Ilmailualalla on jo olemassa vastaavanlainen neuvoston päätös eroavuuksien ilmoittamista ICAOlle koskevasta unionin kannasta (neuvoston päätös (EU) 2021/1092), ja sen voimassaolo päättyy 30. marraskuuta 2022. Sen vuoksi tämän ehdotuksen tavoitteena on myös taata jatkuvuus mainitun neuvoston päätöksen jälkeen ja tarkistaa sen soveltamisalaa sen varmistamiseksi, että Chicagon yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia kysymyksiä käsitellään johdonmukaisesti unionin tasolla.

ICAO perustettiin Chicagossa vuonna 1944 allekirjoitetulla ja 4. huhtikuuta 1947 voimaan tulleella Chicagon yleissopimuksella. Kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat mainitun yleissopimuksen osapuolia ja näin ollen myös ICAOn jäseniä. Unionilla on tarkkailijan asema ICAOssa, ja se on tehnyt ICAOn kanssa yhteistyöpöytäkirjan, jossa vahvistetaan puitteet tehostetulle yhteistyölle ilmailun turvallisuuden, ilmailun turvaamisen, ilmaliikenteen hallinnan ja ympäristönsuojelun aloilla.

Säädökset, jotka ICAOn on määrä antaa, ovat säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia. Tämä johtuu siitä, että ICAOn hyväksymiä standardeja ja suositeltuja menettelytapoja sovelletaan Chicagon yleissopimuksen nojalla, ellei jokin sopimusvaltio ilmoita eroavuudesta ICAOlle (Chicagon yleissopimuksen 38 artikla), ja jos ne ovat hyväksyttyjä ja voimassa olevia, ne sitovat kaikkia ICAOn sopimusvaltioita Chicagon yleissopimuksen mukaisesti ja siinä määrätyin rajoituksin. Jokainen sopimusvaltio sitoutuukin Chicagon yleissopimuksen 37 artiklan mukaan tekemään yhteistyötä varmistaakseen tällaisten standardien ja suositeltujen menettelytapojen mahdollisimman suuren yhdenmukaisuuden. Lisäksi ne otetaan mahdollisuuksien mukaan huomioon unionin lainsäädännössä, minkä vuoksi nämä standardit ja suositellut menettelytavat voivat vaikuttaa ratkaisevasti unionin lainsäädännön sisältöön siviili-ilmailun alalla.

Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä s€€ksi pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

(3)Chicagon yleissopimuksen 54 artiklan l kohdan mukaan ICAOn neuvosto voi hyväksyä ilmailua koskevia kansainvälisiä standardeja ja suositeltuja menettelytapoja ja panna niitä Chicagon yleissopimuksen liitteiksi, jäljempänä ’ICAOn liitteet’.

(4)On aiheellista vahvistaa unionin puolesta ICAOn neuvostossa otettava kanta, koska ICAOn standardit ja suositellut menettelytavat voivat vaikuttaa ratkaisevasti unionin lainsäädännön sisältöön siviili-ilmailun alalla siltä osin kuin ne otetaan huomioon johdanto-osan 9 ja 10 kappaleessa tarkoitetussa lainsäädännössä.

(5)Chicagon yleissopimuksen 90 artiklan mukaan jokainen ICAOn liite tai ICAOn liitteen muutos tulee voimaan kolmen kuukauden kuluttua sen toimittamisesta ICAOn sopimusvaltioille tai ICAOn neuvoston mahdollisesti määräämän pitemmän ajanjakson päätyttyä, ellei ICAOn sopimusvaltioiden enemmistö sillä välin ilmoita, etteivät ne hyväksy kyseistä liitettä tai muutosta. Kun standardit on hyväksytty ja ne ovat tulleet voimaan, ne sitovat kaikkia ICAOn sopimusvaltioita, myös kaikkia unionin jäsenvaltioita, Chicagon yleissopimuksen ja erityisesti sen 37 ja 38 artiklan mukaisesti ja siinä määrätyissä rajoissa.

(6)Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaan ICAOn sopimusvaltio, joka ei joka suhteessa voi noudattaa jotain standardia tai saattaa omia määräyksiään tai käytäntöjään täysin jonkin standardin mukaisiksi viimeksi mainitun tultua muutetuksi taikka pitää välttämättömänä joissakin kohdin standardilla määrätyistä eroavien määräysten tai käytäntöjen hyväksymistä, on velvollinen heti ilmoittamaan ICAOlle standardilla määrätyn ja omien määräyksiensä tai käytäntönsä eroavuuksista. Jos standardiin on tehty muutoksia, on jokaisen valtion, joka vastaavasti ei muuta omia määräyksiään tai käytäntöjään, ilmoitettava tästä ICAOlle 60 päivän kuluessa standardin muutoksen tultua hyväksytyksi tai annettava tieto toimenpiteistä, joihin se aikoo ryhtyä.

(7)ICAOn sisäiset säännöt, erityisesti se, että ICAOn neuvostossa uusista standardeista tai standardien muutoksista tehtäviin päätöksiin liittyvät asiakirjat saadaan käyttöön myöhäisessä vaiheessa, ICAOn sopimusvaltioille asettamat määräajat, joiden kuluessa ICAOn sopimusvaltioiden on ilmoitettava eroavuuksista standardien suhteen, sekä ilmailun turvallisuuden, lennonvarmistuksen ja ilmaliikenteen hallinnan aloilla vuosittain ilmoitettavien eroavuuksien määrä vaikeuttavat unionin puolesta SEUT 218 artiklan 9 kohtaan perustuvassa neuvoston päätöksessä esitettävän kannan vahvistamista hyvissä ajoin.

(8)Lisäksi ICAOn neuvoston ilmailun turvallisuuden, lennonvarmistuksen ja ilmaliikenteen hallinnan aloilla hyväksymät standardit koskevat suurelta osin unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvia asioita. Sen vuoksi on tehokasta ja asianmukaista vahvistaa puitteet, joita noudatetaan hyväksyttäessä uusia standardeja, muutettaessa standardeja tai ilmoitettaessa eroavuuksista unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien ilmailun turvallisuuden, lennonvarmistuksen ja ilmaliikenteen hallinnan alojen standardeihin nähden, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden Chicagon yleissopimuksen mukaisia oikeuksia ja velvoitteita. ICAOn tasolla ilmailun turvallisuutta, lennonvarmistusta ja ilmaliikenteen hallintaa koskevat standardit sisältyvät pääasiassa ICAOn liitteisiin 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 18 ja 19.

(9)Unionin tasolla näihin standardeihin sisältyvät ilmailun turvallisuutta koskevat vaatimukset on pääasiassa otettu huomioon ja niihin viitataan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksissa (EU) 2018/1139, (EU) 996/2010, (EY) N:o 2111/2005 ja (EU) N:o 376/2014 sekä niihin perustuvissa täytäntöönpanosäädöksissä ja delegoiduissa säädöksissä, joita ovat erityisesti komission asetukset (EU) N:o 1178/2011, (EU) N:o 748/2012, (EU) N:o 965/2012, (EU) N:o 139/2014, (EU) N:o 452/2014, (EU) N:o 1321/2014, (EU) 2015/640, (EU) 2019/947, (EU) 2019/945 ja (EU) 2021/664.

(10)Unionin tasolla näihin standardeihin sisältyvät lennonvarmistusta ja ilmaliikenteen hallintaa koskevat vaatimukset on pääasiassa otettu huomioon ja niihin viitataan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksissa (EY) N:o 549/2004, (EY) N:o 550/2004 ja (EY) 551/2004 sekä niihin perustuvissa täytäntöönpanosäädöksissä ja delegoiduissa säädöksissä, joita ovat erityisesti komission asetukset (EU) N:o 923/2012, (EU) N:o 1332/2011, (EU) 2018/1048 ja (EU) 2015/340 .

(11)Kun otetaan huomioon siviili-ilmailun turvallisuuden, lennonvarmistuksen ja ilmaliikenteen hallinnan erityispiirteet verrattuna muihin ICAOssa käsiteltäviin aloihin, erityisesti ICAOn neuvoston näillä aloilla hyväksymien standardien ja muiden asiaan liittyvien päätösten suuri määrä sekä vuosittain ilmoitettavien eroavuuksien määrä, on tarkoituksenmukaista vahvistaa monivuotinen kanta, joka koostuu pääperiaatteista ja suuntaviivoista. Useimmat ICAOn neuvostossa käsiteltävät aiheet kuuluvat ICAOn työohjelmaan, joka vahvistetaan sen kolmen vuoden välein järjestettävässä yleiskokouksessa. Sen vuoksi on mahdollista vahvistaa ICAOn neuvostossa unionin puolesta otettava yleinen kanta.

(12)Yksityiskohtainen unionin kanta olisi määriteltävä liitteessä 1 esitettyjen pääperiaatteiden ja suuntaviivojen sekä liitteessä 2 vahvistetun menettelyn perusteella sekä niiden tavoitteiden mukaisesti, joihin unioni pyrkii ilmailua koskevan yhteisen liikennepolitiikan puitteissa, jotta voidaan edistää turvallista, varmaa, tehokasta, suorituskykyistä, avointa, taloudellisesti kannattavaa ja ympäristön kannalta kestävää lentoliikennejärjestelmää.

(13)ICAOlle ilmoitettavien eroavuuksien olisi perustuttava erityisesti tietoihin, joita Euroopan unionin lentoturvallisuusvirasto (EASA) toimittaa asetuksen (EU) 2018/1139 90 artiklan 4 kohdan mukaisesti tarvittaessa. Eroavuusilmoitusten olisi noudatettava muotoa, jonka ICAO määrittelee Electronic Filing of Differences -järjestelmässä, jos ICAO sitä vaatii. Jos unionin puolesta otettava kanta vahvistetaan tämän puitepäätöksen nojalla kirjallisessa asiakirjassa, jonka komissio toimittaa neuvoston käsiteltäväksi ja hyväksyttäväksi, tällaisessa asiakirjassa olisi tarvittaessa ja tapauskohtaisesti ilmoitettava, olisiko jäsenvaltioille annettava joustovaraa kyseessä olevien eroavuuksien ilmoittamismuodon osalta. Lisäksi komission olisi pyrittävä aloittamaan tällaisen asiakirjan valmistelu niin pian kuin mahdollista, jotta valmistelulle jäisi riittävästi aikaa, mukaan lukien asiantuntijatasolla mahdollisesti toteutettavat asianmukaiset kuulemiset.

(14)ICAOn neuvoston ilmailun turvallisuuden, lennonvarmistuksen ja ilmaliikenteen hallinnan aloilla hyväksymiä standardeja koskevat eroavuudet voivat perustua myös kansallisiin toimenpiteisiin, joita on toteutettu asetuksen (EU) 2018/1139 71 artiklan nojalla kiireellisissä ja ennalta arvaamattomissa olosuhteissa, jos kyseiset toimenpiteet eroavat standardeista, minkä vuoksi ne Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaan edellyttävät eroavuuksien ilmoittamista ICAOlle. Sen vuoksi tässä päätöksessä on myös aiheellista määritellä menettely, jota on noudatettava tällaisten eroavuuksien määrittelemiseksi. Menettelyn olisi oltava riippuvainen toteutettujen kansallisten toimenpiteiden soveltamisalasta ja kestosta, ja sen olisi annettava jäsenvaltioille mahdollisuus noudattaa viipymättä Chicagon yleissopimuksen 38 artiklan mukaisia kansainvälisiä velvoitteitaan. Menettely ei saisi vaikuttaa asetuksen (EU) 2018/1139 71 artiklassa säädettyihin edellytyksiin ja menettelyyn.

(15)Unionin kannan esittävät ne unionin jäsenvaltiot, jotka ovat ICAOn jäseniä, toimien yhdessä unionin etujen mukaisesti ja komission avustamana unionin tarkkailijan aseman mukaisesti.

(16)Tämän päätöksen täytäntöönpanon olisi mahdollistettava jäsenvaltioille Chicagon yleissopimuksen mukaisten velvoitteiden noudattaminen.

(17)Tätä päätöstä olisi sovellettava rajoitetun ajan eli siihen asti, kun ICAOn 42. yleiskokousta seuraava ICAOn neuvoston istunto päättyy,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön neuvostossa unionin puolesta esitettävä kanta, kun kyseisen elimen on määrä antaa siviili-ilmailun turvallisuudesta, lennonvarmistuksesta ja ilmaliikenteen hallinnasta päätöksiä, jotka koskevat liitteitä 1, 2, 3, 4, 6, 7, 8, 10, 11, 12, 13, 14, 15, 18 ja 19, esitetään liitteessä 1.

2 artikla

ICAOn neuvoston kussakin istunnossa otettavaa unionin kantaa tarkennetaan liitteen 2 mukaisesti.