EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 31.10.2018 COM(2018) 731 final 2018/0379(NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta tehdyn yleissopimuksen pysyvän komitean 38. kokouksessa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta yleissopimuksen liitteen II ja liitteen III muutoksiin



PERUSTELUT 1.Ehdotuksen kohde Tämä ehdotus koskee päätöstä, jolla vahvistetaan unionin puolesta esitettävä kanta Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen pysyvän komitean 38. vuosittaista kokousta varten, siltä osin kuin on kyse suunnitelmasta hyväksyä päätös, joka koskee yleissopimuksen liitteen II ja liitteen III kahta muutosta. Kyseinen kokous pidetään Strasbourgissa, Ranskassa, 27.–30. marraskuuta 2018. 2.Ehdotuksen tausta 2.1.Yleissopimus muuttavien luonnonvaraisten eläinten suojelemisesta Vuoden 1979 yleissopimuksen Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta (Bernin sopimus) (’sopimus’) tarkoituksena on suojella Euroopan luonnonvaraista kasvistoa ja eläimistöä ja niiden elinympäristöä, varsinkin niitä, joiden suojelu vaatii usean valtion yhteistyötä. Kyseessä on hallitustenvälinen sopimus, joka on tehty Euroopan neuvoston johdolla. Sopimus tuli voimaan 1. kesäkuuta 1982. Euroopan yhteisö on ollut tämän sopimuksen sopimuspuoli 1. syyskuuta 1982 lähtien. Tällä hetkellä sopimuksella on 51 sopimuspuolta, mukaan lukien kaikki EU:n jäsenvaltiot. 2.2.Pysyvä komitea Pysyvä komitea on yleissopimuksen päätösvaltaa käyttävä elin, jolla on valtuudet arvioida lajien suojelun tasoa ja tarvittaessa tarkistaa lajien luetteloa yleissopimuksen liitteissä. Pysyvän komitean tehtävät luetellaan sopimuksen 13–15 artiklassa. Pysyvä komitea kokoontuu vähintään kahden vuoden välein ja kun sopimuspuolten enemmistö sitä pyytää. Sen tavaksi on tullut kokoontua joka vuosi. Unionin kanta, joka koskee liitteisiin tehtäviä muutoksia, annetaan neuvoston päätöksellä, joka perustuu komission ehdotukseen. 2.3.Pysyvän komitean suunniteltu säädös Strasbourgissa, Ranskassa 27.–30. marraskuuta 2018 järjestettävässä sopimuksen pysyvän komitean 38. vuosittaisessa kokouksessa on määrä hyväksyä päätös, joka koskee muutosta sopimuksen liitteeseen II ja liitteeseen III (’suunniteltu säädös’). Sopimuksen 17 artiklan mukaisesti sopimuspuolista kahden kolmasosan enemmistön pitää hyväksyä liitteiden muutos. Se tulee voimaan kaikkiin sopimuspuoliin nähden kolme kuukautta pysyvän komitean hyväksynnän jälkeen, jollei kolmannes sopimuspuolista ole ilmoittanut vastustavansa muutosta. Muutos tulee voimaan niihin sopimuspuoliin nähden, jotka eivät ole esittäneet vastalausetta. Suunnitellun säädöksen tarkoituksena on muuttaa sopimuksen liitettä II ja liitettä III sopimuksen 17 artiklan mukaisesti. 3.Unionin puolesta esitettävä kanta Sopimuksen liitteisiin on ehdotettu seuraavaa kahta muutosta: 1) Sveitsi on ehdottanut suden (Canis lupus) suojelutason alentamista ja suden siirtämistä liitteestä II (Täysin rauhoitetut eläinlajit) liitteeseen III (Suojeltavat eläinlajit – sääntely on mahdollista). Sveitsi perustelee ehdotusta sillä, että susien määrä Euroopassa on lisääntynyt voimakkaasti sen jälkeen, kun yleissopimus tuli voimaan, eikä laji enää tarvitse tiukkaa suojelua. Muutos mahdollistaisi susien hallinnan ja valvonnan (myös metsästyksen avulla) ilman, että on tarpeen myöntää poikkeuksia yleissopimuksen 9 artiklan nojalla. Kaikkien susikantojen suojelun tasoa laskettaisiin siten kaikkialla yleissopimuksen osapuolten alueilla riippumatta susien suojelun tasosta ja susikantojen suuntauksista. Sveitsin ehdotus johtaisi käytännössä tähän pienimpään yhteiseen nimittäjään susikantojen suojelussa eri puolilla Eurooppaa eikä se vastaisi suden tämänhetkistä luontodirektiiviin perustuvaa oikeudellista suojelun tasoa. Tuoreen tutkimuksen mukaan yhdeksästä pääasiallisesti rajat ylittävästä susikannasta unionissa ja sen naapurimaissa ainoastaan kolmen kannan suojelun taso on elinvoimainen ja kuuden uhanalainen tai silmällä pidettävä. Sveitsissä elävä Läntisten Keski-Alppien kanta on uhanalainen IUCN:n uhanalaisten lajien luettelon arvioinnissa. Vaikka Sveitsin ehdotuksessa otetaan huomioon haasteet, joita liittyy susien ja ihmisten rinnakkaineloon susien määrän lisääntyessä ja niiden elinalueen laajetessa, kyseinen ehdotus suden suojelun tason heikentämisestä eri puolilla Eurooppaa ei ole perusteltua tieteen ja suojelun näkökulmasta.

Kaikkien ehdotusten, joilla muutetaan suden oikeudellisen suojelun tasoa Euroopassa, olisi perustuttava kattavaan arviointiin niiden seurauksista suden suojelun tasolle ei puolilla Eurooppaa. Käytettävissä olevat tiedot osoittavat, että useimmissa EU:n jäsenvaltioissa, erityisesti niissä, joissa susi on täysin rauhoitettu, lajin suojelun taso on edelleen epäsuotuisa. Lisäksi vuonna 2019 EU:n jäsenvaltiot toimittavat päivitetyt kertomukset suden suojelun tasosta, kuten luontodirektiivin 17 artiklassa edellytetään. Tämän vuoksi unionin olisi lykättävä tätä muutosehdotusta koskevan kannan vahvistamista siihen saakka, kun kyseiset tiedot ovat käytettävissä. 2) Norja toimitti ehdotuksen valkoposkihanhen (Branta leucopsis) siirtämisestä liitteestä II (Täysin rauhoitetut eläinlajit) liitteeseen III (Suojeltavat eläinlajit – sääntely on mahdollista). Ehdotuksen tueksi esitettyjen perustelujen mukaan valkoposkihanhen koko kannan koko on lisääntynyt kymmenkertaiseksi vuodesta 1980 (110 000) vuoteen 2010 (1 319 000). Tähän on ollut syynä muun muassa maatalouden tehostaminen, jonka myötä saataville on tullut suuria määriä ravintoa. Näin ollen laji ei enää tarvitse tiukkaa suojelua koko levinneisyysalueellaan. Ehdotus ei vastaa valkoposkihanhen tämänhetkistä oikeudellisen suojelun tasoa lintudirektiivin perusteella, koska sitä ei luetella direktiivin liitteessä II (lajit, joita voidaan metsästää). Laji mainitaan lintudirektiivin liitteessä I (edellyttää erityisten suojelualueiden nimeämistä). Parhaillaan laaditaan luonnosta yhden lajin hoitosuunnitelmaksi valkoposkihanhea varten Afrikan ja Euraasian muuttavien vesilintujen suojelemisesta tehdyn sopimuksen (AEWA) puitteissa, jotta voidaan puuttua kannan erittäin nopeaan kasvuun ja erityisesti siitä aiheutuviin ongelmiin (maataloudelle aiheutuvat vahingot sekä riskit lentoturvallisuudelle). Suunnitelma mahdollistaisi levinneisyysalueella olevissa valtioissa avustamisen päätöksentekoprosessissa, joka liittyy poikkeusten soveltamiseen. Tähän kuuluisivat poikkeusten kumulatiivisten vaikutusten säännöllinen arviointi sekä kannan tilan ja maataloudelle aiheutuvien vahinkojen tai lentoturvallisuuteen kohdistuvien riskien kehittymisen seuranta. Se helpottaisi tietojen vaihtoa ja mahdollisesti poikkeustoimenpiteiden koordinointia levinneisyysalueella valtioissa, jotta voidaan parantaa poikkeustoimenpiteiden tehokkuutta ja välttää tahattomia vaikutuksia lentoreittien osalta. Suunnitelma on tarkoitus hyväksyä sopimuksen osapuolten 7. kokouksessa joulukuussa 2018. Unionin olisi tuettava Norjan muutosehdotusta, jotta voidaan puuttua kyseisen lajin kannan erittäin nopeaan kasvuun ja erityisesti tästä aiheutuviin ongelmiin (maataloudelle aiheutuvat vahingot sekä riskit lentoturvallisuudelle), jotta EU:n ulkopuoliset yleissopimuksen osapuolet voivat soveltaa kannan hallinnan toimenpiteitä, mukaan lukien tämän lajin metsästys tarpeen mukaan. Kuitenkin koska tällä hetkellä suunnitteilla ei ole lintudirektiivin liitteiden muutosta eikä se ole mahdollista yleissopimuksen edellyttämässä lyhyessä määräajassa (90 päivää), unionin on ilmoitettava, että toistaiseksi se soveltaa yleissopimuksen 12 artiklan nojalla tiukempia suojelutoimia. Tämän vuoksi on tarpeen, että neuvosto tekee päätöksen unionin puolesta esitettävästä kannasta muutoksia koskevaan ehdotukseen pysyvän komitean 38. kokousta varten. Pysyvän komitean suunnitellun päätöksen aihe koskee aluetta, jolla unionilla on yksinomainen ulkoinen toimivalta SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti, koska kyseinen alue kuuluu jo suuressa määrin yhteisten sisäisten sääntöjen piiriin (luonto- ja lintudirektiivit). 4.Oikeusperusta 4.1.Menettelyllinen oikeusperusta 4.1.1.Periaatteet Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”. Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”. 4.1.2.Soveltaminen tässä asiassa Pysyvä komitea on sopimuksella perustettu elin. Säädös, joka pysyvän komitean olisi annettava, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla sopimuksen 6 artiklan mukaisesti. Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita. Päätösehdotuksen menettelyllinen oikeusperusta on näin ollen SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta. 4.2.Aineellinen oikeusperusta 4.2.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää. 4.2.2.Soveltaminen tässä asiassa Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tarkoitus ja sisältö liittyvät ympäristöön. Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on 192 artiklan 1 kohta. 4.3.Päätelmät Ehdotetun päätöksen oikeusperustana olisi oltava SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohta yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa. 5.Suunnitellun säädöksen julkaiseminen Koska pysyvän komitean säädöksellä muutetaan yleissopimuksen liitettä II ja liitettä III, on aiheellista julkaista se hyväksymisen jälkeen Euroopan unionin virallisessa lehdessä. 2018/0379 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelusta tehdyn yleissopimuksen pysyvän komitean 38. kokouksessa Euroopan unionin puolesta esitettävästä kannasta yleissopimuksen liitteen II ja liitteen III muutoksiin EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 192 artiklan 1 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1)Unioni hyväksyi Euroopan luonnonvaraisen kasviston ja eläimistön sekä niiden elinympäristön suojelua koskevan yleissopimuksen (Bernin sopimus), jäljempänä ’sopimus’, neuvoston päätöksellä 82/72/ETY, ja se tuli voimaan 1 päivänä syyskuuta 1982. (2)Sopimuksen 17 artiklan nojalla pysyvä komitea voi tehdä päätöksen sopimuksen liitteiden muuttamisesta. (3)Pysyvän komitean on määrä 27–30 päivänä marraskuuta 2018 pidettävässä 38. kokouksessaan hyväksyä päätös sopimuksen liitteen II ja liitteen III muuttamisesta. (4)On aiheellista määrittää kanta, joka esitetään unionin puolesta pysyvässä komiteassa, koska päätös tulee sitomaan unionia.