osallistua vesipiirin hoitosuunnitelman laatimiseen ja saattamiseen ajan tasalle, on tarpeen antaa asianmukaisia tietoja suunnitelluista toimenpiteistä ja tiedottaa niiden toteuttamisen edistymisestä, jotta kansalaiset voivat osallistua valmisteluun ennen kuin lopulliset päätökset toimenpiteistä tehdään. 42) Tällä direktiivillä olisi luotava menettelyt sellaisten veden tilan parantamisen esteiden varalta, jotka jäävät yhteisön vesilainsäädännön soveltamisalueen ulkopuolelle, tarkoituksena kehittää sopivia yhteisön strategioita tällaisten esteiden voittamiseksi. 43) Komission olisi esitettävä vuosittain ajantasainen suunnitelma vesiä koskevista aloitteista, joita se aikoo ehdottaa. 44) Yhtenäisen lähestymistavan varmistamiseksi yhteisössä tähän direktiiviin pitäisi liittää teknisiä tarkennuksia. Vesien tilan arviointiperusteet ovat merkittävä edistysaskel. Tiettyjen teknisten osien mukauttamisessa tekniikan kehitykseen sekä seuranta-, näytteenotto- ja analyysimenetelmien yhtenäistämisessä olisi noudatettava komiteamenettelyä. Edistääkseen vesipiirien ominaispiirteiden arviointiperusteiden syvällistä ymmärtämistä ja yhtenäistä soveltamista komissio voi hyväksyä suuntaviivoja perusteiden soveltamista varten. 45) Tämän direktiivin soveltamisella on määrä saavuttaa vähintään tietyissä aiemmissa säädöksissä vaadittua vastaava vesiensuojelun taso, minkä vuoksi aiemmat säädökset olisi kumottava, kun asianomaiset tämän direktiivin säännökset on pantu täysimääräisesti täytäntöön. 46) Tämän direktiivin säännöksillä korvataan ne vaarallisten aineiden aiheuttaman pilaantumisen torjunnan puitteet, joista on säädetty tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamaa pilaantumista koskevassa neuvoston direktiivissä 76/464/ETY(17). Kyseinen direktiivi on näin ollen kumottava, kun tämän direktiivin säännökset on pantu täytäntöön täysimääräisesti. 47) Vesien suojelua koskevan voimassa olevan ympäristölainsäädännön täysimääräinen täytäntöönpano ja voimaansaattaminen on varmistettava. On tarpeen varmistaa tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevien säännösten asianmukainen soveltaminen koko yhteisön alueella jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädettyjen asianmukaisten seuraamusten avulla. Kyseisten seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tarkoitus Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda sisämaan pintavesien, jokisuiden vaihettumisalueiden sekä rannikko- ja pohjavesien suojelua varten puitteet, jotka a) estävät vesiekosysteemien sekä vedentarpeen kannalta vesiekosysteemeistä suoraan riippuvaisten maaekosysteemien ja kosteikkojen edelleen huononemisen sekä suojelevat ja parantavat niiden tilaa; b) edistävät kestävää, käytettävissä olevien vesivarojen pitkän ajan suojeluun perustuvaa vedenkäyttöä; c) myötävaikuttavat tulvien ja kuivuuden vaikutusten lieventämiseen, ja joiden avulla osaltaan - turvataan hyvänlaatuisen pinta- ja pohjaveden riittävä saanti kestävää, tasapainoista ja oikeudenmukaista veden käyttöä varten, - suojellaan alue- ja merivesiä, - edistetään asiaan liittyvien kansainvälisten sopimusten tavoitteiden saavuttamista, mukaan lukien sopimukset, joilla estetään ja vähennetään meriympäristön pilaantumista, ja - vähennetään vaiheittain vaarallisten aineiden päästöjä. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä 1) "Pintavedellä" tarkoitetaan sisämaan vesiä pohjavesiä lukuun ottamatta sekä jokisuiden vaihettumisalueita ja rannikkovesiä, kuitenkin niin, että kemiallisen tilan osalta käsitteeseen sisältyvät myös aluevedet. 2) "Pohjavedellä" tarkoitetaan kaikkia niitä vesiä, jotka ovat maan pinnan alla kyllästyneessä vyöhykkeessä ja suorassa yhteydessä kallio- tai maaperään. 3) "Sisämaan vedellä" tarkoitetaan kaikkea maanpinnalla altaassa olevaa tai virtaavaa vettä ja kaikkea pohjavettä, joka on aluevesien määrittelyyn käytetyn perusviivan sisämaan puolella. 4) "Joella" tarkoitetaan virtaavaa sisämaan vesimuodostumaa, joka suurimmalta osin virtaa maan pinnalla, mutta joka voi osan matkaa virrata maan alla. 5) "Järvellä" tarkoitetaan altaassa olevaa sisämaan pintavesimuodostumaa. 6) "Jokisuiden vaihettumisalueilla" tarkoitetaan pintavesimuodostumia, jotka jokisuiden lähistöllä ovat osittain suolaisia johtuen niiden läheisyydestä rannikkovesiin, mutta joihin merkittävästi vaikuttavat suolattoman veden virtaukset. 7) "Rannikkovesillä" tarkoitetaan sellaisen viivan maanpuoleisia pintavesiä, jonka jokainen piste on yhden meripeninkulman etäisyydellä meren puolella lähimmästä sen perusviivan pisteestä, josta aluevesien leveys mitataan, ja jotka joissakin kohdissa rajoittuvat jokisuun vaihettumisalueen ulkorajaan. 8) "Keinotekoisella vesimuodostumalla" tarkoitetaan ihmisen rakentamaa pintavesimuodostumaa. 9) "Voimakkaasti muutetulla vesimuodostumalla" tarkoitetaan pintavesimuodostumaa, jota ihmisen toiminta on merkittävästi muuttanut fyysisesti kuten jäsenvaltio on määritellyt liitteen II vaatimusten mukaisesti. 10) "Pintavesimuodostumalla" tarkoitetaan pintavesien erillistä ja merkittävää osaa, kuten järveä, tekoallasta, puroa, jokea tai kanavaa; puron, joen tai kanavan osaa; jokisuun vaihettumisaluetta tai rannikkovesien osaa. 11) "Akviferilla" tarkoitetaan riittävän huokoista ja läpäisevää maa- tai kallioperämuodostumaa tai kerrosta, joka mahdollistaa joko merkittävän pohjaveden virtauksen tai merkittävän pohjavedenoton. 12) "Pohjavesimuodostumalla" tarkoitetaan yhtenäisenä vesimassana akviferiin tai akvifereihin varastoitunutta pohjavettä. 13) "Vesistöalueella" tarkoitetaan aluetta, josta kaikki pintavalunta virtaa purojen, jokien ja mahdollisesti järvien kautta mereen yksittäisen jokisuun, joen suualueen tai suistoalueen kautta. 14) "Vesistöalueen osalla" tarkoitetaan aluetta, josta kaikki pintavalunta virtaa purojen, jokien ja mahdollisesti järvien kautta tiettyyn vesistön kohtaan (yleensä järvi tai jokien yhtymäkohta). 15) "Vesipiirillä" tarkoitetaan maa- ja merialuetta, joka koostuu yhdestä tai useasta läheisestä vesistöalueesta yhdessä niihin yhteydessä olevien pohjavesien ja rannikkovesien kanssa ja joka on määritelty 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti perusyksiköksi vesistöalueiden hoitoa varten. 16) "Toimivaltaisella viranomaisella" tarkoitetaan 3 artiklan 2 tai 3 kohdan mukaisesti nimettyä viranomaista tai nimettyjä viranomaisia. 17) "Pintaveden tilalla" tarkoitetaan pintavesimuodostuman tilan yleisilmausta, joka on määritelty pintavesien ekologisen ja kemiallisen tilan perusteella sen mukaan kumpi näistä on huonompi. 18) "Pintaveden hyvällä tilalla" tarkoitetaan pintavesimuodostuman tilaa silloin, kun sen ekologinen ja kemiallinen tila ovat vähintään hyviä. 19) "Pohjaveden tilalla" tarkoitetaan pohjavesimuodostuman tilan yleisilmausta, joka on määritelty pohjavesimuodostuman määrällisen ja kemiallisen tilan perusteella sen mukaan kumpi näistä on huonompi. 20) "Pohjaveden hyvällä tilalla" tarkoitetaan pohjavesimuodostuman tilaa silloin, kun sen määrällinen ja kemiallinen tila ovat vähintään hyviä. 21) "Ekologisella tilalla" tarkoitetaan pintavesiekosysteemien rakenteen ja toiminnan kuvaamista liitteen V mukaisesti luokiteltuna. 22) "Hyvällä ekologisella tilalla" tarkoitetaan liitteen V mukaisesti sellaiseksi luokiteltua pintavesimuodostuman ekologista tilaa. 23) "Hyvällä ekologisella potentiaalilla" tarkoitetaan liitteen V mukaisesti sellaiseksi luokiteltua voimakkaasti muutetun tai keinotekoisen vesimuodostuman tilaa. 24) "Pintaveden hyvällä kemiallisella tilalla" tarkoitetaan sellaista pintavesimuodostuman kemiallista tilaa, jossa pilaavien aineiden pitoisuudet eivät ylitä liitteessä IX eivätkä 16 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja eivätkä yhteisön muun lainsäädännön mukaisia ympäristönlaatunormeja. 25) "Pohjaveden hyvällä kemiallisella tilalla" tarkoitetaan liitteen V taulukossa 2.3.2 määriteltyä tilaa. 26) "Määrällisellä tilalla" ilmaistaan, missä määrin suora ja epäsuora vedenotto vaikuttavat pohjavesimuodostumaan. 27) "Käytettävissä olevilla pohjavesivaroilla" tarkoitetaan pohjavesimuodostumaan muodostuvan vesimäärän pitkän ajan vuosikeskiarvoja, vähennettynä sillä vuotuisella virtaamalla, joka tarvitaan, jotta pohjavesiin yhteydessä olevien pintavesien 4 artiklan mukaiset ekologiset laatutavoitteet saavutetaan, ja jotta näiden pintavesien ekologisen tilan merkittävä huononeminen ehkäistään sekä vältetään merkittävät haitat pohjavesiin yhteydessä oleville maaekosysteemeille. 28) "Hyvällä määrällisellä tilalla" tarkoitetaan liitteen V taulukossa 2.1.2 määriteltyä tilaa. 29) "Pilaavalla aineella" tarkoitetaan ainetta, joka voi aiheuttaa ympäristön pilaantumista, erityisesti liitteessä VIII lueteltuja aineita. 30) "Pilaantumisella" tarkoitetaan ihmisen toiminnasta suoraan tai välillisesti aiheutuvaa aineiden tai lämmön päästämistä ilmaan, veteen tai maaperään niin, että siitä voi aiheutua haittaa ihmisten terveydelle tai vesiekosysteemien laadulle tai vesiekosysteemeistä suoraan riippuvaisten maaekosysteemien laadulle tai että se vahingoittaa aineellista omaisuutta tai heikentää tai estää ympäristön virkistyskäyttöä tai ympäristön muuta oikeutettua käyttöä. 31) "Ympäristötavoitteilla" tarkoitetaan 4 artiklassa asetettuja tavoitteita. 32) "Ympäristönlaatunormilla" tarkoitetaan sellaisia tiettyjen pilaavien aineiden pitoisuuksia vedessä, sedimentissä tai eliöstössä, joita ei saa ylittää ihmisten terveyden tai ympäristön suojelemiseksi. 33) "Ihmisen käyttöön tarkoitetulla vedellä" tarkoitetaan samaa kuin direktiivissä 80/778/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/83/EY. 34) "Vesipalveluilla" tarkoitetaan: a) pinta- tai pohjaveden ottoa, jakelua ja kulutusta tai käyttöä taloudellisessa toiminnassa; b) pilaavien aineiden johtamista pintavesiin sekä jätevesien keräämistä ja käsittelyä harjoittaviin laitoksiin, jotka johtavat vettä edelleen pintavesiin. 35) "Vedenkäytöllä" tarkoitetaan vesipalveluja ja kaikkia 5 artiklan ja liitteen II mukaisesti määriteltyjä muita toimintoja, joilla voi olla merkittävä vaikutus vesien tilaan. Tätä käsitettä sovelletaan 1 artiklaa sovellettaessa sekä 5 artiklan liitteessä III olevan b kohdan mukaisiin taloudellisiin analyyseihin. 36) "Päästöraja-arvoilla" tarkoitetaan erityisillä muuttujilla ilmaistua päästön määrää, pitoisuutta ja/tai tasoa, jota tietyn ajanjakson tai tiettyjen ajanjaksojen kuluessa ei saa ylittää. Päästöraja-arvot voidaan määritellä myös aineryhmittäin tai aineluokittain, erityisesti 16 artiklan mukaisesti määriteltyjen aineiden osalta. Aineiden päästöraja-arvoja sovelletaan yleensä kohdassa, jossa päästö johdetaan laitoksesta, jolloin laimentumista ei oteta huomioon raja-arvoja määrättäessä. Epäsuorien päästöjen osalta jätevedenpuhdistamon vaikutus voidaan ottaa huomioon kyseisten laitosten päästöraja-arvoja määrättäessä edellyttäen, että taataan ympäristön suojelun vastaava taso kokonaisuutena eikä tämä lisää ympäristön pilaantumista. 37) "Päästöjen ennakkovalvonnalla" tarkoitetaan tiettyjä päästöjen rajoittamistoimia, esimerkiksi päästöjen raja-arvojen määrittelemistä, tai päästöjen vaikutuksille, laadulle tai muille ominaisuuksille tai päästöihin vaikuttaville toimintaolosuhteille määriteltyjä rajoja tai ehtoja. Käsitteen "päästöjen ennakkovalvonta" käyttämistä tässä direktiivissä ei voida miltään osin pitää muiden direktiivien säännösten uudelleentulkintana. 3 artikla Hallinnollisten järjestelyjen yhteensovittaminen vesipiireissä 1. Jäsenvaltioiden on määritettävä kansallisella alueellaan olevat erilliset vesistöalueet ja muodostettava niistä tämän direktiivin soveltamiseksi erillisiä vesipiirejä. Pienet vesistöalueet voidaan tarvittaessa yhdistää suuriin vesistöalueisiin tai läheisiin pieniin vesistöalueisiin yhdeksi vesipiiriksi. Pohjavedet, jotka eivät noudata täysin tietyn vesistöalueen rajoja, yksilöidään ja ne liitetään lähimpään tai soveltuvimpaan vesipiiriin. Rannikkovedet yksilöidään ja ne liitetään lähimpään tai soveltuvimpaan vesipiiriin tai -piireihin. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tämän direktiivin säännösten soveltamiseksi kaikissa alueensa vesipiireissä aiheelliset hallinnolliset järjestelyt, mukaan lukien asianmukaisen toimivaltaisen viranomaisen nimeäminen. 3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että vesistöalue, joka ulottuu useamman kuin yhden jäsenvaltion alueelle, liitetään kansainväliseen vesipiiriin. Asianomaisten jäsenvaltioiden pyynnöstä komissio avustaa tällaisen kansainvälisen vesipiirin perustamista. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava omalla alueellaan tämän direktiivin säännösten soveltamiseksi aiheelliset hallinnolliset järjestelyt kaikissa sinne ulottuvissa kansainvälisissä vesipiireissä, mukaan lukien asianmukaisen toimivaltaisen viranomaisen nimeäminen. 4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin vaatimukset 4 artiklassa määritettyjen ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi, ja erityisesti kaikki toimenpideohjelmat sovitetaan yhteen koko vesipiirissä. Kansainvälisten vesipiirien osalta kyseisten jäsenvaltioiden on yhdessä huolehdittava yhteensovittamisesta. Kyseisten jäsenvaltioiden pyynnöstä komissio avustaa toimenpideohjelmien laatimista. 5. Kun vesipiiri ulottuu yhteisön alueen ulkopuolelle asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden on pyrittävä aiheelliseen yhteistyöhön kyseessä olevien unionin ulkopuolisten valtioiden kanssa, jotta tämän direktiivin tavoitteet saavutetaan koko vesipiirissä. Jäsenvaltioiden on huolehdittava tämän direktiivin säännösten soveltamisesta alueillaan. 6. Jäsenvaltiot voivat nimetä olemassa olevan kansallisen tai kansainvälisen toimielimen toimivaltaiseksi viranomaiseksi tätä direktiiviä sovellettaessa. 7. Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltainen viranomainen 23 artiklassa mainittuun päivämäärään mennessä. 8. Jäsenvaltioiden on toimitettava kuuden kuukauden kuluessa 23 artiklassa mainitusta päivämäärästä komissiolle luettelo toimivaltaisista viranomaisistaan ja niiden kansainvälisten elinten toimivaltaisista viranomaisista, joiden toimintaan ne osallistuvat. Kustakin toimivaltaisesta viranomaisesta on toimitettava liitteessä I vaaditut tiedot. 9. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 8 kohdan mukaisesti annettuihin tietoihin tehdyistä muutoksista kolmen kuukauden kuluessa muutoksen voimaantulosta. 4 artikla Ympäristötavoitteet 1. Jäsenvaltioiden on toteuttamalla vaiheittain 11 artiklan mukaiset toimenpiteet pyrittävä saavuttamaan seuraavat tavoitteet: a) ehkäistä pintavesien ekologisen tilan huonontumista ja vesien pilaantumista sekä ennallistaa pintavesiä tavoitteena saavuttaa viimeistään 16 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä kaikissa pintavesimuodostumissa vesien hyvä tila tai voimakkaasti muutetuissa ja keinotekoisissa vesimuodostumissa hyvä ekologinen potentiaali ja pintaveden hyvä kemiallinen tila liitteessä V vahvistettujen vaatimusten mukaisesti ottaen huomioon mahdollisuus soveltaa 3 kohdan mukaisia määräaikojen pidentämisiä sekä 4, 5 ja 6 kohtaa, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 artiklan tarkoittamien kansainvälisten sopimusten soveltamista osapuoliin; b) ehkäistä pohjaveden tilan huonontumista, ennallistaa pohjavesimuodostumia ja säilyttää tasapaino vedenoton ja pohjaveden muodostumisen välillä tavoitteena saavuttaa liitteen V vaatimusten mukainen pohjaveden hyvä tila kaikissa pohjavesimuodostumissa viimeistään 16 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä, sekä kääntää laskeviksi merkitykselliset ja pysyvät pilaavien aineiden pitoisuuksien nousevat muutossuunnat, jotka johtuvat ihmistoiminnan vaikutuksesta ottaen huomioon mahdollisuus soveltaa 3 kohdan mukaisia määräaikojen pidentämisiä sekä 4, 5 ja 6 kohtaa; c) noudattaa kaikkia suojelualueisiin liittyviä normeja ja tavoitteita viimeistään 16 vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulopäivästä, jollei siinä yhteisön lainsäädännössä, jonka mukaan kukin suojelualue on perustettu, toisin määrätä. 2. Jos tiettyyn vesimuodostumaan sovelletaan useampaa kuin yhtä edellä 1 kohdassa olevista tavoitteista, on niistä sovellettava kaikkein tiukinta. 3. Edellä olevan 1 kohdan a ja b alakohdan mukaisia määräaikoja voidaan pidentää 1 kohdan tavoitteiden vaiheittaiseksi saavuttamiseksi vesimuodostumissa, joiden osalta kaikki seuraavat ehdot täyttyvät: a) jäsenvaltiot toteavat, että näiden vesimuodostumien tilan tarpeellista paranemista ei kokonaisuudessaan voida kohtuullisesti saavuttaa 1 kohdassa säädettyjen määräaikojen puitteissa; b) määräajan pidentäminen ja sen perusteet selvitetään erityisesti 13 artiklassa edellytetyssä vesipiirin hoitosuunnitelmassa; c) pidennetyt määräajat eivät saa ylittää ajanjaksoa, jonka aikana kolme seuraavaa vesipiirin hoitosuunnitelmaa saatetaan ajan tasalle paitsi, jos luonnonolot ovat sellaiset, että tavoitteita ei voida saavuttaa tänä aikana. Näitä viimeksi mainittuja tapauksia lukuun ottamatta kolmannesta jatkoajasta on toimitettava hakemus komissiolle, jonka on tehtävä päätös hakemuksesta kolmen kuukauden kuluessa; d) vesipiirin hoitosuunnitelmassa esitetään yhteenveto 11 artiklassa vaadituista toimenpiteistä, jotka ovat tarpeen vaaditun vesimuodostumien tilan vaiheittaiseksi saavuttamiseksi pidennetyn määräajan kuluessa, sekä toimenpiteiden todennäköinen toteuttamisaikataulu. Seuraavissa vesipiirin hoitosuunnitelmissa esitetään katsaus kyseisten toimenpiteiden toteuttamisesta sekä yhteenveto mahdollisista lisätoimenpiteistä. 4. Jäsenvaltiot voivat asettaa tietyille vesimuodostumille vähemmän vaativia ympäristötavoitteita kuin 1 kohdan a ja b alakohdassa vaaditut, kun molemmat seuraavat edellytykset täyttyvät: a) jäsenvaltiot toteavat, että vesimuodostuma on niin ihmistoiminnan muuttama tai sen luonnonolot ovat sellaiset, että tilan parantaminen on mahdotonta tai kohtuuttoman kallista; ja b) vähemmän vaativien tavoitteiden asettaminen ja sen syyt esitetään erityisesti 13 artiklassa edellytetyssä vesipiirin hoitosuunnitelmassa ja kyseiset tavoitteet tarkistetaan joka kuudes vuosi. 5. Vesimuodostumien tilan huononemisen, joka johtuu ennalta arvaamattomista tai poikkeuksellisista oloista, erityisesti tulvista ja kuivuudesta, ei katsota rikkovan tämän direktiivin vaatimuksia, kun kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: a) kaikki käytännössä mahdolliset toimenpiteet on toteutettu tilan edelleen huononemisen estämiseksi eikä tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamista haitata sellaisissa muissa vesimuodostumissa, joihin edellä mainitut olot eivät vaikuta; b) edellytykset, joiden perusteella tällaisten ennalta arvaamattomien tai poikkeuksellisten olojen katsotaan vallitsevan, sekä soveltuvat indikaattorit esitetään vesipiirin hoitosuunnitelmassa; c) toimenpiteet, joihin on ryhdyttävä poikkeuksellisissa oloissa, sisällytetään toimenpideohjelmaan eivätkä ne estä vesimuodostuman tilan ennallistamista sen jälkeen, kun tilanne on ohi; d) ennalta arvaamattomien ja poikkeuksellisten olojen vaikutuksia tarkastellaan vuosittain ja muiden tilanteiden kuin tulvien ja kuivuuden osalta ryhdytään kaikkiin käytännössä mahdollisiin toimenpiteisiin vesimuodostuman ennallistamiseksi edeltävään tilaan niin pian kuin on käytännössä kohtuullista; ja e) seuraavaan ajantasaistettuun vesipiirin hoitosuunnitelmaan liitetään yhteenveto olosuhteiden vaikutuksista sekä tämän kohdan a ja d alakohdan mukaisista toteutetuista tai toteutettavista toimenpiteistä. 6. Tämän direktiivin rikkomisena ei pidetä, jos pohjaveden hyvää tilaa, pintavesimuodostuman hyvää ekologista tilaa tai, jos siitä on kyse, hyvää ekologista potentiaalia ei saavuteta tai pintavesimuodostuman tai pohjavesimuodostuman tilan huononemista ei voida estää ja tämä johtuu uusista pintavesimuodostuman fyysisiä ominaisuuksia tai pohjavesimuodostumien pohjaveden korkeutta muuttavista toimenpiteistä, milloin jäsenvaltiot päättävät, että erittäin tärkeä yleinen etu vaatii näiden muutosten toteuttamista liitteessä II olevassa 1.6 kohdassa (Keinotekoisten tai voimakkaasti muutettujen vesimuodostumien nimeäminen) tai 2.4 kohdassa (Pohjavedenkorkeuden muutosten vaikutuksia koskeva tarkastelu) säädettyjen tarkoitusten toteuttamiseksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) kaikki käytännössä mahdolliset toimenpiteet on toteutettu vesimuodostuman tilaan kohdistuvan haittavaikutuksen vähentämiseksi; b) muutosten syyt on erityisesti lueteltu ja perusteltu 13 artiklan edellyttämässä vesipiirin hoitosuunnitelmassa ja kyseiset tavoitteet tarkistetaan joka kuudes vuosi. 7. Jäsenvaltioiden on 3, 4, 5 ja 6 kohtaa soveltaessaan huolehdittava, että soveltaminen ei estä tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamista muissa saman vesipiirin vesimuodostumissa ja että se on sopusoinnussa yhteisön muun ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon kanssa. 5 artikla Vesipiirin ominaispiirteet, ihmistoiminnan ympäristövaikutuksien tarkastelu ja vedenkäytön taloudellinen analyysi 1. Kunkin jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että kullekin vesipiirille tai sen alueella olevalle kansainvälisen vesipiirin osalle tehdään - ominaispiirteiden analysointi, - tarkastelu ihmistoiminnan vaikutuksesta pintavesien ja pohjaveden tilaan, ja - vedenkäytön taloudellinen analyysi, liitteissä II ja III olevien teknisten määrittelyjen mukaisesti ja että ne saatetaan valmiiksi viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut analyysit ja tarkastelut on tarkistettava ja tarvittaessa saatettava ajan tasalle viimeistään 13 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä ja sen jälkeen joka kuudes vuosi. 6 artikla Suojelualueiden rekisteri 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikista vesipiireihin kuuluvista, yhteisön pintavesiä ja pohjavettä tai vedestä suoraan riippuvaisia elinympäristöjä ja lajeja suojelemaan tarkoitetun lainsäädännön perusteella erityissuojeltaviksi osoitetuista alueista laaditaan rekisteri tai useampia rekistereitä. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että rekisteri on valmis viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä. 2. Rekisterissä tai rekistereissä on oltava kaikki 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti yksilöidyt vesimuodostumat ja liitteessä IV mainittuihin tarkoituksiin perustetut suojelualueet. 3. Kaikkien vesipiirien suojelualuerekisterit on tarkistettava ja pidettävä ajan tasalla. 7 artikla Juomavedenottoon käytettävät vedet 1. Jäsenvaltioiden on yksilöitävä kaikissa vesipiireissä - kaikki vesimuodostumat, joista otetaan vettä ihmisten käyttöön enemmän kuin keskimäärin 10 m3 päivässä tai yli viidenkymmenen ihmisen tarpeisiin, ja - vesimuodostumat, jotka on tarkoitus ottaa tällaiseen käyttöön. Jäsenvaltioiden on seurattava liitteen V mukaisesti vesimuodostumia, joista mainitun liitteen mukaisesti otetaan vettä keskimäärin yli 100 m3 päivässä. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että kaikissa 1 kohdan mukaisesti yksilöidyissä vesimuodostumissa saavutetaan 4 artiklan mukaiset tavoitteet ja että ne täyttävät tämän direktiivin vaatimukset sekä pintavesimuodostumien osalta 16 artiklan mukaiset yhteisön ympäristönlaatunormit ja että niistä asianmukaisella vedenkäsittelyllä ja yhteisön lainsäädännön mukaisesti saatava vesi täyttää myös direktiivin 80/778/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/83/EY, vaatimukset. 3. Jäsenvaltioiden on huolehdittava yksilöityjen vesistön osien riittävästä suojelusta niiden tilan huononemisen välttämiseksi. Jäsenvaltiot voivat perustaa suojavyöhykkeitä kyseisiä vesimuodostumia varten. 8 artikla Pintaveden ja pohjaveden tilan sekä suojelualueiden seuranta 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että vesien tilan seuraamiseksi laaditaan ohjelmia yhtenäisen ja monipuolisen kokonaiskuvan saamiseksi vesien tilasta kussakin vesipiirissä: - pintavesien osalta ohjelmiin on kuuluttava ekologisen ja kemiallisen tilan seuranta, - pohjavesien osalta ohjelmiin on kuuluttava kemiallisen ja määrällisen tilan seuranta, - suojelualueiden osalta ohjelmia on täydennettävä sen yhteisön lainsäädännön vaatimusten mukaan, jonka nojalla suojelualueet on perustettu. 2. Nämä ohjelmat on käynnistettävä viimeistään seitsemän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä, jollei asianomaisessa lainsäädännössä toisin säädetä. Seurannan on oltava liitteessä V olevien vaatimusten mukaista. 9 artikla Vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattaminen 1. Jäsenvaltioiden on otettava huomioon vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamisen periaate mukaan lukien ympäristö- ja luonnonvarakustannukset ja silloin on otettava huomioon litteen III mukainen taloudellinen analyysi ja erityisesti saastuttaja maksaa -periaate. Jäsenvaltiot voivat niin tehdessään ottaa huomioon kustannusten kattamisen sosiaaliset, ympäristöön kohdistuvat ja taloudelliset vaikutukset samoin kuin kyseisen alueen tai alueiden maantieteelliset ja ilmasto-olot. 2. Jäsenvaltioiden on selostettava vesipiirin hoitosuunnitelmassa edellä mainitun periaatteen soveltamiseksi toteutetut käytännön toimenpiteet. 3. Tämän artiklan säännökset eivät saa estää tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavien ennaltaehkäisevien tai korjaavien toimenpiteiden rahoitusta. 10 artikla Piste- ja hajakuormitusta koskeva yhdistetty lähestymistapa 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että 2 kohdassa määritellyn mukaisesti hallittavia päästöjä valvotaan ennakolta tässä artiklassa tarkoitetulla tavalla. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että: a) päästöjen hallinta perustuu parhaaseen käyttökelpoiseen tekniikkaan; tai b) asetetaan asianmukaisia päästörajoja; tai c) hajakuormituspäästöjen hallinnassa sovelletaan, milloin mahdollista, ympäristön kannalta parasta käytäntöä, siten kuin näistä säädetään: - ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämiseksi 24 päivänä syyskuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/61/EY(18) - yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/271/ETY(19) - vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta 12 päivänä joulukuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/676/ETY(20) - tämän direktiivin 16 artiklan nojalla annettavissa direktiiveissä - liitteessä IX luetelluissa direktiiveissä - muussa asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä viimeistään 13 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä, jollei asianomaisessa lainsäädännössä toisin säädetä. 3. Jos tämän direktiivin mukaisesti vahvistettu, liitteessä IX luetelluissa direktiiveissä vahvistettu tai muun yhteisön lainsäädännön mukaisesti vahvistettu laatutavoite tai laatunormi vaatii tiukempia ehtoja kuin 2 kohdan soveltamisesta johtuvat, on käytettävä tehokkaampia keinoja päästöjen vähentämiseksi. 11 artikla Toimenpideohjelma 1. Kunkin jäsenvaltion on huolehdittava, että kullekin vesipiirille tai jäsenvaltion alueella olevalle kansainvälisen vesipiirin osalle laaditaan toimenpideohjelma, jossa otetaan huomioon 5 artiklassa edellytettyjen analyysien ja tarkastelujen tulokset ja jonka tarkoituksena on saavuttaa vaiheittain 4 artiklan mukaiset tavoitteet. Jäsenvaltiot voivat tarvittaessa toteuttaa toimenpiteitä, joita sovelletaan kaikkiin vesipiireihin ja/tai kansainvälisten vesipiirien niihin osiin, jotka sijaitsevat jäsenvaltion alueella. 2. Jokaisen toimenpideohjelman on sisällettävä 3 kohdassa yksilöidyt "perustoimenpiteet" ja tarvittaessa "täydentävät" toimenpiteet. 3. "Perustoimenpiteet" ovat vähimmäisvaatimuksia, jotka tulee täyttää, ja niihin kuuluvat: a) toimenpiteet, joita edellytetään vesien suojelua koskevan yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanemiseksi, mukaan lukien 10 artiklassa ja liitteessä VI olevassa A osassa luetellussa yhteisön lainsäädännössä edellytetyt toimenpiteet; b) toimenpiteet, joita pidetään aiheellisina 9 artiklan täytäntöönpanemiseksi; c) toimenpiteet 7 artiklan mukaisten vaatimusten saavuttamiseksi; d) makean pintaveden ja pohjaveden oton sekä makean pintaveden patoamisen ennakkovalvonta, mukaan lukien vedenottoa koskeva rekisteri tai rekisterit, ja vaatimus ennalta haettavasta vedenotto- ja patoamisluvasta. Kyseiset ennakkovalvontatoimenpiteet tarkistetaan säännöllisesti ja saatetaan tarvittaessa ajan tasalle. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa ennakkovalvonnasta sellaisen vedenoton ja patoamisen, joilla ei ole merkittävää vaikutusta veden tilaan; e) pilaantumista todennäköisesti aiheuttavien pistekuormituspäästöjen osalta vaatimus ennalta annettavasta luvasta tai rekisteröintivelvoitteesta, joka perustuu yleisiin sitoviin määräyksiin, jossa yhteydessä määrätään kyseisten pilaavien aineiden päästöjen hallinnasta. Näitä menettelyjä tarkistetaan säännöllisin väliajoin ja saatetaan tarvittaessa ajan tasalle; f) toimenpiteet sen varmistamiseksi, että silloin, kun se on käytännössä mahdollista, valvotaan ja tarvittaessa ehkäistään kaikkia sellaisia 5 artiklan ja liitteen II mukaisesti määriteltäviä vesien tilaan vaikuttavia merkittäviä haittavaikutuksia, jotka estäisivät 4 artiklan mukaisten tavoitteiden saavuttamisen, esimerkiksi vaatimuksin ennalta tapahtuvasta sääntelystä kuten pilaavien aineiden veteen päästämisen kieltäminen, ennalta annettavat luvat tai yleisiin, sitoviin määräyksiin perustuva rekisteröinti, milloin sellaisesta vaatimuksesta ei ole muuten säädetty yhteisön lainsäädännössä. Nämä menettelyt tarkistetaan säännöllisin väliajoin ja saatetaan tarvittaessa ajan tasalle; g) kielto päästää pilaavia aineita suoraan pohjaveteen paitsi seuraavien edellytysten vallitessa: Jäsenvaltiot voivat sallia, että samaan pohjavettä johtavaan kerrokseen palautetaan geotermisiin tarkoituksiin käytetty vesi. Jäsenvaltiot voivat myös tietyin edellytyksin sallia: - hiilivetyjen etsinnästä ja niiden tuotannosta tai kaivostoiminnasta peräisin olevia aineita sisältävän veden johtamisen tai teknisistä syistä tapahtuvan veden johtamisen sellaisiin geologisiin muodostumiin, joista hiilivedyt tai muut aineet on otettu, tai geologisiin muodostumiin, jotka ovat pysyvästi muihin tarkoituksiin soveltumattomia. Nämä johdettavat vedet eivät saa sisältää muita kuin edellä mainituista toiminnoista peräisin olevia aineita, - kaivoksista ja louhoksista tai maa- ja vesirakenteiden rakentamisen tai kunnossapidon vuoksi pumputun veden palauttamisen samaan pohjaveteen, - maakaasun tai nestekaasun (LPG) johtamisen varastointitarkoituksessa geologisiin muodostumiin, jotka luontaisesti ovat soveltumattomia muihin tarkoituksiin, - maakaasun tai nestekaasun (LPG) johtamisen varastointitarkoituksessa muihin geologisiin muodostumiin, kun on erittäin tärkeän tarpeen vuoksi turvattava kaasun hankintavarmuus ja jos kaasun johtaminen tapahtuu siten, että vastaanottavan pohjaveden laatua ei vaaranneta nyt eikä tulevaisuudessa, - rakentamisen ja maa- ja vesirakentamisen tai vastaavan toiminnan sellaisella maalla tai maahan, joka on yhteydessä pohjaveteen. Jäsenvaltiot voivat tällöin määritellä kyseisen toiminnan luvalliseksi edellyttäen, että se tapahtuu jäsenvaltion kyseisiä toimintoja koskevien yleisten sitovien säännösten mukaisesti, - pienten pilaavien aineiden määrien päästämisen pohjaveteen tieteellistä tarkoitusta varten sen ominaispiirteiden selvittämiseksi tai sen suojelemiseksi tai ennallistamiseksi; nämä määrät eivät saa ylittää kyseisiin tarkoituksiin välttämättä tarvittavaa määrää, edellyttäen, että tällainen johtaminen tai päästö ei vaaranna kyseiselle pohjavesimuodostumalle asetettujen ympäristötavoitteiden saavuttamista. Jäsenvaltiot voivat sallia tekopohjaveden muodostamisen. Käytettävä vesi voi olla peräisin mistä tahansa pintavedestä tai pohjavedestä edellyttäen, että kyseisen veden käyttö ei estä ympäristötavoitteiden saavuttamista tekopohjaveden raakaveden ottopaikassa tai muodostuvassa tekopohjavedessä; h) 16 artiklan nojalla toteutettujen toimien mukaisesti toimenpiteet, joilla estetään 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti sovitussa prioriteettiaineluettelossa mainittujen aineiden aiheuttama pintavesien pilaantuminen ja joilla vähennetään vaiheittain muiden aineiden aiheuttamaa pilaantumista, joka muutoin estäisi jäsenvaltioita saavuttamasta pintavesille 4 artiklassa asetettuja tavoitteita; i) toimenpiteet, joita edellytetään pilaavien aineiden huomattavien vuotojen estämiseksi teknisistä laitteista tai ympäristövahinkojen aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemiseksi ja/tai vähentämiseksi esimerkiksi tulvien seurauksena, mukaan lukien kyseisten tapausten havaitsemiseen tai niistä varoittamiseen liittyvät järjestelmät. 4. "Täydentävät" toimenpiteet ovat toimenpiteitä, jotka on suunniteltu ja toteutettu perustoimenpiteiden lisäksi 4 artiklan mukaisesti asetettujen tavoitteiden ja normien saavuttamiseksi. Liitteessä VI olevassa B osassa on alustava luettelo tällaisista toimenpiteistä. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa myös muita toimenpiteitä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien vesien suojelun tehostamiseksi tai niiden tilan parantamiseksi, mukaan lukien 1 artiklassa tarkoitettujen asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten täytäntöönpano. 5. Jos seurantatiedoista tai muista tiedoista käy ilmi, että 4 artiklan mukaisesti asetettuja tavoitteita ei todennäköisesti saavuteta, jäsenvaltioiden on huolehdittava, että - syyt tutkitaan ja - toteutetaan käytännössä mahdolliset lisätoimenpiteet, jotta kyseiset tavoitteet saavutetaan. Jos nämä syyt ovat ennalta arvaamattomia tai johtuvat poikkeuksellisista olosuhteista, mukaan lukien tulvat tai kuivuus, jäsenvaltio voi päättää, että lisätoimenpiteet eivät ole käytännössä mahdollisia. 6. Toteutettaessa 3 kohdan e ja f alakohdan mukaisia toimia jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki aiheelliset toimenpiteet, jotta merivesien pilaantuminen ei lisäänny. Toimenpiteet, jotka toteutetaan 3 kohdan mukaisesti, eivät saa missään tapauksessa suoraan tai välillisesti lisätä pintavesien pilaantumista, sanotun rajoittamatta voimassa olevan lainsäädännön soveltamista. Tätä vaatimusta ei sovelleta tapauksissa, joissa se johtaisi ympäristön lisääntyneeseen pilaantumiseen kokonaisuudessaan. 7. Toimenpideohjelman on oltava valmiina viimeistään kymmenen vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä, ja kaikki toimenpiteet on käynnistettävä viimeistään 13 vuoden kuluttua kyseisestä päivästä. 8. Toimenpideohjelmat on tarkistettava ja tarvittaessa ajantasaistettava viimeistään 16 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä ja sen jälkeen joka kuudes vuosi. Ajantasaistetun ohjelman mukaiset uudet tai tarkistetut toimenpiteet on käynnistettävä kolmen vuoden kuluessa ohjelman valmistumisesta. 12 artikla Seikat, joita ei voida käsitellä jäsenvaltioiden tasolla 1. Jos jäsenvaltio havaitsee seikan, jolla on vaikutusta sen vesien hoitoon, mutta jota kyseinen jäsenvaltio ei pysty ratkaisemaan, se voi ilmoittaa asiasta komissiolle ja mille tahansa muulle jäsenvaltiolle, jota asia koskee, ja tehdä suosituksia sen ratkaisemiseksi. 2. Komission on vastattava jäsenvaltioilta sille tulleisiin ilmoituksiin tai suosituksiin viimeistään kuuden kuukauden kuluessa. 13 artikla Vesipiirin hoitosuunnitelmat 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että jokaiselle niiden alueella kokonaan sijaitsevalle vesipiirille laaditaan vesipiirin hoitosuunnitelma. 2. Kun kyseessä on kokonaan yhteisön alueella sijaitseva kansainvälinen vesipiiri, jäsenvaltioiden on huolehdittava yhteensovittamisesta yhden ainoan kansainvälisen vesipiirin hoitosuunnitelman laatimiseksi. Jos kyseistä kansainvälisen vesipiirin hoitosuunnitelmaa ei laadita, jäsenvaltioiden on laadittava tämän direktiivin tavoitteiden saavuttamiseksi sellaiset vesipiirin hoitosuunnitelmat, jotka kattavat vähintään niiden alueella olevat kansainvälisten vesipiirien osat. 3. Kun kyse on kansainvälisestä vesipiiristä, joka ulottuu yhteisön rajojen ulkopuolelle, jäsenvaltioiden on pyrittävä yhden ainoan vesipiirin hoitosuunnitelman laatimiseen, ja jos se ei ole mahdollista, suunnitelman on katettava vähintään se osa kansainvälisestä vesipiiristä, joka on kyseisen jäsenvaltion alueella. 4. Vesipiirin hoitosuunnitelman on sisällettävä liitteessä VII luetellut tiedot. 5. Vesipiirin hoitosuunnitelmia voidaan täydentää vesistöalueen osaa, tiettyä toimialaa, tiettyä kysymystä tai vesityyppiä koskevilla yksityiskohtaisemmilla ohjelmilla ja hoitosuunnitelmilla vesienhoidon erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. Näiden toimien toteuttaminen ei vapauta jäsenvaltioita niiden tämän direktiivin muiden säännösten mukaisista velvoitteista. 6. Vesipiirin hoitosuunnitelmat on julkaistava viimeistään 10 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä. 7. Vesipiirin hoitosuunnitelmia on tarkasteltava uudelleen ja ne on ajantasaistettava viimeistään 16 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä ja sen jälkeen joka kuudes vuosi. 14 artikla Kansalaisille tiedottaminen ja kansalaisten kuuleminen 1. Jäsenvaltioiden on kannustettava kaikkia asianomaisia osapuolia osallistumaan tämän direktiivin täytäntöönpanoon, erityisesti vesipiirin hoitosuunnitelmien laatimisen, tarkistamisen ja ajantasaistamisen osalta. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että ne jokaisen vesipiirin osalta julkaisevat a) vähintään kolme vuotta ennen hoitosuunnitelmakauden alkamista hoitosuunnitelman laatimisaikataulun ja sitä koskevan työohjelman, mukaan lukien ilmoitus toteutettavista kuulemistoimista, b) vähintään kaksi vuotta ennen hoitosuunnitelmakauden alkamista alustavan katsauksen tärkeistä vesistöalueen hoitoa koskevista kysymyksistä, c) vähintään vuosi ennen hoitosuunnitelmakauden alkamista hoitosuunnitelmaehdotuksen, ja että kansalaisilla, mukaan lukien veden käyttäjät, on oltava mahdollisuus esittää niistä huomautuksia. Vesipiirin hoitosuunnitelmaehdotuksen laatimisessa käytettyjen tausta-asiakirjojen ja tietojen on oltava pyynnöstä saatavilla. 2. Jäsenvaltioiden on annettava vähintään kuusi kuukautta aikaa toimittaa kirjallisia huomautuksia kyseisistä asiakirjoista, jotta eri tahot saataisiin aktiivisesti mukaan ja niitä voitaisiin kuulla. 3. Mitä 1 ja 2 kohdassa säädetään, sovelletaan myös ajantasaistettuihin vesipiirin hoitosuunnitelmiin. 15 artikla Raportointi 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava jäljennökset vesipiirin hoitosuunnitelmista ja kaikista niihin myöhemmin tehdyistä ajantasaistuksista komissiolle ja muille jäsenvaltioille, joita asia koskee, kolmen kuukauden kuluessa niiden julkaisemisesta seuraavasti: a) jäsenvaltion alueella kokonaan sijaitsevien vesipiirien osalta kaikkien vesipiirien hoitosuunnitelmat, jotka kattavat kansallisen alueen ja jotka on julkaistu 13 artiklan mukaisesti; b) kansainvälisten vesipiirien osalta ainakin se osa kustakin vesipiirin hoitosuunnitelmasta, joka koskee jäsenvaltion aluetta. 2. Jäsenvaltioiden on annettava kolmen kuukauden kuluessa niiden valmistumisesta yhteenveto ensimmäistä vesipiirin hoitosuunnitelmaa varten laadituista: - 5 artiklan nojalla vaadituista analyyseista ja tarkasteluista, ja - 8 artiklan nojalla laadituista seurantaohjelmista. 3. Jäsenvaltioiden on annettava kolmen vuoden kuluessa kunkin vesipiirin hoitosuunnitelman valmistumisesta tai 13 artiklan mukaisesta ajantasaistamisesta väliraportti, jossa selvitetään suunnitellun toimenpideohjelman täytäntöönpanoa. 16 artikla Strategiat vesien pilaantumisen ehkäisemiseksi 1. Neuvosto antaa erityisiä toimenpiteitä sellaisten yksittäisten pilaavien aineiden tai aineryhmien aiheuttaman veden pilaantumisen ehkäisemiseksi, joista vesiympäristölle tai vesiympäristön välityksellä aiheutuva riski ei ole hyväksyttävissä, mukaan lukien juomavedenottoon käytettäviin vesiin kohdistuvat riskit. Nämä toimenpiteet annetaan komission perustamissopimuksessa määrättyjen menettelyjen mukaisesti tekemien ehdotusten pohjalta. 2. Komissio tekee ehdotuksen ensimmäiseksi prioriteettiaineluetteloksi 31 päivään joulukuuta 1999 mennessä. Aineet asetetaan toimia varten tärkeysjärjestykseen niiden vesiympäristölle tai vesiympäristön välityksellä aiheuttaman riskin mukaan, mikä määritetään tekemällä a) riskinarviointi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93(21), neuvoston direktiivin 91/414/ETY(22) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY(23) mukaisesti, tai b) kohdennettu riskiin perustuva arviointi (käyttäen asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisia menetelmiä) keskittyen ainoastaan vesiympäristöön kohdistuvaan myrkyllisyyteen ja vesiympäristön välityksellä ihmisiin kohdistuvaan myrkyllisyyteen, tai, jos tämä ei ole mahdollista annetussa aikataulussa c) yksinkertaistettu, tieteellisiin periaatteisiin pohjautuva riskinarviointi, jossa otetaan erityisesti huomioon: i) tiedot kyseisen aineen haitallisista ominaisuuksista, erityisesti sen myrkyllisyydestä vesiympäristölle sekä aineen vesiympäristön välityksellä ihmisille aiheuttamasta myrkyllisyydestä ja ii) seurannasta saadut tiedot laaja-alaisesta ympäristön saastumisesta ja iii) muut todennetut tekijät, jotka voivat viitata mahdolliseen laaja-alaiseen ympäristön saastumiseen, kuten kyseisen aineen tuotanto- tai käyttömäärä sekä käyttötavat. Komissio tarkistaa annetun prioriteettiaineluettelon viimeistään kuuden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä ja sen jälkeen vähintään joka kuudes vuosi ja tekee aiheelliset ehdotukset. 3. Ehdotustaan laatiessaan komissio ottaa huomioon suositukset, joita on saatu myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevältä tiedekomitealta, jäsenvaltioilta, Euroopan parlamentilta, Euroopan ympäristökeskukselta, yhteisön tiedeohjelmista, kansainvälisiltä järjestöiltä, joiden toimintaan yhteisö osallistuu, Euroopan liike-elämän järjestöiltä, jotka edustavat myös pieniä ja keskisuuria yrityksiä, Euroopan ympäristöjärjestöiltä, sekä kaiken muun asiaankuuluvan tiedon, jonka se saa tietoonsa. 4. Komissio tekee ehdotuksia prioriteettiaineiden päästöjen vähentämiseksi merkittävimmistä päästölähteistä. Ehdotuksia tehdessään se ottaa huomioon sekä piste- että hajakuormituslähteet sekä määrittää kustannustehokkaan ja tasasuhteisen tuotemääräysten ja tuotannon päästörajojen tason ja yhdistelmän. Tarvittaessa tuotantoa koskevat yhteisötason määräykset voidaan asettaa toimialoittain. Jos tuotemääräyksiin sisältyy direktiivin 91/414/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 98/8/EY mukaisesti annettujen lupien tarkistaminen, tarkistukset on toteutettava mainittujen direktiivien säännösten mukaisesti. Jokaisessa näitä menettelyjä koskevassa ehdotuksessa on määriteltävä, kuinka ne tarkistetaan ja ajantasaistetaan ja kuinka niiden tehokkuutta arvioidaan. 5. Komissio tekee ehdotuksia laatunormeiksi, joita sovelletaan prioriteettiaineiden pitoisuuksiin pintavedessä, sedimentissä tai eliöstössä. 6. Komissio tekee 4 ja 5 kohdan mukaisia ehdotuksia ja ainakin pistelähteiden osalta ehdotuksia päästöjen valvontatoimista ja ympäristönlaatunormeista kahden vuoden kuluessa kyseisen aineen sisällyttämisestä prioriteettiaineluetteloon. Jos ensimmäiseen prioriteettiaineluetteloon sisältyvistä aineista ei ole sovittu yhteisön tasolla seitsemän vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulopäivästä, jäsenvaltioiden on laadittava ympäristönlaatunormit kyseisille aineille kaikkien niiden pintavesien osalta, joihin kyseisten aineiden päästöt vaikuttavat. Jäsenvaltioiden on myös asetettava kyseisiä päästöjä koskevat pääasiallisten lähteiden päästöjenvähentämistoimet, jotka perustuvat muun muassa kaikkien teknisten vähentämisvaihtoehtojen huomioonottamiseen. Jos prioriteettiaineluetteloon myöhemmin lisättyjä aineita koskevista toimista ei ole sovittu yhteisön tasolla, jäsenvaltioiden on ryhdyttävä vastaaviin toimiin viiden vuoden kuluttua niiden luetteloon ottamisesta. 7. Komissio voi laatia strategioita myös muiden pilaavien aineiden tai aineryhmien aiheuttaman veden pilaantumisen ehkäisemiseksi, mukaan lukien vahingoista aiheutuva veden pilaantuminen. 8. Laatiessaan 4 ja 5 kohdan mukaisia ehdotuksia komissio tarkistaa myös kaikki liitteessä IX luetellut direktiivit. Se ehdottaa 6 kohdassa tarkoitettuun määräaikaan mennessä liitteessä IX olevien määräysten tarkistusta kaikkien prioriteettiaineiden luetteloon sisältyvien aineiden osalta sekä tarvittavia toimenpiteitä, mukaan lukien liitteen IX mukaisten määräysten mahdollinen kumoaminen kaikkien muiden aineiden osalta. Kaikki liitteen IX mukaiset säätelytoimet, joiden tarkistusta on ehdotettu, on kumottava tarkistusten voimaantulopäivästä alkaen. 9. Komission tämän artiklan nojalla ehdottamasta prioriteettiaineluettelosta tulee sen jälkeen, kun neuvosto on sen antanut, tämän direktiivin liite X. 17 artikla Komission kertomus 1. Komissio julkaisee tämän direktiivin täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen viimeistään 12 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä ja sen jälkeen joka kuudes vuosi ja toimittaa sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 2. Kertomuksessa on oltava: a) katsaus direktiivin täytäntöönpanon edistymisestä; b) Euroopan ympäristökeskuksen kanssa yhteistyössä laadittava selvitys pinta- ja pohjaveden tilasta yhteisössä; c) katsaus 15 artiklan mukaisesti toimitetuista vesipiirin hoitosuunnitelmista, mukaan lukien tulevien suunnitelmien parantamista koskevat suositukset; d) yhteenveto komission antamista vastauksista jäsenvaltioiden 12 artiklan mukaisiin ilmoituksiin ja suosituksiin; e) yhteenveto 16 artiklan mukaisesti laadituista ehdotuksista, toimista ja strategioista; f) yhteenveto vastauksista Euroopan parlamentin ja neuvoston esittämiin huomautuksiin aiemmista täytäntöönpanoa koskevista selvityksistä. 3. Komissio julkaisee lisäksi jäsenvaltioiden 15 artiklan 2 kohdan mukaisesti toimittamiin yhteenvetoihin perustuvan täytäntöönpanon edistymistä koskevan kertomuksen ja toimittaa sen Euroopan parlamentille ja jäsenvaltioille viimeistään kahden vuoden kuluttua 5 ja 8 artiklassa mainituista päivämääristä. 4. Komissio julkaisee kolmen vuoden kuluessa kunkin 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen julkaisemisesta väliraportin, jossa selvitetään täytäntöönpanon etenemistä jäsenvaltioiden 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimittamien väliraporttien pohjalta. Tämä raportti toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 5. Komissio kutsuu raportoinnin kannalta sopivana ajankohtana koolle yhteisön vesipolitiikkaa käsittelevän konferenssin, johon osallistuu edustajia jokaisesta jäsenvaltiosta; konferenssin tarkoituksena on kommentoida komission täytäntöönpanoa koskevia kertomuksia ja vaihtaa kokemuksia. Kokouksen osallistujien olisi edustettava toimivaltaisia viranomaisia, Euroopan parlamenttia, valtioista riippumattomia järjestöjä, työmarkkinaosapuolia ja talouselämää, kuluttajajärjestöjä, korkeakoulumaailmaa ja muita asiantuntijatahoja. 18 artikla Suunnitelmat yhteisön tuleviksi toimenpiteiksi 1. Komissio esittää 20 artiklassa tarkoitetulle komitealle tiedoksi vuosittain alustavan suunnitelman toimenpiteistä, joilla on vaikutusta vesilainsäädäntöön ja joista se aikoo tehdä ehdotuksen lähiaikoina, mukaan lukien 16 artiklan mukaisesti laadittujen ehdotusten, hallintatoimien ja strategioiden pohjalta tehtävät ehdotukset. Komissio esittää ensimmäisen suunnitelman viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä. 2. Komissio tarkastelee uudelleen tätä direktiiviä viimeistään 19 vuoden kuluttua sen voimaantulopäivästä ja ehdottaa siihen tarvittavia muutoksia. 19 artikla Direktiivin tekninen mukauttaminen 1. Liitteet I, III ja liitteessä V oleva 1.3.6 kohta voidaan mukauttaa tieteelliseen ja tekniseen kehitykseen 20 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti, ottaen huomioon 13 artiklassa tarkoitetut ajanjaksot vesipiirin hoitosuunnitelmien tarkistamiseksi ja ajantasaistamiseksi. Komissio voi tarvittaessa antaa ohjeita liitteiden II ja V täytäntöönpanemiseksi 20 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti. 2. Ensimmäisen kohdan soveltamiseksi tarvittavia teknisiä menettelyjä tietojen siirtämiseksi ja käsittelemiseksi, mukaan lukien tilastot ja karttamuotoiset tiedot, voidaan hyväksyä 20 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti. 20 artikla Sääntelykomitea 1. Komissiota avustaa sääntelykomitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja. 2. Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen toteutettavista toimenpiteistä. Komitea antaa lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. Lausunto annetaan perustamissopimuksen 205 artiklan 2 kohdassa niiden päätösten edellytykseksi määrätyllä enemmistöllä, jotka neuvosto tekee komission ehdotuksesta. Komiteaan kuuluvien jäsenvaltioiden edustajien äänet painotetaan mainitussa artiklassa määrätyllä tavalla. Puheenjohtaja ei osallistu äänestykseen. 3. Jos Euroopan parlamentti ilmaisee perustellulla päätöslauselmalla, että hyväksyttäväksi aiottu ehdotus täytäntöönpanotoimenpiteiksi, joka on tämän direktiivin nojalla jätetty sääntelykomitean käsiteltäväksi, ylittää tässä direktiivissä säädetyn täytäntöönpanovallan, komissio tarkastelee ehdotusta uudelleen. Päätöslauselman huomioon ottaen ja käynnissä olevan menettelyn määräaikoja noudattaen komissio voi joko tehdä komitealle uuden ehdotuksen toimenpiteiksi, jatkaa menettelyä tai antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle perustamissopimukseen perustuvan ehdotuksen. Komissio ilmoittaa Euroopan parlamentille ja komitealle toimista, joita se aikoo toteuttaa Euroopan parlamentin päätöslauselman johdosta, sekä menettelynsä perustelut. 4. Komissio päättää suunnitelluista toimenpiteistä, jos ne ovat komitean lausunnon mukaiset, tämän kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista. 5. Jos toimenpiteet eivät ole komitean lausunnon mukaisia tai jos lausuntoa ei ole annettu, komissio tekee viipymättä neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä ja antaa siitä tiedon Euroopan parlamentille. 6. Jos Euroopan parlamentti katsoo, että komission tämän direktiivin nojalla tekemä ehdotus ylittää tässä direktiivissä annetun täytäntöönpanovallan, se ilmoittaa neuvostolle kantansa. 7. Neuvosto voi tällaisen kannan asianmukaisesti huomioon ottaen tehdä määräenemmistöllä päätöksen ehdotuksesta kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun asia on tullut vireille neuvostossa. Jos neuvosto on tässä määräajassa ilmaissut määräenemmistöllä vastustavansa ehdotusta, komissio tarkastelee sitä uudelleen. Se voi tehdä neuvostolle muutetun ehdotuksen, tehdä ehdotuksensa uudelleen tai antaa perustamissopimukseen perustuvan säädösehdotuksen. Jos neuvosto ei ole tässä määräajassa antanut ehdotettua täytäntöönpanosäädöstä eikä ilmoittanut vastustavansa ehdotusta täytäntöönpanotoimenpiteiksi, komissio antaa ehdotetun täytäntöönpanosäädöksen. 21 artikla Kumoaminen ja siirtymäsäännökset 1. Kumotaan seuraavat säädökset seitsemän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä: - jäsenvaltioissa juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden laatuvaatimuksista 16 päivänä kesäkuuta 1975 annettu neuvoston direktiivi 75/440/ETY(24), - yhteisön makean pintaveden laatua koskevasta yhteisestä tietojenvaihtomenettelystä 12 päivänä joulukuuta 1977 tehty neuvoston päätös 77/795/ETY(25), - jäsenvaltioissa sovellettavista juomaveden valmistamiseen tarkoitetun pintaveden määritysmenetelmistä sekä näytteenotto- ja analysointitiheydestä 9 päivänä lokakuuta 1979 annettu neuvoston direktiivi 79/869/ETY(26). 2. Kumotaan seuraavat säädökset 13 vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulopäivästä: - suojelua ja parantamista edellyttävien makeiden vesien laadusta kalojen elämän turvaamiseksi 18 päivänä heinäkuuta 1978 annettu neuvoston direktiivi 78/659/ETY(27), - simpukkavesiltä vaadittavasta laadusta 30 päivänä lokakuuta 1979 annettu neuvoston direktiivi 79/923/ETY(28), - pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta pilaantumiselta 17 päivänä joulukuuta 1979 annettu neuvoston direktiivi 80/68/ETY(29), - direktiivi 76/464/ETY tiettyjen yhteisön vesiympäristöön päästettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamasta pilaantumisesta, lukuun ottamatta 6 artiklaa, joka kumotaan tämän direktiivin tullessa voimaan. 3. Direktiivin 76/464/ETY osalta sovelletaan seuraavia siirtymäsäännöksiä: a) 16 artiklan mukainen prioriteettiaineluettelo korvaa komission neuvostolle 22 päivänä kesäkuuta 1982 antamaan tiedonantoon sisältyvän prioriteettiaineluettelon; b) direktiivin 76/464/ETY 7 artiklassa säädettyä tarkoitusta varten jäsenvaltiot voivat soveltaa pilaantumisongelmien ja niitä aiheuttavien aineiden määrittelemiseen, laatunormien laatimiseen ja toimenpiteiden toteuttamiseen liittyviä periaatteita, joista on säädetty tässä direktiivissä. 4. Ympäristötavoitteita, joista säädetään 4 artiklassa, sekä ympäristönlaatunormeja, jotka on vahvistettu liitteessä IX tai 16 artiklan 5 kohdan mukaisesti tai jotka jäsenvaltiot vahvistavat prioriteettiaineluetteloon kuulumattomien aineiden osalta liitteen V mukaisesti tai 16 artiklan 6 kohdan mukaisesti prioriteettiaineiden osalta, joille ei vielä ole asetettu yhteisön normeja, on pidettävä direktiivin 96/61/EY 2 artiklan 7 kohdan ja 10 artiklan mukaisina ympäristönlaatunormeina. 5. Jos jokin 16 artiklan nojalla hyväksytyssä luettelossa oleva aine ei sisälly tämän direktiivin liitteeseen VIII tai direktiivin 96/61/EY liitteeseen III, kyseinen aine on lisättävä niihin. 6. Tämän direktiivin edellyttämässä ensimmäisessä vesipiirin hoitosuunnitelmassa esitettyjen ympäristötavoitteiden perusteella pintavesimuodostumille laadittavien laatunormien on oltava vähintään yhtä vaativia kuin direktiivin 76/464/ETY täytäntöönpanon edellyttämät laatunormit. 22 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla säädettyjen kansallisten säännösten rikkomuksiin. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja vakuuttavia. 23 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään(30). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava kirjallisina komissiolle tämän direktiivin alalta antamansa keskeiset kansalliset säännökset. Komissio ilmoittaa niistä muille jäsenvaltioille. 24 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 25 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty ... Euroopan parlamentin puolesta ... Puhemies Neuvoston puolesta ... Puheenjohtaja (1) EYVL C 184, 17.6.1997, s. 20, EYVL C 16, 20.1.1998, s. 14 ja EYVL C 108, 7.4.1998, s. 94. (2) EYVL C 355, 21.11.1997, s. 83. (3) EYVL C 180, 11.6.1998, s. 38. (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 11. helmikuuta 1999 (EYVL C 150, 28.5.1999, s. 419), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 22. lokakuuta 1999 ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL C 209, 9.8.1988, s. 3. (6) EYVL C 59, 6.3.1992, s. 2. (7) EYVL C 49, 28.2.1995, s. 1. (8) EYVL L 20, 26.1.1980, s. 43, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48). (9) EYVL C 355, 25.11.1996, s. 1. (10) EYVL C 281, 26.9.1996, s. 3. (11) EYVL L 73, 16.3.1994, s. 19. (12) EYVL L 104, 3.4.1998, s. 1. (13) EYVL L 240, 19.9.1977, s. 1. (14) EYVL L 67, 12.3.1983, s. 1. (15) EYVL L 186, 5.8.1995, s. 42. (16) EYVL L 229, 30.8.1980, s. 11, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/83/EY (EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32). (17) EYVL L 129, 18.5.1976, s. 23, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48). (18) EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. (19) EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna komission direktiivillä 98/15/EY (EYVL L 67, 7.3.1998, s. 29). (20) EYVL L 357, 31.12.1991, s. 1. (21) EYVL L 84, 5.4.1993, s. 1. (22) EYVL L 230, 19.8.1991, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/47/EY (EYVL L 191, 7.7.1998, s. 50). (23) EYVL L 123, 24.4.1998, s. 1. (24) EYVL L 194, 25.7.1975, s. 26, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48). (25) EYVL L 334, 24.12.1977, s. 29, päätös sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. (26) EYVL L 271, 29.10.1979, s. 44, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. (27) EYVL L 222, 14.8.1978, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. (28) EYVL L 281, 10.11.1979, s. 47, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48). (29) EYVL L 20, 26.1.1980, s. 43. (30) Kolme vuotta tämän direktiivin voimaantulopäivästä. LIITE I TOIMIVALTAISTEN VIRANOMAISTEN LUETTELOA VARTEN TARVITTAVAT TIEDOT Direktiivin 3 artiklan 8 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden on toimitettava seuraavat tiedot kaikista toimivaltaisista viranomaisista kussakin omassa vesipiirissään sekä niissä kansainvälisten vesipiirien osissa, jotka sijaitsevat jäsenvaltion alueella: i) toimivaltaisen viranomaisen nimi ja osoite: 3 artiklan 2 kohdan nojalla nimetyn viranomaisen virallinen nimi ja osoite; ii) vesipiirin maantieteellinen alue: vesipiiriin kuuluvien suurimpien jokien nimet sekä vesipiirin rajojen täsmällinen sijainti. Tietojen on mahdollisuuksien mukaan oltava käytettävissä maantieteellisissä paikkatietojärjestelmissä (GIS) ja/tai komission maantieteellisessä paikkatietojärjestelmässä (GISCO); iii) toimivaltaisen viranomaisen oikeudellinen asema: selvitys toimivaltaisen viranomaisen oikeudellisesta asemasta ja tarvittaessa ote tai jäljennös sen perustamissäännöksestä, perustamissopimuksesta tai vastaavasta oikeudellisesta asiakirjasta; iv) vastuut: selvitys kunkin toimivaltaisen viranomaisen oikeudellisista ja hallinnollisista vastuista ja tehtävistä kussakin vesipiirissä; v) osallisuus: jos toimivaltainen viranomainen toimii muita toimivaltaisia viranomaisia koordinoivana elimenä, vaaditaan luettelo kyseisistä elimistä sekä selvitys yhteistyön varmistamiseksi luoduista suhteista instituutioiden välillä; vi) kansainväliset yhteydet: jos vesipiiri sijaitsee useamman kuin yhden jäsenvaltion alueella tai siihen kuuluu alueita valtioista, jotka eivät ole jäsenvaltioita, vaaditaan selvitys yhteistyön varmistamiseksi luoduista suhteista instituutioiden välillä. LIITE II 1 PINTAVEDET 1.1 Pintavesimuodostumatyyppien ominaispiirteiden tarkastelu Jäsenvaltiot määrittelevät pintavesimuodostumien sijainnin ja rajat ja tekevät näiden muodostumien ominaispiirteiden tarkastelun seuraavan menetelmän mukaisesti. Tätä ominaispiirteiden alkutarkastelua varten jäsenvaltiot voivat yhdistää pintavesimuodostumia ryhmiksi. i) Vesipiirin pintavesimuodostumat määritellään kuuluviksi joko yhteen seuraavista pintavesijaotteluryhmistä - joet, järvet, jokisuiden vaihettumisalueet tai rannikkovedet - tai keinotekoisiksi pintavesimuodostumiksi tai voimakkaasti muutetuiksi pintavesimuodostumiksi. ii) Vesipiirin kaikkien pintavesijaotteluryhmien vesimuodostumat erotellaan tyyppeihin. Nämä tyypit määritellään käyttäen jäljempänä 1.2 kohdassa kuvattua A-järjestelmää tai B-järjestelmää. iii) A-järjestelmää käytettäessä vesipiirin vesimuodostumat erotellaan ensin luonnonmaantieteellisiin alueisiin kuuluviksi jäljempänä 1.2 kohdassa määriteltyjen ja liitteen XI karttaan merkittyjen alueiden mukaisesti. Kunkin luonnonmaantieteellisen alueen vesimuodostumat erotellaan sen jälkeen pintavesimuodostumatyyppeihin A-järjestelmän taulukoissa olevien kuvaajien mukaisesti. iv) Jos käytetään B-järjestelmää, jäsenvaltioiden on saavutettava vähintään sama erottelutarkkuus kuin A-järjestelmää käytettäessä. B-järjestelmän mukaan vesipiirin vesimuodostumat erotellaan tyyppeihin käyttäen pakollisten kuvaajien arvoja ja sellaisia valinnaisia kuvaajia tai kuvaajien yhdistelmiä, joita tarvitaan, jotta tyypille ominaiset biologiset vertailuolot voidaan määritellä luotettavasti. v) Keinotekoiset tai voimakkaasti muutetut pintavesimuodostumat erotellaan kyseessä olevaa voimakkaasti muutettua tai keinotekoista pintavesimuodostumaa eniten muistuttavan pintavesijaotteluryhmän kuvaajien mukaisesti. vi) Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tyyppien maantieteellisestä sijainnista kartta tai karttoja (GIS-muodossa), joissa erottelun taso on sama kuin A-järjestelmää käytettäessä. 1.2 Luonnonmaantieteelliset alueet ja pintavesimuodostumatyypit 1.2.1 Joet A-järjestelmä >TAULUKON PAIKKA> B-järjestelmä >TAULUKON PAIKKA> 1.2.2 Järvet A-järjestelmä >TAULUKON PAIKKA> B-järjestelmä >TAULUKON PAIKKA> 1.2.3 Jokisuiden vaihettumisalueet A-järjestelmä >TAULUKON PAIKKA> B-järjestelmä >TAULUKON PAIKKA> 1.2.4 Rannikkovedet A-järjestelmä >TAULUKON PAIKKA> B-järjestelmä >TAULUKON PAIKKA> 1.3 Tyypille ominaisten vertailuolojen määritteleminen pintavesimuodostumille i) Kullekin 1.1 kohdan mukaisesti kuvatulle pintavesimuodostumatyypille on määriteltävä tyypille ominaiset hydrologis-morfologiset ja fysikaalis-kemialliset olot, jotka edustavat liitteessä V olevassa 1.1 kohdassa määritellyille hydrologis-morfologisille ja fysikaalis-kemiallisille laatutekijöille liitteessä V olevan 1.2 kohdan taulukossa määriteltyjä kyseisen pintavesimuodostumatyypin erinomaisen ekologisen tilan arvoja. Tyypille ominaiset biologiset vertailuolot on määriteltävä liitteessä V olevassa 1.1 kohdassa yksilöidyille biologisille laatutekijöille liitteessä V olevan 1.2 kohdan taulukossa määritellyn kyseisen pintavesimuodostumatyypin erinomaisen ekologisen tilan arvojen mukaisesti. ii) Sovellettaessa tässä osassa esitettyjä menetelmiä voimakkaasti muutettuihin tai keinotekoisiin pintavesimuodostumiin viittauksia erinomaiseen ekologiseen tilaan pidetään viittauksina parhaaseen mahdolliseen ekologiseen potentiaaliin, joka on määritelty liitteessä V olevassa 1.2.5 taulukossa. Vesimuodostuman parasta mahdollista ekologista potentiaalia koskevat arvot on tarkistettava joka kuudes vuosi. iii) Edellä i ja ii kohdassa säädettyä tarkoitusta varten määritellyt tyypille ominaiset olot sekä tyypille ominaiset biologiset vertailuolot voivat perustua joko vertailualueisiin tai mallintamiseen tai näiden menetelmien yhdistelmään. Jos näitä menetelmiä ei voida käyttää, jäsenvaltiot voivat käyttää asiantuntijoiden arvioita olojen määrittelemiseksi. Tiettyjen synteettisten pilaavien aineiden pitoisuuksien osalta erinomaisen ekologisen tilan määrittelemisessä käytetään määritysrajoja, jotka voidaan saavuttaa tyypille ominaisten olojen määrittelyajankohtana käytettävissä olevien tekniikoiden avulla. iv) Vertailualueisiin perustuvien tyypille ominaisten biologisten vertailuolojen määrittelemiseksi jäsenvaltioiden on muodostettava jokaiselle pintavesimuodostumatyypille vertailualueverkko. Verkossa on oltava riittävä määrä erinomaista tilaa edustavia paikkoja, jotta vertailuarvojen luotettavuustaso on riittävä, ottaen huomioon kyseisen pintavesimuodostumatyypin erinomaista ekologista tilaa osoittavien laatutekijöiden arvojen vaihtelu sekä mallintamistekniikat, joita sovelletaan v kohdan mukaisesti. v) Mallintamiseen perustuvat tyypille ominaiset biologiset vertailuolot voidaan määritellä käyttäen ennustavaa mallinnusta tai takautuvia menetelmiä. Menetelmissä käytetään historiallista, paleolimnologista ja muuta saatavilla olevaa tietoa, ja niillä on saavutettava riittävä vertailuarvojen luotettavuustaso sen varmistamiseksi, että näin määritellyt olot ovat yhdenmukaisia ja soveltuvia kullekin pintavesimuodostumatyypille. vi) Jos pintavesimuodostumatyypin laatutekijälle ei ole mahdollista määritellä luotettavia tyypille ominaisia vertailuoloja johtuen laatutekijän suuresta luontaisesta vaihtelusta, joka ei ole vain vuodenaikojen vaihtelun aiheuttamaa, voidaan tämä tekijä poistaa kyseisen pintavesimuodostumatyypin ekologisen tilan arvioinnista. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioiden on esitettävä vesipiirin hoitosuunnitelmassa laatutekijän poisjättämisen perusteet. 1.4 Paineiden tunnistaminen Jäsenvaltioiden on kerättävä ja ylläpidettävä tietoja kunkin vesipiirin pintavesimuodostumille ihmistoiminnasta mahdollisesti aiheutuvien merkittävien paineiden tyypistä ja suuruudesta, erityisesti: yhdyskunnista, teollisuudesta, maataloudesta ja muista laitoksista ja toiminnoista peräisin olevan, erityisesti liitteessä VIII lueteltujen aineiden aiheuttaman merkittävän pistekuormituksen arviointi ja tunnistaminen muun muassa seuraavien säännösten nojalla kerättyjen tietojen perusteella: i) direktiivin 91/271/ETY(1) 15 ja 17 artikla, ii) direktiivin 96/61/EY 9 ja 15 artikla, ja ensimmäistä vesipiirin hoitosuunnitelmaa varten seuraavien direktiivien nojalla: iii) direktiivin 76/464/ETY 11 artikla, iv) direktiivit 75/440/ETY, 76/160/ETY(2), 78/659/ETY ja 79/923/ETY(3), yhdyskunnista, teollisuudesta, maataloudesta ja muista laitoksista ja toiminnoista peräisin olevan, erityisesti liitteessä VIII lueteltujen aineiden aiheuttaman merkittävän hajakuormituksen arviointi ja tunnistaminen muun muassa seuraavien säännösten nojalla kerättyjen tietojen perusteella: i) direktiivin 91/676/ETY(4) 3, 5 ja 6 artikla, ii) direktiivin 91/414/ETY 7 ja 17 artikla, iii) direktiivi 98/8/EY, ja ensimmäistä vesipiirin hoitosuunnitelmaa varten seuraavien direktiivien nojalla: iv) direktiivit 75/440/ETY, 76/160/ETY, 76/464/ETY, 78/659/ETY ja 79/923/ETY, yhdyskuntien, teollisuuden ja maatalouden tarpeisiin sekä muihin tarkoituksiin tapahtuvan merkittävän vedenoton arviointi ja tunnistaminen, mukaan lukien vuodenaikaisvaihtelut ja vuosittainen kokonaistarve sekä veden hävikki jakelujärjestelmissä, merkittävän veden juoksun säännöstelyn, mukaan lukien veden siirtäminen ja johtaminen muualle, virtausoloihin ja vesitaseisiin aiheuttaman vaikutuksen arviointi ja tunnistaminen, vesimuodostumiin kohdistuvien merkittävien morfologisten muutosten tunnistaminen, muiden merkittävien pintavesien tilaan kohdistuvien ihmistoiminnan vaikutusten arviointi ja tunnistaminen, ja maankäytön selvittäminen, mukaan lukien yhdyskunnat, teollisuus- ja maatalousalueet sekä tarvittaessa kalatalous- ja metsäalueet. 1.5 Vaikutusten arviointi Jäsenvaltioiden on arvioitava pintavesimuodostumien vesien herkkyys edellä tunnistetuille paineille. Jäsenvaltioiden on käytettävä edellä mainitulla tavalla kerättyä tietoa sekä muita asiaankuuluvia tietoja, mukaan lukien olemassa olevat ympäristönseurantatiedot, arvioidakseen todennäköisyyttä sille, että vesipiirin pintavesimuodostumat eivät saavuta niille 4 artiklan mukaisesti asetettuja ympäristön laatutavoitteita. Jäsenvaltiot voivat käyttää mallintamistekniikoita tässä arvioinnissa. Niille vesimuodostumille, jotka on tunnistettu sellaisiksi, etteivät ne todennäköisesti saavuta ympäristön laatutavoitteita, tehdään tarvittaessa lisätarkastelu, jotta 8 artiklan edellyttämät seurantaohjelmat ja 11 artiklan edellyttämät toimenpideohjelmat voidaan suunnitella parhaalla mahdollisella tavalla. 1.6 Keinotekoisten ja voimakkaasti muutettujen pintavesimuodostumien nimeäminen Jäsenvaltiot voivat nimetä pintavesimuodostuman keinotekoiseksi tai voimakkaasti muutetuksi, kun muutosten tekeminen sen keinotekoisiin tai voimakkaasti muutettuihin ominaispiirteisiin vaikuttaa: i) ympäristöön laajemmin ii) vesiliikenteeseen tai virkistyskäyttöön iii) toimintoihin, joihin vettä varastoidaan (esimerkiksi energian tuotantoon, juomaveden hankintaan) iv) säännöstelyyn, tulvasuojeluun, kasteluun tai maankuivatukseen v) ihmisten elinolojen kehitykseen. 2 POHJAVEDET 2.1 Ominaispiirteiden alkutarkastelu Jäsenvaltioiden on aluksi tarkasteltava kaikkien pohjavesimuodostumien ominaispiirteitä arvioidakseen niiden käyttöä sekä sitä, missä määrin on mahdollista, että kullekin pohjavesimuodostumalle 4 artiklan mukaan asetettuja tavoitteita ei saavuteta. Jäsenvaltiot voivat tätä alustavaa tarkastelua varten yhdistää pohjavesimuodostumia ryhmiksi. Tässä analyysissä voidaan käyttää olemassa olevia hydrologisia, geologisia, pedologisia, maankäyttöön, vesimääriin ja vedenottoon liittyviä sekä muita tietoja, mutta siinä on määriteltävä: - pohjavesimuodostuman tai -muodostumien sijainti ja rajat - kuhunkin pohjavesimuodostumaan mahdollisesti kohdistuvat paineet, mukaan lukien: - hajakuormitus - pistekuormitus - vedenotto - tekopohjaveden muodostaminen - pohjaveden muodostumisalueen maa- ja kallioperän yleispiirteet - ne pohjavesimuodostumat, joista pintavesien ekosysteemit ja maaekosysteenmit ovat suoraan riippuvaisia. 2.2 Ominaispiirteiden lisätarkastelu Tämän ominaispiirteiden alkutarkastelun jälkeen jäsenvaltioiden on tehtävä ominaispiirteiden lisätarkastelu niille pohjavesimuodostumille tai -muodostumaryhmille, joiden osalta on mahdollista, että ympäristötavoitteita ei saavuteta, täsmällisemmän arvioinnin tekemiseksi riskin suuruudesta, sekä kartoitettava 11 artiklan nojalla vaadittavat toimenpiteet. Lisäksi kyseisen kartoituksen on sisällettävä olennaiset tiedot ihmistoiminnan vaikutuksesta ja tarvittaessa seuraavat tiedot: - pohjavesimuodostuman geologiset ominaispiirteet, mukaan lukien geologisen muodostuman laajuus ja tyyppi, - pohjavesimuodostuman hydrogeologiset ominaispiirteet, mukaan lukien hydraulinen johtavuus, huokoisuus ja paineellisuus, - maaperän ominaispiirteet pohjaveden muodostumisalueella, mukaan lukien kerrostumien ja maaperän paksuus, huokoisuus, hydraulinen johtavuus ja imeytymisominaisuudet, - pohjaveden kerrostuneisuuspiirteet tietyssä pohjavesimuodostumassa, - pohjavesimuodostumiin dynaamisesti yhteydessä olevien maaekosysteemien ja pintavesien luettelointi, - pohjavesimuodostuman ja siihen liittyvien maaekosysteemien ja pintavesien välisen veden vaihdon suuntaa ja määrää koskevat arviot, ja - riittävät tiedot pitkän ajan keskimääräisen vuotuisen muodostumismäärän laskemiseksi. 2.3 Ihmistoiminnan pohjavesivaikutuksia koskeva tarkastelu Niiden pohjavesimuodostumien osalta, jotka ulottuvat kahden tai useamman jäsenvaltion välisen rajan yli tai joiden osalta katsotaan edellä 2.1 kohdan mukaisesti tehdyn alustavan ominaispiirteiden tarkastelun perusteella olevan mahdollista, että ne eivät saavuta 4 artiklan mukaan kullekin pohjavesimuodostumalle asetettuja tavoitteita, kerätään ja ylläpidetään kustakin pohjavesimuodostumasta soveltuvin osin seuraavat tiedot: - sellaisten pohjavedenottamoiden sijainti, joita käytetään ihmisten käyttöön tarkoitetun veden ottoon ja joista saadaan vettä keskimäärin enemmän kuin 10 m3 vuorokaudessa tai joista yli 50 henkilöä saa vettä, - keskimääräinen vuotuinen vedenotto kyseisistä paikoista, - pohjavesimuodostumasta otetun veden kemiallinen koostumus, - niiden paikkojen sijainti, joissa pohjavesimuodostumaan päästetään suoraan vesiä, - päästetyn veden määrä kyseisissä paikoissa, - pohjavesiin päästettävien vesien kemiallinen koostumus, ja - maankäyttö pohjaveden muodostumisalueella tai -alueilla mukaan lukien pohjaveden muodostumiselle ihmistoiminnasta aiheutuvat muutokset, kuten sade- ja valumavesien johtaminen muualle vettä läpäisemättömin rakentein, imeyttäminen maaperään, patoaminen tai kuivatus. 2.4 Pohjavedenkorkeuden muutosten vaikutuksia koskeva tarkastelu Jäsenvaltioiden on myös tunnistettava ne pohjavesimuodostumat, joille on 4 artiklan mukaisesti määriteltävä vähemmän vaativat tavoitteet, mukaan lukien veden tilaan kohdistuvien vaikutusten arvioinnin jälkeen ne pohjavesimuodostumat, joilla on vaikutusta: i) pintavesiin ja niihin yhteydessä oleviin maaekosysteemeihin ii) säännöstelyyn, tulvasuojeluun tai maankuivatukseen iii) ihmisten elinolojen kehitykseen. (1) EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 98/15/EY (EYVL L 67, 7.3.1998, s. 29). (2) EYVL L 31, 5.2.1976, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna vuoden 1994 liittymisasiakirjalla. (3) EYVL L 281, 10.11.1979, s. 47, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 91/692/ETY (EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48). (4) EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1. LIITE III TALOUDELLINEN ANALYYSI Taloudellisen analyysin sisältämän tiedon on oltava riittävää ja riittävän yksityiskohtaista (ottaen huomioon tarpeellisten tietojen keräämiseen liittyvät kustannukset), jotta voidaan: a) laatia tarpeelliset laskelmat vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamisen periaatteen huomioon ottamiseksi ottaen 9 artiklan mukaisesti huomioon vedenhankinnan ja tarpeen pitkän ajan ennusteet vesipiirissä sekä tarvittaessa: - arviot vesipalveluihin liittyvistä vesimääristä, hinnoista ja kustannuksista, ja - arviot tarpeellisista investoinneista sekä niitä koskevat ennusteet, b) arvioida toimien mahdollisten kustannusten perusteella kustannustehokkaimmat yhdistelmät niistä veden käyttöä koskevista toimenpiteistä, jotka sisällytetään 11 artiklan mukaisiin toimenpideohjelmiin. LIITE IV SUOJELUALUEET 1. Direktiivin 6 artiklassa edellytettyyn suojelualueiden rekisteriin on sisällytettävä seuraavan tyyppiset suojelualueet: i) 7 artiklan nojalla nimetyt ihmisten käyttöön tarkoitetun veden ottopaikat; ii) taloudellisesti merkittävien vedessä elävien lajien suojeluun määritellyt alueet; iii) virkistyskäyttöön tarkoitetut vesimuodostumat, mukaan lukien direktiivin 76/160/ETY nojalla uimavesiksi määritellyt alueet; iv) ravinneherkät alueet, mukaan lukien direktiivin 91/676/ETY nojalla pilaantumisherkiksi vyöhykkeiksi määritellyt alueet ja direktiivin 91/271/ETY nojalla haavoittumiselle alttiiksi alueiksi määritellyt alueet; ja v) sellaiset elinympäristön tai lajien suojeluun määritellyt alueet, joilla veden tilan ylläpito tai parantaminen ovat tärkeitä tekijöitä niiden suojelun kannalta, mukaan lukien direktiivin 92/43/ETY(1) ja direktiivin 79/409/ETY(2) nojalla määritellyt keskeiset Natura 2000 -alueet. 2. Osana vesipiirin hoitosuunnitelmaa vaadittavaan rekisteritiivistelmään on sisällytettävä kartat, joihin on merkitty kunkin suojelualueen sijainti, sekä selvitys siitä yhteisön, kansallisesta tai paikallisesta lainsäädännöstä, jonka nojalla alueet on määritelty. (1) EYVL L 206, 22.7.1992, s. 7, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/62/EY (EYVL L 305, 8.11.1997, s. 42). (2) EYVL L 103, 25.4.1979, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 97/49/EY (EYVL L 223, 13.8.1997, s. 9). LIITE V >TAULUKON PAIKKA> 1 PINTAVESIEN TILA 1.1 Ekologisen tilan luokittelua koskevat laadulliset tekijät 1.1.1 Joet Biologiset tekijät Vesikasvillisuuden koostumus ja runsaussuhteet Pohjaeläimistön koostumus ja runsaussuhteet Kalaston koostumus, runsaussuhteet ja ikärakenne Biologisia tekijöitä tukevat hydrologis-morfologiset tekijät Hydrologinen järjestelmä - virtauksen määrä ja dynamiikka - yhteys pohjavesimuodostumiin Joen esteettömyys Morfologiset tekijät - joen syvyyden ja leveyden vaihtelu - pohjan rakenne ja laatu - rantavyöhykkeen rakenne Biologisia tekijöitä tukevat kemialliset ja fysikaalis-kemialliset tekijät Yleiset tekijät - Lämpöolot - Happitilanne - Suolaisuus - Happamoitumistilanne - Ravinneolot Erityiset pilaavat aineet - Prioriteettiaineiksi määriteltyjen aineiden vesimuodostumaan päästämisestä aiheutuva pilaantuminen - Muiden aineiden merkittävästä vesimuodostumaan päästämisestä aiheutuva pilaantuminen 1.1.2 Järvet Biologiset tekijät Kasviplanktonin koostumus, runsaussuhteet ja biomassa Muun vesikasvillisuuden koostumus ja runsaussuhteet Pohjaeläimistön koostumus ja runsaussuhteet Kalaston koostumus, runsaussuhteet ja ikärakenne Biologisia tekijöitä tukevat hydrologis-morfologiset tekijät Hydrologinen järjestelmä - virtauksen määrä ja dynamiikka - viipymä - yhteys pohjavesimuodostumaan Morfologiset tekijät - järven syvyyden vaihtelu - pohjasedimentin määrä, pohjan rakenne ja laatu - rantavyöhykkeen rakenne Biologisia tekijöitä tukevat kemialliset ja fysikaalis-kemialliset tekijät Yleiset tekijät - Näkösyvyys - Lämpöolot - Happitilanne - Suolaisuus - Happamoitumistilanne - Ravinneolot Erityiset pilaavat aineet - Prioriteettiaineiksi määriteltyjen aineiden vesimuodostumaan päästämisestä aiheutuva pilaantuminen - Muiden aineiden merkittävästä vesimuodostumaan päästämisestä aiheutuva pilaantuminen 1.1.3 Jokisuiden vaihettumisalueet Biologiset tekijät Kasviplanktonin koostumus, runsaussuhteet ja biomassa Muun vesikasvillisuuden koostumus ja runsaussuhteet Pohjaeläimistön koostumus ja runsaussuhteet Kalaston koostumus ja runsaussuhteet Biologisia tekijöitä tukevat hydrologis-morfologiset tekijät Morfologiset tekijät - syvyyden vaihtelu - pohjasedimentin määrä, pohjan rakenne ja laatu - vuorovesivyöhykkeen rakenne Vuorovesi - suolattoman veden virtaus - aaltojen vaikutus Biologisia tekijöitä tukevat kemialliset ja fysikaalis-kemialliset tekijät Yleiset tekijät - Näkösyvyys - Lämpöolot - Happitilanne - Suolaisuus - Ravinneolot Erityiset pilaavat aineet - Prioriteettiaineiksi määriteltyjen aineiden vesimuodostumaan päästämisestä aiheutuva pilaantuminen - Muiden aineiden merkittävästä vesimuodostumaan päästämisestä aiheutuva pilaantuminen 1.1.4 Rannikkovedet Biologiset tekijät Kasviplanktonin koostumus, runsaussuhteet ja biomassa Muun vesikasvillisuuden koostumus ja runsaussuhteet Pohjaeläimistän koostumus ja runsaussuhteet Biologisia tekijöitä tukevat hydrologis-morfologiset tekijät Morfologiset tekijät - syvyyden vaihtelu - pohjan rakenne ja laatu rannikolla - vuorovesivyöhykkeen rakenne Vuorovesi - päävirtausten suunta - aaltojen vaikutus Biologisia tekijöitä tukevat kemialliset ja fysikaalis-kemialliset tekijät Yleiset tekijät - Näkösyvyys - Lämpöolot - Happitilanne - Suolaisuus - Ravinneolot Erityiset pilaavat aineet - Prioriteettiaineiksi määriteltyjen aineiden vesimuodostumaan päästämisestä aiheutuva pilaantuminen - Muiden aineiden merkittävästä vesimuodostumaan päästämisestä aiheutuva pilaantuminen 1.1.5 Keinotekoiset ja voimakkaasti muutetut pintavesimuodostumat Keinotekoisiin ja voimakkaasti muutettuihin pintavesimuodostumiin sovellettavien laatutekijöiden on oltava samoja, joita sovelletaan edellä mainituista neljästä luonnollisesta pintavesijaotteluryhmästä siihen, joka vastaa lähimmin kyseistä keinotekoista tai voimakkaasti muutettua vesimuodostumaa. 1.2 Ekologisen tilan luokittelun normatiiviset määritelmät Taulukko 1.2 Jokia, järviä, jokisuiden vaihettumisalueita ja rannikkovesiä koskevat yleiset määritelmät >TAULUKON PAIKKA> Vedet, jotka eivät saavuta tyydyttävää tilaa, luokitellaan välttäviksi tai huonoiksi: Vedet, joissa ilmenee suurehkoja muutoksia kyseisen pintavesimuodostumatyypin biologisten laatutekijöiden arvoissa ja joissa kyseiset eliöyhteisöt eroavat merkittävästi niistä, jotka tavallisesti liitetään kyseiseen pintavesimuodostumatyyppiin häiriintymättömissä olosuhteissa, luokitellaan välttäviksi. Vedet, joissa ilmenee vakavia muutoksia kyseisen pintavesimuodostumatyypin biologisten laatutekijöiden arvoissa ja joista puuttuu suuri osa kyseisistä eliöyhteisöistä, jotka tavallisesti liitetään kyseiseen pintavesimuodostumatyyppiin häiriintymättömissä olosuhteissa, luokitellaan huonoiksi. Taulukko 1.2.1 Jokien erinomaista, hyvää ja tyydyttävää ekologista tilaa koskevat määritelmät Biologiset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Hydrologis-morfologiset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Fysikaalis-kemialliset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 1.2.2 Järvien erinomaista, hyvää ja tyydyttävää ekologista tilaa koskevat määritelmät Biologiset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Hydrologis-morfologiset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Fysikaalis-kemialliset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 1.2.3 Jokisuiden vaihettumisalueiden erinomaista, hyvää ja tyydyttävää ekologista tilaa koskevat määritelmät Biologiset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Hydrologis-morfologiset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Fysikaalis-kemialliset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 1.2.4 Rannikkovesien erinomaista, hyvää ja tyydyttävää ekologista tilaa koskevat määritelmät Biologiset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Hydrologis-morfologiset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Fysikaalis-kemialliset laatutekijät >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 1.2.5 Voimakkaasti muutettujen tai keinotekoisten vesimuodostumien parasta mahdollista, hyvää ja tyydyttävää ekologista potentiaalia koskevat määritelmät >TAULUKON PAIKKA> 1.2.6 Jäsenvaltioiden käyttämä kemiallisten laatunormien asettamismenettely Määritellessään ympäristönlaatunormeja vesieliöstön suojelemiseksi liitteessä VIII olevissa kohdissa 1-9 luetelluille pilaaville aineille, jäsenvaltioiden on noudatettava seuraavia säännöksiä. Normeja voidaan asettaa vesille, sedimentille tai eliöille. Mikäli mahdollista sekä akuuttien että kroonisten testien tuloksia on hankittava seuraavista eliöryhmistä, mikäli ne ovat kyseiselle vesimuodostumatyypille sopivia, sekä myös muista vesieliöistä, joista tietoja on saatavilla. Eliöryhmien perusvalikoimaan kuuluvat: - levät ja/tai makrofyytit - daphnia (vesikirppu) tai edustavat suolaisen veden eliöt - kalat. Ympäristönlaatunormin asettaminen Pitoisuuden enimmäisvuosikeskiarvo asetetaan seuraavasti: i) Jäsenvaltioiden on määriteltävä sopivat turvakertoimet kussakin tapauksessa käytettävissä olevien tietojen luonteen ja laadun mukaisesti sekä noudattaen ohjeita, jotka on määritelty uusien ilmoitettujen aineiden ihmisille ja ympäristölle aiheuttamien vaarojen arviointiperiaatteiden vahvistamisesta annetun komission direktiivin 93/67/ETY sekä olemassa olevien aineiden ihmisille ja ympäristölle aiheuttamien riskien arvioinnista annetun komission asetuksen (EY) N:o 1488/94 tueksi annettujen teknisten ohjeiden osan II kohdassa 3.3.1, sekä seuraavan taulukon mukaiset turvakertoimet: >TAULUKON PAIKKA> ii) Jos käytettävissä on tietoja hitaasta hajoamisesta ja kertymisestä, ne tulee ottaa huomioon määriteltäessä lopullista ympäristönlaatunormia. iii) Näin määriteltyä normia pitää verrata kenttätutkimuksessa saatuihin tietoihin. Jos poikkeamia havaitaan, määrittelymenettelyä on tarkasteltava uudelleen, jotta voidaan laskea oikeampi turvakerroin. iv) Määritellyt normit on tarkistutettava asiantuntijoilla ja niitä tulee käsitellä julkisesti, jotta voidaan laskea mahdollisimman oikeat turvakertoimet. 1.3 Pintavesien ekologisen ja kemiallisen tilan seuranta Pintavesien seurantaverkko on perustettava 8 artiklan vaatimusten mukaisesti. Seurantaverkko on suunniteltava siten, että kunkin vesistöalueen ekologisesta ja kemiallisesta tilasta saadaan yhtenäinen ja monipuolinen kokonaiskuva ja että vesimuodostumien luokittelu viiteen luokkaan 1.2 kohdassa olevien normatiivisten määritelmien mukaan on mahdollista. Jäsenvaltioiden on liitettävä vesipiirin hoitosuunnitelmaan pintavesien seurantaverkkoa esittävä kartta tai kartat. Jäsenvaltioiden on tehtävä jokaiselle vesipiirin hoitosuunnitelmakaudelle perusseurannan ja toiminnallisen seurannan ohjelmat, jotka perustuvat 5 artiklan ja liitteen II mukaiseen ominaispiirteiden tarkasteluun ja vaikutusarvioon. Joissakin tapauksissa jäsenvaltioiden on laadittava myös tutkinnallisen seurannan ohjelmia. Jäsenvaltioiden on seurattava muuttujia, jotka ilmaisevat kunkin kyseessä olevan laatutekijän tilaa. Valitessaan biologiseen laatutekijään liittyviä muuttujia jäsenvaltioiden on määriteltävä sopiva taksonominen taso, jotta laatutekijöiden luokituksessa saavutetaan riittävä luotettavuus ja tarkkuus. Suunnitelmassa on arvioitava seurantaohjelmien tuottamien tulosten luotettavuus- ja tarkkuustasoa. 1.3.1 Perusseurannan rakenne Tavoite Jäsenvaltioiden on tehtävä perusseurantaohjelmat, jotka antavat tietoa: - liitteessä II kuvatun vaikutusarviointimenettelyn täydentämiseksi ja oikeaksi osoittamiseksi, - tulevien seurantaohjelmien tehokasta ja järkiperäistä suunnittelua varten, - luonnonolojen pitkäaikaismuutosten arvioimiseksi, ja - laaja-alaisten ihmistoimintojen aiheuttamien pitkäaikaismuutosten arvioimiseksi. Tämän seurannan tuloksia on tarkasteltava ja käytettävä yhdessä liitteessä II kuvatun vaikutusarviointimenettelyn kanssa määriteltäessä seurantaohjelmatarpeita nykyistä ja tulevia vesipiirin hoitosuunnitelmia varten. Seurantapaikkojen valinta Riittävän monessa pintavesimuodostumassa on tehtävä perusseurantaa, jotta voidaan arvioida vesipiirin kaikkien valuma-alueiden ja osavaluma-alueiden pintavesien tila kokonaisuudessaan. Vesimuodostumia valittaessa jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että silloin kun se on aiheellista, seurantaa tehdään seuraavissa paikoissa: - paikoissa, joissa veden virtaama on merkittävä koko vesipiirin kannalta, seurantaan sisällytetään suurten jokien sellaisia kohtia, joissa valuma-alue on suurempi kuin 2500 km2, - paikoissa, joissa vesitilavuus on merkittävä vesipiirin kannalta, seurantaan sisällytetään suuria järviä ja tekojärviä, - paikoissa, joissa merkittävät vesimuodostumat ulottuvat yli jäsenvaltion rajan, - paikoissa, jotka on