EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 25.04.1997 
KOM(97) 174 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
Tieteellis-tekninen tutkimus: strateginen osa Euroopan unionin yhteistyötä 
kehitysmaiden kanssa 

1. KEHITYKSEN TILA: HAASTEISIIN VASTAAMINEN 4 
- 1.1 Suuret haasteet 4 
- 1.2 TTK:n tila kehitysmaissa 5 
2. KOKEMUKSESTA OPITTUA 7 
- 2.1 Euroopassa 7 
- 2.2 Kehitysmaissa 9 
- 2.3 Päätelmät 10 
3. KOKONAISSTRATEGIAN TAVOITE, PERIAATTEET JA SISÄLTÖ 11 
- 3.1 Yleiset periaatteet 11 
- 3.2 Strategian sisältö 12 
- 3.3 Eri toimijoiden aseman määrittely 12 
4. TOTEUTTAMINEN: TOIMINNAN VÄLINEET JA ALAT 14 
- 4.1 Kaksi yhdenmukaistettavaa, toisiaan täydentävää välinettä 14 
- 4.2 Toiminta-alat 16 
5. TEHOKKAALLA YHTEENSOVITTAMISELLA YHTENÄISYYTEEN JA 
TÄYDENTÄVYYTEEN 17 
- 5.1 Yhteisön politiikkojen yhtenäisyys 18 
- 5.2 Täydentävyys jäsenvaltioiden kanssa 18 
- 5.3 TTK:ta koskeva poliittinen vuoropuhelu etelän alueiden kanssa 18 
Johdanto 
Kesäkuun 1 päivänä 1995 kokoontunut kehitysyhteistyötä käsittelevä neuvosto korosti 
tutkimuksen merkitystä kehitysmaille niiden pyrkiessä samanaikaisesti vastaamaan 
kaupan maailmanlaajuistumisen yleisiin haasteisiin sekä niille ominaisiin erityisiin 
kehityshaasteisiin. Tämän vuoksi neuvosto ja jäsenvaltiot pyysivät komissiota 
tekemään ehdotuksia yhteisön tuen lisäämiseksi. kehitysmaille tutkimusta ja 
teknologista kehittämistä (TTK) varten. 
Vuoden 1995 marraskuussa kokoontunut tutkimusasioita käsittelevä neuvosto 
hyväksyi puolestaan komission tiedonannon, joka käsitteli kansainvälisen yhteistyön 
näkymiä TTK:n alalla1, tunnustaen tarpeen parantaa kehitysyhteistyöpolitiikan ja 
tutkimuspolitiikan yhteensovittamista. Lisäksi ilmoitettiin aikeesta antaa tieteellisen 
yhteistyön erityisiä tavoitteita kehitysmaiden kanssa käsittelevä tiedonanto. 
Tämä tiedonanto liittyy näihin molempiin. 
Komissio arvioi ehdotustensa laatimista varten julkisen kehitysavun toimiaan TTK:n 
alalla ja teki strategisen kokonaisarvion tieteestä ja teknologiasta kehitysyhteistyössä. 
Keskustelun aikaansaamiseksi komission lähestymistavasta ja sen vertaamiseksi 
jäsenvaltioiden lähestymistapaan komissio järjesti 3 ja 4 päivänä joulukuuta 1996 
kokouksen jäsenvaltioiden kehitysyhteistyön ja kansainvälisen tieteellisen yhteistyön 
asiantuntijoiden kanssa. 
Lisäksi komissio on ottanut huomioon Euroopan parlamentin kanssa 19 päivänä 
marraskuuta 1996 järjestetyn kansainvälistä TTK-yhteistyötä käsitelleen symposiumin 
sekä komission yhdessä puheenjohtajana toimineen Alankomaiden kanssa Leidenissä 
(Alankomaat) 11-13 päivänä maaliskuuta 1997 järjestämän kestävän kehityksen 
tiedekumppanuutta käsitelleen kokouksen ehdotukset ja suositukset. 
* Kansainvälisen yhteistyön näkymistä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alalla KOM(95)489. 
Huom. TTK-yhteistyö mukaan lukien tutkimukseen, teknologiseen kehitykseen ja niiden esittelyyn liittyvät 
toimet. 
1. KEHITYKSEN TILA: HAASTEISIIN VASTAAMINEN 
Kehitysmaat ovat epäyhtenäinen ryhmä maita, joiden taloudellinen tilanne on 
erilainen. Myös niillä mailla, joiden taloudellinen kasvu on joillakin aloilla nopeaa, on 
pitkäaikaisia kehitykseen liittyviä ongelmia, ja niissä esiintyy edelleen köyhyyttä. 
Kehitysmaat, erityisesti niistä vähiten kehittyneet, ovat suurissa vaikeuksissa, jotka 
johtuvat osittain niitä koskevista erityisistä ongelmista ja osittain koko maailmaa 
koskevista haasteista. 
1.1 Suuret haasteet 
Kehitysmaiden on selviydyttävä kolmenlaisista haasteista. 
Ensimmäinen koskee yhteiskuntaa ja lähinnä kansalaisyhteiskunnan osallistumista 
sitä koskeviin päätöksiin ja valintoihin. Kansalaisten tiedonsaanti säätelee 
kansanvallan ja oikeusvaltion kehitystä, joka on välttämätöntä yhteisön 
kehitysyhteistyöpolitiikan yleisen tavoitteen, nykyaikaisen talouden ja yhteiskunnan 
aikaansaamisen, saavuttamiseksi. 
Toinen haasteiden laji koskee näiden maiden kykyä parantaa väestön elinoloja 
ravinnon, terveyden, asumisen ja koulutuksen osalta. Nämä perustarpeet ovat 
perusteltuja, ja niiden tyydyttäminen on haaste koko maailmalle, sillä niin kauan kuin 
yli puolet maapallon väestöstä elää epävarmuudessa, jossa sen ei ole mahdollista 
hoitaa kestävällä tavalla käyttämiään luonnonvaroja, ei voida edistyä maapallon 
ympäristönhoidossa eikä saavuttaa poliittista vakautta. 
Suurissa kansainvälissä kokouksissa Rion konferenssista maailman 
ruokahuippukokoukseen nämä ongelmat on nähty haasteina koko planeetalle, ja niissä 
on hahmoteltu poliittisia linjoja ongelmien poistamiseksi. Euroopan unionin osalta 
köyhyyden vähentämisen tavoite ja kestävän kehityksen tukeminen vastaavat näihin 
haasteisiin. 
Kolmas suuri haaste koskee kehitysmaiden kykyä tarttua uusiin tilaisuuksiin, joita 
kaupan maailmanlaajuistuminen ja avoimemman taloudellisen kilpailun 
kehittyminen tarjoavat erityisesti maatalouden ja maatalousteollisuuden aloilla sekä 
muilla asianomaisilla markkina-aloilla. 
Maailmanlaajuistuminen koskee myös teknisiä tietoja ja taitoja. Teknisen ja 
tieteellisen tiedon eri lähteiden nopea ja hallittu käyttö edellyttää näiltä mailta 
asianmukaisia sijoituksia, jotta ne pystyisivät toteuttamaan teknologisia harppauksia. 
Nykyään uskotaankin, että sellaiset maat syrjäytyvät maailmanlaajuistumisesta, jotka 
eivät saa näitä tietoja ja jotka eivät hallitse jatkuvasti kehittyvää teknologiaa.2 
IS AD, Midrands (Etelä-Afrikka), toukokuu 1996 
1.2 TTK: n tila kehitysmaissa 
TTK on yhä määräävämpi tekijä kaikkien maiden taloudellisessa, yhteiskunnallisessa 
ja kulttuurisessa kehityksessä, sillä se vahvistaa tieteellisen ajattelun henkeä ja uutta 
luovaa kulttuuria, joita yhteiskunnat tarvitsevat muutostensa ymmärtämiseksi ja 
hallitsemiseksi. Taloustieteilijät ovat todenneet tietoyhteiskuntien olevan suhteellisessa 
ja kasvavassa etuasemassa ja ennustavat muunlaisten yhteiskuntien syrjäytyvän 
nopeasti. 
Enemmistö kehitysmaista, ja erityisesti kaikkein köyhimmät maat, ovat tällä alalla 
niin paljon jäljessä, että tavoite niiden asteittaisesta sopeuttamisesta tulevaisuuden 
maailmaan ei ole mahdollista ilman merkittävää sijoitusta tieteeseen ja teknologiaan. 
Tueksi on kuitenkin olemassa tieteellistä asiantuntemusta. Lisäksi paikalliset talouden 
toimijat tuntevat yhä paremmin maailmanlaajuistumisen vaatimukset ja tarpeen 
kehittää teknologiakumppanuutta siihen pääsemiseksi. 
1.2.1 TTK-sij oitukset eivät vastaa haastetta 
Useiden kehitysmaiden julkisen vallan edustajien tiedettä ja innovaatioita kohtaan 
osoittama kiinnostuksen puute ja jopa epäluulo vaikuttavat velkataakan ja 
rakennesopeutustarpeiden lisäksi siihen, että TTK:hon sijoittaminen on viimeisellä 
sijalla. Monissa maissa nämä sijoitukset ovat olleet rakenteellisesti pieniä ja ne ovat 
joissain tapauksissa jopa vähentyneet viime vuosikymmenellä. 
Tämä ilmenee myös tilastoista. TTK:hon käytetyn rahoituksen osuus 
bruttokansantuotteesta (BKT) vaihtelee 2,8 prosentista (Japani, Yhdysvallat) lähelle 
nollaa joissain etelän maissa. Keskimäärin kehitysmaat (lukuun ottamatta nopeasti 
kasvavien talouksien maita) käyttävät siihen nyt 0,5 prosenttia BKT:sta.3 
Euroopan unioni puolestaan sijoittuu kahdella prosentillaan keskivaiheille ja pyrkii 
lähentämistavoitteellaan rahoituksen nopeaan lisäämiseen tällä alalla kaikkein eniten 
jäljessä olevissa maissa. 
Inhimillisten voimavarojen osalta erot ovat vielä jyrkempiä. Euroopan unionilla on 40 
tutkijaa ja tutkimusinsinööriä 10 000:tta työvoimaan kuuluvaa kohti, kun taas 
kehitysmaissa, Aasiaa lukuun ottamatta4, tämä luku on 0,5. Kaiken lisäksi 
kotimaahansa jääneillä tai sinne palanneilla tutkijoilla ei useinkaan ole korkeatasoisen 
tutkimuksen tekemiseen vaadittavia työvälineitä. 
Laatikko n:o 1: Inhimillisten voimavarojen tila TTK:n osalta eri maissa 
Tutkijoiden ja tutkimusinsinöörien määrä 10 00Ö:tta työvoimaan kuuluvaa kohti öii 
vuonna î$9\ 7& Japanissa, 69 Yhdysvalloissa ja 40 Euroopan unionissa, Intian ja 
Kiinan arvio on kahdesta kuuteen ja kaikissa kehitysmaissa (Aasiaa lukuun 
ottamatta) alle 0,5, 
Lähteet: MERIT, EUR, 5897 EN Report ja UNESCO, 1994 Year Book 
Intia ja Kiina ovat panostaneet koulutukseen ja niiden luvut ovat 4 ja 6/10 000 
5 
Etelän TTK-sijoituksille on ominaista myös se, että rahoitus on pääosin (vähiten 
kehittyneissä maissa ainoastaan) julkista, mikä vähentää sen tehokkuutta ja 
jatkuvuutta ottaen huomioon julkisten varojen vähäisyys ja epävakaus suurimmassa 
osassa näistä maista. 
Useissa kehitysmaissa tutkimuksella ei ole toistaiseksi voitu todella osallistua 
taloudellisten, yhteiskunnallisten ja poliittisten ongelmien ymmärtämiseen ja 
ratkaisemiseen eikä varsinkaan tulevien ongelmien ennustamiseen. 
Tässä ristiriitaisessa tilanteessa on kuitenkin tekijöitä, joilla voidaan luoda yhteyksiä 
talouden tasolla, ja kehitysmaiden kumppaneilla on arvokasta suhteellista etua. 
1.2.2 Tilanteen nopeaan korjaamiseen soveltumattomat voimavarat 
Koska etelän tutkimusvoimavarat eivät riitä kaikkien ongelmien käsittelyyn, ne on 
tämän vuoksi keskitetty tiettyihin aloihin (yleisimmin maatalouteen) ja tiettyihin 
tieteenaloihin (biologinen ja fysikaalinen tutkimus). Myös näillä valituilla aloilla 
toiminta on usein liian hajanaista ja eristynyttä todellisen vaikutuksen 
aikaansaamiseksi. Kuitenkin jotkut maat (Etelä-Afrikka, Kiina, Intia jne.) ja Aasian 
tai Latinalaisen Amerikan alueet ovat poikkeuksia. 
Pyrkimättä täydelliseen luetteloon voidaan osoittaa suurimmat puutteet. 
Ensimmäinen on aukko talous-, yhteiskunta- ja valtiotieteissä, mikä näkyy myös 
niissä maissa, joilla on muuten jo merkittäviä TTK-voimavaroja. Se rajoittaa 
kehitysmaiden kykyä tunnistaa ongelmia, arvioida tulevaisuudennäkymiä ja 
aikaansaada julkista keskustelua, joka on tarpeen osallistumisen ja kansanvallan 
kehittämiseksi näissä yhteiskunnissa. 
Toinen huomattava puute on teknisissä tieteissä, mikä ilmenee insinöörien ja teknisten 
työntekijöiden puutteena ja yleisemmin teknisen perinteen heikkoutena, joka johtaa 
jatkuvaan riippuvuuteen ulkopuolisesta avusta. Eräät tuoreet kahdenvälisen 
kehitysyhteistyön kokemukset ovat osoittaneet, että tätä haittaa voidaan pienentää 
mukauttamalla yhteistyötarjoukset. 
Nämä kaksi ensimmäistä puutetta liittyvät kiinteästi useiden etelän maiden 
yliopistojen hälyttävään tilanteeseen. 
Lisäksi perinteisen tietämyksen huomiotta jättäminen tai väheksyminen tieteellisissä 
lähestymistavoissa on usein johtanut sen asettamiseen vastakkain nykyaikaisen 
osaamisen ja teknologian kanssa, jolloin jälkimmäisen on katsottu korvaavan edellisen 
sen sijaan, että se täydentäisi tätä. Tämä johtuu ainakin osittain yhteistyöstä, jossa on 
suosittu tieteen siirtämiseen perustuvaa mallia sen sijaan, että annettaisiin apua 
tiedettä varten. 
Myös kaikkein edistyneimmissä kehitysmaissa kuilu tutkimuksen ja tuotannon välillä 
rajoittaa tieteellisten tulosten vaikutusta talouteen. 
Harvoilla talouden ja yhteiskunnan aloilla on asetettu tavoitteeksi TTK:hon 
sijoittaminen niiden kehityksen seuraamiseksi ja ennakoimiseksi tarkan suunnittelun 
avulla. Tästä ennakoimisen puutteesta on esimerkkinä kaupungistuminen. 
2. KOKEMUKSESTA OPITTUA 
2.1 Euroopassa 
Yhteisön toimia TTK:n alalla on toteutettu osana TTK-puiteohjelman kansainvälistä 
yhteistyötä sekä julkista kehitysapua. Niiden suunnittelu ja täytäntöönpano on 
useimmiten toteutettu toisistaan täysin erillään. 
2.1.1 Merkittävää, mutta tietyille aloille rajoittunutta yhteistyötä 
Vuodesta 1982 alkaen tieteellistä yhteistyötä kehitysmaiden kanssa on toteutettu 
pääasiassa teemakohtaisesti pohjalta (STD5 sekä myöhemmin INCO-DC6) ja 
tasapuolisesti kaikkiin etelän maihin kohdistuen, mutta siinä on käsitelty ainoastaan 
niille yhteisiä kehityskysymyksiä: luonnonvarojen kestävää käyttöä, maataloutta ja 
terveyttä. 
STD 2 
(1987* 
1991) STD 3 
(1991* 
1994) INCO-DC (1994*1998) 
42 mecua 85 mecua 125 mecua 247 mecua 
1,1 1,6 .1,9 1,9 
MT MT MT Luonnonv. MT Muut 
75 25 70 30 65 35 30 30 30 10 
1940 2 527 2 030 Osittaia(*)(**) 
1068 
411 339 297 132(**) 
EU 
tieto 
puuttuu 
303 Keh. EU 
327 787 Keh. .Ill 
585 305 (**) Keh. 
löfl**). 
(*)1. ehdotuspyyntö 3 ehdotuksesta 
(**) saatetaan ajan tasalle ennen hyväksymistä 
MT: maatalous 
T: Terveys 
Luonnonv.: Luonnonvarat 
Keh. : Kehitysmaat 
mecua: miljoonaa ecua 
Vuoteen 1994 asti tätä ohjelmaa täydensi muiden kuin AKT-maiden osalta 
kansainvälinen tiedeyhteistyö, mikä mahdollisti maakohtaisesti eriytyneemmän 
^ STD: Tiede ja teknologia kehityksen edistäjinä 
^ INCO-DC: Kansainvälinen yhteistyö kehitysmaiden kanssa 
lähestymistavan muista kuin kehitystä koskevista aiheista. Ajanjaksona 1991-1994 
yhteisön rahoittama määrä oli 103 miljoonaa ecua. 
Näiden eri toimien arviointi on ollut lähinnä myönteistä, ja siinä on korostettu 
erityisesti valittujen aiheiden asianmukaisuutta sekä tutkijaryhmien mittavaa 
osallistumista unionissa j a etelän maissa. 
Kehitysmaiden kannalta arvioissa tuli esiin se, miten nämä ohjelmat ovat tarjonneet 
kehitysmaiden parhaille tutkijaryhmille näillä aloilla yhteydet kansainväliseen 
tieteellisen yhteisöön. Saavutettu tieteellinen osaaminen on merkittävää, ja se on 
useimmiten tosiasiallisesti vaikuttanut kyseisten maiden ja alueiden kehitysongelmien 
ymmärtämiseen ja ratkaisemiseen. 
Unionin kannalta eurooppalaisille tutkijoille tarjoutunut tilaisuus työskennellä 
sellaisten kysymysten parissa, jotka liittyvät toisenlaisiin biologisiin ja fyysisiin 
olosuhteisiin kuin Euroopassa, on mahdollistanut heidän tieteellisen 
asiantuntemuksensa laajentamisen. Tämä puolestaan on auttanut syventämään 
kehitysongelmien tuntemusta, jota tarvitaan alakohtaisten kehityspolitiikkojen 
parantamiseen. 
Toimintaa pidetään siis tyydyttävänä ja sen jatkaminen vastaa samalla sekä unionin 
että kehitysmaiden tarpeeseen, mutta tiettyjä puutteita on havaittu. 
Näistä merkittävin on strategisen kehyksen puuttuminen näiltä toimilta. Tämä näkyy 
unionissa tiedeyhteistyön ja kehitysyhteistyön yhteisvaikutuksen heikkoutena. 
Kehitysmaissa ohjelman säännönmukaisuus ja avoimuus ovat kärsineet etelän 
poliittisten päättäjien todellisen yksimielisyyden puutteesta sovittaessa ennalta 
tavoitteista, tärkeysjärjestyksestä ja valintaperusteista, seurannasta ja arvioinnista. 
Muut havaitut heikkoudet koskevat usein esiintyvää kumppanuuden epätasapainoa 
etelän vahingoksi, yhteistyön rajoittumista kolmeen alaan lähinnä rahoitussyistä (kaksi 
prosenttia yhteisön tutkimustalousarviosta), selkeiden maantieteellisten painopisteiden 
määrittelyn vaikeutta, yksityisen sektorin vähäistä osallistumista (erityisesti teollisuus) 
sekä riittämättömästi toteutettua tulosten levittämistä ja käyttöä, jotka johtuvat osittain 
riittämättömästä tarjonnasta ja puutteellisista menettelytavoista puiteohjelmassa. 
Lisäksi kansainvälisen tiedeyhteistyön edustaman joustavan mallin ja siihen liittyvän 
apurahajärjestelmän häviäminen lisää epäilemättä erityisesti nopeasti kasvavien 
talouksien maiden tyytymättömyyttä. Joidenkin erityisohjelmien (viidennen 
puiteohjelman ensimmäinen toimenpide) avaaminen näille maille ei ole korvannut 
tämän häviämistä, sillä edes teknisesti kaikkein edistyneimmät kehitysmaat eivät ole 
voineet kunnolla osallistua niihin, koska tämän yhteistyön valmistelu on ollut 
puutteellista. 
2.1.2 Julkisen kehitysavun tuki TTK:lle on toistaiseksi ollut riittämätöntä 
pitkän aikavälin näkemyksen puutteen takia 
Yhteisön julkisen kehitysavun sijoitukset TTK:hon ovat pysyneet pieninä ja toimet 
ovat olleet varsin erilaisia ja vailla yhdistävää johdonmukaisuutta. 
Laatikko n:o 3: Tuloksia EKR:sta rahoitettujen TTK-toimien kartoituksesta 
&p«to3&{#(&K)M voïém tasaistaa 166 taäo^tÄ^ tsi 
* Y»^sstö^ööM<«iyatml? (A>ja^<K) * Kalastus S (A>ja4ÇE) 
* MfîSftçafoiïfe $&?<>&?£» teolîb»^ tçr\^$ ja iBstitu^cad^ î3oki)l«>h4l$ttHî 19 ftfcàstta. Vééam 
toàài mk*m*wte® mmkmm m^^m mm&um** ****&»* «S&B m* a»*!»* 
~ $Ö j»s#£ö$i£S3 katteista jjytitääft vällööjaäätt mtkalstitîïi (preaaaat htfaÛm&]m$plrûâmÈM 
Arvioinnin yhteydessä on havaittu selvä taipumus suosia lyhytaikaisia teknisiä 
ratkaisuja kapea-alaisissa ongelmissa (tekniset neuvontapalvelut) sijoittamatta 
toimintaa tutkimuksen institutionaaliseen yhteyteen. Arvioinnissa korostetaan myös 
ulkopuolisen teknisen ja tieteellisen avun käytön vallitsevuutta, mikä ei hyödytä 
paikallisia tutkimusvoimavaroja. 
Vaikka alueellisten maatalouden tutkimuksen ohjelmien merkitys on ollut suuri 
EKR:ssä tai on voitu perustaa sellaisia hyödyllisiä ohjelmia kuten ALFA yliopistojen 
yhteistyötä varten Latinalaisessa Amerikassa tai MED-CAMPUS Välimeren aluetta 
varten, julkisessa avussa ei ole kiinnitetty TTK-alaan sen ansaitsemaa huomiota 
kestävän kehityksen strategisena osana. Teknologian siirtoa on suosittu paikallisten 
teknologisten innovaatioiden tuottamisen tukemisen kustannuksella. 
Toisin sanoen huolimatta usein laadukkaista yksittäisistä toimista erityisesti 
maataloustutkimuksessa TTK-hankkeiden arviointi paljastaa, että niiltä puuttuu 
strategia. Voidaan kuitenkin todeta viimeaikainen myönteinen kehitys, joka näkyy 
tutkimuksen tärkeyden huomioimisena yhteisön uudessa elintarviketurvaa koskevassa 
politiikassa. 
2.2 Kehitysmaissa 
•Kolmen viime vuosikymmenen aikana Aasian juuri teollistuneet maat ovat tasaisesti 
kasvattaneet panostustaan TTK.hon samalla, kun ne ovat eriyttäneet sen rahoitusta, 
joka on nyt saavuttanut noin 1,8 prosentin tason BKT.stä. Samaan aikaan kehitysmaat 
ovat nostaneet tätä osuutta ainoastaan keskimäärin 0,35 prosentista 0,5 prosenttiin, ja 
joidenkin Saharan eteläpuolisen Afrikan maiden osalta voidaan todeta jopa 
vähenemistä. 
Laatikko n:o 4: Tilanteen erilainen kehitys maaryhmittäin 
TTK-kulujen keskimääräinen vuotuinen kasvu 
kolmella avainalalla vuosina 1983-1990 
(Lähde: MERIT, EUR, 5SÔ7) 
Yksityinen sektori Tutkimuksen Yliopistollinen 
julkinen sektori tutkimus 
Euroopan unioni +4J% +3,4% +eti % 
Aasian nopeasti +23,3% +14/1 % +13,3% 
kasvavat taloudet 
Kehitysmaat -1,5% +1,1% +6,5% 
Edellä olevasta taulukosta ilmenee Aasian nopeasti kasvavan talouden maissa pitkällä 
aikavälillä toteutettu johdonmukainen pyrkimys saavuttaa asiantuntemusta tietyillä 
aloilla, joille niiden tekninen kehitys perustuu. Nämä erot kuvaavat hyvin kahta 
erilaista kehitysstrategiaa, joista toinen perustuu innovaatioon ja toinen pelkkään 
aiemman tiedon hyväksikäyttöön. 
Erikoistuneiden tutkimuskeskusten toimintavaroja on pienennetty niin, että ne eivät 
pysty enää tosiasiallisesti toimimaan. Esimerkiksi joillakin kansallisilla maatalouden 
tutkimuskeskuksilla ei ole enää muita toimintavaroja kuin hankekohtainen 
ulkopuolinen apu, joten niiden toimintajaksot riippuvat peräkkäisistä hankkeista, 
joiden väliin jää taukoja ilman juuri mitään toimintaa. 
Vaikeimmassa tilanteessa ovat epäilemättä yliopistot, joiden tutkimustehtävä on 
unohdettu, mikä heikentää opetuksen tasoa. Sen sijaan kehitysmaiden tutkijat 
hankkivat koulutusta pohjoisen yliopistoissa, mikä laajentaa kuilua entisestään. 
Lisäksi voidaan todeta, että kehitysmaissa syntymässä oleva kansalaisyhteiskunta ei 
yleensä ole ollut mukana päättämässä tärkeysjärjestyksestä tutkimuksessa, jota se 
pitää liian akateemisena ja jonka käytännön hyötyä se ei ymmärrä. Lisäksi tulosten 
levittämisen tapa auttaa vain varsin vähän kansallisen teknologiakulttuurin 
kehittämisessä. 
Lähimenneisyydessä on saatu myönteisiäkin kokemuksia. Ne liittyvät usein yhdistetyn 
alueellisen etelä- ja pohjoinen- etelä japohjoinen- etelä yhteistyön toimiin. Näin on 
erityisesti maatalouden tutkimuksessa, jossa on syntynyt maailmanlaajuinen 
tutkimusjärjestelmä, sekä joidenkin jäsenvaltioiden kehittämän alueellisen yhteistyön 
kokemuksissa. 
2.3 Päätelmät 
Kokemuksesta on opittu seuraavaa: 
• Kaikkien toimien osalta huono poliittinen näkyvyys ja alakohtaisen poliittisen 
vuoropuhelun puute toiminnan esteenä. Tästä tilanteesta johtuu osittain 
10 
asianmukaisten menettelytapojen puute tutkijoiden ja yrittäjien todelliseksi 
yhdistämiseksi TTK:hon kehitysmaissa. 
• Julkisen kehitysavun toimien osalta: 
- Joitain harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta avunantajat ja kyseiset maat itse 
eivät ole selkeästi havainneet, miten paljon TTK:lla voitaisiin tukea kestävää 
kehityspolitiikkaa, ja siihen käytettyjen sijoitusten määrä on jäänyt täysin 
riittämättömäksi. 
- Institutionaalisten seikkojen huomiotta jättäminen on rajoittanut hajanaisten 
toimien tehokkuutta. 
• Tieteellisen yhteistyön osalta: 
- Huolimatta joistain laadukkaista toimista, soveltuvan poliittisen kehyksen puute, 
epätasapainoinen kumppanuus etelän haitaksi, erityisten tulosten 
arviointimekanismien puute sekä mukana olevien alojen vähäisyys ovat 
rajoittaneet toteutettujen toimien todellista vaikutusta kehitykseen. 
Uudessa strategiassa olisi otettava nämä opetukset huomioon ja määriteltävä 
yhtenäinen kokonaiskehys näiden eri tekijöiden niveltämiseksi yhteen ja toimien 
yhteensovittamiseksi. 
3. KOKONAISSTRATEGIAN TAVOITE, PERIAATTEET JA SISÄLTÖ 
Kehityksen haasteiden monimutkaisuus, runsaus ja kiireellisyys edellyttävät uusia 
ratkaisuja, joita ei saada ilman merkittävää panostusta tutkimukseen. 
Yleisenä tavoitteena on TTK:n käyttäminen kehitykseen strategisena keinona auttaa 
kehitysmaita pienentämään kohtuullisessa ajassa ja kohtuullisin kustannuksin kasvavaa 
teknologista kuilua, joka erottaa ne teollisuusmaista ja syrjäyttää ne maailmanlaajuisessa 
kilpailussa. 
Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on määriteltävä todellinen TTK:n tukistrategia, jolla 
voidaan yhteensovittaa ja hyödyntää Euroopan unionin ja kehitysmaiden omia toimia. 
3.1 Yleiset periaatteet 
Strategian olisi perustuttava seuraaville periaatteille: 
* Kumppanuuden periaate on asetettava tärkeimmäksi toiminnan periaatteeksi yhteisen 
tärkeysjärjestyksen määrittelyn osalta sekä Euroopan unionin tukemien toimien 
toteuttamisen osalta. 
Tämä on erityisen tärkeää TTK:n osalta ottaen huomioon tarve tehdä pitkäaikaisia 
vastavuoroisia sitoumuksia. 
11 
* Eriyttämisen periaatteella, jolla täydennetään edellistä, pyritään ottamaan huomioon 
kunkin maan tai alueen tarpeiden ja yhteistyömenettelyjen erilaisuus niiden taloudellisen, 
yhteiskunnallisen ja kulttuurisen tilanteen mukaisesti. Se näkyy jo uudessa 
kansainvälisen tiedeyhteistyön politiikassa7 ja on uudistava tekijä vihreässä kirjassa 
esitetyssä yhteistyön pohdiskelussa Lomén yleissopimusten jälkeen. 
Tällä periaatteella pyritään lisäämään TTK-yhteistyön tehokkuutta sekä tekemään siitä 
poliittisesti näkyvää ja hyväksyttävää. Lisäksi sillä taataan, että TTK-yhteistyön yleisen 
tavoitteen lisäksi määritellään kullekin välineelle huolellisesti erityinen tavoite. 
* Yhdennetyn lähestymistavan periaate erityisten ongelmien ratkaisemiseksi. Tämä 
periaate perustuu toisaalta tieteellisen tiedon tuottamisen ja toisaalta teknologian 
luomisen tai siirtämisen aseman selventämiseen. 
Tämä periaate merkitsee vahvaa monialaisuutta sekä kansalaisyhteiskunnan eri 
toimijoiden ja yhteiskunnallis-taloudellisten ryhmien kiinteää yhteyttä. 
3.2 Strategian sisältö 
TTK-politiikan kehittäminen riippuu kolmen erilaisen alueen toimien yhteensovitetusta 
toteuttamisesta. 
Ensimmäinen on institutionaalinen ja koskee TTK-politiikkojen muotoilua sekä 
lainsäädäntöä, jolla luodaan TTK:n edistämiselle ja sen vaikutuksille suotuisa ympäristö 
erityisesti yksityisen sektorin mukaan ottamisen helpottamiseksi. Toiminta tällä alueella 
on edellytys kaikelle muunlaiselle tuelle, sillä se säätelee muiden toimien tehokkuutta ja 
kestävyyttä. 
Toinen alue liittyy tutkimusvoimavaroihin, joita tarvitaan yhteiskunnan ja sen talouden 
tarpeisiin (erityisesti infrastruktuurit, inhimilliset voimavarat). Se olisi asetettava 
uudestaan etusijalle, sillä se on perusta kumppanuudelle, jolla korvataan tieteellinen ja 
tekninen apu. 
Kolmas koskee tieteellis-teknistä yhteistyötä, jolla taataan avautuminen ulospäin 
ulkopuolisiin tietolähteisiin pääsemiseksi ja tieteellisen osaamisen vahvistamiseksi. 
Tämänhetkisen teknologisen innovaation pohdinnan tulisi näkyä soveltuvien 
menettelytapojen luomisessa markkinoille suunnattua yhteistyötä varten. 
Nämä strategian eri alueet on yhteensovitettava ja niiden yhtenäisyys varmistettava 
ottaen huomioon niiden vuorovaikutus. 
3.3 Eri toimijoiden aseman määrittely 
Kumppanuuden periaatteen vuoksi on välttämätöntä määritellä tarkasti toimijoiden roolit 
toiminnan eri vaiheissa ja osallistumisen eri tasoilla. 
[KÖM(95)489] Kansainvälisen yhteistyön näkymistä tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen alalla 
12 
3.3.1 Kehitysmaiden julkisen vallan edustaj at 
Niiden päätehtävä on määritellä ja täytäntöönpanna kansallinen politiikka teknologisten 
sijoitusten kehittämisen edistämiseksi (henkistä omaisuutta, televiestintää ym. koskeva 
lainsäädäntö) ja huolehtia julkisten toimien suunnittelusta ja rahoituksesta mieluiten 
yksityisen rahoituksen avulla, silloin kun se on tarkoituksenmukaista. Lainsäädännön 
kehittämisessä olisi muun muassa jätettävä tilaa alueellisen yhteistyön kehittämiselle. 
Euroopan unionin olisi päätettävä kantansa näistä asioista ja tarkennettava sen Lomén 
yleissopimuksen tai ALA- tai MEDA-asetusten mukaiseen osallistumiseen liittyvät 
ehdot. 
Valtioilla on lisäksi toimijan rooli TTK:ssa. Tämä rooli on merkittävämpi vähiten 
kehittyneissä maissa, sillä julkisen sektorin tutkimuksen osuus on niissä suurempi kuin 
kehittyneemmissä maissa. 
Julkisten toimien olisi keskityttävä strategiseen tutkimukseen, tieteellisiin ammatteihin 
kouluttamiseen sekä julkisen ja yksityisen tutkimuksen vuorovaikutuksen ja suhteiden 
käyttäjiin parantamiseen kansallisissa alaa tukevissa ohjelmissa. Valintojen on 
kytkeydyttävä pitkäaikaiseen sitoumukseen julkisesta rahoituksesta. 
3.3.2 Eurooppalaiset avunantaj at 
Näiden yhteisten periaatteiden pohjalta Euroopan unionin olisi ryhdyttävä etelän 
kumppaneiden kanssa vuoropuheluun sopimuksen aikaansaamiseksi periaatteista ja 
toiminnan tärkeysjärjestyksen laatimiseksi. 
Komissio voisi toteuttaa pääasiassa seuraavia toimia (ks. 4 luku Infra): 
• TTK:ta koskevan poliittisen vuoropuhelun perustan aikaansaaminen tai vahvistaminen 
yhteydessä j äsenvaltioihin 
• tuki institutionaalisille uudistuksille kansallisella ja alueellisella tasolla (yhteistyön 
helpottaminen, tärkeysjärjestyksen laatiminen) 
• tieteellisen yhteistyön ja teknologisen innovaation parantaminen kansallisella, 
alueellisella ja kansainvälisellä tasolla 
• Euroopan unionin osallistumisen järjestelmällisempi yhteensovittaminen aihetta 
koskevissa kansainvälisissä yhteyksissä (WHO, UNCTAD, Maailmanpankki: CGIAR, 
maatalouden kehittämistutkimusta koskeva maailmanlaajuinen foorumi, jne.). 
Täydentävyyden parantamiseksi jäsenvaltiot voisivat suosia, kuten ne jo useissa 
tapauksissa tekevät, kahdenvälisiä yhteistyötoimia, jotka liittyvät tieteellisiin ja teknisiin 
valmiuksiin sekä vastaavat kansallisen edun mukaisia tieteellisiä ja teknologisia tarpeita. 
13 
3.3.3 Kansalaisyhteiskunta ja yksityinen sektori 
Kehitysmaissa kaikkien kansalaisyhteiskunnan ja yksityisen sektorin toimijoiden, tietojen 
ja teknologian tuottajien tai käyttäjien, on osallistuttava aktiivisesti tärkeysjärjestyksen 
laatimiseen ja tutkimustoimien toteuttamiseen. Lisäksi niiden olisi jatkossa osallistuttava 
enemmän TTK:n rahoitukseen joko suorasti tai epäsuorasti. Tätä varten niiden olisi 
järjestäydyttävä ongelmien tunnistamista ja tarpeidensa esittämistä varten. 
Euroopassa on rohkaistava julkisen ja yksityisen asiantuntemuksen käyttöä ja sen on 
johdettava omien tieteellisten ja teknologisten kumppanuussuhteiden kehittämiseen 
Euroopan unionin ja etelän maiden yhdessä päättämän tärkeysjärjestyksen pohjalta. 
Tämä edellyttää myös, että toimijat järjestäytyvät yhteistyötarjoustensa 
yhteensovittamiseksi. Esimerkkinä tällaisesta toimijoiden välisestä yhteensovittamisesta 
voidaan mainita SHARED-aloite lääketieteellisen tutkimuksen alalla tai ECART- ja 
NATURA-aloite maataloutta koskevan koulutuksen ja tutkimuksen osalta8. 
4. TOTEUTTAMINEN: TOIMINNAN VÄLINEET JA ALAT 
Ehdotettu strategia on laadullinen harppaus aikaisempiin käytäntöihin verrattuna. Se 
perustuu tieteelliseen ja tekniseen /wa/>«/rea/w//?g-periaatteeseen, jolla pyritään ottamaan 
tieteelliset ja teknologiset näkökohdat huomioon yhteistyöohjelmia laadittaessa ja jonka 
järjestelmällinen soveltaminen muuttaisi perusteellisesti sekä avunantajien että 
vastaanottajien suhtautumisen TTK:hon. 
4.1 Kaksi yhdenmukaistettavaa, toisiaan täydentävää välinettä 
Yhteisön yhteistyön toteuttamisessa kehitysmaiden kanssa TTK:n alalla voidaan käyttää 
kahdenlaisia välineitä: 
* taloudellisen ja teknisen yhteistyön toimet, joilla pyritään saavuttamaan 
ulkopolitiikkojen tavoitteet ja joita rahoitetaan erilaisista tilapäisistä, 
aluekohtaisista rahoitusvälineistä (Lomén yleissopimus, ALA- ja MEDA-
asetukset); 
* kansainvälisen tieteellisen yhteistyön toimet, jotka vastaavat yhteisön 
tutkimuspolitiikan tavoitteita ja jotka kuuluvat puiteohjelmaan. 
Näiden toimien on vastattava kunkin välineen erityisiä tavoitteita ja oltava samalla 
strategian yleistavoitteen mukaisia sekä noudatettava yleisiä periaatteita. 
4.1.1 TTK:n aseman vahvistaminen unionin taloudellisessa ja sosiaalisessa 
yhteistyössä 
TTK:11a on vastedes oltava tärkeämpi asema Euroopan unionin yhteistyössä. Sen olisi 
näyttävä kahtena uutena toimenpiteenä: 
° SHARED: Scientist for Health and Research for Development 
ECART: European Consortium for Agricultural Research for the Tropics 
NATURA: Network of European Agricultural Universities and Scientific Complexes Related with Agricultural 
Development. 
14 
* Merkittävä rahoitustuki instituutioita koskeville tukitoimille ja valmiuksien 
vahvistamiselle tutkimuksen alalla. Yliopistojen aseman parantaminen on osa tätä. 
* Mainstreaming-peridLdLtetto. noudattaen TTK-osatekijän sisällyttäminen 
ohjelmoinnin pääaloille, mikä voisi johtaa määrärahoista 3-5 prosentin 
myöntämiseen tieteellisille ja teknologisille tukitoimille. 
Näiden tavoitteiden ilmoittaminen on selkeä merkki etelän maiden suuntaan ja auttaa 
TTK:ta koskevan vuoropuhelun käynnistämisessä. 
TTK:He osoitetut tukitoimet vaihtelevat alueittain tai maittain. Yhteisö kiinnittää tällä 
alalla erityistä huomiota kaikkiin alueellisiin toimiin, joita varten sillä on soveltuvia 
rahoitusvälineitä ja tunnustettua kokemusta. 
Kunkin alueen kanssa käytävän poliittisen vuoropuhelun perusteella voi syntyä erilainen 
tärkeysjärjestys kyseisten maiden kehitysasteen ja Euroopan unionin tavoitteiden 
perusteella, vaikkakin tietyt alat ovat kaikille maille tärkeitä. 
4.1.2 Tiede- ja teknologiayhteistyön vakiinnuttaminen ja 
monipuolistaminen kehitysmaiden kanssa 
Tiede- ja teknologiayhteistyö kehitysmaiden kanssa, on osa kansainvälisen 
tiedeyhteistyön politiikkaa ja sen on tämän vuoksi vastattava molemminpuolisen edun 
periaatetta. Lisäksi sillä on voitava tukea kehitysyhteistyötä ja taloudellista yhteistyötä 
näiden maiden kanssa. Tämän vuoksi siitä olisi tehtävä olennainen osa uutta strategiaa. 
Viidennessä puiteohjelmassa, jota parhaillaan laaditaan, noudatettanee erityistä 
luonteeltaan teemakohtaista toimintaa kehitykseen liittyvissä aiheissa. Sen mukaisesti 
EU:n ja kehitysmaiden tiedemiehet voivat toteuttaa yhdessä todellista tutkimustoimintaa 
ottaen siihen mukaan nuoria tutkijoita riittävän apurahajärjestelmän avulla. Sen 
laatimisessa on otettava huomioon aikaisemmasta opittu ja sen on oltava uuden 
kokonaisstrategian tavoitteiden ja periaatteiden mukainen. Näin se saavuttaa poliittisen 
perusteltavuuden ja näkyvyyden, jotka ovat tähän asti puuttuneet. 
Tässä olisi hyödyksi institutionaalisen kehyksen ja etelän tutkimusvoimavarojen 
vahvistaminen, joiden avulla kumppanuutta voitaisiin tasapainottaa ja sen jatkuvuus 
turvata. 
Hallitusten ja kansalaisyhteiskunnan aikaansaama yhteisymmärrys mahdollistaa 
alueellisen tärkeysjärjestyksen paremman määrittelyn ja parantaa tulosten vaikutusta sekä 
niiden hyväksikäyttöä. 
Kaikkia kehitysmaita koskevan teemaryhmäkohtaisen lähestymistavan täydennykseksi 
yhteistyössä tarvitaan uutta joustavuutta kunkin maan tai alueen tarpeiden huomioon 
otttamiseksi. On määriteltävä erityiset toimenpiteet, jotta voidaan valmistella ja tukea 
niiden osallistumista muihin viidennen puiteohjelman teemakohtaisiin ohjelmiin9. 
9 [KOM 96/344] TTK:n alan edistäminen nousevissa talouksissa (tiedonantoa Välimeren aluetta 
varten valmistellaan parhaillaan). 
15 
Tiede- ja teknologiayhteistyölle kehitysmaiden kanssa myönnetyn määrärahan olisi 
oltava riittävä tämän kaksiosaisen lähestymistavan huomioonottamiseksi ja 
yhdenmukainen muiden käytettyjen välineiden kanssa tämän kokonaisstrategian 
tavoitteisiin vastaamiseksi. 
4.2 Toiminta-alat 
Kumppanuuden periaatteen mukaisesti unionin ja sen kumppaneiden on päätettävä 
yhdessä toiminta-aloista ottaen samalla huomioon kulttuurierot. Tämä tarkoittaa sitä, että 
Euroopan unionin olisi määriteltävä selkeästi oma tärkeysjärjestyksensä ennen kuin 
mitään todellista vuoropuhelua voi syntyä sen kumppaneiden kanssa. 
Unionin olisi määriteltävä tärkeysjärjestyksensä ottaen huomioon seuraavat perusteet: 
• Poliittisissa ja kulttuurisissa tavoitteissa asetettava etusijalle Euroopan unionista 
tehdyn sopimuksen kehitysyhteistyötä koskevat tavoitteet; 
• Nopean kehitysvaikutuksen todennäköisyys kestävälle kehitykselle ja/tai 
maailmantalouteen liittymiselle; 
• Tiedeyhteistyöllä ylläpidettävä tai kehitettävä yhteisön tieteellistä asiantuntemusta; 
• Kaupallisia mahdollisuuksia vahvistettava (tietotekniikka, jotkut toisiaan täydentävät 
teollisuuden alat) ja talouden toimijoiden mukanaolon vahvistaminen laajentuvilla 
kovan kilpailun markkinoilla; 
• Tarve osallistua tutkimukseen erilaisissa fyysisissä, biologisissa tai sosiaalisissa 
olosuhteissa osaamisen kehittämiseksi, mikä hyödyttää myös yhteisöä. 
Nämä tekijät mahdollistavat tärkeysjärjestyksen määrittelyn kohdattuihin haasteisiin 
vastaamiseksi. 
Pyrkimättä kattamaan kaikkea voidaan mainita joitain tärkeitä asioita, jotka vastaavat 
näitä perusteita tärkeimmillä kehitysyhteistyön aloilla ja joiden toteuttaminen edellyttää 
toisen tai molempien yhteisön välineiden käyttöä. 
• Luonnonvarojen käyttö ja maatalous, kalastus ja maatalousteollisuus. Näillä kahdella 
alalla on jo kumppanuussuhteita, joita voidaan vahvistaa. Niissä on kysymys kahdesta 
suuresta haasteesta: kestävästä kehityksestä ja elintarviketurvasta. Toteutettavien 
toimien määräävänä tavoitteena olisi oltava sopeutuminen paikallisen/alueellisen 
(kaupungit) kysynnän mukaan sekä kansainvälisille markkinoille, mikä voisi näkyä 
lähinnä: 
- institutionaalisella tasolla tukena alueellisille yhteistyömekanismeille, jotka 
sijoittuvat kehitystä edistävän maataloustutkimuksen kokonaisjärjestelmään10; 
' 0 Maatalouden tutkimuksen kansalliset järjestelmät on ryhmitelty alueellisiksi foorumeiksi (FARA Saharan 
eteläpuolisessa Afrikassa, LAC Latinalaisessa Amerikassa ja Karibialla, APAARI Aasian ja Tyynenmeren 
alueella sekä AARINENA Pohjois-Afrikassa ja Lähi-idässä. Näistä kaksi - LAC ja FARA - perustuvat 
alajaostoihin, joita ovat Afrikassa CORAF, ASARECA ja SACCAR ja Latinalaisessa Amerikassa PROCCI-
järjestelmät.) 
16 
• - toiminnallisella tasolla ensisijaisena tukena alueellisille ohjelmille; 
- tiede- ja teknologiayhteistyössä keskittymisenä tarkemmin sellaisiin aiheisiin, 
joilla voi olla todellista vaikutusta ja jotka voisivat innostaa yksityissektorin 
mukaan. 
Terveydenhuollon alalla apu on kasvussa. Kiireesti tarvittavaa biolääketieteellistä 
tutkimusta (alle kaksi prosenttia tutkimuksesta koskee trooppisia sairauksia) olisi 
täydennettävä uudella panostuksella julkiseen terveydenhuoltoon. 
Väestömuutoksiin ja asutukseen liittyviä kysymyksiä kaupungistumisen ja 
maankäytön ongelmien sekä niistä johtuvien kuljetuskysymysten yhteydessä olisi 
käsiteltävä aikaisempaa enemmän. 
• Energiakysymykset ovat tärkeitä kehitysmaiden kestävän kehityksen näkökulmasta. 
Tämä aihe olisi otettava sopivalla tavalla mukaan kehitysyhteistyöhön. 
• Tiedotus ja viestintä on nykyään todettu korvaamattomaksi tueksi kaikelle 
kehityspolitiikalle11. Ne ovat TTK:n kannalta keskeisiä, sillä ne mahdollistavat 
tutkijoiden verkostumisen ja vähentävät tutkijaryhmien hajanaisuuden vaikutusta. 
Teknologisen yhteistyön toimet perustuvat tietoyhteiskuntaa ja kehitystä koskevan 
tiedonantoluonnoksen mukaisiin ehdotuksiin. 
Muilla teknologisilla ja esiteollisilla aloilla (mukaan lukien viestintätekniikka ja energia) 
esikilpailullisella tasolla tehtävän yhteistyön on perustuttava molemminpuoliseen etuun. 
Yhteisön yhteistyötarjouksissa olisi otettava huomioon yhteisön teollisuuden edut ja sen 
osallistumista olisi kannustettava erityisesti voimakkaan kasvun maiden ja alueiden 
suuntaan. Näissä tarjouksissa olisi löydettävä sopiva tasapaino tehokkuuden ja 
näkyvyyden välillä ja sitä koskevat yksityiskohtaiset säännöt olisi määriteltävä. 
Kaikkia aloja koskevista toimista tärkeimpiä on yhteisön tuki tutkimuslaitoksille ja 
tutkijakoulutukseen. On myös lisättävä yliopistojen arvostusta tiedon tuottajina ja 
levittäjinä erityisesti kaikkein vähiten kehittyneissä maissa, joissa tilanne on tältä osin 
hälyttävä. Pitkäaikaisten sopimussuhteiden luominen Euroopan ja etelän yliopistojen 
sekä niiden taloudellisten kumppaneiden välille sekä etelän yliopistojen välisten 
suhteiden vahvistaminen ovat poliittisesti merkittäviä toimia EU:lie. Niiden avulla 
voidaan kehittää kulttuuriyhteyksiä etelän maihin ja samalla säädellä jatko-opiskelijoiden 
ja tutkimusharjoittelijoiden Euroopan-oleskelujen määrää ja kestoa. Tällä voidaan myös 
vaikuttaa jatko-opiskelijoiden ja tutkimusharjoittelijoiden pitämiseen Euroopassa tai 
sijoittamiseen muualle kuin kotimaihinsa. 
5. TEHOKKAALLA YHTEENSOVITTAMISELLA YHTENÄISYYTEEN JA 
TÄYDENTÄVYYTEEN 
Ehdotettu strategia olisi pantava täytäntöön Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 
yhtenäisyyttä ja täydentävyyttä koskevien suuntaviivojen mukaisesti. 
* * Valmisteilla tiedonanto tietoyhteiskunnista ja kehityksestä 
17 
5.1 Yhteisön politiikkojen yhtenäisyys 
Tarjoamalla maiden kanssa sovittuun tärkeysjärjestykseen perustuvan yhteisen 
yleistavoitteen ja toisiaan täydentäviä toimia strategia muodostaa yhtenäiset puitteet 
ulkosuhteille ja tutkimuspolitiikalle kehitysmaiden kanssa. 
Sen soveltaminen edellyttää jatkuvaa yhteensovittamista yksiköiden välillä. Komissio on 
jo ryhtynyt siihen neljättä tutkimuksen ja teknologisen kehityksen puiteohjelmaa 
täytäntöönpantaessa ja viidettä puiteohjelmaa valmisteltaessa järjestämällä neuvotteluja 
kansainvälisestä toiminnasta vastaavien yksiköiden välillä. Näitä aloitteita on kuitenkin 
laajennettava ja ne on saatava järjestelmällisiksi. 
Täyden tehokkuuden saavuttamiseksi olisi parannettava sisäistä yhteensovittamista ja sitä 
olisi kehitettävä institutionaalisempaan suuntaan selvästi määritellyn tavoitteen pohjalta. 
Tukena tässä voisi olla perustettava tieteen tulevaisuudennäkymiä seuraava yksikkö. 
TTK-tuntemuksen lisääminen komissiossa mahdollistaisi tehokkaamman 
yhteensovittamisen. 
5.2 Täydentävyys jäsenvaltioiden kanssa 
Strategia perustuu komission ja jäsenvaltioiden toteuttamien toimien täydentävyyteen 
kansainvälisellä tasolla sekä kehitysmaissa. Tämä edellyttää sitä, että myös jäsenvaltiot 
parantavat kehitysmaiden kanssa toteuttamiensa eri TTK-toimien sisäistä yhtenäisyyttä. 
Tämä lisäisi Euroopan unionin tehokkuutta ja näkyvyyttä. 
Eurooppalainen aloite kehitystä edistävästä maatalouden tutkimuksesta (EIARD)12 on 
tällainen yhteensovittamismekanismi, jonka avulla on voitu muun muassa tuoda esiin 
unionin panos GCRALssa (komissio rahoittaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa 40 
prosenttia sen vuotuisesta talousarviosta) ja antaa Euroopalle sille kuuluva sija. Tätä 
yhteensovittamista on jatkettava. 
Muilla aloilla, kuten terveydenhuollossa, on harkittava samantapaisia mekanismeja, joilla 
voidaan yhteensovittaa EU:n toimintaa kansainvälisellä tasolla. 
Täydentävyyden lähtökohtana etelän maiden tasolla on niiden välinen avoimempi ja 
järjestelmällisempi tiedotus. INCO-POL-selvitys13 on esimerkki tästä. Komissio ehdottaa 
tällaista yhteensovittamista joillakin neuvoston strategisiksi katsomilla alueilla. 
5.3 TTKrta koskeva poliittinen vuoropuhelu etelän alueiden kanssa 
Tämän yhdennetyn ja laaja-alaisen lähestymistavan, jonka olisi nivellyttävä unionin 
yleisiin ulkosuhteisiin, valinta edellyttää jäsenvaltioiden kanssa yhteensovitettua 
poliittista vuoropuhelua kehitysmaiden kanssa toimintakehyksen määrittelemiseksi 
alueellisella ja kansallisella tasolla. 
*2 Komission tiedonanto neuvostolle ja parlamentille eurooppalaisesta aloitteesta kehitystä edistävästä 
maatalouden tutkimuksesta tekeillä. 
* 3 INCO-POL: INCO:on liittyvä komission rahoittama selvitys, jolla pyritään yhdessä jäsenvaltioiden kanssa 
kartoittamaan alueellisesti jäsenvaltioiden apupolitiikka tutkimuksen alalla 
18 
Komissio ehdottaa, että se auttaisi käynnistämään tätä poliittista vuoropuhelua, jolla 
määritellään yhteiset yhtenäiset puitteet yhteisön TTK-toimille sekä toimintakehys 
täydentävyyden parantamiseksi jäsenvaltioiden kanssa. 
Euro-Välimeri-kumppanuus tieteiden alalla ja siitä saadut kokemukset ovat mallina 
muille etelän alueille. 
19 
Päätelmät 
Haasteiden monimutkaisuuden, laajuuden ja kiireellisyyden vuoksi komissio muistuttaa, 
että TTK:n tuki on strategisesti yhä tärkeämpää kestävälle kehitykselle kehitysmaissa ja 
yhteisön kehitysyhteistyön tavoitteiden saavuttamiselle. 
Saadut kokemukset ovat osoittaneet, että kehitysyhteistyö- ja tutkimuspolitiikkojen 
toteuttamisessa päästään yhtenäisyyteen ja tehokkuuteen ainoastaan sellaisen laaja-
alaisen lähestymistavan avulla, joka perustuu avun antamiseen tiedettä varten. 
Komissio katsoo, että viidennen puiteohjelman valmistelu ja tulevaisuuden yhteistyöstä 
AKT-maiden kanssa tehdyssä vihreässä kirjassa aloitettu pohdiskelu ovat kaksi hyvää 
tilaisuutta soveltaa opittua. 
Se ehdottaa, että TTK otetaan järjestelmällisesti huomioon alakohtaisissa 
lähestymistavoissa. 
Se korostaa tarvetta vahvistaa kehitystä edistävää tiede- ja teknologiayhteistyötä 
viidennen T&K-puiteohjelman kansainvälisen yhteistyön ohjelmassa olennaisena osana 
tätä strategiaa. Lisäksi se korostaa sellaisten toimenpiteiden toteuttamisen hyödyllisyyttä, 
joilla voidaan helpottaa nopeasti kasvavien talouksien maiden osallistumista 
puiteohjelmaan ja kehittää sellaista tiede- ja teknologiayhteistyötä, joka helpottaa 
yhteisön yritysten pääsyä näille voimakkaasti kasvaville markkinoille. 
Lisäksi komissio ehdottaa, että lisätään yhteensovitetusti jäsenvaltioiden kanssa poliittista 
vuoropuhelua tällä strategisella alalla tosiasiallisen kumppanuuden aikaansaamiseksi 
kyseisten maiden ja alueiden kanssa. 
20 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 174 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 11 15 
Luettelonumero : CB-CO-97-163-FI-C 
ISBN 92-78-18775-5 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
*i