EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 14.05.1997 
KOM(97) 178 lopull. 
97/0132 (COD) 
KOMISSION TIEDONANTO 
kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä toteutettavasta henkilövahinkojen 
ehkäisemistä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta 
Ehdotus 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 
henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan yhteisön toimintaohjelman 1999 - 2003 
hyväksymisestä kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä 
(komission esittämät) 

KOMISSION TIEDONANTO 
kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä toteutettavasta henkilövahinkojen 
ehkäisemistä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta 
SISÄLLYSLUETTELO 
1. JOHDANTO 
2. TAPATURMIEN JA HENKILÖVAHINKOJEN EHKÄISEMINEN 
3. YLEISKATSAUS JÄSENVALTIOIDEN JA KANSAINVÄLISTEN 
JÄRJESTÖJEN TOTEUTTAMIIN TOIMENPITEISIIN 
4. YLEISKATSAUS EUROOPAN YHTEISÖN TÄMÄNHETKISEEN 
TOIMINTAAN 
5. KANSANTERVEYSALAN LISÄTOIMIEN TARVE YHTEISÖSSÄ 12 
6. SUUNNITELTUUN VIISIVUOTISOHJELMAAN SISÄLTYVÄT 
TOIMET 15 
7. KUULEMINEN, ARVIOINTI JA KERTOMUKSET 19 
1. JOHDANTO 
1. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 artiklan o kohdan ja 129 artiklan nojalla 
yhteisölle on nyt ensimmäistä kertaa annettu yksiselitteinen oikeudellinen perusta toimien 
toteuttamiseksi kansanterveysalalla. Yhteisön tehtävänä on myötävaikuttaa ihmisten 
terveyden korkeatasoisen suojelun toteutumiseen suuntaamalla toimintaa sairauksien 
ehkäisyyn, rohkaisemalla erityisesti jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tukemalla niiden 
toimintaa tarvittaessa sekä edistämällä niiden politiikkojen ja toimintaohjelmien 
yhteensovittamista. Yhteisön kansanterveysalan toimintakehystä koskevassa, 24 päivänä 
marraskuuta 1993 annetussa tiedonannossaan1 komissio määrittelee yhteisön tehtäviksi 
jäsenvaltioiden kansanterveysalan ponnistelujen tukemisen, tavoitteiden ja strategioiden 
muotoilun sekä näiden toteutuksen avustamisen samoin kuin terveyden korkeatasoiseen 
suojeluun myötävaikuttamisen koko yhteisössä asettamalla tavoitteeksi yhteisön 
jäsenvaltioissa kullakin alalla saavutetut parhaat tulokset. 
2. Sanotun 129 artiklan pääpaino on "laajalle levinneissä vaarallisissa sairauksissa", minkä 
mukaisesti yksi komission julkituomista painopistealueista on tahallisten ja tahattomien 
henkilövahinkojen ja tapaturmien ehkäiseminen. Vuonna 1991 henkilövahingot olivat syynä 
190 000 kuolemantapaukseen EY:n 12 jäsenvaltiossa (kuolemantapauksia enemmän kuin 
missään muussa ryhmässä lukuun ottamatta sydän- ja verisuonitauteja, hengityselinten 
sairauksia ja syöpää). EY:n piirissä henkilövahingot ovat edelleen johtava kuolinsyy 
1 - 34-vuotiaiden keskuudessa. Tällainen kuolleisuuden keskittyminen nuorimpiin ikäryhmiin 
tekee henkilövahingoista suhteettoman tärkeän todennäköisiä elinvuosia vähentävän tekijän. 
Vaikka iäkkäämpien ryhmissä muut kuolinsyyt tulevatkin ennen henkilövahinkoja, niistä 
johtuva kuolleisuus on yli 75-vuotiailla korkeampi kuin missään muussa ikäryhmässä. Myös 
invaliditeetti ja sairastuvuus ovat varsin merkittäviä tekijöitä: Englannissa arviolta joka 10. 
lapsi tarvitsee vuosittain terveydenhoitoa henkilövahinkojen takia, samoin 500 000 yli 
65-vuotiasta kotona ja vapaa-aikana tapahtuneiden tapaturmien johdosta. Vuosittain EY:n 
alueella joutuu arviolta 700 000 ihmistä sairaalahoitoon yritettyään itsemurhaa. Ranskassa on 
arvioitu, että 2,9 prosentilla väestöstä (yli 1,5 miljoonalla ihmisellä) on tapaturmasta 
aiheutunut vamma. 
3. Henkilövahinkojen taloudellinen vaikutus on sekin varsin huomattava. Tanskassa on arvioitu, 
että 11 prosenttia kaikista sairaalapäivistä on tapaturmien aiheuttamia; kotona ja vapaa-aikana 
tapahtuneiden tapaturmien lääketieteellisten kustannusten on arvioitu olevan Alankomaissa yli 
450 miljoonaa ecua vuodessa. Loukkaantuneelle itselleen ja tämän perheelle aiheutuvat 
kustannukset ovat paljon suuremmat kuin välittömät lääketieteelliset kustannukset. 
Vakuutusyhtiöiden maksamat vahingonkorvaukset antavat viitteitä tästä: Ranskassa 
liikenneonnettomuudessa loukkaantuneelle lapselle maksettava keskimääräinen korvaus on yli 
15 000 ecua. 
4. Ehkäisevien toimenpiteiden kustannustehokkuudesta on kuitenkin rohkaisevaa näyttöä. 
WHO:n Turvalliset yhteisöt -ohjelmaan osallistuneet ovat onnistuneet kattamaan 
alkuinvestoinnit niinkin pian kuin kolmessa vuodessa; ohjelmaa on toteutettu useissa eri 
maissa, Ruotsi mukaan lukien, ja niissä on päästy kyseisenä ajanjaksona jopa yli 25 prosentin 
laskuun onnettomuusluvuissa. Terveyden edistämiseen tähtäävässä toiminnassa päästään vain 
harvoin vastaavanlaiseen kustannustehokkuuteen. 
KOM(93)559 lopullinen, 24.11.1993. 
Näistä, samoin kuin jäljempänä käsiteltävistä syistä, komissio ehdottaa kansanterveysalan 
toimintakehyksen yhteydessä toteutettavan henldlövahinkojen ehkäisemistä koskevan 
yhteisön toimintaohjelman aloittamista. 
2. TAPATURMIEN JA HENKILÖVAHINKOJEN EHKÄISEMINEN 
6. Henkilövahinkojen ja niiden ehkäisemisen tarkastelu on aiheellista aloittaa ottamalla 
huomioon henkilövahinkojen ja myrkytysten ulkoiset syyt esimerkiksi WHO:n kansainvälisen 
tautiluokituksen (ICD) määritelmien mukaisesti. Luokituksen piiriin kuuluvat tapaturmat, 
tarkoituksellinen itsensä vahingoittaminen, väkivalta, virkavallan väliintulo, sodat, terveyden­
huoltojärjestelmän häiriöt ja näistä aiheutuvat seuraamukset. Yhteisön toiminnan rajaamista 
tällä laajalla alueella käsitellään jaksoissa 5 ja 6. 
7. Ehkäisevän toiminnan lähtökohtana tulee olla sellaisen kohtalonuskon torjuminen, jonka 
mukaan "tapaturmia sattuu" eikä niiltä siis voida välttyä. Tällaisen asenteen tilalle halutaan 
vakiinnuttaa käsitys siitä, että tapaturmia ja henkilövahinkoja ei tarvitse tapahtua, mutta että 
tarvitaan sinnikkäitä ponnisteluja vaarojen ja syiden tunnistamiseksi, jotta vahingot voitaisiin 
välttää, jotta niitä voitaisiin ehkäistä tai jotta niiltä voitaisiin ainakin suojautua parhain 
mahdollisin tavoin. 
8. Ehkäisemisen kannalta tapaturmia ja henkilövahinkoja voidaan tarkastella pääasiallisesti 
kolmesta eri näkökulmasta: missä, kenelle ja kuinka niitä sattuu. 'Missä' ja 'milloin' 
-kysymyksiin voidaan soveltaa klassista jaottelua työtapaturmiin, työmatkoilla tapahtuviin 
onnettomuuksiin, liikenneonnettomuuksiin (lähinnä tieliikenteessä) ja kotona, urheillessa tai 
vapaa-ajan kohteissa tapahtuviin tapaturmiin. Tämä jaottelu on lähes kaiken yhteisön 
tämänhetkisen alaan liittyvän toiminnan pohjana. 
9. Ehkäisevän toiminnan kohdentamiseksi on tärkeää tunnistaa ihmisryhmät, joille tapaturmia ja 
henkilövahinkoja tapahtuu, samoin kuin ne, jotka niitä aiheuttavat. Valtaosa ihmisistä pitää 
lapsia ensisijaisena suojelun kohteena lasten haavoittuvuuden tähden ja myös siksi, että lapsilla 
on elinvuosien ja elämän laadun suhteen eniten menetettävää; tapaturmat ja henkilövahingot 
ovat suurin mahdollinen uhka juuri heille. 
10. Vanhukset ovat toinen henkilövahingoille altis ryhmä, ja hyvin iäkkäiden ihmisten lukumäärä 
on nousussa. Voidaan myös erottaa rajatumpia kohderyhmiä, kuten elämäänsä tarkoituk­
sellisesti vaaraa hakevat nuoret, urheilijat, perheväkivallalle alttiina olevat naiset ja lapset 
(heidän tilanteensa yhdistyy yleensä huonoihin yhteiskunnallis-taloudellisiin oloihin) sekä 
itsemurhille erityisen alttiit ryhmät, kuten maanviljelijät, poliisit ja lääkärit. 
11. Tapaturman tai henkilövahingon luonne tai sen välitön syy ovat ehkäisemisen kannalta 
luonnollisestikin erittäin tärkeitä, koska ne auttavat osoittamaan tuotteissa, laitteissa, aineissa, 
palveluissa tai ympäristössä esiintyviä sellaisia vikoja tai vaaroja, jotka voidaan poistaa, joita 
voidaan vähentää tai joista voidaan varoittaa. 
12. Tapaturmien ehkäisemisessä erotetaan usein toisistaan käsitteet 'aktiivinen ehkäiseminen' eli 
riskiryhmien käyttäytymiseen vaikuttaminen ja 'passiivinen ehkäiseminen' eli ympäristön 
muokkaaminen ihmisten suojaamiseksi vaaroilta ja/tai vaaran aiheuttajan poistamiseksi. Yhä 
enenevässä määrin on näyttöä siitä, että passiivinen ehkäiseminen on yleensä tehokkaampaa 
sekä kustannustehokkuudeltaan edullisempaa. Molempia voidaan havainnollistaa lasten 
liikennekäyttäytymisellä. Moottoriajoneuvojen voimakkaasti hallitsemassa maailmassa 
tieliikenneturvallisuuteen liittyvät taidot ovat välttämättömiä (aktiivinen ehkäiseminen), mutta 
vaikka alle 8 - 9-vuotiaat lapset saattavatkin tutkimustiedon mukaan ymmärtää turvallisuus­
sääntöjen merkityksen hyvin, he eivät kykene muistamaan, että niitä on noudatettava koko 
ajan. Lasten turvallisuus voidaankin taata ainoastaan pitämällä heidät poissa liikkuvien 
ajoneuvojen läheisyydestä (passiivinen ehkäiseminen). 
Henkilövahinkojen ehkäisemisen mahdollisia kohdealueita 
Väestöryhmät 
13. Niiden väestöryhmien tunnistaminen, joihin ehkäisevät toimet tulisi suunnata, ei merkitse 
ainoastaan tapaturmille ja henkilövahingoille kaikkein alttiimpien henkilöryhmien 
määrittelemistä, vaan myös tarkoituksenmukaisimpien toimintamuotojen löytämistä ja 
toteuttamista. Sopivan ympäristön löytäminen tiettyjen ryhmien tavoittamiseksi on toiminnan 
tehokkuuden kannalta ensiarvoisen tärkeää. 
14. Lapset ovat erityisen riskialtis ryhmä, mikä johtuu heidän kehittymättömästä kyvystään 
arvioida vaaratilanteita samoin kuin heidän muita suuremmasta haavoittuvuudestaan. 
Tapaturmariski liittyy kiinteästi yhteiskunnalliseen vähäosaisuuteen, kuten ahtaisiin ja 
puutteellisiin asuinoloihin, halpoihin ja huonosti suunniteltuihin tuotteisiin, valvonnan 
puutteeseen ja jopa ylirasittuneiden vanhempien aiheuttamiin henkilövahinkoihin. 
15. Nuorten turhautuminen, pitkästyminen tai pelkkä ylimääräinen energia johtaa helposti 
tarkoitukselliseen riskinottoon, josta voi olla traagisia seurauksia. Tasapainon saavuttaminen 
yhtäältä ehkäisevän toiminnan, vaarojen tunnetuksi tekemisen, vaarallisiin harrastuksiin 
valmistautumisen ja harjaantumisen ja toisaalta liian varovaisuuden välillä on vaikeaa ja 
riippuu siitä, millainen suhde kyseisten nuorten kanssa on onnistuttu luomaan ja miten sitä 
ylläpidetään. 
16. Vanhusten onnettomuusriski kasvaa sitä mukaa kuin heidän liikkumisensa ja muut kykynsä 
heikkenevät tai kun he joutuvat eroon puolisostaan tai heille tutuksi käyneestä ympäristöstä. 
Erilaisten taitojen opetteluun ja tarkoitustenmukaisten apuvälineiden mielekkääseen käyttöön 
liittyvällä ehkäisevällä toiminnalla voidaan välttää tapaturmia ja parantaa elämän laatua 
huomattavasti. Apuvälineiden turvallinen käyttö, sosiaaliseen toimintaan osallistuminen ja 
mahdollisuus vaarattomaan liikkumiseen sisä- ja ulkotiloissa kasvattavat itseluottamusta ja 
-arvostusta, millä voi olla erittäin suuri merkitys. 
17. Ammattiurheilijoille suunnatun tapaturmien ja henkilövahinkojen ehkäisemisen tarve lienee 
parhaiten heidän omien ammatillisten järjestöjensä tiedossa. Harrastelijoilla, erityisesti niillä 
henkilöillä, jotka harjoittavat lajiaan itsenäisesti kuulumatta mihinkään järjestöön ja joilla ei 
siten ole kaikkea tarvittavaa tietoa ja ohjeistusta, riski joutua vaaratilanteelle alttiiksi on 
suurempi kuin ammattiurheilijoilla; tämä johtuu puutteellisesta suojautumisesta ja 
harjoittelusta. Samoin syrjäisiin maailmankolkkiin omin päin matkustavat voivat joutua 
hankaluuksiin. Tiedon ja neuvojen jakaminen näille ihmisryhmille on erityisen vaikeaa. 
Vieraita välineitä ja materiaaleja käyttävä 'tee-se-itse -mies' tai esimerkiksi työssään koneita ja 
eri aineita käyttävä puutarhuri voi myös olla vaaralle alttiina ja on tässä mielessä vaikeasti 
tavoitettavissa. 
18. Muita ehkäiseviä toimia edellyttäviä erityisryhmiä ovat mielisairaat, vammaiset ja sosiaalisista 
ongelmista kärsivät, huumeiden ja alkoholin väärinkäyttäjät sekä joissakin tapauksissa länsi­
maisessa kaupunkielämässä välttämättömiin varokeinoihin tottumattomat etniset 
vähemmistöt; varokeinoja tarvitaan muun muassa kaasun ja sähkölaitteiden käytössä, elin­
tarvikkeiden säilytyksessä virheellisestä lämpötilasta aiheutuvien ruokamyrkytysten 
ehkäisemiseksi ja syövyttävien aineiden käytössä kotioloissa. 
Käyttäytymiseen liittyvät tapaturmat ja henkilövahingot 
19. Käyttäytymiseen liittyvät sekä tarkoituksellisesti aiheutetut että tahattomat tapaturmat ja 
henkilövahingot. Näiden luokkien tarkka erottelu ei ole tarpeen, koska kyseessä on niihin 
molempiin suuntautuva ohjelma. Tahallista huolimattomuutta tai vakaville vaaroille 
altistumista voi olla vaikea erottaa itsemurhasta, pseudoitsemurhasta tai muihin kohdistuvan 
vahingon kohdalla taposta tai pahoinpitelystä. Siinä missä selvästi tahallisiin tai tahattomiin 
tekoihin suunnatut ehkäisevät toimet on helppo määritellä niin laadun kuin lähestymistavankin 
kannalta, toimintatavan määrittäminen on epäselvissä tapauksissa huomattavasti vaikeampaa. 
Taitojen, tiedon, asiantuntemuksen ja itseluottamuksen antaminen täysissä ruumiin ja sielun 
voimissa oleville yksilöille voi olla hyvinkin yksinkertaista, kun se taas edellyttää neuvojien 
erityisvalmennusta muiden ryhmien kohdalla. 
20. Itsemurhien ja pseudoitsemurhien ehkäiseminen aiheuttaa erityisiä ongelmia ja edellyttää 
valmiutta erikoispalveluihin juuri silloin, kun niitä tarvitaan. Keskustelumahdollisuuden 
tarjoaminen, varsinkin puhelinpäivystyksenä, on osoittautunut tässä yhteydessä erittäin 
tehokkaaksi. Itsemurhien takana on usein sosiaalinen eristyneisyys; erilaiset palvelevat 
puhelimet tarjoavat ympäristöstään vieraantuneille avunsaantikeinon ilman, että he joutuvat 
kasvotusten auttajan kanssa. Keskipitkällä aikavälillä, välittömän uhan väistyttyä, muut 
terapia- ja tukimuodot voivat kuitenkin olla tarpeen. 
Ympäristöön liittyvät tapaturmat ja henkilövahingot 
21. Ympäristöllä voi olla suuri merkitys tapaturmien ja henkilövahinkojen aiheuttajana, 
tapahtuivatpa tapaturmat kotona, puutarhassa, kadulla, koulussa tai laajemmassa elinpiirissä. 
Kaikkia vaaroja ei tietenkään ole mahdollista poistaa, edes suojautuminen niitä vastaan ei ole 
aina mahdollista; sen sijaan on mahdollista tunnistaa tavallisimmat ympäristössä piilevät 
vaaranaiheuttajat ja suunnitella turvallisia koteja, kouluja ja yhteisöjä tämän pohjalta. Palo- ja 
turvallisuustarkastukset tunnetaan jo hyvin, mutta myös yleisluontoisemmat turvakartoitukset 
ovat mahdollisia, ja huolellisesti laaditut ehkäisemissuunnitelmat voisivat osoittautua 
tehokkaammiksi kuin kauhukertomusten aiheuttamien paniikkireaktioiden aikaansaamat 
toimenpiteet. 
22. Liikenneonnettomuudet ovat merkittävin yksittäinen henkilövahinkojen aiheuttaja 
Euroopassa; jo yksinomaan tieliikenneonnettomuudet ovat vuosittain syynä 48 000 kuole­
mantapaukseen EU:ssa. Niihin on pyritty vaikuttamaan huomattavalla määrällä ehkäiseviä 
toimenpiteitä, joista eräitä on mainittu jaksoissa 3 ja 4. On muistettava, että 
liikenneturvallisuus kuuluu perustamissopimuksen 75 artiklan mukaisesti yhteisön erityiseen 
toimivaltaan ja että liikenneturvallisuuden parantaminen on yhteisen liikennepolitiikan 
ensisijainen tavoite. 
23. Myös työpaikoilla tapahtuvia tapaturmia ja henkilövahinkoja on pyritty aktiivisesti 
ehkäisemään, minkä ansiosta tapaturmaluvut ovat viimeksi kuluneiden vuosikymmenten 
aikana laskeneet huomattavasti tietyillä aloilla. Koko Euroopan unionin kattava ehkäisevä 
toiminta on osa yhteisön sosiaalipolitiikkaa. 
Tuotteisiin liittyvät tapaturmat ja henkilövahingot 
24. Tiedot tuotteisiin liittyvistä tapaturmista ja henkilövahingoista kootaan pääosin yhteisön 
olemassa olevan, vaarallisia tuotteita koskevan nopean ilmoitusjärjestelmän tai yhteisön 
kuluttajansuojaa koskevan politiikan2 piiriin kuuluvan kotona ja vapaa-aikana tapahtuvia 
onnettomuuksia koskevan yhteisön tietojärjestelmän (EHLASSin) kautta. Yhteisön 
tavaroiden ja palvelujen liikkuvuutta koskevissa politiikoissa käsitellään muun muassa 
tuotteisiin, päälfysmerkintöihin, varoitusmerkintöihin, tiedottamiseen ja standardien 
laatimiseen tehtäviä muutoksia. Näillä toimenpiteillä on saatu aikaan merkittäviä tuloksia 
yleisessä tuoteturvallisuudessa. 
3. YLEISKATSAUS JÄSENVALTIOIDEN JA KANSAINVÄLISTEN JÄRJESTÖJEN 
TOTEUTTAMIIN TOIMENPITEISIIN 
Hallitusten toimet jäsenvaltioissa 
25. Tapaturmien ja henkilövahinkojen aiheuttamat kuolemantapaukset, henkilövahingot, 
kärsimykset ja kulut ovat saaneet kaikki jäsenvaltiot käynnistämään ohjelmia niiden 
vähentämiseksi. Osaa ohjelmista johdetaan ministeriöistä tai eri ministeriöiden ja valtiosta 
riippumattomien järjestöjen yhteistyöllä, toisista vastaavat muut valtion laitokset. Kotona ja 
vapaa-aikana tapahtuvien tapaturmien ehkäisemiseen tarkoitettuja ohjelmia vetävät yleensä 
kuluttajansuoja-asioista vastaavat ministeriöt ja järjestöt eivätkä terveysalan vastaavat tahot. 
Liikenneonnettomuuksien ja työtapaturmien ehkäisemiseen on omat järjestönsä, jotka 
toimivat yhteistyössä liikenne- ja työministeriöiden kanssa. Merkittävin työ tapaturmien 
ehkäisemisen alalla tehdään pääasiassa alueellisen hallinnon ja paikallishallinnon tasolla. 
Vapaaehtoisjärjestöt ja valtiosta riippumattomat järjestöt 
26. Vapaaehtoisjärjestöillä ja valtiosta riippumattomilla järjestöillä on erittäin tärkeä asema 
takaturmien ja henkilövahinkojen ehkäisemisessä; paikallisverkostojensa avulla ne pystyvät 
tavoittamaan laajan yleisön ja värväävät valtakunnallisten ja paikallisten järjestöjen 
ammattilaisia ja eri tieteenalojen asiantuntijoita ohjelmiinsa. Yksi tärkeimpiä toimintamuotoja 
on terveysalan ammattilaisten osalUstuminen loukkaantumisten ehkäisemiseen muun muassa 
jakamalla neuvoja potilaille ja yleisölle. Itsemurhien ehkäisemisessä vapaaehtoisjärjestöt ovat 
olleet keskeisessä asemassa tekemällä uraauurtavaa työtä riskiryhmien tavoittamisessa, ja ne 
ovat parhaillaan käynnistämässä kansainvälisen tason yhteistyötä. Myrkytysten ja palo­
vammojen hoitoon erikoistuneiden keskusten panos vaaroista tiedottamisessa on usein 
merkittävä. 
Kansainväliset järjestöt 
27. Myös kansainvälisten järjestöjen osuus tapaturmien ja henkilövahinkojen ehkäisemisessä on 
merkittävä, ja Euroopan yhteisön toimintaa voidaan tehostaa tekemällä Euroopassa toimivien 
kansainvälisten järjestöjen kanssa yhteistyötä päällekkäisyyden välttämiseksi ja keskinäisten 
ponnistelujen lujittamiseksi. Maailman terveysjärjestön (WHO) tapaturmien ehkäisyohjelmaa 
johdetaan järjestön Genevessä sijaitsevasta päämajasta. WHO vastasi Maailman 
terveyspäivään (7 päivänä huhtikuuta) liittyvistä toimista vuonna 1993, jolloin käsiteltiin 
tapaturmien ja huolimattomuuden ehkäisemistä. Monet WHO:n hankkeet ovat lähtöisin tästä 
EYVLN:oL 319, 21.12.1993, jatkettu: EYVLN:oL 331, 21.12.1994. 
8 
ohjelmasta: "kypäräaloite" (pyöräilijät), "turvalliset yhteisöt" -ohjelma, henkilövahinkojen 
seuranta- ja tietojärjestelmät sekä henkilövahinkojen aiheuttamien terveysvaikutusten 
arviointi. WHO järjestää maailmankonferensseja turvallisuuden parantamisesta ja 
henkilövahinkojen hallinnasta. Järjestöllä on tukenaan alan keskusten yhteistyöverkosto. 
28. Valtiosta riippumattomat kansainväliset järjestöt toimivat Euroopassa sellaisilla aloilla kuin 
tuotteiden turvallisuusmääräykset, lapsiturvallisuus, palontorjunta, urheiluvammojen ehkäisy, 
tapaturmien tutkinta sekä kuluttajanturvasta säätäminen ja sen täytäntöönpano. Järjestöt 
toimittavat myös nopeasti ensiapua ennen kuin uhrit pääsevät sairaalaan tapaturmien ja 
henkilövahinkojen sattuessa; toiminnalla voidaan lieventää syntyvien vammojen vakavuutta ja 
pysyvyyttä. Myöskään ammatillisten järjestöjen Euroopassa tekemää työtä ei pidä unohtaa. 
4. YLEISKATSAUS EUROOPAN YHTEISÖN TÄMÄNHETKISEEN TOIMINTAAN 
Työterveys ja työturvallisuus 
29. Heinäkuussa 1995 komissio julkaisi tiedonannon työturvallisuutta, työhygieniaa ja 
työterveyttä koskevasta yhteisön ohjelmasta (1996 - 2000)3. Sen tärkeimpiä kohtia ovat 
pienten ja keskisuurten yritysten turvallisuuden parantamiseen annettavan tuen lisääminen 
sekä muut kuin lakisääteiset toimenpiteet, kuten ohjeistus, tiedottaminen ja koulutus. ES AW-
hankkeeseen (työtapaturmia koskevat eurooppalaiset tilastot), jolla hankitaan tilastoja 
riskialttiiden alojen työtapaturmista, pyritään sisällyttämään useampia muuttujia, jotta työtapa­
turmien syistä saataisiin parempi käsitys. Lisäksi on käynnistetty kokeiluhanke ammattitauteja 
koskevista vertailukelpoisista tiedoista Euroopassa (EODS: ammattitauteja koskevat 
eurooppalaiset tilastot). Komissio jatkaa myös yhdenmukaistettujen työperäisen altistuksen 
raja-arvojen laajentamisen kehittämistä4, ja syyskuussa 1995 julkaistiin ehdotus syöpä­
sairauden vaaraa aiheuttavista tekijöistä annetun direktiivin 90/394/ETY muuttamisesta siten, 
että säädetään raja-arvot ja laajennetaan direktiivin alkuperäistä soveltamisalaa3. 
Liikenne 
30. Nykyiset toimet tieliikenteen alalla kattavat liikennekatsastukset, kuorma- ja henkilöautojen 
nopeudenrajoittimet, uusien vaatimusten käyttöönoton ajokortin teoria- ja käytännön koetta 
sekä lääkärintarkastusta varten ja uusien laitteiden kehittämisen ammattikuljettajien ajoajan 
valvontaa varten. Muut kuin lakisääteiset toimenpide-ehdotukset käsittävät rattijuoppoutta 
koskevat tiedotuskampanjat, nuoret ajajat jne. Vuonna 1993 hyväksytyn CARE-ohjelman6 
yhteyteen on perustettu tieliikenneonnettomuuksia koskeva tietokanta, joka mahdollistaa 
onnettomuuksien syitä koskevan yksityiskohtaisen tiedon tarkastelun koko yhteisön alueella. 
Muita viimeaikaisia liikenneturvallisuustoimia ovat asetus ro-ro-matkustaja-alusten turvalli­
suusjohtamisesta7 ja direktiivit vaarallisten aineiden kuljetuksesta8. 
KOM(95)282, lopullinen: 12.07.1995. 
Mukaan lukien kemiallisten aineiden työperäisen altistuksen raja-arvoja käsittelevän tiedekomiten 
perustamista koskevan komission päätöksen hyväksyminen: EYVL N:o L 188, 9.8.1995. 
EYVLN:oC 317, 28.11.1995. 
Neuvoston päätös 93/704/EY, EYVL N:o L 329, 30.12.1993. 
EYVL N:oL 320, 30.12.1995. 
EYVL N:oL 145, 19.6.1996, EYVL N:oL 235, 17.9.1996. 
Kotona ja vapaa-aikana tapahtuvien tapaturmien seuranta 
31. Neuvoston päätöksellä 86/138/ETY9 hyväksyttiin esittelyhanke kulutustuotteisiin liittyviä 
tapaturmia koskevan yhteisön tietojenvaihtojärjestelmän (EHLASS) käyttöön ottamiseksi. 
Alkuperäisenä tavoitteena on ollut sellaisten kohdealueiden tunnistaminen, joilla tarvitaan 
ehkäiseviä toimenpiteitä. Hankkeella kerättiin tietoja siihen valittujen sairaaloiden tapaturma-
asemilta ja kotikyselyin. Järjestelmän avulla on ollut mahdollista selvittää, mitkä tuotteet ovat 
osallisia tapaturmaan, tapaturmien aiheuttaman sairaalahoidon tarve, keskimääräinen 
sairaalassaoloaika, saadun vamman laatu ja loukkaantuneen ikä. Tätä tietoa on käytetty 
hyväksi ehkäisevissä kampanjoissa (tiedottamisessa ja tietoisuuden lisäämisessä), teollisuuden 
kanssa käytävissä tuotteiden muuttamista koskevissa neuvotteluissa sekä standardeja ja 
säädöksiä käyttöön otettaessa. EHLASS-hanketta aiotaan jatkaa vuoden 1997 loppuun asti10. 
Tuoteturvallisuus 
32. Neuvosto antoi 29 päivänä kesäkuuta 1992 direktiivin 92/59/ETY yleisestä tuote­
turvallisuudesta11. Kyseessä on laaja oikeudellinen säädös, jonka mukaisesti markkinoille saa 
tuoda ainoastaan turvallisia tuotteita ja mahdollisista vaaroista on tiedotettava. On luotava 
järjestelmä, jonka avulla vaarallisista tuotteista voidaan tiedottaa ja jonka avulla ne voidaan 
tarvittaessa poistaa markkinoilta. Tuotteen turvallisuus on määritelty yhteisön säännöksissä, 
jäsenvaltioiden omissa säännöksissä tai vapaaehtoisissa käytännesäännöissä riippuen siitä, mitä 
kyseisestä tuotteesta on säädetty. Jäsenvaltioiden vastuulle jää muun muassa tuote-
turvallisuustarkastuksia, näytteenottoa ja tilapäisiä kieltoja koskevien lakien säätäminen, ja 
jäsenvaltioiden täytyy ilmoittaa komissiolle asettamistaan kaupanpitorajoituksista (RAPEX), 
varsinkin silloin, kun vaaran vakavuus edellyttää kiireellisiä rajoituksia; komissio voi tällöin 
esittää perustelunsa ja vaatia kaikkia jäsenvaltioita toteuttamaan tilapäisiä toimenpiteitä. 
Tällaisissa tilanteissa komission avuksi perustetaan kiireellisiä tuoteturvallisuusasioita 
käsittelevä neuvoa-antava komitea. 
Rakennusalan tuotteet: tuli 
33. Yhteisön palontorjuntaa koskeva toiminta perustuu pääasiassa rakennusalalla käytettävien 
materiaalien ja rakenneosien tulenkestävyydestä annettuihin säännöksiin. Alaa koskevista 
yhteisön standardeista säädetään 21 päivänä joulukuuta 1988 annetussa direktiivissä12. 
Tuotestandardit 
34. Euroopan standardisointijärjestöjen CENin, CENELECin ja ETSIn työtä on vuodesta 1983 
tukenut SECO, Eurooppalainen kuluttajien edustusta standardisointityössä koordinoiva 
sihteeristö. Siitä lähtien, kun yhteisössä vuonna 1985 omaksuttiin uusi lähestymistapa kaupan 
teknisten esteiden vähentämiseen, lainsäädäntöön on sisällytetty ainoastaan yleisiä turvalli­
suusvaatimuksia. Valmistajien oletetaan noudattavan keskeisiä turvallisuusvaatimuksia, jos 
heidän tuotteensa on valmistettu standardisointijärjestöjen laatimien, yleisesti tunnustettujen 
eurooppalaisten standardien mukaisesti. Vuonna 1994 sovittiin uudesta yhteisestä 
käytännöstä 17 EY- ja EFTA-maan kuluttajien edustuksen yhteensovittamiseksi 
standardisointityössä; järjestely tunnetaan lyhenteellä ANEC. 
9 
10 
11 
12 EYVLN:oL 109, 26.4.1986. 
EYVL N:oL 331, 21.12.1994. 
EYVL N:oL 228, 11.8.1992. 
Neuvoston direktiivi 89/106/ETY, 21.12.1988, EYVL N:o L 40,11.2.1989. 
10 
Elintarviketurva ja maatalous 
35. Yhteisö käyttää jatkuvasti runsaasti voimavaroja kuluttajan suojelemiseen ruokamyrkytyksiltä 
esimerkiksi kiinnittämällä huomiota tuotannon ja jakelun hygienian, rajoittamalla riski­
tuotteiden tuontia ja sääntelemällä torjunta-aineiden suurimpia sallittuja pitoisuuksia. Vuonna 
1995 saatiin aikaan kolme direktiiviä, joilla yhdenmukaistettiin yhdeksän torjunta-aineen 
jäämien enimmäismäärät ja muutettiin 20 muun aineen enimmäismääriä13, direktiivi, jolla 
muutetaan tuoreen lihan tuotannosta ja markkinoille saattamisesta annettua direktiiviä 
64/433/ETY14, ja ehdotus direktiiviksi zoonooseja, rabies mukaan lukien, koskevista 
suojatoimenpiteistä15. 
Ympäristöstä johtuva altistuminen myrkytyksille ja muille henkilövahingoille 
36. Eräs yhteisön ympäristöpolitiikan pääpainoalueista on ihmisten terveyden suojelu Euroopan 
yhteisön perustamissopimuksen 130 r artiklan edellyttämällä tavalla. Suurin osa terveyttä 
mahdollisesti uhkaavista vaaroista kuuluu tämän tiedonannon n jakson alussa lueteltujen 
henkilövahinkojen ja myrkytysten ulkoisten syiden ryhmään. Tähän liittyen komissio teki 
vuonna 1995 ehdotukset ympäristön ilmanlaadusta16, moottoriajoneuvojen ja muiden 
koneiden päästöjen aiheuttaman ilman pilaantumisen valvonnasta17, integroidusta saastumisen 
ehkäisemisestä ja sen valvonnasta18, muutokset direktiiviluonnokseen biosidituotteista19 ja 
tarkistuksen direktiiviin lääketieteellisessä tutkimuksessa ja hoidossa olevien henkilöiden 
terveyden suojelusta ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta20. Vuonna 1996 tarkistettiin 
direktiivi perusnormien vahvistamisesta väestön ja työntekijöiden terveyden suojelemiseksi 
ionisoivasta säteilystä aiheutuvilta vaaroilta21 ja mukautettiin vaarallisten aineiden luokitusta ja 
merkintöjä koskeva direktiivi tekniseen kehitykseen22. 
NEUVOSTO 
37. Vuosien 198623 ja 199024 päätöslauselmissaan neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet 
jäsenvaltioiden edustajat pyysivät komissiota toteuttamaan erityistoimenpiteitä toksikologian 
kehittämiseksi sekä akuuttien myrkytysten ehkäisemisen ja hoidon parantamiseksi; työtä on 
sittemmin jatkettu yhteistyössä jäsenvaltioiden myrkytyskeskusten kanssa. Vuoden 1991 
päätöslauselmassaan terveyspolitiikan perusvalinnoista25 neuvosto tunnusti jäsenvaltioiden 
välisen tnviimmän yhteistyön tarpeen ja mainitsi yhteistä pohdintaa edellyttävien aiheiden 
joukosta erityisesti vertailukelpoisten tietojen keräämisen, tavoitteiden asettamista helpotta­
vien strategioiden kehittämisen sekä tieteellisen ja julkisen keskustelun vilkastuttamisen. 
14 
15 
16 
17 
18 
19 
20 
23 
24 
25 Neuvoston direktiivit 95/38/EY, EYVL N:o L 197, 22.8.1995; 95/39/EY, EYVL N:o L 197, 22.8.1995 
ja 95/6l/EY, EYVL N:o L 292, 7.12.1995. 
EYVL N:oL 243, 11.10.1995. 
KOM(95)491, lopullinen: 23.10.1995. 
KOM(94) 109, lopullinen: 4.7.1994. 
KOM(94) 558; lopullinen 16.12.1994; KOM(94) 559, lopullinen: 16.12.1994 ja 
KOM(95) 350, lopullinen 6.9.1995. 
KOM(95) 88, lopullinen: 15.5.1995. 
KOM(95) 387, lopullinen. 20.7.1995. 
84/466/EURATOM, EYVL N:o L 265, 5.10.1984. Ehdotus tarkastukseksi: KOM(95) 560. 
80/836/EURATOM, 89/618/EURATOM, 96/29/EURATOM, EYVL N:oL 159, 29.5.1996. 
Direktiivi 96/56/EY, EYVL N:o L 236, 18.9.1996, ja direktiivi 96/54/EY, EYVL N:o L 248, 
30.9.1996. 
EYVL N:oC 174, 23.7.1986. 
EYVL N:oC 329, 31.12.1990. 
EYVLN:oC 304, 23.11.1991. 
11 
Toukokuussa 1993 neuvosto vahvisti tiiviin yhteistyön tarpeen ja asetti yhteisön toiminnalle 
useita tärkeitä suuntaviivoja kuten elinvuosien määrän ja laadun nostaminen, monivuotinen 
suunnittelu ja toiminta-alueiden valitseminen sen mukaan, miten ne soveltuvat ehkäisevän 
toiminnan piiriin26. Näitä aiheita keWtettiin edelleen neuvoston heinäkuun 1994 päätös­
lauselmassa27, joka oli vastaus komission kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä 
toteutettavaa toimintaa koskevaan tiedonantoon1. 
EUROOPAN PARLAMENTTI 
38. Euroopan parlamentti on useissa päätöslauselmissaan28 ilmaissut toiveensa yhteisön toiminnan 
lisäämisestä tapaturmien ja henkilövahinkojen ehkäisemisen alalla. Maastrichtin kokouksen 
jälkeen lokakuussa 1993 antamassaan kansanterveyttä koskevassa päätöslauselmassa29 se 
kehotti komissiota aivan erityisesti kehittämään ja panemaan täytäntöön tapaturmien 
ehkäisytoimia kansanterveyttä silmällä pitäen. 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEA 
39. Viime vuosina on annettu lausuntoja sellaisista aiheista kuin ihmisten akuutit myrkytykset30 ja 
yhteisön kulutushyödykkeisiin liittyvien tapaturmien tiedonvaihtojärjestelmä31. Komitean 
6 päivänä heinäkuuta 1994 antamassaan laaja-alaisessa lausunnossa32 komission kansan­
terveysalan toimintakehystä koskevasta tiedonannosta kehotettiin käsittämään terveyteen 
liittyvä toiminta mahdollisimman laaja-alaisesti. 
5. KANSANTERVEYSALAN LISÄTOIMIEN TARVE YHTEISÖSSÄ 
40. Edellä kuvatun toiminta-alueen tarkastelussa havaittiin, että on olemassa puutteita, jotka 
paljastavat tapaturmia ja henkilövahinkoja koskevien uusien kansanterveystoimien tarpeen jo 
olemassa olevan yhteisön toiminnan lisäksi. Tässä jaksossa kuvataan ensin yhteisön kansan-
terveystoimiin sovellettavat yleisperiaatteet ja sen jälkeen se päättelyprosessi, jonka avulla 
valitaan muutama avainalue, joilla tarvitaan tällä hetkellä uusia toimia. Jaksossa 6 kerrotaan 
yksityiskohtaisemmin tässä ehdotetuista toimista. 
Yleinen lähestymistapa yhteisön kansanterveysalan toimintaan 
41. Sekä 129 artiklassa että komission kansanterveysalan toimintakehystä koskevassa 
tiedonannossa esitettyjen periaatteiden mukaisesti yhteisön toiminta suuntautuu erityisesti 
jäsenvaltioiden välisen yhteistyön rohkaisemiseen tukemalla niiden toimintaa ja edistämällä 
niiden politiikkojen ja ohjelmien tarkoituksenmukaista yhteensovittamista kiinteässä 
yhteydessä jäsenvaltioiden kanssa sekä edistämällä yhteistyötä kolmansien maiden ja 
kansainvälisten järjestöjen kanssa. 
26 
27 
28 
30 Päätöslauselma 27. toukokuuta 1993, EYVL N:o C 174, 25.6.1993. 
EYVLN:oC 165, 17.6.1994. 
Kuten päätöslauselma vaarallisista aineista (yli 12 vuodesta 1982); työterveydestä ja 
työturvallisuudesta (yli 30 vuodesta 1981); onnettomuuksista ja katastrofeista (yli 8 vuodesta 1984); 
toksikologiasta (1985); saastumisesta (yli 14 vuodesta 1980) ja kulutushyödykkeisiin liittyvistä 
tapaturmista ja vaaroista (3 vuodesta 1980). 
EYVL N:o C 329, 6.12.1993. 
EYVL N:oC 124, 21.5.1990. 
EYVLN:oC62, 12.3.1990. 
EYVL N:oC 388, 31.12.1994. 
12 
42. Yhteisön toiminnassa on noudatettava myös Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
3 b artiklassa määriteltyä toissijaisuusperiaatetta. Aloilla, jotka eivät kuulu yhteisön 
yksinomaiseen toimivaltaan, yhteisö toimii vain silloin, kun ehdotettu toiminta voidaan sen 
laajuuden tai vaikutusten takia toteuttaa paremmin yhteisön tasolla. Riippumatta siitä, 
kuuluuko jokin asia yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan vai ei, yhteisön toiminnan tulee olla 
oikeassa suhteessa haluttuihin tavoitteisiin. Toiminta tulisi valita etukäteisarvioinnin 
perusteella, sen tulisi tuoda lisäarvoa yhteisölle ja olla mahdollisimman kustannustehokas. 
43. Komission kansanterveysalan toimintakehystä koskevassa tiedonannossa mainittuja perusteita 
voidaan soveltaa kohteiden ja toimintatapojen valinnassa yhteisön osalta seuraavasti: 
a) Kohteen on oltava huomattava kuolleisuuden tai sairauksien aiheuttaja tai on voitava 
todeta, että sen aiheuttamat kuoleman- tai sairastapaukset ovat lisääntyneet 
huolestuttavalla tavalla. 
b) Suunnitellut toimenpiteet eivät saa olla päällekkäisiä meneillään olevana työn kanssa; 
jos meneillään oleva työ tukee suunniteltua tointa, ne tulee sovittaa yhteen. 
c) Suunniteltujen toimintatapojen kustannustehokkuus on perusteltava. 
d) Tuodakseen yhteisölle lisäarvoa suunniteltujen toimenpiteiden on oltava jonkin tässä 
luetellun määritelmän mukainen: 
Toiminta on niin laaja-alaista, etteivät jäsenvaltiot yksinään pystyisi siihen tai se 
vaatisi kohtuuttomia ponnistuksia. 
Yhdessä toteutettuna toiminta tarjoaisi ilmeisiä etuja huolimatta ylimääräisistä 
kuluista. 
Toiminta mahdollistaa merkittävien tulosten saavuttamisen koko yhteisössä 
kansallisella tasolla tehtävän, luonteeltaan täydentävän työn ansiosta. 
Toiminta johtaa tarvittaessa parhaan käytännön mukaisten ohjeiden ja 
standardien laatimiseen. 
Toiminta lujittaa osaltaan yhteisvastuullisuutta ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja 
edistää yleistä sopusointuista kehitystä. 
Toimintakohteiden valinta 
44. Yhteisön käytössä olevien varojen niukkuudesta johtuen laajoja, lupaavia kohteita ei voida 
ottaa huomioon. Edellä esitetyt perusteet tukevat nekin tätä rajausta. Ensimmäisen perusteen 
eli epidemiologisten syiden perusteella on oikeutettua rajata toiminta lapsiin, nuoriin ja 
vanhuksiin, joiden keskuudessa henkilövahingot ovat yleisimpiä. Samoin on tarkoituksen­
mukaista sulkea toiminnan ulkopuolelle väkivallasta aiheutuvat henkilövahingot, koska niiden 
määrä on suhteellisen pieni tapaturmien ja itsemurhien määrään verrattuna. Sama koskee 
hoitovirheitä, luonnonmullistuksia, saastumisonnettomuuksia ja kansainvälisiä selkkauksia. 
Toisen perusteen eli päällekkäisyyksien välttämisen vuoksi kansanterveysohjelman yhteydessä 
toteuttavissa toimissa tulisi nykyisissä olosuhteissa välttää seuraavia alueita, joilla jo 
toteutetaan toimia: ajoneuvojen matkustajille aiheutuvat loukkaantumiset, työperäiset 
13 
tapaturmat, viallisista tuotteista aiheutuvat tapaturmat ja sellaiset krooniset ja akuutit 
myrkytystapaukset, jotka kuuluvat esimerkiksi toksikologian, elintarviketurvan ja ympäristön 
alalla toteutettavien toimien piiriin. 
45. Päällekkäisyyttä terveyden edistämistä, terveyskasvatusta ja alan koulutusta koskevan 
yhteisön ohjelman33 kanssa on vältettävä. Siinä missä kyseinen ohjelma käsittelee laaja-alaisia 
kysymyksiä, mukaan lukien terveydenedistämisstrategiat, keinot toimien kohdentamiseksi 
apua tarvitsevien ryhmiin, ravinto, terveyskasvatus ja terveyden edistämiseen liittyvä 
ammatillinen koulutus, henkilövahinkojen ehkäisyohjelma keskittyy yksinomaan vahinkoja 
välittömästi ehkäisevään toimintaan. Huolellisella yhteensovittamisella voidaan välttää myös 
ohjelman kouluihin suunnattujen toimien ja yhteisön työterveyttä ja työturvallisuutta 
koskevaan ohjelmaan34 sisältyvien toimien päällekkäisyydet. 
46. Kolmas peruste, joka on käytettävien keinojen kustannustehokkuus, on ristiriidassa sen 
ajatuksen kanssa, että yhteisö toteuttaisi jatkuvasti yleisiä tiedotus- ja kasvatuskampanjoita, 
jotka tuskin edustavat kaikkein kustannustehokkainta tapaa käyttää yhteisön tasolla 
tapahtuvaan toimintaan varattuja niukkoja määrärahoja. Myös toimia valittaessa tämä peruste 
on syytä pitää mielessä koko ajan. 
47. Yhteisön lisäarvoa koskevalla perusteella on henkilövahinkojen ehkäisemisessä erityisen 
voimakas valikoiva vaikutus: on varsin helppoa laatia pHkäkin luettelo tehokkaiksi tiedetyistä 
tai uskotuista ehkäisevistä toimista, joista lähemmän tarkastelun perusteella kuitenkin valtaosa 
soveltuu parhaiten toteutettavaksi kansallisella tai alueellisella tasolla. 
48. Kaksi toiminta-aluetta soveltuu yhteisön toimintaan erityisen hyvin. Niistä ensimmäinen on 
asiantuntemuksen jakaminen ja sen kehittäminen keskinäisessä yhteistyössä, erityisesti 
toimintakohteiden valinnan ja loukkaantumisten epidemiologian osalta. Jäsenvaltioissa on 
valtava määrä henkilövahinkojen ehkäisemiseen liittyvää asiantuntemusta ja taitoa, mutta se 
on jakautunut epätasaisesti, eivätkä alan ammattilaiset useinkaan ole tietoisia muiden 
osaamisesta. Keinot käytännesääntöjen jakamiseksi laajemmalti olisivat 43 (d) kohdassa 
esitetyn perusteen mukaisia, mikäli ne mahdollistavat kansallisella tasolla tehdyssä, 
luonteeltaan täydentävässä työssä saavutettujen merkittävien tulosten leviämisen. Joissakin 
tapauksissa tämä voisi lähinnä tarkoittaa pitkälle teollistuneiden jäsenvaltioiden kokemuksia ja 
ongelmia koskevan tiedon viitaa maihin, jotka kärsivät paraikaa 1970- ja 1980-luvuilla 
kokemansa nopean talouskehityksen haittavaikutuksista. Esimerkiksi eräiden eteläisten 
jäsenvaltioiden itsemurhaluvut näyttävät nousevan tasaista tahtia, ja näiden maiden 
kansanterveysviranomaiset haluavatkin ehkä oppia niiden jäsenvaltioiden kokemuksista, 
joiden itsemurhien ehk&sytoiminta on jo vakiintunutta. 
49. Muunlainen asiantuntemuksen esiintyminen ei ole yhtä helposti arvioitavissa: lähtökohtana on 
hyöty, joka saavutetaan selvittämällä, missä asiantuntemusta on ja miten sitä voi hyödyntää. 
Kokemus on myös osoittanut, että asiantuntemusta omaavat keskukset, jotka tarjoavat 
johonkin tiettyyn tapaukseen liittyvää tietoa, hyötyvät siitä myös itse joutuessaan pohtimaan 
käytäntöjään ja sitä, mikä on niiden osaamisen paras tai helpoimmin muiden hyödynnettävissä 
oleva piirre. 
Päätös N:o 645/96/EY, EYVL N:o L 95, 16.4.1996. 
Tällä hetkellä keskeisin työterveys- ja työturvallisuusalan toimintaa käsittelevä teksti on 12 päivänä 
kesäkuuta 1989 annettu direktiivi 89/39l/ETY toimenpiteiden käyttöönotosta työntekijöiden 
työturvallisuuden ja työterveyden parantamisen rohkaisemiseksi, jota kutsutaan usein alan 
'pmtedirekuiviksi' : EYVL N:o L 183, 29.6.1989. 
14 
50. Toinen yhteisön toimintaan soveltuva alue on tiedon laadun parantaminen. Tilastotiedot ovat 
tapaturmien ehkäisyn kannalta oleellisia, koska ne mahdollistavat epidemiologiset tutkimukset 
siitä, mitkä tilanteet, tuotteet, käyttäytymismuodot, tapahtumaketjut ja jopa paikat ovat 
vaarallisia. Näin niukat ehkäisyvarat voidaan kohdentaa juuri oikeaan tienristeykseen, 
leikkikaluun, urheilulajiin tai muuhun sellaiseen. Kansallisten tallennusjärjestelmien vertailu­
kelpoisuus ja menetelmien mahdollinen yhdenmukaistaminen tekisi olemassa olevasta tiedosta 
entistä tehokkaamman apuvälineen Euroopan tasolla. Komissio on jo ehdottanut 
terveystilanteen seurantaa koskevaa yhteisön toimintaohjelmaa35, jolla pohjustetaan tämän­
tyyppistä toimintaa. Henkilövahinkojen ehkäisyohjelman yhteydessä tehtävä tiedonkäsittelytyö 
aiotaan sovittaa huolellisesti yhteen ehdotetun ohjelman toimien kanssa. 
6. SUUNNITELTUUN VIISIVUOTISOHJELMAAN SISÄLTYVÄT TOIMET 
Toimintakohteet ja tavoitteet 
51. Komissio katsoo, että tällä menettelyllä valittava toiminta-alue on tärkeä ja että 
kansanterveysalan merkittävällä panoksella voi olla huomattava merkitys henldlövahinkojen 
ehkäisemisessä. Tällaisen ohjelman yleisenä tavoitteena on oltava henkilövahinkoja vähentä-
ään kansanterveysalan toimintaan myötävaikuttaminen. Ohjelman on keskityttävä viiteen 
edellä mainitun karsintamenettelyn pohjalta valittuun kohteeseen. 
a) lapsille kotona, vapaa-aikana ja koulussa tapahtuvat tapaturmat 
b) nuorille kotona ja vapaa-aikana tapahtuvat tapaturmat 
c) vanhuksille kotona ja vapaa-aikana tapahtuvat tapaturmat 
d) itsemurhat 
e) vahinkojen ehkäisemiseen tarvittavat voimavarat 
Vapaa-ajan sisältävässä luokassa on annettava urheiluvammoille niille kuuluva painotus. 
52. Ensimmäisellä neljällä alueella yhteisön toiminnan tavoitteena on asiantuntijoiden yleisesti 
hyväksymien ehkäisemismenetelmien käyttö. Esimerkkejä yksityiskohtaisemmista aiheista, 
joita voitaisiin sisällyttää näihin alueisiin, on esitetty jäljempänä kohdissa 70-75. 
53. Mainituilla alueilla toteutettavan toiminnan lisäksi on perusteltua ohjata yhteisön varoja 
jossain määrin myös kansanterveysalan yleiseen henkilövahinkoja ehkäisevään toimintaan (e). 
Näiden erillisalueiden saavutuksia voidaan tehostaa siirtämällä kansanterveysalan asian­
tuntemusta henkilövahinkojen ehk^sytoiminnan yleiseen rakenteeseen ja toteuttamiseen. 
Tämä auttaisi kansanterveysalan viranomaisia parantamaan tiedon keräämistä, tulkitsemista ja 
käyttämistä koskevia taitojaan, tunnistamaan sopivimmat toiminta-alueet, hankkimaan tukea, 
solmimaan suhteita, valitsemaan sopivimmat toimet, seuraamaan terveysvaikutuksia, 
arvioimaan ohjelmia ja tekemään tarvittavat muutokset. Ohjelmiin mahdollisesti sisältyviä 
yksityiskohtia on esitelty jäljempänä kohdassa 75. Tavoitteena on lujittaa kansanterveyden 
alalla toimivien tahojen valmiuksia tehokkaaseen henkilövahinkojen ehkäisemiseen. 
KOM(95) 449, lopullinen, 16.10.1995, ja KOM(96) 581, lopullinen, 11.11.1996. 
15 
Keinot 
54. Yhteisön tasolla toteutettavaan asiantuntemuksen jakamiseen soveltuvat keinot ovat pitkälti 
samoja kaikilla viidellä alueella. Näitä keinoja ovat: verkostojen luominen, kampanjoista 
tiedottaminen, selvitysten ja teknisten tutkimusten tukeminen, tiedon laadun parantaminen 
sekä jäsenvaltioiden auttaminen sovittamaan politiikkoja ja ohjelmia yhteen. Näitä käsitellään 
seuraavaksi. 
Verkostojen luominen 
55. Viranomaisten ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välinen tiedonvaihto on yksi näiden 
ryhmien Euroopassa yleisirnmin kannattama yhteistyömuoto, jota kohtaan muun muassa 
itsemurhien ja lasten tapaturmien ehkäisemisen parissa työskentelevät ovat ilmaisseet 
kiinnostuksensa. Yhteyksien solmiminen asiaan liittyvistä näkökohdista kiinnostuneiden 
assosioituneiden kolmansien maiden kanssa voi myös olla mahdollista. Osa toiminnasta voi 
keskittyä uusien lähestymistapojen tai innovatiivisten menetelmien kehittämiseen usein 
esiintyvien ongelmien ratkaisemiseksi. Aineiston, suuntaviivojen ja käsikirjojen vaihdolla 
voidaan säästä paljon aikaa ja työtä kehitettäessä paikalliselle väestölle suunnattuja ehkäiseviä 
toimia. Asiasta kiinnostuneita järjestöjä voidaan auttaa telemaattisten keinojen kuten internetin 
käytössä tiedonjakamiseksi yli kansallisten rajojen. 
56. Ammatillisten järjestöjen antama henkilökuntakoulutus, joka on usein monialaista, olisi 
erityisen suureksi avuksi levitettäessä tietoa ja menetelmiä tapaturmien ja henkilövahinkojen 
ehkäisemisestä tarkkaan yksilöityjen osa-alueiden osalta. Henkilökunnan kouluttaminen 
puhelmpäivystystoimintaan sekä paikallisyhteisöissä toimivien neuvoa-antavien ryhmien ja 
järjestöjen kehittäminen voisivat osoittautua hyödyllisiksi keinoiksi itsemurhien torjunnassa. 
Toinen esimerkki on lasten ja perheiden kanssa kosketuksissa olevan henkilöstön koulutta­
minen vaarojen tunnistamiseksi ja niiden välttämiseksi. Urheilulääketieteen ammattijärjestöjä 
ja muita ammattiryhmiä voidaan kannustaa kouluttamaan urheiluseurojen ja vapaa-
ajankeskusten vetäjiä ja valmentajia. 
57. Yhteisön toiminnalla kannustetaan ja avustetaan Euroopan järjestöjä tai yhteistyössä toimivia 
jäsenvaltioiden laitoksia erilaisissa verkottumista edistävissä toimissa. 
Kampanjoista tiedottaminen 
58. Vaikka yhteisö ei itse järjestäkään kampanjoita ohjelmaan yhteydessä, se auttaa niitä 
järjestäviä jäsenvaltioiden järjestöjä edistämällä yhteistyötä sekä asiantuntemuksen, henkilös­
tön ja materiaalin vaihtoa. Järjestelyn helpottamiseksi yhteisö aikoo kehittää toteutetuista 
kampanjoista kootun tietopankin, joka sisältää mahdolliset arviot niiden hyödystä, 
vaikutuksista ja yleistettävyydestä. Parhaiden ehkäisevien kampanjoiden löytämiseksi olisi 
ehkä mahdollista järjestää kilpailu. 
59. Joidenkin aiheiden kohdalla voi olla aiheellista, että yhteisö suosii useissa jäsenvaltioissa 
samanaikaisesti järjestettäviä kampanjoita ja auttaa sellaisen perusaineiston ja mainonnan 
suunnittelussa, jota kaikki osallistujat voivat käyttää sopivasti muunneltuna. 
60. Ohjelman avulla pyritään myös tekemään luettelo onnistuneista henkilövahinkojen 
ehkäisykampanjoista tietojen etsinnän, menetelmien ja aineiston ennaltatestaamisen sekä 
sopivien seuranta-ja arviointimekanismien havainnollistamiseksi. 
16 
Tapaturmia koskevan tiedon lisääminen 
61. EHLASS-järjestelmässä on vuodesta 1986 lähtien kerätty kotona ja vapaa-aikana tapahtuvia 
onnettomuuksia koskevia tietoja. Järjestelmän koon vuoksi tietojenkeruu ei ole riittävää, jotia 
sitä voitaisiin käyttää tilastollisena näyttönä. Tapaturmia koskevan tiedon lisäämisestä olisi 
huomattavaa apua taloudellisesti kannattavien toimien suunnittelussa. Koodauksen suhteen 
sovituista lähestymistavoista kiinni pitäminen, tapahtumapaikan samoin kuin käyttäytymisen ja 
tapahtumaketjun entistä tarkempi rekisteröiminen, kuolinsyytodistusten täsmällisyys, 
vammojen vakavuusasteikko ja vähimmäistiedoista sopiminen edistäisivät kaikki asiaa 
merkittävästi. Tiedonmääritysten ja vähimmäistietojen yhdenmukaistamista on jatkettava 
maiden välisten vertailujen mahdollistamiseksi, samoin kuin nykyisten tiedonkeruu­
järjestelmien kattavuuden tutkimista ja tarvittaessa niiden kattavuuden parantamiseen 
tähtäävien toimenpiteiden kehittämistä, ja EY:n saamaa hyötyä EHLASSin yhteydessä 
tehtävästä henkilövahinkojen kansainvälisestä tilastotyöstä (International Collaborative Effort 
on Injury Statistics) olisi tehostettava. 
62. Erityistutkimuksia ja -analyysejä käytetään usein entistä tehokkaamman ehkäisevän toiminnan 
suunnittelussa. Ehdotetussa terveyden seurantaa koskevassa ohjelmassa yhteisö voisi lisätä 
kysymyksiä tai osia olemassa oleviin yhteisönlaajuisiin tutkimuksiin. Terveyden seuranta­
ohjelman yhteydessä henkilövahinkojen ehkäisemiseen tarkoitetun ohjelman kohdalla 
voitaisiin menetellä samoin sen kattamalla alueella. Henkilövahinkojen ehkäisemisohjelmasta 
saatu kokemus ja yhteydet auttavat määrittelemään tällaisen työn tarpeen, ja toimintaa 
suunnittelevien avuksi voitaisiin luoda tiedossa olevista tutkimuksista koottu tietokanta, josta 
selviää, mitä alalla on jo tehty. Näin voitaisiin välttyä paljolta turhalta työltä kuten samojen 
menetelmien kehittämisestä eri paikoissa kerta toisensa jälkeen. 
Tekniset tutkimukset 
63. Politiikkojen laatijat ja ehkäisemistoimenpiteistä vastaavat henkilöt tarvitsevat teknistä apua 
toimistaan ja päätöksistään tiedottamisessa samoin kuin tapaturmien todennäköisyyden, niistä 
luultavasti aiheutuvien kulujen, tapaturmien syiden ja mahdollisten teknisten parannusten 
selvittämisessä. Yhteisö pyrkii edistämään sellaisten tahojen välistä yhteistyötä, joilla on 
erikoisasiantuntemusta ja välineitä kyseisten toimien toteuttamiseen. Yhteisö voisi myös laatia 
näistä tahoista ja niiden hankkeista luettelon, jotta jokaisen jäsenvaltion ei tarvitsisi toteuttaa 
tutkimus- tai kokeiluohjelmia, vaan ne voisivat hyödyntää olemassa olevaa tietoa ja olemassa 
olevia välineitä. Yhteisö myös suosii kyseisten toimijoiden ja ohjelmien välisiä konferensseja ja 
tiedon vaihtoa. 
64. Joissain tapauksissa myös kulloisenkin alan tekniset laitokset ovat sellaisessa asemassa, että ne 
voivat hyvin tehdä puolueettomia ja asiantuntevia arviointeja, mitä kehitystä yhteisö tukee. 
Kuulemiset ja yhteistyö 
65. Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 artiklassa edellytetään, että yhteisö rohkaisee 
jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja niiden politiikkojen ja ohjelmien yhteensovittamista 
ihmisten terveyden korkeatasoisen suojelun ja laajalle levinneiden vaarallisten tautien ehkäise­
misen varmistamiseksi. Komissiolla on valtuudet kaikkien tarpeellisten aloitteiden tekemiseen 
asian edistämiseksi. 
17 
66. Mihin tahansa asiaa koskevaan näkökohtaan liittyvät kuulemiset saattavat olla tarpeen, mutta 
pääalueita ovat yleisten politiikkojen ja strategioiden keittäminen eri hallintotasoilla (kansain­
välisellä, kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla) sekä kyseisten politiikkojen 
toteuttamiseen käytettävien toimenpiteiden vertailut, ovatpa ne lakisääteisiä, hallinnollisia tai 
vapaaehtoisiin standardeihin ja koodeihin perustuvia. 
67. PoUtiikkoihin liittyvää yhteistyötä tarvitaan erityisesti toiminnan painopisteiden valinnassa, 
tapaturmiin liittyviä asenteita selvittävissä tutkimuksissa, riskinottoa ja itsemurhia koskevalla 
alueella, tietyille väestöryhmille kuten pienille lapsille suunnatuissa ehkäisevissä toimissa sekä 
ympäristöön liittyvien vaarojen vähentämiseen tähtäävissä toimenpiteissä. 
68. Toimintaa, jota komissio järjestää, tukee rahallisesti tai avustaa, ovat viralliset ja epäviralliset 
tapaamiset eri hallintotasoilla, kokoukset ja seminaarit, työryhmät ja neuvoa-antavat ryhmät. 
Kuultaviksi voidaan kutsua myös riippumattomia asiantuntijoita ja valtiosta riippumattomien 
järjestöjen edustajia. Ryhmien toimivaltuudet ovat sisällöllisesti ja ajallisesti tarkkaan rajattuja. 
Kohdassa 76 esitettyä ohjelmaa varten nimetyn komitean tehtävänä on valvoa tätä toimintaa 
yleisellä tasolla. 
Kansanterveydellisten seikkojen huomioon ottaminen yhteisön muissa ohjelmissa 
69. Myös viides erityistoiminta-ala, kansanterveystyön panoksen lujittaminen henkilövahinkojen 
ehkäisemisessä, hyötyisi toiminnasta, jolla tehostetaan kansanterveysalan viranomaisten 
mahdollisuuksia hyödyntää yhteisön muita henkilövahinkojen ehkäisemiseen tähtääviä 
politiikkoja. Jo nyt useat kattoryhmittymät auttavat jäseniään lisäämällä tietoisuutta yhteisön 
ohjelmista ja niiden osallistumisehdoista auttamalla perustamaan kansalliset rajat ylittäviä 
yhteenliittymiä ja auttamalla ryhmiä löytämään oman toimintansa kannalta hyödyllisimmät 
keskustelukumppanit yhteisön toimielimistä. Ohjelmalla voitaisiin tukea vastaavanlaista, 
henkilövahinkojen ehkäisemiseen yksityiskohtaisemmin pureutuvaa ja asiasta kiinnostuneelle 
yleisölle suunnattua toimintaa. 
Valittujen toimintakohteiden yksityiskohtainen sisältö 
70. Viiden toimintakohteen valinta kuvattiin kohdissa 51-53, ja kohdissa 54-69 kerrottiin 
keinoista, joilla yhteisön tavoitteet kyseisillä alueilla voitaisiin saavuttaa. Tässä sisältö 
eritellään hieman yksityiskohtaisemmin. 
Lapsille kotona, vapaa-aikana ja koulussa tapahtuvat tapaturmat 
71. Toteutettavan toiminnan piiriin tulisi sisällyttää muun muassa kotien turvajärjestelyt 
kävelemään opettelevia lapsia silmällä pitäen, vanhempien tukeminen ja valistaminen, 
turvalasien tai -kalvojen käyttö ikkunoissa, lasten kannalta turvalliset pakkaukset, savu-
hälyttimet ja muut kodin turvalaitteet, urheiluharrastusten ja muiden vapaa-ajan harrastusten 
ohjaus, uimataitojen opettelu, päivittäiset toiminnot esimerkiksi keittiössä, leikkikenttien 
turvallisuus, koulujen terveyspalvelujen erikoisosaaminen, turvallisuusnäkökohtien 
sisällyttäminen opetusohjelmaan, lastenhoitoalalla työskentelevien koulutus sekä omin avuin 
selviäminen ja vapaaehtoisryhmien keittäminen. 
18 
Nuorille kotona ja vapaa-aikana tapahtuvat tapaturmat 
72. Tällä alueella tehtävään työhön soveltuvat erityisesti urheilun ja vapaa-ajan toiminnan ohjaus, 
urheilutuotteiden pakkauksiin sisältyvien yleisten turvaohjeiden lisääminen, tietoisuuden 
lisääminen alkoholin ja huumaavien aineiden vaikutuksesta riskinottoalttiuteen, tietoisuuden 
lisääminen vaarallisista urheilulajeista, kuten tuntemattomaan paikkaan sukeltamiseen 
liittyvästä selkärangan vioittumisvaarasta, ensiapu ja elvytys, keskeisten yhteistyö­
kumppaneiden kuten pyöräliikkeiden, levykauppojen ja nuorisoryhmien yksilöiminen, 
tietoisuuden lisääminen keittiön käyttöön liittyvistä ja tee-se-itse-toimintaan liittyvistä 
vaaroista sekä omin avuin selviäminen ja vapaaehtoisryhmien kehittäminen. Urheilun alalla 
toimivien tahojen ammattilaisilta saatu kokemus voi osoittautua arvokkaaksi myös 
harrastelijoiden tapaturmien ehkäisemisessä. 
Vanhuksille kotona ja vapaa-aikana tapahtuvat tapaturmat 
73. Tällä alueella ohjeellisista toimintatavoista on syytä tiedottaa erityisesti seuraavien suhteen: 
kotien turvajärjestelyt, sopivat liikunta- ja notkeusharjoitukset, neuvojen antaminen eri 
yhteyksissä kuten yhteydenpidossa terveydenhoitoalaan, turvallisten ja tasaisten jalka­
käytävien kunnossapito, hoitolaitosten turvallisuussäännöt, lämmitysjärjestelmien 
tarkastukset, lääkinnän tarkistus (erityisesti rauhoittavien ja verenpainetta alentavien 
lääkkeiden osalta) tarpeettoman lääkkeiden käytön välttämiseksi sekä riittävä valaistus, 
katujen valaistus mukaan lukien, omin avuin selviäminen ja vapaaehtoisryhmien kehittäminen. 
Erityisen tärkeää on kaatumisten ehkäiseminen, koska kaatuminen voi aiheuttaa vanhoille 
ihmisille erittäin vaikeita ja pysyviä vammoja. 
Itsemurhat 
74. Itsemurhien ehkäisemisessä mukana olevat henkilöt voisivat ohjelman avulla jakaa tietoa 
sellaisista aiheista kuin itsemurhaa yrittäneiden tehokas auttaminen (se todennäköisyys, että 
kerran itsemurhaa yrittänyt yrittää sitä uudelleen, on korkeampi kuin missään muussa 
riskiryhmässä), itsemurhaa yrittäneiden avustustoimenpiteiden laadun parantaminen uudelleen 
yrittämisvaaran vähentämiseksi, masennuksen tuntemuksen kehittämien ja vakavista 
somaattisista sairauksista kärsivien tukeminen, erilaisten kriisipuhelimien ja neuvonta-
menetelmien arviointi sekä omin avuin selviäminen ja vapaaehtoisryhmien kehittäminen 
(alkoholin väärinkäyttäjät ja mielenterveyden häiriöistä kärsivät ihmiset mukaan lukien). 
Kansanterveysalan edellytysten lujittaminen 
75. Kohdassa 69 kuvattujen, yhteisön muuhun toimintaan lisäarvoa tuovien toimien lisäksi tietoa 
voidaan jakaa myös henkilövahinkojen epidemiologiasta, erilaisten yhteisöjen toiminnan 
lisäämisestä (esimerkiksi yhteistyössä WHO:n Turvalliset yhteisöt -ohjelman järjestäjien 
kanssa), suhteiden solmimisesta eri laitosten kesken, henkilövahinkojen ehkäisemistoimien 
tehokkuudesta ja kustannustehokkuudesta sekä arviointivälineistä. 
7. KUULEMINEN, ARVIOINTI JA KERTOMUKSET 
Kuuleminen 
76. Tämän alueen viisivuotisohjelmaa laatiessaan komissio tekee tiivistä yhteistyötä 
jäsenvaltioiden kanssa ennen kaikkea politiikkojen ja ohjelmien yhteensovittamisessa, mutta 
myös sen kaikilla muilla osa-alueilla. Ohjelman toteutuksessa komissio aikoo tukeutua 
19 
jäsenvaltioiden edustajien neuvoa-antavaan komiteaan. Yhteyksiä pidetään yllä ohjelman sitä 
edellyttäessä WHO:n, muiden kansainvälisten järjestöjen ja kolmansien maiden kanssa 
yhteisön muiden säännösten mukaisesti. 
Arviointikertomukset 
77. Ohjelman arviointi toimitetaan kahtena eri kertomuksena: 
Arviointikertomus toimitetaan ohjelman kolmannen vuoden aikana neuvostolle, 
Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle. 
Kertomuksen tarkoituksena on varmistaa, että yhteisön toimielimillä ja niiden kautta 
kaikilla asianomaisilla on kaikki tarvittava tieto tämän toimintasuunnitelman yhteydessä 
toteutettavien toimien edistymisestä. 
Komissio toimittaa edellä mainituille elimille ohjelman päätyttyä kertomuksen, joka 
sisältää arvion toteutetuista toimista. 
Yleinen tiedotustoiminta 
78. Ohjelmaan sisältyvän tiedotustoiminnan lisäksi komissio varmistaa, että kansalaisilla ja kaikilla 
osapuolilla on mahdollisuus tutustua toimintaa koskeviin kertomuksiin sekä tehtyihin 
tutkimuksiin ja arviointeihin. 
20 
Ehdotus 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 
henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan yhteisön toimintaohjelman 1999 - 2003 
hyväksymisestä kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä 
21 
PERUSTELUT 
1. Komissio hahmotteli periaatteet ja toimintamallin, joita noudatetaan Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 129 artiklassa ja 3 artiklan o kohdassa tarkoitetuissa terveyden 
suojelua edistävissä yhteisön toimissa 24 päivänä marraskuuta 1993 antamassaan 
kansanterveyden alan toimintakehystä käsittelevässä tiedonannossa KOM (93) 559. Yhteisön 
tehtäväksi on määritetty jäsenvaltioiden ponnistelujen tukeminen kansanterveyden alalla 
auttamalla jäsenvaltioita tavoitteiden ja toimintamallien suunnittelemisessa ja 
täytäntöönpanossa sekä osallistumalla terveyden suojelun järjestämiseen yhteisön alueella; 
tavoitteeksi on asetettava missä hyvänsä yhteisön alueella kullakin alalla jo saavutetut parhaat 
tulokset. 
2. Komissio antaa 129 artiklan mukaisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston hyväksyttäväksi 
ehdotuksia edistämistoimista, joiden tarkoituksena on myötävaikuttaa ihmisten terveyden 
korkeatasoiseen suojeluun. Edellä mainitussa komission tiedonannossa määritetään perusteet, 
joiden mukaan määritellään komission toimintaohjelmien ensisijaiset alat. Henkilövahinkojen 
ehkäiseminen nimettiin perusteiden mukaisesti tällaiseksi ensisijaiseksi alaksi. Tämä komission 
ehdotus, joka perustuu 129 artiklaan ja joka esitettiin jo komission vuosittaisessa työ­
ohjelmassa, perustuu yhteisön ja jäsenvaltioiden välisen yhteisen toimivallan periaatteeseen, ja 
sen tarkoituksena on edistää kansanterveyttä myötävaikuttamalla toimiin, jotka vähentävät 
henkilövahinkotapauksia 
3. Henkilövahinko on laaja käsite, joka periaatteessa kattaa kansainvälisesti hyväksyttyjen 
määritelmien mukaisesti kaikki ulkoisista syistä aiheutuvat terveyshaitat (vastakohtana 
sairauksien kehittymiselle), kuten iskut, palovammat, myrkytykset, puremat, pistokset ja 
törmäykset, sekä - ulkoisen tapahtuman syytä erittelemättä - tahallisen itsensä 
vahingoittamisen ja toisen henkilön tahallisesti tai tapaturmaisesti aiheuttaman laillisen tai 
laittoman vahingoittumisen. Tässä komission ehdotuksessa käsitellään muutamia tähän laajaan 
alaan kuuluvia avainalueita, jotka on valittu sillä perusteella, että niillä on suuri merkitys 
henkilövahinkojen ja kuolemantapausten ehkäisemisessä, että niillä ei ole tähän asti toimittu 
yhteisön tasolla, että ne tarjoavat mahdollisuuksia kustannustehokkaaseen toimintaan ja että 
ne voivat tuoda yhteisölle lisäarvoa yhdistämällä ja täydentämällä jäsenvaltioiden tasolla ja 
niiden sisällä tapahtuvaa toimintaa. 
4. Kohteiksi valitut alat ovat lasten, nuorten aikuisten ja vanhusten kotitapaturmat ja vapaa-ajan 
tapaturmat, lapsille kouluaikana sattuvat tapaturmat sekä itsemurhat ja lievemmät tahalliset 
itsensä vahingoittamiset (joita joskus kutsutaan pseudoitsemurhiksi). Alat on valittu edellä 
mainituin perustein, ja ne kattavat useimmat yleisimmät kuolemantapauksia, pysyviä vammoja 
ja terveyshaittoja aiheuttavat henkilövahingot lukuun ottamatta työtapaturmia ja liikenne­
onnettomuuksia, jotka kuuluvat yhteisön muiden toimien alaan. Esimerkiksi Irlannin Hospital 
In-Patient Enquiry Systemillä (sairaalassa olevia potilaita koskevalla kyselyjärjestelmällä) 
kerättyjen tietojen mukaan tähän ehdotukseen valitut alat kattavat kolme neljäsosaa kaikista 
henkilövahingoista, jotka johtivat potilaan sairaalahoitoon joutumiseen Irlannissa 
vuonna 1993. 
5. Kahdenlaisia edistämistoimia on esitetty. Ensimmäisten mukaan on tuettava 
asiantuntijayhteistyötä - ja sen yhteistä kehittämistyötä - etenkin henkilövahinkojen ehkäisyyn 
liittyvän toiminnan suunnittelemisen ja vahingon yleisyyden osalta. Jäsenvaltioissa on 
suunnaton määrä kokemusta ja taitoa henkilövahinkojen ehkäisemiseen, mutta se on 
jakautunut epätasaisesti, eivätkä alalla toimivat tunne juurikaan muiden kokemuksia. 
Parhaiden toimintatapojen levittämiseksi tehtävät toimenpiteet auttavat jollain yhteisön 
22 
alueella jo saavutettujen parhaiden tulosten tunnetuksi tekemistä. Kun jonkin jäsenvaltion 
henkilövahinkotapausten määrä on suurempi siinä jäsenvaltiossa, jossa henkilövahinkoja 
tapahtuu vähiten, erotusta voidaan kutsua vältettävissä oleviksi vahingoiksi, ja tämä ehdcius 
voisi auttaa tarvittavan asiantuntemuksen siirtämisessä vältettävissä olevien vahinkojen 
vähentämiseen. 
6. Toisten ehdotettujen edistämistoimien tarkoituksena on parantaa henkilövahinkoja koskevien 
tietojen laatua. Vahinkoja koskevat tiedot ovat keskeisiä vahinkojen ehkäisemisen kannalta, 
koska niiden perusteella voidaan epidemiologisesti tutkia, mitkä tilanteet, tuotteet, 
käyttäytymismallit ja paikat ovat vaarallisia. Vaikka monien sairauksien levinneisyyden 
tuntemus on lisääntynyt yhteisössä, henkilövahinkojen tuntemukseen tarvittavissa tiedoissa on 
vakavia puutteita, minkä vuoksi vähäisiä voimavaroja on vaikea kohdistaa tehokkaimpiin 
ehkäiseviin toimiin. Entistä paremmat tiedot helpottaisivat huomattavasti ehkäiseviä toimia 
suunnittelevien työtä yhteisön tasolla, koska he voisivat käyttää niitä sen selvittämiseen, onko 
esimerkiksi heidän kansallisten tai alueellisten urheilu- tai pyöräilyvahinkojensa aiheuttama 
kuormitus huomattavasti suurempi kuin naapurimaiden, ja jos on niin millä tavoin, sekä esittää 
samalla aloja, joihin olisi kiinnitettävä huomiota. 
7. Tähän ehdotukseen sisältyvä yhteisön toiminta edistää ja tukee verkottumista, ehkäisemis-
kampanjoihin liittyvän tiedon levittämistä sekä tietojen parantamista mukaan luettuina kyselyt 
ja tekniset tutkimukset. Lisäksi voisi syntyä sopivia tilaisuuksia jäsenvaltioiden auttamiseksi 
sovittamaan yhteen niiden politiikkoja ja ohjelmia Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
129 artiklan mukaisesti. 
8. On saatu yhä enemmän todisteita siitä, että henkilövahinkojen ehkäisemistoimenpiteet voivat 
olla tehokkaita ja kannattavia - varsinkin passiivisiksi kutsutut ehkäisemistoimenpiteet, joiden 
avulla luodaan turvallisempi ympäristö sen sijaan, että opetettaisiin ihmisiä elämään 
turvalHsernmin ympäristöissä, joissa on mahdollisia vaaroja. Kaikki toimet eivät kuitenkaan 
toimi yhtä hyvin, ja komission ehdotuksen merkitys onkin siinä, että sen avulla autetaan 
tekemään tunnetuksi niitä toimia, joiden on todettu toimivan parhaiten, ja tiedotetaan niiden 
pohjana olevista periaatteista muissa jäsenvaltioissa toimiville, jotka haluavat toteuttaa 
samanlaisia toimenpiteitä. 
9. Euroopan parlamentti on pitkään osoittanut mielenkiintoa yhteisön tasolla toteutettavia 
henkilövahinkojen ehkäisemistoimia kohtaan, ja tämä ehdotus on vastaus parlamentin 
kansanterveyspolitiikasta Maastrichtin sopimuksen tekemisen jälkeen antamaan päätös­
lauselmaan, johon sisältyi erityinen pyyntö toimia tapaturmien ehkäisemiseksi. 
Henkilövahinkojen ehkäisemistoimet kuuluvat myös neuvoston ilmaisemiin kansanterveysalaa 
koskeviin ensisijaisuuksiin, joihin kuuluu tarve valita toiminta-alueet ottaen huomioon niiden 
soveltuvuus ehkäisevän toiminnan kannalta. 
10. Tämä ohjelma voidaan toteuttaa vain Euroopan parlamentin ja neuvoston 129 artiklan 
mukaisesti tekemällä päätöksellä. 
11. Ehdotetun ohjelman mukaisesti toteutettavat toimet tuovat lisäarvoa usealla eri tavalla: 
1) Ne mahdollistavat jäsenvaltioissa suhteellisen eristyneesti toteutettujen toimien 
yhdistämisen ja täydentämisen huomattavin tuloksin koko yhteisön kannalta, kuten 
aiemmin vain yhdellä alueella harjoitetun hyvän toimintatavan levittämisen, 
järkiperäisemmän ja tehokkaamman työnjaon teknisillä aloilla ja yhteisönlaajuisten 
vertailevien tietojen laatimisen. 
23 
2) Ne edistävät yhteisvastuullisuuden ja yhteenkuuluvuuden lujittamista yhteisössä sekä 
edistävät yhteisön yleistä tasapainoista kehitystä auttamalla niitä alueita, joilla 
henkilövahinkoja sattuu eniten, hyötymään niiden alueiden kokemuksesta, joilla 
henkilövahinkojen ehkäisemiseen on jo kiinnitetty enemmän huomiota. 
3) Ne johtavat tarvittaessa parhaita toimintatapoja koskevien normien ja standardien 
laatimiseen. 
12. Ohjelmassa toteutetuista toimista tehdään arviointi kahtena kertomuksena. 
arviointikertomuksena ohjelman kolmannen vuoden aikana 
loppukertomuksena ohjelman täytäntöönpanosta. 
Kertomukset sisältävät tietoa yhteisön rahoituksesta eri toiminta-aloilla sekä arviointien 
tulokset. Ne toimitetaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille sekä talous- ja sosiaali­
komitealle ja alueiden komitealle. 
24 
Ehdotus 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 
henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan yhteisön toimintaohjelman 1999 - 2003 
hyväksymisestä kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä 
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka-
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 129 artiklan 
4 kohdan 1 alakohdan, 
ottavat huomioon komission ehdotuksen36, 
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon37, 
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon , 
39 toimivat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrätyn menettelyn mukaisesti , 
sekä katsovat seuraavaa: 
1. Herikilövahinkoja olisi pidettävä yhtenä keskeisimmistä 129 artiklassa tarkoitetuista 
terveysongelmista koko yhteisössä ja ne ovat suuri yleinen huolenaihe, 
2. Perustamissopimuksen 3 artiklan o alakohdan mukaisesti yhteisön toimintaan sisältyy 
myötävaikuttaminen korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen, 
3. 129 artiklassa määrätään selvästi, että yhteisö käyttää toimivaltaansa tällä alalla rohkaisemalla 
jäsenvaltioita yhteistyöhön ja tukemalla tarvittaessa niiden toimintaa edistämällä jäsen­
valtioiden politiikkojen ja ohjelmien yhteensovittamista sekä edistämällä yhteistyötä 
kolmansien maiden ja kansanterveyden alalla toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen 
kanssa; yhteisön toimintaa olisi suunnattava sairauksien ehkäisemiseen sekä terveys­
kasvatuksen ja tiedotuksen edistämiseen, 
4. Neuvosto ja kansalliset terveysministerit vahvistivat kansanterveysalalla tulevaisuudessa 
toteutettavista toimista 27 päivänä toukokuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa40 
sellaisten yhteisön toimien tarpeellisuuden, joiden tarkoituksena on parantaa elämänlaatua ja 
lisätä elinvuosia sekä valita alat tähän toimintaan ottaen huomioon niiden soveltuvuuden 
ehkäisevän toiminnan kannalta, 
36 
37 
38 
39 
40 EYVLN:o 
EYVLN:o 
EYVLN:o 
EYVL N:o 
EYVL N:o C 174, 25.6.1993, s. 1. 
25 
5. Euroopan parlamentti pyysi Maastrichtin jälkeisestä kansanterveyspolitiikasta 19 päivänä 
marraskuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa41 komissiota kehittämään ja toteuttamaan 
tapaturmien ehkäisemiseen suunnattuja toimia, 
6. Komissio nimesi kansanterveysalan toimintakehyksestä 24 päivänä marraskuuta 1993 
antamassaan tiedonannossa42 tahalliset ja tahattomat henkilövahingot ja tapaturmat 
ensisijaiseksi toiminta-alaksi kansanterveysalalla, 
7. Euroopan parlamentti ja neuvosto ottivat käyttöön päätöksellä 3092/94/EY43 kotona ja 
vapaa-aikana tapahtuvia tapaturmia koskevan yhteisön tiedotusjärjestelmän, jonka kanssa 
tämä päätös on sovitettava tiiviisti yhteen, 
8. Perustamissopimuksen 3 B artiklassa vahvistettujen toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuus­
periaatteen mukaisesti henkilövahinkojen ehkäiseminen kuuluu yhteisölle vain siinä 
tapauksessa ja siinä laajuudessa, että toimet voidaan niiden laajuuden tai vaikutusten takia 
tämän vuoksi toteuttaa paremmin yhteisön tasolla; tässä ohjelmassa ehdotetuilla toimenpiteillä 
luodaan yhteisön lisäarvoa sovittamalla yhteen kansallisella tasolla jo erikseen toteutettua 
toimintaa ja täydentämällä toimia toisillaan saaden aikaan koko yhteisön kannalta merkittäviä 
tuloksia, edistämällä yhteisvastuullisuuden ja yhteenkuuluvuuden vahvistumista yhteisössä 
sekä kehittämällä tarvittaessa parasta käytäntöä ilmentäviä sääntöjä ja standardeja, 
9. Yhteistyötä kansanterveysalan toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen ja kolmansien 
maiden kanssa olisi edistettävä, 
10. Ohjelma edistää 129 artiklassa tarkoitettujen yhteisön tavoitteiden saavuttamista tukemalla 
henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan entistä paremman tietämyksen ja ymmärtämyksen 
saavuttamista ja sitä koskevien tietojen levittämistä, takaamalla aiempaa parempi tietojen 
vertailukelpoisuus tällä alalla ja kehittämällä lisätoimia jo olemassa oleviin yhteisön ohjelmiin 
ja toimiin välttäen kuitenkin tarpeetonta päällekkäisyyttä, 
11. Toteutettavia toimia on arvioitava sopivin väliajoin ohjelman arvon ja vaikutuksen 
lisäämiseksi kiinnittäen erityistä huomiota toimien tehokkuuteen ja asetettujen tavoitteiden 
saavuttamiseen sekä mukauttamalla niitä tarvittaessa, 
12. Tällä päätöksellä asetetaan taloudellinen kehys, joka muodostaa pääasiallisen viitteen 
budjettivallan käyttäjälle vuosittaisessa talousarviomenettelyssä Euroopan parlamentin, 
neuvoston ja komission 6 päivänä maaliskuuta 1995 antaman julistuksen44 1 kohdan 
merkityksessä, 
13. Yhteisön rahoituskehykset ovat voimassa vuoteen 1999 asti, jonka jälkeen niitä on 
tarkistettava, ja 
14. Tämä ohjelma kestää viisi vuotta, jotta asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi tehtävien 
toimien täytäntöönpanoon on riittävästi aikaa, 
41 
42 
43 
44 EYVL N:o C 329, 6.12.1993, s. 375. 
KOM (93) 559 lopullinen, 24.11.1993. 
EYVLN:oL 331, 21.12.1994, s. 1. 
EYVL N:o C 102, 4.4.1996, s. 4. 
26 
OVAT PÄÄTTÄNEET SEURAAVAA: 
1 artikla 
Ohjelman hyväksyminen 
1. Henkilövahinkojen ehkäisemistä koskeva yhteisön toimintaohjelma, jäljempänä 'ohjelma', 
hyväksytään 1 päivän tammikuuta 1999 ja 31 päivän joulukuuta 2003 väliseksi ajaksi 
kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä. 
2. Ohjelman tarkoituksena on edistää kansanterveyden hyväksi tehtävää toimintaa, jolla 
pyritään vähentämään henkilövahinkotapauksia edistämällä asiantuntijoiden arvostamien 
ehkäisemiskeinojen tunnetuksi tekemistä ja soveltamista sekä parantamalla kansan­
terveysalan viranomaisten yleistä toimintakykyä tehokkaiden vahinkojen ehkäisemis-
toimien toteuttamiseksi. 
3. Ohjelmassa toteutettavat toimet ja niiden erityistavoitteet on määritelty liitteessä. 
2 artikla 
Täytäntöönpano 
1. Komissio takaa liitteessä tarkoitettujen toimien täytäntöönpanon tiiviissä yhteistyössä 
jäsenvaltioiden kanssa. 
2. Komissio tekee yhteistyötä henkilövahinkojen ehkäisemisen alalla toimivien laitosten ja 
järjestöjen kanssa. 
3 artikla 
Talousarvio 
1. Ohjelman täytäntöönpanon rahoituspuitteet vuodeksi 1999 ovat 1,3 miljoonaa ecua 
nykyisten rahoituskehyksien mukaisesti. Ohjelman neljän viimeisen vuoden (2000 - 2003) 
rahoituspuitteet määritetään yksityiskohtaisesti sen jälkeen, kun seuraavat rahoitus­
kehykset on vahvistettu. 
2. Budjettivallan käyttäjä vahvistaa vuosittaiset määrärahat nykyisten rahoituskehyksien 
mukaisesti. 
4 artikla 
Johdonmukaisuus ja täydentävyys 
Komissio takaa, että tässä ohjelmassa toteutettavaksi suunnitellut yhteisön toimet ja muissa 
asianmukaisissa yhteisön ohjelmissa toteutettaviksi suunnitellut toimet ovat keskenään 
johdonmukaisia ja täydentävät toisiaan. 
27 
5 artikla 
Komitea 
1. Komissiota avustaa neuvoa-antava komitea, jäljempänä 'komitea', joka muodostuu 
jokaisen jäsenvaltion kahdesta edustajasta ja jonka puheenjohtajana on komission 
edustaja. 
Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. 
Komitea antaa, tarvittaessa äänestettyään, lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, jonka 
puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. 
Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää, että 
sen kanta merkitään pöytäkirjaan. 
Komissio ottaa erityisesti huomioon komitean antaman lausunnon. Se ilmoittaa 
komitealle tavasta, jolla komitean lausunto on otettu huomioon. 
2. Komiteaa kuullaan erityisesti: 
a) ohjelmaan valittavien hankkeiden valinnasta ja rahoitusta koskevista perusteista ja 
menettelyistä 
b) arviointimenettelystä. 
3. Komission edustaja tiedottaa komitealle säännöllisesti komission ehdotuksista tai yhteisö­
aloitteista sekä sellaisten muiden politiikkojen alaisten ohjelmien täytäntöönpanosta, joilla 
on merkitystä tämän ohjelman tavoitteiden saavuttamiseen. 
6 artikla 
Kansainvälinen yhteistyö 
1. Tämän ohjelman täytäntöönpanon aikana edistetään yhteistyötä kolmansien maiden ja 
alan toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa. 
2. Tähän ohjelmaan voivat osallistua Keski- ja Itä-Euroopan assosioituneet maat 
assosiointisopimuksissa tai niihin liittyvissä kyseisten maiden osallistumista yhteisön 
ohjelmiin koskevissa lisäpöytäkirjoissa määrättyjen ehtojen mukaisesti. Kypros ja Malta 
voivat lisämäärärahojen ansiosta osallistua tähän ohjelmaan myöhemmin sovittavien 
menettelyjen mukaisesti samoin ehdoin kuin EFTA-maat. 
7 artikla 
Seuranta ja arviointi 
1. Tämän päätöksen täytäntöönpanossa komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet 
varmistaakseen ohjelman seurannan ja jatkuvan arvioinnin, ottaen huomioon 1 artiklassa 
ja liitteessä tarkoitetut yleiset ja yksityiskohtaiset tavoitteet. 
28 
2. Komissio toimittaa ohjelman kolmannen vuoden aikana Euroopan parlamentille ja 
neuvostolle arviointikertomuksen. 
3. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle lopullisen kertomiiksen, ^un 
ohjelma on saatettu päätökseen. 
4. Komissio sisällyttää näihin kahteen kertomukseen tiedot yhteisön myöntämästä eri 
toiminta-alojen rahoituksesta ja toteutettujen toimien ja 4 artiklassa tarkoitettujen muiden 
toimien välisestä täydentävyydestä sekä arviointien tuloksista. Lisäksi se toimittaa 
kertomukset talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle. 
Tehty Brysselissä 
Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta 
puhemies - puheenjohtaja 
29 
LIITE 
ERITYISTAVOITTEET JA -TOIMET 
h LASTEN, NUORTEN AIKUISTEN JA VANHUSTEN TAPATURMAT45 
Tavoite: myötävaikuttaa sellaiseen kansanterveyden hyväksi tehtävään toimintaan, 
jonka tarkoituksena on vähentää kotona, vapaa-aikana ja koulussa sattuvia 
henkilövahinkotapauksia edistämällä asiantuntijoiden arvostamien ehkäise-
miskeinojen tunnetuksi tekemistä ja soveltamista 
IL ITSEMURHAT 
Tavoite: myötävaikuttaa sellaiseen kansanterveyden hyväksi tehtävään toimintaan, 
jonka tarkoituksena on vähentää itsensä tahallista vahingoittamista edistä­
mällä asiantuntijoiden arvostamien ehkäisemiskeinojen tunnetuksi tekemistä 
ja soveltamista 
DI. VAHINKOJEN EHKÄISEMISEEN TARVITTAVAT VOIMAVARAT 
Tavoite: myötävaikuttaa kansanterveysalan viranomaisten voimavarojen lisäämiseen 
henkilövahinkotapausten tehokkaan ehkäisemisen toteuttamiseksi 
Näiden tavoitteiden tukemiseksi toteutettavat toimet: 
(Toimet voivat liittyä useampaan kuin yhteen tavoitteeseen: esimerkiksi urheilu-
turvallisuutta käsittelevä hanke saattaa koskea lapsia, nuoria aikuisia ja vanhuksia.) 
1. Verkostot: sellaisten verkostojen luomisen edistäminen ja auttaminen, jotka on omistettu 
erityisesti yleisten ongelmien käsittelemiseen tarkoitettujen uusien lähestymistapojen tai 
uusien menetelmien kehittämiseen, aineistojen, suuntaviivojen ja käsikirjojen vaihtoon 
sekä koulutustoiminnan järjestämiseen. 
2. Kampanjat: kampanjoita koskevan tiedon levittämisen tukeminen; tähän sisältyvät 
toteutettuja kampanjoita koskevan tietopankin kehittäminen, johon liittyy mahdollisesti 
kampanjoiden arvon, vaikutusten ja siirrettävyyden arvioiminen sekä kilpailujen 
järjestäminen parhaiden henkilövahinkoja ehkäisevien kampanjoiden löytämiseksi; 
tarvittaessa kampanjoiden järjestämisen edistäminen useissa jäsenvaltioissa saman­
aikaisesti; perusaineistojen ja mainonnan kehittämisessä avustaminen. 
45 Yhteisön toimintaohjelma koskien suuronnettomuusvalmiutta on poissuljettu tästä ohjelmasta (ks. 
erityisesti esitys neuvoston päätökseksi yhteisön toimintaohjelmaksi suuronnettomuusvalmiuden alalla 
KOM(95) 155 lopullinen). 
30 
3. Henkilövahinkoja koskevat tiedot EHLASS:in yhteydessä: yhdenmukaisten 
lähestymistapojen edistäminen tietojen kirjaamisessa ja määrittelemisessä, onnettomuus­
paikan sekä käyttäytymisen ja tapahtumaketjun entistä tarkempi kirjaaminen, kuolemaan 
johtaneen syyn tarkempi määritteleminen, asianmukaisten vamman vakavuusasteikkojen 
ja vähimmäistietojen käyttäminen; henkilövahinkojen kansainvälisen tilastotyön 
(International Collaborative Effort on Injury Statistics) tärkeimpien tulosten soveltamisen 
tukeminen; nykyisten tiedonkeruujärjestelmien kattavuuden tutkiminen ja tarvittaessa 
kattavuuden parantamiseen tähtäävien toimenpiteiden kehittäminen; lisäkysymysten tai 
-osien sisällyttäminen yhteisönlaajuisiin tutkimuksiin; tutkimustarpeen tunnistamisessa 
auttaminen; tehtyjä tutkimuksia koskevan tietokannan luomisen edistäminen. 
4. Henlrilövahinkoja aiheuttavien vaaratekijöiden tekniset tutkimukset: tällaiseen toimintaan 
tarvittavaa erityisasiantuntemusta ja -välineistöä omaavien asiantuntijoiden yhteistyön 
edistäminen; laitoksia ja niiden hankkeita käsittelevän luettelon laatimisen tukeminen sekä 
ehkäisemishankkeiden ja -kampanjoiden arvioinnit. 
5. Kuuleminen ja yhteistyö: muodollisten ja epämuodollisten kokousten tukeminen 
hallinnon, konferenssien ja seminaarien, työryhmien ja neuvontaryhmien eri tasoilla. 
Myös seuraavat toimet tukevat tavoitetta DI: 
6. Toiminta, jolla edistetään kansanterveydestä vastaavien tahojen kykyä hvödvntää muita 
yhteisön henkilövahinkojen ehkäisemiseen suunnattuja politiikkoja: tekemällä tunnetuksi 
yhteisön ohjelmia ja niihin osallistumiseen liittyviä perusteita, auttamalla perustamaan 
kansalliset rajat ylittäviä tilapäisiä yhteenliittymiä ja auttamalla erityisaiheista kiinnostu­
neita ryhmiä löytämään hyödylhsimmät neuvottelukumppanit yhteisön elimistä. 
31 
RAHOITUSSELVITYS 
1 . TOIMENPITEEN NIMI 
Henkilövahinkojen ehkäisemistä koskevan yhteisön toimintaohjelman 1999 - 2003 
hyväksymisestä kansanterveysalan toimintakehyksen yhteydessä. 
2 BUDJETTIOTSAKE 
B3-... 
3 OIKEUDELLINEN PERUSTA 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 artiklan o kohta ja 129 artikla. 
4. TOIMENPITEEN KUVAUS 
4.1 Yleistavoite 
Myötävaikuttaminen perustamissopimuksessa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen: 
3 artiklan o kohdan mukaisesti yhteisöä vaaditaan myötävaikuttamaan korkean 
tason saavuttamiseen terveyden suojelussa. 
129 artiklassa edellytetään, että yhteisö myötävaikuttaa ihmisten terveyden 
korkeatasoisen suojelun takaamiseen, erityisesti edistämällä yhteistyötä 
jäsenvaltioiden välillä ja tarvittaessa tukemalla niiden toimintaa, edistämällä niiden 
politiikkojen ja ohjelmien yhteensovittamista ja edistämällä yhteistyötä kolmansien 
maiden ja kansanterveyden alalla toimivien kansainvälisten järjestöjen kanssa. 
Yhteisön toiminta suunnataan sairauksien, erityisesti keskeisten terveysongelmien 
ehkäisemiseen edistämällä sairauksien syitä ja tarttumista koskevaa tutkimusta sekä 
terveysvalistusta ja -kasvatusta. 
Toimintaohjelman yleistavoitteena on myötävaikuttaa kansanterveyden hyväksi tehtävään 
toimintaan, jonka tarkoituksena on kotona sattuvien henkilövahinkotapausten, vapaa-
aikana ja työssä sattuvien tapaturmien sekä tahallisen itsensä vahingoittamisen 
ehkäiseminen edistämällä asiantuntijoiden arvostamien ehkäisemiskeinojen entistä 
tehokkaampaa tunnetuksi tekemistä ja soveltamista sekä myötävaikuttaa 
kansanterveysalan viranomaisten yleisiin voimavaroihin henkilövahinkojen tehokkaiden 
ehkäisemistoimien toteuttamiseksi. 
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi käytettävä menetelmä sisältää sellaisten toimien 
toteuttamisen, joilla 
- edistetään ja avustetaan henkilövahinkojen ehkäisemiseksi toimivien tahojen 
verkostojen luomista 
32 
levitetään tietoa henkilövahinkojen ehkäisemiskampanjöista 
parannetaan tapaturmista saatavilla olevia tietoja tutkimusten ja muiden keinojen 
avulla 
edistetään entistä parempia teknisiä tutkimuksia henkilövahinkoja aiheuttavista 
riskitekijöistä asiantuntijakeskusten entistä vilkkaamman yhteistyön avulla 
t 
edistetään tarvittaessa jäsenvaltioiden välistä kuulemista ja yhteistyötä 
autetaan kansanterveydestä vastaavia tahoja hyödyntämään aiempaa paremmin 
muita henkilövahinkojen ehkäisemiseen liittyviä yhteisön politiikkoja. 
4.2 Ohjelman kesto sekä uudistamis- ja laajentamismenettelyt 
5 vuotta: 1.1.1999-31.12.2003 
Täytäntöönpanosta annetaan kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille 
ohjelman kolmannen vuoden aikana. 
Ohjelman päättymisen jälkeen neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetaan 
kertomus samanaikaisesti arvioinnin tulosten kanssa. 
5 KUSTANNUSTEN JA TULOJEN LUOKITTELU 
muut kuin pakolliset kustannukset 
- eritellyt määrärahat 
6 KUSTANNUSTEN JA TULOJEN LAJI 
Yhteinen rahoitustuki muiden julkisen ja/tai yksityisen sektorin lähteiden kanssa (joka ei 
ylitä tiettyä prosenttimäärää ehdotettujen hankkeiden kokonaiskustannuksista). 
Myönnettävän rahoituksen taso riippuu rahoitettavan toimenpiteen laajuudesta ja siitä, 
miten laajasti toimintaohjelma vaikuttaa suunniteltuihin toimiin. Rahoitus ei ylitä 
70 prosenttia ehdotettuihin hankkeisiin varatusta kokonaistalousarviosta, paitsi 
verkostojen sellaisten töiden osalta, jotka komissio on tilannut ja jotka tulevat sen 
suoraan käyttöön; niissä tuki saattaa olla jopa 100 prosenttia. 
7 TALOUDELLINEN VAIKUTUS 
7.1 Toimenpiteen kokonaiskustannusten laskentatapa (yksikkökustannuksen 
määritelmä) 
Laskentatapa perustuu aiemmista kansanterveyteen liittyvistä toimista saatuun 
kokemukseen. Tämä sisältää 24 päivänä marraskuuta 1994 annetun komission lopullisen 
tiedonannon KOM(93) 559 taulukossa 4 luetellut erityyppiset yhteisön toimet ja edustaa 
33 
10 vuoden osaamista jäsenvaltioiden ja valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa 
tehdyn yhteistyön rahoittamisessa; yhteistyö koskee tietojen keruuta, analysointia ja 
levittämistä, verkostojen perustamista, kampanjojen, kuten Eurooppa-viikkojen 
laadunvalvontaa sekä järjestelmien ja menettelyjen laatimista neuvoteltaessa ja tehtäessä 
yhteistyötä yhteisten tavoitteiden asettamiseksi ja toimintalinjojen koordinoimiseksi sekä 
yhteisön tason toimintasuunnitelmien muotoilemiseksi ja kehittämiseksi. Erityis-
kustannusarviot perustuvat oletukseen, että puolet tämän ohjelman yhteydessä 
toteutettavista toimista vaatii 100-prosenttisen ja puolet 50-prosenttisen rahoituksen ja 
että toteutettaviin toimiin osallistuvat melkein kaikki tai kaikki jäsenvaltiot. Vuonna 1999 
toteutettaviin toimiin arvioidaan tarvittavan 1,3 miljoonaa ecua. Neljän viimeisen vuoden 
uusi rahoituskehys vahvistetaan vuonna 2000 yhteisön seuraavien rahoitusnäkymien 
mukaisesti. Vuosittaisista määrärahoista päätetään tavanomaisten talousarvio­
menettelyjen mukaisesti. 
7.1.1 Tapaturmien vähentäminen 
- Verkostot 
Kolmen verkoston hoitamisen vuosittain on suunniteltu maksavan vuonna 1999 
keskimäärin 200 000 ecua vuotta kohden. 
- Tiedon levittäminen 
Koska toimi on uusi, sen arvioidut kustannukset on laskettu kansanterveyden alalla 
jo olemassa olevista ohjelmista (syöpä, AIDS ja tarttuvat taudit, huumeet, 
terveyden edistäminen) saadun kokemuksen ja niiden kustannusten (100 000 ecua 
vuotta kohden) perusteella. 
7.1.2 Itsemurhat 
-Verkostot 
Kolmen verkon hoitamisen vuosittain on suunniteltu maksavan vuonna 1999 
keskimäärin 200 000 ecua vuotta kohden. 
- Tiedon levittäminen 
Koska toimi on uusi, sen arvioidut kustannukset on laskettu kansanterveyden alan 
olemassa olevista ohjelmista (syöpä, AIDS ja tarttuvat taudit, huumeet, terveyden 
edistäminen) saadun kokemuksen ja niiden kustannusten (100 000 ecua vuotta 
kohden) perusteella. 
- Itsemurhia koskevan tiedon lisääminen 
Koska toimi on uusi, sen arvioidut 200 000 ecun kustannukset on laskettu 
EUROSTATin kokemusten sekä kotona ja vapaa-aikana tapahtuvia 
onnettomuuksia koskevan EHLASS-järjestelmän perusteella. 
34 
7.1.3 Henkilövahinkojen ehkäisemiseen tarvittavat voimavarat 
Tuetaan vähintään kahta kansallista tapahtumaa vuosittain 50 000 eculi 
(painottaen erityisesti vuotta 1999) ohjelmaa käynnistettäessä. 
35 
7.2 Kustannusten yksityiskohtainen jakautuminen (miljoonaa ecua) 
1 TAVOITE 
Myötävaikuttaminen lapsille, nuorille aikuisille ja 
vanhuksille sattuvien tapaturmien vähentämiseen 
Myötävaikuttaminen itsemurhatapausten 
vähentämiseen 
Myötävaikuttaminen henkilövahinkojen 
ehkäisemiseen tarvittavien voimavarojen 
lujittamiseen TOIMINTA-ALUE 
verkostojen luomisen edistäminen ja avustaminen; 
kampanjoita koskevan tiedon levittäminen; 
henkilövahinkoja aiheuttavien vaaratekijöiden tekniset 
tutkimukset; kuuleminen ja yhteistyö; 
verkostojen luomisen edistäminen ja avustaminen; 
kampanjoita koskevan tiedon levittäminen; tapaturmia 
koskevien tietojen parantaminen;henkilövahinkoja 
aiheuttavien vaaratekijöiden tekniset tutkimukset; 
kuuleminen ja yhteistyö; 
verkostojen luomisen edistäminen ja avustaminen; 
kampanjoita koskevan tiedon levittäminen; tapaturmia 
koskevien tietojen parantaminen; henkilövahinkoja 
aiheuttavien vaaratekijöiden tekniset tutkimukset; 
kuuleminen ja yhteistyö; 
toimet, joiden tavoitteena on lisätä kansanterveysalan 
viranomaisten henkilövahinkojen ehkäisemiseen 
liittyvien muiden yhteisön politiikkojen hyödyntämistä 
Yhteensä VUOSI | 
1999 2000 2001 2002 2003 Yhteensä 
Alustava ohjelmointi 
0,7 
0,4 
0,1 
0,1 
1,3 -
-
p.m. -
-
p.m. -
-
p.m. -
-
p.m. 0,7 
0,4 
0,1 
0,1 
1,3 
36 
7.3 Määrärahojen alustava myöntämisaikataulu (miljoonaa ecua) 
Maksusitoumus­
määrärahat 
Maksumäärärahat 
1999 
2000 
2001 
2002 
2003 
Seuraavat vuodet 
YHTEENSÄ 1999 
1,3 
0,78 
0,52 
-
-
-
-
1,3 2000 
-
-
-
-
-
-
-
p.m. 2001 
-
-
-
-
-
-
-
p.m. 2002 
-
-
-
-
-
-
p.m. 2003 
-
-
-
-
-
-
p.m. YHTEENSÄ 
1,3 
0,78 
0,52 
-
-
-
-
1,3 
PETOSTEN TORJUMISTOIMET; TOTEUTETTUJEN TOIMENPITEIDEN 
TULOKSET 
Tuen hakulomakkeessa kysytään tietoja, joissa on yksilöitävä mahdolliset edunsaajat ja 
niiden laatu, jotta näiden luotettavuus voidaan arvioida etukäteen. 
Petosten torjumistoimenpiteet (tarkastukset, välivaiheen kertomukset ja lopullinen 
kertomus) sisältyvät komission ja tuensaajan välisiin sopimuksiin. Ennen osasuoritusten 
ja lopullisten suoritusten maksamista komissio tarkastaa kertomukset ja varmistaa, että 
työ on tehty asianmukaisesti. 
Lisäksi komissio tekee pistokokeita tarkkaillakseen rahojen käyttöä. Pistokokeita on 
käytetty jo muissa kansanterveyteen liittyvissä budjettikohdissa varainhoitovuosina 
1991 -1995, ja ne ovat osoittautuneet tehokkaiksi. 
9 KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSIN OSATEKIJÄT 
9.1 Erityiset j a määrälliset tavoitteet 
Toimintaohjelman yleistavoitteena on myötävaikuttaa terveyden korkeatasoisen suojelun 
takaamiseen henkilövahinkojen ehkäisemisen osalta edistämällä asiantuntijoiden laajalti 
arvostamien ehkäisemiskeinojen entistä tehokkaampaa levittämistä ja soveltamista sekä 
auttamalla kansanterveysalan viranomaisten henkilövahinkojen ehkäisemiseen tarvitse­
mien voimavarojen lujittamista. 
37 
Indikaattoreihin, jotka osoittavat, onko tavoitteet saavutettu vai ei, kuuluu seuraavan­
tyyppisiä mittareita. Ne kehitetään edelleen myöhemmin yhteistyössä terveystilanteen 
seurantaa koskevan uuden ohjelman kanssa, jonka tehtäviin kuuluu kehittää 
indikaattoreita kansanterveysalalla toteutettavia yhteisön politiikkoja varten.Tämän 
tavoitteen saavuttamiseen käytettävä menetelmä sisältää toimia, joilla 
edistetään ja avustetaan henkilövahinkojen ehkäisemiseksi toimivien tahojen 
verkostojen luomista 
mitataan verkostojen aktiivisuutta (jäsenistö, esim. tiedotuslehtisten julkaiseminen, 
konferenssit, WWW-keskusteluryhmät jne.) 
levitetään tietoa henkilövahinkojen ehkäisemiskampanjoista (esim. tutkimukset 
niiden julkaisujen määrästä ja laadusta, joita ohjelman yhteydessä on tuettu) 
parannetaan tapaturmista saatavilla olevia tietoja tutkimusten ja muiden keinojen 
avulla (esim. mitä uusia keinoja on otettu käyttöön ja missä maissa) 
edistetään entistä parempia teknisiä tutkimuksia henkilövahinkoja aiheuttavista 
vaaratekijöistä asiantuntijakeskusten entistä vilkkaamman yhteistyön avulla 
(sellaisten kertomusten määrä ja laatu, joita ohjelman yhteydessä on tuettu) 
edistetään tarvittaessa jäsenvaltioiden välistä kuulemista ja yhteistyötä (tällaisten 
kuulemis- yms. tapausten kuvaus) 
autetaan kansanterveysalan viranomaisia hyödyntämään aiempaa paremmin muita 
henkilövahinkojen ehkäisemiseen liittyviä yhteisön politiikkoja (lukumäärä ja 
kuvaus). 
Kohderyhmät 
1. jäsenvaltioiden kansanterveysalalla ja henkilövahinkojen ehkäisemisessä toimivat 
toimivaltaiset viranomaiset kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla ja 
toimivaltaiset kansainväliset järjestöt 
2. terveysalan ammattilaiset, tartuntatauteihin liittyvät terveyspalvelut, terveysalan ja 
lääketieteen alan yhdistykset, erilaisten henkilövahinkojen ehkäisemiseen 
erikoistuneet asiantuntijat, yliopistolliset laitokset ja niin edelleen 
3. valtiosta riippumattomat järjestöt ja muut terveysasioista ja henkilövahinkojen 
ehkäisemisestä kiinnostuneet tahot sekä väestö yleensä 
9.2 Toimintaperusteet 
Aloittaessaan 129 artiklan mukaiset toimet yhteisön on osallistuttava sairauksien 
ehkäisyyn ja terveyden suojeluun. Komission tiedonannossa kansanterveysalan 
toimintakehyksestä (KOM(93) 559, lopullinen, 24.11.93) asetetaan perusteet, joiden 
mukaan määritetään yhteisön ohjelmien ensisijaiset alat. Näiden perusteiden mukaisesti 
vuoden 1993 kehystiedonannossa arvioitiin eri vaihtoehtoja torjua tauteja, erityisesti 
38 
suurimpia vitsauksia ja niiden taustalla olevia syitä, erityyppisten yhteisön toimien avulla. 
Lisäksi tiedonannossa valittiin siinä mainittujen arviointiperusteiden mukaisesti 
kahdeksan ensisijaista alaa, joista henkilövahinkojen ehkäiseminen oli yksi. 
Tämä ehdotus sisältää muutamia keskeisiä osa-alueita tällä laajalla alalla; ne on valittu 
sen ennakkoarvioinnin perusteella, että ne ovat tärkeitä vältettävissä olevien 
henkilövahinkojen ja kuolemantapausten kannalta ja että niissä ei ole vielä toimittu 
yhteisön tasolla, että ne tarjoavat mahdollisuuksia kustannustehokkaaseen toimintaan ja 
että ne tuovat yhteisölle lisäarvoa saattamalla yhteen ja täydentämällä jäsenvaltioiden 
tasolla ja niiden sisällä tehtävää työtä. Tämä on huomattavan paljon tehokkaampaa kuin 
tällaisten kysymysten jättäminen hallitustenväliseen yhteistyöhön ilman yhteisön panosta: 
perustamissopimuksen 129 artiklan perusteella yhteisölle ja komissiolle tällä alalla 
kaavailtu toimivalta antaa selkeät yhteiset säännöt, jolloin vältetään loputtomat ja aikaa 
vievät neuvottelut ja voidaan edistyä nopeammin vakaammalla pohjalla. 
Kohteeksi valitut alat ovat lapsille, nuorille aikuisille ja vanhuksille kotona ja vapaa-
aikana sattuvat tapaturmat, lapsille koulussa sattuvat tapaturmat sekä itsemurhat ja 
lievemmät tahalliset itsensä vahingoittamiset (niin sanotut pseudoitsemurhat). Alat on 
valittu edellä mainittuja vankkoja perusteita käyttäneen ennakkoarvioinnin pohjalta, ja ne 
kattavat kaikki ne henkilövahinkoluokat, joihin tärkeimmät kuoleman, vammautumisen ja 
terveyshaittojen syyt sisältyvät, lukuun ottamatta työtapaturmia ja liikenne­
onnettomuuksia, jotka on jo otettu huomioon muissa yhteisön toimissa. 
Tukimenetelmien ja rahoituksen myöntämisen osalta pätevät seuraavat kohdat: 
- toissijaisuusperiaatteen erityinen soveltaminen toteutettavien ja rahoitettavien 
toimien nimeämisessä 
henkilövahinkojen ehkäisemisen alalla toteutettavien yhteisrahoitettavien 
hankkeiden valinta ja nimeäminen 
- yhteisön lisäarvon käsite, jonka toteuttamista jatketaan erityisesti sovittamalla 
yhteen kansalliset toimenpiteet, tietojen ja kokemuksen levittäminen, ensi­
sijaisuuksien asettaminen, sopivien verkostojen kehittäminen, eurooppalaisten 
hankkeiden valinta ja kaikkien alalla toimivien motivointi ja liikkeelle saaminen. 
Ohjelman täytäntöönpanossa käytetään kahta menetelmää. Toisella niistä tuetaan 
jäsenvaltioissa toteutettavia hankkeita yhteisön tasolla. Ensisijaisten hankkeiden valinta 
perustuu ennen kaikkea yleisiin tavoitteisiin ja välitavoitteisiin, ja toimenpiteiden 
täytäntöönpano riippuu vuoden aikana toimivaltaiselle osastolle toimitettujen hankkeiden 
laadusta ja tehokkuudesta. Toisen menetelmän mukaan ohjelman tavoitteiden 
saavuttamiseksi toteutetaan erityistoimenpiteitä, ja ne rahoitetaan kokonaan ohjelman 
varoista. 
Hankkeiden valinnassa käytetään seuraavia perusteita: 
yhteensopivuus tavoitteiden kanssa ja yhdenmukaisuus vähintään yhden asetetun 
tavoitteen kanssa 
39 
- hankkeiden 'yhteisöllisen lisäarvon* tutkiminen (ylikansallinen osallistuminen, 
sellaisen mallin kehittäminen, jota voidaan käyttää muissa jäsenvaltioissa, muissa 
jäsenvaltioissa hyödynnettävissä olevat tiedot ja niin edelleen) 
oletettu tehokkuus ja arvo 
vaatimusten selkeys ja oikeutus 
- valittujen menetelmien asianmukaisuus 
organisaation asiantuntemus ja kokemus 
- tavoitteisiin sopiva talousarvio 
kansallisten yhteistyökumppaneiden hankkeille myöntämä tuki 
puolueeton arviointi 
asianomaisen neuvoa-antavan komitean lausunto. 
Tämän ohjelman ensimmäiseksi vuodeksi ehdotettu 1,3 miljoonan ecun talousarvio 
vastaa harvinaisia tauteja ja saasteperäisiä tauteja koskeville ohjelmille samaan aikaan 
ehdotettuja talousarvioita. Tämä heijastelee sitä, että kullekin näistä aloista annettiin 
komission vuoden 1993 tiedonannossa yhtä suuri merkitys. Tämä arvio pätee vielä 
nykyäänkin. Ehdotettu rahamäärä on ehdoton vähimmäismäärä ohjelman aloittamiseen. 
9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi 
9.3.1 Toimenpiteen seuranta 
Yhteisön tasolla seurannasta huolehtii komissio, joka toimittaa jäsenvaltioiden 
kertomuksiin ja ohjelman toimien sekä yksittäisten hankkeiden arviointiin perustuvan 
kertomuksen ohjelman täytäntöönpanon puolivälissä ja lopullisen kertomuksen ohjelman 
loppuun saattamisen jälkeen neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaali­
komitealle sekä alueiden komitealle. 
9.3.2 Arviointi 
Arviointi suoritetaan seuraavilla keinoilla: 
tärkeimpien toimenpiteiden ja tuettujen hankkeiden arviointi, johon osallistuvat 
tarvittaessa riippumattomat asiantuntijat 
- arviointikertomus kolmannen vuoden aikana 
- toimintasuunnitelman mukaisesti toteutettujen hankkeiden laatua ja tehokkuutta 
koskeva yleiskertomus, jonka komissio toimittaa muille yhteisön toimielimille 
ohjelman loppuun saattamisen jälkeen. 
40 
Arvioinnissa käytettävät suoritusindikaattorit: 
komission virkamiesten ja/tai heidän kanssaan yhteistyössä toimivien tekemät 
hankkeiden arvioinnit 
suunniteltuihin ja rahoitettuihin toimenpiteisiin liittyvien välivaiheen kertomusten 
analyysi, joka sallii painotusten muuttamisen silloin, kun se on mahdollista 
- ulkopuolisten elinten tekemät vaikutustutkimukset 
- järjestäjien käyttämien menetelmien asianmukaisuus 
tavoitteisiin sopiva talousarvio 
- eri tahojen taidot ja kokemus 
tulosten levittäminen. 
Arviointimenettelyt ja niiden ajoitus: 
- alalla toteutettuja toimenpiteitä koskevan välivaiheen kertomuksen ja lopullisen 
kertomuksen tekeminen 
toimenpiteen arviointiin tarkoitetun standardilomakkeen kehittäminen; tuensaajat 
toimittavat arviointilomakkeet lopullisen kertomuksen yhteydessä komission 
virkamiesten tai alalla toimivien virkamiesten tarkistettaviksi. 
10 HALLINNOLLISET KUSTANNUKSET (TALOUSARVION OSA A) 
Tarvittavien hallinnollisten varojen varsinainen jakaminen riippuu komission vuosittaisesta 
varojen myöntämistä koskevasta päätöksestä, ja siinä otetaan huomioon erityisesti 
lisähenkilökunta ja -varat, joista budjettivallan käyttäjä päättää. 
41 
10.1 Vaikutus työntekijöiden määrään 
Työntekijät 
Virka­
miehet 
tai väliai­
kainen 
henki­
löstö A 
B 
C 
Muut voimavarat 
Yhteensä Toiminnan 
toteuttava henkilö­
kunta 
Vakitui­
set työn­
tekijät 
1 
1 
1 Väliai­
kaiset 
työn­
tekijät 
0 
0 
0 
3 0 Työntekijöiden toimipaikka 
PO tai 
osasto 
1 
1 
1 Lisähenkilö­
kunta 
0 
0 
0 
3 0 Työsuhteen 
kesto 
10.2 Lisähenkilökunnan vaikutus rahoitukseen 
Lisähenkilökuntaa ei aiota palkata. 
10.3 Toimesta johtuva muiden juoksevien kustannusten kasvu 
I Budjettikohta Summa Laskentatapa 
I Kokoukset A2510 104 250 ecua 2 neuvoa-antavan komitean 
kokousta / vuosi, 
1 edustaja / jäsenvaltio = 
2 kokousta / vuosi x 
15 edustajaa x 695 ecua / 
edustaja x 5 vuotta = 
104 250 ecua 
«W-WIH.HIP«nWWW^Wl.l Mi—l-.^MU .1 • ••»..••»•'• 1- ' • L •-•_Ui. Li_J. • J ••••-•» !!".f--ffW!lIll..-.'" f W*MM—-f..l. "• ff"-"lH «. i • ILJL! . 1 ! 1 9 j MJJ! J L-M ..^.J_ 1JLJL M-« Wi. . ,., !Wi .• -y-ipn.. w •• I,.I-- ..M 
Jäljempänä mainittujen kustannusten kattamiseen tarvittavat varat viisivuotiskaudelle saadaan 
kohdistamalla olemassa olevat rahoitusvarat uudelleen, eikä lisärahoitusta tarvita. 
a) Henkilöstökulut (Otsake AI, A2 ja A5) 
3 x 100 000 ecua x 5 vuotta = 1 500 000 ecua 
b) Toimenpidekustannukset 
Kokouskustannukset (A-250) 
2 kokousta/vuosi x 15 asiantuntijaa x 825 ecua/asiantuntija x 5 vuotta = 
123 750 ecua 
42 
Matkakustannukset (A-130) 
24 matkaa/vuosi Bryssel-Luxemburg x 200 ecua/matka x 5 vuotta = 
24 000 ecua 
60 matkaa/vuosi jäsenvaltioihin x 1 000 ecua/matka x 5 vuotta = 
300 000 ecua 
c) Yhteensä: 1 947 750 ecua 
43 

ISSN 1024-4492 
KOM(97) 178 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 04 05 15 01 
Luettelonumero : CB-CO-97-189-FÏ-: 
ISBN 92-78-19437-9 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg