EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 8.7.2021 COM(2021) 389 final KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN KESKUSPANKILLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE EU:n oikeusalan tulostaulu 2021



1. Johdanto Tehokkaat oikeuslaitokset ovat olennaisen tärkeitä EU:n lainsäädännön täytäntöönpanossa sekä oikeusvaltioperiaatteen ja Euroopan unionin perustana olevien arvojen ylläpitämisessä. Kansalliset tuomioistuimet toimivat EU:n tuomioistuimina soveltaessaan EU:n lainsäädäntöä, ja EU:n lainsäädännössä säädettyjen oikeuksien ja velvollisuuksien tehokkaan täytäntöönpanon varmistaminen on ennen kaikkea kansallisten tuomioistuinten tehtävä (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEU) 19 artikla). Tehokkaat oikeuslaitokset ovat olennaisen tärkeitä myös keskinäisen luottamuksen, investointi-ilmapiirin ja pitkän aikavälin kasvun kannalta. Tämän vuoksi kansallisten oikeuslaitosten tehokkuuden, laadun ja riippumattomuuden parantaminen kuuluu edelleen eurooppalaisen ohjausjakson eli EU:n talouspolitiikan vuosittaisen ohjausjakson painopisteisiin. Vuotuisessa kestävän kasvun strategiassa 2021() esitetään EU:n talous- ja työllisyyspolitiikan painopisteet ja muistutetaan tehokkaiden oikeuslaitosten ja jäsenvaltioiden liiketoimintaympäristön välisestä yhteydestä. Hyvin toimivat ja täysin riippumattomat oikeuslaitokset voivat vaikuttaa myönteisesti investointeihin ja siten edistää tuottavuutta ja kilpailukykyä. Niillä on myös tärkeä rooli sisämarkkinoiden toiminnan kannalta olennaisten sopimusten, hallinnollisten päätösten ja riidanratkaisujen tehokkaan rajat ylittävän täytäntöönpanon varmistamisessa.( ) Näistä lähtökohdista EU:n oikeusalan tulostaulussa esitetään vuotuinen yleiskatsaus indikaattoreihin, joilla tarkastellaan tehokkaan oikeuslaitoksen keskeisiä ominaisuuksia, jotka ovat ·tehokkuus, ·laatu ja ·riippumattomuus. Vuoden 2021 tulostaulussa (jäljempänä ”tulostaulu”) laajennetaan näitä kolmea ominaisuutta koskevia indikaattoreita, mukaan lukien oikeudenkäytön digitalisointi, joka on ollut erityisen tärkeää tuomioistuinten pitämiseksi toiminnassa covid-19-pandemian aikana sekä yleisemmin tehokkaiden ja helposti saavutettavien oikeuslaitosten edistämiseksi.( )  Eurooppalainen oikeusvaltiomekanismi – Kuten puheenjohtaja Ursula von der Leyenin poliittisissa suuntaviivoissa ilmoitettiin, komissio on perustanut kattavan eurooppalaisen oikeusvaltiomekanismin seuratakseen entistä tarkemmin oikeusvaltioperiaatteen tilaa jäsenvaltioissa. Oikeusvaltiomekanismi toimii ennaltaehkäisevänä välineenä, jonka avulla syvennetään vuoropuhelua ja yhteistä ymmärrystä oikeusvaltiokysymyksistä. Uuden mekanismin keskiössä on vuotuinen oikeusvaltiokertomus, jossa esitetään yhteenveto merkittävistä – sekä myönteisistä että kielteisistä – kehityssuuntauksista kaikissa jäsenvaltioissa ja koko unionissa. Oikeusvaltiokertomus 2020 julkaistiin 30. syyskuuta 2020, ja se perustui useisiin eri lähteisiin, muun muassa EU:n oikeusalan tulostauluun(). EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulua on kehitetty edelleen myös niin, että siinä otetaan huomioon lisävertailutietojen tarve, kuten oikeusvaltiota koskevan vuoden 2020 kertomuksen valmistelussa todettiin, ja myös kyseisten kertomusten laatimisen tukemiseksi.



Mikä on EU:n oikeusalan tulostaulu? EU:n oikeusalan tulostaulu on vertaileva tietoväline, joka laaditaan vuosittain. Sen tarkoituksena on tukea EU:ta ja jäsenvaltioita kansallisten oikeuslaitosten tehostamisessa. Tulostaulu tarjoaa objektiivisia, luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja useista indikaattoreista, joiden avulla voidaan arvioida kaikkien jäsenvaltioiden oikeuslaitosten i) tehokkuutta, ii) laatua ja iii) riippumattomuutta. Oikeuslaitoksia ei aseteta paremmuusjärjestykseen, vaan siinä esitetään yleiskatsaus kaikkien oikeuslaitosten toiminnasta sellaisten indikaattoreiden pohjalta, jotka ovat tärkeitä ja merkityksellisiä kaikille jäsenvaltioille. Tulostaulussa ei pyritä edistämään mitään tietyntyyppistä tuomioistuinjärjestelmää, vaan kaikkia jäsenvaltioita kohdellaan tasavertaisesti. Tehokkaan oikeuslaitoksen keskeisiä tunnusmerkkejä ovat tehokkuus, laatu ja riippumattomuus riippumatta kansallisen tuomioistuinjärjestelmän mallista tai sen taustalla olevasta oikeusperinteestä. Näitä ominaisuuksia koskevia kaavioita olisi tarkasteltava yhdessä, sillä kaikki kolme liittyvät usein toisiinsa (yhden ominaisuuden parantamiseen tähtäävät aloitteet voivat vaikuttaa muihin ominaisuuksiin). Tulostaulun pääaiheita ovat siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudelliset asiat sekä tietyt rikosoikeudelliset asiat, joita tarkastelemalla pyritään auttamaan jäsenvaltioita kehittämään parempi toimintaympäristö investoinneille, yrityksille ja kansalaisille. Tulostaulu on vertaileva väline, jota kehitetään käymällä vuoropuhelua jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin kanssa( ). Sen tavoitteena on määrittää tehokkaan oikeuslaitoksen keskeiset osatekijät sekä tarjota niihin liittyvää tietoa vuosittain. Miten EU:n oikeusalan tulostaulu laaditaan?

Tulostaulu perustuu moniin tietolähteisiin. Suuri osa numerotiedoista on peräisin oikeuslaitoksen toimivuutta tarkastelevalta Euroopan neuvoston pysyvältä komitealta (CEPEJ), jonka kanssa komissio on tehnyt sopimuksen vuotuisesta tutkimuksesta. Tiedot ovat ajanjaksolta 2012–2019, ja jäsenvaltiot ovat toimittaneet ne CEPEJ:n käyttämien menetelmien mukaisesti. CEPEJ:n tutkimukseen sisältyy myös yksityiskohtaisia kommentteja ja maakohtaisia tietosivuja, joissa annetaan enemmän taustatietoja. Niitä olisi tarkasteltava yhdessä kaavioissa olevien tietojen kanssa.( ) CEPEJ:n keräämistä oikeudenkäynnin kestoa koskevista tiedoista ilmenee käsittelyaika eli vireillä olevien asioiden määrän ja ratkaistujen asioiden määrän suhteen perusteella laskettu tuomioistuinmenettelyn kesto. Tiedoista, jotka koskevat tuomioistuinten tehokkuutta EU:n lainsäädännön soveltamisessa tietyillä erityisaloilla, ilmenee menettelyjen keskimääräinen kesto laskettuna tuomioistuinkäsittelyjen todellisen keston perusteella. On syytä huomata, että tuomioistuinmenettelyn keston alueellinen vaihtelu voi olla suurta jäsenvaltion sisällä, erityisesti kaupunkikeskuksissa, joissa kaupallinen toiminta voi kasvattaa asiamäärää. Muita tietolähteitä, jotka kattavat ajanjakson 2012–2020, ovat seuraavat: kansallisten oikeudenhoitojärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmä( ), Euroopan tuomarineuvostojen verkosto (ENCJ)( ), Euroopan unionin korkeimpien oikeuksien presidenttien verkosto (NPSJC)( ), Euroopan unionin korkeimpien hallinto-oikeuksien ja ylimpien hallintotuomioistuinten yhdistys (ACA-Europe)( ), Euroopan kilpailuviranomaisten verkosto (ECN)( ), viestintäkomitea (COCOM)( ), teollis- ja tekijänoikeuksien loukkausten eurooppalainen seurantakeskus( ), kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkosto (CPC)( ), rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmä (EGMLTF)( ), Eurostat( ) ja Euroopan juridinen koulutusverkosto (EJTN). Vuosien mittaan tulostaulun menetelmiä on kehitetty ja tarkennettu tiiviissä yhteistyössä kansallisten oikeudenhoitojärjestelmien yhteyshenkilöiden ryhmän kanssa, erityisesti (vuosittain päivitettävän) kyselylomakkeen avulla ja keräämällä tietoja tietyistä oikeuslaitosten toimintaan liittyvistä seikoista. Tietoja erityisesti oikeuslaitosten tehokkuutta koskevista indikaattoreista on entistä paremmin saatavilla, sillä monet jäsenvaltiot ovat panostaneet valmiuteen tuottaa parempia oikeudellisia tilastoja. Jäljellä olevat tietojen keräämisen tai toimittamisen ongelmat johtuvat riittämättömästä tilastoinnista tai siitä, että jäsenvaltioiden tiedonkeruussa käyttämät luokitukset eivät täysin vastaa tulostaulussa käytettyjä luokituksia. Vain hyvin harvoissa tapauksissa tietojen puuttuminen johtuu siitä, etteivät kansalliset viranomaiset toimittaneet tietoja. Komissio kannustaa edelleen jäsenvaltioita hankkimaan puuttuvia tietoja. Miten EU:n oikeusalan tulostaulu tukee talouspolitiikan EU-ohjausjaksoa ja miten se liittyy elpymis- ja palautumistukivälineeseen? Tulostaulu tarjoaa tietoa kansallisten oikeuslaitosten tehokkuuden, laadun ja riippumattomuuden arviointia varten ja pyrkii näin auttamaan jäsenvaltioita parantamaan kansallisten oikeuslaitosten toimivuutta. Oikeuslaitoksia koskevien tietojen vertaileminen tulostaulun avulla helpottaa parhaiden käytänteiden ja puutteiden tunnistamista sekä haasteiden ja kehityksen seuraamista. EU-ohjausjakson puitteissa toteutetaan maakohtaisia arviointeja kahdenvälisenä vuoropuheluna kansallisten viranomaisten ja sidosryhmien kanssa. Jos havaituilla puutteilla on makrotaloudellista merkitystä, komissio voi EU-ohjausjaksoon liittyvän analyysin pohjalta ehdottaa neuvostolle maakohtaisten suositusten antamista yksittäisten jäsenvaltioiden oikeuslaitosten toiminnan parantamiseksi.( ) Elpymis- ja palautumistukivälineestä myönnetään yli 670 miljardia euroa lainoina ja avustuksina, joista kunkin jäsenvaltion tulisi osoittaa vähintään 20 prosenttia digitalisaatioon. Elpymis- ja palautumistukiväline tarjoaa mahdollisuuden antaa kansallisiin oikeuslaitoksiin liittyviä maakohtaisia suosituksia ja nopeuttaa kansallisia toimia oikeuslaitosten digitalisaation saattamiseksi päätökseen. Tässä yhteydessä komission on arvioitava, odotetaanko jäsenvaltioiden elpymis- ja palautumissuunnitelmien vastaavan tehokkaasti kaikkiin asiaa koskevissa maakohtaisissa suosituksissa tai muissa asiaa koskevissa EU-ohjausjakson yhteydessä hyväksytyissä komission asiakirjoissa yksilöityihin haasteisiin tai merkittävään osaan niistä.() Miten tehokkaat oikeuslaitokset tukevat investoinneille suotuisaa liiketoimintaympäristöä? Oikeusvaltioperiaatetta kunnioittavilla tehokkailla oikeuslaitoksilla on myönteisiä vaikutuksia talouteen. Kun oikeuslaitos takaa oikeuksien täytäntöönpanon, luotonantajat ovat halukkaampia antamaan lainaa, yritysten ei tarvitse toimia opportunistisesti, liiketoimintakustannukset vähenevät ja innovatiiviset yritykset tekevät todennäköisemmin investointeja. Hyvin toimivien kansallisten oikeuslaitosten myönteisiä vaikutuksia talouteen on käsitelty lukuisissa tutkimuksissa ja akateemisessa kirjallisuudessa, joita ovat julkaisseet muun muassa Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF)( ), Euroopan keskuspankki (EKP)( ), OECD( ), Maailman talousfoorumi( ) ja Maailmanpankki( ). Eräässä äskettäin tehdyssä tutkimuksessa todettiin, että tuomioistuinmenettelyjen keston (käsittelyaikana mitattuna( )) lyheneminen yhdellä prosentilla voi lisätä yritysten määrän kasvua.( ) Lisäksi todettiin, että oikeuslaitosta riippumattomana pitävien yritysten osuuden yhden prosentin kasvu on usein yhteydessä liikevaihdon ja tuottavuuden kasvuun.( ) Eräässä toisessa tutkimuksessa havaittiin, että käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta korreloi positiivisesti suorien ulkomaisten investointivirtojen kanssa.( ) Useissa kyselytutkimuksissa on tullut esiin myös kansallisen oikeuslaitoksen tehokkuuden merkitys yrityksille. Esimerkiksi eräässä kyselyssä 93 prosenttia suurista yrityksistä vastasi arvioivansa järjestelmällisesti ja jatkuvasti oikeusvaltioperiaatteeseen liittyviä olosuhteita ja tuomioistuinten riippumattomuutta maissa, joihin ne investoivat.( ) Eräässä toisessa kyselyssä yli puolet pk- yrityksistä vastasi, että oikeudenkäyntikulut ja oikeudenkäyntien pitkittyminen olivat tärkeimpiä syitä, joiden vuoksi ne eivät aloittaneet tuomioistuinmenettelyä teollis- ja tekijänoikeuksien loukkauksissa.( ) Myös komission tiedonannossa sisämarkkinoiden esteiden tunnistamisesta ja poistamisesta( ) ja sisämarkkinasääntöjen täytäntöönpanon valvontaa koskevassa suunnitelmassa( ) annetaan tietoa tehokkaiden oikeuslaitosten merkityksestä sisämarkkinoiden toiminnalle ja erityisesti yrityksille. Miten komissio tukee hyvien oikeuslaitosuudistusten täytäntöönpanoa teknisen tuen avulla? Jäsenvaltiot voivat hyödyntää komission rakenneuudistusten tuen pääosaston (DG REFORM) antamaa teknistä tukea, jota annetaan teknisen tuen välineestä (TSI)( ). Sen kokonaisbudjetti on 864,4 miljoonaa euroa kaudella 2021–2027. Vuosina 2017–2020 rakenneuudistus- ja tukiohjelman budjetti oli 222,8 miljoonaa euroa, ja siitä on tuettu yli 1 000:ta uudistushanketta 27 jäsenvaltiossa monilla aloilla. Oikeuden alalla on tuettu muun muassa tuomioistuinjärjestelmän tehostamista, tuomioistuinverkoston uudistamista, tuomioistuinten organisointia, sähköistä oikeudenkäyttöä koskevien ohjelmien ja kyberoikeuden suunnittelua tai toteuttamista, asianhallintajärjestelmiä, tuomareiden valinta- ja ylennysprosessia, tuomareiden koulutusta, maksukyvyttömyysmenettelykehysten parantamista sekä tuomioistuimen ulkopuolista kuluttajariitojen ratkaisua. Lisäksi teknisen tuen väline täydentää myös komission toimenpiteitä, joilla puututaan covid-19-pandemian taloudellisiin seurauksiin, eli elpymis- ja palautumistukivälinettä, koska teknisen tuen välineellä voidaan tukea jäsenvaltioita niiden elpymis- ja palautumissuunnitelmien valmistelussa ja täytäntöönpanossa. Miksi komissio seuraa kansallisten oikeuslaitosten digitalisointia? Oikeudenkäytön digitalisointi on keskeinen tekijä oikeuslaitosten tehokkuuden lisäämisessä ja ilmeinen keino parantaa ja helpottaa oikeussuojan saatavuutta. Covid-19-pandemia on tuonut korostetusti esiin jäsenvaltioiden tarpeen nopeuttaa nykyaikaistamisuudistuksia tällä osa-alueella. EU:n oikeusalan tulostaulu on vuodesta 2013 lähtien sisältänyt tiettyjä vertailevia tietoja oikeudenkäytön digitalisoinnista eri jäsenvaltioissa. Esimerkkeinä voidaan mainita tuomioiden saatavuus verkossa tai kanteiden nostaminen sähköisesti ja jatkotoimet. Joulukuussa 2020 annettu komission tiedonanto ”Oikeudenkäytön digitalisointi Euroopan unionissa – välineet mahdollisuuksien hyödyntämiseen”() on strategia, jonka tavoitteena on parantaa oikeussuojan saatavuutta ja oikeuslaitosten tehokkuutta tekniikkaa hyödyntämällä. Kuten tiedonannossa todetaan, EU:n oikeusalan tulostauluun sisällytetään vuodesta 2021 alkaen useita lisäindikaattoreita. Tarkoituksena on varmistaa jäsenvaltioiden oikeuslaitostensa digitalisoimiseksi toteuttamien toimien edistymisen ja haasteiden kattava, oikea-aikainen ja yksityiskohtainen seuranta.

2. Tausta: Oikeuslaitosuudistusten kehitys vuonna 2020

Vuonna 2020 useat jäsenvaltiot jatkoivat toimia oikeuslaitostensa tehostamiseksi. Kaaviossa 1 esitetään päivitetty katsaus hyväksytyistä ja suunnitelluista toimista uudistustoimiin osallistuvien jäsenvaltioiden oikeuslaitosten useilla eri osa-alueilla. Kaavio 1: Oikeuslaitoksia koskevat lainsäädäntö- ja sääntelytoimet vuonna 2020 (hyväksytyt toimet / neuvoteltavana olevat aloitteet jäsenvaltioittain) (lähde: Euroopan komissio( )) Vuonna 2020 prosessioikeus oli edelleen erityisen huomion kohteena monissa jäsenvaltioissa, ja sitä koskevia lainsäädäntötoimia oli joko meneillään tai suunnitteilla runsaasti. Lisäystä oli myös uudistuksissa, jotka liittyvät tuomareiden asemaan ja oikeusalan ammattilaisia koskeviin määräyksiin. Useat jäsenvaltiot olivat ottamassa käyttöön lainsäädäntöä tieto- ja viestintätekniikan käytöstä oikeuslaitoksissaan. Tuomioistuinten hallintoa koskevat edellisvuosien toimenpiteet jatkuivat vuonna 2020. Sen sijaan muihin osa-alueisiin, kuten vaihtoehtoisiin riidanratkaisumenettelyihin, syyttäjiä koskeviin sääntöihin tai oikeudenkäyntimaksuihin, liittyvissä toimissa tapahtui hidastumista. Jotkin jäsenvaltiot käyttävät jo aktiivisesti tekoälyä tai suunnittelevat sen hyödyntämistä oikeuslaitoksissaan. Yleiskatsaus vahvistaa havainnon siitä, että oikeuslaitoksen uudistaminen vie aikaa: sen jälkeen kun uudistuksista on tiedotettu ensimmäisen kerran, saattaa kestää useita vuosia, ennen kuin lainsäädäntö- ja sääntelytoimet hyväksytään ja lopulta toteutetaan käytännössä. Covid-19-pandemia on myös luonut uusia haasteita, joiden vuoksi on tärkeää nopeuttaa uudistuksia oikeuslaitoksen digitalisoimiseksi. Useat jäsenvaltiot toteuttivat tässä yhteydessä uusia toimenpiteitä, joilla varmistetaan tuomioistuinten toiminnan jatkuminen ja taataan samalla oikeussuojan jatkuva ja helppo saatavuus kaikille erityisesti mukauttamalla menettelysääntöjä. Euroopan unionin korkeimpien hallinto-oikeuksien ja ylimpien hallintotuomioistuinten yhdistys (ACA-Europe) laati kyselyn, jossa tarkasteltiin covid-19-pandemian vaikutusta ylimpien tuomioistuinten ammattitoimintaan. Kyselyn vastaajina olivat korkeimmat hallinto-oikeudet ja korkeimmat oikeudet (Euroopan unionin korkeimpien oikeuksien presidenttien verkoston (NPSJC) jäsenet). Kaaviossa 2 ei tarkastella covid-19-pandemian torjumiseksi toteutettuja konkreettisia toimenpiteitä, vaan siinä esitetään prosessioikeuteen tehdyt muutokset, joita jäsenvaltiot ovat hyväksyneet tuomioistuinten oikeudellisten tehtävien helpottamiseksi joko uuden lainsäädännön, korkeimman oikeuden päätösten, tuomioistuinten määräysten tai käytäntöjen avulla. Kaavio 2: Korkeimpien oikeuksien menettelysääntöjen muutokset covid-19-pandemian vuoksi (lähde: ACA-Europe ja NPSJC( )) (*) Kussakin jäsenvaltiossa vasemmanpuoleinen pylväs kuvaa korkeimpien oikeuksien käytäntöjä ja oikeanpuoleinen pylväs (merkitty A-kirjaimella) korkeimpien hallinto-oikeuksien käytäntöjä. Jäsenvaltiot ovat niiden omakielisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Belgia: Conseil d’Etat (korkein hallinto-oikeus) ja Cour de Cassation (korkein oikeus). Bulgaria: Върховен административен съд (korkein hallinto-oikeus). Tšekki: Nejvyšší správní soud (korkein hallinto-oikeus) ja Nejvyšší soud (korkein oikeus). Saksa: Bundesverwaltungsgericht (liittovaltion ylin hallintotuomioistuin). Viro: Riikohus (korkein oikeus). Irlanti: Chúirt Uachtarach (korkein oikeus). Kreikka: Συμβούλιο της Επικρατείας (korkein hallinto-oikeus). Espanja: Tribunal Supremo (korkein oikeus). Ranska: Conseil d’Etat (korkein hallinto-oikeus), Cour de Cassation (korkein oikeus). Kroatia: Visoki upravni (korkein hallinto-oikeus). Italia: Consiglio de Stato (korkein hallinto-oikeus). Kypros: Supreme Court (korkein oikeus). Latvia: Augstākā tiesa (korkein oikeus). Liettua: Vyriausiasis Administracinis Teismas (korkein hallinto-oikeus). Luxemburg: Cour administrative (hallintotuomioistuin), Cour de Cassation (korkein oikeus). Unkari: Kúria (korkein oikeus). Malta: Court of Appeal (muutoksenhakutuomioistuin). Alankomaat: Hoge Raad (korkein oikeus), Centrale Raad van Beroep (sosiaaliasioita käsittelevä korkein hallintotuomioistuin), Raad van State (korkein hallinto-oikeus). Itävalta: Verwaltungsgerichtshof (korkein hallinto-oikeus), korkeimman oikeuden Personalsenat (erityinen arviointilautakunta), Oberster Gerichtshof (korkein oikeus). Puola: Naczelny Sąd Administracyjny (korkein hallinto-oikeus). Portugali: Supremo Tribunal Administrativo (korkein hallinto-oikeus). Romania: Înalta Curte de Casație și Justiție (korkein oikeus). Slovenia: Vrhovno sodišče (korkein oikeus). Slovakia: Najvyšší súd (korkein oikeus). Suomi: Korkein hallinto-oikeus. Ruotsi: Högsta förvaltningsdomstolen (korkein hallinto-oikeus). Ei tietoja: Bulgaria: Върховен касационен съд (korkein-oikeus); Kroatia: Vrhovni sud (korkein-oikeus); Italia: Corte Suprema di Cassazione (korkein-oikeus); Ruotsi: Högsta domstolen (korkein-oikeus). 3. EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulun tärkeimmät havainnot Tehokkuus, laatu ja riippumattomuus ovat hyvin toimivan oikeuslaitoksen tärkeimmät osatekijät, ja tulostaulussa esitetään niitä kaikkia koskevia indikaattoreita. 3.1. Oikeuslaitosten tehokkuus Tulostaulussa esitetään oikeudenkäyntimenettelyjen tehokkuutta koskevia indikaattoreita siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten asioiden aloilla laajasti sekä tietyillä erityisaloilla, joilla hallintoviranomaiset ja tuomioistuimet soveltavat EU:n lainsäädäntöä.( ) 3.1.1. Asioiden määrän kehitys Kansallisten oikeuslaitosten asiamäärä kasvoi useissa jäsenvaltioissa edelliseen vuoteen verrattuna ja väheni tai pysyi ennallaan toisissa. Kaiken kaikkiaan asiamäärässä on edelleen huomattavaa vaihtelua jäsenvaltioiden välillä (kaavio 3). Tämä osoittaa, että on tärkeää pysyä tilanteen tasalla asiamäärän kehityksestä, jotta voidaan varmistaa oikeuslaitosten tehokas toiminta. Kaavio 3: Käsiteltäväksi tulleiden siviili- ja kauppaoikeudellisten, hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden määrä vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus( )) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan tähän ryhmään sisältyvät kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat, riidattomat kiinteistö- ja kaupparekisteriasiat, muut rekisteriasiat, muut riidattomat asiat, hallinto-oikeudelliset asiat sekä muut ei-rikosoikeudelliset asiat. Menetelmiin on tehty muutoksia Latviassa (sovellettu takautuvasti vuoteen 2017), Slovakiassa ja Ruotsissa (vuoden 2017 tietoja on muutettu siten, että niihin on sisällytetty maahanmuuttolainsäädäntöön liittyvät asiat hallinto-oikeudellisina asioina CEPEJ:n määritelmän mukaisesti).

Kaavio 4: Käsiteltäväksi tulleiden siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden määrä vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa käsitellään esimerkiksi asianosaisten välisiä sopimusriitoja. Riidattomissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa on kyse esimerkiksi riitauttamattomista maksumääräyksistä. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Alankomaiden tietoihin sisältyvät riidattomat asiat. Kaavio 5: Käsiteltäväksi tulleiden hallinto-oikeudellisten asioiden määrä vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan hallinto-oikeudelliset asiat ovat yksityishenkilöiden ja paikallisten, alueellisten tai kansallisten viranomaisten välisiä riita-asioita. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen. Romaniassa jotkin hallinto-oikeudelliset menettelyt siirtyivät oikeuslaitoksen ulkopuolelle vuonna 2018. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa, Slovakiassa ja Ruotsissa. Ruotsissa maahanmuuttoasiat on sisällytetty hallinto-oikeudellisiin asioihin (sovellettu takautuvasti vuoden 2017 osalta).

3.2.1. Tehokkuutta koskevat yleiset tiedot Oikeudenkäyntimenettelyjen tehokkuutta koskevat indikaattorit siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisten asioiden aloilla laajasti tulkittuna ovat i) oikeudenkäyntien arvioitu kesto (käsittelyaika), ii) selvitysaste ja iii) vireillä olevien asioiden määrä.  Oikeudenkäynnin arvioitu kesto – Oikeudenkäynnin kestolla tarkoitetaan asian tuomioistuinkäsittelyyn kuluvaa arvioitua aikaa (päivinä) eli aikaa, jonka tuomioistuin käyttää päätöksen tekemiseen ensimmäisessä oikeusasteessa. Käsittelyaikaa koskeva indikaattori on saatu jakamalla vuoden lopussa ratkaisematta olevien asioiden määrä ratkaistujen asioiden määrällä ja kertomalla saatu osamäärä 365 päivällä.( ) Laskettu määrä osoittaa arvioidun vähimmäisajan, jonka tuomioistuin tarvitsee ratkaistakseen asian nykyisissä työolosuhteissa. Mitä suurempi arvo on, sitä todennäköisempää on, että tuomioistuimen päätöksen tekeminen kestää kauemmin. Useimmat kaaviot koskevat oikeudenkäyntejä ensimmäisessä oikeusasteessa, ja niissä verrataan vuosien 2012, 2017, 2018 ja 2019 tietoja, jos ne ovat saatavilla.( ) Kaavioissa 8 ja 10 esitetään siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ja hallinto-oikeudellisten asioiden käsittelyaika kaikissa oikeusasteissa vuonna 2019. Kaaviossa 22 esitetään rahanpesurikoksia koskevien oikeudenkäyntien keskimääräinen kesto ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa. Kaavio 6: Arvio siviili- ja kauppaoikeudellisten, hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden ratkaisemiseen tarvittavasta ajasta vuosina 2012 ja 2017–2019(*)(ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan tähän ryhmään sisältyvät kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat, riidattomat kiinteistö- ja kaupparekisteriasiat, muut rekisteriasiat, muut riidattomat asiat, hallinto-oikeudelliset asiat sekä muut ei-rikosoikeudelliset asiat. Menetelmiin on tehty muutoksia Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Latvia: Jyrkkä lasku johtuu tuomioistuinjärjestelmän uudistamisesta sekä tuomioistuimen tietojärjestelmän virhetarkistuksista ja tietojen puhdistamisesta. Kaavio 7: Arvio siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ratkaisemiseen ensimmäisessä oikeusasteessa tarvittavasta ajasta vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa käsitellään esimerkiksi asianosaisten välisiä sopimusriitoja. Riidattomissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa on kyse esimerkiksi riitauttamattomista maksumääräyksistä. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Alankomaiden tietoihin sisältyvät riidattomat asiat. Kaavio 8: Arvio siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ratkaisemiseen kuluneesta ajasta kaikissa oikeusasteissa vuonna 2019(*) (ensimmäisessä, toisessa ja kolmannessa oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus)

(*) Järjestys määräytyy sen oikeusasteen mukaan, jossa oikeudenkäynnin kesto on pisin kussakin jäsenvaltiossa. Tietoja ei ollut saatavilla ensimmäisestä ja toisesta oikeusasteesta Belgiassa, Bulgariassa ja Irlannissa, toisesta oikeusasteesta Alankomaissa, toisesta ja kolmannesta oikeusasteesta Itävallassa eikä kolmannesta oikeusasteesta Saksassa ja Kroatiassa. Maltalla ei ole kolmatta oikeusastetta. Mahdollisuutta saada asia ratkaistuksi kolmannessa oikeusasteessa voidaan rajoittaa joissain jäsenvaltioissa. Kaavio 9: Arvio hallinto-oikeudellisten asioiden ratkaisemiseen ensimmäisessä oikeusasteessa tarvittavasta ajasta vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan hallinto-oikeudelliset asiat ovat yksityishenkilöiden ja paikallisten, alueellisten tai kansallisten viranomaisten välisiä riita-asioita. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen. Kypros: vuonna 2018 ratkaistujen asioiden määrä nousi, mikä on seurausta siitä, että osa asioista käsiteltiin yhdessä, 2 724 konsolidoitua asiaa peruuntui ja hallintotuomioistuin perustettiin vuonna 2015. Kaavio 10: Arvio hallinto-oikeudellisten asioiden ratkaisemiseen tarvittavasta ajasta kaikissa oikeusasteissa vuonna 2019(*) (ensimmäisessä ja, soveltuvin osin, toisessa ja kolmannessa oikeusasteessa päivinä) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Järjestys määräytyy sen oikeusasteen mukaan, jossa oikeudenkäynnin kesto on pisin kussakin jäsenvaltiossa. Tietoja ei ollut saatavilla ensimmäisestä oikeusasteesta Luxemburgissa, toisesta oikeusasteesta Maltalla ja Romaniassa eikä kolmannesta oikeusasteesta Puolassa. Korkein oikeusaste on ainoa muutoksenhakuaste Tšekissä, Italiassa, Kyproksella, Itävallassa, Sloveniassa ja Suomessa. Tämäntyyppisiä asioita varten ei ole kolmannen oikeusasteen tuomioistuinta Kroatiassa, Liettuassa, Luxemburgissa ja Maltalla. Korkein hallinto-oikeus on tietyissä asioissa ensimmäinen ja ainoa oikeusaste Belgiassa. Mahdollisuutta saada asia ratkaistuksi kolmannessa oikeusasteessa voidaan rajoittaa joissain jäsenvaltioissa. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen.



 Selvitysaste – Selvitysaste saadaan jakamalla ratkaistujen asioiden määrä uusien asioiden määrällä. Sen avulla arvioidaan, suoriutuuko tuomioistuin uusien asioiden käsittelystä. Noin 100 prosentin tai sitä suurempi selvitysaste tarkoittaa, että oikeuslaitos pystyy ratkaisemaan ainakin käsiteltäväksi tulevia asioita vastaavan määrän asioita. Alle 100 prosentin selvitysaste tarkoittaa, että tuomioistuimet ratkaisevat vähemmän asioita kuin niiden käsiteltäväksi tulee. Kaavio 11: Selvitysaste siviili- ja kauppaoikeudellisissa, hallinto-oikeudellisissa sekä muissa asioissa vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa prosentteina – yli 100 prosentin arvot tarkoittavat, että ratkaistuja asioita on enemmän kuin käsiteltäväksi tulleita, ja alle 100 prosentin arvot tarkoittavat, että käsiteltäväksi tulleita asioita on enemmän kuin ratkaistuja) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan tähän ryhmään sisältyvät kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat, riidattomat kiinteistö- ja kaupparekisteriasiat, muut rekisteriasiat, muut riidattomat asiat, hallinto-oikeudelliset asiat sekä muut ei-rikosoikeudelliset asiat. Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa. Irlanti: Ilmoitetun ratkaistujen asioiden määrän oletetaan jääneen liian pieneksi sovelletun menetelmän vuoksi. Italia: Siviilioikeudellisten asioiden luokittelua muutettiin vuonna 2013. Kaavio 12: Selvitysaste siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa prosentteina) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Irlanti: Ilmoitetun ratkaistujen asioiden määrän oletetaan jääneen liian pieneksi sovelletun menetelmän vuoksi. Italia: Siviilioikeudellisten asioiden luokittelua muutettiin vuonna 2013. Alankomaiden tietoihin sisältyvät riidattomat asiat. Kaavio 13: Selvitysaste hallinnollisissa asioissa vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa prosentteina) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Eräiden jäsenvaltioiden aiempia arvoja on pienennetty esittämiseen liittyvistä syistä (Kypros 219 prosenttia vuonna 2018; Italia: 279,8 prosenttia vuonna 2012). Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen. Kyproksella ratkaistujen asioiden määrä nousi, mikä on seurausta siitä, että osa asioista käsiteltiin yhdessä, 2 724 konsolidoitua asiaa peruuntui ja hallintotuomioistuin perustettiin vuonna 2015.

 Vireillä olevat asiat – Vireillä olevien asioiden määrällä tarkoitetaan kyseisen vuoden lopussa käsittelemättä olevien asioiden määrää. Vireillä olevien asioiden määrä vaikuttaa myös käsittelyaikaan. Kaavio 14: Vireillä olevien siviili- ja kauppaoikeudellisten, hallinto-oikeudellisten ja muiden asioiden määrä vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan tähän ryhmään sisältyvät kaikki siviili- ja kauppaoikeudelliset riita-asiat ja riidattomat asiat, riidattomat kiinteistö- ja kaupparekisteriasiat, muut rekisteriasiat, muut riidattomat asiat, hallinto-oikeudelliset asiat sekä muut ei-rikosoikeudelliset asiat. Menetelmiin on tehty muutoksia Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Italia: Siviilioikeudellisten asioiden luokittelua muutettiin vuonna 2013. Kaavio 15: Vireillä olevien siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden määrä vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Italia: Siviilioikeudellisten asioiden luokittelua muutettiin vuonna 2013. Alankomaiden tietoihin sisältyvät riidattomat asiat. Kaavio 16: Vireillä olevien hallinto-oikeudellisten asioiden määrä vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa sataa asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) Eräiden jäsenvaltioiden aiempia arvoja on pienennetty esityksellisistä syistä (Kreikka 3,5 vuonna 2012). Menetelmiin on tehty muutoksia Kreikassa ja Slovakiassa. Vireillä olevissa asioissa ovat mukana kaikki oikeusasteet Tšekissä ja vuoteen 2016 saakka Slovakiassa. Tanska ja Irlanti eivät kirjaa hallinto-oikeudellisia asioita erikseen.



3.1.3. Tehokkuus tietyillä EU:n lainsäädännön erityisaloilla Tässä osiossa täydennetään oikeuslaitosten tehokkuutta koskevia yleisiä tietoja ja tarkastellaan oikeudenkäyntimenettelyjen keskimääräistä kestoa( ) tietyillä erityisaloilla, joihin liittyy EU:n lainsäädäntöä. Vuoden 2021 tulostaulu pohjautuu kilpailua, sähköistä viestintää, EU-tavaramerkkiä, kuluttajalainsäädäntöä ja rahanpesun torjuntaa koskeviin aiempiin tietoihin. Nämä alat on valittu, koska ne ovat merkittäviä sisämarkkinoiden ja liiketoimintaympäristön kannalta. Oikeudenkäyntien pitkät viivästykset voivat yleisesti ottaen haitata EU:n lainsäädännössä säädettyjen oikeuksien toteutumista, esimerkiksi kun asianmukaisia oikeussuojakeinoja ei enää ole käytettävissä tai vakavia taloudellisia vahinkoja ei enää voida korvata. – Kilpailu – Kilpailulainsäädännön tehokas täytäntöönpano takaa tasapuoliset toimintaedellytykset yrityksille, minkä vuoksi sillä on olennainen merkitys houkuttelevan liiketoimintaympäristön luomisessa. Kaaviossa 17 esitetään käsittelyn keskimääräinen kesto asioissa, jotka koskevat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 101 ja 102 artiklan nojalla annettuja kansallisten kilpailuviranomaisten päätöksiä.( ) Kaavio 17: Kilpailu: Oikeudelliseen uudelleentarkasteluun keskimäärin kulunut aika vuosina 2013 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä Euroopan kilpailuviranomaisten verkoston kanssa)

(*) Irlanti ja Itävalta: Skenaariota ei voida soveltaa, koska viranomaisilla ei ole toimivaltaa tehdä kyseisiä päätöksiä. Itävalta: Tiedoissa ovat mukana kilpailuasioiden tuomioistuimen (Kartellgericht) ratkaisemat asiat, jotka liittyvät SEUT-sopimuksen 101 ja 102 artiklan rikkomiseen mutta eivät perustu kansallisen kilpailuviranomaisen päätöksistä tehtyihin valituksiin. Italiassa käsittelyn kesto on arvio. Pylvään puuttuminen voi merkitä sitä, että jäsenvaltio ei ilmoittanut yhtään asiaa kyseisenä vuotena. Monissa jäsenvaltioissa asioita on vain vähän (alle viisi vuodessa), minkä vuoksi yksi poikkeuksellisen pitkä tai lyhyt asian käsittely voi vaikuttaa vuosittaisiin tietoihin. – Sähköinen viestintä – Sähköistä viestintää koskevan EU:n lainsäädännön tavoitteena on lisätä kilpailua, myötävaikuttaa sisämarkkinoiden kehitykseen sekä edistää investointeja, innovointia ja kasvua. Lainsäädännön tehokkaalla täytäntöönpanolla voidaan aikaansaada myönteisiä vaikutuksia kuluttajille, sillä sen ansiosta loppukäyttäjien maksamat hinnat voivat alentua ja palvelujen laatu parantua. Kaaviossa 18 esitetään, kuinka kauan tuomioistuimilta on keskimäärin kulunut siihen, että ne ovat käsitelleet sellaisista kansallisten sääntelyviranomaisten päätöksistä tehdyt valitukset, jotka on annettu sähköistä viestintää koskevan EU:n lainsäädännön nojalla.( ) Kaaviossa on mukana monenlaisia asioita monitahoisista ”markkina-analyysien” uudelleentarkasteluista kuluttajakeskeisiin kysymyksiin. Kaavio 18: Sähköinen viestintä: Oikeudelliseen uudelleentarkasteluun keskimäärin kulunut aika vuosina 2013 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä viestintäkomitean kanssa) (*) Asioiden määrä vaihtelee jäsenvaltioittain. Pylvään puuttuminen merkitsee sitä, että jäsenvaltio ei ilmoittanut yhtään asiaa kyseisenä vuotena (paitsi Portugali: ei tietoja vuosilta 2017–2018 ja Romania: ei tietoja vuodelta 2018). Joissain tapauksissa asioiden vähäinen määrä (Kypros, Malta, Slovakia, Suomi, Ruotsi) voi johtaa siihen, että yksi poikkeuksellisen pitkä tai lyhyt asian käsittely vaikuttaa vuosittaisiin tietoihin ja aiheuttaa suurta vaihtelua vuosien välillä. Tanska: Ensimmäisen oikeusasteen muutoksenhakumenettelyistä vastaa tuomioistuintyyppinen elin. Viro: Oikeudelliseen uudelleentarkasteluun keskimäärin kulunut aika vuonna 2013 oli 18 päivää. Espanja, Itävalta ja Puola: Käsittelystä vastaavat eri tuomioistuimet asiasisällön mukaan. – EU-tavaramerkki – Teollis- ja tekijänoikeuksien tehokas täytäntöönpano on olennaista pyrittäessä edistämään investointeja innovointiin. EU-tavaramerkkejä koskevassa EU:n lainsäädännössä( ) annetaan merkittävä rooli kansallisille tuomioistuimille, jotka toimivat EU:n tuomioistuimina ja tekevät sisämarkkinoihin vaikuttavia päätöksiä. Kaaviosta 19 ilmenee EU-tavaramerkin loukkausta koskeviin yksityisten asianosaisten välisiin riita-asioihin keskimäärin kulunut aika.



Kaavio 19: EU-tavaramerkki: EU-tavaramerkin loukkausta koskeviin asioihin keskimäärin kulunut aika vuosina 2013 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä teollis- ja tekijänoikeuksien loukkausten eurooppalaisen seurantakeskuksen kanssa) (*) Ranska, Italia, Liettua, Luxemburg: Tiettyjen vuosien tiedoissa on käytetty asioista tehtyä otosta. Tanska: Tiedot koskevat kaikkiin tavaramerkkeihin (eivät pelkästään EU-tavaramerkkiin) liittyviä asioita meri- ja kauppatuomioistuimessa. Keskimääräistä kestoa koskevia tietoja ei ollut saatavilla vuosilta 2018 ja 2019 tiedonkeruujärjestelmän muutosten vuoksi. Kreikka: Tiedot perustuvat painotettuun keskimääräiseen kestoon kahdessa tuomioistuimessa. Espanja: Keskimäärin kuluneen ajan laskennassa on otettu huomioon myös muita EU:n teollis- ja tekijänoikeuksia koskevat asiat. – Kuluttajansuoja – Kuluttajansuojalainsäädännön tehokkaalla täytäntöönpanolla varmistetaan, että kuluttajat hyötyvät oikeuksistaan ja että kuluttajansuojalakeja rikkovat yritykset eivät saa epäoikeudenmukaista etua. Kuluttajaviranomaisilla ja tuomioistuimilla on tärkeä tehtävä, kun EU:n kuluttajansuojalainsäädäntöä( ) pannaan täytäntöön kansallisissa täytäntöönpanojärjestelmissä. Kaaviossa 20 näkyy EU:n lainsäädännön nojalla annettujen kuluttajansuojaviranomaisten päätösten oikeudelliseen uudelleentarkasteluun tuomioistuimessa keskimäärin kulunut aika. Täytäntöönpano voi olla kuluttajien tai yritysten kannalta tehokasta, kun mukana on useita toimijoita – ei pelkästään tuomioistuimia, vaan myös hallintoviranomaisia. Tämän täytäntöönpanoketjun tarkastelua jatketaan esittämällä oikeudenkäyntimenettelyjen kesto kuluttajaviranomaisissa. Kaaviosta 21 ilmenee kansallisten kuluttajansuojaviranomaisten hallinnollisten päätösten tekemiseen keskimäärin kulunut aika vuosina 2014, 2016, 2018 ja 2019 alkaen siitä, kun asian käsittely aloitettiin. Nämä päätökset koskevat muun muassa aineellisten sääntöjen rikkomisen toteamista, välitoimia, kieltomääräyksiä, tuomioistuinmenettelyn vireillepanoa tai asian käsittelyn päättämistä.



Kaavio 20: Kuluttajansuoja: Oikeudelliseen uudelleentarkasteluun keskimäärin kulunut aika vuosina 2013, 2016, 2018 ja 2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkoston kanssa)

(*) Saksa, Luxemburg ja Itävalta: Skenaariota ei voida soveltaa, koska kuluttajaviranomaisilla ei ole toimivaltaa antaa päätöksiä kuluttajansuojasääntöjen rikkomisesta. Kreikassa, Kyproksella, Alankomaissa, Sloveniassa ja Suomessa asioita oli vain vähän (alle viisi) vuonna 2019. Kreikka ja Romania toimittivat arvion keskimäärin kuluneesta ajasta tietyiltä vuosilta. Kaavio 21: Kuluttajansuoja: Kansallisten kuluttajansuojaviranomaisten hallinnollisten päätösten tekemiseen keskimäärin kulunut aika vuosina 2014, 2016, 2018 ja 2019(*) (ensimmäisessä viranomaisasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä kuluttajansuoja-asioiden yhteistyöverkoston kanssa) (*) Saksa, Luxemburg ja Itävalta: Skenaariota ei voida soveltaa, koska kuluttajaviranomaisilla ei ole toimivaltaa antaa päätöksiä kuluttajansuojasääntöjen rikkomisesta. Kyproksella asioita oli vain vähän (alle viisi) vuonna 2019. Tanska, Kreikka, Ranska, Romania ja Suomi toimittivat tietyiltä vuosilta arvion keskimäärin kuluneesta ajasta.

– Rahanpesu – Rahanpesun tehokas torjunta ei pelkästään edistä rikollisuuden torjuntaa, vaan sillä on ratkaiseva merkitys rahoitusalan luotettavuuden, koskemattomuuden ja vakauden, rahoitusjärjestelmän uskottavuuden ja sisämarkkinoilla vallitsevan tasapuolisen kilpailun kannalta.( ) Rahanpesu voi estää ulkomaisia investointeja, vääristää kansainvälisiä pääomavirtoja ja vaikuttaa kielteisesti maan makrotalouden suorituskykyyn, mikä aiheuttaa hyvinvointitappioita ja vie resursseja tuottavammalta taloudelliselta toiminnalta.( ) Rahanpesudirektiivin mukaan jäsenvaltioiden on ylläpidettävä kattavia tilastoja rahanpesun tai terrorismin rahoituksen torjuntajärjestelmiensä tehokkuudesta.( ) Päivitetyllä kyselylomakkeella on kerätty yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa tietoja kansallisten rahanpesun torjuntajärjestelmien puitteissa suoritetuista oikeuskäsittelyistä. Kaaviosta 22 ilmenee rahanpesurikosten käsittelyyn ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa keskimäärin kulunut aika. Kaavio 22: Rahanpesu: Tuomioistuinkäsittelyyn keskimäärin kulunut aika vuosina 2014 ja 2017–2019(*) (ensimmäisessä oikeusasteessa päivinä) (lähde: Euroopan komissio yhdessä rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmän kanssa) (*) Ei tietoja vuodelta 2019: Belgia, Saksa, Irlanti, Kreikka, Ranska, Kroatia, Kypros ja Puola. Belgia: Asioiden käsittelyn keskimääräinen kesto lasketaan oikeudenkäyntipäivästä tuomioistuimen päätöksen tekopäivään kuukausina. Luxemburg: Mediaani vuonna 2017: 36 päivää, vuonna 2018: 49 päivää; Keskimääräinen kesto vuonna 2018: 57 päivää (7 asiaa). Espanja, Alankomaat: Käsittelyn kesto on arvioitu. Tšekki: Pituus kuukausina. Unkari: Keskimääräistä päivien lukumäärää koskeva laskelma perustuu ainoastaan tuomiolla ratkaistujen asioiden lukumäärään. Portugali: Keskimääräistä päivien lukumäärää koskeva laskelma perustuu otokseen. Italia: Tiedot koskevat vastanneita tuomioistuimia, joiden osuus oli 99 prosenttia vuonna 2017; tiedoissa ovat mukana sekä varsinaiset että alustavat tuomioistuinkäsittelyt. Kypros: Assize-tuomioistuimessa vakavat asiat käsitellään keskimäärin vuoden sisällä, kun taas vähemmän vakavien asioiden käsittely alemmissa tuomioistuimissa kestää pidempään. Slovakia*: Tiedot vastaavat koko menettelyn keskimääräistä kestoa muutoksenhakutuomioistuin mukaan lukien. 3.1.4. Yhteenveto oikeuslaitosten tehokkuudesta Tehokas oikeuslaitos suoriutuu asioiden määrästä ja asiaruuhkista, ja ratkaisut annetaan ilman aiheetonta viivytystä. EU:n oikeusalan tulostaulun tärkeimmät oikeuslaitosten tehokkuuden seurantaan käytetyt indikaattorit ovat sen vuoksi oikeudenkäynnin kesto (asian ratkaisemiseen tarvittava arvioitu tai keskimääräinen aika päivinä), selvitysaste (ratkaistujen asioiden määrän suhde käsiteltäväksi tulleiden asioiden määrään) sekä vireillä olevien asioiden määrä (vuoden lopussa käsittelemättä olevien asioiden määrä). Tehokkuutta koskevat yleiset tiedot EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulu sisältää tehokkuutta koskevia tietoja kahdeksalta vuodelta (2012–2019). Tämän pituisena ajanjaksona voidaan havaita tiettyjä kehityssuuntia sekä ottaa huomioon, että oikeuslaitosten uudistusten vaikutukset näkyvät usein vasta jonkin ajan kuluttua. Kun tarkastellaan vuodesta 2012 lähtien saatavilla olevia tietoja siviili-, kauppa- ja hallinto-oikeudellisista asioista, voidaan todeta, että oikeuslaitoksen tehokkuus on parantunut tai pysynyt samana 10 jäsenvaltiossa ja heikentynyt – joskin usein vain hieman – yhdeksässä jäsenvaltiossa. Myönteistä kehitystä on havaittavissa joissakin niistä jäsenvaltioista, joissa EU-ohjausjakson yhteydessä on todettu erityisiä haasteita( ): ·Näistä jäsenvaltioista saatavilla olevien tietojen perusteella suurimmassa osassa niistä oikeudenkäynnin kesto ensimmäisessä oikeusasteessa on vuodesta 2012 lähtien lyhentynyt tai pysynyt samana laajassa kaikkien asioiden ryhmässä (kaavio 6) sekä siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa (kaavio 7). Hallinto-oikeudellisissa asioissa (kaavio 9) oikeudenkäynnin kesto on vuodesta 2012 lähtien lyhentynyt tai pysynyt samana lähes kaikissa näistä jäsenvaltioista. Oikeudenkäynnin kesto pidentyi puolessa jäsenvaltioista vuonna 2019. ·Tulostaulussa esitetään tietoja oikeudenkäynnin kestosta kaikissa oikeusasteissa siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa (kaavio 8) sekä hallinto-oikeudellisissa asioissa (kaavio 10). Tiedoista ilmenee, että useissa jäsenvaltioissa, joissa todettiin oikeudenkäynnin kestoon liittyviä haasteita ensimmäisessä oikeusasteessa, ylempien oikeusasteiden toiminta on tehokkaampaa. Eräissä muissa jäsenvaltioissa, joissa on haasteita, oikeudenkäynnin keskimääräinen kesto ylemmissä oikeusasteissa on kuitenkin jopa pidempi kuin ensimmäisessä oikeusasteessa. ·Niiden jäsenvaltioiden kokonaismäärä, joissa selvitysaste on yli 100 prosenttia laajassa kaikkien asioiden ryhmässä sekä siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ryhmässä (kaaviot 11 ja 12), on kasvanut vuodesta 2012. Vuonna 2019 selvitysaste oli hyvä (yli 97 prosenttia) suurimmassa osassa jäsenvaltioita – myös useimmissa niissä, joiden tilanne oli haastava. Tuomioistuimet pystyvät näin ollen yleensä käsittelemään näihin ryhmiin kuuluvat uudet asiat. Hallinto-oikeudellisissa asioissa (kaavio 13) selvitysaste vaihtelee enemmän vuodesta toiseen, ja se on yleensä alhaisempi kuin muissa asiaryhmissä. Eräät jäsenvaltiot ovat kuitenkin edistyneet näissä asioissa edelleen hyvin. Etenkin on huomioitavaa, että yli puolessa niistä jäsenvaltioista, joiden tilanne on haastava, hallinnollisten asioiden selvitysaste kasvoi vuodesta 2012 lähtien. ·Vuodesta 2012 lähtien tapahtunut edistyminen jatkuu asiaryhmästä riippumatta lähes kaikissa jäsenvaltioissa, joissa asiaruuhkaan liittyvät haasteet ovat suurimpia. Vireillä olevien asioiden määrää on usein onnistuttu vähentämään huomattavasti sekä siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ryhmässä (kaavio 15) että hallinto-oikeudellisten asioiden ryhmässä (kaavio 16). Jäsenvaltioiden väliset erot ovat näistä parannuksista huolimatta edelleen merkittäviä, sillä vireillä olevia asioita on toisissa jäsenvaltioissa suhteellisen vähän ja toisissa jäsenvaltioissa runsaasti. Tehokkuus tietyillä EU:n lainsäädännön erityisaloilla Menettelyjen keskimääräistä kestoa tietyillä EU:n lainsäädännön erityisaloilla koskevat tiedot (kaaviot 17–22) antavat tarkemman käsityksen oikeuslaitosten toiminnasta tämäntyyppisissä liike-elämään liittyvissä riita-asioissa. Tiedot oikeuslaitoksen tehokkuudesta tietyillä lainsäädännön erityisaloilla kerätään suppeasti määriteltyjen skenaarioiden perusteella, ja niihin liittyvien asioiden määrä voi vaikuttaa vähäiseltä. Toisin kuin tehokkuutta koskevista yleisistä tiedoista, joissa esitetään oikeudenkäynnin laskennallinen kesto, näistä kaavioista ilmenee kuitenkin kaikkien erityisaloihin liittyvien kyseisen vuoden asioiden todellinen keskimääräinen käsittelyaika. Onkin syytä huomata, että useissa jäsenvaltioissa, joilla ei tehokkuutta koskevien yleisten tietojen perusteella näytä olevan haasteita, asioiden keskimääräinen käsittelyaika on huomattavasti pidempi tietyillä EU:n lainsäädännön erityisaloilla. Samaan aikaan eri erityisaloihin liittyvien menettelyjen kesto voi vaihdella merkittävästi samassakin jäsenvaltiossa. EU:n lainsäädännön erityisaloja koskevissa kaavioissa näkyvät seuraavat kehityssuunnat: ·Kun kilpailuasioiden (kaavio 17) kokonaismäärä jäsenvaltioiden tuomioistuimissa laski hieman, oikeudelliseen uudelleentarkasteluun kulunut aika lyheni tai pysyi samana seitsemässä jäsenvaltiossa, kun taas yhdeksässä jäsenvaltiossa aika piteni. Kuten vuonna 2018, uudelleentarkastelun keskimääräinen pituus oli vuonna 2019 yli 1 000 päivää vain kahdessa jäsenvaltiossa, joten tältä osin myönteinen suuntaus jatkui. ·Sähköistä viestintää koskevien asioiden (kaavio 18) määrät tuomioistuimissa pienenivät edellisvuosiin verrattuna, mikä kääntää vuonna 2018 havaitun negatiivisen kehityssuunnan oikeudenkäynnin keston pidentymisessä. Oikeudenkäynnin keskimääräinen kesto lyheni useimmissa jäsenvaltioissa vuonna 2019 tai luvut pysyivät ennallaan vuoteen 2018 verrattuna, ja vain muutamassa kesto piteni. ·EU-tavaramerkin loukkausta koskevissa asioissa (kaavio 19) kehityssuuntaukset vakiintuivat vuonna 2019 aiempiin vuosiin verrattuna. Useimmat jäsenvaltiot pystyivät selviytymään asiamäärästä aiempaa paremmin käsittelyaikojen lyhetessä tai pysyessä ennallaan, kun taas muutamissa jäsenvaltioissa asioiden keskimääräinen kesto piteni selvästi. ·EU:n kuluttajansuojalainsäädännön (kaaviot 20 ja 21) alalla tarkastellaan hallinnollisesta menettelystä ja tuomioistuimessa tapahtuvasta oikeudellisesta uudelleentarkastelusta muodostuvan täytäntöönpanoketjun mahdollisia yhteisvaikutuksia. Vuonna 2019 kuudessa jäsenvaltiossa kuluttajansuojaviranomaiset tekivät päätöksen EU:n kuluttajalainsäädännön soveltamisalaan kuuluvassa asiassa keskimäärin alle kolmessa kuukaudessa, kun taas kuudessa jäsenvaltiossa kesto oli yli kuusi kuukautta. Kun kuluttajansuojaviranomaisten päätöksiä riitautettiin tuomioistuimissa, hallinnollisen päätöksen uudelleentarkastelun kestossa esiintyi toisilleen vastakkaisia kehityssuuntauksia. Kesto piteni kuudessa ja lyheni kuudessa jäsenvaltiossa vuoteen 2018 verrattuna. Kahdessa jäsenvaltiossa oikeudelliseen uudelleentarkasteluun tuomioistuimessa keskimäärin kuluva aika on edelleen yli 1 000 päivää. ·Rahanpesun tehokkaalla torjunnalla on ratkaiseva merkitys rahoitusjärjestelmän suojelussa, tasapuolisen kilpailun turvaamisessa ja kielteisten taloudellisten seurausten ehkäisemisessä. Rahanpesurikoksia koskevien oikeudenkäyntien kestoon liittyvät haasteet voivat vaikuttaa rahanpesun tehokkaaseen torjuntaan. Kaaviossa 22 esitetään päivitettyä tietoa rahanpesurikoksia koskevien oikeudenkäyntien kestosta. Kaaviosta ilmenee, että oikeudenkäynti ensimmäisessä oikeusasteessa kestää keskimäärin enintään vuoden yli puolessa jäsenvaltioista ja keskimäärin noin kaksi vuotta useissa jäsenvaltioissa.( ) 3.2. Oikeuslaitosten laatu Oikeuslaitosten laatua voidaan arvioida monin tavoin. EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulussa tarkastellaan aiempien tulostaulujen tapaan tekijöitä, joita pidetään yleisesti tärkeinä oikeudenkäytön laadun parantamisessa. Nämä tekijät on jaettu neljään ryhmään: 1) kansalaisten ja yritysten oikeussuojan saatavuus, 2) riittävät taloudelliset ja henkilöresurssit, 3) arviointivälineiden käyttö ja 4) digitalisaatio. 3.2.1. Saatavuus

Saatavuus on tärkeää oikeusketjun kaikissa vaiheissa, jotta ihmiset voivat saada olennaista tietoa oikeuslaitoksesta, kanteen nostamisesta ja siihen liittyvistä taloudellisista näkökohdista sekä oikeudenkäynnin etenemisestä loppuun saakka ja tutustua tuomioon verkossa. – Oikeusapu, oikeudenkäyntimaksut ja asianajomaksut – Oikeudenkäyntikulut vaikuttavat merkittävällä tavalla oikeussuojan saatavuuteen. Korkeat oikeudenkäyntikulut, kuten oikeudenkäyntimaksut( ) ja asianajomaksut( ), voivat olla esteenä oikeussuojan saannille. Siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudenkäyntikuluja ei ole yhdenmukaistettu EU:n tasolla. Niihin sovelletaan kansallista lainsäädäntöä, joten ne vaihtelevat jäsenvaltioittain. Oikeusavun saaminen on Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettu perusoikeus.( ) Se mahdollistaa oikeussuojan saannin niille, jotka eivät kykenisi vastaamaan oikeudenkäyntikuluista tai maksamaan niitä ennakkoon. Useimmat jäsenvaltiot myöntävät oikeusapua hakijan tulojen perusteella.( ) Kaaviosta 23 käy ilmi täysimääräisen ja osittaisen oikeusavun saatavuus tietyssä kuluttajansuoja-asiassa, johon liittyy 6 000 euron vaatimus. Kaaviossa verrataan oikeusavun myöntämisen tulorajoja, jotka on ilmaistu prosentteina kutakin jäsenvaltiota koskevasta Eurostatin köyhyysrajasta.( ) Jos oikeusavun tuloraja on esimerkiksi 20 prosentissa, se tarkoittaa, että hakijalla, jonka tulot ovat 20 prosenttia suuremmat kuin kyseistä jäsenvaltiota koskeva Eurostatin köyhyysraja, on silti oikeus saada oikeusapua. Jos taas oikeusavun tuloraja on nollan alapuolella, se tarkoittaa, että henkilöllä, jonka tulot jäävät alle köyhyysrajan, ei ehkä ole oikeutta saada oikeusapua. Eräissä jäsenvaltioissa on oikeusapujärjestelmä, joka kattaa kaikki riita-asiaan liittyvät kulut (täysimääräinen oikeusapu), ja sen lisäksi järjestelmä, joka kattaa osan kuluista (osittainen oikeusapu). Oikeusavun saamisen perusteet ovat kummassakin järjestelmässä erilaisia. Muissa jäsenvaltioissa on vain joko täysimääräisen tai osittaisen oikeusavun järjestelmä. Kaavio 23: Oikeusavun tuloraja tietyssä kuluttajansuoja-asiassa vuonna 2020(*) (erot Eurostatin köyhyysrajaan nähden prosentteina) (lähde: Euroopan komissio yhdessä CCBE:n kanssa( )) (*) Viro: Päätös oikeusavun myöntämisestä ei perustu hakijan käytettävissä oleviin varoihin. Irlanti: Osittaisessa oikeusavussa on otettava huomioon myös hakijan käytettävissä olevat varat. Latvia: Raja-arvot vaihtelevat kunnittain, kaaviossa esitetään yläraja. Portugali: Oikeusapu on julkishallinnon tekemä päätös, jossa sosiaaliturvaministeriö arvioi hakijan taloudellisia edellytyksiä lain nojalla. Useimmissa jäsenvaltioissa asianosaisten on maksettava oikeudenkäyntimaksu oikeudenkäynnin vireillepanosta. Oikeusavun saajat vapautetaan usein oikeudenkäyntimaksusta. Ainoastaan Bulgariassa, Virossa, Irlannissa, Alankomaissa, Puolassa ja Sloveniassa oikeusavun saajia ei automaattisesti vapauteta oikeudenkäyntimaksusta. Tšekissä tuomioistuin päättää tapauskohtaisesti oikeusavun hakijan vapauttamisesta oikeudenkäyntimaksusta. Luxemburgissa oikeusapua saavien asianosaisten ei tarvitse maksaa haastemiehen maksuja. Kaaviossa 24 vertaillaan kahden skenaarion pohjalta oikeudenkäyntimaksun tasoa prosenttiosuutena vaatimuksesta. Jos oikeudenkäyntimaksu on jäljempänä olevassa kaaviossa esimerkiksi 10 prosenttia 6 000 euron vaatimuksesta, kuluttajan on maksettava 600 euron oikeudenkäyntimaksu oikeudenkäynnin vireillepanosta. Arvoltaan vähäinen vaatimus perustuu kutakin jäsenvaltiota koskevaan Eurostatin köyhyysriskirajaan. Kaavio 24: Oikeudenkäyntimaksu oikeudenkäynnin vireillepanosta tietyssä kuluttajansuoja-asiassa vuonna 2020(*) (oikeudenkäyntimaksun taso prosenttiosuutena vaatimuksen arvosta) (lähde: Euroopan komissio yhdessä CCBE:n kanssa( )) EI TIETOJA (*) Arvoltaan vähäinen vaatimus tarkoittaa vaatimusta, joka vastaa Eurostatin kunkin jäsenvaltion yksin asuvaa henkilöä kohti laskettua köyhyysrajaa kuukausituloksi muutettuna (esimerkiksi vuonna 2019 tämä arvo vaihteli 193 euron (Romania) ja 1 824 euron (Luxemburg) välillä). Espanja ja Portugali: tietoja ei annettu. Bulgaria ja Romania: Arvoltaan vähäiseen vaatimukseen liittyvistä oikeudenkäyntimaksuista ei annettu tietoja. Luxemburg: Asianosaisten on maksettava haastemiehen (huissier de justice) maksu oikeudenkäynnin vireillepanosta kantajana, elleivät he saa oikeusapua. Alankomaat: Oikeudenkäyntimaksu, kun kuukausitulot ovat alle 2 325 euroa. Itävalta: Oikeudenkäyntimaksun enimmäismäärä riippuu oikeusasteesta. Ruotsi: Siviilioikeudellisissa asioissa oikeudenkäyntimaksut vaihtelevat asian tyypin mukaan. Riita-asioissa, joissa vaatimuksen arvo on alle 2 253 euroa, oikeudenkäyntimaksu on 86 euroa. Jos vaatimuksen arvo on yli 2 253 euroa, oikeudenkäyntimaksu on 267 euroa. Muuntyyppisistä vaatimuksista peritään muita oikeudenkäyntimaksuja.



Tehokas sopimusten täytäntöönpano on olennaisen tärkeää talouden kannalta. Todennäköisyys saada toteutuneet oikeudenkäyntikulut takaisin parantaa sopimuksen täytäntöönpanoa hakevan velkojan asemaa. Yleensä kantajana olevan velkojan on maksettava oikeudenkäyntimaksu asian vireillepanosta tuomioistuimessa. Yleensä tuomioistuimet määräävät hävinneen vastaajan korvaamaan kokonaisuudessaan voittaneen kantajan ennakkoon suorittamat oikeudenkäyntimaksut. Kaaviossa 25 esitetään tiedot oikeudenkäyntimaksun tasoista oikeudenkäynnin vireillepanosta tietyssä kauppaoikeudellisessa asiassa, joka koskee kahden yrityksen välistä, sopimuksen täytäntöönpanoon liittyvää rajat ylittävää kauppaoikeudellista riita-asiaa ja jossa vaatimuksen arvo on 20 000 euroa. Kaavio 25: Oikeudenkäyntimaksu oikeudenkäynnin vireillepanosta tietyssä kauppaoikeudellisessa asiassa vuonna 2020(*) (euroa) (lähde: Euroopan komissio yhdessä CCBE:n kanssa( )) (*) Oikeudenkäyntimaksujen perinnästä päätetään tapauskohtaisesti Espanjassa ja Kreikassa. Voittanut osapuoli ei voi periä oikeudenkäyntimaksuja täysimääräisesti Unkarissa. Yleensä velkojan on maksettava oman asianajajansa palkkiot ennakkoon paitsi oikeudenkäyntivaiheen ajan, myös sitä edeltävässä menettelyssä. Kulujen korvaamisen osalta useimmat jäsenvaltiot soveltavat sääntöä, jonka mukaan oikeudenkäynnin hävinnyt osapuoli vastaa paitsi omista myös voittajan oikeudenkäyntikuluista. Tällainen maksunsiirtosääntö hillitsee halua nostaa kanne tilanteessa, jossa oikeudenkäynnin voittaminen on epätodennäköistä, ja puolestaan kannustaa nostamaan kanteen silloin, kun voittaminen on todennäköistä. Kaaviossa 26 esitetään määrä, jonka tuomioistuin määrää maksettavaksi kantajalle, joka voittaa oikeudenkäynnin tietyssä kauppaoikeudellisessa skenaariossa (ks. alaviite 58). Jäsenvaltioissa on käytössä kolme pääasiallista maksujärjestelmää: (1) jäsenvaltioissa, joissa on lakisääteinen maksujärjestelmä, asianajomaksujen korvaaminen riippuu asianajajan työstä maksettavan lakisääteisen maksun tasosta, joka vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden välillä;

(2) jäsenvaltioissa, joissa ei ole lakisääteistä maksujärjestelmää, asianajomaksut korvataan joko täysimääräisesti (Unkari, Portugali, Suomi) tai osittain (Puola, Latvia, Luxemburg), ja (3) joissakin jäsenvaltioissa tuomioistuin päättää maksujen korvaamisesta tapauskohtaisesti. Kaavio 26: Asianajomaksujen takaisinperittävyys kauppaoikeudellisessa oikeudenkäynnissä vuonna 2020(*) (euroissa) (lähde: Euroopan komissio yhdessä CCBE:n kanssa( )) (*) Tässä kaaviossa asianajomaksuihin ei sisälly toimistomaksuja eikä arvonlisäveroa, jos se on maksettava. Skenaariossa hypoteettinen asianajomaksu oikeudenkäyntivaiheessa on 1 650 euroa. Täysimääräinen korvaaminen järjestelmissä, joissa ei ole lakisääteistä maksua, tarkoittaa, että tämä määrä (1 650 €) voidaan periä takaisin. Jäsenvaltiot, joissa on käytössä osittainen takaisinperintä (Puola, Latvia, Luxemburg), on järjestetty perittävän asianajomaksun mukaan (korkeimmasta matalimpaan; 1 275 eurosta 500 euroon). Kaavio ei sisällä tietoja oikeudenkäyntiä edeltävässä vaiheessa syntyneiden asianajomaksujen perittävyydestä, koska siitä ei ole määräyksiä kaikissa jäsenvaltioissa. Itävalta: Skenaario ei ole täysin sovellettavissa Itävallan korvausjärjestelmään. Malta: Tuntiperusteista asianajomaksua ei ole käytössä. Korvaus määräytyy saatavan arvon perusteella. Italia: Lakisääteinen maksu on käytössä (skenaariossa 3 235 euroa), mutta tuomioistuin voi päättää korvausmäärästä tietyn vaihteluvälin mukaan. Liettua: Tuomioistuin päättää oikeusministeriön ohjeistuksen huomioon ottaen. Skenaariossa enimmäismäärä olisi 3 350 euroa.



– Vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen saatavuus – Kaaviosta 27 käyvät ilmi jäsenvaltioiden pyrkimykset edistää vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen vapaaehtoista käyttöä erityisten kannustimien avulla, jotka voivat vaihdella oikeudenalan mukaan.( ) Kaavio 27: Vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käytön edistäminen ja kannustimet vuonna 2020(*) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Enimmäispistemäärä: 68 pistettä. Yhdistelmäindikaattorit, joka perustuvat seuraaviin indikaattoreihin: 1) vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä tietoa antavat verkkosivut, 2) tiedotuskampanjat tiedotusvälineissä, 3) yleisölle tarkoitetut esitteet, 4) tuomioistuimen pyynnöstä järjestämät tiedotustilaisuudet vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä, 5) tuomioistuimissa vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen tai välitysmenettelyjen koordinoinnista vastaava henkilö, 6) vaihtoehtoisten riidanratkaisumenettelyjen käyttöä koskevien arviointien julkaiseminen, 7) vaihtoehtoisia riidanratkaisumenettelyjä koskevien tilastojen julkaiseminen, 8) vaihtoehtoisista riidanratkaisumenettelyistä aiheutuneiden kustannusten kattaminen oikeusavulla (osittain tai kokonaan), 9) oikeudenkäyntimaksujen, myös leimaverojen, korvaaminen kokonaan tai osittain, jos riita saadaan ratkaistua vaihtoehtoisessa menettelyssä, 10) asianajaja ei tarpeen vaihtoehtoisessa riidanratkaisumenettelyssä, 11) tuomarin mahdollisuus toimia asiassa sovittelijana, 12) osapuolten tekemä sopimus täytäntöönpanokelpoiseksi tuomioistuimessa, 13) mahdollisuus panna vireille menettely tai nostaa kanne sekä esittää asiakirjatodisteet verkossa, 14) osapuolille voidaan ilmoittaa menettelyn aloittamisesta ja eri vaiheista sähköisesti, 15) mahdollisuus suorittaa tarvittavat maksut verkossa, 16) teknologian (tekoälysovellukset, chatbotit) käyttö riita-asioiden vireillepanon ja ratkaisemisen helpottamiseksi ja 17) muut keinot. Kustakin näistä 17 indikaattorista annettiin yksi piste kullakin oikeudenalalla. Irlanti: Hallinto-oikeudelliset asiat luokitellaan siviili- ja kauppaoikeudellisten asioiden ryhmään. Kreikka: Vaihtoehtoinen riidanratkaisu on mahdollista julkista hankintamenettelyä koskevissa asioissa hallinnollisissa muutoksenhakutuomioistuimissa. Espanja: Vaihtoehtoinen riidanratkaisu on pakollista työoikeudellisissa asioissa. Portugali: Oikeudenkäyntimaksut korvataan siviili- ja kauppaoikeudellisissa riita-asioissa vain, jos kyse on rauhantuomioistuimen käsittelemistä asioista. Slovakia: Slovakian oikeusjärjestys ei tue vaihtoehtoisen riidanratkaisun käyttöä hallinnollisiin tarkoituksiin. Suomi: Myös kuluttaja- ja työriitoja pidetään siviilioikeudellisina riita-asioina. Ruotsi: Tuomareilla on vaihtoehtoista riidanratkaisua koskevaa menettelyllistä harkintavaltaa. Sovintoratkaisun hakeminen on tuomarin pakollinen tehtävä, ellei se ole asian luonteen vuoksi epäasianmukaista.



– Lapsen huomioon ottava oikeus – Kaaviossa 28 esitetään jäsenvaltioissa käytössä olevat järjestelyt, joiden ansiosta lapsilla on paremmat mahdollisuudet saada heidän tarpeisiinsa soveltuvaa oikeusturvaa. Tällaisia järjestelyitä ovat esimerkiksi menettelyjä koskevan tiedon tarjoaminen lapsille ymmärrettävällä tavalla tai lapsen läsnäoloa vaativien kuulemisten rajoittaminen. Kaavio 28: Lapsen huomioon ottava oikeus vuonna 2020(*) (lähde: Euroopan komissio( )) 3.2.2. Resurssit Oikeuslaitoksen hyvän toiminnan edellytyksenä ovat riittävät resurssit, mukaan lukien tarvittavat investoinnit fyysiseen ja tekniseen infrastruktuuriin, sekä pätevä, koulutettu ja asianmukaista palkkaa saavaa henkilöstö kaikissa henkilöstöryhmissä. Oikeudenkäyntien ja ratkaisujen laatu vaarantuu ilman riittäviä tiloja, välineitä tai henkilöstöä, jolla on tarvittava pätevyys, taidot ja mahdollisuus täydennyskoulutukseen. – Taloudelliset resurssit – Seuraavissa kaavioissa näkyvät oikeuslaitoksen toimintaa (lukuun ottamatta vankiloita) koskevat toteutuneet julkiset menot sekä asukasta kohti (kaavio 29) että suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) (kaavio 30) ja tuomioistuimia koskevien menojen pääryhmät (kaavio 31).( ) Kaavio 29: Tuomioistuimia koskevat julkiset menot yhteensä euroina asukasta kohti vuosina 2012 ja 2017–2019(*) (lähde: Eurostat)

(*) Jäsenvaltiot on järjestetty vuoden 2019 menojen mukaan (suurimmasta pienimpään). Seuraavat tiedot ovat alustavia: Espanja (2019), Ranska (2018, 2019), Portugali (2019) ja Slovakia (kaikki vuodet). Tiedot saatu 8. huhtikuuta 2021. Kaavio 30: Tuomioistuimia koskevat julkiset menot yhteensä suhteessa BKT:hen vuosina 2012 ja 2017– 2019(*) (lähde: Eurostat) (*) Jäsenvaltiot on järjestetty vuoden 2019 menojen mukaan (suurimmasta pienimpään). Seuraavat tiedot ovat alustavia: Espanja (2019), Ranska (2018, 2019), Portugali (2019) ja Slovakia (kaikki vuodet). Tiedot saatu 8. huhtikuuta 2021.



Kaaviossa 31 esitetään tuomioistuimia koskevien julkisten menojen pääryhmät: 1) tuomareiden ja tuomioistuinten henkilöstön palkat ja palkkiot, mukaan lukien sosiaaliturvamaksut (”palkansaajakorvaukset”( )); 2) tuomioistuinten käyttämien tavaroiden ja palvelujen käyttökulut, kuten rakennusten vuokrat, toimistotarvikkeet, energia ja oikeusapu (”välituotekäyttö”( )); 3) investoinnit kiinteisiin varoihin, kuten tuomioistuinrakennuksiin ja ohjelmistoihin (”kiinteän pääoman bruttomuodostus”( )); ja 4) muut menot. Kaavio 31: Tuomioistuimia koskevat julkiset menot ryhmittäin yhteensä(*) (vuonna 2019, osuutena kokonaismenoista) (lähde: Eurostat) (*) Seuraavat tiedot ovat alustavia: Espanja (2019), Ranska (2018, 2019), Portugali (2019) ja Slovakia (kaikki vuodet). Tiedot saatu 8. huhtikuuta 2021.



– Henkilöresurssit – Riittävillä henkilöresursseilla on olennainen merkitys oikeuslaitoksen laadun kannalta. Tuomarikunnan monimuotoisuus, sukupuolten tasapuolinen edustus mukaan luettuna, tuo täydentävää tietämystä, osaamista ja kokemusta ja heijastaa yhteiskunnallista todellisuutta. Kaavio 32: Tuomarien määrä vuosina 2012–2019(*) (100 000:ta asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus)

(*) Tämän ryhmän muodostavat CEPEJ:n määritelmän mukaisesti kokoaikaiset tuomarit. Siihen eivät kuulu erilaiset tuomioistuinvirkailijat (Rechtspfleger, court clerk), joita on joissain jäsenvaltioissa. Itävalta: Hallintotuomioistuinten tuomarit ovat mukana tiedoissa vuodesta 2016 alkaen. Kreikka: Vuodesta 2016 lähtien ammattituomareiden määrää koskevissa tiedoissa ovat mukana kaikkien oikeusasteiden rikos- ja siviilituomioistuinten sekä hallintotuomioistuinten tuomarit. Italia: Alueellisia tilintarkastustuomioistuimia, alemman asteen verotuomioistuimia ja sotilastuomioistuimia ei ole otettu huomioon. Hallintotuomioistuimet on otettu huomioon vuodesta 2018. Kaavio 33: Naisten osuus ammattituomareista korkeimmissa oikeuksissa 2018–2020(*) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Tiedot on järjestetty vuoden 2020 arvojen mukaan korkeimmasta matalimpaan.



Kaavio 34: Asianajajien määrä vuosina 2012-2019(*) (100 000:ta asukasta kohti) (lähde: CEPEJ:n tutkimus) (*) CEPEJ:n määritelmän mukaan asianajaja on henkilö, jolla on kansallisen lainsäädännön mukainen pätevyys ja oikeus käyttää puhevaltaa ja toimia asiakkaidensa puolesta, harjoittaa asianajajan ammattia, osallistua oikeudenkäynteihin tai neuvoa ja edustaa asiakkaitaan oikeusasioissa (Euroopan neuvoston ministerikomitean suositus Rec(2000) 21 asianajajan ammatin harjoittamisen vapaudesta). Saksa: Saksassa ei tehdä eroa eri asianajajaryhmien (esimerkiksi toimistoasianajajien ja oikeudenkäyntiasianajajien) välillä. Suomi: Ilmoitetussa asianajajien määrässä ovat vuodesta 2015 lähtien mukana sekä yksityisellä että julkisella sektorilla työskentelevien asianajajien määrät. – Koulutus – Oikeusalan koulutuksella on tärkeä rooli tuomioistuinten ratkaisujen ja kansalaisille tarjottavien oikeuslaitoksen palvelujen laadun parantamisessa. Jäljempänä esitetyt tiedot kattavat oikeusalan koulutuksen monia osa-alueita, joita ovat muun muassa viestintä asianosaisten ja lehdistön kanssa sekä oikeudellinen osaaminen. Kaavio 35: Tuomareiden osallistuminen täydennyskoulutukseen taitoalueittain vuonna 2019(*) (prosenttiosuuksina tällaista koulutusta saaneiden tuomareiden kokonaismäärästä) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Kaaviossa 35 näkyy täydennyskoulutukseen (tuomarin peruskoulutuksen jälkeiseen koulutukseen) osallistuneiden tuomareiden jakautuminen neljälle osa-alueelle ilmaistuna prosenttiosuutena tällaista koulutusta saaneiden tuomareiden kokonaismäärästä. Oikeudellista koulutusta ei ole otettu huomioon. Kreikan, Maltan ja Portugalin oikeusalan koulutuksesta vastaavat viranomaiset eivät tarjonneet tässä tarkasteltuja taitoja koskevaa erityistä koulutusta. Tanska: Tiedoissa on mukana tuomioistuinten henkilöstö. Itävalta: Tiedoissa ovat mukana syyttäjät. Kaavio 36: Tuomarien viestintäkoulutuksen saatavuus vuonna 2020(*) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Enimmäispistemäärä: 14 pistettä. Jäsenvaltioille annettiin yksi piste, jos ne tarjoavat peruskoulutusta, ja yksi piste, jos ne tarjoavat täydennyskoulutusta (enintään kaksi pistettä kullakin koulutuksen osa-alueella). Tietojen lähde muuttui verrattuna oikeusalan tulostaulun aiempiin laitoksiin, mikä vaikuttaa tietojen vertailtavuuteen. Tanska: Covid-19-pandemialla oli merkittävä kielteinen vaikutus jatkuvien kurssien ja seminaarien tarjontaan vuonna 2020. Unkari: Jotkin kurssit jouduttiin perumaan covid-19-pandemian vuoksi. 3.2.3. Arviointivälineet Säännöllinen arviointi voi parantaa oikeuslaitoksen kykyä reagoida nykyisiin ja tuleviin haasteisiin, mikä puolestaan auttaa parantamaan oikeuslaitoksen laatua. Kyselytutkimukset (kaavio 37) ovat olennaisen tärkeitä arvioitaessa oikeuslaitosten toimintaa oikeusalan ammattilaisten ja tuomioistuinten käyttäjien näkökulmasta. Oikeuslaitosten laadun paranemisen kannalta on tärkeää, että kyselytutkimusten tulosten (kaavio 38) johdosta toteutetaan asianmukaisia jatkotoimia.

Kaavio 37: Tuomioistuinten käyttäjille tai oikeusalan ammattilaisille kohdennettujen kyselytutkimusten aiheet vuonna 2019(*) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Jäsenvaltioille annettiin yksi piste ilmoitettua kyselytutkimuksen aihetta kohti riippumatta siitä, tehtiinkö tutkimus kansallisella, alueellisella vai tuomioistuintasolla. Muita aiheita ovat muun muassa tiettyjen tuomioistuinten toimintaa koskevat asianajajien kyselyt (Espanja), tiettyjen tuomioistuinten toimintaa koskevat asianajajien kyselyt (Latvia), tuomarikunnan ja oikeusavustajien keskuudessa tehty kysely monista eri aiheista, kuten fyysisestä saavutettavuudesta ja lapsille tarjotuista tiloista, osapuolten kunnioittavasta kohtelusta ja tuomiopolitiikan tarpeesta (Malta). Saksassa toteutettiin useita eri tutkimuksia liittovaltioiden tasolla. Kaavio 38: Tuomioistuinten käyttäjille tai oikeusalan ammattilaisille kohdennettujen kyselytutkimusten jatkotoimet vuonna 2019(*) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Jäsenvaltioille annettiin yksi piste kunkintyyppisestä jatkotoimesta.



3.2.4. Digitalisaatio Tieto- ja viestintätekniikan käyttö voi vahvistaa jäsenvaltioiden oikeuslaitoksia ja tehdä niistä entistä helpommin saatavilla olevia, tehokkaampia, mukautumiskykyisempiä ja valmiita vastaamaan nykyisiin ja tuleviin haasteisiin. Myös Covid-19-pandemia on vaikuttanut kielteisesti kansallisiin oikeuslaitoksiin ja tuonut esiin useita haasteita, jotka vaikuttavat oikeuslaitoksen toimintaan. EU:n aikaisemmista oikeusalan tulostauluista saatiin vertailevaa tietoa tietyistä tieto- ja viestintätekniikan näkökohdista oikeuslaitoksissa. Kuten komission 2. joulukuuta 2020 antamassa tiedonannossa oikeudenkäytön digitalisoinnista EU:ssa() ilmoitettiin, tulostaulua on täydennetty merkittävästi jäsenvaltioiden digitalisaatiota koskevilla lisätiedoilla. Tämä mahdollistaa entistä tarkemman edistymisalueiden ja jäljellä olevien haasteiden seuraamisen. Kansalaiset huomioon ottavan oikeuslaitoksen edellytyksenä on, että kansallista oikeuslaitosta koskevaa tietoa on helposti saatavilla ja että tieto on räätälöity sellaisille yhteiskunnan erityisryhmille, joiden olisi muuten vaikea saada tietoa. Kaaviosta 39 käy ilmi, millaista kansallisen oikeuslaitoksen eri näkökohtiin liittyvää tietoa ja yhteiskunnan erityisryhmille suunnattua tietoa on saatavilla verkossa. Kaavio 39: Oikeuslaitosta koskevien tietojen saatavuus verkossa vuonna 2020(*) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Saksa: Kukin osavaltio sekä liittovaltiotaso päättävät itse, mitä tietoja ne antavat verkossa.



– Digitaalivalmiit säännöt – Digitaalisten ratkaisujen käyttö siviili-/kauppaoikeudellisissa ja hallinto-oikeudellisissa asioissa sekä rikosasioissa edellyttää usein asianmukaista sääntelyä kansallisissa menettelysäännöissä. Kaavio 40 havainnollistaa eri toimijoiden mahdollisuutta osallistua etäviestintätekniikan (kuten videoneuvottelujen) avulla ja kuvaa nykytilannetta digitaalisen todistusaineiston hyväksyttävyyden osalta.

Kaavio 40: Menettelysäännöt, jotka mahdollistavat digitaaliteknologian käytön tuomioistuimissa siviili-/kauppaoikeudellisissa ja hallinto-oikeudellisissa asioissa sekä rikosasioissa(*) (*) Kunkin jäsenvaltion ensimmäinen pylväs kuvaa siviili-/kauppaoikeudellisia asioita koskevia menettelysääntöjä, toinen pylväs hallinto-oikeudellisia asioita ja kolmas rikosasioita. Enimmäispistemäärä: 12 pistettä. Kummankin kriteerin osalta annettiin kaksi pistettä, jos mahdollisuus on olemassa kaikissa siviili-/kauppaoikeudellisissa, hallinto-oikeudellisissa ja rikosasioissa (rikosasioissa mahdollisuus asianosaisten kuulemiseen jaettiin kattamaan sekä vastaajat että uhrit). Pisteet jaetaan kahdella, jos mahdollisuutta ei ole kaikissa asioissa. Jäsenvaltioissa, joissa näitä kahta oikeudenalaa (siviili-/kauppaoikeutta ja hallinto-oikeutta) ei eroteta toisistaan, annettiin samat pisteet kummallakin alalla. Luxemburg, Kypros ja Kroatia: ei pisteitä hallinto-oikeudellisten asioiden osalta.



– Digitaalisten välineiden käyttö – Digitaalivalmiiden menettelysääntöjen lisäksi tuomioistuimilla ja syyttäjäviranomaisilla on oltava käytössään asianmukaiset välineet ja infrastruktuuri, jotka mahdollistavat etäviestinnän ja turvallisen etäyhteyden työpaikalle (kaavio 41). Asianmukainen infrastruktuuri ja laitteet ovat tarpeen myös tuomioistuinten/syyttäjänvirastojen sekä oikeusalan ammattilaisten ja instituutioiden välistä suojattua sähköistä viestintää varten (kaaviot 42 ja 43). Tieto- ja viestintätekniikalla, myös innovatiivisella teknologialla, on tärkeä rooli oikeusviranomaisten työn tukemisessa, mikä parantaa merkittävästi oikeuslaitosten laatua. Tuomareilla, syyttäjillä ja oikeuslaitoksen henkilöstöllä on käytössään erilaisia digitaalisia välineitä, joilla voidaan virtaviivaistaa työprosesseja, varmistaa työtaakan oikeudenmukainen jakautuminen ja säästää merkittävästi aikaa. Kaavio 41: Digitaaliteknologian käyttö tuomioistuimissa ja syyttäjälaitoksissa(*) (*) Enimmäispistemäärä: 7 pistettä. Kunkin kriteerin osalta annettiin yksi piste, jos tuomioistuimet ja syyttäjälaitos käyttävät määrättyä teknologiaa, ja 0,5 pistettä, jos ne eivät aina käytä tätä teknologiaa.



Turvallinen sähköinen viestintä voi osaltaan parantaa oikeuslaitosten laatua. Tuomioistuinten mahdollisuus viestiä sähköisesti keskenään sekä oikeusalan ammattilaisten ja muiden instituutioiden kanssa voi sujuvoittaa prosesseja ja vähentää tarvetta paperipohjaiseen viestintään ja fyysiseen läsnäoloon, mikä lyhentäisi esitutkinta- ja tuomioistuinmenettelyjen kestoa. Kaavio 42: Tuomioistuin: sähköiset viestintävälineet(*) (*) Enimmäispistemäärä: 5 pistettä. Kunkin kriteerin osalta annettiin yksi piste, jos tuomioistuimet voivat käyttää suojattua sähköistä viestintää. 0,5 pistettä annettiin, jos mahdollisuutta ei ole kaikissa asioissa. Syyttäjäviranomaiset ovat olennaisia rikosoikeusjärjestelmän toiminnan kannalta. Myös ne hyötyisivät turvallisesta sähköisestä viestintäkanavasta, joka helpottaisi heidän työtään ja parantaisi tuomioistuinmenettelyjen laatua. Mahdollisuus turvalliseen sähköiseen viestintään syyttäjä- ja tutkintaviranomaisten, puolustusasianajajien ja tuomioistuinten välillä tukisi menettelyn nopeampaa ja tehokkaampaa valmistelua tuomioistuimessa. Kaavio 43: Syyttäjälaitos: sähköiset viestintävälineet(*) (*) Enimmäispistemäärä: 5 pistettä. Kunkin kriteerin osalta annettiin yksi piste, jos syyttäjäviranomaiset voivat käyttää suojattua sähköistä viestintää. 0,5 pistettä annettiin, jos mahdollisuutta ei ole kaikissa asioissa. Sähköisten viestintävälineiden saatavuus syyttäjälaitoksessa sisältää yhteydenpidon sen palveluksessa olevien asianajajien kanssa. – Mahdollisuus saattaa asia tuomioistuimen käsiteltäväksi verkossa – Oikeuslaitosten laadun kannalta on tärkeää, että oikeudellisten menettelyjen tietyt vaiheet voidaan saattaa päätökseen sähköisesti. Kanteiden nostaminen sähköisesti, mahdollisuus seurata menettelyjä ja viedä niitä eteenpäin verkossa tai vaikuttaa asiakirjojen sähköiseen tiedoksiantoon voivat konkreettisesti helpottaa kansalaisten ja yritysten (tai heidän laillisten edustajiensa) oikeussuojan saatavuutta ja vähentää viivästyksiä ja kustannuksia. Tällaisten digitaalisten julkisten palvelujen saatavuus auttaisi viemään tuomioistuimia askeleen lähemmäksi kansalaisia ja yrityksiä, mikä puolestaan lisäisi luottamusta oikeuslaitosta kohtaan.

Kaavio 44: Digitaaliset ratkaisut siviili-/kauppaoikeudellisten ja hallinto-oikeudellisten menettelyjen käynnistämiseksi ja seuraamiseksi(*) (*) Enimmäispistemäärä: 9 pistettä. Kunkin kriteerin osalta annettiin yksi piste, jos mahdollisuus on olemassa kaikissa siviili-/kauppaoikeudellisissa ja hallinto-oikeudellisissa asioissa. 0,5 pistettä annettiin, jos mahdollisuutta ei ole kaikissa asioissa. Jäsenvaltioissa, joissa näitä kahta oikeudenalaa (siviili-/kauppaoikeutta ja hallinto-oikeutta) ei eroteta toisistaan, annettiin samat pisteet kummallakin alalla. Kroatia: ei pisteitä hallinto-oikeudellisten asioiden osalta.



Digitaalisten välineiden käyttö rikosasioita koskevissa tuomioistuinmenettelyissä ja niiden seuraamisessa voi myös auttaa takaamaan uhrien ja syytettyjen oikeudet. Digitaaliset ratkaisut voivat esimerkiksi mahdollistaa luottamuksellisen etäyhteyden vastaajien ja heidän asianajajiensa välillä, antaa säilöön otetuille syytetyille mahdollisuuden valmistautua kuulemiseensa tai auttaa rikoksen uhreja välttämään toissijaista uhriksi joutumista. Kaavio 45: Rikosoikeudellisten menettelyjen kulkua ja seuraamista koskevat digitaaliset ratkaisut(*) (*) Enimmäispistemäärä: 6 pistettä. Kunkin kriteerin osalta annettiin yksi piste, jos mahdollisuus on olemassa kaikissa rikosasioissa. 0,5 pistettä annettiin, jos mahdollisuutta ei ole kaikissa asioissa. – Tuomioihin tutustuminen – Varmistamalla, että tuomiot ovat saatavilla verkossa, voidaan lisätä oikeuslaitosten avoimuutta, auttaa kansalaisia ja yrityksiä tuntemaan oikeutensa sekä edistää oikeuskäytännön yhtenäisyyttä. Oikeudellisten päätösten verkossa julkaisemiseen liittyvillä järjestelyillä on olennainen merkitys pyrittäessä luomaan helppokäyttöisiä hakumahdollisuuksia( ), jotka tuovat oikeuskäytännön entistä paremmin oikeusalan ammattilaisten ja yleisön saataville. Oikeuskäytännön saumaton saatavuus ja helppo uudelleenkäyttö mahdollistavat innovatiiviset oikeustekniset sovellukset, joilla tuetaan alan ammattilaisia. Tuomioistuinten päätösten julkaiseminen verkossa edellyttää erilaisten intressien tasapainottamista oikeudellisten ja poliittisten puitteiden asettamissa rajoissa. Tietosuoja-asetusta() sovelletaan täysimääräisesti henkilötietojen käsittelyyn tuomioistuimissa. Tietosuojaa koskevan oikeuden, tuomioistuimen päätösten julkisuutta koskevan oikeuden ja oikeusjärjestelmän avoimuuden välillä on löydettävä oikeudenmukainen tasapaino arvioitaessa, mitä tietoja julkistetaan. Näin on erityisesti silloin, kun yleinen etu oikeuttaa näiden tietojen luovuttamisen. Monissa maissa laki tai käytäntö edellyttää oikeudellisten päätösten anonymisointia tai pseudonymisointia( ) ennen niiden julkaisemista joko järjestelmällisesti tai pyynnöstä. Oikeuslaitoksen tuottamiin tietoihin sovelletaan myös avointa dataa ja julkisen sektorin tiedon uudelleenkäyttöä koskevaa EU:n lainsäädäntöä( ). Oikeuslaitoksen päätösten saatavuus koneellisesti luettavassa muodossa( ) helpottaa algoritmien käyttöä oikeusjärjestelmässä( ). Kaavio 46: Julkaistujen tuomioiden saatavuus verkossa vuonna 2020(*) (siviili-/kauppaoikeudelliset sekä hallinto- ja rikosoikeudelliset asiat kaikissa oikeusasteissa) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Enimmäispistemäärä: 9 pistettä. Kussakin oikeusasteessa annettiin yksi piste, jos kaikki siviili- ja kauppaoikeudellisten asioiden, hallinto-oikeudellisten asioiden ja rikosasioiden tuomiot ovat saatavilla, ja 0,5 pistettä, jos vain osa tuomioista on saatavilla. Jäsenvaltioissa, joissa on vain kaksi oikeusastetta, pisteitä annettiin kolmelle oikeusasteelle antamalla olemattomalle oikeusasteelle pisteet korkeamman olemassa olevan oikeusasteen mukaan. Jäsenvaltioissa, joissa näitä kahta oikeudenalaa (siviili-/kauppaoikeutta ja hallinto-oikeutta) ei eroteta toisistaan, annettiin samat pisteet kummallakin alalla. Belgia: Siviili- ja rikosasioissa kukin tuomioistuin on vastuussa omien tuomioidensa julkaisemisesta. Saksa: Kukin osavaltio päättää ensimmäisen oikeusasteen tuomioiden saatavuudesta verkossa. Irlanti: Summaarisissa rikosasioissa ei yleensä laadita kirjallista tuomiota. Itävalta: Ensimmäisessä ja toisessa oikeusasteessa tuomarit päättävät, mitkä tuomiot julkaistaan. Korkeimman oikeuden ratkaisuja, joissa valitus hylätään antamatta selkeitä perusteluja, ei julkaista. Alankomaat: Tuomioistuimet päättävät julkaisemisesta julkaistuja perusteita noudattaen. Portugali: Siviilioikeudellisissa asioissa ja rikosasioissa julkaisemisesta päättää tuomioistuimen toimikunta. Slovakia: Siviili- ja rikosasioissa ei julkaista päätöksiä, jotka on annettu yleisöltä suljetussa oikeudenkäynnissä, eikä maksumääräyksiä. Suomi: Tuomioistuimet päättävät, mitkä tuomiot julkaistaan. Kaavio 47: Järjestelyt koneellisesti luettavien oikeudellisten päätösten tuottamiseksi vuonna 2020(*) (siviili-/kauppaoikeudelliset sekä hallinto- ja rikosoikeudelliset asiat kaikissa oikeusasteissa) (lähde: Euroopan komissio( )) (*) Enimmäispistemäärä: 24 pistettä tapaustyyppiä kohti. Jokaisen kolmen oikeusasteen (ensimmäisen, toisen ja lopullisen) osalta annetaan yksi piste, jos järjestelyt koskevat kaikkia oikeudellisia päätöksiä. Jos järjestelyt koskevat vain joitain oikeudellisia päätöksiä yhdessä oikeusasteessa, pisteitä annetaan vain 0,5. Jos jäsenvaltiossa on vain kaksi oikeusastetta, pisteitä on annettu kolmelle oikeusasteelle antamalla olemattomalle kolmannelle oikeusasteelle pisteet korkeamman olemassa olevan oikeusasteen mukaan. Jäsenvaltioille, joissa hallinto-oikeudellisia ja siviili-/kauppaoikeudellisia asioita ei eroteta toisistaan, annettiin samat pisteet kummallakin oikeudenalalla. Espanja: Yleisen tuomarineuvoston (Consejo General del Poder Judicial, CGPJ) tietokannan käyttö kaupallisiin tarkoituksiin tai suurien tietomäärien lataaminen ei ole sallittua. Näiden tietojen uudelleenkäytössä tietokantojen laatimista tai kaupallisia tarkoituksia varten on noudatettava CGPJ:n oikeusasiakirjakeskuksen vahvistamia menettelyjä ja ehtoja. Irlanti: Tuomiot anonymisoidaan rikosoikeudellisissa menettelyissä (ts. jos laki sitä edellyttää tai tuomari on oikeuskäytännössä vahvistettujen periaatteiden mukaisesti määrännyt, että asianosaisten tai muiden henkilöiden henkilöllisyyttä ei paljasteta). Määräyksen antaneella tuomarilla on velvollisuus yksilöidä peitettävä sisältö, jonka perusteella olisi mahdollista tunnistaa henkilö, jonka henkilöllisyys on suojattava.

3.2.5. Yhteenveto oikeuslaitosten laadusta Oikeussuojan helppo saatavuus, riittävät resurssit, tehokkaat arviointivälineet ja digitalisaatio ovat oikeuslaitosten laatua parantavia tekijöitä. Kansalaiset ja yritykset odottavat tehokkaalta oikeuslaitokselta laadukkaita ratkaisuja. EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulussa laajennetaan näiden tekijöiden vertailevaa analyysia. Saatavuus Tässä tulostaulussa perehdytään uudelleen seikkoihin, jotka edistävät kansalaiset huomioon ottavan oikeuslaitoksen rakentamista: ·Oikeusavun saatavuudella ja oikeudenkäyntimaksujen suuruudella on merkittävä vaikutus erityisesti vähävaraisten henkilöiden oikeussuojan saatavuuteen. Kaaviosta 23 ilmenee, että kuluttajat, joiden tulot alittavat Eurostatin köyhyysrajan, eivät joissain jäsenvaltioissa saisi oikeusapua. Vuoteen 2019 verrattuna oikeusavun saatavuutta on tiukennettu noin kolmasosassa jäsenvaltioita ja laajennettu viidessä jäsenvaltiossa erityisesti osittaisen oikeusavun osalta. Tämä kehitys vastaa pidemmän aikavälin suuntausta, jossa oikeusavun saatavuus on vähentynyt joissakin jäsenvaltioissa. Oikeudenkäyntimaksut (kaavio 24) ovat pysyneet pitkälti samalla tasolla vuodesta 2016 lähtien. Useat jäsenvaltiot ovat kuitenkin nostaneet oikeudenkäyntimaksuja vähäisten vaatimusten osalta. Oikeudenkäyntimaksut ovat niissä edelleen suhteellisesti suurempia. Oikeusavun saamisen vaikeus sekä suuret oikeudenkäyntimaksut voivat heikentää vähävaraisten henkilöiden oikeussuojan saatavuutta eräissä jäsenvaltioissa. ·Kauppaoikeudellisista riita-asioista perittävien oikeudenkäyntimaksuissa (kaavio 25) on suurta vaihtelua jäsenvaltioiden välillä (0,1–6 prosenttia vaatimuksen arvosta). Ainoastaan kahdessa jäsenvaltiossa ei ole oikeudenkäyntimaksua lainkaan. Kaaviosta 26 käy ilmi, missä määrin voittanut osapuoli voi periä asianajokuluja takaisin kaupallisessa asiassa. Oikeudenkäyntivaiheen asianajokulujen takaisinperittävyydessä on suuria eroja sellaisten jäsenvaltioiden välillä, joissa on lakisääteinen maksujärjestelmä ja joissa sitä ei ole, mutta myös näiden kahden ryhmän sisällä (erityisesti enemmän tai vähemmän avokätisten lakisääteisten maksujärjestelmien välillä). Lisäksi monissa jäsenvaltioissa asianajokulujen takaisinperittävyys kuuluu tuomioistuinten harkintavallan piiriin. Asianajokulujen takaisinperintäjärjestelmän avokätisyyden aste voi joko lisätä tai vähentää asian vireillepanon todennäköisyyttä ja siten oikeussuojan yleistä saatavuutta. ·EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulussa laajennetaan analyysia tavoista, joilla jäsenvaltiot edistävät vaihtoehtoisten riidanratkaisumenetelmien vapaaehtoista käyttöä yksityisoikeudellisissa riita-asioissa (kaavio 27), erityisesti digitaaliteknologian käyttömahdollisuutta. Jäsenvaltioista 17 tarjoaa mahdollisuuden panna vireille menettely tai nostaa kanne ja toimittaa asiakirjatodisteita verkossa ainakin tietyntyyppisissä riita-asioissa. Asianosaisille voidaan ilmoittaa sähköisesti menettelyn aloittamisesta ja eri vaiheista 19 jäsenvaltiossa, ja 12 jäsenvaltiossa asianosaiset voivat maksaa tarvittavat maksut verkossa. Kahdeksassa jäsenvaltiossa riita-asioiden vireillepanon ja ratkaisemisen helpottamiseksi voidaan käyttää tekoälysovellusten tai chatbottien kaltaista teknologiaa. ·EU:n oikeusalan tulostaulussa 2021 esitetään nyt toista kertaa kattava yhteenveto toimenpiteistä, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet lapset huomioon ottavan oikeusjärjestelmän toteuttamiseksi (kaavio 28). Kaikki jäsenvaltiot tekevät ainakin joitakin mukautuksia lapsia varten. Näihin kuuluvat tavallisimmin lasten huomioiminen kuulemistilaisuuksissa (myös oikeussalissa) ja sen välttäminen, ettei lapsi joudu käymään useissa kuulemisissa. Lähes kaikki jäsenvaltiot tarjoavat myös tuomareille koulutusta lapset huomioon ottavasta oikeudenhoidosta. Resurssit Laadukkaan oikeuslaitoksen edellytyksenä jäsenvaltioissa ovat riittävät taloudelliset ja henkilöresurssit, mukaan lukien tarvittavat investoinnit fyysiseen ja tekniseen infrastruktuuriin, asianmukainen perus- ja täydennyskoulutus sekä tuomarikunnan monimuotoisuus, mukaan lukien sukupuolten tasapuolinen edustus. EU:n oikeusalan vuoden 2021 tulostaulusta käy ilmi seuraavaa: ·Taloudellisia resursseja koskevat tiedot osoittavat, että tuomioistuimiin liittyvät julkiset menot pysyivät jäsenvaltioissa yleisesti ottaen pitkälti ennallaan vuonna 2019. Toteutuneissa määrissä – sekä euroina asukasta kohti että suhteessa BKT:hen – on edelleen merkittäviä eroja jäsenvaltioiden välillä (kaaviot 29 ja 30). Lähes kaikissa jäsenvaltioissa asukasta kohti lasketut menot lisääntyivät vuonna 2019 (vuoteen 2018 verrattuna), ja suurimmassa osassa menot lisääntyivät myös suhteessa BKT:hen. ·Kuten vuonna 2020, EU:n oikeusalan tulostaulussa 2021 esitetään myös kokonaismenojen jakautuminen eri luokkiin Eurostatin keräämien tietojen perusteella. Kaaviosta 31 käy ilmi, että rahankäytössä on huomattavia eroja jäsenvaltioiden välillä. Useimmissa jäsenvaltioissa tuomareiden ja tuomioistuinten henkilöstön palkkojen ja palkkioiden (mukaan lukien sosiaaliturvamaksut) osuus menoista oli suurin, kun taas kiinteisiin varoihin, esimerkiksi tuomioistuinrakennuksiin ja ohjelmistoihin, tehtävien investointien osuus oli pienempi. Käyttökulujen (esimerkiksi rakennusten vuokrat, oikeusapu ja kulutustarvikkeet) osuus menoista on sitä vastoin muutamissa jäsenvaltioissa merkittävästi muita suurempi. Jakauma on pysynyt suhteellisen vakaana vuodesta toiseen. ·Useimmissa jäsenvaltioissa naisten osuus tuomareista on edelleen alle 50 prosenttia korkeimmissa tuomioistuimissa (kaavio 33). Kolmivuotiskauden 2018–2020 kehityksen tarkastelu osoittaa, että suuntaukset vaihtelevat jäsenvaltioiden välillä. Naisten osuus tuomareista korkeimmissa tuomioistuimissa on kuitenkin kasvanut vuodesta 2010 useimmissa jäsenvaltioissa. ·Tuomareiden koulutuksen osalta voidaan havaita, että useimmissa jäsenvaltioissa järjestetään ainakin jonkin verran tuomaritaitoa koskevaa täydennyskoulutusta, kun taas tietoteknisiä taitoja, tuomioistuimen hallintoa ja oikeusetiikkaa koskevaa koulutusta tarjotaan vähemmän. Edelliseen vuoteen verrattuna tietoteknisiä taitoja koskevaan koulutukseen osallistuneiden tuomareiden osuus kasvoi hieman (kaavio 35). Kun tarkastellaan koulutusta, joka koskee viestintää haavoittuvassa asemassa olevien asianosaisryhmien kanssa (kaavio 36), useimmat jäsenvaltiot tarjoavat koulutusta sukupuoleen perustuvan väkivallan uhreille ja yli puolet jäsenvaltioista tarjoaa koulutusta sukupuolisensitiivisistä käytännöistä, turvapaikanhakijoista tai henkilöistä, joilla on erilainen kulttuurinen, uskonnollinen, etninen tai kielellinen tausta. Koulutusta viestintään näkö- tai kuulovammaisten kanssa on saatavilla noin puolessa jäsenvaltioista. Vain hieman yli puolessa jäsenvaltioista on saatavilla koulutusta, jonka tavoitteena on lisätä tuomarien tietoisuutta disinformaatiosta ja parantaa heidän kykyään käsitellä sitä. Arviointivälineet ·Tuomioistuinten käyttäjille ja oikeusalan ammattilaisille kohdennettujen kyselytutkimusten käyttö (kaavio 37) oli vuonna 2019 hieman yleisempää kuin edeltävinä vuosina. Niiden jäsenvaltioiden, joissa ei toteutettu yhtään kyselytutkimusta, määrä pysyi ennallaan. Jonkin verran vaihtelua vaikuttaa kuitenkin olevan sen suhteen, mitkä jäsenvaltiot eivät toteuttaneet tutkimuksia. Tämä saattaa olla seurausta siitä, että joskus tutkimuksia tehdään vain joka toinen vuosi tai muutaman vuoden välein. Saatavuus, asiakaspalvelu, oikeuskäsittelyt ja tuomiot sekä luottamus oikeuslaitokseen toistuivat edelleen tutkimusaiheina, mutta vain muutamassa jäsenvaltiossa selvitettiin erityistarpeisten ryhmien tyytyväisyyttä tai tietoisuutta omista oikeuksistaan. Kaikissa kyselytutkimuksia käyttäneissä jäsenvaltioissa varmistettiin myös jatkotoimien toteuttaminen (kaavio 38), vaikkakin toimien laajuus vaihteli edelleen suuresti. Yleensä tuloksia käytettiin aineistona vuosikertomuksissa tai erityiskertomuksissa, ja monissa jäsenvaltioissa niitä käytettiin arvioinneissa tai lainsäädännön muutostarpeiden kartoittamisessa. Digitalisaatio ·EU:n oikeusalan tulostauluun sisältyy vuoden 2021 tulostaulusta lähtien laajennettu osio, jossa tarkastellaan yksityiskohtaisesti oikeuden digitalisointiin liittyviä näkökohtia. Vaikka useimmat jäsenvaltiot käyttävät jo nyt digitaalisia ratkaisuja eri yhteyksissä ja vaihtelevassa määrin, parantamisen varaa on huomattavasti. ·Lähes kaikkien jäsenvaltioiden oikeuslaitoksesta on saatavilla jonkin verran tietoa verkossa. Tarjolla on muun muassa keskitetty verkkoportaali, jossa on saatavilla verkkolomakkeita, sekä vuorovaikutteista perehdytystä laillisiin oikeuksiin (kaavio 39). Eroa on siinä, mitä tietoja annetaan ja miten ne vastaavat ihmisten tarpeisiin. Esimerkiksi vain jotkin jäsenvaltioista (12) tarjoavat ihmisille mahdollisuuden selvittää verkkosimulaation avulla, onko heidän mahdollista saada oikeusapua. Useimmissa jäsenvaltioissa on kuitenkin saatavilla verkkosivusto, jossa on verkkolomakkeita yleisölle ja yrityksille tai tietoa vieraskielisille. ·Alle puolella jäsenvaltioista on digitaalivalmiita menettelysääntöjä, jotka mahdollistavat etäviestinnän käytön ja todisteiden hyväksymisen pelkästään digitaalisessa muodossa. Muissa jäsenvaltioissa tämä on mahdollista vain rajatuissa tapauksissa. ·Kun tarkastellaan digitaaliteknologian käyttöä tuomioistuimissa ja syyttäjälaitoksissa, suurimmalla osalla jäsenvaltioista on jo erilaisia digitaalisia välineitä tuomioistuinten, syyttäjien ja henkilöstön käytössä. Vaikka useimmissa jäsenvaltioissa on käytössä asianhallintajärjestelmät, videoneuvottelujärjestelmät ja etätyömahdollisuus, edistymistä tarvitaan edelleen, jotta automaattiset asioiden jakamisjärjestelmät, tekoäly ja lohkoketjuun perustuvat välineet tulisivat laajemmin saatavilla. ·Tuomioistuimilla on useimmissa jäsenvaltioissa käytössään suojattuja sähköisiä viestintävälineitä. Monissa jäsenvaltioissa tuomioistuimet voivat kuitenkin kommunikoida suojattujen sähköisten ratkaisujen avulla vain tiettyjen oikeusalan ammattilaisten ja/tai kansallisten viranomaisten kanssa. Syyttäjälaitosten tapauksessa alle kolmasosassa jäsenvaltioista suojattu sähköinen viestintä oikeusalan ammattilaisten ja kansallisten instituutioiden kanssa on laajasti käytössä. ·Siviili-/kauppaoikeudellisissa ja hallinto-oikeudellisissa asioissa useimmat jäsenvaltiot tarjoavat kansalaisille ja yrityksille (tai heidän laillisille edustajilleen) pääsyn verkon kautta vireillä oleviin tai päättyneisiin asioihinsa, vaikkakin eriasteisesti. Rikosasioissa vastaajilla ja uhreilla on kuitenkin useimmissa jäsenvaltioissa hyvin rajalliset mahdollisuudet seurata tai ajaa osaa asiastaan digitaalisia ratkaisuja käyttäen, kun taas joissakin jäsenvaltioissa tätä mahdollisuutta ei ole lainkaan. ·Tuomioiden saatavuudessa verkossa (kaavio 46) ei ole saavutettu edistymistä. Tämä koskee erityisesti korkeimmassa oikeusasteessa annettujen tuomioiden julkaisua: Jäsenvaltioista 17 julkaisee kaikki siviili-/kauppaoikeudellisissa ja hallinto-oikeudellisissa asioissa annetut tuomiot, ja 15 jäsenvaltioita julkaisee myös korkeimmassa oikeusasteessa annetut rikosoikeudelliset tuomiot. Nämä luvut kannustavat kaikkia jäsenvaltioita jatkamaan parannuksia, sillä korkeimmassa oikeusasteessa annetuilla ratkaisuilla on suuri merkitys oikeuskäytännön yhtenäisyyden kannalta. Myöskään toisen oikeusasteen tuomioiden julkaiseminen ei ole edistynyt. Vuonna 2020 vain yhdeksän jäsenvaltiota julkaisi kaikki toisen oikeusasteen tuomioistuinten siviili-/kauppaoikeudelliset ja hallinto-oikeudelliset tuomiot verkossa, ja kuusi jäsenvaltiota teki niin toisen oikeusasteen rikosoikeudellisissa tuomioissa, mikä on vähemmän kuin vuonna 2019. ·EU:n oikeusalan tulostaulussa 2021 analysoidaan tarkemmin jäsenvaltioissa käytössä olevia järjestelyjä, jotka voivat helpottaa koneellisesti luettavien oikeuden päätösten tuottamista (kaavio 47). Kaikilla jäsenvaltioilla on käytössä ainakin joitakin tällaisia järjestelyitä siviili-/kauppaoikeudellisten, hallinto-oikeudellisten ja rikosasioiden käsittelyä varten. Jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin huomattavia eroja. Näyttää siltä, että hallintotuomioistuimet ovat suhteellisesti pidemmällä algoritmien käyttöä tukevan oikeusjärjestelmän toteuttamisessa. Yleisesti ottaen voidaan havaita suuntaus ottaa käyttöön aiempaa enemmän järjestelyjä erityisesti tuomioiden metatietojen saatavuuden osalta koskien avainsanoja, päätösten päivämääriä ja henkilötietojen sääntelyä julkaistuissa tuomioissa. Useimmat jäsenvaltiot ilmoittivat tilanteen parantuneen vuonna 2020 vuoteen 2019 verrattuna. Sellaisissa oikeusjärjestelmissä, joissa on otettu käyttöön järjestelyjä tuomioiden mallintamiseksi koneellisen luettavuuden mahdollistavien standardien mukaisesti, näyttää olevan paremmat mahdollisuudet tämän suhteen tulevaisuudessa.





3.3. Riippumattomuus Oikeuslaitoksen riippumattomuus on sisäänrakennettuna oikeudellisessa päätöksenteossa. Oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskeva vaatimus perustuu SEU-sopimuksen 19 artiklassa mainittuun tehokkaan oikeussuojan periaatteeseen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa( ) vahvistettuun tehokkaita oikeussuojakeinoja koskevaan oikeuteen (47 artikla). Tämä vaatimus edellyttää a) ulkoista riippumattomuutta siten, että asianomainen elin huolehtii tuomiovallan käyttöön liittyvistä tehtävistään itsenäisesti olematta hierarkkisessa tai alisteisessa suhteessa mihinkään tahoon ja ottamatta vastaan määräyksiä tai ohjeita miltään taholta, jolloin se on suojassa sellaisilta ulkoisilta vaikuttamisyrityksiltä tai painostustoimilta, jotka voivat vaarantaa sen jäsenten päätöksenteon riippumattomuuden ja vaikuttaa heidän ratkaisuihinsa, ja (b) sisäistä riippumattomuutta ja puolueettomuutta siten, että tuomioistuin ylläpitää yhtäläistä etäisyyttä oikeusriidan asianosaisiin ja siihen, mitkä ovat heidän intressinsä oikeusriidan kohteeseen.( ) Tuomareiden riippumattomuudella taataan, että suojataan kaikki ne oikeudet, joita yksityisillä on unionin oikeuden nojalla, ja että turvataan ne jäsenvaltioille yhteiset arvot, jotka on vahvistettu SEU-sopimuksen 2 artiklassa ja joihin kuuluu muun muassa oikeusvaltiota koskeva arvo( ). EU:n oikeusjärjestyksen säilyttäminen on olennaisen tärkeää kaikille kansalaisille ja yrityksille, joiden oikeuksia ja vapauksia suojellaan EU:n lainsäädännön nojalla. Käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on kasvua edistävä tekijä, kun taas käsitys riippumattomuuden puuttumisesta voi karkottaa investointeja.( ) Tulostaulussa esitetään indikaattoreita, jotka kuvaavat sitä, miten riippumattomana eri tahot pitävät oikeuslaitosta. Lisäksi tulostauluun sisältyy useita indikaattoreita siitä, miten oikeuslaitokset on järjestetty niin, että niiden riippumattomuus on turvattu tietyntyyppisissä tilanteissa, joissa se saattaa vaarantua. Tulostaulussa tarkastellaan indikaattoreita, jotka kuvaavat korkeimman oikeuden tuomareiden nimittämiseen osallistuvia viranomaisia ja ehdokkaiden asemaa, yleiskuvaa syyttäjälaitoksen valtahierarkiasta sekä mahdollisuutta saattaa syyttäjän syyttämättäjättämispäätös uudelleentarkastelun kohteeksi. Tiedot on saatu Euroopan tuomarineuvostojen verkostolta (ENCJ), Euroopan unionin korkeimpien oikeuksien presidenttien verkostolta (NPSJC) ja rahanpesun ja terrorismin rahoituksen asiantuntijaryhmältä.

3.3.1. Oikeuslaitoksen riippumattomuus Kaavio 48: Kansalaisten käsitys tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuudesta(*) (lähde: Eurobarometri( ) – vaaleat värit: 2016, 2019 ja 2020; tummat värit: 2021) (*) Jäsenvaltiot on järjestetty ensin niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä tai melko hyvä (molemmat yhdessä ”hyvä”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on melko huono tai erittäin huono (molemmat yhdessä ”huono”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”- ja ”huono”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä. Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-, ”huono”- ja ”erittäin hyvä” -vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin huono. Kaaviossa 49 esitetään vastaajien ilmoittamat tärkeimmät syyt siihen, miksi tuomioistuimia ja tuomareita ei pidetä riippumattomina. Kyselyyn vastanneet kansalaiset, joiden arvio maansa oikeuslaitoksen riippumattomuudesta oli ”melko huono” tai ”erittäin huono,’ saivat valita arvionsa perusteeksi kolme syytä. Jäsenvaltiot on lueteltu samassa järjestyksessä kuin kaaviossa 48. Kaavio 49: Tärkeimmät syyt siihen, miksi kansalaiset eivät pidä oikeuslaitosta riippumattomana (kaikkien vastaajien osuus – mitä suurempi luku, sitä tärkeämpi syy) (lähde: Eurobarometri( )) Kaavio 50: Yritysten käsitys tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuudesta(*) (lähde: Eurobarometri( ) — vaaleat värit: 2016, 2019 ja 2020; tummat värit: 2021) (*) Jäsenvaltiot on järjestetty ensin niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on erittäin hyvä tai melko hyvä (molemmat yhdessä ”hyvä”). Jos joissain jäsenvaltioissa ”hyvä”-vastausten osuus on sama, jäsenvaltiot on järjestetty niiden vastaajien prosenttiosuuden mukaan, joiden mielestä tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on melko huono tai er