EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 29.8.2016 COM(2016) 545 final 2016/0260(NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2017



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Yhteisestä kalastuspolitiikasta 11. joulukuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti meren elollisia luonnonvaroja on hyödynnettävä siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan kestävän enimmäistuoton mahdollistavia tasoja suuremmiksi ja pidetään niillä tasoilla. Tärkeä väline näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on kalastusmahdollisuuksien vuosittainen vahvistaminen suurimpien sallittujen saaliiden (TACit) ja kiintiöiden muodossa. Tämän ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa Itämeren kaupallisesti tärkeimpien kalakantojen kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille vuodeksi 2017. Vuosittain tehtävien TACeja ja kiintiöitä koskevien päätösten yksinkertaistamiseksi ja selventämiseksi on Itämeren kalastusmahdollisuudet vahvistettu vuodesta 2006 alkaen erillisellä asetuksella. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Ehdotuksessa vahvistetaan kiintiöt yhteisestä kalastuspolitiikasta 11. joulukuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1380/2013 tavoitteiden mukaisille tasoille. Siinä otetaan huomioon asetuksella (EU) 2015/812 äskettäin tehdyt muutokset, joilla poistetaan Itämeren pyyntiponnistusrajoitukset. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Ehdotetut toimenpiteet ovat yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisia ja yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 43 artiklan 3 kohta. •Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta) Ehdotus kuuluu SEUT-sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. •Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko unionille. SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet. Kyseisessä neuvoston asetuksessa jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 6 ja 7 kohdan ja 17 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet eri alueiden tai toimijoiden kesken kyseisissä artikloissa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa.

•Toimintatavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: asetus. Tämä kalastuksenhoitoa koskeva ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohtaan. 3.JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET •Sidosryhmien kuuleminen Itämeren neuvoa-antavaa toimikuntaa (BSAC) kuultiin yhteisen kalastuspolitiikan mukaisia vuoden 2017 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta annetun komission tiedonannon (COM(2016) 396 final) pohjalta. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) esitteli ehdotuksen tieteellisen perustan. Esitetyt alustavat näkökannat otettiin tarpeen mukaan huomioon ehdotuksessa vaikuttamatta kuitenkaan voimassa oleviin politiikkoihin tai heikentämättä herkkien luonnonvarojen tilaa. Saalisrajoituksia koskevista tieteellisistä lausunnoista keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa myös alueellisessa BALTFISH-foorumissa kesäkuussa 2016. •Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Tieteellisistä järjestöistä on kuultu kansainvälistä merentutkimusneuvostoa. Unioni pyytää ICESiltä vuosittain tieteelliset lausunnot tärkeiden kalakantojen tilasta. Saadut lausunnot kattavat kaikki Itämeren kannat, joille TACia ehdotetaan. •Vaikutusten arviointi Vuodeksi 2017 ehdotettu Itämeren kalastusmahdollisuuksien kokonaismäärä tonneina nousee 14 prosenttia vuodesta 2016. Sen tasoksi vahvistetaan noin 705 tuhatta tonnia. Kalakantakohtaisesti laskettuna kiintiöt kasvavat Itämeren keski- ja länsiosien ja Pohjanlahden silakka- ja kilohailikantojen osalta keskimäärin 18 prosenttia, pääaltaan lohen osalta 10 prosenttia ja punakampelan osalta 95 prosenttia sekä vähenevät Riianlahden silakkakannan osalta 21 prosenttia, Suomenlahden lohen osalta 28 prosenttia ja itäisen turskakannan osalta 38 prosenttia. Ehdotus ei perustu ainoastaan lyhyen aikavälin tavoitteisiin vaan on myös osa pitemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka avulla kalastus saadaan asteittain vähennettyä ja pysytettyä pitkällä aikavälillä kestävälle tasolle. Ehdotuksessa omaksutun lähestymistavan tuloksina ovat sen vuoksi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä vakaa pyyntiponnistus ja suuremmat kiintiöt. Lähestymistavan pitkän aikavälin seurauksina ennakoidaan olevan kestävämpi kalastustoiminta ja purettujen saaliiden kasvaminen. •Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Ehdotuksella jatketaan viranomaisten (EU:n tai kansallisten) hallinnollisten menettelyiden yksinkertaistamista, koska siihen sisältyy vastaavanlaisia säännöksiä kuin Itämeren kalastusmahdollisuuksista vuonna 2016 annettuun asetukseen. Asetuksella yksinkertaistetaan kalastuksenhoitoa siten, että kalastusta ei enää rajoiteta vahvistamalla tietty määrä päiviä, jonka kalastusalukset saivat käyttää kalastukseen aikaisempina vuosia. Tämä vähentää jäsenvaltioiden hallinnollisia rasitteita. Tutkijat ovat todenneet, että pyyntiponnistuksen rajoittamisen puuttuminen ei vaaranna kalakantojen tilaa, sillä kiintiön käytön tehokas seuranta on riittävä keino valvoa kantoihin kohdistuvaa kalastuspainetta. Ehdotus koskee vuodeksi 2017 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. 5.LISÄTIEDOT

•Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Kalastusmahdollisuuksien käytön seurannasta TACien ja kiintiöiden avulla säädetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1224/2009. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Ehdotuksessa vahvistetaan eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet Itämerellä kalastaville jäsenvaltioille vuodeksi 2017. Tietyissä kalastuksissa pyydettyjä kantoja koskevaa purkamisvelvoitetta alettiin soveltaa 1. tammikuuta 2015 alkaen. Itämerellä nämä kalastukset kattavat tässä asetuksessa vahvistetut TACit ja kiintiöt eli seuraavat: pienten pelagisten lajien kalastus (silakka ja kilohaili), lohen kalastus (lohikannat) sekä turskan kalastus (turskakannat), joiden osalta kalastuksen määrittää laji. Kaikkien sellaisten lajien saaliisiin unionin vesillä Itämerellä harjoitettavassa kalastuksessa, joihin sovelletaan pyyntirajoituksia, toisin sanoen myös niiden lajien saaliisiin, jotka eivät määritä kalastusta mutta kuuluvat TACien piiriin, esimerkiksi punakampela, sovelletaan purkamisvelvoitetta 1. tammikuuta 2017 alkaen. Kun purkamisvelvoite otetaan käyttöön, ehdotettujen kalastusmahdollisuuksien on asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 2 kohdan mukaisesti edustettava siirtymistä purkamisperusteisesta määrittelystä saalisperusteiseen määrittelyyn. Tällainen muutos otettiin käyttöön vuoden 2015 kalastusmahdollisuuksia koskevassa asetuksessa, eikä sitä enää sovelleta edellä mainittuihin kantoihin, lukuun ottamatta punakampelakantaa. Punakampelakannan kalastusmahdollisuudet edustavat siirtymistä purkamisperusteisesta määrittelystä saalisperusteiseen määrittelyyn vuodesta 2017 alkaen. Itämeren kalastusta koskeva uusi monivuotinen suunnitelma tuli voimaan 20. heinäkuuta 2016. Kyseisen suunnitelman mukaan kalastusmahdollisuudet määritellään sen tavoitteiden mukaisesti, ja niiden on vastattava suunnitelmassa vahvistettuja tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä. Tapauksissa, joissa kannan biomassa on suunnitelmassa vahvistettujen viitearvojen alapuolella, kalastusmahdollisuudet määritellään kalastuskuolevuutta vastaavalle tasolle, joka alenee asteittain, kun otetaan huomioon kannan biomassan väheneminen. Kalastusmahdollisuudet olisi lisäksi vahvistettava 16 artiklan 1 kohdan (suhteellisen vakauden periaate) ja 16 artiklan 4 kohdan (yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet ja monivuotisissa suunnitelmissa vahvistetut säännöt) mukaisesti. Ehdotetut määrät perustuvat nykyisiin tieteellisiin lausuntoihin ja Itämeren neuvoa-antavan toimikunnan kuulemiseen. Venäjän federaation kanssa jaettavien kantojen EU-kiintiöiden vahvistamiseksi ICESin lausunnon mukaisista TAC-määristä vähennettiin tarvittaessa kyseisten kantojen määrät. Jäsenvaltioille myönnetyt TACit ja kiintiöt esitetään asetuksen liitteessä I. Kaikkia viittä Itämeren pelagista kantaa (neljää silakka- ja yhtä kilohailikantaa), punakampelaa ja pääaltaan lohta voidaan kalastaa vuonna 2017 kestävän enimmäistuoton tasoilla; sen vuoksi ehdotetut TACit vastaavat sekä asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitetun kestävän enimmäistuoton saavuttamista vastaavan kalastuskuolevuuden vaihteluväliä että ICESin käyttämää lähestymistapaa kestävän enimmäistuoton saavuttamiseksi. Suomenlahdella loheen ja itäiseen turskakantaan sovellettavat TACit vastaavat ICESin lähestymistapaa sellaisia kantoja varten, joita koskevat tiedot ovat puutteelliset. Tutkimuslaitokset selkeyttävät vielä läntistä turskakantaa koskevaa lausuntoa ja TACia. Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, kuten 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Vahvistettaessa TACeja neuvosto päättää asetuksen 2 artiklan mukaisesti kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Joustojärjestely on sittemmin otettu asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla käyttöön kaikkien purkamisvelvoitteen alaisten kantojen osalta. Jotta vältettäisiin liiallinen joustonvara, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta ja haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista, olisi sen vuoksi tehtävä selväksi, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan vain siinä tapauksessa, etteivät jäsenvaltiot hyödynnä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta. 2016/0260 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien Itämerellä sovellettavien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2017 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1)Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa määrätään, että neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet.

(2)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 6 artiklassa edellytetään ottamaan käyttöön meren biologisten luonnonvarojen säilyttämistä ja kestävää hyödyntämistä koskevia toimenpiteitä, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot ja tarvittaessa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset sekä asianomaisia maantieteellisiä alueita tai toimivalta-aloja varten perustetuilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot sekä jäsenvaltioiden antamat yhteiset suositukset. (3)Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet sekä tarvittaessa tietyt niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioille siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. (4)Suurimmat sallitut saaliit, jäljempänä ’TACit’, olisi sen vuoksi vahvistettava asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti ja saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen samalla eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu sekä ottaen huomioon myös näkemykset, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa. (5)Erityisten monivuotisten suunnitelmien alaisten kantojen kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava mainituissa suunnitelmissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Sen vuoksi olisi vahvistettava Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantojen saalisrajoitukset neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2016/1139 vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. (6)Itäisen turskakannan biologisten muutosten vuoksi kansainvälinen merentutkimusneuvosto, jäljempänä ’ICES’, ei ole voinut vahvistaa biologisia viitearvoja turskakannoille osa-alueilla 25–32. Sen sijaan se katsoi, että kyseistä turskakantaa koskevan TACin olisi perustuttava puutteellisiin tietoihin perustuvaan lähestymistapaan. Biologisten viitearvojen puuttuessa ei ollut mahdollista noudattaa asetuksessa (EU) 2016/1139 vahvistettuja turskakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista kyseisillä osa-alueilla koskevia sääntöjä. Koska kalastusmahdollisuuksien vahvistamatta ja jakamatta jättäminen saattaisi vaarantaa vakavasti turskakannan kestävyyden, on sen vuoksi aiheellista yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamiseksi vahvistaa TAC puutteellisiin tietoihin perustuvaa lähestymistapaa noudattaen tasolle, joka vastaa ICESin kehittämää ja suosittelemaa lähestymistapaa. (7)Asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 asetetaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteeksi saavuttaa kestävän enimmäistuoton hyödyntämistaso mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2015 mennessä ja asteittain viimeistään vuoteen 2020 mennessä kaikkien kantojen osalta. (8)Tässä asetuksessa vahvistettujen kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009 ja erityisesti sen 33 ja 34 artiklaa, jotka koskevat saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, sekä kalastusmahdollisuuksien loppuun käyttämistä koskevien tietojen toimittamista komissiolle. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi täsmennettävä koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä niiden lähettäessä komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista. (9)Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, mukaan lukien 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Kyseisen asetuksen 2 artiklan mukaan neuvosto päättää TACeja vahvistettaessa kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Sen jälkeen on asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla otettu käyttöön kaikkia purkamisvelvoitteen alaisia kantoja koskeva vuotuinen joustomekanismi. Jotta näin ollen vältettäisiin liiallinen jousto, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta, haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista ja heikentäisi kantojen biologista tilannetta, olisi vahvistettava, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan analyyttisiin TACeihin vain siinä tapauksessa, ettei asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta hyödynnetä. (10)Jotta kalastustoiminta ei keskeytyisi ja jotta turvattaisiin unionin kalastajien toimeentulo, tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2017. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet Itämerellä vuodeksi 2017. 2 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan Itämerellä toimiviin unionin kalastusaluksiin. 3 artikla Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 1)’ICESillä’ kansainvälistä merentutkimusneuvostoa; 2)’Itämerellä’ ICES-alueita III b, III c ja III d; 3)’osa-alueella’ neuvoston asetuksen (EY) N:o 2187/2005 liitteessä I määriteltyä Itämeren ICES-osa-aluetta; 4)’kalastusaluksella’ aluksia, jotka on varustettu meren elollisten luonnonvarojen kaupallista hyödyntämistä varten; 5)'unionin kalastusaluksella' jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta 6)’kannalla’ tietyllä kalastuksenhoitoalueella esiintyvää meren elollista luonnonvaraa; 7)’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) määrää, jonka verran kutakin kantaa voidaan pyytää vuoden aikana, kun kyse on kalastuksista, joihin sovelletaan purkamisvelvoitetta asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan nojalla; 8)’kiintiöllä’ unionille, jäsenvaltiolle tai kolmannelle maalle TACista myönnettyä osuutta. II LUKU KALASTUSMAHDOLLISUUDET 4 artikla TACit ja niiden jakaminen TACit, kiintiöt sekä tarvittaessa niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä. 5 artikla Kalastusmahdollisuuksien jakamista koskevat erityiset säännökset Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a)asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 8 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b)asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset ja uudelleen jakamiset; c)asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan tai asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti sallittavat saaliiden lisäpurkamiset;

d)asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätetyt tai asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdan mukaisesti siirretyt määrät; e)asetuksen (EY) N:o 1224/2009 105 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 6 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset 1. Saalisrajoitusten alaisten lajien saaliisiin, jotka on pyydetty asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 1 kohdassa määritetyissä kalastuksissa, sovelletaan kyseisen asetuksen 15 artiklassa säädettyä purkamisvelvoitetta. 2. Muiden kuin kohdelajien kannat, jotka ovat asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 8 kohdassa tarkoitetuissa turvallisissa biologisissa rajoissa, yksilöidään liitteessä kyseisessä artiklassa säädetyn, saaliiden lukemista asianomaisiin kiintiöihin koskevan poikkeuksen soveltamiseksi. III LUKU LOPPUSÄÄNNÖKSET 7 artikla Tietojen toimittaminen Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle pyydettyjen tai purettujen kantojen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä esitettyjä kantojen koodeja. 8 artikla Joustomahdollisuus 1. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACeja, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä toisin säädetä. 2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa ja 4 artiklaa ei sovelleta, jos jäsenvaltio hyödyntää asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta. 9 artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2017. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.