Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus alusten ja satamien turvatoimien parantamisesta /* KOM/2003/0229 lopull. - COD 2003/0089 */





Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS alusten ja satamien turvatoimien parantamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT JOHDANTO Merenkulun turvatoimia alettiin käsitellä Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä IMOssa helmikuussa 2002. Näin ollen komissio on pitänyt parempana odottaa neuvottelujen päättymistä IMOssa sen sijaan, että olisi kehittänyt EU:n omia aloitteita. IMO hyväksyi 12. joulukuuta 2002 viiden päivän diplomaattikonferenssin jälkeen muutoksia ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen (SOLAS-yleissopimukseen - Safety Of Life At Sea) - erityisesti uuden luvun (merenkulun turvatoimia tehostavat erityismääräykset) - sekä alusten ja satamien kansainvälisen turvasäännöstön (ISPS-säännöstön - International Ship and Port Facility Security). Näiden määräysten tarkoituksena on ottaa huomioon merenkulun turvatoimet sekä varsinaisessa merenkulussa että satamissa [1]. [1] "Satamarakenteet" (port facility) on sisällytettävä määräysten soveltamisalaan siltä osin, kuin ne palvelevat sataman ja aluksen välistä vuorovaikutusta. Merenkulun turvatoimiin liittyvä IMOn työ rajoittuu aluksiin ja niihin satamarakenteisiin (port facility), jotka palvelevat aluksen ja sataman välistä vuorovaikutusta. Komissio esittää myöhemmin lainsäädäntöaloitteen, joka koskee turvatoimia yhteisön satamissa. On huomattava, että kyseinen IMOn työ koskee kaikkia jäsenvaltioita (kaikki ovat lippuvaltioita) ja erikseen niitä 13 jäsenvaltiota, jotka ovat satamavaltioita. SOLAS-yleissopimuksen muutokset ja ISPS-säännöstön A-osa muodostuvat pakollisista määräyksistä. ISPS-säännöstön B-osa koostuu sen sijaan suosituksista. Sopimusvaltioita pyydetään panemaan ne täytäntöön [2]. [2] Näitä määräyksiä sovelletaan matkustaja-aluksiin, bruttovetoisuudeltaan vähintään 500 tonnin rahtialuksiin, rannikon edustalla oleviin liikkuviin porausyksikköihin sekä kansainvälistä liikennettä palveleviin satamarakenteisiin. Tärkeimmät uusista kansainvälisistä määräyksistä ovat seuraavat: Pakolliset määräykset (SOLAS-yleissopimuksen muutokset ja ISPS-säännöstön A-osa) ovat välttämätön toimintakehys merenkulun turvatoimien parantamiselle. Ne koskevat alusten aluksen varustamista aluksen pysyvällä tunnusnumerolla, automaattisella tunnistusjärjestelmällä (AIS) ja alusten turvahälytysjärjestelmällä, jonka on tarkoitus varoittaa alukseen kohdistuvasta uhasta, sekä aluksen jatkuvaa informaatiotallennetta (Continuous Synopsis Record), joka toimii aluksen tunnistusdokumenttina ja tallentaa sen toimintaa. Lisäksi niissä määrätään useista aktiivisista ja passiivisista turvatoimista, jotka sijoittuvat kolmelle turvatasolle (normaali, tiukennettu ja korkea). Taso riippuu riskianalyysistä. Määräykset muun muassa velvoittavat nimeämään turvatoimien toteuttamisesta vastaavat (aluksen, yhtiöiden ja satamarakenteiden turvapäälliköt), laatimaan turvasuunnitelmat (aluksia ja satamarakenteita varten) ottaen huomioon riskianalyysi sekä myöntämään aluksen kansainvälinen turvatodistus. Lisäksi määräykset liittyvät henkilöstön koulutukseen ja turvaharjoituksiin. Määräyksiin sisältyy myös mahdollisuus laatia - ihmisiin, omaisuuteen ja ympäristöön kohdistuvista vaaroista riippuen - aluksen ja sen vastaanottavan satamarakenteen välinen turvailmoitus, jossa vahvistetaan kunkin osapuolen vastuu asiassa. Satamavaltion viranomaisten on myös turvatarkoituksia varten mahdollista tarkastaa alus satamassa tai ennen sen tuloa satamaan. Lisäksi eri osapuolten (sopimusvaltioiden, yhtiöiden, alusten päälliköiden ja satamarakenteiden) vastuu ja velvollisuudet määritellään selkeästi. ISPS-säännöstön B-osa koostuu yksityiskohtaisista suosituksista, joiden on tarkoitus ohjata eri osapuolia pakollisten määräysten täytäntöönpanossa. Sopimusvaltioita ohjataan muun muassa tunnustetun turvaorganisaation (jonka tehtävänä on tarjota turvapalveluja satamarakenteille ja aluksille) ja merenkulun turvatoimien kansallisten ja alueellisten yhteyspisteiden nimeämisessä, turvatasojen hallinnoinnissa sekä turvatoimia koskevassa tiedonvaihdossa. Tämä ISPS-säännöstön osa sisältää myös yksityiskohtaisia ehdotuksia sekä aluksia että satamarakenteita varten. Ehdotukset koskevat riskianalyysiä, turvasuunnitelmia sekä henkilöstön turvakoulutusta ja -harjoituksia. Lisäksi siinä täsmennetään, miten ja missä tapauksissa olisi laadittava turvailmoitus aluksen ja vastaanottavan satamarakenteen välillä. *** SOLAS-yleissopimuksen muutosten ja ISPS-säännöstön on tultava voimaan 1. heinäkuuta 2004. Tämä jättää vain vähän aikaa voimaantulon edellyttämiin valmisteluihin. Siksi jotkin määräykset on pantava täytäntöön ennakkoon. Lisäksi uusien kansainvälisten määräysten joukossa on joitakin, joiden soveltamisala on täsmennettävä yhteisön tasolla. Niiden soveltaminen rajoittuu kansainväliseen merenkulkuun, mutta turvatoimet pitäisi käsittää laajemmin ja laajentaa koskemaan myös joitain kansallisen liikenteen muotoja. Soveltamisalan on kuitenkin oltava suhteessa riskien luonteeseen ja seurauksiin. Jotkin joulukuussa 2002 SOLAS-yleissopimukseen tehdyt muutokset vaikuttavat säädöksiin, jotka jo sisältyvät yhteisön säännöstöön. Kyse on seuraavista: - SOLAS-yleissopimuksen 19 sääntöön "Aluksen navigointijärjestelmiä ja -laitteita koskevat vaatimukset" tehdyt muutokset. Nämä määräykset, jotka koskevat alusten automaattista tunnistusjärjestelmää (AIS), otetaan huomioon alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta 27. kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/59/EY mukaisesti. - SOLAS-yleissopimuksen XI-1 luvun 3 ja 5 sääntöön tehdyt muutokset, jotka koskevat alusten tunnusnumeroa ja informaatiotallennetta. Nämä määräykset otetaan huomioon erityisesti satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta 19. kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY mukaisesti. *** Näin ollen komissio katsoo, että seuraavat toimenpiteet ovat tarpeen, jotta voidaan - taata ja valvoa yhteisön tasolla, että näiden kansainvälisten määräysten päätavoite saavutetaan eli alusten ja satamien turvatoimia parannetaan - varmistaa, että pääsy merenkulun markkinoille ja toiminta-aloille ja niiden valvonta toteutetaan koko Euroopan unionissa yhdenmukaisesti ja tasapuolisin ehdoin. Tämän vuoksi komissio aikoo - muuttaa komiteamenettelyllä edellä mainittuja direktiivejä 2002/59/EY ja 95/21/EY siten, että niihin sisällytetään asianomaiset SOLAS-yleissopimuksen uudet määräykset lukuun ottamatta SOLAS-yleissopimuksen XI-2 luvun ja ISPS-säännöstön määräyksiä - ehdottaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle, että ne hyväksyisivät mahdollisimman nopeasti tämän alusten ja satamien turvatoimien parantamista koskevat asetuksen, jolla siirretään SOLAS-yleissopimuksen XI-2 luku ja ISPS-säännöstö yhteisön lainsäädäntöön ja joka tarjoaa perustan määräysten yhdenmukaiselle tulkinnalle ja täytäntöönpanolle sekä yhteisön valvonnalle ja laajentaa joidenkin määräysten soveltamisalaa siten, että siihen kuuluu kansallinen merenkulku. *** ASETUKSEN tarve -SOLAS-yleissopimuksen ja ISPS-säännöstön muutosten täytäntöönpano todennäköisesti vaihtelee jäsenvaltioittain tulkinnanvaraisten pakollisten määräysten sekä suosituksina annettujen määräysten osalta. On välttämätöntä, että määräykset pannaan täytäntöön yhdenmukaisesti ja että EU:n rannikoilla ja satamissa käyviä EU:n ulkopuolisia aluksia valvotaan yhdenmukaisesti. - Jäsenvaltiot voisivat vahvistaa kansallisia säännöksiä, joita sovellettaisiin eri laajuudessa ja eri aikoina. Säännösten epäyhdenmukaisuus olisi haitaksi merenkulkualalle. Se voisi johtaa epätasapainoon turvatasossa ja aiheuttaa vääristymiä jäsenvaltioiden välisessä kilpailussa. -Tavoitteeseen eli merenkulun turvatoimien tehostamiseen ei päästä, jos rajoitutaan vain kansainväliseen merenkulkuun. Määräykset on laajennettava koskemaan myös kansallista merenkulkua, mikä voidaan taata yhdenmukaisesti vain yhteisön tason toimilla. -Lisäksi olisi vahvistettava määräyksiä, joiden tarkoituksena on, että jäsenvaltiot luovat suosiolliset olosuhteet - tyydyttävän turvatason säilyttäen - yhteisön sisäiselle säännölliselle kiinteiden reittien meriliikenteelle, jossa käytetään niihin liittyviä erityisiä satamarakenteita. EHDOTUKSEN YLEISET TAVOITTEET - Tarjotaan perusta, jonka pohjalta merenkulun turvatoimia tehostavat erityismääräykset, joilla muutetaan SOLAS-yleissopimusta ja luodaan ISPS-säännöstö, voidaan tulkita ja panna täytäntöön sekä täytäntöönpanoa valvoa yhteisössä. Tämän vuoksi asetuksen tarkoituksena on - tehdä jotkin ISPS-säännöstön B-osan suosituksina annetut määräykset pakollisiksi yhtäältä turvatason tiukentamiseksi ja toisaalta tulkintaerojen välttämiseksi jäsenvaltioiden välillä. Nämä määräykset koskevat alusten ja satamarakenteiden turvasuunnitelmia ja -arviointeja, sopimusvaltioiden vastuuta turvatoimissa sekä yhtiön velvollisuutta toimittaa aluksen päällikölle tiedot aluksen operaattoreista. -kehottaa jäsenvaltioita tekemään yhteisön sisäisen lähimerenkulun edistämiseksi IMOn SOLAS-yleissopimuksen XI-2 luvun 11 säännön huomioon ottaen sopimuksia turvajärjestelyistä yhteisön sisäisten vakiintuneiden reittien säännölliselle meriliikenteelle, jossa käytetään siihen liittyviä erityisiä satamarakenteita. Tämä ei saa vaarantaa tavoiteltua yleistä turvallisuustasoa. Vaatimustenmukaisuus on tarkastettava ennen sopimusten allekirjoittamista. -täsmentää, miten jäsenvaltioiden on toimittava sellaisten satamien suhteen, jotka palvelevat kansainvälistä merenkulkua vain satunnaisesti -vahvistaa järjestelmä, jossa yhteisön satamaan tuleville aluksille tehdään turvatarkastus etukäteen niiden alkuperästä riippumatta, sekä satamissa tehtävien turvatarkastusten järjestelmä -edellyttää, että nimetään kansallinen keskusviranomainen, joka vastaa alusten ja satamien turvatoimista, ja että asetuksen jotkin säännöksen pannaan täytäntöön nopeutetussa aikataulussa -säätää tarkastuksista, joilla todennetaan asetuksen perusteella vahvistettujen kansallisten suunnitelmien täytäntöönpanon valvontamenetelmät -antaa Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta 27. kesäkuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1406/2002 [3] perustetulle virastolle tehtäväksi avustaa komissiota sen tehtävissä [3] EYVL L 208, 5.8.2002, s. 1-9. -vahvistaa menettely, jolla asetuksen säännöksiä voidaan muuttaa. - Kansallisen merenkulun osalta komissio arvioi, että merenkulun turvatoimiin liittyvää yleistavoitetta ei voida saavuttaa, jollei eräitä määräyksiä sovelleta myös kansalliseen merenkulkuun. Komissio katsoo, että asiasta on säädettävä yhdenmukaisesti kaikissa jäsenvaltioissa, jotta säilytettäisiin tasapuoliset edellytykset markkinoille pääsyssä. Tämä on toteutettava siten, että sovellettavat määräykset ovat oikeassa suhteessa mahdollisiin riskeihin. Yleistavoite liittyy myös matkustajaliikenteeseen. Tämän ei kuitenkaan pidä muodostaa liian suurta rajoitusta säännöllisille merireiteille, kunhan tavoiteltua yleistä turvatasoa ei vaaranneta. Tämän vuoksi asetuksen tarkoituksena on: - laajentaa SOLAS-yleissopimuksen XI-2 luvun ja ISPS-säännöstön A-osan kaikki määräykset koskemaan myös niitä kansallisilla reiteillä liikennöiviä matkustaja-aluksia, jotka matkansa aikana joutuvat yli 20 meripeninkulman päähän rannikosta. Lisäksi samojen tekstien määräykset, jotka koskevat turva-arviointien toteuttamista, turvasuunnitelmien laadintaa sekä yhtiöiden ja alusten turvapäälliköiden nimeämistä, laajennetaan koskemaan myös muita kansallisessa merenkulussa käytettyjä aluksia. - määritellä säännöt turvajärjestelyille, joita sovelletaan sellaisiin kansallisessa säännöllisessä merenkulussa käytettäviin matkustaja-aluksiin, jotka joutuvat matkansa aikana yli 20 meripeninkulman päähän rannikosta - säätää mahdollisuudesta myöntää - tarkoin määritellyissä ja todennettavissa olosuhteissa - vapautus satamaan tuloa edeltävistä turvatarkastuksista aluksille, joita käytetään jäsenvaltion sisäisessä taikka kahden tai useamman jäsenvaltion välisessä säännöllisessä liikenteessä. - Juridiset näkökohdat Komissio ehdottaa asetuksen oikeusperustaksi EY:n perustamissopimuksen 80 artiklan 2 kohtaa. Asetus ei rajoita jäsenvaltioiden kansallista turvalainsäädäntöä eikä toimenpiteitä, jotka voidaan toteuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston nojalla. ERITYISHUOMIOITA 1 artikla: Tässä artiklassa määritellään asetuksen tarkoitus. 2 artikla: Tässä artiklassa määritellään keskeiset asetuksessa käytetyt termit. Useimmat niistä perustuvat termeihin, joita käytetään IMOn diplomaattikonferenssin 12. joulukuuta 2002 hyväksymissä merenkulun turvatoimia tehostavissa erityismääräyksissä, joilla muutetaan SOLAS-yleissopimusta ja luodaan ISPS-säännöstö. 3 artikla: Tässä artiklassa määritellään yhteiset toimenpiteet ja asetuksen soveltamisala. Merenkulun turvatoimia tehostavia erityismääräyksiä, joilla muutetaan SOLAS-yleissopimusta, ja ISPS-säännöstöä sovelletaan seuraavantyyppisiin kansainvälisessä liikenteessä käytettäviin aluksiin: - matkustaja-alukset, mukaan luettuina suurnopeusmatkustaja-alukset - bruttovetoisuudeltaan vähintään 500 tonnin rahtialukset, mukaan luettuina suurnopeusalukset - rannikon edustalla olevat liikkuvat porausyksiköt ja sekä satamarakenteisiin, jotka palvelevat tällaisia kansainvälisessä liikenteessä käytettäviä aluksia. Tässä asetuksessa laajennetaan kaikki kyseisten IMOn tekstien määräykset koskemaan kansallisessa liikenteessä käytettäviä matkustaja-aluksia, jotka matkansa aikana joutuvat yli 20 meripeninkulman päähän rannikosta, sekä niitä palvelevia satamarakenteita. Merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten ja ISPS-säännöstön vaatimukset, jotka koskevat turva-arviointeja, turvasuunnitelmien laatimista sekä yhtiöiden ja alusten turvapäälliköiden nimeämistä, laajennetaan koskemaan myös muita kansallisessa liikenteessä käytettäviä aluksia (matkustaja-alukset, mukaan luettuina suurnopeusmatkustaja-alukset, sekä bruttovetoisuudeltaan vähintään 500 tonnin rahtialukset, mukaan luettuina suurnopeusalukset) sekä niitä palvelevia satamarakenteita. ISPS-säännöstön B-osa sisältää suosituksia IMOn pakollisten määräysten (merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten ja ISPS-säännöstön A-osan) täytäntöönpanosta. Jäsenvaltioiden on otettava nämä suositukset huomioon mahdollisimman suuressa määrin. Jotta voitaisiin tiukentaa merenkulun turvatasoa yhteisössä ja välttää jäsenvaltioiden väliset tulkintaerot, jotka voivat erityisesti johtaa kilpailuvääristymiin, tässä asetuksessa tehdään pakollisiksi seuraavat ISPS-säännöstön B-osan kohdat: - 1.12: alusten turvasuunnitelmien soveltuvuuden jatkuva seuranta ja niiden tarkistaminen - 1.16: satamarakenteiden turva-arvioinnit ja niiden säännöllinen tarkistaminen - 4.1: turvasuunnitelmien ja -arviointien salassapito - 4.5: niiden tunnustettujen turvaorganisaatioiden vähimmäispätevyys, joille jäsenvaltiot voivat antaa tehtäväksi tehdä satamarakenteiden turva-arvioinnit sekä hyväksyä jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimissä alusten turvasuunnitelmat ja tarkistaa ja varmentaa alusten vaatimustenmukaisuus turvatoimien kannalta - 4.8: alusten ja satamarakenteiden turvatason määrittäminen jäsenvaltioiden toimesta - 4.14, 4.15, 4.16: keskitettyjen tai alueellisten yhteyspisteiden nimeäminen satamarakenteiden turvasuunnitelmia varten ja niitä tietoja varten, jotka on toimitettava alusten, yhtiöiden ja satamarakenteiden turvapäälliköille - 4.18: asiakirjat, joilla voidaan todistaa niiden valtion viranomaisten henkilöllisyys, joiden tehtävänä on toteuttaa turvatarkastukset - 4.24: alusten toteutettava sen jäsenvaltion suosittamat turvatoimet, jonka aluevesillä alukset purjehtivat - 4.28: turvatoimien edellyttämien uusien tehtävien huomioonotto aluksen miehistöä kiinnitettäessä - 4.41: tietojen toimittaminen jäsenvaltioiden välillä, jos alus karkotetaan satamasta tai jos siltä kielletään pääsy satamaan - 4.45: yleissopimukseen liittymättömien valtioiden alusten kohtelu - 6.1: yhtiön velvoite toimittaa aluksen päällikölle tiedot aluksen operaattoreista, - 8.3-8.10 aluksen turva-arviointia koskevat vähimmäisnormit - 9.2: aluksen turvasuunitelmaa koskevat vähimmäisnormit - 13.6 ja 13.7: alusten miehistön sekä yhtiön ja alusten turvavirkailijoiden turvaharjoitusten tiheys - 15.3 ja 15.4: satamarakenteen turva-arviointia koskevat vähimmäisnormit - 16.3 ja 16.8: satamarakenteen turvasuunnitelmaa koskevat vähimmäisnormit - 18.5 ja 18.6: satamarakenteisiin liittyvien satamarakenteiden turvapäälliköille järjestettävien turvaharjoitusten tiheys. 4 artikla: Tässä artiklassa vahvistetaan jokaisen jäsenvaltion velvoite ilmoittaa Kansainväliselle merenkulkujärjestölle merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 13 säännön (tietojen toimittaminen) määräyksissä edellytetyt tiedot ja asetetaan niille velvoite toimittaa samat tiedot myös komissiolle ja muille jäsenvaltioille. Nämä tiedot koskevat alusten ja satamien turvatoimista vastaavia kansallisia viranomaisia, satamarakenteiden hyväksyttyjen turvasuunnitelmien olemassaoloa, tunnustettujen turvaorganisaatioiden valtuuttamista, muita turvajärjestelyjä koskevia sopimuksia ja muita järjestelyjä sekä yhteyspisteitä, jotka voivat ottaa vastaan ja käsitellä vuorokauden ympäri erityyppisiä hälytyksiä ja turvatoimiin liittyviä tietoja ja tarjota tähän liittyvää neuvontaa tai apua. 5 artikla: Tässä artiklassa jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus tehdä keskenään merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 11 säännössä tarkoitettuja kahden- tai monenvälisiä sopimuksia (muita turvajärjestelyjä koskevat sopimukset) ja erityisesti sopimuksia, joilla edistetään yhteisön sisäisten kiinteiden reittien säännöllistä lähimerenkulkua, jossa käytetään siihen liittyviä erityisiä satamarakenteita. Artiklan 2 kohdan kolmannen alakohdan nojalla komissio voi suojamenettelyä soveltaen arvioida sopimusluonnokset ennen niiden tekemistä. Artiklan 4 kohdan nojalla jäsenvaltiot voivat vahvistaa turvajärjestelyt kansallisilla säännöllisillä reiteillä käytetyille matkustaja-aluksille, jotka matkansa aikana kulkevat yli 20 meripeninkulman päähän rannikosta, sekä niitä palveleville satamarakenteille. Tämä ei saa vaarantaa tavoiteltua yleistä turvatasoa. Komissio arvioi 10 artiklan mukaisissa tarkastuksissa, miten näiden määräysten toimeenpanon valvonta toteutetaan. 6 artikla: Tässä artiklassa otetaan huomioon satamarakenteet satamissa, jotka palvelevat kansainvälistä meriliikennettä vain satunnaisesti ja joihin olisi kohtuutonta soveltaa jatkuvasti kaikkia asetuksessa vahvistettuja turvasääntöjä. Kukin jäsenvaltio laatii tekemiensä turva-arviointien perusteella luettelon kyseisistä satamista ja määrittelee korvaavat toimenpiteet, joilla taataan riittävä suojataso. Jäsenvaltion on toimitettava kaikki nämä tiedot komissiolle ja luettelo lisäksi muille jäsenvaltioille. 7 artikla: Tässä artiklassa asetetaan velvoite, jonka mukaan jäsenvaltion on edellytettävä jokaiselta sen satamaan aikovalta alukselta, että se antaa etukäteen tiedot sen kansainvälisestä turvatodistuksesta ja sen toiminnan nykyisestä ja aiemmasta turvatasosta sekä kaikki muut turvatoimia koskevat käytännöt tiedot. Artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot nimeävät "sataman toimivaltaisen turvaviranomaisen", jonka tehtävänä on koordinoida yhteisön jokaisessa satamassa tässä asetuksessa säädettyjä turvatoimia alusten ja satamien osalta. Jäsenvaltioiden on säilytettävä kunkin aluksen osalta selonteko menettelyistä, joita on noudatettu artiklan nojalla. 8 artikla: Tässä artiklassa säädetään mahdollisuudesta myöntää vapautus satamaan tuloa edeltävistä turvatarkastuksista aluksille, jotka liikennöivät jäsenvaltion sisäisiä taikka kahden tai useamman jäsenvaltion välisiä säännöllisiä reittejä. Tähän vapautukseen liittyy vaatimus, jonka mukaan yhtiön on pidettävä jatkuvasti kyseisten jäsenvaltioiden viranomaisten saatavilla luettelo kyseisistä aluksista ja kaikki tiedot, joita tavanomaisesti edellytettäisiin tapauskohtaisesti. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava kyseisten yhtiöiden ja alusten luettelo myös komissiolle. 9 artikla: Satamien turvatarkastukset tehdään tavallisesti jäsenvaltioiden toimivaltaisten turvaviranomaisten toimesta. Sen, että aluksella on kansainvälinen turvatodistus, voivat tarkastaa myös tarkastajat, jotka huolehtivat satamavaltion suorittamasta valvonnasta, josta säädetään satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta 19. kesäkuuta 1995 annetussa neuvoston direktiivissä 95/21/EY [4], sellaisena kuin se muutettuna 19. joulukuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/106/EY [5]. [4] EYVL L 157, 7.7.1995, s. 1-19. [5] EYVL L 19, 22.1.2002, s. 17-31. Artiklassa säädetään myös asianomaisten viranomaisten toiminnan keskinäisestä täydentävyydestä siinä tapauksessa, että ne ovat erillisiä. 10 artikla: Tässä artiklassa asetetaan hallintoa, valvontaa ja asetuksen tavoitteiden edellyttämien voimavarojen käyttönottoa koskevat jäsenvaltioiden velvoitteet ja edellytetään, että ne vahvistavat asetuksen säännösten kansallisen täytäntöönpanosuunnitelman. Siinä edellytetään, että nimetään yksi alusten ja satamien turvatoimista vastaava kansallinen keskusviranomainen, joka toimii yhteystahona komissioon päin asetuksen soveltamisessa. Artiklan 3 kohdassa vahvistetaan tiettyjen määräysten nopeutettu täytäntöönpanoaikataulu IMOn diplomaattikonferenssin 12. joulukuuta 2002 hyväksymän päätöslauselman 6 mukaisesti, jotta aiottu turvajärjestelmä voisi olla käytössä 1. heinäkuuta 2004 (IMOn vahvistama päivämäärä). Nopeutettu aikataulu on seuraava: - edellisessä kohdassa tarkoitetun kansallisen keskusviranomaisen nimeäminen 1 päivään tammikuuta 2004 mennessä - alusten ja satamarakenteiden turva-arviointien toteuttaminen sekä alusten, yhtiöiden ja satamarakenteiden turvapäälliköiden nimeäminen 1. maaliskuuta 2004 mennessä - alusten ja satamarakenteiden turvasuunnitelmien hyväksyminen 1 päivään toukokuuta 2004 mennessä, - alusten kansainvälisten turvatodistusten myöntäminen 1 päivään kesäkuuta 2004 mennessä. Artiklan 4-6 kohdassa määritellään menettely komission valvonnassa toteutettaville tarkastuksille, joilla todennetaan jokaisen kansallisen järjestelmän täytäntöönpanon valvonnan tehokkuus. Artiklan 7 kohdassa Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta 27. kesäkuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1406/2002/EY [6] perustetulle virastolle annetaan tehtäväksi avustaa komissiota viraston sääntöjen mukaisesti. [6] EYVL L 208, 5.8.2002, s. 1-9. 11 artikla: Tässä artiklassa säädetään komission mahdollisuudesta soveltaa sääntelymenettelyn mukaisesti myöhempiä muutoksia, joita tehdään SOLAS-yleissopimukseen ja ISPS-säännöstöön, sekä tehdä saadun kokemuksen perusteella pakollisiksi myös muita ISPS-säännöstön B-osan määräyksiä kuin ne, jotka tehdään pakollisiksi jo tässä asetuksessa, sekä määritellä yhdenmukaiset puitteet, joissa pakollisiksi tehtyjä ISPS-säännöstön B-osan määräyksiä sovelletaan. 12 artikla: Komissiota avustaa komitea, joka noudattaa sääntelymenettelyä (menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28. kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [7] 5 artikla) ja suojamenettelyä (saman päätöksen 6 artikla). [7] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Tämä komitea on perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean (COSS-komitea) perustamisesta 5. marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2099/2002 [8] 3 artiklalla. [8] EYVL L 324, 29.11.2002, s. 1. 13 artikla: Tämän artiklan mukaan jäsenvaltioiden on vahvistettava direktiivin säännösten rikkomisesta langetettavat seuraukset, joiden on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 14 artikla: Jotta voitaisiin noudattaa merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten ja ISPS-säännöstön vaatimusten täytäntöönpanon määräaikaa, joksi IMO vahvisti 1. heinäkuuta 2004, sekä tukea asteittaista ja johdonmukaista täytäntöönpanoa, tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Asetusta sovelletaan 1. heinäkuuta 2004 alkaen lukuun ottamatta 10 artiklan 3 kohdan säännöksiä, jotka tulevat voimaan ja joita sovelletaan kyseisen artiklan mukaisesti. Asetuksen 10 artikan 3 kohdan mukaan - kansallinen keskusviranomainen on nimettävä 1. tammikuuta 2004 mennessä - alusten ja satamarakenteiden turva-arvioinnit on toteutettava sekä alusten, yhtiöiden ja satamarakenteiden turvapäälliköt nimettävä 1. helmikuuta 2004 mennessä - alusten ja satamarakenteiden turvasuunnitelmat on hyväksyttävä 1. toukokuuta 2004 mennessä - alusten kansainvälisten turvatodistukset on myönnettävä 1. kesäkuuta 2004 mennessä. Liite 1: Tämä liite sisältää SOLAS-yleissopimuksen XI-2 luvun (merenkulun turvatoimia tehostavat erityismääräykset). Liite 2: Tämä liite sisältää ISPS-säännöstön A-osan. Liite 3: Tämä liite sisältää ISPS-säännöstön B-osan. 2003/0089 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS alusten ja satamien turvatoimien parantamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [9], [9] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [10], [10] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [11], [11] EYVL C [...], [...], s. [...]. noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [12], [12] EYVL C [...], [...], s. [...]. sekä katsovat seuraavaa: (1) Ilkivaltaiset teot ja terrorismi kuuluvat vakavimpiin uhkiin, joita Euroopan unionin perustana oleviin demokratian ja vapauden ihanteisiin ja rauhanarvoihin kohdistuu. (2) Olisi jatkuvasti taattava Euroopan yhteisön merenkulun ja sitä käyttävien ihmisten turvallisuus laittomien tahallisten tekojen varalta. (3) Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) diplomaattikonferenssi hyväksyi 12 päivänä joulukuuta 2002 muutoksia ihmishengen turvallisuudesta merellä tehtyyn SOLAS-yleissopimukseen sekä alusten ja satamien kansainvälisen turvasäännöstön (ISPS-säännöstön). Nämä välineet, joiden tarkoituksena on parantaa kansainvälisessä kauppamerenkulussa käytettävien alusten ja niiden käyttämien satamarakenteiden turvatoimia, sisältävät pakollisia määräyksiä, joista joidenkin soveltamisala yhteisössä olisi täsmennettävä, sekä suosituksina annettuja määräyksiä, joista jotkin olisi tehtävä pakollisiksi yhteisössä. (4) Johdanto-osan 2 kappaleessa tarkoitettu turvatavoite olisi saavutettava vahvistamalla tarvittavat toimenpiteet merenkulkupolitiikan alalla siten, että määritetään yhteiset normit Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) diplomaattikonferenssin 12 päivänä joulukuuta 2002 hyväksymien määräysten tulkintaa, täytäntöönpanoa ja seurantaa varten yhteisössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden lainsäädäntöä kansallisten turvatoimien alalla tai toimenpiteitä, jotka voidaan toteuttaa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston nojalla. Komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovalta yksityiskohtaisten täytäntöönpanotoimenpiteiden vahvistamista varten. (5) Tässä säädöksessä otetaan huomioon perusoikeudet ja tunnustetut periaatteet, jotka sisältyvät erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjaan. (6) Kansainvälisessä merenkulussa käytettyjen alusten ja niitä palvelevien satamarakenteiden lisäksi on lujitettava kansallisessa liikenteessä yhteisön sisällä käytettyjen alusten ja niitä palvelevien satamarakenteiden turvatoimia ja erityisemmin matkustaja-alusten turvatoimia kyseisessä liikenteessä kuljetettavan ihmismäärän vuoksi. (7) ISPS-säännöstön B-osa sisältää joitakin suosituksia, joiden soveltaminen olisi syytä tehdä pakolliseksi yhteisössä, jotta voitaisiin pyrkiä yhtenäisesti johdanto-osan 2 kappaleessa tarkoitettuun turvatavoitteeseen. (8) Yhteisön sisäisen lähimerenkulun edistäminen on tunnustettu ja välttämätön tavoite, jonka edistämiseksi jäsenvaltioita olisi kehotettava tekemään IMOn SOLAS-yleissopimuksen XI-2 luvun 11 säännön huomioon ottaen sopimuksia turvajärjestelyistä yhteisön sisäisten kiinteiden reittien säännölliselle meriliikenteelle, jossa käytetään siihen liittyviä erityisiä satamarakenteita; tämä ei saa vaarantaa tavoiteltua yleistä turvatasoa. (9) Olisi kohtuutonta soveltaa jatkuvasti kaikkia tässä asetuksessa vahvistettuja turvasääntöjä satamarakenteisiin satamissa, jotka palvelevat kansainvälistä merenkulkua vain satunnaisesti. On jäsenvaltioiden tehtävä määritellä tekemiensä turva-arviointien perusteella kyseiset satamat ja korvaavat toimenpiteet, joilla taataan riittävä suojataso. (10) Jäsenvaltioiden on seurattava tiukasti, että alukset, jotka pyytävät pääsyä yhteisön satamaan, tulivatpa ne mistä tahansa, noudattavat turvasääntöjä. Jäsenvaltioiden olisi nimitettävä "sataman toimivaltainen turvaviranomainen" koordinoimaan kussakin yhteisön satamassa tässä asetuksessa vahvistettujen turvamääräysten soveltamista alusten ja satamarakenteiden osalta. Tämän viranomaisen on edellytettävä jokaiselta satamaan pääsyä pyytävältä alukselta, että se antaa etukäteen tiedot sen kansainvälisestä turvatodistuksesta ja sen toiminnan nykyisestä ja aiemmasta turvatasosta sekä kaikki muut turvatoimia koskevat käytännöt tiedot. (11) Olisi säädettävä, että jäsenvaltiot voivat myöntää poikkeuksia edellisessä johdanto-osan kappaleessa tarkoitetusta tietojen järjestelmällisestä toimittamisesta yhteisön sisäisten tai kansallisten säännöllisten merireittien osalta, jos kyseisiä reittejä liikennöivät yhtiöt voivat milloin tahansa antaa nämä tiedot jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä. (12) Satamien turvatarkastuksista voivat huolehtia jäsenvaltioiden toimivaltaiset turvaviranomaiset ja kansainvälisen turvatodistuksen osalta myös satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetussa neuvoston direktiivissä 95/21/EY [13], sellaisena kuin se muutettuna 19 päivänä joulukuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/106/EY [14], säädetystä satamavaltion suorittamasta valvonnasta huolehtivat tarkastajat. Näin ollen olisi säädettävä, että kyseiset viranomaiset täydentävät toisiaan, jos ne ovat erillisiä. [13] EYVL L 157, 7.7.1995, s. 1-19. [14] EYVL L 19, 22.1.2002, s. 17-31. (13) Turvatoimien toteuttamiseen osallistuvien eri osapuolten vuoksi tärkeää, että jokainen jäsenvaltio nimeää toimivaltaisen keskusviranomaisen, joka vastaa kansallisella tasolla merenkulun turvatoimien toteuttamisen koordinoinnista ja valvonnasta. Johdanto-osan 2 kappaleessa tarkoitetun turvatavoitteen saavuttamiseksi jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön tarvittavat keinot ja kansallinen suunnitelma tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi ja erityisesti tiettyjen toimenpiteiden aikaistettu toteuttamisaikataulu 12 päivänä joulukuuta 2002 pidetyn IMOn diplomaattikonferenssin hyväksymän päätöslauselman 6 mukaisesti. Jokaisen kansallisen järjestelmän täytäntöönpanon valvonnan tehokkuutta olisi seurattava komission johdolla toteutettavin tarkastuksin. (14) Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta 27 päivänä kesäkuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1406/2002 [15] perustetun viraston olisi tarpeen mukaan avustettava komissiota sen tarkastustehtävissä sekä jäsenvaltioiden toimittamien tietojen säilyttämisessä ja seurannassa. [15] EYVL L 208, 5.8.2002, s. 1-9. (15) Tämän asetuksen täytäntöönpanemisen edellyttämistä toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [16] mukaisesti. Nämä tehtävät olisi annettava meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevälle komitealle (COSS-komitea), joka on perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean (COSS-komitea) perustamisesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2099/2002 [17] 3 artiklalla. Olisi säädettävä menettelystä, jonka mukaisesti tätä asetusta mukautetaan, jotta voitaisiin ottaa huomioon kansainvälisten välineiden kehitys ja jotta saadun kokemuksen perusteella voitaisiin tehdä pakollisiksi myös muita ISPC-säännöstön B-osan määräyksiä kuin ne, jotka jo nyt tehdään pakollisiksi tällä asetuksella. [16] EYVL L 184, 17.1.1999, s. 23. [17] EYVL L 324, 29.11.2002, s. 1. (16) Koska suunnitellun toiminnan tavoitteita, jotka ovat tarvittavien toimenpiteiden vahvistaminen ja toteuttaminen merenkulkupolitiikan alalla, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin ja koska ne näin ollen tämän asetuksen eurooppalaisen ulottuvuuden vuoksi voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa tarkoitetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tämä asetus rajoittuu alusten ja satamarakenteiden turvatavoitteiden edellyttämiin yhteisiin perusnormeihin eikä mene pidemmälle kuin on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 Artikla Tavoitteet 1. Tämän asetuksen ensisijaisena tavoitteena on vahvistaa ja toteuttaa yhteisön toimenpiteet, joiden tarkoituksena on parantaa kansainvälisessä kaupassa ja kansallisessa liikenteessä käytettyjen alusten ja niiden käyttämien satamarakenteiden turvatoimia laittomien tahallisten tekojen varalta. 2. Asetuksen tavoitteena on lisäksi tarjota perusta sille, että voidaan tulkita ja panna täytäntöön yhdenmukaisesti Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) diplomaattikonferenssin 12 päivänä joulukuuta 2002 hyväksymät merenkulun turvatoimia tehostavat erityismääräykset, joiden myötä muutetaan ihmishengen turvallisuudesta merellä tehtyä SOLAS-yleissopimusta (Safety Of Life At Sea) ja luodaan ISPS-säännöstö (International Ship and Port facility Security), sekä valvoa niiden täytäntöönpanoa yhteisössä. 2 Artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 1. 'merenkulun turvatoimia tehostavilla SOLAS-yleissopimuksen erityismääräyksillä" muutoksia, joilla luodaan XI-2 luku ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehtyyn Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) kansainväliseen yleissopimukseen (SOLAS-yleissopimukseen), sellaisena kuin se on muutettuna, ja jotka IMOn diplomaattikonferenssi hyväksyi 12 päivänä joulukuuta 2002 ja jotka sisältyvät mainitun diplomaattikonferenssin päätöslauselmaan 1 ja ovat tämän asetuksen liitteessä 1, 2. 'ISPS-säännöstöllä' alusten ja satamien kansainvälistä turvasäännöstöä (ISPS-säännöstöä), jonka Kansainvälisen merenkulkujärjestön diplomaattikonferenssi hyväksyi 12 päivänä joulukuuta 2002, 3. 'ISPS-säännöstön A-osalla' ISPS-säännöstön A-osan muodostavaa johdanto-osaa ja pakollisia vaatimuksia, jotka koskevat ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS-yleissopimuksen), sellaisena kuin se on muutettuna, XI-2 luvun määräyksiä ja jotka Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) diplomaattikonferenssi hyväksyi 12 päivänä joulukuuta 2002 ja jotka sisältyvät mainitun diplomaattikonferenssin päätöslauselmaan 2 ja ovat tämän asetuksen liitteessä 2, 4. 'ISPS-säännöstön B-osalla' ISPS-säännöstön B-osan muodostavia suosituksia, jotka koskevat ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS-yleissopimuksen), sellaisena kuin se on muutettuna, XI-2 luvun sekä ISPS-säännöstön A-osan määräyksiä ja jotka Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) diplomaattikonferenssi hyväksyi 12 päivänä joulukuuta 2002 ja jotka sisältyvät mainitun diplomaattikonferenssin päätöslauselmaan 2 ja ovat tämän asetuksen liitteessä 3, 5. 'merenkulun turvatoimilla' kaikkia toimenpiteitä sekä inhimillisiä ja aineellisia voimavaroja, joiden tarkoituksena on suojella meriliikennettä laittomilta tahallisilta teoilta, 6. 'kansallisella keskusviranomaisella' kunkin jäsenvaltion nimeämää kansallista viranomaista, joka vastaa alusten ja satamarakenteiden turvatoimista, 7. 'sataman toimivaltaisella turvaviranomaisella' viranomaista, jonka kunkin jäsenvaltion kansallinen keskusviranomainen nimeää koordinoimaan kussakin yhteisön satamassa tässä asetuksessa vahvistettujen turvatoimien toteuttamista alusten ja satamarakenteiden osalta, 8. 'kansainvälisellä merenkululla' kaikki meriyhteyksiä jäsenvaltion satamasta kyseisen jäsenvaltion ulkopuolella sijaitsevaan satamaan tai päinvastoin, 9. 'kansallisella merenkululla' kaikkia yhteyksiä, jotka toteutetaan merialueilla jäsenvaltion sataman ja kyseisen saman jäsenvaltion saman tai eri sataman välillä, 10. 'säännöllisellä reitillä' merimatkojen sarjaa, joka on järjestetty siten, että taataan yhteys kahden tai useamman sataman välillä a) joko julkistetun aikataulun mukaisesti b) tai niin säännöllisesti tai tiheästi, että se muodostaa tunnistettavissa olevan järjestelmällisen sarjan, 11. 'satamarakenteella' paikkaa, jossa sataman ja alusten vuorovaikutus tapahtuu. Siihen kuuluvat soveltuvin osin ankkurointialueet, odotuspaikat ja sisääntuloväylät, 12. 'aluksen ja sataman vuorovaikutuksella' vuorovaikutusta, joka syntyy, kun alukseen vaikuttavat suoraan ja välittömästi toimet, jotka edellyttävät henkilöiden ja tavaroiden liikkumista tai satamapalvelujen suorittamista alukselle tai aluksesta. 3 Artikla Yhteiset toimenpiteet ja soveltamisala 1. Kun on kyse kansainvälisestä merenkulusta, jäsenvaltioiden on sovellettava kaikilta osin edellä 2 artiklassa määriteltyjä merenkulun turvatoimia tehostavia SOLAS-yleissopimuksen erityismääräyksiä sekä ISPS-säännöstön A-osaa mainituissa teksteissä määrätyin edellytyksin ja niissä tarkoitettujen alusten, yhtiöiden ja satamarakenteiden osalta. 2. Kansallisen merenkulun osalta 1 kohdan vaatimuksia sovelletaan samalla tavoin kansallisessa liikenteessä käytettyihin ja matkustaja-alusten turvallisuussäännöistä ja -määräyksistä 17 päivänä maaliskuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/18/EY [18] tarkoitettuihin A-luokan matkustaja-aluksiin sekä niiden yhtiöihin ja niitä palveleviin satamarakenteisiin. [18] EYVL L 144, 15.5.1998, s. 1-115. Merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten ja ISPS-säännöstön vaatimuksia, jotka koskevat turva-arviointien toteuttamista, turvasuunnitelmien laatimista sekä yhtiöiden ja alusten turvapäälliköiden nimeämistä, sovelletaan muihin kansallisessa liikenteessä käytettäviin aluksiin, siten kuin ne on määritelty merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 2 säännön 1.1 kohdassa (soveltamisala/alustyyppi). Samoja vaatimuksia sovelletaan kyseisiä aluksia palveleviin satamarakenteisiin. 3. Edellä 1 ja 2 kohdissa tarkoitettujen vaatimusten täytäntöönpanemiseksi jäsenvaltioiden on otettava mahdollisimman suuressa määrin huomioon 2 artiklan 4 kohdassa määriteltyyn ISPS-säännöstön B-osaan sisältyvät suositukset. 4. Jäsenvaltioiden on noudatettava ISPS-säännöstön B-osan seuraavien kohtien määräyksiä niin kuin ne olisivat pakollisia: - 1.12 (alusten turvasuunnitelmien tarkistaminen), - 1.16 (satamarakenteiden turva-arviointi), - 4.1 (turvasuunnitelmien ja -arviointien salassapito), - 4.5 (tunnustettujen turvaorganisaatioiden vähimmäispätevyys), - 4.8 (turvatason määrittäminen) - 4.14, 4.15, 4.16 (satamarakenteiden turvasuunnitelmia koskevat yhteyspisteet ja tiedot), - 4.18 (henkilöllisyystodistukset) - 4.24 (alusten velvoitteet toteuttaa sen jäsenvaltion suosittamat turvatoimet, jonka aluevesillä alukset purjehtivat), - 4.28 (alusten henkilöstö), - 4.41 (tietojen toimittaminen, jos alus karkotetaan satamasta tai jos siltä kielletään pääsy satamaan) - 4.45 (yleissopimukseen liittymättömien valtioiden alukset) - 6.1 (yhtiön velvoitteet toimittaa aluksen päällikölle tiedot aluksen operaattoreista), - 8.3-8.10 (aluksen turva-arviointia koskevat vähimmäisnormit), - 9.2 (aluksen turvasuunnitelmaa koskevat vähimmäisnormit), - 13.6 ja 13.7 (alusten miehistön sekä yhtiön ja alusten turvapäälliköiden turvaharjoitusten tiheys), - 15.3 ja 15.4 (satamarakenteiden turva-arviointia koskevat vähimmäisvaatimukset), - 16.3 ja 16.8 (satamarakenteiden turvasuunnitelmaa koskevat vähimmäisvaatimukset), - 18.5 ja 18.6 (satamarakenteisiin liittyvien satamarakenteiden turvapäälliköille järjestettävien turvaharjoitusten tiheys). 5. ISPS-säännöstön B-osan 1.16 kohdassa määrätty satamarakenteiden turvasuunnitelmien säännöllinen tarkistus on tehtävä joka kerta, kun jokin tekijä muuttaa satamarakenteen luonnetta tai käyttötarkoitusta, ja viimeistään kolmen vuoden kuluessa suunnitelman laatimisesta tai sen viimeisimmästä tarkistuksesta. 6. Jokaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ja muille jäsenvaltioille ISPS-säännöstön B-osan 4.16 kohdassa tarkoitettujen yhteyshenkilöiden yhteystiedot sekä ISPS-säännöstön B-osan 4.41 kohdassa tarkoitetut tiedot siinä tapauksessa, että alus karkotetaan yhteisön satamasta ja siltä kielletään pääsy yhteisön satamaan. 4 Artikla Tietojen toimittaminen Jokaisen jäsenvaltion on varmistettava, että Kansainväliselle merenkulkujärjestölle, komissiolle ja muille jäsenvaltioille toimitetaan merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 13 säännön (tietojen toimittaminen) määräyksissä edellytetyt tiedot. 5 Artikla Yhteisön sisäinen ja kansallinen merenkulku 1. Tämän asetuksen soveltamiseksi merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 11 sääntöä (muita turvajärjestelyjä koskevat sopimukset) voidaan soveltaa yhteisön sisäiseen kiinteiden reittien meriliikenteeseen, jossa käytetään siihen liittyviä erityisiä satamarakenteita. 2. Tätä varten jäsenvaltiot voivat tehdä keskenään ja siltä osin, kuin asia niitä koskee, mainitussa säännössä tarkoitettuja kahden- tai monenvälisiä sopimuksia, joilla erityisesti edistetään yhteisön sisäistä lähimerenkulkua. Asianomaisten jäsenvaltioiden on annettava sopimusluonnokset tiedoksi komissiolle. Komissio tutkii, takaavatko sopimusluonnokset riittävän suojatason erityisesti edellä tarkoitetun 11 säännön 2 kohdan vaatimuksiin nähden ja ovatko ne yhteisön oikeuden mukaisia. Jos sopimusluonnokset eivät täytä näitä perusteita, komissio tekee neljän kuukauden kuluessa päätöksen 12 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti; tällöin asianomaisten jäsenvaltioiden on mukautettava sopimuksia vastaavasti ennen niiden tekemistä. 3. Nämä sopimukset on tarkistettava merenkulun turvatoimia tehostavien erityismääräysten 11 säännön 4 kohdan mukaisesti vähintään kolmen vuoden välein. 4. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa tällaiset turvajärjestelyt kansallisilla säännöllisillä reiteillä liikennöiville ja tämän asetuksen 3 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuille matkustaja-aluksille sekä niitä palveleville satamarakenteille; tämä ei saa vaarantaa tavoiteltua yleistä turvatasoa. Asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava näistä määräyksistä ja niiden säännöllisistä tarkistuksista komissiolle kunkin vuoden heinäkuun 1 päivään mennessä. Komissio tarkastaa näiden määräysten soveltamisedellytykset tämän asetuksen 10 artiklan 4-7 kohdan mukaisesti. 6 Artikla Satunnainen kansainvälinen merenkulku 1. Jokaisen jäsenvaltion on laadittava tehtyjen satamarakenteita koskevien turva-arviointien perusteella luettelo asianomaista satamista ja määriteltävä merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 2 säännön 2 kohdan määräysten (soveltamisala kansainvälisiä reittejä satunnaisesti palvelevien satamarakenteiden osalta) soveltamiseksi vahvistettujen säännösten soveltamisala. 2. Jokaisen jäsenvaltion on toimitettava kyseinen luettelo ja vahvistetut säännökset komissiolle viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2004. 3. Jokaisen jäsenvaltion on toimitettava kyseinen luettelo samaan päivään mennessä myös muille jäsenvaltioille. 7 Artikla Yhteisön satamaan saapumista edeltävät turvatarkastukset 1. Kun alus, johon sovelletaan merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten ja ISPS-säännöstön vaatimuksia tai tämän asetuksen 3 artiklan vaatimuksia, ilmoittaa aikeestaan saapua jäsenvaltion satamaan, sataman toimivaltaisen turvaviranomaisen on kyseisessä jäsenvaltiossa edellytettävä, että toimitetaan merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 9 säännön 2.1 kohdassa (toisen sopimusvaltion satamaan aikovat alukset) tarkoitetut tiedot. Kyseinen viranomainen analysoi toimitetut tiedot ja soveltaa tarpeen mukaan mainitun säännön 2 kohdassa tarkoitettuja menettelyjä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on toimitettava: a) vähintään 24 tuntia etukäteen, tai b) viimeistään silloin, kun alus lähtee edellisestä satamasta, jos matkan kesto on alle 24 tuntia, tai c) jos käyntisatama ei ole tiedossa tai jos se muuttuu matkan aikana, heti kun tämä tieto on saatavilla. 3. Kunkin aluksen osalta noudatetusta menettelystä on talletettava selonteko. 8 Artikla Vapautukset satamaan saapumista edeltävistä turvatarkastuksista 1. Jäsenvaltiot voivat vapauttaa alueellaan sijaitsevien satamien väliset säännölliset reitit 7 artiklassa säädetystä vaatimuksesta, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: a) Edellä tarkoitettuja säännöllisiä reittejä liikennöivän yhtiön on laadittava luettelo kyseisistä aluksista ja pidettävä se ajan tasalla ja toimitettava se asianomaisen sataman toimivaltaiselle turvaviranomaiselle. b) Kutakin tehtyä matkaa koskevat merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 9 säännön 2.1 kohdassa tarkoitetut tiedot on voitava antaa sataman toimivaltaisen turvaviranomaisen käyttöön tämän niitä pyytäessä. Yhtiön on luotava sisäinen järjestelmä, jolla varmistetaan mainittujen tietojen toimittaminen sataman toimivaltaiselle turvaviranomaiselle välittömästi niitä koskevan pyynnön vastaanottamisen jälkeen mihin vuorokaudenaikaan tahansa. 2. Kun kansainvälistä säännöllistä reittiä liikennöidään kahden tai useamman jäsenvaltion välillä, mikä tahansa kyseisistä jäsenvaltioista voi pyytää muilta jäsenvaltioilta vapautusta tälle reitille. Kaikkien kyseisten jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä vapautuksen myöntämiseksi kyseiselle reitille 1 kohdassa vahvistettujen edellytysten mukaisesti. 3. Jäsenvaltioiden on tarkastettava säännöllisesti, että 1 ja 2 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät. Jos yksikin näistä edellytyksistä jää täyttymättä, jäsenvaltioiden on välittömästi peruutettava kyseistä yhtiötä koskeva vapautus. 4. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo yhtiöistä ja aluksista, joille on myönnetty vapautus tämän artiklan mukaisesti. Niiden on toimitettava luettelo komissiolle ja ilmoitettava sille mahdollisista siihen tehdyistä muutoksista. 9 Artikla Turvatarkastukset yhteisön satamissa 1. Merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 9 säännön 1.1 kohdassa (alusten tarkastus satamassa) määritellyn todistuksen tarkastaa satamassa joko tämän asetuksen 2 artiklan 7 kohdassa määritelty sataman toimivaltainen turvaviranomainen tai satamavaltioiden suorittamasta valvonnasta 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetun neuvoston direktiivin 95/21/EY [19], sellaisena kuin se on muutettuna 19 päivänä joulukuuta 2001 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/106/EY [20], 2 artiklan 5 kohdassa määritellyt tarkastajat. [19] EYVL L 157, 7.7.1995, s. 1-19. [20] EYVL L 19, 22.1.2002, s. 17-31. 2. Jos satamavaltion suorittamasta valvonnasta huolehtiva tarkastaja ei kuulu tämän asetuksen 2 artiklan 7 kohdassa määritellyn sataman toimivaltaisen viranomaiseen alaisuuteen ja jos hän arvioi olevan vakavia syitä katsoa, että alus ei täytä merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten tai ISPS-säännöstön vaatimuksia, hänen on ilmoitettava tästä välittömästi kyseiselle sataman toimivaltaiselle turvaviranomaiselle, joka soveltaa tämän jälkeen merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 9 säännön 1.2 ja 1.3 kohdan määräyksiä. 10 Artikla Täytäntöönpano ja vaatimustenmukaisuuden valvonta 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava hallinto- ja valvontatehtävistä, joita merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten ja ISPS-säännöstön vaatimukset edellyttävät. Niiden on varmistettava, että kaikki tarvittavat voimavarat osoitetaan ja otetaan käyttöön tämän asetuksen säännösten täytäntöönpanemiseksi. 2. Merenkulun turvatoimia tehostavien SOLAS-yleissopimuksen erityismääräysten 13 säännön mukaisesti jäsenvaltioiden on nimettävä alusten ja satamarakenteiden turvatoimista vastaava kansallinen viranomainen. Kyseinen kansallinen keskusviranomainen toimii yhteystahona komissioon päin tämän asetuksen soveltamisessa. 3. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tämän asetuksen kansallinen täytäntöönpanosuunnitelma siltä osin, kuin asia koskee niitä. Niiden on annettava kaikki säännökset, joilla taataan seuraavien toimenpiteiden aikaistettu toteuttaminen: - edellä 2 kohdassa tarkoitetun kansallisen keskusviranomaisen nimeäminen 1 päivään tammikuuta 2004 mennessä, - alusten ja satamarakenteiden turva-arviointien tekeminen sekä alusten, satamarakenteiden ja yhtiöiden turvapäälliköiden nimeäminen 1 päivään maaliskuuta 2004 mennessä, - alusten ja satamarakenteiden turvasuunnitelmien hyväksyminen 1 päivään toukokuuta 2004 mennessä, - alusten kansainvälisten turvatodistusten myöntäminen 1 päivään kesäkuuta 2004 mennessä. 4. Kuuden kuukauden kuluttua päivästä, josta alkaen tätä asetusta sovelletaan, komissio alkaa yhteistyössä edellä 2 kohdassa tarkoitetun viranomaisen kanssa toteuttaa tarkastuksia todentaakseen tämän asetuksen perusteella vahvistettujen kansallisten suunnitelmien täytäntöönpanon valvontamenetelmät. Näissä tarkastuksissa otetaan huomioon edellä 2 kohdassa tarkoitetun viranomaisen toimittamat tiedot ja erityisesti valvontaselonteot. Tarkastusten säännöt vahvistetaan 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 5. Tarkastajat, jotka komissio valtuuttaa suorittamaan tarkastukset 4 kohdan mukaisesti, esittävät ennen tehtävänsä suorittamista komission yksiköiden antaman valtakirjan, jossa täsmennetään tarkastuksen sisältö ja tarkoitus sekä päivämäärä, jolloin tarkastuksen on määrä alkaa. Komissio ilmoittaa asianomaisille jäsenvaltioille tarkastuksista hyvissä ajoin. Sen todentamiseksi, että kansalliset suunitelmat pannaan täytäntöön käytännössä, nämä tarkastukset voidaan tarvittaessa laajentaa koskemaan yksiköitä, jotka vastaavat satamarakenteiden, yhtiöiden ja alusten valvonnasta. Tällöin tarkastukset suoritetaan ilmoittamatta niistä ennakolta. Asianomaisen jäsenvaltion on suostuttava kyseisiin tarkastuksiin ja varmistettava, että asianomaiset elimet tai henkilöt myös suostuvat tarkastuksiin. 6. Komissio toimittaa tarkastusselonteot asianomaiselle jäsenvaltiolle, jonka on ilmoitettava kolmen kuukauden kuluessa niiden saamisesta, mitä toimenpiteitä se on toteuttanut korjatakseen mahdolliset puutteet. Selonteko ja 2 kohdassa tarkoitetun viranomaisen vastaus toimitetaan 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle komitealle. 7. Euroopan meriturvallisuusviraston perustamisesta 27 päivänä kesäkuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella N:o 1406/2002 [21] perustettu virasto avustaa sääntöjensä mukaisesti komissiota sen tarkastustehtävissä sekä jäsenvaltioiden tämän asetuksen 3 artiklan 6 kohdan ja 4, 5, 6, 8 ja 10 artiklan mukaisesti toimittamien tietojen säilyttämisessä ja seurannassa. [21] EYVL L 208, 5.8.2002, s. 1-9. 11 Artikla Muutokset Jäljempänä olevan 12 artiklan 2 kohdan mukaisesti voidaan antaa säännöksiä, joiden tarkoituksena on: - soveltaa tämän asetuksen tarkoituksia varten siinä tarkoitettuihin kansainvälisiin välineisiin tehtäviä myöhempiä muutoksia, - laajentaa saadun kokemuksen perusteella tämän asetuksen 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut velvoitteet koskemaan ISPS-säännöstön B-osan muita kohtia tai määritellä yhdenmukaiset puitteet niiden soveltamiselle. 12 Artikla Komitea 1. Komissiota avustaa meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevä komitea (COSS-komitea), joka on perustettu meriturvallisuutta ja alusten aiheuttaman pilaantumisen ehkäisemistä käsittelevän komitean (COSS-komitea) perustamisesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen N:o 2099/2002 [22] 3 artiklalla. [22] EYVL L 324, 29.11.2002, s. 1. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [23] 5 ja 7 artiklaa mainitun päätöksen 8 artiklan säännösten mukaisesti. [23] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan yksi kuukausi. 3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 6 ja 7 artiklaa mainitun päätöksen 8 artiklan säännösten mukaisesti. 13 Artikla Seuraamukset Tämän asetuksen säännösten rikkomisesta langetettavien seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 14 Artikla Voimaantulo Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2004 lukuun ottamatta 10 artiklan 3 kohdan säännöksiä, jotka tulevat voimaan ja joita sovelletaan kyseisen artiklan mukaisesti. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä [...] päivänä [...]kuuta [...]. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE 1 IHMISHENGEN TURVALLISUUDESTA MERELLÄ VUONNA 1974 TEHDYN YLEISSOPIMUKSEN LIITTEEN MUUTOKSET "LUKU XI-2 MERENKULUN TURVATOIMIA TEHOSTAVAT ERITYISMÄÄRÄYKSET 1 sääntö Määritelmät 1 Ellei erikseen toisin mainita, tässä luvussa tarkoitetaan: .1 Irtolastialuksella IX/1.6 säännössä määriteltyä kiinteää irtolastia kuljettavaa alusta .2 Kemikaalisäiliöaluksella VII/8.2 säännössä määriteltyä kemikaalisäiliöalusta. .3 Kaasusäilöaluksella VII/11.2a säännössä määriteltyä kaasusäiliöalusta. .4 Suurnopeusaluksella X/1.2 säännössä määriteltyä alusta. .5 Rannikon edustalla olevalla liikkuvalla porausyksiköllä IX/1 säännössä määriteltyä mekaanisella kuljetuskoneistolla liikkuvaa rannikon edustalla olevaa porausyksikköä, joka ei ole kiinteästi toimipaikallaan. .6 Öljysäiliöaluksella II-1/2.12 säännössä määriteltyä öljysäiliöalusta. .7 Yhtiöllä IX/1 säännössä määriteltyä yhtiötä. .8 Aluksen ja sataman vuorovaikutuksella toimintoja, jotka tapahtuvat aluksen ja sataman toimiessa keskenään siten, että nämä toiminnot, joita ovat henkilöiden ja tavaroiden liikkuminen ja sataman palveluiden tarjonta alukselle tai alukselta, vaikuttavat suoraan ja välittömästi alukseen. .9 Satamarakenteella sopimushallituksen tai nimetyn viranomaisen määrittämää paikkaa, jossa aluksen ja sataman vuorovaikutus tapahtuu. Siihen kuuluvat ankkurointialueet, odotuspaikat ja sisääntuloväylät, soveltuvin osin. .10 Alusten välisellä toiminnalla mitä hyvänsä toimintaa, joka ei liity satamarakenteeseen, mutta jonka aikana siirretään ihmisiä tai tavaraa alukselta toiselle..11 Nimetyllä viranomaisella sellaisia organisaatiota (organisaatioita) tai hallintoa (hallintoja), jotka sopimushallitus määrittää vastaamaan satamarakenteiden turvatoimia ja sataman ja aluksen vuorovaikutusta koskevien määräysten toimeenpanosta satamarakenteen näkökulmasta. .12 ISPS-säännöstöllä alusten ja satamien kansainvälistä turvallisuussäännöstöä (International Code for the Security of Ships ja of Port Facilities) joka koostuu A-osasta (jonka määräykset ovat pakollisia) ja B-osasta (jonka määräykset ovat suosituksia) ja jonka ihmishengen turvallisuudesta merellä tehdyn yleissopimuksen, sellaisena kuin se voi olla muutettuna järjestön toimesta, sopimushallitusten konferenssi on 12 joulukuuta 2002 hyväksynyt 2 päätöslauselmassaan, edellyttäen että : .1 säännöstön A-osan muutokset on hyväksytty ja saatettu voimaan ja niillä on oikeusvaikutus tämänhetkisen yleissopimuksen VIII artiklan mukaisesti, joka koskee muuhun liitteeseen kuin lukuun I sovellettavia muutosmenettelyjä; ja .2 säännöstön B-osan muutokset on hyväksynyt meriturvallisuuskomitea työjärjestyksensä mukaisesti. .13 Turvavälikohtauksella sellaisia epäilyttäviä toimia tai olosuhteita, jotka uhkaavat aluksen, mukaan lukien rannikon edustalla olevat liikkuvat porausyksiköt ja suurnopeusalukset, tai satamarakenteen taikka sataman ja aluksen vuorovaikutuksen taikka alusten välisen toiminnan turvallisuutta. .14 Turvatasolla sen riskin asteen määrittelyä, että turvavälikohtausta yritetään tai että se tapahtuu, .15 Turvailmoituksella aluksen ja joko satamarakenteen tai toisen aluksen, jonka kanssa se on vuorovaikutuksessa, yhteistä sopimusta, jossa täsmennetään turvatoimenpiteet, jotka kukin osapuoli toteuttaa. .16 Tunnustetulla turvaorganisaatiolla organisaatiota, jolla on asianmukainen pätevyys turva-asioissa ja asianmukainen asiantuntemus aluksen ja sataman toiminnoista ja joka on valtuutettu suorittamaan tämän luvun tai ISPS-säännöstön A-osan mukaisen arvioinnin, tarkistuksen, hyväksymisen tai varmennuksen todistuskirjoin. 2 Jäljempänä 3-13 säännössä käytetty ilmaisu 'alus' käsittää rannikon edustalla olevat liikkuvat porausyksiköt ja suurnopeusalukset. 3 Ilmaisu 'kaikki alukset' tarkoittaa tässä luvussa kaikkia aluksia, joihin tätä lukua sovelletaan. 4 Sopimushallitus' tarkoittaa 3, 4, 7, 10 ja 13 säännössä myös 'nimettyä viranomaista'. 2 sääntö Soveltamisala 1 Tätä lukua sovelletaan: .1 seuraaviin kansainvälisillä reiteillä liikennöiviin aluksiin: .1.1 matkustaja-alukset, mukaan lukien suurnopeusmatkustaja-alukset; .1.2 lastialukset, mukaan lukien suurnopeusalukset, joiden bruttovetoisuus on 500 tai yli; ja .1.3 rannikon edustalla olevat liikkuvat porausyksiköt; ja .2 kansainvälisillä reiteillä liikennöiviä aluksia palveleviin satamarakenteisiin. 2 Sen estämättä, mitä kohdassa 1.2 määrätään, tulee sopimushallitusten päättää missä määrin tätä lukua ja muita ISPS-säännöstön A-osan asianmukaisia kohtia sovelletaan niiden alueella oleviin satamarakenteisiin, jotka siitä huolimatta, että ne ovat ensisijaisesti sellaisten alusten käytössä, jotka eivät liikennöi kansainvälisillä reiteillä, saattavat ajoittain palvella aluksia, jotka saapuvat kansainväliseltä matkalta tai ovat menossa sellaiselle. 2.1 Sopimushallitusten tulee perustaa kohdassa 2 tarkoitetut päätöksensä ISPS-säännöstön A-osan määräysten mukaisesti tehtyihin satamarakenteiden turva-arviointeihin. 2.2 Kaikissa sopimushallituksen tekemissä kohdassa 2 tarkoitetuissa päätöksissä tulee aina noudattaa turvatasoa, joka on määrä saavuttaa tämän luvun tai ISPS-säännöstön A-osan mukaisesti. 3 Tämä luku ei koske sota-aluksia, merivoimien tukilaivoja tai muita aluksia, jotka ovat sopimushallituksen omistuksessa tai käytössä ja jotka liikennöivät vain valtion palveluksessa muualla kuin kauppamerenkulussa. 4 Tämä luku ei rajoita kansainvälisestä oikeudesta johtuvia sopimusvaltioiden oikeuksia tai velvollisuuksia. 3 sääntö Sopimushallitusten turvavelvoitteet 1 Hallintojen tulee asettaa turvatasot ja varmistaa, että niiden lipun alla liikennöiville aluksille annetaan tietoa turvatasoista. Turvatason muuttuessa tulee tiedot turvatasosta päivittää tilanteen mukaisesti. 2 Sopimushallitusten tulee asettaa turvatasot, ja varmistaa että niiden alueella oleville satamarakenteille annetaan tietoa turvatasoista ja että aluksille annetaan tietoa turvatasoista ennen niiden saapumista sopimushallituksen alueella olevaan satamaan tai niiden ollessa satamassa. Turvatason muuttuessa tulee tiedot turvatasosta päivittää tilanteen mukaisesti. 4 sääntö Yhtiöihin ja aluksiin kohdistuvat vaatimukset 1 Yhtiöiden tulee noudattaa tämän luvun ja ISPS-säännöstön A-osan asianmukaisia vaatimuksia ottaen huomioon ISPS-säännöstön B-osassa annetut ohjeet. 2 Alusten tulee noudattaa asianmukaisia vaatimuksia, jotka annetaan tässä luvussa ja ISPS-säännöstön A-osassa, ottaen huomioon ISPS-säännöstön B-osassa annetut ohjeet, ja tämä vaatimuksenmukaisuus tulee tarkistaa ja varmentaa todistuskirjoin, kuten ISPS-säännöstön A-osassa määrätään. 3 Ennen saapumista sopimushallituksen alueella olevaan satamaan tai siellä jo ollessaan tulee aluksen noudattaa sopimushallituksen määräämän turvatason vaatimuksia, jos se on korkeampi kuin minkä hallinto on alukselle määrännyt. 4 Alusten tulee viipymättä noudattaa määräystä korkeammalle turvatasolle siirtymisestä. 5 Jos alus ei noudata tämän luvun tai ISPS-säännöstön A-osan määräyksiä tai ei pysty noudattamaan hallinnon tai toisen sopimushallituksen antamia ja kyseiseen alukseen sovellettavia turvatasovaatimuksia, tulee aluksen välittömästi ilmoittaa tästä asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle ennen aluksen ja sataman vuorovaikutusta tai ennen saapumista satamaan sen mukaan, kumpi tapahtuu aikaisemmin. 5 sääntö Yhtiöiden erityinen vastuu Yhtiön tulee varmistaa, että aluksen päälliköllä on aluksella aina käytettävissään sellaista tietoa, jonka avulla sopimushallituksen asianmukaisesti valtuuttamat virkailijat voivat määrittää: .1 kuka vastaa miehistön jäsenten tai muuten aluksella työskentelevien tai siellä olevien nimittämisestä aluksella suoritettaviin tehtäviin .2 kuka vastaa aluksen toiminnasta; ja .3 jos alus on mukana rahtauksessa, ketkä ovat rahtaussopimuksen osapuolet. 6 sääntö Aluksen turvahälytysjärjestelmä 1 Seuraavilla aluksilla tulee kaikilla olla turvahälytysjärjestelmä: .1 1 päivänä heinäkuuta 2004 tai sen jälkeen rakennetuilla aluksilla; .2 ennen 1 päivää heinäkuuta 2004 rakennetuilla matkustaja-aluksilla, mukaan lukien suurnopeusmatkustaja-alukset, 1 päivää heinäkuuta 2002 seuraavaan ensimmäiseen radiolaitteiden katsastukseen mennessä; .3 öljysäiliöaluksilla, kemikaalisäiliöaluksilla, kaasusäiliöaluksilla, irtolastialuksilla ja suurnopeuslastialuksilla, joiden bruttovetoisuus on 500 t tai yli ja jotka on rakennettu ennen 1 päivää heinäkuuta 2004, 1 päivää heinäkuuta 2004 seuraavaan ensimmäiseen radiolaitteiden katsastukseen mennessä; ja .4 muilla, bruttovetoisuudeltaan vähintään 500 tonnin lastialuksilla sekä rannikon edustalla olevilla liikkuvilla porausyksiköillä, jotka on rakennettu ennen 1 päivää heinäkuuta 2004, 1 päivää heinäkuuta 2006 seuraavaan ensimmäiseen radiolaitteiden katsastukseen mennessä. 2 Aluksen turvahälytysjärjestemän tulee aktivoituna pystyä tekemään seuraavaa: .1 lähettää turvahälytys alukselta maihin hälyttääkseen hallinnon määräämän toimivaltaisen viranomaisen, joka näissä olosuhteissa voi tarkoittaa yhtiötä, yksilöiden aluksen ja sen sijainnin ja ilmaisten, että aluksen turvallisuus on uhattuna tai epävarma; .2 lähettää aluksen turvahälytys ainoastaan tarkoitettuun osoitteeseen; .3 toimia tekemättä hälytystä aluksella; ja .4 jatkaa hälytystä kunnes se kytketään pois ja/tai palautetaan alkutilaan. 3 Aluksen turvahälytysjärjestelmän tulee: .1 olla käynnistettävissä (aktivoitavissa) aluksen komentosillalta ja vähintään yhdestä toisesta sijaintipaikasta; ja .2 olla suorituskyvyltään vähintään järjestön hyväksymä. 4 Aluksen turvahälytysjärjestelmän aktivointipisteiden sijainti tulee suunnitella siten, ettei hälytystä voida tehdä tahattomasti. 5 Turvahälytysjärjestelmää koskevaa vaatimusta voidaan noudattaa luvun IV vaatimusten mukaisesti asennetuilla radiolaitteilla edellyttäen, että kaikki tämän säännön vaatimukset täyttyvät. 6 Hallinnon saadessa tiedon aluksen turvahälytyksestä tulee kyseisen hallinnon välittömästi antaa tieto sopimusvaltioille, joiden läheisyydessä alus paraikaa liikennöi. 7 Sopimushallituksen saadessa ilmoituksen aluksen turvahälytyksestä sellaiselta alukselta, joka ei liikennöi sen lipun alla, tulee kyseisen sopimushallituksen välittömästi tiedottaa asianomaiselle hallinnolle ja tarvittaessa sille sopimusvaltiolle tai niille sopimusvaltioille, joiden läheisyydessä alus parhaillaan liikennöi. 7 sääntö Aluksiin kohdistuvat uhat 1 Sopimushallitusten tulee asettaa turvatasot ja huolehtia siitä, että tieto turvatasoista menee kaikille sen aluevesillä liikennöiville aluksille tai aluksille jotka ovat ilmoittaneet aikeestaan tulla niiden aluevesille. 2 Sopimushallitusten tulee määrittää yhteyspiste, jonka kautta tällaiset alukset voivat pyytää neuvoa tai avustusta ja jonne tällaiset alukset voivat ilmoittaa mahdollisista muita aluksia, liikkumista tai viestintää koskevista turvaongelmista. 3 Kun uhka on havaittu, tulee asianomaisen sopimushallituksen antaa ohjeita asianomaisille aluksille ja niiden hallinnoille seuraavasta: .1 voimassa oleva turvataso, .2 mahdolliset turvatoimenpiteet, jotka asianomaisten alusten tulee toteuttaa uhalta suojautuakseen ISPS-säännöstön A-osan määräysten edellyttämällä tavalla, ja .3 tarvittaessa turvatoimenpiteet, joita rannikkosopimusvaltio on päättänyt toteuttaa. 8 sääntö Aluksen päällikön päätösvalta aluksen turvallisuuteen ja turvatoimiin liittyvissä asioissa 1 Aluksen päällikköä ei yhtiön, rahtaajan eikä kenenkään muun henkilön tulee estää tekemästä ja toteuttamasta päätöksiä, jotka päällikön ammatillisen arvion mukaan ovat välttämättömiä aluksen turvallisuuden ja turvatoimien ylläpitämiseksi. Tämä tarkoittaa myös henkilöiden tai heidän tavaroidensa pääsyn kieltämistä alukselle (paitsi niiden, jotka ovat sopimushallituksen asianmukaisesti valtuuttamia) ja rahdin, mukaan lukien kontit tai muut suljetut lastausyksiköt, lastaamisen kieltämistä. 2 Jos aluksen päällikön ammatillisen arvion mukaan aluksella sovellettavat turvallisuuteen liittyvät vaatimukset ja turvatoimiin liittyvät vaatimukset ovat keskenään ristiriidassa aluksen toimintojen aikana, tulee aluksen päällikön ensisijaisesti taata aluksen turvallisuus. Sellaisissa tapauksissa aluksen päällikkö voi toteuttaa väliaikaisia turvatoimenpiteitä ja hänen tulee välittömästi tiedottaa niistä hallinnolle ja tarpeen mukaan sille sopimushallitukselle, jonka satamassa alus liikennöi tai johon se on matkalla. Tämän säännön mukaisissa väliaikaisissa turvatoimenpiteissä tulee noudattaa voimassa olevaa turvatasoa niin pitkälle kuin mahdollista. Tällaisissa tapauksissa tulee hallinnon varmistaa, että tällaiset ristiriidat ratkaistaan ja niiden toistuminen ehkäistään mahdollisuuksien mukaan. 9 sääntö Valvontaan ja vaatimuksenmukaisuuteen tähtäävät toimenpiteet 1 Alusten valvonta satamassa 1.1 Tämän luvun tarkoituksia varten kaikki alukset, joihin sovelletaan tämän luvun sääntöjä, voidaan toisen sopimushallituksen satamassa ollessaan alistaa kyseisen hallituksen asianmukaisesti valtuuttamien virkailijoiden toteuttamalle valvonnalle, ja kyseiset virkailijat voivat olla samat kuin I/19 säännössä tarkoitettuja tehtäviä hoitavat virkailijat. Valvonta rajoittuu ainoastaan sen tarkastamiseen, että aluksella on ISPS-säännöstön A-osan määräysten mukainen aluksen kansainvälinen turvatodistus tai voimassa oleva väliaikainen aluksen kansainvälinen turvatodistus, joka sikäli kuin se on voimassa tulee hyväksyä, ellei ole ilmeisiä syitä uskoa, ettei alus noudata tämän luvun tai ISPS-säännöstön A-osan määräyksiä. 1.2 Jos selkeitä syitä tällaiseen epäilyyn on tai jos todistuskirjaa ei esitetä pyydettäessä, sopimushallituksen asianmukaisesti valtuuttamien virkailijoiden tulee ryhtyä aluksen suhteen valvontatoimenpiteisiin kohdan 1.3 edellyttämällä tavalla. Tällaisten toimenpiteiden tulee olla oikeassa suhteessa tilanteeseen ottaen huomioon ISPS-säännöstön B-osassa annetut ohjeet. 1.3 Tällaisia valvontatoimenpiteitä ovat aluksen tarkastus, aluksen viivyttäminen tai aluksen pidättäminen, sen toiminnan rajoittaminen, mukaan lukien sen liikkuminen satamassa, tai aluksen karkottaminen satamasta. Tällaisiin toimenpiteisiin voi lisäksi tai niiden sijaan kuulua muita, vähäisempiä hallinnollisia tai korjaavia toimenpiteitä. 2 Alukset, jotka ovat aikeissa saapua toisen sopimushallituksen satamaan 2.1 Tämän luvun tarkoituksia varten sopimushallitus voi edellyttää, että sen satamiin pyrkivä alus antaa kyseisen hallituksen asianmukaisesti valtuuttamille virkailijoille ennen satamaan tuloa seuraavat tiedot sen varmistamiseksi, että alus noudattaa tämän luvun määräyksiä, sekä valvontatoimenpiteiden välttämiseksi: .1 ilmoitus siitä, että aluksella on voimassa oleva todistuskirja, ja sen antaneen viranomaisen nimi, .2 turvataso, jota alus paraikaa noudattaa, .3 turvataso, jota alus noudatti aikaisemmin sellaisessa satamassa, jossa sillä oli aluksen ja satamarakenteen vuorovaikutusta kohdassa 2.3 määritettynä aikana, .4 kaikki erityiset tai lisäturvatoimenpiteet, joita aluksella on toteutettu satamissa, joissa sillä on ollut aluksen ja satamarakenteen vuorovaikutusta kohdassa 2.3 määritettynä aikana, .5 ilmoitus siitä, että asianmukaisia aluksen turvatoimiin liittyviä menettelyjä ylläpidettiin mahdollisen alusten välisen toiminnan aikana kohdassa 2.3 määritettynä aikana, tai .6 muut turvatoimiin liittyvät käytännöt tiedot (mutta ei yksityiskohtaista tietoa aluksen turvasuunnitelmasta) ottaen huomioon ISPS-säännöstön B-osan ohjeet. Sopimushallituksen pyynnöstä aluksen tai yhtiön tulee vahvistaa yllä mainitut tiedot sopimushallituksen hyväksymällä tavalla. 2.2 Kaikkien alusten, joihin tätä lukua sovelletaan, tulee aikoessaan mennä toisen sopimushallituksen satamaan antaa kohdassa 2.1 tarkoitetut tiedot, kun kyseisen hallituksen asianmukaisesti valtuutetut virkailijat niitä pyytävät. Aluksen päällikkö voi kieltäytyä antamasta kyseisiä tietoja tietoisena siitä, että tämä saattaa johtaa satamaan pääsyn kieltämiseen. 2.3 Aluksen tulee säilyttää kohdassa 2.1 tarkoitettuja tietoja vähintään kymmeneltä viimeiseltä kerralta, joina se on käynyt satamarakenteessa. 2.4 Jos sen sataman sopimushallituksen asianmukaisesti valtuuttamat virkailijat, johon alus on matkalla, saatuaan kohdassa 2.1 mainitut tiedot epäilevät selkein perustein, että alus ei noudata tämän luvun tai ISPS-säännöstön A-osan vaatimuksia, tulee virkailijoiden pyrkiä luomaan yhteys aluksen ja hallinnon kanssa ja välillä niin, että vaatimuksenmukaisuuden puutteet voidaan korjata. Jos tämä yhteys ei johda tilanteen korjaantumiseen tai jos kyseisillä virkailijoilla on selkeitä syitä muuten uskoa, että alus ei noudata tämän luvun tai ISPS-säännöstön A-osan määräyksiä, voivat kyseiset virkailijat ryhtyä aluksen suhteen toimenpiteisiin jotka mainitaan kappaleessa 2.5. Näiden toimenpiteiden tulee olla oikeasuhteisia ottaen huomioon ISPS-säännöstön B-osassa annetut ohjeet. 2.5 Kyseisiä toimenpiteitä voivat olla: .1 vaatimus vaatimuksenmukaisuuden puutteiden korjaamisesta; .2 vaatimus aluksen siirtymisestä kyseisen sopimushallituksen aluemerellä tai vesillä määritellylle alueelle, .3 aluksen tarkastaminen, jos alus on sen sopimushallituksen aluemerellä, jonka satamaan se on matkalla, tai .4 satamaan pääsyn kieltäminen. Ennen kyseisten toimenpiteiden käynnistämistä tulee sopimushallituksen ilmoittaa aikeesta alukselle. Tämän tiedon saatuaan voi aluksen päällikkö perua aikeensa saapua satamaan. Tällaisissa tapauksissa tätä sääntöä ei sovelleta. 3 Lisämääräykset 3.1 Seuraavissa tapauksissa: .1 otettaessa käyttöön voimakkaampia valvontatoimenpiteitä kuin hallinnollisia tai korjaavia toimenpiteitä, joihin viitataan kohdassa 1.3; tai .2 otettaessa käyttöön mitä hyvänsä toimenpiteitä, joihin viitataan kohdassa 2.5, sopimushallituksen asianmukaisesti valtuuttaman virkailijan tulee välittömästi tiedottaa hallinnolle kirjallisesti valvontatoimenpiteistä, joihin on ryhdytty, ja syyt niihin. Valvontatoimenpiteisiin ryhtyvän sopimushallituksen tulee myös ilmoittaa niistä kyseisen aluksen todistuskirjan myöntäneelle tunnustetulle turvaorganisaatiolle sekä järjestölle aina kun tällaisiin valvontatoimenpiteisiin on ryhdytty. 3.2 Jos satamaan pääsy kielletään tai jos alus karkotetaan satamasta, tulee satamavaltion viranomaisten tarpeen mukaan ilmoittaa asianomaiset seikat niiden tiedossa olevien satamien satamavaltioiden viranomaisille, joissa alus seuraavaksi käy, ja tarpeen mukaan rannikkovaltioille ottaen huomioon ohjeet, joita järjestö asiasta antaa. Tällaisten tiedontantojen luottamuksellisuus ja turvallisuus on taattava. 3.3 Kohtien 2.4 ja 2.5 mukainen satamaan pääsyn kieltäminen tai kohtien 1.1-1.3 mukainen satamasta karkottaminen tulee toteuttaa ainoastaan, jos sopimushallituksen asianmukaisesti valtuuttamilla virkailijoilla on selkeitä perusteita uskoa, että alus aiheuttaa välittömän uhan ihmisten tai alusten taikka muun omaisuuden turvallisuudelle, eikä uhkan poistamiseksi ole muita keinoja. 3.4 Kohdassa 1.3 tarkoitettuja valvontatoimenpiteitä ja kohdassa 2.5 tarkoitettuja toimenpiteitä tulee tämän säännön nojalla käyttää ainoastaan niin kauan, että toimenpiteisiin johtaneet puutteet on korjattu sopimushallitusta tyydyttävällä tavalla, ottaen huomioon aluksen tai hallinnon mahdollisesti ehdottamat toimet. 3.5 Sopimushallitusten harjoittaessa kohdan 1 mukaista valvontaa tai toteuttaessa kohdassa 2 tarkoitettuja toimenpiteitä: .1 tulee kaikin mahdollisin tavoin pyrkiä siihen, ettei aluksen matka viivästy tai pitkity tarpeettomasti. Jos aluksen matka viivästyy tai pitkittyy tarpeettomasti kyseisten toimenpiteiden vuoksi, on aluksella oikeus hakea korvausta kärsimästään haitasta tai vahingosta, ja .2 hätätilanteiden tai humanitääristen ja turvasyiden edllyttämää pääsyä alukseen ei tule estää. 10 sääntö Satamarakenteita koskevat vaatimukset 1 Satamarakenteiden tulee noudattaa asianmukaisia tämän luvun ja ISPS-säännöstön A-osan vaatimuksia ottaen huomioon ISPS-säännöstön B-osassa annetut ohjeet. 2 Sopimushallitusten, joiden alueella on satamarakenne tai satamarakenteita, joihin tätä sääntöä sovelletaan, tulee huolehtia siitä, että: .1 satamarakenteiden turva-arvioinnit laaditaan, tarkistetaan, hyväksytään ja toteutetaan ISPS-säännöstön A-osan määräysten mukaisesti, ja .2 satamarakenteiden turvasuunnitelmat laaditaan, tarkistetaan, hyväksytään ja toteutetaan ISPS-säännöstön A-osan määräysten mukaisesti. 3 Sopimushallitusten tulee määrittää ja antaa tiedoksi sataman turvasuunnitelmaan sisältyvät toimenpiteet, joita eri turvatasot edellyttävät, mukaan lukien edellytykset turvailmoituksen tekemiselle. 11 sääntö Vaihtoehtoiset turvasopimukset 1 Sopimushallitukset voivat toimeenpannessaan tämän luvun ja ISPS-säännöstön A-osan määräyksiä tehdä kirjallisia kahden- tai monenvälisiä sopimuksia muiden sopimushallitusten kanssa vaihtoehtoisista turvajärjestelyistä, jotka kattavat lyhyet kansainväliset merimatkat vakiintuneilla reiteillä kyseisten sopimushallitusten aluevesillä olevien satamarakenteiden välillä. 2 Tällaiset sopimukset eivät saa vaarantaa sellaisten alusten tai satamarakenteiden turvallisuutta, joita sopimus ei kata. 3 Tällaisen sopimuksen piiriin kuuluva alus ei saa suorittaa alusten välistä toimintaa sellaisen aluksen kanssa, jota sopimus ei kata. 4 Tällaiset sopimukset tulee tarkistaa määräajoin ottaen huomioon saatu kokemus sekä mahdolliset muutokset, joita on tapahtunut olosuhteissa sekä arvioiduissa sopimuksen kattamiin aluksiin, satamarakenteisiin tai reitteihin kohdistuvissa uhissa. 12 sääntö Vastaavat turvajärjestelyt 1 Hallinto voi sallia jonkin tietyn lippunsa alla liikennöivän aluksen tai alusryhmän toteuttaa tässä luvussa tai ISPS-säännöstön A-osassa tarkoitettuja turvatoimenpiteitä vastaavia muita turvatoimenpiteitä, jos tällaiset vastaavat turvatoimenpiteet ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin tässä luvussa tai ISPS-säännöstön A-osassa tarkoitetut. Hallinnon, joka sallii tällaiset turvatoimenpiteet, tulee tiedottaa niistä järjestölle yksityiskohtaisesti. 2 Toteuttaessaan tämän luvun ja ISPS-säännöstön A-osan määräyksiä voi sopimushallitus voi antaa jollekin tietylle alueellaan sijaitsevalle satamarakenteelle tai satamarakenteiden ryhmälle, johon 11 säännön mukaisesti tehtyä sopimusta ei sovelleta, luvan toteuttaa tässä luvussa tai ISPS-säännöstön A-osassa tarkoitettuja turvatoimenpiteitä vastaavia turvatoimenpiteitä, jos nämä turvatoimenpiteet ovat vähintään yhtä tehokkaita kuin tässä luvussa tai ISPS-säännöstön A-osassa tarkoitetut. Tällaiset turvatoimenpiteet sallivan sopimushallituksen tulee tiedottaa niistä järjestölle yksityiskohtaisesti. 13 sääntö Tiedonvälitys 1 Sopimushallitusten tulee viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2004 antaa järjestölle seuraavat tiedot ja antaa ne yhtiöiden ja alusten saataville: .1 alusten ja satamarakenteiden turvatoimista vastaavien kansallisten viranomaisensa tai viranomaistensa nimet ja yhteystiedot; .2 alueellaan sijaitsevat kohteet, jotka hyväksytyt satamarakenteiden turvasuunnitelmat kattavat; .3 niiden henkilöiden nimet ja yhteystiedot, jotka on nimetty olemaan kaikkina aikoina käytettävissä kohdassa 6.2.1 tarkoitettujen alukselta maihin tehtävien turvahälytysten vastaanottamista ja niiden edellyttämiä toimia varten; .4 niiden henkilöiden nimet ja yhteystiedot, jotka on nimetty olemaan kaikkina aikoina käytettävissä kohdassa 9.3.1 tarkoitettuja valvonta- ja vaatimustenmukaisuustoimenpiteitä toteuttavien sopimusvaltioiden lähettämien tietojen vastaanottamista ja niiden edellyttämiä toimia varten; ja .5 niiden henkilöiden nimet ja yhteystiedot, jotka on nimetty olemaan kaikkina aikoina käytettävissä antamaan neuvoja tai apua aluksille ja joille alukset raportoivat kaikista kohdassa 7.2 tarkoitetuista turvaongelmista,ja sittemmin päivittää näitä tietoja aina muutosten mukaan. Järjestön tulee levittää kyseiset tiedot muille sopimushallituksille, jotta ne voivat tiedottaa niistä virkailijoilleen. 2 Sopimushallitusten tulee viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2004 välittää järjestölle niiden tunnustettujen turvaorganisaatioiden nimet ja yhteystiedot, jotka on valtuutettu toimimaan sopimushallituksen puolesta, sekä yksityiskohtaiset tiedot organisaation vastuusta ja valtuutusehdoista. Tämä tieto tulee päivittää aina, kun siihen liittyviä muutoksia tulee. Järjestön tulee levittää nämä tiedot muille sopimushallituksille, jotta ne voivat tiedottaa niistä virkailijoilleen. 3 Sopimushallitusten tulee viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2004 antaa järjestölle luettelo, josta käy ilmi niiden alueella olevien satamarakenteiden hyväksytyt turvasuunnitelmat, kunkin kyseisen turvasuunnitelman kattama sijainti tai sijainnit sekä vastaavat hyväksymispäivämäärät, ja ilmoittaa tämän jälkeen kaikista seuraavista muutoksista: .1 satamarakenteen hyväksytyn turvasuunnitelman kattaman sijainnin tai sijaintien suunnitellut tai tehdyt muutokset. Tällöin toimitettavissa tiedoissa on mainittava turvasuunnitelman kattaman sijainnin tai sijaintien muutokset ja se päivämäärä, jolloin muutokset tulevat voimaan tai toteutettiin, .2 hyväksytty satamarakenteen turvasuunnitelma, joka oli järjestölle aikaisemmin lähetetyssä luettelossa, aiotaan poistetaan tai on poistettu. Tällöin toimitettavissa tiedoissa tulee mainita päivämäärä, jolloin poisto tapahtuu tai on tapahtunut. Tällainen tieto tulee toimittaa järjestölle niin pian kuin se on käytännössä mahdollista, ja .3 lisäykset hyväksyttyjen satamarakenteen turvasuunnitelmien luetteloon. Tällöin toimitettavissa tiedoissa tulee mainita suunnitelman kattama sijainti tai ja sijainnit sekä hyväksymispäivämäärä. 4 Sopimushallitusten tulee 1 päivästä heinäkuuta 2004 alkaen viiden vuoden välein antaa järjestölle tiedoksi muutettu ja päivitetty sen alueella sijaitsevien satamarakenteiden hyväksyttyjen satamarakenteen turvasuunnitelmien luettelo, josta käy ilmi myös kunkin hyväksytyn satamarakenteen turvasuunnitelman kattama sijainti tai sijainnit sekä vastaava hyväksymispäivämäärä (ja mahdollisten muutosten hyväksymispäivämäärä) ja joka ohittaa ja korvaa kaikki järjestölle aiemmin kohdan 3 mukaisesti annetut tiedot edellisten viiden vuoden ajalta. 5 Sopimushallitusten tulee tiedottaa järjestölle 11 säännön mukaisen sopimuksen tekmisestä. Tiedonannossa tulee mainita: .1 sopimuksen tehneiden sopimushallitusten nimet, .2 satamarakenteet ja vakiintunet reitit, jotka kuuluvat sopimuksen piiriin, .3 sopimuksen tarkistamisen tiheys tai määräajat, .4 sopimuksen voimaantulopäivä ja .5 tiedot muiden sopimushallitusten kanssa käydyistä neuvotteluista tai konsultaatioista, ja sen jälkeen tulee järjestölle antaa niin pian kuin se käytännössä on mahdollista tieto sopimukseen tehdyistä muutoksista tai sopimuksen päättymisestä. 6 Sopimushallituksen, joka sallii 12 säännön mukaisesti vastaavan turvajärjestelyn sen lipun alla liikennöiville aluksille tai sen alueella oleville satamarakenteille, tulee ilmoittaa asiasta järjestölle yksityiskohtaisesti. 7 Järjestön tulee antaa kohdan 3 edellyttämä tieto tiedoksi muille sopimushallituksille pyydettäessä. LIITE 2 ALUSTEN JA SATAMIEN KANSAINVÄLINEN TURVASÄÄNNÖSTÖ (ISPS-SÄÄNNÖSTÖ) JOHDANTO-OSA 1 Merenkulun turvatoimien parantamiseksi hyväksyi joulukuussa 2002 Lontoossa pidetty merenkulun turvatoimia käsittelevä diplomaattikonferenssi ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehtyyn kansainväliseen yleissopimukseen liittyviä uusia sääntöjä sekä tämän säännöstön. Nämä uudet vaatimukset luovat kansainvälisen kehyksen, jonka avulla alukset ja satamat voivat tehdä yhteistyötä havaitakseen ja ehkäistäkseen merenkulkualan turvallisuutta uhkaavia tekoja. 2. Vuoden 2001 syyskuun 11. päivän traagisten tapahtumien seurauksena Kansainvälisen merenkulkujärjestön (jäljempänä "järjestö") kahdeskymmenestoinen täysistunto päätti marraskuussa 2001 yksimielisesti alusten ja satamien turvatoimien parantamiseen tähtäävien uusien toimenpiteiden laatimisesta. Toimenpiteet oli määrä hyväksyä joulukuussa 2002 järjestetyssä ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen sopimushallitusten konferenssissa (eli merenkulun turvatoimia käsittelevässä diplomaattikonferenssissa). Diplomaattikonferenssin valmistelutehtävä annettiin IMO:n meriturvallisuuskomitealle (MSC), ja sen työn tuli perustua ehdotuksiin, joita ovat esittäneet jäsenvaltiot, hallitusten väliset järjestöt sekä hallituksista riippumattomat järjestöt, joilla on neuvoa-antava asema järjestössä. 3. Meriturvallisuuskomitean ensimmäinen erityiskokous, joka pidettiin myös marraskuussa 2001, perusti merenkulun turvatoimia käsittelevän väliaikaisen työryhmän nopeuttamaan tarpeellisten turvatoimenpiteiden laatimista ja hyväksymistä. Merenkulun turvatoimia käsittelevän väliaikaisen työryhmän ensimmäinen kokous pidettiin helmikuussa 2002, ja sen tuloksista raportointiin ja niistä käytiin keskusteluja meriturvallisuuskomitean 75. istunnossa maaliskuussa 2002, jolloin perustettiin erityistyöryhmä pohtimaan esitettyjä ehdotuksia. Meriturvallisuuskomitean 75. istunto käsitteli työryhmän raporttia ja suositteli, että perustetaan toinen väliaikainen työryhmä, joka jatkaa edellisen työskentelyä. Uuden työryhmän kokous oli syyskuussa 2002. Meriturvallisuuskomitean 76. istunto puolestaan käsitteli syyskuussa 2002 kokoontuneen väliaikaisen työryhmän esityksiä sekä joulukuussa 2002 pidetyn 76. täysistunnon yhteydessä pidetyn erityistyöryhmän kokouksen tuloksia juuri ennen kansainvälistä diplomaattikonferenssia ja päätti, että ehdotettujen tekstien lopullisia versioita käsitellään diplomaattikonferenssissa. 4. Diplomaattikonferenssi, joka järjestettiin 9.-13. syyskuuta 2002, hyväksyi myös muutoksia ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen (SOLAS 74 -yleissopimuksen) voimassa oleviin säännöksiin. Muutoksilla on tarkoitus nopeuttaa automaattista tunnistusjärjestelmää (AIS) koskevan vaatimuksen täytäntöönpanoa. Konferenssi hyväksyi SOLAS 74 -yleissopimuksen XI-1 luvun uudet säännöt, jotka koskevat laivojen tunnusnumeroiden merkitsemistä ja jatkuvan informaatiotallenteen (Continuous Synopsis Record, CSR) pitämistä aluksella. Diplomaattikonferenssi hyväksyi myös eräitä konferenssin päätöslauselmia, jotka koskevat muun muassa tämän säännöstön täytäntöönpanoa ja muuttamista, teknistä yhteistyötä sekä yhteistyötä Kansainvälisen työjärjestön ja Maailman tullijärjestön kanssa. Konferenssi totesi, että joitain merenkulun turvatoimia koskevia uusia sääntöjä saatetaan joutua tarkastelemaan uudelleen ja muuttamaan näiden kahden järjestön työn valmistuessa. 5. SOLAS 74 -yleissopimuksen XI-2 luvun ja tämän säännöstön määräyksiä sovelletaan aluksiin ja satamarakenteisiin. SOLAS 74 -yleissopimuksen laajentaminen satamarakenteisiin perustuu siihen, että SOLAS 74 -yleissopimuksen katsottiin olevan nopein keino varmistaa tarpeellisten turvatoimenpiteiden pikainen voimaantulo ja toteutus. Samalla päätettiin kuitenkin myös, että satamarakenteisiin liittyvät määräykset koskevat ainoastaan aluksen ja sataman vuorovaikutusta. Satama-alueiden turvallisuutta koskeva laajempi kysymys edellyttää Kansainvälisen merenkulkujärjestön ja Kansainvälisen työjärjestön laajempaa yhteistyötä. Samoin sovittiin, ettei määräysten tulisi koskea varsinaisia vastatoimia hyökkäyksen tapahtuessa tai toimenpiteitä, joita toteutetaan hyökkäyksen jälkeen. 6. Uusia sääntöjä laadittaessa huolehdittiin tarkasti siitä, että ne sopivat yhteen merenkulkijoiden koulutusta, pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskevan vuoden 1978 kansainvälisen yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, kansainvälisen turvallisuusjohtamissäännöstön (ISM-säännöstön) sekä katsastusta ja todistuskirjojen antamista koskevan yhdenmukaistetun järjestelmän kanssa. 7. Uudet säännöt merkitsevät merkittävää muutosta kansainvälisen merenkulkualan suhtautumisessa merenkulun turvatoimiin. Ne saattavat aiheuttaa huomattavan lisätaakan joillekin sopimushallituksille. Teknisellä yhteistyöllä on suuri merkitys, kun sopimushallituksia pyritään auttamaan uusien sääntöjen täytäntöön panemisessa. 8. Uusien sääntöjen täytäntöönpano edellyttää jatkuvaa ja tehokasta yhteistyötä ja yhteisymmärrystä kaikkien aluksista ja satamarakenteista vastaavien tai niitä käyttävien tahojen välillä, mukaan luettuina aluksen henkilökunta, sataman henkilökunta, matkustajat, lastien haltijat, alusten ja satamien hallinnot sekä kansalliset ja paikalliset viranomaiset, joilla on turvatoimiin liittyviä velvollisuuksia. Voimassa olevia käytäntöjä ja menettelyjä on tarkasteltava uudelleen ja muutettava, jolleivät ne takaa riittävää turvatasoa. Merenkulun turvatoimien parantaminen edellyttää varustamoilta ja satamilta sekä kansallisilta ja paikallisilta viranomaisilta uusien velvollisuuksien täyttämistä. 9. SOLAS 74 -yleissopimuksen XI-2 luvussa ja tämän säännöstön A-osassa annettuja turvamääräyksiä täytäntöön pantaessa olisi otettava huomioon tämän säännöstön B-osassa annetut ohjeet. Ohjeiden soveltaminen voi kuitenkin vaihdella satamarakenteen ja aluksen, sen liiketoiminnan ja/tai lastin luonteesta riippuen. 10. Tätä säännöstöä ei saa tulkita tai soveltaa tavalla, joka on ristiriidassa kansainvälisissä asiakirjoissa määriteltyjen perusoikeuksien ja -vapauksien kunnioittamisen kanssa. Tämä koskee erityisestä merenkulkijoihin ja pakolaisiin liittyviä asiakirjoja, mukaan luettuina Kansainvälisen työjärjestön julistus työelämän perusperiaatteista ja -oikeuksista sekä merenkulkijoita ja satamatyöntekijöitä koskevat kansainväliset normit. 11. Kansainvälisen meriliikenteen helpottamisesta vuonna 1965 tehdyssä yleissopimuksessa määrätään, että viranomaisten on sallittava ulkomaalaisten miehistön jäsenten pääsy maihin sillä aikaa kun alus, jolla he ovat tulleet, on satamassa, jos aluksen saapuessa satamaan on täytetty tarvittavat muodollisuudet eikä viranomaisilla ole syytä evätä maihin pääsyä yleiseen terveyteen, turvallisuuteen tai järjestykseen liittyvistä syistä. Näin ollen sopimushallitusten on alusten ja satamarakenteiden turvasuunnitelmia hyväksyessään kiinnitettävä asianmukaista huomiota siihen, että aluksen henkilökunta asuu ja työskentelee aluksella ja sillä on oltava mahdollisuus päästä maihin ja käyttää maissa olevia merenkulkijoille tarkoitettuja palveluja, mm. terveydenhoitopalveluja. OSA A Ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, liitteessä olevan XI-2 luvun määräyksiä koskevat pakolliset vaatimukset 1. YLEISTÄ 1.1 Johdanto Alusten ja satamien kansainvälisen turvasäännöstön tämä osa sisältää pakollisia määräyksiä, joihin viitataan ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehdyn kansainvälisen yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna, XI-2 luvussa. 1.2 Tavoitteet Tämän säännöstön tavoitteena on: .1 luoda kansainvälinen kehys sopimushallitusten, kansallisten viranomaisten, paikallishallintojen sekä meriliikenne- ja satama-alojen väliselle yhteistyölle siten, että voidaan havaita turvallisuuteen kohdistuvat uhat ja toteuttaa toimenpiteitä kansainvälisessä liikenteessä käytettäviin aluksiin tai satamarakenteisiin vaikuttavien turvavälikohtausten ehkäisemiseksi; .2 määrittää sopimushallitusten, kansallisten viranomaisten, paikallishallintojen ja meriliikenne- ja satama-alojen merenkulun turvatoimiin liittyvät tehtävät ja velvollisuudet kansallisella ja kansainvälisellä tasolla; .3 varmistaa turvatietojen varhainen ja tehokas keruu ja vaihto; .4 luoda menettelytavat turva-arviointeja varten, jotta turvatason vaihtumisen edellyttämät suunnitelmat ja menettelyt ovat käytössä; ja .5 varmistaa luottamus siihen, että riittävät ja oikeasuhteiset merenkulun turvatoimenpiteet on toteutettu. 1.3 Toiminnalliset vaatimukset Tavoitteiden saavuttamiseksi tähän säännöstöön sisältyy joukko toiminnallisia vaatimuksia. Näihin vaatimuksiin sisältyvät muun muassa seuraavat, näihin kuitenkaan rajoittumatta: .1 turvauhkia koskevien tietojen keruu ja arviointi ja näiden tietojen vaihto asianomaisten sopimushallitusten välillä; .2 alusten ja satamarakenteiden tietoliikennekäytäntöjen ylläpidon vaatiminen; .3 luvattoman pääsyn estäminen aluksille, satamarakenteisiin ja niiden rajoitetuille alueille; .4 luvattomien aseiden, sytytysvälineiden ja räjähteiden tuonnin estäminen aluksille tai satamarakenteisiin; .5 järjestelmän luominen hälytyksen antamiseksi turvallisuuden ollessa uhattuna tai turvavälikohtauksen sattuessa; .6 turva-arviointeihin perustuvien turvasuunnitelmien vaatiminen aluksilta ja satamarakenteilta; .7 koulutuksen ja turvaharjoitusten vaatiminen sen varmistamiseksi, että turvasuunnitelmat ja -menettelyt hallitaan. 2. MÄÄRITELMÄT 2.1 Tässä osassa, ellei erikseen toisin mainita: .1 Yleissopimus tarkoittaa ihmishengen turvallisuudesta merellä vuonna 1974 tehtyä kansainvälistä yleissopimusta, sellaisena kuin se on muutettuna. .2 Sääntö tarkoittaa yleissopimuksen sääntöä. .3 Luku tarkoittaa yleissopimuksen lukua. .4 Aluksen turvasuunnitelma tarkoittaa suunnitelmaa, jolla varmistetaan toimenpiteiden toteuttaminen aluksella henkilöiden, lastin, lastinkuljetusyksiköiden, aluksen varastojen tai aluksen suojaamiseksi turvavälikohtauksen riskeiltä. .5 Satamarakenteen turvasuunnitelma tarkoittaa suunnitelmaa, jolla varmistetaan toimenpiteiden toteuttaminen satamarakenteen ja alusten ja satamarakenteessa olevien henkilöiden, lastin, lastinkuljetusyksiköiden ja alusten varastojen suojaamiseksi turvavälikohtauksen riskeiltä. .6 Aluksen turvapäällikkö tarkoittaa aluksella olevaa aluksen päällikön alaisuudessa toimivaa henkilöä, jonka yhtiö on nimennyt vastaamaan aluksen turvatoimista, mukaan luettuina aluksen turvasuunnitelman toteuttaminen ja pitäminen ajan tasalla sekä yhteydenpito yhtiön turvapäällikköön ja satamien turvapäälliköihin. .7 Yhtiön turvapäällikkö tarkoittaa henkilöä, jonka yhtiö on nimennyt vastaamaan aluksen turva-arvioinnin suorittamisesta, aluksen turvasuunnitelman laatimisesta ja hyväksyttäväksi jättämisestä ja tämän jälkeen sen toteuttamisesta ja ajan tasalla pitämisestä sekä yhteydenpidosta satamien turvapäälliköihin ja aluksen turvapäällikköön..8 Satamarakenteen turvapäällikkö tarkoittaa henkilöä, joka on nimetty vastaamaan satamarakenteen turvasuunnitelman laatimisesta, toteuttamisesta, muuttamisesta ja ajan tasalla pitämisestä sekä yhteydenpidosta alusten turvapäälliköihin ja yhtiöiden turvapäälliköihin. .9 Turvataso 1 tarkoittaa tasoa, jolla ylläpidetään jatkuvasti asianmukaisia suojaavia vähimmäisturvatoimenpiteitä. .10 Turvataso 2 tarkoittaa tasoa, jolla ylläpidetään tietyn aikaa asianmukaisia suojaavia lisäturvatoimenpiteitä turvavälikohtauksen kohonneen riskin vuoksi. .11 Turvataso 3 tarkoittaa tasoa, jolla ylläpidetään rajoitetun ajan suojaavia erityistoimenpiteitä, kun turvavälikohtaus on todennäköinen tai sen uhka on välitön, vaikka tarkkaa kohdetta ei välttämättä pystytä määrittämään. 2.2 Tässä säännöstössä käytetty ilmaisu 'alus' tarkoittaa myös XI-2/1 säännössä määriteltyjä rannikon edustalla olevia liikkuvia porausyksiköitä ja suurnopeusaluksia. 2.3 Kun viitataan satamarakenteisiin, 14-18 kohdassa käytettyyn ilmaisuun 'sopimushallitus' sisältyy myös viittaus 'nimettyyn viranomaiseen'. 2.4 Ilmauksilla, joita ei tässä osassa erikseen määritellä, on sama merkitys kuin niille on annettu I ja XI-2 luvussa. 3. SOVELTAMINEN 3.1 Tätä säännöstöä sovelletaan: 1 seuraaviin kansainvälisillä reiteillä liikennöiviin aluksiin: .1 matkustaja-alukset, mukaan luettuina suurnopeusmatkustaja-alukset; .2 lastialukset, mukaan luettuina suurnopeusalukset, joiden bruttovetoisuus on 500 tonnia tai enemmän; ja .3 rannikon edustalla olevat liikkuvat porausyksiköt; ja 2 kansainvälisillä reiteillä liikennöiviä aluksia palveleviin satamarakenteisiin. 3.2 Sen estämättä, mitä 3.1.2 kohdassa määrätään, sopimushallitusten on päätettävä siitä, missä määrin säännöstön tätä osaa sovelletaan niiden alueella oleviin satamarakenteisiin, jotka siitä huolimatta, että ne ovat ensisijaisesti sellaisten alusten käytössä, jotka eivät liikennöi kansainvälisillä reiteillä, saattavat ajoittain palvella aluksia, jotka saapuvat kansainväliseltä matkalta tai ovat menossa sellaiselle. 3.2.1. Sopimushallitusten on perustettava 3.2 kohdassa tarkoitetut päätöksensä säännöstön tämän osan määräysten mukaisesti tehtyihin satamarakenteiden turva-arviointeihin. 3.2.2. Kaikkien sopimushallituksen tekemien, 3.2 kohdassa tarkoitettujen päätösten tulee aina noudattaa turvatasoa, joka on määrä saavuttaa XI-2 luvun tai säännöstön tämän osan mukaisesti. 3.3 Tämä luku ei koske sota-aluksia, merivoimien tukilaivoja tai muita aluksia, jotka ovat sopimushallituksen omistuksessa tai käytössä ja jotka liikennöivät vain valtion palveluksessa muualla kuin kauppamerenkulussa. 3.4 Tämän osan 5-13 kohtaa ja 19 kohtaa sovelletaan XI-2/4 säännössä määriteltyihin yhtiöihin ja aluksiin. 3.5 Tämän osan 5 ja 14-18 kohtaa sovelletaan XI-2/10 säännössä määriteltyihin satamarakenteisiin. 3.6 Tämä säännöstö ei rajoita kansainvälisestä oikeudesta johtuvia sopimusvaltioiden oikeuksia tai velvollisuuksia. 4. SOPIMUSHALLITUSTEN VELVOLLISUUDET 4.1 XI-2/3 ja XI-2/7 säännön mukaisesti sopimushallitusten on asetettava turvatasot ja annettava ohjeita turvavälikohtauksilta suojautumisesta. Korkeammat turvatasot tarkoittavat sitä, että turvavälikohtaus on todennäköisempi. Turvatasoa määriteltäessä on otettava huomioon muun muassa seuraavat tekijät: .1 onko saatu tieto uhasta luotettava; .2 onko saatu tieto uhasta vahvistettavissa; .3 onko saatu tieto uhasta yksityiskohtaista tai uhka välitön; ja .4 mitkä ovat turvavälikohtauksen mahdolliset seuraukset. 4.2 Jos sopimushallitus asettaa turvatason 3, sen on annettava tarvittaessa asianmukaiset toimintaohjeet ja annettava turvatoimiin liittyviä tietoja niille aluksille ja satamarakenteille, joita turvauhka koskee. 4.3 Sopimushallitukset voivat siirtää joitakin XI-2 luvussa ja säännöstön tässä osassa tarkoitettuja turvatoimiin liittyviä tehtäviään tunnustetuille turvaorganisaatioille, seuraavia tehtäviä lukuun ottamatta: .1 sovellettavan turvatason asettaminen; .2 satamarakenteen turva-arvioinnin ja jo hyväksyttyyn arviointiin tehtävien muutosten hyväksyminen; .3 niiden satamarakenteiden määrittely, joiden on nimettävä satamarakenteen turvapäällikkö; .4 satamarakenteen turvasuunnitelman ja jo hyväksyttyyn suunnitelmaan tehtävien muutosten hyväksyminen; .5 määräysten noudattamisen valvontatoimenpiteiden toteuttaminen XI-2/9 säännön mukaisesti; .6 turvailmoitusta koskevien vaatimusten määrittely. 4.4 Sopimushallitusten on testattava tarpeelliseksi katsomallaan tavalla niiden alusten turvasuunnitelmien tai satamien turvasuunnitelmien tai tällaisiin suunnitelmiin tehtyjen muutosten tehokkuus, jotka ne ovat hyväksyneet tai jotka on alusten osalta hyväksytty niiden puolesta. 5. TURVAILMOITUS 5.1 Sopimushallitusten on määritettävä turvailmoituksen tarpeellisuus arvioimalla riski, jonka aluksen ja sataman vuorovaikutus tai alusten välinen toiminta aiheuttaa henkilöille, omaisuudelle tai ympäristölle. 5.2 Alus voi pyytää turvailmoituksen tekemistä kun: .1 aluksella on korkeampi turvataso kuin satamarakenteella tai toisella aluksella, jonka kanssa se on yhteydessä; .2 sopimushallitukset ovat tehneet turvailmoituksia koskevan sopimuksen, joka koskee tiettyjä kansainvälisiä reittejä tai tiettyjä aluksia, jotka liikennöivät näillä reiteillä; .3 alukseen tai satamarakenteeseen on kohdistunut turvauhka tai turvavälikohtaus; .4 alus on satamassa, jolla ei tarvitse olla ja jonka ei tarvitse toteuttaa hyväksyttyä satamarakenteen turvasuunnitelmaa; tai .5 alus suorittaa alusten välistä toimintaa toisen aluksen kanssa, jolla ei tarvitse olla ja jonka ei tarvitse toteuttaa hyväksyttyä aluksen turvasuunnitelmaa. 5.3 Kyseessä olevan satamarakenteen tai aluksen on vahvistettava vastaanottaneensa tämän kohdan nojalla tehdyt turvailmoituksen tekemistä koskevat pyynnöt. 5.4 Turvailmoituksen tekee: .1 aluksen puolesta aluksen päällikkö tai aluksen turvapäällikkö, ja tarvittaessa .2 satamarakenteen turvapäällikkö, tai jos sopimushallitus toisin päättää, mikä tahansa satamarakenteen puolesta toimiva elin, joka vastaa turvatoimista maalla. 5.5 Turvailmoituksessa on määriteltävä turvatoimia koskevat vaatimukset, jotka voidaan jakaa satamarakenteen ja aluksen (tai kahden aluksen) välillä, sekä molempien osapuolten velvollisuudet. 5.6 Sopimushallitusten on määriteltävä, ottaen huomioon XI-2/9.2.3 säännön määräykset, vähimmäisaika, jonka ajan niiden alueella sijaitsevien satamarakenteiden on säilytettävä turvailmoitukset. 5.7 Hallintojen on määriteltävä, ottaen huomioon XI-2/9.2.3 säännön määräykset, vähimmäisaika, jonka ajan niiden lipun alla purjehtivien alusten on säilytettävä turvailmoitukset. 6. YHTIÖN VELVOLLISUUDET 6.1 Yhtiön on varmistettava, että aluksen turvasuunnitelmassa korostetaan selkeästi aluksen päällikön määräysvaltaa. Yhtiön on vahvistettava aluksen turvasuunnitelmassa, että aluksen päälliköllä on ensisijainen määräysvalta ja vastuu turvallisuuteen ja turvatoimiin liittyvässä päätöksenteossa ja että aluksen päällikkö voi tarvittaessa pyytää yhtiön tai minkä tahansa sopimushallituksen apua. 6.2 Yhtiön on varmistettava, että yhtiön turvapäällikkö, aluksen päällikkö ja aluksen turvapäällikkö saavat riittävää tukea suorittaessaan tehtäviään ja velvollisuuksiaan XI-2 luvun ja säännöstön tämän osan mukaisesti. 7. ALUKSEN TURVATOIMET 7.1 Aluksen on toimittava sopimushallitusten asettamien turvatasojen mukaisesti jäljempänä esitetyllä tavalla. 7.2 Turvatasolla 1 on kaikilla aluksilla toteutettava soveltuvien toimenpiteiden avulla seuraavat toimet turvavälikohtausten tunnistamiseksi ja ehkäisemiseksi, ottaen huomioon tämän säännöstön B-osan ohjeet: .1 kaikkien aluksen turvatoimiin liittyvien tehtävien toteuttamisen varmistaminen; .2 alukselle pääsyn valvonta; .3 alukselle tulevien henkilöiden ja heidän tavaroidensa tarkastus; .4 rajoitettujen alueiden valvonta sen varmistamiseksi, että niihin pääsevät vain henkilöt, joilla on asianmukainen lupa; .5 aluksen kannen ja alusta ympäröivien alueiden valvonta; .6 lastinkäsittelyn ja aluksen varastojen valvonta; ja .7 sen varmistaminen, että turvatoimia koskevat tiedot ovat helposti saatavilla. 7.3 Turvatasolla 2 toteutetaan aluksen turvasuunnitelmassa eritellyt suojaavat lisätoimenpiteet kunkin 7.