FI Euroopan unionin virallinen lehti C 150/11

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

(2015/C 150/11)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla.

SUOJATUN ALKUPERÄNIMITYKSEN TAI SUOJATUN MAANTIETEELLISEN MERKINNÄN TUOTE-ERITELMÄN MUUN KUIN VÄHÄISEN MUUTOKSEN HYVÄKSYMISTÄ KOSKEVA HAKEMUS

Asetuksen (EU) N:o 1151/2012 53 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukainen muutoksen hyväksymistä koskeva hakemus

”OLIVE DE NICE”

EU-nro: FR-PDO-0105-01277–17.11.2014

SAN ( X ) SMM ( )

1. Hakijaryhmä ja oikeutettu etu

Syndicat interprofessionnel de l’olive de Nice

Box 58 MIN Fleurs 6 06296 Nice Cedex 3 RANSKA P. +33 497257644 F. +33 493176404 Sähköposti: aoc.olive@aocolivedenice.com

Syndicat interprofessionnel de l’olive de Nice muodostuu Olive de Nice -oliivien tuottajista ja jalostajista, ja sillä on oikeutettu etu muutoshakemuksen esittämiseen.

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Eritelmän kohta, jota / kohdat, joita muutos koskee

—

☐

—

☒

—

☒

—

☒

—

☒

—

☐

—

☒

—

☒

4. Muutosten tyyppi

—

☒

—

☐

5. Muutos/muutokset

Tuotteen kuvaus

Syötäväksi tarkoitettujen Olive de Nice -oliivien ja niistä tehdyn oliivimassan kuvausta on tarkistettu ja täydennetty. Muutokset koskevat seuraavia seikkoja:

Syötäväksi tarkoitetut oliivit:

— oliivien sallittua kokoa suurennetaan huomattavasti, hehtogrammaan mahtuu entisten 50–70 oliivin sijasta 40–70 oliivia. Tuottajien ammattimaistumisen, kastelun kehityksen ja kohdennetumman lannoituksen ansiosta oliivien koko on kasvanut huomattavasti. Se, että tuote-eritelmässä mainittu koko hieman kasvaa, ei vaikuta siihen, että syötäväksi tarkoitetut Olive de Nice -oliivit ovat ”pieniä”, mikä erottaa ne muista syötäväksi tarkoitetuista oliiveista;

— täsmennetään väriä: suojatun alkuperänimityksen rekisteröintihakemuksen yhteydessä toimitetuissa asiakirjoissa käytettiin vaihtelevasti ilmaisuja, joiden mukaan väri vaihtelee ”kellanvihreästä ruskeaan” ja ”vihertävänkeltaisesta ruskeaan”. Selvyyden vuoksi ehdotetaan, että nämä ilmaisut yhdenmukaistetaan niin, että käytetään vain ilmaisua ”kellanvihreästä ruskeaan”.

— Olive de Nice -oliiveille tyypillistä ”sileyttä” täsmennetään, samoin kuin niiden makuluonnehdintaa ”ei liian suolainen”, joka liittyy oliivien karvauden poistamiseksi käytettävään menetelmään;

— aromien kuvausta täydennetään, koska luonnehdinta ”kuivattujen hedelmien” aromi ei riitä luonnehtimaan Olive de Nice -oliiveja, joihin liittyy myös kandeerattujen hedelmien, clafoutis-pannukakun, kypsytetyn viinin tai nahan aromeja;

— siitä, että oliivin kantoja on mukana joko oliiveihin kiinnittyneinä tai irrallaan liemessä, tehdään pakollinen ominaisuus. Tämä on Olive de Nice -oliivien erityisominaisuus, joka johtuu sekä lajikkeen ominaispiirteistä (oliivit kasvavat pitkän kannan varassa) että kopisteluun perustuvasta sadonkorjuumenetelmästä;

— eritelmässä mainitaan, että oliivit ovat kokonaisia, eli niitä ei ole murskattu tai viilletty eikä maustettu, jotta niitä voidaan paremmin luonnehtia syötäväksi tarkoitettuja oliiveja koskevan Codex-standardin (CODEX STAN 66-1981, tarkistettu vuonna 1987) mukaisesti.

Oliivimassa:

— täsmennetään massan väriä. Vaatimus, jonka mukaan oliivimassan on oltava väriltään ”violetinpunaista, ei vihreää eikä liian tummaa”, korvataan ilmaisulla ”väri vaihtelee ruskeasta ja violetinpunaisesta mustaan”. Täsmennys perustuu oliivien vaihtelevaan väriin. Ilman lisäaineita tapahtuvan jalostuksen ansiosta oliivimassassa säilyvät raaka-aineen ominaispiirteet. Se ei siis ole aina väriltään ”violetinpunaista”, vaan se voi olla myös rusehtavaa tai mustaa.

— täsmennetään massan öljymäisyyttä ja hienojakoisuutta. Massan on oltava öljymäistä, ei kuitenkaan liiaksi, ja tasajakoista. Ominaisuutta ”ei karkeaa” arvioidaan massan rakeisuuden perusteella: siivilän silmäkoko saa olla enintään 3,5 mm. Lisäksi mainitaan, että massassa voi olla jonkin verran kuoren ja kannan paloja;

— oliivimassan aromien kuvausta täydennetään samalla tavoin kuin syötäväksi tarkoitettujen oliivien. Oliivimassan aromit ovat samat kuin syötäväksi tarkoitetuilla oliiveilla: kandeerattuja hedelmiä, kuivattuja hedelmiä, clafoutis-pannukakkua, kypsytettyjä viinejä ja nahkaa, mutta myös leivonnaisia, paahdettua leipää ja kirschiä. Kuvausta täydentävät leivonnaisten, paahdetun leivän ja kirschin aromit johtuvat etenkin siitä, että massaan lisätään Nizzan oliiviöljyä (Huile d’olive de Nice), mutta myös jalostusmenetelmästä;

— täsmennetään oliivimassan ominaisuutta ”ei liian suolainen eikä liian karvas, ei koskaan hapan eikä maustettu” sekä massan maustamista koskevaa kieltoa.

Maantieteellinen alue

Tuote-eritelmässä on korjattu alkuperänimityksen maantieteelliseen alueeseen kuuluvien kuntien nimissä havaitut virheet. Korjaukset eivät kuitenkaan muuta maantieteellisen tuotantoalueen rajoja, vaan ne säilyvät ennallaan.

Lisäksi on selkeytetty tuotantovaiheita, joiden on tapahduttava alkuperänimityksen maantieteellisellä alueella: ”Kaikki toimet oliivien tuotannosta syötäväksi tarkoitettujen oliivien ja oliivimassan jalostukseen on toteutettava määritellyn maantieteellisen alueen sisällä”.

Lisäksi on täsmennetty viljelylohkojen tunnistussääntöjä uusien kansallisten menettelytapojen mukaisesti.

Seikat, jotka osoittavat, että tuote on peräisin maantieteelliseltä alueelta

Kohta ”Seikat, jotka osoittavat, että tuote on peräisin maantieteelliseltä alueelta” on konsolidoitu kansallisen lainsäädännön ja sääntelyn kehityksen perusteella sisällyttämällä siihen mm. tuotteen jäljitettävyyteen ja tuotanto-olojen seurantaan liittyvät ilmoitus- ja rekisteröintivelvoitteet.

Lisäksi tähän kohtaan on tehty lisäyksiä ja täydennyksiä; ne liittyvät eräisiin rekistereitä ja ilmoitusasiakirjoja koskeviin määräyksiin, joiden avulla voidaan varmistaa tuotteiden jäljitettävyys ja vaatimustenmukaisuuden tarkastaminen eritelmän vaatimusten mukaisesti.

Tuotantomenetelmä

Lajike

Otetaan käyttöön ”perinteisten paikallislajikkeiden” määritelmä. Kyseessä ovat ”vuoden 1956 pakkasia edeltävät viljelylajikkeet, joihin kuuluu huomattava määrä tuotantoalueen puista”.

Istutustiheys

Muutoksen tarkoituksena on ottaa huomioon pengerviljelmille istutettujen oliivipuiden erityistilanne suhteessa tasamaalle istutettujen oliivipuiden tilanteeseen, sillä erittäin jyrkillä rinteillä kasvavat viljelmät muodostavat valtaosan alkuperänimityksen viljelmistä ja ovat niille luonteenomainen piirre. Rinteessä sijaitseva kasvupaikka ei vaikeuta puiden juuriston kehitystä eikä aiheuta kilpailua valosta. Sen vuoksi ehdotetaan, että puiden vaaditun vähimmäisetäisyyden laskennassa otettaisiin tässä tapauksessa huomioon pengerviljelmän sijaintikorkeus sen sijaan, että sovellettaisiin puukohtaista 24 m2:n vähimmäispinta-alaa.

Täsmennetään säännöksiä, jotka koskevat puiden välistä vähimmäisetäisyyttä (4 m), 27. päivästä huhtikuuta 2001 alkaen istutettujen puiden osalta (tarkistetun alkuperänimityksen hyväksymistä koskevan alkuperäisen asetuksen julkaisupäivä).

Kasvien yhdistetty viljely

Paikallisen tavan mukaisesti oliivitarhassa saa olla myös hedelmäpuita, koska tämän ei katsota heikentävän lopputuotteen laatua, kunhan hedelmäpuita on enintään 5 prosenttia kunkin lohkon puista.

Kastelu

Ehdotetaan tietyn päivämäärän vahvistamista kastelun lopettamiselle. Näin korvattaisiin alkuperäinen säännös, jossa sallitaan kastelu ”oliivien kypsymisvaiheen alkuun saakka”. Se on epätäsmällinen, koska oliivien kypsymisajankohta voi vaihdella jonkin verran maantieteellisen alueen eri osissa (rannikko tai sisämaa), mikä vaikeuttaa valvontaa.

Kastelun lopettamisajankohdaksi vahvistetaan 1. marraskuuta.

Sato

Enimmäistuotoksen määrää korotetaan 6 tonnista hehtaarilta 10 tonniin hehtaarilta. Tämä johtuu siitä, että nuorten viljelmien puut alkavat nyt tuottaa oliiveja, ja näiden oliivilehtojen tuotto on lähes 8–10 tonnia hehtaarilta. Myöskään satoja vuosia vanhat oliivilehdot eivät ole harvinaisuuksia, ja niiden puissa on huomattavan laaja oksisto ja sen myötä suuri oliivisato. Myös tuottajien ammattimaistuminen ja viljelylohkojen kunnostaminen edistävät osaltaan satojen paranemista.

Lisäksi sadon laskentatapaa on täsmennetty, jotta vältytään erilaisilta tulkinnoilta. Uuden ohjeen mukaan sadon laskenta perustuu kerättyyn tuotantoon (eikä puun kokonaistuotantoon, joka käsittää myös maahan pudonneet ja keräämättä jäävät oliivit, jotka eivät kuulu alkuperänimityksen piiriin).

Täsmennetään tuotantoon otettavien puiden ikä (vähintään 5 vuotta), jotta voidaan taata puristamiseen käytettävien oliivien riittävä laatu.

Sadonkorjuun ajankohta

Sadonkorjuun alkamisajankohta vahvistettiin alun perin toimivaltaisten viranomaisten ehdotukseen perustuvalla prefektin määräyksellä.

Kansallisten hallintomenettelyjen yksinkertaistamiseen liittyen ehdotetaan, että ajankohta vahvistetaan alkuperänimitysten keskusviraston INAO:n (Institut National de l’Origine et de la Qualité) johtajan päätöksellä, jonka tämä tekee hakijaryhmän perustellun ehdotuksen perusteella.

Sadonkorjuu

Ilmaisu, joka viittaa puiden kopisteluun mekaanisia apuvälineitä käyttäen (gaulage assisté mécaniquement) korvataan ilmaisulla ”mekaanisin menetelmin”. Tämä tekstimuutos ei vaikuta alkuperänimityksen ”Olive de Nice” saaneiden oliivien sallittuihin sadonkorjuumenetelmiin.

Oliivien varastointi sadonkorjuun yhteydessä

Jotta voitaisiin varmistaa syötäväksi tarkoitettujen oliivien mahdollisimman hyvä laatu, ehdotetaan, että poistetaan mahdollisuus varastoida oliivit sadonkorjuun jälkeen suuriin puulaatikoihin, koska niihin liittyy oliivien kuumenemisen ja murskaantumisen riski. Vain avosäleiset puulaatikot sallitaan.

Jalostusedellytykset

Tuote-eritelmän tässä versiossa täsmennetään tarkemmin seuraavat vaiheet, joiden avulla saadaan syötäväksi tarkoitettuja oliiveja ja oliivimassaa: ensimmäisessä vaiheessa valmistetaan herkkutuotteiksi tarkoitetut oliivit ja sen jälkeen niistä syötäväksi tarkoitetut oliivit tai oliivimassa.

Oliivien säilöminen suojaliemeen ja lajittelu

Ehdotetaan, että vaatimus oliivien pesemisestä poistetaan. Ensinnäkään peseminen ei ole välttämätöntä, koska verkkoihin kerätyt oliivit ovat puhtaita, ja toiseksi peseminen saattaa joidenkin tutkimusten mukaan aiheuttaa suolaliemessä säilytetyistä oliiveista tavattua Alambrado-tautia.

Lisäksi ehdotetaan, että oliivit lajitellaan vasta suolaliemeen säilömisen jälkeen, juuri ennen syötäväksi tarkoitettujen oliivien tai oliivimassan valmistusta. Ennen vanhaan oliivit lajiteltiin heti sadonkorjuupäivän iltana, mutta nykyään näin ei enää tehdä. Sadonkorjuun mekanisoitumisen vuoksi päivittäin kerätyt määrät ovat niin suuria, että tämä hidas työvaihe on siirretty sadonkorjuun jälkeisiin hiljaisempiin kausiin.

Vaatimus, jonka mukaan oliivien on oltava kokonaisia ja pinnaltaan eheitä eikä litistyneitä, ehdotetaan poistettavaksi oliivimassan valmistukseen tarkoitettujen oliivien lajittelusta, koska se ei vaikuta oliivimassan lopulliseen laatuun.

Sen sijaan lisätään vaatimus, jonka mukaan oliivipuun lehdet on poistettava ennen lajittelua. Näin on aina tehty, mutta sitä ei ole aiemmin mainittu eritelmässä. Otetaan käyttöön 24 tunnin määräaika sadonkorjuun jälkeen, jonka kuluessa oliivit on pantava suolaliemeen, jotta voidaan säilyttää jalostettavien oliivien alkuperäinen laatu. Samaa tarkoitusta varten otetaan käyttöön vaatimuksia, jotka koskevat niiden oliivien laatua, joista jalostetaan syötäväksi tarkoitettuja oliiveja tai oliivimassaa: oliivien on oltava ”terveitä, eli niissä ei saa olla hyönteisten aiheuttamia vaurioita eikä tauteja. Enintään 5 prosentissa jalostettavista oliiveista saa kuitenkin olla hyönteisten aiheuttamia vaurioita tai tauteja, mutta toukansyömiä oliiveja ei saa olla lainkaan”.

Oliivimassan valmistus

Oliivimassaan sen tasoittamiseksi lisättävän Nizzan oliiviöljyn (alkuperänimitys ”Huile d’olive de Nice”) enimmäismäärää korotetaan 7 prosentista 12 prosenttiin, jotta voidaan varmistaa massan öljymäisyys ja makuominaisuudet.

Merkinnät

Alkuperänimitystä koskevat maininnat päällysmerkinnöissä on saatettu asetuksen (EU) N:o 1151/2012 säännösten mukaisiksi.

Oliivimassan osalta on käytettävä alkuperänimityksen lisäksi merkintää ”oliivimassa”. Lisäksi alkuperänimityksellä ”Olive de Nice” varustettujen tuotteiden pakollisiin päällysmerkintöihin kuuluvat EU:n SAN-tunnus sekä maininta ”appellation d’origine protégée” (suojattu alkuperänimitys) tai kirjainlyhenne ”A.O.P.” (SAN).

Muut

Kansallisen lainsäädännön ja sääntelyn kehitystä ajatellen kohta ”Kansalliset vaatimukset” esitetään taulukossa, jossa on keskeiset valvottavat kohdat sekä niiden viitearvot ja arviointimenettely.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”OLIVE DE NICE”

EU-nro: FR-PDO-0105-01277–17.11.2014

SAN ( X ) SMM ( )

1. Nimi/nimet

”Olive de Nice”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.6 Hedelmät, vihannekset ja viljat sellaisenaan tai jalostettuina

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Alkuperänimitys ”Olive de Nice” käsittää sekä syötäväksi tarkoitetut oliivit että oliivimassan, jotka saadaan yksinomaan Cailletier-lajikkeesta.

Syötäväksi tarkoitetut Olive de Nice -oliivit ovat pienikokoisia (hehtogrammaan mahtuu vähintään 40 ja enintään 70 oliivia), ja niiden väri vaihtelee kellanvihreästä ruskeaan tai violetinpunaisesta mustanviolettiin. Oliivien pinta on sileä, ja hedelmäliha on kiinteää ja irtoaa helposti kiven ympäriltä. Niiden on maistuttava hieman karvailta, ei kuitenkaan missään tapauksessa happamilta eikä liian suolaisilta. Niihin liittyy kandeerattujen hedelmien (luumun, kirsikan), clafoutis-pannukakun, kuivattujen hedelmien, kypsytettyjen viinien ja nahan aromeja.

Ne ovat kokonaisia ja ehjiä eikä niitä ole viilletty eikä maustettu. Niille on ominaista myös se, että mukana on enemmän tai vähemmän oliivin kantoja joko oliiveihin kiinnittyneinä tai irrallaan liemessä.

Olive de Nice -oliivimassaan liittyy kandeerattujen hedelmien (luumun, kirsikan), clafoutis-pannukakun, leivonnaisten, paahdetun leivän ja kuivattujen hedelmien aromeja sekä kypsytettyjen viinien, kirschin ja nahan tuoksuja. Sen väri vaihtelee ruskeasta ja violetinpunaisesta mustaan. Rakenne on tasajakoinen ja öljymäinen, ei kuitenkaan liiaksi. Massassa voi olla jonkin verran kuoren ja kannan paloja. Massa ei ole karkeaa (se painetaan läpi siivilästä, jonka silmäkoko on enintään 3,5 mm) eikä liian suolaista eikä liian karvasta eikä koskaan hapanta. Kaikenlainen maustaminen on kielletty.

3.3 Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

—

3.4 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Kaikki toimet oliivien tuotannosta syötäväksi tarkoitettujen oliivien ja oliivimassan jalostukseen on toteutettava määritellyn maantieteellisen alueen sisällä.

3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

—

3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä ja esillepanoa koskevissa säädöksissä vaadittujen pakollisten merkintöjen lisäksi alkuperänimityksen ”Olive de Nice” saaneiden syötäväksi tarkoitettujen oliivien ja oliivimassan pakkausmerkinnöissä on oltava seuraavat tiedot:

— alkuperänimityksen nimi ”Olive de Nice” ja maininta ”appellation d’origine protégée” (suojattu alkuperänimitys) tai kirjainlyhenne ”A.O.P.” (SAN). Tiedot on koottava samaan kenttään. Ne esitetään painopinnalla selvästi näkyvin, luettavin, pysyvin ja riittävän suurin kirjaimin, jotta ne erottuvat selvästi muista kirjainmerkinnöistä ja piirroksista;

— Euroopan unionin SAN-tunnus.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Alkuperänimitykseen ”Olive de Nice” oikeutetut oliivit ja oliivimassa ovat peräisin rajatulta maantieteelliseltä alueelta, joka käsittää seuraavat Alpes-Maritimesin departementin kunnat:

— Aiglun, Antibes, Biot, Bouyon, Cannes, Clans, Conségude, Les Ferres, Malaussène, Mandelieu-la-Napoule, Massoins, Nice, Roquestéron-Grasse, La Tour, Tournefort, Vallauris, Villars-sur-Var,

— seuraavien kantonien kunnat: Le Bar-sur-Loup (Caussols ja Courmes pois lukien), Breil-sur-Roya, Cagnes-sur-Mer-Centre, Cagnes-sur-Mer-Ouest, Le Cannet, Carros, Contes, L’Escarène, Grasse-Nord, Grasse-Sud, Lantosque, Levens, Menton-Est, Menton-Ouest (Roquebrune-Cap-Martin pois lukien), Mougins, Nice 13e Canton, Roquebillière (Belvédère pois lukien), Roquesteron, Saint-Laurent-du-Var-Cagnes-sur-Mer-Est, Saint-Vallier-de-Thiey (Escragnolles ja Saint-Vallier-de-Thiey pois lukien), Sospel (Moulinet pois lukien), Vence, Villefranche-sur-Mer (Cap-d’Ail ja Saint-Jean-Cap-Ferrat pois lukien).

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys

Maantieteellinen alue määräytyy oliivitarhojen istutuskäytäntöjen ja jalostuslaitosten sekä pinnanmuodostukseltaan, maaperältään ja ilmastoltaan omintakeisen luonnonympäristön mukaan.

Nizzan oliivitarhat sijaitsevat alueella, jolla vuoret ja meri kohtaavat toisiinsa limittyen. Alueen tärkein joki on Var sivujokineen (Vésubie, Tinée ja Estéron). Oliivinviljely on kehittynyt näiden jokilaaksojen alajuoksulla, missä maasto on aukeampaa kuin ylempänä. Oliivitarhat sijaitsevat kukkuloilla, rannikkoylängöillä ja rinteille tehdyillä pengerviljelmillä. Maaperä soveltuu erityisen hyvin oliivin viljelyyn, sillä se on kerrostunutta ja siinä on runsaasti rakenteeltaan savimaista rapautunutta kalkkikiveä tai savimerkeliä.

Oliivinviljelyvyöhykkeellä vallitsee Välimeren ilmasto, jossa on joitakin vuoristoilmaston piirteitä. Ilmasto on leuto (talvella 4–11 °C), sateinen (800–1 100 mm) ja erittäin aurinkoinen (2 760 tuntia vuodessa). Kovia pakkasia ei ole rannikkokaistalla lainkaan, ja myös sisämaassa alle 750 metrin korkeudessa ne ovat harvinaisia. Cailletier-lajikkeesta, jolle on ominaista ryhdikäs kasvu ja pitkät alaspäin taipuvat oksat, on vuosisatojen saatossa tullut näiden rajuilta tuulilta suojassa olevien nizzalaisten oliivitarhojen päälajike.

Oliivipuu on aina ollut yksi tärkeimmistä viljelykasveista Nizzan kreivikunnassa (Savoijin herttuakunnan hallintoalue vuosina 1526–1847) ja Ranskan Rivieralla. Sadonkorjuu alkaa yleensä marraskuussa ja kestää huhtikuuhun saakka. Tammi–maaliskuussa on sadonkorjuussa intensiivisempi jakso, jolloin oliivit ovat ”lähes kypsiä” (tournantes), mikä tarkoittaa että ainakin puolet oliiveista on väriltään violetinpunaisia. Oliivit kerätään suoraan puista ilman putoamista helpottavia aineita tai kopistelemalla niitä perinteiseen tapaan seipäillä tai mekaanisin menetelmin.

Olive de Nice -oliiveja käytetään perinteisesti kuulussa Nizzan salaatissa. Oliivit valmistetaan perinteisen nizzalaisen menetelmän mukaisesti ns. herkkuoliiveista, jotka saadaan upottamalla oliivit suolaliemeen, jossa ei ole muita lisäaineita kuin suolaa, vähintään kolmeksi kuukaudeksi ennen kuin tuote saatetaan myyntiin.

Oliivimassa valmistetaan suoraan suolaliemessä säilytetyistä oliiveista. Massan valmistusta varten oliivit kuivataan ja niistä poistetaan suola sekä lingotaan pois kivet ja sekoitetaan massa tasaiseksi lisäämällä siihen Nizzan oliiviöljyä (alkuperänimitys ”Huile d’olive de Nice”) enintään 12 prosenttia massan painosta.

5.2 Tuotteen erityisyys

Syötäväksi tarkoitetut ”Olive de Nice” -oliivit ovat pienikokoisia (hehtogrammaan mahtuu 40–70 oliivia), kokonaisia ja ehjiä eikä niitä ole viilletty eikä maustettu. Niille on tyypillistä värin vaihtelu kellanvihreästä ruskeaan ja violetinpunaisesta mustanviolettiin. Oliivien pinta on sileä, kivi on suuri ja hedelmäliha on kiinteää ja irtoaa kivestä helposti. Maku on hieman karvas eikä lainkaan hapan. Aromi tuo mieleen kandeeratut hedelmät (luumun, kirsikan), clafoutis-pannukakun ja kuivatut hedelmät sekä kypsytettyjen viinien ja nahan tuoksut. Tyypillisesti mukana on oliivien kantoja joko oliiveihin kiinnittyneinä tai irrallaan liemessä. ”Olive de Nice” -oliivit saadaan yksinomaan Cailletier-lajikkeesta. Oliivimassaan liittyy kandeerattujen hedelmien (luumun, kirsikan), clafoutis-pannukakun, leivonnaisten, paahdetun leivän ja kuivattujen hedelmien aromeja sekä kypsytettyjen viinien, kirschin ja nahan tuoksuja. Samoin kuin syötäväksi tarkoitettujen oliivien, myös oliivimassan väri vaihtelee ruskeasta ja violetinpunaisesta mustaan. Massalle on ominaista tasajakoinen rakenne ja öljymäisyys, mutta ei liiaksi. Sitä arvostetaan sen maun vuoksi, joka ei ole liian suolainen eikä liian karvas eikä milloinkaan hapan.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM)

Yksilöidyn maantieteellisen alueen ominaispiirteet ovat muovanneet Nizzan oliivilehtomaisemaa ja Olive de Nice -oliivien erityisominaisuuksia. Alpes-Maritimesin alueella viljelysmaata on maantieteellisen sijainnin vuoksi niukasti (Alppien reunavuoret ulottuvat siellä mereen asti). Peltoalaa on niukasti, minkä vuoksi oliivipuut istutetaan rinteisiin. Nizzan seudun oliivitarhoille on ominaista rinnemaisema, jota on kehitetty rakentamalla kuivamuurattuja kivipengerryksiä, jotka pitävät viljelymaan paikallaan ja suojaavat sitä eroosiolta. Oliivien viljely on tietyillä haavoittuvilla alueilla ainoa mahdollisuus pitää maa viljelykäytössä.

Määritellyllä maantieteellisellä alueella vallitsee Välimeren ilmasto, jolle on ominaista se, että voimakkaita tuulia ja pakkasia on vähän, mutta sen sijaan auringonpaistetta saadaan runsaasti, samoin kuin kevät- ja syyssateita. Ilmasto soveltuu oliivinviljelyyn erinomaisesti 700 metrin korkeudelle asti.

Cailletier-lajike on sopeutunut näihin erityisolosuhteisiin täydellisesti ja muodostaa 95 prosenttia määritellyn maantieteellisen alueen oliivitarhoista. Koska ilmasto on leuto ja viljelmät sijaitsevat pääasiassa pengerretyillä rinteillä sekä rannikkoseudulla että vuoristossa, sadonkorjuukausi kestää oliivien kypsymisestä alkaen marraskuusta huhtikuuhun. Oliivien väri vaihtelee, mikä johtuu paitsi lajikkeen ominaispiirteistä (suurikokoiset puut, joissa on alaspäin taipuvat oksat) myös siitä, että sadonkorjuu tapahtuu alue kerrallaan, koska puiden asema aurinkoon nähden vaihtelee. Tästä syystä oliivien väri vaihtelee joko kellanvihreästä ruskeaan tai violetinpunaisesta mustanviolettiin.

Lajikkeen oliivit ovat pienikokoisia, niissä on suuri kivi ja kiinteä hedelmäliha. Koska hedelmälihaa ei ole kovin paljon, oliivit soveltuvat erityisen hyvin valmistettavaksi suolaliemessä, mikä on hidas tapa poistaa niiden karvaus. Kyseessä on Nizzan seudulla käytetty perinteinen valmistusmenetelmä. Koska siinä ei käytetä muita lisäaineita kuin suolaa, raaka-aineen ominaispiirteet säilyvät, minkä ansiosta myös syötäväksi tarkoitetuissa oliiveissa tuntuu Nizzan oliiviöljylle (”Huile d’olive de Nice”) ominainen kuivattujen hedelmien aromi. Valmistusmenetelmän ansiosta oliiveista häviää vähitellen karvaus ja ne ”kypsyvät”. Samalla mukaan tulee muita aromeja, kuten kandeerattujen hedelmien, leivonnaisten tai kypsytettyjen viinien aromeja, ja oliivit pysyvät sileinä. Se, että oliivin kantoja on mukana joko oliiveihin kiinnittyneinä tai irrallaan liuoksessa, johtuu lajikkeen ominaispiirteistä (oliivit kasvavat pitkän kannan varassa) sekä kopisteluun perustuvasta sadonkorjuumenetelmästä, siltä osin kuin sitä käytetään.

Myös oliivimassa on yksinkertaisen valmistusmenetelmänsä ansiosta alkuperäinen, luonnonmukainen ja ilman lisäaineita valmistettu tuote, jossa raaka-aineen ominaispiirteet säilyvät ja jossa ovat tallella syötäväksi tarkoitetuille oliiveille ominaiset aromit. Se, että massaan lisätään jonkin verran Nizzan oliiviöljyä (”Huile d’olive de Nice”), antaa sille tasajakoisen öljymäisen rakenteen.

Olive de Nice -oliivien maine on kiirinyt laajalle tuotantoalueen ulkopuolelle ja myös sen alueen ulkopuolelle, jolla niitä perinteisesti käytetään Välimeren keittiöön liittyvinä tuotteina. Niitä myydään varsinkin Pariisissa ja sen ympäristössä, mutta myös useissa muissa maissa, kuten Yhdysvalloissa, Isossa-Britanniassa, Saksassa ja Pohjois-Euroopan maissa.

Eritelmän julkaisutiedot

(tämän asetuksen (2) 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-41f32a74-4491-4034-a352-eb0a9979554c/telechargement

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.

(2) Katso alaviite 1.