ddrg/super_eurlex huggingface dataset:
1.2

Komissio on käynnistänyt Euroopan avoimuusaloitteen. Asiaa on tosin pohdittu jo valkoisessa kirjassa eurooppalaisesta hallintotavasta, ja asiakirjan pohjalta on sittemmin ryhdytty seuraaviin toimenpiteisiin: — Toukokuun 30. päivänä 2001 annettiin asetus N:o 1049/2001 Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi. — On luotu erityinen rekisteri komiteoiden työskentelyyn liittyviä asiakirjoja varten. — On luotu tietokannat komissiota avustavista neuvoa-antavista elimistä ja asiantuntijaryhmistä. — On laadittu komission hyvän hallintotavan säännöstö, jossa annetaan ohjeet komission suhteista yksityishenkilöihin.
2.4

Ehdotuksessa käsitellään nykyisen direktiivin tapaan jäsenvaltioiden oikeuksia ja velvollisuuksia ja todetaan seuraavaa: — Jäsenvaltioiden on taattava alueellaan vapaus vastaanottaa audiovisuaalisia mediapalveluja muista jäsenvaltioista. — Jäsenvaltioiden on asianmukaisin keinoin ja lainsäädäntönsä mukaisesti varmistettava, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat mediapalvelun tarjoajat tosiasiallisesti noudattavat tämän direktiivin säännöksiä. — Jäsenvaltiot voivat vaatia, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat mediapalvelun tarjoajat noudattavat yksityiskohtaisempia tai tiukempia sääntöjä tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa asioissa. — Jäsenvaltioilla on valta varmistaa, että yleisöä suuresti kiinnostavia tapahtumia voidaan seurata vapaasti. Jäsenvaltioilla on myös valta estää lainkäyttövaltansa piirissä toimivien lähetystoiminnan harjoittajien yksinoikeus lähettää kyseisiä ohjelmia. — Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvat mediapalvelun tarjoajat eivät lähetä elokuvateoksia oikeudenhaltijoiden kanssa sovittujen aikojen ulkopuolella. — Jäsenvaltioiden on pyrittävä siihen (aina kun mahdollista ja eräissä tapauksissa asteittain edeten), että lähetystoiminnan harjoittajat varaavat suurimman osan lähetysajastaan eurooppalaisille tai vastaaville teoksille ja 10 prosenttia tästä ajasta (tai 10 prosenttia aikataulunsa talousarviosta) sellaisten eurooppalaisten tuottajien teoksille, jotka ovat riippumattomia lähetystoiminnan harjoittajista, siten että uusille teoksille varataan riittävä osuus; laskettuun aikaan ei lueta tiettyjä sisältöjä, kuten uutisia, urheilutapahtumia, pelejä, mainoksia, tekstitelevisiopalveluja ja teleostoslähetyksiä.
2.14

Kilpailukyvyn ja innovoinnin puiteohjelmaa (2007–2013) koskevassa lausunnossaan (20) ETSK kiinnitti huomiota siihen, että pk-yritysten ja työmarkkinaosapuolien on tärkeää osallistua innovointiin (21). Jotta ne voisivat innovoida menestyksekkäästi, niiden osallistumisen on oltava tiivistä. EU:n valmistusteollisuutta vahvistavia toimintapuitteita koskevassa valmisteilla olevassa lausunnossaan ETSK ilmaisee tyytyväisyytensä sektorikohtaiseen lähestymistapaan, mutta muistuttaa, että koordinointiin tarvitaan resursseja, joita ei ole kuitenkaan budjetoitu. Komitea toivoo lisäksi, että työntekijöiden osaamiseen, joka on edelleen sektorien välinen aihe, kiinnitettäisiin riittävästi huomiota. Yhtenäisemmällä teollisuuspolitiikalla on paljon merkitystä, sillä tehdasteollisuus ”työllistää yli 34 miljoonaa ihmistä, ja sen osuus EU:n yksityisen sektorin T&K-menoista on yli 80 prosenttia”.
—

Vaatimus tuotteiden merkitsemisestä ”sen maan virallisilla kielillä, jossa tuotetta myydään kuluttajille”, on yhtenäismarkkinoiden perusperiaatteiden vastainen, koska tällaiset kielimerkinnät olisivat kaupan este. Lisäksi komitea katsoo, että turvatyynyjen tapaisia vaihto-osia myydään vain harvoin loppukäyttäjille. Yleisempää on, että ammattimiehet asentavat he huoltokorjaamoissa.
4.2.4.1

Kilpailupolitiikka on oleellinen osatekijä Euroopan sisämarkkinoiden toiminnan varmistamiseksi. Kilpailupolitiikan ongelmat tuovat selkeästi esille sen, että on varmistettava yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattaminen ja tehtävä loppu käytännöille, joilla pyritään systemaattisesti yhtenäismarkkinoiden jakoon. Kilpailupolitiikka ei ole kuitenkaan riittävä väline ilman sen yhteensovittamista unionin kaikkien politiikkojen kanssa, kun pyrkimyksenä on toteuttaa onnistuneesti tarkistettu Lissabonin strategia ja tehostaa kuluttajansuojapolitiikkaa. Unionille on joka tapauksessa määriteltävä kiireesti taloudellinen ja sosiaalinen koheesiohanke, jossa kilpailupolitiikan tulisi voida säilyttää erityinen rooli ja saada uusi laillinen oikeutus. Tavoitteena on varmistaa kaikille yhdenvertaiset mahdollisuudet yhtenäismarkkinoille pääsyyn, jotta kuluttajat, yrittäjät ja palkansaajat voisivat kaikki hyötyä maailman suurimpien markkinoiden tarjoamista eduista.
6.3.3

Artiklan 7 kohdan lopussa todetaan, että jos asiakirja on laadittu jollain muulla kielellä kuin asetuksessa (EY) N:o 1348/2000 säädetyllä kielellä, asianosaista on ”neuvottava” toimittamaan siitä käännös. Entä mitä seurauksia vaatimukselle ja menettelylle on mahdollisesta käännöksen toimittamatta jättämisestä? Tämä seikka on tärkeä selvittää, sillä koska kyseessä on asetus, ei voida odottaa, että jäsenvaltiot täydentävät sen puutteet paitsi silloin kun sovelletaan 17 artiklassa säädettyä yleistä periaatetta.
2.7

Samalla komissio laajentaa valinnaisen käännetyn verovelvollisuuden mekanismin käyttöä tiettyihin verovelvollisille tapahtuneisiin tavaraluovutuksiin tai palvelusuorituksiin sellaisilla talouden aloilla, jotka ovat osoittautuneet jäsenvaltioille vaikeiksi valvoa. Kyseisen mekanismin soveltaminen siirtää veronmaksuvelvollisuuden suorituksen vastaanottajalle. Uusi säännös koskee direktiiviehdotuksen 13 artiklan B jakson g ja h alakohdassa tarkoitettuja rakennuksiin liittyviä palveluja, rakennuspalveluihin liittyvän henkilöstön toimittamista sekä maaomaisuuden ja rakennusten luovutusta, jos luovuttaja on valinnut liiketoimen osalta verotuksen kyseisen artiklan C jakson b alakohdan mukaisesti, sekä jätteen, romun ja kierrätysmateriaalin toimituksia ja eräitä käsittelypalveluja. Jäsenvaltiot voivat myös soveltaa käännetyn verovelvollisuuden mekanismia erityistapauksissa, joissa luovuttaja on taloudellisissa vaikeuksissa eikä pysty vastaamaan veloistaan eikä verovelvollisuuksistaan. Jos jäsenvaltiot haluavat soveltaa käännetyn verovelvollisuuden mekanismia, asiasta on kuultava arvonlisäverokomiteaa.
3.6

Komitea kiinnittää tässä yhteydessä huomiota myös tiedonannon sisältämään, rahoitusta käsittelevään 5 kohtaan ja erityisesti siihen, että kyseisessä kohdassa komissio katsoo, että ”jäljellä olevat varat on käytettävä jäsenvaltioiden ja kansalaisyhteiskunnan aloitteisiin”. Kuten edellä on seikkaperäisesti selostettu, komitea on valmis jakamaan myönteiset kokemuksensa sidosryhmien foorumien järjestämisestä. Sen vuoksi komitea on valmis ryhtymään komission kanssa jäsenvaltiotasolla vastaavanlaiseen yhteistoimintaan yhteisrahoitus mukaan luettuna.
1.2

Kansalaisyhteiskuntien välistä vuoropuhelua vahvistettaessa on pyrittävä seuraaviin tavoitteisiin: — On vahvistettava EU:n jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden kansalaisyhteiskuntien välisiä yhteyksiä ja kokemusten vaihtoa kaikilla aloilla. — On parannettava etenkin ehdokasmaiden kulttuuria ja historiaa koskevaa tietämystä ja ymmärrystä Euroopan unionissa, jotta selkeytetään unionin tulevien laajentumisten mahdollisuuksia ja haasteita. — On syvennettävä Euroopan unionia ja etenkin sen perusarvoja, toimintaa ja politiikanaloja koskevaa tietämystä ja ymmärrystä ehdokasmaissa. — Kansalaisyhteiskunta on määritelty eri tavoin. Komissio on valinnut laajimman ja avoimimman määritelmän ja lainaa tässä yhteydessä ETSK:ta: ”kansalaisyhteiskunta on kaikkien niiden organisatoristen rakenteiden kokonaisuus, joiden jäsenet tavoittelevat vuoropuheluun ja yhteisymmärrykseen perustuvan demokraattisen prosessin avulla yleistä etua ja jotka toimivat samalla poliittisten päättäjien ja kansalaisten välisenä yhdyssiteenä” (2).
3.3

Jo entuudestaan tiedetään, että jäsenvaltiot eivät ole yksimielisiä verotusta eivätkä etenkään arvonlisäveroa koskevissa kysymyksissä. Tilanne on jatkunut samanlaisena Euroopan unionin perustamisesta lähtien, ja jäsenvaltioiden lukumäärän lisääntyminen kuudesta nykyiseen 25:een on vain kasvattanut mielipide-eroja. Vuosien kuluessa ei ole päästy yhteisymmärrykseen edes komission ehdotuksista ottaa käyttöön vähintään yleisen verokannan vaihteluväli, jonka alaraja olisi 15 prosenttia ja yläraja 25 prosenttia (vaikka käytännössä kyseinen vaihteluväli on olemassa). Yhteisymmärrykseen ei myöskään ole päästy alkuperäjäsenvaltiossa tapahtuvaa verotusta koskevan periaatteen yhtenäisestä soveltamisesta, eikä koskaan ole vakavasti harkittu niiden kaikille maille myönnettyjen lukuisten vapautusten ja poikkeusten poistamista, joita on kulloinkin perusteltu eri tavoin ja joiden määräaikoja — jos ne on ilmoitettu — on tuskin koskaan noudatettu.
1.3

Influenssaviruksen nopea muuntumis- ja sopeutumiskyky on erityinen uhka eläinten ja ihmisten terveydelle. Vaikka nykytietämyksen mukaan niin sanottujen matalapatogeenisten lintuinfluenssavirusten (LPAI) aiheuttamat riskit ovat vähäisempiä kuin korkeapatogeenisten virusten (HPAI) aiheuttamat, viimeksi mainitut syntyvät tiettyjen H5- ja H7-tyyppisten LPAI-virusten mutaation tuloksena, ja ne voivat aiheuttaa siipikarjassa taudin, jossa kuolevuus on erittäin suuri. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että H5- ja H7-tyyppiset HPAI-virukset ovat aiheuttaneet suurimman osan ihmisissä todetuista lintuinfluenssatapauksista ja kaikki lintuinfluenssaviruksen aiheuttamat ihmiskuolemat. Vaikka on todisteita siitä, että sioista ja siipikarjasta peräisin oleva H9-tyyppinen HPAI-virus on tarttunut ihmiseen, todellinen uhka ihmisten terveydelle on kuitenkin edelleen epäselvä.
1.6

Mainittuihin kansainvälisiin sopimuksiin on lisättävä nykyisin voimassa olevat eurooppalaiset standardit. Niihin sisältyy jo direktiivin 96/61/EY 15 artiklan 3 kohdan (IPPC-direktiivi) (4) mukainen Euroopan epäpuhtauspäästörekisteri (EPER) (5), joka on ollut käytössä 23. helmikuuta 2004 lähtien. Tähän mennessä jäsenvaltiot ovat jättäneet ensimmäiset ilmoitukset vuotta 2001 koskevista tiedoista, ja jäsenvaltioiden on toimitettava toista ilmoitusvuotta 2004 koskevat tiedot kesäkuuhun 2006 mennessä. Kolmas ilmoitusvuosi on 2007, jota koskevat tiedot on julkaistava vuonna 2008. On huomattava, että EPER, jonka sisältöä laajennetaan Kiovan pöytäkirjan tavoitteiden mukaisesti, on hyvä pohja tulevalle eurooppalaiselle PRTR-rekisterille.
4.3

Yhden luukun järjestelmä on jo käytössä rajatylittävien sähköisten palvelujen verotuksessa. Ensimmäisten tulosten valossa näyttää siltä, etteivät toimijat ole siitä kovin kiinnostuneita. Käyttäjiä on alle tuhat (sijoittumattomia toimijoita), ja ne ovat pääasiassa ”suuria” toimijoita. Tietoa ei kuitenkaan voida vielä pitää merkitsevänä. Komissio arvelee, että uudesta yhden luukun järjestelmästä syntyy laajempi yhteisymmärrys: mahdollisia käyttäjiä, joilla on rajatylittävää toimintaa ja jotka ovat sijoittautuneita, on noin 250 000, ja heistä noin 200 000:n ennakoidaan hyödyntävän järjestelmää. Mikäli ennuste toteutuu, yhden luukun järjestelmälle aiheutuu ongelmia, sillä komission mukaan sähköisen kaupan yhteydessä sovellettavassa järjestelmässä esiintyy jo nyt hallinnollisia vaikeuksia ja hallintotaakka on raskas. Ratkaisuksi ehdotetaan sitä, että yhden luukun järjestelmän avulla ei hoidettaisi veronkantoa, kerättyjen varojen edelleen jakamista (joka on komission mukaan ”työlästä”) eikä palautusten hallinnointia, vaan ne annettaisiin rahoituslaitosten tehtäväksi. Tällainen ratkaisu on ehkä välttämätön mutta ilmeisen epätyydyttävä.
Komitea kiinnittää huomiota siihen, että useiden uusien jäsenvaltioiden maataloudessa on parhaillaan käynnissä monimutkainen muutosprosessi, joka on vielä pahasti kesken. Sen vuoksi vaatimus, jonka mukaan aikaista eläkkeellesiirtymistä voidaan tukea vain siinä tapauksessa, että maataloutta on harjoitettu vähintään kymmenen vuoden ajan, on kyseisten maiden tapauksessa kohtuuttoman tiukka. Komitea ehdottaa siirtymäkautta, jonka aikana lyhyempikin maataloustoiminta riittäisi tuen saamiseen sillä lisäedellytyksellä, että tuensaaja on käyttänyt suurimman osan työajastaan maataloustyöhön.
1.6

Euroopan unionilla on edelleenkin vaikeuksia ratkaista seuraava ristiriita: yhteismarkkinoiden ”rakennusvälineenä” on ainoastaan kilpailu, mutta unionin on kuitenkin varmistettava, että markkinoiden kehittämisprosessia varten on olemassa säännöt, joissa otetaan huomioon taloudellisten mekanismien lisäksi myös muita seikkoja. Yleishyödylliset palvelut eivät ole menetelmiä tai välineitä, vaan niiden avulla toteutetaan perusoikeuksia ja edistetään sosiaalista yhteenkuuluvuutta, osallistamista ja integraatiota.
3.1

ETSK korostaa, että neuvoston yksimielisesti hyväksymä asetus N:o 1260/2001 on voimassa 1. päivään heinäkuuta 2006 ja se on ollut perustana kymmenen uuden jäsenvaltion jäsenyysneuvotteluissa. Komitea ei siis voi ymmärtää, miksi komissio ehdottaa, että uudistus toteutetaan etuajassa jo 1. heinäkuuta 2005, vaikkei se ole välttämätöntä. Viljelijät ovat lisäksi jo suunnitelleet viljelykiertojärjestelyt markkinointivuodelle 2005/2006, ja tietyissä Euroopan maissa tehdään parhaillaan syyskauden sokerijuurikaskylvöjä. Vuonna 2001 tehtiin myös useita maatalouden ja teollisuuden investointeja sillä perusteella, että asetus N:o 1260/2001 on voimassa loppuun asti.
6.1

Johtopäätöksenä komitea toteaa, että eurooppalaisten yritysten kilpailukyvyn heikkoudet ovat se kova hinta, joka unionin täytyy maksaa riittämättömästä yrittäjähengestä. Unionin toteuttaminen on edelleen kesken useilla aloilla, uudistusten toimeenpano on viivästynyt ja unioni hyödyntää omia vahvuuksiaan täysin riittämättömästi, usein lyhytjännitteisesti ja joskus epäjohdonmukaisesti eli itselleen haitallisesti. Tämän havainnon tueksi voidaan esittää neljä keskeistä häiriötekijää: — Yrittäjähengen edistäminen on puutteellista unionissa sovellettavista vapauksista huolimatta. — Sisämarkkinoiden toteuttaminen on edelleen kesken niiden laajentumisesta huolimatta. — Talousliittoa ei ole vieläkään toteutettu rahaliitosta huolimatta. — Rakennemuutosten toteuttaminen on edelleen heikkoa asiaa koskevista suunnitelmista huolimatta.
2.10

Ehdotetussa direktiivissä on erityissäännökset yleisen edun kannalta merkittävien yhteisöjen lakisääteisestä tilintarkastuksesta. Yleisen edun kannalta merkittävillä yhteisöillä tarkoitetaan yhteisöjä, joilla on liiketoimintansa luonteen, kokonsa tai työntekijämääränsä vuoksi suuri merkitys yleisen edun kannalta, ja erityisesti yrityksiä, joiden arvopaperit on otettu jäsenvaltiossa kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla, sekä pankkeja, muita rahoituslaitoksia ja vakuutusyrityksiä. Tällaisilla yhteisöillä on mm. oltava tilintarkastuskomitea, jonka jäseniä ovat ne tarkastettavan yhteisön hallintoelimen jäsenet, jotka eivät kuulu sen johtajistoon, tai tarkastettavan yhteisön valvontaelimen jäsenet; tilintarkastuskomitean jäsenistä vähintään yhden on oltava riippumaton henkilö, jolla on asiantuntemusta laskentatoimen tai tilintarkastuksen tai molempien alalla. Lisäksi direktiivillä tiukennetaan mm. tilintarkastajan tai tilintarkastusyhteisön riippumattomuutta, laadunvarmistusta, julkista valvontaa ja nimittämistä koskevia säännöksiä.
3.1

ISM-säännöstö on yksi IMO:n merkityksellisimmistä toimista meriturvallisuuden alalla, koska se tarjoaa puitteet IMO:n yleissopimusten tehokkaalle noudattamiselle. ETSK:n kanta on, kuten aiemmissa lausunnoissa on todettu, että asetus 3051/95 on täyttänyt tehtävänsä hyvin aikaistaessaan ISM-säännöstön soveltamista kahdella vuodella ja laajentaessaan sen soveltamista kotimaan merireiteillä liikennöiviin ro-ro-matkustaja-aluksiin.
3.5.7.1

Koska vastaanottavalta yhtiöltä voidaan myöhemmin periä veroa siirretyistä varoista saaduista pääomavoitoista, on tarpeen yhdenmukaistaa verosäännöt, joita jäsenvaltiot soveltavat varojensiirtojen ja osakkeidenvaihtojen yhteydessä saatujen osakkeiden arviointiin. Tarkoituksena siis on, että kyseisillä osakkeilla on se todellinen arvo, joka varoilla ja vastuilla oli välittömästi ennen varojensiirtoa, tai se todellinen arvo, joka saaduilla osakkeilla oli osakkeidenvaihdon ajankohtana (silloin, kun hallussa on omia osakkeita, tehdään kuitenkin poikkeus).
1.3

EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohdan nojalla komissio on toimivaltainen ryhtymään toimenpiteisiin, joilla taataan ympäristöpolitiikan tavoitteiden toteuttaminen. Niinpä on ymmärrettävää pyrkiä säätämään ympäristönsuojelua tukevasta ja parantavasta kansalaisten osallistumisoikeudesta. Todettakoon, että tällainen tiedonsaanti- ja kuulemisväline on jo käytössä yhteisön muissa toimintaperiaatteissa, etenkin YMP:ssä ja teollisuuspolitiikassa. Koska välineillä vaikutetaan kestävään kehitykseen, tiedon saanti ja avoimuus on välttämättä ulotettava koskemaan asianosaisia laajempaa yleisöä tiedottamalla asiasta kaikille kansalaisille.
3.1

Komitea on ehdotetun direktiivin vaikutuksia ja sen Euroopan autoteollisuudelle aiheuttamia seurauksia ajatellen samaa mieltä asiantuntijoiden kanssa siitä, että sen soveltamisen käynnistämiseen on saatava riittävän pitkät määräajat. Komitea ymmärtää tämän tarpeen ja pitää sitä perusteltuna varsinkin korinvalmistajien osalta. Komitealla ei ole arviointiin tarvittavia tietoja eikä edellytyksiä, mutta sen mielestä direktiivin soveltamista varten suunniteltu aikataulu, joka on ajoneuvotyypistä riippuen 1. tammikuuta 2007—1. tammikuuta 2012 (40 artikla ja liite XVI), on kohtuullinen.
5.2.5

On myös olemassa lukuisia verkostoja, jotka koskevat kulttuuria sosiaalisena siteenä erityisesti syrjäytyneiden tai syrjäytymässä olevien väestönosien keskuudessa (työläiskaupunginosat, taantuvat teollisuusalueet, autioituvat maaseutualueet). (Komission aloitteesta tehdyssä tutkimuksessa näitä verkkoja on luetteloitu jo 65.) ETSK on kuullut useiden verkkojen edustajia ja on heidän kanssaan samaa mieltä siitä, että verkot on saatava ulos eristäytyneisyydestä. Niiden käyttöön on saatava edelleenkin puuttuvat välineet, joiden avulla ne voisivat vakinaistaa toimintaansa ja kehittää sitä. Kulttuuriyhteistyön eurooppalaisella seurantakeskuksella tulisi olla arvioijan tehtävä sen lisäksi, että se toimii koelaitoksena, joka levittää ja siirtää alalta toiselle jo hyväksi havaittuja tietoja ja taitoja.
3.1

ETSK kannattaa komission pyrkimystä tarjota korkeatasoinen kuluttajansuoja ja mahdollistaa sisämarkkinoiden toiminta. On myönnettävä, että ehdotus on tehty oikeaan aikaan; komission käynnistämän julkisen keskustelun hyväksi on tehty paljon töitä ja ennen ehdotuksen tekemistä on suoritettu ennakkoarviointi. ETSK toivoo, että tulevissa kuluttajansuojaa koskevissa ehdotuksissa menetellään samoin.
1.1

Vesipolitiikan puitedirektiivin (1) tultua voimaan on vähitellen annettava sen sisältämien säännösten täytäntöönpanon edellyttämät säädökset, jotta puitedirektiivin perimmäinen tarkoitus, Euroopan vesiympäristön suojelu, toteutuu kaikilta osin. Vesiensuojelun konkreettisista näkökohdista on jo tehty useita esityksiä (2), joista merkittävin on luettelo vesipolitiikan prioriteettiaineista (3). Se on erittäin tärkeä pilaantuneen pohjaveden käsittelyn kannalta.
3.6

Komitea kannattaa varauksetta uusia C1- ja D1-ajoneuvoluokkien määritelmiä, joissa suurimmaksi sallituksi massaksi on asetettu aikaisemman 7 500 kilon sijasta 6 000 kiloa. Erityisen myönteistä on, että tällä tavoin otetaan paremmin huomioon ajoneuvojen tekniset ominaisuudet. Komitea pitää hyvänä myös C1- ja D1-luokan ajoneuvojen vastaavuutta. Tämä vastaavuus ei vaaranna liikenneturvallisuutta, koska molempien luokkien ajoneuvoilla on samoja teknisiä ominaisuuksia, kuten samankaltaiset jarrujärjestelmät. 6 000 kilon rajan ylä- ja alapuolella olevilla ajoneuvoilla on erilaiset tekniset ominaisuudet (kuten jarrujärjestelmät). C1-luokan ajoneuvon kuljettaja on näin ollen pätevä kuljettamaan myös D1-luokan ajoneuvoa. Samalla tämä vastaavuus parantaa näiden ajoneuvojen kuljettajien vapautta ja valintamahdollisuuksia.
2.7

Komission ehdotus koskee puitteita, jotka antavat jäsenvaltioille mahdollisuuden luoda järjestelmä maksujen perimiseksi sellaisilta raskailta ajoneuvoilta, joiden suurin sallittu kokonaispaino on yli 3,5 tonnia. Kyse on soveltamisalan laajentamisesta. Voimassa olevassa eurovinjetti-direktiivissä alarajana on 12 tonnin suurin sallittu kokonaispaino. Kun otetaan huomioon, että liikenteeseen liittyvät turvallisuus-, ruuhka- ja melusuojakustannukset on sisällytetty direktiiviehdotuksen perusteisiin, ja koska nämä kustannukset koskevat myös henkilöautoja ja alle 3,5 tonnin painoisia pieniä kuorma-autoja, olisi oikeastaan myös näiden ajoneuvoryhmien kuuluttava direktiivin soveltamisalaan. Juuri tämän tosiasian komissio toteaakin selkeästi valkoisessa kirjassaan ”Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika”. Vaikka komissio on tehnyt lukuisia muutosehdotuksia, jotka tähtäävät voimassa olevan säännöstön soveltamisalan huomattavaan laajentamiseen, ja näin ollen mikään ei oikeastaan puhuisi sitä vastaan, että direktiivi ulotettaisiin koskemaan myös henkilöautoja ja pieniä kuorma-autoja, komitea hyväksyy komission aikomuksen jättää oman maksujärjestelmän kehittäminen jäsenvaltioiden ja suurten kaupunkien tehtäväksi. Käsillä oleva ehdotus direktiivin muuttamiseksi ei siis anna aihetta tämän liikennemuodon, eli ETSK:n tulkinnan mukaan sekä henkilöautojen että alle 3,5 tonnia painavien pienten kuorma-autojen, sisällyttämiseksi direktiivin soveltamisalaan.
30.3.2004 FI C 80/45 Euroopan unionin virallinen lehti
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja
neuvoston direktiivi elintarvikkeiden ja elintarvikkeiden ainesosien valmistamisessa käytettäviä
uuttamisliuottimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä”
(KOM(2003) 467 lopullinen – 2003/0181 COD)
(2004/C 80/12)
Neuvosto päätti 9. syyskuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklan nojalla pyytää
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.
Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi
lausuntonsa 13. marraskuuta 2003. Esittelijä oli John Donnelly.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. ja 11. joulukuuta 2003 pitämässään 404. täysistunnossa
(joulukuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 109 ääntä puolesta ja1 vastaan 2:n pidättyessä äänestämästä.
1. Johdanto
1.1. Tällä ehdotuksella on tarkoitus kodifioida elintarvikkei-
den ja elintarvikkeiden ainesosien valmistamisessa käytettäviä
uuttamisliuottimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännönlähentämisestä 13 päivänä kesäkuuta 1988 annettu neuvostondirektiivi 88/344/ETY. Uudella direktiivillä korvataan useat
siihen sisällytetyt säädökset. Kodifioitavien säädösten asiasisäl-
töä ei ole muutettu tässä ehdotuksessa, vaan niihin on yhdistet-täessä tehty ainoastaan kodifioinnin edellyttämät muodolliset
muutokset.
Bryssel 10. joulukuuta 2003.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean
puheenjohtaja
Roger BRIESCH1.2. Komitean mielestä on erittäin hyödyllistä koontaa
kaikki asiaa koskevat säädökset yhdeksi direktiiviksi. Komitea
pitää komission tavoin Kansalaisten Eurooppa -hankkeen
kannalta tärkeänä yhteisön lainsäädännön yksinkertaistamista
ja selkeyttämistä, jotta siitä saataisiin yksiselitteisempää jaluettavampaa tavallisille kansalaisille. Kansalaiset saavat näin
uusia mahdollisuuksia ja tilaisuuksia käyttää lainsäädännön
heille tarjoamia erityisiä oikeuksia.
On vahvistettu, ettei kodifioinnilla muuteta säädösten asiasisäl-
töä millään tavoin vaan sillä pyritään ainoastaan yksinkertaista-
maan ja selkeyttämään yhteisön lainsäädäntöä. Komitea on
erittäin tyytyväinen kyseiseen tavoitteeseen ja kannattaa –
edellä mainitun vahvistuksen huomioon ottaen – komissionehdotusta.