Komission viides kertomus tiettyihin muihin Kiinan kansantasavallan alkuperätuotteisiin kuin tekstiilituotteisiin sovellettavista määrällisistä kiintiöistä ja valvontatoimenpiteistä /* KOM/2000/0091 lopull. */





KOMISSION VIIDES KERTOMUS tiettyihin muihin Kiinan kansantasavallan alkuperätuotteisiin kuin tekstiilituotteisiin sovellettavista määrällisistä kiintiöistä ja valvontatoimenpiteistä KOMISSION VIIDES KERTOMUS tiettyihin muihin Kiinan kansantasavallan alkuperätuotteisiin kuin tekstiilituotteisiin sovellettavista määrällisistä kiintiöistä ja valvontatoimenpiteistä 1. JOHDANTO A. Taustaa B. Komission kertomuksen tarkoitus C. Menetelmät 2. 1 LUKU MÄÄRÄLLISTEN RAJOITUSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANO I. Tausta ja kehitys toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen II. Kiintiöiden hoito III. Määrällisten rajoitusten alaisten tuotteiden kaupan kehitys 3. 2 LUKU YHTEISÖN KIINTIÖIDEN SÄILYTTÄMISEN TARPEELLISUUS I. Komission lähestymistapa II. Asianomaisten alojen tarkastelu 1. Jalkineet 2. Posliiniset pöytäesineet ja keraamiset pöytäesineet III. Kiinan kaupan vapauttaminen ja maan WTO:n jäsenyys IV. Päätelmät 4. 3 LUKU VALVONTATOIMENPITEIDEN TOTEUTTAMINEN JA NIIDEN SÄILYTTÄMINEN I. Valvontatoimenpiteiden tarkoitus II. Toteuttaminen III. Valvonnan alaisten tuotteiden tuonnin kehitys IV. Valvontatoimenpiteiden aiheellisuus 5. 4 LUKU KOMISSION PÄÄTELMÄT JA EHDOTUKSET 1. JOHDANTO A. Taustaa Euroopan unionin neuvosto otti 7 päivänä maaliskuuta 1994 annetulla asetuksella (EY) N:o 519/94 käyttöön yhteisön laajuiset määrälliset rajoitukset seitsemälle Kiinan kansantasavallan alkuperätuotteiden luokalle, jotka ovat käsineet, jalkineet, posliiniset ja keraamiset pöytäesineet, lasiesineet, autoradiot ja lelut, sekä tiettyjä valvontatoimenpiteitä. Neuvosto sopi periaatteessa tällaisten toimenpiteiden käyttöönotosta joulukuussa 1993 osana yleistä pakettia, johon kuuluvat Uruguayn kierroksen tulosten hyväksyminen, kauppapoliittisten välineiden vahvistaminen ja yhteisen kauppapolitiikan valmiiksi saattaminen. Viimeksi mainittuun paketin kohtaan kuului 6 417 kansallisen määrällisen rajoituksen (joista noin 4 700 koski kiinalaisia tuotteita) yksipuolinen poistaminen ja yhteisön laajuisten tuontikiintiöiden käyttöönotto muutamille Kiinasta tuotaville herkille tuotteille, joiden tuontiin sovellettiin tuolloin kansallisia rajoituksia. Tällaisten kiintiöiden käyttöönotto perustui seuraaviin seikkoihin: a) yhteisön kyseisten tuotannonalojen herkkyys, b) Kiinan tuontitavaroiden kyseisille tuotannonaloille aiheuttama yhä suurempi uhka, jota Kiinan talouden erityisominaisuudet pahentavat entisestään. B. Komission kertomuksen tarkoitus Neuvostossa käytyjen asetusta (EY) N:o 519/94 koskevien keskustelujen aikana komissio sitoutui antamaan neuvostolle vuosittain kertomuksen liitteissä II ja III asetettujen valvontatoimenpiteiden ja määrällisten rajoitusten täytäntöönpanosta sekä tarpeesta säilyttää tällaisia toimenpiteitä ja ehdottamaan tarpeen mukaan asianmukaisia mukautuksia. Viides kertomus on vastaus edellä mainittuun sitoumukseen. C. Menetelmät 1. Ensiksi kertomuksessa luodaan katsaus määrällisten rajoitusten täytäntöönpanoon sekä niiden hallinnosta johtuviin ongelmiin. Toisessa luvussa etsitään vastausta siihen, onko tarpeen säilyttää neuvoston käyttöön ottamat määrälliset rajoitukset. Tätä varten komissio tutki, olivatko näiden toimenpiteiden käyttöönoton vuonna 1994 oikeuttaneet olosuhteet edelleen olemassa, erityisesti kun oli kyse: a) yhteisön kyseisen teollisuuden tilanteesta, b) näiden tuotannonalojen herkkyydestä Kiinan tuonnin vaikutuksille, c) Kiinan kaupan vapautumisen edistymisestä. Tämä tutkimus tehtiin alakohtaisesti. Valvontatoimenpiteiden täytäntöönpanoa ja niiden säilyttämisen tarpeellisuutta käsitellään kolmannessa luvussa. Neljännessä luvussa esitetään komission edellä mainitun analyysin perusteella tekemät päätelmät. 2. Kuten edellisinä vuosina, komissiolla oli huomattavia vaikeuksia kerätä tietoja yhteisön teollisuuden tilasta, sillä valmistajat tuottavat yleensä laajaa tuotevalikoimaa eivätkä pelkästään sellaisia tuotteita, joihin sovelletaan kiintiötä. Lisäksi kyseisillä aloilla toimii useita pk-yrityksiä, joista merkittävä osa on jopa täysin tuntemattomia asianomaisille kansallisille keskusjärjestöille. Tuojien osalta komissio sai yleisluonteisia vastauksia ainoastaan yhdeltä yhteenliittymältä ja muutamilta yksittäisiltä tuojilta. 3. Yleisesti ottaen analyysi perustuu vuoden 1998 lukuihin. Vuoden 1999 kehitystä on kuitenkin käytetty mahdollisuuksien mukaan. 2. 1 LUKU MÄÄRÄLLISTEN RAJOITUSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANO I. Tausta ja kehitys toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen Kiintiöt otettiin käyttöön maaliskuussa 1994, ja tämän jälkeen niitä on muutettu useaan otteeseen, jotta yhteisön kyseisen tuotannonalan suojaamista ja kauppavirtojen ylläpitämistä Kiinan kansantasavallan kanssa koskevat tavoitteet voitaisiin pitää tasapainossa: - neuvosto päätti heinäkuussa 1994 korottaa tiettyjen lelujen kiintiöiden tasoa, - kiintiöiden tasoa korotettiin edelleen maaliskuussa 1995 Itävallan, Suomen ja Ruotsin EU:hun liittymisen huomioonottamiseksi, - kiintiöiden käytöstä annetun komission ensimmäisen vuosikertomuksen päätelmien johdosta neuvosto päätti lieventää edelleen Kiinaan sovellettavaa kiintiömenettelyä huhtikuussa 1996 annetulla asetuksella (EY) N:o 752/96: · kolmen tuotteen kiintiöt (käsineet, autoradiot ja yhdistelmäautoradiot) poistettiin · kolme lelukiintiötä sulautettiin yhdeksi kiintiöksi, jotta kauppiaat voisivat toimia aiempaa joustavammin ja reagoida aiempaa nopeammin markkinoiden muutoksiin · jäljelle jääneitä kiintiöitä lisättiin (keraamisten ja posliinisten pöytäesineiden kiintiöitä viisi prosenttia ja tiettyjen jalkineiden kiintiöitä kaksi prosenttia), - vuoden 1996 lokakuussa annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1897/96 lasipäällysteiset vaihtokehykset poistettiin lasiesineisiin sovellettavasta kiintiöstä, - vuoden 1997 toukokuussa annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/97 lelujen osien ja tarvikkeiden tuonti vapautettiin ja lasisten pöytäesineiden kiintiö poistettiin 1. päivästä tammikuuta 1998, - toukokuun 28. päivänä 1998 annettiin neuvoston asetus (EY) N:o 1138/98, jolla pantiin täytäntöön komission kolmannen vuosikertomuksen ehdotukset. Asetuksella · vapautettiin lelujen tuonti, · lisättiin keraamisten ja posliinisten pöytäesineiden kiintiöitä 5 prosenttia. Komissio totesi neljännen vuosikertomuksensa päätelmissä, että huomioitavien tekijöiden perusteella nykyisten kiintiöiden rakenteeseen ja tasoon ei tarvitse tehdä muutoksia. II. Kiintiöiden hoito a) Oikeusperusta ja tavoitteet 1. Yhteisön kiintiöiden hoito perustuu yhteisön määrällisten kiintiöiden hallintomenettelyn käyttöönotosta 7 päivänä maaliskuuta 1994 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 520/94 ja tietyistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 520/94 soveltamista koskevista säännöksistä 30 päivänä maaliskuuta 1994 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 738/94 (enimmäkseen menettelyjä koskeviin kohtiin, joihin kuuluu yhteinen tuontilisenssilomake). Olisi muistettava, että ennen asetuksen (EY) N:o 520/94 antamista kiintiöt jaettiin jäsenvaltioiden kesken eikä suoraan tuojille. Kaikkiin yhteisön tuojiin sovelletaan maaliskuun 1994 uudistuksesta lähtien sovelletaan yhdenmukaisia perusteita, jotka komissio määrittelee kuultuaan hallintokomiteaa, yhtenäismarkkinoiden periaattei den ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiaa koskevan oikeuskäytännön mukaises ti. 2. Komissiota ovat kiintiöiden hoidossa ohjanneet seuraavat periaatteet: - hallinnolliset menettelyt eivät saisi lisätä kiintiöiden tarkoitettua vaikutusta kauppaan, ja käytettävissä olevat määrät olisi käytettävä täysimääräisesti, ja - syrjimättömyys pitäisi taata kaikkien yhteisön tuojien kesken riippumatta siitä, minne ne ovat sijoittautuneet ja missä ne tekevät lisenssihakemuk sen. b) Kiintiönhoitojärjestelmän toiminta 1. Edellä mainittujen periaatteiden mukaisesti komissio piti asianmukaise na turvautua asetuksessa (EY) N:o 520/94 säädettyyn ensimmäiseen jakomenetelmään eli perinteisiin kauppavirtoihin perustuvaan menetelmään, joka takaa perinteisille tuojille ainakin osan niiden tarkasteluajanjakson aikana saamasta aiemmasta kaupan tuloksesta sekä varmistaa muiden kuin perinteisten tuojien oikeudenmukaisen pääsyn kiintiöiden piiriin. Muille kuin perinteisille tuojille varattujen kiintiöiden osuuden jakamisessa käytetään kolmatta asetuksessa (EY) N:o 520/94 säädettyä jakomenettelyä eli kiintiön jakamista suhteessa haettuihin määriin. Lisäksi epäasianmukaisen soveltamisen välttämiseksi asetetaan muihin kuin perinteisiin tuojiin sovellettava enimmäismäärä. Vuonna 1996 muut kuin perinteiset tuojat tekivät 28 204 tuontilisenssihakemusta. Luku kasvoi 19 708:aan vuoden 1997 ja 21 439:ään vuoden 1998 kiintiöiden jakamisen osalta. Vuoden 1999 kiintiöiden osalta määrä pieneni 17 416:een (pieneneminen on suhteellista, sillä kiintiöiden alaisten tuotteiden määrää pienennettiin edelleen vuonna 1998). Vuoden 2000 kiintiöistä tehtiin 27 247 hakemusta. Hakemusten erittäin suuren määrän vuoksi muille kuin perinteisille tuojille jaetaan yhä rajoitetumpia määriä, mikä saattaa johtaa kiintiöiden vajaakäyttöön. Tilanteen korjaamiseksi muille kuin perinteisille tuojille varattuja kiintiöiden osuutta päätettiin lisättä 5 prosenttia vuonna 1997 vuoden 1998 kiintiöiden osalta, ja samanlaisesta lisäyksestä päätettiin seuraavana vuonna vuoden 1999 kiintiöiden osalta. Lisäysten avulla muille kuin perinteisille viljelijöille voidaan parhaillaan myöntää samat, erittäin pienet määrät kuin aiempina vuosina. Neljännessä vuosikertomuksessaan komissio ehdottikin, että jakomenettelyä, jolla suurin osa kiintiöistä varattiin perinteisille tuojille ja joka oli ollut tarkoituksenmukainen ensimmäiset neljä vuotta, olisi muutettava niin, että epätasapaino perinteisille ja muille kuin perinteisille tuojille myönnettävien määrien välillä poistuu tai ainakin pienenee. Tästä syystä vuonna 1999, jolloin vuoden 2000 kiintiöistä päätettiin, muille kuin perinteisille tuojille varattujen kiintiöiden osuutta lisättiin edelleen 5 prosenttia. Samalla yksittäisten kiintiöiden enimmäismäärää nostettiin 4 000 parista 5 000 pariin jalkineita (kutakin CN-koodia kohti) ja 4 tonnista 5 tonniin posliinisia ja keraamisia pöytäesineitä (kutakin CN-koodia kohti). Lisätoimia voidaan tulevaisuudessa tarvita toisaalta kiintiöiden kokonaiskäytön tehostamiseksi ja toisaalta seuraavana vuonna uudelleen jaettavien käyttämättömien määrien vähentämiseksi mahdollisimman paljon. 2. Kiintiöiden hoidossa komissio teki kaikkensa täyttääkseen tuojien toiveen saada seuraavan kauden kiintiöiden jakamista koskevat tiedot mahdollisimman hyvissä ajoin. Tämän vuoksi komissio aloitti vuotta 2000 koskevat jakamismenettelyt heinäkuussa 1999 hyvissä ajoin ennen kiintiövuoden alkua ja antoi tuojille kaksi ja puoli kuukautta aikaa, eli syyskuuhun 1999, jättää hakemuksensa. 3. Vuoden 2000 kiintiöiden hoitoa koskevissa säännöissä määrätään tuontilisenssien voimassaoloajaksi 12 kuukautta. Lisäksi vuoden 1999 kiintiöiden käyttämättömät osat jaetaan uudelleen vuonna 2000. Komissio katsoo, että edelliseltä vuodelta uudelleen jaetut määrät olisi pidettävä erillään nykyisestä vuosikiintiöstä. 4. Hallinnollisten menettelyjen osalta yhteisön kiintiönhoitojärjestelmä perustuu keskitettyyn lähestymistapaan, jonka mukaan kaikki yhteisön tuojat, riippumatta niiden sijoittautumispaikasta yhteisössä, voivat jättää lisenssihakemuksen valitsemansa jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle ja saada koko yhteisössä voimassa olevan tuontilisenssin. Lisäksi hakumenettely on tehty mahdollisimman yksinkertaiseksi, ja muodollisuudet on karsittu mahdollisimman vähäisiksi; lisenssimenettely on täysin maksutonta yhteisön tuojille. c) Päätelmä Kauppaa rajoitettaessa ei voida välttyä aiheuttamasta tiettyjä ongelmia kiintiöiden hoidossa. Tiettyjä ongelmia, kuten tarkasteluvuoden valitsemista perinteisille tuojille ja uudelleen jaettuja määriä koskevien lisenssien tavallisista vuosikiintiölisensseistä poikkeavaa voimassaoloaikaa, on käsitelty tyydyttävästi. Muille kuin perinteisille tuojille jaettavia määriä on lisätty edelleen vuoden 2000 kiintiöiden osalta, jotta voidaan ainakin osittain pienentää epätasapainoa kiintiöiden suhteellisten osuuksien jakamisessa ja näin parantaa niiden saatavuutta. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että järjestelmä on toiminut kokonaisuudessaan hyvin jäsenvaltioiden yhteistyön ansiosta. Erityisesti (perusteltuun) huolestumiseen siitä, ettei kiintiönhoitojärjestelmän pitäisi lisätä neuvoston päättämien kiintiöiden vaikutusta, on komission mielestä vastattu. III. Määrällisten rajoitusten alaisten tuotteiden kaupan kehitys Jäljempänä olevassa kahdessa taulukossa esitetään tiivistelmä kunkin määrällisten rajoitusten alaisen tuotteen kaupan kehityksestä sekä määrän että arvon osalta. a) Kyseisten tuotteiden määrän kehitys (tuonti ja kiintiöt) >TAULUKON PAIKKA> - Komission valvonnassa olevia erikoistekniikalla valmistettuja jalkineita koskevat luvut perustuvat julkaistuihin valvonta-asiakirjoihin. Asiakirjoista ei välttämättä käy ilmi tuonnin todellinen taso, ja siksi lukuja on tarvittaessa mukautettu Taric-tietokannan tietojen perusteella. Tuontiluvut saattavat erota edellisissä kertomuksissa annetuista luvuista, sillä Taric-tietokannan tietoja on jouduttu mukauttamaan teknisesti. - Käyttämättömiä määriä koskevat luvut perustuvat jäsenvaltioihin palautettuihin tuontilisensseihin. >TAULUKON PAIKKA> Lähde: EUROSTAT (*)Käyttämättömiä määriä koskevat luvut perustavat jäsenvaltioihin palautettuihin tuontilisensseihin. b) Kiinan alkuperätuotteiden tuontihinnat >TAULUKON PAIKKA> Lähde: EUROSTAT 3. 2 LUKU YHTEISÖN KIINTIÖIDEN SÄILYTTÄMISEN TARPEELLISUUS I. Komission lähestymistapa Tähän kysymyksen vastaamiseksi komissio pyrki selvittämään, olivatko määrällisten rajoitusten käyttöönoton vuonna 1994 aikaansaaneet olosuhteet, eli yhteisön kyseisten tuotannonalojen suhdanneherkkyys ja Kiinan tuotteiden aiheuttama uhka, yhä olemassa. Komissio selvitti asian alakohtaisella analyysilla seuraavien taloudellisten osoittimien perusteella: 1. Tuotannonalan rakenne 2. Tuotanto 3. Työllisyys 4. Tuonnin kehitys 5. Tuontihinnat 6. Kiinan vientimahdollisuudet Jäljempänä III jaksossa komissio analysoi Kiinan kaupan vapauttamista ja maan WTO:n jäsenyyttä yhteisön kiintiöiden säilyttämisen kannalta. II. Asianomaisten alojen tarkastelu 1. Jalkineet CN-koodit 6402 99, 6403 51 ja 59, 6403 91 ja 99, 6404 11, 6404 19 10 Seuraaviin jalkineisiin sovelletaan määrällisiä rajoituksia: CN-koodi // Tavaran kuvaus 640299 [1] // Jalkineet, jotka eivät peitä nilkkaa ja joiden ulkopohjat ja päälliset ovat kumia tai muovia (muut kuin nimikkeen 6401 kattamat vedenpitävät jalkineet ja muut kuin nimikkeen 6402 kattamat urheilujalkineet ja muut jalkineet) [1] Paitsi erikoistekniikalla valmistetut jalkineet: 640351 // Jalkineet, jotka peittävät nilkan ja joiden ulkopohjat ja päälliset ovat nahkaa (muut kuin urheilujalkineet) 640359 // Jalkineet, jotka eivät peitä nilkkaa ja joiden ulkopohjat ja päälliset ovat nahkaa (muut kuin urheilujalkineet) 640391 1 // Muut jalkineet, joiden ulkopohjat ovat kumia, muovia, nahkaa tai tekonahkaa ja päälliset nahkaa ja jotka peittävät nilkan 640399 1 // Muut jalkineet, joiden ulkopohjat ovat kumia, muovia, nahkaa tai tekonahkaa ja päälliset nahkaa ja jotka eivät peitä nilkkaa 640411 [2] // Urheilujalkineet: tennis-, koripallo-, voimistelu- ja harjoituskengät sekä niiden kaltaiset kengät, joiden ulkopohjat ovat kumia tai muovia ja päälliset tekstiiliainetta [2] Paitsi: 64041910 // Tohvelit ja muut sisäjalkineet, joiden ulkopohjat ovat kumia tai muovia ja päälliset tekstiiliainetta, muut kuin nimikkeen 6404 11 kattamat jalkineet A. Euroopan jalkineteollisuuden tilanne 1. Johdanto Alalla on usean vuoden ajan ollut käynnissä nykyaikaistaminen ja rakenneuudistus kasvavan kansainvälisen kilpailun ja teknologisen muutoksen vuoksi. EU:n jäsenvaltiot ovat siirtyneet kohti monimuotoista ja korkealaatuista tuotantoa, josta saatava lisäarvo on aiempaa suurempi. Vastoin tiettyjä käsityksiä tämä ei kuitenkaan tarkoita, että yhteisön korkealaatuisten tuotteiden markkinoita hallitsisivat eurooppalaiset huipputuotteet ja että halpatuotteiden markkinat olisi vastaavasti "varattu" halpatyövoimamaista tuotaville tuotteille. Itse asiassa heikkolaatuisten tuotteiden alaa valtaavat yhä enenevässä määrin keskilaatuiset tuotteet, joita merkittävä osa Euroopan teollisuudesta vielä tuottaa ja jotka ovat erityisen kilpailukykyisiä. Lisäksi yritysten, jotka ovat perinteisesti tuottaneet korkealaatuisia tuotteita, on yhä useammin täydennettävä tuotevalikoimaansa myös halvemmilla malleilla. Alan viime vuosina kehittämistä kilpailueduista on hyötyä ainoastaan, jos EU:n tuojat saavat jalansijaa maailmanmarkkinoilla sekä raaka-aineiden hankinnan että lopputuotteiden myynnin osalta. Vaikka yhteisön kansainvälisen kauppapolitiikan ensisijainen tavoite on nykyistä parempi pääsy markkinoille, nykytilanteessa on vielä paljon parannettavaa, sillä useat tulliesteet ja kaupan tekniset esteet estävät EU:n yrityksiä hyödyntämästä vientimahdollisuuksiaan täysimääräisesti. On otettava huomioon, että jopa teollisuusmaat, kuten Yhdysvallat, joka on yksi yhteisön pääasiallisista vientimarkkinoista, soveltavat jopa 48 prosentin tulleja. 2. Tuotannonalan rakenne Yhteisön jalkineteollisuus koostuu useista pienyrityksistä (noin 20 työntekijää), joista suurin osa sijaitsee alueilla, joiden teollisuus ei ole kovinkaan monipuolista. Jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin eroja: saksalaiset ja ranskalaiset yritykset työllistävät keskimäärin 100 työntekijää, kun taas espanjalaiset ja italialaiset keskimäärin 10 työntekijää. Muut jäsenvaltiot sijoittuvat näiden ääripäiden välille. EU:n tuottajien määrä on laskenut koko 1990-luvun 15 897:stä vuonna 1989 14 588:aan vuonna 1998, kun luku vuonna 1997 oli 14 817. Alan maantieteellinen keskittyminen, sen työvoimavaltaisuus ja merkittävä herkkyys halpatuonnille johtavat tilanteeseen, jossa talouden pienilläkin suhdannevaihteluilla on merkittäviä alueellisia ja sosiaalisia vaikutuksia. 3. Yhteisön tuotanto, kulutus ja työllisyys Yhteisön tuotanto laski suhteellisen vähän eli 1,46 prosenttia vuosina 1996-1997 mutta jopa 4,56 prosenttia vuonna 1998, minkä seurauksena tuotanto oli alhaisimmalla tasolla vuosikausiin. Kuten edellä todettiin, pääsyynä oli viennin huomattava väheneminen Aasian ja muiden kansainvälisten talouskriisien seurauksena (-9,74 prosenttia vuonna 1998). Kulutus laski 1,6 prosenttia, kun taas kokonaistuonti pysyi suurinpiirtein samana. Seurauksena EU:n tuottajien markkinaosuus EU:n markkinoista pieneni 50 prosenttiin vuonna 1998, kun se vuonna 1997 oli 51 prosenttia. Työllisyys laski edelleen vuonna 1998 noin 11 784:llä työpaikalla. Tämä vastaa 3,93 prosentin laskua vuodesta 1997. Taulukko 1 >TAULUKON PAIKKA> 4. Viennin kehitys Vienti väheni vuonna 1998 edelleen 9,74 prosenttia, kun se vuonna 1997 oli vähentynyt 6,24 prosenttia. Venäjän vienti kehittyi heikoimmin (-20,33 prosenttia vuonna 1997 ja -24,89 prosenttia vuonna 1998). Yhteisön tärkeimpien vientimarkkinoiden markkinaosuudet säilyivät lähes samoina. Taulukko 2 >TAULUKON PAIKKA> (Tuotteet: CN-koodit 6401-6405) Vienti yhteisön pääasiallisiin tuojamaihin pysyi vähäisenä. Kiinan viennin osuus oli vain 0,16 prosenttia kaikesta yhteisön viennistä. Taulukko 3 >TAULUKON PAIKKA> (Tuotteet: CN-koodit 6401-6405) Aasian kriisi vaikutti yhteisön viennistä kielteisimmin Etelä-Korean (-83,2 prosenttia), Indonesian (-60,5 prosenttia) ja Thaimaan (-50,7 prosenttia) vientiin. Kiinan vienti väheni 52,5 prosenttia. Vienti Intiaan ja Brasiliaan kehittyi myönteisesti vuonna 1998 sen jälkeen, kun se oli vähentynyt selvästi vuonna 1997. Intian vienti saavutti jälleen saman (alhaisen) tason, jolla se oli vuonna 1996. Yhteisön kauppatase pysyi näiden maiden osalta erittäin alijäämäisenä (pareina ilmoitettuna), kuten viennin ja tuonnin suhteesta vuosilta 1997 ja 1998 voidaan havaita. Taulukko 4 >TAULUKON PAIKKA> (Tuotteet: CN-koodit 6401-6405) Kiinan viennin ja tuonnin suhde heikkeni edelleen vuonna 1998. Näin kävi myös Vietnamin, Indonesian, Taiwanin ja Thaimaan kohdalla. Etelä-Korean viennin ja tuonnin suhde putosi 7,2 prosenttiin vuonna 1998, kun se oli ollut 42 prosenttia vuonna 1997. B. Herkkyys Kiinan tuonnin vaikutuksille 1. Tuonnin kehitys Vuonna 1998 EU:n jalkineiden tuonti kaikista lähteistä kasvoi noin 0,5 prosenttia noin 810 miljoonaan pariin. Kiina lisäsi hieman markkinaosuuttaan (32,9 prosentista 33,4 prosenttiin) ja samoin Vietnam (18,1 prosenttiin) ja Indonesia (8,3 prosenttiin). Määrällisistä rajoituksista huolimatta Kiinan tuonti kasvoi 1,7 prosenttia vuodesta 1997, mikä oli eniten kaikista yhteisön tuojamaista (kaikista lähteistä). Pääasiallisista tuojamaista tuonti kasvoi enemmän vain Vietnamista (7,4 prosenttia) ja Taiwanista (6,4 prosenttia), mutta kyseisten maiden absoluuttinen lähtötaso oli huomattavasti alhaisempi. Brasilian ja Indonesian tuonti puolestaan putosi selvästi, Brasilian 22,3 prosenttia ja Indonesian 21 prosenttia. Taulukko 5 >TAULUKON PAIKKA> (Tuotteet: CN-koodit 6401-6405) Noin kolmasosaan Kiinasta tuodusta jalkineista sovellettiin kiintiöitä vuonna 1998: Taulukko 6 >TAULUKON PAIKKA> (* Tuotteet: CN-koodit 6401-6405) Kiintiöiden alainen jalkineiden tuonti pysyi suhteellisen samana vuonna 1998 (-0,4 prosenttia verrattuna -8,9 prosenttiin vuosina 1996-1997), kun taas kiintiöihin kuulumattomien jalkineiden tuonti kasvoi 2,9 prosenttia (kun se edellisenä vuonna oli vähentynyt huomattavasti). Tämä johti kiintiöiden kattavuuden lievään laskuun. Kiintiöiden alaisten CN-koodien mukaisesti ilmoitettuna tilanne on seuraavanlainen: Taulukko 7 >TAULUKON PAIKKA> Kiintiön alaisten jalkineiden kokonaistuonti pysyi samana ainoastaan siitä syystä, että tohvelien ja muiden sisäjalkineiden, joiden päällinen on tekstiiliä ja jotka kuuluvat CN-koodiin 6404 19 10, tuonti kasvoi merkittävästi. Kyseisten tohvelien tuonti oli vähentynyt huomattavasti väliaikaisten polkumyyntitullien määräämisen jälkeen helmikuusta 1997. Tullit määrättiin yhdeksän kuukauden ajaksi, ja ne koskivat sekä CN-koodia 6404 19 10 (tohvelit) ja 6404 19 90 (muut kuin tohvelit). Lopulliset polkumyyntitoimenpiteet, jotka otettiin käyttöön 29. lokakuuta 1997 ja jotka koskevat Kiinaa ja Indonesiaa, eivät koske tohveleita. Tästä syystä tohvelien tuonti kasvoi yli 520 prosenttia vuonna 1998. CN-koodiin 6404 19 90, johon sovelletaan edelleen polkumyyntitoimenpiteitä muttei kiintiöitä, kuuluvien kiinalaisten tuotteiden tuonti pysyi puolestaan samalla matalalla tasolla kuin vuonna 1997. Taulukko 8 >TAULUKON PAIKKA> (paria) Tiettyjen Kiinasta, Indonesiasta ja Thaimaasta tuotavien jalkineiden, joiden päällys on nahkaa tai muovia, lopulliset polkumyyntitoimenpiteet otettiin käyttöön 23. helmikuuta 1998. Toimenpiteet koskivat tiettyjä CN-koodin 6402 99 ja 6403 99 nimikkeitä (eli 6402 99 98 ja 6403 99 93, 6403 99 96, 6403 99 98) mutta eivät urheilukäyttöön tarkoitettuja jalkineita. CN-koodin 6402 99 osalta Kiina ja Indonesia menettivät markkinaosuuttaan vuosina 1997 ja 1998, kun taas Thaimaa pystyi lisäämään vientiään polkumyyntitoimenpiteistä huolimatta. Vietnamista tuli yhteisön pääasiallinen kyseisten tuotteiden tuoja. Taulukko 9 >TAULUKON PAIKKA> (paria) Vietnamista on tullut yhteisön pääasiallinen tuoja myös CN-koodin 6403 99 osalta. Kiinan kyseisten tuotteiden vienti pysyi samana. Taulukko 10 >TAULUKON PAIKKA> (paria) 2. Tuontihinnat Vertaamalla kiinalaisten jalkineiden keskimääräisiä tuontihintoja yhteisön vientihintoihin (EU:n ulkopuoliset maat) saadaan käsitys Kiinan tuontihintojen ja yhteisön markkinahintojen suuresta erosta. Taulukko 11 >TAULUKON PAIKKA> Vuonna Kiinan hinnat olivat 12,1-68 prosenttia keskimääräisistä yhteisön vientihinnoista yhteisön ulkopuolisiin maihin. Vuosina 1997-1998 Kiinan hinnat pienenivät huomattavasti suhteessa yhteisön hintoihin CN-koodin 6403 99 (66 prosentista 48,6 prosenttiin) ja 6404 11 (91,9 prosentista 68 prosenttiin) osalta yhteisön vientihintojen noustessa (ja huolimatta tiettyjen CN-koodiin 6403 99 kuuluvien tuotteiden polkumyyntitulleista). Tohvelien (6404 19 10) väliaikaisen polkumyyntitullin poistaminen ei suoraan vaikuttanut hintoihin, jotka pysyivät 1,14 ecussa parilta. CN-koodin 6403 51 osalta hintaero pieneni 47,5 prosenttiin vuonna 1998, kun se vuonna 1997 oli 35,5 prosenttia. Kaiken kaikkiaan Kiina, jonka tuontijalkineiden keskimääräinen yksikköhinta pieneni 4,70 ecuun vuonna 1998, kun se vuonna 1997 oli 4,82 ecua, oli edelleen yhteisön pääasiallisista jalkineiden tuojista halvin (yksikköhinnoiltaan). Taulukko 12 >TAULUKON PAIKKA> (Tuotteet: CN-koodiryhmä 64) Vuonna 1998 Kiinan keskimääräiset yksikköhinnat (4,70 ecua) olivat vain 55 prosenttia tuontihinnoista yhteisöön kaikista lähteistä (8,55 ecua/yksikkö) ja 22,2 prosenttia yhteisön ulkopuolisilla markkinoilla myytyjen eurooppalaisten tuotteiden keskihinnoista (21,13 ecua/yksikkö). C. Tuotannonalan osapuolten lausunto 1. Yhteisön tuotannonalan lausunto Euroopan jalkineteollisuuden liitto (CEC) mukaan kiinalaisten jalkineiden tuonti on edelleen suurin yhteisön ulkopuolisten maiden tuonnista huolimatta määrällisistä rajoituksista. Lisäksi liitto toteaa, että määrällisiä rajoituksia ei edes käytetä kokonaan, ja näin ollen Kiinan tuonti voi edelleen kasvaa. Liitto katsoo, että kiinalaiset tuotteet ovat edelleen selvästi eurooppalaisia tuotteita halvempia, mikä aiheuttaa Euroopan jalkineteollisuudelle suuria paineita, joita lisää tuotannon lasku, viennin väheneminen ja työllisyyden väheneminen. Näistä syistä Euroopan jalkineteollisuus vastustaa tiukasti kyseisten Kiinaan sovellettavien tuontikiintiöiden poistamista sekä kiintiöiden määrien lisäämistä nykyiseltä tasoltaan. 2. Tuojien lausunto Ulkomaankauppaliitto FTA on todennut, että työllisyyden väheneminen yhteisön jalkineteollisuudessa on luonnollinen ilmiö, jonka aiheuttajia ovat automatisointi ja tietotekniikan kehittyminen. Se ei usko, että Kiinan tuonti uhkaa tuotannonalaa. D. Päätelmät Jalkineala on edelleen erittäin herkkä ala, kun otetaan huomioon Kiinan tuonnin suuri määrä (33,4 prosenttia kaikesta yhteisön tuonnista, katso taulukko 5), sen merkittävä osuus yhteisön markkinoista (17,4 prosenttia, katso taulukko 1), huomattavasti yhteisön hintoja alhaisemmat hinnat (4,70 ecua/yksikkö verrattuna 21,13 ecuun/yksikkö, katso taulukko 12) sekä Kiinan teollisuuden merkittävät vientimahdollisuudet. Edellä kuvattu tilanne huononi vuonna 1998 entisestään Aasian, Venäjän ja Brasilian talouskriisien vuoksi, kun EU:n tuottajat menettivät merkittäviä vientimarkkinoita pystymättä suuntautumaan toisille markkinoille. Samalla Euroopan unioni oli ainoa sellainen suuri alue maailmassa, joka oli säilyttänyt tuontinsa samalla tasolla huolimatta kahden edellisen vuoden talouskriiseistä. Näin ollen se oli useiden yhteisön ulkopuolisten maiden, joiden kotimaan markkinat eivät toimineet, ja niiden tuottajien tärkein markkina-alue. Tämän seurauksena yhteisön vienti ja tuotanto vähenivät merkittävästi. Huolimatta määrällisistä rajoituksista Kiinan tuonti oli keskiarvoltaan suurin yhteisön tuojien tuonnista (+1,7 prosenttia verrattuna +0,5 prosenttiin, katso taulukko 5). Jos Kiinaan sovellettavat määrälliset rajoitukset poistettaisiin tällä hetkellä, yhteisön teollisuuspolitiikka joutuisi ristiriitaan: toisaalta Euroopan tuottajia kannustetaan jatkuvasti parantamaan kilpailukykyään sijoittamalla aineellisiin ja aineettomiin tekijöihin ja toisaalta Euroopan toimielimet pyrkivät luomaan tuottajille yleisen kehyksen, jossa ne voivat kilpailla tasavertaisesti kilpailijoidensa kanssa avoimilla maailmanmarkkinoilla. Tällä hetkellä mahdollisuutta tasavertaiseen kilpailuun ei ole, sillä useilla yhteisön ulkopuolisilla mailla on edelleen käytössä erittäin korkeita tulleja sekä useita kaupan teknisiä esteitä. Jos yritykset eivät löydä markkinoita erittäin kilpailukykyisille tuotteilleen, ne eivät myöskään halua investoida ja innovoida jatkaakseen (usein vaikeaa) yrityksen nykyaikaistamista ja rakennemuutosta. Lisäksi kasvavat markkinat ovat välttämättömyys suurtuotannon etuihin pyrkiville yrityksille, jotka lisäävät näin kansainvälistä kilpailukykyään tuottamalla alhaisemmilla keskihinnoilla. Kun otetaan huomioon edellä mainitut seikat ja se, että jalkineteollisuus on pääasiassa työvoimavaltainen ala, yhteisön tuonnin mahdollisen vapauttamisen on tapahduttava yhdessä yhteisön kauppakumppanien vastaavanlaisten vapauttavien toimien kanssa. Kiinaan sovellettavat määrälliset rajoitukset on pidettävä voimassa niin kauan kuin useiden yhteisön ulkopuolisten maiden markkinat pysyvät käytännössä katsoen suljettuina EU:n vienniltä, jotta lievennetään kilpailutilannetta, jossa taloudelliset toimijat eivät pysty kilpailemaan tasavertaisesti. 2. Posliiniset pöytäesineet ja keraamiset pöytäesineet CN-koodit 6911 10 ja 6912 00 Näistä kahdesta kiintiön alaisesta nimikkeestä on vaikea saada tilastoja tai yksityiskohtaisia tietoja, koska useimmat tuottajat tuottavat useanlaisia pöytäesineitä, jotka yleensä ilmoitetaan, jos niitä ilmoitetaan ollenkaan, CN-koodiin 6911, 6912 tai 6913 kuuluvina "pöytäesineinä". Tuottajat ovat myös yleensä haluttomia paljastamaan keskusjärjestöilleen kaupallisesti luottamuksellisina pitämiään tietoja. Lisäksi pöytäesinealalla toimii useita hyvin pieniä tuottajia, jotka eivät kuulu mihinkään kansalliseen keskusjärjestöön. Tämän kertomuksen laatimisessa on näin ollen jälleen hyödynnetty useista eri lähteistä saatuja tietoja. A Yhteisön pöytäesinealan tilanne 1. Tuotannonalan rakenne Alunperin keraamiset tuotantolaitokset rakennettiin lähelle raaka-aine- ja energialähteitä sekä paikoille, joissa oli hyvät kuljetusyhteydet. Nämä eivät enää ole pääasiallisia valintaperusteita, vaikka ala on edelleen maantieteellisesti hyvin keskittynyttä. Suuria keskittymiä ovat esimerkiksi Staffordshire Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Limoges Ranskassa, Pohjois-Baijeri Saksassa sekä Maastricht Alankomaissa. Ala koostuu pääasiassa pk-yrityksistä vaikka niiden ohella onkin eräitä suuria tuottajia, kuten saksalainen Villeroy & Boch sekä Yhdistyneen kuningaskunnan Royal Doulton ja Wedgwood, jotka ovat todennäköisesti maailman kolme suurinta pöytäesineiden tuottajaa. Näiden tuottajien tuotevalikoimat ovat laajoja ja hyvin erilaisia eri tuottajien välillä, mikä riippuu suurelta osin kuluttajien mausta ja käytettävissä olevista tuloista. Pöytäesinealan osuus EU:n keraamisen teollisuuden tuotannosta on noin kymmenesosa, mutta työntekijöiden lukumäärän kannalta sen osuus on noin neljännes. Se on keraamisen teollisuuden kuudesta osa-alasta kaikkein työvoimavaltaisin ja tästä syystä erityisen herkkä epäterveen kilpailun vaikutuksille. 2. Tuotannon kehitys ja tosiasiallinen kulutus Jäljempänä annetut luvut koskevat koko keraamista alaa. Huom: Koska DEBA-tietokantaa ei enää ole ja Eurostatin toiminnan täysimittaista jatkumista odotetaan, vuoden 1998 tuotantoluvut on laskettu Eurostat-European Business Trends -tietokannan lyhyen aikavälin osoittimien perusteella. Yksikkö: miljoona ecua >TAULUKON PAIKKA> Euroopan unionin 15 jäsenvaltion tuonti- ja vientiluvut on otettu COMEXTista. Tuotanto- ja työllisyysluvut on saatu DEBA-tietokannasta (paitsi * ==> ensimmäinen arvio Cérame-Uniesta [3]) ja Eurostat-NewCronos-tietokannasta (Euroopan unionin 15 jäsenvaltion luvut vuosilta 1995, 1996, 1997 ja 1998 on saatu käyttämällä NACE-toimialaluokitusta, rev. 1, kolminumerotasot 26.2 + 26.3 + 26.4). [3] EU:n keraamista alaa edustava kattojärjestö. Pöytäesinealaa edustaa FEPF (Fédération Européenne des Industries de Porcelaine et de Faïence de Table et d'Ornementation). Vertailun vuoksi samat tiedot pöytäesineiden osalta. CN-koodit 6911 + 6912 + 6913 Yksikkö: miljoona ecua >TAULUKON PAIKKA> Lähteet: tuonti- ja vientiluvut COMEXTista tuotanto- ja työllisyysluvut Cérame-Uniesta * CN-koodi 6911 10 ja 6912 00 ** Cérame-Unien arvio *** sellaisten pöytäesineiden tuottajien lukumäärä, jotka ovat Cérame-Unien jäseniä Kuten edellä olevat luvut osoittavat, keraamisten tuotteiden tuonnin yhteinen markkinaosuus ei ole merkittävä. On kuitenkin muistettava, että Eurooppa on perinteisesti merkittävä keraamisten tuotteiden viejä ja että vienti muodostaa olennaisen ja korvaamattoman osan monen eurooppalaisen yrityksen tilauskannasta. Lisäksi on huomattava, että Kiinan osuus kaikkien keraamisten tuotteiden tuonnista EU:n ulkopuolelta on kasvanut tasaisesti, ja se oli 20,1 prosenttia vuonna 1998, kun se vuonna 1996 oli 17,2 prosenttia (arvon perusteella mitattuna). Tämä on huolestuttavaa EU:n keraamisen teollisuuden kannalta, sillä vaikka Kiinasta tuodaan EU:hun tällä hetkellä erittäin pieniä määriä kaakeleita, tuotannonalalla on tehty valtavia investointeja viime vuosina, niin että maa on ohittanut Espanjan ja Brasilian ja on nyt maailman toiseksi suurin kaakeleiden tuottaja Italian jälkeen. Näin ollen kiinalaisten kaakeleiden tuonnin EU:hun odotetaan kasvavan lähivuosina. Alalla on lisäksi yksilöity pöytäesinemarkkinoiden nykyisiä piirteitä: ( pöytäesineiden kokonaiskysyntä kasvaa maailman väestönkasvun mukaisesti ( asiakkaat ostavat harvemmin moniosaisia astiastoja koko elinajaksi, sillä epävirallinen ruokailu lisää suosiotaan; pöytäesineistä on näin ollen tulossa muotitavaroita, jotka heitetään pois suhteellisen lyhyen ajan kuluttua muodin muuttuessa ( Aasian tuottajat lisäävät markkinaosuuttaan jatkuvasti ( EU:n tuottajat pyrkivät nykyistä halvempiin hintoihin vähentämällä kalliiden ja sen vuoksi marginaaliltaan korkeampien materiaalien käyttöä, siirtämällä tuotantoa alueille, joilla palkkakustannukset ovat alhaiset (mikä haittaa perinteistä työllisyyttä) ja ulkoistamalla tuotantoa ( tuotanto perinteisillä pöytäesineiden tuotantoalueilla väheni 750 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria vuotta 1997 edeltävinä viitenä vuonna ( samaan aikaan Aasian tuotanto lisääntyi 1 000 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria ( Hotellikäyttöön tarkoitettujen astioiden tuotanto voi EU:n edelleen hyvin, mutta ala kärsii Yhdysvaltain kaltaisilla perinteisillä markkinoilla astioihin sovellettavista huipputulleista (katso seuraava taulukko). Tilannetta pahentaa se, että kiinalaiset tuottajat tähtäävät Yhdysvaltain markkinoille halpatuotteillaan ja työntävät EU:n tuottajat kirjaimellisesti ulos joiltakin markkina-alueilta. 3. Työllisyyden kehitys Keraamisen alan työllisyys on vähentynyt tasaisesti viime vuosina. Vuotta 1998 koskevia lukuja ei ole toimitettu kaikista maista, ja saatavilla olevien tietojen luotettavuus eroaa jäsenvaltiosta toiseen. FEPF antoi vuosittaisessa kokouksessaan 3.-4. kesäkuuta 1999 seuraavat arviot pääasiallisten tuottajamaiden kahden viime vuoden työllisyydestä: Työntekijöiden määrä >TAULUKON PAIKKA> Keraamisen alan työllisyys väheni noin 24,9 prosenttia vuosina 1992-1997. Pöytäesinealan työllisyyden on arvioitu vähentyneen jopa noin 33 prosenttia vuosina 1992-1996 ja edelleen 25,9 prosenttia vuosina 1997-1998, kuten edellä esitetystä taulukosta nähdään. Työllisyyden lasku on kiihtynyt vuonna 1999 kotimaisen kysynnän laskun sekä Aasian ja tietyssä määrin myös Etelä-Amerikan talousongelmien vaikutusten vuoksi. Etelä-Amerikan kriisin myötä EU:n tuottajien perinteiset markkinat hävisivät, kun taas kyseisten maiden tuottajat etsivät EU:n markkinoiden kaltaisia markkinoita, joille siirtää kotimaan ylijäämätuotantoa. Samalla tiettyjen valuuttojen, erityisesti Englannin punnan vahvistuminen Yhdysvaltain dollariin nähden teki myymisen Yhdysvaltoihin vaikeammaksi. Se aiheutti myös ensimmäistä kertaa sen, että hotellikäyttöön tarkoitettujen astioiden halpatuonti kiihtyi Yhdysvalloista EU:hun ja erityisesti Yhdistyneeseen kuningaskuntaan huolimatta siitä, että Uruguayn kierroksella EU:n ja Yhdysvaltain välisissä neuvotteluissa oli ilmoitettu, että Yhdysvaltain tuottajat eivät vie hotellikäyttöön tarkoitettuja astioita. Uruguayn kierroksella ei myöskään pystytty poistamaan huipputulleja hotellikäyttöön tarkoitetuilta astioilta Yhdysvalloissa, joka on EU:n tuottajien perinteinen markkina-alue. Jäsenvaltojen lausunnot esitetään seuraavassa: ( Yhdistynyt kuningaskunta Markkinaosuus ja tuotanto pienenivät molemmat noin 10 prosenttia vuonna 1998 verrattuna vuoteen 1997, ja vuodeksi 1999 on ennustettu vielä 5 prosentin vähenemistä. Pöytäesineiden perinteisen tuonnin määrästä saatu tuotto ja kokonaistyöllisyys vähenivät 25 prosenttia vuosina 1996-1998, mistä 20 prosenttia tapahtui vuonna 1998. Kannattavuus puolittui samassa ajassa. Vuoden 1998 lopulla ja vuoden 1999 alussa työllisyys väheni 1 200 työpaikalla yhdessä suurimmista tuottajista, 140 työpaikalla toisessa ja 300 työpaikalla kolmannessa, joka lopetti kokonaan. On tärkeää ottaa huomioon alueelliset seikat: Yhdistyneessä kuningaskunnassa keraamisen alan työllisyyden osuus koko työllisyydestä on 1 prosentti, mutta Stoke-on-Trentissä, joka on maan pääasiallinen keramiikan tuotantoalue, 51 prosenttia työvoimasta on keraamisella ja siihen liittyvillä aloilla. ( Saksa 4,4 prosentin lasku vuosina 1997-1998. Luku voi hyvin kuvata työllisyyden vähentymistä, sillä Saksan suurin tuottaja on vähentänyt työpaikkoja kolmen viime vuoden aikana ja suunnitteilla on vielä työpaikkojen vähentäminen 1 500:lla. Pääsyynä on halpatuonnin aiheuttama epäterve kilpailu. Kaksi muuta tuottajaa lopetti yhden tehtaansa toiminnan kokonaan. Eurostatin vain Saksaa koskevien lukujen perusteella keraamisten talousesineiden ja koriste-esineiden tuotannossa työllisyys on laskenut 25 prosenttia kesäkuusta 1995 marraskuuhun 1998, ja työpaikkojen määrä laski 18 326:een vuonna 1996, kun määrä oli vuonna 1995 ollut 21 857. ( Ranska Ranskalainen FEPF:n jäsen totesi, että työllisyystilanne oli pysynyt suhteellisen samana vuonna 1998, vaikka kolme tehdasta lopetti toimintansa kokonaan ja työpaikkojen määrä väheni 500:lla. Menetykset kompensoitiin muilla aloilla. Käynnissä on tuotannon rakennemuutos ja järkiperäistäminen, minkä vuoksi työllisyys on laskenut 25 prosenttia vuodesta 1990. ( Italia Työllisyys laski noin 48 prosenttia vuosina 1997-1998. ( Kreikka Kolme tehdasta lopetti toimintansa kokonaan. Kreikan ainoa jäljellä oleva pöytäesineiden tuottaja on vakavissa taloudellisissa vaikeuksissa. ( Portugali Työllisyys laski noin 36 prosenttia vuosina 1997-1998. Luku voi olla liioiteltu, sillä vuoden 1997 luvut saattoivat olla liian korkeat. Vaikka pöytäesinealan työllisyyden vähenemisen ei voida sanoa johtuvan ainoastaan halpatuonnista, on se epäilemättä yksi, erityisesti lehdistötiedotteissa mainittu tehtaiden sulkemiseen ja järkiperäistämispäätöksiin vaikuttanut tekijä. B Herkkyys Kiinan tuonnin vaikutuksille 1. Tuonnin ja viennin kehitys Kuten edellä mainittiin, vienti on EU:n pöytäesineiden tuottajille tärkeä tekijä. Useimmat tuottajista vievät jopa 30 prosenttia tuotannostaan, vaikka pöytäesineiden viennin määrä on yleensä selvästi tuontia pienempi. Jäljempänä esitetyistä taulukoista voidaan nähdä EU:n kaupan suurimmat vientimarkkinat ja pääasialliset tuojat vuonna 1998. Tuonti EU:n ulkopuolelta vuonna 1998: 15 jäsenvaltiota Lähde: COMEXT >TAULUKON PAIKKA> Vienti EU:n ulkopuolelle vuonna 1998: 15 jäsenvaltiota Lähde: COMEXT >TAULUKON PAIKKA> Kiinan tuonti on pysynyt merkittävänä ja maa on selvästi tärkein posliinin ja keramiikan tuoja. EU:n vienti Kiinaan on puolestaan lähes olematonta. Kiinan vienti on pysynyt pienenä pääasiassa maan ylituotannon ja valuuttanäkökohtien vuosi. Samasta syystä maan vientimahdollisuudet ovat erityisen merkittävät. On väitetty, että Kiinan viejät kiertävät yhteisön kiintiöitä. On kuitenkin otettava huomioon, että edellä mainitut tuontiluvut on ilmoitettu COMEXTista. Kiinan epäillään kuitenkin tuovan tuotteitaan muiden maiden, kuten Hongkongin ja viime aikoina Vietnamin kautta. Esimerkiksi Hongkongissa ei paikallisesti tuoteta ollenkaan keraamisia pöytäesineitä, vaikka se vei EU:hun jäljempänä mainittuja määriä vuonna 1996. >TAULUKON PAIKKA> Lähde: COMEXT Lisäksi kiintiöt ilmaistaan tonneissa, ja näin ollen Kiinan tuonnin todellinen laajuus ei välttämättä ole tiedossa. Kiinan tuontituotteille tehtyjen laboratoriokokeiden perusteella Kiinan on nimittäin epäilty pienentävän tuotteittensa keskimääräistä painoa jopa kaksi kolmasosaa. Vaikka tonneissa ilmaistavia tuontikiintiöitä ei käytetä kokonaan, Kiinasta tuotujen pöytäesineiden määrän on väitetty kasvaneen huomattavasti. Väitteen todenperäisyyttä ei valitettavasti voida vahvistaa COMEXTissa, jossa tietoja ei ilmoiteta kappalemäärissä. Eurooppalaisten pöytäesineiden tuottajien lisäongelmaksi on muodostunut tuotteiden väärentäminen. Viime vuosien tavoin on väitetty, että tietyt kiinalaiset tuottajat jäljentävät eurooppalaista muotoilua, jota sitten valmistetaan Kiinassa ja myydään Euroopassa huomattavasti alhaisemmalla hinnalla kuin eurooppalaisia tuotteita. Esimerkit ovat osoittaneet, että aikaisemmin Euroopan markkinoilla myydyt kiinalaiset tuotteet ovat käytännöllisesti katsoen suoria jäljennöksiä eurooppalaisista tuotteista. 2. Hinnat Kiinasta tuodun posliinin ja keramiikan keskihinnat ovat tavallisesti olleet selvästi alle eurooppalaisten hintojen. Jäljempänä vertaillaan kiinalaisten tuontituotteiden sekä vastaavien EU:ssa valmistettujen tuotteiden keskihintoja (vuoden 1998 hintoja ei ole vielä käytettävissä). ecua/kg Lähde: Cérame-Unien jäsenet >TAULUKON PAIKKA> * Koskee ainoastaan ranskalaisia ja portugalilaisia tuotteita. ** Koskee ainoastaan ranskalaisia tuotteita. Kiinalaisten tuotteiden hinnat verrattuna keskimääräiseen EU:n sisäiseen hintatasoon kahden kiintiön alaisen erityistuotteen osalta vuonna 1998: ecua/kg Lähde: COMEXT >TAULUKON PAIKKA> Kuten edellä esitetyistä luvuista voidaan nähdä, kiintiöiden määrääminen kiinalaisille tuontitavaroille on saattanut alentaa tuonnin määrää, ja Kiinan myyntihinnat ovat nousseet hieman. Yleisesti ottaen Euroopan hintatasoon kohdistuu kuitenkin yhä enenevässä määrin alentamispaineita osin Kaakkois-Aasian ja Keski- ja Itä-Euroopan halpatuonnin vuoksi mutta myös siksi, että Euroopan unionissa on yhä ylituotantoa tällä alalla. C. Tuotannonalan osapuolten lausunto 1. Yhteisön tuotannonalan lausunto Euroopan keraamisten pöytäesineiden alaa edustaa Euroopassa FEPF (Fédération européenne des Industries de Porcelaine et de Faïence de Table et d'Ornementation), joka puolestaan on jäsen Euroopan keramiikkaliitossa Cérame-Uniessa. Cérame-Unie, joka edustaa noin 75:ttä prosenttia kaikista EU:n pöytäesineiden tuottajista (on otettava huomioon, että alalla on paljon pieniä yksityisiä tuottajia), tukee voimakkaasti kiintiöiden säilyttämistä vuonna 2000 niin, ettei vuoden 1999 tasoja nosteta. 2. Tuojien lausunto Lasi- ja keraamisen alan tukkukauppiaiden järjestöjen liitto (Union of Glass and Pottery Wholesalers Associations) ja ulkomaankauppaliitto FTA katsovat, ettei pöytäesineiden kiintiöiden säilyttäminen ole enää välttämätöntä, sillä Euroopan keraamisen alan tilanne on huomattavasti parantunut järkiperäistämisen, henkilöstön vähentämisen ja tuotannon siirtämisen jälkeen Itä- ja Keski-Eurooppaan sekä Kaukoitään, jossa tuntipalkat ovat 70-80 prosenttia pienemmät kuin yhteisössä. D. Päätelmä Edellä mainittujen seikkojen perusteella pöytäesineala on edelleen suhdanneherkkä ala Kiinan halpatuonnin suuren määrän ja tuonnista mahdollisesti aiheutuvien merkittävien häiriöiden vuoksi. EU:n pöytäesinealalla jatketaan järkiperäistämistä tuottavuuden ja kilpailukyvyn parantamiseksi. Tässä tilanteessa tuotannonala on erityisen altis halpatuonnin vaikutuksille, mikä on lisäperuste kiintiöiden säilyttämiselle samalla tasolla kuin vuonna 1999. III. Kiinan kaupan vapauttaminen ja maan WTO:n jäsenyys Yhteisö on pyrkinyt avaamaan Kiinan kanssa keskusteluja maan 385 kiintiön poistamisesta sekä kahdenvälisesti että WTO:ssa. Yhteisö ei kuitenkaan ole vielä pystynyt tekemään päätöstä sellaisesta Kiinan kiintiöiden asteittaisen poistamisen ohjelmasta, joka olisi EU:n omien ohjelmien kaltainen. Komissio on toistuvasti todennut odottavansa, että kiintiöt poistetaan kokonaan viimeistään vuonna 2005 ja että, jos kiintiöitä poistetaan sovittua aiemmin, yhteisö vastaa siihen poistamalla omia kiintiöitään. Kiinan viranomaiset ovat ilmoittaneet poistavansa kiintiöt viimeistään vuonna 2005 ja muutamia niistä sovittua aiemmin, jos Kiinasta tulee WTO:n jäsen lähitulevaisuudessa. Neuvotteluissa on usein kyseenalaistettu vuoden 2005 määräaika, jonka noudattamisen on väitetty riippuvan WTO:n jäsenyydestä. Lisäksi Kiinan kiintiöiden hoito on usein mielivaltaista eikä tarpeeksi avointa. Komissio on toistuvasti pyytänyt Kiinaa soveltamaan yhdenmukaista menettelyä kaikkiin tuojiin ja viejiin kiintiöitä jakaessaan. Tällä hetkellä kiintiöiden hoito on edelleen epätyydyttävää. Komissio on selkeästi ilmaissut Kiinan viranomaisille, että maan markkinoille pääsyn huomattavalla helpottumisella voi olla tärkeä merkitys, kun harkitaan EY:n kiintiöiden poistamisen jatkamista. Tähän päivään mennessä pääsy markkinoille ei ole helpottunut. IV. Päätelmät Keräämistään tiedoista komissio on tehnyt seuraavat päätelmät: 1. Yleisesti ottaen aloilla, joihin määrällisiä rajoituksia sovelletaan, on toteutettu toimia, jotka ovat vaikuttaneet myönteisesti tuotannon uudelleenjärjestämiseen ja kiintiöiden piiriin kuuluvien tuotteiden laadun parantamiseen. Vaikka eurooppalaiset tuottajat jatkavat näitä toimia, jalkine- ja pöytäesinealat ovat edelleen hyvin herkkiä. - Kokonaistilanne on epävarma: tuotannon pysähtyminen, myynnin ja viennin väheneminen, yritysten lakkauttaminen ja työpaikkojen vähentäminen vaikut tavat eriasteisesti molempiin tuotannonaloihin. - Kyseessä ovat työvoimavaltaiset ja hajanaiset tuotannonalat, jotka ovat erityisen herkkiä halpatyövoimamaiden kilpailulle. Alat ovat jo menettäneet kilpailijoille suuren osan yhteisön markkinoista. - Useimmilla tuotannonaloilla toteutetaan rakennemuutostoimia, jotka näyttävät lupaavilta mutta ovat kalliita ja vaikeita suorittaa. Halpatuonnin tulvalla olisi tässä herkässä tilanteessa erittäin kielteisiä vaikutuksia. 2. Kilpaileva kiinalainen tuotanto on edelleen todellinen uhka. - Määrällisten rajoitusten alaisilla tuotannonaloilla Kiinalla on valtavat ja kasvavat tuotanto- ja vientimahdollisuudet, ja kiintiöiden puuttuessa maan viejät pystyisivät nopeasti tuomaan suunnattomia määriä tuotteita yhteisön markkinoille. - Kun määrälliset rajoitukset otettiin käyttöön yhteisössä, Kiinan tuonti oli jo vallannut tai valtaamassa huomattavan markkinaosuuden. - Kiinalaisten tuontitavaroiden hinnat ovat edelleen paljon alhaisemmat kuin vastaavien yhteisön tuotteiden. Ne ovat myös selvästi alhaisemmat kuin muilla yhteisön tuojilla. - Kilpailua vääristää lisäksi se, että erityisesti posliini- ja keramiikkatuotteiden väärentäminen on yleistä. - Tilannetta vaikeuttavat lisäksi Kiinan talousjärjestelmän erityispiirteet. Kiina on viime vuosina pyrkinyt vapauttamaan kauppajärjestelmäänsä ja avaamaan talouttansa maailmalle. Vaikka nämä toimenpiteet ovat tärkeitä edistysaskeleita, Kiinan viranomaisten vaikutus Kiinan teollisuuden toimintaan on yhä suuri. Näistä voidaan mainita esimerkiksi keinotekoisen alhaiset hinnat, jotka eivät heijasta kyseisen tuotannon tosiasiallisia taloudellisia kustannuksia, sekä vientistrategiat, joihin vaikuttavat muutkin kuin puhtaasti kaupalliset näkökohdat. Tuonnin osalta Kiina soveltaa useisiin kulutustuotteisiin korkeita tulleja, mutta ehkäisevämmät rajoitukset johtuvat usein kaupan teknisistä esteistä, kuten kiintiöistä, lisensseihin liittyvistä vaatimuksista, valuuttarajoituksista ja muista esteistä. Tuotteita saavat tuoda maahan vain ulkomaankauppaa harjoittavat yritykset, jotka ovat saaneet toimiluvan keskushallinnolta ja joita keskushallinto valvoo. On siis perusteltua otaksua, että määrällisten rajoitusten poistaminen johtaisi uuteen, voimakkaaseen Kiinan tuonnin kasvuun ja heikentäisi sitä kautta vielä lisää yhteisön asianomaisen tuotannonalan markkina-asemaa. Yhteisön tuojien tuontilisenssien käyttämistä koskevasta tutkimuksesta kävi ilmi, että käyttämättä jääneet määrät ovat huomattavia, noin 15 prosentista selvästi yli 30 prosenttiin [4] kaikista kiintiöistä. Vaikka osa näistä käyttämättä jääneistä määristä on seurausta muille kuin perinteisille tuojille jaetuista vähäisistä kiintiöistä (nämä kieltäytyvät tuomasta määriä, jotka eivät ole taloudellisesti merkittäviä), suurin osa niistä liittyy perinteisten tuojien päätökseen olla käyttämättä tuontilisenssejään täysimääräisesti. Kyseiset päätökset tiettyjen jalkineiden alaluokkien (tohvelit ja tietyt tekokuiduista ja nahasta valmistetut kengät) osalta ovat voineet seurata polkumyyntitoimista tai käynnissä olevista tutkimuksista vuonna 1997 ja 1998. Näin ei kuitenkaan ole niiden kiintiöihin kuuluvien tuotteiden osalta, joiden käyttämättä jääneet määrät olivat merkittäviä. [4] Paitsi tohvelit (CN-koodi 6404 19 10). Näissä olosuhteissa komissio toteaa, että käytettävissä olevat kokonaismäärät riittävät kattamaan tuojien tarpeet eikä niitä tarvitse nostaa välittömästi. Kuten edellä tässä kertomuksessa on selitetty, jakomenetelmän mukauttaminen muita kuin perinteisiä tuottajia suosivaksi on toteutettu, ja se tulee voimaan 1. tammikuuta 2000. Komission mielestä tällainen mukauttaminen ja jo toteutetut toimet perinteisten ja muiden kuin perinteisten tuojien välillä vallitsevan epätasapainon korjaamiseksi parantanevat tuontilisenssien kokonaiskäyttöä ja johtavat näin siihen, että todelliset tuontimäärät kasvavat. Komissio pitää tarkoituksenmukaisena suositella, että kiintiöiden taso säilytetään entisellään vuonna 2000, kun otetaan huomioon edellä mainitut seikat sekä tavoite kiintiöiden poistamiseksi tulevaisuudessa. Kiinan viranomaisten on pian toteutettava vastavuoroisia toimia neuvotteluissa maan WTO:n jäsenyydestä ja monen- tai kahdenvälisissä neuvotteluissa yhteisön kanssa kiintiöiden asteittaisesta molemminpuoleisesta poistamisesta sovitulla aikavälillä. 4. 3 LUKU VALVONTATOIMENPITEIDEN TOTEUTTAMINEN JA NIIDEN SÄILYTTÄMINEN I. Valvontatoimenpiteiden tarkoitus Neuvosto otti nämä toimenpiteet käyttöön voidakseen seurata aiempaa tiiviimmin tietty jen tuotteiden tuonnin kehitystä silloin, kun suuntaus antoi aihetta huoleen muttei kuitenkaan muodostanut välitöntä uhkaa yhteisön teollisuudelle. II. Toteuttaminen Yhteisön etukäteisvalvontaa toteutetaan järjestelmällä, jossa lisenssi myönne tään automaattisesti kuluitta hakemuksessa mainitulle määrälle viiden päivän kuluessa siitä, kun yhteisön tuoja on tehnyt hakemuksen. Asetuksella (EY) N:o 519/94, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 139/96, otettiin käyttöön yhteisön yhtenäinen ja yksinker taistettu valvonta-asiakirja, joka vähensi mahdollisimman pitkälle niitä muodollisuuk sia, joita tuojilta ja jäsenvaltioilta vaaditaan valvottavien tuotteiden tuonnin yhteydes sä. Vuoden 1997 toukokuussa komission toisen kertomuksen päätelmien jälkeen neuvosto päätti asetuksellaan (EY) N:o 847/97: - poistaa yhteisön valvonnan alaisesta tuoteluettelosta joukon tuotteita, joiden tuonti vuonna 1995 oli vähäisempää kuin vuonna 1994, - lisätä yhteisön etukäteisvalvontaan kuuluvien tuotteiden luetteloon tuotteet, joiden kiintiöt oli poistettu (lelujen osat ja tarvikkeet sekä lasitavarat 1. päivästä tammikuuta 1998). Komission kolmannen kertomuksen päätelmien jälkeen neuvosto päätti toukokuussa 1998 antamalla asetuksellaan (EY) N:o 1138/98 lisätä lelut, joiden kiintiöt oli poistettu, niiden tuotteiden luetteloon, joihin sovelletaan yhteisön etukäteisvalvontaa. III. Valvonnan alaisten tuotteiden tuonnin kehitys Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään valvottavien tuotteiden tuontiluvut tuhansina ecuina vuonna 1998 erikoistekniikalla valmistettuja jalkineita lukuun ottamatta ja verrataan niitä vuoden 1997 lukuihin. >TAULUKON PAIKKA> Lähde: EUROSTAT Tiettyjen erikoistekniikalla valmistettujen urheilujalkineiden tuonnin osalta Eurostatin tilastoista ei voida erottaa sitä, ovatko ne valvonnan alaisia vai eivät, joten komissio voi ainoastaan viitata vuonna 1998 julkaistuihin valvonta-asiakirjoihin: ex 6402 99 // 2 769 168 paria ex 6403 91 ja 99 // 12 108 575 paria ex 6404 11 // 13 647 636 paria yhteensä // 28 525 379 paria IV. Valvontatoimenpiteiden aiheellisuus Edellä esitetyt luvut osoittavat, että Kiinan tuonnin osuus kaikkien näiden tuotteiden osalta on edelleen erittäin suuri yhtä lukuun ottamatta ( [5]). Komission mielestä näiden tuotteiden etukäteisvalvontaa olisi jatkettava. [5] Kyseessä ovat polkupyörät, joihin sovelletaan lopullisia polkumyyntitulleja ja joiden herkkyyttä ei voida arvioida ainoastaan tuonnin määrän perusteella. Kiinalaisiin polkupyöriin sovellettavien lopullisten polkumyyntitoimenpiteiden päättymistä koskeva uudelleentarkastelu aloitettiin 10. syyskuuta 1998. Tarkastelun tuloksia ei ole vielä saatu, mutta näyttää siltä, että etukäteisvalvontaa on tarpeen jatkaa, vaikka Kiinan tuonnin osuus alasta onkin pieni. 5. 4 LUKU KOMISSION PÄÄTELMÄT JA EHDOTUKSET Edellä mainittujen seikkojen perusteella komissio katsoo, että asetuksella (EY) N:o 519/94, sellaisena kuin se on asetuksella (EY) N:o 1138/98 muutettuna, perustettu määrällisten rajoitusten ja valvontatoimenpiteiden järjestelmä olisi säilytettävä. Kiintiöiden rakenteeseen ja tasoon tehtäville muutoksille ei ole perusteita, ja tuotteet, joihin valvontatoimenpiteitä sovelletaan, olisi myös pidettävä ennallaan.