Komission tiedonanto neuvostolle yhteisön sisällä matkustaville tarjotun vero- ja tullivapaan myynnin poistamisesta tehdyn päätöksen työllisyysnäkökohdista /* KOM/99/0065 lopull. */



Virallinen lehti nro C 066 , 09/03/1999 s. 0006



Komission tiedonanto neuvostolle yhteisön sisällä matkustaville tarjotun vero- ja tullivapaan myynnin poistamisesta tehdyn päätöksen työllisyysnäkökohdista (1999/C 66/04) JOHDANTO Wienissä 11.-12. joulukuuta 1998 kokoontunut Eurooppa-neuvosto pyysi "yhteisön sisällä matkustaville tarjotun verovapaan myynnin poistamisesta vuonna 1991 tehdyn päätöksen osalta komissiota ja Ecofin-neuvostoa tarkastelemaan maaliskuuhun 1999 mennessä mahdollisia työllisyyteen liittyviä ongelmia ja käsittelemään komission ehdotusten pohjalta mahdollisia keinoja näiden ongelmien ratkaisemiseksi, mukaan luettuna mahdollisuus siirtymäjärjestelyjen osittaiseen soveltamiseen (1) (1) Eurooppa-neuvoston päätelmien kohta 24.". Tässä tiedonannossa, joka on vastaus Eurooppa-neuvoston pyyntöön, ehdotetaan ratkaisukeinoja EU:n sisäisen verovapaan myynnin (1) poistamisesta mahdollisesti aiheutuviin ongelmiin, erityisesti työpaikkojen menetyksiin. Ehdotuksissa noudatetaan EU:n työllisyysstrategiaa. Komissio huomauttaa, että jäsenvaltioiden tämänhetkisenä tavoitteena on noudattaa yhdenmukaista politiikkaa, joka pyrkii muuttamaan kansallisia verojärjestelmiä paremmin työllisyyttä edistäviksi. Tämä tavoite vahvistettiin äskettäin kokoontuneessa Wienin Eurooppa-neuvostossa. Verovapausjärjestelmää ei voida tarkastella erillään muista aloista. Se vaikuttaa oman alansa työllisyystilanteen lisäksi koko talouteen, koska se vääristää kilpailua eri vähittäismyyjien ja eri liikennevälineiden välillä. Verovapauskysymyksen avulla katsotaankin voitavan kenties selvittää, miten määrätietoisesti EU pyrkii hyödyntämään verotuksen yhteensovittamista torjuakseen haitallista verokilpailua ja piilotukia, jotka lisäävät työvoimakustannuksia ja ehkäisevät näin ollen työpaikkojen syntymistä. Wienin Eurooppa-neuvoston antaman valtuutuksen mukaisesti tässä tiedonannossa tarkastellaan pääasiassa verovapaan myynnin lakkauttamisesta mahdollisesti seuraavien työllisyysongelmien ratkaisukeinoja, mukaan lukien verovapausjärjestelmän rajoitettu jatkaminen. Tämän analyysin perusteella komissio katsoo, että verovapaan myynnin lakkauttamisella ei ole merkittäviä pysyviä kielteisiä työllisyysvaikutuksia. Kuten kaikkien vääristymiä aiheuttavien tukien lakkauttamisen yhteydessä, lyhyen aikavälin kielteisten työllisyysvaikutusten odotetaan päinvastoin korvautuvan selvästi pitkän aikavälin työpaikkojen luomisvaikutuksilla. 1. MIKSI VUOSIEN 1991 JA 1992 NEUVOSTON PÄÄTÖKSET TEHTIIN? Yhtenäismarkkinoiden luominen merkitsi verotuksellisten rajojen poistumista, joten tuonnin ja viennin käsitteet hävisivät EU:n sisältä. Tämän seurauksena EU:n kansalaiset voivat ostaa tavaroita haluamastaan jäsenvaltiosta ja maksaa niistä veroja ainoastaan myyntipaikassa. Vaikka yhtenäismarkkinoiden tarjoamat valtavat edut tunnustettiin yleisesti, ymmärrettiin, että verotuksellisten rajojen poistaminen voisi lyhyellä aikavälillä vahingoittaa joitakin aloja. Neuvosto toteutti tästä syystä seuraavia kyseisten alojen sopeuttamiseen tähtääviä erityistoimenpiteitä: - se loi koulutusohjelman, jonka tarkoituksena on auttaa kansallisia virkamiehiä järjestämään uudelleen tullitoimintansa ja toteuttamaan virkamiesvaihtoa (Mattaeus-ohjelma) (2); - se käynnisti 30 miljoonan ecun suuruisen toimintaohjelman (3), jonka tavoitteena oli tulliasioitsijoiden uudelleenkoulutus ja -työllistäminen, ja jossa jäsenvaltioille annettiin mahdollisuus käyttää yhteisön rakennerahastoja (Euroopan sosiaalirahasto ja INTERREG I) lisätoimenpiteiden toteuttamiseksi; näillä järjestelyillä on autettu 63 000 tulliasioitsijaa; - se otti käyttöön vuosien 1991 (alv) ja 1992 (valmisteverot) päätöksillä 30. kesäkuuta 1999 asti sovellettavan siirtymäjärjestelmän (4), jonka mukaan verovapaat myymälät voivat jatkaa alv:stä ja/tai valmisteveroista vapautettujen tavaroiden myyntiä matkustajille sallittujen määrien rajoissa ja mynninvalvontaa noudattaen. Tämä järjestelmä antoi verovapaan sektorin toimijoille mahdollisuuden valmistautua ja sopeutua sisämarkkinoihin, joilla ei ole verotuksellisia rajoja. 2. MITÄ YHTENÄISMARKKINAT MERKITSIVÄT VEROVAPAALLE SEKTORILLE? Yhtenäismarkkinoiden luomisen ja verotuksellisten rajojen poistumisen myötä kaikilta vähittäismyyjiltä poistui oikeus jäsenvaltiossa maksettavasta verosta vapauttamiseen tai sen palauttamiseen silloin, kun tavaroita viedään johonkin toiseen jäsenvaltioon. Tästä päätöksestä joillekin vähittäismyyjille aiheutuvien vaikutusten rajoittamiseksi neuvosto hyväksyi siirtymätoimenpiteen (5), jonka mukaisesti jäsenvaltioilla oli oikeus vapauttaa alv:stä ja/tai valmisteveroista tavarat, joita yhteisön sisällä matkustavat henkilöt ostavat matkustajalautoilta, lentokoneista tai lentoasemilta (Kanaalitunnelin terminaalit lisättiin myöhemmin tähän luetteloon). Tämä toimenpide toteutettiin kaikissa jäsenvaltioissa (Saksassa ja Luxemburgissa tosin tietyin rajoituksin). EU:n sisäisillä reiteillä kulkevissa junissa ja kaukoliikennelinja-autoissa ei ole verovapaata myyntiä. Olisi huomattava, että tavaroita voidaan myydä verovapaasti vain tiettyyn arvoon tai määrään asti (6). Asiakkaat eivät ole useinkaan tietoisia siitä, että kalliita tuotteita (esim. yli 90 euroa maksavia) ei myydä verovapaasti. Neuvostossa saavutettiin poliittinen yksimielisyys valvonnan vähimmäisvaatimuksista, joita tuontijäsenvaltaisten viranomaisten on noudatettava (7). Tätä uutta valvontajärjestelmää käsittelevästä komission kertomuksesta (8) käy ilmi, että verovapautuksia koskevien rajoitusten noudattamista ei voitu kaikissa tapauksissa taata käyttöön otettujen järjestelmien avulla. 3. VEROVAPAAN MYYNNIN ERITYISPIIRTEET Verovapaiden myymälöiden yleisinä etuina ovat hyvät myyntipaikat ja suhteellisen monopolistiset markkinat, mistä niille koituu luonnollista kilpailuetua. Verovapautus on merkittävä lisäys siihen keinotekoiseen kilpailuetuun, joka näillä myymälöillä on verollisia tuotteita myyviin muihin vähittäismyyjiin ja liikenteenharjoittajiin (maantie- tai rautatieliikenne) verrattuna. Verovapaus aiheuttaa näin ollen kilpailun vääristymistä kauppiaiden lisäksi erityisesti eri liikennevälineiden välillä. Verovapaiden myymälöiden nauttima verovapaus antaa niille mahdollisuuden soveltaa vähittäismyyntialalla muutoin sovellettavia korkeampia voittomarginaaleja. Useat hintavertailututkimukset (9) osoittavat, että matkustavalle kuluttajalle aiheutuva hintaetu on usein melko pieni tai jopa olematon. Tutkimusten mukaan verovapaat hinnat ovat usein tavallisten vähittäismyymälöiden hintoja korkeampia. Jopa valmisteveron alaisista tuotteista (alkoholi ja tupakka), joiden hintoja olisi helpointa alentaa valmisteverojen korkean tason vuoksi (yleensä alv:tä korkeampi), kuluttajille aiheutuva säästö vastaa useimmissa tapauksissa vain murto-osaa verovapautuksesta. Tämä voidaan näyttää toteen vertaamalla verotonta hintaa vähittäishintoihin (verollisiin hintoihin). Verovapautus tukee näin ollen verovapaalla sektorilla toimivien yritysten voittoja enemmän kuin näiden yritysten myymien tuotteiden kysyntää. Tämä on muistettava tarkasteltaessa mahdollisia verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutuksia. 4. VEROPAA MYYNTI LUKUINA (10) Verovapaalta sektorilta saatujen tietojen mukaan EU:n lentoasemilla sijaitsevissa verovapaissa myymälöissä sekä lentokoneissa ja matkustajalautoilla vuonna 1996 harjoitetun verovapaan myynnin kokonaisarvo oli 5,8 miljardia euroa, verrattuna 3,6 miljardiin euroon vuonna 1991. EU:n sisäisen verovapaan myynnin osuus oli 71 % tästä kokonaismäärästä (4,1 miljardia euroa), eli 0,060 % EU:n BKT:stä vuonna 1996 (11). Myynnin lisääntyminen on selvä merkki siitä, että ala on laajentanut liiketoimintaansa sen siirtymäkauden aikana, joka myönnettiin verovapaille myymälöille toiminnan mukauttamista varten. Verovapaa myynti jaetaan yleensä kolmeen suureen ryhmään: lentoasemat, joilla EU:n sisäisen verovapaan myynnin määrä oli 1,6 miljardia euroa (39 %), matkustajalautat, joilla myynti oli 2,1 miljardia euroa (51 %), ja lentokoneet, joissa myynti oli 0,4 miljardia euroa (10 %). Verovapaiden myymälöiden myymät tuotteet jaetaan perinteisesti neljään eri ryhmään viinit ja väkevät alkoholijuomat, tupakka, hajusteet ja kosmetiikka sekä muut tuotteet. Alalta saatujen EU:n sisäistä verovapaata myyntiä koskevien tietojen mukaan "muiden tuotteiden" osuus oli 1,2 miljardin euron liikevaihdolla 29 % myynnistä. Viinien ja väkevien alkoholijuomien osuus oli 1,1 miljardia euroa eli 27 %. Niin hajusteiden ja kosmetiikan kuin tupakankin myynti oli 0,9 miljardia euroa, joten kummankin ryhmän osuus oli 22 % kokonaismyynnistä. Valmisteveron alaisten tuotteiden (eli alkoholi- ja tupakkatuotteiden) osuus oli 49 % EU:n sisäisestä verovapaasta kokonaismyynnistä. Verovapaan sektorin toimijat (12) ovat itse arvioineet vuoden 1996 tietojen perusteella, että verovapaat myymälät ja toiminnot työllistävät yhteensä 140 000 henkilöä. Koska 70 % verovapaista ostoksista tehdään EU:n sisäisillä matkoilla, voidaan olettaa, että näistä työpaikoista noin 100 000 liittyy EU:n sisäiseen verovapaaseen toimintaan. Tämä määrä vastaa 0,066 % EU:n kokonaistyöllisyydestä vuonna 1996. Kuten liitteestä I käy ilmi, vähittäiskaupan myynti työntekijää kohden on 146 000 euroa. EU:n sisäisellä verovapaalla sektorilla myynti työntekijää kohden on edellä esitettyjen lukujen perusteella kuitenkin vain 41 000 euroa. Tämä merkitsee joko sitä, että verovapaalla sektorilla työskentelee todellisuudessa vähemmän henkilöitä tai sitä, että 100 000 työntekijän joukkoon kuuluu henkilöitä, jotka eivät työskentele suoraan myyntitehtävissä. Työpaikkoja on vaikeaa jaotella tuoteryhmittäin. Koska valmisteveron alaiset tuotteet (alkoholi ja tupakka) muodostavat 49 % EU:n sisäisestä verovapaasta kokonaismyynnistä (13), verovapauden lakkauttaminen saattaa vaikuttaa eniten juuri näiden tuotteiden parissa työskenteleviin henkilöihin. Viinien, väkevien alkoholijuomien ja tupakan myyntitehtäviin palkataan kuitenkin todennäköisesti vähemmän henkilöstöä kuin muiden tuotteiden myyntiin, sillä muille tuotteille varatut myyntitilat ovat suuremmat ja niiden myyntiin tarvitaan enemmän henkilökuntaa. 5. MITEN VUOSINA 1991 JA 1992 TEHDYT NEUVOSTON PÄÄTÖKSET SAATTAVAT VAIKUTTAA TYÖLLISYYTEEN? Haluttaessa tarkastella EU:n sisäisen verovapaan myynnin poistamisesta tehtyjen neuvoston päätösten työllisyysvaikutuksia, kaikille potentiaalisille työllisyysvaikutuksille on määriteltävä asianmukaiset puitteet. 5.1. ALAN OMA ARVIO Verovapaalla sektorilla arvioidaan, että EU:n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttaminen vaikuttaa suoraan 50 000 työpaikkaan. Jos otetaan huomioon mahdolliset epäsuorat työllisyysvaikutukset, sillä alan esittämien arvioiden mukaan voi olla vaikutus jopa 140 000 työpaikkaan (14). Tämä olisi seurausta vähäisemmästä myynnistä, pienemmistä voitoista, henkilö- ja tavaraliikenteen hintojen pakottamisesta ylöspäin ja kysynnän heikentymisestä, mikä johtaisi liikenteen alan työpaikkojen menetyksiin. Vaikutusten väitetään ulottuvan viime kädessä myös välituotteisiin tai pääomahyödykkeisiin (esim. telakat). Nämä kokonaisarviot perustuvat alan tilaamiin, eri menetelmiä ja oletuksi soveltaviin tutkimuksiin. Arvioihin on päästy laskemalla yhteen maakohtaiset luvut, joissa otetaan huomioon kaikki mahdolliset kielteiset tekijät ja jätetään huomioimatta verollisia tuotteita myyvissä vähittäismyymälöissä ilmenevät positiiviset työllisyysvaikutukset. Riippumattomat tutkimukset (15) osoittavat, että tässä menettelyssä esitetään liian suuri arvio uhanalaisten työpaikkojen määrästä. 5.2. JÄSENVALTIOIDEN ARVIOT Viidessä jäsenvaltiossa laaditut kansalliset tutkimukset vahvistavat, että EU:n sisäisen verovapaan myynnin poistaminen ei vaikuttaisi yleisiin työttömyysasteisiin (16). Näiden tutkimusten mukaan työllisyysvaikutukset ovat todennäköisesti alakohtaisia ja paikallisia, ja näkyvät pääasiassa meriliikenteen alalla. Komissio pyysi jäsenvaltioilta lisätarkastelua varten tietoja, jotka auttaisivat paikallisten työllisyysongelmien laajuuden määrittelyssä. Se on saanut kaikkien jäsenvaltioiden (17) kansallisilta virkamiehiltä tietoja, jotka vahvistavat näkemyksen, jonka mukaan EU:n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisella ei ole yleisiä työllisyysvaikutuksia. 5.3. ARVIOINTI Ensiksi olisi muistettava, että verovapaan myynnin lakkauttaminen 30. kesäkuuta 1999 koskee ainoastaan EU:n sisäistä verovapaata myyntiä, joten kolmansiin maihin matkustavat henkilöt ovat yhä oikeutettuja tekemään verovapaita ostoksia. Verovapaan myynnin lakkauttaminen ei vaikuta myöskään laivojen myymälöitä koskeviin EY:n määräyksiin, joiden mukaisesti jäsenvaltiot voivat olla perimättä alv:tä ja valmisteveroja tavaroista, jotka ostetaan aluksilta siellä kulutettaviksi. Tämä on erityisen merkittävää risteilyalusten tapauksessa. Verovapaan sektorin työpaikat liittyvät pääasiassa liikenteen alaan tai muihin aloihin, jotka ovat vain osittain riippuvaisia verovapaasta myynnistä. Verovapauden lakkauttaminen ei todennäköisesti vaikuta merkittävästi liikennepalvelujen kasvavaan kysyntään, sillä useimmat ihmiset matkustavat, koska heidän on pakko. Ainoastaan meriliikenteessä liikkuu todellisten matkustajien lisäksi henkilöitä, jotka matkustavat voidakseen tehdä ostoksia. Edes yhden päivän laivaristeilyjä ei kuitenkaan usein osteta pelkästään verovapaussyistä vaan motiivina voi olla myös ostosten tekeminen jäsenvaltiossa, jossa valmisteverot ovat alhaisemmat. Lisäksi on muistettava, että verovapaa myynti hyötyy usein mittakaavaeduista, eli sama työntekijä huolehtii tavanomaisista matkustukseen liittyvistä toiminnoista sekä verovapaiden tuotteiden myynnistä, ja monesti, esimerkiksi lentoemäntien tapauksessa, henkilöstön vahvuus määräytyy turvallisuusmääräysten eikä myynnin tuoton perusteella. Verovapaiden ostosten tekemisen mahdollisuus on useimmille matkustajille vain lisähoukute. Ostosten tekeminen on yksi tärkeimmistä ajanviettokeinoista lentoasemilla tai matkustajalautoilla, ja tulee todennäköisesti säilyttämään suosionsa verovapaan myynnin lakkauttamisen jälkeenkin. Tästä ovat todisteena Yhdysvaltain lentoasemilta saadut kokemukset, sillä vaikka verovapaa myynti ei ole koskaan ollut sallittua man sisäisillä lennoilla, lentoasemien markkinat ovat valtavat ja yhä kasvavat. Yhdysvaltain lentoasemilla sijaitsevia tavanomaisia ostoskeskuksia on matkustajien lisääntyneen kysynnän seurauksena laajennettu ja ne ovat vetäneet puoleensa ulkomaisia investoijia, myös eurooppalaisia verovapaan sektorin toimijoita. Kaikista näistä syistä voidaan päätellä, että ostoksia tehdään verovapaan myynnin lakkauttamisen jälkeenkin, ja myyjiä, hyllyjen täyttäjiä ja muuta henkilöstöä tarvitaan edelleen. Verovapaiden myymälöiden ainutkertainen sijainti on katsottava monien näissä myymälöissä myytävien tuotteiden kannalta määrääväksi tekijäksi, sillä joidenkin verottomien ja verollisten hintojen välinen ero on usein hyvin pieni. Tämä tukee käsitystä, jonka mukaan matkustajien ostopäätös ei perustu välttämättä hintatekijään vaan suuressa määrin verovapaiden myymälöiden suotuisaan sijaintiin tai itse tuotteen houkuttelevuuteen (esim. tupakoitsijat eivät lopeta tupakoimista vain siitä syystä, että he eivät voi enää ostaa savukkeitaan verovapaasti). Näin ollen ei voida odottaa, että verovapauden lakkauttamisen vaikutus kyseisten tuotteiden kokonaismyyntiin olisi merkittävä, koska lopullinen kokonaiskysyntä ei vähene, vaan ainoastaan ohjautuu tavanomaisiin myymälöihin (18). Näin ollen on epätodennäköistä, että verovapauden poistamisella olisi merkittäviä kielteisiä työllisyysvaikutuksia tuotantoon edes lyhyellä aikavälillä. Yleisesti myönnetään kuitenkin, että verovapaan myynnin poistamisella saattaa olla vaikutuksia määrättyihin laivayhtiöihin. On selvää, että matkustajalauttaliikenne on riippuvaisempi verovapaasta myynnistä saatavista tuloista kuin lentoasemat ja lentoyhtiöt. Komission saamien tietojen mukaan monia lauttaliikenteen palveluja olisi vähennettävä tai lakkautettava verovapaan myynnin poistamisen seurauksena. Esimerkkeinä voidaan mainita Pohjanlahden pohjoisosassa sijaitsevien kahden INTERREG-alueen välinen ympärisvuotinen lauttayhteys, tietyt Saksan ja Tanskan väliset lyhyen matkan yhteydet ja ainakin yksi Irlannin ja Ranskan välinen lauttayhteys. Nämä kolme tapausta merkitsevät arviolta 100 työpaikan menetystä. Vaikka merkittäviä vaikutuksia on tämän perusteella odotettavissa matkustajalauttasektorin muilla osa-aloilla, kokonaisvaikutus on kuitenkin todennäköisesti rajallisempi, koska verovapaan myynnin lakkauttaminen ei vaikuta merkittävästi useimpien matkustajalauttojen liikennöintitiheyteen. Verovapaissa myymälöissä olevien työpaikkojen vähentyminen korvautuisi työpaikkojen lisääntymisellä tavanomaisissa myymälöissä, joita edustavat järjestöt ovat valittaneet komissiolle nykyisestä kilpailun vääristymisestä. Komission laskelmien mukaan verovapausjärjestelmä on saattanut maksaa jäsenvaltioille vuonna 1996 jopa 2 miljardia euroa verotulojen menetyksinä. Todellisen valmisteveron laskennan vaikeus huomioonottaen vuonna 1996 menetettyjen tulojen määrä olisi jopa kaikkein varovaisimman arvion mukaan vähintään miljardi euroa. Nämä menetetyt tulot olisivat nykyisin tietenkin suuremmat. Verovapausjärjestelmän todellisia rahoittajia ovat näin ollen eurooppalaiset veronmaksajat. Jos nämä rahat kytettäisiin yleisesti sovellettavien välillisten verojen alentamiseen, kulutus lisääntyisi ja voitaisiin odottaa uusien työpaikkojen syntymistä. Komissio esittää asiaan liittyen neuvostolle ehdotuksen, joka koskee alennettujen alvkantojen kokeiluluontoista soveltamista työvoimavaltaisiin palveluihin. Verovapaan myynnin lakkauttamisesta saatavat verotulot ohjattaisiin näin työllisyyden tukemiseen. Positiivinen vaikutus olisi entistä merkittävämpi, jos nämä tulot käytettäisiin vuodelle 1999 ehdotettujen työllisyyspolitiikan suuntaviivojen mukaisesti suhteellisen vähäistä ammattitaitoa vaativia tehtäviä suorittavien ja pienipalkkaisten työntekijöiden sosiaaliturvamaksujen alentamiseen (19). Verovapaan myynnin lakkauttaminen voisi pidemmällä aikavälillä johtaa työpaikkojen luomiseen, jos tulot käytettäisiin työn verotuksen keventämiseen. Komission eri yksiköiden saamista kokemuksista ja julkaistuista kokeiluista ilmenee, että henkilösivukuluihin liittyvien työvoimakustannusten kohdennettu alentaminen noin miljardilla eurolla voisi johtaa noin 20 000 uuden työpaikan luomiseen (20). Vaihtoehtoisesti jäsenvaltiot voisivat käyttää nämä tulot julkisen taloutensa vakauttamiseen, kuten neuvosto toteaa vakaus- ja kasvusopimuksessa sekä talouspolitiikan laajoissa suuntaviivoissa. Yksittäisten jäsenvaltioiden on päätettävä itse, mitä näistä menetelmistä ne haluavat soveltaa. Pitkällä aikavälillä nämä vaikutukset - kysynnän siirtyminen verovapaista myymälöistä tavanomaisiin myymälöihin, verovapauden siirtäminen henkilösivukulujen alentamiseen, julkisen talouden vakauttaminen - yhdessä korvaisivat kuitenkin lyhyellä aikavälillä tapahtuvat työpaikkojen menetykset. Yhteenvetona analyysi osoittaa, että negatiiviset työllisyysvaikutukset ovat määräaikaisia ja rajoittuvat tietyille maantieteellisille ja taloudellisille aloille, ja että keskipitkällä aikavälillä voidaan odottaa uusien työpaikkojen syntymistä. 6. TOIMINTAOHJELMA 6.1. SIIRTYMÄKAUDEN JATKAMINEN Siirtymäkauden jatkaminen, joka mahdollistaisi EU:n sisäisen verovapaan myynnin jatkumisen 30. kesäkuuta 1999 jälkeen, voitaisiin toteuttaa eri tavoin: sitä voitaisiin jatkaa määrätyn ajan tai ainoastaan määrättyjen alojen tai tuotteiden osalta. Kaikkiin näihin vaihtoehtoihin voidaan soveltaa tiettyjä yleisiä näkökohtia. Verovapauden jatkaminen merkitsisi vertailukelpoisten liikennevälineiden välisen syrjinnän jatkumista (jäsenvaltioiden väliset suorat lento-, meri- ja rautatieyhteydet). Ainoastaan lento- ja meriliikenne kuuluvat verovapausjärjestelmän piiriin, sillä juna- ja maantieliikenne on jätetty sen ulkopuolelle. Verovapauden jatkamiseen liittyy todellinen riski siitä, että verovapaan myynnin aiheuttamasta kilpailun vääristymisestä kärsivät toimijat kiistäisivät tuomioistuimissa verovapauden jatkamisen lainvoimaisuuden. Äskettäisestä Eurotunnel-asiasta (21) kävi selvästi ilmi, että toimijat saattavat hyvinkin kiistää EY-määräysten lainvoimaisuuden yhteisöjen tuomioistuimessa, erityisesti pyytämällä 177 artiklassa tarkoitettua ennakkoratkaisua. Eri etujärjestöt ovat jo ilmoittaneet aikomuksestaan kiistää yhteisöjen tuomioistuimessa verovapausjärjestelmän jatkamisen. Komission uusissa ehdotuksissa olisi otettava huomioon valtiontukea koskevat säännöt. Tavaroiden myynnin sallimien perimättä tavallisesti maksettavia alv:tä ja valmisteveroja tarjoaa taloudellista etua edunsaajille, joihin verovapauden alalla kuuluisi ammatillisia toimijoita ja kuljetusyrityksiä. Verovapautta voitaisiin näin ollen pitää toimintatukena, jota komission olisi arvioitava perustamissopimuksen mukaisesti. Vaarana on, että verovapauden jatkaminen olisi ristiriidassa muilla aloilla sovellettavien EU:n politiikkojen, kuten terveyspolitiikan, kanssa mahdollistamalla tupakka- ja alkoholituotteiden hankinnan halpaan hintaan. Olisi huomattava, että alkoholi- ja tupakkatuotteiden osuus on noin puolet verovapaan myynnin liikevaihdosta. Näillä verovapauden jatkamista koskevilla vaihtoehdoilla on eräs toinenkin yhteinen piirre: mikäli niillä jatketaan neuvoston päätöksessä vahvistettua siirtymäaikaa, ne vaikuttavat siirtymäkausien uskottavuuteen perustuviin yhteisön lainsäädännön määräyksiin. Verotuksen alalla muun muassa verotusjärjestelmän suurempaan työllistävään vaikutukseen tähtäävän yhteisön politiikan uskottavuus voisi olla uhattuna. Mitä tulee yritysverotusta koskeviin menettelysääntöihin, joiden noudattaminen riippuu jäsenvaltioiden poliittisesta sitoumuksesta lakkauttaa asetettuun määräaikaan mennessä neuvoston haitallisiksi arvioimat toimenpiteet, direktiivillä oikeudellisesti sitovalla tavalla vahvistetun huomattavasti pidemmän (seitsemän vuotta) siirtymäkauden jatkaminen olisi vahingoksi koko prosessille. Edellä esitetyn lisäksi siirtymäkauden jatkamisen eri muotoihin sovelletaan erityisiä näkökohtia. 1. Siirtymäkauden jatkaminen määrätyn ajan Yhtenä mahdollisena ratkaisuna voisi olla verovapaan myynnin jatkaminen määrätyn ajan. Siirtymäkauden jatkamisella lyhyellä aikavälillä (kuudesta kuukaudesta yhteen vuoteen kestävää kautta on ehdotettu) ei olisi kuitenkaan minkäänlaista todellista ja pysyvää vaikutusta työllisyyteen, sillä se ei mahdollistaisi sinällään työllisyysvaikutusten asteittaista laajenemista. Siirtymäkauden pidempiaikainen jatkaminen saattaisi luoda verovapaalle sektorille epävarmuutta. Alan toimijat saattaisivat uskoa, että siirtymäkautta jatketaan edelleen, ja ne voisivat näin ollen lykätä tarpeellisia sopeutuksia. Pidemmällä aikavälillä tilanne voisi pahentaa työllisyysongelmia. Seitsemän viime vuoden kokemukset osoittavat, että vahvimmassa asemassa olevat toimijat pyrkivät täysin perustelluista kaupallisista syistä kehittämään markkinoita voittojen kasvattamiseksi, kun taas vaikeuksissa olevat toimijat voisivat tuntea houkutusta välttämättömien rakennesopeutusten lykkäämiseen. Lisäksi tämä vaihtoehto ratkaisisi mahdolliset alakohtaiset työllisyysongelmat vain siinä tapauksessa, että verovapaa sektori todella hyödyntäisi sitä valmistautuessaan verovapauden lakkauttamiseen. Muussa tapauksessa se johtaisi eräiden alalla esiintyvien rakenneongelmien pahentumiseen. 2. Siirtymäkauden jatkaminen määrätyn ajan ja määrätyilla aloilla (esim. matkustajalautat) EU:n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttaminen ei vaikuta samalla tavoin verovapaan sektorin eri osa-aloihin, koska niiden erityispiirteet poikkeavat toisistaan. Yhtenä vaihtoehtona voisi tästä syystä olla verovapaan myynnin jatkaminen määrätyn ajan ainoastaan matkustajalautoilla, joien toiminta on lentoasemia ja lentoyhtiöitä riippuvaisempi verovapaasta myynnistä. Vaikka tämän vaihtoehdon etuna olisi kohdennetumpi ja rajatumpi lähestymistapa, se merkitsisi kuitenkin yhdenvertaisen kohtelun periaatteen vakavaa rikkomista ja lisäisi eri liikennevälineiden kohtelussa esiintyviä eroja. Meriliikenteeseen suunnattua valtiontukea koskevissa komission suuntaviivoissa annetaan jäsenvaltioille puitteet lauttayhteyksien tukemiseen. Nämä suuntaviivat ovat rajoittavia, sillä niissä hyväksytään toimintatuki vain poikkeuksellisissa oloissa silloin, kun palveluja tuetaan julkisia palveluhankintoja koskevan sopimuksen mukaisesti. Jäsenvaltioiden on tavallisesti tehtävä avoimeen tarjouskilpailuun perustuvia sopimuksia välttämättömiksi katsotuista lauttayhteyksistä. Mutta jos jokin jäsenvaltio katsoisi, että tuki on tarpeen välttämättömien yhteyksien ylläpitämiseksi, näiden suuntaviivojen etuna olisi niiden avoimuus ja niillä vältettäisiin verovapauden jatkamiseen liittyvä oikeudellinen epävarmuus. Yhteenvetona voidaan todeta, että samalla kun tämä toinen vaihtoehto olisi kohdennetumpi, se pahentaisi nykyisiä kilpailun vääristymiä. Sitä paitsi se ratkaisisi mahdolliset alakohtaiset työllisyysongelmat ainoastaan sillä edellytyksellä, että sitä todella käytettäisiin verovapaan myynnin lakkauttamisen valmistautumiseen, ja se saataisi lisätä alan rakenteellisia vaikeuksia. 3. Valmisteverojen asteittainen käyttöönotto (alkoholin ja tupakan osalta) ja alv:n välitön soveltaminen Tämä vaihtoehto esitettiin eräässä heinäkuussa 1998 julkaistussa ranskalaisessa tutkimuksessa (22). Siinä ehdotetaan, että alv:tä ja valmisteveroja kohdeltaisiin eri tavoin verovapaan myynnin lakkauttamisen yhteydessä. Ehdotetun ratkaisun mukaan alv:tä sovellettaisiin 1. heinäkuuta 1999 alkaen ja valmisteverot otettaisiin asteittain käyttöön kolmessa osassa, kunnes ne saavuttaisivat Euroopassa sovellettavan verotuksen keskiarvon (tupakan ja alkoholin osalta). Sen jälkeen valmisteverot yhdenmukaistettaisiin johonkin määräaikaan mennessä, tai ellei se olisi mahdollista, kukin jäsenvaltio nostaisi ne kansalliselle tasolleen. Tämän vaihtoehto perustuu siihen oletukseen, että kulutajille aiheutuvat edut ovat alv:nä mitattuna melko rajalliset, koska ainoastaan alle 90 euron arvoiset tavarat vapautetaan verovapausjärjestelmän mukaisesti alv:stä (esim. ylellisyystuotteille kuten kameroille ei myönnetä verovapautusta). Tällaisen lähestymistavan mahdollisena etuna on se, että se pakottaa toimijat asteittaisiin mukautuksiin. Se olisi kuitenkin teknisesti erittäin vaikea toteuttaa jo siksikin, että samalla veroalueella sovellettaisiin kahta eri verokantaa. Sitä paitsi tämä vaihtoehto olisi vastoin sitä yhteisön valmisteveroja koskevassa lainsäädännössä vahvistettua yleistä periaatetta, jonka mukaan yhdessä jäsenvaltiossa voidaan soveltaa vain yhtä verokantaa. Tästa periaatteesta poikkeaminen loisi painetta alempien verokantojen soveltamiselle muilla aloilla, erityisesti rajaseuduilla. Lisäksi tämän ratkaisun edellyttämä asteittainen mukauttaminen aiheuttaisi toimijoille lisääntyneitä hallintokustannuksia. Tämä vaihtoehto ei myöskään ratkaise keskenään verrattavissa olevien liikennevälineiden eriarvoisen kohtelun ongelmaa. Sen tarjoamat työllisyysedutkaan eivät ole erityisen huomattavia, koska alkoholin ja tupakan verovapaa myynti vaatii vähemmän työvoimaa. Tätä vaihtoehtoa voitaisiin muuntaa hieman siten, että alv:tä sovellettaisiin edellä esitetyn mukaisesti välittömästi, mutta valmisteverot otettaisiin käyttöön myöhemmin yhdellä kertaa. Tämä olisi teknisesti helpompi ratkaisu, mutta sitä ei voitaisi toteuttaa asteittain. Sen epäsuorana seuraksena voisi lisäksi olla verovapaan myynnin rajoittamaton jatkaminen, koska verokantojen yhdenmukaistamisesta olisi vaikeaa, ellei mahdotonta, päästä yksimielisyyteen. 6.2. ERITYISTEN TYÖLLISYYSONGELMIEN RATKAISEMINEN Tämän menettelyn suurena etuna on se, että sen avulla pyritään suoraan ratkaisemaan Wienissä kokoontuneen Eurooppa-neuvoston esille tuoma suurin ongelma eli EU:n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutus työllisyyteen. Komission 20. marraskuuta 1998 laatimassa alustavassa asiakirjassa (SEC(98) 1994) esitettiin tällaisissa tilanteissa sovellettavia yhteisön välineitä koskevat yleiset puitteet. 1. Ongelmien ratkaiseminen olemassa olevien yhteisön välineiden avulla Tämän ratkaisun mukaisesti paikallisiin tai alueellisiin ongelmiin voidaan löytää tyydyttäviä ratkaisuja olemassa olevin menettelyin. Sekä kansallisista että riippumattomista tutkimuksista on käynyt ilmi, että verovapaan myynnin lakkauttamisella ei ole makrotaloudellisia vaikutuksia ja että kaikki mikrotaloudelliset vaikutukset ilmenevät pelkästään alueellisella tai paikallisella tasolla. Olisi johdonmukaista pyrkiä löytämään yhteisön nykyisiä poliittisia tavoitteita noudattaen ratkaisu kaikkiin jäsenvaltioiden määrittelemiin paikallisiin, alueellisiin tai sosiaalisiin ongelmiin. - Rakennerahastot Kuten komission alustavassa asiakirjassa todetaan, rakennerahastojen avulla voidaan lieventää niitä taloudellisia ja sosiaalisia vaikeuksia, joita joillekin alueille voi verovapaan myynin lakkauttamisesta aiheutua. Esimerkiksi Euroopan sosiaalirahastosta rahoitetaan sellaisten missä tahansa yhteisön alueella asuvien henkilöiden ammatillista koulutusta, jotka ovat vaarassa jäädä työttömiksi (tavoite 4). Rakennerahastojen nykyinen ohjelmakausi päättyy vuoden 1999 lopussa. Tarkasteltaessa kaikkien rakennerahastojen kuluvaa kautta (1994-1999) koskevan rahoitussuunnitelman tilannetta 1. tammikuuta 1999, havaitaan, että jäsenvaltioilla on vielä paljon liikkumavaraa sellaisten toimenpiteiden kattamiseen, jotka auttaisivat reagoimaan verovapaan myynnin mahdollisiin seurauksiin. Osa näistä toimenpiteistä voisi olla sellaisia, joita on jo suunniteltu ohjelmissa, mutta voidaan olettaa, että varoja on mahdollista sitoa uudelleen lisätoimiin, joiden erityistavoitteena on verovapaan myynnin poistamisesta seuraavien alueellisten ja paikallisten vaikutusten korjaaminen (23). Jäsenvaltiot eivät ole pyytäneet tähän mennessä mitään tukitoimenpiteitä. Komissio suhtautuu kuitenkin myönteisesti kaikkiin jäsenvaltioiden tai alueiden tämän vuoden loppuun mennessä esittämiin pyyntöihin, joiden mukaan tämänkaltaisia toimenpiteitä olisi sisällytettävä parhaillaan toteutettavaan ohjelmaan. On korostettava, että koska nykyinen ohjelmakausi päättyy vuoden 1999 lopussa, myös komission on tehtävä tällaisia pyyntöjä koskevat päätöksensä ennen 31. joulukuuta 1999. Seuraavan, vuodesta 2000 vuoteen 2006 kestävän ohjelmakauden aikana jäsenvaltioilla ja alueilla on enemmän aikaa ehdottaa rakennetoimenpiteitä alueellisella tai paikallisella tasolla ilmenneiden taloudellisten ja sosiaalisten ongelmien lieventämiseksi. Tällaisia toimenpiteitä voidaan toteuttaa yleisen tuen muodossa (uudet tavoitteet 1, 2 ja 3) ja INTERREG III -aloitteen mukaisesti. Kansalliset viranomaiset voivat ehdottaa, että alueille, joiden taloudellinen toiminta on voimakkaasti riippuvainen verovapaasta myynnistä, mutta jotka eivät ole tavoitteen 1 mukaisesti tukikelpoisia, myönnettäisiin tukea tavoitteen 2 nojalla. - Koheesiorahasto Koheesiorahaston määrärahojen avulla jäsenvaltiot voisivat suunnata hankkeita sellaisten satamien ja lentokenttien infrastruktuureihin, jotka täyttävät koheesiorahaston tuki-kelpoisuusperusteet ja kuuluvat Euroopan laajuisiin verkkoihin. Tässä yhteydessä komissio suhtautuu myönteisesti kaikkiin jäsenvaltioiden tai alueiden tämän vuoden loppuun mennessä esittämiin pyyntöihin, joiden mukaan tämänkaltaisia toimenpiteitä olisi sisällytettävä parhaillaan toteutettavaan ohjelmaan. Koska nykyinen ohjelmakausi päättyy vuoden 1999 lopussa, komission on voitava tehdä tällaisia pyyntöjä koskevat päätöksensä ennen 31. joulukuuta 1999. - Valtiontuki Kuten edellä todetaan, jäsenvaltioiden, jotka haluavat myöntää valtiontukea verovapaalla sektorilla ilmenneiden paikallisten työllisyysongelmien selvittämiseen, on noudatettava valtiontukea koskevia yhteisön sääntöjä. Pienille ja keskisuurille yrityksille, työllisyyden edistämiseen ja alueelliseen kehitykseen myönnettävään tukeen sovelletaan kuitenkin erityisiä sääntöjä. Liikenteen alalla jäsenvaltioiden huomio on kiinnittynyt meri- ja lentoliikenteen valtiontukea koskeviin yhteisön suuntaviivoihin. Komissio siis kannustaa jäsenvaltioita hakemaan tukea rakennerahastoista tai tätä tarkoitusta varten luoduista aloitteista (erityisesti pk-yrityksiä koskevat aloitteet), tai varmistamaan valtiontuen yhdenmukaisuuden komission vahvistamien asiaan liittyvien suuntaviivojen kanssa. 2. Yhteisön erityisaloite Jos olemassa olevat yhteisön välineet eivät tarjoa riittäviä valmiuksia määriteltyjen lyhyen aikavälin erityisongelmien ratkaisemiseen, yhtenä ratkaisuna voisi olla sellaisen uuden ja erillisen aloitteen käyttöönotto, joka tarjoaisi kohdennettua erityistukea tulliasioitsijoista vuonna 1992 annetussa asetuksessa säädettyjen periaatteiden mukaan (24). Tällaisen välineen tavoitteita voisivat olla: - tarjota kohdennettua erityistukea sellaisille alueille, jotka ovat erityisen riippuvaisia verovapaasta myynnistä sekä työllisyyden että tulojen suhteen, ja - edistää alalla eniten kärsineiden yritysten uudistamista ja työpaikkojen säilyttämistä toiminnan monipuolistamisen (ja vaihtoehtoisten työpaikkojen luomisen) myötä. Tällainen ehdotus edellyttäisi kyseisten toimenpiteiden potentiaalisen tehokkuuden ja arvonlisän arvioimista sekä ongelman laajuuden ja tuensaajien määrittelyä. Ehdotuksen olisi lisäksi oltava uusien rahoitusnäkymien ja asian kannalta merkityksellisten yhteisön sääntöjen mukainen (esim. valtiontukea koskevat säännöt). 7. PÄÄTELMÄT - Komissio katsoo jäsenvaltioiden toimittamien arvioiden perusteella, että EU:n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisen työllisyysvaikutukset ovat todennäköisesti määräaikaisia ja alakohtaisia niin alueiden kuin sektorienkin suhteen, ja liittyvät todennäköisesti pääasiassa meriliikenteeseen (liikenne- ja satamapalvelut). - Toisaalta komission tekemä analyysi osoittaa, että tulojen kierrätys ja myynnin uudelleensijoittaminen voi keskipitkällä aikavälillä johtaa työpaikkojen syntymiseen. Tämän analyysin vahvistaa ainakin se jäsenvaltio, joka ainoana otti käyttöön tällaisen lähestymistavan. - Komissio pitää työpaikkojen luomista ensisijaisen tärkeänä tavoitteena. Se katsoo, että myös muilla aloilla (erityisesti muissa liikennevälineissä ja tavanomaisessa vähittäiskaupassa) ilmenevät vaikutukset olisi otettava huomioon. Lisäksi komissio uskoo, että työllisyyttä olisi tuettava erilaisten johdonmukaisten poliittisten toimenpiteiden avulla, mukaan lukien Eurooppa-neuvoston mainitsemat toimenpiteet, joilla pyritään muuttamaan verojärjestelmät enemmän työllisyyttä tukeviksi torjumalla haitallista verokilpailua. - Näin ollen komissio katsoo, että verovapausjärjestelyjen jatkaminen ei ratkaisisi tehokkaasti komission määrittelemiä rajoitettuja ja alakohtaisia työllisyysongelmia. Se on liian kokonaisvaltainen ja myös suhteellisen kallis keino ottaen huomioon verovapauden lakkauttamisesta Euroopan talouteen seuraava rajallinen työllissysvaikutus. Kokemus on lisäksi osoittanut, että verovapausjärjestelyjen jatkaminen ei kannusta kaupallisia toimijoita valmistautumaan uuteen tilanteeseen. - Komissio katsoo, että turvautuminen edellä mainittuihin olemassa oleviin yhteisön välineisiin on asianmukainen keino mahdollisesti aiheutuvien rajoitettujen ja alakohtaisten työllisyysvaikutusten ratkaisemiseksi. Tästä syystä se kehottaa jäsenvaltioita hyödyntämään täysimääräisesti kaikkia nykyisen EY:n rakennerahastokehyksen ja tulevan kehyksen (2000-2006) tarjoamia mahdollisuuksia esittämällä erityisrahoitusta koskevia ehdotuksia. - Edelleen rajoitettujen ja alakohtaisten työllisyysongelmien ratkaisemista varten voidaan kehittää uusi yhteisön rahoitusväline, mikäli se on neuvoston mielestä tarpeen. Komissio on valmis toteuttamaan neuvoston pyynnöstä kaikki toimet, jotka ovat tarpeen tämän välineen kehittämiseksi ja täytäntöönpanemiseksi. (1) Ilmaisu "verovapaa myynti" kattaa jäljempänä sekä vero- että tullivapaan myynnin. (2) Komission päätös N:o 94/844/ETY. (3) Neuvoston asetus (ETY) N:o 3904/92. (4) Neuvoston direktiivi 91/680/ETY ja neuvoston direktiivi 92/12/ETY. (5) Direktiivin 91/680/ETY 28 k artikla ja direktiivin 92/12/ETY 28 artikla. (6) Katso liitteen I taulukko 1. (7) Neuvoston 14. joulukuuta 1992 hyväksymät suuntaviivat verovapaan myynnin valvonnasta yhteisössä. (8) Kertomus jäsenvaltioiden myynninvalvontajärjestelmistä (KOM(96) 245, 26. heinäkuuta 1996). (9) Esimerkiksi Euroopan kuluttajaliiton vuonna 1994 laatima tutkimus ja komission tutkimus (joulukuu 1998). (10) Katso liite I. (11) Olisi huomattava, että tämä muuttuja yliarvioi alan suuruuden, koska myynti (liikevaihto) sisältää muiden alojen verovapaaseen liiketoimintaan tuoman panoksen arvon (kauppatavara). Verovapaan toiminnan arvonlisäksi voidaan arvioida noin 0,02 % BKT:stä. (12) The European Travel Research Foundation (ETRF). Verovapaa sektori perusti organisaation 1995. Siihen kuuluu 30 jäsentä, jotka edustavat verovapaiden myymälöiden liikkeenharjoittajia ja tuottajia sekä tullivapaille markkinoille suunnattujen tuotteiden jakelijoita. (13) Katso liitteen I taulukko 4. (14) International Duty Free Confederation (IDFC) ja Association Française de Commerce Hors-Taxes (AFCOHT): Contribution of Duty- & Tax-Free-Sales to the EU and its citizens, syyskuu 1997. (15) Sisämarkkinoita ja verovapausjärjestelyjä koskevassa IFO-instituutin laatimassa tutkimuksessa (IFO Financial Policy Studies 68, 1998) todettiin, että työllisyysvaikutusta oli yliarvioitu useimmissa verovapaan sektorin laatimissa tai sen teettämissä tutkimuksissa. (16) Tanska: Raportti Tanskan ja muiden EU-maiden välillä matkustaville tarjotun verovapaan myynnin poistamiseen 1. heinäkuuta 1999 liittyvien vaikutusten arvioinnista, veroministeriö, joulukuu 1997. Ranska Pääministerille osoitettu raportti verovapaan myynnin lakkauttamisesta Euroopassa, "vaikutukset ja ehdotuksia", Pas-de-Calais'n alueen kansanedustaja André Capet, 23. heinäkuuta 1998. Irlanti: Valtiovarainministeriön tilaama raportti EU:n sisällä matkustaville tarjotun tulli- ja verovapaan myynnin lakkauttamisesta vuonna 1999, KMPG Management Consulting, Fitzpatrick Associates ja MDS Transmodal, maaliskuu 1998. Ruotsi: Raportti verovapaan myynnin poistamisen seurauksista EU:ssa (hallituksen virallinen raportti), liikenne- ja viestintäministeriö, 25. maaliskuuta 1998. Yhdistynyt kuningaskunta: tutkimus EU:n sisäisen verovapauden poistamisen taloudellisista vaikutuksista, ympäristö-, liikenne- ja alueministeriö, 1998. (17) Katso liite II. (18) On totta, että näiden tuotteiden kysyntä on laskenut tasaisesti niiden verollisten hintojen noustua kahden viime vuosikymmenen aikana. Korkeat valmisteverot selittävät vain pieneltä osin tätä suuntausta. Tapojen ja makujen muuttuminen sekä terveysnäkökohdat ovat olleet tärkeimpiä syitä viinien, väkevien alkoholijuomien ja tupakan kysynnän vähentymiseen. (19) Ehdotus neuvoston päätöslauselmaksi vuoden 1999 työllisyyspolitiikan suuntaviivoista, 18. tammikuuta 1999. (20) OECD 1997: Verotus ja taloudellinen suorituskyky. (21) Asiassa C-408/95 11. marraskuuta 1997 annettu tuomio. (22) Pääministerille toimitettu raportti verovapaan myynnin lakkauttamisesta Euroopassa: Vaikutus ja ehdotuksia, Pas-de-Calais'n alueen (Ranska) edustaja André Capet, 23.7.1998. (23) Katso liite III. (24) Katso tämän tiedonannon kappaleen 1 kohta 2. LIITE I >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> LIITE II Jäsenvaltioiden toimittamia työllisyyttä koskevia tietoja Jäsenvaltiot esittivät tammikuussa 1999 komission pyynnöstä arvioita EU:n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisesta annetun neuvoston päätöksen täytäntöönpanon työllisyysvaikutuksista. Tietoja toimitettiin eri tavoin ja erilaisten perusolettamusten mukaisesti. Tästä syystä toimitetut tiedot eivät ole täysin vertailukelpoisia, vaikka ne antavatkin yleiskuvan tilanteesta. Aineistosta käy selvästi ilmi, että kaikista jäsenvaltioista saadut tiedot eivät ole yhtä yksityiskohtaisia. Eräät kansalliset viranomaiset eivät kyenneet toimittamaan konkreettisia tietoja mahdollisista työllisyysvaikutuksista. Kansallisilta viranomaisilta saadut tiedot ovat kuitenkin suuntaa antavia ja hyödyllisiä arvioitaessa vuonna 1991 ja 1992 tehtyjen neuvoston päätösten työllisyysvaikutuksia. Tiedot näyttävät vahvistavan näkemystä, jonka mukaan työllisyysvaikutukset eivät ole makrotaloudellisesti merkittäviä. Niiden mukaan kyse on todennäköisesti sopeutumisongelmista, jotka pitäisi voida ratkaista rakennerahastojen avulla. Jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista ilmenee, että EU:n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutukset ovat niissä kaikissa hyvin rajallisia. Jäsenvaltioissa kyseisten tietojen kokoamisessa sovellettujen erilaisten menettelyjen vuoksi näitä lukuja ei voida pelkästään laskea yhteen. Jotkut jäsenvaltiot päättivät ottaa huomioon epäsuorat vaikutukset (esim. matkailuun kohdistuvia vaikutuksia koskevien tarkentamattomien oletusten avulla) kun taas toiset tarkastelivat verovapaata sektoria kokonaisuutena, vaikka huomioon olisi pitänyt ottaa ainoastaan EU:n sisäisen verovapaan myynnin lakkauttamisen vaikutukset. Muutama jäsenvaltio otti arvioissaan huomioon myös tulojen kierrätyksen nettovaikutukset. Kyseinen näkökohta tekee mahdollisten kokonaisvaikutusten vertailun entistäkin vaikeammaksi. Lisäksi olisi huomattava, että jotkut jäsenvaltiot sanoutuivat irti arvioista, koska analyysi oli verovapaan sektorin itsensä laatima. Jäsenvaltioiden arvioista, joiden yhteenveto esitetään jäljempänä, käy selvästi ilmi, että kansalliset viranomaiset odottavat ainoastaan pieniä epäsuoria työllisyysvaikutuksia. Belgia: Arvioita ei toimitettu. Belgian viranomaiset huomauttivat kuitenkin, että verovapaan myynnin lakkauttamisesta seuraa todennäköisesti joitakin työllisyysvaikutuksia. (Lähde: Valtiovarainministeriö) Tanska: Lento- ja meriliikenteen aloilla vaikutusta olisi 1 800 työpaikkaan, mutta verovapauden poistamisesta saatavien verotulojen (noin miljardi Tanskan kruunua) avulla voitaisiin luoda 2 200 työpaikkaa. Näin ollen Tanska ilmoittaa, että pitkällä aikavälillä luodaan 400 työpaikkaa. (Lähde: Veroministeriön raportti - joulukuu 1997) Saksa: - Lentoliikenne: suora vaikutus 1 350 työpaikkaan. - Meriliikenne: alan 5 700 työpaikasta uhanalaisena on 3 000 työpaikkaa. (Lähde: Analyysi verovapaan sektorin toimeksiannosta laadituista alakohtaisista tutkimuksista) Kreikka: Viranomaisten yleisluontoisessa analyysissä ei esitetä arvioita. Siinä kuitenkin todetaan, että merkittävät työllisyysvaikutukset ovat mahdollisia liikenteen hintojen noustessa ja matkailun mahdollisesti vähentyessä. (Lähde: KPMG Peat Marwickin European Travel Research Foundationin (1) toimesta laatima tutkimus (verovapaa sektori) - marraskuu 1997) Espanja: Kaikkiaan arvioidaan menetettävän 22 406 työpaikkaa. Verovapaan myynnin lakkauttamisesta seuraisi lentoliikenteen maksujen nousu ja matkailun vähentyminen. (Lähde: Valtiovarainministeriö) Ranska: Analyysissä käsitellään erityisesti meriliikenteen alaa ja eri tuotantosektoreita. - Pohjoiset alueet - Calais'n ja Bretagnen alueet: Laivayhtiöt: menetettävien työpaikkojen määräksi arvioidaan 1 500. Satamat: vaikutus 600 työpaikkaan. Kaupalliset alat: vaikutus 2 500 työpaikkaan. - Cognacin alue (tuotanto ja kauppa): vaikutus 2 500 työpaikkaan. - Muut alkoholin tuotantoalueet (tuotanto ja kauppa): vaikutus 290 työpaikkaan. - Parfyymiteollisuus (tuotanto ja kauppa): vaikutus 1 100 työpaikkaan. - Muut teollisuusalat (tuotanto ja kauppa): vaikutus 900 työpaikkaan. (Lähde: Talous-, rahoitus- ja teollisuusministeriö - tammikuu 1999) Irlanti: - Lentoliikenne: vaikutus 466 työpaikkaan. - Meriliikenne: vaikutus 700 työpaikkaan. - Epäsuoria työllisyysvaikutuksia (esim. tuotantoon kohdistuvia) ei tarkasteltu. - Verovapaan myynnin lakkauttaminen vaikuttaisi talousarvioon tulojen lisääntymisellä 30-45 miljoonalla Irlannin punnalla. (Lähde: Valtiovarainministeriön toimesta tehty KPMG-tutkimus - maaliskuu 1998) Italia: Italia ei esittänyt mitään arvioita, mutta lentoliikenteen alalta uskottiin häviävän merkittävä määrä työpaikkoja ottaen huomioon EU:n sisäisten lentoreittien huomattava liikevaihto (66 % lentoliikenteen alan liikevaihdosta vuonna 1998). (Lähde: Valtiovarainministeriön erityistutkimus) Luxemburg: Vaikutukset ilmenisivät ainoastaan lentoliikenteessä: mahdollisesti 6 lyhytaikaista lomautusta ja 4-6 keskipitkän ajan lomautusta. (Lähde: Valtiovarainministeriö, alalta koottujen tietojen perusteella) Alankomaat: - Suorien työllisyysvaikutusten osalta Alankomaiden viranomaiset arvioivat, että menetettyjen työpaikkojen määrä on 681:sta (Benelux Duty-Free Associationin esittämä verovapaata sektoria koskeva arvio, heinäkuu 1997) 3 258:aan (ETRF:n (2) esittämä verovapaata sektoria koskeva arvio, lokakuu 1998). - Epäsuorien työllisyysvaikutusten osalta menetettyjen työpaikkojen määrä on arvion mukaan 362:sta (verovapaan sektorin heinäkuussa 1997 esittämä arvio) 681:een (verovapaan sektorin lokakuussa 1998 esittämä arvio). Kansalliset viranomaiset kehottavat kuitenkin suhtautumaan näihin arvioihin varauksella tietolähde huomioon ottaen. (Lähde: Valtiovarainministeriö, verovapaalta sektorilta saatujen arvioiden perusteella) Itävalta: Vaikutukset ilmenisivät lentoliikenteen alalla: alan 500 työpaikasta menetettäisiin 250. (Lähde: Valtiovarainministeriö) Portugali: EU:n sisäisen verovapaan myynnin liikevaihdon osuus on lähes 70 % koko liikevaihdosta. Pessimistisen arvion mukaan alan toiminta voisi pienentyä noin 57 %. (Lähde: Valtiovarainministeriö, verovapaalta sektorilta saatujen arvioiden perusteella) Suomi: Lentoliikenne: 100 työpaikan pelätään katoavan. Meriliikenne: - Itämeren liikenteessä uhanalaisten työpaikkojen määrä on 2 500-3 000. Näiden työpaikkojen säilyminen riippuu kuitenkin liikenteenharjoittajien kaupallisesta strategiasta ohjata reitit kulkemaan Ahvenanmaan kautta (yhteisön veroalueen ulkopuolelta). - Pohjanlahden liikenteestä arvioidaan häviävän 300 työpaikkaa. Valtion tukitoimenpiteen mahdollisuutta (julkisen palvelun velvoiutteeseen perustuvaa) tarkastellaan kuitenkin parhaillaan. - Verovapaan myynnin lakkauttaminen vaikuttaa lisäksi epäsuorasti 200 työpaikkaan. (Lähde: Valtiovarainministeriö) Ruotsi: Ruotsin toimittamat tiedot perustuvat sen maaliskuussa 1998 laatimaan tutkimukseen, ja työllisyysvaikutuksissa keskitytään matkustajalauttoihin, joilta työpaikkoja arvioidaan häviävän 500-1 200. Toiset 500 työpaikkaa ovat tietojen mukaan vaarassa, mutta niiden säilyminen riippuu liikenteenharjoittajien kaupallisesta strategiasta ohjata reitit kulkemaan Ahvenanmaan kautta (yhteisön veroalueen ulkopuolelta). Mitä tulee epäsuoriin vaikutuksiin, tiedoissa ei mainita vähittäismyyntiin liittyvistä rakenteellisista vaikutuksista, mutta sen sijaan niissä tuodaan esille matkailuun kohdistuva vähäinen vaikutus ja kuorma-autokuljetuksien hintaan kohdistuva marginaalinen vaikutus. Matkustajalautoilla perittävien henkilöliikenteen hintojen arvioidaan nousevan 15 %. (Lähde: Liikenne- ja viestintäministeriön raportti - maaliskuu 1998) Yhdistynyt kuningaskunta: Lentoasemilla, lentokoneissa, matkustajalautoilla ja Kanaalitunnelin terminaalissa sijaitsevista verovapaista myyntipisteistä arvioidaan häviävän 1 300-2 700 työpaikkaa. Matkustajalauttoihin, satamiin ja paikalliseen talouteen kohdistuvien epäsuorien vaikutusten seurauksena häviää arviolta 780-915 työpaikkaa. Tämän lisäksi pääasiassa tuotantosektorilta (tupakka, alkoholi ja hajusteet) häviäisi 580-1 300 epäsuoraa työpaikkaa. (Lähde: Ympäristö-, liikenne- ja alueministeriön tutkimus) (1) Katso alaviite 13. (2) Katso alaviite 13. LIITE III >TAULUKON PAIKKA>