r si1 fir. 
ifeu 
5 VÄ" 
IVS' i EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 20.05.1998 
KOM( 1998) 335 lopull. 
98/0192 (CNS) 
KOMISSION TIEDONANTO 
lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvasta väkivallasta 
ja 
ehdotus 
NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 
yhteisön laajuista lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaan väkivaltaan liittyvän 
jäsenvaltioiden toiminnan tukemista koskevasta yhteisön keskipitkän aikavälin 
toimintaohjelmasta (DAPHNE-ohjelma) (2000-2004) 
(komission esittämä) 

YHTEENVETO 
Tällä tiedonannolla on kaksi tavoitetta. 
1. Siinä tehdään ehdotus neuvoston päätökseksi lapsiin, nuoriin ja naisiin 
kohdistuvaan väkivaltaan liittyviä toimenpiteitä koskevasta yhteisön 
toimintaohjelmasta vuosille 2000-2004. 
Viisivuotinen yhteisön toimintaohjelma perustuu Daphne-aloitteeseen, jolla on 
vuodesta 1997 alkaen tuetin naisiin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan 
ehkäisemiseksi toimivia valtiosta riippumattomia järjestöjä ja 
vapaaehtoisjärjestöjä kaikkialla Euroopan yhteisössä. 
Valtiosta riippumattomilla järjestöillä on toiminnassa merkittävä asema, sillä ne 
tarjoavat palveluja, joita viranomaiset eivät joko voi suorittaa tai joiden 
suorittamiseen niiltä puuttuu toimivalta. Järjestöillä sen sijaan on käytössään 
merkittävä asiantuntemus ja kokemus alalta, ja ne tuovat toimintaan innovatiivisia 
ja luovia ideoita ja ohjelmia. 
Toimintaohjelma tuottaa lisäarvoa yhteisön tasolla, koska sen perusteella 
toteutettavaan toimintaan kuuluu muun muassa Euroopan laajuisten verkkojen 
perustaminen ja vahvistaminen sekä innovatiivisten hankkeiden toteuttaminen 
siten, että niiden tulokset voidaan siirtää kaikkialle yhteisöön. Ohjelma täydentää 
oikeus- ja sisäasioiden alalla jo toteutettuja toimenpiteitä. 
Ohjelman kesto on viisi vuotta, ja sen kautta myönnetään tukea yhteensä 
25 miljoonaa eeua toiminnalle, joka tapahtuu seuraavalla kahdella pääalalla: 
tietojen vaihto ja yhteistyö (verkot) yhteisön tasolla sekä yleisen tietoisuuden 
parantaminen ja parhaiden toimintatapojen vaihtaminen. 
Ohjelmaan voivat osallistua myös ne 11 jäsenyyttä hakenutta valtiota, joiden 
kanssa jäseneksi liittymisvalmistelu on aloitettu. 
2. Tiedonanto sisältää myös erityisiä ehdotuksia, jotka koskevat lapsiin kohdistuvaa 
väkivaltaa ia naisiin kohdistuvaa väkivaltaa väkivaltaa ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa. 
Lasten osalta ehdotetaan, että Eurostatille annettaisiin tehtäväksi kerätä ja 
analysoida Euroopan unionin tasolla jäsenvaltioissa tapahtuvasta lasten 
seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja väärinkäytöstä yleisesti saatavilla olevia 
tilastotietoja, joita voitaisiin käyttää yhteisymmärryksen ja toiminnan perustana. 
Tiedonannossa kannatetaan myös Europolin mukaan ottamista, kun 
jäsenvaltioissa laaditaan, pidetään yllä ja standardisoidaan kadonneita lapsia 
koskevia virallisia rekisterejä. 
Naisten osalta tiedonannossa ehdotetaan tiedotuskampanjoita ja yleistä 
tietoisuutta parantavia ohjelmia sekä naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevan 
tutkimustyön, tietojenkeruun ja tilastojen tukemista Euroopan parlamentin ja 
komission vuonna 1999 jo toteuttamiin toimiin liittyen. 
SISÄLTÖ 
I OSA: LAPSIIN, NUORIIN JA NAISIIN KOHDISTUVA VÄKIVALTA -
ONGELMAN TAUSTA 
1. JOHDANTO 4 
2. TÄMÄN TIEDONANNON TARKOITUS 4 
3. LAPSIIN, NUORIIN JA NAISIIN KOHDISTUVA VÄKIVALTA 5 
4. KANSAINVÄLINEN TAUSTA 6 
5. UNIONIN VASTAUS 7 
II OSA: DAPHNE-OHJELMAN PERUSTAMINEN 8 
Tiedonvaihto, koordinointi ja yhteistyö 9 
Yleisen tietoisuuden lisääminen ja parhaiden toimintatapojen vaihtaminen 10 
Ohjelman avaaminen jäsenyyttä hakeneille valtioille 10 
III OSA: ERITYISET TOIMENPITEET LASTEN VÄKI­
VALLALTA SUOJELEMISEN TEHOSTAMISEKSI 11 
(a) Lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä j a väärinkäytöstä saatavilla 
olevien tilastojen kerääminen ja analysointi yhteisön tasolla 11 
(b) Jäsenvaltioiden viralliset rekisterit kadonneista henkilöistä 
ja Europolin asema 11 
IV OSA: NAISIA KOSKEVAT ERITYISET TOIMENPITEET 13 
I OSA: LAPSIIN, NUORIIN JA NAISIIN KOHDISTUVA VÄKIVALTA -
ONGELMAN TAUSTA 
1. JOHDANTO 
Lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuva väkivalta on jo pitkään jatkunut yhteiskunnallinen 
epäkohta ja rikkoo karkeasti näiden ryhmien ihmisoikeuksia. Ilmiö on valitettavasti 
havaittavissa kaikissa yhteiskunnissa ja yhteiskunnan kaikilla tasoilla kehitystasosta, 
poliittisesta vakaudesta, kulttuurista tai uskonnosta riippumatta. Sitä esiintyy sekä 
julkisen että yksityisen elämän aloilla. Ilmiö on maailmanlaajuinen ja vaikuttaa näin 
ollen myös Euroopan unionin jäsenvaltioissa. 
Ihmiseen kohdistuva väkivalta ilman lainsäädännöllistä perustaa on vakava rikkomus 
hänen ihmisoikeuksiaan vastaan. Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksessa 
lapsen oikeuksista vuodelta 1989 vahvistetaan alle 18-vuotiaiden oikeus tulla 
suojelluiksi "kaikenlaiselta ruumiilliselta ja henkiseltä väkivallalta, kaltoin kohtelulta tai 
hyväksikäytöltä"1. Pekingissä syyskuussa 1995 järjestetyn IV naisten 
maailmankonferenssin julistuksessa ja toimintaohjelmassa julistetaan naisiin 
kohdistuvan väkivallan poistamisesta vuonna 1993 annetun Wienin julistuksen 
mukaisesti, että naisten ja tyttöjen ihmisoikeuksiin kuuluu oikeus hallita omaa 
seksuaalisuuttaan ja päättää itse vapaasti ja vastuullisesti - ilman pakkoa, syrjintää tai 
väkivaltaa - siihen liittyvistä asioista, mukaan lukien terve sukupuolielämä ja 
suvunjatkaminen2. 
Kysymys naisiin ja lapsiin kohdistuvasta väkivallasta vaatii pitkän aikavälin 
investointeja. Tätä koskevat toimenpiteet on liitettävä ongelman koordinoituun, laajaan ja 
monialaiseen lähestymistapaan, jossa ovat mukana viranomaiset ja lainsäädännön 
toimeenpanijat sekä valtiosta riippumattomat järjestöt ja vapaaehtoisjärjestöt. 
2. TÄMÄN TIEDONANNON TARKOITUS 
Tällä tiedonannolla pyritään voimistamaan jäsenvaltioiden, yhteisön toimielinten ja 
valtiosta riippumattomien järjestöjen aloitteita, toimintaa ja toimenpiteitä, joilla 
vastustetaan naisiin, nuoriin ja lapsiin'kohdistuvaa väkivaltaa Euroopassa. 
a) Tiedonannon II osassa ehdotetaan monivuotista yhteisön toimintaohjelmaa 
(Daphne-ohjelma), jonka tarkoituksena on perustaa ja vahvistaa yhteisön tasolla 
valtiosta riippumattomien järjestöjen välisiä verkkoja, joilla helpotetaan asiaa 
koskevien tietojen ja kokemusten vaihtoa, tukea tiedotuskampanjoita, kannustaa 
pilottihankkeita ja innovatiivisia toimenpiteitä, edistää väkivaltaa koskevaa 
tutkimustyötä sekä parhaiden toimintatapojen vaihtamista väkivallan uhkaamien 
lasten, nuorten ja naisten tukemiseksi. Ohjelman perustamisesta annettu 
neuvoston päätös perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
235 artiklaan. Tiedonannon II osassa esitetään päätöksen perustelut. 
Yleissopimuksen 19 artikla. 
2 4. luvun C osan (Naiset ja terveys) 97 kohta. 
b) Tiedonannon III osassa ehdotetaan erityisiä toimenpiteitä lasten suojelemiseksi 
väkivallalta. Toimenpiteiden tarkoituksena on edistää ja parantaa lasten 
seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja väärinkäytöstä yleisesti saatavilla olevien 
tilastotietojen keräämistä ja analysointia, jolta niitä voitaisiin käyttää tällä alalla 
loteulellavicn loimien perustnna, sekä hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti 
Europolin mahdollisuuksia kadonneiden lasien etsinnässä. Toimenpiteet liittyvät 
Euroopan unionisia tehdyn sopimuksen VI osaston määräyksiin. 
c) Tiedonannon IV osassa ehdotetaan erityisiä toimenpiteitä naisiin kohdistuvan 
väkivallan torjumiseksi yhteisön tasolla vuonna 1999 toteutettaviin toimiin 
liittyen. 
3. LAPSIIN, NUORIIN JA NAISIIN KOHDISTUVA VÄKIVALTA 
Monet tekijät lisäävät naisten ja lasten altistumista väkivallalle: heikot sosiaaliset ja 
taloudelliset olosuhteet, yhteiskunnallinen asema, perheen ja muiden tukiverkkojen 
hajoaminen, elintavoista johtuvat kriisit kuten huumeiden ja alkoholin väärinkäyttö sekä 
naisten ja lasten pitäminen oikeutettuina seksuaalisuuden kohteina. 
Väkivalta voi ilmetä sekä fyysisenä että psyykkisenä pahoinpitelynä. Käytettävissä olevat 
kansallisen tason tilastot osoittavat tämän olevan huolestuttavan yleistä. 
Lasten seksuaalinen hyväksikäyttö3 ja väärinkäyttö4 ovat väkivallan vastenmielisimpiä 
ilmenemismuotoja. Niihin sisältyvät pahoinpitely, insesti, raiskaus, lapsikauppa, lasten 
prostituointi joko välittäjän tai asiakkaan ominaisuudessa, lapsipornon valmistaminen ja 
hallussapitoja sen levittäminen eri keinoin, muun muassa Internetin kautta. 
Kaupunkiväkivalta erityisesti nuorten keskuudessa sekä kouluissa tapahtuva väkivalta 
ovat liiankin yleinen piirre nyky-yhteiskuntamme kaikilla tasoilla. Tällaista väkivaltaa 
esiintyy erityisesti toimeentulotasoltaan alhaisilla kaupunkialueilla, joissa on tavallista 
enemmän köyhyyttä, huonot asuinolot ja sosiaaliset olot ja joiden asukkaat edustavat eri 
etnisiä ryhmiä. 
Vaikka seksuaalinen väkivalta saa yleensä osakseen eniten julkisuutta ja aiheuttaa 
suurinta pahennusta, suurin osa naisiin ja lapsiin kohdistuvasta väkivallasta on 
luonteeltaan muuta kuin seksuaalista. Kumpaakin väkivallan lajia esiintyy useimmiten 
kotioloissa. 
Naisiin ja lapsiin kotioloissa kohdistuvan väkivallan yleinen piirre on se, että se jatkuu 
järjestelmällisesti pitkiäkin aikoja, ja tähän olisi jäsenvaltioiden lainsäädännössä 
kiinnitettävä erityistä huomiota. 
Tilastot ja olemassaolevat todisteet osoittavat, että tiettyihin tavallista haavoittuvampiin 
ryhmiin kuuluvat naiset ja lapset ovat muita suuremmassa vaarassa joutua väkivallan 
3 'Hyväksikäyttöön' liittyy yleensä kolmas osapuoli, joka käyttää hyväkseen joko taloudellisesti tai 
luonnossa. 
4 'Väärinkäyttöön' ei liity kolmatta osapuolta ja se tapahtuu usein kotona tai sen tekijänä on lapselle 
tuttu henkilö. 
5 
uhreiksi. Tällaisia ryhmiä ovat mm. fyysisesti ja psyykkisesti vammaiset, etniset 
vähemmistöt, siirtolaiset, pakolaiset, rotusyrjinnän uhrit, vangit sekä henkilöt, jotka 
työskentelevät seksiteollisuudessa ja muilla sellaisilla aloilla, joihin liittyy suuri 
seksuaalisen hyväksikäytön tai väärinkäytön vaara. 
Kaikki väkivaltaiset teot vaikuttavat uhrien lisäksi myös heidän perheisiinsä ja koko 
yhteiskuntaan. Erityisesti lapsiin kohdistuvat ja muut perheessä tapahtuvat tai 
tiedotusvälineiden kautta nähdyt väkivaltaiset teot voival vai kultaa haitallisesti lasien 
fyysiseen, emotionaaliseen ja psyykkiseen terveyteen. Kokemus osoittaa, että 
hyväksikäytetyt lapset ovat vaarassa tulla myöhemmin itse hyväksikäyttäjiksi. 
Koska väkivallan uhrit eivät useinkaan ole halukkaita myöntämään vammojensa syytä, 
yhteiskunnalle aiheutuvien kustannusten kokonaismäärää on mahdoton arvioida. 
Alankomaiden viranomaisten äskettäin teettämässä tutkimuksessa5 todettiin naisiin 
kohdistuvasta väkivallasta yksistään Alankomaissa aiheutuviksi "kustannuksiksi" 
145 miljoonaa ecua vuodessa. Erityisesti jäsenvaltioiden julkisiin menoihin kohdistuvat 
kustannukset, kuten tarvittavasta lääkärinhoidosta sekä psykologisesta ja sosiaalisesta 
tuesta aiheutuvat kustannukset ovat koko Euroopan unionin alueella joka tapauksessa 
huomattavat. Kaikki näitä kustannuksia vähentävät toimet ovat siis* erittäin tervetulleita. 
4. KANSAINVÄLINEN TAUSTA 
Maailmanlaajuisen yhteistoiminnan tarve ihmisoikeuksien puolustamiseksi ja väkivallan 
torjumiseksi on tunnustettu jo pitkään eri tasoilla ja eri tavoin. 
Kansainvälisellä tasolla 
Ihmisoikeuksien yleismaailmallinen julistus vuodelta 1948, kaikkinaisen naisten 
syrjinnän poistamista koskeva yleissopimus vuodelta 1979, yleissopimus lapsen 
oikeuksista vuodelta 1989, vuonna 1990 järjestetty Lasten kansainvälinen 
huippukokous, Wienin julistus vuodelta 1993 naisiin kohdistuvan väkivallan 
poistamisesta, vuonna 1994 Kairossa järjestetty kansainvälinen väestö- ja 
kehityskonferenssi ja vuonna 1995 Pekingissä järjestetyn naisten 
maailmankonferenssin toimintaohjelma. 
Pekingin toimintaohjelmassa vuodelta 1995 kehotetaan hallituksia ja kansainvälisiä 
järjestöjä erityisesti toimimaan "integroidusti naisiin kohdistuvan väkivallan estämiseksi 
ja eliminoimiseksi"6 sekä poistamaan "naisilla käytävä kauppa" ja auttamaan 
"prostituutiosta ja ihmiskaupasta johtuvan väkivallan uhreja"7. 
Vuonna 1996 Tukholmassa järjestetyn, ensimmäisen kaupallisessa tarkoituksessa 
tapahtuvaa lasten seksuaalista hyväksikäyttöä käsitelleen maailmankonferenssin 
julistus ja toimintasuunnitelma ovat merkkipaalu ja perusta alalla nykyään 
toteutettavalle kansalliselle ja kansainväliselle toiminnalle. 
5 Economic costs of domestic violence against women Utrecht, Stichting Vrouwenopvang Nederland, 
1997. 
6 Tavoite Dl. 
7 Tavoite D3. 
6 
Euroopan tasolla 
Ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskeva Euroopan yleissopimus, 
jossa tunnustetaan kaikkien yksilöiden ja erityisesti naisten ja lasten oikeudet välttyä 
tulemasta kohdelluksi epäinhimillisesti ja alentavasti ja Strasbourgissa 11 päivänä 
lokakuuta 1997 järjestetyn Euroopan neuvoston toisen huippukokouksen 
päätösjulistus ja toimintasuunnitelma. 
Riiassa 22-23 päivänä tammikuuta 1998 järjestetty Itämeren maiden huippukokous 
tuki ja kehotti jäsenvaltioitaan toteuttamaan Euroopan unionin tasolla yhteisiä toimia 
ihmiskaupan ja lasten seksuaalisen hyväksikäytön ehkäisemiseksi. 
5. UNIONIN VASTAUS 
Unionilla, sen jäsenvaltioilla ja toimielimillä on erittäin tärkeä asema väkivallan 
vastaisessa toiminnassa. Toissijaisuusperiaatetta väheksymättä on todettava, että yhteisön 
toimintaa tällä alueella on tarpeen vahvistaa ja kehittää. 
Euroopan parlamentti on monessa yhteydessä8 korostanut naisiin ja lapsiin 
kohdistuvan väkivallan vastaisen toiminnan tarvetta ja kehottanut komissiota laatimaan ja 
toteuttamaan tämän väkivallan ehkäisemiseksi tarkoitettuja koordinoituja toiminta­
ohjelmia. 
Neuvosto ja komissio ovat toteuttaneet asiaan liittyviä toimia oikeus- ja sisäasioiden, 
sosiaalipolitiikan, kansanterveyden, opetuksen, audiovisuaalisten palvelujen, Internetin, 
tiedotuspolitiikan, matkailun ja unionin ulkosuhteiden alalla. 
Lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja väärinkäytön vastaisen yhteisön toiminnan 
perusteet on asetettu 25 päivänä syyskuuta 1996 annetussa muistiossa, joka perustuu 
Tukholmassa järjestetyn kansainvälisen kongressin toimintasuunnitelmaan. 
Naisten osalta komissio tukee aktiivista ja näkyvää mainstreaming-lähestymistapaa, 
jonka mukaisesti sukupuolikysymykset otetaan huomioon kaikissa yhteisön politiikoissa 
ja ohjelmissa ja liitetään naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevat kysymykset entistä 
tiiviimmin yhteisön politiikkojen kehykseen. 
Komissio katsoo, että suunnitteilla olevien yhteisön toimenpiteiden lisäksi tarvitaan 
toimia, joita käsitellään tiedonannon II, III ja IV osassa. 
Ks. erityisesti seuraavat Euroopan parlamentin päätöslauselmat: 
Alaikäisistä väkivallan uhreista 19.9.1996 annettu päätöslauselma (EYVL C 320, 28.10.1996, s. 190) 
Toimenpiteistä alaikäisten suojelemiseksi Euroopan unionissa 12.12.1996 annettu päätöslauselma 
(EYVL C 20, 20.1.1997, s. 170) 
Tarpeesta järjestää Euroopan unionin laajuinen kampanja naisiin kohdistuvan väkivallan täydellistä 
torjumista varten 16.9.1997 annettu päätöslauselma (EYVL C 304, 6.10.1997, s. 55). 
7 
Il OSA: DAPHNE-OHJELMAN PERUSTAMINEN 
DAPHNE-aloite käynnistettiin siten, että Euroopan parlamentti otti vuoden 1997 
talousarvioon (budjettikohta B3-4109) kolme miljoonaa ecua lapsiin, nuoriin ja naisiin 
kohdistuvan väkivallan torjuntatoimenpiteitä varten. Komissio on nyt luomassa 
DAPHNE-ohjelman oikeusperustaa esittämällä ehdotuksen neuvoston päätökseksi 
yhteisön toimintaohjelmasta vuosille 2000-2004 lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaan 
väkivaltaan liittyvän jäsenvaltioiden toiminnan tukemiseksi yhteisön tasolla. 
Koske ohjelma on luonteeltaan monialainen ja koska siihen liittyy useita sellaisia 
yhteisön tavoitteita, joiden toteuttamisesta perustamissopimuksissa ei määrätä, komissio 
ehdottaa päätöksen oikeusperustaksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
235 artiklaa. 
Ohjelman tarkoituksena on tukea ja kannustaa valtiosta riippumattomia järjestöjä ja 
vapaaehtoisjärjestöjä, jotka toimivat tämän väkivallan ehkäisemiseksi. Valtiosta 
riippumattomilla järjestöillä ja vapaaehtoisjärjestöillä on keskeinen asema lapsiin, nuoriin 
ja naisiin kohdistuvan väkivallan torjumisessa. Usein ne tarjoavat palveluja, joita 
viranomaiset eivät voi toteuttaa tai joiden toteuttamiseen niiltä puuttuu toimivalta. 
Yhteiskunta hyötyy, jos valtiosta riippumattomien järjestöjen asiantuntemusta ja 
kokemusta ja niiden ideoita ja ohjelmia kehitetään ja levitetään kaikkialle yhteisöön, niin 
että niitä voivat toteuttaa vastaavat järjestöt myös muissa jäsenvaltioissa. Komissio 
katsoo, että DAPHNE-ohjelman tarkoituksena on edistää tätä työtä. 
DAPHNE-aloitteen suuri menestys vuonna 1997 perustuu ohjelman myötä 
vapautuneeseen toimintakykyyn. Aloite sellaisenaan merkitsee eurooppalaisen 
yhteistoiminnan alkua valtiosta riippumattomien järjestöjen tasolla naisiin ja lapsiin 
kohdistuvan väkivallan ehkäisemiseksi. Se, miten suurta kiinnostusta valtiosta 
riippumattomat järjestöt kaikkialla yhteisössä ovat osoittaneet toimintaa kohtaan, kertoo 
selkeästi sen vastaavan tällä alalla toteutettavan vapaaehtoistyön tarpeita. Tämä näkyy 
myös siinä, että yhteisön rahoitusta on pyydetty 428 hankkeeseen yhteensä 35 miljoonan 
ecun arvosta. Käytettävissä olevien varojen rajallisuuden vuoksi komissio pystyi 
myöntämään tukea ainoastaan 47 hankkeelle. 
DAPHNE-ohjelma täydentää yhteisön toimintaa oikeus- ja sisäasioiden alalla. Neuvosto 
hyväksyi 29 päivänä marraskuuta 1996 yhteisen toiminnan ihmiskaupan ja lasten 
seksuaalisen hyväksikäytön ehkäisemistä koskevaksi monivuotiseksi ohjelmaksi (STOP-
ohjelma)9. Kyseinen aloite ja vaihto-ohjelma on tarkoitettu ihmiskaupan ja lasten 
seksuaalisen hyväksikäytön ehkäisemisestä vastaaville julkisen sektorin virkamiehille 
kuten tuomareille, poliiseille, virkamiehille, maahanmuutto- ja veroviranomaisille sekä 
sosiaalityöntekijöille. Koska DAPHNE-ohjelma kattaa vapaaehtoissektorin, nämä 
ohjelmat kattavat yhdessä kaikki tärkeimmät väkivallan torjumiseksi työskentelevät 
tahot. 
9 EYVL L 322, 12.12.1996, s. 7. 
Lisäksi DAPIINE-ohjelman kautta avustetaan poliisi- ja oikeusviranomaisia mm. 
lukemalla sellaisia valtiosta riippumattomien järjestöjen hankkeita, jotka käsittelevät 
kadonneiden lasien tapauksia, tiedottamalla poliisiviranomaisille väkivallalle alttiina 
olevien lasten, nuorten ja naisten erityistarpeista. 
Valtiosta riippumattomien järjestöjen DAPHNE-ohjelman yhteydessä ehdottamiin 
toimiin liittyy Euroopan laajuisten verkkojen perustaminen ja voimistaminen sekä 
innovatiivisten pilottihankkeiden toteuttaminen. Hankkeiden tuloksia voidaan toteuttaa 
myös muissa jäsenvaltioissa ja muilla alueilla ja tuottaa siten lisäarvoa Euroopan tasolla. 
Monivuotisen ohjelman ansiosta toiminnalle saadaan ennalta tunnettu ja vakaa budjetti, 
jonka perusteella on mahdollista suunnitella monivuotisia hankkeita, sekä jäsennelty 
kehys, jonka avulla voidaan taala johdonmukaisuus ja jatkuvuus toiminnan eri aloilla ja 
saavuttaa laaja kattavuus. Kuten ennenkin, komissio lukee lapsiin kohdistuvan väkivallan 
ehkäisemiseen tähtääviä toimia yhtä suurella avustuksella kuin naisiin kohdistuvan 
väkivallan ehkäisemiseen tähtääviä toimia. 
Aikaisempien vuosien kokemuksen perusteella komissio voi suunnata ohjelman 
toimintaa aloille, joilla tarvitaan erityisiä toimenpiteitä, niin että tarpeeton päällekkäisyys 
voidaan välttää. 
Käytännön tasolla ohjelman tavoitteita edistetään auttamalla ja kannustamalla valtiosta 
riippumattomia järjestöjä ja vapaaehtoisjärjestöjä kaikkialla EU:ssa: 
• toimimaan yhteistyössä sekä keskenään että alan viranomaisten kanssa, mukaan 
lukien lainvalvontaviranomaiset (verkostuminen) 
• parantamaan toimintansa laatua pilottihankkeiden avulla, vaihtamaan parhaita 
toimintatapoja ja levittämään tietoa mm. seminaarien, konferenssien, julkaisujen 
ja Internetin välityksellä 
• parantamaan yleistä tietoisuutta sekä kehittämään ja vaihtamaan parhaita 
toimintatapoja väkivallalle alttiina olevien lasten, nuorten ja naisten tukemiseksi. 
Valtiosta riippumattomien järjestöjen toimintaa toteutetaan kahdella pääalalla, jotka usein 
tosin väistämättä liittyvät tiiviisti toisiinsa. Alat ovat seuraavat: 
• tiedonvaihto, koordinointi ja yhteistyö 
• yleisen tietoisuuden parantaminen ja parhaiden toimintatapojen vaihtaminen. 
Tiedonvaihto, koordinointi ja yhteistyö 
(a) valtiosta riippumattomien järjestöjen ja vapaaehtoisjärjestöjen kesken eri 
jäsen valtioissa 
Väkivaltaan liittyvien ongelmien parissa toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen 
kokemus vaihtelee jäsenvaltioittain ja niiden toiminnan tasosta riippuen. Komissio pyrkii 
helpottamaan tiedonvaihtoa, koordinointia ja yhteistyötä valtiosta riippumattomien 
järjestöjen välillä kannustamalla verkkojen perustamista ja kehittämistä eri 
jäsenvaltioissa. Valtiosta riippumattomille järjestöille olisi hyötyä erityisesti 
tietokeskuksesta, joka voisi toimia esimerkiksi Internetin WWW-sivuilla; keskukseen 
koottaisiin ja siellä analysoitaisiin ja toimitettaisiin käyttöön kaikenlaista alaan liittyvää 
aineistoa, mm. kadonneisiin henkilöihin liittyviä tietoja. 
(b) valtiosta riippumattomien järjestöjen ja viranomaisten kesken, mukaan lukien 
lainvalvontaviranomaiset ja sosiaalityöntekijät 
Komissio on tietoinen tarpeesta parantaa valtiosta riippumattomien järjestöjen ja 
viranomaisten välisiä yhteyksiä. Kumpikin osapuoli kaipaa entistä tiiviimpää yhteistyötä, 
jonka avulla voitaisiin parantaa palvelujen laatuja uhrien etujen mukaisesti. DAPHNE-
ohjelmalla kannustetaan tällaista yhteistyötä erityisesti seuraavissa toimissa: 
• osallistuminen erityisesti niiden poliisien koulutukseen, jotka joutuvat työssään 
tekemisiin väkivallalle alttiina olevien lasten, nuorten ja naisten kanssa 
• keskinäisen ymmärtämyksen parantaminen siltä osin, millä tavoin valtiosta 
riippumattomat järjestöt voivat avustaa julkisia viranomaisia. 
Yleisen tietoisuuden parantaminen ja parhaiden toimintatapojen vaihtaminen 
Tällä toiminnan alalla komissio haluaa pääasiallisesti edistää innovatiivisia 
pilottihankkeita, joissa on useita osallistujia ja joilla tuetaan muihinkin jäsenvaltioihin 
ulotettavaa toimintaa. Erittäin tärkeää on parantaa väkivaltaongelman luonteen ja 
laajuuden ymmärtämystä suuren yleisön sekä erityisesti riskiryhminä olevien lasten, 
nuorten ja naisten keskuudessa. 
Komissio katsoo, että olisi hyödyllistä toimia seuraavilla aloilla: 
• tietoisuuden parantamiseen tähtäävät toimet sekä tiedotuskampanjat, jotka on 
tarkoitettu suurelle yleisölle ja erityisesti väkivallalle alttiina oleville naisille ja 
lapsille 
• väkivaltaa koskevat tutkimusohjelmat 
• parhaiden toimintatapojen edistäminen ja vaihtaminen väkivallalle alttiina olevien 
lasten, nuorten ja naisten tukemiseksi. 
Ohjelman avaaminen jäsenyyttä hakeneille valtioille 
Naisiin ja lapsiin kohdistuva väkivalta on vakava huolenaihe useissa yhteisön jäsenyyttä 
hakeneissa maissa. Eurooppa-neuvosto päätti Luxembourgissa 12-13 päivänä 
joulukuuta 1997 pitämässään kokouksessa, että näillä mailla tulisi olla mahdollisuus 
osallistua yhteisön ohjelmiin; tämän tulisi olla liittymistä edeltävän tehostetun strategian 
keskeinen osa-alue. DAPHNE-ohjelman avaaminen kyseisille maille on siis näiden 
pyrkimysten mukainen ja muodostaa konkreettisen askeleen kohti ihmisoikeuksien 
vahvistumista. Ohjelman oikeusperustaa koskevaan komission ehdotukseen lisätään 
artikla ohjelman avaamisesta jäsenyyttä hakeneille valtioille. 
10 
Komissio tekee ehdotuksen päätökseksi lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvan 
väkivallan vastaisia toimenpiteitä koskevasta yhteisön toimintaohjelmasta vuosille 
2000-2004. 
III OSA: ERITYISET TOIMENPITEET LASTEN VÄKIVALLALTA 
SUOJELEMISEN TEHOSTAMISEKSI 
(a) Lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja väärinkäytöstä saatavilla 
olevien tilastojen kerääminen ja analysointi yhteisön tasolla 
On erittäin vaikeaa saada tarkkoja tilastotietoja lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja 
väärinkäytöstä. Vaikka kaikissa jäsenvaltioissa on rekisterit rikostuomioista ja saatavilla 
on joitakin lukuja paikallisille sosiaalipalveluille ilmoitetuista tapauksista, monista tai 
luultavasti useimmista hyväksikäyttö- ja väärinkäyttötapauksista ei koskaan tehdä 
ilmoitusta viranomaisille. 
Komissio katsoo, että lasten seksuaalisen hyväksikäytön ja väärinkäytön torjunnan 
EU:ssa on perustuttava mahdollisimman luotettavaan tietoon ongelman laajuudesta ja 
luonteesta. On tunnustettu, että kaikilla jäsenvaltioilla ei ole yhteistä määritelmää 
seksuaaliselle rikoksille tai edes johdonmukaista määritelmää käsitteelle 'lapsi'. 
Eurostat ci nykyään itse kerää tätä ongelmaa koskevia tilastoja. Sillä on kuitenkin 
merkittävä kokemus työstä jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa tilastojen 
yhdenmukaistamiseksi erityisesti sosiaalipolitiikan alalla. Olisi erittäin arvokasta 
suorittaa vastaavaa yhdenmukaistamista myös lasten seksuaalista hyväksikäyttöä 
koskevien jäsenvaltioiden tilastojen osalta, koska siten voitaisiin muodostaa 
asianmukainen arvio tilanteesta ja ehdottaa vastatoimenpiteitä. 
Neuvosto antoi 19 päivänä maaliskuuta 1998 Eurostatille tehtävän kerätä ja analysoida 
turvapaikkaa ja maahanmuuttoa koskevia tilastotietoja. 
Komissio ehdottaa, että neuvosto antaisi Eurostatille tehtävän kerätä ja analysoida 
kaikki yleisesti saatavilla olevat tilastot lasten seksuaalisesta hyväksikäytöstä ja 
väärinkäytöstä jäsenvaltioissa. 
(b) Jäsenvaltioiden viralliset rekisterit kadonneista henkilöistä ja Europolin 
asema 
Kadonneita henkilöitä koskevia virallisia rekistereitä on olemassa joissakin 
jäsenvaltioissa, ei kuitenkaan kaikissa. Eräissä jäsenvaltioissa niitä pidetään lisäksi 
alueellisella eikä kansallisella tasolla. Toimintamenetelmiä ei ole standardisoitu; tämä 
koskee erityisesti rekisteriin liittämistä koskevia määritelmiä ja perusteita sekä 
jäsenvaltioiden tietokantojen yhteensopivuutta ja niihin pääsyä. Tällaisten rekisterien 
perustaminen ja ylläpitäminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivallan piiriin. 
Oikeus-ja sisäasioita käsittelevä neuvosto hyväksyi 19 päivänä maaliskuuta 1998 osana 
24 päivänä helmikuuta 1997 annetun yhteisen toiminnan10 täytäntöönpanoa ehdotuksia, 
jolka koskevat kadonneita henkilöitä ja tunnistamattomia ruumiita. Ehdotusten mukaan 
olisi perustettava kansallisia koordinointikeskuksia, joihin koottaisiin kadonneita 
henkilöitä ja tunnistamattomia ruumiita koskevat tiedot, ja paranneltava nykyisiä 
työskentelytapoja. Keskusten tehtävänä olisi kerätä, analysoida ja säilyttää tietoja sekä 
vaihtaa niitä muiden maiden keskusten kanssa Interpolin ja Schengenin tietojärjestelmän 
[Schengen Information System (SIS)] välityksellä; lisäksi keskukset voisivat koordinoida 
tiedotus-ja koulutustoimintaa. Tämän lisäksi neuvosto ehdotti, että kadonneita henkilöitä 
koskevien raporttien käsittelyä kansallisella tasolla olisi parannettava asettamalla 
etusijalle tiettyihin riskiryhmiin kuuluvat kadonneet henkilöt, erityisesti alle 13-vuotiaat 
lapset ja alle 18-vuotiaat nuoret, jos heidän epäillään olevan sellaisen henkilön seurassa, 
joka voi olla heille vaaraksi. 
Europolin huumeyksikkö EDU ja myöhemmin myös Europol avustavat jäsenvaltioita 
erityisesti tietojen vaihdossa sekä toimenpiteiden analysoinnissa ja tukemisessa. 
Komissio katsoo, että kadonneita lapsia koskevien tiedustelujen ja heitä koskevat tietojen 
toimittaminen Europol-yhteyshenkilöllc on tehokkain ja nopein tapa saada tarvittavia 
tietoja muista jäsenvaltioista. Näin jäsenvaltiot saavat käyttöönsä täsmällisiä, 
asianmukaisia ja ehdottoman luottamuksellisia tietoja. Europol-yhteyshenkilön kautta 
päästään osallisiksi myös muiden virastojen tiedoista eivätkä kieliongelmat hidasta 
tiedonkulkua. Jos tapauksen kuitenkin katsotaan edellyttävän yhteydenottoa myös 
Interpoliin, näin olisi myös tehtävä, ja tällöin olisi käytettävä Interpolin tietokantaa 
päällekkäisyyden välttämiseksi. 
Komissio ehdottaa seuraavia toimia: 
• 
• Jäsenvaltioiden olisi käytettävä Europolin välineitä ja erityisesti omia Europol-
yhteyshenkilöitään 
varmistaakseen nopean keskinäisen avunannon kadonneitten lasten 
jäljittämiseksi ja löytämiseksi sekä voidakseen tarvittaessa ryhtyä toimiin asiaan 
sekaantuneita rikollisia ja rikollisverkkoja vastaan ja 
kehittääkseen ja yltdenmukaistaakseen jäsenvaltioiden nykyisiä kansainvälisiä ja 
kansallisia kadonneiden henkilöiden rekistereitä, erityisesti niihin liittämistä 
koskevien määritelmien ja perusteiden osalta sekä tietokantojen 
yhteensopivuuden ja niihin pääsyn parantamiseksi jäsenvaltioissa ja niiden 
välillä. 
Olisi hyödynnettävä Europolin kykyä tehdä yksityiskohtaisia analyyseja, joiden 
avulla voidaan päättää, millaisia poliittisia, lainsäädännöllisiä ja strategisia 
päätöksiä on tarpeen tehdä, sekä käynnistettävä ja tuettava kadonneisiin lapsiin 
liittyviä lainvalvontaa koskevia kansainvälisiä tutkimuksia ja operaatioita. 
10 EYVLL 63, 4.3.1997, s. 2. 
12 
IV OSA: NAISIA KOSKEVAT ERITYISET TOIMENPITEET 
Vastauksena Euroopan parlamentin alun perin esittämään pyyntöön" järjestää 
vuonna 1999 Euroopan unionin laajuinen kampanja naisiin kohdistuvan väkivallan 
täydellistä torjumista varten komissio suostui järjestämään yhteistyössä parlamentin ja 
neuvoston puheenjohtajamaan kanssa sarjan tapahtumia (konferensseja ja näyttelyitä). 
Tapahtumia on alettu valmistella jo Yhdistyneen kuningaskunnan puheenjohtajakaudella, 
ja varsinaisesti ne käynnistyvät Itävallan puheenjohtajakaudella. Osa tapahtumista 
voidaan toivottavasti järjestää jäsenyyttä hakeneissa maissa. Tapahtumien sisältönä on 
erityisesti väkivallan estämiseen ja siltä suojaamiseen liittyvien tietojen ja kokemusten 
vaihto sekä väkivallan uhrien sosiaalinen ja ammatillinen kuntoutus. Erityisiksi 
toimenpiteiksi on ehdotettu naisiin kohdistuvaa väkivaltaa koskevien tilastotietojen 
yhdistämistä ja analysointia yhteisössä. On harkittava, tarvitaanko toiminnan 
rahoittamiseksi lisää varoja DAPHNE-aloitteelle varatun budjettikohdan (B3-4109) 
lisäksi. Jäsenvaltioita kannustetaan osallistumaan aktiivisesti laatimalla omat aloitteensa 
tämän vuoden kuluessa. 
Tärkein konferenssi pidetään kansainvälisenä naisten päivänä 8 päivänä 
maaliskuuta 1999, ja sitä varten laaditaan kertomus, jossa esitellään kattavasti naisiin 
kohdistuvasta väkivallasta yleisesti saatavilla olevat jäsenvaltioiden tilastot ja 
analysoidaan niitä. Kertomus tehdään yhteistyössä jäsenvaltioiden asiantuntijoiden 
kanssa ja siitä saadaan tukeva perusta ymmärtämykselle ja toiminnalle tällä väkivallan 
alalla, johon kuuluu myös perheväkivalta. Siinä yhdistetään tutkimus- ja tilastotietoja 
asiaan liittyviltä lukuisilta eri aloilta, joihin kuuluvat mm. väkivallan eri lajit (erityisesti 
perheväkivalta, johon Euroopan parlamentti ja eräät jäsenvaltiot ovat kiinnittäneet 
erityistä huomiota), itse aiheutettujen vammojen laajuus ja luonne sekä väkivallasta 
aiheutuvat sosiaaliset ja taloudelliset kustannukset. 
Tämän tilastollisen kertomuksen lisäksi olisi tehtävä kartoitus (Eurobarometer), jotta 
voitaisiin verrata keskenään jäsenvaltioissa käytettävissä olevia naisiin kohdistuvaa 
väkivaltaa koskevia tietoja ja siitä tehtyjä yleisiä huomioita. Liittämällä tutkimukseen 
edustavia yhteiskunnallisia esimerkkejä kaikista jäsenvaltioista siitä saadaan tarkempi 
analyyttinen perusta tulevalle toiminnalle. 
Toiseksi tärkein konferenssi järjestetään vuoden 1999 lopulla Suomen 
puheenjohtajakaudella. Sitä varten kootaan täydellinen kertomus kaikista toimista, joita 
jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tai joissa ne ovat olleet aloitteen tekijöinä kyseisenä vuonna 
(esimerkiksi konferenssit, kouluille suunnattu tiedotus, kampanjat, pilottihankkeet, eri 
menettelyjä koskevat selvitykset, mukaan lukien lainsäädäntö- ja 
lainvalvontatoimenpiteet, joilla suojellaan naisten oikeuksia ja lisätään tietämystä niistä). 
Tarpeesta järjestää Euroopan unionin laajuinen kampanja naisiin kohdistuvan väkivallan täydellistä 
torjumista varten 16.9.1997 annettu päätöslauselma (EYVL C 304, 6.10.1997, s. 55). 
13 
Komissio suosittelee seuraavaa : 
• Jäsenvaltioiden olisi edistettävä tutkimusta, kerättävä tietoja ja laadittava 
tilastoja kaikista naisiin kohdistuvan väkivallan muodoista, erityisesti 
perheväkivallasta, ja edistettävä tutkimusta siitä, miten tehokkaita naisiin 
kohdistuvan väkivallan estämiseksi ja torjumiseksi tehdyt toimenpiteet ovat. 
• Jäsenvaltioiden olisi kannustettava erityisesti valtiosta riippumattomia järjestöjä 
laatimaan ja toteuttamaan sellaisia rakenteita, ohjelmia ja toimenpiteitä, joiden 
tarkoituksena on parantaa naisiin kohdistuvan väkivallan syiden, seurausten ja 
menetelmien tuntemusta ja ymmärtämystä. 
• Jäsenvaltioiden olisi järjestettävä ja rahoitettava Euroopan parlamentin ja 
Euroopan komission vuonna 1999 toteuttamien toimien yhteydessä 
tiedotuskampanjoita sekä kasvatus- ja koulutusohjelmia, joiden avulla voidaan 
parantaa miesten, naisten ja lasten tietoisuutta niistä henkilökohtaisista ja 
sosiaalisista haitoista, joita väkivalta uhreilleen aiheuttaa perheissä, yhteisöissä 
ja yhteiskunnassa. 
14 
Ehdotus 
NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 
yhteisön laajuista lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaan väkivaltaan liittyvän 
jäsenvaltioiden toiminnan tukemista koskevasta yhteisön keskipitkän aikavälin 
toimintaohjelmasta (DAPHNE-ohjelma) (2000-2004) 
15 
TIIVISTELMÄ ARTIKLOISTA 
1 artikla 
Artiklassa perustetaan lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaan väkivaltaan liittyviä 
toimenpiteitä koskeva viisivuotinen yhteisön toimintaohjelma vuosille 2000-2004. 
Ohjelman tavoitteena on edistää tällaisen väkivallan torjuntaa ja erityisesti avustaa ja 
kannustaa väkivaltaa aktiivisesti torjuvia valtiosta riippumattomia järjestöjä ja 
vapaaehtoi sj ärj estöj ä. 
Ehdotetut toimenpiteet voidaan jakaa kahteen ryhmään: 
1. Verkot, tietojen vaihto, toiminnan yhteensovittaminen ja yhteistyö EU:n tasolla 
2. Yleisen tietoisuuden lisääminen ja parhaiden toimintatapojen vaihtaminen. 
2 artikla 
Artiklassa edellytetään, että komissio toteuttaa toimenpiteet yhteistyössä jäsenvaltioiden 
ja kyseisellä alalla toimivien järjestöjen kanssa. 
3 artikla 
Artiklassa edellytetään johdonmukaisuutta ja täydentävyyttä muihin yhteisön ohjelmiin 
ja toimenpiteisiin nähden. 
4 ja 5 artikla 
Artikloissa perustetaan neuvoa-antava komitea, joka muodostuu jäsenvaltioiden 
edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komissio, ja säädetään komitean 
menettelytavoista. 
6 artikla 
Artiklassa kannustetaan yhteistyöhön kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen 
kanssa. Siinä säädetään myös jäsenyyttä hakeneiden maiden mahdollisuudesta osallistua 
ohjelmaan. 
7 artikla 
Artiklassa säädetään ohjelman seurannasta ja jatkuvasta arvioinnista sekä komission 
velvollisuudesta laatia kertomukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle ohjelman 
kolmannen toimintavuoden aikana ja ohjelman päätyttyä. Kertomukset on lähetettävä 
myös talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle. 
Liite 
Liitteessä esitetään ohjelman erityistavoitteet ja toimenpiteet jaettuina kahteen ryhmään 
1 artiklan mukaisesti. 
16 
Ehdotus 
NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI 
yhteisön laajuista lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaan väkivaltaan liittyvän 
jäsenvaltioiden toiminnan tukemisia koskevasta yhteisön keskipitkän aikavälin 
toimintaohjelmasta (DAPI INE-ohjelma) (2000-2004) 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 235 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen,12 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,13 
ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon,14 
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon,15 
sekä katsoo, että 
1. lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuva väkivalta loukkaa vakavasti heidän 
ihmisoikeuksiaan ja aiheuttaa vakavaa vahinkoa kyseisen väkivallan uhrien fyysiselle 
ja henkiselle terveydelle ja heidän perheilleen, ja siitä aiheutuu huomattavia sosiaalisia 
ja taloudellisia kustannuksia koko yhteiskunnalle, 
2. Euroopan parlamentti on alaikäisistä väkivallan uhreista16 19 päivänä syyskuuta 1996, 
toimenpiteistä alaikäisten suojelemiseksi Euroopan unionissa17 12 päivänä joulukuuta 
1996 ja tarpeesta järjestää Euroopan unionin laajuinen kampanja naisiin kohdistuvan 
väkivallan täydellistä torjumista varten18 16 päivänä syyskuuta 1997 antamissaan 
päätöslauselmissa vedonnut komissioon, jotta tämä laatisi ja panisi täytäntöön 
toimintaohjelmia kyseisen väkivallan torjumiseksi, 
3. naisiin, nuoriin ja lapsiin kohdistuvaan väkivaltaan liittyvät välittömät toimenpiteet 
kuuluvat toissijaisuusperiaatteen mukaisesti pääasiassa jäsenvaltioiden toimivallan 
piiriin joko kansallisella tai paikallisella tasolla, 
12 EYVL 
13 EYVL 
14 EYVL 
15 EYVL 
16 EYVL C 320,28.10.1996, s. 190. 
17 EYVL C 20, 20.1.1997, s. 170. 
18 EYVL C 304, 6.10.1997, s. 55. 
17 
4. yhteisö voi tuoda naisiin, nuoriin ja lapsiin kohdistuvan väkivallan estämiseen 
liittyvään jäsenvaltioiden toimintaan lisäarvoa välittämällä tietoa ja kokemuksia, 
vahvistamalla ensisijaiset toiminta-alat yhdessä, kehittämällä verkkoja tarpeen 
mukaan, valitsemalla yhteisön laajuisia hankkeita sekä motivoimalla ja aktivoimalla 
kaikkia asianosaisia, 
5. tämä ohjelma voi luoda lisäarvoa määrittämällä ja edistämällä hyviä toimintatapoja ja 
politiikkoja, tukemalla innovaatioita ja vaihtamalla asian kannalta merkityksellisiä 
kokemuksia, 
6. perustamissopimuksen 3 b artiklassa esitetyn toissijaisuusperiaatteen ja 
suhteellisuusperiaatteen mukaisesti suunnitellun toiminnan tavoitteet voidaan toteuttaa 
paremmin yhteisön tasolla; tämä päätös rajoittuu vähimpään näiden tavoitteiden 
toteuttamiseksi tarpeelliseen eikä siten ylitä sitä, mikä tarvitaan tähän tarkoitukseen. 
7. on tarpeen edistää komission, jäsenvaltioiden, valtiosta riippumattomien järjestöjen ja 
erityisesti naisten ja lapsien hyväksi toimivien järjestöjen aktiivista kumppanuutta 
tällä alalla, ja tukea kaikkien asian kannalta merkityksellisten politiikkojen ja 
toimenpiteiden välistä synergiaa, 
8. yhteistyötä kansanterveyden alalla toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa ja 
kolmansien maiden kanssa olisi edistettävä, 
9. olisi säädettävä edellytyksistä, joiden mukaan jäsenyyttä hakeneet maat voisivat 
jäsenyyttä edeltävässä vaiheessa osallistua tähän ohjelmaan asiaa koskevissa 
sopimuksissa, erityisesti assosiaatiosopimuksissa ja niihin liittyvissä lisäpöytäkirjoissa 
määrättyjen edellytysten mukaisesti, 
10. ohjelman arvon ja vaikutusten lisäämiseksi toimenpiteitä olisi arvioitava jatkuvasti 
erityisesti niiden tehokkuutta ja asetettujen tavoitteiden saavuttamista silmällä pitäen ja 
varauduttava tekemään tarvittavat muutokset, 
11. Neuvoa-antavan komitean olisi avustettava komissiota tämän päätöksen soveltamiseksi, 
12. ohjelman olisi oltava viisivuotinen, jotta olisi riittävästi aikaa toteuttaa toimenpiteitä 
asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, 
13. perustamissopimuksen 2 artiklassa määrätään, että yhteisön tehtäviin kuuluu 
sosiaalisen suojelun korkean tason sekä elintason ja elämän laadun nousun 
edistäminen koko yhteisön alueella, 
14. perustamissopimuksen 3 artiklan j ja o alakohdassa määrätään, että yhteisön 
toimintaan sisältyy taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittaminen ja 
myötävaikuttaminen korkean terveyden suojelun tason saavuttamiseen, 
15. DAPHNE-ohj elma myötävaikuttaa mainittuj en tavoitteiden saavuttamiseen, j a 
16. perustamissopimuksessa ei ole muita valtuuksia tämän päätöksen tekemiseksi kuin 
235 artiklassa määrätyt, 
ON PÄÄTTÄN YT SEURAAVAA: 
1 artikla 
Ohjelman perustaminen 
1. Tällä päätöksellä perustetaan lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaan väkivaltaan 
liittyviä toimenpiteitä koskeva yhteisön keskipitkän aikavälin toimintaohjelma 
(DAPHNE-ohjelma), jäljempänä 'ohjelma', joka on voimassa 1 päivästä 
tammikuuta 2000 31 päivään joulukuuta 2004. 
2. Ohjelman tavoitteena on edistää lapsien, nuorten ja naisten suojelemista 
väkivaltaisilta teoilta ja erityisesti avustaa ja kannustaa väkivaltaa aktiivisesti 
torjuvia valtiosta riippumattomia järjestöjä ja vapaaehtoisjärjestöjä. 
3. Tämän ohjelman mukaisesti toteutettavat toimenpiteet ja niiden erityistavoitteet 
esitetään liitteessä ja sisältävät: 
a) verkkojen perustamisen, tietojen vaihdon, toiminnan yhteensovittamisen ja 
yhteistyön yhteisön tasolla, 
b) yleisen tietoisuuden lisäämisen sekä parhaiden toimintatapojen vaihdon, ja 
e) muut menot. 
2 artikla 
Täytäntöönpano 
1. Komissio varmistaa 1 artiklan 3 kohdassa esitettyjen toimenpiteiden 
täytäntöönpanon kiinteässä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. 
2. Komissio toimii yhteistyössä lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvaa väkivaltaa 
torjuvien laitosten ja järjestöjen kanssa. 
3 artikla 
Yhdenmukaisuus ja täydentävyys 
Komissio varmistaa, että ohjelman mukaisesti toteutettavat yhteisön toimenpiteet ja muut 
asian kannalta merkitykselliset yhteisön ohjelmat ja toimenpiteet ovat keskenään 
yhdenmukaisia ja täydentävät toisiaan. 
19 
4 artikla 
Komitea 
1. Tämän päätöksen soveltamiseksi komissiota avustaa neuvoa-antava komitea, jossa 
on jäsenvaltioiden edustajat ja puheenjohtajana komission edustaja. 
Komission edustaja tekee komitealle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä. 
Komitea antaa tarvittaessa äänestetty ään lausuntonsa ehdotuksesta määräajassa, 
jonka puheenjohtaja voi asettaa asian kiireellisyyden mukaan. 
Lausunto merkitään pöytäkirjaan; lisäksi jokaisella jäsenvaltiolla on oikeus pyytää 
että sen kanta merkitään pöytäkirjaan. 
Komission on niin suurelta osin kuin mahdollista otettava huomioon komitean 
lausunto. Sen on ilmoitettava millä tavoin lausunto on otettu huomioon. 
2. Komitea vahvistaa työj ärj estyksensä. 
5 artikla 
Komiteamenettely 
1. Komitea avustaa komissiota 4 artiklassa menettelytapaa noudattaen erityisesti 
asioissa, jotka koskevat: 
a) ohjelmaan kuuluvien hankkeiden valintaa ja rahoitusta koskevia 
perusteita ja menettelyjä, ja 
b) seuranta-ja arviointimenettelyä. 
2. Komission edustaja ilmoittaa komitealle säännöllisin väliajoin ohjelman yleisestä 
edistymisestä. 
6 artikla 
Kansainvälinen yhteistyö 
1. Ohjelman täytäntöönpanon aikana edistetään yhteistyötä kolmansien maiden ja 
kansanterveyden alalla toimivaltaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa. 
2. Ohjelmaan voivat osallistua myös Keski-Euroopan assosioituneet maat 
assosiaatiosopimuksissa tai niihin liittyvissä lisäpöytäkirjoissa määrättyjen yhteisön 
ohjelmiin osallistumista koskevien edellytysten mukaisesti. Kypros voi osallistua 
ohjelmaan lisämäärärahojen perusteella EFTA-maihin sovellettavien sääntöjen 
mukaisesti noudattaen mainitun maan kanssa sovittavia menettelyjä. 
20 
7 artikla 
Seuranta ja arviointi 
1. Pannessaan tämän päätöksen täytäntöön komissio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet 
ohjelman seurannan ja jatkuvan arvioinnin varmistamiseksi ottaen huomioon 
I artiklassa ja liitteessä tarkoitetut yleis- ja erityistavoitteet. 
2. Ohjelman kolmantena toimintavuonna komissio esittää Euroopan parlamentille ja 
neuvostolle arviointikertomuksen. 
3. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle lopullisen kertomuksen 
ohjelman päätyttyä. 
4. Komissio sisällyttää näihin 2 ja 3 kohdassa mainittuihin kertomuksiin tiedot 
yhteisön rahoituksesta toiminnan eri aloilla ja 3 artiklassa tarkoitetusta 
toimenpiteiden keskinäisestä täydentävyydestä sekä arviointien tulokset. 
Komissio lähettää ne myös talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle. 
Tehty Brysselissä 
Neuvoston puolesta 
puheenjohtaja 
21 
LIITE 
ERITYISTAVOITTEET JA TOIMENPITEET 
I TOIMENPITEET, JOILLA PERUSTETAAN VERKKOJA JA VARMISTE­
TAAN I ILTOJEN VAIHTO, TOIMINNAN YHTEENSOVITTAMINEN JA 
YHTEISTYÖ EUROOPAN YHTEISÖN TASOLLA 
Tavoite: avustetaan ja kannustetaan valtiosta riippumattomia järjestöjä ja 
vapaaehtoisjärjestöjä toimimaan yhteistyössä keskenään ja julkisten elinten 
viranomaisten kanssa mukaan lukien rikollisuuden vastustamiseksi toimivat 
viranomaiset ja sosiaalityöntekijät. 
1. Tuetaan eri jäsenvaltioiden valtiosta riippumattomien järjestöjen välisten verkkojen 
perustamista asian kannalta merkityksellisten tietojen ja kokemusten vaihdon 
helpottamiseksi, mukaan lukien kadonneita henkilöitä koskevat kysymykset. 
2. Edistetään valtiosta riippumattomien järjestöjen ja julkisten elinten viranomaisten 
välistä yhteistyötä osapuolten keskinäisen työnjaon tuntemuksen parantamiseksi ja 
asian kannalta merkityksellisten tietojen ja kokemusten vaihtamiseksi. 
II TOIMENPITEET, JOILLA PYRITÄÄN LISÄÄMÄÄN YLEISTÄ 
TIETOISUUTTA JA PARHAIDEN TOIMINTATAPOJEN VAIHTOA 
Tavoite: lisätään yleistä tietoisuutta lapsiin, nuoriin ja naisiin kohdistuvasta 
väkivallasta mukaan lukien seksuaalisen hyväksikäytön tarkoituksiin 
käytävä kauppa, kaupallinen seksuaalinen hyväksikäyttö ja muu 
seksuaalinen väärinkäyttö ja edistetään parhaiden toimintatapojen vaihtoa. 
3. Edistetään suuren yleisön ja erityisesti lasten ja nuorten keskuudessa 
tiedotuskampanjoita, pilottihankkeita ja tietoisuutta lisääviä toimia, jotka koskevat 
mahdollisia väkivallan riskejä ja keinoja välttää niitä. 
4. Kehitetään yhteisön laajuinen tietolähde avustamaan valtiosta riippumattomia 
järjestöjä ja toimittaa niiden käyttöön hallitusten, valtiosta riippumattomien 
järjestöjen ja korkeakoulujen kokoamia väkivallan torjuntaa koskevia julkisia 
tietoja. 
5. Perustetaan väkivaltaa koskevia tutkimusohj elmia. 
6. Edistetään ja vaihdetaan yhteisön tasolla parhaita toimintatapoja väkivallan 
uhkaamien lasten, nuorten ja naisten tukemiseksi. 
22 
III MUUT MENOT 
Lisäksi ohjelman avulla rahoitetaan tutkimuksia, asiantuntijatapaamisia, konferensseja ja 
seminaareja sekä tiedotteita ja julkaisuja, jotka liittyvät välittömästi ja olennaisena osana 
toimenpiteiden toteuttamiseen. 
23 

ISSN 1024-4492 
KOM(98) 335 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 06 05 
Luettelonumero : CB-CO-98-356-FI-C 
ISBN 92-78-36877-6 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg