A4-0158/95

Päätöslauselma komission neuvostolle antamasta tiedonannosta «Unionin Itämeren alueen politiikan suuntaviivat» (SEK(94)1747 - C4-0011/95)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon 25. lokakuuta 1994 päivätyn komission neuvostolle antaman tiedonannon «Unionin Itämeren alueen politiikan suuntaviivat» (SEK(94)1747 - C4-0011/95),

- ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston Cannesissa 26. - 27. kesäkuuta 1995 tekemät johtopäätökset Itämeren alueen yhteistyöstä,

- ottaa huomioon neuvoston 29. toukokuuta 1995 tekemät johtopäätökset unionin politiikasta Itämeren alueella,

- ottaa huomioon 13. heinäkuuta 1994 päivätyn komission tiedonannon neuvostolle «Eurooppa- sopimuksista eteenpäin - suunnitelma Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymisen valmistelemiseksi», KOM(94)0320, ja 27. heinäkuuta 1994 päivätyn seuranta-asiakirjan, KOM(94)0361,

- ottaa huomioon 30. marraskuuta 1994 antamansa päätöslauselman Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymistä valmistelevasta Euroopan unionin strategiasta silmällä pitäen Eurooppa- neuvoston Essenissä pidettävää kokousta (9. - 10. joulukuuta 1994) ((EYVL C 363, 19.12.1994, s. 16)),

- ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminassa kesäkuussa 1993 ja Essenissä joulukuussa 1994 pidettyjen huippukokousten johtopäätökset Keski- ja Itä-Euroopan maita koskevasta liittymisstrategiasta,

- ottaa huomioon 9. helmikuuta 1994 antamansa päätöslauselman Kaliningradista (Königsbergistä), Venäjän erillisalueesta Itämeren alueella: nykyisen tilanne ja tulevaisuus Euroopan näkökulmasta katsottuna ((EYVL C 61, 28.2.1994, s. 74)),

- ottaa huomioon ulko- ja turvallisuusasiain sekä puolustuspolitiikan valiokunnan mietinnön ja taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan sekä aluepoliittisen valiokunnan lausunnot (A4-0158/95),

A. katsoo, että on koko unionin etujen mukaista edistää myönteistä ja vakaata poliittista, taloudellista ja sosiaalista kehitystä Puolassa ja Baltian maissa sekä Luoteis-Venäjällä sijaitsevien Kaliningradin ja Pietarin alueilla, sekä saada nämä valtiot uudelleen ja tärkeinä osallistujina mukaan eurooppalaiseen kehitykseen ja yhä tiivistyvään eurooppalaiseen yhteistyöhön,

B. ottaa huomioon, että Itämerellä on yhdeksän rannikkovaltiota, joista neljä on unionin jäseniä; Puolan kanssa on tehty Eurooppa-sopimus, jollainen tehdään pian myös Viron, Latvian ja Liettuan kanssa; yhdeksäs rannikkovaltio, Venäjä, ei ole jäsen, mutta on assosioitunut unioniin kumppanuussopimuksella ((Venäjän kanssa tehtyä kumppanuussopimusta ei ole kuitenkaan vielä ratifioitu.)),

C. katsoo, että alueellisen yhteistyön tukemisella on kerrannaisvaikutus unionin ohjelmien laajuuteen ja tehokkuuteen; tämä koskee sekä unionin Itämeren alueen politiikkaa että myös sen kumppanuutta Välimeren alueen kanssa,

D. katsoo, että nykyisessä taloudellisessa siirtymävaiheessa vapaakauppa, markkinoiden avoimuus ja taloudellinen, sosiaalinen ja ekologinen kehitys ovat ratkaisevia Euroopan itäisten ja läntisten osien elintasoerojen tasoittamisessa,

E. katsoo, että välittömimmin Itämeren ja sen ympäristön elämää uhkaavat erilaiset saasteet, mikä puolestaan johtuu ympäristötuhoista maalla,

F. ottaa huomioon, että Itämeren alueen asukkailla on yhteinen eurooppalainen kulttuuriperintö, jota on elvytettävä ja kannustettava,

G. ottaa huomioon, että ainoastaan Itämeren alueella EU:lla on välitön maaraja Venäjän kanssa; tämän vuoksi alueella on erityinen turvallisuusulottuvuus,

H. katsoo, että Itämeren alueen vakaus on rakennettava yhdessä Venäjän kanssa, ei sitä vastaan, ja että kestävä turvallisuusjärjestys voidaan rakentaa ainoastaan USA:n liittolaisena ja yhteistyössä demokraattisen Venäjän kanssa,

I. ottaa huomioon, että Viro, Latvia, Liettua ja Puola ovat jo WEU:n liitännäisjäseniä ja että kaikki Itämeren rannikkovaltiot ovat mukana NATO:n rauhankumppanuudessa,

J. katsoo, että Itämeren alueen taloudellisessa yhteistyössä tarvitaan alueellista näkökulmaa; Euroopan unioni on suuren kokemuksensa ansiosta luonnollinen kumppani juuri aluepolitiikassa,

Itämeren alue - osa uutta Eurooppaa

1. Katsoo, että Itämeren alue on tärkeä osa uutta Eurooppaa ja puoltaa kokonaisvaltaista unionin politiikkaa, jonka on määrä edistää vakautta, demokraattista, taloudellista, sosiaalista ja ekologista kehitystä sekä oikeusvaltiokehitystä Itämeren alueella sekä edistää hakijamaiden, Puolan ja kolmen Baltian maan yhdentymistä Eurooppaan tukemalla niitä koskevaa liittymisstrategiaa;

2. Suhtautuu myönteisesti komission tiedonantoon neuvostolle unionin Itämeren alueen politiikasta, SEK(94)1747;

3. Suhtautuu myönteisesti Eurooppa-sopimusten tekemiseen kolmen Baltian maan kanssa, mikä merkitsee näiden maiden integroimista Keski- ja Itä-Eurooppaa koskevaan liittymisstrategiaan niillä edellytyksillä, jotka on kirjattu Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminassa kesäkuussa 1993 pidetyn huippukokouksen johtopäätöksiin ja jotka on vahvistettu viime vuonna Eurooppa-neuvoston Essenin huippukokouksessa (joulukuu 1994); vaatii, että liittymisen on tapahduttava kunkin hakijamaan oman valmiuden pohjalta;

Rakenne kasvua varten

4. Suhtautuu myönteisesti unionin vapaakauppasopimuksiin kolmen Baltian maan kanssa ja ehdottaa, että seuraavassa vaiheessa perustetaan yleiseurooppalainen vapaakauppa-alue, jossa kaikille Itämeren rannikkovaltioille annettaisiin mahdollisuus kilpailla Euroopan markkinoilla; ehdottaa myös, että muiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden keskinäistä yhteistyötä tehostetaan;

5. Suhtautuu myönteisesti siihen taloudelliseen tukeen, jota unioni on tähän mennessä kanavoinut alueen taloudelliseen kehitykseen rakennerahastojen, Pharen, Tacisin ja muiden välineiden kautta, painottaa lisäavun tarvetta sekä sitä, että etusijalle on asetettava yhteistyö sosiaalialan järjestöjen kanssa ja näiden välillä, tavoitteena oikeudenmukaisen yhteiskunnan rakentaminen ja erityistavoitteina demokratian ja oikeusvaltion rakentaminen, tällä fyysisen ja henkisen infrastruktuurin kehittäminen sekä ympäristönsuojelualueella;

6. Katsoo, että koko Itämeren alue on liitettävä mukaan Euroopan laajuisten verkkojen suunnitteluun, ja toteaa, että Via Baltica ja Helsingin-Pietarin väylä on jo hyväksytty verkkoon kuuluviksi väyliksi;

7. Painottaa sitä, että tieverkoista ja satamaverkoista on tehtävä niiden strategisia ympäristövaikutuksia koskeva tutkimus;

8. Korostaa sijoitusten ja yritystoiminnan merkitystä alueen taloudelliselle kehitykselle ja painottaa erityisesti yhteisyritysten myönteisiä vaikutuksia tiedon välittämisen, kielten oppimisen ja kulttuurivaihdon kannalta, ja vaatii samansuuntaisia toimia myös virkamiesten lisäkoulutuksen järjestämiseksi, erityisesti entisissä sosialistisissa maissa;

Itämeren ja sen ympäristön kestävä kehitys

9. Ehdottaa, että ympäristö asetetaan etusijalle unionin Itämeren ohjelmassa; ehdottaa, että ympäristöhankkeita koskevaa Life-ohjelmaa, jota on nyt mahdollista käyttää Itämeren alueen hankkeisiin, hyödynnettäisiin alueella enemmän; muistuttaa, että Phare-ohjelman ympäristöosa on liian pieni ja että sitä on laajennettava, sekä painottaa, että nämä toimet voidaan mahdollisten muutosten avulla toteuttaa unionin nykyisten ohjelmien osana;

10. Vaatii, että Itämeren puhdistaminen määrätään tavoitteeksi ja että Itämeren suojelukomission, HELCOMin, laatima toimintaohjelma toteutetaan;

11. Korostaa, että alueen ydinturvallisuuden parantamiseksi tarvitaan koko unionin yhteistyötä ja että itäisille rannikkovaltioille on annettava mahdollisuus puhtaiden ja turvallisten energialähteiden käyttöön;

Kulttuuriperinnön aseman palauttaminen

12. Ehdottaa, että unioni tukee kulttuurivaihtoa alueella, erityisesti edistämällä tiedotusvälineiden välistä vaihtoa;

13. Ehdottaa Eurofaculty-hankkeen voimavarojen lisäämistä ja hankkeen laajentamista käsittämään myös Kaliningradin ja Pietarin yliopistot Tempus/Phare- ja Tempus/Tacis- varoin;

Kansalaisten turvallisuus

14. Painottaa oikeusvaltion toteuttamisen merkitystä alueella sekä salakuljetuksen ja rikollisuuden torjuntaa;

15. Suhtautuu myönteisesti siihen, että rikollisuuden torjunta on sisällytetty Viron, Latvian ja Liettuan Eurooppa-sopimuksiin; tukee Europolin kehittämistä edelleen ja ehdottaa Europolin paikallistoimiston perustamista Itämeren itärannalle, esimerkiksi Riikaan;

16. Katsoo, että merirajoja ja Itämeren rannikkovalvontajärjestelmiä on vahvistettava ja aseiden ja huumausaineiden salakuljetuksen vastaisia toimia tehostettava;

Yhteisen turvallisuuden rakentaminen

17. Katsoo, että vakauttamissopimus on onnistunut käynnistämään rakentavan vuoropuhelun Itämeren rannikkovaltioiden välillä, ja korostaa, että on tärkeää jatkaa tätä työtä ETYJin puitteissa osana unionin Itämeren politiikkaa;

18. Katsoo, että on tuettava vähemmistöjen, erityisesti Baltian maiden venäjänkielisten asukkaiden sopeutumista yhteiskuntaan ja toteaa, että Itämeren neuvostolla on nyt oma oikeusasiamies, joka käsittelee ihmisoikeuksia, demokraattista kehitystä ja vähemmistöjen oikeuksia;

19. Kehottaa kaikkia Itämeren ympärysvaltioita noudattamaan Euroopan ihmisoikeussopimusta sekä tunnustamaan yksityisen kansalaisen oikeuden vedota Euroopan ihmisoikeuskomission (ihmisoikeussopimuksen 25 artikla) ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen sitovan tuomiovallan (ihmisoikeussopimuksen 46 artikla) sekä noudattamaan oikeusvaltion periaatteita ja kunnioittamaan ihmisoikeuksia ja perusvapauksia, myös vähemmistöjen osalta;

20. On sitä mieltä, että sotilaallisen läsnäolon vähentäminen Kaliningradin alueella lisäisi merkittävästi alueen vakautta ja antaisi näin ollen tärkeän sysäyksen Kaliningradin alueen liittämiseksi alueellisen yhteistyön piiriin;

21. Huomauttaa, että Kaliningradin, Pietarin, Karjalan ja Kuolan alueet muodostavat erityisen haasteen tasapainoiselle sosiaalis-taloudelliselle kehitykselle, ja kehottaa komissiota ottamaan nämä alueet asianomaisten Euroopan unionin tuki- ja yhteistyöohjelmien piiriin, ottaen huomioon laajat ongelmat, jotka liittyvät ydinturvallisuuteen sekä aseteollisuuden muuntamiseen siviilituotannoksi;

22. Puoltaa jäsenvaltioiden ja assosioitujen maiden pääsyä kaikkiin turvallisuusjärjestelyihin, joihin jäsenvaltiot jo osallistuvat, tunnustaen jokaisen valtion oikeuden päättää omasta turvallisuuspolitiikastaan;

Alueellisen yhteistyön edistäminen

23. Katsoo, että Itämeren neuvosto ja Euroopan arktisen alueen Barentsin neuvosto ovat unionin Itämeren alueen politiikan tärkeitä yhteistyökumppaneita, koska ne muun ohella muodostavat rajasillan Euroopan unionin jäsenvaltioiden ja ulkopuolisten valtioiden välille;

24. On sitä mieltä, että Itämeren alueen taloudellinen yhteistyö edellyttää alueellista näkökulmaa, ja ehdottaa sen vuoksi unionin Itämeren alueellisen ohjelman käynnistämistä, joka kattaa koko alueen ja johon kuuluu monenkeskistä ja alueiden välistä yhteistyötä;

25. Ehdottaa, että tietty osa niistä unionin ohjelmien varoista, joita alueella voidaan käyttää yleisten sääntöjen mukaisesti, varataan Itämeren yhteistyöhön ja että budjettivaliokuntaa pyydetään tutkimaan ohjelman toteuttamismahdollisuuksia nykyisissä budjettikehyksissä;

26. Ehdottaa, että komissio lisää Pharen rajojen yli toteutettavaan toimintaan varattua osaa tarkoituksena lisätä sen käyttöaloja alueella; ehdottaa, että Tacisin käyttö avattaisiin koskemaan myös rajojen yli toteutettavaa yhteistyötä; ehdottaa, että luodaan konkreettiset tavat, joilla voidaan yhteensovittaa Phare CBC, rakennerahastot/Interreg II ja Tacis ja yhdistää niiden suunnittelu, ja että merirajat luetaan rajoiksi kaikissa rajojen yli toteutettavissa ohjelmissa;

Rajojen yli toteutettavan yhteistyön muotoilu

27. On sitä mieltä, että EU-edustustojen pikainen perustaminen Baltian maiden pääkaupunkeihin on erittäin tärkeää maiden kanssa käytävän poliittisen vuoropuhelun, Pharen toteuttamisen valvonnan sekä näiden maiden unionille antaman kannatuksen ja niiden unionia koskevan tietämyksen kannalta;

28. Ehdottaa, että unioni antaa Itämeren neuvostolle tärkeämmän aseman alueen hankkeiden ja tärkeysjärjestyksen määrittämisessä, että Itämeren neuvoston toiminta ja päätökset otetaan komissiossa paremmin huomioon ja että Itämeren neuvoston on myös jatkettava vuoropuhelua kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa eri yhteistyömuotojen yhteensovittamisen parantamiseksi;

29. Pyytää puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle sekä unionin jäsenvaltioiden ja Itämeren neuvoston jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.