1. Johdanto

Nykyisen talouskriisin osittaisena syynä on ollut sitkeä makrotalouden epätasapaino, joka on johtanut suuriin pitkäkestoisiin vaihtotaseen ali- ja ylijäämiin, tuntuviin kilpailukyvyn menetyksiin ja velkaantuneisuuteen. Tämän epätasapainon tämänhetkinen purkaminen ja sopeutus muovaavat talouden toimintaympäristöä. Epätasapaino aiheuttaa edelleen makrotaloudellisia haasteita kyseisille jäsenvaltioille, ja siihen liittyy vakavia heijastusvaikutuksia, jotka pahentavat euroalueeseen kohdistuvia uhkia. Joulukuussa 2011 tuli voimaan talouspolitiikan ohjauspaketti (”six-pack”), johon sisältyy kaksi asetusta, joissa otetaan käyttöön makrotalouden epätasapainoa koskeva menettely[1]. Epätasapainon valvonta makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä on osa nk. talouspolitiikan EU-ohjausjaksoa, jonka aikana makrotaloutta valvotaan integroidusti ja ennakoivasti. Makrotalouden epätasapainoa koskevaa menettelyä sovellettiin täysimääräisesti ensimmäistä kertaa vuonna 2012. Komissio käynnisti 14. helmikuuta 2012 makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn ensimmäisen vaiheen julkaisemalla ensimmäisen kertomuksen varoitusmekanismista[2]. Toukokuun 30. päivänä 2012 julkaistiin 12:ta jäsenvaltiota koskevat perusteelliset tarkastelut[3], joissa todettiin, että 12:ssa tarkastelun kohteena olleessa jäsenvaltiossa oli makrotalouden epätasapainoa. Neuvoston talouspolitiikan EU-ohjausjakson yhteydessä heinäkuussa antamiin maakohtaisiin suosituksiin sisällytettiin tarkoituksenmukaiset vastatoimet havaittuun epätasapainoon[4].

Tämä on toinen varoitusmekanismista laadittu kertomus, jolla käynnistetään makrotalouden epätasapainoa koskeva menettely vuoden 2013 EU-ohjausjaksolla.

Kertomus varoitusmekanismista on alustava arviointiväline, jonka avulla komissio yksilöi jäsenvaltiot, joiden kehitystilanteen se katsoo edellyttävän perusteellisia jatkotutkimuksia sen määrittämiseksi, kärsivätkö tai ovatko ne vaarassa kärsiä epätasapainosta. Havaittujen suuntausten pääasiallisia aiheuttajia ei analysoida yksityiskohtaisesti varoitusmekanismista laaditussa kertomuksessa vaan perusteellisissa tarkasteluissa[5], joiden perusteella komissio toteaa, onko maissa epätasapainoa tai liiallista epätasapainoa ja antaa toimenpidesuosituksia. Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn toisella kierroksella otetaan huomioon edellisen kierroksen havainnot ja se, etteivät yleiset taloudelliset edellytykset ole parantuneet. Perusteelliset tarkastelut on tarkoitus julkaista keväällä juuri ennen talouspolitiikan EU-ohjausjakson toukokuun pakettia.

Varoitusmekanismista laadittu kertomus perustuu indikaattoreista muodostuvaan tulostauluun. Epätasapainon mahdollisen olemassaolon tai riskin arviointi ei perustu tulostaulun indikaattoreiden mekaaniseen soveltamiseen. Tulostaulussa hyödynnetään lisätietoja ja -indikaattoreita ja otetaan asianmukaisesti huomioon maakohtaiset olosuhteet ja instituutiot. Lisäksi tarkastellaan toukokuussa 2012 laadittujen perusteellisten tarkastelujen päätelmiä. Tulostauluun on lisätty alkuperäisten kymmenen indikaattorin rinnalle finanssialaa koskeva indikaattori ottaen huomioon neuvoston ja Euroopan parlamentin pyyntö ottaa finanssiala paremmin huomioon. Liitteessä 1 selitetään yksityiskohtaisemmin tämänvuotista tulostaulua ja sen taustaa.

Joitakin tulostaulun perusteella tehtäviä horisontaalisia ja temaattisia tulkintoja käsitellään jaksossa 2. Tulostaulun maakohtaiset analyysit esitetään jaksossa 3. Jakso 4 puolestaan sisältää päätelmät.

2. Epätasapainon tasapainottamisessa ja korjaamisessa tapahtunut edistys

EU:n talouksien suurena haasteena on yhä ennen kriisiä kertyneen ulkoisen ja sisäisen epätasapainon korjaaminen. Useilla jäsenvaltioilla on paineita velkavivun purkamiseksi yksityisellä ja julkisella sektorilla. Näiden paineiden taustalla on tarve purkaa aiemmista kestämättömistä meno- ja velkatasoista kertynyttä rahoituksen epätasapainoa. Velkavivun samanaikainen purkaminen jarruttaa kasvua, kun menoja supistetaan ja tulot ohjataan velkojen takaisinmaksuun. Jotta ulkoiset alijäämät saataisiin korjattua kokonaan ja kestävästi, suhteellista kilpailukykyä on parannettava vielä lisää muun muassa vähentämällä kustannuksia ja lisäämällä tuottavuutta. Kertyneen sisäisen ja ulkoisen epätasapainon sopeuttamisen odotetaan olevan pitkällinen prosessi, joka muovaa talouden toimintaympäristöä vielä useiden vuosien ajan ja muokkaa makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn mukaista valvontaa. Kasvun edellytykset, ensi vuoden kasvunäkymät mukaan luettuina, ovat tällä hetkellä huomattavasti heikommat kuin varoitusmekanismista laaditussa edellisessä kertomuksessa aiemmin tänä vuonna kaavailtiin. Kasvua ja lähentymistä kuitenkin tukee edistyminen tasapainottumisessa.

Ilmassa on positiivisia merkkejä EU:n talouksien tasapainottumisen edistymisestä, kuten komission viimeisimmät talousennusteet osoittavat. Uudistustoimet näyttävät kantavan hedelmää muuallakin kuin talouden sopeutusohjelmaan osallistuvissa maissa. Kilpailukyvyn paranemisen ansiosta vaihtotaseen alijäämät ovat supistumassa maissa, joilla on suurin ulkoinen epätasapaino. Joidenkin huomattavasta vaihtotaseen alijäämästä kärsivien maiden osalta tarvitaan kuitenkin edelleen huomattavasti sopeutusta, jota on tuettava toteuttamalla tuottavuutta lisääviä rakenneuudistuksia, joista on sovittu talouden sopeutusohjelmissa ja maakohtaisissa suosituksissa. Dynaaminen kotimainen kysyntä ja palkkakehitys ylijäämämaissa vauhdittaisivat edistymistä euroalueen (ja EU:n) sisäisessä tasapainottumisessa.

Tulostaulun kattamista eri alueista voidaan esittää seuraavat tarkemmat huomiot:

· Vaihtotaseiden tasapainottuminen etenee euroalueella (ja EU:ssa). Tämän taustalla on pääosin ollut haavoittuvien talouksien sopeutus, joskin kehitys jäsenvaltioissa, joille on kertynyt suuria vaihtotaseen ylijäämiä, on myös edistänyt euroalueen (ja EU:n) tasapainottumista. Alijäämämaiden vienti on kasvanut, kun kilpailukyky on parantunut ja resursseja on kohdennettu uudelleen vientisuuntautuneeseen teollisuuteen. Samalla kotimainen kysyntä ja tuonti ovat vähentyneet tuntuvasti. Vaikka tämä kehitys heijastaa niin suhdanteita kuin rakenteellisiakin seikkoja, keskeisessä asemassa useimmissa maissa näyttää olevan rakenteellinen korjaus. Samaan aikaan kun sopeutus on edistynyt jäsenvaltioissa, joiden vaihtotaseessa on huomattavaa alijäämää, useiden ylijäämäisten jäsenvaltioiden ulkoinen tasapaino on heikentynyt, joskin hitaammin. Kotimaisen kysynnän painoarvon lisääntyminen ylijäämämaiden taloudellisessa toiminnassa ja suhteellisen dynaaminen palkkojen kasvu viittaavat siihen, että ylijäämämaiden vaikutus tasapainottamiseen saattaa kasvaa tulevina vuosina.

· Kaikesta huolimatta vaihtotaseen alijäämien ulkoinen sopeutus ei vielä riitä varmistamaan kestävää ja vakaata ulkoista velka-asemaa. Suurimmassa osassa jäsenvaltioita (negatiivinen) ulkomainen nettovarallisuusasema ylittää ohjeellisen kynnysarvon. Ulkomaiseen nettovarallisuuteen sovellettavan kynnysarvon ylityksen suuruus vaihtelee kuitenkin eri valtioissa lievästä poikkeamasta (CZ, EE, LT, PL, SI ja SK, sekä RO) huomattavaan poikkeamaan (BG, ES, CY, LV ja HU sekä IE, EL ja PT). Kiinnikurojamaiden talouksissa ulkomaista nettovelkaa on yleensä vähemmän suorien ulkomaisten sijoitusten merkittävyyden vuoksi (BG, CZ, SK, LT ja LV). Negatiivinen asema on monissa tapauksissa jatkanut pahenemistaan tai sen kohentuminen on johtunut pääosin arvostusvaikutuksesta (ES ja CY sekä EL ja PT) ja varsinkin kotimaan markkinoilla liikkeeseen laskettujen, ulkomaalaisten sijoittajien hallussaan pitämien arvopaperien markkina-arvon laskusta.

· Vientitulokset ovat parantuneet hieman tilanteessa, jossa maailmanlaajuinen kysyntä on heikentynyt. Lukuun ottamatta niitä jäsenvaltioista, jotka pyrkivät kuromaan kiinni muiden jäsenvaltioiden etumatkaa (EE, MT, SK, BG, LV, LT, PL ja RO), suurin osa jäsenvaltioista on menettänyt vientimarkkinaosuuksiaan viiden viime vuoden aikana ylittäen tällä hetkellä reippaasti ohjeellisen kynnysarvon. Pidemmällä aikavälillä menetykset vastaavat osittain koko EU:n trendiä maailmanlaajuisessa yhteydessä, ja niitä on tarkasteltava maailmankaupan laajenemisen taustaa vasten. Vientimarkkinaosuuksien menetykset ovat kuitenkin monissa tapauksissa hidastumassa viime vuoteen verrattuna.

· Hintakilpailukyvyn ja muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvan kilpailukyvyn kehittyminen on vaikuttanut positiivisesti ulkoisen epätasapainon purkamiseen. Hintakilpailukyvyn ja muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvan kilpailukyvyn elpyminen on sopeutusprosessin avaintekijä sellaisissa talouksissa, joilla on huomattavaa vaihtotaseen alijäämää. Monia rakenneuudistuksia on jo toteutettu. Vaikka uudistusten täydet vaikutukset näkyvät makrotalouden tärkeimmissä muuttujissa tyypillisesti vasta jonkin ajan kuluttua, huomattavat työmarkkinoiden uudistukset ovat jo parantaneet kilpailukykyä huomattavasti useissa jäsenvaltioissa. Suhteellisten yksikkötyökustannusten ja reaalisten efektiivisten valuuttakurssien trendissä tapahtuneet muutokset ovat jo hyvä osoitus kilpailukyvyn paranemisesta useimmissa jäsenvaltioissa. Tulostaulun yksikkötyökustannusten indikaattori (nimellinen muutos vuosina 2009–2011) ylittää kynnysarvon vain neljässä jäsenvaltiossa (BG, LU, RO ja FI) verrattuna siihen, että edellisessä kertomuksessa kynnysarvon ylittäjiä oli kaksinkertainen määrä. Tämä johtuu paineista, jotka ovat hidastaneet palkkojen nousua parin viime vuoden aikana.

· Hintakilpailukyky on suurten markkinapaineiden vuoksi vahvistunut tähän mennessä pääasiassa jäsenvaltioissa, joissa epätasapaino on huomattava. Vuodesta 2010 alkaen nimellisten yksikkötyökustannusten kasvuvauhti on euroalueen reunamilla ollut hitaampi kuin vastaava kasvuvauhti ylijäämäisissä ydintalouksissa. Yksikkötyökustannusten lasku haavoittuvissa maissa suhteessa euroalueen ydinmaihin johtuu tuottavuuden ja kilpailupaineiden kasvusta, työvoiman vähentämisestä (joka kompensoi nyt viime vuosien aikaista työvoiman hamstrausta) ja nimellispalkkojen laskusta monilla sektoreilla.

· Yksityisellä sektorilla on edelleen paineita velkavivun purkamiseksi monissa jäsenvaltioissa. Ylivelkaantumista alettiin purkaa yksityisellä sektorilla, yritykset ja kotitaloudet mukaan luettuina, heti finanssikriisin jälkeen. Yksityisen sektorin velka ylittää ohjeellisen kynnysarvon (160 % suhteessa BKT:hen) suurimmassa osassa jäsenvaltioita (AT, BE, CY, DK, FI, FR, HU, LU, MT, NL, ES, SE ja UK sekä IE ja PT). Sektorikohtaisesti tarkasteltuna yritykset ovat joissakin maissa erityisen velkaantuneita (yli 120 % suhteessa BKT:hen: BE, BG, CY, MT, ES ja SE sekä IE ja PT). Joissain tapauksissa (esim. SI ja ES) rakennusyritysten osuus muiden kuin finanssialan yritysten velasta on suurin, ja lisäkorjaukset asuntomarkkinoilla voivat lisätä hoitamattomien lainojen ja arvoltaan alentuneiden omaisuuserien määrää yrityssektorilla. Kotitalouksilla on paineita velkavivun purkamiseksi monissa jäsenvaltioissa (CY, DK, NL, ES, SE ja UK sekä IE ja PT). Paineet liittyvät pääasiassa asuntomarkkinoiden kukoistukseen ennen kriisiä. Kotitalouksien taseisiin ja kulutukseen kohdistuvat riskit liittyvät asuntomarkkinoilla mahdollisesti tapahtuviin lisäkorjauksiin.

· Luotonanto yksityiselle sektorille on yhä laimeaa ja yksityisen sektorin luottovirrat maltillisia. Vuonna 2011 luotonoton kasvuun liittyvät luvut alittivat yleensä kynnysarvon, mikä johtui niin luottojen tarjontaan kuin kysyntäänkin liittyvistä tekijöistä. Yhtäältä pankit supistivat taseitaan ja lisäsivät varauksiaan. Finanssialan rahoitusvelat kasvoivatkin kautta linjan vain kohtuullisesti vuonna 2011. Luottojen tarjontaan vaikuttivat myös finanssialaa vaivanneet rakenne- ja likviditeettiongelmat. Toisaalta heikentyneet kasvunäkymät ja huomattava epävarmuus ovat jarruttaneet kysyntää erityisesti maissa, joissa sopeutustarpeet ovat suurimmat.

· Monimutkaiset yhteydet julkisen sektorin, pankkisektorin ja yksityisen sektorin välillä monesti lisäävät taustalla olevaa epätasapainoa. Finanssialan ja kotimaisen valtionvelan voimakas keskinäinen riippuvuus altistaa pankit valtionvelkakirjojen omistusosuuksien kautta valtionvelasta aiheutuville riskeille. Lisäksi valtion joukkovelkakirjojen korkea tuotto voi vaikuttaa yrityksiin pankkisektorin kautta ja huonontaa niiden rahoitusehtoja. Tästä syystä sekä julkisen että yksityisen sektorin rahoituskustannusten välillä on yhä suurempia eroja eri jäsenvaltioissa, mikä aiheuttaa finanssimarkkinoilla pirstaloitumista yli kansallisten rajojen. Valtioiden velkakriisi on lisännyt talletuspakoa joistakin haavoittuvista maista ja aiheuttanut yksityisellä sektorilla rahoitusta ja likviditeettiä koskevia lisäpaineita. Suurimmassa vaarassa näyttävät olevan pienet ja keskisuuret yritykset, sillä ne ovat erityisen riippuvaisia pankkilainoista. Tässä tilanteessa yksityisen sektorin paineet velkavivun purkamiseksi ovat sitäkin huolestuttavampia, koska samaan velkavivun purkaminen on käynnissä ja tarpeen myös julkisella sektorilla (BE, ES, HU ja IT sekä IE, EL ja PT).

· Korjaukset asuntomarkkinoilla ovat yhä kesken, mikä vaikuttaa eri tavoin rakennussektorin dynamiikasta riippuen. Asuntojen reaalihintojen kasvu oli negatiivista lähes kaikissa jäsenvaltioissa vuonna 2011, lukuun ottamatta Baltian maita, jotka ovat toipumassa edellisistä voimakkaiden suhdannevaihteluiden jaksoista. Näin ollen asuntojen hintojen nousu ei ylittänyt yhdessäkään maassa ohjeellista kynnysarvoa. Käynnissä oleva korjaus on saanut lisävauhtia joissakin maissa, joissa asuntojen hinnat olivat jo laskeneet kumulatiivisesti huomattavasti (CY, ES ja IE) taloustilanteen heikennyttyä voimakkaasti. Joissakin tapauksissa tämä on supistanut rakennussektoria tarvittavalla tavalla mutta myös lisännyt työttömyyttä ja heikentänyt pankkien taseita (SI, ES ja IE). Tämä merkitse uusia mukautuksia alaspäin (DK, NL, UK), kun luottoehtoja tiukennetaan ja talouden epävarma tilanne jatkuu.

· Käynnissä oleva epätasapainon sopeutus on tarpeen, mutta se on kallista lyhyellä aikavälillä ja on lisännyt työttömyyttä. Sopeutus on käynnissä, mutta tie kohti kattavaa ja kestävää tasapainoa on vielä pitkä. Palkanmuodostusmekanismien uudistukset alkavat näyttää tehokkuutensa kustannuskilpailukyvyn parantamisessa. Kokonaiskysyntä on heikko useissa jäsenvaltioissa, ja niiden korkea tai kasvava työttömyys osoittaa, että työmarkkinoiden sopeutusprosessi on vielä kesken. Talouden heikko toimeliaisuus ja joissakin tapauksissa rakennusalan kaltaisten tärkeiden sektorien supistaminen (SI, ES ja IE) muodostavat osan sopeutusprosessia, joka siirtää resursseja suljetulta sektorilta avoimelle sektorille ja ohjaa menoja kotimaassa tuotettuihin tavaroihin. Se, miten menot ohjataan kasvun palauttamiseen, työpaikkojen luomiseen ja ulkoiseen sopeutukseen, riippuu paljolti sekä työ- että tuotemarkkinoilla toteutettavista jatkuvista rakenneuudistuksista ja finanssialan sääntelyn täytäntöönpanon tehostamistoimista. Tämä on sitäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon huomattavat sisäiset paineet velkavivun purkamiseksi.

3. Tulostauluun perustuvat maakohtaiset kommentit

Jäljempänä esitettävät kommentit eivät kata jäsenvaltioita, joita jo valvotaan virallista rahoitusta saavassa talouden sopeutusohjelmassa. Euroalueen maista tämä koskee Kreikkaa, Irlantia ja Portugalia ja euroalueen ulkopuolisista maista Romaniaa[6].

Belgia: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Belgia kärsi makrotalouden epätasapainosta erityisesti ulkoisen kilpailukyvyn ja velkaantuneisuuden kehittymisen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vientimarkkinaosuuksien muutos, yksityisen sektorin bruttovelka ja julkinen velka. Ulkoisella puolella Belgia menettää yhä vientimarkkinaosuuksia, tosin hieman hitaammin. Vientimarkkinaosuuksien jatkuvat menetykset johtuvat vuodesta 2003 alkaen heikentyneestä tavarataseesta, jonka vaikutusta on osittain kompensoinut palvelutaseen tasainen kehitys. Vaihtotaseen odotetaan tulevina vuosina pysyttelevän lähellä tasapainoa. Vientimarkkinaosuuksien menettäminen selittyy erityisesti sillä, että kustannuskilpailukyky on heikentynyt muun muassa euroalueen keskiarvoa voimakkaamman yksikkötyökustannusten nousun vuoksi. Tämän trendin odotetaan jatkuvan. Sisäisen epätasapainon osalta yksityisen sektorin velkaa koskeva indikaattori ylittää selvästi kynnysarvon, vaikkakin se johtuu suurelta osin yritysten sisäisistä lainoista. Luotonanto kasvoi suhteellisen voimakkaasti vuonna 2011 mutta viime aikoina sen kasvu on hidastunut kysynnän hiipumisen ja yritysten luottoehtojen tiukentamisen vuoksi. Julkinen velka on huomattava ja kasvaa jatkuvasti viime vuosina kertyneiden huomattavien alijäämien ja finanssialan tukitoimien vuoksi. Asuntojen hinnat nousivat nopeasti ennen kriisiä, ja korjauksen todennäköisyyttä on selvitettävä tarkemmin. Selvityksessä on otettava huomioon myös tällaisen korjauksen mahdolliset vaikutukset kiinteistöluottojen kannattavuuteen ja sen myötä kotitalouksien velkaan. Vuonna 2011 finanssialan velka suhteessa omaan pääomaan kasvoi alan kärsimien menetysten vuoksi. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia, onko epätasapaino jatkumassa vai purkautumassa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu epätasapaino.

Bulgaria: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Bulgaria kärsi makrotalouden epätasapainosta erityisesti ulkoisen velkaantuneisuuden, yrityssektorin velkavivun purkamisen ja työmarkkinoiden sopeutusprosessin kehityksen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa jotkut indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat ulkomainen nettovarallisuus ja yksikkötyökustannukset. Yksityisen sektorin velkaa koskeva indikaattori on tällä kertaa kynnysarvon alapuolella. Ulkoisella puolella vaihtotase on parantunut nopeasti: vaihtotaseen tasapaino saavutettiin vuonna 2011, ja vaihtotaseen ennakoidaan pysyttelevän kynnysarvon alapuolella ennustejaksolla. Huolimatta vaihtotaseen huomattavia korjauksia peilaavasta parannuksesta negatiivisen ulkomaisen nettovarallisuusaseman odotetaan ylittävän edelleen huomattavasti ohjeellisen kynnysarvon, minkä vuoksi se muodostaa lähitulevaisuudessa haavoittuvuuden lähteen. Tätä indikaattoria olisi kuitenkin tulkittava yhdessä suorien ulkomaisten sijoitusten erittäin suuren kannan kanssa, mikä johtaa huomattavasti pienempään ulkomaiseen nettovelkaan. Ensinnäkin suorien ulkomaisten sijoitusten virrat olivat vähäisiä vuonna 2011 ja niiden viimeaikaisen kasvun odotetaan pysyttelevän hienoisena, vaikka suorien ulkomaisten sijoitusten kannat ovat suuria. Toiseksi Bulgarian vientimarkkinaosuudet ovat kasvaneet tuottavuuden paranemisen, reaalisen efektiivisen valuuttakurssin heikkenemisen ja yksikkötyökustannusten viimeaikaisen kohtuullisen kasvun ansiosta. Tästä huolimatta indikaattori on yhä kynnysarvon yläpuolella, ja palkkojen ja yksikkötyökustannusten ennakoidaan kasvavan suhteellisen voimakkaasti tulevaisuudessa. Asuntomarkkinoilla hinnat ovat yhä laskussa niiden alennettua jyrkästi jo aiemmin. Luottoehdot ovat säilyneet vakaina ja luotonanto on kasvussa, vaikka järjestämättömien lainojen suuri määrä saattaakin jarruttaa luotonantoa. Vaikka velkavipua on saatu purettua nopeasti (vuoden 2011 tietojen mukaan finanssialan ulkopuolisille yrityksille myönnettyjen lyhytaikaisten lainojen määrä on vähentynyt nopeasti), yksityinen sektori on yhä suhteellisen velkaantunut ottaen huomioon, että kyseessä on kiinnikurojamaa, pääasiassa finanssialan ulkopuolisille yrityksille myönnettyjen rajatylittävien yritysten välisten lainojen vuoksi. Koska ulkoisen epätasapainon sopeutuksen taustalla on osittain kotimaisen kysynnän supistuminen, investoinnit mukaan luettuina, vaarana on, että talous ohjautuu hitaan kasvun uralle, jolloin velkatason madaltamisesta, ulkomainen nettovarallisuus mukaan luettuna, tulee haastavampaa. Maan pitkän aikavälin kasvupotentiaaliin liittyvät haasteet johtuvat niin ikään työmarkkinoiden heikkouksista, jotka näkyvät työmarkkinoiden heikkona toimivuutena ja negatiivisena kasvuna, kasvavina työttömyyslukuina ja korkeana rakenteellisena työttömyytenä. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia, onko epätasapaino jatkumassa vai purkautumassa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu epätasapaino.

Tšekki: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Tšekki olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa ohjeellisen kynnysarvon ylittää ulkomainen nettovarallisuus. Ulkomaisen nettovarallisuuden heikkeneminen johtuu pitkäkestoisista vaikkakin kohtuullisista vaihtotaseen alijäämistä, jotka ovat kolmen viime vuoden aikana olleet BKT:hen suhteutettuna kolmen prosentin luokkaa. Alijäämät ovat pääasiassa seurausta siitä, että suorien ulkomaisten sijoitusten suuresta kannasta maksetut osingot ovat virranneet ulos maasta. Ulkoisen haavoittuvuuden riski on kaiken kaikkiaan vähäinen ulkoisen bruttovelan suhteellisen pienen arvon vuoksi. Tavarakaupan tase oli voimakkaasti ylijäämäinen vuonna 2011, mutta vientimarkkinaosuuksien kasvu on vähitellen hiipumassa suoriin ulkomaisiin sijoituksiin liittyvien täysin uusien hankkeiden osuuden pienenemisen vuoksi. Tuonnin kasvun odotetaan samaan aikaan hidastuvan. Koska kotimainen kysyntä on yhä heikkoa, vaihtotaseen alijäämän ennustetaan kohenevan entisestään tulevina vuosina, minkä puolestaan odotetaan edesauttavan ulkomaisen nettovarallisuuden vakiintumista suunnilleen nykytasolle. Ennen maailmanlaajuista finanssikriisiä reaalinen efektiivinen valuuttakurssi vahvistui vahvistumistaan, mutta on vuodesta 2009 pysytellyt pääosin vakaana. Tšekkiin virtasi pääomaa samaan aikaan kuin palkat nousivat huomattavasti kaikilla talouden sektoreilla, vaikka tuottavuuden kasvu rajoittui pääosin avoimeen sektoriin. Vaikka nimellisten yksikkötyökustannusten kokonaiskasvu hidastui lähes 3 prosenttiin kolmen viime vuoden aikana, ja sen odotetaan pysyttelevän vaimeana lähitulevaisuudessa, kumulatiivinen tuottavuuskuilu suljetulla sektorilla voi rajoittaa talouden kilpailukykyä. Tämä johtuu ensinnäkin siitä, että suljettu sektori toimittaa panoksia muille sektorille ja vaikuttaa siten suoraan niiden kilpailukykyyn. Toisena syynä on se, että palkkojen nopeampi nousu suljetulla sektorilla voi jarruttaa työvoiman siirtymistä vientisuuntautuneeseen teollisuuteen, jolla on paremmat mahdollisuudet kasvattaa tuottavuuttaan. Sopeutumisprosessi, johon liittyy asuntojen reaalihintojen lasku, on käynnissä rakennus- ja kiinteistösektorilla, jotka kukoistivat ennen kriisiä suhteellisen kepeiden luottoehtojen ansiosta: pankkilainojen osuus näiden teollisuudenalojen arvonlisäyksessä kaksinkertaistui vuosina 2005–2008. Tšekin pankkisektori, joka on suurelta osin ulkomaisessa omistuksessa, on säilyttänyt kestävyytensä, ja yksityisen ja julkisen sektorin kohtuullinen velkataakka on estänyt negatiivisten kierteiden muodostumisen. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Tanska: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Tanska kärsi makrotalouden epätasapainosta erityisesti ulkoisen kilpailukyvyn ja kotitalouksien velkaantuneisuuden kehittymisen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa jotkin indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vientimarkkinaosuuksien muutos ja yksityisen sektorin velka. Vientimarkkinaosuuksien menetys ylittää edelleen reilusti kynnysarvon ja oli vuonna 2011 samaa luokkaa kuin vuonna 2010. Toukokuun 2012 perusteellisessa tarkastelussa todettiin, että Tanskan kilpailukyky ja heikot tulokset tavaroiden viennissä olivat yhteydessä yksikkötyökustannusten nousuun verrattuna sen tärkeimpiin kilpailijamaihin. Kustannuskilpailukyky on kuitenkin nimellisten yksikkötyökustannusten kolmen vuoden prosentuaalisena muutoksena mitattuna parantunut ja alittaa yhä kynnysarvon. Yksikkötyökustannusten kehityksen ennustetaan jatkuvan vaimeana tulevina vuosina. Reaalisen efektiivisen valuuttakurssin prosentuaalinen muutos kolmen vuoden aikana osoittaa niin ikään heikentymistä vuodesta 2009 alkaen, ja heikkenemisen odotetaan jatkuvan tulevina vuosina. Markkinaosuuksia on menetetty jatkuvasti huolimatta kustannuskilpailukyvyn paranemisesta. Tämä voi tarkoittaa sitä, ettei kustannuskilpailukyky ole vielä riittävä edellisten 10 vuoden aikana tapahtuneiden kilpailukyvyn kumulatiivisten menetysten korjaamiseksi. Vaihtotaseen ylijäämä kuitenkin kasvaa jatkuvasti erityisesti tavara- ja palvelukaupan taseen (osittain öljyn ja maakaasun viennin, joka hyötyy öljyn hintojen noususta) ja myös ulkomaille tehdyistä suorista ulkomaisista sijoituksista saatavien tulovirtojen ansiosta. Koska vaihtotaseessa näkyy osittain yksityisen sektorin huomattavien säästöjen vaikutus, sen odotetaan heikkenevän tulevina vuosina, kun kotimainen kysyntä elpyy vähitellen. Yksityisen sektorin velka ylittää edelleen kynnysarvon huomattavasti. Se on toki alentunut jo kahtena vuonna peräkkäin, mikä johtuu osittain kotitalouksien velkasuhteen supistumisesta, mutta on edelleen huippulukemissa. Asuntomarkkinoiden kehitys on omalta osaltaan vaikuttanut siihen, että kotitalouksien velka on noussut kestävän tason yläpuolelle, mikä saattaa lisätä rahoituksen ja talouden vakauteen kohdistuvia riskejä. Vaikka rahoitusvakauteen kohdistuva riski saattaa olla suhteellisen pieni, talouden vakautta heikentävät riskit vaikuttavat varteenotettavilta. Asuntojen hintojen kohtuuttomat vaihtelut ja kotitalouksien huomattava velka, jotka ovat saaneet yksityisen kulutuksen heilahtelemaan laidasta laitaan, estävät nyt taloutta toipumasta, kun kotitalouksien on purettava velkavipua. Asuntojen reaalihinnat laskivat jälleen vuonna 2011 vuoden 2010 vakiintuneelta tasolta. Vaikka hinnat ovatkin nyt todennäköisesti lähellä pitkän aikavälin trendiä, markkinat ovat yhä haavoittuvat tiukkojen luottoehtojen ja hitaan palkkojen kasvun vuoksi, mikä saattaa talousnäkymät huomioon ottaen merkitä hintojen laskua vieläkin alaspäin. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia, onko epätasapaino jatkumassa vai purkautumassa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu epätasapaino.

Saksa: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Saksa olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vientimarkkinaosuuksien muutos ja julkinen velka. Kun tarkastellaan ulkoisia tekijöitä, vientimarkkinaosuuksien menetykset ovat yhä ohjeellisen kynnysarvon yläpuolella. Tämä johtuu vuoden 2010 menetyksistä, jotka jatkuvat vuonna 2011, tosin hieman hitaammin. Menetykset ovat kaiken kaikkiaan vähäisiä ja vastaavat vaihtotaseen ylijäämän tämänhetkistä supistumiskehitystä. Vaihtotaseen ylijäämää koskeva indikaattori ylittää nipin napin kynnysarvon vuonna 2011, kuten edellisessäkin varoitusmekanismista laaditussa kertomuksessa todetaan. Vaihtotaseen ylijäämän supistumiseen osana tasapainottumisprosessia on parin viime vuoden aikana vaikuttanut erityisesti kauppataseen ylijäämän pieneneminen suhteessa muuhun euroalueeseen. Kun katsotaan tulevaisuuteen, vaihtotaseen ylijäämä supistuu viimeisempien ennusteiden mukaan maltillisesti vuosina 2012–2014 yksityisen kulutuksen ja investointien elpymisen ansiosta. Myös yksikkötyökustannukset ovat kasvaneet viime vuosina, ja niiden odotetaan jatkavan kasvuaan nopeammin kuin euroalueella keskimäärin tulevina vuosina, sillä työmarkkinat ovat säilyneet vahvoina. Työvoimakustannusten noususta huolimatta reaalinen efektiivinen valuuttakurssi heikkenee entisestään, kun otetaan huomioon yritysten rajalliset mahdollisuudet siirtää palkkojen nousun vaikutukset kuluttajiin. Kotimaan tasolla julkisen velan ennakoidaan alenevan vuodesta 2013 alkaen, ja Saksa edistyy vakaus- ja kasvusopimuksessa velan supistamiselle asetutun viitearvon saavuttamisessa. Yksityisen sektorin velkataakka on jatkuvasti pieni ja luottotoiminta laimeaa. Asuntojen hinnat ovat nousseet hieman, ja jyrkimmät nousut ovat olleet ominaisia joillekin kaupunkialueille. Asuntoinvestointien odotetaan kasvavan voimakkaasti tulevaisuudessa. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Viro: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Viro olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa pari indikaattoria on ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat ulkomainen nettovarallisuus ja työttömyys. Kolmas indikaattori eli yksityisen sektorin velka on tällä kertaa turvallisesti kynnysarvon alapuolella (133 % suhteessa BKT:hen vuonna 2011). Ulkoisista tekijöistä voidaan todeta, että suurin osa jyrkistä sopeutustoimista, jotka otettiin käyttöön vuosina 2005–2007 kertyneen huomattavan ulkoisen epätasapainon korjaamiseksi, on saatu päätökseen. Vuonna 2011 vaihtotase oli yhä huomattavasti ylijäämäinen, ja sen odotetaan pysyttelevän lähellä tasapainoa keskipitkällä aikavälillä. Tätä kehitystä tukee vientimarkkinaosuuksien kasvu. Vaikka negatiivinen ulkomainen nettovarallisuus ylittää yhä huomattavasti kynnysarvon, se on kohentumassa nopeasti. Tämä johtuu jatkuvasti ylijäämäisestä vaihtotaseesta ja nimittäjävaikutuksesta, kun nimellinen BKT kasvaa tasaisesti. Lisäksi puolet ulkoisista nettovastuista muodostuu suorista ulkomaisista sijoituksista, mikä puolestaan rajoittaa ulkoisia likviditeettiriskejä. Ulkomainen nettovelka on vain 6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka yksityisen sektorin velkataakka on yhä suuri, se pieneni huomattavasti käynnissä olevan velkavivun purkamisen ja BKT:n kasvun ansiosta vuosina 2010 ja 2011. Sen myötä ja huolimatta siitä, että velkavivun purkaminen saattaa pian loppua yksityisellä sektorilla, yksityisen sektorin velkataakan odotetaan pienevän vielä lisää vuonna 2012. Suhteellisen suuri yksityinen velka voi kuitenkin jarruttaa kasvua keskipitkällä aikavälillä. Työttömyys oli vuoden 2010 ensimmäisellä neljänneksellä huippulukemissaan lähes 20 prosentissa, mutta aleni nopeasti 10,2 prosenttiin vuoden 2012 toisella neljänneksellä. Työttömyyden odotetaan alenevan vielä lisää, joskin hitaammin osaamisen kohtaanto-ongelman ja maltillisemman tuotannon kasvun myötä. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Espanja: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Espanja kärsi erittäin vakavasta epätasapainosta erityisesti ulkoisen rahoitusaseman, yksityisen sektorin velan ja finanssialan kehityksen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa useat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vaihtotaseen alijäämä, vientimarkkinaosuudet, ulkomainen nettovarallisuus, yksityisen sektorin velka, julkinen velka ja työttömyys. Ulkoisista tekijöistä voidaan todeta, että vaihtotaseen alijäämä on supistunut hyvien vientitulosten ja kotimaisen kysynnän supistumisen ansiosta. Indikaattori on yhä kynnysarvon yläpuolella, mutta vaihtotaseen odotetaan siirtyvän kohti tasapainoa tulevina vuosina. Kasvuvaiheen aikana menetetty kilpailukyky korjaantuu osittain yksikkötyökustannusten laskulla ja reaalisen efektiivisen valuuttakurssin pienoisella heikkenemisellä. Tämä on vähentänyt vientimarkkinaosuuksien menetyksiä, vaikka indikaattori ylittää yhä kynnysarvon. Yksikkötyökustannusten odotetaan jatkavan laskuaan tänä vuonna ja tulevina vuosina odotetaan vaimeaa kasvua. Vaikka virtoja sopeutetaan parhaillaan, ulkoisia vastuita on huomattavasti, mikä näkyy huomattavana negatiivisena ulkomaisena nettovarallisuutena ja ulkomaisena nettovelkana. Tämä on erittäin huolestuttavaa, sillä Espanjan talous on altis likviditeettiriskeille. Kun huomioon otetaan myös nopeasti kasvava julkinen velka, yksityisen sektorin huomattava velkataakka aiheuttaa huomattavia paineita velkavivun purkamiseksi. Velkavivun purkaminen käynnistyi yksityisellä sektorilla vuonna 2011 ja se jatkunee, mikä jarruttaa talouden elpymistä, kun kotimainen kysyntä säilyy maltillisena. Pankkisektori on yhä hauras asunto- ja rakennussektorien laskukausien sekä julkiseen talouteen vaikuttavien negatiivisten kierteiden vuoksi. Pankkisektorin heikkouksia käsitellään finanssialan sopeutusohjelmassa, jonka kautta on myönnetty virallista rahoitusta espanjalaisten pankkien rakenneuudistusta ja pääomistusta varten. Yksikkötyökustannusten alenemisesta huolimatta työmarkkinatilanne on huonontunut. Ennätyksellisen korkealla oleva työttömyys ylittää reilusti kynnysarvon ja kasvaa yhä. Myös työpaikkoja menetetään edelleen. Tämä tilanne vaarantaa omalta osaltaan käynnissä olevan sopeutuksen, sillä se vaikuttaa velkavivun purkamiseen. Samoin se vaikuttaa julkisen talouden vakauttamiseen kielteisellä tavalla. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia asiaan liittyviä riskejä ja epätasapainon purkamisessa saavutettua edistymistä perusteellisessa tarkastelussa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu erittäin vakava epätasapaino.

Ranska: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Ranska kärsi makrotalouden vakavasta epätasapainosta erityisesti vientitulosten ja kilpailukyvyn kehittymisen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vientimarkkinaosuudet, julkinen velka ja tänä vuonna myös yksityisen sektorin velka. Ulkoisella puolella Ranska menettää yhä vientimarkkinaosuuksia, tosin hieman hitaammin, ja indikaattori on selvästi kynnysarvon yläpuolella. Menetyksiä tulee jatkossakin, jollei toteuteta määrätietoisia politiikkatoimia. Menetykset heikentävät vähitellen niin kauppa- kuin vaihtotasettakin ja johtavat negatiiviseen ulkomaiseen nettovarallisuuteen, vaikka kaksi viimeksi mainittua ovat yhä ohjeellisten kynnysarvojensa yläpuolella. Tämä suuntaus liittyy sekä hintakilpailukyvyn että muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvan kilpailukyvyn jatkuvaan heikkenemiseen. Yksikkötyökustannusten indikaattori on alle kynnysarvon, mutta huolimatta työhön kohdistuvan verotuksen alentamiseksi äskettäin toteutetuista toimenpiteistä, yksikkötyökustannusten kasvun odotetaan olevan lähellä euroalueen keskiarvoa lyhyellä aikavälillä. Tämä viittaisi siihen, ettei lähitulevaisuudessa ole odotettavissa minkäänlaista suhteellista parannusta. Ranskalaisten yritysten kannattavuus heikkeni historiallisen alhaiselle tasolle vuonna 2011. Tämä rajoittaa yritysten investointipotentiaalia ja innovointikykyä muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvan kilpailukyvyn kustannuksella. Lisäksi yritysten heikko kannattavuus rajoittaa niiden kykyä purkaa velkavipua, minkä vuoksi se myös vaikuttaa koko yksityisen sektorin suureen velkataakkaan, joka jo nyt ylittää ohjeellisen kynnysarvon. Työttömyysaste on kasvanut, ja se todennäköisesti ylittää kynnysarvon tulevina vuosina. Kotitalouksien velkataakka on yhä suhteellisen pieni, vaikka asuntojen hinnat nousivat ennen kriisiä ja jälleen vuonna 2011. Korjauksen mahdollisuutta ja sen vaikutuksia asuntomarkkinoilla on selvitettävä tarkemmin. Yksityisen velan kasvua voidaan pitää erityisen huolestuttavana, kun otetaan huomioon julkisen velan jatkuva kasvu. Julkinen velka on tällä hetkellä lähes 90 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia asiaan liittyviä riskejä ja epätasapainon purkamisessa saavutettua edistymistä perusteellisessa tarkastelussa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu vakava epätasapaino.

Italia: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Italia kärsi vakavasta epätasapainosta erityisesti vientitulosten ja kilpailukyvyn kehityksen sekä huomattavan julkisen velan vaikutusten osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutama indikaattori on ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vientimarkkinaosuuksien menetykset ja julkinen velka. Euron käyttöönoton jälkeen erityisesti kustannuskilpailukyky ja muihin tekijöihin kuin kustannuksiin perustuva kilpailukyky ovat heikentyneet, mikä näkyy vientimarkkinaosuuksien huomattavana menetyksenä, joka ylittää reippaasti kynnysarvon. Italian vaihtotaseen alijäämä on kuitenkin supistumassa, ja kauppataseen odotetaan olevan ylijäämäinen vuonna 2012. Tämä johtuu pääasiassa tuonnin voimakkaasta vähentymisestä kotimaisen kysynnän heikennyttyä nykytaantuman aikana mutta myös positiivisista vientituloksista varsinkin muiden kuin EU:n kumppanimaiden osalta. Italian kilpailuaseman ja talouden kasvunäkymien pysyvän parannuksen tärkeimpänä esteenä on yhtä tuottavuuden heikko kehitys. Äskettäin hyväksyttyjen rakenneuudistusten pitäisi piristää tuottavuuden kasvua keskipitkällä aikavälillä. Uudistuksilla pyritään lisäämään kilpailua markkinoilla, vähentämään työmarkkinoiden segmentoitumista, saamaan verojärjestelmä kasvua paremmin edistäväksi ja parantamaan liiketoimintaympäristöä. Palkat eivät ole kuitenkaan vielä reagoineet riittävästi tuottavuuden kehitykseen. Nimellisten yksikkötyökustannusten odotetaan kasvavan lähellä euroalueen keskiarvoa tulevina vuosina. Italian talouden suurena rasitteena on edelleen huomattava julkinen velka varsinkin siksi, että kasvunäkymät ovat heikot. Jotta julkinen velka suhteessa BKT:hen saataisiin kääntymään vakaaseen laskuun jatkossa, tarvitaan suuria perusjäämiä, joiden saavuttamista ja ylläpitämistä hidas kasvu vaikeuttaa entisestään. Lisäksi huomattavan velan hoitamiseksi nyt ja tulevaisuudessa tarvittava raskas verotaakka heikentää kotimaista kysyntää ja jarruttaa taloudellista toimintaa. Koska finanssimarkkinat ovat pirstaloituneet yli kansallisten rajojen, valtioiden riskipreemioihin liittyvät suhteellisen korkeat korot vaikuttavat yksityisen sektorin rahoitusehtoihin ja pahentavat kotimaan pankkisektorin rahoitusvaikeuksia. Positiivista on, että yksityisen sektorin velkataakka on suhteellisen pieni Italiassa. Varsinkin kotitalouksien rahoitusasema on Italiassa suhteellisen vahva, vaikka niiden säästämisaste on ollut laskusuunnassa yli 20 vuoden ajan. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia asiaan liittyviä riskejä ja epätasapainon purkamisessa saavutettua edistymistä perusteellisessa tarkastelussa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu vakava epätasapaino.

Kypros: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Kypros kärsi erittäin vakavasta epätasapainosta erityisesti ulkoisen rahoitusaseman, julkisen talouden ja finanssialan kehityksen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa useat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vaihtotaseen alijäämä, ulkomainen nettovarallisuus, vientimarkkinaosuudet, yksityisen sektorin luottovirta, yksityisen sektorin velka ja julkinen velka. Ulkoisista tekijöistä voidaan todeta, että vaihtotasetta koskeva indikaattori ylittää edelleen negatiivisen kynnysarvon, vaikka tuonti on viime aikoina vähentynyt voimakkaasti kotimaisen kysynnän supistumisen vuoksi. Kun ajatellaan tulevaisuutta, vientimarkkinaosuuksien menetykset johtuvat erityisesti tavarataseesta, joka heikkenee entisestään. Kyproksen palvelukauppa on edelleen ylijäämäistä. Vaihtotaseen alijäämän odotetaan kuitenkin supistuvan tulevina vuosina. Hinta- ja kustannuskilpailukyvyn heikkeneminen on viime aikoina hidastunut, ja julkisen sektorin palkkojen jäädyttäminen on edesauttanut yksityisen sektorin ja vientisuuntautuneiden sektorien maltillista palkkakehitystä. Kilpailukyvyn kestävää paranemista tukevia rakenneuudistuksia ei ole kuitenkaan toteutettu. Negatiivinen ulkomainen nettovarallisuusasema heikkenee samaan aikaan nopeasti, mikä kasvattaa huolta maan ulkoisen rahoitusaseman kestävyydestä. Ulkomaisen nettovarallisuuden heikkenemisen taustalla ovat niin vaihtotaseen alijäämät kuin pankkien ulkomaisten omaisuuserien arvostustappiot. Kotimaan tasolla erittäin velkaantunut yksityinen sektori on jatkanut jäljellä olevien huomattavien velkojen purkamista. Tästä on osoituksena myös se, että yksityisen sektorin luottovirtaa koskevan indikaattorin arvo on huomattavasti edellisvuotta pienempi. Se, että luottoindikaattori ylittää yhä kynnysarvon, johtuu pääasiassa käynnissä olevasta lainojen uudelleenjärjestelystä, sillä uudelleenjärjestellyt lainat katsotaan pikemminkin uusiksi virroiksi kuin uusiksi luotoiksi. Kotitalouksien velkatasojen vastineena on huomattavaa omaisuutta, joka ei tosin ole välttynyt asuntojen reaalisten ja nimellisten hintojen jatkuvan laskun vaikutukselta. Myös julkinen velka ylittää perussopimuksessa vahvistetun kynnysarvon, ja sen odotetaan kasvavan tuntuvasti. Kyproksen työttömyys on kasvanut samaan aikaan jyrkästi viime kuukausina, ja sen odotetaan jatkavan kasvuaan tulevaisuudessa. Suhdannevaikutusten lisäksi tämä viittaa rakenteellisiin haasteisiin. Riskit lisääntyvät ja rakenteellinen sopeutus vaikeutuu, jos Kyproksen pankkisektorin alttius Kreikalle aiheuttaa vielä lisää seurauksia ja taloudellinen toiminta jatkaa heikkenemistään. Asunto- ja finanssisektorien sekä julkisen talouden kehityksen välille muodostuvat negatiiviset kierteet huonontavat tilannetta entisestään. Lisäksi Kyproksen finanssiala on yksi eniten vivutetuista EU:ssa. Kypros pyysi virallista rahoitusta 25. kesäkuuta 2012 ja neuvottelee parhaillaan talouspoliittisesta ohjelmasta, jolla on tarkoitus vastata rahoitukseen, julkiseen talouteen ja rakennepolitiikkaan liittyviin haasteisiin. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia asiaan liittyviä riskejä ja epätasapainon purkamisessa saavutettua edistymistä perusteellisessa tarkastelussa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu erittäin vakava epätasapaino.

Latvia: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Latvia olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa pari indikaattoria on ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat ulkomainen nettovarallisuus ja työttömyys. Vuosina 2008 ja 2009 kasautui ulkoista epätasapainoa ja talous kääntyi laskuun, minkä jälkeen ulkoinen kilpailukyky parani huomattavasti sisäisen sopeutuksen ansiosta. Sopeutusprosessiin sisältyi palkkaleikkauksia ja työpaikkojen vähentämisiä, julkisen talouden vakauttamistoimia, velkavivun purkaminen yksityisellä sektorilla ja monenlaisia kasvua lisääviä rakenneuudistuksia. Voimakkaaseen kasvuun palattiin vuosina 2011 ja 2012. Vaihtotase on sen jälkeen palautunut hieman alijäämäiseksi ja alijäämän odotetaan jatkuvan tulevina vuosina. Maan nettovelka ulkomaisella nettovarallisuudella mitattuna on yhä laskussa, tosin suhteellisen korkeasta lähtöasetelmasta. Huomattavan negatiivinen ulkomainen nettovarallisuusasema johtuu paljolti suorien ulkomaisten sijoitusten nettokannasta (noin puolet ulkomaisesta nettovarallisuudesta), kun taas ulkoisen velan komponentti pienenee nopeasti. Kun maksutasetukiohjelma saatiin päätettyä onnistuneesti vuoden 2012 alkupuolella, julkisen velan tuotto on laskenut tasaisesti, mikä puolestaan vähentää entisestään maan ulkoiseen rahoitusasemaan kohdistuvia riskejä. Sisäisten indikaattorin osalta todettakoon, että julkinen velka on vakiintunut hieman yli 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen ja asuntojen hinnat ja luotonannon kasvu ovat hiljalleen toipumassa kriisinaikaisesta voimakkaasta korjauksesta. Toipumisesta huolimatta asuntojen hinnat ovat yhä huomattavasti alhaisemmat kuin ennen kriisiä vuosina 2005–2007 ja ovat nousseet enemmän vain uuden rakentamisen segmentissä. Finanssialalla kaupallinen lainarahoitus on uusien hyväksyttyjen luottojen osalta nyt vakiintunut kotitaloussektorilla ja on pienoisessa nousussa yrityssektorilla. Yksityinen velka suhteessa BKT:hen jatkoi laskuaan ja oli 125 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011. Yksityiset investoinnit sen sijaan lisääntyivät nopeasti suurten yritysvoittojen ansiosta. Työttömyysaste ylittää edelleen reilusti EU:n keskiarvon ja ohjeellisen kynnysarvon, mutta on nyt alentumassa asteittain. Trendin odotetaan jatkuvan tulevina vuosina elpymisen ja aktiivisen työmarkkinapolitiikan ansiosta. Avoimien työpaikkojen pienen määrän perusteella työmarkkinoilla ei ole merkittäviä rakenteellisia heikkouksia. Sekä työllisyys että työvoimaosuus ovat kasvussa. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Liettua: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Liettua olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa pari indikaattoria on ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat ulkomainen nettovarallisuus ja työttömyys. Liettua on yhä kyennyt kasvattamaan vientimarkkinaosuuksiaan, sillä reaalinen efektiivinen valuuttakurssi on heikentynyt palkkakustannusten huomattavan alenemisen myötä. Yksikkötyökustannukset ovat alentuneet, mutta niiden odotetaan kasvavan hitaasti tulevina vuosina. Vaikka vaihtotaseen indikaattori on lähellä nollaa, vahva kotimainen kysyntä kiihdytti tuontia ja negatiivinen kauppatase sai vaihtotaseen taas alijäämäiseksi (lähes 4 % suhteessa BKT:hen) vuonna 2011. Vajetta pääosin tasoittivat EU:n talousarvista tehtävät siirrot ja suorat ulkomaiset sijoitukset. Syyskuulle 2012 asti ulottuvat tiedot ovat sittemmin osoittaneet, että vaihtotaseen alijäämä on supistumassa ja vakiintumassa tulevaisuutta ajatellen. Ulkomainen nettovarallisuusasema on kohentunut mutta on silti yhä negatiivinen ja ylittää ohjeellisen kynnysarvon. Ulkomainen nettovelka, jossa näkyy suorista ulkomaisista sijoituksista tulevan rahoituksen vakaus, on puolestaan paljon alhaisemmalla tasolla. Julkisen sektorin velka on edelleen kohtuullisella tasolla, ja yksityinen sektori on jatkanut velkavivun purkamista. Kotimaisen luottokannan kasvu on ollut negatiivista kotitalouksien kohdalla mutta on kääntynyt hieman positiiviseksi finanssialan ulkopuolisten yritysten ja hallituksen tapauksessa. Asuntojen hinnoissa tapahtui edellisvuosina huomattava korjaus, minkä jälkeen reaalihinnat ovat pysyneet vakaina. Työttömyys aiheuttaa kuitenkin edelleen huolta, ja työttömyysaste pysyttelee todennäköisesti yli kymmenessä prosentissa tulevina vuosina, vaikka se on alentunut vuodesta 2011 ja alentunee jatkossakin. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Luxemburg: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Luxemburg olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vaihtotaseen ylijäämä, nimelliset yksikkötyökustannukset, yksityisen sektorin velka ja tällä kertaa myös vientimarkkinaosuuksien indikaattori. Ulkoisella puolella vaihtotaseessa on jatkuvaa huomattavaa ylijäämää, joka ylittää ohjeellisen kynnysarvon, mutta ylijäämän odotetaan supistuvan tulevina vuosina. Se ei vaikuta liittyvän liian maltilliseen kotimaiseen kysyntään vaan johtuu ennen kaikkea taloudellisten toimintojen huomattavasta keskittyneisyydestä Luxemburgissa, lähinnä finanssialalle, yleisesti suotuisan ympäristön (myös verojärjestelmän) houkuttelemana. Vaikka vaihtotaseen ylijäämä ei todennäköisesti merkitse haitallista epätasapainoa Luxemburgille eikä sen kumppaneille, se kätkee taakseen tavarakaupan taseen jatkuvan alijäämän, joka heijastaa yleisten vientimarkkinaosuuksien menetyksiä. Samaan aikaan Luxemburgin osuus palveluiden vientimarkkinoista on yhä kasvussa. Nimellisten yksikkötyökustannusten kehitys on todennäköinen syy tavarakaupan heikkouteen. Nimelliset yksikkötyökustannukset ovatkin kohonneet huomattavasti euroaluetta nopeammin vuodesta 2000 ja yli viisi kertaa nopeammin kuin Saksassa. Yksikkötyökustannusten myös odotetaan kasvavan euroalueen keskiarvoa nopeammin tulevina vuosina, vaikka hallitus on hiljattain toteuttanut palkkoja koskevia toimenpiteitä. Yksityisen sektorin huomattava velkataakka selittyy lähinnä finanssialan ulkopuolisten kansainvälisten yritysten suurilla luotonanto- ja ‑otto-operaatioilla eikä niinkään johdu yksityisen sektorin liiallisesta velkaantuneisuudesta. Kotitalouksien velka-aste on suhteellisen maltillinen ja johtuu lähinnä kiinteistöluotoista. Asuntojen hinnat nousivat kumulatiivisesti huomattavasti kymmenen viime vuoden aikana, mutta kasvu on nyt hidastumassa ja heijastaa ennen kaikkea vahvan kysynnän ja rajallisen tarjonnan välistä vuorovaikutusta. Vaikka finanssiala on kokonaisuudessaan edelleen terveellä pohjalla, finanssikriisi näyttää heikentäneen sen kasvupotentiaalia. Kun otetaan huomioon finanssialan suuruus verrattuna koko talouteen, herää kysymys siitä, mikä on vähemmän dynaamisen alan vaikutus työllisyyteen ja julkisen talouden kestävyyteen. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Unkari: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Unkari kärsi vakavasta epätasapainosta erityisesti ulkomaisen nettovarallisuuden kehityksen ja huomattavan julkisen velan vaikutusten osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa useat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat viime vuoden tapaan ulkomainen nettovarallisuus ja julkinen velka. Lisäksi tänä vuonna työttömyysaste ja yksityisen sektorin velka ovat hieman kynnysarvojensa yläpuolella. Ulkoinen epätasapaino on vähentynyt, sillä vaihtotase on ylijäämäinen kolmatta vuotta peräkkäin ja ulkomainen nettovarallisuus on kohentunut tasaisesti, vaikka se on edelleen huomattavasti yli kynnysarvon. Tilanteen odotetaan pysyvän ennallaan parin seuraavan vuoden ajan. Vaihtotaseen kääntyminen ylijäämäiseksi johtui lähinnä kotimaisen kysynnän vähenemisestä; vientikilpailukyky ei ole muuttunut huomattavasti. Vuoden 2009 taantuman aikaisen selkeän supistumisen jälkeen tuotannontekijätulon alijäämä on jälleen kääntynyt kasvuun, vaikka se edelleen alittaa kriisiä edeltäneet tasot. Nämä molemmat seikat viittaavat siihen, että ulkoinen korjaus johtuu osittain suhdanteista. Velkavivun purkamien on tarpeen yksityisellä sektorilla, jotta epätasapainoa voidaan korjata etenkin kotitaloussektorilla. Samaan aikaan yritysten luotonotto on vähentynyt nopeasti poliittisen epävarmuuden ja finanssialaan kohdistuneiden lisärasitteiden vuoksi. Tämä on osaltaan vaikuttanut historiallisen alhaiseen investointiasteeseen, joka on puolestaan heikentänyt maan kasvupotentiaalia. Investointien odotetaan vähenevän edelleen vuonna 2012, ja niiden ennustetaan vakiintuvan vasta tulevina vuosina. Julkinen velka on vähentynyt hieman mutta on edelleen huomattavaa. Yhdistettynä politiikkaan, jolla on kielteinen vaikutus liiketoimintaympäristöön, tämä merkitsee haavoittuvuuden lisääntymistä, mikä näkyy myös sekä julkisen että yksityisen sektorin suhteellisen korkeina rahoituskustannuksina. Työttömyysasteen kasvu ei kenties aiheuta niin paljon huolta kuin tiedot antaisivat olettaa, koska se pääosin heijastaa kasvanutta osallistumisastetta työllisyyden palauduttua kriisiä edeltäneelle tasolle. Hallitus pyysi virallisesti marraskuussa 2011 neuvottelujen aloittamista ennakoivasta rahoitustuesta. Neuvottelut eivät ole kuitenkaan edistyneet tuntuvasti. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia asiaan liittyviä riskejä ja epätasapainon purkamisessa saavutettua edistymistä perusteellisessa tarkastelussa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu vakava epätasapaino.

Malta: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Malta olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat yksityisen sektorin velka, vaihtotase ja julkinen velka. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus ylittää 200 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä lähinnä heijastaa finanssialan ulkopuolisten yritysten luotonoton tuntuvaa kasvua talouskasvun huippuvuosina. Yksityinen sektori ei kuitenkaan vaikuta nykyhetkellä ylivelkaantuneelta, kun otetaan huomioon, että kotitalouksilla ja yrityksillä on huomattavaa rahoitusomaisuutta ja että velan maturiteettirakenne on suhteellisen edullinen: noin kaksi kolmasosaa siitä on pitkäaikaista velkaa. Vaihtotaseessa on ollut huomattavaa alijäämää kymmenen viime vuoden aikana, mutta hiljattainen kehitys viittaa siihen, että käynnissä on korjaus, joka näkyy myös vientimarkkinaosuuksien kasvuna ja joka johtuu korkeammasta säästöasteesta ja yksikkötyökustannusten kohtuullisemmasta kasvusta. Tulevina vuosina vaihtotaseen odotetaan pysyttelevän hieman ylijäämäisenä ja yksikkötyökustannusten odotetaan kasvavan lähellä euroalueen keskiarvoa. Maltan ulkoisen aseman kestävyys hyötyy myös maan asemasta ulkoisena nettovelkojana ja positiivisesta ulkomaisesta nettovarallisuudesta. Kun kuitenkin otetaan huomioon kantojen huomattava koko, kantojen haavoittuvuutta epäsuotuisalle kehitykselle on seurattava tarkkaan. Finanssiala on hyvin suuri suhteessa kotimaantalouteen, ja vastuut olivat yhteensä lähes 900 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011. Kaikkien rahoitusvelkojen kasvuvauhti on ylittänyt ohjeellisen kynnysarvon useaan otteeseen kymmenen viime vuoden aikana, minkä seurauksena kumulatiivinen kasvu vuonna 2011 ylitti euroalueen keskiarvon tuntuvasti. Negatiivisten kierteiden riskit vaikuttavat rajallisilta, koska huomattava osa näistä virroista on mennyt kansainvälisesti suuntautuneille pankeille, jotka ovat hyvin vähän alttiina kotimaantaloudelle. Nykyisessä heikkenevässä taloustilanteessa kotimaan pankkijärjestelmää on kuitenkin seurattava tarkkaan, koska se on hyvin alttiina kiinteistömarkkinoille, joiden hyvin dynaamista hintakasvua seurasi suhteellisen rajallinen korjausliike kymmenen viime vuoden aikana, ja koska varauksia lainojen arvonalenemisesta aiheutuvien tappioiden varalta on vähän. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia asiaan liittyviä riskejä perusteellisessa tarkastelussa, jotta se voi arvioida epätasapainon olemassaoloa.

Alankomaat: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Alankomaat olisi kärsinyt epätasapainosta. Tämän jälkeen, kuten komission tuoreimmissa ennusteissa todetaan, kasvunäkymät ovat heikentyneet kotimaisen kysynnän johdosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vaihtotaseen ylijäämä, vientimarkkinaosuudet, yksityisen sektorin velka ja julkinen velka. Ulkoisella puolella on jatkuvaa suurta vaihtotaseen ylijäämää, joka ylittää tuntuvasti ohjeellisen kynnysarvon, pääasiassa kauppataseen ja myös kaasun tuottoisan nettoviennin seurauksena. Ylijäämä johtuu yhä suuremmassa määrin palvelukaupan kasvavasta ylijäämästä ja ulkomaille tehdyistä suorista sijoituksista saatavien tulojen kasvusta, vaikka Alankomaat on menettänyt vientimarkkinaosuutta yli ohjeellisen kynnysarvon. Tämä heijastaa eritoten positiivista trendiä ulkomailta saaduissa tuotoissa, mikä kasvattaa finanssialan ulkopuolisten yritysten säästöjä. Alankomaiden ulkomainen nettovarallisuus on kohentunut näiden trendien ansiosta huomattavasti viime vuosina. Kun katsotaan tulevaisuuteen, saatavilla olevien ennusteiden mukaan vaihtotaseen ylijäämä kasvaisi edelleen lähes 10 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Kotimaassa tuotettujen tavaroiden ja palvelujen kilpailukyvyn kohtuullista heikentymistä on suurelta osalta kompensoinut jälleenviennin dynaamisuus. Vientimarkkinaosuuksia on menetetty yleisellä tasolla vain kohtuullisesti. Yksikkötyökustannusten indikaattori on alle kynnysarvon, ja yksikkötyökustannusten odotetaan kasvavan euroalueen keskiarvon mukaisesti lyhyellä aikavälillä. Alankomaiden talouteen kohdistuvat riskit liittyvät ensisijaisesti asuntomarkkinoihin ja kotitalouksien huomattavaan velkaantuneisuuteen, jonka seurauksena yksityisen sektorin velan indikaattori on huomattavasti yli ohjeellisen kynnysarvon. Vaikka kotitalouksien nettorahoitusasema on vahva, velka suhteessa varallisuuteen jatkaa kasvuaan, mikä on riskitekijä kotitalouksien vakavaraisuuden kannalta. Yksityisillä kotitalouksilla on paljon asuntovelkaa käytettävissään oleviin tuloihin nähden. Suurelta osin tämä johtuu verokannustimista, joilla kotitalouksia useiden vuosien ajan kannustettiin ottamaan isoja asuntoluottoja, ja rahoitusinnovaatioista, joiden ansiosta kotitalouksien luotonotto helpottui. Tämä on osaltaan vaikuttanut asuntojen hintojen nousuun. Hinnat ovat kuitenkin kääntyneet laskuun kriisin alettua. Lasku kiihtyi viime vuonna ja jatkunee jonkin aikaa. Vaikka virkaanastuva hallitus on sopinut uudistustoimenpiteistä, asuntomarkkinoiden näkymät pysyvät epäsuotuisina niin kauan kuin talousnäkymät ovat synkät. Tämä vaikuttaa reaalitalouteen niiden vaikutusten välityksellä, joita kohdistuu varallisuuteen ja luottamukseen. Lisäksi se vaikuttaa välillisesti finanssialaan. Asiaan liittyviä riskejä olisikin seurattava tarkkaan. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia asiaan liittyviä riskejä perusteellisessa tarkastelussa, jotta se voi arvioida epätasapainon olemassaoloa.

Itävalta: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Itävalta olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vientimarkkinaosuuksien muutos, yksityisen sektorin velka ja julkinen velka. Itävallan maailmanlaajuiset vientimarkkinaosuudet alenivat 11½ prosenttia vuosina 2006–2011, mutta markkinaosuuksien menetys näyttää pysähtyneen vuonna 2011. Reaalisen efektiivisen valuuttakurssin ja yksikkötyökustannusten indikaattorit eivät viittaa ongelmiin hinta- ja kustannuskilpailukyvyssä, ja yksikkötyökustannusten kasvun odotetaan pysyttelevän huomattavasti alle ohjeellisen kynnysarvon vuosina 2012–2014. Itävalta on säilyttänyt vahvan aseman absoluuttisessa tuottavuudessa (ostovoimakorjattu BKT työntekijää kohti) ja viennissä työntekijää kohti. Vaihtotaseen ylijäämä kuitenkin supistui hiljattain jokseenkin odottamattomasti vuonna 2010 ja 2011, sillä vienti pysytteli kriisiä edeltäneen tasonsa alapuolella. Tilanteesta ei kuitenkaan pitäisi tehdä liian suotuisaa arviota, ja Itävallan talouden valmiuksia innovoida ja monipuolistaa toimintojaan saattaa olla tarpeen parantaa. Kun ajatellaan tulevaisuutta, ylijäämän odotetaan pysyttelevän vakaana, kun nettovienti vähitellen vahvistuu. Julkinen velka on koholla eli 72,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Vaikka maa vaikuttaa olevan oikealla tiellä liiallisen alijäämän korjaamiseksi, velkasuhteen ei ennakoida supistuvan ennen vuotta 2014 ja supistuminen vaatii jatkuvia julkisen talouden toimia. Vaikka kansallistettujen pankkien rakenneuudistus hillitsee riskiä siitä, että valtion ja rahoitusalan välille muodostuu negatiivisia kierteitä, rakenneuudistukseen kohdistuu edelleen tietynasteinen viivästymisten riski. Yksityisen sektorin velkaantuneisuus kohosi hieman yli ohjeellisen kynnysarvon vuonna 2010, sillä yrityssektorille on karttunet velkaa useiden vuosien ajan. Vuonna 2011 kotitalouksien ja yritysten rahoitusvelat kasvoivat BKT:tä hitaammin. Yksityisen sektorin luotonoton kasvu laantui vuonna 2011 ja on edelleen laantunut vuonna 2012, sillä yritykset ja kotitaloudet ovat ottaneet velkaa maltillisemmin. Yhtäältä yritykset kerryttivät runsaasti omia varoja, toisaalta investoinnit ja kulutuskysyntä ovat laantuneet. Näin ollen velkaantuneisuusaste oli vuonna 2011 vain hieman kynnysarvon yläpuolella eli 160,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja se alentunee edelleen, sillä luottojen kysyntä pysyttelee heikkona. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Puola: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Puola olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa pari indikaattoria on ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vaihtotase ja ulkomainen nettovarallisuus. Vaihtotaseen alijäämä, joka on hieman kynnysarvon yläpuolella, on suurimmaksi osaksi rahoitettu suhteellisen vakailla suorilla ulkomaisilla sijoituksilla ja EU:lta saaduilla varoilla, jotka tukevat vientisuuntautuneen teollisuuden kasvua ja uudenaikaisen liikenneinfrastruktuuriverkoston kehittymistä. Vaihtotaseen alijäämän odotetaan supistuvan vähitellen lähitulevaisuudessa, sillä heikko kotimainen kysyntä johtaa tuonnin vähenemiseen ja kustannuskilpailukyky paranee. Ulkomainen nettovarallisuus ylittää kynnysarvon. Ulkomaista nettovelkaa on puolestaan rajallisemmin. Valtion kasvava riippuvuus ulkomaisista velkojista saattaa kuitenkin olla riskitekijä. Hintakilpailukyky heikkeni hieman vuosina 2006–2008 nimellisen valuuttakurssin vahvistumisen myötä mutta trendi on osittain kääntynyt vuodesta 2009, sillä lisääntynyt maailmanlaajuinen riskinottohaluttomuus on kasvattanut volatiliteettia ja johtanut kotimaanvaluutan heikkenemiseen. Näistä menetyksistä huolimatta Puolan vientimarkkinaosuudet ovat kasvaneet tuntuvasti – joskin kasvu on laantumassa – ja nimelliset yksikkötyökustannukset ovat nousseet maltillisesti. Yksikkötyökustannusten nousun odotetaan yhä kohtuullistuvan työmarkkinatilanteen heiketessä. Lisäksi yksityinen velka suhteessa BKT:hen on yhä kohtuullisella tasolla, vaikka luotonotto kasvoi huomattavasti vuosina 2006–2009. Aiemmin huomattava osuus uusista lainoista, erityisesti asuntolainoista, otettiin ulkomaanvaluutassa, mikä lisäsi pankki- ja kotitaloussektoreiden vakauteen kohdistuvia riskejä, eritoten hiljattain, kun volatiliteetti lisääntyi ja valuutta heikkeni. Yleinen luotonoton kasvu kuitenkin hidastui huomattavasti ja uusien lainojen ottaminen ulkomaanvaluutassa väheni jyrkästi vuosina 2010–2012. Asuntojen hinnat ovat laskeneet koko ajan vuodesta 2008 vaikkakin kohtuullisesti, ja rahoitusalaan kohdistuvat vaikutukset ovat olleet hallittavissa. Järjestämättömät lainat ovat yleensä olleet yritys- ja kuluttajaluottoja. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Slovenia: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Slovenia kärsi vakavasta epätasapainosta erityisesti yrityssektorin velkavivun purkamiseen, pankkisektorin vakauteen ja jossain määrin myös ulkoiseen kilpailukykyyn liittyvän kehityksen osalta. Slovenia on sittemmin edistynyt pankkien pääomittamisen ja julkisen talouden vakauttamisen suhteen, mutta tilanne on edelleen herkkä. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa pari indikaattoria on ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat ulkomainen nettovarallisuus ja tänä vuonna myös vientimarkkinaosuuksien muutokset. Ulkoisista tekijöistä voidaan todeta, että ulkomainen nettovarallisuus on edelleen ohjeellisen kynnysarvon yläpuolella mutta sitä lähellä. Jollei suuria arvostusmuutoksia ole, vaihtotaseeseen ylijäämän ennakoitu kasvu vähentänee tätä epätasapainoa. Yksikkötyökustannusten indikaattori ei enää ylitä ohjeellista kynnysarvoa, mikä johtuu nimellispalkkatason pysymisestä vakaana ja edelleen jatkuvasta työn tuottavuuden kasvusta. Tämän trendin odotetaan säilyvän. Vientimarkkinaosuuksien menetystä osoittava indikaattori on samaan aikaan siirtynyt hieman kynnysarvon yläpuolelle. Slovenia on kuitenkin haavoittuvaisempi kuin nämä indikaattorit antavat olettaa, koska pankkijärjestelmään liittyy huomattavia riskejä ja käynnissä olevaan velkavivun purkamisprosessiin liittyy vaikeuksia, jotka eivät täysin näy finanssialan vastuita koskevan uuden indikaattorin hienoisessa laskussa. Rakennusala on kutistunut murto-osaan kriisiä edeltäneestä koostaan, mutta asuntojen korkeat hinnat ja liiketoimien vähäinen volyymi viittaavat siihen, ettei asuntomarkkinoiden tilanne ole vielä selkeytymässä. Tämä voi merkitä mahdollisia uusia sopeutuksia, erityisesti vakuuksien arvostuksessa. Finanssialan ulkopuoliset yritykset ovat edelleen ylivelkaantuneita, ja kyseisten segmenttien ongelmalainat painavat edelleen pankkisektoria. Voidaan myös todeta, että tilanteessa, jossa valtion rahoitusstressi on kohonnut, uudistusten tosiasialliseen toteuttamiseen liittyvät vaikeudet ovat jatkuva haavoittuvuuden lähde. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia asiaan liittyviä riskejä ja epätasapainon purkamisessa saavutettua edistymistä perusteellisessa tarkastelussa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu vakava epätasapaino.

Slovakia: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn edellisellä kierroksella ei havaittu, että Slovakia olisi kärsinyt epätasapainosta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa pari indikaattoria on ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat ulkomainen nettovarallisuus ja työttömyysaste. Ulkomainen nettovarallisuusasema parani vuonna 2011 hieman, mutta suurin osa ulkoisista vastuista on muita kuin velkainstrumentteja (erityisesti suoria ulkomaisia sijoituksia, jotka on pääosin ohjattu vientisuuntautuneeseen teollisuuteen). Kohentuneet tavara- ja palvelutaseet ja lisääntyvät tulojen ulosvirrat ovat vuodesta 2009 lähtien osaltaan vaikuttaneet vaihtotaseen pysymiseen vakaana. Teollisuustuotevienti kasvaa vahvasti, minkä ansiosta kauppataseen ja vaihtotaseen odotetaan kohenevan vuodesta 2012 lähtien. Reaalisen efektiivisen valuuttakurssin ja nimellisten yksikkötyökustannusten indikaattorit ovat nyt kynnysarvojensa alapuolella, sillä ennen euron käyttöönottoa tapahtuneen valuutan vahvan nimellisen heikkenemisen ja vuonna 2009 taantuman vuoksi tapahtuneen tuottavuuden alenemisen vaikutukset ovat häviämässä. Työttömyyden odotetaan tulevina vuosina pysyttelevän huomattavasti korkeammalla tasolla kuin ennen kriisiä, joten palkkapaineiden odotetaan pysyvän kurissa. Kilpailukykyindikaattorit kehittyvät edelleen suhteellisen suotuisasti, mikä näkyy työn tuottavuuden ja vientimarkkinaosuuksien parhaillaan käynnissä olevassa kasvussa. Suureksi osaksi ulkomaisessa omistuksessa oleva pankkisektori välttyi luotonannon vahvalta laajentumiselta, minkä ansiosta Slovakia säästyi luotonannon liialliselta kasvulta ja mikä myös osaltaan vaikutti julkisen ja yksityisen velan suhteelliseen kurissa pysymiseen. Julkisen talouden velkasuhde on kuitenkin kasvanut tuntuvasti viime vuosina. Työttömyysaste on huomattavasti yli kynnysarvon ja on yhä yksi kiireellisimmistä kotimaantaloutta painavista rakenteellisista kysymyksistä. Sinnikkäästi korkeana pysyttelevä työttömyysaste heijastaa työmarkkinauudistusten puutetta kriisin alkamisen jälkeen ja itsepintaisia suuria alueellisia eroja talouskasvussa ja työllisyydessä. Kaiken kaikkiaan komissio ei tässä vaiheessa tee perusteellisia jatkotutkimuksia makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn yhteydessä.

Suomi: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Suomi kärsi makrotalouden epätasapainosta erityisesti kilpailukyvyn kehittymisen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa useat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vientimarkkinaosuuksien muutokset, nimelliset yksikkötyökustannukset, yksityisen sektorin velka ja finanssialan velkojen kasvuvauhti. Ulkoisella puolella on edelleen kilpailukykyyn liittyviä ongelmia, sillä Suomi menettää yhä vientimarkkinaosuuksia huomattavasti, tosin hieman hitaammin kuin vuosien 2009–2010 jyrkät pudotukset. Ennen vuotta 2009 Suomi oli vuosittain menettänyt vientimarkkinaosuuksia hieman ja joskus jopa saanut niitä lisää. Vientimarkkinaosuuksien menetykset olivat kuitenkin vuosina 2009 ja 2010 huomattavia ja jatkuivat vuonna 2011, joskin aiempaa hitaammin. Osittain Suomen vientimarkkinaosuuksien lasku heijastaa muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvaan kilpailukykyyn liittyviä haasteita ja elektroniikka-alan heikkenevää vientiä. Tähän kehitykseen on yhdistynyt nimellisten yksikkötyökustannusten kasvu ja asteittainen siirtyminen vaihtotaseen ylijäämästä pieneen alijäämään vuonna 2011. Yksikkötyökustannusten odotetaan kasvavan euroalueen keskiarvoa nopeammin ja vaihtotaseen alijäämän odotetaan kasvavan hieman. Kotimaan tasolla talous vaikuttaa tasapainoisemmalta kuin viime vuonna: yksityisen sektorin (finanssialan ulkopuoliset yritykset) velka supistuu mutta on edelleen kynnysarvon yläpuolella. Finanssialan ulkopuolisissa yrityksissä velkavivun purkaminen on käynnissä, ja kotitalouksien odotetaan ryhtyvän purkamaan velkavipua vähitellen vuonna 2013. Asuntojen reaalihinnat kohosivat ohjeellisen kynnysarvon yläpuolelle vuonna 2010 mutta laskivat hieman vuonna 2011, mikä tukee edellisessä perusteellisessa tarkastelussa esitettyä arviota siitä, että asuntomarkkinoilla oli rajallinen ylikuumenemisriski. Finanssiala pysyttelee vahvana: vakavaraisuusasema on vankka mutta likviditeettiä voitaisiin parantaa. Finanssialan rahoitusvelat ovat kasvaneet huomattavasti, mutta suuri osa kasvusta johtuu siitä, että eräs rahoituslaitos on päättänyt keskittää johdannaistoimensa suomalaiseen tytäryritykseensä. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia, onko epätasapaino jatkumassa vai purkautumassa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu epätasapaino.

Ruotsi: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Ruotsi kärsi makrotalouden epätasapainosta erityisesti yksityisen sektorin velkaan ja asuntomarkkinoihin liittyvän kehityksen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vaihtotaseen ylijäämä, vientimarkkinaosuuksien muutos ja yksityisen sektorin velka. Vaihtotaseen ylijäämä on supistunut vuodesta 2007 alkaen ja sen odotetaan supistuvan edelleen keskipitkällä aikavälillä. Huomattavassa ylijäämässä näkyvät kunnianhimoiset finanssipoliittiset säännöt ja kotitalouksien huomattavat eläkesäästöt pikemminkin kuin politiikka, jolla keinotekoisesti suitsittaisiin kotimaista kysyntää. Vientimarkkinaosuuksia menetettiin huomattavasti vuosina 2005–2009 mutta trendi hidastui merkittävästi vuosina 2010 ja 2011. Vientimarkkinaosuuksien menetysten syynä ei näytä olevan epäsuotuisa kotimainen hinta- ja kustannuskehitys, sillä hinnat ja yksikkötyökustannukset ovat kasvaneet hitaammin kuin Ruotsin tärkeimmissä kauppakumppaneissa. Muiden jäsenvaltioiden tavoin menetyksissä näkyy pikemminkin nopeasti kasvavan talouden integroituminen maailmanmarkkinoille. Kun ajatellaan tulevaisuutta, yksikkötyökustannusten odotetaan kasvavan kohtuullisesti. Kotimaan tasolla on kiinnitettävä huomiota yksityisen velan suureen määrään, sillä velka ylittää kynnysarvon selkeästi. Yritysten velassa tapahtui hieman sopeutusta vuosina 2009–2011, mutta velkaa on edelleen paljon siinäkin tapauksessa, ettei yritysten välisiä velkoja laskettaisi mukaan. Joistakin lieventävistä tekijöistä huolimatta kotitalouksien velan määrä viittaa makrotalouden vakauteen kohdistuvaan kohonneeseen riskiin, koska kotitalouksien taseista tulee herkempiä negatiivisille shokeille. Vaikka asuntojen hinnat vakiintuivat vuonna 2011 eikä vuonna 2012 tehdyssä perusteellisessa tarkastelussa niissä havaittu huomattavaa epäsuhtaa, hintojen aiempi nousu antaa aihetta varovaisuuteen. Asuntomarkkinat ovat edelleen alttiina epätasapainoiselle kehitykselle. Tähän on syynä politiikka, jolla on taipumuksena luoda hinnannousupaineita ja kasvattaa osaltaan kotitalouksien velkaa. Vaikka yksityistä velkaa on paljon, pankkien riskejä hillitsevät niiden korkea pääoma-aste ja likviditeettipuskurit, yritysten ja kotitalouksien hyvä velanhoitokyky ja se, että maksukyvyttömyysaste on ollut pitkään hyvin alhainen. Toisaalta yksityisen velan korkea taso tekee pankeista Ruotsissa haavoittuvaisempia sijoittajien luottamuksen mahdolliselle katoamiselle, jos asuntojen hinnat laskevat huomattavasti. Lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä yksityinen velka suhteessa BKT:hen ja asuntojen nimelliset hinnat pysyttelenevät vakaina, kun otetaan huomioon kotitalouksille ja yrityksille suunnatun luotonannon hidastuminen ja asuntomarkkinoiden viimeaikaiset politiikkatoimet. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia, onko epätasapaino jatkumassa vai purkautumassa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu epätasapaino.

Yhdistynyt kuningaskunta: Komissio katsoi toukokuussa 2012, että Yhdistynyt kuningaskunta kärsi makrotalouden epätasapainosta erityisesti kotitalouksien velkaan, asuntomarkkinoihin ja jossakin määrin myös ulkoiseen kilpailukykyyn liittyvän kehityksen osalta. Ajan tasalle saatetussa tulostaulussa muutamat indikaattorit ovat ohjeellisen kynnysarvonsa yläpuolella. Näitä ovat vientimarkkinaosuuksien muutos, julkinen velka ja yksityisen sektorin velka. Kun tarkastellaan ulkoisia tekijöitä, vientimarkkinaosuuksia menetettiin tuntuvasti vuosina 2007 ja 2008, mikä nosti indikaattorin selvästi kynnysarvon yläpuolelle. Vientimarkkinaosuudet kuitenkin pysyttelivät pääosin vakaina vuonna 2011. Vaihtotaseen alijäämä oli 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2011, mikä auttoi pitämään indikaattorin kynnysarvon sisäpuolella. Vaihtotase kuitenkin heikentynee vuonna 2012. Tähän on syynä odotettua heikompi nettokauppa vuonna 2012, mitä puolestaan selittää heikko ulkoinen kysyntä ja hämmästyttävän virkeä tuonti. Alijäämän odotetaan kuitenkin supistuvan tulevina vuosina, kun talous tasapainottuu hitaasti kohti nettovientiä, vaikka tavarakaupassa onkin edelleen sitkeää tuntuvaa alijäämää. Yhdistyneellä kuningaskunnalla on vielä edessään tärkeitä rakenteellisia haasteita, jotta se voisi parantaa kaupan suorituskykyä. Näihin kuuluu teollisuus- ja kaivostoiminnan tuottavuuden ja muihin tekijöihin kuin hintaan perustuvan kilpailukyvyn parantaminen, palveluviennin kriisiä edeltäneen dynamismin palauttaminen ja viennin uudelleensuuntaaminen nopeakasvuisille markkinoille. Yhdistyneen kuningaskunnan ulkoinen nettoasema on hieman negatiivinen mutta kestävä, sillä ulkomainen nettovarallisuus koheni vuonna 2011. Sisäisestä ulottuvuudesta voidaan todeta, että kotitaloudet jatkoivat velkavivun asteittaista purkamista, kun asuntomarkkinatoiminta pysytteli aallonpohjassa ja luotonanto yksityiselle sektorille pysytteli laimeana. Yksityisen sektorin velka ylittää kuitenkin edelleen indikaattorin kynnysarvon selvästi. Velkavivun purkamisen vauhti saattaa hiipua, jos talous elpyy, sillä asuntotarjonnan niukkuus merkitsee, että asuntojen hinnat pysyttelenevät korkeina keskipitkällä aikavälillä, ja asuntovelan määrä saattaa nousta uudelleen, kunhan luottoehdot kohenevat. Vaihtoehtoisesti, jos asuntojen hinnat laskevat jyrkästi, tällä voi olla vaikutusta kulutusmenoihin ja luotonantajille saattaa aiheutua riskejä. Julkisen velan suuri määrä ja nouseva taso aiheuttavat yhä huolta, ja vaikka julkisen talouden alijäämän yhä ennustetaankin supistuvan asteittain, julkisen talouden vakauttaminen on hidastunut tilanteessa, jossa talouskasvu on heikkoa. Taseiden korjaus on edelleen käynnissä finanssialalla, joka on yksi eniten vivutetuista EU:ssa, minkä vuoksi pankkien vastuiden ei odoteta kasvavan nopeasti. Toisaalta luotonsaantivaikeudet hidastavat talouskasvua ja sen myötä edistymistä julkisen talouden vakauttamisessa. Kaiken kaikkiaan komissio pitää hyödyllisenä vielä tutkia, onko epätasapaino jatkumassa vai purkautumassa, kun otetaan myös huomioon toukokuussa havaittu epätasapaino.

4. Päätelmät

Makrotalouden epätasapaino, kuten suuret pitkäkestoiset ulkoiset ali- ja ylijäämät, kilpailukyvyn menetykset sekä yksityisen ja julkisen sektorin velkaantuminen, ovat osaltaan pahentaneet kriisiä. Makrotalouden epätasapainoa koskeva menettely pannaan nyt täytäntöön toista kertaa, yhä tilanteessa, jossa finanssimarkkinoiden jännitteet jatkuvat, epävarmuus vallitsee ja kasvunäkymät ovat heikot. Epätasapainon purkaminen muokkaa talouden toimintaympäristöä. Jäsenvaltiot jatkavat kriisin vaikutuksiin sopeutumista, vaikka haasteiden ja heijastusvaikutusten laajuus ja suuruus vaihtelevat. Kuten komission vuotuisessa kasvuselvityksessä[7] todetaan, edellisinä vuosina syntyneen merkittävän epätasapainon korjaamisen lisäksi unionin ja jäsenvaltioiden ratkaistavina on myös muita, toisiinsa kytköksissä olevia haasteita, kuten heikon kasvun ja korkean työttömyyden poistaminen, julkisen talouden kestävyyden varmistaminen sekä rahoitusjärjestelmän vakauttaminen. Hyvin toimivat sisämarkkinat vaikuttavat myös osaltaan kasvupotentiaalin paranemiseen ja epätasapainon purkautumiseen[8].

Monissa jäsenvaltioissa on meneillään makrotalouden epätasapainon sopeutusprosessi. Kyse on erityisesti jäsenvaltioista, joissa on/oli suuri ulkoinen vaje sekä huomattava epätasapaino kotitalouksien ja/tai yritysten taseissa ja julkisella sektorilla. Prosessi on vielä kesken, ja monissa jäsenvaltioissa sopeutus on kasvattanut tuntuvasti työttömyysastetta ja jarruttanut lyhyellä aikavälillä taloudellista toimintaa.

Edellisellä kierroksella komissio valitsi kaksitoista jäsenvaltiota perusteelliseen tarkasteluun[9], ja kaikissa tapauksissa saatiin vahvistus sille, että makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn ennaltaehkäisevässä osiossa oli epätasapainoa. Laaja-alainen lähestymistapa on valittu siksi, että viime vuonna kyse oli ensimmäisestä tämän menettelyn puitteissa suoritettavasta valvontakierroksesta, minkä vuoksi oli myös otettava huomioon aiemmin kertyneen epätasapainon sopeuttamiseen liittyvät kysymykset. Joidenkin jäsenvaltioiden on korjattava sekä kertynyt sisäinen että ulkoinen epätasapaino. Niiden on vähennettävä korkeaa kokonaisvelkaantuneisuuttaan ja palautettava kilpailukykynsä kasvunäkymien ja vientisaavutusten parantamiseksi. Perusteellisen tarkastelun pohjalta voidaan arvioida paremmin tuottavuuden, kilpailukyvyn ja kaupan kehityksen avaintekijöitä, velkaantumisen seurauksia sekä epätasapainon jyrkkyyttä monissa jäsenvaltioissa. Joissakin maissa sopeutusprosessi etenee nopeasti, mikä johtuu osittain kiinnikuromisvaikutuksista. Tämä kehitys edellyttää myös tiiviimpää tarkastelua.

Kun otetaan huomioon makrotalouden epätasapainosta toukokuussa 2012 tehdyt päätelmät ja ajan tasalle saatettu tulostaulu, komissio katsoo, että on tarpeen arvioida yksityiskohtaisemmin epätasapainon kertymistä ja purkautumista sekä asiaan liittyviä riskejä 14 jäsenvaltiossa, jotka ovat Belgia, Bulgaria, Tanska, Espanja, Ranska, Italia, Kypros, Unkari, Malta, Alankomaat, Slovenia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. Jos jokin jäsenvaltio nykyhetkellä toteuttaa komission kanssa neuvoteltua uudistusohjelmaa, johon myönnetään ulkoista rahoitustukea, maan taloutta seurataan jo tehostetusti, joten sen taloudellista tilannetta ja talouspolitiikkaa ei tarkastella makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä. Nämä maat ovat Kreikka, Irlanti, Portugali ja Romania.

Komissio aikoo siis tarkastella perusteellisesti 14:ää jäsenvaltiota, joiden kohtaamissa haasteissa ja joihin liittyvissä potentiaalisissa riskeissä, myös heijastusvaikutuksissa, on eroja. Perusteellisissa tarkasteluissa arvioidaan asiaan liittyviä riskejä, sitä, millä jäsenvaltioilla on epätasapainoa tai liiallista epätasapainoa, ja edistymistä epätasapainon purkamisessa.

Komissio kehottaa monenvälisen valvonnan puitteissa ja asetuksen 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti neuvostoa ja euroryhmää käymään keskusteluja tämän kertomuksen päätelmistä. Komissio toivoo saavansa palautetta myös Euroopan parlamentilta ja muilta sidosryhmiltä. Saatuaan kommentteja ja palautetta komissio alkaa valmistella asianomaisia jäsenvaltioita koskevia perusteellisia tarkasteluja.

Liite I: Varoitusmekanismiin sisältyvän tulostaulun määritelmät ja kehitys

Komissio laatii ja julkistaa makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn tulostaulun asetuksen (EU) N:o 1176/2011 4 artiklan mukaisesti. Varoitusmekanismista laaditun kertomuksen tulostaulu koostui helmikuussa 2012 kymmenestä mainitun asetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisesta valvontaindikaattorista[10]. Kuten aiemmin oli sovittu, tulostauluun on lisätty tänä vuonna yhdestoista indikaattori, joka koskee finanssialan vastuiden kasvuvauhtia[11]. Muiden kymmenen indikaattorin määritelmät ovat pysyneet ennallaan.

Vaikka makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä laadittu ensimmäinen tulostaulu kattoi jo useita rahoitukseen liittyviä kysymyksiä (kuten yksityisen sektorin luottovirta, yksityisen sektorin velka ja julkisen sektorin velka), Euroopan parlamentti[12] ja neuvosto[13] tukivat komission aikomusta sisällyttää tulostauluun makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn toisella kierroksella lisäindikaattori, jonka tarkoituksena on tuoda paremmin esille reaalitalouden ja finanssialan väliset kytkökset[14]. Myös Euroopan järjestelmäriskikomitea kommentoi tulostaulun alkuvaiheen rakennetta ja aikomusta lisätä finanssialaa koskeva uusi indikaattori ja esitti niistä näkemyksensä[15].

Tulostaulun avulla on tarkoitus havaita epätasapaino varhaisessa vaiheessa. Indikaattoreiden valinnassa on tämän vuoksi keskitytty ulkoisen ja sisäisen epätasapainon tärkeimpiin ulottuvuuksiin: tulostaulu sisältää erityisesti tietoja vaihtotaseesta, ulkomaisesta nettovarallisuusasemasta, reaalisista efektiivisistä valuuttakursseista, vientimarkkinaosuuksista, varallisuushinnoista, mukaan lukien asuntojen hinnat, julkisesta ja yksityisestä velkaantumisesta, luotonannon kasvusta ja työttömyydestä. Ohjeellisten kynnysarvojen asettamisessa on noudatettu varovaisuutta liian monien ”väärien hälytysten” välttämiseksi. Kynnysarvoja ei ole kuitenkaan asetettu niin tiukoiksi, että ongelmat voitaisiin havaita vasta sen jälkeen, kun ne ovat juurtuneet syvälle[16].

Tulostaulun indikaattoreiden määritelmät esitetään taulukossa A1. Tulostaulun päivitettyjen indikaattoreiden arvot ja indikaattorien vastaavat kynnysarvot esitetään taulukossa A2. Indikaattoreiden arvot aiemmilta vuosilta esitetään oheisessa tilastoliitteessä[17]. Tummennetut kohdat ovat merkkinä siitä, että indikaattorin arvo ylittää ohjeelliset kynnysarvot. Kynnysarvot ovat samat kaikille maille (lukuun ottamatta reaalisia efektiivisiä valuuttakursseja ja yksikkötyökustannuksia, joiden osalta euroalueen maat ja euroalueen ulkopuoliset maat on erotettu toisistaan). Lisäksi on todettava, että arvioinnissa otetaan myös huomioon uusimmat tiedot ja 7. marraskuuta 2012 julkaistussa komission syksyn talousennusteessa esitetyt talousnäkymät[18].

Epätasapainon arviointi – tai tarkemmin sanottuna sen arviointi, olisiko jonkin jäsenvaltion tilannetta arvioitava yksityiskohtaisemmin perusteellisessa tarkastelussa – ei perustu tulostaulun indikaattoreiden ja niihin liittyvien kynnysarvojen mekaaniseen soveltamiseen. Tällainen komission tekemä arviointi perustuu tulostaulusta tehtäviin talouspoliittisiin päätelmiin, joissa otetaan asianmukaisesti huomioon lisätiedot ja -indikaattorit sekä maakohtaiset olosuhteet ja instituutiot. Lisäksi otetaan huomioon toukokuussa 2012 tehtyjen perusteellisten tarkastelujen päätelmät.

Asetuksen mukaisesti tarkastellaan lisäindikaattoreita. Ne esitellään taulukossa A3. Lisäindikaattorit kattavat näkökohtia, jotka ovat kytköksissä yleiseen makrotaloudelliseen tilanteeseen (mukaan lukien taloudellinen toiminta ja investoinnit), euroalueella ja sen ulkopuolella tapahtuvaan nimelliseen ja reaaliseen lähentymiseen, mukaan lukien kaupan suorituskykyyn liittyvät lisäpiirteet, sekä yksityiskohtaisempiin tietoihin ulkoisista vastuista, mukaan lukien suorat ulkomaiset sijoitukset ja ulkomainen nettovelka. Niissä otetaan huomioon myös epätasapainon kehittymispotentiaali ja talouden sopeutumiskyky (esimerkiksi tuottavuus). Lisäindikaattoreihin on nyt myös sisällytetty finanssialan vivutusta koskeva uusi indikaattori. Sen tarkoituksena on auttaa tulkitsemaan finanssialan vastuiden kasvuvauhtia koskevaa uutta indikaattoria.

Tulostaulu on yksinkertainen ja selkeä suodattimena toimiva työväline – ja sellaisena sen pitäisi säilyäkin – joka helpottaa makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn mukaisen valvonnan fokusointia. Tältä osin ajallisella vakaudella on arvoa. Nykyhetkellä komissio ei aio sisällyttää uusia indikaattoreita tulostauluun. Toisaalta komissio on sitoutunut parantamaan tulostaulun laatua. Tätä varten komissio tekee edelleen teknisen tason yhteistyötä jäsenvaltioiden, EKP:n ja EKPJ:n kanssa varmistaakseen, että tulostaulu säilyy rakenteeltaan ajan tasalla. Tämä voi johtaa tulostaulun muuttujien määritelmien teknisiin mukautuksiin. Lisäksi komissio (Eurostat) on sitoutunut varmistamaan luotettavan ja oikeudellisesti sitovan laatumenettelyn tulostauluun sisältyviä tilastoja ja muita makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn kannalta olennaisia tietoja varten[19].

Taulukko A1. Tulostaulun indikaattorit ja niiden ohjeelliset kynnysarvot

|| Ulkoinen epätasapaino ja kilpailukyky || Sisäinen epätasapaino

Indikaat­tori || Vaihtotase, kolmen vuoden keskiarvo, % suhteessa BKT:hen || Ulkomainen netto-varallisuus, % suhteessa BKT:hen || Reaalinen efektiivinen valuuttakurssi+ YKHI-deflaattorit, %-muutos (3 vuoden aikana) suhteessa 35 teollistunee­seen maahan (a) || Vienti­markkina­osuudet, %-muutos (5 vuoden aikana) || Nimelliset yksikkötyö­kustannukset, %-muutos (3 vuoden aikana) (b) || Deflatoidut asuntohinnat, %-muutos vuositasolla (c) || Yksityisen sektorin luottovirta, % suhteessa BKT:hen (d), (e) || Työttömyys­aste, 3 vuoden keskiarvo || Yksityisen sektorin velka, % suhteessa BKT:hen (d), (e) || Julkinen velka, % suhteessa BKT:hen (f) || Finanssialan kaikki vastuut, %-muutos vuositasolla, konsolidoi­mattomat tiedot

Tieto­lähde || EUROSTAT (maksutase­tilastot) || EUROSTAT (maksutase­tilastot) || PO ECFIN (hinta- ja kustannus­kilpailukykyä koskeva tietokanta) || EUROSTAT (maksutase­tilastot) || EUROSTAT (kansan­talouden tilinpito) || EUROSTAT || EUROSTAT (kansan­talouden tilinpito) || EUROSTAT (työnvoima­tutkimus) || , EUROSTAT (kansan­talouden tilinpito) || Eurostat (perus-sopimuksessa oleva liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn määritelmä) || , EUROSTAT (kansan­talouden tilinpito)

Ohjeel­liset kynnys­arvot || -4/+6 % Alakvartiili (käytetään myös viitteenä ylemmälle kynnysarvolle) || -35 % Alakvartiili || Euroalue: +/-5 % Euroalueen ulkop.: +/-11 % Euroalueen ala- ja yläkvartiilit, ‑/+ euroalueen standardi-poikkeama || -6 % Alakvartiili || Euroalue: +9 % Euroalueen ulkop.: +12 % Euroalueen yläkvartiili +3 % || +6 % Yläkvartiili || +15 % Ylä- kvartiili || +10 % || 160 % Ylä- kvartiili || +60 % || 16,5 %

Kynnys­arvojen laskenta­jaksot || 1970-2007 || Ens. saatavilla oleva vuosi (1990-puoliväli)–2007 || 1995-2007 || 1995-2007 || 1995-2007 || Ens. saatavilla oleva vuosi-2007 || 1995-2007 || 1994-2007 || 1994-2007 || || 1991-2007

Talous­pol. päätel-missä käytet­tävät lisä-indikaat-torit || Nettoluoton-anto/-otto vs. muu maailma (vaihtotase + pääomatase, % suhteessa BKT:hen) || Ulkomainen nettovelka, % suhteessa BKT:hen || Reaalinen efektiivinen valuuttakurssi vs. muu euroalue || Tavaroiden volyymiin perustuvat vienti­markkina­osuudet; työn tuottavuus; kokonais­tuottavuuden trendikasvu || Nimelliset yksikkötyö­kustannukset (muutokset 1, 5 ja 10 vuoden aikana); todelliset yksikkötyö-kustannukset vs. muu euroalue || Asuntojen reaalihintojen muutokset (kumulatiivi­sesti 3 vuoden aikana); nimellisten asuntohintojen indeksi; asunto­rakentamisen arvonlisä || Yksityisen velan muutos || || Konsolidoi-tuihin tietoihin perustuva yksityisen sektorin velka || || Velka suhteessa omaan pääomaan

Huom.: (a) EU:n kauppakumppanien tapauksessa käytetään YKHI-indikaattoria, kun taas niiden maiden tapauksessa, jotka eivät ole EU:n kauppakumppaneita, deflaattori perustuu menetelmiltään YKHI:ä läheisesti muistuttavaan KHI:hin; (b) indeksi, joka kuvaa työntekijäkohtaisten nimellisten työvoimakustannusten ja työntekijäkohtaisen reaalisen BKT:n suhdetta; (c) asuntohintojen muutokset suhteessa Eurostatin kulutusdeflaattoriin; (d) yksityinen sektori määritellään finanssialan ulkopuolisiksi yrityksiksi, kotitalouksiksi ja kotitalouksia palveleviksi voittoa tavoittelemattomiksi yhteisöiksi; (e) lainojen ja muiden arvopapereiden kuin osakkeiden summa; vastuita koskevat konsolidoimattomat tiedot; (f) julkisen talouden kestävyyttä ei arvioida makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä, sillä sitä käsitellään jo vakaus- ja kasvusopimuksessa. Tämä indikaattori on kuitenkin mukana tulostaulussa, koska julkinen velka vaikuttaa maan kokonaisvelkaantuneisuuteen ja sen vuoksi myös siihen, kuinka haavoittuva maa on kokonaisuutena tarkasteltuna.

Taulukko A2: Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn tulostaulu vuodelta 2011

|| Ulkoinen epätasapaino ja kilpailukyky || Sisäinen epätasapaino

Vuosi 2011 || Vaihtotase, kolmen vuoden keskiarvo, % suhteessa BKT:hen || Ulkomainen nettovaral­lisuus, % suhteessa BKT:hen || Reaalinen efektiivinen valuuttakurssi + YKHI-deflaattorit, %-muutos (3 vuoden aikana) || Vienti­markkina­osuudet, %-muutos (5 vuoden aikana) || Nimelliset yksikkötyö­kustannukset, %-muutos (3 vuoden aikana) || Deflatoidut asunto­hinnat, %-muutos vuositasolla || Yksityisen sektorin luottovirta, % suhteessa BKT:hen || Yksityisen sektorin velka, % suhteessa BKT:hen || Julkinen velka, % suhteessa BKT:hen || Työttö­myys­aste, 3 vuoden keskiarvo || Finanssialan kaikki vastuut, %-muutos vuositasolla, konsolidoi­mattomat tiedot

Kynnysarvot || -4/+6 % || -35 % || ±5 % & ±11 % || -6 % || +9 % & +12 % || +6 % || 15 % || 160 % || 60 % || 10 % || 16,5 %

BE || -0,3 || 65,7 || -0,5 || -10,2 || 6,2 || -0,1 || 11,6 || 236 || 98 || 7,8 || 4,7

BG || -3,4 || -85,6 || 3,1 || 17,2 || 20,3 || -9,0 || -6,7 || 146 || 16 || 9,4 || 5,6

CZ || -3,0 || -49,3 || 0,3 || 8,4 || 3,3 || 0,0 || 2,5 || 78 || 41 || 6,9 || 3,8

DK || 5,0 || 24,5 || -1,7 || -16,9 || 4,7 || -4,9 || -2,2 || 238 || 47 || 7,0 || 4,7

DE || 5,9 || 32,6 || -3,9 || -8,4 || 5,9 || 1,4 || 4,8 || 128 || 81 || 6,9 || 2,1

EE || 2,8 || -57,8 || 0,8 || 11,1 || -6,2 || 3,3 || 6,8 || 133 || 6 || 14,4 || -4,4

IE || 0,0 || -96,0 || -9,1 || -12,2 || -12,8 || -15,2 || 4,0 || 310 || 106 || 13,3 || -0,6

EL || -10,4 || -86,1 || 3,1 || -18,7 || 4,1 || -5,1 || -5,5 || 125 || 171 || 13,2 || -3,4

ES || -4,3 || -91,7 || -1,3 || -7,6 || -2,1 || -10,0 || -4,1 || 218 || 69 || 19,9 || 3,7

FR || -1,6 || -15,9 || -3,2 || -11,2 || 6,0 || 3,8 || 4,0 || 160 || 86 || 9,6 || 7,3

IT || -2,9 || -20,6 || -2,1 || -18,4 || 4,4 || -2,0 || 2,6 || 129 || 121 || 8,2 || 3,8

CY || -8,4 || -71,3 || -0,9 || -16,4 || 8,8 || -8,5 || 16,1 || 288 || 71 || 6,6 || -0,2

LV || 3,1 || -73,3 || -0,6 || 23,6 || -15,0 || 4,9 || -2,5 || 125 || 42 || 18,1 || -4,5

LT || 0,0 || -52,6 || 3,6 || 25,2 || -8,4 || 2,4 || -0,8 || 70 || 39 || 15,6 || 8,9

LU || 7,5 || 107,8 || 0,8 || -10,1 || 12,5 || 1,5 || 2,5 || 326 || 18 || 4,8 || 11,3

HU || 0,6 || -105,9 || -3,3 || -2,8 || 3,7 || -4,1 || 6,4 || 167 || 81 || 10,7 || -2,6

MT || -4,3 || 5,7 || -3,0 || 11,7 || 5,8 || -2,3 || 2,2 || 210 || 71 || 6,8 || 1,4

NL || 7,5 || 35,5 || -1,6 || -8,2 || 5,8 || -4,0 || 0,7 || 225 || 66 || 4,2 || 7,2

AT || 2,2 || -2,3 || -1,0 || -12,7 || 5,9 || -8,0 || 4,1 || 161 || 72 || 4,4 || -0,3

PL || -4,6 || -63,5 || -10,9 || 12,8 || 4,3 || -5,7 || 7,1 || 80 || 56 || 9,2 || 4,4

PT || -9,1 || -105,0 || -1,9 || -9,5 || 0,9 || -3,6 || -3,2 || 249 || 108 || 11,9 || -0,7

RO || -4,3 || -62,5 || -2,4 || 22,8 || 12,9 || -18,9 || 1,8 || 72 || 33 || 7,2 || 4,3

SI || -0,4 || -41,2 || -0,3 || -6,1 || 8,3 || 1,0 || 1,9 || 128 || 47 || 7,1 || -1,3

SK || -2,1 || -64,4 || 4,3 || 20,9 || 4,4 || -5,6 || 3,3 || 76 || 43 || 13,4 || 1,2

FI || 0,6 || 13,1 || -1,3 || -22,9 || 9,1 || -0,3 || 4,6 || 179 || 49 || 8,1 || 30,8

SE || 6,6 || -8,3 || 3,9 || -11,6 || 1,2 || 1,0 || 6,3 || 232 || 38 || 8,1 || 3,6

UK || -2,2 || -17,3 || -7,1 || -24,2 || 8,1 || -5,4 || 1,0 || 205 || 85 || 7,8 || 8,5

Huom.: Tietojen koontipäivä on 1.11.2012.

Taulukko A3. Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn tulostaulua koskevien talouspoliittisten päätelmien tekemisessä käytettävät lisäindikaattorit vuodelta 2011

|| Koko­nais­tuotan­non kasvu, % vuosi­tasolla || Kiin­teän pää­oman brutto-muo­dostus, % suh­tees­sa BKT:hen || Kotimai­set T&K-brutto-menot, % suhteessa BKT:hen || Vaihto­tase, % suhteessa BKT:hen, maksu­tasetiedot || Netto­luoton­anto/-otto, % suhteessa BKT:hen, maksu­tasetiedot || Ulkomai­nen netto­velka, % suhteessa BKT:hen || Suorat ulko­maiset sijoi­tukset, % suh­teessa BKT:hen || Energia­tuote­kaupan nettotase, % suhteessa BKT:hen || Reaali­nen efektii­vi­nen valuut­ta-kurssi,%-muu­tos (3 vuoden aikana) vs. euro­alue (17) || Vienti­mark­kina­osuudet, %-muutos vuosi­tasolla, volyymit || Työn tuotta-vuus, %-kasvu vuosi­tasolla || Työlli-syys, %-kasvu vuosi­tasolla || Nimelliset yksikkö­työ­kustan­nukset, %-muutos (10 vuoden aikana) || Todelliset yksikkö­työ­kustan­nukset, %-muutos (10 vuotta) vs. euroalue (17) || Nimelliset asunto­hinnat, %-muutos (3 vuoden aikana) || Asunto­rakentami­nen, % suh­teessa BKT:hen || Yksityi­sen sektorin velka, % suhtees­sa BKT:hen, konso­lidoidut tiedot || Finans­si­alan velkaan-tumisas­te (velka suhtees­sa omaan pää­omaan)

Vuosi || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011 || 2011

BE || 1,8 || 20,7 || 2,0 || -1,4 || -1,7 || -127,6 || 20,1 || -3,7 || 1,4 || -1,6 || 0,4 || 1,3 || 20,3 || 3,7 || 5,1 || na || 143 || 641

BG || 1,7 || 20,9 || 0,6 || 0,3 || 1,6 || 33,9 || 4,5 || -0,6 || || 5,2 || 6,1 || -4,2 || 69,5 || || -32,4 || na || 136 || 414

CZ || 1,9 || 23,9 || 1,8 || -2,8 || -2,5 || 1,1 || 2,5 || -1,4 || 5,2 || 1,6 || 0,6 || 23,2 || -5,0 || 3,8 || 73 || 624

DK || 0,8 || 17,2 || 3,1 || 5,6 || 5,9 || 18,0 || 3,8 || 0,7 || 1,2 || 1,2 || -0,5 || 29,3 || -11,9 || 4,7 || 238 || 377

DE || 3,0 || 18,1 || 2,8 || 5,7 || 5,7 || -2,9 || 1,1 || -19,8 || -0,9 || 2,5 || 1,6 || 1,4 || 5,5 || -14,1 || 5,4 || 5,6 || 109 || 524

EE || 8,3 || 21,7 || 2,4 || 2,1 || 6,3 || 6,5 || 1,2 || na || 3,2 || 25,7 || 1,2 || 6,7 || 64,4 || 44,8 || -28,0 || 3,5 || 132 || 373

IE || 1,4 || 10,1 || 1,7 || 1,1 || 1,0 || -339,2 || 5,2 || na || -6,5 || -1,7 || 3,6 || -2,1 || 15,4 || 0,1 || -38,7 || 2,6 || 281 || 158

EL || -7,1 || 15,1 || na || -9,9 || -8,6 || -98,0 || 0,4 || -2,7 || 4,6 || -6,0 || -1,6 || -5,6 || 31,1 || 11,5 || -3,5 || 4,7 || 125 || 2728

ES || 0,4 || 21,1 || 1,3 || -3,5 || -3,0 || 93,5 || 2,0 || -8,5 || 0,4 || 3,2 || 2,2 || -1,6 || 25,3 || 4,3 || -15,3 || 6,4 || 204 || 941

FR || 1,7 || 20,1 || 2,3 || -2,0 || -2,0 || 36,1 || 1,5 || -12,7 || -0,4 || -0,8 || 1,2 || 0,5 || 22,3 || 5,1 || 3,5 || 6,1 || 139 || 461

IT || 0,4 || 19,6 || 1,3 || -3,1 || -3,0 || 49,0 || 1,6 || -13,9 || 0,9 || -0,2 || 0,3 || 0,3 || 28,3 || 11,1 || 0,4 || 5,5 || 126 || 1172

CY || 0,5 || 16,3 || 0,5 || -4,7 || -4,5 || 37,9 || 5,5 || na || 0,7 || -2,3 || 0,0 || 0,4 || 34,6 || 12,4 || -16,7 || 5,0 || 281 || 2539

LV || 5,5 || 21,3 || 0,7 || -2,2 || 0,0 || 46,4 || 5,1 || -0,2 || || 6,8 || 14,8 || -8,4 || 94,4 || || -38,7 || 1,5 || 118 || 704

LT || 5,9 || 17,8 || 0,9 || -3,7 || -1,3 || 32,3 || 3,4 || -0,5 || 7,9 || 3,8 || 2,0 || 33,6 || -30,8 || 1,8 || 67 || 633

LU || 1,7 || 19,0 || 1,4 || 7,1 || 6,8 || -3022,2 || 645,3 || na || 2,0 || -2,2 || -1,2 || 2,6 || 35,7 || 14,0 || 6,5 || 3,4 || 267 || 50

HU || 1,6 || 17,9 || 1,2 || 0,9 || 3,3 || 52,6 || 3,7 || -1,4 || || 2,7 || 1,2 || 0,8 || 44,3 || || -8,5 || 1,8 || 147 || 562

MT || 1,9 || 14,8 || 0,7 || -0,3 || 0,7 || -158,3 || 4,7 || 0,0 || 1,8 || -4,8 || -0,5 || 2,5 || 23,7 || 7,0 || -4,6 || 2,5 || 169 || 362

NL || 1,0 || 17,7 || 2,0 || 9,7 || 9,7 || 36,8 || 1,6 || -4,6 || 0,0 || -1,9 || 0,5 || 0,6 || 20,0 || 3,2 || -7,5 || 4,9 || 224 || 231

AT || 2,7 || 21,4 || 2,8 || 0,6 || 0,4 || 24,4 || 3,5 || -2,8 || 1,2 || 0,9 || 1,3 || 1,7 || 13,2 || -1,6 || -2,9 || 4,4 || 146 || 378

PL || 4,3 || 20,3 || 0,8 || -4,9 || -2,9 || 35,8 || 3,7 || na || || 1,5 || 3,3 || 1,1 || 5,7 || || -7,6 || 2,6 || 77 || 377

PT || -1,7 || 18,1 || na || -6,5 || -5,3 || 83,4 || 4,4 || na || -0,5 || 2,7 || -0,1 || -1,9 || 19,4 || 1,4 || 2,0 || 3,4 || 223 || 542

RO || 2,5 || 24,6 || 0,5 || -4,4 || -3,9 || 38,0 || 1,3 || -0,7 || || 4,1 || 2,0 || -1,3 || 154,9 || || -39,5 || na || 71 || 662

SI || 0,6 || 18,5 || 2,5 || 0,0 || -0,3 || 37,5 || 2,0 || -0,5 || 0,4 || 1,0 || 2,2 || -1,4 || 38,9 || 21,0 || -6,8 || 3,0 || 116 || 639

SK || 3,2 || 23,1 || 0,7 || 0,1 || 1,3 || 21,7 || 2,2 || -1,0 || 5,0 || 5,0 || 1,4 || 1,5 || 28,8 || 12,6 || -17,8 || 2,3 || 76 || 1079

FI || 2,7 || 19,6 || 3,8 || -1,6 || -1,5 || 30,9 || 1,0 || -1,4 || 2,2 || -6,6 || 1,6 || 1,1 || 21,9 || 3,8 || 11,1 || 6,8 || 153 || 616

SE || 3,9 || 18,4 || 3,4 || 6,4 || 6,3 || 62,4 || 2,7 || -1,6 || || 0,6 || 1,6 || 2,2 || 8,1 || || 13,8 || 3,7 || 216 || 305

UK || 0,9 || 14,2 || 1,8 || -1,9 || -1,7 || 45,2 || 2,3 || -2,2 || -1,2 || 0,4 || 0,5 || 26,2 || -2,0 || 3,2 || na || 1187

Huom.: Tietojen koontipäivä on 1.11.2012. Lähde: EUROSTAT, paitsi deflatoidut asuntohinnat (Eurostatin tiedot täydennettyinä EKP:n tiedoilla), vientimarkkinaosuuksien volyymit (IMF:n raportti maailmantalouden kehityksestä), reaalinen efektiivinen valuuttakurssi + YKHI-deflaattorit (PO ECFIN), todelliset yksikkötyökustannukset vs. euroalue (PO ECFIN).

[1] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukset (EU) N:o 1176/2011 ja 1174/2011 (EUVL L 306, 23.11.2011, s. 25 ja s. 8).

[2] COM(2012) 68 final, 14.2.2012.

[3] Nämä jäsenvaltiot olivat Belgia, Bulgaria, Tanska, Espanja, Ranska, Italia, Kypros, Unkari, Slovenia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta (ks. European Economy-Occasional Papers, s. 99–110, ja komission tiedontanto ”Vakauden, kasvun ja työllisyyden edistäminen” – COM(2012) 0299 final, 30.5.2012.

[4] Neuvoston suositukset, annettu 10 päivänä heinäkuuta 2012 (2012/C 219/01–27) (EUVL C 219, 24.7.2012).

[5] Jäsenvaltiot ja komissio keskustelevat talouspoliittisessa komiteassa epätasapainoa analysoitaessa sovellettavien analyyttisen kehysten ja välineiden lujittamisesta. Käsiteltävät kysymykset liittyvät muun muassa asuntomarkkinoihin, velkaantuneisuuteen ja ulkoisten rahoitusasemien arviointiin.

[6] Tällä tavoin menettelyjä ja raportointivelvoitteita ei kaksinkertaisteta ja noudatetaan lähestymistapaa, jota ehdotetaan rahoitusvakautensa osalta vakavissa vaikeuksissa olevien tai vakavien vaikeuksien uhasta kärsivien jäsenvaltioiden talouden ja julkisen talouden valvonnan tiukentamisesta euroalueella annetussa komission asetusehdotuksessa (KOM(2011) 819 lopullinen, 23.11.2011). Ehdotus on osa euroalueen valvonnan tiukentamista koskevaa lainsäädäntöpakettia (”2-pack”). Taloudellista tilannetta ja makrotalouden epätasapainon purkamisessa tapahtunutta edistymistä kuvataan tarkemmnin viimeisimmissä vaatimusten noudattamista koskevissa raporteissa. Ks. European Economy – Occasional Papers, 94 (Kreikka), 115 (Irlanti), 116 (Romania) ja 117 (Portugali). Espanjaa tarkastellaan tässä kertomukssa, koska se saa virallinsta rahoitusta pankkien pääomittamiseen. Ks. The Financial Sector Adjustment Programme for Spain, European Economy – Occasional Papers, 118. Huomioita esitetään myös Unkarista ja Kyproksesta. Unkari pyysi virallisesti marraskuussa 2011 neuvottelujen aloittamista ennakoivasta rahoitustuesta. Neuvottelut eivät ole kuitenkaan edistyneet tuntuvasti. Kypros pyysi virallista rahoitusta 25. kesäkuuta 2012, ja ohjelmaneuvottelut ovat käynnissä.

[7] COM(2012) 750, 28.11.2012.

[8] Tämä vaatii sisämarkkinoiden ensimmäiseen ja toiseen toimenpidepakettiin sisältyvien keskeisten toimien nopeaa toteuttamista ja uudistustoimien lisäämistä maakohtaisella tasolla, kuten todetaan sisämarkkinoiden yhdentymistä käsittelevässä vuosikertomuksessa (COM(2012) 752, 28.11.2012).

[9] Nämä jäsenvaltiot ovat Belgia, Bulgaria, Tanska, Espanja, Ranska, Italia, Kypros, Unkari, Slovenia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta.

[10] Ks. myös ”Scoreboard for the Surveillance of Macroeconomic Imbalances”, European Economy – Occasional Papers, 92.

[11] Ks. oheisasiakirja ”Completing the Scoreboard for the MIP: Financial Sector Indicator,” SWD(2012) 389.

[12] Euroopan parlamentin päätöslauselma, 15.12.2011, 9 ko