Komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille jäsenvaltioiden kokemuksista eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun direktiivin 91/628/ETY muuttamisesta annetun neuvoston direktiivin 95/29/EY täytäntöönpanon jälkeen /* KOM/2000/0809 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE jäsenvaltioiden kokemuksista eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun direktiivin 91/628/ETY muuttamisesta annetun neuvoston direktiivin 95/29/EY täytäntöönpanon jälkeen SISÄLLYSLUETTELO TIIVISTELMÄ 1. TAUSTAA 2. TÄRKEIMMÄT HAVAINNOT 2.1. Direktiivin täytäntöönpanon toisarvoisuus eräissä jäsenvaltioissa. 2.2. Vaikeudet jäsenvaltioiden kertomusten keräämisessä 2.3. Hevosten kuljettaminen 2.4. Soveltumattomat maantieajoneuvot 2.5. Reittisuunnitelman ja matka-ajan rajoitusten noudattamatta jättäminen 2.6. Eläinten välinpitämätön tai huono kohtelu 2.7. Ei-kuljetuskuntoiset eläimet 2.8. Pitkiin kuljetuksiin käytettävien maantieajoneuvojen puutteellinen ilmanvaihto 2.9. Ylikuormitus 2.10. Eläinkuljetusten harjoittajien hyväksyntä 2.11. Direktiivin tulkintaongelmat 2.12. Eläinkuljetuksista tehty uusi tieteellinen tutkimus 3. TOIMENPITEET Yleistä 3.1. Jäsenvaltiot 3.2. Eläinkuljetusten harjoittajien rekisteröinti ja todistukset 3.3. Tietojenvaihto ja keskinäinen avunanto 3.4. Yhteisön sääntelyn soveltaminen kolmansista maista tuleviin eläimiin 3.5. Toimivaltuus tarkistetun eurooppalaisen yleissopimuksen neuvottelemiseen 3.6. Hevoskuljetukset Teknisiä tietoja 3.7. Reittisuunnitelman muuttaminen 3.8 Ei-kuljetuskuntoisten eläinten määritelmä 3.9. Terveystodistukset 3.10. Ilmanvaihto 3.11. Jäsenvaltioiden tarkastuskertomukset Pidemmän aikavälin aloitteet LIITE TIIVISTELMÄ Eläinten suojeleminen kuljetuksen aikana on aina ollut yksi suurimmista eläinsuojelun huolenaiheista. Ensimmäinen tämän alan yhteisödirektiivi annettiin vuonna 1977. Tämän jälkeen sitä on muutettu kahdesti, jälkimmäisen kerran vuonna 1995 neuvoston direktiivillä 95/29/EY. Viimeksi mainitulla direktiivillä otettiin käyttöön useita muutoksia, joista voidaan mainita seuraavat: -eläinkuljetusten harjoittajat asetettiin vastuuseen direktiivin tärkeimpien säännösten täytäntöönpanosta, ja niiden oli oltava jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymät; -kotieläinten kuljetukselle vahvistettiin kuormitustiheydet; -yli kahdeksan tuntia kestävät kuljetusmatkat oli suunniteltava eräiden ajoneuvoja ja matka-aikoja koskevien direktiivin erityisvaatimusten mukaisesti. Erityinen "reittisuunnitelmajärjestelmä" otettiin käyttöön, jotta suunnitelmat voitiin tehdä moitteettomasti ja pitkien kuljetusmatkojen moitteettomuus voitiin tarkastaa. Lisäksi se sisälsi velvoitteen, jonka mukaan komission on toimitettava neuvostolle kertomus jäsenvaltioissa direktiivin täytäntöönpanosta alkaen saaduista kokemuksista. Tämän kertomuksen laadinnassa on käytetty kolmea tietolähdettä: -jäsenvaltioiden tarkastuskertomukset; -elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastuskertomukset; -kansalaisjärjestöjen tekemät valitukset. Kertomuksen päähavainnot ovat seuraavat: Direktiivin täysimääräinen soveltaminen on vaikeaa jäsenvaltioille. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kertomusten mukaan jäsenvaltiot ovat pitäneet direktiivin täytäntöönpanoa toisarvoisena. Koska jäsenvaltioiden kertomusten keräämisessä esiintyi vaikeuksia ja koska toimitetut tiedot eivät olleet riittävän yhdenmukaisia, niistä ei ollut kovin paljon hyötyä. Hevosten kuljetus Keski- ja Itä-Euroopan maista Euroopan unioniin on aiheuttanut erityistä huolta. Pitkän aikavälin parannuksia ei juurikaan ole saavutettu. Tekniseltä kannalta päähuomiot olivat seuraavat: -maantieajoneuvot olivat soveltumattomia; -reittisuunnitelmat olivat sääntöjen vastaisia ja matka-aikojen rajoituksia ei noudatettu; -eläimiä kohdeltiin huolimattomasti tai huonosti; -sairaita eläimiä kuljetettiin; -maantieajoneuvojen ilmanvaihto ei ollut riittävä; -ylikuormitus; -vaikeudet eläinkuljetusten harjoittajien hyväksynnän tarkastamisessa. Näiden havaintojen perusteella olisi parannusten tekemistä harkittava pääasiassa seuraavilla aloilla: Jäsenvaltioilla on pääasiallinen vastuu yhteisön lainsäädännön jokapäiväisestä soveltamisesta. Niiden on nopeasti kohdennettava riittävästi resursseja direktiivissä säädettyjen velvoitteiden täyttämiseksi. Rekisteröidyille eläinkuljetusten harjoittajille on vahvistettava yhdenmukainen todistus, jotta tarkastukset voidaan tehdä nopeasti. On myös vahvistettava erityiset järjestelyt toimivaltaisten viranomaisten tekemien tarkastusten helpottamiseksi erityisesti kun on kyse reittisuunnitelman täytäntöönpanosta ja väärinkäytösten seuraamuksista. Yhteisön säännöksiä sovelletaan vasta sitten, kun eläimet ovat saapuneet unionin alueelle. Keski- ja Itä-Euroopan maiden viranomaisia olisi kehotettava varmistamaan, että näiden maiden liikenteenharjoittavat tuntevat niille yhteisön sääntelyssä asetetut velvoitteet, joita heidän on noudatettava ylittäessään unionin rajan. Tämä on komission tehtävä, ja se myös kannustaa liittymisprosessin yhteydessä näitä maita antamaan voimassaolevan yhteisön lainsäädännön mukaisia säädöksiä. Yhteisöstä olisi myös tultava eläinten suojelusta kuljetuksen aikana tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen osapuoli. Unionin rajan ylittäviä hevoskuljetuksia koskevan erityisongelman ratkaisemiseksi hevosten purkaminen kuljetusvälineestä ja kiinteät lepoajat olisi tehtävä pakollisiksi. Direktiiviin on tarpeen tehdä teknisiä muutoksia erityisesti reittisuunnitelman, ei-kuljetuskuntoisten eläinten määritelmän, terveystodistusten, maantieajoneuvojen ilmanvaihtovaatimusten ja jäsenvaltioiden tarkastuskertomusten osalta. Pidemmän aikavälin aloitteita suunnitellaan erityisesti tällä hetkellä komission käytettävissä olevien tieteellisten tietojen saattamiseksi ajan tasalle. Useita direktiivin peruskysymyksiä erityisesti matka-aikoja ja kuormitustiheyksiä koskevia tietoja olisi arvioitava tieteellisesti. Olisi myös harkittava eläinkuljetuksiin osallistuvan henkilökunnan pätevyyden parantamista. Eläinten teurastamiseen lähempänä niiden kasvatuspaikkaa tähtääviä toimenpiteitä kannattaisi myöskin tutkia. 1. TAUSTAA Eläinten kuljetus on yksi kiistanalaisimmista eläintensuojelukysymyksistä ja sitä on aina seurattu julkisuudessa erityisen tarkasti. Ensimmäinen eläinten suojelemista kuljetuksen aikana koskeva direktiivi annettiin vuonna 1977 [1] hiukan sen jälkeen, kun ensimmäinen eläinten suojelemista koskeva direktiivi annettiin vuonna 1974 [2]. Uusi eläinten suojelemista kuljetuksen aikana koskeva lainsäädäntö hyväksyttiin vuosina 1991 ja 1995. [1] Neuvoston direktiivi 77/489/ETY, 18.7.1977, EYVL L 200, s. 10. [2] Teurastettavien eläinten tainnutuksesta 18 päivänä marraskuuta 1974 annettu neuvoston direktiivi 74/577/ETY, EYVL L 316, s. 10. Eläinten suojelemisesta kuljetuksen aikana annetun neuvoston direktiivin 91/628/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 95/29/EY, 13 artiklan 3 kohdan nojalla komissiota vaaditaan toimittamaan neuvostolle kertomus jäsenvaltioiden kokemuksista direktiivimuutoksen voimantulon jälkeen ja antamaan mahdollisesti ehdotuksia. Tämän kertomuksen tarkoituksena on analysoida, missä määrin jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön eläinten suojelemista kuljetuksen aikana koskevaa yhteisön lainsäädäntöä, ja ehdottaa uusia toimenpiteitä. Kertomuksessa keskitytään kriittisiin alueisiin, joilla tilannetta voidaan parantaa erityisesti voimassaolevaa yhteisön lainsäädäntöpuitetta muuttamalla. Direktiivin 95/29/EY 2 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on saatettava sen säännösten noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan 31 päivään joulukuuta 1996 mennessä (lukuun ottamatta VII luvun 3 kohtaa). Lisäksi direktiivillä 95/29/EY muutettiin huomattavasti tapaa, jolla valvotaan eläinten hyvinvointia kuljetuksen aikana. Tämän vuoksi on tärkeätä seurata näiden muutosten käytännön täytäntöönpanoa. Eräs direktiivimuutoksen tärkeimmistä kohdista on säätää eläinkuljetusten harjoittajille velvoitteita ja edellyttää, että ne ovat jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä. Eläinsuojeluyhdistykset pitivät eläinkuljetusten harjoittajien hyväksyntäedellytystä myönteisimpänä askeleena kohti sitä, että eläinkuljetusten harjoittajat saadaan vastuuseen mahdollisesta sääntöjen rikkomisesta ja että jäsenvaltioiden velvollisuus toteuttaa tarvittavat täytäntöönpanotoimet selkenee. Direktiivissä 91/628/ETY määritellään tavallisimmin kuljetettujen eläinlajien (hevosten, nautojen, lampaiden, vuohien, sikojen ja siipikarjan) kuormitustiheydet.Yleensä sallitaan enintään kahdeksan tunnin pituiset karjaeläinten kuljetukset. Aikaa voidaan edelleen pidentää, jos kuljetus tehdään korkealaatuisissa ajoneuvoissa ja jos tietyt juotto-, syöttö- ja lepoedellytykset täyttyvät. Direktiivin 91/628/ETY perusteella on annettu kaksi asetusta tällaisia ajoneuvoja ja pysähdyspaikkoja koskevien vaatimusten erittelemiseksi [3]. [3] Pysähdyspaikkoja koskevista yhteisön vaatimuksista ja direktiivin 91/628/ETY liitteessä tarkoitetun reittisuunnitelman mukauttamisesta 25 päivänä kesäkuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1255/97, EYVL L 174, 2.7.1997, s. 1-6. Yli kahdeksan tuntia kestäviin eläinkuljetuksiin käytettäville maantieajoneuvoille asetettavista eläinten suojelua koskevista lisävaatimuksista 16 päivänä helmikuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 411/98, EYVL L 52, s. 8-11. Eläinkuljetusten harjoittajan on ennen lähtöä toimitettava virkaeläinlääkärille reittisuunnitelma, jossa esitetään kaikki matkan vaiheet (lähtö- ja saapumisaika, ruokinta, juottaminen, tauot pysähtymispaikoilla, kuljetusvälineen vaihto). Tämän kertomuksen valmistamisessa on käytetty pääasiassa kolmea seuraavaa tietolähdettä: 1. Jäsenvaltioiden kertomukset. Direktiivin 8 artiklassa edellytetään jäsenvaltioita toimittamaan komissiolle vuosittain kertomus, jossa ilmoitetaan tehtyjen tarkastusten lukumäärä sekä yksityiskohdat ilmoitetuista rikkomuksista ja toimivaltaisen viranomaisten tämän vuoksi toteuttamista toimista. Neuvoston direktiivin 95/29/EY 2 artiklassa säädetään täytäntöönpanon määräajaksi 31. joulukuuta 1996. Näin ollen jäsenvaltioiden tätä kertomusta varten toimittamat tiedot koskevat vuosia 1997 ja 1998 (ks. taulukko 2). Näitä tietoja täydensivät pysyvään eläinlääkintäkomiteaan eläinkuljetuskysymyksiä varten perustetusta työryhmästä saadut arvokkaat tiedot. 2. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastuskertomukset. Toimisto vastaa tämän alan yhteisön lainsäädännön moitteettomasta täytäntöönpanosta. Sen jälkeen, kun direktiivi 95/29/EY tuli voimaan, useita eläinkuljetuksia on tarkistettu jäsenvaltioissa (ks. taulukko 3). 3. Kansalaisjärjestöjen muodolliset valitukset. Komissio saa kansalaisjärjestöiltä säännöllisesti valituksia eläinkuljetuksista. Tärkeimmät kansalaisjärjestöt, jotka ovat toimittaneet tietoja komissiolle ovat EUROGROUP for Animal Welfare, Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals (RSPCA), Dutch Animal Welfare Society (NVBD), International League for the Protection of Horses (ILPH), Animals' Angels, Compassion in World Farming (CIWF) ja Deutscher Tierschutzbund e.V. Myös Euroopan parlamentti ja EU:n kansalaiset ovat ottaneet toistuvasti esille kysymyksen eläinten hyvinvoinnista kuljetuksen aikana. Lisäksi komissio on aina halukas kehittämään lainsäädäntöä tieteellistä lähestymistapaa noudattaen. Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevä tiedekomitea on laatinut maantieajoneuvojen ilmanvaihtojärjestelmistä kertomuksen, joka annettiin 8. joulukuuta 1999 [4]. [4] "Standards for the Microclimate inside animal transport road vehicles" (Eläinkuljetuksiin käytettävien maantieajoneuvojen sisätilojen pienilmastoa koskevat standardit) - Eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean 8. joulukuuta 1999 antama kertomus, SANCO/B3/AW/R13//1999. 2. TÄRKEIMMÄT HAVAINNOT [5] [5] Ks. liitteen taulukot 1 ja 6. 2.1. Direktiivin täytäntöönpanon toisarvoisuus eräissä jäsenvaltioissa Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten direktiivin täytäntöönpanolle antama alhainen arvostus on yksi useimmiten esiintyvistä havainnoista elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston ja kansalaisjärjestöjen kertomuksissa. Usein on huomautettu siitä, että jäsenvaltiot eivät pyrkineet korjaamaan direktiivin täytäntöönpanossa havaittuja puutteita. Huomautukset koskivat useita jäljempänä mainittuja teknisiä puutteita, kuten sääntöjen vastaisten reittisuunnitelmien hyväksymistä taikka sitä, että kuljetettaviksi kelpaamattomien eläinten kuljetukseen ei puututtu pikaisesti tai eläimiä kohdeltiin huonosti. Eläinkuljetusten harjoittajat toimivat jäsenvaltioissa melko monimutkaisessa liikenneketjussa ja eri toimijoiden väliset vastuualueet hämärtyvät usein. Tilanne aiheuttaa huomattavia vaikeuksia seuraamusten määräämisessä, kun jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset havaitsevat rikkomuksia. Olisi huomattava, että joitakin jäsenvaltioita vastaan on aloitettu rikkomisesta johtuvia menettelyjä, koska ne eivät ole soveltaneet eläinten suojelua kuljetuksen aikana koskevaa yhteisön lainsäädäntöä. 2.2. Vaikeudet jäsenvaltioiden kertomusten keräämisessä Vaikka komissio muistutti toistuvasti jäsenvaltioita niiden velvoitteesta tehdä vuosia 1997 ja 1998 koskeva kertomus, kaikki jäsenvaltiot eivät ole lähettäneet tietoja komissiolle (komissio sai 24 kertomusta 30:n sijaan). Eräät jäsenvaltiot lähettivät tietoja erittäin myöhään ja ainoastaan 19 kertomusta saatiin riittävän ajoissa tämän kertomuksen laatimista varten. Kreikka ei ilmoittanut tietoja ollenkaan, vaikka kansalliset täytäntöönpanotoimenpiteet hyväksyttiin vuonna 1997. Direktiivin saattamisessa osaksi kansallista lainsäädäntöä ilmenneet viivästykset saattavat selittää eräiden jäsenvaltioiden vuotta 1997 koskevien kertomusten puuttumisen. Eräät jäsenvaltiot pystyivät kuitenkin lähettämään vuotta 1997 koskevia tarkastustietoja, vaikka ne eivät olleet saattaneet direktiiviä kokonaisuudessaan osaksi kansallista lainsäädäntöään 1. tammikuuta 1997 mennessä (Belgia, Saksa, Espanja, Tanska, Luxemburg, Portugali, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta). Kertomukset ovat järjestään epätäydellisiä eivätkä ne ole yhdenmukaisia. Tämän vuoksi komissio ei pysty antamaan kattavaa kuvaa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten täytäntöönpanopyrkimyksistä. Esitettyjen tietojen riittämätön yhdenmukaisuus estää eräissä tapauksissa tietojen vertaamisen ja tekee niiden käytön hankalaksi. Toimitetut tiedot eivät ole yhdenmukaisia ja tämän vuoksi niitä ei voida käyttää tilastolliseen vertailuun. 2.3. Hevosten kuljettaminen Teurastettaviksi tarkoitettujen hevosten kuljettaminen Keski- ja Itä-Euroopasta eräisiin jäsenvaltioihin on aiheuttanut erityistä huolta. Eläimiä kuljetetaan pitkiä matkoja ennen kuin ne saapuvat Euroopan unionin alueelle. Itä-Euroopan avautumisen jälkeen 1990-luvun alussa noin 140 000 elävää hevosta on tuotu joka vuosi teurastettaviksi Euroopan unioniin pääasiassa maanteitse. Puola, Baltian maat, Unkari ja Romania ovat tärkeimmät viejät ja Italia tärkein tuoja (yli 80 prosenttia). Kansalaisjärjestöt ovat todenneet [6] ja komissio on vahvistanut, että viejä- ja kauttakuljetusmaiden lainsäädäntö on riittämätön suojelemaan tällaisten hevosten hyvinvointia kuljetuksen aikana. Tämän vuoksi hevoset saapuvat Euroopan unionin rajalle ilman riittävää lepoa, vettä ja rehua. Kuljetusneuvot eivät usein sovellu pitkien matkojen kuljetuksiin, ne ylikuormitetaan ja hyvinvoinnin vähimmäisvaatimuksia ei noudateta. [6] Ks. "Dead on arrival, the transport of live horses in Europe" ("Kuolleina saapuneet, elävien hevosten kuljetus Euroopassa"), jonka ovat julkaisseet Royal Society for the Prevention of Cruelty to Animals ja International League for the Protection of Horses. Kansalaisjärjestöt valittavat myös siitä, että unionin rajatarkastustoimipaikoilla kauttakuljetettaville hevosille tehtävät tarkastukset (erityisesti Italiassa) ovat riittämättömät ja että eläimiä kuljetetaan useita liikatunteja ilman kunnon lepoa, vettä, rehua tai eläinlääkärinhoitoa määränpäähän saakka. Tämä näyttäisi jälleen olevan merkki siitä, että viranomaiset pitävät eläinten hyvinvointia koskevia kysymyksiä toisarvoisina. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto on antanut useita suosituksia jäsenvaltioille, mutta pitkän aikavälin parannuksia ei ole saavutettu. Se on arvostellut erityisesti Italian rajatoimipaikoilla toimivien eläinlääkintäviranomaisten toimia [7]. [7] Ks. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kertomus DG(SANCO)1067/1999-MR lopullinen, joka koskee 5.-9. heinäkuuta 1999 tehtyä tarkastuskäyntiä Italian rajatarkastustoimipaikoilla, ja erityisesti sen 6.2.5 jakso, joka koskee Gorizian rajatarkastustoimipaikkaa. 2.4. Soveltumattomat maantieajoneuvot Jäsenvaltiot ja elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto ilmoittavat usein heikosti suunnitelluista, puutteellisesti huolletuista ja puhdistamattomista kuljetusvälineistä. Jäsenvaltiot tekevät usein ilmoituksia puhdistamattomista kuljetusvälineistä, mikä on hyvin huolestuttavaa eläinten terveyden kannalta. Muut puutteet koskivat huonokuntoisia kattoja ja seiniä, teräviä reunoja ja huonosti sijoitettuja liekarenkaita. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto painottaa, että kuljetusvälineiden huono suunnittelu ja heikko huolto saattavat aiheuttaa vaaratilanteita kuljetettaville eläimille (ulkonemat, liukkaat pinnat, katon puuttuminen, reiät ja painumat lattioissa jne.). 2.5. Reittisuunnitelman ja matka-ajan rajoitusten noudattamatta jättäminen Jäsenvaltioiden mukaan reittisuunnitelmien noudattamatta jättämistä ja riittämättömiä lepoaikoja ei pidetä usein toistuvina puutteina. Sitä vastoin elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston mukaan ne ovat kaksi tärkeintä teknistä puutetta. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kertomuksen mukaan jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät säännöllisesti reittisuunnitelmia, jotka eivät täytä direktiivin vaatimuksia (Saksa, Alankomaat, Ranska ja Espanja). Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet vaikeuksista reittisuunnitelmien käytössä. Tämän perusteella eräissä elintarvike- ja eläinlääkintäviraston tarkastuskertomuksissa ilmoitettu reittisuunnitelmien huono soveltuvuus monivaiheisia matkoja varten yhteisön sisäisessä kaupassa on osoittautunut oikeaksi. Toimivaltaisille viranomaisille on aiheuttanut ongelmia tarve laskea tarkasti matkan kesto, jotta voidaan tarkastaa, vastaako reittisuunnitelma direktiivin vaatimuksia. Kun matka tehdään eri osissa ja eri kuljetusvälineillä, reittisuunnitelman käytössä on esiintynyt tulkintaongelmia. Koska reittisuunnitelmia ei tarkasteta matkalle lähdettäessä riittävästi sen osalta, noudattavatko ne direktiivissä säädettyjä rajoituksia, eläimiä on voitu kuljettaa liian pitkiä aikoja ilman riittäviä mahdollisuuksia juoda, syödä ja levätä. 2.6. Eläinten välinpitämätön tai huono kohtelu Jäsenvaltioiden, elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston ja kansalaisjärjestöjen kertomukset sisältävät todisteita eläinten huonosta käsittelystä ja hoidosta kuljetuksen aikana. Sikojen juottolaitteiden on havaittu olleen riittämättömät. Myös rehun ja kuivikkeiden on ilmoitettu puuttuvan. Useat maat ovat ilmoittaneet sähkösauvojen liiallisesta käytöstä. Lisäksi nuoria ja täysikasvuisia eläimiä on laitettu samaan kuljetukseen. Eräillä markkinointipaikoilla on ilmoitettu tapahtuneen mitä huonointa eläinten kohtelua ja suoranaista julmuutta eläimiä kohtaan. Käsittelymenetelmiä on parannettava. Suoraan kosketuksissa eläinten kanssa olevien ihmisten ja toimintojen valvonnasta vastaavien virallisten tarkastajien on ymmärrettävä paremmin eläinten kärsimykset sekä vastuunsa estää niitä lainsäädännön vaatimusten mukaisesti. 2.7. Ei-kuljetuskuntoiset eläimet Liian huonokuntoisten eläinten kuljettaminen on tärkein havainto sekä jäsenvaltioiden että elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kertomuksissa.Tärkeimmät havaitut syyt olivat erilaiset vammat raajoissa (niveltulehdus, uusi tai vanha murtuma), erityisesti sioilla, ja muut vammat, kuten pitkälle edennyt tiineys (hevoset, nautaeläimet), sekä "huonokuntoiset" hevoset. Elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto korostaakin, että kuljetettaviksi tarkoitettujen tiineenä olevien ja erittäin nuorten eläinten määrittelyä pitäisi tarkentaa. 2.8. Pitkiin kuljetuksiin käytettävien maantieajoneuvojen puutteellinen ilmanvaihto Kuorma-autojen sisätilojen epätyydyttävää ilmanvaihtoa koskevaa kysymystä olisi tarkasteltava, koska Euroopassa lähes kaikkien karjaeläinten (hevosten, nautaeläinten, lampaiden, sikojen) kuljetus tapahtuu pääasiassa pohjoisesta etelään. Pitkiin kuljetuksiin käytettävien kuljetusvälineiden puutteellista ilmanvaihtoa pidetään vakavana ongelmana Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kertomuksissa, kun taas jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset eivät ole maininneet tällaisia ongelmia. Kansalaisjärjestöt ovat ilmoittaneet vakavista eläinten hyvinvointiin liittyvistä ongelmista, jotka johtuvat ilmanvaihdon puuttumisesta. Kuten aiemmat tapaukset ovat osoittaneet, lämpötilan liiallinen nousu kesäaikaan on yksi tärkeimmistä eläinten kärsimyksiin ja kuolemaan johtavista tekijöistä pitkissä kuljetuksissa. Tehokas ilmanvaihto, riittävä vedensaanti ja sopivat kuormitustiheydet ovat kriittisiä tekijöitä, kun eläinten hyvinvointi halutaan varmistaa kuljetusten aikana. 2.9. Ylikuormitus Eläinkuljetukset ovat usein ylikuormitettuja, mutta käytettävissä on vain vähän tietoja siitä, mistä eläinlajeista on kyse. Ylikuormituksiin viittaavia todisteita esitetään sekä elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston että kansalaisjärjestöjen kertomuksissa erityisesti sikojen osalta. Sen lisäksi, että ylikuormitus on jo sinällään merkittävä kärsimysten aiheuttaja eläimille, se on yksi kriittisistä tekijöistä, joka aiheuttaa eläinten kuljetustilojen lämpötilan nousua ja kosteuden lisääntymistä, ja se voi aiheuttaa eläinten lämmön nousun liian korkeaksi. Tämä on jälleen todiste riittämättömistä tarkastuksista lähtöhetkellä. 2.10. Eläinkuljetusten harjoittajien hyväksyntä Tällä hetkellä eläinkuljetusten harjoittajien ei tarvitse pitää mukanaan eikä esittää toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä asiakirjaa, jossa todistetaan niiden olevan hyväksyttyjä eläinkuljetusten harjoittajia. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset pitävät tarpeettoman vaikeana tarkastaa asianmukaisesti ja tehokkaasti, onko eläinkuljetusten harjoittajat hyväksytty direktiivin 91/628/ETY mukaisesti. Toimitetuista tiedoista käy myös ilmi, että kun rekisteröijäjäsenvaltiolle ilmoitetaan eläinkuljetusten harjoittajan tekemistä rikkomuksista, niistä ei välttämättä aiheudu seuraamuksia, koska tarkastuksen tehnyt toimivaltainen viranomainen ei saa palautetta siitä, millaisia toimenpiteitä on toteutettu. Eläinkuljetusten harjoittajien hyväksyntää ja riittämätöntä jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa koskevan yhteisön sääntelyn heikkoudet alentavat tarkastusten tehoa eivätkä ne kannusta soveltamaan seuraamuksia. Sen jäsenvaltion viranomaiset, josta eläinkuljetusten harjoittajat tulevat, eivät välttämättä edes ole tietoisia kaikista tehdyistä rikkomuksista. Tämän vuoksi eläinkuljetusten harjoittajat, jotka eivät välitä eläinten hyvinvoinnista, ottavat todennäköisesti riskin ja päättävät olla noudattamatta tämän alan yhteisön sääntelyä. Tämä aiheuttaa myös kilpailun vääristymistä, sillä "hyvien" kuljetusten harjoittajien kilpailumahdollisuudet ovat niiden vastuuttomia kilpailijoita heikommat. 2.11. Direktiivin tulkintaongelmat Jäsenvaltiot, elintarvike- ja eläinlääkintätoimisto ja kansalaisjärjestöt mainitsivat seuraavat tulkintaongelmat direktiivin liitteessä olevan VII luvun säännösten osalta: -4 kohdan a alakohdassa vahvistettu vieroitettuja eläimiä koskeva määritelmä [8]; [8] Direktiivissä säädetään erilaiset enimmäismatka-ajat vieroitetuille ja vieroittamattomille eläimille. -4 kohdan c alakohdassa säädetty reittisuunnitelman sovellettavuus rekisteröityihin hevosiin; -7 kohdan b alakohdassa vahvistettu 12 tunnin lepoaika ro-ro-aluksella tapahtuneen kuljetuksen jälkeen. Näitä säännöksiä ei sovelleta yhdenmukaisesti yhteisössä ja nämä eroavuudet haittaavat usein eläinten hyvinvointia. Tämän vuoksi useat jäsenvaltiot eivät ole panneet täytäntöön näitä vaatimuksia. 2.12. Eläinkuljetuksista tehty uusi tieteellinen tutkimus Direktiivin liitteessä olevan VII luvun matka-aikaa koskevia vaatimuksia on tarkasteltava uudelleen tällä alalla äskettäin tehdyn esim. kuormitustiheyttä sekä lastaamisen ja purkamisen eläimille aiheuttamaa stressiä koskevan tutkimuksen perusteella. Kuormitustiheyttä voidaan myös tarkastella uudelleen ottaen huomioon, että nämä tiedot saattavat muuttua tarkistetun eläinten suojelusta kansainvälisten kuljetusten aikana tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen teknisten pöytäkirjojen tarkistuksen yhteydessä. 3. TOIMENPITEET [9] [9] Ks. liitteessä oleva taulukko 7, jossa verrataan tärkeimpiä havaintoja ja komission toteuttamia toimenpiteitä. Komissio aikoo ryhtyä esittämään ehdotuksia eläinkuljetusten parantamiseksi lähitulevaisuudessa, mikäli mahdollista vuoden loppuun mennessä. Myös pidemmän aikavälin aloitteita tullaan harkitsemaan. Yleistä 3.1. Jäsenvaltiot Joidenkin vakavien puutteiden korjaaminen riippuu pääasiassa tarkastajien asenteista ja omistautumisesta sekä eläimiä käsittelevistä henkilöistä. Näin on erityisesti silloin, kun on kyse eläimiin kohdistuvista julmuuksista sekä eläinten sopimattomasta hoidosta ja käsittelystä. Kuljetusvälineiden sääntöjenmukaisuuden tarkastaminen eläinten hyvinvoinnin kannalta ja kuljetustiheyden tarkastaminen edellyttävät aktiivista ja ammattitaitoista valvontaa jäsenvaltioiden vastuunalaisuudessa. Jäsenvaltioiden on kohdistettava lähitulevaisuudessa riittävästi resursseja tarkastajiensa informointiin ja koulutukseen sekä niiden tehtävien koordinointiin, jotta nykyistä lainsäädäntöä voidaan soveltaa tehokkaammin. Yhteisön asiantuntijoiden on tähdennettävä eläinten hyvinvointia koskevien kysymysten tärkeyttä. 3.2. Eläinkuljetusten harjoittajien rekisteröinti ja todistukset Direktiivissä ei säädetä yhdenmukaisesta menettelystä hyväksyttyjen eläinkuljetusten harjoittajien rekisteröinnille ja todistuksille. Rekisteröityjen eläinkuljetusten harjoittajien todistuksille on vahvistettava yhdenmukainen muoto koko unionissa, jotta ne voidaan tarkastaa nopeasti erityisesti silloin, kun puutteita havaitaan eri jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa eläinkuljetusten harjoittaja on rekisteröity. Todistuksessa olisi ennen kaikkea oltava kaikki eläinkuljetusten harjoittajaa koskevat olennaiset tiedot, hyväksyntäedellytykset (laajuus ja voimassaoloaika) ja tiedot hyväksynnästä vastaavasta toimivaltaisesta viranomaisesta. 3.3. Tietojenvaihto ja keskinäinen avunanto Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten moitteeton tietojenvaihto on erittäin tärkeätä direktiivin 91/628/ETY soveltamisen kannalta. Direktiivissä muistutetaan jäsenvaltioita tekemään yhteistyötä erityisesti hyväksyttyjen eläinkuljetusten harjoittajien rekisteröinnin ja reittisuunnitelman käytön tarkastamisen helpottamiseksi. Koska kaikkein vaikeimmat tilanteet sattuvat pitkillä kuljetusmatkoilla useiden jäsenvaltioiden kautta, erityisiä menettelyjä on vahvistettava, jotta voidaan helpottaa alkuperämaan toimivaltaisten viranomaisten tekemää tarkastusta siitä, tehdäänkö matka reittisuunnitelman mukaisesti, ja rikkomuksista aiheutuvien seuraamusten määräämistä erityisesti silloin, kun on kyse toistuvasta rikkomuksesta. 3.4. Yhteisön sääntelyn soveltaminen kolmansista maista tuleviin eläimiin Pitkät kuljetusmatkat alkavat usein Keski- ja Itä-Euroopasta, joten unionin rajalle saapuvia eläimiä on kuljetettu siihen mennessä jo kauan aikaa. Yhteisön sääntelyn soveltaminen ei näytä useinkaan olevan tällaisissa tapauksissa kovin tiukkaa johtuen siitä, että toimivaltaiset viranomaiset ovat epävarmoja siitä, millaisia oikeudellisia mahdollisuuksia niillä on vaatia yhteisön sääntelyn noudattamista. Ei ole kuitenkaan epäilystäkään siitä, että yhteisön sääntelyä sovelletaan heti kun eläimet ovat saapuneet jäsenvaltion alueelle. Jäsenvaltioiden on kiellettävä kuljetukset, jotka eivät täytä direktiivin vaatimuksia. Direktiivin säännösten tarkoituksena on ehkäistä eläinten kärsimystä koko kuljetuksen ajan. Vaikka kärsimys johtuisi kolmansissa maissa sattuneista seikoista, jäsenvaltioiden on pyrittävä estämään eläinten kärsimystä alueellaan. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset pystyvät tavallisesti havaitsemaan esim. toimitusten mukana seuraavista asiakirjoista (erityisesti eläinlääkärin ja tulliasiakirjoista) tai ajopiirturin kiekosta, millaisissa olosuhteissa eläimiä oli kuljetettu ennen yhteisön rajalle saapumista. Nämä todisteet saattavat olla tarpeellisia eläinten hyvinvointia määritettäessä. Yhteisön vaatimuksia olisi sovellettava ottaen huomioon tekijät, jotka juontuvat Euroopan unioniin suuntautuvalta matkalta, jos tällaiset tekijät ovat edelleen olemassa. Tällaisissa olosuhteissa saattaa rikkomus tapahtua ja varmistua unionin alueella. Eläinkuljetusten harjoittajaa ei pidetä vastuullisena kuljetuksesta, joka tapahtui aiemmin kolmannessa maassa, vaan yhteisön alueella direktiivin vaatimusten vastaisesti tapahtuneesta eläinkuljetuksesta, joka aiheutti eläimelle kärsimyksiä. Lisäksi direktiivillä varmistetaan, että tuojat ja viejät ovat tietoisia tämän alan yhteisön vaatimuksista edellyttämällä, että tuonti yhteisöön tai yhteisön kautta sallitaan ainoastaan, jos on annettu kirjallinen sitoumus vaatimusten noudattamisesta ja jos asianomaiset toimenpiteet on toteutettu (11 artiklan 2 kohta). Unionin ulkorajalle saapuvien eläinten hyvinvoinnin parantamiseksi komissio aikoo työskennellä Keski- ja Itä-Euroopan maiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa ja kannustaa niitä soveltamaan yhteisön vaatimuksia vastaavia vaatimuksia. Pitkistä eläinkuljetuksista, erityisesti hevoskuljetuksista, on keskusteltu ehdokasmaiden johtavien eläinlääkintäviranomaisten kanssa. Neuvottelujen tuloksena sovittiin hevosten suojaamista kuljetuksen aikana koskevasta pöytäkirjasta. Tässä yhteydessä TAIEX-toimisto (teknisen avun tiedonvaihtotoimisto) on laatinut eläinten hyvinvointia koskevan tiedotusohjelman, joka on tarkoitettu suurelle yleisölle ja ennen kaikkea näiden maiden virkaeläinlääkäreille. Huomiota on kiinnitetty pääasiassa eläinten suojelemiseen kuljetuksen aikana. TAIEX-toimiston tarkoituksena on jatkaa tällaisia ohjelmia. Komissio aikoo lisäksi kannustaa laajenemisneuvottelujen yhteydessä käytävissä, tällä hetkellä eläinlääkintään keskittyvissä keskusteluissa asianomaisia maita hyväksymään ja panemaan täytäntöön voimassaolevaa yhteisön lainsäädäntöä vastaava sääntely. Tällä varmistetaan, että eläinkuljetusten harjoittajat ja toimivaltaiset viranomaiset voivat toimia johdonmukaisesti mahdollisimman pian tai jopa ennen muodollista liittymistä. Tämä helpottaisi kuljetustoimien toteuttamista ja varmistaisi korkeatasoisen eläinten hyvinvoinnin sekä unionissa että sen naapurimaissa. 3.5. Toimivaltuus tarkistetun eurooppalaisen yleissopimuksen neuvottelemiseen Myös tämän vuoksi yhteisön olisi oltava eläinten suojelusta kansainvälisten kuljetusten aikana tehdyn eurooppalaisen yleissopimuksen (ETS-65) osapuoli. Neuvotteluissa olisi pyrittävä saamaan laajempi hyväksyntä eläinten suojelua kuljetusten aikana koskeville yhteisön periaatteille. Komissio on jo toimittanut neuvostolle suositusluonnoksen, jolla komissiolle annetaan valtuudet neuvotella Euroopan yhteisön puolesta tarkistettu eläinten suojelusta kansainvälisten kuljetusten aikana tehty yleissopimus (asiakirja SEC(2000)649 ja 764). Komissio vetoaa jäsenvaltioihin suosituksen hyväksymiseksi mahdollisimman pian. 3.6. Hevoskuljetukset Hevosten suojelua kuljetuksen aikana koskevat lisätoimenpiteet Koska tämän kertomuksen 2.3 kohdassa mainitut ongelmat ovat vakavia ja niitä esiintyy usein, lisätoimenpiteitä on toteutettava teurastettaviksi vietävien hevosten kuljetusolojen parantamiseksi. Elävien hevosten hyvinvoinnin varmistamiseksi ne olisi kuljetettava ainoastaan sellaisissa yksittäisissä pilttuissa tai karsinoissa, jotka suojaavat niitä tärähdyksiltä. Maantieajoneuvolla kuljetettavien hevosten enimmäismäärä olisi määriteltävä myös tieteellisten tietojen perusteella. Kuten 8. joulukuuta 1999 tehdyssä kertomuksessa "Standards for the Microclimate inside animal transport road vehicles" (Eläinkuljetuksiin käytettävien maantieajoneuvojen sisätilojen pienilmastoa koskevat standardit) todetaan, täysikasvuisia hevosia olisi kuljetettava ainoastaan silloin, kun lämpötila on 0-30 oC ja kosteuspitoisuus alle 80 prosenttia. Unionin ulkorajat ylittävien kavioeläinten rajatoimipaikalla tapahtuvaa pakollista purkamista ja vahvistettuja lepoaikoja (vähintään 24 tuntia) koskevaa vaatimusta olisi sovellettava silloin, kun tämä on perusteltua sen varmistamiseksi, että eläimet ovat riittävän hyväkuntoisia kuljetettaviksi. Poikkeus tästä vaatimuksesta voidaan myöntää ainoastaan silloin, kun kuljetuksen harjoittaja voi antaa rajatarkastustoimipaikan toimivaltaisille viranomaisille todisteet siitä, että -eläimet on kuljetettu niiden lähtöpaikasta rajatarkastustoimipaikkaan direktiivin 91/628/ETY vaatimuksia vastaavin edellytyksin, -matkan kokonaispituus huomioon ottaen eläinten purku ei ole tarpeen direktiivin säännösten mukaan. Teknisiä tietoja 3.7. Reittisuunnitelman muuttaminen Reittisuunnitelmassa olisi otettava huomioon monimutkaiset kuljetusketjut, ja niiden on oltava riittävän selkeitä, jotta vaatimustenvastaisia asiakirjoja ei tulisi hyväksyttyä. Lisäksi asiakirjaa olisi kehitettävä siten, että kunkin kuljetusosuuden vastuuhenkilö ja lepoajat on helppo todeta. Matkan päättymisen jälkeisiä asiakirjan tarkastusmenettelyjä olisi parannettava, jotta toimivaltainen viranomainen saa tiedon kuljetuksen lähtöpaikasta. Kokemusten perusteella komission mahdollisuus muuttaa reittisuunnitelman muotoa pysyvällä eläinlääkintäkomiteamenettelyllä helpottaisi parannusten tekemistä. 3.8. Ei-kuljetuskuntoisten eläinten määritelmä Koska eräät eläinluokat ovat erityisessä vaarassa kärsiä kuljetuksen aikana, eläinten, jotka ovat liian huonokuntoisia kuljetettaviksi, määritelmää on tarkennettava. Tiineinä olevia eläimiä ei saisi kuljettaa ennen poikimista aikana, joka vastaa vähintään 10:tä prosenttia tiineyden kestosta. Kuljetuksen pitäisi olla niin ikään kielletty ainakin viikon ajan poikimisesta. Koska direktiivissä säädetään tiukemmista vieroittamattomien eläinten enimmäismatka-ajoista, tällaisten eläinten määritelmää olisi tarkennettava eri lajien osalta. 3.9. Terveystodistukset Yhteisön sisäisessä kaupassa käytettyjä eläinten terveystodistuksia on muutettava, jotta todistuksista vastaavat eläinlääkärit kiinnittäisivät huomiota siihen, millainen vastuu niillä on eläinten suojelusta kuljetuksen aikana [10]. [10] Direktiivin 6 artiklan 2 kohdassa säädetään jo, että "direktiivin 90/425/ETY 3 artiklassa tarkoitettuja todistuksia tai asiakirjoja on täydennettävä 17 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen tämän direktiivin vaatimusten huomioon ottamiseksi". 3.10. Ilmanvaihto Pitkillä kuljetusmatkoilla (erityisesti Pohjois-Euroopasta Etelä-Eurooppaan) vallitseviin poikkeuksellisiin sääoloihin liittyvän ongelman ratkaisemiseksi kuorma-autoissa olisi oltava valvontalaite, jolla voidaan tarkkailla eläinten kuljetustilan lämpötilaa ja kosteuspitoisuutta. Komissio antaa asiasta neuvostolle ehdotuksen [11], joka perustuu eläinten terveyttä ja hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean joulukuussa 1999 tekemään kertomukseen. [11] Yli kahdeksan tuntia kestäviin eläinkuljetuksiin käytettäville maantieajoneuvoille asetettavista eläinten suojelua koskevista lisävaatimuksista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 411/98 liitteen muutos (EYVL L 52, s. 8-11). 3.11. Jäsenvaltioiden tarkastuskertomukset Direktiivin 8 artiklassa vaadittavat jäsenvaltioiden tarkastuskertomukset on yhdenmukaistettava käytettävissä olevien tietojen laadun parantamiseksi. Tämä on ulotettava koskemaan myös täydentäviä tietoja (esim. kuljetusten harjoittajille myönnettyjen lupien peruutukset rikkomisten vuoksi). Pidemmän aikavälin aloitteet Ro-ro-aluksilla tapahtuvien kuljetusten matka-aikojen rajoituksia ja lepoaikoja koskevat direktiivin säännökset ovat aiheuttaneet täytäntöönpanovaikeuksia, ja tämän ongelman ratkaisemiseksi on toteutettava erityisiä toimenpiteitä. Tieteelliset tiedot ovat kuitenkin tarpeen, jotta tulevaisuudessa noudatettavat vaatimukset voitaisiin vahvistaa. Tieteelliset neuvot on myös otettava huomioon matka-aikoja koskevan direktiivin liitteessä olevan VII luvun tulkintavaikeuksien selvittämiseksi. Viime aikoina on tehty useita tieteellisiä tutkimushankkeita erityisesti kuormitustiheyden ja kuorman lastaamisen ja purkamisen aiheuttaman stressin osalta. Eläinten terveyttä ja eläinten hyvinvointia käsittelevän tiedekomitean kantaa pyydetään kaikkiin näihin kysymyksiin. On myös harkittava, olisiko sääntelykehystä parannettava esimerkiksi eläinkuljetuksiin osallistuvan henkilökunnan koulutuksen ja pätevyyden kehittämiseksi. On myös syytä tutkia toimenpiteitä, joilla pyritään kannustamaan eläinten teurastamista mahdollisimman lähellä niiden kasvatuspaikkaa. Komissio aikoo tutkia näitä kysymyksiä ja muista parannusmahdollisuuksia jäsenvaltioiden asiantuntijoiden ja kyseessä olevien alojen kanssa. LIITE Taulukko 1 - Luettelo kansallisista täytäntöönpanotoimenpiteistä >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 2 - Luettelo jäsenvaltioiden tarkastuskertomuksista [12] [12] Itävallan (1997 ja 1998), Alankomaiden (1998) ja Irlannin (1997 ja 1998) kertomukset saatiin liian myöhään (maaliskuussa 2000), jotta ne olisi voitu ottaa täysimääräisinä huomioon tässä kertomukssessa. >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 3 - Luettelo elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastuskertomuksista 1. tammikuuta 1997 alkaen Elintarvike- ja eläinlääkintätoimis-ton tarkastama jäsenvaltio // Elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastuskäynnin päivämäärä A Itävalta // Ei tarkastuskäyntiä B Belgia // 13.- 18. syyskuuta 1998 D Saksa // 21.-23. maaliskuuta 1999 (kertomusta ei ole englanniksi) 5.- 8. lokakuuta 1999 (pysähdyspaikat) DK Tanska // Ei tarkastuskäyntiä E Espanja // 8.- 12. joulukuuta 1997 EL Kreikka // 12.- 16. lokakuuta 1998 F Ranska // 26. huhtikuuta-1. toukokuuta 1998 2.- 5. marraskuuta 1999 (pysähdyspaikat) FIN Suomi // Ei tarkastuskäyntiä I Italia // 5.- 9. heinäkuuta 1999 IRL Irlanti // 10.- 11. marraskuuta 1998, 16.- 19. helmikuuta sekä 7. ja 16. maaliskuuta 1999 L Luxemburg // Ei tarkastuskäyntiä NL Alankomaat // Ei tarkastuskäyntiä P Portugali // Marraskuu 1999 S Ruotsi // Ei tarkastuskäyntiä UK Yhdistynyt kuningaskunta // Ei tarkastuskäyntiä Yhteensä // 9 tarkastuskäyntiä / 8 maata Taulukko 4 - Havainnot jäsenvaltioiden kertomuksissa >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 5 - Havainnot elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston kertomuksessa >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 6 - Havainnot kansalaisjärjestöjen kertomuksissa ja valituksissa [13] [13] Perustuu yhteentoista kohtaan, jotka mainitaan Eurogroupin eläinten hyvinvointia koskevassa asiakirjassa "A Summary of Suffering. An investigation into the poor enforcement of Directive 95/29 on the welfare of animals in transport" ("Yhteenveto kärsimyksistä. Tutkimus eläinten hyvinvoinnista kuljetuksen.aikana annetun direktiivin 95/29/EY puutteellisesta soveltamisesta"). >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 7 - Vastaavuustaulukko >TAULUKON PAIKKA>