EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 15.01.1999 
KOM(98)775 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS 
Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 
1991 annetun direktiivin 91/271/ETY, sellaisena 
kuin se on muutettuna 27. helmikuuta 1998 
annetulla komission direktiivillä 98/15/EY, 
täytäntöönpano 
Yhteenveto jäsenvaltioiden voimaan saattamista säännöksistä 
sekä arvio direktiivin 13 ja 17 artiklan nojalla saaduista 
tiedoista 

1. JOHDANTO 4 
2. YHDYSKUNTAJÄTEVESIEN AIHEUTTAMA YMPÄRISTÖN 
PILAANTUMINEN 5 
3. DIREKTIIVIN PERIAATTEET . 6 
4. DIREKTIIVIN TÄYTÄNTÖÖNPANON TILA 8 
4.1. Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 11 
4.2. Haavoittumiselle alttiiden alueiden (sekä kuormitusta kestävien 
alueiden) määrittely 11 
4.3. Kuormitusta kestävät alueet 13 
4.4. Yhdyskuntajätevesien keräys- ja käsittelyjärjestelmiin johdettavat 
teollisuusjätevedet 13 
4.5. Teollisuusjätevesipäästöt vesistöihin (13 artikla) 14 
4.6. Täytäntöönpano-ohjelmat 15 
4.7. Tilannekatsaukset.. 15 
5. RIKKOMISMENETTELYT 17 
6. TÄYTÄNTÖÖNPANO-OHJELMIEN TARKASTELU JA ARVIOINTI 17 
6.1. Taajamien lukumäärä ja orgaaninen kuormitus 17 
6.2. Keräys-ja käsittelykapasiteetin kehittymistä koskevat ennusteet 20 
6.3. Jätevedenpuhdistamojen lietteen sijoittaminen 24 
6.4. Investointeja koskevat arviot 27 
7. SEURAAVAT MÄÄRÄAJAT JA KOMISSION TEHTÄVÄT 31 
8. PÄÄTELMÄT 32 
9. KARTTA 1: HAAVOITTUMISELLE ALTTIIT ALUEET JA 
KUORMITUSTA KESTÄVÄT ALUEET 33 
1. JOHDANTO 
Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21. toukokuuta 1991 annettu neuvoston direktiivi 
91/271/ETY1, jota muutettiin 27. helmikuuta 1998 annetulla neuvoston direktiivillä 
98/15/EY2, on tärkeä osa yhteisön vesilainsäädäntöä. Direktiivin tarkoituksena on 
suojella ympäristöä pilaantumiselta, jota aiheuttavat taajamien yhdyskuntajätevedet ja 
elintarviketeollisuuden biologisesti hajoavat teollisuusjätevedet, edellyttämällä 
jäsenvaltioilta näiden vesien keräystä ja käsittelyä. 
Kuten direktiivin 17 artiklassa säädetään, komissio tutkii ja arvioi kertomuksessaan 
tiedot, jotka se on saanut jäsenvaltioilta yhdyskuntajätevesidirektiivin täytäntöönpano-
ohjelmista. Nämä tiedot piti toimittaa komissiolle viimeistään 30. kesäkuuta 1994. 
Useiden jäsenvaltioiden toimitettua tiedot selvästi myöhässä komission ensimmäinen 
kertomus voidaan kuitenkin julkaista vasta nyt. 
Kertomuksen 4. luvun 5. kohdassa esitetään myös tulokset, jotka on saatu direktiivin 13 
artiklan mukaisesta tutkimuksesta, jossa verrataan biologisesti hajoavan 
teollisuusjäteveden ympäristöön johtamista koskevia eri jäsenvaltioiden vaatimuksia. 
Edellä mainituista syistä nämä tulokset julkaistaan 4 vuotta jäljessä direktiivissä 
asetetusta määräajasta. 
Heinäkuun 15. päivänä 1998 eli seitsemän vuotta sen jälkeen, kun neuvosto antoi 
direktiivin, täyttyi direktiivin ensimmäinen tärkeä käytännön soveltamisen määräaika. 
Kertomuksessa luodaan tilannekatsaus tähän direktiivin ensimmäiseen 
täytäntöönpanovaiheeseen eli niiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten 
voimaan saattamiseen, joiden tarkoituksena on direktiivin velvoitteiden saattaminen 
osaksi kansallista oikeusjärjestystä. 
Ensimmäisen vaiheen on toteuttanut 14 jäsenvaltiota. Eräissä näistä jäsenvaltioista 
direktiivin saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä tai ohjelman täytäntöönpano ei 
kuitenkaan ole tapahtunut direktiivin säännösten mukaisesti. Rikkomismenettelyjä on 
aloitettu tiettyjä jäsenvaltioita vastaan siksi, että direktiivin siirtäminen kansalliseen 
lainsäädäntöön on ollut puutteellista tai siksi, että annettu kansallinen lainsäädäntö ei 
kaikilta osin vastaa direktiivin vaatimuksia. Täytäntöönpanon ensimmäisen vaiheen 
tärkeitä kysymyksiä ovat jätevesien purkualueiden määritteleminen (haavoittumiselle 
alttiit alueet ja kuormitusta kestävät alueet), jonka mukaan jätevesien käsittelyn taso 
määrittyy, direktiivin noudattamisen edellyttämiä investointeja koskevat alustavat 
ohjelmat ja niiden taloudelliset seuraukset sekä jäsenvaltioiden antamat tiedot tietyistä 
Euroopan suurista taajamista (Bryssel, Milano), joita ei voida varustaa käsittelylaitoksilla 
asetetussa määräajassa. 
1 E YVL LI 35, 30.5.1991, s. 40. 
2EYVLL67,7.3.1998,s.29. 
2. YHDYSKUNTAJÄTEVESIEN AIHEUTTAMA YMPÄRISTÖN PILAANTUMINEN 
Yhdyskuntajätevedellä tarkoitetaan direktiivin mukaan talousjätevettä tai talous- ja 
teollisuusjäteveden ja/tai huleveden seosta. 
Käsittelemättömät tai puutteellisesti käsitellyt jätevedet voivat aiheuttaa ihmisten 
terveydelle ja ympäristölle haittoja, jotka johtuvat pääasiallisesti seuraavista saasteista: 
- Typpipäästöt eri muodoissa: orgaaninen typpi, ammoniakkityppi, nitriitit, nitraatit. 
Ympäristöön päästetty typpi on peräisin pääasiassa yhdyskuntavesistä ja 
maataloudesta. Yhdyskunta- ja maatalousperäiset nitraatit ovat suuri terveysongelma, 
sillä ne saastuttavat juomaveden ottoon käytettäviä valuma-alueita3. Ammoniakkityppi 
on erityisen myrkyllistä merieläimistölle. Lisäksi nitraatit ovat eräiden vesien 
rehevöitymisen suurin syy, joka aiheuttaa levien liikakasvun kautta ekologista 
epätasapainoa. Eräät näistä levistä levittävät myrkkyjä, jotka voivat vahingoittaa 
ihmisten terveyttä simpukoiden syönnin yhteydessä. Rehevöitymisilmiö on 
huolestuttava esimerkiksi eräillä Pohjanmeren ja Välimeren rannikkoalueilla. Seinen 
lahdelle tai Ranskan Atlantin puoleiselle rannikolle säännöllisesti muodostuvat 
myrkylliset levät, jotka näyttävät olevan yhteydessä maatalous- ja yhdyskuntaperäisiin 
typpipäästöihin, tekevät sinisimpukoista ja muista simpukoista syömäkelvottomia. 
- Fosforipäästöt, jotka huolimatta siitä, että fosfaattien käyttö on vähentynyt 
puhdistusaineissa, aiheuttavat rehevöitymistä erityisesti makeissa vesissä ja suistoissa, 
kuten Po-joen suistossa. 
- Veden happipitoisuuden vähentyminen, joka johtuu jätevesissä olevien orgaanisten 
aineiden hajoamisesta, mikä aiheuttaa happivajausta ja vaarantaa siten vesieläimistön 
sekä häiritsee vesien ekologista tasapainoa. Dobris-raportissa4 todetaan, että 
väestötiheyden kasvaessa valuma-alueella jokien happipitoisuus pienenee ja että noin 
neljäsosa Euroopan joista voidaan luokitella heikon happipitoisuuden vuoksi 
laadultaan heikoiksi tai keskinkertaisiksi; vaikutus kohdistuu myös eräiden suisto- ja 
rannikkovesien laatuun. Tämä laatu on kuitenkin parantumassa erityisesti siitä syystä, 
että yhdyskuntajätevesien keräys ja käsittely on parantunut, kuten Euroopan 
ympäristökeskuksen äskettäin laatima Euroopan ympäristöä koskeva toinen arviointi 
osoittaa3. 
- Yhdyskuntajätevesien sisältämät ulosteperäiset patogeeniset mikro-organismit 
(bakteerit, virukset ja loiseläimet), jotka voivat vaikuttaa ihmisten terveyteen 
pilaamalla juomaveden ottoon käytettäviä valuma-alueita, uimavesiä tai vesiurheiluun 
käytettäviä vesiä sekä simpukoiden viljelyvesiä. Toukokuussa 1998 julkaistussa 
uimavettä koskevassa komission raportissa selitetään, mitä kautta 
yhdyskuntajätevesissä olevat ulosteperäiset orgaaniset mikrobit aiheuttavat 
uimavesien saastumista. 
3 Ks. komission kertomus vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta 
pilaantumiselta annetun neuvoston direktiivin 91/676/ETY täytäntöönpanosta (1998). 
4 D. Stanner ja P. Bourdeau, (toim.): Europe's Environment - The Dobris Assessment (EEA, 1995). 
5 Europe's Environment: The Second Assessment (EEA, 1998). 
5 
- Teollisuudesta ja myös kotitalouksista (puhdistusaineet, maalit, liuotteet jne.) peräisin 
olevat vaarallisten, myrkyllisten ja biologisesti kertyvien aineiden päästöt (kemialliset 
yhdisteet, raskasmetallit, hiilivedyt jne.), jotka voivat vaikuttaa vesieläimistöön ja 
ihmisten terveyteen. Näitä päästöjä säännellään 4. toukokuuta 1976 annetulla 
neuvoston direktiivillä 76/464/ETY6. 
- Jätevesien haitalliset vaikutukset 2. huhtikuuta 1979 luonnonvaraisten lintujen 
suojelusta annetun neuvoston direktiivin 79/409/ETY7, sellaisena kuin se on 
muutettuna, mukaisesti perustettuihin erityissuojelualueisiin sekä luontotyyppien sekä 
luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21. toukokuuta 1992 annetussa 
neuvoston direktiivissä 92/43/ETY8 tarkoitettuihin luontotyyppeihin ja 
lajeihin (Natura 2000 -verkko). 
- Yhdyskuntajätevesien pilaamien makeiden vesien ja rannikkovesien kauneus- ja 
matkailuarvon menetys. 
3. DIREKTIIVIN PERIAATTEET 
Direktiivin tarkoituksena on puuttua edellä mainittuihin pilaantumisongelmiin säätämällä 
jätevesien käsittelystä, joka soveltuu suojeltavaan ympäristöön ja suojeltavien vesien 
käyttöön. 
Tämän saavuttamiseksi direktiivissä asetetaan jäsenvaltioille seuraavat velvoitteet. 
- Jäsenvaltioiden on säänneltävä säädöksin tai erityisluvin sellaisten jätevesien 
ympäristöön johtamista, jotka ovat peräisin yhdyskuntajätevesien puhdistamoista ja 
elintarviketeollisuuden laitoksista, sekä teollisuusjätevesien johtamista 
yhdyskuntajätejätevesien keräys-ja käsittelyjärjestelmiin. 
- Jäsenvaltioiden on säädettävä yhdyskuntajätevesien keräys- ja käsittelyjärjestelmät 
pakollisiksi kaikille taajamille, joiden asukasvastineluku (avl) on yli 2 000.9 
Vähimmäisvaatimuksena on biologinen käsittely10. Käsittelyn on kuitenkin oltava 
tehokkaampi (biologinen käsittely ja jälkikäsittely11) päästöille, jotka johdetaan 
jäsenvaltioiden haavoittumiselle alttiiksi määrittelemille alueille sekä näiden alueiden 
6EYVLL 129,18.5.1976, s. 23 
7 EYVLL 103,25.4.1979, s. 1 
8 EYVLL 206,22.7.1992, s. 7 
9 Asukasvastineluku on biologisesti hajoavien epäpuhtauksien mittayksikkö, joka vastaa yhden henkilön 
vuorokaudessa tuottamaa keskimääräistä kuormitusta. Direktiivissä määritetään, että tämän 
kuormituksen viiden vuorokauden biokemiallinen hapenkulutus (BOD5) on 60 grammaa happea 
vuorokaudessa. 
10 Biologinen käsittely: käsittely menetelmällä, johon sisältyy yleensä biologisen käsittelyn lisäksi 
jälkiselkeytys, tai vastaavalla menetelmällä. 
" Jälkikäsittely: biologisen käsittelyn lisäksi typelle (nitrifikaatio ja denitrifikaatio) ja/tai fosforille ja/tai 
jollekin muulle sellaiselle epäpuhtaudelle tehtävä käsittely, joka vaikuttaa veden laatuun tai erityiseen 
käyttöön, kuten mikrobiologiseen pilaantumiseen, väriin jne. 
valuma-alueille. Käsittely voi olla vähemmän tehokas (mekaaninen käsittely12) 
tietyissä olosuhteissa ja komission ja neuvoston suostumuksella niiden päästöjen 
osalta, jotka johdetaan jäsenvaltioiden kuormitusta kestäviksi alueiksi määrittelemiin 
rannikkovesiin tai suistoihin. Direktiivin soveltamisen määräaika on 31. joulukuuta 
1998, 31. joulukuuta 2000 tai 31. joulukuuta 2005 riippuen taajaman koosta ja 
jätteiden purkualueen haavoittumisalttiudesta (ks. taulukko 1). 
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viimeistään 31. joulukuuta 2000 sellaisten 
biologisesti hajoavien teollisuusjätevesien johtamisessa purkuvesistöihin, jotka ovat 
peräisin direktiivissä luetelluilta teollisuudenaloilta ja joita ei johdeta 
viemärijärjestelmiin, noudatetaan säädettyjä edellytyksiä. Tämä koskee kaikkia 
laitoksia, joiden avl on vähintään 4 000. 
Jäsenvaltioiden on säädettävä viimeistään 31. joulukuuta 1998 yleisistä säännöistä tai 
rekisteröinti- tai lupamenettelyistä, joiden avulla varmistetaan 
vedenpuhdistuslaitoksista peräisin olevan lietteen lopullisen sijoituspaikan kestävä 
luonne sekä se, että samaan päivämäärään mennessä lietteiden päästö pintavesiin 
lopetetaan. 
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yhdyskuntajätevesien päästöjä ja niiden 
vaikutuksia tarkkaillaan. 
Jäsenvaltioiden on laadittava direktiivin täytäntöönpano-ohjelmat ja huolehdittava 
siitä, että yleisön informoimiseksi laaditaan joka toinen vuosi tilannekatsaus. 
12 Mekaaninen käsittely: fysikaalisin ja/tai kemiallisin menetelmin tapahtuva käsittely, joka sisältää 
kiintoaineiden laskeutuksen, tai vastaavin menetelmin tapahtuva käsittely. 
Taulukko 1: Määräajat13 ja käsittelymenetelmät 
* 
{ '.' *• 
, 
W^'^-ty$l\\ '.J[ 
Sfiv.'^v'-' •'•§ 
k\ •<} '-,' k^ 
<V- - ll * 
i '•' ' \ Jos kerays 
2005 
asianmukai­
nen 
käsittely14 
Jos keräys 
2005 
asianmukai­
nen käsittely 
Jos keräys 
2005 
asianmukai­
nen käsittely Kerays 
2005 
biologinen 
käsittely* 
Keräys 
2005 
biologinen 
käsittely* 
Keräys 
2005 
asianmu­
kainen 
käsittely Kerays 
1998 
tehokkaampi 
käsittely 
Keräys 
2005 
biologinen 
käsittely 
Keräys 
2005 
biologinen 
tai 
mekaaninen 
käsittely KerSys 
1998 
tehokkaampi 
kasittely 
Kerays 
2000 
biologinen 
kasittely 
Kerays 
2000 
biologinen 
tai 
mekaaninen 
kasittely Kerays 
1998 
tehok­
kaampi 
kasittely 
Kerays 
2000 
biologinen 
kasittely 
Kerays 
2000 
biologinen 
kasittely 
* Asianmukainen käsittely, jos päästöt johdetaan rannikkovesiin. 
Helmikuun 27. päivänä 1998 annetulla komission direktiivillä 98/15/EY muutetaan 
alkuperäistä direktiiviä liitteessä I vahvistettujen vaatimusten ja erityisesti saman liitteen 
taulukon 2 osalta. Muutosten tavoitteena on täsmentää taulukon osaa, joka koskee typen 
kokonaispitoisuudelle asetettuja vaatimuksia, ja erityisesti alaviitettä 3, jonka mukaan 
typen kokonaispitoisuuden osalta voidaan käyttää päivittäistä keskiarvoa vuosittaisen 
keskiarvon sijaan, jotta vältettäisiin jäsenvaltioiden väliset tulkintaerot. Direktiivi 
98/15/EY oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä viimeistään 30. syyskuuta 1998. 
4. DIREKTIIVIN TÄYTÄNTÖÖNPANON TILA 
Taulukossa 2 esitetään jäsenvaltioittain direktiivin täytäntöönpanon ensimmäisen vaiheen 
tärkeimpien velvoitteiden määräajat ja se, miten jäsenvaltiot ovat saattaneet direktiivin 
velvoitteet osaksi kansallista lainsäädäntöään. 
13 Taulukossa mainitaan ainoastaan vuosi; määräaika on vuoden viimeinen päivä. 
14 Asianmukainen käsittely: käsittely sellaisilla menetelmillä tai siten, että purkuvesistö täyttää johtamisen 
jälkeen direktiivin 91/271/ETY ja muiden yhteisön direktiivien asiaa koskevat laatutavoitteet ja 
säännökset. 
,s Tavallinen alue: vesistö, jota ei ole määritelty haavoittumiselle alttiiksi tai kuormitusta kestäväksi 
alueeksi. 
16 Suistoalueilla sijaitsevia kuormitusta kestäviä alueita, joissa mekaanisen käsittelyn mahdollisuus 
rajoittuu taajamiin, joiden avl < 10 000, ei ole selkeyden vuoksi sisällytetty taulukkoon. 
Direktiivi on pantava täytäntöön samassa tahdissa kaikissa jäsenvaltioissa. Poikkeuksia 
on myönnetty Itävallalle, Ruotsille ja Suomelle, jotka liittyivät Euroopan unioniin 1. 
tammikuuta 1995. 
Harmaa lokero merkitsee sitä, että direktiiviä ei ole saatettu osaksi kansallista 
lainsäädäntöä tai sen vaatimukset eivät täyty komission tämänhetkisen tulkinnan mukaan. 
Taulukko 2: Direktiivin täytäntöönpanon tila 15. heinäkuuta 1998 
| M3firfiaika> 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
ItSvalta 
Portugal] 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt 
kuningaskunta Saattaminen 1 
osaksi 
kansalhsta 
lainsafldantfifl 
19 artikia 
30.6.1993 
1992-1995 
1994 
1992-1998 
M»H^^H8^9fl^^HH 
1995-1996 
1994 
1994 
1994 
1996 
1997 
1994 
1994 
1994-1996 Haavoittumi-
selle alttiiden 
aludden 
maarittely 
5 artikia 
31.12.1993 
1992-1994 
1994 
(5,8 artikla) 
1992-1998 
1998 
1994 
1994 
1994 
(5 artiklan 8 
kohta) 
1996 
(5 artiklan 8 
kohta) 
1996ja 1998 (ei 
ole haavoittumi­
selle alttiita 
alueita) 
1997 
1994 
(5 artiklan 8 
kohta) 
1994 
(5 artiklan 8 
kohta) 
1994-1995 Teollisuusjflteve-
sien johtamista 
yhdyskuntien 
jfltevedenpuhdis-
tamoihin 
koskeva 
lainsfifldfintfl 
11 artikia 
31.12.1993 
1985-1993 
1994 
1992-1998 
1997 
Tarkistus käynnissä 
1976-1993 
1994 
1994 
1996 
1959-1995 
1990-1994 
1994 
1969-1970 
1972-1991 Teollisuusjflte-
vesien 
johtamista 
vesistttdn 
koskeva 
rainsfifidfintd 
13 artikia 
31.12.1993 
1992-1993 
1994 
1992-1998 
1997 
Tarkistus 
kSynnissS 
1976-1993 
1994 
1994 
1996 
1990-1994 
1994 
1969-1995 
1972-1991 TftytfintOdn-
pano-
ohjeiman 
toimittaminen 
17 artikia 
30.6.1994 
1994 
1994 
1998 
1994 
1994 
1995 
1996 
1994 
1996 
1998 
1997 
1995 
1994 ja 1998 
10 
4.1. Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 
Direktiivin 19 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on saatettava direktiivin 
noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset 
voimaan viimeistään 30. kesäkuuta 1993 eli noin kaksi vuotta direktiivin 
antamisen jälkeen. 
Italia ei ole vieläkään saattanut direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään, 
vaikka määräaika umpeutui jo viisi vuotta sitten. Muut jäsenvaltiot ovat 
tehneet tämän, joskin enemmän tai vähemmän myöhässä (ks. taulukko 2). 
Direktiivin siirtäminen kansalliseen lainsäädäntöön ei ole ollut vaatimusten 
mukaista Kreikassa eikä Itävallassa. 
Komissio tarkistaa paraikaa, onko direktiivin siirtäminen kansalliseen 
lainsäädäntöön ollut vaatimusten mukaista Saksassa, Ruotsissa ja 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
4.2. Haavoittumiselle alttiiden alueiden (sekä kuormitusta kestävien 
alueiden) määrittely 
Direktiivin 5 artiklan mukaan jäsenvaltioiden piti määritellä viimeistään 31. 
joulukuuta 1993 haavoittumiselle alttiit alueet liitteessä II vahvistettujen 
arviointiperusteiden mukaisesti. Näitä perusteita on kolme: 
- makeat vedet, suistot ja rannikkovedet, jotka on todettu rehevöityneiksi17 
tai jotka saattavat rehevöityä, jollei suojelutoimiin ryhdytä 
- juomaveden ottoon käytettävät makeat pintavedet, joiden 
nitraattipitoisuus on tai voi olla yli 50 mg/l, 
- alueet, joilla tarvitaan lisäkäsittelyä, jotta voitaisiin noudattaa neuvoston 
direktiivien vaatimuksia, kuten tämän kertomuksen luvussa 2 mainittuja 
vaatimuksia (pintavesien, kalavesien, uimavesien ja 
simpukanviljelyvesien laatu, luonnonvaraisten lintujen ja luontotyyppien 
suojelu jne). 
Vesistön määrittelemiseen haavoittumiselle alttiiksi riittää yksi näistä 
perusteista. 
Vesistön määritteleminen haavoittumiselle alttiiksi alueeksi edellyttää, että 
kaikissa taajamissa, joiden asukasvastineluku on yli 10 000 ja joiden 
jätevedet johdetaan kyseiselle haavoittumiselle alttiille alueelle tai sen 
pilaantumiseen vaikuttaville valuma-alueille, on toiminnassa biologista 
käsittelyä tehokkaammat keräys- ja käsittelyjärjestelmät viimeistään 31. 
joulukuuta 1998. Näitä ehtoja ei sovelleta sellaisiin haavoittumiselle alttiisiin 
alueiseen, joiden osalta voidaan todistaa, että typpi- ja fosforikuormituksen 
17 Rehevöitymiselle alttiiksi. 
11 
kokonaismäärä on vähentynyt vähintään 75 prosenttia molempien muuttujien 
osalta. 
Jäsenvaltioiden on tarkisteltava haavoittumiselle alttiiden alueiden määrittely 
joka neljäs vuosi. 
Direktiivin 5 artiklan 8 kohdan mukaan jäsenvaltion ei tarvitse määritellä 
haavoittumiselle alttiita alueita, jos se soveltaa tehokkaampaa käsittelyä 
koko alueellaan. 
Kuten taulukosta 2 käy ilmi, viisi jäsenvaltiota on käyttänyt tätä 
mahdollisuutta. Nämä jäsenvaltiot ovat Tanska, Luxemburg, Alankomaat, 
Suomi ja Ruotsi. 
Seitsemän muuta jäsenvaltiota - Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, 
Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta - ovat puolestaan määritelleet eräitä 
vesistöjä haavoittumiselle alttiiksi alueiksi, mutta eivät vielä ole tarkistaneet 
tätä ensimmäistä määrittelyä18. Komissio tarkistaa paraikaa, onko 
määrittelyperusteita noudatettu näissä seitsemässä jäsenvaltiossa. 
On syytä muistaa, että Ranska ei ole määritellyt haavoittumiselle alttiita 
alueita merentakaisissa departementeissaan. 
Itävalta katsoo, että sen alueella ei ole haavoittumiselle alttiita alueita, ja 
komissio on parhaillaan tarkistamassa myös tätä asiaa. Kreikka ja Italia eivät 
ole vielä virallisesti määritelleet haavoittumiselle alttiita alueita. 
Kartassa 1 esitetään tämänhetkinen tilanne haavoittumiselle alttiiden 
alueiden ja niiden valuma-alueiden määrittelyn osalta19. Direktiivin 5 
artiklan 8 kohtaa soveltaneet jäsenvaltiot on merkitty karttaan kauttaaltaan 
haavoittumiselle alttiiden alueiden valuma-alueiksi, koska vaatimukset ovat 
samat näiden jäsenvaltioiden koko alueella. Kartassa eivät näy kaikki 
Belgian (Vallonia), Irlannin, Portugalin ja Yhdistyneen kuningaskunnan 
haavoittumiselle alttiiden alueiden valuma-alueet, sillä nämä jäsenvaltiot 
eivät ole toimittaneet tarvittavia, komission vuonna 1997 pyytämiä tietoja 
omilla alueillaan sijaitsevista valuma-alueista ja taajamista, joiden päästöt 
edistävät haavoittumiselle alttiiden alueiden pilaantumista. 
Taulukko 4, jossa on yhteenveto täytäntöönpano-ohjelmia koskevista 
tiedoista, osoittaa kunkin jäsenvaltion haavoittumiselle alttiilla alueilla 
sijaitsevien taajamien lukumäärän ja asukasvastineluvun. Tiedot annetaan 
myös Kreikasta, vaikka Kreikka ei olekaan määritellyt näitä alueita 
virallisesti ja sääntöjen mukaisesti. 
18 Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti komissiolle syyskuussa 1998 määritelleensä 47 uutta haavoittumiselle 
altista aluetta Englannissa ja Walesissa. 
19 Kartassa ei oteta huomioon Espanjan haavoittumiselle alttiita alueita, silla Espanja toimitti niitä 
koskevan luettelon komissiolle liian myöhään (2. heinäkuuta 98), eikä alueita, jotka Yhdistynyt 
kuningaskunta määritteli haavoittumiselle alttiiksi tekemänsä tarkistuksen yhteydessä. 
12 
4.3. Kuormitusta kestävät alueet 
Haavoittumiselle alttiiden alueiden määritteleminen on pakollista, mutta 
kuormitusta kestävien alueiden määritteleminen on jäsenvaltiolle annettu 
mahdollisuus tietynlaisten rannikko- ja suistoalueiden osalta, jotka voivat 
täyttää tarvittavat pinnanmuodostukseen liittyvät sekä hydrologiset ja 
hydrauliset edellytykset. Edellytysten täyttyessä näille alueille voidaan 
johtaa biologista käsittelyä vähemmän tehokkaalla käsittelyllä (mekaanisella 
käsittelyllä) käsiteltyjä yhdyskuntajätevesiä ilman, että ympäristölle 
aiheutetaan haittaa. 
Ainoastaan kaksi jäsenvaltiota - Yhdistynyt kuningaskunta ja Portugali - on 
käyttänyt tätä mahdollisuutta (ks. kartta 1). Taulukosta 4 ilmenee myös 
Kreikan ja Espanjan kuormitusta kestävien alueiden kuormitus, vaikka nämä 
jäsenvaltiot eivät ole virallisesti määritelleet kyseisiä alueita. Komissio 
tarkistaa paraikaa, onko määrittelyperusteita noudatettu kuormitusta 
kestävien alueiden osalta. 
On tärkeää muistaa, että jokaiselle biologista käsittelyä vähemmän 
tehokkaalle käsittelylle on pyydettävä poikkeuslupa ennen jätevesien 
johtamista kuormitusta kestävälle alueelle: jäsenvaltioiden on esitettävä 
komissiolle perusteelliset tutkimukset, joiden perusteella voidaan osoittaa, 
että nämä päästöt eivät vaikuta ympäristöön (6 artiklan 2 kohta), tai -
olosuhteissa, joita on pidettävä poikkeuksellisina taajamissa, joiden 
asukasvastineluku on vähintään 150 000 - että tehokkaammasta jäteveden 
käsittelystä ei ole ympäristölle hyötyä (8 artiklan 5 kohta). Komission on 
arvioitava nämä tutkimukset ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen 
jälkeen, kun se on antanut niitä koskevan ehdotuksen direktiivin 18 
artiklassa säädetylle komitealle ja tarvittaessa neuvostolle. 
4.4. Yhdyskuntajätevesien keräys- ja käsittelyjärjestelmiin 
johdettavat teollisuusjätevedet 
Direktiivin 11 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että 
joulukuun 31. päivään 1993 mennessä teollisuusjätevesien johtamista 
yhdyskuntajätevesien keräys- ja käsittelyjärjestelmiin säännellään säädöksin 
ja/tai toimivaltaisen viranomaisen tai asianomaisen toimielimen myöntämin 
erityisluvin näiden päästöjen aiheuttamien haitallisten vaikutusten 
ehkäisemiseksi. 
Teollisuusjätevedet eivät näin ollen saa vahingoittaa kyseisissä laitoksissa 
työskentelevän henkilöstön terveyttä eivätkä itse järjestelmiä eivätkä 
myöskään vaikuttaa jäteveden laatuun käsittelyn jälkeen eivätkä käsittelystä 
syntyvän lietteen laatuun. 
Taulukko 2 osoittaa, että Italiaa lukuun ottamatta jäsenvaltiot ovat 
toteuttaneet toimenpiteitä velvoitteen saattamiseksi osaksi kansallista 
lainsäädäntöään. Komissio tarkistaa paraikaa, ovatko eräiden jäsenvaltioiden 
toimenpiteet direktiivin vaatimusten mukaisia. 
13 
4.5. TeoIIisuusjätevesipäästöt vesistöihin (13 artikla) 
Direktiivin 13 artiklan mukaan joulukuun 31. päivään 2000 mennessä 
liitteessä III lueteltujen teollisuudenalojen (elintarviketeollisuuden) 
laitoksista tulevan biologisesti hajoavan teollisuusjäteveden, jota ei johdeta 
yhdyskuntajäteveden puhdistamoihin, on täytettävä ennen purkuvesistöön 
johtamista säädöksissä ja/tai erityisluvissa asetetut ehdot, jotka 
toimivaltaisen viranomaisen tai asianomaisen elimen on vahvistettava ennen 
joulukuun 31. päivää 1993 kaikkia vähintään 4000 avl:n laitoksista tulevia 
jätevesiä varten. 
Saman artiklan 3 kohdan mukaisesti komissio on teettänyt vuonna 199620 
ulkopuolisella konsultilla vertailututkimuksen jäsenvaltioiden 
vaatimuksista21. 
Tutkimuksessa tarkasteltiin kaikkien jäsenvaltioiden jätevesivaatimuksia ja 
luetteloitiin annetut säännökset, ja siinä tehtiin seuraavat päätelmät: 
- Espanjaa lukuun ottamatta jäsenvaltiot ovat noudattaneet asetettua 
määräaikaa (31. joulukuuta 2000) säännösten antamisessa. 
- Vain muutamat jäsenvaltiot ovat ottaneet huomioon avl-rajan, joka on 
4000. Valtaosa jäsenvaltioista on säätänyt, että säädökset ja/tai 
erityisluvat koskevat teollisuusjätevesiä avhsta riippumatta. 
- Direktiivin 13 artiklan 2 kohdassa edellytettyjen teollisuusalakohtaisten 
erityisvaatimusten osalta ainoastaan Itävalta, Saksa, Ranska ja Belgian 
Flanderi ovat sisällyttäneet lainsäädäntöönsä teollisuudenalakohtaiset 
päästövaatimukset. Yhdistynyt kuningaskunta, Suomi, Irlanti, 
Alankomaat, Tanska, Ruotsi ja Luxemburg ovat puolestaan määrittäneet 
kullekin teollisuuslaitokselle tapauskohtaiset päästövaatimukset ottamalla 
huomioon päästöluvan antamisen yhteydessä parhaiden käytettävissä 
olevien tekniikoiden periaatteen. Kreikan, Italian ja Portugalin 
kansallisessa lainsäädännössä ei määritetä päästövaatimuksia 
teollisuudenalan mukaan, eivätkä myönnetyt luvat perustu parhaiden 
käytettävissä olevien tekniikoiden periaatteeseen. Espanja ei ole vielä 
saanut päätökseen direktiivin 13 artiklan säännösten saattamista osaksi 
kansallista lainsäädäntöään. 
Yhteenvetona komissio katsoo, että yhdeksän jäsenvaltiota on ottanut 
käyttöön direktiivin 13 artiklaan perustuvat vaatimukset. Itävallan lakia ei 
pidetä tältä osin direktiivin mukaisena, sillä se ei koske kaikkia direktiivissä 
säädettyjä teollisuudenaloja. Italia ei ole saattanut direktiiviä osaksi 
20 Direktiivin 13 artiklan mukaan komission oli tehtävä vertailu 31. päivään joulukuuta mennessä, mutta 
koska useat jäsenvaltiot eivät olleet saattaneet tarvittavia säännöksiä osaksi kansallista lainsäädäntöään 
määräajassa, komissio ei voinut tehdä vertailua ennen vuotta 1996. 
21 Yhdyskuntajätevesien käsittelystä annetun direktiivin 91/271/ETY 13 artiklan täytäntöönpanoa koskeva 
tutkimus (Haskoning, joulukuu 1996). 
14 
kansallista lainsäädäntöään. Kreikan, Portugalin, Belgian ja Espanjan osalta 
tehdään paraikaa tarkistuksia. 
4.6. Täytäntöönpano-ohjelmat 
Direktiivin 17 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on viimeistään 31. 
joulukuuta 1993 laadittava ohjelma direktiivin täytäntöönpanemista varten ja 
annettava komissiolle tieto tästä ohjelmasta viimeistään 30. kesäkuuta 1994. 
Komissio on tehnyt kyseisen ohjelman raportointimalleja koskevan 
päätöksen 28. heinäkuuta 199322. 
Tarvittaessa jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ohjelmaa koskevat 
päivitetyt tiedot joka toinen vuosi viimeistään 30. kesäkuuta. 
Täytäntöönpano-ohjelma on vuosia 1993-2005 koskeva suunnitelma 
investoinneista, jotka tarvitaan yhdyskuntajätevesien keräykseen ja 
käsittelyyn kussakin jäsenvaltiossa direktiivin vaatimusten täyttämiseksi. 
Ainoastaan Italia ei ollut vielä 15. heinäkuuta 1998 mennessä toimittanut 
komissiolle täytäntöönpano-ohjelmaa, vaan se oli pelkästään ilmoittanut 
komissiolle tammikuussa 1998 tilanteestaan ja Milanon taajamaa koskevista 
hankkeista. Milanolla ei tällä hetkellä ole vedenpuhdistamoa, eikä se pysty 
paikallisten viranomaisten mukaan noudattamaan direktiivin määräaikoja. 
Jotkin muut jäsenvaltiot toimittivat ohjelman useita vuosia myöhässä 
(Portugali ja Kreikka jopa neljä vuotta myöhässä), mikä selittää sen, että 
komission piti odottaa näihin päiviin asti tutkiakseen ja arvioidakseen 
toimitetut tiedot. Tämän tutkimuksen ja arvioinnin tuloksia käsitellään tämän 
kertomuksen 7. luvussa. 
Vain Yhdistynyt kuningaskunta on toimittanut päivitetyt tiedot 
täytäntöönpano-ohjelmasta huhtikuussa 1998. 
Belgia toimitti komissiolle täytäntöönpano-ohjelman, joka ei ollut direktiivin 
mukainen Brysselin taajaman yhdyskuntajätevesien keräys- ja 
käsittelyjärjestelmän toteutuksen määräajan osalta23. 
4.7. Tilannekatsaukset 
Direktiivin 16 artiklan mukaan asianomaisten viranomaisten tai elinten on 
julkaistava joka toinen vuosi tilannekatsaus yhdyskuntajätevesien ja lietteen 
päästämisestä alueillaan. Nämä katsaukset on toimitettava komissiolle, kun 
ne on julkaistu. 
22 Neuvoston direktiivin 91/271/ETY 17 artiklassa säädetyistä kansallisten ohjelmien raportointimalleista 
28. heinäkuuta 1993 tehty komission päätös 93/481/ETY (EYVL L 226, 7.9.1993, s. 23). 
23 Belgian viranomaiset ovat ilmoittaneet, että Brysselin taajaman yhdyskuntajätevesien keräys- ja 
käsittelylaitokset ovat toiminnassa vasta vuonna 2005, vaikka direktiivissä asetettu määräaika on 31. 
joulukuuta 1998. 
15 
Kyseisellä katsauksella, joka voidaan laatia alakohtaisesti (jäsenvaltiota 
kohti voi olla useampia katsauksia), pyritään ennen kaikkea informoimaan 
säännöllisesti yleisöä yhdyskuntajätevesien ja lietteen päästämisestä tiettynä 
viiteajankohtana. 
Ensimmäiset tilannekatsaukset piti julkaista ennen kesäkuun 30. päivää 1995 
ja tämän jälkeen joka toinen vuosi. Komissio on toistaiseksi saanut vasta 
seitsemän katsausta. 
Helpottaakseen katsausten laatimista ja antaakseen komissiolle 
mahdollisuuden verrata katsausten sisältämiä tietoja direktiivin 18 artiklassa 
säädetty komitea valtuutti vuonna 1997 asiantuntijaryhmän laatimaan 
ehdotuksen katsauksen mallista. Asiantuntijaryhmälle annettiin tehtäväksi 
myös ehdottaa lomakemallia, jonka avulla komissiolle voidaan antaa tietoja 
päästöistä ja lietteen poistamisesta direktiivin 15 artiklan mukaisesti. 
Asiantuntijaryhmän on esitettävä työnsä tulokset mainitulle komitealle 
vuoden 1998 lopulla. 
Taulukosta 3 käyvät ilmi tilannekatsausten ja täytäntöönpano-ohjelmien 
viiteajankohdat, tilannekatsausten julkaisemisen ja komissiolle toimittamisen 
määräajat sekä täytäntöönpano-ohjelmien laatimisen ja komissiolle 
toimittamisen määräajat. Taulukossa ilmoitetaan kummallekin asiakirjalle 
yhteinen viiteajankohta, joka on päätöksessä 93/481/ETY (28. heinäkuuta 
1993) vahvistettu päivämäärä (31. joulukuuta 1992). Direktiivin 17 artiklan 
sallima jousto ohjelmien laatimisessa ja toimittamisessa antaa jäsenvaltioille 
mahdollisuuden yhdistää nämä kaksi asiakirjaa ja toimittaa ne direktiivin 16 
artiklassa säädettynä päivämääränä. 
Taulukko 3: Tilannekatsaukset (16 artikla) ja täytäntöönpano-ohjelma (17 artikla) 
Viiteajankohta 
(tilanne kyseinena 
paivamaarana) 
31.12.1992 
31.12.1994 
31.12.1996 
31.12.1998 
31.12.2000 
jne. Tilannekatsauksen 
julkaisemisen (16 art.) 
ja komissiolle 
toimittamisen 
paivamaara 
— 
30.6.1995 
30.6.1997 
30.6.1999 
30.6.2001 Taytantoonpano-
ohjelman 
laati mispaivamaa ra 
(17 art.) 
31.12.1993 
31.12.1995* 
3i.12.1997* 
31.12.1999* 
31.12.2001* Taytantoonpano-
ohjelman komissiolle 
toimittamisen 
paivamaara (17 art.) 
30.6.1994 
30.6.1996* 
30.6.1998* 
30.6.2000* 
30.6.2002* 
Mikäli tarpeellista. 
16 
5. RIKKOMISMENETTELYT 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 169 artiklan mukaisesti komissio voi aloittaa 
rikkomismenettelyn niitä jäsenvaltioita vastaan, jotka eivät ole noudattaneet direktiivin 
mukaisia velvoitteitaan. 
Rikkomismenettelyt aloitetaan niitä jäsenvaltioita vastaan, joiden osalta velvoitteiden 
noudattamatta jättäminen on todettu. Pisimmälle edennyt menettely koskee Italiaa, joka 
ei ole saattanut direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöään (Euroopan yhteisöjen 
tuomioistuimen 12. joulukuuta 1996 antama tuomio - EY:n perustamissopimuksen 171 
artiklan perusteella annettu perusteltu lisälausunto). 
6. TÄYTÄNTÖÖNPANO-OHJELMIEN TARKASTELU JA ARVIOINTI 
Neljäntoista jäsenvaltion (Italia ei ole toimittanut tietoja) laatimien täytäntöönpano-
ohjelmien tärkeimmät tiedot esitetään yhteenvetona jäljempänä olevissa taulukoissa ja 
kaavioissa. On syytä pitää mielessä, että kaikki tiedot ovat jäsenvaltioiden laatimia 
arvioita. 
6.1. Taajamien lukumäärä ja orgaaninen kuormitus 
Jäljempänä olevasta taulukosta 4 käy ilmi, että neljässätoista jäsenvaltiossa 
on yhteensä 17 351 taajamaa, joiden asukasvastineluku on suurempi kuin 
2 000. Näiden taajamien yhteenlaskettu orgaaninen kuormitus on 
asukasvastinelukuna ilmaistuna noin 424 miljoonaa. 
17 
Taulukko 4 : Taajamien lukumäärä ja orgaaninen kuormitus asukasvastinelukuna 
(avl) ilmaistuna - tilanne vuosina 1992-199524 
Asukasvastinelukuna (avl) ilmaistun orgaanisen kuormituksen ja 
jäsenvaltioiden asukasluvun väliset erot johtuvat pääasiassa seuraavista 
tekijöistä: 
- Orgaaniseen kuormitukseen sisältyy ainoastaan yli 2 000 avl:n taajamien 
kuormitus, joissa yhdyskuntajätevesien keräys ja käsittely on direktiivin 
24 Tämän taulukon tietojen vertailuvuodet vaihtelevat jäsenvaltioittain vuodesta 1992 vuoteen 1995. 
18 
säännösten mukaan pakollista. Kuormituksessa ei oteta huomioon alle 
2 000 avl:n taajamia eikä haja-asutusalueita, joilla sovelletaan usein 
yksittäisiä käsittelyjärjestelmiä. 
- Yli 2 000 avl:n taajamien aiheuttamaan orgaaniseen kuormitukseen 
sisältyy pysyvän väestön aiheuttaman kuormituksen lisäksi: 
muun kuin pysyvän väestön aiheuttama, esimerkiksi matkailu- ja 
hotellitoimintaan25 liittyvä kuormitus 
yhdyskuntajätevesien järjestelmiin johdettavien 
teollisuusjätevesien aiheuttama kuormitus 
niin ikään yhdyskuntavesien järjestelmiin johdettavien hulevesien 
aiheuttama kuormitus. 
Näiden taajamien ja tämän kuormituksen jakautuminen haavoittumiselle 
alttiille alueille, tavallisille alueille sekä kuormitusta kestäville alueille 
perustuu jäsenvaltioiden määrittelemiin alueiden jakoperusteisiin. 
Haavoittumiselle alttiille alueille ja niillä sijaitseville valuma-alueille 
johdettavat jätevedet muodostavat neljässätoista jäsenvaltiossa yhteensä 37 
prosenttia orgaanisesta kokonaiskuormituksesta. Kuormitusta kestäville 
alueille johdettavien jätevesien osuus on 9 prosenttia ja tavallisille alueille 
johdettavien jätevesien osuus 54 prosenttia. Tämä jakautuminen vaihtelee 
huomattavasti jäsenvaltioittain. 
Vain Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat määritelleet virallisesti 
kuormitusta kestävät alueet. Myös Espanja ja Kreikka ovat sisällyttäneet 
ohjelmaansa kuormitusta kestäviä alueita, vaikka ne eivät ôle määritelleet 
näitä alueita virallisesti. Poikkeuslupa biologista käsittelyä vähemmän 
tehokkaaseen käsittelyyn, joka suoritetaan ennen jätevesien johtamista 
vesistöön kuormitusta kestävillä alueilla, on luonnollisesti myönnettävissä 
vain siitä tapauksessa, että kyseiset alueet on määritelty virallisesti. 
25 Komissio aikoo selvittää erimerkiksi sen, miksi Kreikan avhnä ilmaistu orgaaninen kuormitus ei maan 
vireästä matkailualasta huolimatta ole asukaslukua suurempi. 
19 
6.2. Keräys- ja käsittelykapasiteetin kehittymistä koskevat ennusteet 
Taulukko 5: Keräyskapasiteetin kehittymistä koskevat ennusteet 
:-mfA 1992 
1000 avl 1995 
1000 avl 1998 
1000 avl 2000 
1000 avl 2005 
1000 avl Lisäys 
1000 avl 
1721 1721 1810 1898 2 201 480 28% 
12 133 12133 12 133 12 133 12 133 0% 
114 084 114 230 121 756 124 589 127 055 12 971 11% 
7 278 7 465 8 170 8 708 8 708 1430 
'"»lllijllfi ty llltfMl ' 20% 
35 001 41456 52 836 62 890 74 439 39 438 113% 
55 780 61 192 65 893 68 648 70 508 14 728 
mk »i, MM'II% ïres 26% 
IrUntt 878 1020 1 196 3 862 3 918 3 040 346 % 
914 937 969 969 969 55 
21780 21780 21780 21780 21780 6% 
0% 
16 571 16 571 17 906 18 997 19 467 2 896 17% 
9 367 9 657 13 188 16235 16 462 7 095 76% 
3 395 3 461 3 576 3 576 3 576 181 5% 
13 044 13 044 13 044 13 044 13 044 0% 
76 526 76 322 76 957 75 635 75 604 -922 
368472 380989 411214 432964 449864 81392 :mm. 
Taulukosta 5 käyvät ilmi jäsenvaltioiden laatimiin ohjelmiin sisältyvät 
ennusteet direktiivin säännösten mukaisiksi arvioitujen keräysjärjestelmien 
orgaanisen kuormituksen kapasiteetista vuosina 1992-2005. Kahdessa 
oikeanpuolimmaisimmassa sarakkeessa esitetään asukasvastinelukuina ja 
prosentteina arvioitu kapasiteetin lisäys direktiivin täytäntöönpanoa 
edeltäneestä tilanteesta vuonna 1992 direktiivin täytäntöönpanon jälkeiseen 
tilanteeseen vuonna 2005. Kuten näkyy, keräyskapasiteetin arvioidaan 
lisääntyvän varsin huomattavasti Irlannissa, Espanjassa ja Portugalissa. 
Kapasiteetin ei sitä vastoin arvioida lisääntyvän lainkaan Tanskassa, 
26 Tiedot koskevat ainoastaan Vallonian aluetta. 
20 
Alankomaissa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, joissa 
kapasiteetti katsottiin riittäväksi direktiiviä annettaessa. 
Yleisesti ottaen jäsenvaltioiden keräysjärjestelmien kapasiteetin arvioidaan 
vuonna 2005 vastaavan alkuperäistä orgaanista kuormitusta taikka ylittävän 
sen lukuun ottamatta Kreikkaa ja Suomea, joissa kapasiteetin arvioidaan 
olevan kerättävää orgaanista kuormitusta (ks. taulukko 4) pienempi. 
Belgian toimittamat tiedot ovat puutteelliset. 
21 
Taulukko 6: Jätevedenpuhdistamojen kapasiteetin kehitys 
1992 
1000 avl 
5 499 
5 950 
Li? 'U 111456 1995 
1000 avl 
6 836 
9246 
131 403 1998 
1000 avl 
7 770 
9 246 
141 221 2000 
1000 avl 
8 300 
9 246 
142 022 2005 
1000 avl 
9 919 
9 246 
143 831 Lisäys 
1000 avl 
4 420 
3 296 
32 375 80% 
55% 
29% 
2 058 2 785 5 028 8 624 8 637 6 579 320% 
23 872 30152 45 713 60 862 73 754 49 882 209% 
40333 51 188 60 761 66 924 69 378 29 045 
483 550 698 3641 3 810 3 327 
777 808 939 948 969 192 
21396 21705 22 053 22 053 22 053 657 
14 413 14 413 16 945 18 864 19 467 5 054 72% 
689 % 
25% 
3% 
35% 
5 731 6660 11 194 15 873 16 387 10656 186% 
Suomi 3 598 3 772 3 905 3 925 3 935 337 
Ruotsi 9% 
13 038 13 038 13 038 13 038 13 038 0% 
29 335 46 841 50 964 74 233 75 323 45 988 157% 
277 939 $39 397 38947S 448563 469 747 191 808 69% 
Taulukossa 6 esitetään samalla periaatteella kuin taulukossa 5 direktiivin 
säännösten mukaisiksi arvioitujen jätevedenpuhdistamojen kapasiteetin 
kehitys vuosina 1992-2005. Taulukosta käy ilmi, että arvioitu 
käsittelykapasiteetin lisäys on huomattava kaikissa jäsenvaltioissa lukuun 
ottamattaa Belgiaa, Suomea ja Ruotsia, joiden ilmoittama alkuperäinen 
kapasiteetti on jo huomattavan suuri. 
Jätevedenpuhdistamojen kapasiteetti riittäisi taulukossa 4 esitetyn orgaanisen 
kuormituksen käsittelyyn siten, että direktiivin täytäntöönpanopäivämääriä 
voidaan noudattaa. Näin ei kuitenkaan ole Kreikassa, jossa 
jätevedenpuhdistamojen lopullinen kapasiteetti on pienempi kuin taulukossa 
4 esitetty orgaaninen kuormitus. Lopullinen käsittelykapasiteetti on 
neljässätoista jäsenvaltiossa keskimäärin 10 prosenttia orgaanista 
22 
kuormitusta suurempi. Alankomaissa ero on 28 prosenttia, Saksassa 35 
prosenttia ja Ruotsissa jopa 74 prosenttia. 
Seuraavassa kaaviossa 1 esitetään kaikkien neljäntoista jäsenvaltion 
suunnittelema keräysjärjestelmien ja jätevedenpuhdistamojen 
kokonaiskapasiteetin lisääntyminen. Keräyskapasiteetin arvioidaan kasvavan 
22 prosenttia ja käsittelykapasiteetin 69 prosenttia direktiivin kolmentoista 
täytäntöönpano vuoden aikana. 
Kaavio 1: Jäsenvaltioiden suunnittelema 
jätevedenpuhdistamojen kehitys (1000 avl) keräysjärjestelmien ja 
475 000 
450 000 
425 000 
400 000 
375 000 
350 000 
325 000 
300 000 
275 000 
250 000 
225 000 
200 000 Keräysjär­
jestelmät 
Puhdis­
tamot 
1992 1995 1998 2000 2005 
23 
6.3. Jätevedenpuhdistamojen lietteen sijoittaminen 
Yhdyskuntajätevesien puhdistaminen synnyttää lietettä. 
Taulukossa 7 ja kaaviossa 2 esitetään direktiivin täytäntöönpanon aikana 
syntyväksi arvioitu lietteen määrä sekä lietteen suunniteltu sijoituspaikka. 
Tiedot on saatu kolmeltatoista jäsenvaltiolta, joissa syntyvän lietteen 
yhteismäärä lisääntyy tietojen perusteella vuoden 1992 5,5 miljoonasta 
tonnista kuiva-ainetta 8,3 miljoonaan tonniin vuonna 2005. On syytä panna 
merkille maataloudessa ja maaperässä uudelleenkäytettävän osuuden sekä 
poltettavan osuuden lisääntyminen sekä kaatopaikoille sijoitettavan osuuden 
lievä vähentyminen. Uudelleenkäytettävän lietteen määrä on noin 53 
prosenttia täytäntöönpanojakson aikana syntyvän lietteen kokonaismäärästä. 
Yleisesti ottaen komissio katsoo, että lietteen uudelleenkäyttöä on tuettava, 
koska tällaista uudelleenkäyttöä voidaan pitää kestävänä ratkaisuna 
edellyttäen, että uudelleenkäytettävän lietteen laatu vastaa terveyden- ja 
ympäristösuojelutavoitteita. 
Lietettä johdetaan pintavesiin Espanjassa, Irlannissa ja Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa. Espanja on suunnitellut jatkavansa tätä käytäntöä myös 
vuoden 1998 jälkeen, mikä on vastoin direktiivin säännöksiä. 
•2<r 
Taulukko 7 : Jätevedenpuhdistamojen lietteen sijoittamista koskevat arviot (tuhatta 
tonnia kuiva-ainetta vuodessa)27 
Vuosl 
1992 
1995 
* 
1998 
2000 
2005 Sij. 
Plnt. 
Uud. 
Kaat. 
Polt. 
e.m. 
Yht. 
Plnt. 
Uud. 
Kaat. 
Polt. 
e.m. 
Yht. 
Plnt 
Uud. 
Kaat. 
Polt. 
e.m. 
Yht. 
Plnt. 
Uud. 
Kaat. 
Polt. 
e.m. 
Yht. 
Plnt. 
Uud. 
Kaat. 
Polt. 
e.m. 
Yht. B 
-
17 
34 
-
8 
59 
-
22 
39 
-
17 
78 
-
33 
37 
11 
32 
113 
-
40 
43 
11 
37 
131 
-
47 
40 
14 
58 
159 DK 
-
110 
25 
40 
-
175 
-
120 
25 
40 
-
185 
-
125 
25 
50 
-
200 
-
125 
25 
50 
-
200 
-
125 
25 
50 
-
200 D 
-
1018 
846 
274 
70 
2 208 
-
1 151 
857 
411 
93 
2 512 
-
1270 
744 
558 
89 
2 661 
-
1334 
608 
732 
62 
2 736 
-
1391 
500 
838 
58 
2 787 GR 
-
1 
65 
-
-
66 
-
1 
65 
-
-
66 
-
4 
82 
-
-
86 
-
6 
90 
-
-
96 
-
7 
92 
-
-
99 E 
38 
275 
180 
35 
-
528 
54 
390 
257 
50 
-
751 
57 
410 
268 
52 
-
787 
57 
578 
360 
74 
-
1069 
57 
589 
367 
75 
-
1088 F 
-
402 
131 
110 
-
643 
-
489 
114 
161 
-
764 
-
572 
92 
214 
-
878 
-
640 
71 
269 
-
980 
-
765 
-
407 
-
1 172 IRL 
14 
4 
16 
-
3 
37 
15 
7 
14 
-
4 
40 
-
25 
17 
-
1 
43 
-
65 
35 
-
-
100 
-
84 
29 
-
-
113 L 
-
5 
4 
-
-
9 
-
7 
3 
-
-
10 
-
9 
1 
3 
-
13 
-
9 
1 
3 
-
13 
-
9 
1 
4 
-
14 NL 
-
134 
177 
12 
1 
324 
-
95 
192 
56 
23 
366 
-
100 
108 
150 
23 
381 
-
110 
68 
200 
23 
401 
-
110 
68 
200 
23 
401 A 
-
63 
58 
66 
3 
190 
-
63 
58 
66 
3 
190 
-
68 
58 
66 
4 
196 
-• 
68 
58 
66 
4 
196 
-
68 
58 
65 
4 
195 P 
-
38 
75 
-
13 
126 
-
44 
88 
-
15 
147 
-
74 
147 
-
25 
246 
-
104 
209 
-
35 
348 
-
108 
215 
-
36 
359 FIN 
-
87 
63 
-
-
150 
-
86 
72 
-
158 
-
85 
65 
-
-
150 
-
90 
60 
-
-
150 
-
115 
45 
-
-
160 UK 
282 
472 
130 
90 
24 
998 
267 
648 
114 
110 
19 
1 158 
240 
672 
118 
144 
19 
1 193 
-
1014 
111 
326 
19 
1470 
. 
1 118 
114 
332 
19 
1583 tit 
334 
2 626 
1804 
627 
122 
5513 
336 
3123 
1898 
894 
174 
6 425 
297 
3 447 
1762 
1248 
193 
6 947 
57 
4183 
1739 
1731 
198 
7 890 
whm 
4 536 
1154 
1985 
198 
533Q 
Sij. - sijoituspaikka, pint. * johtaminen pintavesiin, uud. = uudelleenkäyttö maataloudessa ja maaperässä, kaat. * 
sijoittaminen kaatopaikoille, polt. = polttaminen, e. m. = ei määritelty 
27 Ruotsi ei ole toimittanut tietoja lietteen sijoittamisesta. 
25 
Kaavio 2: Lietteen sijoituspaikkojen jakautuminen (tuhatta tonnia kuiva-ainetta 
vuodessa) 
4 500 
4 000 
3 500 
| 3 000 
2 2 500 
S 2 000 
cd 
5 1 500 
1000 
500 
0 i Ib I J ^Uudelleen­
käyttö 
0 Kaatopaikat 
no Polttaminen 
D Pintavedet 
S Ei määri­
telty 
1992 1995 1998 2000 2005 
26 
6.4. Investointeja koskevat arviot 
Taulukko 8: Arvio keräysjärjestelmiin ja jätevedenpuhdistamoihin vuosina 1993-
2005 tehtävistä investoinneista (miljardeina ecuina vuosien 1994-1995 hinnoin28) 
Ranska 12,04 
Irlanti 0.34 0,79 1,13 0,15 0,35 0,50 0,49 1,14 
ns3S* 1,63 
0.00 0,25 0,25 0,00 0,02 0,02 0,00 0,27 
Alankomaat 
\ II——•«•—jy< 0,27 
1,10 1,83 2,93 0,00 0,00 0,00 1,10 1,83 2,93 
Itävaltaa ^ 
* Kreikka on toimittanut vain vuosia 1993-2000 koskevat arviot. 
Taulukossa 8 ja kaaviossa 3 esitetään investoinnit, jotka jäsenvaltiot 
suunnittelevat toteuttavansa direktiivin velvoitteiden täyttämiseksi. 
Investointien kokonaisarvo on 130 miljardia ecua, josta 53 prosenttia 
tehdään keräysjärjestelmiin ja 47 prosenttia jätevedenpuhdistamoihin. 
28 Yhdistyneestä kuningaskunnan osalta vuosien 1996-1997 hinnoin. 
27 
Saksa vastaa yksistään 49 prosentista suunnitelluista investoinneista.29 
Investointien jakautuminen keräyksen ja käsittelyn välillä vaihtelee 
huomattavasti jäsenvaltioittain. Tanskassa, Ranskassa, Itävallassa, 
Portugalissa ja Suomessa jätevesien keräykseen kohdistetaan yli 50 
prosenttia kaikista investoinneista. Yhdistyneessä kuningaskunnassa 
vastaava luku on sen sijaan ainoastaan 22 prosenttia, ja Luxemburg ei 
suunnittele investoivansa keräysjärjestelmiin lainkaan. 
Tarvittavien investointien arvioinnissa kiinnitetään huomiota pääasiassa 
- direktiivin täytäntöönpanoa edeltäneeseen yhdyskuntajätevesien keräys-
ja käsittelylaitteiden tilaan 
- tarvittaviin keräysjärjestelmien parannuksiin kaikkien käsiteltävien 
jätevesien johtamiseksi jätevedenpuhdistamoihin, vuotojen 
ehkäisemiseksi sekä purkuvesistöjen pilaantumisen vähentämiseksi 
sateiden aiheuttaman ylikuormituksen yhteydessä 
- tarvittaviin puhdistamojen parannuksiin yhdyskuntajätevesien 
käsittelemiseksi direktiivin edellyttämällä tavalla taajamien koon ja 
purkuvesistöjen alttiuden mukaan ja lisäksi sateiden aiheuttama 
ylikuormitus huomioon ottaen 
- erityisrajoituksiin, jotka liittyvät sijaintiin, kaavoitukseen ja ilmasto-
oloihin sekä muihin vastaaviin tekijöihin 
- työvoima-ja laitekustannuksiin. 
Kaaviossa 4 esitetään investointien määrä asukasvastinelukua kohti 
jäsenvaltioittain. Määrä vaihtelee Kreikan 112 ecusta Saksan 602 ecuun. 
Kaikkien 14 jäsenvaltion keskiarvo on 307 ecua. Jos oletetaan 
yksinkertaistetusti, että nämä investoinnit jakautuvat tasaisesti kolmentoista 
täytäntöönpanovuoden ajalle, investointien vuotuiseksi keskiarvoksi saadaan 
vuosien 1994-1995 kiintein hinnoin 23,6 ecua asukasvastinelukua kohti, eli 
jos kotitalouskäyttäjä kuluttaa vettä keskimäärin 55 m3 vuodessa, 
investointien keskiarvo ilman rahoituskustannuksia ja poistoja on noin 0,43 
ecua jokaista kulutettua kuutiometriä kohden. 
Kaaviosta 4 käy ilmi, että seitsemässä jäsenvaltiossa - Saksassa, Itävallassa, 
Tanskassa, Belgiassa, Irlannissa, Ruotsissa ja Suomessa - investointien arvo 
on selvästi keskiarvoa suurempi, kun taas muissa kuudessa jäsenvaltiossa -
Ranskassa, Alankomaissa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Espanjassa, 
Portugalissa ja Kreikassa - arvo on selvästi keskiarvoa pienempi. 
29 Saksan investointien suuri määrä johtuu erityisesti entisen Itä-Saksan alueella toteutettavista laajoista 
parannustöistä jäteveden keräyksen ja käsittelyn alalla, Pohjanmeren ja Itämeren rehevöitymisen 
torjumiseksi suurimmassa osassa maata edellytetystä käsittelytasosta (jälkikäsittely), sateiden 
aiheuttaman ylikuormituksen edellyttämistä laajoista toimenpiteistä sekä Saksan korkeista laite- ja 
työvoimakustannuksista. 
28 
On syytä muistaa, että näihin investointeihin voi saada yhteisön tukea 
rakennerahastoista ja koheesiorahastosta. Direktiivin perusteella vuosiksi 
1995-1999 suunniteltuja ja toteutettuja ympäristöalan investointeja on itse 
asiassa pidetty painopisteenä erityisesti koheesiorahaston osalta. Esimerkiksi 
Espanjassa suunnitelluista investoinneista arvioita 30 prosenttia saa 
kyseisinä vuosina yhteisrahoitusta koheesiorahastosta. 
Kaavio 3: Arvio investoinneista vuosina 1993-2005 (miljardia ecua vuosien 1994-
1995 hinnoin30) 
30 Yhdistyneen kuningaskunnan osalta vuosien 1996-1997 hinnoin. 
29 
Kaavio 4: Arviot investoinneista asukasvastinelukua kohti 
A DK B IRL S FIN L F NL UK E P GR 
30 
7. SEURAAVAT MÄÄRÄAJAT JA KOMISSION TEHTÄVÄT 
Tulevat määräajat direktiivin saattamiselle osaksi jäsenvaltioiden kansallista 
lainsäädäntöä sekä sen soveltamiselle ovat aikajärjestyksessä seuraavat: 
- 30. syyskuuta 1998: määräaika direktiivin 91/271 /ETY muuttamisesta 27. helmikuuta 
1998 annetun direktiivin 98/15/EY saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä 
- 31. joulukuuta 1998: määräaika direktiivin 91/271/ETY soveltamiselle yli 10 000 
avl:n taajamista tulevan, haavoittumiselle alttiiden alueiden valuma-alueille 
johdettavan yhdyskuntajäteveden keräykseen ja käsittelyyn (3 ja 5 artikla) 
- 31. joulukuuta 1998: määräaika sille, että lietteen johtamista jätevedenpuhdistamoista 
säännellään yleisin ohjein, ilmoitusmenettelyin tai luvin (14 artiklan 2 kohta), 
- 31. joulukuuta 1998: määräaika, johon mennessä on lopetettava jäteveden 
puhdistuslietteen johtaminen pintavesiin 
- 30. kesäkuuta 1999: määräaika tilannekatsauksien julkaisemiselle ja niiden 
komissiolle toimittamiselle (16 artikla); tämän jälkeen katsaukset annetaan joka toinen 
vuosi 
- 30. kesäkuuta 2000: määräaika sille, että jäsenvaltiot tarvittaessa toimittavat ajan 
tasalle saatetut tiedot täytäntöönpano-ohjelmastaan (17 artikla); tämän jälkeen tiedot 
toimitetaan joka toinen vuosi 
- 31. joulukuuta 2000: määräaika direktiivin soveltamiselle yli 15 000 avl:n taajamista 
tulevien sellaisten yhdyskuntajätevesien keräykseen ja käsittelyyn, joita ei johdeta 
haavoittumiselle alttiiden alueiden valuma-alueille (3,4 ja 6 artikla) 
- 31. joulukuuta 2000: määräaika direktiivin soveltamiselle liitteessä III lueteltujen 
teollisuudenalojen laitoksista tulevaan biologisesti hajoavaan teollisuusjäteveteen, jota 
ei johdeta yhdyskuntajäteveden puhdistamoihin (13 artikla) 
- 31. joulukuuta 2005: määräaika direktiivin soveltamiselle edellä tarkoitettuja taajamia 
pienemmistä taajamista tulevien yhdyskuntajätevesien keräykseen ja käsittelyyn (3, 4, 
6 ja 7 artikla). 
Näiden määräaikojen lisäksi on muistettava myös velvoite tarkkailla jatkuvasti päästöjä, 
vesistöjä ja lietteen päästämistä ympäristöön (15 artikla) sekä velvoite tarkistaa 
haavoittumiselle alttiiden alueiden ja kuormitusta kestävien alueiden määrittely joka 
neljäs vuosi (5 ja 6 artikla). 
Komissio on puolestaan määritellyt tärkeimmiksi tehtävikseen direktiivin 
täytäntöönpanon seurannassa seuraavan kahden vuoden aikana: 
- tarkistaa edelleen, saatetaanko direktiivi asianmukaisesti osaksi kansallista 
lainsäädäntöä 
- arvioida edelleen haavoittumiselle alttiiden ja kuormitusta kestävien alueiden 
määrittelyä, jota jäsenvaltiot toteuttavat 
31 
- pyytää tietoja laitteiden tasosta, päästöjen ja vesistöjen tarkkailusta sekä lietteen 
päästöistä edellä mainittujen soveltamismääräaikojen mukaan sekä arvioida saadut 
tiedot koordinoidusti Euroopan ympäristökeskuksen kanssa 
- todentaa, noudatetaanko direktiivin säännöksiä yhteisön rahoitusta saavissa hankkeissa 
- arvioida jäsenvaltioilta saadut tilannekatsaukset ja täytäntöönpano-ohjelmien 
päivitetyt tiedot sekä julkaista yhteenvetokertomus joka toinen vuosi (seuraavan 
kerran vuonna 2000) koordinoidusti Euroopan ympäristökeskuksen kanssa 
- mahdollisten poikkeuspyyntöjen käsittely 
- rikkomismenettelyjen käynnistäminen, jos direktiivin säännöksiä ei ole noudatettu 
- toimiminen direktiivin 18 artiklalla perustetun seurantakomitean puheenjohtajana 
vähintään yhdessä kokouksessa vuodessa. 
8. PÄÄTELMÄT 
Italiaa lukuun ottamatta jäsenvaltiot ovat saattaneet yhdyskuntajätevesidirektiivin osaksi 
kansallista lainsäädäntöään ja laatineet direktiivin täytäntöönpano-ohjelman, joskin 
toisinaan huomattavasti myöhässä. Joitakin jäsenvaltioita vastaan on aloitettu 
rikkomismenettelyjä, koska direktiivin siirtäminen kansalliseen lainsäädäntöön tai 
täytäntöönpano-ohjelma ei ole täyttänyt vaatimuksia tai koska haavoittumiselle alttiit 
alueet on jätetty määrittelemättä. Komissio jatkaa edelleen arviointia siitä, onko direktiivi 
saatettu asianmukaisesti osaksi kansallista lainsäädäntöä ja täyttääkö alueiden määrittely 
vaatimukset. 
Neljäntoista jäsenvaltion laatimista täytäntöönpano-ohjelmista käy yleisesti ilmi, että 
(kun Italian taajamia ei oteta huomioon) direktiivin tulevien soveltamismääräaikojen 
noudattaminen on mahdollista noin 17 351 taajamassa, joiden yhteenlaskettu orgaaninen 
kuormitus on asukasvastinelukuna ilmaistuna 424 miljoonaa. Tähän mennessä ainoastaan 
Belgia (Brysselin taajaman osalta) ja Italia (Milanon taajaman osalta) ovat ilmoittaneet, 
etteivät ne voi noudattaa direktiivissä säädettyjä määräaikoja. Täytäntöönpano-ohjelmat, 
joiden rahoitus on huomattava (130 miljardia ecua neljässätoista jäsenvaltiossa), 
ilmentävät jäsenvaltioiden halua parantaa huomattavasti yhdyskuntajätevesien keräyksen 
ja käsittelyn nykytilaa vesiympäristön laadun kohentamiseksi ja siten kansanterveyden ja 
ympäristön suojelemiseksi. 
Komissio katsoo näiden seikkojen pohjalta, että tässä vaiheessa ei ole syytä ehdottaa 
direktiivin muuttamista. 
Komissio aikoo tarkistaa vuodesta 1999 lähtien, ovatko täytäntöönpano-ohjelmiin 
sisältyvät ennusteet toteutuneet erityisesti haavoittumiselle alttiilla valuma-alueilla 
sijaitsevien yli 10 000 avl:n taajamien laitteiden tason ja jätevesilietteen päästöjen osalta. 
32 
9. KARTTA 1: HAAVOITTUMISELLE ALTTIIT ALUEET JA KUORMITUSTA KESTÄVÄT 
ALUEET 
33 

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 775 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 14 15 01 17 
Luettelonumero : CB-CO-98-775-FI-C 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
34