P7_TA(2013)0116

Maahuolintapalvelut Euroopan unionin lentoasemilla ***I

Euroopan parlamentin lainsäädäntöpäätöslauselma 16. huhtikuuta 2013 ehdotuksesta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi maahuolintapalveluista unionin lentoasemilla ja neuvoston direktiivin 96/67/EY kumoamisesta (COM(2011)0824 – C7-0457/2011 – 2011/0397(COD))

(Tavallinen lainsäätämisjärjestys: ensimmäinen käsittely)

(2016/C 045/30)

Euroopan parlamentti, joka

(1) EUVL C 181, 21.6.2012, s. 173.

(2) EUVL C 277, 13.9.2012, s. 111.

P7_TC1-COD(2011)0397

Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu ensimmäisessä käsittelyssä 16. huhtikuuta 2013, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o …/2013 antamiseksi maahuolintapalveluista unionin lentoasemilla ja neuvoston direktiivin 96/67/EY kumoamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN PARLAMENTTI ja EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Pääsystä maahuolinnan markkinoille yhteisön lentoasemilla 15 päivänä lokakuuta 1996 annetussa neuvoston direktiivissä 96/67/EY (4) säädetään maahuolinnan markkinoiden asteittaisesta avaamisesta.

(2) Lentoasemat ja maahuolintapalvelut ovat välttämättömiä ilmailuliikenteen asianmukaisen toiminnan ja turvallisuuden kannalta, ja ne kuuluvat ilmailuketjun keskeisiin toimintoihin. Maahuolintapalvelut kattavat kaikki maassa tapahtuvat ilmailuun liittyvät toimet, joita lentoasemilla suoritetaan eri lentoyhtiöitä varten. [tark. 244]

(3) Ilmailualan huippukokouksessa Bruggessä lokakuussa 2010 hyväksytyssä julistuksessa todettiin, että unionin sääntöjä on uudistettava kilpailukyvyn parantamiseksi kaikilla ilmailuliikenteen ketjun osa-alueilla (kuten lentoasemat, lentoliikenteen harjoittajat ja muut palveluntarjoajat).

(4) Valkoisessa kirjassa aiheesta ”Yhtenäistä Euroopan liikennealuetta koskeva etenemissuunnitelma – Kohti kilpailukykyistä ja resurssitehokasta liikennejärjestelmää” (5) todetaan, että markkinoillepääsyn parantaminen ja laadukkaiden palvelujen tarjoaminen lentoasemilla on erittäin tärkeää kansalaisten elämänlaadun kannalta ja että ne ovat olennaisiatoimia yhtenäisen eurooppalaisen liikennealueen saavuttamisessa.

(5) Maahuolinnan markkinoiden asteittainen avaaminen edelleen ja maahuolintapalvelujen tarjoamisen yhdenmukaistettujen vaatimusten käyttöönotto todennäköisesti parantavat tehokkuutta ja maahuolintapalvelujen laatua yleisesti sekä lentoasemien että matkustajien ja rahdinkuljettajien kannalta. Tämän pitäisi parantaa lentoasemien toiminnan laatua kokonaisuudessaan.

(6) Koska on ilmennyt tarve saada yhdenmukaistetut vähimmäislaatuvaatimukset lentoasemille portilta portille -toimintatavan käyttöön ottamiseksi yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamista varten ja koska on olemassa yhdenmukaistamisen lisätarve, jotta maahuolinnan markkinoiden asteittaisen avaamisen etuja voitaisiin hyödyntää kaikilta osin maahuolintapalvelujen laadun ja tehokkuuden lisäämiseksi, direktiivi 96/67/EY olisi korvattava asetuksella.

(7) Vapaa pääsy maahuolinnan markkinoille on yhdenmukaista unionin lentoasemien tehokkaan toiminnan kanssa, jos käyttöön otetaan asiaan liittyviä suojatoimia. Vapaa pääsy maahuolinnan markkinoille olisi toteutettava asteittain ja alan vaatimuksiin mukautetulla tavalla.

(7 a) Koska unionin liikennepolitiikassa on sääntönä vapaa markkinoille pääsy, perimmäisenä tavoitteena olisi oltava maahuolintamarkkinoiden täydellinen vapauttaminen. [tark. 245]

(8) Direktiivin 96/67/EY nojalla tapahtuneen markkinoiden asteittaisen avautumisen myötä on jo saatu myönteisiä tuloksia tehokkuuden ja laadun parantumisena. Sen vuoksi on aiheellista jatkaa markkinoiden asteittaista avaamista.

(9) Jokaisen lentoaseman käyttäjän olisi voitava harjoittaa omahuolintaa. Samalla on tärkeää säilyttää omahuolinnan selkeä ja rajoittava määritelmä, jotta vältettäisiin väärinkäyttöä ja jotta kolmannelle osapuolelle tarjottavan huolinnan markkinoihin ei kohdistuisi kielteisiä vaikutuksia.

(10) Joidenkin maahuolintapalvelulajien kohdalla markkinoille pääsyssä saattaa ilmetä turvallisuuteen, kapasiteettiin ja käytettävissä olevaan tilaan liittyviä rajoitteita. Tästä syystä palvelujen tarjoajien määrää olisi voitava rajoittaa. Olisi sallittava, että nämä rajoitteet vaihtelevat saman lentoaseman eri terminaalien välillä edellyttäen, että rajoitteita sovelletaan syrjimättömällä tavalla, ne eivät johda kilpailun vääristymiseen, ne ovat tämän asetuksen säännösten mukaisia ja että palveluntarjoajien vähimmäismäärä kussakin terminaalissa säilyy samana. [tark. 246]

(11) Joissakin tapauksissa turvallisuutta, turvatoimia, kapasiteettia ja käytettävissä olevaa tilaa koskevat rajoitteet saattavat olla omiaan oikeuttamaan edelleen tilapäiset rajoitukset markkinoille pääsyssä tai omahuolinnan harjoittamissa edellyttäen, että nämä rajoitukset ovat asiaankuuluvia, puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioilla tulisi olla oikeus pyytää poikkeuksia tämän asetuksen säännösten soveltamiseen. [tark. 247]

(12) Poikkeuksilla olisi pyrittävä siihen, että lentoaseman viranomaiset voivat niiden avulla poistaa rajoitteet tai ainakin lieventää niitä. Komission olisi hyväksyttävä kyseiset poikkeukset.

(13) Jos palvelujen tarjoajien määrä on rajoitettu, todellisen ja oikeudenmukaisen kilpailun ylläpitäminen edellyttää, että palvelujen tarjoajat valitaan avointa ja syrjimätöntä tarjousmenettelyä noudattaen. Kyseisen menettelyn yksityiskohdat tulisi täsmentää.

(13 a) Kaikkien maahuolintapalvelujen tarjoajien, omahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien ja lentoasemalla toimivien alihankkijoiden olisi sovellettava asiaankuuluvia edustavia työehtosopimuksia ja kyseisen jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä, jotta mahdollistetaan laatuun ja tehokkuuteen perustuva rehellinen kilpailu maahuolintapalvelujen tarjoajien välillä. [tark. 248]

(14) Koska lentoaseman käyttäjiä käyttäjien tarpeet on otettava huomioon, heitä olisi kuultava maahuolintapalvelujen tarjoajien valinnassa, sillä palvelujen laatu ja hinta koskevat ensisijaisesti heitä. [tark. 249]

(15) Tämän vuoksi on tärkeää huolehtia lentoaseman käyttäjien edustuksesta ja kuulemisesta, erityisesti maahuolintapalvelujen tarjoajien valinnan yhteydessä.

(16) Lentoaseman maahuolintapalvelujen tarjoajien valinnan yhteydessä olisi voitava tietyissä olosuhteissa ja erityisedellytyksim ulottaa julkisen palvelun velvoite kyseisen jäsenvaltion samalla maantieteellisellä alueella sijaitseviin muihin lentoasemiin.

(17) On epäselvää Olisi selvennettävä , voivatko jäsenvaltiot vaatia 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti rajoitettujen palvelujen palveluntarjoajan muuttuessa uutta palveluntarjoajaa ottamaan palvelukseensa entisen toimijan henkilöstöä. Henkilöstön vaihtuvuudella voi olla kielteinen vaikutus maahuolintapalvelujen laatuun. Tästä syystä on aiheellista selventää henkilöstön siirtymistä toisen palvelukseen koskevia sääntöjä työntekijöiden oikeuksien turvaamista yrityksen tai liikkeen taikka yritys- tai liiketoiminnan osan luovutuksen yhteydessä koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 12 päivänä maaliskuuta 2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/23/EY (6) soveltamisen lisäksi, jotta jäsenvaltiot voivat varmistaa asianmukaiset työehdot ja -olot. [tark. 250]

(17 a) Perimmäisenä tavoitteena olisi oltava maahuolintapalvelujen laadun parantaminen. Tämä olisi tehtävä lisäämättä maahuolintayritysten hallinnollista taakkaa. Siksi on tärkeää sallia yritysten päättää omista yleisistä liiketoimintakäytännöistään ja henkilöstöpolitiikastaan. [tark. 251]

(18) Maahuolintapalvelujen tarjoaminen olisi tehtävä luvanvaraiseksi, jotta varmistettaisiin lentoasemien asianmukainen ja sujuva toiminta, taattaisiin niiden turvallisuus ja turvatoimet sekä suojeltaisiin ympäristöä ja huolehdittaisiin voimassa olevan sosiaalilainsäädännön ja sääntöjen noudattamisesta. Koska suurimmassa osassa jäsenvaltioita maahuolintapalvelujen tarjoaminen on tällä hetkellä luvanvaraista, mutta lupajärjestelmät poikkeavat toisistaan suuresti, käyttöön olisi otettava yhdenmukainen menettely.

(19) Hyväksynnän myöntäminen edellyttää vähimmäisvaatimusten täyttämistä, jotta voidaan varmistaa, että kaikki palveluntarjoajat ja omahuolintaa harjoittavat lentoaseman käyttäjät ovat riittävän vakavaraisia ja hyvämaineisia, täyttävät ainakin turvallisuusvaatimukset ja että niillä on riittävä vakuutussuoja ja asianmukaiset tiedot maahuolinnasta ja lentoasemaympäristöstä ja, ja jotta voidaan luoda tasapuoliset toimintaedellytykset. Nämä vähimmäisvaatimukset eivät saisi millään tavalla rajoittaa markkinoiden avaamista edelleen. [tark. 252 ja 253]

(20) Lentoaseman keskitetyn infrastruktuurin avoin käyttöoikeus ja keskitetyn infrastruktuurin määrittelyn selkeä oikeudellinen kehys ovat olennaisia tärkeitä tehokkaiden maahuolintapalvelujen tarjoamisen kannalta. Keskitetyn infrastruktuurin käytöstä olisi kuitenkin voitava periä maksu.

(21) Maksujen olisi oltava syrjimättömiä, ja ne olisi laskettava avoimesti. Maksut eivät saisi ylittää keskitetyn infrastruktuurin tarjoamiskulujen kattamisesta aiheutuvia välttämättömiä kustannuksia, mukaan lukien kohtuullinen tuotto.

(22) Lentoaseman pitäjän pitäjä ja/tai lentoaseman keskitetyn infrastruktuurin muun hallinnointielimen muu hallinnointielin olisi velvoitettava kuulemaan säännöllisesti kuultava lentoaseman käyttäjiä infrastruktuurin määrittelystä ja maksujen tasosta. [tark. 254]

(23) Lentoaseman pitäjä voi myös itse järjestää maahuolintapalveluja. Koska lentoaseman pitäjä voi päätöksillään samanaikaisesti vaikuttaa huomattavalla tavalla maahuolintapalvelujen tarjoajien väliseen kilpailuun, lentoasemia olisi vaadittava pitämään maahuolintapalvelunsa maahuolintapalveluistaan ja toisaalta infrastruktuurin hallinnoinnista erillään olevana oikeushenkilönä hallinnoinnistaan tiukasti erillistä kirjanpitoa . [tark. 255]

(24) Lentoaseman pitäjän olisi oltava vastuussa lentoaseman maahuolintatoimien koordinoinnista, jotta lentoasemat voivat hoitaa infrastruktuurin hallinnointitehtävänsä, taata lentoaseman turvallisuuden ja turvatoimet sekä varmistaa maahuolintapalvelujen jatkuvuuden myös kriisitilanteissa. Lentoaseman pitäjän olisi laadittava Eurocontrolin alaisuudessa toimivalle suorituskyvyn tarkastuselimelle kertomus lentoaseman maahuolintapalvelujen koordinoinnista maahuolintatoimien vahvistettua optimointia varten.

(24 a) Kun lentoaseman pitäjä itse tarjoaa maahuolintapalveluja tai valvoo suoraan tai välillisesti maahuolintapalveluja tarjoavaa yritystä, riippumattoman valvontaviranomaisen olisi seurattava maahuolintapalvelujen asianmukaista koordinointia yhdenvertaisen kohtelun takaamiseksi. [tark. 256]

(25) Lentoaseman pitäjällä, viranomaisella tai muulla lentoasemaa valvovalla elimellä olisi myös oltava toimivaltuudet määrätä lentoaseman infrastruktuurin asianmukaisen toiminnan kannalta välttämättömiä sääntöjä.

(26) On syytä määrittää pakolliset vähimmäislaatuvaatimukset, jotka maahuolintapalvelujen tarjoajien ja omahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien on täytettävä, jotta varmistettaisiin palvelujen kokonaislaatu ja muodostettaisiin palveluntarjoajille tasapuoliset toimintaedellytykset.

(26 a) Jotta voidaan taata riittävä turvallisuustaso kaikilla lentokentillä, maahuolintapalvelujen turvallisuutta koskevien vähimmäisvaatimusten olisi oltava asianomaisessa unionin lainsäädännössä vahvistettujen turvallisuutta ja hallinnointijärjestelmiä koskevien periaatteiden mukaisia. [tark. 257]

(27) Maahuolintapalvelujen tarjoajien ja omahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien olisi laadittava komissiolle kertomus suorituskyvystään, kun tavoitteena on koko ilmailuketjun suorituskyvyn lisääminen ja portilta portille -toimintatavan käyttöönotto.

(28) Henkilöstön jatkuvalla kehittämisellä ja koulutuksella on voimakas vaikutus palvelujen laatuun ja toiminnan turvallisuuteen työvoimavaltaisilla aloilla, kuten maahuolinnassa. Tästä syystä olisi määritettävä koulutuksen vähimmäisvaatimukset Toimivaltaisen unionin toimielimen olisi yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, lentoaseman pitäjien ja työmarkkinaosapuolten kanssa laadittava kunnianhimoiset vähimmäisvaatimukset, jotta varmistetaan työntekijöiden mahdollisimman korkeatasoinen koulutus ja täydennyskoulutus maahuolinta-alalla. Nämä vaatimukset olisi saatettava ajan tasalle säännöllisesti, ja niitä olisi kehitettävä , jotta varmistettaisiin myötävaikutettaisiin toimien laatu laatuun niiden luotettavuuden, kestävyyden ja turvallisuuden kannalta ja luotaisiin toimijoille tasapuoliset toimintaedellytykset. Niin kauan kuin asetettuja vaatimuksia ei täytetä kyseisellä lentoasemalla, palveluntarjoajien akkreditointi olisi keskeytettävä, peruttava tai sitä olisi kieltäydyttävä myöntämästä, kunnes asianmukaiset vaatimukset jälleen täytetään. Lisäksi olisi tarjottava lentoasemakohtaista koulutusta, jonka keston olisi oltava vähintään viisi päivää. [tark. 258]

(29) Alihankinta lisää maahuolintapalvelujen tarjoajien joustavuutta. Alihankinta ja moniportainen alihankintaketju saattavat myös johtaa kapasiteettirajoituksiin, ja tällä voi olla kielteisiä vaikutuksia turvallisuuteen. Tämän vuoksi alihankintaa olisi rajoitettava ja alihankintasääntöjä olisi selkeytettävä.

(30) Tässä asetuksessa tunnustettuja oikeuksia sovelletaan kolmansista maista peräisin oleviin maahuolintapalvelujen tarjoajiin ja kolmansista maista peräisin oleviin omahuolintaa harjoittaviin lentoaseman käyttäjiin ainoastaan ehdottoman vastavuoroisuuden perusteella. Jos vastavuoroisuutta ei noudateta, komission olisi voitava päättää, että jäsenvaltion tai jäsenvaltioiden olisi keskeytettävä näiden oikeuksien soveltaminen kyseisten tarjoajien tai käyttäjien osalta.

(31) Jäsenvaltioiden on voitava taata olisi varmistettava, että maahuolintapalveluja tarjoavan yrityksen henkilöstön tarjoavien yritysten henkilöstöllä on asianmukainen sosiaaliturva ja asialliset työolot, ja ne olisi varmistettava myös alihankinnan ja palvelusopimusten yhteydessä . Jos jonkin jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että turva on puutteellinen tai että sääntöjä rikotaan, kyseisten palveluntarjoajien akkreditointi olisi voitava keskeyttää tai peruuttaa tai sitä olisi voitava kieltäytyä myöntämästä, kunnes asianmukaiset vaatimukset jälleen täytetään. [tark. 259]

(31 a) Koska vammaiset ja liikuntarajoitteiset henkilöt kokevat usein perusteetonta syrjintää ongelmiensa ja valitustensa käsittelyssä ja ratkaisujen tarjoamisessa heille, tätä asetusta olisi sovellettava vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeuksista lentoliikenteessä 5 päivänä heinäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1107/2006 (7) mukaisesti. [tark. 260]

(31 b) Vaikka vammaisten ja liikuntarajoitteisten henkilöiden oikeuksista lentoliikenteessä on säädetty asetuksessa (EY) N:o 1107/2006, tässä asetuksessa kannustetaan lisäämään toisaalta vammaisia tai liikuntarajoitteisia henkilöitä avustavien ja toisaalta matkustajien apuvälineistä, lääkinnälliset laitteet mukaan luettuina, huolehtivien henkilöiden toimien johdonmukaisuutta. [tark. 261]

(31 c) Matkustajien kuljetuksessa käytettäviä, kuljettajan istuimen lisäksi enemmän kuin kahdeksan istuinta käsittäviä ajoneuvoja koskevista erityissäännöksistä 20 päivänä marraskuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/85/EY (8) esitetyt tavoitteet ja ratkaisut olisi otettava huomioon matkustajien oikeuksien alalla saavutetun edistyksen huomioon ottamiseksi ja vammaisiin matkustajiin kohdistuvan syrjinnän estämiseksi. [tark. 262]

(32) Sen varmistamiseksi, että maahuolintapalvelujen tarjoajiin ja omahuolintaa harjoittaviin lentoaseman käyttäjiin sovelletaan yhdenmukaisia vakuutusvaatimuksia, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä perussopimuksen Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti maahuolintapalvelujen tarjoajia ja omahuolintaa harjoittavia lentoaseman käyttäjiä koskevista vakuutusvaatimuksista. Sen varmistamiseksi, että maahuolintapalvelujen tarjoajien ja lentoaseman käyttäjien raportointivelvoitteisiin sovelletaan yhdenmukaisia ja päivitettyjä velvoitteita,aahuolintapalvelujen vähimmäislaatuvaatimuksia ja omahuolintaa harjoittavien komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä perustamissopimuksen 290 artiklan mukaisestimaahuolintapalvelujen tarjoajia koskevista vähimmäislaatuvaatimusten erittelystä sekä maahuolintapalvelujen tarjoajia ja omahuolintaa harjoittavia lentoaseman käyttäjiä koskevien raportointivelvoitteiden sisällöstä ja raporttien levittämisestä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja ottaa tähän mukaan Euroopan tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua edistävien alakohtaisten neuvottelukomiteoiden perustamisesta 20 päivänä toukokuuta 1998 tehdyn komission päätöksen 98/500/EY (9) nojalla perustetun maahuolintapalveluja käsittelevän työryhmän. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. [tark. 263]

(32 a) Kun otetaan huomioon vammaisten tai liikuntarajoitteisten henkilöiden käyttämiin pyörätuoleihin ja muihin lääkintälaitteisiin ja apuvälineisiin liittyvät maahuolinta-alan erityisolosuhteet sekä se, missä määrin näiden matkustajien itsenäisyys riippuu näistä välineistä, maahuolintapalvelujen tarjoajien ottamien vakuutusten olisi taattava täysimääräinen korvaus tällaisten välineiden vahingoittumisesta tai katoamisesta. [tark. 264]

(32 b) Kun otetaan huomioon turvallisuuden sekä maahuolintahenkilöstön ammatillisen pätevyyden ja koulutuksen, laatuvaatimusten noudattamisen ja erityisesti heidän toimintansa tehokkuuden tärkeys, jäsenvaltioiden olisi säädettävä tämän asetuksen rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista. Säädettyjen seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. [tark. 265]

(32 c) Lentoyhtiöiden matkustajille toimittamissa asiakirjoissa olisi ilmoitettava selvästi kyseisellä lentoreitillä toimiva maahuolintapalvelujen tarjoaja. [tark. 266]

(32 d) Maahuolintapalvelujen tarjoajien velvollisuutena on järjestää tiedotuspisteitä matkustajille, joiden matkatavarat ovat kadonneet. [tark. 267]

(33) Komission on varmistettava delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. [tark. 263]

(34) Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (10) mukaisesti.

(35) Tehtäessä täytäntöönpanopäätöksiä poikkeuksista, jotka koskevat maahuolintapalvelujen markkinoiden asteittaista avaamista kolmansille osapuolille ja omahuolintaa harjoittaville lentoyhtiöille, olisi käytettävä neuvoa-antavaa menettelyä, koska kyseisten säädösten soveltamisala on kapea.

(36) Neuvoa-antavaa menettelyä olisi käytettävä myös tehtäessä täytäntöönpanopäätöksiä siitä, miten laajan julkisen palvelun velvoitteen jäsenvaltiot voivat asettaa saarella sijaitsevalle lentoasemalle, koska kyseisten säädösten soveltamisala on kapea.

(37) Tehtäessä täytäntöönpanopäätöksiä maahuolintapalvelujen markkinoillepääsyoikeuden täydellisestä tai osittaisesta keskeyttämisestä jäsenvaltion alueella kolmansista maista peräisin olevien maahuolintapalvelujen tarjoajien ja lentoasemien käyttäjien osalta olisi käytettävä tarkastelumenettelyä.

(38) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta eli maahuolintapalveluja koskevan unionin lainsäädännön nykyistä yhtenäisempää soveltamista, vaan se voidaan lentoliikenteen kansainvälisestä luonteesta johtuen saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.

(39) Gibraltarin vuoropuhelufoorumin ensimmäisen ministeritason tapaamisen aikana Cordobassa 18 päivänä syyskuuta 2006 annettu Gibraltarin lentoasemaa koskeva ministerien lausunto korvaa Gibraltarin lentoasemasta 2 päivänä joulukuuta 1987 annetun yhteisen julkilausuman, ja sen täysimääräinen noudattaminen katsotaan vuoden 1987 julkilausuman noudattamiseksi.

(40) Direktiivi 96/67/EY olisi tämän vuoksi kumottava,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I luku

Soveltamisala ja määritelmät

1 artikla

Soveltamisala

Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin jäsenvaltioiden alueella sijaitseviin lentoasemiin, joihin sovelletaan perussopimusta ja jotka ovat kaupallisen lentoliikenteen käytössä.

Tämän asetuksen soveltaminen Gibraltarin lentoasemaan ei rajoita Espanjan kuningaskunnan ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan oikeudellista asemaa näiden maiden kiistassa sen alueen suvereniteetista, jolla lentoasema sijaitsee.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan

(a) ”lentoasemalla” aluetta, joka on erityisesti järjestetty ilma-alusten laskeutumista, lentoonlähtöä ja siirtelyä varten, mukaan lukien siellä olevat lentoliikenteen ja ilma-aluksien palvelujen edellyttämät lisärakennelmat ja -laitteet sekä kaupallisen lentoliikenteen tarvitsemat rakennelmat ja laitteet;

(b) ”lentoaseman pitäjällä” yhteisöä, jonka tarkoituksena on kansallisten lakien tai asetusten nojalla huolehtia muun toimintansa ohella tai yksinomaisesti lentoaseman infrastruktuurien hallinnosta ja hallinnoinnista sekä kyseisellä lentoasemalla olevien eri toimijoiden toiminnan yhteensovittamisesta ja valvonnasta;

(c) ”lentoaseman käyttäjällä” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka kuljettaa lentoteitse matkustajia, postia ja/tai rahtia kyseiselle lentoasemalle tai kyseiseltä lentoasemalta;

(d) ”maahuolinnalla” lentoasemalla sen käyttäjälle toimitettuja palveluja sellaisina kuin ne on määritelty liitteessä liitteessä I ;

(e) ”omahuolinnalla” tilannetta, jossa lentoaseman käyttäjä huolehtii yhden- tai useammanlaisten maahuolintapalvelujen toimittamisesta itselleen tekemättä sopimusta kolmannen osapuolen kanssa näiden palvelujen toimittamisesta. Sovellettaessa tätä asetusta toisiinsa nähden kolmansina osapuolina ei pidetä sellaisia käyttäjiä, — joista toisella on hallussaan toisen osake-enemmistö, tai — joiden molempien osake-enemmistö on saman tahon hallussa; — kokonaispalveluntarjoajien kohdalla omahuolinta kattaa maahuolintapalvelut, joita toimitetaan kaikille kokonaispalveluntarjoajan liikenneverkkoon kuuluville ilma-aluksille riippumatta siitä, onko kyseinen ilma-alus sen omistuksessa vai vuokraama, tai siitä, käyttääkö niitä kokonaispalveluntarjoajan vai kolmannen osapuolen omistama lentoliikenteen harjoittaja. Tässä jaksossa tarkoitetun maahuolintapalveluja tarjoavan yrityksen ei tarvitse olla lentoaseman käyttäjä, mutta sen on oltava sidossuhteessa kokonaispalveluntarjoajaan ja täytettävä vähimmäislaatuvaatimukset;

(f) ”maahuolintapalvelujen tarjoajalla” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka toimittaa kolmansille osapuolille yhden- tai useammanlaisia maahuolintapalveluja;

(f a) ”kokonaispalveluntarjoajalla” yritystä, joka tarjoaa ovelta ovelle -kuljetusta sopimusperusteisena palveluna, jossa taataan rahdin ja/tai postin kuljettaminen lähtöpaikasta lopulliseen määränpäähän ja jossa kuljetus, maahuolinta, lähetysten lajittelu ja jakelu muodostavat kiinteän ja saumattoman osan tätä palvelua;

(f b) ”työehtosopimuksella”, jos siitä on säädetty jäsenvaltion lainsäädännössä, sopimusta, jonka katsotaan olevan edustava, kun se on sisällöllisesti sovellettavissa maahuolintapalveluihin ja kun sen alueellinen sovellettavuus jäsenvaltiossa kattaa sen lentoaseman, jolla maahuolintapalvelujen tarjoaja toimii;

(g) ”keskitetyllä infrastruktuurilla” lentoaseman erityisrakennelmia ja/tai tiloja, joita ei voi teknisistä, ympäristöä koskevista, kustannus- tai kapasiteettisyistä jakaa tai lisätä ja joiden saatavuus on tärkeää ja välttämätöntä lentoasemalla suoritettavien maahuolintapalvelujen suorittamisen kannalta;

(h) ”alihankinnalla” maahuolintapalvelujen tarjoajan laatiman sopimuksen tekemistä sen toimiessa pääsopimuspuolena, tai poikkeuksellisesti omahuolintaa harjoittavan lentoaseman käyttäjän laatiman sopimuksen tekemistä kolmannen osapuolen, ”alihankkijan”, kanssa, missä yhteydessä alihankkijan on määrä toimittaa yhden- tai useammanlaisia maahuolintapalvelujaen (tai niiden alalajeja);

(h a) ”alihankkijalla” 16 ja 17 artiklan mukaisesti hyväksynnän saanutta toiminnan harjoittajaa;

(i) ”hyväksynnällä” toimivaltaisen viranomaisen yritykselle myöntämää lupaa tarjota maahuolintapalveluja hyväksynnän mukaisesti;

(j) ”riippumattomalla valvontaviranomaisella” lentoasemamaksuista 11 päivänä maaliskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/12/EY (11) 11 artiklassa tarkoitettua viranomaista. [tark. 268]

II luku

Yleiset ennakkovaatimukset

3 artikla

Lentoaseman pitäjä

1. Jos lentoaseman hallinnoinnista ja toiminnan ylläpitämisestä vastaa useampi kuin yksi yhteisö, pidetään kutakin näistä tätä asetusta sovellettaessa osana lentoaseman pitäjää.

2. Jos yksi pitäjä hallinnoi monta lentoasemaa, katsotaan jokainen näistä lentoasemista tätä asetusta sovellettaessa erilliseksi.

4 artikla

Käyttäjien komitea

1. Kunkin tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvan Jokaisen lentoaseman , jonka vuosittainen liikennemäärä on ollut vähintään kaksi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan, on perustettava lentoaseman käyttäjien pyynnöstä lentoaseman käyttäjien tai käyttäjiä edustavien järjestöjen edustajista ja lentoasemien ja henkilöstön edustajista muodostuva komitea, jäljempänä ”käyttäjien komitea”. Työmarkkinaosapuolet on otettava mukaan käyttäjien komiteaan. [tark. 269]

2. Kaikilla lentoaseman käyttäjillä on oikeus valintansa mukaisesti osallistua käyttäjien komitean työhön joko itse tai nimeämänsä järjestön edustamana. Käyttäjiä edustava järjestö ei kuitenkaan saa tarjota maahuolintapalveluja kyseisellä lentoasemalla.

3. Käyttäjien komitea laatii kirjallisesti työjärjestyksensä, johon sisältyvät sen äänestyssäännöt.

Äänestyssäännöissä on oltava erityissäännöksiä siitä, miten käyttäjien komiteassa vältetään eturistiriitoja, joita syntyy kyseisellä lentoasemalla maahuolintapalveluja tarjoavien lentoaseman käyttäjien läsnä ollessa. Kun käyttäjien komiteaa kuullaan 8 ja 9 artiklassa tarkoitetun valintamenettelyn yhteydessä, ne lentoaseman käyttäjät, jotka hakevat lupaa maahuolintapalvelujen tarjoamiseen kolmannelle osapuolelle, eivät saa äänestää.

4. Käyttäjien komitean äänet painotetaan seuraavasti:

(a) yksittäisen lentoaseman käyttäjän äänivalta saa olla enintään 49 prosenttia kaikista äänistä riippumatta sen kuljettamasta vuotuisesta matkustajamäärästä,

(b) omahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien äänivalta saa olla enintään kolmannes äänistä.

5. Lentoaseman pitäjä vastaa käyttäjien komitean sihteeristön tehtävistä.

Jos lentoaseman pitäjä kieltäytyy tästä tai jos käyttäjien komitea ei hyväksy asiaa, lentoaseman pitäjän on nimettävä tehtävään jokin toinen elin, mikä edellyttää käyttäjien komitean hyväksyntää. Käyttäjien komitean sihteeristö ylläpitää luetteloa lentoaseman käyttäjien komiteaan kuuluvista lentoaseman käyttäjistä tai niiden edustajista.

6. Käyttäjien komitean sihteeristö laatii pöytäkirjan kaikista käyttäjien komitean kokouksista. Näistä pöytäkirjoista on käytävä täsmällisesti ilmi kokouksen aikana esitetyt näkemykset ja toimitettujen äänestysten tulokset.

6 a. Kun käyttäjien komiteaa on tämän asetuksen mukaisesti kuultava, lentoaseman pitäjän tai tarvittaessa hankintaviranomaisen on ilmoitettava tästä käyttäjien komitealle ja toimitettava sille ehdotetut päätökset ja kaikki tarpeelliset tiedot viimeistään kuusi viikkoa ennen lopullisen päätöksen tekemistä. Jos lentoaseman pitäjä tai mahdollisesti hankintaviranomainen ja käyttäjien komitea eivät pääse yhteisymmärrykseen, ja rajoittamatta tämän asetuksen 41 artiklan soveltamista, lentoaseman pitäjä tai mahdollisesti hankintaviranomainen antaa lausunnon lopullisen päätöksensä syistä ottaen huomioon käyttäjien komitean näkemykset. [tark. 270]

III luku

Maahuolintamarkkinoiden avaaminen

1 jakso

Omahuolinta

5 artikla

Omahuolinta

Kaikkien lentoaseman käyttäjien on voitava harjoittaa omahuolintaa.

2 jakso

Kolmansille osapuolille tarjottavat maahuolintapalvelut

6 artikla

Kolmansille osapuolille tarjottavat maahuolintapalvelut

1. Maahuolintapalvelujen tarjoajalla , joka on sijoittautunut unioniin tai Euroopan vapaakauppaliiton jäsenvaltioon, on oltava vapaa pääsy kolmansille osapuolille tarjottavien maahuolintapalvelujen markkinoille kaikilla lentoasemilla, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään yli kaksi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan.

2. Jäsenvaltiot voivat edellä 1 kohdassa tarkoitettujen lentoasemien osalta rajoittaa sellaisten palveluntarjoajien määrää, joilla on lupa tarjota seuraavia maahuolintapalveluja:

(a) matkatavaran käsittely,

(b) asematasopalvelut,

(c) polttoaine- ja öljynhuolinta,

(d) rahdin ja postin fyysinen käsittely terminaalin ja ilma-aluksen välillä saapuvien ja lähtevien lentojen sekä kauttakulun yhteydessä.

Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa rajoittaa kyseistä määrää vähempään kuin kahteen kunkin maahuolintapalvelulajin osalta tai niiden lentoasemien osalta, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään viisi miljoonaa yli 15 miljoonaa matkustajaa tai 100 000 tonnia 200 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan, vähempään kuin kolmeen kunkin maahuolintapalvelulajin osalta.

2 a. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut rajoitteet voivat vaihdella saman lentoaseman eri terminaalien välillä edellyttäen, että rajoitteita sovelletaan syrjimättömällä tavalla, ne eivät johda kilpailun vääristymiseen, ne ovat tämän asetuksen mukaisia ja palveluntarjoajien vähimmäismäärä kussakin terminaalissa säilyy samana.

3. Lentoasemilla, joilla palveluntarjoajien lukumäärä on rajoitettu kahteen tai useampaan toimijaan tämän artiklan 2 kohdan tai 14 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan mukaisesti, vähintään yksi palveluntarjoaja ei saa olla suoraan tai välillisesti

(a) lentoaseman pitäjän määräysvallassa,

(b) palveluntarjoajien valintaa edeltävän vuoden aikana enemmän kuin 25 prosenttia lentoaseman matkustaja- tai rahtiliikenteestä kuljettaneen käyttäjän määräysvallassa,

(c) sellaisen elimen määräysvallassa, jonka määräysvallassa a alakohdassa tarkoitettu lentoaseman pitäjä tai b alakohdassa tarkoitettu käyttäjä on suoraan tai välillisesti taikka joka on suoraan tai välillisesti a alakohdassa tarkoitetun lentoaseman pitäjän tai b alakohdassa tarkoitetun käyttäjän määräysvallassa.

Määräysvallalla tarkoitetaan oikeuksia, sopimuksia ja muita keinoja, jotka joko erikseen tai yhdessä ja ottaen huomioon asiaan liittyvät tosiasialliset ja oikeudelliset olosuhteet antavat mahdollisuuden käyttää ratkaisevaa vaikutusvaltaa palveluntarjoajaan Euroopan unionin tuomioistuimen tulkinnan mukaisesti.

4. Jos jäsenvaltio 2 kohdan mukaisesti rajoittaa palveluntarjoajien määrää, se ei saa estää lentoaseman käyttäjää halutessaan valitsemasta kutakin rajoituksen soveltamisalaan kuuluvaa maahuolintapalvelulajia kohden 2 ja 3 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti ja riippumatta siitä, mikä osa lentoasemaa sille on osoitettu, vähintään

— kahden maahuolintapalveluja tarjoavan toimijan välillä, tai

— kolmen maahuolintapalveluja tarjoavan toimijan välillä lentoasemilla, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään viisi miljoonaa 15 miljoonaa matkustajaa tai 100 000 tonnia 200 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan.

5. Jos lentoasemalla saavutetaan jokin tässä artiklassa säädetty rahtiliikennettä koskeva raja, mutta ei matkustajaliikennettä koskevaa vastaavaa rajaa, tätä asetusta artiklaa ei sovelleta pelkästään matkustajille varattuihin maahuolintapalvelulajeihin tai pelkästään matkustajapalveluun käytettävään infrastruktuuriin .

Jos lentoasemalla saavutetaan jokin tässä artiklassa säädetty matkustajaliikennettä koskeva raja mutta ei rahtiliikennettä koskevaa vastaavaa rajaa, tätä artiklaa ei sovelleta pelkästään rahdille varattuihin maahuolintapalvelulajeihin tai pelkästään rahdin käsittelyyn varattuun infrastruktuuriin.

6. Kaikkien lentoasemien, joiden liikennemäärä on ollut vähintään kaksi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia vähintään kolmen peräkkäisen vuoden ajan ja joiden liikennemäärä jää alle kahden miljoonan matkustajan rajan tai joiden rahdin määrä jää alle 50 000 tonnin, on pidettävä markkinansa avoinna kolmannen osapuolen maahuolintapalvelujen tarjoajille vähintään ensimmäisten kolmen peräkkäisen vuoden ajan sen vuoden jälkeen, jolloin niiltä jäi kyseinen raja saavuttamatta.

7. Kaikkien lentoasemien, joiden liikennemäärä on ollut vähintään viisi miljoonaa 15 miljoonaa matkustajaa tai 100 000 tonnia 200 000 tonnia rahtia vähintään kolmen peräkkäisen vuoden ajan ja joiden liikennemäärä jää alle viiden miljoonan 15 miljoonan matkustajan rajan tai joiden rahdin määrä jää alle 100 000 tonnin 200 000 tonnin , on pidettävä markkinansa avoinna kolmannen osapuolen maahuolintapalvelujen tarjoajille vähintään ensimmäisten kolmen peräkkäisen vuoden ajan sen vuoden jälkeen, jolloin niiltä jäi kyseinen raja saavuttamatta. [tark. 271]

7 artikla

Maahuolintapalvelujen tarjoajien valinta

1. Maahuolintapalvelujen tarjoamiseen oikeutetut toimijat sellaisilla lentoasemilla, joilla palveluntarjoajien määrä on rajoitettu 6 artiklan tai 14 artiklan nojalla, valitaan avoimessa ja syrjimättömässä hankintamenettelyssä. Hankintaviranomaisella on valtuudet vaatia, että maahuolintapalvelujen tarjoajat velvoitetaan tarjoamaan yhtä tai useampaa 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua maahuolintapalvelulajia pakettina. Lentoaseman pitäjälle on annettava valtuudet esittää hankintaviranomaiselle vastaava palvelulajien paketointia koskeva hakemus. [tark. 272]

2. Hankintaviranomainen on

(a) lentoaseman pitäjä, jos — se ei itse tarjoa vastaavanlaisia maahuolintapalveluja, ja — sillä ei ole suoraa tai välillistä määräysvaltaa tällaisia palveluja tarjoavissa yrityksissä, ja — sillä ei ole osuutta tällaisissa yrityksissä;

(b) muissa tapauksissa lentoaseman pitäjästä riippumaton toimivaltainen viranomainen , jolla ei saa olla mitään suoria tai välillisiä lentoaseman toimintaan liittyviä liikesuhteita . [tark. 273]

3. Käyttäjien komitealla ja lentoaseman pitäjällä, ellei jälkimmäinen ole hankintaviranomainen, ei ole oikeutta saada nähtäväkseen hakijoiden ehdotuksia missään valintamenettelyn vaiheessa. Lentoaseman pitäjällä ei ole oikeutta saada nähtäväkseen Hankintaviranomaisen on toimitettava käyttäjien komitean tai lentoaseman pitäjän pyynnöstä, ellei jälkimmäinen ole hankintaviranomainen, yhteenveto hakijoiden ehdotuksia missään valintamenettelyn vaiheessa, ellei se ole tarjouskilpailua järjestävä viranomainen ehdotuksista ja varmistettava, että yhteenvetoon ei sisälly luottamuksellisia tietoja . [tark. 274]

4. Ilmoitettuaan asiasta komissiolle asianomainen jäsenvaltio voi unionin valtiontukisääntöjä noudattaen asettaa maahuolintapalvelujen tarjoajalle osana tarjouseritelmää julkisen palvelun velvoitteen alueensa sellaista syrjäistä aluetta tai kehitysaluetta palvelevien lentoasemien suhteen, joilla maahuolintapalvelujen tarjoajat eivät ole halukkaita toimittamaan palveluja ilman julkista tukea (eli ilman yksinoikeuksia tai korvauksia), mutta jotka ovat ehdottoman välttämättömiä asianomaisen jäsenvaltion yhteyksien kannalta. Asetuksella ei rajoiteta Euroopan unionin valtiontukea koskevien säännösten soveltamista. [tark. 275]

5. Tarjouspyyntö julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Euroopan unionin viralliseen lehteen luodaan asianmukainen kategoria maahuolintapalvelujen hankintamenettelylle. [tark. 276]

6. Tarjouskilpailun järjestävä viranomainen tekee palveluntarjoajien valinnan kahdessa vaiheessa:

(a) kelpuuttamismenettelyssä, jossa tutkitaan hakijoiden soveltuvuus, ja

(b) myöntämismenettelyssä, jossa valitaan palvelujentarjoaja(t).

6 a. Jos tarjouspyynnöllä ei saada vastausta tarvittavalta määrältä 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja maahuolintapalvelujen tarjoajia, toimivaltaisen viranomaisen on esitettävä uusi tarjouspyyntö 48 kuukauden kuluessa edellisen pyynnön määräajan päättymisestä. [tark. 277]

8 artikla

Kelpuuttamismenettely

1. Hankintaviranomainen varmistaa kelpuuttamismenettelyssä, että hakijat täyttävät joukon vähimmäisvaatimuksia. Hnakintaviranomainen laatii kyseiset vähimmäisvaatimukset käyttäjien komiteaa ja lentoaseman pitäjää kuultuaan, jos jälkimmäinen ei ole hankintaviranomainen.

2. Vähimmäisvaatimuksiin on sisällytettävä seuraavat seikat:

(a) hakijalla on IV luvun mukaisesti myönnetty voimassa oleva hyväksyntä,

(b) hakija osoittaa kyvykkyyteensä noudattaa asiaankuuluvia säännöksiä ja sääntöjä lentoasemalla, mukaan lukien sovellettava työlainsäädäntö, sovellettavat työehtosopimukset, menettelytapasäännöt ja laatuvaatimukset, ja sitoutuu kirjallisesti noudattamaan niitä. Hakijan ja alihankkijoiden on myös sitouduttava soveltamaan vastaavia edustavia työehtosopimuksia. [tark. 278]

3. Hankintaviranomainen laatii kelpuuttamismenettelyssä vaatimukset täyttäneistä hakijoista jatkoon päässeiden hakijoiden luettelon.

9 artikla

Myöntämismenettely

1. Lentoaseman pitäjän on laadittava myöntämismenettelyn perustana olevat tarjouskilpailuasiakirjat ja ilmoitettava selvästi lentokentällä edellytettävät vähimmäisvaatimukset, lentoaikataulu ja liikenne-ennuste ajalle, jota tarjous koskee. Myöntämismenettelyssä hankintaviranomainen valitsee jatkoon päässeistä hakijoista palveluntarjoajan ja myöntää kyseiselle palveluntarjoajalle hyväksynnän käyttäjien komiteaa ja lentoaseman pitäjää kuultuaan, jos jälkimmäinen ei ole hankintaviranomainen.

2. Luvan myöntämiseen tähtäävä palveluntarjoajan valinta perustuu hakijoiden ehdotusten ja myöntämisperusteiden vertailuun. Myöntämisperusteiden on oltava asiaankuuluvia, puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä. Hankintaviranomainen laatii myöntämisperusteet yhteisymmärryksessä käyttäjien komiteaa komitean ja lentoaseman pitäjää kuultuaan pitäjän kanssa , jos jälkimmäinen ei ole hankintaviranomainen.

2 a. Hakijoiden on toimitettava yksityiskohtainen luettelo kaikista erityistehtävistä, joihin sovelletaan tai voidaan soveltaa alihankintaa ja jotka eivät liity pääasialliseen toimintaan.

3. Myöntämisperusteisiin on sisällytettävä seuraavat seikat:

(a) liiketoimintasuunnitelman johdonmukaisuus ja uskottavuus mallikustannuslaskennasta tehdyn ensimmäistä kolmea vuotta koskevan arvioinnin perusteella,

(b) toimintojen laatu arvioituna edustavan lentoaikataulun pohjalta; tähän sisältyvät tarvittaessa henkilöstön ja välineiden tehokas käyttö, matkatavaroiden ja rahdin myöhäisin hyväksymisajankohta, matkatavaroiden ja rahdin toimitusajat sekä lastauksen enimmäisajat,

(c) materiaalisten resurssien soveltuvuus laitteiden saatavuuden , asianmukaisten ympäristövaatimusten täyttämisen ja laitteiden ympäristövaikutusten hyvän toimintakunnon kannalta,

(d) henkilöstön soveltuvuus työntekijöiden kokemuksen kannalta ja koulutusohjelman soveltuvuus, koulutusohjelmat, asialliset työehdot ja -olot, myös henkilöstön siirron yhteydessä 12 artiklan mukaisesti, ja sitoumus soveltaa vastaavaa edustavaa työehtosopimusta ,

(e) tieto- ja viestintätekniikan laatu,

(f) organisaatiosuunnittelun laatu,

(g) ympäristönsuojelun taso tunnustetun turvallisuustarkastuksen läpäiseminen turvallisuutta ja turvatoimia koskevien vaatimusten täyttämisen varmistamiseksi .

4. Myöntämisperusteiden suhteellisesta painotuksesta on ilmoitettava tarjouspyynnössä ja asiaankuuluvissa asiakirjoissa. Kuhunkin myöntämisperusteeseen on sovellettava pisteasteikkoa, jossa on asianmukainen pistejakauma. Hankintaviranomainen voi määrittää vähimmäispistemäärän, joka hakijan on menestyäkseen saatava tietyn myöntämisperusteen kohdalla. Vähimmäispistemäärän asettaminen ei saa olla syrjivää, ja siitä on selkeästi ilmoitettava tarjouspyynnössä ja asiaankuuluvissa asiakirjoissa. Hankintaviranomainen ei saa poistaa tarjouspyynnössä alun perin säädettyjä myöntämisperusteita, lisätä uusia perusteita eikä jakaa niitä edelleen.

5. Lupa tarjota lentoasemalla maahuolintapalveluja tulee myöntää korkeimman pistemäärän saaneelle hakijalle, joka on lisäksi saavuttanut tietyissä myöntämisperusteissa vaaditun vähimmäispistemäärän.

6. Sellaisia lentoaseman käyttäjiä, jotka jättävät hakemuksen tarjotakseen maahuolintapalveluja kolmannelle osapuolelle tai jotka harjoittavat omahuolintaa, ei kuulla myöntämismenettelyn yhteydessä.

7. Hankintaviranomaisen on varmistettava, että myöntämispäätös ja siihen johtaneet syyt julkistetaan. [tark. 279]

10 artikla

Valinnan voimassaolo ja toiminnan päättäminen

1. Maahuolintapalvelujen tarjoajat saavat tarjota palvelujaan vähintään seitsemän vuoden ja enintään kymmenen vuoden ajan paitsi poikkeustapauksissa, joissa on kyse 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun omahuolinnan ja kolmannen osapuolen maahuolinnan aloittamisesta. Tarjouspyynnössä on ilmoitettava täsmällisesti ajanjakso, jonka ajan palveluntarjoajat saavat tarjota palvelujaan, ja päivämäärä, jolloin palvelujen tarjoaminen voi alkaa.

2. Maahuolintapalvelujen tarjoajan on aloitettava palvelujen tarjoaminen tarjouspyynnössä esitettyä aloitusajankohtaa seuraavan kuukauden kuluessa. Hankintaviranomainen voi maahuolintapalvelujen tarjoajan pyynnöstä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ja käyttäjien komiteaa kuultuaan pidentää kyseisen ajanjakson enintään kuuteen kuukauteen viiteen kuukauteen . Ajanjakson umpeuduttua Jos palveluntarjoaja ei ole tarjouspyynnössä esitettyä aloitusajankohtaa seuraavan kuuden kuukauden kuluessa aloittanut toimintaansa eikä pysty osoittamaan halukkuuttaan toiminnan aloittamiseen, hankintaviranomainen voi päättää, että luvan voimassaolo päättyy. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltiot voivat määrätä palveluntarjoajalle sakkoja ja myöntää toimiluvan toiseksi korkeimman pistemäärän saaneelle palveluntarjoajalle 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti. [tark. 280]

3. Tarjouskilpailuviranomaisen on ennakoitava lupa-ajanjakson päättymistä ja varmistettava, että uuden tarjouspyynnön perusteella valittu palveluntarjoaja saa aloittaa toimintansa edellisen palveluntarjoajan tai edellisten palveluntarjoajien lupa-ajanjakson päättymistä seuraavana päivänä.

4. Jos maahuolintapalvelujen tarjoaja lopettaa toimintansa ennen sen lupa-ajanjakson päättymistä, palveluntarjoaja korvataan 7, 8 ja 9 artiklassa ja tässä artiklassa kuvaillun valintamenettelyn perusteella. Toimintansa lopettavan palveluntarjoajan on ilmoitettava asianomaiselle hankintaviranomaiselle aikomuksestaan lopettaa toimintansa vähintään kuusi kuukautta aiottua lopettamisajankohtaa aikaisemmin. Palveluntarjoajalle voidaan määrätä sakkoja, jos se ei tiedota hankintaviranomaiselle asiasta riittävän ajoissa vähintään kuusi kuukautta etukäteen , paitsi jos palveluntarjoaja voi näyttää toteen, että kyseessä oli ylivoimainen este. [tark. 281]

5. Jos palveluntarjoaja lopettaa toimintansa ennen lupa-ajanjaksonsa päättymistä eikä jätä hankintaviranomaiselle riittävästi aikaa valita uutta palveluntarjoajaa ennen toimintansa lopettamista lentoasemalla ja jos tästä seuraa, että tietyissä maahuolintapalveluissa vallitsee kyseisellä lentoasemalla väliaikainen monopoli, jäsenvaltion on annettava maahuolintapalvelujen toimittajalle enintään 10 kuukauden määräajan voimassa oleva lupa tarjota kyseisellä lentoasemalla maahuolintapalveluja ilman, että sovelletaan 7, 8 ja 9 artiklassa sekä tässä artiklassa tarkoitettua valintamenettelyä.

Jos jäsenvaltio ei onnistu löytämään maahuolintapalvelujen tarjoajaa kyseiseksi määräajaksi, jäsenvaltion on säänneltävä niiden maahuolintapalvelujen hintoja, joiden kohdalla vallitsee monopoli, siihen saakka, kun seuraava palveluntarjoaja alkaa tarjota lentoasemalla kyseisiä maahuolintapalveluja.

6. Hankintaviranomainen tiedottaa käyttäjien komitealle ja tarvittaessa lentoaseman pitäjälle 7, 8 ja 9 artiklan sekä tämän artiklan mukaisesti tehdyistä päätöksistä.

7. Edellä olevia 7, 8 ja 9 artiklaa sekä tämän artiklan säännöksiä ei sovelleta julkisia hankintoja koskevien sopimusten ja käyttöoikeussopimusten myöntämiseen, sillä niitä koskevat unionin lainsäädännön eri säännökset.

11 artikla

Lentoaseman pitäjä maahuolintapalvelujen tarjoajana

1. Jos maahuolintapalvelujen tarjoajien määrä on rajoitettu 6 artiklan mukaisesti, lentoaseman pitäjä voi itse tarjota maahuolintapalveluja ilman, että 7–10 artiklassa tarkoitettua valintamenettelyä sovelletaan. Se voi myös tätä menettelyä noudattamatta antaa jollekin yritykselle luvan tarjota maahuolintapalveluja kyseisellä lentoasemalla,

(a) jos lentoaseman pitäjällä on suoraan tai välillisesti määräysvalta kyseisessä yrityksessä,

(b) jos kyseinen lentoaseman pitäjä on suoraan tai välillisesti kyseisen yrityksen määräysvallassa, tai

(b a) jos yritys täyttää IV luvussa säädetyt perusteet. [tark. 282]

2. Jos 1 kohdan mukaisesti maahuolintapalveluja tarjoava lentoaseman pitäjä ei enää täytä 1 kohdan ehtoja, kyseinen palveluntarjoaja voi jatkaa maahuolintapalvelujen tarjoamista viiden vuoden kolmen vuoden ajan ilman, että 7–10 artiklassa tarkoitettua valintamenettelyä sovelletaan. Tämän viisivuotiskauden kolmivuotiskauden lopussa palveluntarjoajan on tiedotettava asiasta asiaankuuluvalle hankintaviranomaiselle riittävän ajoissa ja vähintään kuusi kuukautta ennen viisivuotiskauden päättymistä. Palveluntarjoajalle voidaan määrätä sakkoja, jos se ei tiedota hankintaviranomaiselle asiasta riittävän ajoissa, paitsi jos palveluntarjoaja voi näyttää toteen, että kyseessä oli ylivoimainen este. Jos palveluntarjoaja lopettaa toimintansa ennen viisivuotiskauden kolmivuotiskauden päättymistä, sovelletaan 10 artiklan 4–5 kohtaa. [tark. 283]

12 artikla

Työntekijöiden oikeuksien turvaaminen tapauksessa, jossa tapahtuva henkilöstön siirto markkinoille pääsyn rajoittamisen siirron yhteydessä [tark. 284]

1. Tätä artiklaa sovelletaan ainoastaan sellaisiin maahuolintapalveluihin, joiden osalta asianomainen jäsenvaltio on rajoittanut palveluntarjoajien määrää 6 artiklan tai 14 artiklan mukaisesti. Jäsenvaltioiden on tämä asetus huomioon ottaen tutkittava tarkasti, onko kilpailun rajoittaminen tarpeen muillakin aloilla. [tark. 285]

2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu maahuolintapalvelujen tarjoaja menettää 7–10 artiklassa säädetyn valintamenettelyn seurauksena lupansa tarjota kyseisiä palveluja, jäsenvaltiot voivat vaatia tai jos maahuolintapalvelujen tarjoaja lakkaa tarjoamasta lentoaseman käyttäjälle näitä palveluja tai jos omahuolintaa harjoittava lentoaseman käyttäjä päättää lopettaa omahuolinnan , jäsenvaltioiden on vaadittava seuraavaa maahuolintapalvelujen tarjoajaa tai tarjoajia tai omahuolintaa harjoittavia lentoaseman käyttäjiä myöntämään palvelujen tarjoamista varten aiemmin palkatulle henkilöstölle ne oikeudet, joihin se olisi ollut oikeutettu, jos kyseessä olisi ollut direktiivissä 2001/23/EY tarkoitettu luovutus. Direktiivin 2001/23/EY 4 artiklan 1 kohdan toista virkettä ei sovelleta tämän kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettuihin tapauksiin. Työntekijöitä ei saa irtisanoa taloudellisista, teknisistä tai organisatorisista syistä. [tark. 286]

2 a. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuihin oikeuksiin sisältyy yleissitovien työehtosopimusten soveltaminen. [tark. 287]

3. Jäsenvaltioiden on rajoitettava edellä 2 kohdassa esitetty vaatimus edellisen palveluntarjoajan , omahuolintaa harjoittavat lentoaseman käyttäjät mukaan luettuina, työntekijöihin, jotka osallistuvat niiden palvelujen maahuolintapalvelujen tarjoamiseen, joiden osalta tarjoamisen edellinen palveluntarjoaja menetti lopettaa tai joita koskevan toimiluvan edellinen palveluntarjoaja on menettänyt , ja jotka vapaaehtoisesti hyväksyvät siirtymisen uuden palveluntarjoajan tai omahuolintaa harjoittavan lentoaseman käyttäjän palvelukseen. Lentoyhtiöiden on maksettava yrityksen jättäviä työntekijöitä koskevan irtisanomissuunnitelman kustannukset sen perusteella, mitkä olivat niiden osuudet edellisen palveluntarjoajan käsittelemistä liikennemääristä. [tark. 288]

4. Jäsenvaltioiden on rajoitettava edellä 2 kohdassa esitettyä vaatimusta siten, että se on oikeassa suhteessa tosiasiallisesti toiselle palveluntarjoajalle tai toisille palveluntarjoajille siirretyn toiminnan laajuuteen nähden. [tark. 289]

5. Tilanteissa, joissa jäsenvaltio säätää Edellä 2 kohdassa tarkoitetusta vaatimuksesta, olevissa 7–10 artiklassa säädettyyn valintamenettelyyn liittyvissä tarjouskilpailuasiakirjoissa on esitettävä luettelo kyseisestä henkilöstöstä ja kerrottava yksityiskohtaisesti työntekijöiden sopimukseen perustuvista oikeuksista ja ehdoista, joiden täyttyessä työntekijöiden katsotaan liittyvän kyseessä oleviin palveluihin. Henkilöstöllä ja ammattiliittojen edustajilla on oikeus tutustua näihin luetteloihin. [tark. 290]

6. Jos palveluntarjoaja lakkaa tarjoamasta lentokentän käyttäjälle maahuolintapalveluja, jotka muodostavat merkittävän osan kyseisen palveluntarjoajan toiminnoista, tapauksissa, jotka eivät kuulu 2 kohdan soveltamisalaan, tai jos omahuolintaa harjoittava lentoaseman käyttäjä päättää lopettaa omahuolinnan, jäsenvaltiot voivat vaatia palveluntarjoajaa tai omahuolintaa harjoittavaa lentokentän käyttäjää, joka tämän jälkeen huolehtii näistä maahuolintapalveluista, antamaan aiemmin näitä palveluja varten palkatulle henkilökunnalle oikeudet, jotka sillä olisi ollut, ellei neuvoston direktiivin 2001/23/EY mukaista siirtoa olisi tapahtunut. [tark. 291]

7. Jäsenvaltioiden on rajoitettava 6 kohdassa tarkoitettu vaatimus niihin edellisen palveluntarjoajan työntekijöihin, jotka osallistuvat niiden maahuolintapalvelujen tarjoamiseen, joiden tarjoamisen edellinen palveluntarjoaja lopettaa, ja jotka vapaaehtoisesti hyväksyvät siirtymisensä uuden palveluntarjoajan tai omahuolintaa harjoittavan lentokentän käyttäjän palvelukseen. [tark. 292]

8. Jäsenvaltioiden on rajoitettava 6 kohdassa tarkoitettu vaatimus niihin omahuolintaa harjoittavan lentokentän käyttäjän työntekijöihin, jotka osallistuvat niiden maahuolintapalvelujen tarjoamiseen, joiden osalta omahuolintaa harjoittava lentoaseman käyttäjä päättää lopettaa omahuolinnan ja jotka vapaaehtoisesti hyväksyvät siirtymisensä uuden palveluntarjoajan tai omahuolintaa harjoittavan lentokentän käyttäjän palvelukseen. [tark. 293]

9. Jäsenvaltioiden on rajoitettava 6 kohdassa tarkoitettu vaatimus siten, että se on oikeasuhtainen toiselle palveluntarjoajalle tai omahuolintaa harjoittavalle lentokentän käyttäjälle tosiasiallisesti siirrettyjen toimintojen määrään. [tark. 294]

10. Jäsenvaltiot voivat antaa johdon ja työntekijöiden tehtäväksi asianmukaisella tasolla neuvotella sopimus käytännön järjestelyistä tämän artiklan panemiseksi täytäntöön.

10 a. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että palkkojen polkeminen estetään sekä maahuolinta-alan vakituisten työntekijöiden osalta että henkilöstön siirron yhteydessä, jotta voidaan taata asianmukaiset sosiaaliset normit ja parantaa maahuolintapalvelujen laatua. [tark. 295]

10 b. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että näiden palvelujen tarjoamiseen palkatulla henkilöstöllä on asianmukainen sosiaaliturva. [tark. 296]

10 c. Jotta voidaan lieventää maahuolinta-alan vapauttamisen kielteisiä vaikutuksia, lentoasemaa hallinnoivien viranomaisten on määriteltävä palvelun laatua koskevat sitovat vähimmäisvaatimukset ja pantava ne täytäntöön toimien turvallisuus, luotettavuus ja tehokkuus huomioon ottaen. [tark. 297]

11. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista toimenpiteistä, joihin ne ovat ryhtyneet tämän artiklan mukaisesti.

13 artikla

Saarilla sijaitsevat lentoasemat

Valittaessa 7–10 artiklan mukaisesti lentoaseman maahuolintapalvelujen tarjoajia jäsenvaltio voi ulottaa julkisen palvelun velvoitteen koskemaan kyseisen jäsenvaltion muita lentoasemia edellyttäen, että

a) nämä lentoasemat sijaitsevat saarilla tai syrjäisissä mantereella olevissa paikoissa samalla maantieteellisellä alueella olevilla saarilla; ja [tark. 298]

b) näiden lentoasemien vuotuinen asemakohtainen liikennemäärä on vähintään 100 000 matkustajaa; ja

c) komissio hyväksyy tällaisen laajentamisen.

Laajentamisen hyväksymistä koskeva päätös muodostaa täytäntöönpanosäädöksen, joka on hyväksyttävä 43 artiklan 2 kohdassa säädettyä neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. Tällä artiklalla ei rajoiteta unionin valtiontukisääntöjen soveltamista.

Saarilla sijaitsevilla lentoasemilla, joilla 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoaminen ei ole yritysten tai lentoyhtiöiden taloudellisten etujen mukaista, lentoaseman pitäjät voivat itse ottaa vastuun keskeisten palvelujen tarjoamisesta taatakseen lentoaseman sujuvan toiminnan. [tark. 299]

3 jakso

Omahuolintaa ja kolmannelle osapuolelle tarjottavaa maahuolintaa koskevat poikkeukset

14 artikla

Poikkeukset

1. Jos lentoasemalla käytettävissä olevan tilan tai kapasiteetin tietyt rajoitteet erityisesti ruuhkautumisen ja tilojen käyttöasteen vuoksi estävät oleva tila tai kapasiteetti on niin rajallinen, että markkinoiden avaamisen avaaminen ja/tai omahuolinnan harjoittamisen harjoittaminen tässä asetuksessa säädetyssä laajuudessa on mahdotonta , kyseessä oleva jäsenvaltio voi päättää

(a) rajoittaa maahuolintapalvelujen tarjoajien määrää vähintään kahteen tarjoajaan yhden tai useamman muun paitsi 6 artiklan 2 kohdassa mainitun maahuolintapalvelun osalta koko lentoasemalla tai sen osassa, jolloin sovelletaan 6 artiklan 3 kohtaa;

(b) varata yhden tai useamman 6 artiklan 2 kohdassa mainitun maahuolintapalvelulajin tarjoamisen vain yhdelle palveluntarjoajalle lentoasemilla, joiden vuosittainen liikennemäärä on vähintään kaksi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia;

(c) rajoittaa yhden tai useamman 6 artiklan 2 kohdassa mainitun maahuolintapalvelulajin tarjoamisen yhdelle tai kahdelle palveluntarjoajalle lentoasemilla, joiden vuosittainen liikennemäärä on vähintään viisi 15 miljoonaa matkustajaa tai 100 000 200 000 tonnia rahtia; jos palvelujen tarjoaminen on rajoitettu kahdelle tarjoajalle, sovelletaan 6 artiklan 3 kohtaa;

(d) varata oikeuden 5 artiklassa tarkoitetun omahuolinnan harjoittamiseen rajoitetulle määrälle lentoaseman käyttäjiä edellyttäen, että käyttäjät valitaan asianmukaisin, puolueettomin, avoimin ja syrjimättömin perustein.

2. Kaikissa 1 kohdan mukaisesti tehdyissä poikkeuksissa on

(a) yksilöitävä maahuolintalaji tai -lajit, joille poikkeus myönnetään, ja käytettävissä olevaan tilaan tai kapasiteettiin liittyvät erityiset rajoitteet, joilla poikkeusta perustellaan;

(b) liitettävä mukaan suunnitelma aiheellisista toimenpiteistä, joilla rajoitteet voidaan poistaa.

3. Poikkeukset eivät saa

(a) vääristää kilpailua palvelujen tarjoajien ja/tai omahuolintaan oikeutettujen käyttäjien kesken;

(b) koskea laajempaa alaa kuin on tarpeen.

4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikki poikkeukset, jotka ne aikovat myöntää 1 kohdan nojalla, sekä niiden perusteet vähintään kuusi kuukautta ennen poikkeusten voimaantuloa. Näihin perusteisiin on sisällyttävä näyttö siitä, että kyseisillä lentoasemilla toimivat maahuolintapalvelujen tarjoajat

(a) noudattavat asianmukaisesti vähimmäislaatuvaatimuksia 32 artiklan mukaisesti;

(b) ovat avoimesti hallinnoituja eivätkä ota vastaan taloudellisia ristikkäistukia 29 artiklan mukaisesti;

(c) varmistavat asianmukaiset työolot ja palkkaehdot, jotka perustuvat työehtosopimuksiin tai kansalliseen lainsäädäntöön tai muihin kyseisen jäsenvaltion sosiaalisiin normeihin.

5. Poikkeuspäätöksistä ilmoituksen saatuaan komissio julkaisee niistä yhteenvedon Euroopan unionin virallisessa lehdessä sekä kehottaa niitä, joita asia koskee, esittämään huomautuksensa.

6. Komissio tutkii tarkoin jäsenvaltion ilmoittaman päätöksen poikkeuksen myöntämisestä. Komissio tekee tätä varten perusteellisen selvityksen tilanteesta ja kyseisen jäsenvaltion ilmoittamista asianmukaisista toimenpiteistä tutkiakseen, ovatko erityiset rajoitteet olemassa ja onko markkinoiden avaaminen ja/tai omahuolinnan harjoittaminen mahdotonta tässä asetuksessa säädetyssä laajuudessa.

7. Tutkittuaan asiaa ja kuultuaan kyseistä jäsenvaltiota komissio voi hyväksyä jäsenvaltion päätöksen tai vastustaa sitä, jos se katsoo, että esitettyjä rajoitteita ei ole todettu tai että ne eivät ole riittäviä ollakseen perusteena poikkeukselle. Kuultuaan kyseistä jäsenvaltiota komissio voi lisäksi vaatia kyseistä jäsenvaltiota muuttamaan poikkeuksen soveltamisalaa tai rajoittamaan sen ainoastaan niihin osiin lentoasemaa, joissa esitetyt rajoitteet on tosiasiallisesti todettu.

8. Komissio tekee asiassa päätöksen viimeistään kuusi kuukautta kyseisen jäsenvaltion antaman täydellisen ilmoituksen jälkeen; päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

9. Tämän artiklan 7 ja 8 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanopäätökset hyväksytään 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.

10. Jäsenvaltioiden 1 kohdan mukaisesti myöntämien poikkeusten voimassaoloaika on muissa kuin 1 kohdan b tai c alakohdassa tarkoitetuissa poikkeuksissa enintään kolme vuotta. Viimeistään kuusi kuukautta ennen tämän ajanjakson päättymistä kyseisen jäsenvaltion on tehtävä kustakin poikkeusta koskevasta pyynnöstä uusi päätös, jota koskevat myös tämän artiklan säännökset.

11. Jäsenvaltioiden 1 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti myöntämät poikkeukset eivät saa olla kestoltaan kahta vuotta pidempiä. Jäsenvaltio voi kuitenkin 1 kohdassa mainittujen näkökohtien mukaisesti pyytää, että määräaikaa jatketaan yhden kerran kahdella vuodella. Komissio tekee tällaista pyyntöä koskevan päätöksen. Täytäntöönpanopäätös hyväksytään 43 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen. [tark. 360]

15 artikla

Maahuolintapalvelujen tarjoajien ja lentoaseman käyttäjien kuuleminen

Lentoaseman pitäjän on järjestettävä kuulemismenettely tämän asetuksen soveltamisesta itsensä, käyttäjien komitean ja maahuolintapalveluja tarjoavien yritysten välillä. Kuuleminen koskee muun muassa niiden maahuolintapalvelujen hintaa, joiden osalta on myönnetty 14 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdan mukainen poikkeus, sekä kyseisten palvelujen tarjoamiseen liittyviä järjestelyjä. Kuulemistilaisuus on järjestettävä vähintään kerran vuodessa. Lentoaseman pitäjä laatii kyseisestä kokouksesta pöytäkirjan, joka lähetetään pyynnöstä komissiolle.

IV luku

Hyväksymismenettelyt

16 artikla

Vaatimus saada kaikkien jäsenvaltioiden tunnustama asianmukainen hyväksyntä

1. Sellaisilla lentoasemilla, joiden liikennemäärä on ollut vähintään kaksi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia vähintään kolmen peräkkäisen vuoden ajan,Mikään yritys ei saa tarjota maahuolintapalveluja – oli sitten kyseessä maahuolintapalvelujen tarjoaja , alihankkija tai omahuolintaa harjoittava lentoaseman käyttäjä – ellei sille ole myönnetty asianmukaista hyväksyntää. Tämän luvun vaatimukset täyttävällä yrityksellä on oikeus saada hyväksyntä., jos jäsenvaltiot asettavat maahuolintapalvelujen tarjoamisen ehdoksi lentoaseman pitäjästä riippumattoman toimivaltaisen viranomaisen, jäljempänä ”hyväksyntäviranomainen”, antaman hyväksynnän.

2. Jäsenvaltioiden on nimettävä sellainen lentoaseman pitäjästä riippumaton toimivaltainen viranomainen (”hyväksyntäviranomainen”), jonka hyväksyntäviranomainen tai, ilmoitettuaan asiasta komissiolle, tehtävä yhteistyötä jonkin toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen kanssa, jonka tehtävänä on maahuolintapalvelujen tarjoamista koskevien hyväksyntien myöntäminen.

3. Hyväksyntäviranomainen ei saa myöntää hyväksyntiä eikä pitää niitä voimassa, jos jotakin tämän luvun vaatimuksista ei noudateta. [tark. 300]

17 artikla

Hyväksynnän myöntämisehdot

1. Jäsenvaltion hyväksyntäviranomaisen on , sanotun kuitenkaan rajoittamatta 16 artiklan soveltamista, myönnettävä yritykselle hyväksyntä, jos

(a) sillä on sääntömääräinen kotipaikka jäsenvaltiossa;

(b) hyväksyntäviranomainen voi sen yritysrakenteen perusteella panna täytäntöön tämän luvun säännökset;

(c) se noudattaa 18 artiklassa säädettyjä rahoitusehtoja;

(d) se voi todistaa olevansa 19 artiklassa määritetyn hyvän maineen mukainen noudattaa henkilöstön työskentelyoloja koskevia vaatimuksia ja koulutusohjelmaa 8 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 9 artiklan d alakohdan mukaisesti sekä työ- ja sosiaalilainsäädännön säännöksiä 12 artiklan mukaisesti ;

(e) se noudattaa 20 artiklassa säädettyä henkilöstön pätevyysvaatimusta;

(f) se noudattaa 21 artiklassa säädettyjä toimintakäsikirjan vaatimuksia;

(g) se noudattaa 22 artiklassa säädettyjä vakuutusvaatimuksia.

2. Edellä olevan 1 kohdan a, c ja d alakohtaa ei sovelleta sellaisiin omahuolintaa harjoittaviin lentoaseman käyttäjiin, jotka eivät tarjoa maahuolintapalveluja kolmansille osapuolille. Omahuolintaa koskevan hyväksynnän saaneille lentoaseman käyttäjille ei myönnetä lupaa tarjota maahuolintapalveluja kolmannelle osapuolelle tämän hyväksynnän perusteella.

3. Hyväksyntää hakevan tai hyväksynnän saaneen yrityksen on noudatettava kaikkien niiden jäsenvaltioiden sosiaaliturvaa, ympäristönsuojelua ja lentoaseman turvallisuutta koskevia kansallisia säännöksiä, joissa sillä on toimintaa. [tark. 301]

18 artikla

Hyväksynnän myöntämisen taloudelliset ehdot

1. Hyväksyntää hakeva yritys ei saa olla maksukyvyttömyysmenettelyssä tai vastaavassa menettelyssä eikä konkurssissa.

2. Hyväksyntäviranomaisen on tarkoin arvioitava, pystyykö hyväksyntää hakeva yritys osoittamaan, että

(a) se kykenee 24 kuukauden ajan toimintansa aloittamisesta jatkuvasti täyttämään realististen olettamusten mukaisesti arvioidut nykyiset ja mahdolliset muut velvoitteensa; ja

(b) se kykenee kolmen kuukauden ajan toimintansa aloittamisesta vastaamaan toimintasuunnitelmansa mukaisista ja realististen olettamusten mukaisesti arvioiduista kiinteistä kuluista ja toimintakuluista turvautumatta liiketoiminnastaan saamiinsa tuloihin.

3. Kunkin hakijan on toimitettava tarkastetut tilinpäätöstiedot kahdelta edelliseltä tilikaudelta 1 kohdassa tarkoitettua arviointia varten.

4. Kunkin hakijan on toimitettava 2 kohdassa tarkoitettua arviointia varten vähintään kolme ensimmäistä toimintavuotta käsittävä liiketoimintasuunnitelma. Siinä on myös annettava yksityiskohtaiset tiedot hakijan taloudellisista sidoksista muihin liiketoimiin, joihin hakija osallistuu suoraan tai läheisesti liittyvien yritysten kautta. Hakijan on toimitettava myös kaikki asiaan liittyvät tiedot, mukaan lukien erityisesti seuraavat asiakirjat:

(a) kolmen seuraavan vuoden arvioitu tase ja tuloslaskelma;

(b) kolmen ensimmäisen toimintavuoden kassavirta-arviot ja likviditeettisuunnitelmat;

(c) yksityiskohtaiset tiedot laitteiden oston/vuokraamisen rahoituksesta, myös tarvittaessa mahdollisen vuokrasopimuksen yksityiskohtaiset ehdot.

19 artikla

Todistus hyvästä maineesta

1. Hyväksyntää hakevan yrityksen on toimitettava todistus viime vuosina maksamistaan veroista ja sosiaaliturvamaksuista jäsenvaltioissa, joissa se harjoittaa toimintaa, tai ellei se harjoita toimintaa Euroopan unionissa, todistus on esitettävä siitä maasta, jossa sen kotipaikka on.

2. Yrityksen on myös esitettävä todistus siitä, että yrityksen toimintaa jatkuvasti ja tosiasiallisesti hallinnoivat henkilöt ovat hyvämaineisia eikä heitä ole asetettu konkurssiin. Hyväksyntäviranomaisen on hyväksyttävä jäsenvaltioiden kansalaisilta riittäväksi näytöksi näiden vaatimusten täyttymisen osoittavat, sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamat asiakirjat, jossa kyseisellä yrityksellä on sääntömääräinen kotipaikka tai jossa kyseisellä henkilöllä on vakituinen asuinpaikka.

3. Jos se jäsenvaltio, jossa asianomaisella yrityksellä on sääntömääräinen kotipaikka tai jäsenvaltio, jossa asianomaisella henkilöllä on vakituinen asuinpaikka, ei anna 1 kohdassa tarkoitettuja asiakirjoja, niiden sijasta voidaan antaa valaehtoinen ilmoitus, tai – niissä jäsenvaltioissa, joissa tällaisesta valasta ei ole säädetty – juhlallinen vakuutus, jonka asianomainen antaa sen jäsenvaltion, jossa asianomaisella yrityksellä on sääntömääräinen kotipaikka tai jäsenvaltio, jossa asianomaisella henkilöllä on vakituinen asuinpaikka, toimivaltaiselle oikeus- tai hallintoviranomaiselle tai tarvittaessa notaarille tai hyväksytylle ammatilliselle elimelle. Kyseisen viranomaisen, notaarin tai hyväksytyn ammatillisen elimen on annettava todistus valaehtoisen ilmoituksen tai juhlallisen vakuutuksen antamisesta. [tark. 301]

20 artikla

Henkilöstön pätevyys

Hyväksyntää hakevan yrityksen on osoitettava, että sen työntekijöillä on hakemuksen kohteena olevien toimien suorittamiseen vaadittu pätevyys, ammattikokemus ja palvelusaika. Kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vahvistettava ja perusteltava yhteistyössä lentoaseman pitäjän ja työmarkkinaosapuolten kanssa pätevyyttä, ammattikokemusta ja palvelusaikaa koskevat lentoasemakohtaiset vaatimukset. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on valvottava näiden vaatimusten soveltamista. Lisäksi unionin toimivaltaisen toimielimen, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, lentoaseman pitäjien ja työmarkkinaosapuolten on laadittava maahuolintahenkilöstöä unionin tasolla koskevat yleiset koulutusvaatimukset. Kun laaditaan sitovia koulutusta ja täydennyskoulutusta koskevia unionin vähimmäisvaatimuksia, jäsenvaltioiden on pantava ne täytäntöön ja valvottava niitä, jotta varmistetaan mahdollisimman korkeat turvallisuusnormit kaikkialla unionissa. [tark. 302]

21 artikla

Toimintakäsikirja

Hyväksyntää hakevan yrityksen on toimitettava keskeisiä toimia käsittelevä toimintakäsikirja, josta on käytävä ilmi seuraavat tiedot:

(a) organisaatiokaavio, yrityksen johdosta vastaava henkilöstö, vastuualueiden ja tehtävien kuvaus, vastuuvelvollisuus;

(b) valmius toimia turvallisesti lentoasemaympäristössä;

(c) laitteita koskevat menettelyt;

(d) henkilökunnan pätevyysvaatimukset ja vastaavat koulutusvaatimukset ja -suunnitelmat;

(d a) menettelyt työhön liittyvien tapaturmien ja vammojen estämiseksi;[tark. 303]

(e) turvallisuusjohtamis- ja laadunhallintamenettelyt;

(f) vakiokäsittelymenettelyt, joihin sisältyvät lentoaseman käyttäjien ja lentoaseman pitäjien välinen koordinointi, toimien koordinointi ja erityisasiakkaisiin liittyvät käsittelymenettelyt;

(g) hätätilanteiden hallinta;

(h) turvallisuusmenettelyt.

22 artikla

Vakuutusvaatimukset

1. Unionissa toimivilla maahuolintapalvelujen tarjoajilla ja omahuolintaa harjoittavilla lentoaseman käyttäjillä on oltava maahuolintapalvelut kattava vastuuvakuutus sellaisten jäsenvaltion alueella tapahtuvien vahinkojen varalta, joihin liittyy oikeus korvaukseen.

1 a. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun vakuutuksen on taattava täysi korvaus vammaisten tai liikuntarajoitteisten henkilöiden käyttämien lääkintälaitteiden ja apuvälineiden vahingoittumisesta tai katoamisesta. [tark. 304]

2. Komissio antaa yksityiskohtaisia säännöksiä vakuutusvaatimuksista ja vähimmäissummistavaltuutetaan antamaan a delegoidussa säädöksessä, jonka se hyväksyy 42 artiklan mukaisesti. [tark. 305]

23 artikla

Hyväksynnän voimassaolo

1. Hyväksyntä on voimassa viiden kymmenen vuoden ajan. [tark. 306]

1 a. Hyväksyntä päättyy tai keskeytyy, jos 34 ja 40 artiklaa ei noudateta. Jos 34 ja 40 artiklaa ei noudateta hyväksyntämenettelyn aikana, hyväksyntä on evättävä. [tark. 307]

2. Hyväksyntä on voimassa hyväksynnässä ilmoitetuissa palvelulajeissa ja/tai -alalajeissa.

3. Maahuolintapalvelujen tarjoajan on milloin tahansa pystyttävä pyydettäessä osoittamaan hyväksynnästä vastaavalle viranomaiselle, että se täyttää tässä luvussa säädetyt vaatimukset.

4. Hyväksyntäviranomaisen on valvottava tämän luvun vaatimusten noudattamista. Sen on joka tapauksessa tarkistettava näiden vaatimusten noudattaminen seuraavissa tapauksissa:

(a) epäiltäessä mahdollista ongelmaa; tai

(b) jonkin toisen jäsenvaltion hyväksyntäviranomaisen pyynnöstä; tai

(c) komission pyynnöstä.

5. Hyväksyntä on toimitettava käsiteltäväksi uudelleen uutta hyväksyntää varten, jos maahuolintapalveluja tarjoava yritys

(a) ei ole 12 kuukauden kuluessa hyväksynnän myöntämisestä aloittanut toimintaa; tai

(b) on keskeyttänyt toimintansa yli 12 kuukauden ajaksi.

6. Maahuolintapalveluja tarjoavan yrityksen on tehtävä hyväksyntäviranomaiselle ilmoitus

(a) kaikista toimintansa laajuudessa tapahtuvista olennaisista muutoksista etukäteen;

(b) jos yritys on joutunut maksukyvyttömyysmenettelyyn.

24 artikla

Hyväksynnän peruuttaminen

1. Hyväksyntäviranomainen voi milloin tahansa peruuttaa hyväksynnän, jos maahuolintapalvelujen tarjoaja tai omahuolintaa harjoittava lentoaseman käyttäjä ei omasta syystään täytä tässä luvussa säädettyjä perusteita. Peruuttamisen perusteista on ilmoitettava asianomaiselle maahuolintapalvelujen tarjoajalle tai omahuolintaa harjoittavalle lentoaseman käyttäjälle sekä muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille.

2. Hyväksyntäviranomaisen on peruutettava hyväksyntä, jos maahuolintapalvelujen tarjoaja tietoisesti tai piittaamattomasti toimittaa hyväksyntäviranomaiselle keskeisestä asiasta vääriä tietoja.

2 a. Jos 34 ja 40 artiklaa ei noudateta, hyväksyntä peruutetaan, keskeytetään tai evätään automaattisesti. [tark. 308]

25 artikla

Hyväksymispäätökset

1. Hyväksyntäviranomaisen on tehtävä lupahakemusta koskeva päätöksensä viipymättä, viimeistään kahden kuukauden kuluttua kaikkien tarvittavien tietojen saamisesta, ja otettava huomioon kaikki käytettävissään olevat tiedot. Päätöksestä on ilmoitettava hakijalle ja muiden jäsenvaltioiden hyväksyntäviranomaisille. Kielteinen päätös on perusteltava.

1 a. Hyväksyntien myöntämismenettelyn on oltava avoin ja syrjimätön, ja se ei saa mennä käytännössä tämän asetuksen säännöksiä pitemmälle markkinoille pääsyn rajoittamisen tai omahuolinnan harjoittamisvapauden osalta. [tark. 309]

2. Hyväksyntä voidaan evätä ainoastaan, jos palveluntarjoaja tai omahuolintaa harjoittava lentoaseman käyttäjä ei omasta syystään täytä tässä luvussa tarkoitettuja perusteita eikä noudata 34 ja 40 artiklaa . [tark. 310]

3. Hyväksyntäviranomaisen on julkistettava hyväksynnän myöntämis- ja peruuttamismenettelyt ja ilmoitettava tästä komissiolle.

26 artikla

Hyväksynnän vastavuoroinen tunnustaminen

Jäsenvaltiossa tämän luvun mukaisesti myönnetyn hyväksynnän myötä palveluntarjoaja saa tarjota maahuolintapalveluja joko maahuolintapalvelujen tarjoajana tai omahuolintaa harjoittavana lentoaseman käyttäjänä kaikissa jäsenvaltioissa, joihin sovelletaan hyväksynnässä asetettuja ehtoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6 ja 14 artiklan nojalla asetettujen markkinoille pääsyn rajoitusten soveltamista.

V luku

Lentoaseman pitäjien ja keskitetyn infrastruktuurin hallinnoijien velvoite

27 artikla

Keskitettyjen infrastruktuurien ja rakennelmien käyttö

1. Tätä artiklaa sovelletaan ainoastaan lentoasemiin, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään kaksi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan.

2. Lentoaseman pitäjän on julkistettava luettelo lentoaseman keskitetystä infrastruktuurista , jos sitä ole jo tehty . [tark. 311]

3. Keskitettyjen infrastruktuurien hallinnointi voidaan antaa lentoaseman pitäjälle tai jollekin toiselle elimelle, joka voi tehdä kyseisten infrastruktuurien käytön pakolliseksi palvelujen tarjoajille ja omahuolintaa harjoittaville käyttäjille. Tällaisia infrastruktuureja on hallinnoitava avoimesti, puolueettomasti ja syrjimättömästi.

4. Lentoaseman pitäjä tai tarvittaessa viranomainen tai jokin muu elin, jonka määräysvallassa lentoaseman pitäjä on, päättää keskitettävistä infrastruktuureista puolueettomasti ja käyttäjien komiteaa sekä maahuolintapalveluja lentoasemalle tarjoavia yrityksiä kuultuaan. Lentoaseman pitäjän tai tarvittaessa viranomaisen tai jonkin muun elimen, jonka määräysvallassa lentoaseman pitäjä on, on varmistettava, että kaikki ”keskitetyn infrastruktuurin” määritelmään kuuluvat infrastruktuurit ja rakennelmat nimetään sellaisiksi ja että tässä luvussa säädettyjä vaatimuksia noudatetaan kyseisissä infrastruktuureissa tai rakennelmissa.

5. Jos käyttäjien komitea omaksuu kannan, joka poikkeaa infrastruktuurin keskittämistä tai keskittämättä jättämistä koskevasta lentoaseman pitäjän päätöksestä taikka keskittämisen laajuutta koskevasta päätöksestä, se voi pyytää riippumatonta valvontaviranomaista päättämään, onko kyseisen infrastruktuurin keskittäminen tarpeen vai ei ja missä laajuudessa kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisia elimiä tai direktiivin 2009/12/EY 6 artiklan 5 kohdan ja 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti perustettuja viranomaisia tarkastelemaan lentoaseman pitäjän tekemän päätöksen perusteita sen selvittämiseksi, ovatko perusteet asianmukaisia . [tark. 312]

6. Maahuolintapalvelujen tarjoajilla ja omahuolintaa harjoittavilla lentoaseman käyttäjillä on oltava täysi mahdollisuus lentoasemien infrastruktuurien, keskitettyjen infrastruktuurien ja rakennelmien käyttämiseen siinä määrin, kuin heidän toimintansa harjoittaminen sitä edellyttää. Lentoaseman pitäjä tai tarvittaessa keskitetyn infrastruktuurin hallinnoija tai tarvittaessa viranomainen tai jokin muu elin, jonka määräysvallassa lentoaseman pitäjä on, tai tarvittaessa keskitetyn infrastruktuurin hallinnoija voi asettaa tällaiselle infrastruktuurin käytölle ehdot, jotka ovat asiaankuuluvia, puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä.

7. Lentoasemien maahuolintaan varatut tilat on jaettava maahuolintapalvelujen tarjoajien ja omahuolintaa harjoittavien käyttäjien kesken, mukaan lukien markkinoille tulijat, heidän oikeuksiensa käyttämisen edellyttämässä määrin sekä tosiasiallisen ja tasapuolisen kilpailun mahdollistamiseksi asiaankuuluvien, puolueettomien, avoimien ja syrjimättömien sääntöjen ja perusteiden mukaisesti. Lentoaseman pitäjä voi tarvittaessa ottaa tämän tilan uudelleen haltuunsa ja antaa sen uudelleen käyttöön. [tark. 313]

8. Jos keskitetyn infrastruktuurin laajuutta koskeva päätös viedään riippumattoman valvontaviranomaisen ratkaistavaksi tämän artiklan 5 kohdan mukaisesti, sovelletaan direktiivin 2009/12/EY olevassa 6 artiklassa 6 artiklan 3, 4 tai 5 kohdassa säädettyä menettelyä. [tark. 314]

28 artikla

Keskitettyjen infrastruktuurien ja rakennelmien sekä lentokenttärakennelmien käyttömaksut [tark. 315]

1. Tätä artiklaa sovelletaan ainoastaan lentoasemiin, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään kaksi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan.

2. Jos keskitettyjen infrastruktuurien tai lentoaseman rakennelmien käytöstä peritään maksu, lentoaseman pitäjän tai tarvittaessa keskitetyn infrastruktuurin hallinnoijan on varmistettava, että maksun taso määritetään asiaankuuluvin, puolueettomin, avoimin ja syrjimättömin perustein.

3. Lentoaseman pitäjällä tai tarvittaessa keskitetyn infrastruktuurin hallinnoijalla on oikeus kattaa kulunsa ja saada kohtuullinen tuotto perityistä maksuista. Maksujen on muodostettava infrastruktuurin tai palvelun vastineeksi tarkoitettu palkkio. [tark. 316]

4. Kaikkien 1 kohdassa tarkoitettujen maksujen taso on määriteltävä kullakin lentoasemalla käyttäjien komitean kuulemisen jälkeen ja maahuolintapalveluja lentoasemalle tarjoavien yritysten kanssa. Lentoaseman pitäjä tai tarvittaessa keskitetyn infrastruktuurin hallinnoija ilmoittaa käyttäjien komitealle ja lentoasemalla maahuolintapalveluja tarjoaville yrityksille vuosittain maksujen määrittämisen perusteena käytettävät osatekijät edellyttäen, että kaikki edellä mainitut osapuolet sitoutuvat käsittelemään näitä tietoja aina ehdottoman luottamuksellisesti . Näistä tiedoista on käytävä ilmi ainakin seuraavat seikat: [tark. 317]

(a) luettelo maksujen vastineeksi tarjotuista palveluista ja infrastruktuureista,

(b) maksujen määrittämisessä käytetty menetelmä;

(c) maksujen kohteena olevien tilojen ja palvelujen yleinen kulurakenne;

(d) eri maksuista saatavat tulot, ja maksuilla katettujen palvelujen kokonaiskustannukset ja maksuista saatu tuotto; [tark. 318]

(e) maksujen kohteena olevia tiloja ja palveluja varten mahdollisesti saatu julkinen rahoitus;

(e a) ennusteet lentoaseman tilanteesta maahuolintamaksujen, liikenteen kasvun ja suunniteltujen infrastruktuuri-investointien osalta; [tark. 319]

(f) ehdotettujen merkittävien investointien ennustetut vaikutukset lentoaseman kapasiteettiin.

5. Lentoaseman pitäjän on julkistettava maksujen taso sekä yksityiskohtainen luettelo tarjotuista palveluista, jotta osoitettaisiin, että kaikki keskitettyjen infrastruktuurien, maahuolintaan varattujen tilojen ja maahuolintapalvelujen tarjoamiseen liittyvien palvelujen tarjoamisesta perityt maksut käytetään yksinomaan tästä aiheutuneiden kustannusten kattamiseen kokonaan tai osittain. Keskitettyjen infrastruktuurien hallinnoija ilmoittaa tarvittaessa maksujen tason sekä yksityiskohtaisen luettelon tarjotuista palveluista lentoaseman pitäjälle. [tark. 320]

5 a. Jos lentoaseman muiden kuin keskitetyksi infrastruktuuriksi määriteltyjen rakennelmien käytöstä peritään maksu, tämän maksun taso määritetään asiaankuuluvin, puolueettomin, avoimin ja syrjimättömin perustein.

Jäsenvaltiot voivat edelleen sallia, että direktiivissä 2009/12/EY määritellyn lentoasemaverkon lentoaseman pitäjä soveltaa yhteistä ja avointa maksujärjestelmää. [tark. 321]

6. Jos käyttäjien komitea on eri mieltä lentoaseman pitäjän tai tapauksen mukaan keskitettyjen infrastruktuurien hallinnoijan asettamasta maksusta, se voi pyytää riippumatonta valvontaviranomaista, asianomaisen jäsenvaltion valvontaviranomaista vastaavia toimivaltaisia elimiä tai direktiivin 2009/12/EY 6 artiklan 5 kohdan ja 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti perustettuja viranomaisia päättämään maksun tasosta. [tark. 322]

7. Jos maksujen tasoa koskeva päätös erimielisyys viedään riippumattoman valvontaviranomaisen ratkaistavaksi tämän artiklan 6 kohdan mukaisesti, sovelletaan direktiivissä 2009/12/EY olevassa 6 artiklassa vahvistettua menettelyä maksujen tasoa koskeva päätös ei tule voimaan ennen kuin riippumaton valvontaviranomainen on tutkinut asian . Jos riippumaton valvontaviranomainen hyväksyy infrastruktuurin hallintaelimen päätöksen maahuolintamaksujen tasosta, maksua voidaan kerätä siitä alkaen, kun alkuperäinen päätös tehtiin . [tark. 323]

29 artikla

Oikeudellinen erottelu

1. Jos lentoaseman pitäjä tai keskitettyjen infrastruktuurien hallintaelin tarjoaa maahuolintapalveluja kolmansille osapuolille, perustettava erillinen oikeushenkilö kyseisten maahuolintapalvelujen tarjoamista varten sen on taattava, että maahuolintapalveluissa ja sen mahdollisesti suorittamissa muissa toimissa käytetään ehdottomasti erillisiä tilejä sellaisilla lentoasemilla, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään kaksi miljoonaa viisi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan.

Kyseisen oikeushenkilön on oltava oikeudellisen muotonsa, organisaationsa ja päätöksentekonsa osalta riippumaton Maahuolintapalveluja tarjoavien yksikköjen tilien on oltava erillisiä erityisesti kaikista lentoaseman infrastruktuurien hallintaan osallistuvista tahoista tapauksissa, joissa lentoaseman pitäjä tarjoaa maahuolintapalveluja kolmansille osapuolille, sekä kaikista keskitettyihin infrastruktuureihin liittyvistä tahoista tapauksissa, joissa keskitettyjen infrastruktuurien hallintaelin tarjoaa maahuolintapalveluja kolmansille osapuolille.

2. Lentoaseman infrastruktuurin hallinnoinnista tai keskitettyjen infrastruktuurien hallinnoinnista vastaavat henkilöt eivät saa osallistua suoraan tai välillisesti maahuolintapalveluja tarjoavan riippumattoman tahon yritysrakenteeseen sellaisilla lentoasemilla, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään kaksi miljoonaa viisi miljoonaa matkustajaa tai 50 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan.

3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu tarkoitetut maahuolintapalveluja tarjoava oikeushenkilö ei tarjoavat tahot eivät saa ottaa vastaan taloudellisia ristikkäistukia lentoaseman infrastruktuurin hallinnointiin liittyvästä ilmailualan toiminnasta tai keskitettyjen infrastruktuurien hallinnointiin liittyvästä ilmailualan toiminnasta alentaakseen maksuja, joita ne perivät kolmansille osapuolille tarjoamistaan maahuolintapalveluista.

4. Tässä artiklassa lentoaseman pitäjän ”ilmailualan toiminnalla” tarkoitetaan kaikkea sellaista toimintaa, jota lentoaseman pitäjä harjoittaa lentoasemallaan ja joka liittyy palvelujen ja infrastruktuurien tarjoamiseen lentoaseman käyttäjille, maahuolintapalvelujen tarjoajille niiden lentoliikennetoiminnassa tai lentoasemaa käyttäville matkustajille, esimerkiksi lentoasemamaksujen perimistä, infrastruktuurien ja rakennelmien kohdentamista sekä lentoaseman turvatoimenpiteitä. Muuhun kuin ilmailualan toimintaan sisältyy kiinteistöihin liittyvää toimintaa tai muiden alojen kuin ilmailualan toimintaa.

5. Riippumaton tilintarkastaja tarkistaatarkistaa tilanteen erilliset tilit kunkin tilikauden lopussa ja ilmoittaa vahvistaa julkisesti, ettei tällaisia 3 kohdassa tarkoitettuja ristikkäistukia ilmailualan toiminnasta ole esiintynyt. Jos maahuolintapalveluja tarjoava taho saa ristikkäistukia muusta kuin ilmailualan toiminnasta, lentoaseman infrastruktuurien hallinnoijan tai keskitettyjen infrastruktuurien hallinnoijan on ilmoitettava tästä 3 kohdan mukaisesti. [tark. 324]

VI luku

Toiminnan ja laadun koordinointi

30 artikla

Lentoaseman pitäjän rooli maahuolintapalvelujen koordinoinnissa

1. Lentoaseman pitäjän tulee vastata lentoasemansa maahuolintatoiminnan asianmukaisesta koordinoinnista. Lentoaseman pitäjän on maassa tapahtuvan toiminnan koordinoijana varmistettava, että maahuolintapalvelujen tarjoajien ja omahuolintaa harjoittajien lentoaseman käyttäjien toimet sekä keskitetyn infrastruktuurin tarjoaminen ovat 31 artiklassa määritettyjen lentoaseman menettelytapasääntöjen mukaisia.

Lentoaseman pitäjällä on oltava valtuudet huolehtia menettelytapasääntöjen noudattamisesta. Toteutettavien toimien on oltava avoimia, oikeasuhteisia ja syrjimättömiä.

Jos lentoaseman pitäjä tarjoaa maahuolintapalveluja tai valvoo suoraan tai välillisesti niitä tarjoavaa yritystä, riippumattoman valvontaviranomaisen on valvottava maahuolintapalveluiden asianmukaista koordinointia ja sitä, että lentoaseman pitäjä noudattaa menettelytapasääntöjä.

2. Lisäksi sellaisilla lentoasemilla, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään viisi miljoonaa matkustajaa tai 100 000 tonnia rahtia vähintään kolmen peräkkäisen vuoden ajan

(a) maahuolintapalvelujen tarjoajat ja omahuolintaa harjoittavat lentoaseman käyttäjät sekä keskitetyn infrastruktuurin tarjoajat noudattavat 32 artiklassa tarkoitettuja vähimmäislaatuvaatimuksia,

(b) lentoaseman pitäjän on varmistettava, että maahuolintapalvelujen tarjoajan ja omahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien toimia varten laaditaan asianmukainen valmiussuunnitelma ja että näitä toimia koordinoidaan mahdollisuuksien mukaan yhteistyöhön perustuvan päätöksenteon ja asianmukaisen valmiussuunnitelman avulla.

3. Tämän artiklan säännökset eivät Tällä artiklalla ei rajoiteta Euroopan unionin kilpailusääntöjen soveltamista.

4. Lentoaseman pitäjän on annettava 2 kohdassa säädettyjen toimenpiteiden soveltamisesta vuosikertomus Eurocontrolin alaisuudessa toimivalle suorituskyvyn tarkastuselimelle. Suorituskyvyn tarkastuselimen on laadittava komissiolle konsolidoitu kertomus.

5. Lentoaseman pitäjän on ilmoitettava kansalliselle hyväksyntäviranomaiselle lentoasemallaan esiintyvistä maahuolintapalvelujen tarjoajiin tai omahuolintaa harjoittaviin lentoaseman käyttäjiin tai keskitetyn infrastruktuurin tarjoamiseen liittyvistä ongelmista. [tark. 325]

30 a artikla

Kunkin lentoliikenteen harjoittajan yhteyshenkilön läsnäolo

Kullakin lentoliikenteen harjoittajalla on oltava yhteyshenkilö tai sen on oltava oikeudellisesti edustettuna lentoasemilla, joiden vuotuinen liikennemäärä on yli kaksi miljoonaa matkustajaa. Tällä yhteyshenkilöllä, joka voi avustaa maahuolintapalveluissa, on oltava toimivalta tehdä rahallisia, toiminnallisia ja oikeudellisia sitoumuksia lentoliikenteen harjoittajan puolesta asianomaisella lentoasemalla. [tark. 326]

31 artikla

Menettelytapasäännöt

1. Tässä artiklassa ”menettelytapasäännöillä” tarkoitetaan kaikkia lentoasemaa valvovan lentoaseman pitäjän, viranomaisen tai muun elimen lentoaseman asianmukaista toimintaa varten antamia sääntöjä.

2. Lentoasemaa valvova jäsenvaltio, lentoaseman pitäjä, viranomainen tai muu elin voi antaa menettelytapasäännöt lentoaseman käyttäjien komiteaa ja maahuolintapalveluja tarjoavia yrityksiä kuultuaan menettelytapasääntöjä lentoaseman asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi . [tark. 327]

3. Menettelytapasäännöissä on noudatettava seuraavia periaatteita:

(a) niitä on sovellettava syrjimättömällä tavalla maahuolintapalvelujen tarjoajiin ja lentoaseman käyttäjiin;

(b) niiden on liityttävä asetettuun tavoitteeseen;

(c) ne eivät saa käytännössä johtaa markkinoillepääsyn tai omahuolinnan harjoittamisen rajoittamiseen tässä asetuksessa säädettyä alemmalle tasolle . Erityisesti, jos rikotaan 34 ja 40 artiklaa, markkinoillepääsyä tai oikeutta harjoittaa omahuolintaa on kuitenkin rajoitettava automaattisesti. Jos 34 ja 40 artiklaa ei noudateta, lupa perutaan, keskeytetään tai evätään automaattisesti ; [tark. 328]

(c a) lentoaseman pitäjä, toimivaltainen viranomainen tai jokin muu lentoaseman valvonnasta vastaava elin voi vapaasti valita asianmukaiset keinot ja välineet seuraamusten määräämiseksi menettelytapasääntöjen rikkomisesta tai ohjeiden noudattamatta jättämisestä. Tällaisiin asianmukaisiin keinoihin sisältyvät nimenomaisesti sopimussakot. [tark. 329]

4. Jäsenvaltio voi tarvittaessa Jäsenvaltion on lentoaseman pitäjän ehdotuksesta: [tark. 330]

(a) määrättävä taloudellinen seuraamus, rajoitettava maahuolintapalvelujen tarjoajan tai omahuolintaa harjoittavan lentoaseman käyttäjän maahuolintapalvelujen tarjoamista tai omahuolinnan harjoittamista tai kiellettävä maahuolintapalvelujen tarjoajaa tai omahuolintaa harjoittavaa lentoaseman käyttäjää tarjoamasta maahuolintapalveluja tai harjoittamasta omahuolintaa, ne, jos kyseinen palveluntarjoaja tai käyttäjä ei noudata menettelytapasääntöjä. Jäsenvaltioiden on tehtävä päätös tämän kohdan nojalla kahden kuukauden kuluessa lentoaseman pitäjän ehdotuksen vastaanottamisesta; [tark. 331]

(b) edellytettävä lentoaseman maahuolintapalvelujen tarjoajia tasapuolisella ja syrjimättömällä tavalla osallistumaan kansallisessa lainsäädännössä tai säännöissä asetettujen julkisen palvelun velvoitteiden täyttämiseen, palvelujen jatkuvuuden turvaaminen mukaan lukien.

32 artikla

Vähimmäislaatuvaatimukset

1. Tässä artiklassa ”vähimmäislaatuvaatimuksilla” tarkoitetaan maahuolintapalvelujen laadun vähimmäisvaatimuksia.

2. Lentoaseman pitäjän tai tarvittaessa viranomaisen tai jonkin muun lentoasemaa valvovan elimen on määritettävä käyttäjien komiteaa kuultuaan maahuolintapalvelujen ja keskitetyn infrastruktuurin vähimmäislaatuvaatimukset sellaisilla lentoasemilla, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään viisi miljoonaa matkustajaa tai 100 000 tonnia rahtia vähintään kolmen edellisen vuoden ajan. Lentoaseman pitäjän määrittämät vähimmäislaatuvaatimukset on ilmoitettava välittömästi komissiolle ja toimivaltaiselle viranomaiselle, joka voi tarvittaessa pyytää vaatimusten tarkistamista.

Tällaisten vaatimusten on oltava yhdenmukaisia lentoaseman pitäjän ja asianomaisten, yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta 20 päivänä helmikuuta 2008 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 216/2008 (12) tarkoitettujen lentoliikenteen harjoittajien turvallisuussääntöjen ja -järjestelyjen sekä johtamisjärjestelmien kanssa.

3. Maahuolintapalvelujen tarjoajien ja lentoaseman pitäjän tai tarvittaessa keskitetyn infrastruktuurin pitäjän sekä jaomahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien on noudatettava kyseisiä vähimmäislaatuvaatimuksia. Lentoaseman käyttäjien ja maahuolintapalvelujen tarjoajien sekä lentoaseman pitäjän tai tarvittaessa keskitetyn infrastruktuurin hallintoelimen on lisäksi noudatettava sopimussuhteisiinsa sisältyviä vähimmäislaatuvaatimuksia.

4. Vähimmäislaatuvaatimusten on katettava erityisesti seuraavat alat: toiminnallinen suorituskyky, henkilöstön koulutus, asianmukaiset laitteet, matkustajien tiedottaminen ja avustaminen, erityisesti asetuksessa (EY) N:o 261/2004 (13) ja asetuksessa (EY) N:o 1107/2006 tarkoitetulla tavalla yhteistyössä toteutettavan päätöksenteon, turvallisuuden, varotoimenpiteiden ja ympäristön ympäristövaatimusten noudattamisen osalta.

5. Vähimmäislaatuvaatimusten on oltava tasapuolisia, avoimia ja syrjimättömiä, eivätkä ne saa rajoittaa unionin sovellettavan lainsäädännön soveltamista, asetukset (EY) N:o 261/2004 ja (EY) N:o 1107/2006 mukaan luettuin. Laatuvaatimusten on oltava yhdenmukaisia, oikeasuhteisia ja asiaankuuluvia lentoaseman toimintojen laadun kannalta. Näin ollen on kiinnitettävä asianmukaista huomiota tullimenettelyn, lentoasemien turvallisuusmenettelyjen ja maahanmuuttomenettelyn laatuun.

6. Vähimmäislaatuvaatimusten on oltava komission määräämien liitteessä I a vahvistettujen vaatimusten mukaisia.

7. Ennen kyseisten vaatimusten laatimista lentoaseman pitäjän on kuultava käyttäjien komiteaa ja maahuolintapalvelujen tarjoajia. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on joko suoraan tai lentoaseman pitäjän ilmoituksen jälkeen määrättävä asianmukaisia seuraamuksia, jos vähimmäislaatuvaatimuksia ei noudateta. Tämä tehdään seuraavan menettelyn mukaisesti:

— jos maahuolintapalvelujen tarjoaja tai omahuolintaa harjoittava lentoaseman käyttäjä ei noudata vähimmäislaatuvaatimuksia, lentoaseman pitäjän on ilmoitettava niille viipymättä kyseisistä säännönvastaisuuksista ja toimitettava niille luettelo vaatimuksista, jotka on täytettävä. Lisäksi sen on ilmoitettava käyttäjien komitealle ja jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle näiden vaatimusten noudattamatta jättämisestä;

— jos maahuolintapalvelujen tarjoaja tai omahuolintaa harjoittava lentoaseman käyttäjä ei kuuden kuukauden kuluessa luettelon esittämisestä täytä vähimmäislaatuvaatimuksia kaikilta osin, lentoaseman pitäjä voi käyttäjien komiteaa kuultuaan pyytää jäsenvaltiota määräämään kyseiselle maahuolintapalvelujen tarjoajalle tai omahuolintaa harjoittavalle lentoaseman käyttäjälle sakon tai kieltämään osittain tai kokonaan sen palvelujen tarjoamisen kyseisellä lentoasemalla tai kyseisen jäsenvaltion alueella. Jos jäsenvaltio toteuttaa toimia tällaisen lentoaseman pitäjän esittämän pyynnön perusteella, sen on viipymättä ilmoitettava tästä komissiolle ja asianomaiselle viranomaiselle.

7 a. Lentoaseman pitäjän on määritettävä niiden toimintojen tyyppi ja laajuus, joita vähimmäislaatuvaatimusten kukin kriteeri edellyttää sen lentoasemalla. Lentoaseman pitäjän on kuultava käyttäjien komiteaa vähimmäislaatuvaatimusten määrittelemisestä ja laajuudesta sekä näiden vaatimusten noudattamisen arviointitavasta. Ennen vähimmäislaatuvaatimusten käyttöönottoa kaikkien maahuolintapalvelujen tarjoajien ja omahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien on saatava koulutusta, jotta ne kykenevät arvioimaan asianmukaisesti vähimmäislaatuvaatimuksia koskevien kriteerien noudattamista.

7 b. Lentoaseman pitäjän on tiedotettava käyttäjien komitealle vähintään kerran vuodessa, missä määrin maahuolintapalvelujen tarjoajat ja omahuolintaa harjoittavat lentoaseman käyttäjät noudattavat sitovia vähimmäislaatuvaatimuksia.

7 c. Lentoaseman pitäjän on keskityttävä turvallisuuteen, kun se arvioi, miten maahuolintapalveluiden tarjoajat ovat noudattaneet vähimmäislaatuvaatimuksia, ja sen on toteutettava vakiomenettelyjen mukaisia sopivia toimia, jos se katsoo, että lentoaseman turvallisuus vaarantuu, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1–7 kohdan soveltamista.

7 d. Kaikki vähimmäislaatuvaatimukset, myös määrälliset kriteerit, mikäli sellaisia sovelletaan, on asetettava yleisön saataville. Lentoaseman pitäjän on ennen vähimmäislaatuvaatimusten ajantasaistamista tai muuttamista kuultava käyttäjien komiteaa ja lentoasemalla toimivia maahuolintapalvelujen tarjoajia. [tark. 332]

33 artikla

Maahuolintapalvelujen suorittamista koskevat raportointivelvoitteet

1. Sellaisten lentoasemien, joiden vuotuinen liikennemäärä on ollut vähintään viisi miljoonaa matkustajaa tai 100 000 tonnia rahtia vähintään kolmen peräkkäisen vuoden ajan, maahuolintapalvelujen tarjoajien ja omahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien on laadittava komissiolle kertomus toimintansa tehokkuudesta.

2. Komissio valtuutetaan antamaan jäljempänä olevan 42 artiklan mukaisesti delegoitu säädös raportointivelvoitteiden sisältöä ja niiden levittämistä koskevista yksityiskohtaisia säännöksistä. [tark. 333]

34 artikla

Koulutus

1. Maahuolintapalvelujen tarjoajien ja maahuolintaa harjoittavien lentoasemien käyttäjien on varmistettava, että kaikki maahuolintapalvelujen tarjoamiseen osallistuvat työntekijät, johtohenkilöt ja työnjohtajat mukaan luettuina, osallistuvat säännöllisesti alan Euroopan tasolla yhdenmukaistettuun ammatilliseen koulutukseen ja täydennyskoulutukseen, jotta he voivat suorittaa heille osoitetut tehtävät ja ehkäistä onnettomuuksia ja loukkaantumisia . Toimivaltainen unionin toimielin tai elin vahvistaa yhteistyössä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, lentoaseman pitäjien ja työmarkkinaosapuolten kanssa kunnianhimoiset ja sitovat vähimmäisvaatimukset, jotta varmistetaan työntekijöiden mahdollisimman korkealaatuinen koulutus ja täydennyskoulutus maahuolinta-alalla. Nämä vaatimukset on ajantasaistettava säännöllisesti ja niitä on kehitettävä, jotta edistetään toimien laatua, kun on kyse niiden luotettavuudesta, kestävyydestä ja turvallisuudesta, ja luodaan toimijoille tasapuoliset toimintaedellytykset. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on valvottava koulutus- ja täydennyskoulutusvaatimusten noudattamista asianmukaisin keinoin. Kyseisten palveluntarjoajien akkreditointi on keskeytettävä tai peruttava tai sitä on kieltäydyttävä myöntämästä, kunnes asianomaiset vaatimukset täytetään kyseisellä lentoasemalla. Tämän menettelyn tarkoituksena on Euroopan lentoliikenteen turvallisuuden varmistaminen. Täydennyskoulutusta voidaan määrätä asianomaisten maahuolintapalvelujen tarjoajien ja omahuolintaa harjoittavien lentoaseman käyttäjien kustannuksella. [tark. 334]

2. Jokaisen maahuolintapalvelujen tarjoamiseen osallistuvan työntekijän on osallistuttava vähintään kaksipäiväiseen säännöllisesti teoreettiseen ja käytännön peruskoulutukseen sekä kyseiselle työntekijälle annettuja tehtäviä käsittelevään koulutukseen. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on määriteltävä lentoasemakohtaisen täydennyskoulutuksen yksityiskohdat sekä tällaisen täydennyskoulutuksen tiheys ja vähimmäiskesto yhteistyössä kyseisten lentoaseman pitäjien ja työmarkkinaosapuolten kanssa. Ammatillisen käytännön kokeen ja teoriakokeen suorittaminen on osoitus asianmukaisten taitojen ja tietojen omaksumisesta. Työnantajien on vastattava kaikista koulutuskustannuksista. Jokaisen työntekijän on osallistuttava asiaankuuluvaan koulutukseen ottaessaan vastaan ennen uuden työn vastaanottamista tai kun työntekijälle on osoitettu uusia tehtäviä hänelle osoitettujen uusien tehtävien aloittamista . [tark. 335]

3. Kokeiden ja koulutusten konkreettinen sisältö ja asianmukainen toteuttaminen on yhdenmukaistettava Euroopan tasolla, ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on säänneltävä ja valvottava sitä. Kyseessä oleviin maahuolintapalvelutoimiin liittyvään koulutukseen ja kokeisiin on tarvittaessa sisällyttävä ainakin seuraavat osa-alueet: [tark. 336]

(a) turvallisuus, johon sisältyvät turvatarkastukset, toimintojen turvallisuus, turvalaitteet ja turvallisuutta vaarantavien uhkien hallinta;

(b) vaaralliset aineet;

(c) lentokenttäalueen turvallisuus, mukaan lukien turvallisuusfilosofia, turvallisuusmääräykset, vaarat, inhimilliset tekijät, lentokenttäalueen merkinnät ja opasteet, hätätilanteet, vierasesinevaurioiden ennaltaehkäisy, henkilönsuojaimet, onnettomuudet ja läheltä piti -tilanteet sekä lentokenttäalueen turvallisuuden valvonta;

(d) lentokenttäalueen kuljettajien koulutus, jossa käsitellään yleisiä vastuualoja ja menettelyjä (heikentynyttä näkyvyyttä koskevat menettelyt), ajoneuvojen välineitä, lentoaseman sääntöjä sekä liikennealueen eri alueita;

(e) maalaitteiston toiminnot ja hallinta, maalaitteiston ylläpito ja toiminnot mukaan luettuina;

(f) lastauksen valvonta, mukaan lukien yleinen massa- ja massakeskiötarkastus ja tilannetietoisuus, ilma-aluksen rakenteelliset lastausrajoitteet, kuormansiirtovälineet, massa- ja massakeskiölaskelma, lastiruuman kuormaus irtolastitavarana, taulukoiden/kaavioiden tasapaino, lastausohjeraportti, lastausta koskevat viestit ja vaarallisten tavaroiden lastauksen valvonta;

(g) matkustajapalveluja koskeva käytännön koulutus erityisesti sellaisten matkustajien osalta, joilla on erityistarpeita, erityisesti liikuntarajoitteisia tai vammaisia , mukaan lukien matkustajien lentokoneeseen nousemiseen liittyvä bridge-koulutus ja koulutus matkustajien tiedottamisesta ja avustamisesta asetusten (EY) N:o 261/2004 ja (EY) N:o 1107/2006 mukaisesti; [tark. 337]

(h) matkatavaroiden käsittelyä koskeva käytännön koulutus;

(i) ilma-aluksen käsittelyä ja lastausta koskeva koulutus;

(j) ilma-aluksen maaliikenne, mukaan lukien ilma-aluksen maaliikennetoiminnot, laitteiden toiminta, laitteiden ja ilma-aluksen kytkemis- ja katkaisumenettelyt, ilma-aluksen maaliikenteen käsimerkit, ilma-aluksen opastaminen ja ilma-aluksen maaliikenteen avustaminen;

(k) rahdin ja postin käsittely sekä tavaroiden kauppaan sovellettavat kiellot ja rajoitukset;

(l) ilma-aluksen kääntämiseen liittyvästä koordinoinnista annettava koulutus;

(m) ympäristöasiat, muun muassa vuotojen valvonta, päästöjen hallinta ja jätteiden käsittely;

(n) hätätoimenpiteet , ensiapukoulutus ja valmiussuunnittelu; [tark. 338]

(o) raportointijärjestelmät;

(p) ulkoistamisen laadunvalvonta;

(p a) maahuolintapalvelujen työntekijöille tyypillisten terveysriskien torjumiseen tarkoitetut suojatoimenpiteet. [tark. 339]

4. Kunkin maahuolintapalvelujen tarjoajan ja omahuolintaa harjoittavan lentoaseman käyttäjän on laadittava vuosittain lentoaseman pitäjälle kertomus koulutusvelvoitteensa noudattamisesta.

35 artikla

Alihankinta

1. Maahuolintapalvelujen tarjoajat voivat harjoittaa alihankintaa, sanotun rajoittamatta 2, 3 ja 4 kohdan soveltamista. Alihankkijoihin sovelletaan samalla tavoin 34 ja 40 artiklaa. [tark. 340]

2. Omahuolintaa harjoittavat lentoaseman käyttäjät saavat teettää maahuolintapalveluja alihankintana ainoastaan silloin, kun ne ylivoimaisen esteen vuoksi eivät väliaikaisesti pysty harjoittamaan omahuolintaa. [tark. 341]

3. Alihankkijat eivät saa teett