Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Uusi tietämys, uudet työpaikat"

(2001/C 14/21)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti täysistunnossaan 27. huhtikuuta 2000 antaa työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla lausunnon aiheesta "Uusi tietämys, uudet työpaikat".

Työjärjestyksen 11 artiklan 4 kohdan ja 19 artiklan 1 kohdan nojalla komitea päätti muodostaa alakomitean valmistelemaan asian.

Alakomitea antoi lausuntonsa 2. lokakuuta 2000. Esittelijä oli Ursula Engelen-Kefer ja apulaisesittelijänä toimi Peter Morgan.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 376. täysistunnossaan (19. lokakuuta 2000 pidetyssä kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 83 ääntä puolesta, 23 vastaan, ja 6 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Lissabonin Eurooppa-neuvostossa 23.-24. maaliskuuta 2000 Euroopan unioni asetti itselleen uuden strategisen päämäärän seuraavaksi vuosikymmeneksi: "siitä on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin tietoon perustuva talous, joka kykenee ylläpitämään kestävää talouskasvua, luomaan uusia ja parempia työpaikkoja ja lisäämään sosiaalista yhteenkuuluvuutta(1)".

1.2. Lissabonissa tehtyjen päätösten toteuttamisella on keskeinen asema neuvoston puheenjohtajavaltion Ranskan ohjelmassa. Ranskan korostaa puheenjohtajakaudellaan seuraavia asioita:

- Euroopan sosiaalisen toimintaohjelman hyväksyminen eli uusi sosiaalipoliittinen toimintaohjelma seuraaviksi viideksi vuodeksi

- selvempi tavoitteenasettelu talouspolitiikassa

- Euroopalle kärkiasema tietoyhteiskunnassa

- tosiasiallisen eurooppalaisen talousalueen luominen.

Lissabonin Eurooppa-neuvoston kokoukselle antamaansa lausuntoon(2) liittyen TSK haluaa tällä oma-aloitteisella lausunnolla antaa konkreettisen panoksen konferenssiin, jonka aiheena on "Uusi tietämys, uudet työpaikat". Se pidetään Pariisissa 8. marraskuuta 2000.

2. Uusi osaaminen

2.1. Tietoyhteiskunta

2.1.1. Yleisesti myönnetään, että tiedon aikakausi on syrjäyttänyt Fordin ja Taylorin aatteiden leimaaman teollisen kauden. Toimistoautomaatio, teollisuusautomaatio ja esimerkiksi sähköisissä tietoverkoissa kulkevaan tietoliikenteeseen perustuvat uudet liiketoimintaprosessit ovat muuttaneet työn luonnetta ja yritys- ja organisaatiorakenteita.

2.1.2. Asian merkitystä työntekijöiden kannalta ei eri toimialoilla ole ymmärretty selvästi - olipa kyseessä julkinen tai yksityinen sektori , teollinen tai kaupallinen toiminta toimia, tuotannollinen- tai palveluala.

2.1.3. Tieto-, media- ja televiestintäteollisuuden (TMT) lähentyminen on kehittänyt tietojenkäsittelyä. Kyseisten teollisuusalojen raaka-aineena on tieto kaikissa multimediailmentymissään. Tämä tieto tai koneellinen data on persoonatonta. Osaaminen on kuitenkin omakohtaista. Tietotyöntekijät voidaan eriyttää ja luokitella sen perusteella, kuinka he omaksuvat tiedon ja hyödyntävät sitä.

2.2. Osaaminen ja tieto

2.2.1. Leimaa-antavaa tietoyhteiskunnalle / uudelle taloudelle / (tms.) on, että siinä arvotetaan inhimilliset ominaisuudet aineellista etua tärkeämmiksi.

2.2.2. Henkilövoimavaroihin sijoittaminen merkitsee henkilökohtaisten kykyjen ja taitojen kehittämistä. Tässä lausunnossa määritämme kyvyt ja taidot osaamiseksi.

2.2.3. Osaaminen on elinvoimaista. Se karttuu oppimisen ja saadun kokemuksen ja tiedon myötä. Etenkin koulujärjestelmässä oppimisen turvin pyritään rakentamaan käsitteitä, sääntöjä ja periaatteita, joiden avulla myöhemmin etsimme, jäsentelemme ja käytämme tietoa. Ihmiset käyttävät osaamistaan käsitellessään tietoa työssään. "Uusi osaaminen" on tietoyhteiskunnan teknisin keinoin lujitettua osaamista.

2.2.4. Haasteena on, kuinka tarjota mahdollisimman monille työntekijöille ja mahdollisimman suurelle osalle väestöstä mahdollisuus muokata saatavilla olevaa tietoa ja yhdistää se hyödynnettävään osaamiseen.

2.2.4.1. Kun TMT on muokannut yritystä tai organisaatiota, tämän kokoama tietoaines, kaikki toimintalinjat ja toimintamenettelyt tallennetaan tietokoneisiin. Kaikki yrityksen tai organisaation ydintehtävään liittyvä työ tehdään työasemissa, jotka ovat yhteydessä tähän tietojärjestelmään.

2.2.4.2. Yritysten ja työntekijöiden on mukauduttava työmenetelmiin, jotka määräytyvät sen perusteella, millainen suhde heillä on tietojärjestelmiin. Työpaikkojen rakennetta muutetaan ja tehtävät määritellään uudelleen. Nämä muutokset edellyttävät kaikilta osapuolilta sopeutumista - tarvitaan "uutta" tietämystä.

2.2.4.3. On syntymässä uusista työkokonaisuuksista ja -tehtävistä koostuva järjestelmä. Kirjon äärilaidalla työ merkitsee tietokoneiden ohjelmoinnissa käytettyjen sääntöjen, periaatteiden ja toimintalinjojen määrittelyä. Tämä ei itsessään ole ohjelmointia, vaan oma erillinen ammattinsa. Kirjon toisessa äärimmäisyydessä tehtäviin voi kuulua organisaation toimintaa koskevien sääntöjen ja linjauksien noudattaminen työasemien avulla.

2.2.4.4. Tällä tavoin uusi tietämys luo uusia työpaikkoja. Tietojärjestelmät saavat aikaan uudenlaisen työympäristön. Toimiminen vuorovaikutuksessa näiden järjestelmien kanssa synnyttää uusia tehtäviä ja uusia työpaikkoja ja johtaa vanhojen työtehtävien uudelleenmäärittelyyn.

2.2.5. "Uusi tietämys" muuttaa kaikkia tieteitä, erityisesti bioteknologiaa ja geenitutkimusta. Kun avautuu niin paljon uusia mahdollisuuksia, etiikalta vaaditaan uusia ulottuvuuksia ja ennalta varautumisen periaatetta on sovellettava entistä laajemmin.

2.3. Osaamisyhteiskunnan muuttuvat pelisäännöt

2.3.1. Klassiset kilpailutekijät ja etäisyys menettävät merkitystään. Televiestintä on poistanut etäisyyden rajoittavan vaikutuksen. Mittakaavaa tai kustannuksia merkittävämpiä ovat luovuus ja joustavuus. Kaikkein tärkeintä on pk-yritysten perustaminen, kasvu ja niiden tuoma panos: ne ovat hyvin huomattava innovaatiolähde. Jotkin suuremmat yritykset tapaavat hankkia omistukseensa pk-yrityksiä kehittääkseen markkinajohtajuuttaan ja säilyttääkseen sen.

2.3.2. Organisaation(3) tärkeimmäksi kilpailuvaltiksi muodostuu sen oppimiskyky, toisin sanoen kyky tuottaa vanhasta tiedosta mahdollisimman pian uutta, saada aikaan ideoita ja innovaatioita mahdollisimman nopeasti. Tiedosta ja tietotuotteista markkinoilla saatava hinta ei riipu niinkään niiden luomiseen vaaditusta ajasta, vaan niiden lyhytaikaisestakin ainutlaatuisuudesta.

2.4. Innovoiminen edellyttää aivan toisenlaista ilmastoa kuin mitä 100 vuotta sitten käyttöön otetut johtamistavat ja yhtiömuodot, jotka tähtäsivät tavarantuotannon tehokkaaseen organisointiin, pystyvät tarjoamaan. Määräysten noudattamiseen ja valvontaan perustuva järjestelmä on yhä useammissa tapauksissa syytä korvata joustavilla ja osallisuutta edellyttävillä yhteistyömuodoilla, joissa osaamista ja henkilökohtaisia taitoja voidaan hyödyntää tehokkaammin.

2.5. Työntekijöiden ydinjoukon sosiaalinen organisaatio ja heitä hallinnoiva organisaatio muuttuvat edelleen. Monialayhteistyötä painotetaan (esim. autonvalmistuksessa ja terveydenhoidossa). Työntekijöiden keskinäiset suhteet ja työntekijöiden ja organisaation väliset suhteet muuttunevat huomattavasti. Myös työpaikkojen fyysinen kirjo monipuolistuu, ja työtä tehdään aiempaa enemmän kotoa käsin. Etätyöntekijöillä on silti todennäköisesti työsopimus osaamisorganisaation kanssa.

2.6. Neuvosto ja Euroopan parlamentti katsovat, että yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen järjestelmiä on uudistettava osaamisyhteiskunnan uusia tarpeita vastaaviksi; aktiivista ja ennakoivaa työllisyyspolitiikkaa on tiivistettävä yhteisön tasolla; sosiaaliturvajärjestelmiä on nykyaikaistettava ja sosiaalipolitiikka ylipäätään on suunnattava edistämään yhteiskunnallista integraatiota. TSK on täysin tämän toimintatavan kannalla ja katsoo, että työttömyyden torjunta on perusedellytys kaikkien osallistumiselle osaamisyhteiskuntaan. Kunnon työpaikka on paras suoja sosiaaliselta syrjäytymiseltä.

3. Työllisyys osaamisyhteiskunnassa

3.1. Viime vuosikymmen oli EU:ssa joukkotyöttömyyden vuosikymmen. Ensin saattaa vaikuttaa, että uusi teknologia on syynä työpaikkojen vähenemiseen. Teknologia vähentää työpaikkoja kuitenkin vain silloin, kun innovaatiot rajoittuvat järkeistämiseen ja korvaamiseen. EU:ssa innovointi on tähän asti edennyt tyydyttävästi maailmanlaajuistumisen tahtiin. TMT:n ja sen sovellusten työpaikkoja luovaa potentiaalia ei ole vielä hyödynnetty täysimääräisesti.

3.2. Uusi osaaminen, uusi teknologia ja uudet järjestelyt luovat, muuttavat ja poistavat työpaikkoja kaikilla aloilla. Uusien työpaikkojen luominen että kyseisten työpaikkojen ansiotaso riippuvat paitsi nopeudesta, jolla EU:n talouselämä ja yhteiskunta sopeutuvat näihin uusiin olosuhteisiin, myös EU:ssa toimivien organisaatioiden kyvystä parantaa työvoiman tuottavuutta. Tämä puolestaan määräytyy sen mukaan, miten ripeästi työpaikat ja tehtävät määritetään uudelleen ja sopeutetaan tiedon aikakauteen.

3.3. Lisäksi tietoyhteiskunta synnyttää uusia tarpeita, jotka voidaan tyydyttää vain uusien työpaikkojen avulla. Ei ole mitään syytä olettaa, etteikö tulevaisuudessa tapahtuisi kasvua. Seuraavassa vain muutamia tähän näköalaan kuuluvia aloja:

- teknologia, media, televiestintä (TMT)

- koulutus, terveys, ruumiillinen kunto ja elämäntapoihin liittyvät trendit

- viihde, matkailu ja vapaa-aikateollisuus yleensä

- kauppa, liikenne ja rahoituspalvelut

- ympäristö ja asuminen

- koti-, henkilö- ja yrityspalvelut.

3.4. Uudet työtavat, uudenlaiset työsuhteet, uudet yksityiselämän toiminnot ja ajankäyttö muuttavat sosiaalista elämää perinpohjaisesti. Mikäli EU mielii säilyttää yhteiskuntamallinsa luonteen, mallia on muutettava radikaalisti, jotta se soveltuu 2000-luvun osaamisyhteiskunnan oloihin.

3.5. TMT-ala

3.5.1. Osaamistalous on hyvin riippuvainen TMT-alasta. Kaikki ydintehtävissä toimivat työntekijät hyödyntävät elektroniikkalaitteita, jotka puolestaan ovat verkkoyhteydessä tietolähteisiin.

3.5.2. TMT-laitteiden ja -palveluiden toimittaminen antaa näin ollen hyvät mahdollisuudet työllistää ja työllistyä tiedon aikakaudella. TMT:n vaikutus voi olla jopa huomattavampi perinteisen talouden aloilla, koska juuri TMT:n avulla perinteisen talouden yritysten on muunnuttava tai ne ovat vaarassa joutua pois markkinoilta.

3.5.3. Nykyäänkin on äärimmäisen vaikeaa löytää riittävästi ammattitaitoisia tietotyöntekijöitä. Tietotekniikka on työllistymisen kannalta tärkeä ja mielenkiintoinen ala. Jäsenvaltioiden tulisi innostaa työvoimaa hakeutumaan alan työpaikkoihin. Mahdollisuuksia on julkisen sektorin työllisyysaloitteissa, yksityisissä oppisopimuskoulutukseen yhdistetyissä toimialakohtaisissa aloitteissa ja tietotekniikka-alan omissa työpaikkakoulutus- ja harjoittelualoitteissa. Yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen suunnittelulla on jatkossa yleensä entistäkin suurempi merkitys.

3.5.4. TMT helpottaa siis liiketoiminnan kehittämistä uuden talouden (new economy) puitteissa (yritystenvälistä liiketoimintaa, yritysten kuluttajiin kohdistamaa liiketoimintaa ja kuluttajienvälistä liiketoimintaa) lukuisilla aloilla. EU:n talouden eri lohkojen edistäminen edellyttää suotuisaa ympäristöä liikealan koulutukselle, riskipääomalle ja pk-yrityksille(4). Jos uusia yrityksiä ei synny, ei synny myöskään sähköistä Eurooppaa (eEurope).

3.6. Palvelut

3.6.1. Palvelualalla on monentyyppisiä työtehtäviä ja ne kehittyvät edelleen.

3.6.2. Tärkeät tietoalan työt ovat keskeisiä organisaation ydintoimintojen kannalta. Työntekijät käyttävät työasemia, jotka ovat verkkoyhteydessä organisaatioiden tietojärjestelmiin. Organisatorisesti ja koulutuksen saralla on tehtävä kaikki mahdollinen, jotta varmistetaan, etteivät tietyt työntekijät ole työasemiensa "orjia".

3.6.3. Tietty palveluluonteinen työ saatetaan ulkoistaa, vaikka se hyödyttääkin organisaatiota (esim. ateria-, siivous-, puutarhanhoito- ja turvallisuuspalvelu). Tällainen työ ei useinkaan ole suorassa yhteydessä organisaatioiden ydintietojärjestelmiin. Palvelusopimuksia tarjoavilla yrityksillä on merkittävä rooli uudessa taloudessa. Näissäkin yrityksissä tehdään tietotyötä hierarkian huippupaikoilla. Tietyt palvelujen ostamiseen liittyvät riskitekijät tulee kuitenkin ottaa huomioon. Yhtenäisten palvelujen säilyttämisen ja ulkoistamisen välillä tulee säilyä tasapaino.

3.6.4. Henkilö- tai kotipalveluiden toimittaminen on kasvuala, joka myös hyötyy ammattimaisten palveluorganisaatioiden ammattitaidosta ja panoksesta. Tietyt palvelujen toimittajat tarjoavat henkilökohtaisia palveluita muille työntekijöille. Tukipalvelujen tarve kasvaa näiden TMT-teknologiaa käyttävien työntekijöiden siirtyessä 24/24- tai 7/7-työaikoihin.

3.6.5. Asennemuutokset yhteiskunnassa ja työssäkäyvien vanhempien lukumäärän kasvu lisäävät kodin ja toimistoaikojen ulkopuolisten palvelujen kysyntää. Tämä koskee etenkin pankkipalveluita sekä terveys-, kasvatus- ja paikallisviranomaispalveluita.

3.6.6. Ansiotaso on suhteellisen korkea aloilla, joilla on pulaa ammattitaitoisesta henkilökunnasta. Ansiot pysynevät korkealla ja tulevaisuudessa on vaikeaa estää erittäin ammattitaitoisten työntekijöiden ja ammattitaidottomampien työntekijöiden tulotason erkaantumista entistä kauemmas toisistaan. Palvelutyöntekijöiden ansioiden kasvu riippuu tuottavuuden kasvusta, mikä puolestaan riippuu suurelta osin heidän saamastaan henkilöstöhallinnosta, motivoinnista ja koulutuksesta.

Suuntaus lisää paitsi ammattitaitoisten työntekijöiden kysyntää näillä teollisuudenaloilla myös koulutuskysyntää.

3.7. Innovaatio

3.7.1. Tietotekniikka on teknologian avainala, joka mahdollistaa monien innovaatioiden toteuttamisen. Tietoalan innovaatiot ovat tosin erityisetujensa vuoksi myös muita helpommin kopioitavissa, joten ainoastaan nopea innovaatiovauhti takaa etulyöntiasemamme. Alan vakaa kasvu riippuu siis ensi sijassa elinvoimasta.

3.8. Aiemmin innovaatiot syntyivät useimmiten vähitellen. Kehittämis-, tuotanto- ja markkinointiosastot olivat lineaarisesti sidoksissa toisiinsa ja ulkopuolisia panoksia käytettiin vain vähän. Nykyisin innovaatioilla on useita lähteitä niin yrityksen sisällä kuin sen ulkopuolella. Prosessi on kauttaaltaan paljon joustavampi ja markkinasuuntautuneempi. Jotkut innovatiivisetkaan yritykset eivät menesty, koska ne jättäytyvät eristyksiin.

3.9. Monet innovaatiot jäisivät syntymättä ilman tutkimusta, mutta tutkimus sinänsä ei ole innovaatiota. Etenkin viimeisintä teknologiaa hyödyntävät ja kehittävät nuoret yritykset tarvitsevat tehokkaita siteitä tutkimukseen. Ne tarvitsevat hyödyllisiä ideoita, prototyyppejä ja ammattitaitoisia työntekijöitä. Valtion avustamalla tutkimuksella on tärkeä tuki- ja valmistelutehtävä. TSK kehottaa perustamaan ja kehittämään osaamiskeskuksia, jotka auttavat levittämään käyttökelpoisia tuloksia ja tehostamaan niiden hyödyntämisprosessia(5). Nuoria yrityksiä varten on myös syytä järjestää enemmän neuvontapalveluja.

3.10. TSK suhtautuu myönteisesti neuvoston pyrkimyksiin lisätä eri maiden ja yhteisön tutkimusohjelmien vuorovaikutusta ja tehdä viimeisintä tutkimus- ja kehittämistoimintaa tunnetuksi. Tämä koskee myös tutkimus- ja kehittämispolitiikan vertailuanalyysissä sovellettavien avointen menetelmien kehittämistä ja tutkijoiden liikkuvuuden esteiden poistamista EU:sta.

3.11. Korkeatasoisen kestävän talouskasvun edistäminen on perusedellytyksenä työttömyystilanteen parantamiselle Euroopassa. Nykyongelmia ei saada ratkaistua ilman kasvua. EU:n tavoite - vähintään kolmen prosentin kasvu - on siksi saavutettava. Määrällisten tavoitteiden ohella tarvitsemme mahdollisuuksien mukaan myös laadullisia tavoitteita kestävien tulosten saavuttamiseksi(6).

3.12. Pysyviä työllisyyspoliittisia tuloksia saadaan aikaan vain pitkäjänteisellä ja vakaalla kokonaispolitiikalla. Eurooppalaisissa talous- ja työllisyysstrategian prosesseissa (Luxemburg, Cardiff, Köln) pidetään erittäin tärkeänä talous-, finanssi-, raha- ja työmarkkinapolitiikan yhteisvaikutusta sekä työntekijöiden ja yritysten sopeutumiskykyä. Eri maiden toimintasuunnitelmat osoittavat kuitenkin myös, että työllisyysstrategian toteuttamista on vielä tehostettava, jotta tietoyhteiskunnan mahdollisuuksia voidaan hyödyntää paremmin.

4. Yleissivistävä ja ammatillinen koulutus osaamisyhteiskunnassa

4.1. Innovaatio saa voimansa ennen muuta siihen osallistuvien ammattitaidosta ja motivaatiosta. Ottaen huomioon tarve mukauttaa työpaikkoja ja tehtäviä tietoympäristöön on olennaista, että yhteisön toimintalinjoin parannetaan työllistettävyyttä monipuolisen ammattikoulutuspolitiikan avulla. Vaikka kaikki muut innovaation elementit toimisivatkin ihanteellisesti, ei työpaikkoja välttämättä synny riittävästi, jos tarjolla ei ole ammattitaitoista työvoimaa(7).

4.2. Yksinomaan koulutusinvestointien määrällinen lisääminen ei riitä tieto- ja osaamisyhteiskuntaan siirtymiseen, vaan koulutuspolitiikalle asetetaan siirtymisvaiheessa täysin uusia vaatimuksia. Siirtymisprosessi edellyttää koulutuksen ja oppimisen perusteellista uudelleenmäärittelyä ja uudistamista.

4.2.1. Perus-, keski- ja korkea-asteen koulutuskokonaisuuden tulee taata, että kaikkia opiskelijoita ohjataan ja opetetaan hyödyntämään yksilökohtaisia edellytyksiään. Lisäksi on tarpeen painottaa sosiaalisia taitoja ja elinikäisen oppimisen kannalta riittävän laajaa yleissivistystä.

4.2.2. On olennaista tarjota elinikäisen oppimisen mahdollisuuksia, joiden avulla sekä hyödynnetään jatkuvan ammattikoulutuksen resursseja nykyisten koulutusalojen osalta että tarjotaan miehille ja naisille mahdollisuus edistyä uusilla tiedon alueilla. Tämä edellyttää tukea työnantajilta sekä perus-, keski- ja korkea-asteen opetuksen saatavuutta myös koulutuslaitosten perinteisten toimintajaksojen ulkopuolella.

4.3. Työkyvyn säilyttäminen edellyttää elinikäistä oppimista. Jokaisella miehellä ja naisella tulee olla hyvät mahdollisuudet pitää työkykyään yllä. On aiheellista kehittää uusia opetus- ja oppimisjärjestelyjä, joiden avulla oppiminen voidaan määrittää itse ja sitä voidaan itse ohjata, tietoverkkoja hyödyntäen. Tämän lisäksi on järjestettävä elinikäiseen oppimiseen soveltuvat rakenteet ja lisättävä oppimisprosessien avoimuutta ja niihin liittyvää neuvontaa. Sekä jäsenmaiden että EU:n tasolla tulisi kehittää realistisia suunnitelmia elinikäisen oppimisen edistämiseksi monipuolisesti.

4.4. EU:n työllisyys- ja talouspoliittiset suuntaviivat edellyttävät vastaavasti, että luodaan parempia kannustimia panostaa henkiseen pääomaan. Suuntaviivoissa kehotetaan jäsenvaltioita ja mahdollisuuksien mukaan yrityselämää, ammattiyhdistysliikettä ja muita asianosaisia tekemään selkoa toimenpiteistään henkilöresurssien hyväksi, kiteyttämään tavoitteensa ja uudistamaan niitä jatkuvasti. TSK kehottaa tarkkailemaan parhaita käytänteitä systemaattisesti ja on itse valmis toimimaan asian vaatimalla tavalla.

4.5. Komitea on myös tyytyväinen, että EU:n työllisyyssuuntaviivoissa vaaditaan tietotekniikkalaitteita kaikkiin kouluihin ja Internetin käyttömahdollisuutta kaikille koululaisille vuoden 2002 loppuun mennessä. Koululaisille ja koululaitokselle tulisi mahdollistaa maksuton Internet-yhteys. Varsinkin tällä hetkellä koulutuksen ulkopuolelle jääville henkilöille tulee löytää uusia keinoja hankkia tietotekniikan ammattitaitoa ja edistää ammatillista liikkuvuuttaan.

4.6. Uusien työvaatimusten täyttämiseksi tietoteknisen osaamisen ja media-ammattitaidon ohella avaintekijöiksi nousevat myös viestinnän ja tiimityön kaltaiset sosiaaliset taidot. Tietotekniikkakoulutus ja sosiaalisten taitojen edistäminen tulee aloittaa koulussa ja niiden tulee myöhemmin täydentää kaikenlaista koulutusta ja liiketoimintaa. Teknologian muutosten nopeus edellyttää, että etenkin ammatti- ja jatkokoulutuksen järjestelmiä pidetään jatkuvasti ajan tasalla. Sen lisäksi, että eurooppalainen työllisyyspolitiikka tarjoaa riittävästi tulevaisuuteen tähtäävää ammatillista koulutusta, sen avaintehtävä on yhdistää yleissivistävä koulutus ja ammatti- ja jatkokoulutus johdonmukaiseksi elinikäisen koulutuksen jatkumoksi.

4.7. Koulutusjärjestelmien tulee olla avoimia, jotta jokaisella on mahdollisuus työpaikkaan tietoyhteiskunnassa. Toistaiseksi järjestelmien ulkopuolelle jääneille tulee tarjota uusia oppimismahdollisuuksia ja heille tulee näyttää, miten tietotekniikkaa voidaan hyödyntää yhteiskunnassa vastuullisesti. Olisi syytä edistää sellaisia ammattikoulutusmalleja, joilla edistetään muita heikommassa asemassa olevien sosiaalista integraatiota ja varmistetaan tasavertaiset mahdollisuudet naisille ja miehille. TSK tukee neuvoston pyrkimyksiä taistella aiempaa tehokkaammin lukutaidottomuutta vastaan.

4.8. Joissakin maissa ovat usein epäasialliset ammattikoulutusolot ja perus- ja jatkokoulutuksen rakenteiden hidas nykyaikaistaminen aiheuttaneet koulutusvajeen, johon on toistuvasti kiinnitetty huomiota. Joissakin tapauksissa tieto- ja viestintätekniikan alan yliopistotutkinnon hankkineiden ammattilaisten suuri kysyntä tuntuvasti ylittää soveltuvan koulutuksen saaneiden henkilöiden tarjonnan. Koska kyseisestä työvoimasta käydään maailmanlaajuista kilpailua, tarvitaan tietyissä EU:n jäsenvaltioissa koulutusaloitteita tällä erityisalalla. Henkilöstön palkkaaminen ulkopuolelta saattaa korjata vajauksen lyhyellä aikavälillä, mutta keskipitkän ja pitkän aikavälin ratkaisuna tulee olla omien henkilöresurssien liikkeelle saaminen ja kouluttaminen. Tästä syystä TSK ehdottaa, että kaikissa jäsenvaltioissa ryhdytään tietoisesti antamaan tietotekniikkataitojen perus- ja jatkokoulutusta, jonka tulosten tulee olla todennettavissa.

4.9. Tällä hetkellä useimmissa jäsenvaltioissa huomattavasti useampi mies kuin nainen on saanut ammatillisen koulutuksen luodakseen uran tietoyhteiskunnassa. Naisia on pikaisesti kannustettava valitsemaan ammattiura tietoyhteiskunnassa ja parantamaan työllisyysnäkymiään.

4.10. Kurssien tarjontaa ja kysyntää tulisi järjestelmällisesti punnita keskenään. Siksi yliopistojen tulee tarjota opiskelijoilleen nykyistä laajempi valikoima käytännöllisempiä kursseja, jotta heidän työllistettävyytensä paranee. Jatkokoulutuskurssien tarjontaa olisi monipuolistettava. Sisäänpääsyvaatimusten tulee olla yksinkertaiset ja mahdollisimman avoimet. Samanaikaisesti tulisi edistää opintoja, ammattikoulutusta ja tutkimusta yhteisin normein sekä kurssisuoritusten, ulkomaisten opintojaksojen ja tutkintojen vastavuoroisen tunnustamisen avulla. Myös ammatti- ja jatkokoulutuksen osalta tarvitaan tunnustettuja ja yhdenmukaisia todistuksia, jotta ammattitaidon arvo ei riippuisi niinkään kulloisestakin tuotekirjosta, yksittäisestä yrityksestä tai erityisestä työmarkkinatilanteesta. Komitea kannattaa tieto- ja viestintätekniikkaa sisältävän, valtiolliset rajat ylittävän työharjoittelun huomattavaa laajentamista. Tieto- ja viestintätekniikan yritysten ja koulutuslaitosten tulisi tehdä enemmän sponsorointiyhteistyötä.

4.11. Tieto- ja viestintätekniikan alalla opettajien ja oppilaiden vuorovaikutukseen perustuva oppiminen on olennaista. Opettajia tulisi kannustaa hankkimaan käytännön kokemusta yritysmaailmasta ja hallinnosta ja kehittämään tarvittavia taitoja elinikäisessä oppimisprosessissa. Komitea suosittaa yhteistä todennusjärjestelmää osaamisyhteiskunnan vaatimien taitojen osoittamiseksi. Lisäpätevyys tieto- ja viestintäalalta tulisi voida osoittaa kaikkialla Euroopassa tunnustetuin todistuksin.

5. Innovaatio yrityksissä ja organisaatioissa(8)

5.1. Osaamisyhteiskunnan muodostaminen ei kuitenkaan tarkoita yksinomaan oppivaa yhteiskuntaa, vaan myös oppivia yrityksiä ja oppivia organisaatioita, jotka hyödyntävät teknologiapotentiaalia luovasti.

Yritysten ja muiden organisaatioiden tulisi ottaa vastuuta osaamisyhteiskunnan puolestapuhujina tukemalla elinikäistä oppimista asiamukaisen yrityskoulutuksen puitteissa.

5.2. Yritysten ja järjestöjen rakenteita nykyaikaistetaan, jotta ne pysyvät osaamisyhteiskunnan uusien vaatimusten mukaisina. Työssä oppimista edistetään ottamalla käyttöön uusia, osallisuutta korostavia työn organisoinnin muotoja. Vanhoja toiminta- ja hierarkiamuotoja korvataan parhaillaan aiempaa itsenäisemmistä ja suppeammista yksiköistä koostuvilla verkoilla. Mainitun kaltaiset organisaatiomuodot edistävät oppimista, koska niissä viestinnän ei tarvitse ylittää yhtä monia rajoja ja hierarkiatasoja. Jatkossa täytyy kaikkien organisaatioiden jatkuvasti sopeutua muuttuviin oloihin ja määrittää uudelleen työ ja tehtävät vaadittavan osaamisen, taitojen ja kokemuksen mukaan.

5.3. Kokemukset japanilaisista johtamisstrategioista ovat osoittaneet, että yritysten innovointikykyä ja -taitoa ei voi mitata yksinomaan teknologian suurein. Menestyminen riippuu yhä enemmän myös sosiaalisesta innovaatiosta. Tämä merkitsee toimenkuvan mukauttamista henkilökohtaista vastuuta sekä yhteistyöhän perustuvia johtamistapoja edellyttäviin työntekijäkohtaisiin taitoihin ja motivoivien toimintatapojen noudattamista.

5.4. Yritysten henkilöstöpolitiikka on avainasemassa yritysten organisaatiorakenteiden muokkaamisessa. Sillä on mahdollisuus tasapainottaa tekniset, yritykseen sekä työhön ja/tai työllisyyteen liittyvät edut keskenään.

6. Sosiaalinen osallisuus - ei syrjäytyminen

6.1. Periaatteessa töiden ja tehtävien sopeuttaminen tietoyhteiskuntaan - "uusi tietämys, uudet työpaikat" -ilmiö - voi edistää yhtä lailla sosiaalista osallisuutta kuin syrjäytymistä.

6.2. TSK kantaa erityistä huolta nuorista, joilta puuttuu tietokoneiden käyttöön tarvittava luku- ja laskutaito, ikääntyneistä työntekijöistä, jotka ovat vaarassa syrjäytyä otettaessa käyttöön uusia työmenetelmiä, sekä vammaisista.

6.3. Vammaisille tietoyhteiskunnasta voi pitkälti olla pelkkää hyötyä. Työssä tarvitaan yhä vähemmän lihasvoimaa ja yhä enemmän aivoja, ja tietotekniikkaa voidaan käyttää monen fyysisen ja psyykkisen vamman kompensoimiseen. Sosiaalijärjestelmän on vammaisten kohdalla keskityttävä etenkin tietotekniikkasovellutuksiin. Työnantajille taas avautuu uusia mahdollisuuksia täyttää työllistämistavoitteensa vammaisten suhteen.

6.4. Kokemus osoittaa, että koulunkäyntinsä varhain ja usein vailla tutkintoja lopettavat osallistuvat vähiten jatkokoulutukseen työelämässään ja heillä on pienimmät mahdollisuudet hankkia ammattitaitoa. Työpaikalla järjestettävä koulutus ei yleensä pysty korvaamaan eri työntekijäryhmien välisiä koulutuseroja. Asia kuuluu edelleenkin ensisijaisesti julkisen vallan vastuulle.

6.5. Yritysten investointeja henkilöresursseihin ei tulisi rajata koskemaan vain lupaavan johtaja-aineksen urasuunnittelua, vaan lisäkoulutusta olisi tarjottava kaikille työntekijöille. Tähän voi kuulua yrityksen sisällä tai ulkopuolella järjestettäviä kursseja, joista tulisi sopia työntekijöiden kanssa yrityksen ja yksilön etuja unohtamatta.

6.6. Tarvitaan työmarkkinastrategioita ammattitaidottomien työntekijöiden kouluttamiseksi ja integroimiseksi työmarkkinoille. Tarjolla tulisi olla tuloista riippumattomia sosiaalipalveluita, joiden avulla luodaan yhtäläisiä mahdollisuuksia ja estetään yhteiskunnallinen kahtiajako.

6.7. Väestörakenteen muutos on myös suuri haaste osaamisyhteiskunnalle. Henkilöstöpolitiikoissa tulee kiinnittää huomiota työvoiman ikääntymiseen(9) ja ennalta ehkäiseviin toimiin. Mahdollisuudet palkata yritykseen uusia tulokkaita ja hankkia sinne uutta osaamista vähenevät. Mikäli vanhempi sukupolvi lähtee yhtenä joukkona eläkkeelle, ei sille kertynyt kokemus kunnolla siirry seuraavalle sukupolvelle.

6.8. Tietoyhteiskunnassa olisi myös kiinnitettävä aiempaa enemmän huomiota muita heikommassa asemassa olevien henkilöiden avustamiseen. Tietotekniikka voi itse asiassa auttaa monia työrajoitteisia työllistymään.

6.9. Jotta EU:ssa pystyttäisiin tarjoamaan yhtäläiset mahdollisuudet osaamiseen ja tiedonsaantiin, olisi syytä ryhtyä erityisponnisteluihin työllisen väestön mahdollisuuksien edistämiseksi muita heikommassa asemassa olevilla alueilla ja syrjäseuduilla(10).

6.10. Eriarvoiset mahdollisuudet kasvattaa osaamistaan sisältävät vaaran, että yhteiskunnallinen kahtiajako syvenee entisestään. Puutteellinen koulutus voi nopeuttaa sosiaalista syrjäytymistä, joka voi edetä myös siksi, että uuden teknologian omaksuminen epäonnistuu. Tästä ovat esimerkkeinä ammattitaitoiset työntekijät, jotka eivät hallitse uutta teknologiaa. Tarvitaan erityisesti tällaisille henkilöryhmille tarkoitettua maakohtaista työmarkkina- ja sosiaalipolitiikkaa, jotka tukevat siirtymistä sopiviin työtehtäviin. Sosiaalinen integraatio tulisi sisällyttää työllisyys-, kasvatus-, koulutus-, terveys- ja asuntopolitiikkaan.

6.11. Työmarkkinaosapuolten tulisi punnita uudelleen perinteistä jakoa ylemmissä tehtävissä toimiviin työntekijöihin, alempiarvoisia töitä tekeviin ja julkisen sektorin työntekijöihin, muodostaa yhteinen kanta yritysten uudelleenorganisointiperiaatteisiin ja varmistaa, että yritysten koulutuspolitiikkaan sisällytetään uusia työmuotoja ja yritysrakenteita koskevia uudenlaisia malleja.

7. Työolot osaamisyhteiskunnassa

7.1. Työaikapolitiikka on keskeinen osa laajaa työmarkkinauudistusta. Se voi hyödyttää rakenteellisten muutosten täydentäjänä ja tehdä ne poliittisesti helpommin hyväksyttäviksi.

7.2. Yrityksen ja työntekijän tarpeiden mukainen työaikajärjestelyjen muokkaus saattaa parantaa työntekijöiden elämänlaatua ja vahvistaa yrityksen kilpailukykyä.

7.3. Työntekijät voivat hyötyä työaikajärjestelyistä, mikäli perhe-elämä ja työ ovat paremmin tasapainossa, työpaikka on turvattu ja taidot säilyvät.

7.4. Työaikapolitiikassa tehdyin muutoksin on määrä välttää työvoimatarjonnan pullonkauloja, jotka aiheutuvat osaamisvajeesta. Tarvitaan riittävästi aikaa, jotta nykyisten työaikajärjestelyjen puitteissa voidaan ryhtyä asianmukaisiin suunnittelu- ja koulutustoimiin.

7.5. Työaikajärjestelyjen yhdistäminen ammatillisen pätevyyden hankkimiseen saattaa panna alulle innovatiivisia prosesseja. Perusajatuksena on käyttää tietty osa työajasta ammatilliseen koulutukseen. Etenkin Pohjois-Euroopan maissa on esimerkkejä tällaisesta yhdistämisestä, esim. sapattivapaata varten kerättävä työaika, "työaikapankki" ja työkierto.

7.6. Useissa maissa vapaaehtoisen osa-aikatyön potentiaalia ei hyödynnetä läheskään tarkkaan. EU:ssa tekee työssäkäyvistä miehistä noin kuusi prosenttia osa-aikatyötä ja naisista noin kolmannes.

7.7. Kokopäiväisen työn ollessa sääntönä johdon ja henkilöstön edustajien on ehkä hyödyllistä laatia yhdessä yrityskohtainen suunnitelma, johon sisältyy enemmän vapaaehtoista osa-aikatyötä ja parempi tasapaino perhe-elämän ja työn välillä. Osa-aikatyön lisäämisnäkymät ovat hyvät, mikäli työmarkkinaosapuolet onnistuvat muokkaamaan aloitteet käytännön toimiksi.

7.8. Uusien yritysmallien myötä kaikkialle syntyy aiemmin epätavanomaisina pidettyjä työmuotoja: väliaikaista työtä, etätyötä, korvausperusteisia työsopimuksia ja muita tietyssä määrin vapaasti valittuja itsensä työllistämisen muotoja. Osaamisyhteiskunnassa tulot eivät ole enää yhtä suorassa suhteessa työhön käytettyyn aikaan, vaan ansio riippuu pikemminkin taidosta, omaperäisyydestä ja nopeudesta, joilla uusia ongelmia havaitaan ja ratkaistaan.

7.9. Eräissä jäsenvaltioissa eri järjestelyjen moninaisuus merkitsee, että vain osittain tai ei ollenkaan jäsenvaltioiden sosiaaliturvan piiriin kuuluvien taloudellisesti aktiivisten henkilöiden määrä kasvaa. Tällaiset aukot sosiaaliturvassa on korjattava.

7.10. Osaamisyhteiskunnan kehittyminen muuttaa perus- ja ammattikoulutuksen tasapainoa työnantajien ja virallisen koulutusjärjestelmän välillä. Se saa yritykset myös tarkistamaan omaa lähestymistapaansa.

7.11. Suuri osa korkea-asteen koulutuksen saaneen työvoiman koulutuksesta on työpaikan ja työnantajan tarjoamaa erityiskoulutusta lukuun ottamatta peräisin virallisesta koulutusjärjestelmästä. Yritykset ovat riippuvaisimpia juuri näistä taidoista ja kilpailukykyisillä työnantajilla ei yleensä ole varaa laiminlyödä näiden taitojen ylläpitämistä kärkitasolla.

7.12. Muiden työntekijöiden koulutus voidaan katsoa epätäydelliseksi. Siksi muut työntekijät tarvitsevat sekä työpaikkakoulutusta että laajamittaista yksilökohtaista kehittämistä. TSK on huolestunut, että työnantajat saattavat vähentää tai poistaa mahdollisuuden tähän laajempaan yksilökohtaiseen kehittymiseen ja kouluttautumiseen - taloudellisista syistä tai koska he virheellisesti arvioivat, että heidän kouluttamiaan työntekijöitä palkkaavat vuorostaan kilpailijat korjaten koulutuksen hedelmät. Koska työntekijät todennäköisesti arvostavat enemmän työnantajia, jotka kehittävät heidän taitojaan ja uraansa, ja koska "kehittyneet" työntekijät yleensä tuottavat joka suhteessa enemmän, TSK kehottaa yrityksiä kaksinkertaistamaan koulutuspanoksensa, jotta ne pystyisivät kilpailemaan tietotaloudessa. Yritysten kantaman vastuun lisäksi yksilöiden tulee olla yhä enemmän vastuussa työkykynsä ylläpitämisestä ja osallistua jatkokoulutukseen oma-aloitteisesti.

7.13. Joustavien työjärjestelyiden osalta myös yhteiskunnallisten perusteiden tulisi taloudellisten kriteereiden lisäksi toimia joustavuuden mittapuuna. Olisi aiheellista ottaa entistä paremmin huomioon työntekijöiden vaateet työaikojen mukauttamisesta henkilökohtaisiin tarpeisiin. "Joustavan turvan" (engl. flexicurity) kaltaiset käsitteet ovat todiste siitä, että joustavuuden, työsuhdeturvan ja sosiaaliturvan ei välttämättä tarvitse olla vastakohtia.

7.14. Etätyön suosion kasvu on näkyvimpiä osoituksia muutoksista työn organisoinnissa ja normaaleissa työoloissa. Uusi tutkimus osoittaa, että noin kuusi miljoonaa henkilöä tekee etätyötä Euroopassa. Komitea katsoo, että tätä työmuotoa on syytä suosia, kunhan etätyöntekijöiden ja heidän työnantajiensa oikeudet ja velvoitteet taataan oikeudenmukaisin yleisehdoin.

7.15. Erilaisia työnantaja-työntekijä-suhteita (esim. työehtosopimukset, yrityskohtaiset sopimukset) tulee jatkuvasti tarkistaa ja muokata osaamisyhteiskunnan mukanaan tuomia uusia oloja vastaaviksi.

8. Hyvinvointivaltion turvaaminen ja uudelleenrakentaminen

8.1. Sosiaaliturvajärjestelmillä on sekä yhteiskunnallinen että taloudellinen tehtävä. Yhteiskunnan suorittamiin palveluihin liittyvä varainkäyttö esimerkiksi antaa edellytyksiä yksityissektorin tuotannolle (mm. ammatillinen pätevyys). Se vaimentaa myös huomattavasti rakennemuutokseen kytkeytyviä ongelmia.

8.2. Rakennemuutos voi olla paljon maltillisempi, mikäli yksilökohtaisia riskejä on rajattu asianmukaisesti ja mahdollisuuksia uuteen työuraan on parannettu työllistyvyyttä edistävin toimin. Nykyaikainen sosiaaliturvajärjestelmä on yksi sosiaalista yhteenkuuluvuutta edistävän elinvoimaisen talouskehityksen peruskiviä.

8.3. Työ- ja palkkausmuotojen muuttuessa ja sähköisten, äärimmäisen vaikeasti seurattavien liiketoimien osuuden kasvaessa jotkut tiettyyn yritykseen ja työpaikkojen maantieteelliseen sijaintiin sidonnaiset valtiolliset verotus- ja avustusjärjestelmät saattavat kärsiä jossain määrin vahinkoa. TSK kehottaa komissiota tutkimaan huolellisesti tätä näkökohtaa. On myös tarpeen löytää nopea ja kattava ratkaisu takaamaan, ettei perinteistä kaupankäyntiä syrjitä verotuksessa sähköiseen kaupankäyntiin nähden.

Tähän sisältyy turvajärjestelyjä tietoyhteiskunnassa työskenteleville, mm. tietosuoja ja henkinen omaisuus.

8.4. Lujittamalla ennaltaehkäiseviä toimintoja työelämässä yritykset ja sosiaaliturvajärjestelmät voivat varmasti välttää joitakin pahimmista seurauksista. Tietotekniikan potentiaalia tulee hyödyntää työsuojelun alalla, mutta on myös syytä tutkia uusia sosiaalisia riskejä. Tietotekniikalla samoin kuin uusilla työn organisoinnin muodoilla on taipumus vähentää fyysistä väsymystä, mutta lisätä suuresti henkistä rasitusta ja stressiä. Olisi tarpeen tutkia laajemmin työtaakkaa, työnteon intensiivisyyttä ja työstä aiheutuvaa stressiä.

8.5. Sosiaaliset riskit muuttuvat, kun perinteisen yrityksen merkitys vähenee ja sosiaalisten suhteiden painopiste siirtyy työpaikalta muille elämänaloille. Osaamisyhteiskunnassa sosiaaliturvan tarve on erilainen, muttei suinkaan nykyistä vähäisempi. Sosiaaliturvajärjestelmiä olisi uudistettava, jotta niissä otettaisiin huomioon mm. joustava työaika ja työuran katkot ja varmistettaisiin, että joustavin järjestelyin työllistetyillä ihmisillä on yhtäläiset mahdollisuudet. Erilaisia sosiaalisia toimenpiteitä tarvitaan tukemaan yhteiskunnan aktiivista muutosta.

8.6. Jäsenvaltioissa tarvitaan uudistuksia, jotta toimintalinjoja voidaan sopeuttaa perheessä, sukupuolten välisessä työnjaossa, väestökehityksessä ja työelämässä tapahtuviin syvällekäyviin muutoksiin. Tulisi kiinnittää enemmän huomiota "joustavaan turvaan". Vakaat työllisyysnäkymät varmistavien yleisehtojen käyttöönotto edistää innovatiivisten työn organisoinnin muotojen ja joustavien työmarkkinoiden leviämistä.

8.7. TMT-ala on johdossa kehitettäessä uusia työjärjestelyjä, jotka muuttavat työmarkkinasuhteiden olemusta. Komitea kehottaa komissiota tutkimaan huolellisesti uuden teknologian ja kansainvälistymisen vaikutukset yrityksissä harjoitetavaan yhteistyöhön sekä ammattiyhdistysten ja muiden toimijoiden liikkumavaran yrityksissä.

8.8. Olisi varmistettava, että etätyöntekijöitä kohdellaan samanarvoisesti yhteiskunnassa. Heidän tulisi erityisesti voida kääntyä yritysverkostojen puoleen saadakseen perustietoja sosiaaliturvasta, terveydenhuollosta ja edustusoikeuksista.

8.9. Kun työ määritetään uudelleen, työllistettävyyttä on edistettävä voimakkaammin, jotta ihmiset voivat hankkia elantonsa mahdollisimman pitkään. Mitä ammattitaitoisempi ja työkykyisempi ihminen on, sitä helpommin hän löytää työpaikan.

9. Tiivistelmä

9.1. Osaamisyhteiskunnan nopea kehittyminen vaikuttaa kaikkiin talouden aloihin, organisaatio- ja työrakenteisiin, työ- ja työllisyysoloihin. Se vaikuttaa syvällisesti yhteiskuntamme taloudelliseen, sosiaaliseen ja kulttuuriseen muutokseen.

9.2. Uuden teknologian, medioiden ja televiestinnän (TMT) kokonaisuus vaikuttaa kaikkiin aloihin, vaikkei sitä hyödynnetäkään vielä suoraan kaikissa ammateissa ja tehtävissä. Se vaikuttaa muutosta kiihdyttävästi etenkin siitä syystä, että TMT nopeuttaa eksponentiaalisesti tiedon levittämistä ja lisää sen maailmanlaajuista saatavuutta.

9.3. Osaamisyhteiskunta avaa huomattavia uusia organisaatiomahdollisuuksia ja tarjoaa mahdollisuuden luoda EU:sta kilpailukykyinen ja dynaaminen talousalue. Jotta voidaan hyödyntää innovaatiomahdollisuuksia taloudessa ja yhteiskunnassa tehokkaasti ja sosiaalista vastuuta tuntien on meidän ryhdyttävä toimimaan yhdessä paremman ja monipuolisemman taitotiedon puolesta.

9.4. Uuden TMT-alan monipuolinen tuntemus on nykyisin osa perusvalmiuksia, joita jokaiselta edellytetään kirjoitus-, luku- ja laskutaidon tapaan. Ihanteellinen työllisyysvaikutus toteutuu vain silloin, kun kaikilla tasoilla koulutetaan ammattilaisia ja jokaisella on mahdollisuus ylläpitää ja parantaa työkykyään. Tämä tuo yksilölle merkittävästi lisävastuuta.

9.4.1. Henkilösuoritusten optimoimiseksi tarvitsemme perus-, keski- ja korkea-asteen koulutuksen järjestelmiä, joissa kasvatetaan ja koulutetaan osaamisyhteiskuntaa varten. Tarvitsemme yrityksiä, jotka investoivat inhimillisiin voimavaroihin kehittämällä ja kouluttamalla henkilöstöään. Jatkuva ammatillinen koulutus ja elinikäinen oppiminen eivät ole vain iskulauseita. Ne merkitsevät taloudellista selviytymistä maailmanlaajuisessa taloudessa.

9.5. Nämä osaamisyhteiskunnan vaatimukset huomioon ottaen tarvitaan yhä kipeämmin aktiivista, eteenpäin suunnattua ja talouselämän ja yhteiskunnan keskeisten toimijoiden tukemaa työllisyysstrategiaa, joka tasapainottaa uudella tavalla sijoituksia yhtäältä henkilöresursseihin ja toisaalta koneisiin, tuotantolaitoksiin ja perusrakenteisiin.

9.6. Uuden osaamisen, teknisten ja sosiaalisten innovaatioiden tulee edetä yhtä matkaa edistääkseen siirtymistä oppivaan yhteiskuntaan, oppiviin yrityksiin ja toimenkuvaan, jossa oppiminen on olennaista.

9.6.1. Uusissa organisaatio- ja johtamisperiaatteissa suuntaudutaan aseman sijaan pikemminkin prosesseihin. Työelämän suhteet ovat aiempaa suoraviivaisempia ja ryhmäpainotteisia, ja niissä edellytetään henkilökohtaista aloitteellisuutta ja vastuuta. Työn organisoinnissa turvaudutaan yhä useammin osallistumista suosiviin muotoihin, joissa työntekijät kutsutaan neuvottelemaan työpaikkaa, työmenetelmiä ja työaikaa koskevista järjestelyistä.

9.6.2. Osaamisyhteiskunnassa henkilöresurssit tarvitsevat enemmän huolenpitoa kuin aineelliset arvot. Tulee tarjota erilaisia työaikajärjestelyitä ja mahdollistaa perheen kannalta myönteisiä järjestelyitä.

9.6.3. Uusien työtapojen sekä ansiotyön, koulutuksen, perheeseen liittyvien ja yhteiskunnallisten tehtävien uusien yhdistämismallien leviäminen edellyttää työoikeuden ja sosiaaliturvan mukauttamista siten, että niissä otetaan huomioon osaamisyhteiskunnan uudet olosuhteet. Työn joustavuus tulisi yhdistää mahdollisimman monin sosiaalisin sidoksin yhteiskunnan aktiivisen uudistamisen.

9.7. Osaamisyhteiskunta tarjoaa huomattavia uusia kasvu- ja työllisyysmahdollisuuksia. Samalla voi syntyä uusia sosiaalisia riskejä, joiden vuoksi tarvitaan uudenlaista sosiaaliturvaa.

9.7.1. Sosiaaliturvajärjestelmä tulee mukauttaa joustaviin työ- ja elintapoihin. "Joustavan turvan" käsitteellä pyritään yhdistämään yritysten välttämättömänä pitämä joustavuus työvoiman oikeutetusti kaipaamaan turvaan.

9.7.2. Kaikki henkilöryhmät tulee saada mukaan tietoyhteiskunnan kehittämiseen, jotta pystytään ehkäisemään tietoyhteiskunnassa uhkaava tiettyjen väestöryhmien syrjintä ja syrjäytyminen. Sosiaalinen syrjäytyminen tulee estää, jottei hidasteta innovaatiovauhtia, heikennetä tulevaa hyvinvointia ja vaaranneta sosiaalista yhteenkuuluvuutta.

9.8. Työn uusimuotoinen organisointi muuttaa työsuhdejärjestelmää. Tarvitaan kipeästi työmarkkinaosapuolten yhteisaloitteita, jotta osaamisyhteiskuntaan siirtyminen on omiaan edistämään sekä kilpailukykyä että sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Siirtymävaihetta voidaan helpottaa erityisesti sopimuksin, jotka koskevat työn organisoinnin nykyaikaistamista ja ammattipätevyyden hankkimista yrityksen puitteissa.

9.9. Osaamisyhteiskunnan ulottuminen kaikkialle merkitsee, että sen tarjoamia mahdollisuuksia pystyvät täydellisimmin hyödyntämään yhteisöt, jotka kykenevät parhaiten yhdistämään tutkimus- ja kehittämistyön tuottamat innovaatiot - innovaatiot yleissivistävässä ja ammatillisessa koulutuksessa sekä perusrakenteissa ja palveluissa - ja ovat aktiivisesti ohjaamassa kyseistä prosessia.

9.10. Eurooppa selviytyy tästä epäilemättä voitollisesti, mikäli markkinavoimien ja edelleenkin julkisen vallan vastuulla olevien perustehtävien välille löydetään uusi tasapaino.

EU:n mahdollisuudet maailmanlaajuistumisessa ovat hyvät, mikäli osaamisyhteiskunnan taloudellista ja sosiaalista potentiaalia hyödynnetään rohkeasti ja tasapuolisesti.

Bryssel 19. lokakuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) Puheenjohtajan päätelmät - Lissabonin Eurooppa-neuvosto 23. ja 24. maaliskuuta 2000, kohta 5.

(2) Ks. TSK:n lausunto aiheesta "Työllisyys, talousuudistus ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Kohti innovaation ja tiedon Eurooppaa", EYVL C 117, 26.4.2000, s. 62.

(3) Ks. organisaation määritelmä kohdassa 2.1.2.

(4) Asiaa käsiteltiin jo TSK:n lausunnossa Lissabonin huippukokoukselle. Ks. TSK:n lausunto aiheesta "Työllisyys, talousuudistus ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Kohti innovaation ja tiedon Eurooppaa", EYVL C 117, 26.4.2000, s. 62.

(5) TSK:n lausunto aiheesta "Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen seuranta, arviointi sekä taloudellisen ja yhteiskunnallisen vaikutuksen optimointi: viidennestä puiteohjelmasta kuudenteen puiteohjelmaan" ja TSK:n lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Kohti eurooppalaista tutkimusaluetta" (EYVL C 204, 18.7.2000).

(6) TSK:n lausunto aiheesta "Vuoden 1999 työllisyyspolitiikkaa koskevien suuntaviivojen toteuttaminen" (EYVL C 209, 22.7.1999) ja TSK:n lausunto aiheesta "Ehdotukset jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoiksi vuonna 2000" (EYVL C 368, 20.12.1999).

(7) Ks. TSK:n lausunto aiheesta "Työllisyys, talousuudistus ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - Kohti innovaation ja tiedon Eurooppaa", EYVL C 117, 26.4.2000, s. 62.

(8) Ks. organisaation määritelmä kohdassa 2.1.2.

(9) TSK valmistelee parhaillaan oma-aloitteista lausuntoa ikääntyvistä työntekijöistä.

(10) Ks. TSK:n lausunto aiheesta "Euroopan unionin saarilla sijaitsevia alueita koskevien yhdennettyjen toimien suuntaviivat Amsterdamin sopimuksen jälkeen (158 artikla)" (EYVL C 268, 19.9.2000).

LIITE

talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Keskustelussa hylättiin seuraavat muutosehdotukset, jotka saivat yli neljänneksen annetuista äänistä.

Kohdat 7.4 ja 7.5

Yhdistetään yhdeksi kohdaksi seuraavasti:

"Työaikapolitiikassa tehdyin muutoksin on määrä välttää työvoimatarjonnan pullonkauloja, jotka aiheutuvat osaamisvajeesta. Työaikajärjestelyjen yhdistäminen ammatillisen pätevyyden hankkimiseen saattaa panna alulle innovatiivisia prosesseja."

Perustelu

Työaikajärjestelyjen sitomisesta ammatillisen pätevyyden hankkimiseen ei alakomiteassa ehditty keskustella, ja aihe vaatii perusteellisen käsittelyn.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 61, ei-ääniä: 63, tyhjiä: 7.

Kohta 7.12

Poistetaan kolmas virke: "TSK on huolestunut, että - - koulutuksen hedelmät."

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 54, ei-ääniä: 63, tyhjiä: 5.