EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 27.02.1998 
KOM(1998)1041opull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
KULUTTAJAHINTAINDEKSIEN YHDENMUKAISTAMISESTA 
EUROOPAN UNIONISSA 

SISÄLTÖ 
Sisältö . 2 
Asiakirjassa käytetyt lyhenteet 4 
Taulukot 6 
Yhteenveto 7 
1 Johdanto 9 
2 Kulut .. 9 
3 Tausta 10 
4 Vertailukelpoisuus ja tärkeimmät erot 10 
5 Sääntöjen määrittely komission asetuksia varten 11 
6 Neuvoston asetuksen täytäntöönpano 12 
6.1 Yhdenmukaistamisprosessin 1 vaihe: tammikuu 1996 12 
6.2 Yhdenmukaistamisprosessin 2 vaihe: tammikuu 1997 13 
6.2.1 Peruskattavuus 14 
6.2.2 Uudet keskeiset hyödykkeet ja palvelut 14 
6.2.3 Laadullisten mukauttamismenettelyjen vähimmäisvaatimukset 15 
6.2.4 Hintojen vähimmäisvaatimukset 15 
6.2.5 Perusaggregaattien hintaindeksit 16 
6.2.6 Otantojen vähimmäisvaatimukset 17 
6.2.7 YKHLn alaindeksien ilmoittaminen ja levittäminen 18 
6.2.8 Yhteiset viitejaksot \ 18 
6.3EKHIjaRLKHI .' 19 
6.4 Komission (Eurostatin) julkaisemat YKHI-tiedot 19 
7 Poikkeukset YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen säännöksistä 21 
8 Yhdenmukaistamisen jatkotoimet 21 
8.1 Kattavuuden laajentaminen 21 
8.2 YKHLien painojen laadulliset vähimmäisvaatimukset 23 
8.3 Maantieteellinen ja väestöllinen kattavuus 24 
8.4 YKHLien kattava määritelmä 24 
9EU:n laajeneminen 25 
10 YKHI on kuluttajahintojen inflaation vertailukelpoinen mittari 26 
10.1 Vertailukelpoisuuden paraneminen 26 
10.2 Vertailukelpoisuus ja kattavuus 27 
10.3 KHLn ja YKHLn erot 28 
11 Käyttäjien, tiedotusvälineiden ja jäsenvaltioiden reaktiot 28 
11.1 Euroopan rahapoliittisen instituutin (ERLn) lausunto 28 
sivu 2/62 
11.2 Talous-ja raha-asioista vastaavan Euroopan komission pääosaston (PO II:n) 
lausunto 29 
11.3 Tiivistelmä jäsenvaltioiden kannoista 30 
12 Säännösten noudattamisen valvonta ja laadunvalvonta 31 
12.1 Jäsenvaltioiden tekemät yksittäiset muutokset 31 
12.2 Kattavuus 33 
12.2.1 Helmikuun 29. päivänä 1996 käyttöönotetut väliaikaiset indeksit ...33 
12.2.2 Maaliskuun 7. päivänä 1997 käyttöönotetut YKHLt 35 
12.2.3. Erot YKHLn ja KHI:n kattavuudessa 36 
12.3 Painojen määritys 39 
12.3.1 Painojen laatu 39 
12.3.2 Painojen viitejakso 39 
12.4 Alaindeksien painot 41 
12.5 Uudet keskeiset tavarat ja palvelut .42 
12.6 Perusaggregaattien laskukaava.....' 42 
12.7 Laadullinen mukauttaminen 46 
12.8 Otannan suunnitteluja säilyttäminen muuttumattomana 48 
12.8.1 Otanta ja vertailukelpoisuus 48 
12.8.2 Kohdeotoksen määrittelyjä toteuttaminen 53 
13. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 14 artiklan mukainen menettely ("komitologia")55 
LIITE 57 
sivu 3/62 
ASIAKIRJASSA KÄYTETYT LYHENTEET 
A Itävalta 
B Belgia 
BUL Bulgaria 
COICOP COICOP-luokitus, 
yksityisen kulutuksen käyttötarkoituksen mukainen luokitus 
COICOP/YKHI YKHLä varten mukautettu COICOP-luokitus 
CYP Kypros 
CZE Tsekin tasavalta 
D Saksa 
DK Tanska 
E Espanja 
ECU Euroopan valuuttayksikkö 
EKHI ...Euroopan kuluttajahintaindeksi 
EKT 1995 Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmä 1995 
EL Kreikka 
ERI Euroopan rahapoliittinen instituutti 
EST Viro 
EU Euroopan unioni 
EY Euroopan yhteisö 
EYVL Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 
F Ranska 
FIN Suomi 
HUN ..Unkari 
I Italia 
IRL Irlanti 
IS Islanti 
jäsenvaltiot Tässä kertomuksessa jäsenvaltioilla tarkoitetaan YKHLiin osallistuvia 
maita, jotka ovat EU:n jäsenvaltiot (lyhennettynä B, DK, D, EL, E, F, 
IRL, I, L, NL, A, P, FIN, S, UK) sekä Norja (N) ja Islanti (IS). 
KHI kuluttajahintaindeksi 
KLRK kotitalouksien lopulliset rahamääräiset kulutusmenot 
L Luxemburg 
LTU Liettua 
LVA Latvia 
N Norja 
NL Alankomaat 
OECD taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö 
sivu 4/62 
P Portugali 
POU Euroopan komission talous- ja rahoitusasioiden pääosasto 
POL..: Puola 
RL rahaliitto 
RLKHI rahaliiton kuluttaj ahintaindeksi 
ROM Romania 
S Ruotsi 
SEU sopimus Euroopan unionista 
SVK Slovakia 
SVN Slovenia 
TOK Tilasto-ohjelmakomitea 
UK Yhdistynyt kuningaskunta 
UN-ECE YK:n Euroopan talouskomissio 
YKHI yhdenmukaistettu kuluttajahintaindeksi 
sivu 5/62 
TAULUKOT 
Taulukko 1: 
Taulukko 2: 
Taulukko 3 : 
Taulukko 4: 
Taulukko 5: 
Taulukko 6: 
Taulukko 7: 
Taulukko 8: 
Taulukko 9: 
Taulukko 10: 
Taulukko 11: 
Taulukko 12: 
Taulukko 13: Yhteenveto käytettävissä olevista YKHI-tiedoista 
Arvio YKHLä koskevien vaatimusten täyttymisestä jäsenyyttä hakevissa 
valtioissa: peruskattavuus 
KHLeistä väliaikaisten indeksien laskentaa varten poistetut kulutusmenot: 
likimääräiset painot, 1/1000 (tammikuu 1996) 
Kansallisiin KHLeihin välikaisten indeksien laadintaa varten lisätyt kulutuserät 
Kansallisista KHLeistä välikaisten indeksien laadintaa varten poistetut 
kulutuserät 
YKHLien laadintaa varten käyttöönotetut alaindeksit: likimääräiset painot, 
1/1000 (vuosikohtaiset, 1996) 
YKHLn kattamat KLRK.t verrattuna kansallisen KHLn kattamiin 
kulutusmenoihin: likimääräiset painot, 1/1000 (vuosikohtaiset, 1996) 
Vuoden 1997 YKHLn viitejaksot ja päivitystiheydet 
Uudet merkittävät tavarat ja palvelut tammikuusta 1997 lähtien 
YKHLien perusaggregaattien laskennassa käytetyt menetelmät 
Kooste jäsenvaltioiden poimimista maantieteellisistä alueista ja keruuliikkeistä 
Hyödykenimikkeiden ja yksittäisten hyödykkeiden otokset jäsenvaltioissa 
YKHLn perustana olevat kuukausittain ja harvemmin kerättävät jäsenvaltioiden 
kohdeotosten mukaiset hintatiedot 
Taulukko 14: Jäsenvaltioiden YKHLien perustana olevan tavoiteotoksen mukaiset 
hyödykkeiden ja kuukausittain kerättävien hintatietojen kokonaismäärät 
Taulukko 15: YKHLn alaindeksien painot, 1/1000 (vuosikohtaiset, 1996) 
sivu 6/62 
YHTEENVETO 
Kunkin jäsenvaltion yhdenmukaistetut kuluttajahintaindeksit (YKHLt) ja Euroopan 
kuluttajahintaindeksi (EKHI) tuotetaan ja julkaistaan kuukausittain neuvoston asetuksen (EY) 
N:o 2494/95 mukaisesti ja yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Sekä komissio että Euroopan 
rahapoliittinen instituutti (ERI) ovat hyväksyneet nämä indeksit riittäviksi mittareiksi 
taloudellisen lähentymisen arviointia varten. Vaikka kaikkia indeksien rakenteen eroja ei vielä 
ole saatu poistettua, paljon on saatu aikaan jäsenvaltioiden kansallisten kuluttajahintaindeksien 
(KHLien) laadinnassa sovellettavien käsitteiden, menetelmien ja toimintatapojen 
yhdenmukaistamiseksi. Kansallisia KHLejä julkaistaan yhä useimmissa maissa, ja niitä 
käytetään kansallisiin tarkoituksiin. Kansallisten indeksien rakenne on yhdenmukaistamisen 
ansiosta parantunut, mutta indekseillä ei juuri ole käyttöä kansainvälisissä vertailuissa. 
Komissio ja ERI pyrkivät edelleen parantamaan YKHLien laatua ja vertailukelpoisuutta, jotta 
ne soveltuisivat rahapolitiikan tarpeisiin ja inflaation seurantaan talous-ja rahaliitossa. 
Yhdenmukaistetuilla kuluttajahintaindekseillä on yhteinen perusvuosi 1996, ne kattavat samat 
kulutustavarat ja -palvelut ja ne perustuvat samaan luokitusjärjestelmään, joten 
inflaatiovertailuja voidaan tehdä noin 100 kulutuserän osalta. Uusissa indekseissä on otettava 
huomioon uusien, varsinkin teknisiin innovaatioihin perustuvien tavaroiden ja palvelujen 
inflaatiokehitys. Peruslaskentamenetelmistä on poistettu merkittäviä erojen aiheuttajia. 
Parannukset liittyvät kuukausittaisen hintojen keruun edustavuuteen, puuttuvien hintatietojen 
käsittelyyn, keruun kohteena olevien hyödykkeiden laadunmuutosten huomioon ottamiseen ja 
kaavaan, jolla kerätyt hintatiedot yhdistetään yleismittariksi. 
Laadunmuutosten käsittely on asiantuntijoiden mukaan yksi vaikeimmin ratkaistavista, ellei 
vaikein, KHLn laadintaan liittyvä kysymys. Ongelmaa väheksytään kuitenkin usein, ja monilla 
hintahaastattelijoilla on virheellinen käsitys, jonka mukaan hyödykkeen laadun parantumista ei 
yleensä oteta millään tavoin huomioon. Tämä johtaa kuitenkin inflaation yliarvioimiseen. 
Käytännössä laadunmuutoksia on voitu eri indekseissä käsitellä eri tavoin, kun indeksien 
laatijat ovat päätyneet toisistaan poikkeaviin ratkaisuihin, mikä on puolestaan voinut aiheuttaa 
laadunmuutosten ylikompensointia. Siksi laadunmuutosten käsittely on yhä suurin YKHLien 
vertailukelpoisuutta heikentävä tekijä. Vertailukelpoisuutta on parannettu kieltämällä yhden 
paljon käytetyn mutta huonon laadunmuutosten käsittelymenetelmän käyttö. Jäsenvaltioiden 
koordinoidun työohjelman odotetaan parantavan tilannetta edelleen. Valaistusta on jo saatu 
moniin käytännön kysymyksiin, jotka on ratkaistava, ennen kuin vertailukelpoiset toimintatavat 
voidaan vakiinnuttaa. 
YKHLien laatimisessa käytettävät hintaotokset ovat hyvin erilaisia rakenteeltaan ja 
noudatettavien menetelmien ja toimintatapojen osalta, mikä aiheuttaa epäilyjä siitä, etteivät 
indeksit tämän vuoksi olisi vertailukelpoisia. On kuitenkin mahdotonta sanoa, että yksittäinen 
YKHI olisi huonolaatuinen, sillä ei ole olemassa mittareita, joiden perusteella tällainen 
päätelmä voitaisiin tehdä. Komissio (Eurostat) valmistelee yhdessä jäsenvaltioiden kanssa 
tutkimusohjelmaa, jonka tarkoituksena on tuottaa empiirinen arviointi erilaisista 
otantamenetelmistä sekä luoda mittareita YKHLien luotettavuuden määrittämiseksi. Tutkimus 
etenee hyvää vauhtia, mutta vastaan on tullut monia vaikeita kysymyksiä, joita ei tähän 
mennessä ole käsitelty. Toistaiseksi jäsenvaltioiden on varmistettava, että otannat ovat 
edustavia kaikissa YKHLn piiriin kuuluvissa hyödykeryhmissä ja että ne pysyvät tammikuun 
1997 tasolla. 
Mitään yksittäistä kuluttajahintaindeksiä tai indeksien joukkoa ei pitäisi käyttää YKHLien 
kattavuuden mallina. YKHLien kattavuus on melko hyvä, mutta joitakin laajennuksia olisi 
tehtävä. Terveydenhuollon ja koulutuksen tarjontaan liittyvät institutionaaliset rakenteet ovat 
sivu 7/62 
eri maissa hyvin erilaisia, eikä tässä vaiheessa ole mahdollista sanoa kuinka paljon niihin 
liittyvien hyödykkeiden jättäminen YKHLien ulkopuolelle vaikuttaa kuluttajiin kohdistuvan 
inflaation mittaamisessa käytettävien mittareiden vertailukelpoisuuteen. Kokonaiskustannusten 
nousu ei vaikuta yksittäiseen kuluttajaan, jos kaikki hänen suorittamansa maksut korvataan. 
Muita toivottavia kattavuuden laajennuksia olisivat sosiaaliturvaan liittyvien palveluiden ja 
entistä useampien vakuutuspalveluiden ottaminen YKHLien piiriin. Maantieteellistä ja 
väestöllistä kattavuutta pyritään yhdenmukaistamaan nopeasti. Muutamat jäsenvaltiot ovat 
laajentaneet KHLiensä mukaista kattavuutta, jotta YKHLt olisivat yhdenmukaisia useimpien 
jäsenvaltioiden indeksien kanssa, mutta avoimia kysymyksiä on vielä matkailijoiden ja 
laitostalouksien kulutuksen sisällyttämisessä indeksiin. 
YKHLt kattavat omistusasunnoissa asuville koituvat korjaus- ja huoltokulut, asuntoirtaimiston 
vakuutukset, jätehuollon, viemäröinnin, vesihuollon ja muut asumiseen liittyvät palvelut. 
Tarkoituksena on kehittää mittari, jonka avulla nämä kustannukset voitaisiin sisällyttää 
indeksiin, mutta tällä hetkellä vain muutamalla maalla on tarvittavat tiedot. Joihinkin 
kansallisiin kuluttajahintaindekseihin kuuluvan laskennallisen vuokran (vastaavasta asunnosta 
maksettavan vuokran) ja asuntolainojen korkojen jättämistä YKHLien ulkopuolelle on 
arvosteltu, mutta se on perusteltua siksi, ettei kumpikaan näistä edusta asunnonomistajiin 
kohdistuvaa inflaatiota. Ensin mainittu on pikemmin vaihtoehtoinen kustannus kuin todellinen 
kulu, ja jälkimmäinen on lainasta eikä kulutuksesta johtuva kustannus. 
sivu 8/62 
1 JOHDANTO 
Ministerineuvosto hyväksyi 23. lokakuuta 1995 asetuksen1, joka muodostaa oikeusperustan 
kuluttajahintaindeksien (KHLien) yhdenmukaisille laadintamenetelmille EU:n jäsenvaltioissa. 
Yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä (YKHLeistä) annetussa neuvoston asetuksessa 
(EY) N:o 2494/95 säädetään kalisi vaihetta sisältävästä asteittaisesta lähestymistavasta. 
Molemmat vaiheet edellyttävät tietynlaisia toimenpiteitä, joista on säädetty ja säädetään 
tarvittaessa komission asetuksilla. Neuvoston asetuksessa säädetään 
täytäntöönpanomenettelystä, jossa sääntelykomiteana toimii tilasto-ohjelmakomitea (TOK). 
Näissä puitteissa on laadittu yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa YKHLien laatimista koskevia 
sääntöjä, suuntaviivoja ja vapaaehtoisia ohjeita hyvistä toimintatavoista. Tähän mennessä 
komissio on hyväksynyt kaksi komission asetusta2 (EY) N:o 1749/96 ja N:o 2214/96, ja uusia 
asetuksia valmistellaan parhaillaan. Lisäksi on määritelty YKHLeihin perustuva yhteisön 
laajuinen indeksi3 sekä indeksi, jolla mitataan talous- ja rahaliiton jäsenvaltioiden 
keskimääräistä inflaatiota4. Tässä työssä on otettu ja otetaan myös jatkossa asianmukaisesti 
huomioon YKHLien ensisijainen käyttötarkoitus, joka on makrotaloudellisten 
inflaatiovertailujen tekeminen. 
Kuluttajahintaindeksin tuottaminen on työläs ja tarkkuutta vaativa tehtävä. Monista 
tarvittavista muutoksista käytiin pitkiä keskusteluja, ja ne vaativat paljon valmistelua. 
YKHLien laskemiseksi on joskus tarvittu erillisiä käsittelyjärjestelmiä, jotta YKHLt ja KHI.t 
on voitu säilyttää erillisinä indekseinä. YKHLeistä annettu neuvoston asetus ja lukuisat erilliset 
täytäntöönpanotoimenpiteet, joista on annettu säädöksiä tai jotka on jätetty tilasto-
ohjelmakomitealle vain kolmen vuoden aikana osoittavat, että YKHLien laatimiseen liittyy 
paljon vaikeita kysymyksiä. 
2 KULUT 
Komissio on ottanut huomioon, että jäsenvaltioille on aiheutunut lisäkustannuksia YKHLeistä 
annetun neuvoston asetuksen ja komission asetusten vaatimusten toteuttamisesta. Syyskuussa 
1996 hyväksyttiin komission päätös (C(96) 2452), jolla osoitettiin 3 miljoonaa ecua 
jäsenvaltioiden käyttöön kaksivuotiskaudeksi. Jo aikaisemmin jäsenvaltioille oli maksettu 
670 000 ecua. 
Vaikka komissio (Eurostat) on ottanut tarkoin huomioon kustannustehokkuuden ja käyttänyt 
kaikki mahdolliset budjettivarat YKHI-hankkeen rahoittamiseen, voi olla, että joissakin 
jäsenvaltioissa rahoitus ei ole kattanut kahta kolmasosaa YKHLien käyttöönoton aiheuttamista 
todellisista lisäkustannuksista, kuten YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 13 artiklassa 
säädetään. 
1 Neuvoston asetus (EY) N:o 2494/95, EYVL L 257/1, 27.10.95. 
2 EYVL L 229/3, 10.9.1996, ja EYVL L 296/8, 21.11.1996. 
3 Euroopan kuluttajahintaindeksi EKHI. 
4 Rahaliiton kuluttajahintaindeksi RLKHI. 
sivu 9/62 
3 TAUSTA 
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 109 j artiklan 1 kohtaan liittyvässä pöytäkirjassa 
N:o 6 todetaan, että: "Rahanarvon aleneminen lasketaan kuluttajahintaindeksin avulla yhtäläisin 
perustein ottaen huomioon kansallisten määritelmien erot." Mahdollisimman suurelta osin 
kansallisiin kuluttajahintaindekseihin perustuvien YKHLien käyttöönotto täyttää tämän 
vaatimuksen. 
Kaikkien KHLien laadinta perustuu hinta- ja kulutustietojen keruuseen ja käsittelyyn tiettyjä 
käsitteitä, määritelmiä, menetelmiä ja toimintatapoja soveltaen. Käsitteet liittyvät indeksien 
keskeisiin tavoitteisiin, ja jos KHI.n käsitteellinen perusta ilmaistaan, se esitetään tavallisesti 
yleisellä tasolla. Kuluttajahintaindeksejä kutsutaan joissakin jäsenvaltioissa 
"elinkustannusindekseiksi" tai "puhtaiksi hintaindekseiksi". Jälkimmäistä voidaan pitää yleisenä 
kuluttajahintojen inflaation mittarina, kun taas edellisen tarkoituksena voi olla tulojen 
ostovoiman määrittely. Käytännössä nämä kaksi käsitettä ovat pitkälti päällekkäisiä. 
Yhdenmukaistetuilla kuluttajahintaindekseillä ei voida mitata kaikkia inflaation piirteitä, vaan 
vain yhtä sen osatekijöistä. Siksi YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen johdanto-osassa 
sanotaan seuraavaa: "inflaatio tiedetään ilmiöksi, joka on havaittavissa kaikissa kaupallisen 
toiminnan muodoissa, mukaan lukien sijoitushyödykkeiden ostot, julkiset hankinnat, 
työvoimakustannukset sekä kuluttajien suorittamat ostot". YKHLeistä annetun neuvoston 
asetuksen 3 artiklassa sanotaan, että "YKHI perustuu jäsenvaltion talousalueella kuluttajien 
tarpeiden välittömäksi täyttämiseksi myyntiin asetettujen tavaroiden ja palvelujen hintoihin". 
YKHI on siten "puhdas hintaindeksi", jonka tarkoituksena on mitata kuluttajahintojen 
inflaatiota. YKHI on suunniteltu niin, että se kattaa kuluttajan hankkimien tavaroiden ja 
palvelujen todelliset hinnat. YKHLn perustana ovat siten "kotitalouksien lopulliset 
rahamääräiset kulutusmenot". 
Yhdenmukaistetuilla kuluttajahintaindekseillä ei ole tarkoitus korvata kansallisia 
kuluttajahintaindeksejä. Monet jäsenvaltiot sitovat todennäköisesti jatkossakin tietyt maksut 
kansallisiin indekseihinsä tai käyttänvät niitä palkkaneuvotteluissa, vaikka yhdenmukaistettuja 
kuluttajahintaindeksejäkin voidaan käyttää näihin tarkoituksiin. Tämä noudattaa YKHLeistä 
annettua neuvoston asetusta, jonka mukaan "jäsenvaltioissa jo laadittujen tai tulevaisuudessa 
laadittavien samankaltaisten kuluttajahintaindeksien asemesta tai lisäksi on mahdollista laatia 
vertailukelpoisia kuluttajahintaindeksejä". Joissakin jäsenvaltioissa on oikeudellisia tai 
institutionaalisia esteitä, jotka estävät muiden kuin kansallisten KHLien käytön tällaisiin 
tarkoituksiin. Näissä maissa muutos voi kestää kauan, mutta kansallisiin indekseihin otetaan 
joka tapauksessa YKHLejä varten tehtyjä teknisiä parannuksia. 
4 VERTAILUKELPOISUUS JA TÄRKEIMMÄT EROT 
Kansalliset kuluttajahintaindeksit on laadittu kunkin jäsenvaltion omiin tarpeisiin sopiviksi, ja 
vaikka niissä on paljon yhteistä, käsitteissä ja menetelmissä on myös merkittäviä eroja, sillä 
niistä ei ole juuri tehty yleisiä sopimuksia. Ei voida sanoa, että KHLt olisivat "hyviä" tai 
"huonoja" — niillä on useita käyttötarkoituksia, ja joihinkin ne soveltuvat paremmin kuin 
toisiin. Kansalliset KHLt ovat käyttäjilleen tuttuja työvälineitä. Koska YKHLein ja KHLien 
perustana olevat käsitteet, määritelmät ja toimintatavat poikkeavat toisistaan, on 
harhaanjohtavaa verrata indeksejä suoraan toisiinsa. 
Yhdenmukaistamishankkeessa keskitytään eri jäsenvaltioiden YKHLien vertailukelpoisuuteen 
ja niiden välisiin suhteellisiin muutoksiin. Perusteet sille, voidaanko indeksejä pitää 
vertailukelpoisina vai ei, on esitetty "vertailukelpoisuusvaatimuksina" YKHLeistä annetussa 
neuvoston asetuksessa (4 artikla): 
sivu 10/62 
"YKHLt ovat vertailukelpoisia, jos ne kuvastavat yksinomaan hintavaihteluiden tai 
kansallisten kulutustottumusten välisiä eroja. 
YKHLt, jotka eroavat käsitteiden, menetelmien tai niiden määrittelyssä ja laadinnassa 
noudatettujen käytäntöjen osalta, eivät ole vertailukelpoisia. 
Komissio (Eurostat) antaa 14 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen säännöt, joita 
on noudatettava YKHLien vertailukelpoisuuden varmistamiseksi." 
Komission asetusluonnoksessa (-luonnoksissa)5 säädetään toimeenpanoa koskevista 
yksityiskohtaisista toimenpiteistä ja määritellään vertailukelpoisuusvaatimus 
käytännönläheisemmin: "keskimäärin yli 0,1 prosenttiyksikön muutos YKHLiin vuoden aikana 
verrattuna edellisvuoteen". Jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tämän rajan 
yhdenmukaistamistarpeen perusteeksi. 
Sitä, miten hyvin YKHLt täyttävät tarkoituksensa kuluttajiin kohdistuvan inflaation mittareina 
ei tiedetä (eikä ehkä voidakaan tietää), sillä ei ole olemassa vertailukohtaa, jonka perusteella 
voitaisiin määritellä mahdolliset tilastoharhat. On kuitenkin mahdollista selvittää, johtuvatko 
kahden YKHLn väliset erot laadintamenetelmien eroista, ja joskus voidaan arvioida, kuinka 
suuri ero mahdollisesti on. 
5 SÄÄNTÖJEN MÄÄRITTELY KOMISSION ASETUKSIA VARTEN 
Asetuksen täytäntöönpanon täytyy tapahtua kustannusten ja tehokkuuden suhde huomioon 
ottaen (YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 13 artikla), ylittämättä sitä, mikä on tarpeen 
tavoitteiden saavuttamiseksi (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 b artiklan viimeinen 
lause) ja toissijaisuusperiaatteen mukaisesti (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 b 
artikla). 
Komission asetukset, joilla yksityiskohtaiset säännöt pannaan täytäntöön, perustuvat 
mahdollisimman tarkoin käytössä oleviin parhaisiin toimintatapoihin, ja niissä otetaan 
huomioon jäsenvaltioiden käytäntö ja oikeudelliset ja institutionaaliset olosuhteet. Mitään 
kansallista KHLä ei voida pitää mallina, jota kaikkien jäsenvaltioiden olisi noudatettava. Ei ole 
olemassa yleistä sopimusta siitä, mitä pitäisi laskea mukaan. Nykyiset KHLt on suunniteltu eri 
tarkoituksiin, ja ne ovat kehittyneet erilaisissa ympäristöissä. 
Täytäntöönpanoasetuksia voidaan yleisesti luonnehtia "vähimmäisvaatimuksiksi". Ne ovat 
vähimmäisvaatimuksia toisaalta siksi, että huonoiksi todettujen toimintatapojen kieltämisellä 
saavutetaan lähentymistä hyvien toimintatapojen käytössä ja voidaan parantaa kokonaislaatua, 
ja toisaalta siksi, että asetuksissa määritellään yleensä tuotos, ei panosta. Asetuksissa 
määritellään vaaditut tulokset, mutta ei sanota miten nämä tulokset on saavutettava, vaan se 
jätetään jäsenvaltioiden päätettäväksi, joskus yhteistyössä komission (Eurostatin) kanssa. 
Sääntöjen määrittelyssä noudatetaan seuraavia perusteita: 
(a) Tarpeellisuus - Sääntöjä pitäisi laatia vain, kun voidaan osoittaa, että ilman niitä tulokset 
eivät ole vertailukelpoisia. Muuten noudatetaan toissijaisuusperiaatetta. 
(b) Toteutettavuus - Sääntöjä pitäisi laatia vain, jos kansalliset tilastolaitokset hyväksyvät ne 
ja kykenevät noudattamaan niitä. Sääntöjen soveltamista olisi myös voitava valvoa niiden 
noudattamisen varmistamiseksi. 
Ks. neuvoston asetuksen (EY) N:o 1749/96 7 artikla ja yhdenmukaistettujen kuluttajahintaindeksien 
painojen laadullisia vähimmäisvaatimuksia koskevan komission asetusluonnoksen 3 artiklan 4 kohta. 
sivu 11/62 
(c) Tarkkuus - Sääntöjen pitäisi olla selkeitä, yksiselitteisiä ja riittävän rajoittavia 
vertailukelpoisuuden varmistamiseksi, mutta niiden pitäisi samalla olla riittävän yleisiä, 
jotta erilaisia toimintatapoja voidaan noudattaa silloin, kun vertailukelpoisuus ei kärsi. 
(d.) Johdonmukaisuus - Säännöt eivät saisi olla ristiriidassa muiden sääntöjen tai 
suuntaviivojen kanssa. 
(e) Täydellisyys - Yhdessä sääntöjen ja suuntaviivojen pitäisi kattaa kaikki YKHLien 
laatimiseen liittyvät toimet. Vaikka käytössä olevien toimintatapojen muuttamista ei 
pidettäisi tarpeellisena, niiden rajat olisi kuitenkin määriteltävä. 
(f) Parhaat toimintatavat - Sääntöjen pitäisi olla mahdollisimman suurelta osin käytössä 
olevien parhaiden toimintatapojen mukaisia, jos näitä toimintatapoja voidaan soveltaa 
koko unionin alueella. 
(g) Tehokkuus - Sääntöjen noudattamisesta ei saisi koitua enempää kustannuksia kuin mitä 
on välttämätöntä vertailukelpoisten YKHLien aikaansaamiseksi. YKHLien laatimisesta 
aiheutuvat ylimääräiset kustannukset on eriteltävä ja komission ja kansallisen 
tilastolaitosten on sovittava kustannusten kattamisesta, ennen kuin säännöt hyväksytään. 
6 NEUVOSTON ASETUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO 
YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 5 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on toteutettava 
toimenpiteet asteittain seuraavasti: 
"(a) I vaihe 
Komissio (Eurostat) laatii yhdessä jäsenvaltioiden kanssa viimeistään maaliskuussa 1996 
perustamissopimuksen 109 j artiklassa (lähentymisperusteet) tarkoitettua kertomusta varten 
joukon väliaikaisia kuluttajahintaindeksejä kullekin jäsenvaltiolle. Nämä indeksit perustuvat 
kokonaan olemassa olevien kansallisten kuluttajahintaindeksien sisältämiin tietoihin 
muokattuina erityisesti seuraavasti: 
i) omistusasuminen, jätetään pois, 
ii) terveys-ja koulutuspalvelut, jätetään pois, 
iii) tietyt muut hyödykkeet, joita useat jäsenvaltiot eivät sisällytä indeksiin tai 
käsittelevät eri tavoin, jätetään pois; 
(b) H vaihe 
YKHLä on sovellettava tammikuun 1997 indeksistä alkaen. Yhteinen indeksin perusjakso on 
vuosi 1996. Arviot hintojen vaihteluista tammikuuta 1997 edeltävien 12 kuukauden ajalta ja 
sitä seuraavien kuukausien ajalta laaditaan vuoden 1996 indeksien pohjalta." 
6.1 Yhdenmukaistamisprosessin 1 vaihe: tammikuu 1996 
Komissio (Eurostat) julkisti6 YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 5 artiklan 1 kohdan a 
alakohdassa tarkoitetut väliaikaiset KHLt 29. helmikuuta 1996. Nämä väliaikaiset 
kuluttajahintaindeksit perustuivat täysin kansallisiin kuluttajahintaindekseihin muokattuina 
vain sen verran, että. niihin sisältyvien tavaroiden ja palvelujen kattavuus saatiin 
mahdollisimman yhdenmukaiseksi7. Lukuun ottamatta indeksin perustana olevien tavaroiden ja 
palvelujen kattavuutta, kansalliset KHLt ja vastaavat väliaikaiset indeksit vastasivat toisiaan 
menetelmien, käsitteiden ja määritelmien osalta. Nämä indeksit olivat siten muokkaamattomia 
kansallisia indeksejä parempi pohja kuluttajahintojen inflaation vertailulle, ja komissio ja 
6 Lehdistötiedote 15/96, Eurostat, 29.2.1996. 
7 Lisätietoja kohdassa 12.2.1. 
sivu 12/62 
ja Euroopan rahapoliittinen instituutti käyttivät niitä ensimmäisissä neuvostolle antamissaan 
taloudellista lähentymistä koskevissa kertomuksissa vuonna 1996. 
Joitakin hyödykeryhmiä jätettiin pois, sillä vertailukelpoisten mittareiden laatimisesta ei ehditty 
päästä yksimielisyyteen. Esimerkiksi omistusasunnossa asuville asunnon hankkimisesta 
aiheutuneet kulut jätettiin kokonaan pois, sillä joissakin maissa ne eivät sisältyneet indeksiin, 
joissakin niitä mitattiin laskennallisen vuokran avulla ja joissakin asuntolainan korkojen 
mukaan. Myös terveydenhuolto ja koulutus jätettiin pois, sillä eri maiden välillä on suuria 
institutionaalisia eroja siinä, miten kuluttajat maksavat näistä palveluista (suoraan tai veroina). 
Toisaalta kaikkien jäsenvaltioiden osalta otettiin mukaan joitakin sellaisia hyödykeryhmiä, jotka 
eivät sisälly kaikkiin kansallisiin kuluttajahintaindekseihin (varsinkin alkoholi ja tupakka). 
Kaikki EU.n jäsenvaltiot sekä Islanti, Norja ja Sveitsi8 laativat väliaikaiset indeksit yhden 
vuoden ajalta. Neuvoston asetuksen mukaisesti yhdenmukaistettuja kuluttajahintaindeksejä 
alettiin laatia tammikuun 1997 indeksistä lähtien. 
6.2 Yhdenmukaistamisprosessin 2 vaihe: tammikuu 1997 
Komissio (Eurostat) julkaisi ensimmäiset yhdenmukaistetut kuluttajahintaindeksit 
(YKHLt) 7. maaliskuuta 1997 YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 5 artiklan 1 kohdan b 
alakohdan mukaisesti9. Väliaikaisista indekseistä poiketen YKHLt on yhdenmukaistettu 
monien menetelmien sekä kattavuuden osalta. Ne eivät ole väliaikaisten indeksien laajennuksia 
vaan kokonaan uusia ja erillisiä indeksejä. 
Yhdenmukaistettuja kuluttajahintaindeksejä tarkistetaan yleensä takautuvasti. Sinä aikana, 
jona tehdään päätökset talous- ja rahaliiton kolmannesta vaiheesta, indeksien laskentaan tai 
indekseihin ei kuitenkaan tehdä mitään tarkistuksia, eikä komissio (Eurostat) ota huomioon 
jäsenvaltioiden jo julkaistuihin lukuihin ehdottamia muutoksia. Sen jälkeen, kun joulukuun 
1997 indeksi julkaistaan (tammikuussa 1998), ei indeksipistelukuja muuteta ennen joulukuun 
1998 indeksin julkaisemista. Takautuvia tarkistuksia voidaan jälleen tehdä, kun tammikuun 
1999 indeksi julkaistaan. 
Komissio on hyväksynyt YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen mukaisesti kaksi 
yksityiskohtaista asetusta, joissa säädetään YKHLien toimeenpanosta. Lisäksi valmistellaan 
muita asetuksia. 
• Komission asetus (EY) N:o 1749/96 toimeenpanon alkutoimenpiteistä kattaa kuusi teknistä 
aluetta: peruskattavuuden, uudet keskeiset hyödykkeet ja palvelut, perusaggregaatit sekä 
laadullisten mukauttamismenettelyjen, otantojen ja hintojen vähimmäisvaatimukset. 
• Komission asetuksessa (EY) N:o 2214/96 säädetään YKHLien alaindeksien ilmoittamisesta 
Eurostatille, joka tiedottaa indekseistä. 
• Komission asetusluonnos koskee YKHLien painojen laadullisia vähimmäisvaatimuksia. 
• Toisella komission asetusluonnoksella muutetaan komission asetusta (EY) N: o 1749/96 
kattavuuden osalta, ja siinä ehdotetaan asteittaista menettelyä YKHLn perustana olevien 
tavaroiden ja palvelujen kattavuuden laajentamiseksi. 
• Kolmannella komission asetusluonnoksella muutetaan komission asetusta (EY) N:o 1749/96 
YKHI:n maantieteellisen ja väestöllisen kattavuuden osalta. 
8 Liechtenstein ei laske kansallista KHI:ä eikä siksi toimittanut väliaikaista indeksiä. 
9 Lisätietoja käytettävissä olevista tiedoista kohdassa 6.4. 
sivu 13/62 
6.2.1 Peruskattavuus 
Komission asetuksen (EY) N:o 1749/96 3 artiklassa määritellään YKHLien peruskattavuus. Se 
perustuu melko uuteen kansainväliseen COICOP-kulutusluokitukseen (Classification Of 
Individual Consumption by Purpose). Yhdenmukaistettuja kuluttajahintaindeksejä varten tästä 
luokituksesta on tehty erityinen versio, joka tunnetaan nimellä COICOP/YKHI10. Se perustuu 
COICOP-luonnokseen, joka hyväksyttiin YK:n Euroopan talouskomission (UN-ECE), 
OECD.n ja Eurostatin yhteisessä kokouksessa Genevessä 30.4.—3.5.1996. 
Kullekin COICOP/YKHI-luokalle annettu paino vaihtelee maasta toiseen sen mukaan, miten 
suuren osan eri tavarat ja palvelut muodostavat kokonaiskulutuksesta kussakin maassa. Ei siis 
ole olemassa yhtä ainutta koria, jota sovellettaisiin kaikissa jäsenvaltioissa. Tämä vastaa 
YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 4 artiklassa esitettyä vertailukelpoisuusvaatimusta. 
Väliaikaisiin 1-vaiheen indekseihin11 verrattuna kattavuutta on laajennettu ottamalla mukaan 
mm. seuraavat hyödykkeet: auto- ja kotivakuutukset, valmismatkat, pankkipalvelut, 
koulutukseen liittyvät tavarat ja palvelut, kuten iltaopiskelu, sekä ilman reseptiä hankittavat 
terveydenhoitotuotteet12. Muutamat vaikeasti mitattavat luokat, esimerkiksi useimmat terveys-
ja koulutuspalvelut, eivät vielä sisälly YKHLiin. 
Komission asetusluonnoksella muutetaan komission asetusta (EY) N:o 1749/96 kattavuuden 
osalta. YKHLn kattavuutta ehdotetaan laajennettavaksi asteittain joulukuusta 1998 alkaen. 
Tarkoitus on ottaa mukaan ongelmallisia luokkia, kuten terveys- ja koulutuspalvelut, joihin 
liittyy suuria institutionaalisia eroja eri jäsenvaltioissa13. Laskennallisina vuokrina tai 
asuntolainojen korkokustannuksina ilmaistavien omistusasumisen kustannusten ei katsota 
vaikuttavan inflaatioon, eivätkä ne siten kuulu YKHI:ien piiriin. Uusien asuntojen 
nettohankintahintojen sisällyttämistä kuitenkin harkitaan. 
6.2.2 Uudet keskeiset hyödykkeet ja palvelut 
Kansallisia kuluttajahintaindeksejä arvostellaan usein siitä, että niissä ei oteta huomioon uusia 
hyödykkeitä, kuten matkapuhelimia tai kotitietokoneita. YKHLeistä annetun neuvoston 
asetuksen (5 artiklan 3 kohta) vaatimus asianmukaisuuden ylläpitämisestä tarkoittaa sitä, että 
on varmistettava, ettei tällaista arvostelua voida kohdistaa YKHLeihin. Jos jotkut jäsenvaltiot 
ottavat uudet hyödykkeet mukaan, kun niistä tulee merkittäviä kulutuseriä, ja jotkut eivät, tämä 
voi johtaa merkittäviin eroihin mitatuissa inflaatioasteissa. 
Komission asetuksen (EY) N.o 1749/96 4 artiklalla varmistetaan, että eri maiden YKHLt 
kehittyvät samaan tahtiin ja pysyvät markkinakehityksen tasalla. Uudet hyödykkeet 
sisällytetään YKHLiin, kun niiden osuus jäsenvaltion kokonaiskulutuksesta on noussut yli 
yhteen tuhannesosaan. Jäsenvaltiot ovat velvollisia luomaan seurantajärjestelmän, jonka avulla 
uudet keskeiset hyödykkeet ja palvelut voidaan tunnistaa tammikuusta 1997 lähtien. 
Jäsenvaltioiden olisi voitava tunnistaa uudet hyödykkeet ja ilmoitettava niistä komissiolle 
(Eurostatille), joka välittää kullekin maalle tiedot muissa maissa YKHLien piiriin äskettäin 
otetuista hyödykkeistä14. Ei kuitenkaan ole helppoa määritellä, mitkä ovat uusia keskeisiä 
hyödykkeitä tai luoda toimivia menetelmiä niiden tunnistamiseksi. Seurantajärjestelmää 
koskevaa vaatimusta on vielä tarpeen selkiyttää. 
10 Ks. myös kohta 6.2.7. 
11 Ks. kohta 6.1. 
12 Lisätietoja kohdassa 12.2.2. 
13 Ks. myös kohta 8.1. 
14 Lisätietoja kohdassa 12.5. 
sivu 14/62 
6.2.3 Laadullisten mukauttamismenettelyjcn vähimmäisvaatimukset 
YKHLien olisi mitattava "puhtaita hintamuutoksia", eikä ostettujen tuotteiden laadun 
muuttuminen saisi vaikuttaa niihin. Siksi YKHLiin otettavia hintoja pitäisi mukauttaa 
tavaroiden ja palvelujen laadunmuutosten edellyttämällä tavalla. Ei ole kuitenkaan olemassa 
yksimielisyyttä siitä, miten tämä pitäisi tehdä, ja eri maiden käytännöissä on suuria eroja, tämä 
on luultavasti suurin yksittäinen vertailukelpoisuutta heikentävä tekijä15. 
KHLt eroavat toisistaan siksi, että samaa hyödykkeen fyysisten ominaisuuksien muutosta 
käsitellään eri maissa sangen eri tavoin. Tämä ei tarkoita sitä, että samoille laatuominaisuuksille 
olisi annettava eri jäsenvaltioissa sama arvo, vaan että arvottamisen periaatteiden ja käytäntöjen 
pitäisi olla samat. Käytäntöjen erot eivät tasaannu indeksiin kuuluvien tavaroiden ja palvelujen 
välillä, vaan päin vastoin on todennäköistä, että ne kumuloituvat eroiksi, jotka ovat selvästi 
suurempia kuin 0,1 prosenttiyksikköä. Meneillään olevat tutkimukset moottoriajoneuvojen 
laadunmuutoksista näyttävät osoittavan, että yksin tämän tekijän vaikutus kansallisiin 
KHLeihin voi vuositasolla olla 0,1 :tä prosenttiyksikköä suurempi. 
Komission asetuksen (EY) N:o 1749/96 5 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on selvitettävä 
laadunmuutosten käsittelyssä noudatettavaa käytäntöä ja vältettävä automaattista ketjuttamista, 
jota sovellettaessa oletetaan, että kahden "mallin" välinen hintaero johtuu kokonaan 
laadunmuutoksesta. Jos jäsenvaltio aina olettaa, että uuden "mallin" korkeampi hinta johtuu 
aina laadunmuutoksesta eikä siten aiheuta hinnanmuutosta KHI.ssä, tällainen automaattinen 
ketjuttaminen voi johtaa inflaation ali- tai yliarvioimiseen. Jäsenvaltioiden on muutettava 
käytäntöjään varmistaakseen, että automaattista ketjuttamista ei käytetä tammikuun 1997 
indeksistä lähtien. Ketjutusmenettelyä voidaan käyttää silloin, kun voidaan perustella, että 
hyödykkeen ja sitä korvaavan hyödykkeen hintaero johtuu yksinomaan laatuerosta 
"Päällekkäisten hintojen menetelmää" voidaan käyttää silloin, kun korvaava hyödyke on tulossa 
markkinoille, ja hyödykkeen ja sitä korvaavan hyödykkeen hintoja kerätään samanaikaisesti 
Päällekkäisyyskauden hintaeroa voidaan käyttää laatueron arvon estimaattina. 
Jäsenvaltioiden on voitava osoittaa, että automaattista ketjutusta ei käytetä. Implisiittistä ja 
eksplisiittistä laadunmuutoksiin liittyvää mukauttamista on seurattava valikoivasti, jotta 
voitaisiin määritellä vertailukelpoiset hyvät toimintatavat16. Komissio (Eurostat) avustaa tassa 
työssä perustamalla jäsenvaltioiden toimittamia sekä muista lähteistä saatuja 
laadunmuutosestimaatteja sisältävän tietokannan. 
Laadunmuutosten määrittely on ongelmallista, ja sitä varten tarvitaan vielä paljon tutkimusta 
Komission asetuksessa kiinnitetään huomiota näihin ongelmiin, sillä laadunmuutoksia on 
otettava huomioon monissa tapauksissa, joissa on aikaisemmin käytetty automaattista 
ketjutusta. Komissio (Eurostat) tukee työohjelmaa, jonka tarkoituksena on suunnitella 
sellaisten tavaroiden ja palvelujen laadunmuutosten käsittelymenetelmiä, joiden hintoja 
käytetään tiettyjen YKHI-alaindeksien laatimisessa. Tällä hetkellä tutkimus keskitty\ 
valikoitujen huipputekniikan tuotteiden laadunmuutosten huomioon ottamiseen sekä tietojen 
kokoamiseen laadunmuutoksia koskevaan Eurostatin tietokantaan. 
6.2.4 Hintojen vähimmäisvaatimukset 
KHI.n hintojen estimoinnissa käytetään usein menetelmää, jossa edellisen viitejakson hintatieto 
siirretään suoraan seuraavalle jaksolle. Hintatiedot kerätään kenttätyönä (yleensä joka 
15 Ks. esim. "Boskin Report": "Towards a more accurate measure of the cost of living", Final report to the 
United States Senate Finance Committee from the Advisory Commission to study the Consumer Price 
Index, Michael J. Boskin, Chairman et. al., 4.12.1996. 
16 Lisätietoja kohdassa 12.7. 
sivu 15/62 
kuukausi) tietyistä hyödykkeistä tietyistä vähittäismyymälöistä. Jos jotakin hintaa ei saada 
kerättyä, tai se jätetään keräämättä, käytetään yleensä edellisellä kerralla saatua hintatietoa, 
joka voi olla useitakin kuukausia vanha. 
Tämän edellisen viitejakson hintatietojen siirtämisen kieltäminen on tärkein tavoite neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 1749/96 6 artiklassa, jossa edellytetään jäsenvaltioiden pitävän 
kohdeotoksensa samana kuukaudesta toiseen. Kohdeotoksen ylläpitäminen on tärkeätä, sillä 
tarkoituksena ei ole mitata hintatasoa vaan hintojen muutoksia. Jos hintatietoja ei saada 
kerättyä, ne on estimoitava asianmukaisin menetelmin sen sijaan, että automaattisesti 
käytettäisiin viimeksi kerättyä hintatietoa. Jäsenvaltioiden olisi toimitettava kohdeotoksesta 
selvitys, josta käy ilmi kerättäviksi suunniteltujen hintojen lukumäärä ja jossa esitetään 
yhteenveto niiden puuttuvien hintojen määrästä, jotka on korvattu estimoiduilla hinnoilla, sekä 
estimointimenetelmistä17. 
Komission asetus ei vastaa seuraaviin kysymyksiin: 
• Mitkä hintatietojen estimaatit eivät sovellu käytettäviksi? 
• Kuinka suuri estimaattien lukumäärä saa olla ilman, että vertailukelpoisuus kärsii? 
Komissio (Eurostat) tutkii estimoinnin vaikutuksia ja määrittelee jatkossa 
tarkoituksenmukaisen hintaestimaattien enimmäismäärän sekä sallittavat estimointimenetelmät. 
Tutkimuksissa selvitetään ja arvioidaan käytössä olevat ja käytettäväksi soveltuvat menetelmät, 
joilla puuttuvia hintoja voidaan estimoida. Arvioinnissa olisi otettava huomioon hyödykkeiden 
korvaaminen ja laadunmuutosten käsittelyyn liittyvät kysymykset. Arvioinnin yhteydessä olisi 
voitava määritellä puuttuvien hintojen todellisissa estimaateissa esiintyvien virheiden 
mittakaava, mutta sitä varten olisi tiedettävä suunnilleen, mikä "oikean vastauksen" pitäisi olla. 
Vaihtoehtona on arvioida kvalitatiivisesti erilaisten laskentamenetelmien perustana olevat 
olettamukset. Hintojen puuttumista ei pitäisi pitää satunnaisilmiönä, vaikka tämä 
lähestymistapa ei johtaisikaan liiallisiin virheisiin ainakaan yhden kuukauden aikana. 
6.2.5 Perusaggregaattien hintaindeksit 
YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 9 artiklassa edellytetään, että YKHLien on oltava 
Laspeyres-tyyppisiä indeksejä. Vaikka jäsenvaltioiden tuottamat YKHLt ja KHLt voivat erota 
toisistaan yksityiskohtien osalta, esimerkiksi siinä, miten usein painoja päivitetään18, niitä 
voidaan laajasti ottaen pitää Laspeyres-tyyppisinä indekseinä. Ne ovat siten indeksejä, joissa 
kuukausittaiset hinnanmuutokset mitataan hintaindeksien keskiarvona käyttämällä 
kulutusryhmäkohtaisia painoja, jotka perustuvat painojen viitejakson kulutusrakenteeseen ja 
kohdeväestön tällä jaksolla maksamiin hintoihin. 
YKHLeistä annetussa neuvoston asetuksessa ei kuitenkaan määritellä kaavaa, jota 
"perusaggregaattien" laskennassa olisi käytettävä. Perusaggregaatit ovat luokituksen alin taso, 
jonka yksiköille painot määritetään. Perusaggregaattien laskennassa ei käytetä painoja, vaan ne 
perustuvat yksinomaan hintoihin. Komission asetuksen (EY) N:o 1749/96 7 artiklassa 
säädetään perusaggregaattien laskentakaavasta. Käytännöt eri jäsenvaltioissa olivat hyvin 
erilaisia, ja yksimielisyyteen pääsy oli vaikeata. Jäsenvaltiot olivat eri mieltä lähinnä kahdesta 
kysymyksestä. Ensimmäinen kysymys koski sitä, pitäisikö yksittäisten indeksien laskennassa 
käyttää luokituksen tietyllä tasolla olevien hyödykkeiden keskihintojen suhdetta vai 
17 Lisätietoja kohdcotoksista kohdassa 12.8.2. 
18 Ks. myös kohta 8.2. 
sivu 16/62 
hintasuhteiden keskiarvoa. Toinen kysymys koski sitä, käytetäänkö edellä mainittuna 
keskiarvona geometrista vai aritmeettista keskiarvoa19. 
Komission asetuksen mukaan voidaan käyttää joko aritmeettisten tai geometristen 
keskihintojen suhdetta, mutta ei hintasuhteiden aritmeettista keskiarvoa20. Niiden 
jäsenvaltioiden, jotka käyttävät muita kaavoja kuin aritmeettisten tai geometristen 
keskihintojen suhdetta, olisi voitava osoittaa, että käytetyt vaihtoehdot täyttävät 
vertailukelpoisuusvaatimuksen. Jäsenvaltioita ei ole vaadittu muuttamaan indeksien 
perusaggregaattien laskennassa käytettävää kaavaa ennen vuoden 1997 tammikuuta, mutta 
niitä on kannustettu tekemään niin. 
Päätös kieltää hintasuhteiden keskiarvokaavan käyttö ei perustunut siihen, että sitä pidettäisiin 
yleisesti vääränä, vaan siihen, että sen antamat tulokset eivät ole vertailukelpoisia muiden 
kaavojen antamien tulosten kanssa. Päätöksen ansiosta tutkimus voi jatkossa keskittyä näiden 
muiden kaavojen etuihin. 
6.2.6 Otantojen vähimmäisvaatimukset 
Tilastoteorian mukaan satunnaisotannalla voidaan välttää tilastoharhoja. Satunnaisotantaa ei 
ole kuitenkaan helppo soveltaa KHLn hintojen keruussa, ja useimmat jäsenvaltiot käyttävät 
"harkintaan tai edustavuuteen perustuvia" otantamenetelmiä. Päätös siitä, mitä hintoja 
kerätään, voi siten perustua vähittäiskauppiaiden yhteistyöhaluun tai hintahaastattelijoiden 
mieltymyksiin. Tämä ei vaikuta hyvältä toimintatavalta, mutta ei ole helppoa osoittaa, että 
tuloksena olevat indeksit eivät tämän takia olisi vertailukelpoisia. 
Komission (Eurostatin) teettämät tutkimukset ovat osoittaneet, että erilaiset otantatekniikat 
voivat merkittävästi heikentää vertailukelpoisuutta. Tutkimusten mukaan hyödykeryhmissä voi 
esiintyä suuria eroja sen mukaan, käytetäänkö edustavuuteen perustuvaa vai 
todennäköisyysotantaa, mutta keskimäärin erot eivät kuitenkaan ole merkitseviä. Lisäksi 
ilmeni, että perusaggregaattien määrällä voi olla lyhytaikaisia vaikutuksia 
vertailukelpoisuuteen. Kuluttajahintaindeksien alueellisen kattavuuden erot eivät sen sijaan 
näytä heikentävän vertailukelpoisuutta, sillä alueellisten indeksien ja kokonaisindeksin väliset 
erot näyttävät olevan täysin satunnaisia. Tutkimukset osoittivat selvästi, että 
vertailukelpoisuuden parantamiseksi tarvitaan nykyisiä toimintatapoja muuttavia sääntöjä. 
Komission asetuksen (EY) N:o 1749/96 8 artiklan tarkoituksena on parantaa tarvittavilta osin 
YKHLien luotettavuutta ja vertailukelpoisuutta pienentämällä niitä eroja, jotka johtuvat 
erilaisista otantatekniikoista ja toimintatavoista. Artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot 
tarkistavat hintaotantansa riittävyyden YKHLejä varten ja mukauttavat otantamenetelmiään 
tarpeen mukaan. Jäsenvaltiot eivät siis voi vain olettaa kohdeotoksensa olevan riittävä, vaan 
niiden on esitettävä myös näyttöä21. 
Harkintaan tai edustavuuteen perustuvan otannan laajamittainen käyttö merkitsee sitä, ettei ole 
olemassa riittävää teoreettista pohjaa, jonka avulla voitaisiin määritellä YKHLien luotettavuus 
(edustavuus ja tarkkuus). Vain muutamat jäsenvaltiot pyrkivät laskemaan 
kuluttajahintaindeksiensä otantavirheitä, eikä missään valtiossa ole mittaria tilastoharhalle. 
Tällaisten virheiden paljastuminen tehostaisi myös otannan suunnittelua. Parhaillaan tehdään 
tutkimuksia siitä, miten YKHLien otantavirheitä ja tilastoharhoja voitaisiin arvioida. Tuloksia 
käytetään myöhemmin näiden virheiden rajaamiseksi tarkoituksenmukaisella tavalla. On 
19 Yhdysvaltain työvoimatilastoja laativa virasto (United States1 Bureau of Labor Statistics, BLS) tutkii 
myös tätä kysymystä Boskinin raportin takia. 
20 Lisätietoja kohdassa 12.6. 
21 Lisätietoja kohdcotoksesta kohdassa 12.8.2. 
sivu 17/62 
saatava selville, millä perusaggregaattien määrällä ja ominaisuuksilla ja kussakin 
perusaggregaatissa vaadittavien hintatietojen määrällä saadaan riittävän luotettava YKHI. 
6.2.7 YKHLn alaindeksien ilmoittaminen ja levittäminen 
YKHLeistä annetussa neuvoston asetuksessa edellytetään, että YKHLien alaindeksit 
määritellään ja tuotetaan sekä julkaistaan yhdessä YKHLien kanssa. Lähentymisperusteisiin 
liittyvä hintatason vakauden arviointi koskee pääasiassa kokonais- YKHLä, mutta 
inflaatiopaineiden lähteiden selvittämiseksi YKHI on jaettava osiin eri hyödykeluokkien 
mukaisesti. Komission asetuksessa (EY) N:o 2214/96 määritellään joukko alaindeksejä, joilla 
on sama kattavuus ja jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle (Eurostatille). Ne 
perustuvat COICOP/YKHI-luokitukseen22. Monet käyttäjät pitivät tätä merkittävänä 
parannuksena, sillä kansallisten KHLien koostumus ei vastaa yhteistä luokitusta. 
Jäsenvaltiot toimittavat joka kuukausi komissiolle (Eurostatille) perusindeksit, eli YKHLn ja 
sen alaindeksit, yhden desimaalin tarkkuudella (esim. 99,5 tai 102,4) siten, että 1996 = 100. 
Liiallisten ja ristiriitaisten pyöristysvirheiden välttämiseksi kaikki indekseihin perustuvat tilastot 
lasketaan näiden perusindeksien perusteella. Kaikki johdetut tilastot julkaistaan yhden 
desimaalin tarkkuudella. Indeksipisteluvun vuosikeskiarvo on kahdentoista kuukauden 
indeksien summa (yhden desimaalin tarkkuudella) jaettuna kahdellatoista ja pyöristettynä yhden 
desimaalin tarkkuuteen. Tämän vuosikeskiarvon muutos 12 kuukauden aikana perustuu 
kuitenkin pyöristämättömiin keskiarvoihin, jotka perustuvat suoraan perusindekseihin. 
Jäsenvaltiot ovat toimittaneet myös käyttämänsä alaindeksien painot ja ne ilmoittavat 
komissiolle (Eurostatille) kaikista myöhemmistä muutoksista. Alaindeksien painot toimitetaan 
Eurostatille vähintään yhden tuhannesosan tarkkuudella. EKHLien ja RLKHLien alaindeksien 
painot julkaistaan vähintään yhden tuhannesosan tarkkuudella. Maaliskuusta 1997 lähtien 
komissio (Eurostat) on julkaissut kaikki alaindeksit ja niiden painot kuukausittain23. 
6.2.8 Yhteiset viitejaksot 
Kuluttajahintaindeksien laatimisessa käytetään kolmenlaisia perusajanjaksoja. Ne ovat 
ajanjakso, jolta hyödykkeiden painot saadaan (painojen viitejakso24); ajanjakso, jolta 
perushinnat saadaan (hintojen viitejakso); ja ajanjakso, jonka indeksipisteluku on 100 (indeksin 
viitejakso). Kansallisissa kuluttajahintaindekseissä on eroja kaikissa näissä ajanjaksoissa. 
Neuvoston asetuksessa säädetään YKHLn indeksin viitejaksoksi 1996 = 100. Koska YKHLt 
saadaan kansallisista KHLeistä, on ollut välttämätöntä suhteuttaa YKHI ja sen alaindeksit 
uudelleen 1996, eli ilmaista YKHLn ja sen alaindeksien muutokset suhteessa vuoden 1996 
keskihintatasoon ja myöhemmin joulukuun 1996, 1997, 1998 jne. tasoon. "Hintapäivitys" on 
yksinkertaisesti suhteuttamista, jolla ei itsessään ole mitään vaikutusta mitattuun 
inflaatioasteeseen. Sen ansiosta YKHLejä voidaan kuitenkin käsitellä ja ne voidaan esittää 
samalla tavoin, ja se mahdollistaa indeksien laatimisen jäsenvaltioiden ryhmille tai EU:lle 
kokonaisuutena sekä maiden painojen tarkistamisen vuosittain. Sellaisten KHLien aggregointi, 
joiden viitejaksot ja painojen päivitystiheydet poikkeavat toisistaan, toi esille Laspeyres-kaavan 
laskennalliset edut25. 
22 Ks. myös kohta 6.2.1. 
23 Lisätietoja kohdassa 6.4. 
24 Lisätietoja kohdassa 12.3.2. 
25 Ks. myös kohta 6.2.5. 
sivu 18/62 
6.3 EKHI ia RLKHI 
Euroopan kuluttajahintaindeksi (EKHI) lasketaan EU:n 15 jäsenvaltion YKHLien painotettuna 
keskiarvona. Indeksi lasketaan vuosittaisena ketjutettuna indeksinä, jossa maiden painoja 
voidaan muuttaa joka vuosi.. Jäsenvaltion paino on sen osuus EU:n kotitalouksien lopullisten 
rahamääräisten kulutusmenojen kokonaismäärästä. Kansallisina valuuttoina ilmoitetut lopulliset 
kulutusmenot muunnetaan ostovoimastandardeiksi (OVS) käyttämällä lopullisen kulutuksen 
ostovoimapariteetteja. Vuoden 1997 osalta maiden painoina käytetään kansallisen tilinpidon 
tietoja vuodelta 1995 vuoden 1996 hintoihin arvotettuna. ETA:n kuluttajahintaindeksi 
lasketaan samalla tavoin, mutta mukana ovat myös Islanti ja Norja26. 
Eurooppalainen YKKTI saadaan jäsenvaltioiden YKHLeistä aggregoimalla. Sillä mitataan 
inflaation vaikutusta kunkin jäsenvaltion kansallisen valuutan sisäiseen arvoon, jolloin 
aggregoimalla saadaan vastaava inflaatiovaikutus koko EU:n osalta. Rahamääräiset 
taloustoimet kattavat lopulliset kulutusmenot tarjoaa sopivan painon, sillä niiden kattavuus on 
yhdenmukainen YKHLn kanssa. On tarkoituksenmukaista, että indeksi perustuu kunkin 
jäsenvaltion kulutuksen volyymin osuuteen kaikkien jäsenvaltioiden kokonaiskulutuksesta 
siten, että volyymi on arvotettu vakiohintoihin eikä esimerkiksi arvoihin, jotka riippuvat 
rahoituksellisista ja muista tekijöistä. Eurostat muuntaa KHLn ja YKHLn kansalliset painot 
käyttämällä ostovoimapariteetteja (OVP). Niiden käytöllä voidaan välttää häiritsevät 
valuuttakurssien heilahtelut, ja kunkin jäsenvaltion suhteellinen osuus lopullisista 
kulutusmenoista voidaan määrittää tarkoituksenmukaisella tavalla, toisin sanoen kahdelle 
maalle, joiden kulutuksen volyymi on sama, annetaan sama paino. 
Rahaliittoon osallistuvien maiden kansalliset valuutat korvataan eurolla. Vielä on päättämättä, 
miten rahaliiton kuluttajahintaindeksi (RLKHI) lasketaan ja varsinkin miten kunkin jäsenvaltion 
suhteellinen paino RLKHLssä määritellään, kun osallistujamaiden kotitalouksien kulutusmenot 
ilmoitetaan euroissa. 
6.4 Komission (Eurostatin) julkaisemat YKHI-tiedot 
YKHLt ovat syntyneet komission (Eurostatin) ja kansallisten tilastolaitosten' kolme vuotta 
kestäneen, hintaindeksien laatimisessa käytettävien erilaisten menetelmien ja toimintatapojen 
yhdenmukaistamiseen tähdänneen yhteistyön tuloksena. Ensimmäinen YKHI-sarja julkaistiin 7. 
maaliskuuta 1997. Siitä lähtien komissio on julkaissut joka kuukausi seuraavat indeksit: 
kokonais-YKHLt kaikille EU.n jäsenvaltioille sekä Islannille ja Norjalle27 
Euroopan kuluttajahintaindeksin (EKHI) 
ETA:n kuluttajahintaindeksin (ETA) 
noin 100 alaindeksiä ja niiden painot ja painotetut keskiarvot (EKHI ja ETA) 
maiden painot. 
Yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä ja niiden alaindekseistä annetaan seuraavat 
tiedot: 
• kuukausi-indeksitaso 
• kuukausimuutos 
• vuosimuutos 
• indeksin vuosikeskiarvo 
26 Liechtenstein ei kuulu ETA:n kuluttajahintaindeksiin, sillä se ci laske kansallista KHI:ä eikä YKHLä. 
27 Liechtenstein ja Sveitsi eivät laske YKHI:ä. 
sivu 19/62 
• keskimääräinen vuosimuutos. 
Tiedot päivitetään kuukausittain, ja ne ovat kaikkien käytettävissä Eurostatin NEWCRONOS-
tietokannassa. Tiedot ovat saatavissa Eurostatin Data Shop -myymäläverkoston kautta. 
Ensimmäisen YKHI-sarjan julkistaminen 7. maaliskuuta 1997 otettiin tiedotusvälineissä 
myönteisesti vastaan, ja käyttäjät ovat tyytyväisiä kuukausittaiseen tietojen julkaisemiseen. 
YKHLien laatiminen on mutkikas tehtävä, ja Suomi havaitsi virheen YKHI-laskelmassaan juuri 
ensimmäisen indeksisarjan julkaisemisen jälkeen. Virhe korjattiin, ja Suomen YKHI-sarja 
tarkistettiin helmikuun indeksien julkaisemisen yhteydessä 7. huhtikuuta 1997. Myös Saksan ja 
Itävallan YKHI-sarjoissa olleet virheet korjattiin, ja näiden jäsenvaltioiden tarkistetut luvut 
julkaistiin, elokuun YKHI-tietojen julkaisun yhteydessä 7. lokakuuta 1997. 
YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti YKHLä 
on sovellettava tammikuun 1997 indeksistä alkaen. Yhteinen indeksin perusjakso on vuosi 
1996. Vuoden 1997 hintojen vaihtelu määritellään siis suhteessa vuoden 1996 indekseihin. 
YKHI-käsitteitä aletaan siten soveltaa tammikuun 1996 indeksistä lähtien. 
Vaikka asetus ei vaadikaan vuoden 1995 indeksejä, kaikki jäsenvaltiot lupasivat toimittaa ne28. 
YTidistyneen kuningaskunnan vuoden 1995 indeksit ovat väliaikaisia indeksejä, jotka on 
mukautettu geometrisen keskiarvon vaikutusten edellyttämällä tavalla29. Vuoden 1995 indeksit 
ja vuoteen 1995 perustuvat vuoden 1996 muutosasteet eivät täytä YKHI-vaatimuksia, mutta 
niitä pidetään vertailukelpoisuuden osalta kansallisia kuluttajahintaindeksejä ja väliaikaisia 
indeksejä parempina30. Niitä pidetään siksi yhdenmukaistettuina inflaatioasteen mittareina 
vuoden 1996 kuukausia varten, ja komissio (Eurostat) julkaisee ne. 
Irlanti estimoi kuukausi- YKHLt ja kuukausialaindeksit vuosille 1995 ja 1996 
neljännesvuositietojensa perusteella. Kuukausiluvut on saatu neljännesvuosi-indekseistä 
käyttämällä lineaarista interpolointia, ja niissä on otettu huomioon useita alennusmyyntien 
vaikutuksia. Nämä vaikutukset estimoidaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa koskevien 
kausivaihtelutietojen perusteella. 
Vuoden 1995 inflaatioasteen määrittämiseksi komissio (Eurostat) laskee vuoden 1994 
kuukausille indeksit vuoden 1995 väliaikaisten indeksien muutosten perusteella. Nämä 
estimaatit ovat käytettävissä vain kokonaisindeksien osalta. 
Taulukko 1 
Yhteenveto 7. lokakuuta 1997 jälkeen käytettävissä olevista YKHI-tiedoista 
kuukausittaiset indeksit YKHI 
alaindeksit 1995 
kaikki jäsenvaltiot 
ei F eikä UK 1996 
kaikki jäsenvaltiot 
kaikki jäsenvaltiot 1997 
kaikki jäsenvaltiot 
kaikki jäsenvaltiot 
kuukausimuutokset YKHI 
alaindeksit [1995/1994]31 
kaikki jäsenvaltiot 
ei mikään 1996/1995 
kaikki jäsenvaltiot 
ei F eikä UK 1997/1996 
kaikki jäsenvaltiot 
kaikki jäsenvaltiot 
28 
29 
30 
31 Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät ole toimittaneet alaindeksejä vuodelle 1995. 
Lisätietoja kohdissa 6.2.5 ja 12.6. 
Väliaikaiset indeksit ovat käytettävissä kaikista EU:n jäsenvaltioista sekä Islannista, Norjasta ja 
Sveitsistä ajalta tammikuu 1994—joulukuu 1996. 
Väliaikaisista indekseistä myös kohdassa 6.1. 
sivu 20/62 
7 POIKKEUKSET YKHÏ:EISTÂ ANNETUN NEUVOSTON ASETUKSEN 
SÄÄNNÖKSISTÄ 
YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 5 artiklan mukaisesti komissio (Eurostat) voi 
tarvittaessa ja ERLä kuultuaan myöntää poikkeuksia asetuksessa säädetystä aikataulusta 
enintään yhden vuoden ajaksi. "Tarvittaessa" tarkoittaa sitä, että jäsenvaltio joutuu 
merkittävästi mukauttamaan tilastointijärjestelmäänsä täyttääkseen velvoitteensa. 
Vain muutama jäsenvaltio32 on hakenut poikkeusta. Useimmissa tapauksissa tarvittiin vain 
pientä mukauttamista, johon löydettiin tyydyttävät ratkaisut sovitun toteuttamisaikataulun 
puitteissa. Komissio (Eurostat) on lopulta myöntänyt vain yhden poikkeuksen Tanskalle, jonka 
tarvitsee ryhtyä soveltamaan perusaggregaattikaavaa vasta syyskuussa 1997. Takautuvat sarjat 
on kuitenkin toimitettava. 
8 YHDENMUKAISTAMISEN JATKOTOIMET 
YKHLt ovat tällä hetkellä paras tilastollinen pohja kuluttajahintojen inflaation kansainvälisten 
vertailujen tekemiselle, ja menetelmien yhdenmukaistamisessa on päästy pitkälle. 
Vertailukelpoisuuden parantamiseksi on kuitenkin vielä tehtävä työtä. YKHLt eivät ole 
"täysin" yhdenmukaistettuja kuluttajahintaindeksejä, eikä niistä sellaisia tulekaan, sillä 
tavoitteena on vertailukelpoisuus eikä täydellinen yhdenmukaistaminen. Euroopan unionista 
tehdyssä sopimuksessa sallitaan nimenomaisesti kansalliset erot, joita esiintyy myös jatkossa, 
kunhan indeksien vertailukelpoisuus ei vaarannu. Lähiaikoina aiotaan ehdottaa seuraaviin 
kysymyksiin liittyviä teknisiä asetuksia ja sopimuksia: 
8.1 Kattavuuden laajentaminen 
Komission asetuksen (EY) N:o 1749/96 3 artiklassa määritellään YKHLien peruskattavuus33 
tammikuusta 1997 lähtien. YKHLt eivät täysin kata joitakin vaikeita luokkia, kuten terveys-ja 
koulutuspalveluita, joiden kohdalla institutionaaliset erot jäsenvaltioiden välillä ovat suuret. 
Koska monet terveydenhuoltoon, asumiseen ja koulutukseen liittyvät tavarat ja palvelut saavat 
runsaasti valtion tukea, ei ole aina selvää, mitkä hinnat pitäisi ' ottaa mukaan 
kuluttajahintaindeksiin, ja tätä ongelmaa käsitellään eri maissa eri tavoin. 
Komission asetusluonnoksella muutetaan komission asetusta (EY) N:o 1749/96 kattavuuden 
osalta ja määritellään asteittainen menettely YKHLien kattavuuden laajentamiseksi. 
"Kotitalouksien lopulliset rahamääräiset kulutusmenot" on käsite, jonka avulla 
luonnosasetuksessa määritellään sekä indeksin kattamat tavarat ja palvelut että käytettävät 
hinnat, jotka olisi otettava huomioon nettomääräisinä ilman korvauksia, tukipalkkioita ja 
alennuksia. Luonnosasetus noudattaa uuden Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän 
(EKT-95) määritelmiä silloin, kun ne soveltuvat kansainvälisiin inflaatiovertailuihin, ja siinä 
määritellään yksityiskohdat viittaamalla COICOP/YKHI-luokitukseen34. Luonnosasetuksessa 
säädetään, että tavaroiden ja palveluiden kattavuus on toteutettava kahdessa vaiheessa, joiden 
määräajat ovat joulukuu 1998 ja joulukuu 1999, seuraavasti: 
(a) Vuokrat: Joulukuuhun 1998 mennessä yhdenmukaistetaan tuettujen vuokrien käsittely. 
(b) Asumiseen liittyvät palvelut: Joulukuuhun 1998 mennessä lisätään kattavuuteen 
jätteiden keruu, jätevedenkäsittelyjä vesihuolto, ellei näitä rahoiteta julkisin verovaroin. 
32 
33 
34 Tanska, Saksa, Ranska ja Italia. 
Ks. myös kohta 6.2.1. 
Ks. myös kohdat 6.2.1 ja 6.2.7. 
sivu 21/62 
(c) Rahoituspalvelut: Joulukuuhun 1999 mennessä YKHI kattaa loputkin rahoituspalvelut, 
esim. vero- tai sijoitusneuvonnan palkkiot. 
(d) Koulutus: Joulukuuhun 1998 mennessä YKHI kattaa yhdenmukaisesti kaikki 
koulutukseen liittyvät tavarat ja palvelut. Koulutukseen liittyvät menot otetaan huomioon 
nettoperiaatteella, eli painot ja hinnat perustuvat siihen osaan, jonka kuluttaja todella 
maksaa ja jota valtiovalta ei korvaa. Tämä koskee oppikirjoja ja muuta materiaalia, 
kouluaterioita ja kaikenlaisten koulujen ja yliopistojen tarjoamia koulutuspalveluita. 
Eurostat on asettanut erityisen task force -ryhmän, jonka tehtävänä on ratkaista tulojen 
mukaan määräytyviin hintoihin liittyvät menetelmäkysymykset. 
(e) Terveys: Joulukuuhun 1998 mennessä YKHI kattaa yhdenmukaisella tavalla kaikki 
terveydenhuoltoon liittyvät tavarat ja palvelut (sairaalapalvelulta lukuunottamatta). 
Terveydenhoitoon liittyvät menot otetaan huomioon nettoperiaatteella, eli painot ja 
hinnat perustuvat osaan, jonka kuluttaja todella maksaa ja jota sosiaaliturva ei korvaa. 
Task force -ryhmä selvittää toteutuksen menetelmällisiä kysymyksiä. Menetelmästä, jolla 
sairaalapalvelut sisällytetään indeksiin, sovitaan viimeistään joulukuussa 1998. Luokka 
lisätään mahdollisimman pian sen jälkeen. 
(0 Vakuutukset: Joulukuuhun 1998 mennessä YKHI kattaa kaikki asumiseen liittyvät 
vakuutukset, ei pelkästään koti-irtaimiston vakuutuksia. Joulukuuhun 1999 mennessä 
YKHI kattaa myös yksityiset terveyteen liittyvät vakuutukset sekä vastuu- ja 
matkavakuutukset. Menetelmistä päättää Eurostatin asettama task force -ryhmä. Jos 
ryhmä löytää ratkaisun aikaisemmin, lisäys voidaan toteuttaa aiemmin. 
(g) Sosiaaliseen suojeluun liittyvät palvelut: Joulukuuhun 1998 mennessä YKHI kattaa 
yhdenmukaisella tavalla päiväkotien ja kerhojen tarjoamat palvelut. Niihin liittyvät menot 
otetaan huomioon nettoperiaatteella, eli painot ja hinnat perustuvat osaan, jonka 
kuluttaja todella maksaa ja jota valtiovalta ei korvaa. Muiden sosiaaliturvaan liittyvien 
palveluiden (kuten vanhainkotien) sisällyttämisessä indeksiin on samanlaisia ongelmia 
kuin sairaalapalvelujen sisällyttämisessä. Näiden palvelujen merkitys kuitenkin kasvaa, 
joten ne olisi sisällytettävä YKHI:iin. Sisällyttämiseen (esim. vanhainkotien) liittyvät 
menetelmäongelmat ratkaistaan viimeistään joulukuussa 1998. Luokka sisällytetään 
indeksiin mahdollisimman pian sen jälkeen. t ' 
(h) Indeksiin sisältymättömät hyödykkeet: Seuraavat hyödykeryhmät eivät sisall> 
YKHLiin: huumaavat aineet, omistusasunnoissa asuvien laskennalliset vuokrat, muut 
laskennalliset vuokrat, uhkapeli, tietyt henkilökohtaiset hoitopalvelut, henkivakuutukset 
ja välilliset rahoituspalvelut. 
Takautuvia sarjoja laaditaan silloin, kun se on teknisesti mahdollista. Edellä lueteltujen 
tavaroiden ja palvelujen arvioidaan muodostavan noin 6 prosenttia "kotitalouksien lopullisista 
rahamääräisistä kulutusmenoista"35. 
Avoinna on myös kysymys siitä, miten mitata inflaation vaikutusta omistusasunnoissa asuviin*' 
YKHI kattaa jo omistusasunnossa asuville pienistä korjauksista ja säännöllisestä huollosta 
koituvat kustannukset. Joissakin kansallisissa kuluttajahintaindekseissä käytetään laskennallisia 
vuokria tai asuntolainojen korkokustannuksia, mutta ne eivät ole varsinaisia rahamääräisiä 
taloustoimia, eikä niitä siksi pidetä kansainvälisiin kuluttajahintavertailuihin soveltuvina 
Jäsenvaltiot ovat keskustelleet kysymyksestä laajasti. Eurostat jätti 13. maaliskuuta 1997 
TOK:lle kannanottoasiakirjan, jossa se tiedustelee komitean mielipidettä siitä, pitäisiko 
tällainen vertailukelvoton hyödyke jättää pois- YKHLstä, vai pitäisikö se ottaa mukaan 
omistusasunnon nettohankintahinnan mukaan. Monet jäsenvaltiot puolsivat sitä, että asuntonsa 
35 Ks. myös kohta 12.2.3. 
36 Ks. myös kohta 10.2. 
sivu 22/62 
omistavalle asunnon hankinnasta koituvien kustannusten pitäisi kuulua YKHLn piiriin. Ne 
olivat kuitenkin sitä mieltä, että uusien asuntojen nettohankintahintaa koskevan indeksin 
laatiminen oli ennenaikaista. Sovittiin siitä, että keskustelua aiheesta jatketaan ja että ennen 
lopullista päätöstä on tehtävä lisätutkimuksia. Eurostat perustaa vuonna 1998 erityisen task 
force -ryhmän tätä tehtävää varten. 
Kattavuuden laajentaminen tavaroiden ja palvelujen perusjoukon ulkopuolelle edellytti 
yhteisymmärrystä inflaation määritelmästä. Periaatteelliseksi kattavuudeksi otettiin 
"kotitalouksien lopulliset rahamääräiset kulutusmenot". Jotkut ovat huomauttaneet, että 
indekseissä on niiden epätäydellisen kattavuuden takia vakavia puutteita, jos niitä verrataan 
tiettyihin kansallisiin KHLeihin, ja olettaneet samalla, että puutteiden vaikutukset ovat 
merkittäviä. Komissio (Eurostat) on kuitenkin huomauttanut, että KHLt eivät ole sopiva 
vertailukohde ja että pois jätettyjen hyödykkeiden vaikutus riippuu pikemminkin niiden 
suhteellisista hintamuutoksista kuin niiden kokonaisarvosta, josta on nettoperiaatteen 
mukaisesti vähennetty korvaukset ja joka ei sen vuoksi ole kovinkaan suuri37. 
8.2 YKHLien painojen laadulliset vähimmäisvaatimukset 
Yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 
8 artiklan 3 kohdan mukaisesti YKHLn painoja on ajantasaistettava niin usein kuin 
vertailukelpoisuusvaatimukset edellyttävät välttäen kuitenkin useammin kuin viiden vuoden 
välein suoritettavista kotitaloustiedusteluista aiheutuvia kustannuksia. Asetuksen 5 artiklan 3 
kohdassa säädetään lisäksi, että on päätettävä niistä asetuksen täytäntöön panemiseksi 
tarvittavista toimenpiteistä, jotka ovat välttämättömiä YKHLien luotettavuuden ja 
asianmukaisuuden ylläpitämiseksi. KHLt ovat melko riippumattomia painojen muutoksista. 
Kaikkien painojen suuren tarkkuuden ylläpitäminen usein toistuvan ja kattavan 
ajantasaistamisen avulla ei ole kustannussyistä toivottavaa. On kuitenkin tarpeen jossakin 
määrin varmistaa, että suuret erot päivitystiheydessä eivät johda vertailukelpoisuuden 
heikkenemiseen. 
Komission asetusluonnoksessa määritellään YKHLien painojen laatuun liittyvät 
vähimmäisvaatimukset. Käytettävät painot voivat käytännössä perustua jopa seitsemän vuoden 
takaiseen, meneillään olevaa vuotta edeltävään painojen viitejaksoon. Painoja on kuitenkin 
muutettava, jos kulutusrakenne muuttuu merkittävästi tänä aikana. Asetusluonnos antaa siten 
vähimmäistakuun YKHLien laatimisessa käytettävien painojen laadusta ja vähentää erilaisista 
päivitysväleistä johtuvia YKHLien eroja38. 
Jäsenvaltioiden on itse päätettävä painojen tarkistusmenetelmästä ja perusteltava se. Komissio 
(Eurostat) on todennut, että on mahdollista kehittää laadunvarmistusmenettelyjä niitä muutamia 
painoja varten, jotka ovat erittäin tärkeitä YKHLien vertailukelpoisuuden, asianmukaisuuden ja 
luotettavuuden kannalta. Painojen tarkistuksesta olisi toimitettava komissiolle (Eurostatille) 
raportti. Siinä olisi vähintään osoitettava, että silloin, kun tiettyjen tavaroiden ja palvelujen 
hinnat ovat muuttuneet eri tavalla kuin kokonais-YKHI, näiden hyödykkeiden painojen 
seuraamiseksi on otettu käyttöön menetelmät, joiden avulla painojen asianmukaisuus voidaan 
varmistaa. 
Komissio (Eurostat) on jo muutamien vuosien ajan pyrkinyt yhdessä jäsenvaltioiden- kanssa 
yhdenmukaistamaan kotitaloustiedustelujen rakennetta, sisältöä ja tiheyttä. Tämä työ voi 
vaikuttaa kuluttajahintaindeksien yhdenmukaistamiseen, sillä painojen laatu ja ajantasaisuus 
riippuu näistä ja muista tietolähteistä, kuten kansantalouden tilinpidon tiedoista. 
37 Lisätietoja kohdassa 12.2.3. 
38 Lisätietoja kohdissa 12.3 ja 12.4. 
sivu 23/62 
8.3 Maantieteellinen ja väestöllinen kattavuus 
Kansalliset KHLt eroavat toisistaan väestöllisen kattavuuden osalta esimerkiksi siinä, 
kuuluvatko laitoksissa asuvat indeksin piiriin vai eivät. Yksi erityisongelma on maan 
asukkaiden kulutus ulkomailla ja ulkomaalaisten vierailijoiden kulutus vierailumaassa. Tässä 
yhteydessä on myös vaikea erottaa työhön kuuluvaa ja yksityistä kulutusta. Neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 2494/95 3 artiklassa YKHLn kattavuus rajataan "jäsenvaltion alueella 
kuluttajien tarpeiden välittömäksi kattamiseksi myyntiin asetettujen tavaroiden ja palvelujen 
hintoihin". Tämä ei kuitenkaan määrittele kuluttajan kotipaikka-asemaa. Kysymys liittyy siihen, 
käyttävätkö jäsenvaltiot YKHI-painojen ensisijaisena lähteenä kansantalouden tilinpitoa vai 
kotitaloustiedusteluja. Laitoksissa asuvat ja ulkomaiset vierailijat eivät yleensä kuulu 
kotitaloustiedustelujen piiriin. Kansantalouden tilinpitoon he periaatteessa kuuluvat, mutta 
vastaavien tarkkojen YKHI-painojen johtaminen voi olla vaikeata. 
Maaliskuussa 1997 julkaistut YKHLt kattavat tulotasosta riippumatta kaikki, missä tahansa 
talousalueella (kaupungissa tai maaseudulla) sijaitsevat kotitaloudet. Muutamat jäsenvaltiot 
joutuvat siksi mukauttamaan YKHLiensä painoja siten, että ne kattavat myös ne kotitaloudet, 
jotka eivät kuulu kansallisen KHLn piiriin (esimerkiksi Kreikka, Portugali ja Yhdistynyt 
kuningaskunta). Ulkomailla asuvien, työhön liittyvällä matkalla olevien vierailijoiden ja 
laitostalouksien kulutusta käsitellään kuitenkin YKHLn yhteydessä samalla tavalla kuin 
kansallisessa KHLssä39. 
Komission asetusluonnoksessa esitetään yhdenmukaistettu määritelmä YKHLn 
maantieteelliselle ja väestölliselle kattavuudelle. Sen mukaan YKHLn painojen laskennassa on 
otettava huomioon kaikki "kotitalouksien lopulliset rahamääräiset kulutusmenot"40, jotka 
aiheutuvat kyseisen jäsenvaltion talousalueella41. On huomattava, että kattavuuteen kuuluvat 
ulkomaisten vierailijoiden menot vierailumaassa, mutta siihen eivät kuulu kyseisen valtion 
asukkaille ulkomailla aiheutuneet menot. YKHLn on siis noudatettava 
"kotimaisuusperiaatetta". YKHLien pitäisi kattaa kaikkien yksityisten kotitalouksien 
kulutusmenot asuinalueesta riippumatta sekä laitoksissa asuvien henkilöiden menot. Indeksien 
täytyy kattaa kotitaloudet niiden tulotasosta riippumatta. Työhön liittyvät menot olisi jätettävä 
kattavuuden ulkopuolelle. 
8.4 YKHI:ien kattava määritelmä 
Jotta YKHLn laatimisesta saataisiin täydellinen ja virallinen esitys, komissio (Eurostat) 
tarkistaa ja laajentaa TOK:n tammikuussa 1997 hyväksymää täytäntöönpanosopimusta. Tässä 
asiakirjassa käsitellään monia YKHLien laatimiseen liittyviä kysymyksiä ja varsinkin niitä 
alueita, joilla lainsäädäntöä pidettiin ennenaikaisena tai tarpeettomana. Esimerkkejä tällaisista 
alueista ovat alennukset, tietojen muokkaus, tietojen keruun ajoitus ja kausitasoitukset. Jotta 
YKHI: ien laatimismenetelmä saataisiin mahdollisimman nopeasti valmiiksi, laaditaan 
"suuntaviivoja", jotka koskevat sellaisia nykyisin sovellettavia käsitteitä, menetelmiä ja 
toimintatapoja, joiden katsotaan antavan vertailukelpoisia tuloksia. Tarkoituksena on laatia 
täydellinen kuvaus YKHLn oleellisista piirteistä vuoden 1998 aikana. 
Lainsäädännölliset puitteet on jo luotu niille YKHLien laatimiseen liittyville kysymyksille, jotka 
voivat eniten heikentää tulosten vertailukelpoisuutta. Indeksien oleelliset osat on määritelty, 
mutta useita muita YKHLien laatimiseen liittyviä kysymyksiä on jätetty auki, mikä voi 
39 Lukuun ottamatta Itävaltaa, jossa kansallinen KHI koskee maassa asuvien kulutusta oman maan 
talousalueella, kun taas YKHI sisältää myös ulkomaisten vierailijoiden kulutuksen 
(kotimaisuusperiaate). 
40 Ks. myös kohta 8.1. 
41 Näiden laajennusten yhdistetty paino annetaan kohdassa 12.2.3. 
sivu 24/62 
vaikuttaa tuloksena oleviin indekseihin. Näiden erojen ei nykytiedon mukaan odoteta 
merkittävästi heikentävän vertailukelpoisuutta. Kattavan määritelmän puutteesta on se etu, että 
jäsenvaltiot voivat noudattaa kansallisten KHI:ien laadinnassa soveltamiaan toimintatapoja, 
mutta haittana on toisaalta se, että näitä toimintatapoja ei ole dokumentoitu, eivätkä muut 
jäsenvaltiot, Eurostat tai muut käyttäjät tunne niitä. Lisäksi niitä voidaan muuttaa ilmoittamatta 
millekään kansallisen tilastolaitoksen ulkopuoliselle viranomaiselle. Jotta saataisiin aikaan 
puitteet YKHLien määrittelylle ja niihin liittyvälle sääntelylle, on saatava kuvaus siitä, mitä 
jäsenvaltiot tällä hetkellä tekevät. Tarkoituksena ei ole arvioida nykyisiä toimintatapoja, vaan 
saada niistä yksityiskohtainen kuvaus. 
9 EU:N LAAJENEMINEN 
Monet maat ovat hakeneet Euroopan unionin jäsenyyttä42. Hakemuksista päätettäessä otetaan 
huomioon ehdokkaiden kyky täyttää jäsenyysvelvoitteet, joihin kuuluu poliittisen unionin ja 
talous- ja rahaliiton tavoitteiden noudattaminen. Jäsenyyden kannalta tärkeät tilastotiedot 
toimittaa Eurostat. 
Jäsenyyden valmisteluvaiheessa hakijamaiden on pantava täytäntöön "yhteisön säännöstö"43, 
johon kuuluu myös yhdenmukaistettujen kuluttajahintaindeksien (YKHI) käyttöönotto. 
Ensimmäinen kokous hakijamaiden kanssa pidettiin vuonna 1996 tarkoituksena ottaa nämä 
maat mahdollisimman täydellisesti mukaan yhdenmukaistamishankkeeseen. Vuoden 1996 
lopulla Eurostat lähetti kaikille hakijamaille kyselyn, joka koski jäsenvaltioiden YKHLien 
laatimiseen liittyvää lainsäädäntöä. Tarkoituksena oli selvittää puutteet YKHLä koskevien 
vaatimusten noudattamisessa, teknisen avun tarpeet, käytettävissä olevat resurssit, mahdolliset 
kustannukset sekä YKHLien täytäntöönpanon aikataulu. Saadut tiedot toimivat pohjana 
tuleville tapaamisille ja yksityiskohtaisen työohjelman laatimiselle. 
Kyselyn tulosten ensimmäisessä arvioinnissa keskityttiin hakijamaiden kykyyn tuottaa indeksi, 
joka kattaa kaikki ne tavarat ja palvelut, jotka kuuluvat komission asetuksen (EY) N:o 1749/96 
3 artiklan mukaan YKHLien peruskattavuuteen44. Yhteenveto tuloksista esitetään seuraavassa 
taulukossa. 
Taulukko 2 
Arvio YKHLä koskevien vaatimusten täyttymisestä jäsenyyttä hakevissa valtioissa: 
Peruskattavuus 
YKHI:n peruskattavuusvaatimukscn täyttymistä koskeva Eurostatin arvio 
hakijavaltioiden aikataulu: peruskattavuusvaatimukscn 
täyttymisestä: 
BUL ei mahdollista tällä hetkellä 
CYP tammikuusta 1998: YKHLien laatiminen; todennäköistä vuonna 1998 
(tiedot käytettävissä keväällä 1998) 
CZE 1998: luokittelun uudistaminen COICOP/YKHI-luokituksen todennäköistä vuonna 2000 
mukaisesti; 1999: KHI-korin tarkistus; vuoden 2000 alusta: 
YKHLien laatiminen 
EST vuodesta 1998: edustavien hyödykkeiden osoittaminen niihin mahdollista vuonna 2000 
YKHI:n alaindekseihin, joita kansallinen KHI ei vielä kata 
HUN 1997: kiinteän korin käsitteen käyttöönotto; mahdollista vuonna 2000 
[ 1997 - 1998: COICOP/YKHI-luokituksen käyttöönotto | 
42 Hakijamaat ovat: Bulgaria, Kypros, Tsekin tasavalta, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Puola, Romania, 
Slovakia ja Slovenia. 
43 Euroopan unionin jäsenvaltioita koskeva lainsäädäntö. 
44 Ks. myös kohta 6.2.1. 
sivu 25/62 
LTU YKHI-vaatimusten täyttämiseen tarvitaan 2 vuotta ci mahdollista tällä hetkellä 
LVA mahdollista vuonna 2000 
POL 1997: COICOP-luokituksen käyttöönotto todennäköistä vuonna 1999 
kotitaloustiedusteluissa; 
tammikuu 1998: COICOP/YKHI-luokituksen käyttöönottoja 
ohjelmistojen kehittäminen YKHI:n laskentaa varten; 
maaliskuu 1998: COICOP-luokitukseen perustuvan 
painojärjestclmän käyttöönotto; 
vuodesta 1999: YKHLien laatiminen 
ROM ei ennen vuotta 1998 ei suunnitelmia kansallisen KHLn 
, uudistamisesta ennen vuotta 2000 
SVK ei mahdollista tällä hetkellä 
S VN joulukuu 1998: tavaroiden ja palvelujen kattavuus todennäköistä vuonna 1999 
pcruskattavuusasetuksen mukainen; COICOP/YKHI-
luokituksen käyttöönotto; 
vuodesta 1999: YKHLien ja kaikkien alaindeksien laatiminen v 
10 YKHI ON KULUTTAJAHINTOJEN INFLAATION VERTAILUKELPOINEN 
MITTARI 
10.1 Vertailukelpoisuuden paraneminen 
Yhdenmukaistetut kuluttajahintaindeksit (YKHLt) perustuvat yhdenmukaistettuihin 
käsitteisiin, menetelmiin ja toimintatapoihin ja soveltuvat siksi jäsenvaltioiden inflaation 
vertailemiseen paremmin kuin kansalliset kuluttajahintaindeksit (KHLt). 
Yhdenmukaistamishankkeen tuloksena myös joidenkin kansallisten indeksien laatu 
inflaatiomittareina on parantunut. , 
Komissio (Eurostat) on YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen puitteissa antanut joukon 
komission asetuksia, joissa säädetään yhteisestä luokituksesta (COICOP/YKHI), YKPILien 
yhteisestä kattavuudesta sekä vähimmäisvaatimuksista, jotka koskevat esimerkiksi45 
• uusien keskeisten kulutustavaroiden ja palvelujen (esim. matkapuhelimien) sisällyttämistä 
indeksiin 
• kuluttajien ostamien hyödykkeiden laadunmuutosten huomioon ottamista 
• hintaotosten edustavuuden varmistamista 
• vertailukelpoisten kaavojen käyttämistä hintamuutosten mittaamisessa. 
Boskinin raportti ja BLS:n46 siihen antama vastaus tukevat yhdenmukaistamisprosessin 
saavutuksia. Boskinin esille ottamat kysymykset olivat sellaisia, joihin yhdenmukaistamisen 
yhteydessä oli jo puututtu: varsinkin laadunmuutosten huomioon ottaminen, käytettävä 
peruskaava ja markkinoiden kehittymisen seuranta (uudet hyödykkeet ja painot). 
YKHLien vertailukelpoisuus parani merkittävästi, kun indeksien laadinnan ensimmäisessä 
vaiheessa poistettiin omistusasunnoissa asuville aiheutuvien kustannusten ja terveys- ja 
koulutuspalvelujen erilaiset käsittelymenetelmät. Vähimmäisvaatimusten asettaminen paransi 
myös merkittävästi vertailukelpoisuutta, kun kiellettiin epätarkoituksenmukaiset toimintatavat 
ja poistettiin pitkälti niiden aiheuttamat tilastoharhat, jotka liittyivät esimerkiksi uusiin 
hyödykkeisiin, laadunmuutoksiin, puuttuviin hintoihin, aggregointiin, kaavoihin, hyödykkeiden 
korvaamiseen tai keruuliikkeisiin. Jäljellä olevien tilastoharhojen ja virheiden korjaaminen on 
45 
•16 Lisätietoja kohdissa 6.2 ja 12. 
Yhdysvalloissa KIll:n laskennasta vastaa Bureau of Lahor Statistics. 
sivu 26/62 
keskipitkän aikavälin tehtävä, joka aloitettiin ensimmäisten YKHI-sarjojen laatimisen 
yhteydessä. YKHLt sisältävät kuitenkin aina jonkin verran tilastovirheitä ja tuntemattomia 
harhoja. 
Jos KHLn tilastoharhan suuruus voitaisiin määrittää, ei harhaa olisi, sillä KHI:ä voitaisiin 
korjata vastaavasti. Ennen kuin pystytään määrittelemään ja luomaan uusia, harhattomia 
mittareita, minkään tilastoharhan suuruudesta ei voida olla varmoja. Yleisesti ollaan yhtä 
mieltä siitä, että KHLn tilastoharhan merkittävin lähde on laadunmuutosten käsittely, mutta 
harhan suuruutta ei tiedetä. Kansallisia kuluttajahintaindeksejä voidaan kuitenkin käyttää 
pohjana, kun tutkitaan hintaindeksien laatimisen vaihtoehtoisia lähestymistapoja. 
Asetuksiin ja suuntaviivoihin sisältyvillä säännöillä ja vähimmäisvaatimuksilla varmistetaan 
YKHLien vertailukelpoisuus, tarkkuus ja luotettavuus ja parannetaan lisäksi 
inflaatiomittareiden laatua. Myös kansallisia KHLejä voidaan parantaa ottamalla käyttöön nämä 
vähimmäisvaatimukset. Esimerkiksi Irlannissa on tammikuusta 1997 lähtien tuotettu 
kuukausi-KHI aikaisemman neljännesvuosittaisen KHLn sijasta. Luxemburg on ensimmäisenä 
jäsenvaltiona korvannut kansallisen KHLn YKHLllä, ja Kreikassa on otettu käyttöön uusi 
kansallinen KHI, joka täyttää suurelta osin YKHLä koskevat vaatimukset. 
Käsitteen "kotitalouksien lopulliset rahamääräiset kulutusmenot"47 käyttöönotolla luodaan 
yhteys Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmään (EKT-95) ja määritellään samalla 
YKHLt siten, että niiden painot ja kattavuus voidaan määrittää selkeästi ja yksiselitteisesti, 
sekä parannetaan niiden yhteensopivuutta kansantalouden tilinpitojärjestelmän kanssa. 
10.2 Vertailukelpoisuus ia kattavuus 
YKHLien vertailukelpoisuus on saavutettu kohdassa 6.2 kuvattujen toimien avulla. Tässä 
luvussa keskitytään YKHLn kattavuuteen. YKHLn käyttöönoton jälkeen komissiota 
(Eurostatia) ja jäsenvaltioissa toimivia tilastotieteilijöitä on arvosteltu siitä, että he eivät ole 
kyenneet sisällyttämään omistusasumista, koulutusta ja terveydenhuoltoa YKHLien perustana 
olevaan hyödykekoriin48. ( ' 
YKHI kattaa jo omistusasunnoissa asuvien pienistä korjauksista ja säännöllisestä huollosta 
maksamat todelliset hinnat. Sen sijaan laskennallisia vuokria tai asuntolainojen korkoja, joita 
käytetään joissakin kansallisissa kuluttajahintaindekseissä omistusasunnoissa asuvien asumiseen 
liittyvän "inflaation" mittaamiseen, ei pidetä kansainvälisiin kuluttajahintojen inflaation 
vertailuihin soveltuvina, sillä ne eivät ole todellisia rahamääräisiä taloustoimia. Laskennalliset 
vuokrat ovat omistusasunnossa asuville asumisesta aiheutuvia vaihtoehtoiskustannuksia eivätkä 
heijasta heidän kuluttajina maksamiaan todellisia hintoja. Näitä ja muita 
vaihtoehtoiskustannuksia ei pidetä inflaatioon kuuluvina. Asuntolainojen korot ovat 
yksinkertaisesti lainakuluja, eikä näitä tavallisesti sisällytetä kuluttajahintaindekseihin. TOK 
keskusteli omistusasumisen käsittelystä YKHLssä 13. maaliskuuta 1997. Monet jäsenvaltiot 
katsoivat, että asuntonsa omistavalle asunnon hankinnasta koituvien kustannusten pitäisi 
kuulua YKHLn piiriin. Ne olivat kuitenkin sitä mieltä, että uusien asuntojen 
nettohankintahintaa koskevan indeksin laatiminen olisi ennenaikaista. Sovittiin siitä, että 
keskustelua aiheesta jatketaan ja että ennen lopullista päätöstä tarvitaan lisätutkimuksia. 
Eurostat perustaa vuonna 1998 erityisen task force -ryhmän tätä tehtävää varten. 
Suurin osa terveys- ja koulutuspalveluista ei kuulu Y/KHLn piiriin, mutta pois jättämisen 
vaikutus riippuu siitä, miten näitä palveluja lopulta mitataan ja erityisesti siitä, miten korvauksia 
47 Ks. myös kohta 8.1. 
48 Ks. myös kohta 8.1. 
sivu 27/62 
käsitellään. Kaikki KHLt eivät kata kaikkia terveys- ja koulutuspalveluja. Silloin kun ne ovat 
mukana, ei aina oteta huomioon sitä, että kuluttajat saavat usein korvauksen näistä menoista. 
Joitakin ratkaisuja on löydetty, ja lähes täydellinen kattavuus terveydenhuollon ja koulutuksen 
osalta saavutetaan kahdessa vaiheessa, joulukuussa 1998 ja joulukuussa 1999. Joitakin 
hyödykkeitä otetaan mukaan vasta vuoden 1998 jälkeen. Syynä on joko se, ettei millään 
jäsenvaltiolla ole teknisiä keinoja niiden käsittelemiseksi (esim. sairaalapalvelut: mitä kuluttajat 
niistä maksavat), tai se, että menetelmiä ja toimintatapoja on hiottava vertailukelpoisuuden 
varmistamiseksi. 
Jos oletetaan, että YKHLen "kotitalouksien lopullisten rahamääräisten kulutusmenojen" 
mukainen kattavuus jää 6 % alle tavoitekattavuuden, tällä on merkitystä vain silloin, jos pois 
jätettyjen hyödykkeiden inflaatio eroaa merkittävästi yleisestä inflaatiosta. Jos YKHLn 
osoittama inflaatioaste on esimerkiksi 2,0 prosenttia, indeksiin kuulumattomien hyödykkeiden 
inflaation pitäisi olla kaksinkertainen, jotta se muuttaisi mitatun tason arvoon 2,1 prosenttia. 
Jos pois jätettyjen hyödykkeiden alaindeksin kehitys noudattaa kokonaisindeksin kehitystä, 
tämä ei vaikuta YKHI.ilä mitattuun inflaatioasteeseen. Vaikka tavoiteltua suppeampi kattavuus 
on YKHI:n puute, sitä on arvioitava suhteessa yhdenmukaistamisprosessin muihin 
saavutuksiin. 
10.3 KHLn ia YKHLn erot 
YKHLien ja kansallisten KHLien numeeriset arvot poikkeavat toisistaan, sillä käsitteet, 
menetelmät ja toimintatavat ovat erilaiset. Kansalliset KHLt ja YKHLt palvelevat eri 
tarkoituksia, joten niiden vertaaminen suoraan voi olla harhaanjohtavaa49. Numeeriset erot 
voivat olla plus- tai miinusmerkkisiä, mutta niitä ei ole tarkoitus selittää tai kommentoida tässä 
kertomuksessa, sillä Euroopan komissio on jo tehnyt sen vuoden 1996 taloudellista 
lähentymistä käsittelevässä kertomuksessaan50. Tämän asiakirjan teemana on YKHLien 
vertailukelpoisuus ja sääntelykehyksen noudattaminen jäsenvaltioissa. YKHLt ovat ainoa 
vertailukelpoinen perusta jäsenvaltioiden inflaatioasteen lähentymisen vertaamiselle. 
Inflaatiokehitystä arvioidaan niiden avulla talous- ja rahaliiton III vaiheen alkamista edeltävän 
tärkeän vaiheen aikana perustamissopimuksen mukaisesti. Kansalliset KHLt ja muut indeksit 
voidaan kuitenkin ottaa huomioon, sillä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, 109 j artiklassa 
sallitaan "muiden hintaindeksien" huomioon ottaminen. 
11 KÄYTTÄJIEN, TIEDOTUSVÄLINEIDEN JA JÄSENVALTIOIDEN REAKTIOT 
11.1 Euroopan rahapoliittisen instituutin (ERI:n) lausunto 
Euroopan rahapoliittinen instituutti on antanut seuraavan lausunnon: 
"Euroopan rahapoliittinen instituutti (ERI), josta on tarkoitus jatkossa kehittää Euroopan 
keskuspankki (EKP) ja joka on yksi tärkeimmistä indeksien käyttäjistä, on ollut aktiivisesti 
mukana YKHLien valmistelutyössä osallistumalla YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 5 
artiklan 3 kohdan mukaiseen kuulemismenettelyyn, ja ERLn teknisiä asiantuntijoita on lisäksi 
osallistunut Eurostatin työryhmän työhön" ' 
49 Ks. myös kohta 4. 
50 "Euroopan unionin jäsenvaltioiden taloudellinen lähentymiskehitys vuonna 1996" - KOM(96)560 
lopullinen, julkaistu European Economy -julkaisussa, Supplement A, No 1 - tammikuu 1997. 
sivu 28/62 
Koska kansalliset KHLt perustuvat erilaisiin tavoitteisiin, käsitteisiin ja menetelmiin, ERI pitää 
yhdenmukaistamista välttämättömänä, jotta taloudellista lähentymistä voitaisiin arvioida 
Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa edellytetyllä tavalla. ERI:n alkuvuodesta 1998 
valmistuvassa taloudellista lähentymistä koskevassa kertomuksessa hintakehitystä arvioidaan 
YKHLien avulla. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä keskitytään siis jäsenvaltioiden YKHLien 
vertailuun. Siirryttäessä rahaliiton kolmanteen vaiheeseen YKHLejä käytetään edelleen niiden 
jäsenvaltioiden välisten vertailujen tekemiseen, jotka jäävät yhtenäisvaluutta-alueen 
ulkopuolelle. YKHLeistä tulee tässä vaiheessa kuitenkin erittäin tärkeitä rahapoliittisia 
indikaattoreita, joten indeksillä pyritään jatkossa todennäköisesti kattamaan koko rahaliiton 
alue (rahaliiton kuluttajahintaindeksi, RLKHI). Taloudellisen lähentymisen arvioimiseksi 
toteutetut toimenpiteet tarjoavat hyvän tilastollisen perustan RLKHLien laatimiselle. 
RLKHLien käyttö rahapolitiikan tarpeisiin voi myös lisätä tietojen ajantasaisuuden kaltaisten 
tekijöiden merkitystä, sillä tiedot ovat todennäköisesti tärkeitä politiikan kuukausittaisessa 
seurannassa. 
Yhdenmukaistaminen on yleisesti ottaen edennyt tyydyttävästi. Yhtenäinen kattavuus, yhteinen 
luokitteluja alaindeksien julkaiseminen ovat merkittävästi parantaneet indeksien soveltuvuutta 
analyysien tekemiseen. Vertailukelpoinen peruskaava on luotu ja ensimmäiset menetelmien 
vertailukelpoisuuden parantamiseen tähtäävät toimenpiteet aloitettu (laadunmuutosten käsittely 
ja otantamenetelmät). ERI tukee lähestymistapaa, jonka mukaan vähimmäisvaatimukset olisi 
määritettävä välittömästi ja menetelmien vertailukelpoisuuden sekä luotettavuuden 
parantamiseen olisi pyrittävä keskipitkällä aikavälillä. Monet käsiteltävistä kysymyksistä 
koskevat inflaation mittaamista sekä kuluttajahintatilastojen luotettavuutta yleensä, joten tällä 
alalla tehtävä työ on etenkin rahapolitiikan näkökulmasta tärkeää. Myönteisestä kehityksestä 
huolimatta kaikkia menetelmäeroja ei kuitenkaan vielä ole onnistuttu poistamaan. ERI pitää 
lisäksi erityisen tärkeänä sitä, että indeksi kattaa jatkossa myös ne kulutuserät, jotka eivät 
sisälly alkuvaiheen YKHLeihin. 
Yhteenvetona voidaan todeta, että ERI pitää suunnitelmien mukaista YKHLien jatkokehitystä 
välttämättömänä edellytyksenä sille, että ne soveltuvat jatkossa rahapolitiikan tarpeisiin. Tama 
ei kuitenkaan saisi vähentää niiden soveltuvuutta taloudellisen lähentymisen arviointiin." 
11.2 Talous- ja raha-asioista vastaavan Euroopan komission pääosaston (PO ILn) 
lausunto 
PO II on antanut seuraavan lausunnon: 
"Talous-ja raha-asioista vastaava pääosasto II, joka on yksi indeksien tärkeimmistä käyttäjistä 
on toistuvasti korostanut, että inflaatiokehityksen seurantaa varten on oltava saatavilla 
ajantasaista, vertailukelpoista ja luotettavaa tietoa. PO II suhtautuu siksi myönteisesti siihen 
että YKHLien käyttöönotossa on noudatettu aikataulua, josta säädetään 
kuluttajahintaindeksien yhdenmukaistamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N o 
2494/95. Komissio on tämän ansiosta voinut käyttää YKHLejä viime aikoina julkaisemissaan 
virallisissa asiakirjoissa, erityisesti vuoden 1996 talouspolitiikan yleislinjojen toteuttamista 
koskevassa kertomuksessaan sekä jäsenvaltioiden ja yhteisön vuoden 1997 talouspolitiikan 
yleislinjoja koskevassa suosituksessaan. On hyvin tärkeää, että YKHLien käyttö on aloitettu 
vuotta ennen vuoden 1998 lähentymiskehitystä koskevan kertomuksen laatimista. Nain 
poliittisille päättäjille ja talouden alan toimijoille jää aikaa totutella uuden indeksin käyttöön. 
YKHLien käyttöönottoa voidaan pitää merkittävänä saavutuksena myös siksi, että 
ajantasaisuus on onnistuttu saavuttamaan laatuvaatimuksista tinkimättä. Jäsenvaltioiden 
tuottamien YKHLien vertailukelpoisuus on niiden tämänhetkisessä kehitysvaiheessa hyvä sekä 
kattavuuden että laadun osalta. Kansalliset tilastolaitokset ovat sopineet tietyistä 
sivu 29/62 
menetelmäkysymyksiä koskevista vähimmäisvaatimuksista ja hyvistä menettelytavoista, jotka 
liittyvät mm. alaindeksien laskukaavoihin ja painojen tarkistamiseen. Käyttäjät ovat erittäin 
tyytyväisiä siihen, että sekä vertailukelpoisuus että laatu ovat parantuneet samanaikaisesti. 
PO II ei kuitenkaan ole pystynyt suorittamaan tehtäviään tyydyttävällä tavalla, koska tiettyjen 
jäsenvaltioiden YKHLien osalta ei ollut saatavilla tarvittavia aikasarjoja. Näissä jäsenvaltioissa 
tilanne ei siis ollut asetuksiin sisältyvien säännösten tai Eurostatin kanssa tehtyjen sopimusten 
mukainen. Vaikka ongelmat on tämän jälkeen saatu ratkaistua, PO II toivoo, ettei 
tämäntyyppisiä puutteita esiinny jatkossa tarkistettujen YKHI-sarjojen käyttöönoton (esim. 
kattavuuden laajentamisen) yhteydessä. Tiettyihin YKHI-sarjoihin on lisäksi tehty merkittäviä 
muutoksia YKHI:ien käyttöönottoa seuranneina kuukausina. PO II tietää, että tietyt muutokset 
ovat välttämättömiä, mutta kansallisten tilastolaitosten olisi tästä huolimatta pyrittävä 
varmistamaan, että muutostarve säilyy mahdollisimman vähäisenä. 
PO II tukee indeksien jatkokehitystä erityisesti kannustamalla työryhmän aloittamaa työtä, 
jonka tavoitteena on YKHLien kattavuuden laajentaminen sekä YKHLien ja KHLien 
tilastollisen tarkkuuden parantaminen. PO II korostaa lopuksi edellä mainitsemaansa tarvetta 
YKHLien ajantasaisuuden jatkuvaan varmistamiseen, sillä tietojen on oltava ajan tasalla, jotta 
indeksien käyttäjät voivat seurata inflaatiokehitystä tulevassa EMU:ssa ja Euroopan unionissa." 
11.3 Tiivistelmä jäsenvaltioiden kannoista 
YKHLien käyttöönotto onnistui kaikissa jäsenvaltioissa. Indeksien tärkeimmät käyttäjät, joihin 
kuuluvat keskuspankit, valtiovarain- ja talousministeriöt, rahoituslaitokset sekä 
tutkimuskeskukset, ovat olleet YKHLeistä erittäin kiinnostuneita. Koska käyttäjille on 
useimmissa jäsenvaltioissa jaettu runsaasti tietoa YKHLien yhdenmukaistamishankkeen 
edistymisestä ja saavutetuista tuloksista, YKHLien ja kansallisten KHLien välisten 
metodologisten ja käsitteellisten erojen selvittäminen käyttäjille ei ole tuottanut vaikeuksia. 
Lisäksi jotkut jäsenvaltiot ovat järjestäneet pääasiallisille käyttäjille suunnattuja YKHLejä 
käsitteleviä seminaareja. 
Suuren yleisön kiinnostus uuteen inflaatiomittariin oli pääasiallisiin käyttäjiin verrattuna 
vaatimatonta. Jäsenvaltioiden mukaan tilanne saattaa kuitenkin muuttua vuonna 1998, jolloin 
tehdään päätös Euroopan talous-ja rahaliittoon osallistuvista jäsenvaltioista. 
Tietyt jäsenvaltiot pyrkivät mahdollisimman suureen vastaavuuteen YKHLn ja KHLn välillä, 
joten ne toteuttavat YKHLeihin tehdyt parannukset myös kansallisten KHLiensä osalta ja 
sisällyttävät kansalliseen kuluttajahintaindeksiinsä tavaroita ja palveluja, joita YKHLiin on 
lisätty. Toiset jäsenvaltiot taas pyrkivät pitämään YKHLn ja kansallisen KHLn mahdollisimman 
itsenäisinä indekseinä korostaakseen, että kyseessä on kaksi erillistä indeksiä, joiden 
käyttötarkoitukset poikkeavat toisistaan. 
Luxemburg korvasi ensimmäisenä jäsenvaltiona kansallisen KHLn YHKLllä. YKHLn käyttöä 
inflaatiomittarina ei missään vaiheessa ole kyseenalaistettu. Sen sijaan siitä on keskusteltu 
pitkään, pitäisikö YKHLejä käyttää kansallisten KHLien sijasta, jolloin palkat sidottaisiin 
KHI:iin sijasta YKHLiin. 
Muille jäsenvaltioille uuden rinnakkaisen hintaindeksin käyttöönotto ei ole tuottanut ongelmia, 
koska käyttöönoton yhteydessä on korostettu, että YKHLä on tarkoitus käyttää pääasiassa 
kansainvälisten inflaatiovertailujen tekemiseen ja että kansallinen KHI soveltuu edelleen 
parhaiten kansallisiin tarpeisiin. Kreikassa, Irlannissa, Italiassa ja Itävallassa YKHI otettiin 
käyttöön samaan aikaan kuin uusi tarkistettu kansallinen KHI. Irlanti korvasi onnistuneesti 
neljännesvuosittain laaditun kansallisen KHLn kuukausi-indeksillä. Kreikka ilmoitti, että 
sivu 30/62 
YKHI:ien julkaiseminen lisäsi luottamusta uuteen tarkistettuun kansalliseen KHLiin. Kreikassa 
keskusteltiin kuitenkin siitä, pitäisikö YKHLejä käyttää KHI:ien sijasta tiettyjen taloudellisten 
ja rahataloudellisten muuttujien deflaattoreina, mikä aiheuttaisi muutoksia myös useisiin 
kansainvälisissä vertailuissa käytettäviin lukuihin. 
12 SÄÄNNÖSTEN NOUDATTAMISEN VALVONTA JA LAADUNVALVONTA 
YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 12 artiklassa velvoitetaan epäsuorasti säännösten 
noudattamisen valvontaan. Artiklassa komissiolle (Eurostatille) annetaan valtuudet vaatia 
jäsenvaltioita toimittamaan tiedot, joita tarvitaan 
(a) sen arvioimiseksi, noudattavatko jäsenvaltiot vertailukelpoisuusvaatimuksia 
(b) YKHLien laadun valvomiseksi. 
Lisäksi kaikkien komission asetukseen sisältyvien yksittäisten toimenpiteiden yhteydessä 
edellytetään, että jäsenvaltiot toimittavat laadunvalvonnassa ja -tarkkailussa tarvittavat tiedot. 
Komission asetuksissa pyritään pääasiassa määrittelemään jäsenvaltioilta vaadittavat tulokset, 
mutta jäsenvaltiot voivat itse valita ne keinot, jolla nämä tulokset tuotetaan51. Tämä 
lähestymistapa edellyttää tehokasta valvontaa, jolla voidaan varmistaa, että jäsenvaltiot 
noudattavat säännöksiä ja ohjeita ja toimivat niiden tavoitteiden mukaisesti. Komissio voi 
kuitenkin vaatia jäsenvaltioilta enemmän tietoja kuin nämä itse edellyttäisivät varmistaakseen, 
että indeksit ovat luotettavia. 
Luvuissa 12.1—12.8 esitetään tiivistelmä ensimmäisen seurantakierroksen tuloksista. Tällä 
hetkellä keskustellaan lisäksi siitä, millainen riippumattomien tilastollisten tarkistusten 
järjestelmä olisi otettava käyttöön, jotta sen avulla voitaisiin varmistaa tuotettujen YKHLien 
hyvälaatuisuus, sekä siitä, miten saataisiin aikaan valvontajärjestelmä, joka olisi monissa 
jäsenvaltioissa nykyisin sovellettavan käytännön mukainen. Komissio (Eurostat) tutkii myös 
sitä, tarvitaanko tämän uuden tärkeän taloudellisen indikaattorin laadun ja johdonmukaisuuden 
varmistamiseksi lisätoimenpiteitä, joihin voisi kuulua mm. riippumattoman neuvoa-antavan 
elimen perustaminen. 
YKHLien laadinta perustuu suurelta osin kansallisiin KHLeihin. Ne indeksinlaadintaan liittyvät 
osatekijät, joista vertailukelpoisuusongelmat todennäköisimmin johtuvat, on YKHLeissä 
yhdenmukaistettu yhtenäisten käsitteiden, määritelmien ja menetelmien avulla, joten YKHLt 
tarjoavat parhaan keinon inflaatiokehityksen vertailuun jäsenvaltioiden välillä. Tässä osassa 
pyritään arvioimaan sitä, miten indeksien vertailukelpoisuus on parantunut YKHI:ien 
käyttöönoton myötä. Kohdissa 12.2.—12.8 käsitellään YKHLejä koskevassa lainsäädännössä 
edellytettyjä parannuksia ja kohdassa 12.1 käsitellään säädösten mukaisten 
vähimmäisvaatimusten lisäksi tehtäviä parannuksia. 
12.1 Jäsenvaltioiden tekemät yksittäiset muutokset 
Indeksien yhdenmukaistamishanke ja YKHLien laadinta vaativat runsaasti henkilöstö- ja 
tietotekniikkaresursseja52. Monet jäsenvaltiot, kuten Luxemburg, Ruotsi ja Yhdistynyt 
kuningaskunta, joutuivat lisäämään asiantuntijoiden ja muun henkilöstön määrää sekä 
kehittämään atk-järjestelmiään voidakseen tuottaa YKHLt vuoden 1995 tammikuun alusta 
alkaen. Itävallassa hintatietoja keräävät yksiköt ottivat käyttöön vuoden 1997 alusta erityisen 
tiedonkeruuta ja -siirtoa varten suunnitellun ohjelmiston. 
51 Ks. myös kohta 5. 
52 Ks. myös kohta 2. 
sivu 31/62 
Jotta mahdollisimman suurelta osin vertailukelpoisten YKHI-aikasarjojen tuottaminen olisi 
ollut mahdollista, jäsenvaltiot laskivat takautuvasti tietoja YKHLejä varten. Kaikki jäsenvaltiot 
tuottivat kuukausikohtaiset YKHLt vuoden 1995 tammikuun indeksistä alkaen, ja Ranskaa ja 
Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta jäsenvaltiot laativat samalla myös YKHI:n 
alaindeksit53 COICOP/YKHI-luokituksen mukaisesti54. Irlannin ja Yhdistyneen 
kuningaskunnan osalta takautuvat tiedot olivat saatavilla vasta elokuun lukujen julkistamisesta 
7.10.1997 lähtien. Joidenkin jäsenvaltioiden oli estimoitava takautuvien tietojen laskentaa 
varten useiden sellaisten hyödykkeiden painot ja hinnat, jotka eivät sisältyneet kansalliseen 
KHLiin. Kreikka, Luxemburg, Itävalta, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta ottivat lisäksi 
käyttöön vuoden 1997 tammikuuta edeltävien indeksien perusaggregaattien laskennassa 
geometristen keskihintojen suhteen55. Useat jäsenvaltiot ottivat tai aikovat ottaa käyttöön 
COICOP-luokituksen kansallisen KHLn laadinnassa, mihin indeksien käyttäjät suhtautuvat 
myönteisesti, sillä kansallisen KHLn koostumus ei aina vastaa yhteistä luokitusta. 
Kreikka, Itävalta, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta muuttivat indeksiensä maantieteellistä 
ja väestöllistä kattavuutta ennen YKHLien käyttöönottoa ja ennakoivat näin komission 
asetusluonnosta, joka koskee YKHLien maantieteellisen ja väestöllisen kattavuuden 
yhdenmukaistamista56. Kreikan indeksi kattaa maaseutualueet ja Portugalin indeksi vastaavasti 
Azorit ja Madeiran. Yhdistyneen kuningaskunnan indeksi kattaa osuudeltaan 4 % suuruisen 
eniten ansaitsevan väestönosan sekä eläkeläiset, jotka saavat toimeentulonsa pääasiassa 
sosiaaliturvaetuuksina. Maaliskuussa 1997 käyttöön otetut YKHLt kattavat ansiotasosta 
riippumatta kaikki kotitaloudet, joiden kotipaikka on talousalueella (johon kuuluvat sekä 
kaupunki- että maaseutualueet). Itävalta otti YKHLn osalta käyttöön 
"kotimaisuusperiaatteen", jonka mukaan kulutus kattaa myös ulkomaisten kävijöiden 
Itävallassa kuluttamat määrät. 
Useat jäsenvaltiot ottivat YKHLn laadinnassa huomioon markkinoille tulleita uusia tavaroita ja 
palveluita, kuten matkapuhelimet. Belgia, Tanska, Italia ja Luxemburg sekä Itävalta ottivat 
käyttöön uudet painot suunniteltua aikaisemmin, joten ne olivat käytettävissä YKHLien 
laadintaa aloitettaessa. Alankomaat päätti siirtyä YKHLn ja kansallisen KHLn laadinnassa 
käytettävien painojen vuosittaiseen päivitykseen joulukuusta 1997 alkaen. Uusien tavaroiden ja 
palvelujen lisäämisen sekä paremmin ajan tasalla olevien painojen käyttämisen pitäisi parantaa 
indeksien laatua ja luotettavuutta57. 
Saksassa, jossa tiedonkeruusta ja laaduntarkkailusta vastaavat pääasiassa kansalliset toimistot 
(Statistiselle Landesämter), on otettu käyttöön järjestelmä, jossa aluetoimistot toimittavat 
tietokonemuodossa olevat tiedot kansalliselle tilastotoimistolle (Statistisches Bundesamt). 
Kansallinen tilastotoimisto laatii niiden perusteella tilastotiedot, jotka jäsenvaltioiden on 
säännösten noudattamista koskevan valvontajärjestelmän mukaan toimitettava Eurostatille 
YKHLien laadunvalvontaa varten. 
53 Ks. myös kohdan 6.4 taulukko. 
54 Ks. myös kohdat 6.2.1 ja 6.2.7. 
55 Ks. myös kohta 12.6. 
56 Ks. myös kohta 8.3. 
57 Lisätietoja kohdissa 12.3. ja 12.5. 
sivu 32/62 
12.2 Kattavuus 
12.2.1 Helmikuun 29. päivänä 1996 käyttöönotetut väliaikaiset indeksit 
Komissio (Eurostat) julkaisi vuonna 1996 kuukausittain väliaikaiset indeksit, joita komissio 
(PO II) ja Euroopan rahapoliittinen instituutti käyttivät neuvostolle vuonna 1996 antamissaan 
ensimmäisissä taloudellista lähentymistä koskevissa kertomuksissa. Väliaikaiset indeksit ovat 
saatavilla ajanjaksolta tammikuu 1994—joulukuu 1996 kaikkien ETA-maiden ja Sveitsin 
osalta. Väliaikaiset indeksit korvattiin58 neuvoston asetuksen mukaisesti YKHLeillä vuoden 
1997 tammikuun alusta. 
Väliaikaiset indeksit59 soveltuvat kansallisia KHLejä paremmin kuluttahintojen inflaation 
vertailuun, koska niitä on mukautettu siten, että niiden kattamien tavaroiden ja palvelujen 
joukko on mahdollisimman yhdenmukainen. Tietyt kulutuserät jätettiin indeksien ulkopuolelle 
ja niitä täydennettiin joidenkin jäsenvaltioiden kansallisista KHLeistä puuttuvilla erillä, jotka 
sisällytettiin kaikkien jäsenvaltioiden indekseihin. Poistettujen ja lisättyjen kulutuserien 
yhteenlaskettu osuus kokonaiskulutuksesta oli noin 16 %. Tarkat osuudet vaihtelivat 
jäsenvaltioittain, ja ne on esitetty taulukoissa 4 ja 5. Kattavuuteen tehtyjä muutoksia lukuun 
ottamatta väliaikaisten indeksien laadinnassa käytettiin samoja menetelmiä kuin niiden 
perustana olleiden kansallisten KHLien laadinnassa. 
Taulukossa 3 on esitetty väliaikaisten ja kansallisten KHLien hyödykekorien kattavuuksien 
erot. Taulukko on otettu Eurostatin 29. helmikuuta 1996 julkaisemasta lehdistötiedotteesta nro 
15/96, joka koski väliaikaisten indeksien käyttöönottoa. Taulukon tietoja on korjattu 
Yhdistyneen kuningaskunnan osalta. Taulukosta käy ilmi, että väliaikaiset indeksit kattoivat 
noin 84 % kansallisten kuluttajahintaindeksien kattamista tavaroista ja palveluista. Kreikassa, 
jossa kattavuus oli suurin, väliaikaiset indeksit kattoivat 92 % kansallisen KHLn 
hyödykekorista, ja Alankomaissa, jossa kattavuus oli pienin, vastaava luku oli 75 %. 
Suurimmat hyödykekohtaiset kattavuuserot johtuivat asumismenoihin sisältyvän 
omistusasumisen käsittelystä60. Terveyden ja koulutuksen osuus kansallisen KHLn 
hyödykekorista on Ranskassa 11 % ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa alle 1 %. Osuuksien 
jäsenvaltiokohtaiset vaihtelut johtuvat toisaalta siitä, että kuluttajat maksavat näistä palveluista 
eri maissa hyvin eri tavoin, sekä siitä, että eri jäsenvaltiot käsittelevät näitä kulutuseriä 
kansallisessa KHLssään eri tavoin. 
58 Poikkeuksena Sveitsi, joka laati väliaikaisen indeksin, muuta ei laadi YKHI:ä. 
59 Ks. kohta 6.1. 
60 Ks. kohdat 8.1 ja 10.2. 
sivu 33/62 
Taulukko 3 
KHLeistä väliaikaisten indeksien laskentaa varten poistetut kulutusmenot 
- likimääräiset painot, 1/1 000 (tammikuu 1996 61) -
väliaikainen indeksi 
+ omistusasuminen 
+ terveys ja koulutus 
+/- muut 
= kansallinen KHI B 
822 
40 
56 
82 
1000 DK 
821 
126 
36 
17 
1000 D 
826 
92 
45 
37 
1000 EL 
916 
-
76 
8 
1000 E 
913 
17 
44 
26 
1000 F 
875 
- -
112 
13 
1000 IRL 
846 
40 
43 
71 
1000 I 
900 
-
78 
22 
1000 L 
883 
-
85 
32 
1000 
väliaikainen indeksi 
+ omistusasuminen 
+ terveys ja koulutus 
+/- muut 
= kansallinen KHI NL 
749 
118 
12 
121 
1000 A 
871 
9 
46 
74 
1000 p 
876 
61 
39 
24 
1000 FIN 
774 
100 
41 
85 
1000 S 
793 
160 
25 
22 
1000 UK 
796 
120 
9 
75 
1000 IS 
750 
108 
43 
99 
1000 N 
803 
115 
31 
51 
1000 
Taulukoissa 4 ja 5, jotka on myös otettu Eurostatin 29. helmikuuta 1996 julkaisemasta 
lehdistötiedotteesta nro 15/96, on yksityiskohtaiset tiedot kansallisista KHLeistä poistetuista ja 
niihin lisätyistä kulutuseristä. Taulukoissa on esitetty vain EU-maiden tiedot. 
Taulukko 4 
Kansallisiin KHLeihin väliaikaisten indeksien laadintaa varten lisätyt kulutuserät 
(L = lisätty) 
alkoholijuomat 
tupakka 
tavanomaiseen asuntojen 
huoltoon ja korjaukseen 
liittyvät palvelut B DK D EL 
L E F IRL I 
L L 
L 
L NL A P 
i FIN S UK 
61 Kulutuksella tarkoitetaan kunkin jäsenvaltion kansallisen KHI:n kattamaa kokonaiskulutusta, jonka 
paino on 1 000. Väliaikaisen indeksin ja lisättyjen ja poistettujen kulutuscrien painoja käytettiin vuoden 
1996 tammikuun indeksin laadinnassa. 
sivu 34/62 
Taulukko 5 
Kansallisista KHLeistä väliaikaisten indeksien laadintaa varten poistetut kulutuserät 
(P = poistettu) 
omistusasuntojen 
laskennalliset vuokrat 
asuntolainojen korot 
jätehuolto-ja 
puhtaanapitopalvelut 
(maksut veroina, jotka eivät 
määräydy kulutuksen 
perusteella) 
kotivakuutukset 
vesihuolto (maksut veroina, 
jotka eivät määräydy 
kulutuksen perusteella) 
terveys 
valmistamat ja kulutus 
ulkomailla 
matkavakuutukset 
autoverot ja tiemaksut 
autovakuutus 
ajokortti 
koulutus 
sosiaalipalvelut 
muualle luokittelemattomat 
rahoituspalvelut 
muualle luokittelemattomat 
muut palvelut B 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P DK 
P 
P 
P 
P 
P D 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P EL 
P 
P 
P 
P 
P 
P E 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P F 
P 
P 
P 
P 
P IRL 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P I 
P 
P 
P 
P 
P L 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P NL 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P A 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P FIN 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P S 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P UK 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
P 
12.2.2 Maaliskuun 7. päivänä 1997 käyttöönotetut YKHLt 
Komissio (Eurostat) otti neuvoston asetuksen mukaisesti 7.3.1997 käyttöön ensimmäiset 
YKHLt kaikkien jäsenvaltioiden sekä Islannin ja Norjan osalta62. Väliaikaiset indeksit 
korvattiin YKHLeillä, jotka tarjosivat nyt parhaan keinon kuluttajahintojen inflaation vertailuun 
jäsenvaltioiden välillä. YKHLejä käytetään myös ERLn ja komission neuvostolle antamissa 
taloudellista lähentymistä käsittelevissä kertomuksissa. YKHI on uusi väliaikaisesta indeksistä 
poikkeava inflaatiomittari, se ei siis ole vain "väliaikaisen indeksin laajennus". Väliaikaiset 
indeksit perustuivat täysin kansallisiin KHLeihin lukuun ottamatta muutoksia, jotka tehtiin 
hyödykekorin kattavuuteen mahdollisimman suuren vertailukelpoisuuden saavuttamiseksi. 
YKHLt sen sijaan ovat indeksejä, jotka perustuvat sekä yhdenmukaistettuun hyödykekoriin 
että tietyiltä osin yhdenmukaistettuihin menetelmiin. 
Väliaikaisen indeksin hyödykekoreihin on YKHLä muodostettaessa lisätty mm. seuraavat 
tavarat ja palvelut: koti- ja autovakuutukset, valmislomat, pankkipalvelut, useita hallinnollisia 
kuluja ja maksuja, koulutustuotteet ja -palvelut, kuten iltakurssit, sekä ilman reseptiä saatavissa 
olevat terveydenhoitotuotteet63. Näiden lisäysten yhteenlaskettu osuus jäsenvaltioiden 
kulutusmenoista on keskimäärin noin 5 %. Osuus on pienin Portugalissa, jossa se on 2 %, ja 
suurin Islannissa, jossa se on 7 %. Yksityiskohtaiset tiedot on esitetty taulukossa 6, joka 
sisältää tiedot niistä tärkeimpiä tavaroita ja palveluja koskevista kulutusmenoista, jotka 
sisällytettiin YKHLeihin ("lisättiin väliaikaisten indeksien hyödykekoreihin"), joten taulukon 
painot ovat näiden alaindeksien painoja kunkin jäsenvaltion YKHLssä. 
62 
63 Ks. kohta 6.2; lisätietoja saatavilla olevista tiedoista kohdassa 6.4. 
Ks. myös kohta 6.2.1. 
sivu 35/62 
Taulukko 6 
YKHLien laadintaa varten käyttöönotetut alaindeksit 
- likimääräiset painot, 1/1 000 (vuosikohtaiset, 1996 64) 
terveydenhoitotuotteet -jotka 
kuluttaja maksaa ja joiden 
kustannuksia ei korvata 
valmislomat 
koulutus - jonka kustannukset 
kuluttajat yleensä maksavat 
jäsenvaltioissa 
vakuutukset 
muualle luokittelemattomat 
pankkipalvelut 
muut palvelut 
lisäykset yhteensä: B 
8,7 
31,4 
• 
8,7 
3,5 
11,0 
63,3 DK 
7,4 
12,6 
3,3 
3,5 
20,4 
13,7 
60,9 D 
8,5 
16,7 
4,6 
5,7 
2,0 
5,3 
42,8 EL 
11,9 
2,6 
13,7 
11,6 
i 
18,1 
57,9 E 
8,4 
7,8 
1,2 
4,0 
0,1 
8,1 
29,6 F 
4,8 
1,4 
3,7 
11,7 
7,0 
10,5 
39,1 — 
IRL 
6,0 
30,6 
6,0 
2,5 
1,1 
3,4 
49,6 I 
16,0 
0,0 
8,6 
1,8 
3,2 
9,5 
39,1 L 
2,8 
50,0 
3,4 
5,5 
0,3 
7,0 
69,0 
terveydenhoitotuotteet - jotka 
kuluttaja maksaa ja joiden 
kustannuksia ei korvata 
valmislomat 
koulutus - jonka kustannukset 
kuluttajat yleensä maksavat 
jäsenvaltioissa 
vakuutukset 
muualle luokittelemattomat 
pankkipalvelut 
muut palvelut 
lisäykset yhteensä: NL 
7,6 
16,4 
3,0 
9,8 
0,3 
9,0 
46,1 A 
4,1 
16,8 
3,9 
7,0 
2,1 
1,0 
34,9 P 
5,6 
3,2 
0,8 
5,3 
0,2 
0,3 
15,4 FIN 
11,2 
22,0 
1,3 
3,7 
0,9 
2,2 
41,3 S 
12,1 
9,5 
1,7 
7,3 
1,5 
3,1 
35,2 UK 
7,0 
30,0 
n,o 
6,0 
2,0 
5,0 
61,0 IS 
9,2 
24,5 
0,0 
6,6 
13,8 
16,4 
70,5 N 
7,1 
20,2 
1,8 
5,3 
• 
: 
34,4 
12.2.3. Erot YKHLn ja KHLn kattavuudessa 
YKHLllä pyritään mittamaan kuluttajahintojen inflaatiota. "Kotitalouksien lopulliset 
rahamääräiset kulutusmenot" on käsite, jonka avulla määritellään sekä YKHLn hyödykekonn 
sisältämät tavarat ja palvelut että YKHLn laskennassa käytettävä hintakäsite: laskenta perustuu 
nettohintaan, josta on vähennetty hyvitykset, tuet ja alennukset. Käsite määritellään komission 
asetusluonnoksessa, jolla muutetaan komission asetusta (EY) 1749/96 kattavuuden käsitteen 
osalta65. 
"Kotitalouksien lopulliset rahamääräiset kulutusmenot" kattavat ainoastaan rahamääräiset 
taloustoimet, joten ne eivät sisällä luontaismuotoisia tuloja, joita ovat mm. omaa kulutusta 
varten tuotetut maataloustuotteet, eivätkä omistusasumisen kustannuksia. Omistusasunnon 
hankkimisesta aiheutuvien kulujen, jotka ilmoitetaan laskennallisina vuokrina tai asuntolainan 
korkokuluina, ei katsota vaikuttavan inflaatiokehitykseen, joten ne eivät sisälly YKHLeihin 
64 
65 Kulutuksella tarkoitetaan kunkin jäsenvaltion kansallisen KHI:n kattamaa kokonaiskulutusta, jonka 
paino on 1 000. Jäsenvaltioiden YKHI:t on johdettu kansallisista KHkcistä käyttämällä toisistaan 
poikkeavia painojen, hintojen ja indeksien viitejaksoja sekä loisistaan poikkeavia painojen 
päivitystiheyksiä. Jotta eri jäsenvaltioiden käyttämistä painoista saataisiin vertailukelpoisia, ja jotta niitä 
voitaisiin käyttää Euroopan KHI:n laatimiseksi tarvittavien aggregaattien muodostamisessa, painot 
suhteutcttin vuoden 1996 kcskihintatasoon. 
Ks. kohta 8.1. 
sivu 36/62 
Uusien asuntojen nettomääräisten hankintahintojen sisällyttämistä indeksiin harkitaan. 
Omistusasumisen kustannukset sisällytetään kuitenkin "kotitalouksien lopullisiin rahamääräisiin 
kulutusmenoihin" säännönmukaisesti vasta, kun tyydyttävä ratkaisu on löydetty. 
Taulukossa 7 on esitetty karkea arvio siitä, mitä hyödykkeitä YKHLt ovat kattaneet vuoden 
1997 tammikuusta lähtien, mitä on lisättävä vuosina 1998 ja 1999 sekä mitkä hyödykkeet on 
jätetty YKHI:ien ulkopuolelle eli millä hyödykkeillä ei katsota olevan merkitystä 
kansainvälisesti vertailukelpoisia inflaatiomittareita laadittaessa, vaikka osa näistä hyödykkeistä 
saattaa sisältyä jäsenvaltioiden kansallisiin KHLeihin. Jäsenvaltioiden YKHLt kattavat tällä 
hetkellä yli 90% "kotitalouksien lopullisista rahamääräisistä kulutusmenoista". Loput 10% 
lisätään vuoden 1999 joulukuuhun mennessä. 
Noin 6 % tavaroista ja palveluista on hyödykkeitä, joita ei ole voitu sisällyttää YKHLiin, koska 
yksikään jäsenvaltio ei vielä ole löytänyt niiden käsittelyssä tarvittavia teknisiä ratkaisuja tai 
koska menetelmiä on vielä kehitettävä, jotta vertailukelpoisuus voitaisiin varmistaa. 
Täydellinen (niin laaja kuin on mahdollista) hyödyketason kattavuus saavutetaan kahdessa 
vaiheessa, joista toinen päättyy joulukuussa 1998 ja toinen joulukuussa 1999. Kattavuutta 
laajennetaan etenkin terveydenhuollon, koulutuksen, sosiaalisen suojelun kuten vanhainkotien 
sekä vakuutusten osalta66. 
Tiettyjen jäsenvaltioiden YKHLien kattavuuteen on tulossa jopa 4 %:n lisäys, joka johtuu 
maantieteellisen ja väestöllisen kattavuuden muutoksista. Kattavuus määritellään komission 
asetusluonnoksessa, jolla muutetaan komission asetusta (EY) 1749/96 maantieteellisen ja 
väestöllisen kattavuuden osalta67. YKHI kattaa "kotitalouksien lopulliset rahamääräiset 
kulutusmenot", jotka syntyvät jäsenvaltion talousalueella. Kaikkien jäsenvaltioiden on 
sisällytettävä YKHLeihin myös laitoksissa asuvien kulutusmenot Tanskaa ja Italiaa lukuun 
ottamatta, joiden YKHLeihin tämä kulutus jo sisältyy. Belgian, Kreikan, Espanjan, Irlannin, 
Luxemburgin, Alankomaiden, Portugalin, Suomen, Yhdistyneen kuningaskunnan, Islannin ja 
Norjan on sisällytettävä indeksiin maassa vierailevien ulkomaalaisten kulutus sekä poistettava 
oman maansa kansalaisten kulutus ulkomailla. Muut jäsenvaltiot noudattavat jo tätä 
"kotimaisuusperiaatetta". Luxemburgin osalta lisäys on noin 20 %, mikä heijastaa rajakaupan 
tärkeää merkitystä. Norjan negatiivinen paino osoittaa, että Norjassa asuvat kuluttavat 
enemmän ulkomailla kuin ulkomailta Norjaan saapuvat vierailijat Norjassa. Belgia ja Espanja 
eivät tällä hetkellä pysty arvioimaan väestöllisen kattavuuden laajentamisen vaikutuksia. 
Taulukon 7 kahdella viimeisellä rivillä on ilmoitettu, miten "kotitalouksien lopulliset 
rahamääräiset kulutusmenot" poikkeavat kansallisten KHLien kattamista kulutusmenoista. 
Painot poikkeavat paljon jäsenvaltioiden välillä, ja alaviitteissä on annettu joitakin poikkeamia 
koskevia selityksiä. Luvut ovat karkeita arvioita, jotka voivat muuttua, jos jäsenvaltiot 
päättävät ottaa YKHLn kulutuskoriin tehdyt lisäykset huomioon myös kansallisessa 
kuluttajahintaindeksissään. Yksittäisiä kansallisia KHLejä tai kansallisten indeksien ryhmiä ei 
pitäisi käyttää mallina päätettäessä YKHLien kattavuudesta. 
Huomautus: KLRK = kotitalouksien lopulliset rahamääräiset kulutusmenot; 
Luxemburgin osalta YKHI ja KHI vastaavat täysin toisiaan. 
Taulukko 7: 
YKHLn kattamat KLRK:t verrattuna kansallisen KHLn kattamiin kulutusmenoihin 
- likimääräiset painot, 1/1 000 (vuosikohtaiset, 1996 a) 
66 Lisätietoja kohdassa 8.1. 
67 Ks. kohta 8.3. 
a Luvut perustuvat kotitalouksien lopullisiin rahamääräisiin kulutusmenoihin, jotka YKHI:n olisi 
katettava vuoden 1999 joulukuusta lähtien. Kotitalouksien lopullisille rahamääräisille kulutusmenoille 
sivu 37/62 
Taulukko 7: 
YKHLn kattamat KLRK:t verrattuna kansallisen KHLn kattamiin kulutusmenoihin 
- likimääräiset painot, 1/1 000 (vuosikohtaiset, 1996 a) 
B DK D EL E IRL I 
YKHI: n peruskattavuus 
kuusta 1997 lähtien tammi- 952 903 953 875 954 847 973 725 
kulutuskoriin lisätyt hyödykkeet 
joulukuu 1998 ja joulukuu 1999 48 31 45 56 46 153 27 80 
väestöllisen kattavuuden laajentaminen 
vuoden 1998 joulukuuhun mennessä ci 
arviota 66 69 ei 
arviota 195 
YKHI: ien lopullinen 
joulukuusta 1999 lähtien 
= KLRK kattavuus 1000 1000 1000 1000 1000 1000 1000 1000 1000 
Kulutuserät, jotka sisältyvät 
a) KLRK:hin mutta eivät KHI:iin 82 b 69 87 
b) KHI:iin mutta eivät KLRK:hin lld 114 114 f 48 e 
YKHLn peruskattavuus tammi­
kuusta 1997 lähtien 
kulutuskoriin lisätyt hyödykkeet 
joulukuu 1998 ja joulukuu 1999 
väestöllisen kattavuuden laajentaminen 
vuoden 1998 joulukuuhun mennessä 
YKHI:icn lopullinen kattavuus 
joulukuusta 1999 lähtien 
= KLRK 
Kulutuserät, jotka sisältyvät 
a) KLRK:hin mutta eivät KHLiin 
b) KHI:iin mutta eivät KLRK:hin NL 
886 
70 
44 
1000 
84 
173 k A 
960 
40 
0 
1000 
132 h 
83' P 
943 
49 
8 
1000 
0 
77 m FIN 
930 
40 
30 
1000 
0 
0 s 
896 
96 
8 
1000 
0 
165" UK 
917 
83 
1000 
124* 
96° IS 
908 
42 
50 
1000 
0 
92 P N 
937 
68 
-5 
1000 
25 J 
loo q 
Luvut perustuvat kotitalouksien lopullisiin rahamääräisiin kulutusmenoihin, jotka YKHLn olisi 
katettava vuoden 1999 joulukuusta lähtien. Kotitalouksien lopullisille rahamääräisille kulutusmenoille 
on annettu painoksi 1 000. Painot ovat likimääräisiä estimaatteja, jotka perustuvat vuoden 1996 
keskihintatasoon. 
Valmislomat, ajokortti, aselupa, metsästyslupa ja passi. 
Kodinhoitopalvelut, oikeusapu, vakuutukset, käytetyt autot, hallinnolliset palkkiot. 
Autovero ja auton käyttöönottovero ("BIV/TMC"). 
Laskennalliset vuokrat. 
Laskennalliset vuokrat, autovero. 
Sosiaaliturvajärjestelmän piiriin kuuluvat terveydenhoitopalvelut, uhkapeli. 
Ulkomailta saapuvien vierailijoiden kulutus Itävallassa. 
YKHI kattaa koko väestön, KHLiin ei sisälly 4 % suuruinen eniten ansaitseva väestöosa eivätkä 
pääasiassa sosiaaliturvaetuuksina toimeentulonsa saavat eläkeläiset. 
Rahoituspalvelut. 
Laskennalliset vuokrat, paikallisia palveluita varten maksettavat verot. 
Uhkapeli, autovero. 
Laskennalliset vuokrat. 
Asuntolainojen korot ja muut omistusasumiseen liittyvät kustannukset, uhkapeli. 
Asuntolainojen korot, poistot, paikallista palvelutarjontaa varten maksettavat verot, uhkapeli. 
Laskennalliset vuokrat ja uhkapeli. 
Laskennalliset vuokrat, terveydenhoito, koulutus ja vakuutukset bruttoperiaatteen mukaan. 
sivu 38/62 
12.3 Painojen määritys 
12.3.1 Painojen laatu 
Jäsenvaltioita ei vaadittu toteuttamaan painoja koskevia erityistoimenpiteitä YKHLien 
käyttöönoton yhteydessä. Belgia, Tanska, Italia, Luxemburg ja Itävalta päivittivät kuitenkin 
painot suunniteltua aikaisemmin, joten uusi painorakenne oli käytettävissä kun YKHLien 
tuottaminen aloitettiin. Nämä jäsenvaltiot ennakoivat näin luotettavuutta ja ajantasaisuutta 
koskevia vaatimuksia, jotka sisältyvät komission asetusluonnokseen YKHLien painojen 
laadullisista vähimmäisvaatimuksista68. 
Tanska otti käyttöön uudet painot lokakuussa 1996. Niitä käytetään sekä YKHLn että 
kansallisen KHLn laskennassa, ja myös väliaikainen indeksi perustui niihin. Uudet painot 
perustuvat kansantalouden tilinpidon lukuihin sekä vuoden 1994 kotitaloustiedusteluun. 
Belgia, Irlanti, Italia ja Luxembourg ottivat tammikuussa 1997 käyttöön uudet painorakenteet. 
Belgian uudet painot perustuivat vuosien 1995—1996 kotitaloustiedusteluun, Irlannin vuosien 
1994—1995 kotitaloustiedusteluun, Italian vuoden 1995 kansantalouden tilinpidon tietoihin ja 
Luxemburgin painot vuonna 1993 tehtyyn kotitaloustiedusteluun. Itävallan kulutusrakenne 
perustuu vuosien 1993—1994 kotitaloustiedusteluun ja kansantalouden tilinpidon tietoihin, 
joita on tarkistettu vuoden 1995 alustavien tietojen perusteella. 
12.3.2 Painojen viitejakso 
Koska YKHLt on johdettu kansallisista KHLeistä, eri maiden YKHLien painojen viitejaksot ja 
päivitystiheydet poikkeavat toisistaan. Painojen viitejakso on ajanjakso, jonka kulutusmenoihin 
tai kulutukseen vuoden 1997 kuukausikohtaisten YKHLien laadinnassa käytettävät painot 
perustuvat. Viiteajanjakso vaihtelee 1989/1990—1995/1996 välillä jäsenvaltion mukaan. 
Useimmat jäsenvaltiot päivittävät painot viiden vuoden välein. Vuodesta 1998 niiden on 
mukautettava painot joka vuosi, jos kulutusrakenteessa ilmenee merkittäviä muutoksia69. 
Alankomaat päätti siirtyä YKHLn ja KHLn painojen vuosittaiseen päivittämiseen joulukuusta 
1997 alkaen. Alankomaat laatii siis Ranskan, Ruotsin ja Yhdistyneen kuningaskunnan tapaan 
jatkossa ketjutetun indeksin, jonka painorakenne päivitetään vuosittain. Tanska ja Luxemburg 
harkitsevat myös painorakenteen vuosittaista päivittämistä, johon ne siirtyvät kuitenkin 
aikaisintaan joulukuussa 1998. 
68 Ks. myös kohta 8.2. 
69 Lisätietoja kohdassa 12.4. 
sivu 39/62 mmmmKSSBf^^m 
Taulukossa 8 on esitetty vuoden 1997 YKHLn laadinnassa käytettyjen painojen viitejaksot ja 
päivitystiheydet. 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
IS 
N Taulukko 8 
Vuoden 1997 YKHLn viitejaksot ja päivitystiheyde 
vuoden 1997 
YKHI:n painojen 
viitejakso: 
1995 - 1996 
1994 
1991 
1994 
1990-1991 
1995 
1994 
1995 
1993 
1990 
1993/1994 - 1995 
1989-1990 
1990 
1996 
heinäkuu 1995 -
kesäkuu 1996 
1995 
1993 - 1995 painojen seuraava 
suunniteltu 
viitejakso: 
1995 
1998 - 1999 
1996 
1999 
1995 
1995 
1994-1995 
1995 
1997 
heinäkuu 1996 -
kesäkuu 1997 
2000 
1994-1996 uuden viitejakson 
mukaisen 
painorakenteen 
käyttöönotto 
vuonna/vuoden 
indeksistä alkaen: 
joulukuu 1998/ 
tammikuu 1999 
joulukuu 2000/ 
tammikuu 2001 
joulukuu 1997/ 
tammikuu 1998 
joulukuu 1998/ 
tammikuu 1999 
joulukuu 1997/ 
tammikuu 1998 
joulukuu 1997/ 
tammikuu 1998 
joulukuu 1997/ 
tammikuu 1998 
joulukuu 1997/ 
tammikuu 1998 
tammikuu 1998/ 
helmikuu 1998 
joulukuu 2001/ 
tammikuu 2002 
joulukuu 1997/ 
tammikuu 1998 t 
painorakenteen 
päivittäminen 
vuosittain 
("ketjutettu 
indeksi"): 
X 
[x joulukuusta 1997] 
X 
X 
X 
Eurostat esittää YKHLt muunnettuina siten, että kaikkien maiden indeksien painorakenne on 
"hintapäivitetty" vastaamaan vuoden 1996 hintatasoa (vuosikeskiarvo) ja jatkossa vuoden 1996 
joulukuun, vuoden 1997 joulukuun, vuoden 1998 joulukuun jne. tasoa70. Näin YKHLssäja sen 
alaindekseissä tapahtuneet muutokset ilmoitetaan suhteessa vuoden 1996 keskihintatasoon ja 
myöhemmin suhteessa kunkin vuoden joulukuun hintatasoon. Painorakenteen 
hintapäivittämisen yhteydessä indeksit suhteutetaan uuteen asteikkoon. Indeksien painojen 
viitevuosi ei tässä yhteydessä muutu eikä mukautus vaikuta indeksillä mitattuun inflaatioon. 
70 Ks. myös kohta 6.2.8. 
sivu 40/62 
12.4 Alaindeksien painot 
Jäsenvaltiot toimittavat YKHLn ja sen alaindeksit komissiolle (Eurostatille) kuukausittain. 
Alaindeksit perustuvat COICOP/YKHI-luokitukseen71, ja ne ovat välttämättömiä 
analysoitaessa inflaatioon vaikuttavia osatekijöitä. Eurostat julkaisee alaindeksit kuukausittain 
YKHI:ien yhteydessä. 
Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle (Eurostatille) lisäksi YKHLien laskennassa käytettävät 
alaindeksien painot, jos paino on vähintään 1/1000. COICOP/YKHI-luokituksen nimikkeiden 
painot vaihtelevat maittain sen mukaan, miten suuri merkitys tietyllä tavaralla tai palvelulla on 
kyseisen maan hyödykekorissa. Käytössä ei siis ole kaikkiin jäsenvaltioihin soveltuvaa "yhteistä 
hyödykekoria". 
Tämän asiakirjan liitteen taulukossa 15 on ote Eurostatin NEWCRONOS-tietokannasta72, 
johon on koottu kaikkien alaindeksien painot kaikkien jäsenvaltioiden osalta. Painojen 
viitejakso on vuosi 1996, joten kunkin jäsenvaltion käyttämän viitejakson mukainen 
painorakenne on "hintapäivitetty"73 ja ilmoitettu vuoden 1996 keskihintatasoon suhteutettuna. 
Taulukossa 15 esitetyt alaindeksien painot vaihtelevat paljon jäsenvaltioittain. Tämä johtuu 
siitä, että tietyn alaindeksin kattaman tavara- tai palveluryhmän suhteellinen osuus 
kokonaiskulutuksesta vaihtelee eri jäsenvaltioissa. Painoihin vaikuttaa lisäksi se, että 
jäsenvaltioiden käyttämät painojen viitejaksot ja päivitystiheydet poikkeavat toisistaan. Tietyn 
hyödykkeen paino perustuu kyseisen hyödykkeen kulutukseen painon viitejaksolla, ja 
viitejaksojen väliset poikkeamat voivat enimmillään olla jopa viisi vuotta. Useimpien 
hyödykkeiden, kuten ravinnon ja asumisen, viiden vuoden takaiset painot saattavat vastata 
hyvinkin nykyistä kulutusrakennetta. Joidenkin hyödykkeiden, kuten tietokoneiden, kulutus voi 
sen sijaan lisääntyä tai vähentyä merkittävästi, jolloin viiden vuoden takaiset painot eivät enää 
riittävän hyvin kuvaa kyseisen hyödykkeen suhteellista osuutta kokonaiskulutuksesta. 
Esimerkiksi tietokoneiden painoissa (COICOP/YKHI 09.1.3.) ei välttämättä esiintyisi niin 
suuria jäsenvaltioiden välisiä eroja (0,2%o-6,4%o), jos niissä olisi otettu huomioon 
mikrotietokoneiden kysynnän kasvu. Atk-laitteiden hinnat ovat myös jatkuvasti laskeneet, joten 
vuoden 1996 keskihintatasoon perustuvat painot ovat pienempiä kuin viitejakson hintatasoon 
perustuvat painot. 
Jos komission asetusluonnos YKHLien painojen laatua koskevista vähimmäisvaatimuksista 
hyväksytään74, jäsenvaltioiden on vuodesta 1998 tarkistettava painot vuosittain ja 
mukautettava ne siten, että niissä on otettu huomioon kulutusrakenteessa tapahtuneet 
merkittävät muutokset. Asetuksella korjataan useimmat YKHLien vertailukelpoisuudessa 
esiintyvistä puutteista, jotka johtuvat yksinomaan painojen määrityksessä esiintyvistä 
menetelmäeroista, eli vuosittaisen ja harvemmin tehtävän painojen päivityksen aiheuttamista 
eroista75. 
Komissio (Eurostat) on säännösten noudattamista valvoessaan pyytänyt useita jäsenvaltioita 
tarkistamaan ja tarvittaessa korjaamaan tietyille alaindekseille määritetyt painot, jotka olivat 
joko hyvin pieniä tai hyvin suuria muiden jäsenvaltioiden vastaaviin painoihin verrattuna. 
Tutkittaessa jäsenvaltioiden painorakenteissa esiintyviä eroja havaittiin, että tiettyjen tavaroiden 
ja palvelujen, kuten valmislomien (COICOP/YKHI 09.4.) käsittely YKHI:n laadinnassa on 
osatekijä, jonka yhdenmukaistaminen voi jatkossa olla tarpeen. 
71 Ks. myös kohdat 6.2.1 ja 6.2.7. 
72 Ks. myös kohta 6.4. 
73 Lisätietoja kohdissa 6.2.8 ja 12.3.2. 
74 Ks. kohta 8.2. 
75 Lisätietoja kohdassa 12.3.2. 
sivu 41/62 
12.5 Uudet keskeiset tavarat ia palvelut 
Jäsenvaltioiden on tammikuusta 1997 yksilöitävä ja otettava huomioon ne uudet tavarat ja 
palvelut, joista on tullut merkittävä osa kokonaiskulutusta mutta jotka eivät vielä sisälly 
YKHLn perustana olevaan hyödykekoriin. Nämä hyödykkeet on sisällytettävä YKHLiin, kun 
niiden osuus jäsenvaltion YKHLn kattamasta kokonaiskulutuksesta on yli yksi tuhannesosa. 
Komissio (Eurostat) auttaa jäsenvaltioita tässä tehtävässä jakamalla tietoja jäsenvaltioiden 
YKHLeihin otetuista "uusista keskeisistä tavaroista ja palveluista". Tavoitteena on 
markkinoiden kehitystä seuraamalla varmistaa, että YKHI säilyy ajan tasalla ja että kaikkien 
jäsenvaltioiden YKHLt täyttävät samat ajantasaisuuden vaatimukset ja ovat näin 
vertailukelpoisia keskenään.76 Uuden merkittävän tavaran tai palvelun tunnistaminen ei 
kuitenkaan välttämättä ole helppoa, sillä kyseessä voi olla vanhan hyödykkeen uusi malli tai 
hyödyke on voitu ottaa YKHI:iin indeksin edustavuuden parantamiseksi. 
Taulukossa 9 on lueteltu uusia merkittäviä hyödykkeitä, jotka vähintään yksi jäsenvaltio on 
ottanut YKHLiin ensimmäistä kertaa vuonna 1997 ja ilmoittanut lisäyksestä komissiolle 
(Eurostatille): 
Taulukko 9 
Uudet keskeiset tavarat ja palvelut tammikuusta 1997 lähtien 
maksutelevisio kertakäyttökamera 
Internet-liittymä lisäjarruvalot 
matkapuhelimet ja matkapuhelumaksut polkupyörän satula 
faksipuhelin (puhelinvastaaja tai puhelinlinjaan keinotekoiset makeutusaineet 
liitetty vastaajapalvelu) 
modeemi luomutuotteet (maito, voi, jauhot) 
tulostin jäätelökakut ja -patukat 
kotitietokone erikoismaito, johon on esim, lisätty vitamiineja 
CD-ROM-opetusohjelmat ja -pelit kevyt "kerma" (15 %) 
tietokonepelit tavanomaista vähemmän kolesterolia sisältävä 
. margariini . 
alustamaton PC-leyvke kevytviini (alkoholipitoisuus 4, '6 %) 
pesuainetiiviste alkoholia sisältävät virvoitusjuomat 
(alkoholipitoisuus < 5%) 
satelliittiantenni kiivihedelmä 
12.6 Perusaggregaattien laskukaava 
Jäsenvaltiot voivat käyttää YKHLien perusaggregaattien laskennassa joko aritmeettisten tai 
geometristen keskihintojen suhdetta, mutta eivät hintasuhteiden aritmeettista keskiarvoa77. 
Kahdeksan maata joutui muuttamaan laskukaavaansa: Tanska, Kreikka, Ranska, Italia, 
Luxemburg, Itävalta, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Nämä maat ottivat Italiaa lukuun 
ottamatta käyttöön geometristen keskihintojen suhteen ja Italia aritmeettisten keskihintojen 
suhteen. Tanskaa koskee vuoden 1997 syyskuuhun asti poikkeus, koska sen on tehtävä 
"merkittäviä muutoksia tilastojärjestelmäänsä"78, mutta myös Tanska ottaa syyskuun jälkeen 
käyttöön geometristen keskihintojen suhteen takautuvasti vuoden 1997 tammikuun indeksistä 
alkaen. Kaikki maat Itävaltaa ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta ovat 
muuttaneet myös kansallisen KHLnsä laskukaavaa vastaavasti. 
76 
77 
78 Ks. myös kohta 6.2.2. 
Ks. myös kohta 6.2.5. 
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 5 artiklan 2 kohta. 
sivu 42/62 
Vertailukelpoisuuden parantamiseksi Kreikka, Luxemburg ja Itävalta käyttivät geometrisiin 
keskihintoihin perustuvaa laskukaavaa takautuvasti vuoden 1995 tammikuun indeksistä alkaen 
ja Italia, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta ottivat käyttöön uuden laskukaavan vuoden 1996 
tammikuun indeksistä alkaen. 
Ranska siirtyy geometrisiin keskihintoihin asteittain YKHI:iin sisältyvien heterogeenisten 
tuotteiden osalta. Ranskan YKHLn perusaggregaateista noin kolmasosa on heterogeenisiä. 
Puolet muutoksista toteutettiin vuoden 1997 tammikuuhun mennessä, joten YKHLn 
perusaggregaateista noin 18 % lasketaan tällä hetkellä käyttämällä geometrisiä keskihintoja. 
Loput muutoksista toteutetaan vuoden 1998 ja vuoden 1999 tammikuussa. Ruotsi käyttää 
vakioitujen keskihintojen suhdetta, joka on geometristen keskihintojen suhteen muunnos. 
Molempien jäsenvaltioiden on osoitettava vuoden 1997 loppuun mennessä, että niiden 
käyttämien laskukaavojen avulla saadaan vertailukelpoisia tuloksia. Tulokset ovat 
vertailukelpoisia, jos poikkeavien kaavojen keskimääräinen vaikutus YKHLiin ajanjaksolla 
1996—1997 jää alle 0,1 prosenttiyksikön. 
Kahdeksan maata käyttää tällä hetkellä YKHLn perusaggregaattien laskennassa geometristen 
keskihintojen suhdetta tai sitä vastaavaa muunnosta, kahdeksan käyttää aritmeettisten 
keskihintojen suhdetta ja Ranska näiden yhdistelmää. Portugali siirtyy geometristen 
keskihintojen käyttöön vuoden 1998 tammikuun indeksistä alkaen. 
Viisi maata on arvioinut, että laskukaavan muutoksen vaikutus YKHLiin 12 kuukauden 
jaksolla on noin 0,1 prosenttiyksikköä. Yhdistyneessä kuningaskunnassa geometristen 
keskihintojen käyttöönotto aiheutti inflaatiota mittaavaan indeksiin keskimäärin 0,5 
prosenttiyksikön vähennyksen. 
sivu 43/62 
Taulukossa 10 on yhteenveto perusaggregaattien laskennassa käytettävistä kaavoista sekä 
jäsenvaltioissa toteutetuista muutoksista. 
sivu 44/62 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
IS 
N YK 
perusaggregaat­
tien laskenta­
kaavaa muutettu 
YKHLien 
laskentaa varten: 
ei 
kyllä, 
mutta poikkeus 
vuoden 1997 
syyskuuhun asti 
ei 
kyllä 
ei 
kyllä, 
asteittain 
heterogeenisten 
tuotteiden osalta 
ei 
kyllä 
kyllä 
ei 
kyllä 
ei 
kyllä 
ei 
kyllä 
kyllä 
ei Taulukko 10 
Hl.ien perusaggregaattien laskennassa käytetyt menetelmät 
YKHLien laskennassa 
käytössä aritmeettisten 
keskihintojen suhde 
(AKS) / geometristen 
keskihintojen suhde 
(GKS): 
AKS 
GKS 
-poikkeus 
AKS 
GKS 
AKS 
AKS homogeenisten 
tuotteiden osalta (1/3), 
GKS heterogeenisten 
tuotteiden osalta (1/3), 
muu laskukaava 
tuoretuotteiden, 
yhdistclmähinnat ja -
tariffit (1/3) 
AKS 
AKS 
GKS 
AKS 
GKS; 
AKS tiettyjen 
hyödykkeiden, kuten 
hedelmien, vihannesten 
ja vuokrien osalta 
AKS 
GKS 
GKS:n muunnos 
(vakioitujen 
keskihintojen suhde) 
GKS 
GKS 
AKS YKHLejä varten 
otettu käyttöön 
uusi 
laskentakaava, 
mistä alkaen: 
— 
tammikuu 1997 
-poikkeus 
— 
tammikuu 1995 
— 
tammikuu 1997: 
puolet GKS:een 
siirtymisen 
edellyttämistä 
muutoksista; 
18% indeksistä 
lasketaan 
käyttämällä 
GKS:cita 
tammikuu 1998, 
tammikuu 1999: 
GKS:n käyttöä 
laajennetaan 
— 
tammikuu 1996 
tammikuu 1995 
— 
tammikuu 1995 
GKS otetaan 
käyttöön vuoden 
1998 
tammikuusta 
alkaen 
tammikuu 1996 
tammikuu 1996 79 
maaliskuu 1997 
— arvioitu vaikutus 
YKHLiin 12 
kuukauden 
jaksolla prosentti­
yksikköinä: 
— 
arviota ei vielä 
saatavilla 
-poikkeus 
— 
-0.1 
— 
-0.1 
— 
arviota ei 
saatavilla 
arviota ei 
saatavilla 
— 
-0.1 
-0.1 
-0.5 
arviota ei 
saatavilla 
— uusi kaava otettu / otetaan 
käyttöön myös KHLn 
laskennassa: 
— 
kyllä, käyttöönotto 
todennäköisesti alkuvuodesta 
1998 laadittavan indeksin 
yhteydessä 
— 
kyllä, vuoden 1994 tammikuun 
indeksistä alkaen 
— 
kyllä 
— 
kyllä, vuoden 1996 tammikuun 
indeksistä alkaen 
YKHLn ja KHLn välillä 
täydellinen vastaavuus 
— 
ei (hintasuhteiden keskiarvo) 
kyllä, vuoden 1998 tammikuun 
indeksistä alkaen 
kyllä, vuoden 1996 tammikuun 
indeksistä alkaen 
ci 
kyllä, vuoden 1997 maaliskuun 
indeksistä alkaen 
— 
79 Vuotta 1995 koskevia estimaatteja on mukautettu siten, että niissä on otettu huomioon laskukaavan 
muutoksen vaikutukset, katso myös kohta 6.4. 
sivu 45/62 
12.7 Laadullinen mukauttaminen 
Laadunmuutosten käsittely on asiantuntijoiden mukaan yksi vaikeimmin ratkaistavissa olevista, 
ellei vaikein, KHI:n laadintaan liittyvistä ongelmista. Kuten Boskinin raportista käy ilmi, 
ongelmaa ei kaikilta osin ole ymmärretty, ja monilla hintahaastattelijoilla on virheellinen 
käsitys, jonka mukaan tuotteen laadun parantumista ei yleensä oteta millään tavoin huomioon, 
mikä puolestaan aiheuttaa sen, että inflaatioaste arvioidaan todellista korkeammaksi. 
Käytännössä laadunmuutoksia on voitu eri indekseissä käsitellä eri tavoin, kun indeksien 
laatijat ovat päätyneet eri ratkaisumalleihin. Laadunparannusten indeksivaikutus on tällöin 
voitu myös yliarvioida. 
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle (Eurostatille) tiedot siitä, miten laadunmuutoksia 
käytännössä käsitellään. Nämä tiedot ovat säännösten noudattamisen valvonnassa tarvittavia 
perustietoja. Komissio (Eurostat) pyrkii lisäksi saamaan aikaan uutta tutkimusta, jonka 
tavoitteena on niiden periaatteiden määrittäminen, joita YKHLn hyödykekoriin sisältyvien 
tavaroiden ja palvelujen laadunmuutosten käsittelyssä olisi noudatettava. Jäsenvaltioita 
pyydettiin toimittamaan viiden hyödykenimikkeen osalta niiden yksittäisten hyödykkeiden 
lukumäärä, jotka korvattiin uudella hyödykkeellä vuoden 1997 tammikuun ja huhtikuun 
välisellä neljän kuukauden jaksolla, sekä tiedot niistä laadunmuutosten käsittelyssä käytetyistä 
menetelmistä, joiden avulla korvaavat hyödykkeet otettiin YKHLssä huomioon. 
Hyödykenimikkeiksi valittiin miesten paidat, sohvat, CD-soittimet, jääkaapit sekä 
pyykinpesujauheet, koska nämä tuotteet sisältyvät kaikkien maiden YKHLeihin, ne ovat 
helposti määriteltävissä ja niissä esiintyy erityyppisiä muutoksia: hitaita, keskinopeita ja 
nopeita. Laadunmuutosten käsittelytavat luokiteltiin kolmeen ryhmään: 
(a) Ketjutus perustuu oletukseen, jonka mukaan vanhan ja uuden korvaavan hyödykkeen 
välinen hintaero johtuu kokonaisuudessaan laatuerosta. Tässä tapauksessa vanhan ja 
uuden korvaavan hyödykkeen välinen hintaero ei heijastu YKHLiin. Jäsenvaltioiden on 
pystyttävä osoittamaan, että ketjutuksen käyttö on perusteltua80. Perusteluna voidaan 
käyttää mm. sitä, että hintaero vastaa "markkinoiden" arviota tuotteiden laatuerosta, 
kuten "päällekkäisten hintojen menetelmässä" (katso kohta c jäljempänä). Perusteluna 
voidaan myös käyttää sitä, että hyödykkeet poikkeavat toisistaan liikaa ollakseen 
vertailukelpoisia ja että korvaava hyödyke otetaan indeksiin, jotta otos säjtyy edustavana. 
(b) Sama hyödykelaatu -periaatetta sovellettaessa uuden korvaavan hyödykkeen laatua 
pidetään samana-kuin vanhan hyödykkeen. Tässä tapauksessa näiden kahden hyödykkeen 
hintaero heijastuu YKHLiin kokonaisuudessaan. Sama hyödykelaatu -periaatetta 
käytetään etenkin tehtäessä komission asetuksen (EY) N:o 2494/95 artiklan 5 mukaista 
mukautusta tilanteessa, jossa laadunmuutoksen arvosta ei ole olemassa kansallista tai 
Eurostatin tekemää eksplisiittistä arviota. 
(c) Eri hyödykelaatu -periaatetta sovellettaessa vanhan hyödykkeen ja sitä korvaavan 
uuden hyödykkeen laatueron vaikutus on arvoltaan nollan ja koko hinnaneron välillä, 
toisinaan se saattaa myös sijoittua tämän asteikon ulkopuolelle. Laatueron vaikutuksen 
arvioinnissa voidaan käyttää asiantuntijoita tai erilaisia menetelmiä, kuten hedonista 
regressiota81, päällekkäisten hintojen menetelmää82, vaihtoehtoisiin laatuominaisuuksiin83 
80 Katso myös kohta 6.2.3. 
81 Regressiomallissa hinta suhteutetaan tiettyihin hyödykkeen ominaisuuksiin. Mallin perusteella laskettu 
regressiokerroin on estimaatti, joka ilmoittaa vanhan hyödykkeen ja sitä korvaavan uuden hyödykkeen 
välisen laatueron arvon. 
82 Vanhan hyödykkeen ja sitä korvaavan hyödykkeen välistä hinnaneroa ajanjaksona, jona molemmat 
hinnat ovat saatavilla, pidetään "markkinoiden" arviona laatuerosta. Hinnaneroa käytetään estimaattina, 
joka kuvaa laatueron vaikutusta kahden toisiaan seuraavan hyödykkeen välillä. 
Vanhan hyödykkeen ja uuden korvaavan hyödykkeen välinen laatuero estimoidaan käyttämällä niistä 
ominaisuuksista veloitettavia hintoja, jotka sisältyvät korvaavaan tuotteeseen mutta jotka vanhan 
hyödykkeen osalta ovat valinnaisia. 
sivu 46/62 83 
tai tuotantokustannuksiin84 perustuvaa menetelmää tai laskennallisen vaikutuksen 
menetelmää85. 
Tulokset osoittivat, että jäsenvaltioiden välillä oli suuria eroja niiden hyödykkeiden osuuksissa, 
jotka korvattiin vuoden 1997 neljän ensimmäisen kuukauden aikana. Joillakin korvattujen 
hyödykkeiden osuus oli pieni, jolloin osuudet kussakin viidessä hyödykenimikkeessä 
vaihtelivat 6 % ja 12 % välillä. Toisilla taas korvattujen hyödykkeiden osuus oli suuri, jolloin 
sohvista korvattiin jopa 41% ja CD-soittimista 54 %. Jotkut jäsenvaltiot ilmoittivat tiettyjen 
hyödykenimikkeiden osalta, etteivät ne olleet korvanneet yhtään yksittäistä hyödykettä vuoden 
1997 tammikuun ja huhtikuun välisellä jaksolla. 
Laadunmuutosten käsittelyssä sovellettavien menetelmien jakautumista voitiin tutkia vain 
noin kymmenen jäsenvaltion osalta, sillä muissa jäsenvaltioissa korvattujen hyödykkeiden osuus 
jäi pieneksi, ja neljän kuukauden aikana korvattujen hyödykkeiden nimikekohtainen määrä oli 
enintään kymmenen. Tulokset osoittivat, että kymmenen tutkitun jäsenvaltion laadunmuutosten 
käsittelyssä soveltamat menetelmät vaihtelivat sekä hyödykkeittäin että jäsenvaltioittain. Suurin 
osa jäsenvaltioista käytti ääripään menetelmiä, eli päällekkäisten hintojen menetelmää tai sama 
hyödykelaatu -periaatetta. Jotkut jäsenvaltiot käyttävät molempia menetelmiä samassa 
suhteessa, toiset puolestaan käyttävät useimmissa tapauksissa ainoastaan päällekkäisten 
hintojen menetelmää tai sama hyödykelaatu -periaatetta. Vain muutamat jäsenvaltiot käyttivät 
pääasiassa eri hyödykelaatu -periaatetta. 
Jäsenvaltioiden väliset menetelmäerot eivät välttämättä aiheuta tulosten 
vertailukelvottomuutta, mutta ne vahvistavat yleistä käsitystä, jonka mukaan "laadunmuutosten 
käsittely" aiheuttaa merkittäviä tilastoharhoja ja näin myös heikentää tulosten 
vertailukelpoisuutta. Jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja sekä huomioon otettavien 
laadunmuutosten määrissä että erityyppisten laadunmuutosten käsittelyssä sovellettavissa 
menetelmissä. Menetelmän valinta perustuu toisistaan poikkeaviin käsityksiin siitä, mitä 
kulloinkin olisi mitattava, sekä muutosten laskentaa varten saatavilla olevien tietojen määrään. 
Useimmissa tapauksissa menetelmässä ei myöskään tutkita niitä eroja, joita vanhan hyödykkeen 
ja sitä korvaavan uuden hyödykkeen kuvauksiin sisältyy. , 
Seuraavaksi tutkitaan tarkemmin laadunmuutosten käsittelymenetelmiä ja niiden vaikutuksia 
YKHI:iin. Tätä varten tarvitaan laadunmuutoksia koskevaa yhteistä käsitteistöä, jonka avulla 
voidaan mm. erottaa toisistaan korvaava hyödyke ja kokonaan uusi hyödyke. Jos esimerkiksi 
tiettyjä hintatietoja ei kerätä yhden tai kahden kuukauden ajalta, minkä jälkeen hyödykekoriin 
otetaan uusi hyödyke, eri menetelmien avulla muodostetut laadunmuutosarviot voivat poiketa 
toisistaan huomattavasti, mikä saattaa puolestaan aiheuttaa sen, etteivät tulokset ole keskenään 
vertailukelpoisia. 
Kerättyjen tietojen perusteella ei voida estimoida sitä, miten erilaiset laadunmuutosten 
käsittelymenetelmät vaikuttavat YKHLiin. Tietyt menetelmät, kuten ketjuttaminen, saattavat 
antaa tuloksena indeksin, joka on pienempi tai suurempi kuin indeksi, joka saadaan sama 
hyödykelaatu -periaatetta sovellettaessa. Tulos riippuu siitä, onko korvaavan hyödykkeen hinta 
korkeampi vai alhaisempi kuin korvatun hyödykkeen. Komissio (Eurostat) aikoo tutkia 
laadunmuutosten käsittelyssä käytettävien erilaisten menetelmien vaikutuksia indekseihin 
vertaamalla kunkin jäsenvaltion YKHI:ä indeksiin, joka on laadittu käyttämällä 
84 Kahden toisiaan seuraavan hyödykkeen laatueron vaikutus arvioidaan korvaavan hyödykkeen 
tuottamisen aiheuttamien lisäkustannusten perusteella. 
85 Vanhan hyödykkeen ja sitä korvaavan uuden hyödykkeen välinen hinnanero lasketaan käyttämällä 
muiden samaan hyödykeryhmään kuuluvien tuotteiden hinnanmuutoksia. Laadunmuutoksen vaikutus 
estimoidaan siis määrittämällä vanhan hyödykkeen hinnan ja laskennallisen hinnan välinen ero. 
sivu 47/62 
"vakiomenetelmää". Vakiomenetelmä ei välttämättä ole oikea tai paras menetelmä, sillä 
parhaasta tai oikeasta menetelmästä ei ole yksimielisyyttä. Vakiomenetelmää voidaan kuitenkin 
käyttää vertailukohtana jäsenvaltioiden soveltamia menetelmiä arvioitaessa. Komission 
tarkoituksena on edetä vaiheittain ja toteuttaa uudistuksia. Menettelystä aiheutuu näin 
jäsenvaltioille mahdollisimman vähän rasitteita. 
Lisäksi on tutkittava otantamenetelmien ja laadunmuutosten käsittelyssä käytettävien 
menetelmien välistä vuorovaikutusta. Miten korvaavat hyödykkeet tunnistetaan? Miksi toisilla 
jäsenvaltioilla korvaavien hyödykkeiden määrä on suuri, kun toisilla niitä ei jäsenvaltion 
ilmoituksen mukaan ole lainkaan? Otannassa ja laadunmuutosten käsittelyssä käytettävien 
menetelmien vaikutukset saattavat tasapainottaa toisensa YKHI:ssä. 
Komissio (Eurostat) tekee lisätarkistuksia, jotka koskevat ketjutusmenettelyn käyttöön 
liittyvien säännösten noudattamista. Jäsenvaltioiden on pystyttävä osoittamaan, että 
ketjutuksen käyttö on perusteltua. Jos kansallisia estimaatteja laadunmuutoksen arvosta ei ole 
käytettävissä, tämänhetkinen kanta on, että jäsenvaltion olisi tällöin sisällytettävä vanhan ja sitä 
korvaavan uuden hyödykkeen välinen hinnanero YKHLiin kokonaisuudessaan. Eurostatin 
laadunmuutoksia koskevan tietokannan pitäisi olla käytettävissä vuonna 1998. 
Tähän mennessä YKHLien vertailukelpoisuutta on voitu parantaa kieltämällä usein käytetyn, 
mutta monesti tarkoitukseen soveltumattoman, laadunmuutosten käsittelymenetelmän käyttö, 
ja vertailukelpoisuutta on tarkoitus parantaa edelleen jäsenvaltioiden välisen koordinoidun 
työohjelman avulla. Menetelmien ja niiden perustana olevien oletusten vertailu sekä 
tuotekehityksen tärkeimpien osatekijöiden tutkiminen on auttanut selvittämään monia 
yksittäisiä käytännön kysymyksiä, jotka on ratkaistava, ennen kuin menetelmistä saadaan 
vertailukelpoisia. On sovittava, mitä hyödykkeissä tapahtuneita muutoksia olisi pidettävä 
laadunmuutoksina, sekä päästävä sopimukseen tarkoituksenmukaisista menetelmistä, joiden 
avulla tietyt muutokset voidaan ottaa huomioon, jotta alkuvaiheen vaatimusten laajentaminen 
jatkossa olisi mahdollista. Kuten BLS:n Boskinin raporttiin laatimassa vastineessa todetaan, 
kaikkia niitä ongelmia, jotka liittyvät laadunmuutosten käsittelyyn KHLeissä, ei todennäköisesti 
koskaan onnistuta ratkaisemaan. YKHLien vertailukelpoisuutta voidaan tästä huolimatta 
parantaa, jos samantyyppisissä tilanteissa sovelletaan samoja menetelmiä. Tämä edellyttää, että 
yhteisistä käsitteistä ja menetelmistä sovitaan, ja että tuotekuvauksista ja laadunmuutosten 
arvioinnissa käytetyistä menetelmistä tiedotetaan. Komissio (Eurostat) ja jäsenvaltiot tekevät 
parhaillaan työtä edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi. 
12.8 Otannan suunnittelu ja säilyttäminen muuttumattomana 
12.8.1 Otanta ja vertailukelpoisuus 
Otannan huolellista suunnittelua ja toteuttamista on yhdenmukaistamisen alusta asti pidetty 
välttämättömänä YKHLien luotettavuudelle, asianmukaisuudelle ja vertailukelpoisuudelle86. 
Kansallisten KHLien ja näin myös YKHLien perustana oleva hintatietojen otos ei kustannusten 
ja käytännön syiden takia ole ollut kehittyneiden tilastomenetelmien mukainen. Tämän vuoksi 
vain harvat jäsenvaltiot ovat pystyneet arvioimaan indeksiensä tarkkuuden (otantavirheet) eikä 
yhdelläkään ole ollut käytetävissään menetelmiä tilastoharhojen mittaamiseksi. 
86 Ks. myös kohta 6.2.6. 
•sivu 48/62 
Useimmat jäsenvaltiot käyttävät satunnais- tai todennäköisyysotannan sijasta jonkintyyppistä 
harkintaotantaa. Otoksen koko riippuu enemmänkin kustannuksista ja aikaisemmista 
päätöksistä kuin tuloksilta vaadittavasta tarkkuudesta. Vaikka otos ei aina täyttäisikään 
tilastoteorian vaatimuksia, sen perusteella saatavat tulokset eivät välttämättä ole huonoja. 
Tarkoituksena ei siis ole vaatia kaikkia jäsenvaltioita noudattamaan tiettyä käytäntöä, koska 
muutoksen aiheuttamat kustannukset eivät välttämättä ole perusteltuja. Vain 
tarkoituksenmukaisilla empiirisillä tutkimuksilla voidaan selvittää, ovatko YKHLiä varten 
poimitun otoksen perusteella saatavat tulokset hyväksyttäviä. Yhdenmukaistamisen ja sen 
aikaansaaman jäsenvaltioiden välisen yhteistyön ansiosta ongelmaa voidaan tutkia tavalla, 
johon yksittäisellä kansallisella tilastolaitoksella ei ole mahdollisuuksia. Tietyn 
otantamenetelmän vaikutusta tiettyyn YKHI:iin voidaan tutkia vertaamalla sitä muihin 
YKHI:eihin joko simuloinnin tai muiden kokeellisten menetelmien avulla. 
Komissio (Eurostat) on yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa aloittanut tutkimusohjelman, jonka 
tavoitteena on sellaisten otantamenetelmien kehittäminen, joiden perusteella saadaan 
luotettavia tuloksia, sekä sellaisten arviointimenetelmien löytäminen, joiden avulla YKHI:ien 
luotettavuutta voidaan arvioida sovellettavasta otantamenetelmästä riippumatta. Alankomaiden 
tilastolaitos on ohjelman puitteissa analysoinut otantamenetelmiä, joita käytetään poimittaessa 
YKHLien perustana olevia maantieteellisiä alueita, keruuliikkeitä, hyödykenimikkeitä sekä 
yksittäisiä hyödykkeitä87. Jäsenvaltioita pyydettiin ilmoittamaan, mitä seuraavista 
otantamenetelmistä ne käyttivät: 
(a) todennäköisyysotanta: 
SI = yksinkertainen satunnaisotanta 
PPS = PPS-otanta (jossa poimintatodennäköisyys suhteessa kokoon) 
ositettu SI = ositettu otanta, jonka jokaisesta ositteesta yksinkertainen 
satunnaisotanta 
ositettu PPS = ositettu otanta, jonka jokaisesta ositteesta PPS-otanta 
(b) muu kuin todennäköisyysotanta: 
harkintaotanta = otanta, jossa yksiköiden poiminta perustuu asiantuntijaharkintaan 
kynnysarvo = otanta, jossa tutkittavaan perusjoukkoon poimitaan ne yksiköt, joilla 
tietyn apumuuttujan arvo, kuten kauppahinta, on tietyn kynnysarvon 
yläpuolella, 
kiintiöpoiminta = otanta, jossa poimittavien yksiköiden määrä on määritetty etukäteen 
ja poiminta annettu tehtäväksi hintahaastattelijoille 
Eri jäsenvaltioiden käyttämät otantamenetelmät poikkeavat merkittävästi toisistaan. 
Jäsenvaltioista vain Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta pyrkivät käyttämään puhdasta 
todennäköisyysotantaa, muut jäsenvaltiot käyttävät pääasiassa muita otantamenetelmiä kuin 
todennäköisyysotantaa, kuten harkintaotantaa tai kynnysarvopoimintaa. 
Todennäköisyysotannan tärkein etu on, että sen avulla voidaan ainakin osittain estää 
tilastoharhan syntyminen. Sitä käytettäessä voidaan lisäksi estimoida otantavirhe sekä määrittää 
maantieteellisten alueiden, keruuliikkeiden, hyödykenimikkeiden ja yksittäisten hyödykkeiden 
otosten optimaalinen koko. Jäsenvaltiot käyttävät usein muita otantamenetelmiä kuin 
todennäköisyysotantaa, koska niillä ei ole käytettävissään todennäköisyysotannassa tarvittavia 
kehikkoperusjoukkoja. 
87 Yksittäinen hyödyke on tiettyyn hyödykenimikkeesecn kuuluva alemman nimiketason hyödykelaatu, 
joka voi olla joko tavara tai palvelu, ja jonka hintahaastattelija poimii liikkeessä tutkimusta varten 
kansallisen tilastolaitoksen antaman hyödykekuvauksen perusteella. 
sivu 49/62 
Useimmat jäsenvaltiot käyttävät kaksivaiheista otantaa maantieteellisten alueiden ja 
keruuliikkeiden poiminnassa: ensimmäisessä vaiheessa poimitaan kuntien otos, jonka jälkeen 
kunkin poimitun kunnan alueelta poimitaan liikkeiden otos. Kunnat poimitaan yleensä siten, 
että poimintatodennäköisyys on suhteessa kunnan asukasmäärään. Keruuliikkeet poimitaan 
niiden liikevaihdon perusteella ja poiminta perustuu yleensä harkintaotantaan. Kuusi maata 
poimii liikkeet käyttämällä todennäköisyysotantaa: Alankomaat, Portugali, Suomi, Ruotsi, 
Yhdistynyt kuningaskunta ja Norja. Ruotsi ei poimi ensin kuntia ja sitten keruuliikkeitä, vaan 
käyttää yksivaiheista ositettua satunnaisotantaa, jonka avulla se poimii liikkeet Ruotsin 
yritysrekisteristä. Useimmat jäsenvaltiot eivät ota keruuliikkeiden otokseen 
postimyyntiyrityksiä eivätkä myyntikojuja. 
Ruotsia lukuun ottamatta kaikissa jäsenvaltioissa kansalliset tilastolaitokset poimivat tutkittavat 
hyödykkeet pikemminkin niiden edustavuuden kuin todennäköisyysotannan perusteella. 
Tutkittavat hyödykkeet poimitaan yleensä kahdessa vaiheessa: ensimmäisessä vaiheessa 
ylemmän tason hyödykenimikkeistä poimitaan tietty määrä alemman tason hyödykeryhmiä. 
Poiminnassa käytetään kynnysarvoa, jonka avulla varmistetaan, että vain markkinaosuudeltaan 
merkittävimmät hyödykeryhmät tulevat poimituksi. Kustakin hyödykeryhmästä poimitaan 
tämän jälkeen harkintaotannalla yksittäisiä hyödykkeitä. Jos kansallinen tilastolaitos on 
yksilöinyt hyödykkeet vain yleisluontoisen kuvauksen avulla, hintahaastattelijat valitsevat 
yleensä ostetuimman merkin, joka vastaa tuotekuvausta. 
Taulukossa 11 on esitetty Alankomaiden kansallisen tilastolaitoksen laatima kooste 
maantieteellisistä alueista ja keruuliikkeistä poimituista otoksista ja taulukkoon 12 on koottu 
hyödykenimikkeistä ja yksittäisistä hyödykkeistä poimittuja otoksia koskevat tiedot. 
sivu 50/62 
Taulukko 11 
Kooste jäsenvaltioiden poimimista maantieteellisistä alueista ja keruuliikkeistä -kuukausittaiset 
otokset 
alueet liikkeet 
menetelmä otoskoko otantako osuus otoksesta pieni/ei sisälly menetelmä päivitys* määrä 
hik-ko otokseen ' 
T> harkinta-otanta 65 on postimyyntiliikkect harkinta-otanta aina pcrusvuoden 9 509 
päivityksen 
. • yhteydessä 
T)|£ harkinta-otanta 30 on postimyyntiliikkect, harkinta-otanta kolmen vuoden 1900 
myyntikojut välein 
T\ kynnysarvo, 190 ci luksustavaramyymälät, harkinta-otanta aina pcrusvuoden 22 100 
kiintiö halpamyymälät, viikottaiset päivityksen 
markkinat yhteydessä 
T?T harkinta-otanta 23 on luksustavaramyymälät, muita harkinta-otanta aina pcrusvuoden 3 200 
tuotteita kuin elintarvikkeita päivityksen 
myyvät myyntikojut yhteydessä 
T? kynnysarvo 130 ei ei tietoa harkinta-otanta markkinoiden 29 000 
muuttuessa 
xp ositettu PPS- 96 ci ei tietoa harkinta-otanta vuosittain 27300 
otanta 
TDT ositettu SI- 82 ei postimyyntiliikkect, harkinta-otanta, aina perusvuoden 3 898 
otanta myyntikojut kiintiö päivityksen 
• yhteydessä 
T ci tietoa 82 on postimyyntiliikkect, etämyynti kynnysarvo aina pcrusvuoden 25 000 
päivityksen 
! yhteydessä 
T harkinta-otanta 22 on postimyyntiliikkect, harkinta-otanta markkinoiden 634 
katukauppa, pienet muuttuessa 
erikoistumattomat 
elintarvikemyymälät 
j^r ositettu PPS- 100 on postimyyntiliikkect ositettu SI, aina pcrusvuoden 11000 
otanta harkinta-otanta, päivityksen 
2 kynnysarvo yhteydessä 
A kynnysarvo 20 ci väliaikaisesti toimivat liikkeet, harkinta-otanta aina pcrusvuoden 4 200 
myyntikojut päivityksen 
yhteydessä 
p PPS-otanta 41 ön luksustavaramyymälät, ositettu PPS, välittömästi 9 500 *° 
myyntikojut, kuluttajien harkinta-otanta markkinoiden 
muodostamat osuuskunnat muuttuessa 
FTN os'~ttu PPS" 107 on myyntikojut, kotimyynti, ositettu PPS, aina perusvuoden 2 000 
otanta verkostomyynti harkinta-otanta, päivityksen 
kynnysarvo yhteydessä 
C ei maantieteellisten alueiden on erikoisliikkeet, ositettu PPS määräajoin tehtävät 726 
otosta postimyyntiliikkect, korjaamot osapäivitykset, 
vuosittain 20 % 
TTK" ositettu SI- 146 on muita kuin elintarvikkeita ositettu PPS viiden vuoden välein 18 000 
otanta " myyvät kojut 
jäsenmaksun vaativat liikkeet ositettu SI 
TC harkinta-otanta 4 on ei tietoa harkinta-otanta aina pcrusvuoden 420 
päivityksen 
yhteydessä 
T^ ositettu PPS- 100 on jäsenmaksun vaativat liikkeet ositeltu PPS määräajoin tehtävät 2 100 
otanta osapäivitykset, 
vuosittain 1/6 
* paitsi tapauksissa, joissa liike lopettaa toimintansa tai ei jatka yhteistyötään, jolloin liikkeen korvaaminen on 
välttämätön-
Lähde: Alankomaiden kansallinen tilastolaitos. 
88 10 700 loppuvuotta 1997 koskevan indeksin päivityksestä alkaen. 
sivu 51/62 
Taulukko 12 
Hyödykenimikkeiden ja yksittäisten hyödykkeiden otokset jäsenvaltioissa 
menetelmä hyödykcnimikkcct 
päivitys* määrä yksittäiset hyödykkeet 
menetelmä hintatietojen 
määrä** 
B harkintaotanta perusvuoden päivityksen 
yhteydessä 461 harkintaotanta 91980 
DK harkintaotanta markkinoiden muuttuessa 1200 harkintaotanta 25 000 
D harkintaotanta perusvuoden päivityksen 
yhteydessä 750 kynnysarvo 400 000 
EL harkintaotanta perusvuoden päivityksen 
yhteydessä 600 harkintaotanta 20 000 
E kynnysarvo, 
harkintaotanta markkinoiden muuttuessa 471 harkintaotanta 150 000 
F harkintaotanta, vuosittain 
kynnysarvo 1033 kiintiö 171 000 
IRL harkintaotanta perusvuoden päivityksen 
yhteydessä 560 kiintiö 45 000 
harkintaotanta perusvuoden päivityksen 
yhteydessä 920 kynnysarvo 300 000 
harkintaotanta markkinoiden muuttuessa 263 5 700 
NL kynnysarvo, 
harkintaotanta markkinoiden muuttuessa 1200 kynnysarvo 100 000 
harkintaotanta, 
kynnysarvo perusvuoden päivityksen 
yhteydessä 710 harkintaotanta, 
kynnysarvo 80 000 
ositettu PPS välittömästi markkinoiden 
muuttuessa 577 89 ositettu PPS 40 000 
FIN harkintaotanta perusvuoden päivityksen 
yhteydessä 401 harkintaotanta 43 600 
ositettu PPS, markkinoiden muuttuessa 
SI, harkintaotanta 318 kynnysarvo 22 800 
UK harkintaotanta vuosittain 646 kynnysarvo 120 000 
IS harkintaotanta perusvuoden päivityksen 
yhteydessä 2 131 harkintaotanta 13 738 
N harkintaotanta vuosittain 900 harkintaotanta 45 000 
* paitsi tapauksissa, joissa hyödykkeen myynti lopetetaan (jolloin korvaaminen on välttämätöntä) 
** ei sisällä kotitaloushyödykkeiden hintatietoja 
Lähde: Alankomaiden tilastolaitos 
89 650 loppuvuotta 1997 koskevan indeksin päivityksestä alkaen. 
sivu 52/62 
12.8.2 Kohdeotoksen määrittelyjä toteuttaminen 
Säännösten noudattamisen valvonnan ensimmäisessä vaiheessa jäsenvaltioita pyydettiin 
määrittelemään YKHLn perustana oleva "kohdeotos"90, millä pyrittiin saamaan aikaan 
hintatietoja ja otantaa koskevien vähimmäisvaatimusten tiukentamista koskevaa lisätutkimusta. 
"Kohdeotoksella" tarkoitetaan lähinnä sitä hintatietojen määrää, joka tämänhetkisten 
suunnitelmien mukaan on kerättävä YKHI:en tuottamista varten vuoden 1997 tammikuusta 
lähtien. Hintatietoja koskevien vähimmäisvaatimusten mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, 
että kuukausittainen kohdeotos säilyy muuttumattomana91. Otantaa koskevien 
vähimmäisvaatimusten mukaan jäsenvaltioiden on lisäksi tarvittaessa parannettava 
kohdeotoksen edustavuutta, jotta YKHLien luotettavuus ja vertailukelpoisuus voidaan 
varmistaa92. 
Jäsenvaltioita pyydettiin ilmoittamaan hyödykkeiden ja hintatietojen kokonaismäärät kunkin 
YKHI:iin sisältyvän COICOP/YKHI-luokituksen kolminumerotason nimikkeen osalta. Niitä 
pyydettiin lisäksi ilmoittamaan kuukausittain ja harvemmin kerättävien hintatietojen määrät. 
YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 8 artiklan mukaan YKHLn perustana olevat 
hintatiedot on kerättävä vähintään joka kuukausi. Komissio (Eurostat) voi antaa jäsenvaltiolle 
luvan kerätä hintatiedot harvemmin, jos tämä ei heikennä YKHLien vertailukelpoisuutta. 
YKHLn perustana olevista hintatiedoista noin 87 % kerätään vähintään kerran kuussa. 
Kreikassa, Italiassa ja Portugalissa tiettyjen hyödykkeiden, kuten tuoreiden hedelmien ja 
vihannesten, hintatiedot kerätään kaksi kertaa kuussa tai jopa viikottain. Belgia, Saksa, Espanja 
ja Islanti keräävät kohdeotoksen mukaisesti lähes 100 % hintatiedoista kuukausittain, Ruotsi ja 
Yhdistynyt kuningaskunta 97 %, Ranska ja Norja 95 % ja Kreikka 94 %. Ranska lisäsi 
kuukausittain kerättävien hintatietojen määrää: vuonna 1996 Ranska siirtyi 
neljännesvuosittaisesta kuukausittaiseen keruuseen noin 15 700 hintatiedon osalta ja vuonna 
1997 8 700 hintatiedon osalta. YKHI:n perustana olevien kuukausittain kerättävien 
hintatietojen määrä kasvoi siis 16 300 hintatiedolla. Myös Ruotsi aloitti tammikuussa 1997 
useiden sellaisten hintojen kuukausittaisen keruun, jotka oli aikaisemmin kerätty vain kerran, 
kahdesti tai neljästi vuodessa. 
YKHLn perustana olevia hintatietoja kerätään harvemmin kuin kerran kuussa vain 
poikkeustapauksissa. Poikkeuksen muodostavat mm. kausituotteet, joita on tarjolla vain 
tiettyinä kuukausina. Alankomaat ja Portugali käyttävät kuitenkin monien hyödykkeiden osalta 
hintatietojen osittaista päivitystä, jolloin hintatietojen kokonaismäärästä kerätään kuukausittain 
vain tietty osa. Lisäksi Alankomaissa vuokratiedot kerätään vain kerran vuodessa. Molempien 
jäsenvaltioiden on pystyttävä osoittamaan, ettei tämä menettely heikennä YKHLien 
vertailukelpoisuutta. 
Taulukossa 13 on esitetty kuukausittain ja harvemmin kerättävien, jäsenvaltioiden 
suunnittelemien kohdeotosten mukaisten hintatietojen prosenttiosuudet. 
90 Komission asetuksen (EY) N:o 1749/96 9 artiklan f kohdan mukainen. 
91 Ks. myös kohta 6.2.4. 
92 Ks. myös kohta 6.2.6. 
sivu 53/62 
Taulukko 13 
YKHLn perustana olevat kuukausittain ja harvemmin kerättävät jäsenvaltioiden kohdeotosten 
mukaiset hintatiedot 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
IS 
N useammin 
kuin kerran 
kuussa 
0 
0 
0 
38 
0 
0 
0 
30 
0 
0 
0 
10 
0 
0 
0 
0 
0 h 
kerran 
kuussa 
100 
77 
100 
56 
100 
95 
87 
55 
91 
59 
72 
43 
84 
97 
97 
100 
95 dntatietojen pr< 
joka toinen 
kuukausi 
0 
0 
0 
3 
0 
0 
0 
0 
0 
23 
0 
0 
11 
0 
0 
0 
0 >senttiosuudet: 
neljännes­
vuosittain 
0 
1 
0 
2 
0 
5 
11 
15 
0 
6 
28 
46 
3 
3 
3 
0 
3 kaksi kertaa 
vuodessa 
0 
20 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
8 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
0 
1 kerran 
vuodessa 
0 
3 
0 
1 
0 
0 
2 
0 
2 
11 
0 
1 
1 
0 
0 
0 
1 
Useimmat jäsenvaltiot ovat YKHLien käyttöönoton yhteydessä parantaneet myös otostaan. Ne 
ovat mm. lisänneet otokseen uusia hyödykkeitä ja kasvattaneet hintatietojen lukumäärää 
parantaakseen otoksensa laatua tiettyjen alaindeksien osalta. Nämä toimenpiteet ovat 
edellyttäneet uusien tutkimusten tekemistä sekä hintojen ja painojen takautuvaa määrittämistä. 
Kreikka lisäsi kohdeotokseensa yli 200 ja Itävalta 130 hyödykettä, joten Kreikan kohdeotoksen 
koko kasvoi 13 % ja Itävallan 24 %. Useimmat jäsenvaltiot lisäsivät myös keräämiensä 
hintatietojen määriä: YKHI:n perustana olevien hintatietojen määrä on nyt Tanskassa ja 
Kreikassa 6 %, Itävallassa 14 % ja Luxemburgissa 22 % suurempi kuin kansallisen KHLn 
perustana olevien hintatietojen määrä. Taulukossa 14 on esitetty niiden hyödykkeiden määrät, 
joiden osalta hintatietoja kerätään sekä kuukausittain kerättävien hintatietojen kokonaismäärät 
ja YKHI:iin tehdyt lisäykset. 
sivu 54/62 
Taulukko 14 
Jäsenvaltioiden YKHLien perustana olevan kohdeotoksen mukaiset 
hyödykkeiden ja kuukausittain kerättävien hintatietojen 
kokonaismäärät 
B 
DK 
D 
EL 
E 
F 
IRL 
I 
L 
NL 
A 
P 
FIN 
S 
UK 
IS 
N kokona 
hyödykkeet 
461 
784 
1766 
1033 
601 
263 
16 239 
678 
593 
399 
309 
686 
2 131 
781 ismäärä 
hintatiedot 
91980 
31 158 
326 615 
33 687 93 
119 143 
171 088 
42 379 
288 553 
6 656 
115 522 
53 475 
103 691 
45 870 
29 899 
130 981 
13 738 
47 857 YKHI:iin tehdyt lisäykset 
hyödykkeet hintatiedot 
0 
4 
208 
0 
1 
21 
0 
130 
11 
4 
3 
2 
0 
0 0 
1696 
356 
1803 
2 323 
0 
7 
1 190 
0 
6 605 
1093 
170 
27 
73 
0 
0 
Seuraavassa vaiheessa komissio (Eurostat) pyytää jäsenvaltioilta säännösten noudattamista 
koskevan valvontamenettelyn mukaisesti tietoja siitä, missä määrin jäsenvaltioiden otos on 
vastannut kohdeotosta: kuinka suuri osa kohdeotoksen mukaisista kuukausittain (tai 
poikkeustapauksissa harvemmin) kerättävistä hintatiedoista todellisuudessa kerätään ja 
millaisten menetelmien avulla puuttuvat hintatiedot estimoidaan. Otannan säilyttäminen 
muuttumattomana on välttämätöntä, koska tavoitteena ei ole hintatason vaan hinnanmuutosten 
mittaaminen. Otos on suunniteltava siten, että saman tavaran tai palvelun hintatiedot ovat 
saatavilla jokaiselta viitejakson kuukaudelta, jolloin ne heijastavat "vakiokorissa" tapahtuneita 
muutoksia. Jos hintatietoja ei toistaiseksi ole saatavilla, on tärkeää, että puuttuvat tiedot 
estimoidaan. Jos kyseessä on pitkä ajanjakso, olisi pystyttävä löytämään soveltuvat korvaavat 
hyödykkeet. YKHLien vertailukelpoisuutta on tähän mennessä voitu parantaa kieltämällä 
yleisen mutta monissa tapauksissa epätarkoituksenmukaisen menetelmän käyttö, jossa edellisen 
jakson hintatieto siirretään automaattisesti seuraavalle jaksolle. Komission (Eurostatin) ja 
jäsenvaltioiden yhteistyönä tekemien tutkimusten, jotka koskevat estimoitujen hintatietojen 
tarkoituksenmukaista enimmäismäärää ja sallittavia estimointimenetelmiä, oletetaan parantavan 
vertailukelpoisuutta entisestään. 
13. NEUVOSTON ASETUKSEN (EY) N:o 2494/95 14 ARTIKLAN MUKAINEN 
MENETTELY ("KOMITOLOGIA") 
EY:n perustamissopimuksen 145 artiklan mukaan "neuvosto (...) hyväksymissään säädöksissä 
siirtää komissiolle toimivallan antamiensa sääntöjen täytäntöönpanoon. Neuvosto voi asettaa 
ehtoja tämän toimivallan käytölle (...)". Nämä "ehdot" on määritelty neuvoston päätöksessä 
N:o 87/373/ETY, joka koskee menettelyä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa 
93 Viittaa teoreettiseen kuukauteen, jonka aikana kaikkien hyödykkeiden hintatiedot kerätään, eli sisältää 
myös kaikki kausituotteet ja tuotteet, joiden hinnat kerätään harvemmin kuin kerran kuussa. 
sivu 55/62 
käytettäessä. Ehtojen mukaan komission on kuultava jäsenvaltioiden edustajista muodostettua 
"komiteaa" neuvoston päätöksessä säädettyjen menettelyjen mukaisesti. Kaikissa neuvoston 
asetuksissa on kaikissa tarvittavissa yhteyksissä ilmoitettava, mitä menettelytapaa komission on 
noudatettava. Koska "komiteat" osallistuvat täytäntöönpanoon, menettely tunnetaan yleisesti 
"komitologian" nimellä. 
Yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 
14 artiklassa säädetään menettelystä, jota komissio noudattaa käyttäessään toimivaltaansa 
asetuksen säännösten täytäntöönpanoon. Artiklan mukaan komissiota avustaa neuvoston 
päätöksellä N:o 89/382/ETY, Euratom perustettu tilasto-ohjelmakomitea (TOK), ja 
täytäntöönpanossa noudatetaan neuvoston päätöksen 87/373/ETY mukaisista menettelyistä 
menettelyä Ula (sääntelykomiteamenettely). 
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2494/95 täytäntöönpanoa koskevien komission säännösten 
(toistaiseksi komission asetuksen) antaminen tapahtuu käytännössä seuraavasti: 
(a) Jos Eurostatilla on todisteita siitä, etteivät tulokset ole vertailukelpoisia, tai jos se katsoo, 
että yhdenmukaistamista tarvitaan, Task Force -ryhmälle toimitetaan käsittelyä varten 
alustava ehdotus komission asetukseksi. Task force -ryhmä on kansallisten 
tilastolaitosten asiantuntijoista, pääasiallisista käyttäjistä, hintaindekseihin erikoistuneista 
asiantuntijoista ja CEIES-komitean edustajista koostuvan työryhmän alaisuudessa 
toimiva erityistyöryhmä94. Task Force -ryhmän käsittelyn jälkeen Eurostat toimittaa 
asetusluonnoksen, jossa on otettu huomioon ryhmän päätelmät, koko työryhmälle. 
(b) Työryhmä käsittelee asetusta ja tekee asetusluonnokseen muutosehdotuksia, kunnes 
yksimielisyys teknisistä näkökohdista saavutetaan. 
(c) Eurostat toimittaa asetusluonnoksen komission yksiköille käsittelyä varten. Kunkin 
asianomaisen pääosaston95 ja komission oikeudellisen yksikön on hyväksyttävä 
asetusluonnos. 
(d) Eurostat toimittaa asetusluonnoksen tilasto-ohjelmakomitealle lausuntoa varten. Komitea 
toimii tyypin Ula sääntelykomiteana, jossa päätökset tehdään määräenemmistöllä. 
(e) ' YKHLeistä annetun neuvoston asetuksen 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti komission 
pääsihteeri lähettää asetusluonnoksen ERLlle sen kuulemista varten. 
(f) Kun kaikkia osapuolia on kuultu ja kun säädöksen lopullinen teksti on valmiina 
hyväksyttäväksi, Eurostat toimittaa asetusluonnoksen asianomaiselle komission jäsenelle 
hyväksyntää varten. 
(g) Kun asianomainen komission jäsen on hyväksynyt ehdotuksen, komission pääsihteeri 
toimittaa asetusluonnoksen hyväksyttäväksi komissiolle ("kollegio"), joka tekee 
lopullisen päätöksen säädöksen antamisesta. 
(h) Kun päätös komission asetuksen antamisesta on tehty, asetus julkaistaan Euroopan 
yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
94 Talous- ja sosiaalialan tilastotietoja käsittelevä komitea (Committee on Statistical Information in the 
Economic and Social Sphere). 
95 Pääsihteeristö, PO II, PO V, PO IX, PO X, PO XV, PO XIX, PO XX, PO XXIII ja PO XXIV. 
sivu 56/62 
Jäsenvaltioiden yhteistyön ja pääasiallisten käyttäjien, erityisesti PO Ilja ERI: n tarjoaman tuen 
ansiosta neuvoston asetuksen 14 artiklan mukainen menettely on osoittautunut tehokkaaksi, ja 
kaikki osapuolet ovat olleet menettelyyn tyytyväisiä. 
Komissio (Eurostat) aikoo seuraavaksi koota kaikki YKHI:ien täytäntöönpanoa koskevat 
toimenpiteet, jotka tällä hetkellä sisältyvät useisiin komission asetuksiin ja asetusluonnoksiin, 
yhdeksi konsolidoiduksi komission asetukseksi. Koska ensimmäisissä asetuksissa säädettiin 
alkuvaiheen täytäntöönpanoon liittyvistä toimenpiteistä ja vähimmäisvaatimuksista, 
yhdenmukaistamisohjelmassa oli ja on myös jatkossa tarpeen muutta annettuja säädöksiä, mikä 
tekee niiden soveltamisesta hankalaa. Konsölidoinnilla pyritään sääntelyn selkiyttämiseen, ja se 
on tarkoitus toteuttaa sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt tärkeimmät asetukset. 
LIITE 
Kuten kohdassa 12.4 mainittiin, taulukkoon 15 on koottu YKHLn kaikkien alaindeksien painot 
kunkin jäsenvaltion osalta. Jäsenvaltioiden käyttämien viitejaksojen mukaiset painot on 
"hintapäivitetty" ja ilmoitetaan taulukossa suhteessa vuoden 1996 keskihintatasoon. 
Taulukossa on erotettu toisistaan pyöristyksen tuloksena saatu nolla ja pyöristämätön nolla. 
Paino, jonka arvo pyöristämättömänä on nolla, on merkitty ":", mikä tarkoittaa, ettei kyseinen 
alaindeksi sisälly jäsenvaltion YKHLiin. Paino, jonka arvo pyöristettynä on nolla, on merkitty 
"0,0", mikä tarkoittaa, että kyseinen alaindeksi sisältyy kyseisen jäsenvaltion YKHLiin, mutta 
sen paino jää alle yhden tuhannesosan, jolloin pyöristettäessä saadaan tulokseksi nolla. 
Seuraavassa on lueteltu alaindeksit, joiden osalta jäsenvaltiot käyttivät komission asetuksen 
(EY) N:o 2214/96 mukaisista määritelmistä poikkeavia määritelmiä. Tämä on ilmoitettu 
taulukossa merkinnällä "P" (poikkeava määritelmä). 
• Tanska: 
04.5.5.: Nimikkeen "kuuma vesi, höyry ja jää" paino sisältää myös "kiinteät 
polttoaineet", joiden paino jää alle yhden tuhannesosan. 
• Suomi: 
04.1.: Nimikkeen "asuntojen vuokrat" paino sisältää lämmityskulut, vesimaksut, 
kuumasta vedestä veloitettavat maksut sekä jätemaksut. Vuokrien ja kulujen 
osuutta ei voida erotella indeksissä eikä nimikkeen painossa. 
• Ruotsi: 
04.1.: Nimikkeen "asuntojen vuokrat" paino sisältää sähkö-, kaasu- ja vesimaksut, 
kuumasta vedestä veloitettavat maksut sekä jätemaksut. Vuokrien ja kulujen 
osuutta ei voida erotella indeksissä eikä nimikkeen painossa. 
04.5.5.: Nimikkeen "kuuma vesi, höyry ja jää" paino sisältää keskuslämmityksen. 
09.1.8.: Nimikkeen "lemmikkieläimet" paino kattaa ainoastaan lemmikkieläinten ruuat. 
Seuraavien alaindeksien osalta jäsenvaltiot käyttivät tavanomaisesta poikkeavia painojen 
estimointimenetelmiä. Tämä on taulukossa ilmoitettu merkinnällä "E" (poikkeava 
estimointimenetelmä) : 
• Portugali: 
09.1.3. ja 09.1.4.: Nimikkeiden "tietojenkäsittelylaitteet" ja "muut kulttuuriin ja vapaa-
aikaan liittyvät kestokulutustarvikkeet" painot ovat kotitaloustiedusteluun 
perustuvia estimaatteja. 
sivu 57/62 
12.4.2.A ja 12.4.4.A: Nimikkeiden "asumiseen liittyvät vakuutukset: irtaimiston vakuutus" 
ja "liikenteeseen liittyvät vakuutukset: autovakuutus" bruttopainot perustuvat 
kotitaloustiedusteluun. Nettopainot ovat estimaatteja, jotka perustuvat 
vakuutuslaitoksia valvovilta viranomaisilta saatuihin tietoihin, jotka koskevat 
vakuutusmaksuja, sekä huoltoon ja korjaukseen liittyviä korvaushakemuksia. 
Suomi: 
02.1.1., 02.1.2. ja 02.1.3.: Alkoholijuomien paino on jaettu nimikkeisiin "väkevät 
alkoholijuomat", "viini" ja "olut" Suomen ALKO:lta saatujen kulutusosuuksia 
koskevien tietojen perusteella. Niiden perusteella on laadittu myös 
alkoholijuomien indeksi, joka kattaa kaikkien alkoholijuomien hintatiedot. 
04.1., 04.3.2., 04.4.A ja 04.5.1.: Nimikkeiden "asuntojen vuokrat", "asunnon huoltoon ja 
korjaukseen liittyvät palvelut", "muut asumiseen liittyvät palvelut", ja "sähkö" 
painot on estimoitu käyttämällä Tilastokeskuksen kotitalouksia koskevia 
tilastoja. Koska kotitaloustiedustelun yhteydessä käytetään erilaista luokitusta, 
painoja ei saada sen perusteella. 
12.4.2.A ja 12.4.4.A: Nimikkeiden "asumiseen liittyvät vakuutukset: irtaimiston vakuutus" 
ja "liikenteeseen liittyvät vakuutukset: autovakuutus" nettopainot estimoidaan 
vähentämällä kansallisessa KHLssä käytettävistä bruttopainoista 
vakuutuslaitosten maksamat korvaukset. 
Ruotsi: 
04.5.5.: Nimikkeen "kuuma vesi, höyry ja jää" paino on estimoitu Ruotsin kansallisen 
tilastolaitoksen laatimien energiatilastojen perusteella. 
Yhdistynyt kuningaskunta: 
07.1.1., 07.2.1. ja 07.2.3.: Nimikkeiden "uudet ja käytetyt autot", "varaosat ja lisävarusteet" 
sekä "korjaukset ja huolto" painot vastaavat kotitaloustiedustelun perusteella 
laskettuja painoja, joihin lisätään osuus vakuutuslaitosten suoraan maksamien 
korvausten painoista. 
09.1.1., 09.1.2., 09.1.3. ja 12.2.: Nimikkeiden "äänen ja kuvan, vastaanottoon, 
tallentamiseen ja toistoon käytetyt laitteet", "valokuvaus- ja elokuvatarvikkeet ja 
optiset laitteet", "tietojenkäsittelylaitteet", ja "henkilökohtaiset esineet, muualla 
luokittelemattomat" painot saadaan kotitaloustiedusteluun perustuvista 
painoista, joihin lisätään osuus vakuutuslaitosten suoraan maksamien korvausten 
painoista. 
sivu 58/62 
01. 
01.1. 
01.1.1. 
01.1.2. 
01.1.3. 
01.1.4. 
01.1.5. 
01.1.6. 
01.1.7. 
01.1.8. 
01.1.9. 
01.2. 
01.2.1. 
01.2.2. 
02. 
02.1. 
02.1.1. 
02.1.2. 
02.1.3. 
02.2. 
03. 
03.1. 
03.1.1. 
03.1.2. 
03.1.3. 
03.1.4. 
03.2. 
04. 
04.1. ELINTARVIKKEET JA 
ALKOHOLITTOMAT JUOMAT 
Elintarvikkeet 
Viljatuotteet ja leipä 
Liha 
Kala 
Maitotuotteet, juusto j a kananmunat 
Öljyt ja rasvat 
Hedelmät 
Vihannekset, kasvikset ja juurekset 
Sokeri, hillot, hunaja, siirapit, suklaa ja 
makeiset 
Ruokavalmisteet, muualle luokittelemattomat 
Alkoholittomat juomat 
Kahvi, tee ja kaakao 
Kivennäisvedet, virvoitusjuomat ja mehut 
ALKOHOLIJUOMAT JA TUPAKKA 
Alkoholijuomat 
Väkevät alkoholijuomat 
Viini 
Olut 
Tupakka 
VAATETUS JA JALKINEET 
Vaatetus 
Vaatteiden valmistusaineet 
Vaatteet 
Asusteet ja pukineet 
Vaatteiden kemiallinen pesu, korjaus ja 
vuokraus 
Jalkineet, mukaan lukien korjaus 
ASUMINEN, VESI, SAHKO, KAASU JA 
MUUT POLTTOAINEET 
Asuntojen vuokrat YKJ 
B 
204.5 
184.7 
35.7 
58.7 
13.2 
24.5 
5.6 
12.9 
17.0 
13.2 
3.8 
19.9 
5.1 
14.8 
37.9 
23.8 
3.4 
13.8 
6.6 
14.1 
87.3 
71.8 
1.1 
66.6 
2.6 
1.5 
15.6 
156.1 
60.3 Taulukko 15: 
H:n alaindeksien painot, 1/1000 1 
DK 
173.7 
155.9 
20.4 
47.2 
4.9 
25.6 
5.0 
8.7 
16.9 
18.5 
8.7 
17.8 
6.0 
11.8 
59.4 
29.5 
3.2 
10.1 
16.2 
29.9 
60.0 
51.0 
0.7 
46.5 
2.4 
1.4 
9.0 
194.6 
91.5 D 
154.1 
136.0 
28.0 
38.5 
4.3 
21.0 
4.6 
10.6 
12.2 
11.5 
5.2 
18.1 
6.8 
11.3 
50.9 
24.7 
3.4 
6.4 
15.0 
26.2 
83.8 
70.9 
0.7 
64.5 
3.0 
2.8 
12.9 
202.7 
99.6 EL 
231.7 
221.8 
30.1 
56.4 
16.3 
36.8 
19.2 
19.1 
22.7 
14.6 
6.7 
9.9 
3.8 
6.0 
39.3 
6.6 
2.6 
1.7 
2.3 
32.6 
121.7 
95.3 
1.3 
85.6 
5.7 
2.8 
26.5 
140.4 
43.9 E 
275.4 
262.3 
36.3 
75.4 
35.2 
35.6 
17^ 
26.4 
24.8 
8.1 
2.9 
13.1 
6.5 
6.6 
31.8 
11.5 
2.1 
6.2 
3.2 
20.3 
114.4 
92.3 
3.3 
84.2 
3.6 
1.2 
22.1 
112.0 
14.5 F 
192.7 
180.3 
26.7 
62.9 
12.8 
27.3 
6.7 
13.8 
14.9 
12.5 
2.7 
12.4 
5.1 
7.3 
46.1 
24.8 
5.4 
17.3 
2.1 
21.3 
74.7 
60.3 
0.6 
52.8 
5.1 
1.8 
14.4 
138.7 
63.0 'vuosikohtaiset, 1996) 
IRL 
195.7 
181.0 
35.9 
52.0 
4.5 
28.8 
7.0 
9.1 
21.1 
13.3 
9.2 
14.7 
4.8 
9.8 
80.3 
28.9 
11.5 
8.5 
9.0 
51.4 
68.5 
53.2 
0.5 
49.6 
0.6 
2.5 
15.2 
125.6 
18.5 I 
197.4 
187.3 
25.6 
55.3 
12.3 
31.2 
8.6 
18.6 
25.6 
9.2 
0.9 
10.1 
5.0 
5.Î 
30.2 
11.3 
2.6 
7.3 
1.5 
18.8 
117.5 
94.9 
1.1 
83.0 
1.8 
9.0 
22.6 
99.5 
25.7 L 
162.0 
146.0 
25.4 
49. lj 
7.7 
19.9 
5.3 
11.7 
13.9 
9.6 
3.4 
16.0 
6.7 
9.3 
29.1 
18.2 
1.8 
11.7 
4.7 
10.9 
117.3 
94.7 
0.3 
90.4 
1.3 
2.7 
22.6 
132,7 
56.2 NL 
170.5 
156.7 
30.4 
42.2 
4.0 
28.1 
4.4 
13.8 
18.2 
11.1 
4.4 
13.9 
6.2 
7.7 
35.2 
19.4 
5.0 
7.0 
7.4 
15.7 
75.4 
60.9 
2.6 
52.7 
4.5 
LO 
14.6 
187.4 
99.1 A 
143.3 
129.3 
22.9 
39.1 
2.8 
22.1 
5.5 
8.4 
12.5 
11.6 
4.4 
13.9 
5.8 
8.2 
39.2 
20.2 
3.8 
8.3 
8.1 
19.0 
82.4 
70.3 
1.4 
62.8 
3.5 
2.6 
12.1 
137.6 
56.3 P 
295.0 
287.2 
44.0 
S6.4 
39.1 
35.3 
26.5 
20.7 
24.9 
8.6 
1.7 
7.8 
4.1 
3.7 
45.3 
26.3 
1.8 
22.1 
2.4 
19.0 
103.6 
78.5 
2.0 
71.3 
3.8 
1.4 
25.1 
73.1 
17.8 FIN 
164.0 
149.3 
30.1 
34.7 
6.4 
30.6 
5.3 
12.0 
12.6 
14.5 
3.1 
14.7 
6.3 
8.4 
92.2 
55.6 
22. IE 
10.0E 
23.5E 
36.6 
77.4 
65.4 
3.2 
59.0 
2.8 
0.5 
12.0 
135.2 
42.5P 
E S 
179.8 
163.1 
28.5 
37.1 
9.5 
27.9 
5.9 
11.4 
18.4 
20.9 
3.5 
16.6 
6.2 
10.5 
62.2 
36.4 
12.7 
12.2 
11.4 
25.9 
69.0 
57.9 
1.3 
52.9 
3.3 
0.4 
11.1 
208.9 
129.5P UK 
149.0 
137.0 
25.0 
34.0 
6.0 
21.0 
4.0 
9.0 
19.0 
12.0 
7.0 
12.0 
4.0 
8.0 
69.0 
35.0 
10.0 
15.0 
10.0 
34.0 
66.0 
54.0 
49.0 
4.0 
LO 
12.0 
131.0 
54.0 IS 
203.6 
178.1 
33.5 
40.3 
8.8 
37.0 
4.6 
11.5 
13.8 
20.1 
8.7 
25.4 
5.5 
19.9 
39.0 
20.9 
9.1 
4.0 
7.8 
18.1 
71.0 
57.6 
1.2 
50.4 
4.0 
2.0 
13.4 
114.9 
29.8 N 
172.6 
156.3 
18.3 
38.9 
10.7 
30.4 
4.5 
11.7 
14.2 
16.2 
11.5 
16.1 
4.6 
11.5 
35.1 
17.5 
3.9 
5.3 
8.2 
17.8 
69.4 
58.0 
1.2 
53.2 
2.7 
LO 
11.4 
184.5 
67.6 
sivu 59/62. 
04.3. 
04.3.1. 
04.3.2. 
04.4.A 
04.5. 
04.5.1. 
04.5.2. 
04.5.3. 
04.5.4. 
04.5.5. 
05. 
05.1. 
05.1.1. 
05.1.2. 
05.1.3. 
05.2. 
05.3. 
05.3.1/2 
05.3.3. 
05.4. 
05.5. 
05.6. 
05.6.1. 
05.6.2. 
06.A 
07. 
07.1 
07.1.1. Asuntojen säännöllinen huoltoja korjaus 
Asunnon huoltoon ja korjaukseen liittyvät 
tuotteet 
Asunnon huoltoon ja korjaukseen liittyvät 
palvelut 
Muut asumiseen liittyvät palvelut 
Sähkö, kaasu ja muut polttoaineet 
Sähkö 
Kaasu 
Nestemäiset polttoaineet 
Kiinteät polttoaineet 
Kuuma vesi, höyry ja jää 
KALUSTEET, KOTITALOUSKONEET 
JA YLEINEN KODINHOITO 
Huonekalut, kalustus ja sisustus, matot ja 
muut lattianpäällysteet ja korjaukset 
Huonekalut ja kalusteet 
Matot ja muut lattianpäällysteet 
Huonekalujen, kalusteiden ja 
lattianpäällysteiden korjaus 
Kodintekstiilit 
Lämmityslaitteet ja liedet, jääkaapit, 
pesukoneet ym. kodinkoneet, mukaan 
lukien asennus ja huolto 
Suuret sähkökäyttöiset ja muut kodinkoneet 
sekä kodin pienkoneet 
Kodinkoneiden korjaus 
Lasitavarat, astiat ja kotitaloustarvikkeet 
Kodin ja puutarhan työkalut ja laitteet 
Taloudenhoitoon liittyvät tavarat ja 
palvelut 
Kodin kulutustavarat 
Kodinhoitopalvelut 
TERVEYS - kuluttajan itse kustantama, ei 
korvauksia 
LIIKENNE 
Ajoneuvon hankinta 
Uudet ja käytetyt autot B 
19.2 
13.8 
5.4 
10.3 
66.2 
43.6 
10.7 
10.6 
1.4 
91.7 
30.2 
27.7 
2.5 
8.5 
17.1 
14.4 
2.7 
5.4 
6.0 
24.5 
13.6 
10.9 
8.7 
135.1 
58.9 
54.6 DK 
22.9 
12.1 
10.8 
13.3 
66.9 
25.9 
7.6 
15.1 
18.3P 
65.8 
23.5 
19.3 
3.4 
0.8 
6.7 
12.3 
10.6 
1.7 
6.7 
4.0 
12.6 
8.6 
4.0 
7.4 
179.7 
63.8 
58.6 D 
11.5 
6.4 
5.2 
37.2 
54.3 
26.5 
7.1 
7.4 
3.1 
10.3 
78.9 
33.4 
27.0 
6.2 
0.2 
6.5 
12.8 
12.1 
0.7 
5.8 
8.4 
12.0 
8.5 
3.6 
8.5 
173.1 
83.1 
79.0 EL 
22.9 
9.1 
13.8 
19.0 
54.7 
24.8 
2.3 
23.9 
3.7 
89.3 
16.6 
14.5 
2.1 
15.4 
10.8 
9.5 
1.3 
9.2 
2.1 
35.2 
25.5 
9.8 
11.9 
125.6 
40.6 
38.8 E 
40.5 
27.3 
13.3 
24.9 
32.0 
20.1 
7.7 
4.2 
64.7 
16.9 
15.2 
0.4 
1.4 
5.6 
10.8 
9.4 
1.5 
3.9 
2.0 
25.4 
16.0 
9.4 
8.4 
145.6 
57.5 
54.0 F 
18.5 
2.9 
15.6 
10.2 
47.0 
26.7 
10.8 
6.9 
0.6 
2.0 
74.1 
24.9 
22.5 
1.7 
0.7 
7.6 
13.0 
11.5 
1.5 
8.8 
3.4 
16.4 
11.5 
4.9 
4.8 
191.4 
44.8 
43.2 IRL 
1.0 
0.5 
0.5P 
3.1 
102.9 
21.5 
4.7 
8.2 
17.0 
51.4P 
60.0 
18.8 
6.5 
2.9 
9.4P 
4.4 
8.8 
8.3 
0.-5 
4.3 
5.2 
18.5 
12.8 
5.7 
6.0 
117.0 
43.7 
42.1 I 
13.6 
1.8 
11.7 
19.8 
40.4 
15.6 
18.0 
6.8 
'. 
99.8 
35.0 
33.4 
1.6 
12.7 
10.6 
9.8 
0.8 
5.8 
1.4 
34.3 
18.0 
16.3 
16.0 
126.8 
41.3 
37.1 L 
21.4 
12.4 
9.0 
11.1 
44.0 
20.2 
10.1 
12.8 
0.9 
120.3 
55.9 
51.6 
4.3 
10.4 
13.5 
13.2 
0.3 
4.5 
7.2 
28,8 
13.1 
15.7 
2.8 
160.9 
82.5 
77.4 NL 
22.4 
12.5 
10.0 
11.7 
54.2 
54.2 
96.0 
37.0 
28.9 
8.1 
11.6 
10.6 
9.9 
0.8 
6.8 
5.1 
24.9 
11.7 
13.2 
7.6 
159.3 
66.8 
60.6 A 
20.7 
10.4 
10.2 
10.7 
49.9 
23.1 
6.9 
6.7 
7.8 
5.3 
98.5 
42.7 
39.2 
3.5 
10.3 
20.0 
17:7 
2.3 
7.0 
4.1 
14.4 
10.4 
3.9 
4.1 
148.0 
51.3 
45.3 P 
10.9 
2.5 
8.4 
6.8 
37.6 
23.8 
10.5 
3.3 
78.8 
29.0 
- 25.7 
2.4 
0.9 
7.7 
15.9 
10.1 
5.8 
5.0 
1.3 
19.9 
11.6 
8.3 
5.6 
178.1 
72.0 
68.9 FIN 
26.3 
LO 
25.3E 
20.6E 
45.7 
38.5E 
0.2 
5.5 
1.5 
64.7 
20.2 
15.3 
4.9 
7.8 
12.6 
11.4 
1.2 
7.5 
5.0 
11.6 
9.2 
2.5 
11.2 
192.8 
85.5 S 
0.9 
0.9 
9.4 
69.1 
44.3 
0.5 
7.3 
17.0P 
E 
64.0 
28.9 
25.4 
3.5 
6.5 
8.4 
7.4 
1.1 
5.1 
5.0 
10.1 
10.1 
12.1 
177.3 
44.1 
78.8 42.6 UK 
18.0 
8.0 
10.0 
14.0 
45.0 
22.0 
20.0 
LO 
2.0 
89.0 
37.0 
27.0 
10.0 
6.0 
13.0 
11.0 
2.0 
7.0 
9.0 
17.0 
9.0 
8.0 
7.0 
152.0 
57.0 
55.0E IS 
14.2 
11.8 
' 2.4 
25.4 
45.7 
20.8 
24.9 
74.1 
28.8 
26.8 
0.3 
1.7 
10.7 
12.0 
11.4 
0.6 
6.2 
3.9 
12.5 
11.1 
1.4 
9.2 
186.5 
63.3 
60.3 N 
42.7 
17.6 
24.9 
14.3 
60.0 
53.8 
4.5 
1.5 
0.1 
85.4 
30.3 
27.5 
2.8 
7.4 
17.2 
15.8 
1.3 
5.2 
8.7 
16.7 
14.3 
2.4 
7.1 
201.8 
70.3 
65.7 
sivu 60/62. 
sivu 61/62.' 07.1.2/3 
07.2. 
07.2.1. 
07.2.2. 
07.2.3. 
07.2.4.A 
07.3. 
07.3. l.A 
07.3.2.A 
07.3.3.A 
07.3.4.A 
07.3.5.A 
07.3.6.A 
08. 
08.1. 
08.1.1. 
08.1.2/3 
09. 
09.1. 
09.1.1. 
09.1.2. 
09.1.3. 
09.1.4. 
09.1.5. 
09.1.6. 
09.1.7. 
09.1.8. 
09.1.9. 
09.2.A 
09.3. Moottoripyörät ja polkupyörät 
Yksityisajoneuvojen käyttö 
Varaosat ja lisävarusteet 
Polttoaineet ja voiteluöljyt 
Korjaukset ja huolto 
Muut yksityisajoneuvoihin liittyvät palvelut 
Julkinen liikenne 
Matkustajaliikenne junilla 
Matkustajaliikenne teitse 
Matkustajalentoliikenne 
Matkustajaliikenne meritse ja vesiteitse 
Muut matkustuspalvelut 
Yhdistelmäliput 
VIESTINTA 
Viestintä 
Postipalvelut 
Puhelin-ja telekopiolaitteet ja -palvelut 
KULTTUURI JA VAPAA-AIKA 
Tarvikkeet ja laitteet, mukaan lukien 
korjaukset 
Äänen ja kuvan vastaanottoon, 
tallentamiseen ja toistoon käytetyt laitteet 
Valokuvaus- ja elokuvatarvikkeet ja optiset 
laitteet 
Tietojenkäsittelylaitteet 
Muut kulttuuriin ja vapaa-aikaan liittyvät 
kestokulutustarvikkeet 
Pelit, lelut ja harrastusvälineet, urheilu-ja 
retkeilyvälineet 
Äänen ja kuvan tallennusvälineet 
Puutarhanhoito 
Lemmikkieläimet 
Vapaa-aikaan liittyvien välineiden ja 
tarvikkeiden korjaus 
Kulttuuri- ja vapaa-ajan palvelut 
Sanomalehdet, kirjat ja paperitavarat B 
4.3 
68.3 
5.4 
40.6 
19.7 
2.6 
7.9 
4.1 
2.5 
1.3 
23.7 
23.7 
1.2 
22.5 
124.8 
43.5 
6.8 
1.2 
4.9 
2.7 
6.5 
6.0 
8.1 
6.0 
1.3 
27.7 
22.1 DK 
5.2 
82.6 
11.6 
32.4 
35.3 
3.3 
33.3 
2.8 
10.4 
5.1 
3.7 
1.8 
9.5 
23.1 
23.1 
1.9 
21.2 
100.1 
46.0 
10.2 
0.6 
3.7 
2.4 
10.1 
5.2 
7.0 
5.3 
1.5 
25.1 
16.4 D 
4.0 
73.5 
6.0 
36.3 
22.7 
8.5 
16.6 
3.2 
0.8 
0.7 
0.8 
0.5 
10.6 
19.5 
19.5 
2.7 
16.8 
108.7 
46.2 
9.2 
3.8 
2.8 
2.2 
11.5 
3.6 
8.8 
2.3 
1.7 
24.4 
21.4 EL 
1.8 
68.0 
12.3 
39.6 
11.2 
5.0 
17.0 
0.3 
7.3 
2.7 
2.0 
0.8 
3.9 
22.3 
22.3 
0.3 
22.0 
49.5 
16.0 
1.1 
2.6 
0.6 
0.1 
5.2 
2.0 
2.6 
. 0.9 
0.9 
11.3 
19.7 E 
3.5 
72.1 
4.5 
44.5 
17.5 
5.6 
16.0 
2.1 
12.3 
1.4 
0.2 
15.8 
15.8 
0.4 
15.5 
69.3 
24.1 
6.4 
0.9 
1.2 
5.8 
5.3 
1.2 
1.0 
2.5 
17.5 
19.9 F 
1.6 
118.4 
31.9 
49.1 
27.9 
9.5 
28.2 
7.5 
6.8 
5.8 
0.4 
0.8 
6.9 
20.2 
20.2 
3.0 
17.2 
88.2 
40.2 
7.6 
0.9 
0.2 
1.5 
9.9 
8.8 
6.8 
2.5 
2.0 
24.7 
21.9 IRL 
1.7 
57.4 
5.4 
43.5 
6.9 
1.6 
15.9 
1.9 
10.0 
1.7 
0.3 
0.3 
1.7 
21.2 
21.2 
1.4 
19.8 
124.9 
40.6 
8.5 
0.5 
0.6 
1.6 
5.7 
2.9 
5.8 
3.3 
11.7P 
29.4 
24.3 I 
4.2 
63.5 
2.8 
27.5 
28.1 
5.1 
21.9 
3.1 
6.7 
2.4 
1.3 
2.7 
5.8 
17.8 
17.8 
3.3 
14.5 
82.8 
43.5 
13.1 
1.8 
1.5 
4.5 
8.2 
3.6 
6.9 
3.6 
0.4 
17.1 
22.1 L 
5.1 
70.8 
5.7 
32.2 
28.5 
4.4 
7.6 
0.9 
1.3 
1.9 
0.5 
3.0 
17.0 
17.0 
1.5 
15.5 
137.6 
45.9 
8.6 
4.8 
3.8 
3.5 
5.8 
3.8 
9.4 
5.C 
1.2 
21.6 
20.1 NL 
6.2 
68.2 
6.8 
37.1 
17.4 
6.9 
24.3 
9.2 
8.8 
4.7 
1.3 
0.3 
24.6 
24.6 
3.2 
21.5 
139,3 
54.9 
9.6 
2.3 
1.1 
6.5 
8.9 
6.6 
10.4 
8.1 
1.4 
34.0 
34.0 A 
6.0 
82.7 
4.8 
39.0 
32.0 
7.0 
14.1 
3.3 
6.2 
0.0 
4.5 
22,4 
22.4 
1.7 
20.7 
113.0 
48.7 
8.8 
1.8 
2.5 
2.3 
10.9 
4.4 
10.0 
6.2 
1.9 
29.1 
18.4 P 
3.1 
88.1 
7.0 
31.0 
46.7 
3.4 
18.0 
1.6 
5.1 
1.5 
0.0 
1.6 
8.2 
12.0 
12.0 
0.1 
11.9 
38.8 
15.4 
7.0 
1.0 
0.7E 
0.4E 
2.5 
2.3 
1.5 
9.7 
10.5 FIN 
6.8 
78.5 
10.9 
52.6 
10.1 
5.0 
28.7 
5.5 
10.9 
5.0 
4.3 
3.1 
16.9 
16.9 
1.7 
15.2 
123:5 
51.6 
9.3 
3.7 
1.8 
9.0 
13.0 
2.9 
6.9 
4.4 
0.6 
19.6 
30.4 S 
1.5 
101.5 
17.0 
53.5 
25.2 
5.8 
31.7 
4.2 
3.0 
6.5 
4.1 
0.4 
13.4 
29.1 
29.1 
4.5 
24.6 
108.2 
52.6 
9.0 
2.5 
2.3 
5,4 
9.0 
5.6 
10.9 
2.9P 
5.2 
23.4 
22.7 UK 
2.0 
76.0 
8.0E 
40.0 
21.0E 
7.0 
19.0 
7.0 
9.0 
2.0 
1.0 
21.0 
21.0 
2.0 
19.0 
1130.0 
46.0 
8.0E 
5.0E 
5.0E 
8.0 
4.0 
6.0 
9.0 
1.0 
34.0 
20.0 IS 
3.0 
98.7 
12.7 
60.5 
15.5 
10.0 
24.5 
9.6 
13.9 
1.0 
15*7 
15.7 
1.8 
13.9 
143.5 
45.1 
7.4 
2.2 
5.1 
1.6 
13.0 
5.2 
6.6 
2.1 
2.1 
46.6 
27.3 N 
4.6 
90.9 
8.7 
52.8 
15.9 
13.5 
40.6 
5.5 
12.5 
13.0 
4.5 
5.2 
21.1 
21.1 
1.4 
19.7 
140.9 
52.8 
11.6 
1.8 
3.6 
8.3 
10.7 
5.9 
6.9 
1.9 
2.2 
35.8 
32.0 
09.4. 
10. A 
11. 
11.1. 
11.1.1. 
11.1.2 
11.2. 
12. 
12.1. 
12.1.1. 
12.1.2. 
12.2. 
12.4. A 
12.4.2.A 
12.4.4.A 
12.5. A 
12.6. A Valmismatkat 
KOULUTUS - yleensä jäsenvaltioissa 
kuluttajien itsensä kustantama 
HOTELLIT, KAHVILAT JA 
RAVINTOLAT 
Ravintolapalvelut 
Ravintolat ja kahvilat 
Ruokalat 
Majoituspalvelut 
MUUT TAVARAT JA PALVELUT 
Henkilökohtainen hygienia 
Kampaamot ja parturit 
Henkilökohtaisen hygienian hoitoon 
tarkoitetut laitteet, esineet ja tuotteet 
Henkilökohtaiset esineet, muualla 
luokittelemattomat 
Vakuutukset 
Asumiseen liittyvät vakuutukset - irtaimiston 
vakuutus 
Liikenteeseen liittyvät vakuutukset -
autovakuutus 
Pankkipalvelut, muualla 
luokittelemattomat B 
31.4 
i 
70.6 
65.4 
61.1 
4.3 
5.2 
59.5 
29.4 
13.1 
16.3 
6.9 
8.7 
1.2 
7.6 
3.5 
Muut palvelut, muualla luokittelemattomat 11.0 DK 
12.6 
3.3 
66.9 
59.5 
59.5 
7.4 
66.0 
19.9 
7.8 
12.1 
8.5 
3.5 
1.3 
2.2 
20.4 
13.7 D 
16.8 
4.6 
68.4 
52.3 
46.8 
5.5 
16.1 
46,9 
24.5 
10.7 
13.8 
9.4 
5.7 
2.3 
3.4 
2.0 
5.3 EL 
2.6 
13.7 
90.4 
84.2 
80.3 
3.9 
6.2 
ll;64.3 
24.1 
3.8 
20.2 
10.5 
11.6 
0.5 
11.1 
: 
18.1 E 
7.8 
1.2 
117.8 
111.9 
109.1 
2.8 
5.9 
11433 
25.7 
9.7 
16.0 
5.7 
4.0 
0.5 
3.4 
0.1 F 
1.4 
3.7 
91.2 
71.3 
54.7 
16.6 
19.9 
•:1|74:2 
31.1 
11.4 
19.7 
13.9 
11.7 
5.1 
6.6 
7.0 
8.l| 10.5 IRL 
30.6 
6.0 
156.9 
153.6 
144.8 
8.8 
3.4 
1137.9 
25.6 
11.7 
13.9 
5.3 
2.5 
0.6 
1.9 
1.1 
3.4 I 
: 
8.6 
119.5 
89.6 
84.9 
4.7 
30.0 
lii 
39.3 
21.3 
18.0 
30.3 
1.8 
1.8 
3.2 
9.5 L 
50.0 
3.4 
63.6 
59.7 
56.3 
3.4 
3.9 
II53L3 
29.6 
13.2 
16.4 
10.9 
5.5 
0.5 
5.0 
0.3 
7.0 NL 
16.4 
3.0 
48.6 
39.8 
37.0 
2.8 
8.8 
•iiii 
25.2 
10.6 
14.6 
8.8 
9.8 
3.5 
6.3 
0.3 
9.0 A 
16.8 
3.9 
157.4 
114.8 
107.9 
6.9 
42.6 
1150.2 
27.4 
10.5 
16.9 
12.7 
7.0 
2.7 
4.4 
2.1 
1.0 P 
3.2 
0.8 
121.7 
119.5 
111.4 
8.1 
2.2 
:;!l47;2 
30.6 
15.0 
15.6 
10.8 
5.3 
0.6E 
4.7E 
0.2 
0.3 FIN 
22.0 
L3 
80.4 
73.1 
72.7 
0.4 
7.3 
11140.5 
23.9 
9.9 
14.0 
9.9 
3.7 
1.4E 
2.3E 
0.9 
2.2 S 
9.5 
1/7 
47-7 
43.4 
37.0 
6.4 
4.3 
UM 
18.8 
6.8 
12.0 
9.2 
7.3 
2.8 
4.5 
1.5 
3.1 UK 
30.0 
11.0 
127.0 
123.0 
116.0 
7.0 
4.0 
11-48.0 
26.0 
7.0 
19.0 
9.0E 
6.0 
2.0 
4.0 
2.0 
5.0 IS 
24.5 
* 
64.8 
61.0 
51.8 
9.2 
3.8 
iii? 
33.8 
14.6 
19.1 
7.1 
6.6 
2.5 
4.1 
13.8 
16.4 N 
20.2 
1.8 
45.4 
40.4 
37.0 
3.3 
5.0 
Il35;Ö 
24.3 
9.8 
14.5 
5.4 
5.3 
1.1 
4.1 
; 
: 
sivu 62/62. 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 104 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 10 11 09 17 
Luettelonumero : CB-CO-98-133-FI-C 
ISBN 92-78-31770-5 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg