FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 259/94

Kansainväliset kirjanpitostandardit ja kansainvälisen tilinpäätösstandardilautakunnan hallinto

P6_TA(2008)0183

Euroopan parlamentin päätöslauselma 24. huhtikuuta 2008 kansainvälisistä kirjanpitostandardeista (IFRS) ja kansainvälisen tilinpäätösstandardilautakunnan (IASB) hallinnosta (2006/2248(INI))

(2009/C 259 E/17)

Euroopan parlamentti, joka

— ottaa huomioon kansainvälisten tilinpäätösstandardien soveltamisesta 19. heinäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1606/2002 (1),

— ottaa huomioon yhtiöoikeuden viimeaikaisesta kehityksestä ja tulevaisuudennäkymistä 4. heinäkuuta 2006 antamansa päätöslauselman (2),

— ottaa huomioon Euroopan komission Euroopan arvopaperikomitealle (ESC) ja parlamentille antaman ensimmäisen kertomuksen IFRS-standardien (International Financial Reporting Standards) ja kolmansien maiden kansallisten tilinpäätösnormistojen (Generally Accepted Accounting Principles, GAAP) lähentämisestä,

— ottaa huomioon komission yksiköiden heinäkuussa 2007 laatiman työasiakirjan kansainvälisen tilinpäätösstandardilautakunnan (IASB) ja kansainvälisen tilinpäätösstandardikomitean säätiön (IASCF) hallinnon ja rahoituksen kehityksestä,

— ottaa huomioon neuvoston 10. heinäkuuta 2007 antamat päätelmät IASB:n hallinnosta ja rahoituksesta sekä sen 11. heinäkuuta 2006 antamat päätelmät kansainvälisen kirjanpitostandardilautakunnan rahoituksesta,

— ottaa huomioon Euroopan keskuspankin 19. joulukuuta 2006 päivätyn kertomuksen ”Assessment of accounting standards from a financial stability perspective”,

— ottaa huomioon Euroopan tilinpäätösraportoinnin neuvoa-antavan ryhmän (EFRAG) IASB:lle lähettämän kirjeen pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sovellettavia kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja (pk-yritysten IFRS) koskevasta lausuntoluonnoksesta,

— ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan puheenjohtajan 3. lokakuuta 2007 päivätyt kirjeet, jotka oli osoitettu komissiolle vastaukseksi Yhdysvaltain arvopaperi- ja pörssikomission (SEC) kuulemiseen sekä Yhdysvaltain kongressin asiasta vastaavien valiokuntien puheenjohtajille,

— ottaa huomioon komission, Japanin rahoitusvalvontaviranomaisten (FSA), arvopaperimarkkinavalvojien kansainvälisen yhteistyöjärjestön (IOSCO) ja SEC:n 7. marraskuuta 2007 antaman lausuman IASCF:n hallinnon vahvistamiseksi tehtävästä työstä,

— ottaa huomioon SEC:n 21. joulukuuta 2007 tekemän päätöksen ulkomaisiin liikkeeseenlaskijoihin sovellettavasta IFRS:stä,

— ottaa huomioon perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla yhtiömuodoltaan tietynlaisten yhtiöiden tilinpäätöksistä 25. heinäkuuta 1978 annetun neljännen neuvoston direktiivin 78/660/ETY (3) ja perustamissopimuksen 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla konsolidoiduista tilinpäätöksistä 13. kesäkuuta 1983 annetun seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY (4) (neljäs ja seitsemäs yhtiöoikeusdirektiivi),

— ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan,

— ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön ja oikeudellisten asioiden valiokunnan lausunnon (A6-0032/2008),

A. ottaa huomioon, että IFRS-konseptin kehittämisen tarkoituksena oli luoda todella maailmanlaajuiset kirjanpitostandardit julkisen kaupankäynnin kohteena oleville yrityksille,

B. ottaa huomioon, että EU:n alueella toimivien julkisen kaupankäynnin kohteena olevien yritysten on tammikuusta 2005 lähtien ollut noudatettava kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja konsolidoitujen tilinpäätöstensä laadinnassa,

C. ottaa huomioon, että asetuksella (EY) N:o 1606/2002 kansainvälisen tilinpäätösstandardikomitean säätiölle (IASCF)/kansainväliselle tilinpäätösstandardilautakunnalle (IASB) on tosiasiallisesti annettu lakia säätävän elimen asema,

D. toistaa yhtiöoikeuden viimeaikaisesta kehityksestä ja tulevaisuudennäkymistä 4. heinäkuuta 2006 antamansa edellä mainitun päätöslauselman 37–39 kohdassa esittämänsä kannan,

E. ottaa huomioon, että Euroopan unioni on IFRS:n omaksumisesta lähtien saanut näkemystä ja asiantuntemusta, jota on hyödynnettävä, kun keskustellaan IASCF:n/IASB:n jatkokehityksestä; ottaa huomioon, että lainkäyttöalueilla, jotka eivät ole luopuneet omista kirjanpitonormeistaan vaan ainoastaan ryhtyneet yhtenäistämisprosessiin, ei ehkä ole samaa asiantuntemusta ja kokemusta,

F. ottaa huomioon, että IASCF:n uuden puheenjohtajan nimittämistä edeltänyt 17 kuukauden aika herättää kysymyksen tämän elimen jäsenten nykyisen valinta- ja nimittämismenettelyn tehokkuudesta,

G. katsoo, että Euroopan unionin suhtautumista IASCF:ään/IASB:hen olisi muutettava jälkikäteisreagoinnista ennakoivaksi,

H. ottaa huomioon, että kesän 2007 subprime-kriisi on uudella tavalla korostanut kirjanpitostandardien ja erityisesti käsitteiden ”käypä arvo” ja ”market-to-market” merkitystä talouden vakauden kannalta,

Avoimet ja vastuunalaiset kansainväliset organisaatiot

1. uskoo vakaasti, että on kehitettävä laadukkaita maailmanlaajuisia tilinpäätösnormeja;

2. panee merkille, että IASCF on yksityinen itsesääntelevä elin, jolle on asetuksella (EY) N:o 1606/2002 annettu Euroopan unionissa lainsäätäjän asema; myöntää, että IASCF:n/IASB:n avoimuudessa ja vastuunalaisuudessa saattaa olla puutteita sen johdosta, että ne eivät ole minkään demokraattisesti valitun hallituksen valvonnassa, ja sen johdosta, että EU:n toimielimet eivät ole luoneet niihin liittyviä kuulemisen ja demokraattisen päätöksenteon menettelyjä ja käytäntöjä, jotka ovat tavanomaisia sen omissa lainsäädäntömenettelyissä; pitää kuitenkin tervetulleena, että IASCF/IASB on pyrkinyt korjaamaan näitä puutteita muun muassa kahdesti vuodessa pidettävillä kokouksilla, joissa IASCF tarkastaa IASB:n toiminnan, uusien standardien vaikutustenarvioinneilla sekä ottamalla käyttöön viralliset palautelausunnot julkisessa kuulemisessa saaduista kommenteista;

3. katsoo, että IASCF:n/IASB:n rakenteita ja valvontaa koskevien tyydyttävien ratkaisujen puuttuessa olisi käynnistettävä keskustelu IASCF/IASB:n sisällyttämisestä kansainväliseen hallintajärjestelmään, esimerkiksi Kansainvälinen valuuttarahasto, Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö ja Maailmanpankki;

4. korostaa, että kansainvälisissä standardointielimissä tarvitaan enemmän taustaltaan eurooppalaisia jäseniä, jotta voidaan varmistaa todella kansainvälinen lähestymistapa sekä se, että Euroopan unionin painoarvo ylivoimaisesti suurimpana talousalueena ja alueena, jolla sijaitsee suurin määrä IFRS:ää soveltavia yrityksiä, otetaan tasapainoisella tavalla huomioon; uskoo, että kaikkien IASCF:n/IASB:n johtoelinten jäsenten/valtuutettujen (trustees) olisi oltava kotoisin valtioista, jotka soveltavat tai aikovat soveltaa IFRS:ää; kannattaa luottojäsenten ehdotusta, jonka mukaan IASCF:n perussääntöön olisi sisällytettävä maantieteellistä vähimmäistasapainoa koskeva määräys;

5. toteaa, että IASB:n hankkeet ovat enenevässä määrin niin teoreettisia ja monimutkaisia, että erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset (pk-yritykset) eivät aina pysty noudattamaan niitä;

6. toteaa lisäksi, että IASB ei ota riittävässä määrin huomioon eräitä liiketoiminnan käytännön näkökohtia; katsoo, että käyttäjän kannalta on tärkeää, että kirjanpidon tilinpäätösmuotoista esitystapaa voidaan käyttää sellaisenaan muihin tarkoituksiin, joista voidaan mainita taloudellisten tietojen antaminen sijoittajille, tulosseuranta ja finanssihallinto;

7. tukee avointa ja jatkuvaa keskustelua kirjanpidon standardeista; katsoo näin ollen, että IASB:n olisi vahvistettava sidosryhmiä koskevaa prosessia siten, että kaikkien IFRS-käyttäjien ja sijoittajien mielipiteet otetaan huomioon;

8. katsoo kuitenkin, että hallintoa ja vastuunalaisuutta on parannettava seuraavilla toimilla:

a) perustetaan julkinen valvontaelin, johon osallistuvat kaikki IASCF:n/IASB:n julkiset sidosryhmät, mukaan luettuna erityisesti lainsäätäjät ja valvontaviranomaiset; ja perustetaan elin, joka antaa markkinatoimijoille, mukaan luettuna valmistelijat ja käyttäjät sellaisilta lainkäyttöalueilta, joilla IFRS:n käyttö on pakollista, esittämään vuosittain kertomus kansainvälisten kirjanpitostandardien asettamisen toiminnasta IASCF:n/IASB:n hallintoelimille,

b) tällainen valvontaelin voisi vastata jäsenten (trustees) valinnasta ja nimittämisestä avoimessa menettelyssä, jolla varmistetaan sekä ehdokkaiden pätevyys että kaikkien sidosryhmien tasapainoinen maantieteellinen edustus; tämä lisäisi nimittämismenettelyn avoimuutta ja parantaisi merkittävästi jäsenten legitiimiyttä,

c) varmistetaan, että IASB:n, neuvoa-antavan standardointitoimikunnan (SAC) ja kansainvälisten tilinpäätöskysymysten tulkintakomitean (IFRIC) koostumusta parannetaan ja että jäsenet kiinnittävät huomiota siihen, että nimittämismenettely on avoin ja eri eturyhmien edut otetaan asianmukaisesti huomioon,

d) jäsenet osallistuvat entistä enemmän IASB:n ja sen työohjelman valvontaan ja valvovat erityisesti sitä, kuinka työohjelma laaditaan ja kuinka mandaatit annetaan IASB:lle,

e) varmistetaan, että IASCF:n perussäännössä määrätään, että IASB kehittää sellaisia kirjanpitoratkaisuja, jotka paitsi ovat teknisesti moitteettomia niin myös ilmentävät sitä, mikä on kaikkien käyttäjien (sijoittajat ja valvojat) ja tilinpäätösten laatijoiden kannalta tarpeen ja mahdollista, ja

f) kaikista hankkeista tehdään vaikutustenarviointi, jotta nähdään luonnoksiin liittyvät kustannukset ja hyödyt (mukaan luettuna käyttäjäyrityksille aiheutuvat) ja jotta voidaan erityisesti korostaa talouden vakaudelle aiheutuvia seurauksia;

9. toteaa, että komissio pyrkii edellä mainitussa 7. marraskuuta 2007 annetussa lausunnossa – kuten se teki huhtikuussa 2006 sopiessaan suuntaviivoista Yhdysvaltain viranomaisten kanssa – ennakoimaan ratkaisuja, vaikka olisi tehokkuuden ja legitiimisyyden kannalta parempi toteuttaa avoin kuulemisprosessi ja keskustelu, jonka osan tämä päätöslauselma voisi muodostaa;

10. muistuttaa, että IASCF:n/IASB:n vastuunalaisuuteen ja hallinnointiin tehtävät parannukset eivät saa luoda liikaa byrokratiaa, ja niillä on varmistettava, että teknisiä kysymyksiä ei tarpeettomasti politisoida;

11. katsoo, että IASB:n on ennen standardin laatimiseen ryhtymistä otettava huomioon todelliset tarpeet sekä asiaan liittyvät tiedot, joita käyttäjät (tilintarkastajat, sijoittajat ja valvojat) pitävät tarpeellisina;

12. kehottaa IASB:tä toteuttamaan ennen uuden standardin hyväksymistä vaikutustenarviointeja kaikissa eturyhmissä ottaen huomioon maantieteellisen monimuotoisuuden ja markkinoiden rakenteen; pitää myönteisenä IASCF:n luottojäsenten ilmoitusta, jonka mukaan he aikovat viitata vuoden 2007 vuosikertomuksessaan täytäntöönpanon jälkeen laadittuihin arviointeihin ja palautelausuntoihin;

13. vaatii, että tilinpäätösstandardeja laaditaan tai muutetaan vain silloin, kun sen on selvästi osoitettu olevan tarpeen ja hyödyllistä, ja perusteellisen etukäteiskuulemismenettelyn toteuttamisen jälkeen;

14. katsoo, että tällä alalla komission aloiteoikeuteen on yhdistettävä asianmukainen ennakkokuulemismenettely;

15. on neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että IASB:n hallintorakenteen parantamiseksi päätetyt toimet on toteutettava asianmukaisen työohjelman mukaisesti; katsoo, että sama koskee myös kaikkia parlamentin ehdottamia toimia;

16. katsoo, että parlamenttia olisi kuultava perusteellisesti hyvissä ajoin toimintasuunnitelmasta sekä uusien standardien määrittämishankkeiden painopisteiden ja suunnan asettamisesta; kehottaa tässä yhteydessä kuulemaan parlamenttia varhaisessa vaiheessa;

17. katsoo, että IASCF:n/IASB:n rahoitusrakenne, joka perustuu nykyisellään suurelta osin muun muassa yritysten ja tarkastusyritysten vapaaehtoisiin maksuihin, herättää kysymyksiä; kehottaa IASCF:ää/IASB:tä tutkimaan, miten rahoitusjärjestelmää voitaisiin muuttaa siten, että ensinnäkin kaikki käyttäjäryhmät osallistuvat riittävästi rahoitukseen ja toiseksi varmistetaan, että rahoittajien ja käyttäjien välillä ei vallitse eturistiriitoja, ja kolmanneksi huolehditaan siitä, että kirjanpitostandardeista tehdään yleisesti saatavia; kehottaa komissiota tutkimaan, voisiko se harkita rahoitukseen osallistumista ja jos voisi, millaisin ehdoin;

18. katsoo, että IASCF:n/IASB:n avoin ja vakaa rahoitus on ratkaisevan tärkeää; kehottaa komissiota tarkastelemaan, olisiko mahdollista luoda yhtenäinen EU:n rahoitusmenetelmä, ja jos vastaus on myönteinen, miten se voisi tapahtua;

IFRS-standardien täytäntöönpano Euroopan unionissa

19. pitää välttämättömänä, että yhteisö tuo mielipiteensä julki johdonmukaisemmin, jotta voidaan varmistaa, että sillä on mahdollisimman suuri vaikutusvalta kaikissa kirjanpitostandardien laatimis-, tulkinta- ja täytäntöönpanoprosessin vaiheissa;

20. panee merkille, että IFRS on tehnyt työtä helpottaakseen tilinpäätösten vertailua eri maiden välillä, samalla teollisuuden alalla toimivien kilpailijoiden välillä ja eri teollisuudenalojen välillä;

21. panee merkille IFRS:n ansiot, jotka eivät koske vain teknistä kirjanpitoa vaan myös hyödyttävät pääomamarkkinoita sekä Euroopan unionin johtavaa asemaa;

22. toteaa, että komission meneillään olevan vaalikauden alussa vuonna 2004 käynnistämät pyöreän pöydän keskustelut IFRS:n yhtenäisestä soveltamisesta Euroopan unionissa (5) eivät ole toivotulla tavalla vahvistaneet odotuksia keskustelujen mahdollisuuksista ilmentää unionin näkökantoja ja etuja;

23. korostaa, että käyttöönoton ja soveltamisen johdonmukaisuus vaikuttaa merkittävällä tavalla IFRS:n menestymiseen, mutta muistuttaa, että kyseessä ovat periaatteisiin perustuvat standardit ja että sen vuoksi johdonmukaisuuteen ei tulisi pyrkiä ammattitaitoon perustuvan harkinnan kustannuksella;

24. on neuvoston kanssa samaa mieltä siitä, että edellä mainitut pyöreän pöydän neuvottelut on otettava paljon suuremmassa määrin huomioon IASB:n standardeja koskevassa työssä;

25. toteaa, että yhteisön hyväksyntämenettelyyn osallistuu monia toimijoita; korostaa erityisesti, että komissio käyttää apunaan monia toimijoita, joiden toimivalta menee aivan selvästi päällekkäin; huomauttaa, että nämä päällekkäisyydet tarjoavat mahdollisuuden lisätä tehokkuutta ja avoimuutta;

26. katsoo, että yhteisön käytössä olevat foorumit (tilinpäätöskysymysten sääntelykomitea, EFRAG), joilla se voi saada äänensä kuuluviin, eivät anna sille mahdollisuutta toimia yhdenvertaisesti verrattuna sellaisiin maihin, joilla on keskitettyihin tarkastus- ja valvontaviranomaisiin perustuvat rakenteet (esimerkiksi Yhdysvalloissa Financial Accounting Standards Board ja SEC sekä Japanissa Accounting Standards Boar ja Financial Services Authority);

27. katsoo, että luomalla virtaviivaisempi EU-rakenne, jonka yhteydessä otetaan huomioon kansalliset kirjanpitokysymyksiä käsittelevät rakenteet, voitaisiin erityisesti silloin, jos joitakin nykyisiä eläimiä tarvittaessa lakkautetaan, osaltaan edistää yksinkertaistamista ja vahvistaa samalla roolia, joka Euroopan unionilla olisi oltava maailmanlaajuisesti; kehottaa komissiota laatimaan ja esittämään yhteistyössä parlamentin, jäsenvaltioiden ja Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean kanssa ehdotuksen, jolla luodaan EU-rakenne, joka muodostaa legitiimin osapuolen kansainvälisellä tasolla ja takaa standardien yhdenmukaisen tulkitsemisen ja soveltamisen;

28. on tyytyväinen tapaan, jolla se on käyttänyt toimivaltaansa tällä alalla, ja muistuttaa, että parlamentti aikoo osallistua tarkistetussa komiteamenettelyssä entistä tiiviimmin IFRS:n laatimiseen ja tunnustamiseen; toteaa kuitenkin, että parlamentti osallistuu virallisesti vain hyväksyntämenettelyn viimeiseen vaiheeseen; vaatii myös aikataulusyistä varmistamaan, että parlamenttia kuullaan perusteellisesti menettelyn jo siinä vaiheessa, kun IASB:n työohjelma laaditaan ja uusia tilinpäätösstandardeja koskevaa hanketta käsitellään, jotta vältettäisiin ajautuminen EU:n omaan erityisversioon IFRS:stä tai tarve tehdä jälkikäteen muutoksia;

29. uskoo, että EU:ssa julkisen kaupankäynnin kohteena olevat yritykset kärsisivät, jos IFRS-muunnelmia käytetään muutoin kuin viimeisenä keinona;

30. katsoo, että ainakin seuraaviin näkökohtiin on kiinnitettävä erityistä huomiota:

a) IASB:n yleiset perusteet (IASB:n toiminnan käsitteellinen perusta): muistuttaa, että tilinpäätöksiä tehdään pääomamarkkinoilla toimivien sijoittajien lisäksi myös monille muille toimijoille, kuten velkojille, työntekijöille, viranomaisille, omistajille ja asiakkaille;

b) IAS/IFRS-merkinnän käyttö (tilinpäätösten esittäminen): muistuttaa, että IASB:n olisi toteutettava ratkaisuja, joissa otetaan huomioon se, millaisia tarpeita on eri lainkäyttöalueilla, joilla IFRS-standardit on tehty pakollisiksi;

c) IAS 32 ja IAS 39: kehottaa IASB:tä sisällyttämään IAS 32:een omien varojen määritelmän, joka antaa kaikille yhtiömuodoille ja erityisesti osuuskunnille ja henkilöyhtiöille mahdollisuuden kirjata osuuksien omistajien maksama pääoma taseeseen omiksi varoiksi, sekä pyrkiä suojauslaskennan osalta ratkaisuun, joka perustuu pankkilaitosten tosiasialliseen riskinhallintaan;

d) yritysten yhteenliittymät (yrityskauppojen kirjaaminen tilinpäätökseen): muistuttaa, että IASB:n olisi ratkaistava käyvän arvon periaatteen soveltamisalan laajuus;

e) käypään arvoon arvostaminen: katsoo, että IASB:n olisi tehtävä päätöksensä neuvottelutulosten perusteella ja rajoitettava nähtävissä olevien vaikutusten perusteella käyvän arvon periaatteen soveltamista;

f) palveluja koskevat käyttöoikeussopimukset (järjestelyt, joiden puitteissa yritys – toimiluvan saaja – saa toimiluvan myöntäjältä – yleensä valtiolta – oikeuden tarjota julkisia palveluja ja sitoutuu palvelujen tarjoa-miseen): muistuttaa tässä yhteydessä, että on löydettävä tasapainoisia ratkaisuja;

g) tulosraportointi (esitetään kaikki varojen ja velkojen muutokset, jotka johtuvat liiketoimista tai muista liiketapahtumista, paitsi ne, jotka liittyvät liiketoimiin omistajien kanssa): muistuttaa, että on löydettävä tapapainoisia ratkaisuja;

31. katsoo, että käyvän arvon periaatteen soveltaminen voi olla yrityksille kallista ja saattaa johtaa epärealistisiin arvioihin: esimerkiksi, jos arviota todellisilla markkinoilla ei ole, käyvän arvon periaate ei välttämättä anna oikeaa kuvaa yritysten todellisesta arvosta; katsoo myös, että on otettava huomioon se, että käyvän arvon periaatteen soveltaminen rahoitusvaroihin ja -velkoihin ei aina tuota realistista tulosta;

32. katsoo, että kun otetaan huomioon IFRS:n käytön ja verotuksen mahdolliset yhteydet, näiden standardien laatimista, voimaantuloa ja tulkintaa koskevilla ehdoilla voi olla erittäin voimakas vaikutus jäsenvaltioihin;

33. pitää myönteisenä vaalikauden alusta lähtien kehitettyä käytäntöä, jossa talous- ja raha-asioiden valiokunta järjestää kerran vuodessa IASB:n puheenjohtajan kuulemisen ja epävirallisia tapaamisia IASCF:n jäsenten kanssa, ja vaatii, että tulevaisuudessa IASB:n ja IASCF:n puheenjohtajien on toimitettava Euroopan parlamentille vuosittain kertomus kaikista parlamentin kannalta tärkeistä asioista (mukaan lukien niiden työohjelma, henkilöstöratkaisut, rahoitus ja kiistanalaiset standardit);

34. tukee IASB:n pyrkimyksiä parantaa nykyisiä standardeja, mutta ilmaisee huolensa siitä, että jatkuvien mukautusten ja jopa pienten muutosten tekeminen voi käydä kalliiksi ja johtaa kalliisiin muutoksiin suurissa yrityksissä; katsoo, että muutoksia tulisi tehdä vain siinä tapauksessa, jos ne katsotaan tarpeellisiksi kustannus-hyötyanalyysin perusteella;

Pk-yritysten IFRS-standardit

35. panee merkille, että IASB toteuttaa laajan kuulemisen ja kenttätutkimuksia valmistellessaan luonnosta pienissä ja keskisuurissa yrityksissä sovellettavaksi IFRS:ksi; vaatii, että näiden kuulemisten ja tutkimusten tulokset otetaan jatkossa huomioon paremmin kuin pk-yritysten IFRS:n luonnoksen valmistelussa tapahtui; korostaa, että tämä on tarpeen, jos Euroopan unioni joskus aikoo harkita pk-yritysten IFRS-standardien huomioon ottamista tai hyväksyä pk-yrityksiä koskevia EU-standardeja, joilla pyritään saavuttamaan lähentymistä pk-yritysten IFRS-standardien kanssa;

36. toteaa, että pk-yrityksissä on laajalti vallalla käsitys, jonka mukaan IASB:n ehdottamat pk-yritysten IFRS-standardit ovat niille aivan liian monimutkaiset ja niissä viitataan monin paikoin täydelliseen IFRS-standardiin; katsoo, että liitetietoja koskevat vaatimukset ovat liian laajoja ja että tietojenantovelvollisuudesta aiheutuva työmäärä on suhteeton verrattuna siitä saataviin hyötyihin; on huolissaan siitä, että luonnos suunniteltiin suhteellisen suuria pk-yrityksiä (yli 50 työntekijää) silmällä pitäen, ja toteaa, että useimmat pk-yritykset ovat pienempiä; panee merkille, että pk-yritykset ovat huolissaan myös siitä, että IASB aikoo muuttaa standardeja kahden vuoden välein; katsoo kuitenkin, että se voisi olla hyödyllinen valinnainen siirtymäväline suuremmille ja laajentuville pk-yrityksille, mutta korostaa, että tämä ei saisi olla välivaihe matkalla kohti pakollista yhtenäistämistä;

37. katsoo, että IFRS-standardin vapaaehtoisen soveltamisen edistäminen (tai siihen kannustaminen) ei ole riskitöntä; katsoo, että jos jotkin jäsenvaltiot päättävät soveltaa lopullisia pk-yritysten IFRS-standardeja IASB:n päättämässä muodossa, se voisi johtaa sisämarkkinoiden pirstoutumiseen ja jopa hankaloittaa pk-yritysten kirjanpitoa kaikkialla Euroopan unionissa;

38. korostaa, että IASB:lle ei ole annettu mitään poliittista toimeksiantoa kehittää pk-yritysten IFRS-standardia; toteaa, että hyväksyntämenettely koskee vain julkisen kaupankäynnin kohteena olevien yritysten kansainvälisiä tilinpäätösstandardeja ja tulkintoja; toteaa myös, että hyväksyntämenettelyä ei voida soveltaa pk-yritysten IFRS-standardien tunnustamiseen;

39. kehottaa ensin arvioimaan, onko IASB:n kehittämästä standardista lainkaan hyötyä Euroopan unionissa toimiville pk-yrityksille; panee merkille, että IASB pitää itseään tavallisesti pääomamarkkinoilla toimivien sijoittajien etujen vuoksi toimivana standardien asettajana; tunnustaa tässä yhteydessä, että IASB toteaa ”johtopäätösten perusteluissa”, että pk-yritysten vaatimukset ovat erilaisia kuin pääomamarkkinoilla toimivien sijoittajien; kysyy, onko IASB:llä tällä hetkellä riittävästi pk-yrityksiin liittyvää asiantuntemusta; myöntää kuitenkin, että muualla maailmassa kenties toivotaan standardia pk-yrityksiä varten, ja ehdottaa, että tämä tarve arvioidaan tarkemmin; korostaa, että tämä ei ratkaise sitä, hyväksyykö EU myöhemmin laadittavan standardin;

40. toteaa, että neljäs ja seitsemäs yhtiöoikeusdirektiivi muodostavat Euroopan unionissa toimivien pk-yritysten vuositilinpäätöksen oikeudellisen kehyksen ja että on vielä selvitettävä, missä suhteessa IASB:n ehdottamat pk-yritysten IFRS-standardit ovat neljänteen ja seitsemänteen yhtiöoikeusdirektiiviin; katsoo, että neljäs ja seitsemäs yhtiöoikeusdirektiivi voisivat muodostaa EU:n pk-yritysten, mukaan luettuna henkilöyhtiöt, tilinpäätöstä koskevien vaatimusten perustan;

41. katsoo, että Euroopan unionin olisi huolellisesti arvioitava, olisiko hyödyllisempää sitoutua pk-yritysten IFRS-standardiin vai kehittää oma riippumaton ja kattava pk-yrityksiä koskeva standardi; katsoo myös, että mahdollinen EU-ratkaisu voitaisiin sovittaa IFRS-viitekehykseen velvoittamatta pk-yrityksiä soveltamaan koko IFRS-standardia;

42. katsoo, että Euroopan unionissa toimivien pk-yritysten kirjanpitovaatimukset on laadittava käyttäjien tarpeita vastaavaksi; suosittaa siksi vielä kerran käyttäjien tarpeiden tarkkaa tutkimista;

43. kehottaa komissiota edellä mainitun perusteella jatkamaan yhtiöoikeuden sekä pk-yritysten tilinpäätösten ja tilintarkastuksen yksinkertaistamista asianmukaisen lainsäädännön, erityisesti neljännen ja seitsemännen yhtiölainsäädäntödirektiivin, avulla;

44. toteaa, että kirjanpitosäännökset vaikuttavat erittäin suuresti koko talousoikeuteen ja uudella pk-yritysten IFRS-standardilla on laaja-alaisia vaikutuksia pk-yrityksiin ja että tosiasiassa sillä puututtaisiin merkittävästi etenkin kansalliseen yritysvero-oikeuteen; toteaa, että ”käyvän arvon” periaatteeseen perustuva pk-yritysten IFRS-standardi on vastoin toisilla lainkäyttöalueilla vallitsevaa pääoman säilyttämisen periaatetta eikä aina pk-yritysten (verotuksellisen) edun mukainen;

45. katsoo, että pk-yritysten IFRS-standardissa on otettava huomioon se, että Euroopan unionissa on erilaisia yritysmuotoja (esimerkiksi henkilöyhtiöt ja osuuskunnat); katsoo siksi, että tällaisen IFRS-standardin on sisällettävä omien varojen selkeä määritelmä, jossa pk-yritysten erityistarpeet otetaan huomioon;

46. pitää valitettavana sitä, että luonnoksessa pk-yritysten IFRS:ksi ei oteta riittävällä tavalla huomioon sitä, että pk-yritysten tilinpäätösten kohderyhmään kuuluvat lähinnä yksityiset osakkeenomistajat, luotonantajat, liikekumppanit ja työntekijät, eivätkä tuntemattomat sijoittajat kuten asia on pörssiyhtiöissä, ja korostaa, että pk-yritysten tilejä tutkivat ovat kiinnostuneita lyhytaikaisten sijoitusten sijasta pitkäaikaisesta liikekumppanuudesta;

47. kehottaa komissiota järjestämään tavanomaisen lainsäädäntömenettelyn yhteydessä perusteellisen kuulemismenettelyn Euroopan unionissa toimivien pk-yritysten kirjanpidon puitteista ja peruuttamaan sitoutumisensa panna täytäntöön ja hyväksyä pk-yritysten IFRS-standardi ja estämään siten standardien rinnakkainen soveltaminen Euroopan unionissa niin kauan kuin EU:n sisäistä prosessia ei ole viety loppuun; kannustaa komissiota harkitsemaan mahdollisuutta vähentää pk-yritysten hallinnollista taakkaa kirjanpidon ja tilintarkastuksen alalla;

48. tunnustaa kuitenkin, että pk-yritysten kirjanpito- ja tilintarkastusmenetelmiä on yksinkertaistettava yleisesti, ja muistuttaa toisaalta, että pk-yritykset luovat työpaikkoja ja vauhdittavat talouskasvua;

Lähentämistä ja vastaavuutta koskeva etenemissuunnitelma

49. muistuttaa, että kaikkien kansainvälisten toimijoiden tavoitteena on viime kädessä oltava IFRS:n täysi täytäntöönpano; tunnustaa jännitteet, jotka syntyvät, kun pyritään yhtäältä mahdollisimman suureen yhtenäisyyteen ja toisaalta halutaan säilyttää Euroopan unionin täysi toimivalta poiketa maailmanlaajuisesti saavutettavissa olevasta konsensuksesta; korostaa, että maailmanlaajuisista standardeista tehtävät poikkeukset olisi rajoitettava sekä Euroopan unionissa että muualla maailmassa mahdollisimman vähäisiksi; katsoo, että kolmansien maiden olisi voitava käsitellä Euroopan unionia yhtenä kokonaisuutena eikä kohdella 27 eri jäsenvaltiota eri tavoin ja että meneillään olevia prosesseja, joilla pyritään olemassa olevien järjestelmien lähentämiseen, ei pidä hyväksyä kuin välivaiheina;

50. panee merkille maailmanlaajuisten standardien luomisen ja lähentämisen tärkeyden ja toivottavuuden, ja tunnustaa, että tilinpäätösstandardien maailmanlaajuinen lähentäminen etenee yhä nopeammin;

51. kannattaa lähentämistä ja vastaavuutta; korostaa kuitenkin, että tiettyjen kolmansien maiden standardeihin lähentämistä on arvioitava ennakolta sen osalta, missä määrin lähentäminen ja vastaavuus vaikuttavat EU:n tilinpäätösten valmistelijoihin ja käyttäjiin ja erityisesti pk-yrityksiin, ja kehottaa IASB:tä ottamaan tämän huomioon;

52. toteaa, että lähentäminen etenee, ja ennakoi tästä aiheutuvan vaaran, että erityisesti suurten kolmansien maiden taloudelliset ja yhtiöoikeudelliset puitteet otetaan huomioon kun taas EU:n kehykset jäävät sivuosaan;

53. panee merkille, että SEC esitti 20. kesäkuuta 2007 ehdotuksen ulkomaisten liikkeeseenlaskijoiden tilinpäätösten hyväksymisestä ilman mukauttamisvaatimusta, jos ne on laadittu IASB:n hyväksymän IFRS:n englanninkielisen version pohjalta; korostaa tavoitteena olevan, että EU:n voimassa olevaan lainsäädäntöön sisällytetyt IFRS-standardit saavat SEC:n hyväksynnän;

54. pitää tervetulleena EU:n ja Yhdysvaltain kirjanpidon suuntaviivojen alalla saavutettua edistystä ja SEC:n äskettäistä ilmoitusta, jonka mukaan se sallii ulkomaisten yksityisten liikkeeseenlaskijoiden esittää tilinpäätökset IFRS:n mukaisesti, mukauttamatta niitä US GAAP:hen; tukee komission SEC:lle 26. syyskuuta 2007 osoittamassa kirjeessä hahmoteltua lähestymistapaa;

55. muistuttaa, että olennainen tekijä kansainvälisen mielenkiinnon kohdistumisessa IFRS-standardeihin oli Euroopan unionin määrätietoinen päätös velvoittaa kaikki julkisen kaupankäynnin kohteena olevat yritykset laatimaan konsolidoidut tilinpäätöksensä IFRS-standardien mukaisesti vuoden 2005 alusta lähtien;

56. palauttaa mieleen, että Yhdysvaltain presidentti, Eurooppa-neuvoston puheenjohtaja ja Euroopan komission puheenjohtaja allekirjoittivat 30. huhtikuuta 2007 vuotuisen huippukokouksen päätteeksi yhteisen julkilausuman, jossa todetaan tilinpäätösraportoinnista seuraavaa: ”Rahoitusmarkkinat. Parannetaan edellytyksiä, joilla Yhdysvaltain tilinpäätösnormisto ja IFRS-standardit tunnustetaan molemmilla lainkäyttöalueilla ilman yhteensovittamistarvetta viimeistään vuonna 2009”;

57. palauttaa mieleen, että vielä ei ole ratkaistu kysymystä IFRS-standardeja soveltavien eri lainkäyttäjien toimivallasta niiden lopullisen tulkinnan vahvistamiseen, mikä voi johtaa ristiriitaisiin tulkintoihin; toteaa, että vain eurooppalaisilla viranomaisilla ja tuomioistuimilla on toimivalta päättää EU:n oman IFRS-standardin lopullisesta tulkinnasta, ja kehottaa komissiota varmistamaan, että näin on myös jatkossa; katsoo, että komission on yhdessä jäsenvaltioiden ja parlamentin kanssa kehitettävä järjestelmä, jolla varmistetaan IFRS-standardien yhdenmukainen tulkinta ja soveltaminen kaikkialla EU:ssa;

*

* *

58. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitealle (CERS), kansainvälisen tininpäätösstandardikomitean säätiölle (IASCF) ja kansainväliselle tilinpäätösstandardilautakunnalle (IASB).

(1) EYVL L 243, 11.9.2002, s. 1.

(2) EUVL C 303 E, 13.12.2006, s. 114.

(3) EYVL L 222, 14.8.1978, s. 11.

(4) EYVL L 193, 18.7.1983, s. 1.

(5) Pyöreän pöydän neuvotteluissa ovat edustettuina IASB, Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea (CESR), EFRAG, Fédération des Experts Comptables Européens, Businesseurope, tarkastusyritykset ja komissio; niissä keskustellaan tärkeistä asioista mutta ei tulkita voimassa olevia standardeja.