Lausunto aiheesta ehdotus neuvoston direktiiviksi laivavarusteista



Virallinen lehti nro C 097 , 01/04/1996 s. 0022



Lausunto aiheesta ehdotus neuvoston direktiiviksi laivavarusteista () (96/C 97/06) Neuvosto päätti 8. elokuuta 1995 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 84 artiklan 2 kohdan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut liikenne- ja tietoliikennejaosto antoi lausuntonsa 17. tammikuuta 1996. Esittelijänä oli Sergio Colombo. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 31. tammikuuta 1996 pidetyssä 332. täysistunnossaan yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto Ehdotus on osa komission tiedonannossaan 24. helmikuuta 1993 ilmoittamia toimia yhteisen merenkulun turvallisuuspolitiikan luomiseksi, COM(93) 66 final. Komitean tiedonantoa käsittelevässä lausunnossa () todetaan, että tehokkain tapa laivoilla käytettävien varusteiden turvallisuusongelman ratkaisemiseksi on molemminpuolisen tunnustamisen käytäntö, jota tuetaan yhdenmukaistamisesta mahdollisesti saatuja etuja säännöllisesti tarkastaen. 1.1. Ehdotus täyttää myös neuvoston päätöslauselmassaan 8. kesäkuuta 1993 () esittämän vaatimuksen merenkulun turvallisuuden asettamisesta ensisijaiseksi tavoitteeksi. 2. Nykytilanne 2.1. Kansainvälisen merenkulkujärjestön (International Maritime Organization, IMO) hyväksymissä alusten turvallisuutta ja meren saastumista koskevissa kansainvälisissä sopimuksissa määritetään laitteet, jotka ovat välttämättömiä yleisen turvallisuustason ja toiminnan turvallisuuden takaamiseksi sekä saastumisen ehkäisemiseksi. 2.2. Sopimuksissa asetetaan varusteille yleinen vaatimustaso. Hengenpelastus- ja palontorjuntakalustoa sekä radioviestintä- ja navigointilaitteistoa koskevat yksityiskohtaiset standardit ja toiminnan erityispiirteet on määritetty IMOn tai muiden kansainvälisten elinten hyväksymissä suosituksissa ja standardeissa. 2.3. Sopimusten kattamien varusteiden tulee olla myös kansallisen viranomaisen tyyppihyväksymiä. Kansallisen viranomaisen tulee ennen lopullista hyväksyntää varmistaa, että varusteet on testattu ja että ne todistettavasti täyttävät IMOn suositusten mukaiset tai vastaavan tasoiset vaatimukset. 2.4. IMO käsitteli äskettäin kysymystä varusteiden molemminpuolisesta tunnustamisesta esittäessään ehdotuksen kansainvälisen hyväksymiskäytännön perustamisesta IMOn varusteiden tyyppihyväksyntää koskevan käytännön pohjalta. 2.5. Ehdotus hylättiin, koska muutamat maat kannattivat kahden- tai monenvälisiin järjestelyihin perustuvaa nykykäytäntöä. 3. Ehdotuksen sisältö 3.1. Ehdotuksen tarkoituksena on kohottaa alusten turvallisuustasoa kansainvälisten standardien yhdenmukaisen soveltamisen kautta ja yhdenmukaistaa menetelmät alusten pakollisten varusteiden yhtenäisyyden varmistamiseksi. 3.2. Tällä hetkellä ne kansallisten viranomaisten nimittämät elimet, jotka suorittavat varusteiden tyyppihyväksynnän ja vastaavat kansainvälisten standardien erilaisista sovellusperusteista, poikkeavat toisistaan. 3.3. Komission mielestä nykytilanne ei ole riittävän turvallinen. Tämän vuoksi yhteisön pyrkimykset varusteiden yhtenäistämiseen vaikuttavat oikeutetuilta, jotta voidaan taata laivavarusteiden luotettavuus ja näin niiden soveltuvuus ihmishenkien ja meriympäristön suojeluun kokonaisuudessaan. 3.4. Yhteisön yksityiskohtaisten sääntöjen avulla voidaan laivavarusteiden turvallisuustason nostamisen lisäksi sallia niiden vapaa liikkuvuus kaikissa jäsenvaltioissa. 3.5. Varusteiden vapaa liikkuvuus tulee olemaan mahdollista, koska niissä tulee olemaan yhteisön merkki, jolloin tuottaja voi markkinoida varusteita myös muissa jäsenvaltioissa ilman erityisiä lupia. 3.6. Komission mukaan näin saadaan aikaan säästöjä, koska varusteiden hyväksymiseen liittyviä hallintokuluja voidaan pienentää ja samalla saavuttaa suurtuotannon etuja yhteisön merkin alaisten varusteiden laajentuneiden markkinoiden ansiosta. 3.7. Ehdotus etenee asteittain jakaen varusteet kahteen ryhmään: A1 varusteet, joiden koestusstandardit kansainvälinen elin on jo määrittänyt, A2 varusteet, joiden koestusstandardeja kansainvälinen elin ei vielä ole määrittänyt. 4. Komitean huomioita 4.1. Yleistä 4.1.1. Komitea on tyytyväinen esitettyyn ehdotukseen, mutta haluaa kuitenkin esittää seuraavia suosituksia ja kommentteja. Komitea kannattaa erityisesti seuraavia tavoitteita: merenkulun turvallisuus, EU:n koestusstandardien yhtenäinen soveltaminen, EU:n laatimien standardien ja valintaperusteiden mukaan hyväksyttyjen varusteiden vapaa liikkuminen kaikkien jäsenvaltioiden alueella. 4.1.2. Komitea on samaa mieltä siitä, että korkein mahdollinen turvallisuustaso saavutetaan silloin, kun alukset on varustettu turvallisin ja toimintavarmoin laittein. Laivavarusteiden standardien ja laadun sekä merellä tapahtuvien onnettomuuksien ja merien saastumisen välillä on kiistaton yhteys. 4.1.3. Ehdotuksessa korostetaan kuitenkin pikemmin tavoitetta varusteiden vapaasta liikkumisesta kuin keskitytään turvallisuusvaatimustason kohottamiseen. 4.1.4. Komitea pitää turvallisuustavoitetta loukkaamattomana ja pyytää komissiota edistämään asianomaista lainsäädäntöä, jossa otetaan huomioon turvallisuus ja luonnonsuojelu. TSK on jatkuvasti painottanut näitä asioita meriliikennettä käsittelevissä lausunnoissaan "yhteistä merenkulun turvallisuuspolitiikkaa" koskevasta lausunnosta lähtien. 4.2. Ehdotuksen kansainvälinen tausta 4.2.1. Komitea puoltaa varusteiden vapaata liikkuvuutta ja koestusstandardien yhtenäistämistä, jotka ovat ratkaisevia tavoitteita varusteiden automaattiseksi molemminpuoliseksi tunnustamiseksi EU:ssa. 4.2.2. Komitea on kuitenkin sitä mieltä, että yhteisön on tarmokkaasti pyrittävä laajentamaan turvallisuutta ja toimintavarmuutta koskevia yhteisön korkeita vaatimuksia kaikkeen kansainväliseen laivaliikenteeseen. 4.2.3. Tavoite voidaan saavuttaa käynnistämällä IMOn aloitteesta uudelleen neuvottelut kansainvälisen laivaliikenteen turvallisia ja luotettavia varusteita koskevien kansainvälisten standardien todellisen ja tehokkaan soveltamisen takaamiseksi kaikilla maailman merillä. 4.2.4. Alueelliset standardit, jotka juontuvat IMOn standardien usein erilaisesta soveltamisesta, saattavat heikentää Euroopan varustamojen kilpailukykyä ja alentaa erityisesti yhteisön vesillä liikkuvien, kolmansissa maissa rekisteröityjen laivojen turvallisuus- ja ympäristönsuojelutasoa. 4.3. Yhteisön tuotannon laadunvarmistus 4.3.1. Tuotannon laadunvarmistusta (ehdotuksen liitteenä olevat C ja D moduulit) koskevat yhteisön vaatimukset vaikuttavat riittäviltä korkealaatuisen tuotannon takaamiseksi. 4.3.2. Komitea toivoo kuitenkin, että kun IMOa pyydetään yksilöimään ryhmään A2 kuuluvien laivavarusteiden hyväksymistä koskevat standardit ja arviointiperusteet, tavoitteena on käyttäjien turvallisuuden maksimointi. 4.3.3. Tämä voitaisiin taata esim.: soveltamalla direktiivin 9, 12, 13 artiklaa sekä sen C-liitteen säännöksiä tiukasti ja sopeuttamalla niitä jatkuvasti, mikäli jäsenvaltiot paneutuvat huolellisesti ja kiinnostuneina 9 artiklan mukaisen valtuutusmenettelyn valvontaelinten nimittämiseen. 4.3.4. Vaikka ymmärtääkin komission perustelut, TSK pohtii myös, voisiko ehdotuksen liitteessä D mainittu tarkastustodistusjärjestelmästä eroava yhdenmukaisuutta osoittava merkki, joka on yhtenäistetty direktiivillä 93/68/ETY, aiheuttaa sekaannusta ja ristiriitoja voimassa olevien hengenpelastusvälineitä koskevien säännösten kanssa. 4.4. Erityistä 4.4.1. 1 artikla Artiklassa esitettyyn turvallisuuden parantamisen periaatteeseen olisi viitattava useammin muissa artikloissa. 4.4.2. 2 artikla "Kansainvälisten sopimusten" määrittelystä olisi poistettava viittaus vuoden 1966 sopimukseen, sillä ko. sopimuksessa ei mainita laivavarusteita. Testausstandardeja määriteltäessä tulisi viitata myös muihin järjestöihin (kuten CENiin tai Ceneleciin), jotka on tunnustettu merkittävimmiksi standardointielimiksi. 4.4.3. 4, 5 ja 6 artikla Nämä artiklat ovat ehdotuksen kulmakivi, sillä ne pyrkivät vahvistamaan turvallisuuden periaatetta ja laivavarusteiden vapaata liikkuvuutta. 4.4.4. 7 artikla Artiklan 2 ja 4 kohdat velvoittavat komission suorittamaan tiettyjä toimia yhteisön puolesta. Komitean mielestä ehdotuksessa mainittu toimintatapa on paikallaan ottaen huomioon komission näin tarkoituksen näin koordinoida jäsenvaltioiden toimintaa yhteisön nimissä. 4.4.5. 8 artikla Olisi käytävä selvemmin ilmi, että tätä artiklaa on sovellettava myös kolmansien maiden aluksiin, jotka aiotaan siirtää jäsenvaltion rekisteriin. 4.4.6. 13 artikla Artiklan 1 kohdan c) alakohdassa mainittu "itse testausstandardeissa on puutteita" ei muodosta perustetta määräysten noudattamatta jättämiselle. Ko. alakohta on siis poistettava, sillä se saattaa aiheuttaa käytännöllisiä ja oikeudellisia ongelmia jäsenvaltion toiminnan yhteydessä. 4.4.7. 14 artikla Artiklan 2 kohdan sovellusalaa olisi selvennettävä siten, että määritellään, koskeeko se myös kolmansissa maissa tuotettuja varusteita. Bryssel, 31. tammikuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER () EYVL N:o C 218, 23. 8. 1995, s. 9. () EYVL N:o C 34, 2. 2. 1994, s. 47. () EYVL N:o C 271, 7. 10. 1993, s. 1.