FI 
 
 
EUROOPAN KESKUSPANKIN LAUSUNTO 
annettu 13 päivänä tammikuuta 2010  
talletuspankkien yhteenliittymästä 
(CON/2010/9) 
 
Johdanto ja oikeusperusta  
Euroopan keskuspankki (EKP) vastaanotti 9 päivänä joulukuuta 2009 Suomen valtiovarainministeriöltä 
pyynnön antaa lausunto ehdotuksesta laiksi talletusp ankkien yhteenliittymästä (jäljempänä ’lakiehdotus’ 
ja eräiksi siihen liittyviksi laeiksi. 
EKP:n toimivalta antaa lausunto perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 127 artiklan 
4 kohtaan ja 282 artiklan 5 kohtaan sekä jäsenmaiden  viranomaisten velvollisuudesta kuulla Euroopan 
keskuspankkia suunnitelmista lainsäädännöksi 29 päivänä k esäkuuta 1998 tehdyn neuvoston 
päätöksen 98/415/EY1 2 artiklan 1 kohdan kuudenteen luet elmakohtaan, sillä ehdotus sisältää 
rahoituslaitoksiin sovellettavia sääntöjä  siltä osin kuin ne vaikuttavat merkittävästi rahoituslaitosten ja 
markkinoiden vakauteen. Tämän lausunnon on anta nut EKP:n neuvosto Euroopan keskuspankin 
työjärjestyksen 17.5 artiklan ensimmäisen virkkeen mukaisesti. 
 1.  Lakiehdotuksen tavoite 
Lakiehdotus koskee talletuspankkien yhteen liittymiä, erityisesti luottolaitosdirektiivin
2 3 artiklassa 
tarkoitettuihin keskusyhteisöön ja keskusyhteisön jäsen inä oleviin luottolaitoksiin  sovellettavia sääntöjä. 
Lain ensisijaisena tavoitteena on sallia tällaisten ryhmittymien muodostaminen kaikille talletuspankeille 
niiden yhtiömuodosta riippumatta ja siten laaj entaa nykyisen, ainoastaan osuuskuntamuotoisiin 
pankkeihin soveltuvan lainsäädännön s oveltamisalaa tältä osin. Lisäksi lakiehdotuksen tarkoituksena on 
sen perustelujen mukaan muun muassa selventää keskusyhteisön jäsenluottolaitosten valvontaa ja 
vakavaraisuutta koskevia sääntöjä, vahvistaa kes kusyhteisön valvontavaltuuksia sekä vahvistaa 
jäsenluottolaitosten keskin äisen vastuun järjestelmää. 
Lakiehdotuksessa säädetään yleisistä yhteenliittym än muodostamisen edellytyksistä seuraavasti: 
1) keskusyhteisö ohjaa ja valvoo jäsenluottola itoksiaan, 2) yhteenliittymään kuuluvien yritysten 
yhdisteltyä omien varojen vähimmäismäärää ja  maksuvalmiutta valvotaan konsolidoidusti 
yhteenliittymän tasolla, 3) keskusyhteisö vastaa jäsenluot tolaitostensa veloista ja jäsenluottolaitokset ovat 
velvolliset osallistumaan yksittäisen jäsenluottola itoksen selvitystilan ehkäisemiseksi tarvittaviin 
                                                 
1  EYVL L 189, 3.7.1998, s. 42.  
2  Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/48/EY , annettu 14 päivänä kesäkuuta 2006, luottolaitosten 
liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (uudell eenlaadittu teksti), EUVL L 177, 30.6.2006, s. 1. 
2 tukitoimiin ja keskusyhteisön yksittäisen jäsenl uottolaitoksen puolesta suorittaman velan maksuun ja 
4) enemmistö jäsenluottolait oksista on talletuspankkeja. 
Lakiehdotuksessa edellytetään, että keskusyhteisö hak ee toimintaansa varten luvan Finanssivalvonnalta ja 
asetetaan keskusyhteisöjen liiketoiminnalle tiettyjä rajoituksia. Keskusyhteisön antamien ohjeiden 
sitovuuden vahvistamiseksi lakiehdotuksessa säädetään , että jäsenluottolaitos voi menettää asemansa 
keskusyhteisön jäsenenä, jos se rikkoo nä itä ohjeita olennaisella tavalla. 
Lisäksi valtion vakuusrahastosta annettua lakia koskevilla muutosehdotuks illa mahdollistettaisiin 
taloudellisen tuen myöntäminen myös keskusyhteisölle , joka jakaa tuen edelleen jäsenluottolaitoksille. 
 2. Erityisiä huomautuksia Lakiehdotuksen 8 §:n mukaan jäsenluottolaitos voi erota tai se voidaan erottaa keskusyhteisön 
jäsenyydestä tietyin edellytyksin. Kun kyse on vap aaehtoisesta eroamisesta, yhteenliittymään kuuluvien 
yritysten omien varojen yhdistellyn määrän on säily ttävä lakiehdotuksen 19 §:ssä säädetyn mukaisena. 
Erottamisperusteita ovat muun muassa jäsenluotto laitoksen laiminlyönti noudattaa keskusyhteisön 
antamia ohjeita tai keskusyhteisön vahvistamia yhteenliittymän yleisiä toimintaperiaatteita. 
EKP:n käsityksenä on, että maksuvelvollisuutta k eskusyhteisöä kohtaan sovelletaan 29 §:n mukaan 
keskusyhteisön jäsenyydestä eronneeseen tai erote ttuun jäsenluottolaitokseen, kunnes viisi vuotta on 
kulunut sen kalenterivuoden päättymisestä, jonka aikana  eroaminen tai erottaminen tapahtui. Kun kyse on 
vapaaehtoisesta eroamisesta, EKP:n käsityksenä on, että 8 §:n nojalla  luottolaitoksen vakavaraisuuden 
säilyminen todetaan keskusyhteisön tilintarkasta jien varmentamalla lask elmalla. EKP huomauttaa 
kuitenkin, että lakiehdotuksessa ei ole säännöksiä s iitä, kuinka jäsenluottolaitoksen vakavaraisuus ja 
maksukyky varmistetaan siinä tapauksessa, että se on  laiminlyönnin vuoksi erot ettu keskusyhteisöstä. 
Selvyyden vuoksi, tallettajien ja velkojien etujen suojaamiseksi sekä rahoitusjärjestelmän vakauden 
turvaamiseksi EKP suosittelee tämän sei kan selventämistä lakiehdotuksessa. 
EKP:n käsityksenä on, että jäsenluottolaitoksen eroa misella tai erottamisella keskusyhteisön jäsenyydestä 
ei ole vaikutusta kyseisen luottolaitoksen vähimmä isvarantovelvoitteisiin siinä tapauksessa, että sen 
vähimmäisvarantoja on pidetty eroamiseen tai erottamiseen saakka asetuksen EKP/2003/9
3 10 artiklassa 
tarkoitetulla tavalla välittäjän ominaisuud essa toimivan keskusyhteisön välityksellä. 
 Tämä lausunto julkaistaan EKP:n verkkosivuilla.  Annettu Frankfurt am Mainissa 13 päivänä tammikuuta 2010. 
[allekirjoitus] 
EKP:n puheenjohtaja 
Jean-Claude TRICHET 
                                                 
3  EUVL L 250, 2.10.2003, s. 10.