Kyseisessä neuvoston asetuksessa jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 16 artiklan 6 ja 7 kohdan ja 17 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet eri alueiden tai toimijoiden kesken kyseisissä artikloissa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi.

Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko unionille. SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet.

Tämän ehdotuksen tavoitteena on vahvistaa Itämeren kaupallisesti tärkeimpien kalakantojen kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille vuodeksi 2020. Vuosittain tehtävien TACeja ja kiintiöitä koskevien päätösten yksinkertaistamiseksi ja selventämiseksi on Itämeren kalastusmahdollisuudet vahvistettu vuodesta 2006 alkaen erillisellä asetuksella.

Yhteisestä kalastuspolitiikasta (YKP) 11. joulukuuta 2013 annetun asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti meren elollisia luonnonvaroja on hyödynnettävä siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan kestävän enimmäistuoton mahdollistavia tasoja suuremmiksi ja pidetään niillä tasoilla. Tärkeä väline näiden tavoitteiden saavuttamiseksi on kalastusmahdollisuuksien vuosittainen vahvistaminen suurimpien sallittujen saaliiden (TACit) ja kiintiöiden muodossa.

Vuotta koskevien 2020 ehdotusten taloudellinen vaikutus näkyisi näin ollen laivastojen käyttökapasiteetin vähentämisenä kaikissa jäsenvaltioissa. Kaiken kaikkiaan komission ehdotuksesta seuraisi, että Itämeren kalastusmahdollisuuksien taso olisi noin 469 000 tonnia, eli 23,6 prosenttia vähemmän kuin vuonna 2019. Itämeren monivuotisessa suunnitelmassa (MAP) todetaan, että terveiden kantojen TAC voidaan vahvistaa kestävän enimmäistuoton mahdollistavan pistearvon yläpuolelle (nk. ylemmälle vaihteluvälille), erityisesti jotta peräkkäisten vuosien välinen vaihtelu voidaan rajoittaa 20 prosenttiin. Komissio ei kuitenkaan ehdota tämän vaihtoehdon käyttämistä, koska läntinen silakkakanta, läntisen ja itäisen Itämeren turskakanta ja kantojen biomassa ovat turvallisten biologisten rajojen alapuolella. Lisäksi kilohailikanta tukeutuu vain yhteen hyvään vuosiluokkaan, minkä vuoksi ICES arvioi biomassan vähenevän tulevina vuosina. Ylemmän vaihteluvälin käyttämiseen liittyy riski siitä, että tilanne heikentyy tulevaisuudessa. Lisäksi ICES antoi Pohjanlahden silakasta varovaisuusperiaatteen mukaisen lausunnon määrittelemättä kestävän enimmäistuoton vaihteluvälejä. Punakampela on MAP-suunnitelman mukaan sivusaalislaji, jolle ICES ei määrittele kestävän enimmäistuoton vaihteluvälejä. Lisäksi MAP-suunnitelma mahdollistaa kestävän enimmäistuoton ylemmän vaihteluvälin käytön terveillä kalakannoilla sekakalastuksessa, kun se on tarpeen YKP:n ja MAP-suunnitelman tavoitteiden saavuttamiseksi. Vaikka silakan pyynti on sekakalastusta, komissio ei ehdota ylemmän vaihteluvälin käyttöä Itämeren keskiosan silakan pyyntiin, koska kanta tukeutuu vain yhteen hyvään vuosiluokkaan ja silakkaa saadaan sekakalastuksessa saaliiksi yhdessä turskan kanssa, jonka kanta on heikkenemässä.

Itämeren kalastusmahdollisuuksista viime vuosina tehdyillä päätöksillä on onnistuttu saattamaan kalastuskuolevuus TACien vahvistamisajankohdan mukaisille kestävän enimmäistuoton vaihteluväleille kaikilla kannoilla yhtä kantaa lukuun ottamatta sekä elvyttämään kantoja ja palauttamaan tasapaino kalastuskapasiteetin ja kalastusmahdollisuuksien välille. Valitettavasti Itämeren itäosan turskaan kohdistui voimakas paine vuonna 2019, eikä sen pyynti vastaa kestävää enimmäistuottoa vuonna 2020 eikä todennäköisesti seuraavinakaan vuosina. Näin ollen tarvitaan vielä lisätoimia, jotta kaikki kalakannat, joista osa on edelleen biomassan suhteen turvallisten rajojen alapuolella, saadaan elpymään ja jotta kaikkia kalakantoja hyödynnettäisiin kestävän enimmäistuoton tasolla.

Ehdotus on osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka avulla kalastus saadaan vähennettyä ja pysytettyä pitkällä aikavälillä kestävälle tasolle. Tämän lähestymistavan tavoitteena on saavuttaa vakaa pyyntipaine ja suuremmat kiintiöt, ja siten parempi tulotaso kalastajille ja heidän perheilleen. Purettujen saaliiden kasvamisen odotetaan hyödyttävän kalastusalaa, kuluttajia, jalostus- ja vähittäiskauppa-aloja sekä muita ammatti- ja virkistyskalastuksen liitännäiselinkeinoja.

Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, kuten 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. TACeja vahvistaessaan neuvosto päättää asetuksen 2 artiklan mukaisesti kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilannetta. Joustojärjestely on sittemmin otettu asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla käyttöön kaikkien purkamisvelvoitteen alaisten kantojen osalta. Jotta vältettäisiin liiallinen joustonvara, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta ja haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista, olisi sen vuoksi tehtävä selväksi, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan vain siinä tapauksessa, etteivät jäsenvaltiot hyödynnä asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta.

Itämeren keskiosan ja Riianlahden silakkakannoille sekä kilohailille, pääaltaan lohelle ja Itämeren länsiosan turskalle esitetyt TACit vastaavat kestävän enimmäistuoton mukaisia kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä, joita tarkoitetaan asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 3 kohdassa. Pääaltaan lohen osalta Suomi ja Viro pyysivät, että viime vuonna käyttöön otettu rajoitettu alueiden välinen jousto säilytetään seuraavanakin vuonna. Itämeren läntisen turskakannan osalta ICES toteaa, että kannan tilanne on heikko ja heikkenee edelleen, minkä vuoksi pidennetty ja laajennettu talvikudun rauhoitus otetaan uudelleen käyttöön. ICESin mukaan tämä voi tuoda lisähyötyjä, joita ei voida saavuttaa pelkästään TACeilla. Koska virkistyskalastus vaikuttaa osaltaan merkittävästi kalastuskuolevuuteen, virkistyskalastuksen saalisrajaa alennetaan samassa määrin kuin TACia. Lisäksi koska Itämeren itäosan ja länsiosan turskaa esiintyy kumpaakin osa-alueella 24 ja koska heinäkuussa 2019 hyväksyttiin kiireellisiä toimenpiteitä, turskan kohdennettu kalastus kielletään ja ainoastaan tahattomat sivusaaliit ovat sallittuja yli kuuden meripeninkulman etäisyydellä rannasta osa-alueella 24. Jotta voidaan luoda tasapuoliset toimintaedellytykset Itämeren itäisen turskakannan kalastuksenhoitoalueen kanssa, virkistyskalastus on kielletty yli kuuden meripeninkulman etäisyydellä rannikosta osa-alueella 24, sillä kyseisillä alueilla esiintyy pääasiassa Itämeren itäosan turskaa.

ICES pystyi usean vuoden jälkeen tekemään jälleen analyyttisen arvion Itämeren itäosan turskakannasta. ICES ei kuitenkaan pystynyt määrittelemään kestävän enimmäistuoton mahdollistavia kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä. ICES arvioi, että kannan koko alitti Blim -arvon ja pysyisi sen alapuolella keskipitkällä aikavälillä, vaikkei kantaa kalastettaisi lainkaan. Tämän vuoksi komissio hyväksyi heinäkuussa 2019 kiireellisiä toimenpiteitä, joilla se päätti kieltää turskanpyynnin kuluvan vuoden loppuun keskeisillä Itämeren itäosan turskan esiintymisalueilla. Tehokkaampi tapa rajoittaa saaliita on kuitenkin kieltää kohdennettu kalastus ja asettaa hyvin alhainen TAC pelkästään sivusaaliille. Komissio pyysi ICESiltä tarvittavat luvut, mutta ICES ilmoitti, ettei se pysty toimittamaan vuoden 2020 tahattomia sivusaaliita koskevia lukuja ennen kuin neuvoston on määrä hyväksyä asetus kuluvan vuoden lokakuussa. Komission arvion mukaan itäisen Itämeren turskan kalastusmahdollisuudet ovat vähentyneet […] prosenttia. Komissio aikoo esittää ehdotuksen vuoden 2020 kalastusmahdollisuuksia koskevan asetuksen muuttamiseksi, kun ICES toimittaa vuoden 2020 tahattomia sivusaaliita koskevat luvut. Kun otetaan huomioon Itämeren itäosan turskakannan tila sekä ICESin lausunto, jonka mukaan kutualueiden rauhoittamisesta voi olla kannalle lisähyötyä, jota ei voida saavuttaa pelkästään TACeilla (esim. kun rekrytointi lisääntyy onnistuneen kudun ansiosta), nykyistä kesäkudun rauhoittamista pidennetään ja sen soveltamisalaa laajennetaan. Lisäksi virkistyskalastus kielletään, koska saalismääristä tulee huomattavia, kun TAC alennetaan vain sivusaaliita koskevaksi hyvin rajoittavaksi kiintiöksi.

Itämeren kalastusta koskeva monivuotinen suunnitelma tuli voimaan 20. heinäkuuta 2016. Tämän suunnitelman mukaan kalastusmahdollisuudet on vahvistettava suunnitelman tavoitteiden mukaisesti ja tavoitteena olevan kalastuskuolevuuden vaihteluväleillä, jotka määritellään parhaissa käytettävissä olevissa tieteellisissä lausunnoissa. Erityisesti tulevat kyseeseen ICESin tai vastaavan riippumattoman tieteellisen elimen antamat lausunnot. Tapauksissa, joissa kannan biomassa on parhaiden tieteellisten lausuntojen mukaisten viitearvojen alapuolella, kalastusmahdollisuudet on määriteltävä tasolle, joka vastaa kalastuskuolevuutta ja jota alennetaan suhteessa kannan biomassan pienenemiseen.

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 6 artiklassa edellytetään, että otetaan käyttöön säilyttämistoimenpiteitä ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot, mukaan lukien tarvittaessa tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) ja muiden neuvoa-antavien elinten laatimat kertomukset sekä asianomaisia maantieteellisiä alueita tai toimivalta-aloja varten perustetuilta neuvoa-antavilta toimikunnilta saadut lausunnot ja jäsenvaltioiden antamat yhteiset suositukset.

(2)Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyvät toimenpiteet, mukaan lukien tarvittaessa tietyt niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioille siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kalakannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EU) N:o 1380/2013 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet.

(3)Asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa asetetaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteeksi saavuttaa kestävän enimmäistuoton hyödyntämistaso mahdollisuuksien mukaan vuoteen 2015 mennessä ja asteittain viimeistään vuonna 2020.

(4)Suurimmat sallitut saaliit, jäljempänä ’TACit’, olisi sen vuoksi vahvistettava asetuksen (EU) N:o 1380/2013 mukaisesti ja saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen samalla eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu sekä ottaen huomioon myös näkemykset, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa.

(5)Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2016/1139 vahvistetaan monivuotinen suunnitelma Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia varten, jäljempänä ’suunnitelma’. Suunnitelmalla pyritään varmistamaan, että meren elollisia luonnonvaroja hyödynnetään siten, että pyydettävien lajien kannat palautetaan sellaisia tasoja suuremmiksi, joilla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto, ja pidetään tällaisilla tasoilla. Tätä varten tavoitteena oleva, vaihteluväleinä ilmoitettu kalastuskuolevuus on asianomaisten kantojen osalta saavutettava mahdollisimman pian ja asteittain vuoteen 2020 mennessä. Vuonna 2020 sovellettavat Itämeren turska-, silakka- ja kilohailikantojen saalisrajoitukset on syytä vahvistaa siten, että ne vastaavat suunnitelman tavoitteita.

(6)Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) mukaan Itämeren länsiosan silakan biomassa osa-alueilla 20–24 on edelleen pienempi kuin kutukannan biomassan kynnysarvo (Blim), jonka alittuessa lisääntymiskyky saattaa alentua. Sen vuoksi ICES suosittaa 29 päivänä toukokuuta 2019 antamassaan kantoja koskevassa vuotuisessa lausunnossaan, ettei kyseistä kantaa pyydetä lainkaan. Asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti on toteutettava kaikki asianmukaiset korjaavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että asianomainen kanta palautetaan nopeasti sellaista tasoa suuremmaksi, jolla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto. Lisäksi kyseinen säännös edellyttää muita korjaavia toimenpiteitä. Tätä varten on otettava huomioon yhteisen kalastuspolitiikan yleisten tavoitteiden ja erityisesti suunnitelman tavoitteiden saavuttamisen aikataulu siltä osin, kun kyseessä ovat hyväksyttyjen korjaavien toimenpiteiden ennakoidut vaikutukset, mutta samalla on myös pyrittävä varmistamaan taloudellisia, sosiaalisia ja työllisyyteen liittyviä hyötyjä koskevien tavoitteiden saavuttaminen asetuksen (EU) N:o 1380/2013 2 artiklassa säädetyn mukaisesti. Vastaavasti sekä asetuksen (EU) 2016/1139 4 artiklan 4 kohdan mukaisesti on asianmukaista vahvistaa Itämeren länsiosan silakkaa koskevat kalastusmahdollisuudet kalastuskuolevuuden vaihteluvälejä alemmalle tasolle, koska tällöin voidaan ottaa huomioon biomassan väheneminen.

(7)ICES pystyi tekemään analyyttisen arvion Itämeren itäosan turskakannasta ensimmäisen kerran moneen vuoteen. ICES arvioi, että biomassa alitti Blim -arvon ja pysyisi sen alapuolella keskipitkällä aikavälillä, vaikkei kantaa kalastettaisi lainkaan. ICES suositteli siksi, ettei kantaa pyydetä lainkaan vuonna 2020. ICES ei kuitenkaan pystynyt määrittelemään kalastuskuolevuuden vaihteluvälin arvoja. Kannan arvioinnin perusteella ja reagoidakseen mahdollisimman nopeasti komissio antoi komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) 2019/1248 Itämeren itäosan turskakannan (Gadus morhua) säilymiseen kohdistuvan vakavan uhan lievittämiseksi toteutettavista toimenpiteistä. Asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti vuoden 2020 kalastusmahdollisuudet on vahvistettava varmistaen, että kanta palautetaan nopeasti sellaista tasoa suuremmaksi, jolla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto.

(8)Jos Itämeren itäosan turskakannan kalastusmahdollisuudet vahvistetaan tieteellisessä lausunnossa esitetylle tasolle, velvoite purkaa kaikki sekakalastuksen saaliit, Itämeren itäosan turskan sivusaaliit mukaan luettuina, johtaisi pullonkaulalajeina tunnetun ilmiön esiintymiseen. Jotta voitaisiin löytää sopiva tasapaino tilanteessa, jossa kalastusta jatketaan sen keskeyttämisestä mahdollisesti aiheutuvien vakavien sosioekonomisten vaikutusten välttämiseksi mutta jossa on samalla tarpeen varmistaa kyseisen kannan hyvän biologisen tilan saavuttaminen, ottaen huomioon, että sekakalastuksessa on vaikeaa kalastaa kaikkia kantoja samanaikaisesti kestävää enimmäistuottoa noudattaen, on aiheellista vahvistaa erityinen TAC Itämeren itäosan turskan sivusaaliille. Tämä TAC olisi vahvistettava tasolle, jolla varmistetaan, ettei kuolevuus kasva, ja joka kannustaa parantamaan valikoivuutta ja välttämään ei-toivottuja saaliita.

(9)Lisäksi asetuksen (EU) 2016/1139 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti on toteutettava muita korjaavia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että kanta palautetaan nopeasti sellaista tasoa suuremmaksi, jolla voidaan saavuttaa kestävä enimmäistuotto. Tieteellisten lausuntojen mukaan erityisesti kutualueiden rauhoittamisesta voi olla kannalle lisähyötyä, jota ei voida saavuttaa pelkästään TACeilla, esimerkiksi kun rekrytointi lisääntyy onnistuneen kudun ansiosta. Itämeren itäosan turskakannan tilan vuoksi on aiheellista pidentää nykyistä Itämeren itäosan turskan kesäkudun rauhoittamista ja laajentaa sen soveltamisalaa. Lisäksi tieteelliset lausunnot osoittavat, että Itämeren itäosan turskan virkistyskalastuksen suhteellinen merkitys riippuu TAC-tasosta. Näin ollen katsotaan, että koska TAC pienenee hyvin merkittävästi, virkistyskalastuksessa pyydetyistä määristä tulee huomattavia. Sen vuoksi on aiheellista kieltää turskan virkistyskalastus osa-alueilla 25 ja 26, joissa Itämeren itäosan turskaa esiintyy eniten.

(10)Itämeren länsiosan turskakannan osalta tieteellisissä lausunnoissa tuodaan esille, että virkistyskalastus vaikuttaa merkittävällä tavalla kannan kalastuskuolevuuteen kokonaisuudessaan. Kannan nykyinen tilanne ja TACin pienentäminen huomioon ottaen on aiheellista alentaa kalastajakohtaista päivittäistä saalisrajoitusta. Tämä ei vaikuta suhteellisen vakauden periaatteeseen, jota sovelletaan kaupalliseen kalastustoimintaan. Lisäksi tieteelliset lausunnot osoittavat, että läntistä ja itäistä turskakantaa esiintyy kumpaakin osa-alueella 24. Itäisen turskakannan suojelemiseksi ja tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi Itämeren itäosan turskakannan kalastuksenhoitoalueen kanssa on aiheellista rajoittaa TACin käyttö osa-alueella 24 turskan sivusaaliisiin, lukuun ottamatta pienimuotoista rannikkokalastusta, jota harjoitetaan passiivisilla pyydyksillä enintään kuuden meripeninkulman etäisyydellä rannasta sijaitsevilla alueilla, joilla veden syvyys on alle 20 metriä, sillä näillä matalilla rannikkoalueilla hallitsevana on läntinen turska. Sen vuoksi ja tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi osa-alueiden 25 ja 26 kanssa turskan virkistyskalastus osa-alueella 24 olisi kiellettävä yli kuuden meripeninkulman päässä rannikosta. Kun otetaan huomioon kannan heikko tila ja tieteelliset lausunnot, joiden mukaan erityisesti kutualueiden rauhoittamisesta voi olla kannalle lisähyötyä, jota ei voida saavuttaa pelkästään TACeilla, esimerkiksi kun rekrytointi lisääntyy onnistuneen kudun ansiosta, talvikudun rauhoitus on aiheellista ottaa uudelleen käyttöön.

(11)Rannikkokalastusmahdollisuuksien täysimääräisen käytön takaamiseksi on aiheellista ottaa lohen osalta käyttöön rajoitettu alueiden välinen jousto ICES-osa-alueilta 22–31 ICES-osa-alueelle 32 joustoa pyytäneelle jäsenvaltiolle.

(12)ICESin lausunnon mukaan 32 prosenttia lohenkalastuksen saaliista ilmoitetaan virheellisesti, erityisesti meritaimensaaliina. Koska Itämerellä suurin osa meritaimenesta pyydetään rannikkoalueilta, meritaimenen kalastus on aiheellista kieltää yli neljän meripeninkulman päässä ja rajoittaa meritaimenen sivusaaliit kolmeen prosenttiin meritaimenen ja lohen kokonaissaaliista; tämän pitäisi osaltaan estää lohisaaliiden ilmoittamista virheellisesti meritaimensaaliina.

(13)Tässä asetuksessa vahvistettujen kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009 ja erityisesti sen 33 ja 34 artiklaa, jotka koskevat saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista sekä kalastusmahdollisuuksien loppuun käyttämistä koskevien tietojen toimittamista komissiolle. Sen vuoksi tässä asetuksessa olisi täsmennettävä koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä niiden lähettäessä komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista.

(14)Neuvoston asetuksella (EY) N:o 847/96 otettiin käyttöön TACien vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyviä lisäedellytyksiä, mukaan lukien 3 ja 4 artiklan mukaiset varo-TACeja ja analyyttisiä TACeja koskevat joustosäännökset. Kyseisen asetuksen 2 artiklan mukaan neuvosto päättää TACeja vahvistettaessa kannoista, joihin 3 tai 4 artiklaa ei sovelleta, käyttäen perustana erityisesti kantojen biologista tilaa. Sen jälkeen otettiin asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdalla käyttöön kaikkia purkamisvelvoitteen alaisia kantoja koskeva vuotuinen joustomekanismi. Jotta näin ollen vältettäisiin liiallinen jousto, joka heikentäisi meren elollisten luonnonvarojen järkiperäisen ja vastuullisen hyödyntämisen periaatetta, haittaisi yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden saavuttamista ja heikentäisi kantojen biologista tilannetta, olisi vahvistettava, että asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklaa sovelletaan analyyttisiin TACeihin vain siinä tapauksessa, ettei asetuksen (EU) N:o 1380/2013 15 artiklan 9 kohdassa säädettyä vuosittaista joustomahdollisuutta hyödynnetä.

(15)Uusien tieteellisten lausuntojen perusteella harmaaturskan alustava TAC olisi ICES-alueella 3a sekä unionin vesillä ICES-alueella 2a ja ICES-suuralueella 4 vahvistettava 1 päivän marraskuuta 2019 ja 31 päivän lokakuuta 2020 väliseksi ajaksi.

(16)Jotta kalastustoiminta ei keskeytyisi ja jotta turvattaisiin unionin kalastajien toimeentulo, tätä asetusta olisi sovellettava 1 päivästä tammikuuta 2020. Tätä asetusta olisi kuitenkin sovellettava harmaaturskaan ICES-alueella 3a sekä unionin vesillä ICES-alueella 2a ja ICES-suuralueella 4 1 päivästä marraskuuta 2019 31 päivään lokakuuta 2020. Asian kiireellisyyden vuoksi tämän asetuksen olisi tultava voimaan välittömästi sen jälkeen, kun se on julkaistu,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU