Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Työllisyys- ja sosiaalipolitiikka: investoiminen laatuun"

(2002/C 107/29)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle "Työllisyys- ja sosiaalipolitiikka: investoiminen laatuun" KOM(2001) 313 lopullinen,

ottaa huomioon komission 25. kesäkuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 265 artiklan ensimmäisen kohdan nojalla tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 12. kesäkuuta 2001 tekemän päätöksen laatia aiheesta lausunto ja antaa lausunnon valmistelu valiokunta 6:n "työllisyys, talouspolitiikka, yhteismarkkinat, teollisuus, pk-yritykset" tehtäväksi,

ottaa huomioon lausuntonsa aiheista "Komission tiedonanto suuntaviivoista toiminnaksi: työllisyyttä koskevat kansalliset toimintasuunnitelmat" (KOM(1998) 316 lopullinen) ja "Komission tiedonanto - Ehdotus jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikkaa koskeviksi suuntaviivoiksi vuonna 1999" (KOM(1998) 574 lopullinen) CdR 279/98 fin(1),

ottaa huomioon kertomuksensa aiheesta "Julkispalvelujen toimittamista koskeva katsaus" CdR 369/99 fin,

ottaa huomioon lausuntonsa aiheesta "Ehdotukset jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 2000" (KOM(1999) 441 lopullinen) CdR 360/99 fin(2),

ottaa huomioon lausuntonsa komission tiedonannosta "Paikallinen toiminta työllisyyden hyväksi - Euroopan työllisyysstrategian paikallinen ulottuvuus" (KOM(2000) 196 lopullinen) CdR 187/2000 fin(3),

ottaa huomioon lausuntonsa aiheista "Ehdotus: Neuvoston päätös jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista vuodeksi 2001" (KOM(2000) 548 lopullinen - 2000/0225 CNS) sekä "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös yhteisön edistämistoimista työllisyyden alalla" (KOM(2000) 459 lopullinen - 2000/0195 COD) CdR 310/2000 fin(4),

ottaa huomioon lausuntonsa komission tiedonannosta "Tavoitteena osallisuutta edistävä Eurooppa" (KOM(2000) 79 lopullinen) CdR 84/2000 fin(5),

ottaa huomioon lausuntonsa komission tiedonannosta "Sosiaalipoliittinen ohjelma" (KOM(2000) 379 lopullinen) CdR 300/2000 fin(6),

ottaa huomioon valiokunta 5:n valmisteleman lisälausuntoluonnoksen CdR 286/2001, jonka esittelijä on Roberto Pella (I/PPE, Valdengon kunnanjohtaja ja Biellan maakunnanvaltuuston puheenjohtaja),

ottaa huomioon valiokunta 6:n syyskuun 28. päivänä 2001 yksimielisesti hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 270/2001 rev. 1, jonka esittelijä oli Irma Peiponen (FIN/PSE, Varkauden kaupunginvaltuuston jäsen),

hyväksyi 14. ja 15. marraskuuta 2001 pitämässään 41. täysistunnossa (marraskuun 14. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

Alueiden komitean kanta

1. Euroopan sosiaalisen mallin modernisoimisesta

1.1. Komitea antaa tunnustusta komissiolle pyrkimyksestä integroida laatunäkökohdat talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikkaan. Tämä on tärkeää kansalaisten elämänlaadun parantamiseksi. Tiedonanto tarjoaa hyödyllisen pohjan laajalle työn laatua koskevalle jatkovalmistelulle. Ajatuksellinen muutos aikaisemmasta eriytyneistä yhteiskuntapolitiikan sektoreista on merkittävä, ja komitea toivoo linjauksen toteutuvan käytännössä. Se, miten talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan positiivinen vuorovaikutus käytännössä taataan, ei kuitenkaan selkene tämän tiedonannon myötä. Tiedonanto painottuu hyvin voimakkaasti työllisyyteen ja työn laatuun ja unohtaa siten mm. sosiaalipalvelujen ja muun sosiaalisen suojelun laadun tarkastelun.

1.2. Laatu-käsitteen valitseminen talous-, sosiaali- ja työllisyyspolitiikan yhdistäjäksi on sinänsä oikeaan osunut. Tehokkuuden ja koheesion yhdistäminen vaatii eri politiikkalohkojen yhdenvertaisuutta. Kilpailupolitiikan rinnalla on nähtävä myös yhteiskunnalliset arvot.

1.3. Tiedonannosta heijastuu kuitenkin yhä sosiaalipolitiikan alisteisuus työllisyys- ja talouspolitiikalle. Jotta syrjäytymistä voitaisiin tehokkaasti torjua, on myös vähän ammattitaitoa vaativan työn laatuun ja arvostukseen kiinnitettävä huomiota, ja sosiaalipolitiikan osallisuutta lisäävät resurssit olisi otettava laajempaan käyttöön.

1.4. Tiedonanto kiinnittää aivan oikein huomiota niihin modernisaatioprosesseihin, jotka ovat jo käynnissä: Luxemburgin työllisyysprosessi, sosiaalisen syrjäytymisen ehkäisemistä ja sosiaalista suojelua koskeva avoin koordinaatio, tasa-arvoisten mahdollisuuksien edistäminen sekä työterveyden ja -turvallisuuden edistäminen. Näiden prosessien keskinäinen linkittyminen on erittäin tärkeätä, jotta EU voisi saavuttaa itselleen asettamansa tavoitteet.

1.5. Paikallis- ja aluehallinnon moniin palveluihin ja henkilöstöön kohdistuu myös sopeutumis- ja modernisaatiopaineita, jotka liittyvät muun muassa väestörakenteen ikääntymisen tuomiin palvelutarpeisiin, julkisen talouden vakausvaatimukseen, kilpailuttamiseen ja palvelumarkkinoiden vapauttamiseen. Laatunäkökulma ja -politiikka ovat hyviä apuvälineitä julkisten palvelujen, työn ja työelämän kehittämisessä sekä muutoksiin sopeuduttaessa. Lähtökohtana on kuitenkin oltava aina paikalliset ja alueelliset tarpeet, ja onkin huolellisesti pohdittava, mitä lisäarvoa Euroopan tason strategioilla voidaan tässä saavuttaa.

1.6. Komitea yhtyy tiedonannon arvioon työn ja työympäristön muutoksiin liittyvien sosiaalisten investointien vaikutuksesta ja tarpeesta. Erityistä huomiota on kiinnitettävä työelämän marginaaliryhmiin. On investoitava työllistettävyyden parantamiseen, joka vaatii monialaista lähestymistapaa. Koulutuksellinen tasa-arvo on keskeinen tavoite pyrittäessä varmistamaan työn ja toimeentulon suhteen laadukkaat työmarkkinat.

1.7. Komitea pitää tärkeänä edistää työn laadun parantamista paikallisesti ja työyhteisötasolla sekä sen arvioimista, mitä lisäarvoa tähän voidaan saada Euroopan tason yhteistyöstä. Työn ja työelämän laatuun voidaan ensisijaisesti vaikuttaa työpaikoilla eri osapuolten yhteistyöllä ja paikallisilla kumppanuuksilla. Alue- ja paikallishallinnon eräänä tärkeänä tehtävänä on luoda tälle yhteistyölle puitteet.

2. Työllisyys- ja sosiaalipolitiikka

2.1. Alueiden komitea kannattaa ajatusta integroida laatunäkökulma jo olemassa ja kehitettävänä oleviin työllisyys- ja sosiaalipolitiikan avoimen koordinaation menettelyihin siten, että ei luoda uusia prosesseja. Erityisesti tulee kiinnittää huomiota siihen, että vältetään päällekkäistä työtä ja tiedonkeruuta.

2.2. Talouden hyvä suorituskyky on työn laadun kehittämisen edellytys. Talous- ja työllisyyspolitiikan suuntaviivat, Euroopan sosiaalipoliittinen toimintaohjelma ja syrjäytymisen ehkäisemistä koskeva ohjelma ovat ne keskeiset instrumentit, joiden avulla laatua koskeva ohjaus ja seuranta tulee järjestää. Näitä yleisiä ohjausjärjestelmiä tulee täydentää erityisselvityksin ja edistämällä yrityksissä ja työyhteisöissä toteutettavia työn ja työelämän laadun kehittämishankkeita.

2.3. Sosiaalisen suojelun ottaminen avoimen koordinaation piiriin on sinänsä myönteistä, mutta se ei saa johtaa paikallisen aloitteellisuuden vaikeutumiseen eikä keskusjohtoisuuden kasvuun, varsinkaan jos se tapahtuu tehokkuuden ja tarkoituksenmukaisuuden kustannuksella. Komission esittämät erityiset laatutarkastukset ovat kansallisen ja paikallisen autonomian kannalta kyseenalaisia. Monimuotoisessa Euroopassa ei ole tarpeen yhdenmukaistaa kansallisia ja alueellisia toimintatapoja. Tarvitaan joustavaa asennoitumista sekä historian ja kulttuurierojen kunnioittamista. Siksi Euroopan tasolla on perusteltua käyttää vain harvoja, selkeitä ja vertailukelpoisia indikaattoreita.

2.4. Tiedonanto antaa optimistisen kuvan yleisestä työllisyys- ja sosiaalipolitiikasta ja niiden suhteesta talouspolitiikkaan (ja modernisaatioon). Tämä koskee erityisesti ns. pätkätöitä ja vähempiarvoisia töitä sekä niiden tulevaisuutta. Elinikäisen oppimisen indikaattorit eivät millään tavalla tavoita juuri näitä ongelmaryhmiä. Ammatillisen koulutuksen tai henkilöstökoulutuksen indikaattorit eivät nykyisellään kuvaa sitä, missä määrin varsinkin nykyisessä murrosvaiheessa koulutuksellisin toimin tavoitetaan työttömät ja väliinputoajat.

2.5. Komitea pitää tärkeänä, että sosiaalipolitiikan laatua arvioitaessa kiinnitetään huomiota sosiaalipalveluihin.

3. Laadun käsitteestä

3.1. Komitea korostaa laatukäsitteen moniulotteisuutta. Tämä edellyttää huolellista ja tutkimukseen nojaavaa valmistelua, jotta Euroopan tasolla voitaisiin tulevaisuudessa koota yhtenäisellä tavalla käyttökelpoista kansallisen ja järjestelmätason tietoa työn laadusta.

3.2. Laadun käsite ja tulkinta ovat kulttuurisidonnaisia ja riippuvaisia työyhteisöjen ja toimialojen eroista sekä paikallisista ja alueellisista olosuhteista. On tunnustettava, että yhtenäisen näkemyksen rakentaminen on prosessi, joka voi vaatia runsaasti aikaa.

3.3. Olisi pyrittävä luomaan mahdollisimman selkeä sosiaali- ja työllisyyspolitiikassa käytettävä laatu-käsitteistö. Vain sitä kautta voimme tietää puhuvamme Euroopan tasolla samasta asiasta. Tiedonannossa esitetyssä laatu-käsitteessä voidaan havaita ainakin seuraavantyyppisiä ongelmia ja puutteita:

3.4. Käsitteistö ei juurikaan erottele eri tasoja (esim. mikro - makro) toisistaan. Sama koskee myös erottelua työelämän laadun ja työn laadun välillä. Palvelujen laatu puuttuu tiedonannosta kokonaan.

3.5. Käsitteistö ei tee selkeää eroa rakenteellisten ja subjektiivisten, kokemuksellisten mittareiden ja indikaattoreiden välillä. Tämä erottelu pitäisi kuitenkin tehdä selväksi, koska vain sitä kautta voidaan tarkemmin määritellä, minkä tasoisilla yhteiskuntapoliittisilla toimilla (EU-taso, kansallinen taso, alue- ja paikallinen taso, työpaikkataso) tilanteeseen voidaan vaikuttaa.

3.6. Käsitteistö on niin lavea ja yleinen, että on vaikea löytää yhteyttä valitun yhteiskuntapoliittisen linjan ja indikaattoreiden välillä. Toisin sanoen syy-seuraus-yhteys puuttuu. Niinpä tiedonannon sanamuotoa olisi selkiytettävä täsmentämällä kyseisiä näkökohtia.

4. Indikaattorit

4.1. Indikaattoreista puuttuvat kokonaan työpaikkojen rakenteelliset tekijät. Kuitenkin tiedämme, että työelämän laatuun, työtyytyväisyyteen, työterveyteen ja viime kädessä tuloksellisuuteen vaikuttavat nimenomaan juuri rakenteelliset tekijät. Näitä rakenteellisia tekijöitä voidaan mitata esimerkiksi subjektiivisesti koettuina vaikutusmahdollisuuksina. Lisäksi esimerkiksi "Työn organisoinnin ja työn ja muun elämän tasapainon" mittaamiseen kaavaillut indikaattorit kuvaavat lähinnä työntekijöille tarjottavia rakenteellisia mahdollisuuksia työn ja perheen yhteensovittamiseen.

4.2. Lähes kokonaan huomioimatta jäävät subjektiiviset kokemukset kiireen ja ylitöiden rasittamasta nykytodellisuudesta sekä esimerkiksi lasten elämän laatu.

4.3. Euroopan työllisyys- ja sosiaalipolitiikasta kootaan jo nyt massiivisesti tietoa. Tätä byrokratiaa ei ole syytä lisätä. Indikaattoreita on liikaa ja niiden yhtenäinen tulkinta eri maissa on vaikeaa. Esimerkiksi työ- ja virkaehtosopimusjärjestelmät eroavat toisistaan ja niiden vaikutusta sellaisiin olennaisiin tekijöihin kuin työvoiman saatavuus, työmarkkinoiden joustavuus ja työvoiman liikkuvuus on vaikea mitata.

4.4. Laaja indikaattoreiden avulla tapahtuva seuranta voi pahimmillaan kääntyä itseään vastaan, jos se luo kuvaa keskusjohtoisesta Euroopan unionista, jossa paikalliset, alueelliset ja kansalaisnäkemykset eivät pääse esille.

4.5. Alueiden komitea suhtautuu epäillen palkkausta koskevien indikaattoreiden kehittämiseen. Palkka on yksi monista työn laadun osatekijöistä, eikä välttämättä se tärkein. Palkkatietojen yhdistäminen vammaisuuteen tai etniseen taustaan edellyttää ko. henkilöiden erillistä seurantaa ja on sen vuoksi kyseenalaista. Lisäksi pitäisi ottaa huomioon palkkauksen vaihtelu paikallisten ja alueellisten tuottavuus- ja elinkustannuserojen takia.

5. Paikallis- ja aluehallinnon roolista laatupolitiikassa

5.1. Komitea yhtyy komission näkemykseen, että hyvin muotoiltu työllisyys- ja sosiaalipolitiikka vaikuttaa myönteisesti taloudelliseen ja sosiaaliseen kehitykseen. Laatupolitiikassa alue- ja paikallisviranomaisilla on kolme roolia:

5.2. Työnantajina paikallis- ja aluehallintoviranomaiset kehittävät työelämän laatua, osallistuvat työmarkkinatoimintaan ja tekevät kollektiivisopimuksia kansallisten rakenteiden mukaisesti.

5.3. Joissakin maissa paikallis- ja aluehallintoviranomaiset ovat laatineet omia henkilöstöstrategioitaan johtamisen ja kehittämisen apuvälineiksi. Henkilöstöstrategia tukee kunnan tai alueen strategisten tavoitteiden saavuttamista. Siinä voidaan määritellä mm. henkilöstöä koskevat määrälliset, rakenteelliset sekä osaamiseen ja hyvinvointiin liittyvät tavoitteet ottaen huomioon taloudellinen tilanne, käytännön toimenpiteet sekä vastuut ja aikataulut. Olisikin hyvä selvittää, miten näitä jo käytännössä testattuja laatustrategioita ja niiden tuloksia voitaisiin hyödyntää eurooppalaisessa yhteistyössä. Tässä on otettava huomioon syrjimättömyys ja ennen kaikkea tasa-arvo, joka on yksi oikeusjärjestelmien ylimmistä arvoista.

5.4. Alueiden komitea korostaa, että tuloksellisuus ja työelämän laatu riippuvat toisistaan. Työn laatu on osa johtamistapaa, sen seuraus ja yksi palvelutuotannon kokonaisuuden osa. Nykyaikainen johtaminen on ihmisvoimavarojen strategista johtamista. Työvoimavaltaisilla aloilla onkin tärkeää siirtää henkilöstötyön painopistettä ihmisten voimavarajohtamiseen, jolloin keskeisiksi nousevat henkilöstön kehittämiseen liittyvien järjestelmien lisäksi osallistuva vuorovaikutteinen johtaminen. Organisaatiot pystyvät tällöin paremmin vastaamaan muutosvaatimuksiin. Ihmisten voimavarajohtaminen on myös tiedon johtamista, jossa korostuu erityisesti organisaatioiden oppiminen ja kehittäminen. Olisikin pohdittava, miten työn laadun kannalta erittäin keskeisten johtamiskäytäntöjen tuloksellisuutta voitaisiin arvioida ja parhaita käytäntöjä siirtää jäsenvaltioiden vastaavien organisaatioiden välillä.

5.5. Onnistuneen henkilöstöjohtamisen on todettu vaikuttavan organisaation tuloksellisuuteen, palvelun laatuun ja henkilöstön hyvinvointiin. Tällöin henkilöstöjohtamisessa korostuu toimintaan liittyvien päätösten, strategisen johtamisen ja henkilöstöjohtamisen yhteen sovittaminen (SHRM = Strategic Human Resources Management). Onkin korostettava erityisesti sitä, että poliittisten elinten toimintastrategiasta tekemien päätösten ja henkilöstöjohtamisen tulisi olla sopusoinnussa.

5.6. Tuloksellisuuden arvioinnissa mitattavia osatekijöitä voivat olla

1) henkilöstön aikaansaannoskyky, kuten osaaminen, innovatiivisuus, viihtyvyys ja työmotivaatio ja työkyky,

2) palvelujen (kustannus)vaikuttavuus, riittävyys ja kohdentuvuus,

3) palvelujen laatu ja asiakastyytyväisyys, palvelujen saatavuus ja palveluyksiköiden keskinäinen yhteistyö sekä

4) tuottavuus, taloudellisuus ja palveluprosessien sujuvuus.

5.7. Paikallis- ja aluehallinnon palvelujen modernisointi ohjaa kiinnittämään huomiota julkisten palvelujen laatuun.

5.8. Lähivuosina julkinen hallinto joutuu uudistamaan palvelurakenteitaan ja työmenetelmiään sekä kilpailemaan samaan aikaan uudesta työvoimasta. Komitea pitää tärkeänä, että paikallis- ja aluehallinnossa kehitetään aktiivisesti työelämän laatua ja palvelutuotannon tuloksellisuutta. Tässä voitaisiin hyödyntää nykyistä enemmän eurooppalaista yhteistyötä esimerkiksi henkilöstön vaihto-ohjelmien ja vertailevien tutkimusten avulla. Hyvin muotoillut työelämän kehittämistoimet lisäävät myös kunnallisten ja aluehallinnon työpaikkojen houkuttelevuutta, parantavat työnantajakuvaa ja lisäävät työtyytyväisyyttä.

5.9. Laatuajattelun kytkeminen laajaan modernisaatioprosessiin on oikea valinta. Tiedonannossa ei kuitenkaan kiinnitetä huomiota paikallis- ja aluehallinnon kannalta tärkeään modernisaation demokratianäkökulmaan, joka ei näy myöskään ehdotetuissa indikaattoreissa. Globalisaation vastapainona ja sen positiivisten vaikutusten lopullisena koetinkenttänä ei oikeastaan voi olla mikään muu kuin paikallisuus. Modernisaatioprosessi ja uudenlainen laatuajattelu edellyttävät uutta demokratiaa ja osallisuutta: kuntalaisdemokratiaa, asiakasdemokratiaa, työpaikkademokratiaa eli vaikutusmahdollisuuksia ja hyvää työelämän laatua.

5.10. Lisäksi paikallis- ja aluehallinnon viranomaisten järjestämät palvelut vaikuttavat työn ja työelämän laatuun muilla aloilla.

6. Alueiden komitean suositukset

6.1. Komitea korostaa, että tiedonannon avaamassa laatutarkastelussa on tässä vaiheessa kyse ennen muuta näkökulmasta ja lähestymistavasta, kuten komissiokin toteaa. Saattaisi olla tarkoituksenmukaista jäsentää kehittämistyö vaiheisiin, joissa aiemmin tehtyjä valintoja vähitellen täydennetään ja korjataan. Näin tehtäisiin näkyväksi se, että laatupolitiikka ja sen instrumentit eivät ole valmiita ja ehdottomia, ja että ne palvelevat ja tulevat sovellettaviksi erilaisissa ja muuttuvissa käytännön tarpeissa. Keskeistä ei saa olla yleisten tunnuslukujen kerääminen jäsenvaltioista, vaan se, millä toimilla Euroopan unionissa voidaan konkreettisesti parantaa työ- ja sosiaalipolitiikan laatua. Komitea esittää, että komission suunnittelemia laatutarkastuksia arvioidaan vielä kansallisen, alueellisen ja paikallisen autonomian näkökulmasta.

6.2. Alueiden komitean mielestä sosiaalipolitiikan merkitys osallisuutta lisäävänä ja elämänlaatuun vaikuttavana keskeisenä tekijänä jää tiedonannossa liian vähälle huomiolle ja siihen tulisi jatkossa kiinnittää enemmän huomiota.

6.3. Myös vähän ammattitaitoa vaativan työn laatuun on kiinnitettävä huomiota. Ongelmaryhmien (esim. pitkäaikaistyöttömät, vajaakykyiset ja väliinputoajat) tarpeet ja heidän integroimisensa olisi otettava huomioon arvioitaessa ammatillisen koulutuksen ja henkilöstökoulutuksen laatua ja tehokkuutta.

6.4. Komission kehittäessä yhtenäistä laatuun perustuvaa lähestymistapaa talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikkaan, linjausten tulee näkyä myös globalisaatioon liittyvissä tavoitteissa ja sitä koskevissa neuvotteluissa.

6.5. Alueiden komitean mielestä laatukäsitteistö ja indikaattorit olisi suunnattava selkeästi niihin rakenteellisiin tekijöihin, joihin Euroopan ja kansallisen tason työllisyys- ja sosiaalipolitiikalla voidaan vaikuttaa. Laatuindikaattorit antavat tietoa jäsenvaltioiden keskivertokehityksestä ja palvelevat näin eurooppalaista keskustelua. Pelkkä maakohtaisten indikaattoreiden käyttö voi kuitenkin antaa väärän kuvan, sillä ne eivät tuo esiin olennaisia alueellisia eroja jäsenvaltioiden sisällä. Lisäksi komitea muistuttaa, että laatu on kulttuurisidonnainen käsite ja että indikaattoreiden valintaan sisältyy aina myös arvovalintoja. Nämä näkökohdat on otettava huomioon myös seurantatiedon tulkinnassa.

6.6. Komitea pitää tärkeänä erottaa rakenteelliset ja kokemukselliset mittarit ja indikaattorit toisistaan. Sinänsä on tärkeää kehittää informaatiokanavia työntekijöiden ja kansalaisten käsitysten ja kokemusten kokoamiseksi.

6.7. Alueiden komitea muistuttaa, että aluekehitys on tulosta useiden eri politiikkojen yhteisvaikutuksesta. Olisi tärkeää analysoida myös julkisen talouden sekä työllisyys- ja sosiaalipolitiikan laatunäkökohtien vaikutusta aluekehitykseen ja etenkin mahdollisuuksia edistää jälkeenjääneiden alueiden kehitystä.

6.8. Talous-, työllisyys- ja sosiaalipolitiikan laatua ja onnistumista on arvioitava viime kädessä kuntien ja alueiden elinvoiman ja asukkaiden elinolojen, elämänlaadun ja osallisuuden näkökulmasta. Oleellista on toimintojen ohjautuminen paikallisista ja alueellisista oloista ja tarpeista lähtien. Kehittämisen vauhdittajina tulisikin mieluummin olla samantyyppisten kuntien/alueiden/työpaikkojen/yritysten/palvelurakenteiden vertaisarvioinnit kuin vertailut yleisiin keskiarvoihin tai eurooppalaisiin indikaattoreihin.

6.9. Työn laatu (ja työelämän laatu) konkretisoituvat lopulta työpaikkojen tasolla. Alueellisia, kunta- ja työpaikkatasoisia työn laadun indikaattoreita on pyrittävä kehittämään eri maiden alueiden ja paikallisen tason yhteistyönä. Tämä voisi tapahtua esimerkiksi eri maiden alueiden pilottihankkeina, joissa samanaikaisesti mahdollistuisivat sekä yhteisten indikaattoreiden kehittäminen että työn laadun hyvistä käytännöistä oppiminen (yhteistyömahdollisuus pilari 3:n kanssa). Yksi pilottikohde voisivat olla ikääntyvässä Euroopassa ajankohtaiset vanhuspalvelut.

6.10. Useiden tekijöiden kohdalla paikallinen analyysi nykytilanteesta nousee keskeiseksi. Parhaista käytännöistä informoiminen ja kokemusten vaihto esim. tukityöllistämisestä ja joustavista toimintatavoista fyysisesti tai sosiaalisesti vajaakuntoisten työllistämiseksi ovat erityisen tärkeitä osallisuuden lisäämiseksi kaikkialla Euroopassa.

6.11. Alue- ja paikallishallinnon henkilöstöstrategioiden kehittäminen on tärkeää pyrittäessä vastaamaan modernisaatioprosessin ja väestörakenteen ikääntymisen mukanaan tuomiin haasteisiin, parantamaan samanaikaisesti tuloksellisuutta sekä työn ja työelämän laatua. Tätä kehittämistyötä voitaisiin tukea tutkimuksellisesti sekä parhaita käytäntöjä koskevalla tiedottamisella ja kokemusten vaihdolla.

Bryssel 14. marraskuuta 2001.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Jos Chabert

(1) EYVL C 51, 22.2.1999, s. 59.

(2) EYVL C 57, 29.2.2000, s. 17.

(3) EYVL C 22, 24.1.2001, s. 13.

(4) EYVL C 144, 16.5.2001, s. 30.

(5) EYVL C 317, 6.11.2000, s. 47.

(6) EYVL C 144, 16.5.2001, s. 55.