Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI rahoitusvälineiden markkinoista ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY kumoamisesta(uudelleenlaadittu) /* KOM/2011/0656 lopullinen - 2011/0298 (COD) */





PERUSTELUT 1. Ehdotuksen tausta Marraskuussa 2007 voimaan tullut rahoitusvälineiden markkinoita koskeva direktiivi (rahoitusmarkkinadirektiivi) kuuluu EU:n finanssimarkkinoiden yhdentymisen kulmakiviin. Tämä nk. Lamfalussy-menettelyn[1] mukaisesti hyväksytty direktiivi koostuu puitedirektiivistä (direktiivi 2004/39/EY)[2], täytäntöönpanodirektiivistä (direktiivi 2006/73/EY)[3] ja täytäntöönpanoasetuksesta (asetus N:o 1287/2006)[4]. Rahoitusmarkkinadirektiivillä luodaan sääntelykehys pankkien ja sijoituspalveluyritysten rahoitusvälineiden markkinoilla tarjoamille sijoituspalveluille (kuten arvopaperivälitys, neuvonta, kaupankäynti, salkunhoito, merkintä jne.) sekä markkinoiden ylläpitäjien toiminnalle säännellyillä markkinoilla. Siinä vahvistetaan myös näihin toimintoihin liittyvät kansallisten toimivaltaisten viranomaisten valtuudet ja velvollisuudet. Tärkeimpänä tavoitteena on edistää EU:n finanssimarkkinoiden yhdentymistä, kilpailukykyä ja tehokkuutta. Käytännössä sillä poistettiin jäsenvaltioiden mahdollisuus vaatia, että kaiken rahoitusvälineillä tapahtuvan kaupankäynnin on tapahduttava perinteisissä pörsseissä, ja mahdollistettiin Euroopan laajuinen kilpailu kyseisten pörssien ja vaihtoehtoisten kauppapaikkojen välillä. Lisäksi siinä annettiin pankeille ja sijoituspalveluyrityksille aiempaa vapaampi oikeus tarjota sijoituspalveluja kaikkialla EU:ssa, kunhan ne noudattava toiminnan järjestämistä ja ilmoitusten antamista koskevia vaatimuksia sekä kattavia sääntöjä sijoittajansuojan varmistamiseksi. Kun rahoitusmarkkinadirektiivi on nyt ollut voimassa 3,5 vuotta, voidaan todeta, että kilpailu kauppapaikkojen välillä rahoitusvälineiden kaupassa on lisääntynyt ja sijoittajilla on enemmän valinnanvaraa palveluntarjoajien ja saatavilla olevien rahoitusvälineiden osalta. Teknologian kehitys on vauhdittanut tätä kehitystä. Yleisesti ottaen liiketoimien kustannukset ovat alentuneet ja markkinoiden yhdentyminen on edennyt.[5] Esiin on kuitenkin noussut myös joitakin ongelmia. Toimintaympäristöön, jolla on enemmän kilpailua, liittyy ensiksikin uusia haasteita. Kilpailun lisääntymisestä saadut edut eivät ole jakautuneet tasapuolisesti kaikkien markkinaosapuolten välillä, eikä niitä ole aina siirretty edelleen loppusijoittajille, olipa sitten kyse yksityis- tai suursijoittajista. Kilpailusta aiheutuva markkinoiden pirstoutuminen on myös muuttanut kaupankäyntiympäristöä ja erityisesti kauppatietojen keruuta monimutkaisemmaksi. Lisäksi monet rahoitusmarkkinadirektiivin säännökset ovat jääneet jälkeen markkinoiden ja teknologian kehityksestä. Tämä saattaa vaarantaa yhteisen edun mukaisen tavoitteen luoda avoimet ja tasapuoliset toimintaedellytykset kauppapaikkojen ja sijoituspalveluyritysten välille. Finanssikriisi on lisäksi tuonut esiin heikkoudet muiden rahoitusvälineiden kuin osakkeiden sääntelyssä. Näillä välineillä käydään kauppaa lähinnä ammattimaisten sijoittajien välillä. Aiemmat oletukset siitä, että vähimmäistason avoimuudella, valvonnalla ja sijoittajasuojalla tällaisessa kaupankäynnissä päästään parempiin tuloksiin markkinoiden tehokkuuden kannalta, eivät enää päde. Nopea innovointi ja rahoitusvälineiden monimutkaistuminen korostavat entisestään ajantasaisen ja korkeatasoisen sijoittajansuojan merkitystä. Vaikka rahoitusmarkkinadirektiivin kattavat säännöt ovat osoittautuneet oikeutetuiksi finanssikriisin kokemusten valossa, niihin on tarpeen tehdä parannuksia, jotka ovat samaan aikaan sekä kohdennettuja että kunnianhimoisia. Rahoitusmarkkinadirektiivin tarkistaminen on sen vuoksi erottamaton osa uudistuksia, joilla pyritään luomaan finanssikriisin jälkeen entistä turvallisempi, vakaampi, avoimempi ja vastuullisempi finanssijärjestelmä, joka toimii talouselämän ja koko yhteiskunnan hyväksi, ja joilla varmistetaan, että EU:n finanssimarkkinat ovat yhdentyneemmät, tehokkaammat ja kilpailukykyisemmät.[6] Se on myös olennainen väline, jotta G20-maat[7] voivat täyttää sitoumuksensa, joka koskee finanssijärjestelmän vähemmän säänneltyjen ja vaikeaselkoisempien osien kehittämistä sekä eri markkinasegmenttien – erityisesti pörssin ulkopuolisen kaupankäynnin kohteena usein olevien rahoitusvälineiden markkinasegmentin[8] – toiminnan järjestämisen, avoimuuden ja valvonnan parantamista. Rahoitusmarkkinadirektiivi täydentää OTC-johdannaisia, keskusvastapuolia ja kauppatietorekistereitä koskevaa lainsäädäntöehdotusta[9]. Kohdennettuja parannuksia tarvitaan myös hyödykejohdannaismarkkinoiden valvonnan ja avoimuuden parantamiseksi, jotta voidaan varmistaa, että ne edistävät suojaamista (hedging) ja hinnanmuodostusta. Samoin niitä tarvitaan markkinarakenteiden ja teknologian kehityksen vuoksi, jotta voidaan varmistaa terve kilpailu ja markkinoiden tehokkuus. Sijoittajansuojajärjestelmään on tehtävä toimintatavoissa tapahtuneeseen kehitykseen perustuvia erityismuutoksia, joilla vahvistetaan sijoittajien luottamusta. EU on sitoutunut Jacques de Larosièren johtaman korkean tason asiantuntijaryhmän suositusten ja Ecofin-neuvoston päätelmien[10] mukaisesti rajoittamaan tarvittaessa harkintavaltaa, jota jäsenvaltioille on jätetty suhteessa EU:n finanssipalveludirektiiveihin. Tämä on yhteinen pyrkimys kaikilla rahoitusmarkkinadirektiivin tarkistamisen kattamilla osa-alueilla. Tämä luo osaltaan yhteistä sääntökirjaa EU:n finanssimarkkinoille, auttaa tasapuolisten toimintaedellytysten luomisessa jäsenvaltioille ja markkinaosapuolille, parantaa valvontaa ja täytäntöönpanoa, vähentää markkinaosapuolille aiheutuvia kustannuksia sekä kohentaa markkinoille pääsyn edellytyksiä ja EU:n finanssialan maailmanlaajuista kilpailukykyä. Rahoitusmarkkinadirektiivin muuttamista koskeva ehdotus jaetaan sen vuoksi kahteen osaan. Siihen kuuluu ensiksikin asetus, jossa asetetut vaatimukset liittyvät kaupan avoimuutta koskevien tietojen julkistamiseen ja liiketoimia koskevien tietojen antamiseen toimivaltaisille viranomaisille, selvitysjärjestelmien syrjimätöntä käyttöä haittaavien esteiden poistamiseen, johdannaisten pakolliseen kaupankäyntiin organisoiduissa kauppapaikoissa, rahoitusvälineitä ja johdannaispositioita koskeviin erityisiin valvontatoimiin sekä ilman sivuliikettä toimivien kolmansien maiden yritysten palvelutarjontaan. Lisäksi siihen kuuluu direktiivi, jolla muutetaan sijoituspalvelujen tarjoamista koskevia erityisvaatimuksia, nykyisessä direktiivissä myönnettyjen poikkeusten laajuutta, sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämiseen ja menettelytapoihin liittyviä vaatimuksia, kauppapaikkojen toiminnan järjestämiseen liittyviä vaatimuksia, tietopalvelujen tarjoajien toimilupaa ja jatkuvaluonteisia velvoitteita, toimivaltaisten viranomaisten valtuuksia, seuraamuksia sekä sivuliikkeen välityksellä toimiviin kolmansien maiden yrityksiin sovellettavia sääntöjä. 2. Intressitahojen kuulemisen ja vaikutusten arvioinnin tulokset Ehdotus on tulosta jatkuvasta laaja-alaisesta vuoropuhelusta ja kuulemisesta, joissa ovat olleet mukana kaikki tärkeimmät sidosryhmät, kuten arvopaperimarkkinavalvojat ja kaikki markkinaosapuolet, kuten liikeeseenlaskijat ja yksityissijoittajat. Siinä otetaan huomioon näkemykset, joita esitettiin 8. joulukuuta 2010 ja 2. helmikuuta 2011 välisenä aikana järjestetyssä julkisessa kuulemisessa[11] sekä 20. ja 21. syyskuuta 2010 pidetyssä kattavassa ja runsaasti osallistujia keränneessä julkisessa kuulemisessa[12], ja palaute, jota on annettu monien sidosryhmien kanssa joulukuusta 2009 lähtien pidetyissä laajoissa kokouksissa. Lisäksi ehdotuksessa otetaan huomioon Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean (CESR) eli nykyisen Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) julkistamiin asiakirjoihin ja teknisiin neuvoihin sisältyvät huomautukset ja analyysit.[13] Rahoitusmarkkinadirektiivin tarkistamista on valmisteltu myös teettämällä kaksi tutkimusta[14] ulkopuolisilla konsulteilla. Ensimmäisessä PriceWaterhouseCoopersilta 10. helmikuuta 2010 tilatussa ja 13. heinäkuuta 2010 vastaanotetussa tutkimuksessa keskityttiin markkinatoimintoja ja muita rahoitusmarkkinadirektiiviin liittyviä kysymyksiä koskevien tietojen keruuseen. Toisessa tutkimuksessa, joka perustui Europe Economicsille 21. heinäkuuta 2010 annettuun toimeksiantoon ja joka vastaanotettiin 23. toukokuuta 2011, keskityttiin analysoimaan rahoitusmarkkinadirektiivin tarkistuksen yhteydessä tarkasteltujen toimintavaihtoehtojen kustannuksia ja hyötyjä. Komissio arvioi eri toimintavaihtoehtojen vaikutuksia parempaa sääntelyä koskevan politiikan mukaisesti. Toimintavaihtoehtoja arvioitiin seuraavien perusteiden mukaan: markkinatoimintojen avoimuus sääntelyviranomaisten ja markkinatoimijoiden kannalta, sijoittajansuoja ja sijoittajien luottamus, tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n markkinapaikoille ja kaupankäyntijärjestelmille sekä kustannustehokkuus eli se, missä määrin eri vaihtoehdoilla saavutetaan asetetut tavoitteet ja helpotetaan arvopaperimarkkinoiden toimintaa kustannustehokkaalla ja vaikuttavalla tavalla. Tarkistetun rahoitusmarkkinadirektiivin noudattamisesta aiheutuvat kertaluonteiset kustannukset arvioidaan yhteensä 512–732 miljoonaksi euroksi ja jatkuvat kustannukset 312–586 miljoonaksi euroksi. Tämän perusteella kertaluonteiset kustannukset vaikuttavat EU:n pankkialan kokonaistoimintamenoihin 0,10–0,15 prosenttia ja jatkuvat kustannukset 0,06–0,12 prosenttia. Kustannukset ovat nyt huomattavasti alhaisemmat kuin rahoitusmarkkinadirektiivin antamisen aikaan. Rahoitusmarkkinadirektiivin antamisesta aiheutuvien kertaluonteisten kustannusten vaikutukset arvioitiin 0,56 prosentiksi (vähittäis- ja säästöpankit) ja 0,68 prosentiksi (investointipankit) ja rahoitusmarkkinadirektiivin noudattamisesta aiheutuvien jatkuvien kustannusten vaikutukset 0,11 prosentiksi (vähittäis- ja säästöpankit) ja 0,17 prosentiksi (investointipankit) suhteessa kokonaistoimintamenoihin. 3. Ehdotuksen oikeudellinen sisältö 3.1. Oikeusperusta Ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaan. Rahoitusmarkkinadirektiivillä korvattaisiin direktiivi 2004/39/EY yhdenmukaistettaessa kansallisia säännöksiä, jotka koskevat sijoituspalveluyrityksille myönnettävää toimilupaa sijoituspalvelujen tarjoamiseksi ja sijoitustoiminnan harjoittamiseksi, määräosuuksien hankkimista, sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden käyttöä, tähän liittyviä kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion valvontaviranomaisten toimivaltuuksia sekä säänneltyjen markkinoiden ja markkinatietojen tarjoajien toimilupa- ja toimintaedellytyksiä. Ehdotuksen päätavoitteena ja ‑kohteena on yhdenmukaistaa kansalliset säännökset, jotka koskevat oikeutta harjoittaa toimintaa sijoituspalveluyrityksinä, säänneltyinä markkinoina ja tietopalvelujen tarjoajina, niiden hallintoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä ja niiden valvontakehystä. Näistä syistä ehdotus perustuu SEUT-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaan. Tämä ehdotus täydentää ehdotettua asetusta [rahoitusmarkkina-asetus], joka sisältää yhtenäiset ja sellaisenaan sovellettavat vaatimukset rahoitusvälineiden markkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi esimerkiksi kaupankäyntitietojen julkistamisessa, liiketoimista ilmoittamisessa toimivaltaisille viranomaisille sekä toimivaltaisten viranomaisten ja EAMV:n erityisvaltuuksissa. 3.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti (SEUT-sopimuksen 5 artiklan 3 kohta) EU:n tasolla olisi toteutettava toimia vain, jos jäsenvaltiot eivät voi yksin riittävällä tavalla saavuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita, vaan ne voidaan ehdotetun toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin EU:n tasolla. Useimmat tähän tarkistukseen sisältyvät kysymykset kuuluvat jo nykyisen rahoitusmarkkinadirektiivin soveltamisalaan. Lisäksi finanssimarkkinat ovat tyypillisesti ja yhä kasvavassa määrin luonteeltaan rajat ylittävät. Edellytysten, joiden mukaan yritykset ja toimijat voivat kilpailla keskenään tässä tilanteessa (olipa sitten kyse kauppaa edeltävää avoimuutta ja sen jälkeistä avoimuutta koskevista säännöistä, sijoittajansuojasta tai markkinatoimijoiden harjoittamasta riskinarvioinnista ja hallinnasta), on oltava yhdenmukaiset yli rajojen. Ne on asetettu nyt avainasemaan rahoitusmarkkinadirektiivissä. Rahoitusmarkkinadirektiivillä luodun sääntelykehyksen päivittäminen ja muuttaminen siten, että siinä otetaan huomioon finanssimarkkinoilla kyseisen direktiivin täytäntöönpanon jälkeen tapahtunut kehitys, edellyttää toimia Euroopan tasolla. Tarkoituksenmukaisilla mukautuksilla vahvistettaisiin parannuksia, joita direktiivillä on tähän mennessä saatu aikaan Euroopan finanssimarkkinoiden ja -palveluiden yhdentymisen ja tehokkuuden osalta. Näin voitaisiin varmistaa myös niiden tavoitteiden saavuttaminen, jotka on asetettu vakaan sääntelykehyksen luomiselle sisämarkkinoille. Finanssimarkkinoiden yhdentymisen vuoksi yksittäiset kansallisen tason toimenpiteet olisivat huomattavasti tehottomampia ja johtaisivat markkinoiden pirstoutumiseen, mikä puolestaan aiheuttaisi suotuisimman sääntelyn hyväksikäyttöä ja kilpailun vääristymistä. Esimerkiksi erot jäsenvaltioiden markkinoiden avoimuudessa tai sijoittajansuojassa pirstoisivat markkinoita, heikentäisivät likviditeettiä ja tehokkuutta sekä mahdollistaisivat suotuisimman sääntelyn hyväksikäytön. Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisella (EAMV) olisi myös oltava keskeinen asema uuden EU:n laajuisen kehyksen täytäntöönpanossa. EAMV:lle tarvitaan siksi erityisvaltuudet, jotta arvopapereiden sisämarkkinoiden toimintaa voidaan parantaa. Ehdotuksessa otetaan kaikilta osin huomioon suhteellisuusperiaate, se on tarkoituksenmukainen keino tavoitteiden saavuttamiseen eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tarpeen tältä osin. Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä sen avulla luodaan oikea tasapaino asiaan liittyvän yleisen edun ja toimenpiteen kustannustehokkuuden välille. Eri osapuolille asetettavat vaatimukset on mitoitettu huolellisesti. Vaatimusten asettamisessa on erityisesti pyritty kaikilta osin löytämään oikea tasapaino sijoittajasuojan, markkinoiden tehokkuuden ja alan yrityksille aiheutuvien kustannusten välillä. 3.3. SEUT-sopimuksen 290 ja 291 artiklan noudattaminen Komissio hyväksyi 23. syyskuuta 2009 ehdotukset Euroopan pankkiviranomaisen (EPV), Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen (EVLEV) ja EAMV:n perustamisasetuksiksi. Komissio haluaa tältä osin palauttaa mieliin SEUT-sopimuksen 290 ja 291 artiklaan liittyvät lausumat, jotka se esitti hyväksyessään näiden valvontaviranomaisten perustamista koskevat asetukset. Lausumien mukaan ”sääntelystandardien hyväksymisprosessin osalta komissio korostaa finanssipalvelualan ainutlaatuista luonnetta, joka johtuu Lamfalussy-rakenteesta ja joka on nimenomaisesti tunnustettu SEUT-sopimukseen liitetyssä julistuksessa 39. Komissio epäilee kuitenkin vahvasti, ovatko rajoitukset, jotka koskevat sen asemaa delegoituja säädöksiä ja täytäntöönpanotoimenpiteitä hyväksyttäessä, SEUT 290 ja 291 artiklan mukaisia.” 3.4. Ehdotuksen yksityiskohtaiset perustelut 3.4.1. Yleistä – Tasapuoliset toimintaedellytykset Ehdotuksen keskeisiin tavoitteisiin kuuluu sen varmistaminen, että kaikki organisoitu kaupankäynti tapahtuu säännellyissä kauppapaikoissa, joita ovat säännellyt markkinat, monenkeskiset kaupankäyntijärjestelmät (multilateral trading facility, MTF) ja organisoidut kaupankäyntijärjestelmät (organised trading facility, OTF). Kaikkiin näihin kauppapaikkoihin sovelletaan samoja kauppaa edeltäviä ja sen jälkeisiä avoimuusvaatimuksia. Vastaavasti kaikkiin kolmeen kauppapaikkaan sovelletaan lähes identtisiä toiminnan järjestämistä ja markkinavalvontaa koskevia vaatimuksia. Näin voidaan turvata tasapuoliset edellytykset toiminnallisesti samankaltaisille toiminnoille, joissa kootaan yhteen kolmansien osapuolten kaupankäynti-intressejä. On kuitenkin tärkeää, että avoimuusvaatimukset mitoitetaan eri rahoitusvälinetyyppien (kuten osakkeet, joukkovelkakirjat ja johdannaiset) ja eri kaupankäyntityyppien (kuten tarjouskirjahuutokauppaan ja hintanoteerauksiin perustuvat kaupankäyntijärjestelmät) mukaan. Kauppapaikan ylläpitäjä on kaikilla kolmella kauppapaikalla puolueeton. Säännellyille markkinoille ja monenkeskisille kaupankäyntijärjestelmille on ominaista se, että liiketoimien toteuttamiseen ei liity harkintavaltaa. Tämä tarkoittaa, että liiketoimet toteutetaan ennakkoon määritettyjen sääntöjen mukaan. Kyseiset kauppapaikat myös kilpailevat keskenään laajasta jäsenkannasta tiettyjen avoimien perusteiden mukaan. Organisoidun kaupankäyntijärjestelmän ylläpitäjällä on sen sijaan jonkinasteista harkintavaltaa liiketoimen toteutukseen nähden. Tämän vuoksi järjestelmän ylläpitäjän on noudatettava sijoittajansuojaa, menettelytapasääntöjä ja parasta toteutusta koskevia vaatimuksia suhteessa kauppapaikkaa käyttävään asiakkaaseen. Vaikka organisoidun kaupankäyntijärjestelmän on noudatettava avoimia ja selkeitä järjestelmään pääsyä ja toimeksiantojen toteuttamista koskevia sääntöjä, järjestelmän ylläpitäjällä on mahdollisuus tarjota asiakkaille palvelua, joka poikkeaa laadullisesti muttei toiminnallisesti säänneltyjen markkinoiden ja monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien jäsenilleen ja toimijoilleen tarjoamista palveluista. Jotta voidaan kuitenkin varmistaa sekä organisoidun kaupankäyntijärjestelmän ylläpitäjän puolueettomuus suhteessa toteutettaviin liiketoimiin että se, että mahdollisuus hyötymiseen yhteen koottujen asiakkaiden kustannuksella ei vaaranna velvollisuuksien täyttämistä suhteessa asiakkaisiin, organisoidun kaupankäyntijärjestelmän ylläpitäjää on kiellettävä harjoittamasta kaupankäyntiä omaa pääomaa vastaan. Organisoitua kauppaa voidaan käydä myös kauppojen sisäisen toteuttamisen kautta. Kauppojen sisäinen toteuttaja voi toteuttaa asiakkaiden liiketoimia omaa pääomaansa vastaan. Sisäinen toteuttaja ei kuitenkaan voi koota yhteen kolmansien osapuolten osto- ja myynti-intressejä toiminnallisesti vastaavalla tavalla kuin säännellyt markkinat, monenkeskinen kaupankäyntijärjestelmä tai organisoitu kaupankäyntijärjestelmä. Sen vuoksi sitä ei voida katsoa kauppapaikaksi. Siihen sovelletaan parasta toteutusta koskevia sääntöjä ja muita menettelytapasääntöjä, ja asiakkaalla on selkeä käsitys siitä, milloin kauppaa käydään sijoituspalveluyrityksen kanssa ja milloin suhteessa kolmansiin osapuoliin. Kauppojen sisäisiin toteuttajiin sovelletaan erityisiä vaatimuksia, jotka koskevat kauppaa edeltävää avoimuutta ja pääsyä tällaiseen kaupankäyntiin. Avoimuusvaatimukset mitoitetaan myös tässä tapauksessa eri rahoitusvälinetyyppien (muun muassa oma pääoma, joukkovelkakirjat ja johdannaiset) mukaan, ja niitä sovelletaan, kun tietyt kynnysarvot alittuvat. Kaikkea kaupankäyntiä, jota sijoituspalveluyritykset harjoittavat omaan lukuun asiakkaiden (mm. muiden sijoituspalveluyritysten) kanssa, pidetään näin ollen pörssin ulkopuolisena kaupankäyntinä (OTC-kaupankäyntinä). Jotta OTC-kaupankäyntiä ei katsottaisi kauppojen sisäisen toteuttajan toiminnan määritelmän mukaiseksi, sen on oltava epäsystemaattista ja epäsäännöllistä. Kyseistä määritelmää aiotaan laajentaa täytäntöönpanolainsäädäntöön tehtävien muutosten avulla. 3.4.2. Rahoitusmarkkinadirektiivin sääntöjen laajentaminen koskemaan vastaavia tuotteita ja palveluja (1, 3 ja 4 artikla) Komissio sitoutui vähittäismarkkinoille tarkoitettuja paketoituja sijoitustuotteita koskevan työn[15] yhteydessä varmistamaan sen, että sellaisten erilaisten rahoitustuotteiden tarjoamiseen yksityissijoittajille, jotka täyttävät samanlaisia sijoittajatarpeita ja joihin liittyy keskenään verrattavissa olevia sijoittajansuojakysymyksiä, sovelletaan johdonmukaista sääntelyllistä lähestymistapaa, joka perustuu rahoitusmarkkinadirektiivin säännöksiin. Esiin on kuitenkin noussut kysymyksiä rahoitusmarkkinadirektiivin sovellettavuudesta tapauksiin, joissa sijoituspalveluyritykset tai luottolaitokset laskevat liikkeeseen ja myyvät omia arvopapereitaan. Rahoitusmarkkinadirektiivin soveltamisesta ei ole epäselvyyttä tapauksissa, joissa myynnin yhteydessä tarjotaan sijoitusneuvontaa, mutta tilannetta on selvennettävä siltä osin kuin palveluja tarjotaan ilman neuvontaa, jolloin voidaan katsoa, että sijoituspalveluyritys tai pankki ei tarjoa rahoitusmarkkinapalvelua. Lisäksi se, että rahoitusmarkkinadirektiivin säännöksistä vapautettuihin paikallisesti toimiviin yhteisöihin, jotka tarjoavat suppeaa sijoituspalveluvalikoimaa, sovelletaan jäsenvaltioissa erilaisia sääntöjä, ei ole enää perusteltavissa, kun otetaan huomioon finanssikriisistä saadut kokemukset, rahoitusmarkkinoiden ja ‑tuotteiden monimutkaisuus sekä se, että sijoittajien on voitava luottaa samantasoisen suojan saamiseen riippumatta palveluntarjoajien sijainnista tai luonteesta. Tämän vuoksi ehdotuksessa laajennetaan rahoitusmarkkinadirektiivin vaatimukset ja erityisesti menettelytapa- ja eturistiriitasäännöt myös tapauksiin, joissa luottolaitokset myyvät strukturoituja talletuksia neuvonnan kera tai ilman neuvontaa, täsmennetään että rahoitusmarkkinadirektiiviä sovelletaan sijoituspalveluyrityksiin ja luottolaitoksiin myös silloin, kun ne myyvät omia arvopapereitaan tarjoamatta neuvontaa, sekä vaaditaan jäsenvaltioita soveltamaan paikallisesti toimiviin yrityksiin rahoitusmarkkinadirektiivin vaatimuksia vastaavia kansallisen lainsäädännön toimilupa- ja menettelytapavaatimuksia. 3.4.3. Rahoitusmarkkinadirektiivistä myönnettyjen poikkeusten tarkistaminen (2 artikla) Rahoitusmarkkinadirektiivissä luokitellaan rahoitusvälineillä omaan lukuun tapahtuva kaupankäynti toimilupaa edellyttäviin sijoituspalveluihin ja toimintoihin. Tästä myönnettiin kuitenkin kolme poikkeusta: henkilöille, jotka käyvät kauppaa omaan lukuun yksinomaisena liiketoimintana, finanssialan ulkopuolisen yritystoiminnan oheistoimintana tai osana finanssialan ulkopuolista hyödykekauppaa. G20-maiden sitoumusten mukaisesti olisi varmistettava, että rahoitusmarkkinadirektiivin säännökset kattavat asianmukaisesti yritykset, jotka tarjoavat sijoituspalveluja asiakkaille ja harjoittavat sijoitustoimintaa ammattimaisesti. Sen vuoksi ehdotuksessa rajoitetaan poikkeukset aiempaa selkeämmin toimintoihin, jotka ovat rahoitusmarkkinadirektiivin kannalta toisarvoisempia ja ensisijaisesti omistukseen tai muuhun kuin finanssikauppaan liittyviä tai jotka eivät ole huippunopeaa tietokoneistettua kauppaa (high-frequency trading, HFT). 3.4.4. Markkinarakennetta koskevan kehyksen päivittäminen (18, 19, 20, 32, 33, 34, 53 ja 54 artikla) Markkinoiden kehitys on rahoitusmarkkinadirektiivin antamisen jälkeen asettanut osittain kyseenalaiseksi erityyppisiin toteuttamispaikkoihin sovellettavan nykyisen sääntelykehyksen, jonka tarkoituksena on tukea tervettä kilpailua, tasapuolisia toimintaedellytyksiä sekä avoimia ja tehokkaita markkinoita. Sen tarkoitus ja suunnittelu rakentuivat etupäässä osakekaupan ympärille ja pohjautuivat tarpeeseen parantaa avoimuutta ja häiriönsietokykyä vieraan pääoman ehtoisilla markkinoilla. Se, että kaikki viimeksi kuluneina vuosina kehittyneet järjestäytyneen kaupankäynnit muodot eivät vastaa rahoitusmarkkinadirektiivin mukaisen kolmijaon – säännellyt markkinat, monenkeskiset kaupankäyntijärjestelmät ja kauppojen sisäiset toteuttajat – määritelmiä ja vaatimuksia, viittaa tarpeeseen hienosäätää nykyistä kehystä. Ehdotuksella luodaan uusi organisoitujen kaupankäyntijärjestelmien luokka, joka ei vastaa mitään nykyisistä luokista. Tätä luokitusta tuetaan vahvoilla toiminnan järjestämistä koskevilla vaatimuksilla ja vastaavilla avoimuussäännöillä. Ehdotuksella myös päivitetään keskeisiä vaatimuksia kaikissa kauppapaikoissa, jotta voidaan ottaa huomioon teknologian kehityksen ja rahoitusmarkkinadirektiivin käyttöönoton yhdessä aikaansaama kilpailun ja rajatylittävän kaupankäynnin lisääntyminen. 3.4.5. Parannukset hallinnointi- ja ohjausjärjestelmiin (9 ja 48 artikla) Rahoitusmarkkinadirektiivissä edellytetään, että sijoituspalveluyrityksen liiketoimintaa tosiasiassa johtavat henkilöt ovat riittävän hyvämaineisia ja että heillä on riittävästi kokemusta, jotta voidaan varmistaa, että yritystä johdetaan terveiden ja järkevien liikkeenjohdon periaatteiden mukaisesti. Rahoituslaitosten hallinto- ja ohjausjärjestelmiä koskevan komission työn[16] mukaisesti ehdotetaan, että näitä säännöksiä vahvistetaan sekä liikkeenjohtoon osallistuvien että liikkeenjohtoon osallistumattomien johtajien profiilin, tehtävien ja vastuiden sekä hallintoelinten tasapainoisen koostumuksen osalta. Ehdotuksella pyritään erityisesti varmistamaan, että hallintoelimen jäsenillä on riittävät tiedot ja taidot ja että he ymmärtävät yrityksen toimintaan liittyvät riskit, jotta yritystä johdettaisiin terveellä ja järkevällä tavalla sijoittajien etujen mukaisesti ja markkinoiden eheyttä edistäen. 3.4.6. Tehostetut toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset markkinoiden tehokkaan toiminnan ja eheyden turvaamiseksi (16 ja 51 artikla) Rahoitusvälineiden kaupan tekninen kehitys tarjoaa sekä mahdollisuuksia että haasteita. Sen katsotaan vaikuttavan ylipäänsä myönteisesti markkinoiden likviditeettiin ja tehostavan markkinoiden toimintaa. Erityisiä sääntely- ja valvontatoimenpiteitä pidetään kuitenkin tarpeellisina, jotta voidaan puuttua asianmukaisesti potentiaalisiin uhkiin, joita algoritmisesta ja huippunopeasta tietokoneistetusta kaupankäynnistä aiheutuu markkinoiden moitteettoman toiminnan kannalta. Ehdotuksen tavoitteena on varsinkin sisällyttää kaikki huippunopeaa tietokoneistettua kauppaa harjoittavat yritykset rahoitusmarkkinadirektiivin soveltamisalaan, vaatia asianmukaisia toiminnan järjestämiseen liittyviä takeita näiltä yrityksiltä sekä yrityksiltä, jotka tarjoavat muille huippunopeaa tietokoneistettua kaupankäyntiä harjoittaville henkilöille pääsyn markkinoille, sekä vaatia kauppapaikkoja ottamaan käyttöön riittävät riskinhallintakeinot tavanomaisesta poikkeavan kaupankäynnin hillitsemiseksi ja järjestelmien häiriönsietokyvyn varmistamiseksi. Ehdotuksella on myös tarkoitus tukea toimivaltaisia viranomaisia näiden toimintojen valvonnassa ja seurannassa. 3.4.7. Sijoittajansuojaa koskevan kehyksen parantaminen (13, 24, 25, 27 ja 29 artikla, liite I – jakso A) Rahoitusmarkkinadirektiivin katsotaan yleisesti lisänneen sekä yksityis- että ammattisijoittajien suojaa. Kokemus viittaa kuitenkin siihen, että parannukset eräillä osa-alueilla voisivat tuoda helpotusta olosuhteisiin tapauksissa, joissa sijoittajille aiheutuvan vahingon riski on suurin. Ehdotuksella parannetaan erityisesti sääntelykehystä, joka koskee sijoitusneuvontaa, salkunhoitoa ja sijoituspalveluyritysten mahdollisuutta ottaa vastaan kannustuspalkkioita kolmansilta osapuolilta (kannustimet), sekä selvennetään olosuhteita ja järjestelyjä, joissa sijoittajat voivat käydä vapaasti kauppaa tiettyjen yksinkertaisten rahoitusvälineiden markkinoilla siten, että heidän sijoituspalveluyrityksellään on vain vähimmäisvelvoitteet tai sen on huolehdittava vain vähimmäissuojasta. Lisäksi sillä otetaan käyttöön puitteet ristiinmyyntikäytännöille sen varmistamiseksi, että sijoittajat ovat niistä riittävän tietoisia ja että ne eivät aiheuta haittaa sijoittajille. Ehdotuksella tehostetaan vaatimuksia, jotka koskevat sijoituspalveluyritysten ja niiden asiamiesten harjoittamaa asiakkaalle kuuluvien varojen tai rahoitusvälineiden käsittelyä, ja luokitellaan sijoituspalveluksi myös rahoitusvälineiden säilyttäminen asiakkaan puolesta. Ehdotuksen tavoitteena on myös parantaa asiakkaille annettavaa tietoa heille tarjottavista palveluista ja heidän toimeksiantojensa toteuttamisesta. 3.4.8. Aiempaa parempi suoja muille kuin yksityisasiakkaille tarjottavissa sijoituspalveluissa (30 artikla, liite II) Rahoitusmarkkinadirektiivin mukainen asiakkaiden jako yksityissijoittajiin, ammattimaisiin sijoittajiin ja hyväksyttäviin vastapuoliin tarjoaa riittävän ja tyydyttävän joustavuuden, minkä vuoksi se tulisi säilyttää pääpiirteissään ennallaan. On kuitenkin lukuisia esimerkkejä paikallisviranomaisten ja kuntien monimutkaisilla rahoitusvälineillä käymästä kaupasta, mikä osoittaa, että rahoitusmarkkinadirektiivillä luotu kehys ei heijasta tarpeeksi hyvin niiden luokittelua. Toiseksi vaikka monillakaan yksityiskohtaisilla menettelytapavaatimuksilla ei ole merkitystä hyväksyttyjen vastapuolten välisissä suhteissa niiden lukuisien päivittäisten kauppojen kannalta, korkean tason periaatetta rehellisestä, tasapuolisesta ja ammattimaisesta toiminnasta ja velvoitetta rehellisestä, selkeästä ja harhaanjohtamattomasta käyttäytymisestä olisi sovellettava riippumatta siitä, miten asiakas on luokiteltu. Lisäksi ehdotetaan, että hyväksyttävät vastapuolet saisivat nykyistä parempaa tietoa ja dokumentaatiota tarjottavista palveluista. 3.4.9. Kauppapaikkoja koskevat uudet vaatimukset (27, 59 ja 60 artikla) Se, miten parasta toteutusta arvioidaan rahoitusmarkkinadirektiivin mukaisesti, riippuu kaupankäyntiä edeltävää ja sen jälkeistä avoimuutta koskevien tietojen saatavuudesta. Merkitystä voi olla myös muilla tiedoilla esimerkiksi ennen toteutusta peruutettujen toimeksiantojen määrästä tai toteutuksen nopeudesta. Ehdotus sisältää siksi vaatimuksen, jonka mukaan kauppapaikkojen on julkaistava vuosittain tiedot toimeksiantojen toteutuksen laadusta. Toiseksi tulee se, käyttäjät ja sijoittajat osallistuvat tavallisesti laajimmin hyödykejohdannaissopimuksiin, joilla käydään kauppaa kauppapaikoissa, ja nämä sopimukset voivat usein toimia hinnanmuodostuksen viitearvoina, jotka vaikuttavat esimerkiksi energian ja elintarvikkeiden vähittäishintoihin. Sen vuoksi ehdotetaan, että kaikki kauppapaikat, joilla käydään kauppaa hyödykejohdannaissopimuksilla, ottavat käyttöön asianmukaiset limiitit ja vaihtoehtoiset järjestelyt, joiden avulla voidaan varmistaa markkinoiden asianmukainen toiminta ja selvitysolosuhteet fyysisesti toimitettavien hyödykkeiden osalta sekä toimittaa systemaattiset, yksityiskohtaiset ja vakiomuotoiset tiedot erityyppisten finanssi- ja yrityssektorin kaupankäyntiä hoitavien henkilöiden hallussa olevista positioista sääntelyviranomaisille (ml. loppuasiakkaiden luokka ja henkilöllisyys) ja markkinaosapuolille (ilmoittaen ainoastaan loppuasiakkaiden luokkien kokonaispositiot). Näissä kauppapaikoissa käyttöön otettavat limiitit voidaan yhdenmukaistaa komission delegoiduilla säädöksillä, eivätkä ne tai muut, vaihtoehtoiset järjestelyt rajoita toimivaltaisten viranomaisten ja EAMV:n mahdollisuuksia määrätä tämän direktiivin ja rahoitusmarkkina-asetuksen nojalla lisätoimenpiteitä tarpeen mukaan. 3.4.10. Parempi järjestelmä pk-yritysten markkinoita varten (35 artikla) Ehdotuksella täydennetään EU:n hiljattaisia aloitteita, joilla parannetaan pk-yritysten mahdollisuuksia saada rahoitusta, luomalla uusi, pk-yritysten kasvumarkkinoina tunnettu markkinoiden alaluokka. Tällaisten markkinoiden (jotka toimivat yleensä monenkeskisinä kaupankäyntijärjestelminä) ylläpitäjä voi päättää hakea monenkeskiselle kaupankäyntijärjestelmällä rekisteröintiä myös pk-yritysten kasvumarkkinana, jos tietyt edellytykset täyttyvät. Näiden markkinoiden rekisteröimisen pitäisi parantaa niiden näkyvyyttä ja profiilia ja auttaa siirtymisessä yhteisiin yleiseurooppalaisiin sääntelystandardeihin tällaisilla markkinoilla. Standardit olisi suunniteltu näiden markkinoiden liikkeeseenlaskijoiden ja sijoittajien tarpeita ajatellen pitäen yllä nykyistä korkeaa sijoittajansuojan tasoa. 3.4.11. Kolmansiin maihin sovellettava järjestelmä (41–50 artikla) Ehdotuksella luodaan yhdenmukaistettu kehys kolmansiin maihin sijoittautuneiden yritysten ja markkinoiden ylläpitäjien pääsylle EU:n markkinoille. Tarkoituksena on poistaa pirstoutuneisuus, joka johtuu siitä, että kukin maa soveltaa kolmansiin maihin omaa järjestelmäänsä, ja varmistaa, että kaikilla EU:n alueella toimivilla finanssipalveluiden alan toimijoilla on tasapuoliset toimintaedellytykset. Ehdotuksella otetaan käyttöön järjestelmä, joka perustuu komission laatimaan alustavaan vastaavuuden arviointiin kunkin kolmannen maan lainkäyttövallasta. Sellaisista kolmansista maista tulevat yritykset, joista on tehty vastaavuuspäätös, voisivat pyytää lupaa palveluiden tarjoamiseen unionissa. Palveluiden tarjoaminen vähittäisasiakkaille edellyttäisi sivukonttorin perustamista. Kolmannen maan yritykselle olisi myönnettävä toimilupa siinä jäsenvaltiossa, jossa yrityksen sivukonttori sijaitsee, ja sivukonttoriin sovellettaisiin joillakin aloilla (toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset, liiketoiminnan menettelytapasäännöt, eturistiriidat, avoimuus ym.) EU:n vaatimuksia. Hyväksyttäville vastapuolille tarjotut palvelut eivät edellyttäisi sivukonttorin perustamista. Kolmansien maiden yritykset voisivat tarjota tällaisia palveluita edellyttäen, että ne on merkitty EAMV:n pitämään rekisteriin. Yritysten valvonta tapahtuisi niiden kotimaassa. Tämä edellyttäisi asianmukaisen yhteistyösopimuksen tekemistä kolmansien maiden valvontaviranomaisten, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten ja EAMV:n välillä. 3.4.12. Tietojen konsolidoinnin lisääminen ja tehostaminen (61–68 artikla) Markkinatietojen laatu, muoto, kustannukset ja konsolidoitavuus ovat keskeisessä asemassa rahoitusmarkkinadirektiivin keskeisten periaatteiden – avoimuuden, kilpailun ja sijoittajansuojan – edistämisen kannalta. Asetuksen ja direktiivin ehdotetuilla säännöksillä tehdään useita perusteellisia muutoksia näihin periaatteisiin. Säännökset parantavat tietojen laatua ja johdonmukaisuutta edellyttämällä, että kaikki yritykset julkaisevat kaupankäynti-ilmoituksensa hyväksytyn julkistamisjärjestelyn kautta. Säännöksissä määritetään menettelyt, joiden mukaisesti toimivaltainen viranomainen myöntää hyväksytyille julkistamisjärjestelyille toimiluvan, ja asetetaan niiden toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset. Ehdotetuilla säännöksillä puututaan keskeiseen seikka, jossa rahoitusmarkkinadirektiivin täytäntöönpanon vaikutuksia on kritisoitu, nimittäin tietojen hajanaisuuteen. Sen lisäksi, että markkinatietojen edellytetään olevan luotettavia, oikea-aikaisia ja kohtuuhintaisesti saatavilla, sijoittajien kannalta on olennaisen tärkeää, että markkinatiedot voidaan koota yhteen tavalla, joka mahdollistaa hintojen ja kauppojen toimivan vertailun kauppapaikkojen välillä. Rahoitusmarkkinadirektiivin täytäntöönpanoa seurannut markkinapaikkojen lisääntyminen on vaikeuttanut tietojen kokoamista. Ehdotetuissa säännöksissä määritetään edellytykset konsolidoitujen kaupankäyntitietojen tarjoajien toiminnalle. Niissä määritellään toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset, jotka tarjoajien on täytettävä, jotta ne voisivat ylläpitää tällaista palvelua. 3.4.13. Toimivaltaisten viranomaisten suuremmat johdannaispositioihin liittyvät valtuudet (61, 72 ja 83 artikla) Koska johdannaismarkkinoiden koko on viimeksi kuluneina vuosina kasvanut merkittävästi, ehdotuksella on määrä ratkaista ongelma, joka liittyy sääntelyviranomaisten nykyisellään liian hajanaisiin valtuuksiin seurata ja valvoa positioita. Markkinoiden asianmukaisen toiminnan ja eheyden edistämiseksi sääntelyviranomaisille on määrä antaa nimenomaiset valtuudet pyytää keneltä tahansa henkilöltä tietoja hänen hallussaan olevista asianomaisiin johdannaissopimuksiin sekä päästöoikeuksiin liittyvistä positioista. Valvontaviranomaisilla olisi valtuudet toteuttaa missä tahansa johdannaissopimuksen vaiheessa toimenpiteitä position pienentämiseksi. Näihin suurempiin positioiden valvontavaltuuksiin liittyisi mahdollisuus asettaa ennakolta syrjimättömiä limiittejä positioille. Kaikista toimenpiteistä olisi ilmoitettava EAMV:lle. 3.4.14. Tehokkaat seuraamukset (73–78 artikla) Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että rahoitusmarkkinadirektiivin rikkomiseen voidaan soveltaa asianmukaisia hallinnollisia seuraamuksia ja toimenpiteitä. Tätä varten direktiivissä edellytetään, että ne noudattavat seuraavia vähimmäissääntöjä. Ensiksikin hallinnollisia seuraamuksia ja toimenpiteitä olisi sovellettava säännösten rikkomisesta vastuussa oleviin luonnollisiin ja oikeushenkilöihin ja sijoituspalveluyrityksiin. Toiseksi toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava käytettävissään hallinnollisten seuraamusten ja toimenpiteiden vähimmäisvalikoima sellaisia tapauksia varten, joissa rikotaan tämän direktiivin ja asetuksen säännöksiä. Tähän sisältyisivät toimiluvan peruuttaminen, julkiset ilmoitukset, johdon irtisanominen ja hallinnolliset taloudelliset seuraamukset. Kolmanneksi kansallisessa lainsäädännössä vahvistettujen hallinnollisten taloudellisten seuraamusten enimmäissuuruuden olisi ylitettävä säännösten rikkomisesta saatava hyöty, jos se voidaan määrittää, eivätkä ne saisi missään tapauksessa olla alle direktiivissä säädetyn tason. Neljänneksi niihin perusteisiin, jotka toimivaltaiset viranomaiset ottavat huomioon määrittäessään tiettyyn tapaukseen sovellettavan seuraamuksen tyyppiä ja ankaruutta, olisi kuuluttava ainakin direktiivissä esitetyt perusteet (kuten säännösten rikkomisesta saatu taloudellinen hyöty tai kolmansille osapuolille aiheutuneet tappiot sekä rikkomuksen tekijän yhteistyöhalukkuus). Viidenneksi seuraamukset ja toimenpiteet olisi julkistettava siten kuin tässä direktiivissä säädetään. Lisäksi olisi otettava käyttöön asianmukainen mekanismi, jolla kannustetaan ilmoittamaan sijoituspalveluyrityksissä havaituista rikkomuksista. Tässä ehdotuksessa ei käsitellä rikosoikeudellisia seuraamuksia. 3.4.15. Päästöoikeudet (Liite I, C osa) Toisin kuin johdannaisilla käytävä kauppa, EU:n päästöoikeuksien spot-jälkimarkkinat ovat paljolti sääntelemättömät. Spot-markkinoilla on ilmennyt monia petollisia käytäntöjä, jotka voivat heikentää luottamusta EU:n päästökauppajärjestelmää koskevalla direktiivillä[17] luotuun päästökauppajärjestelmään. EU:n päästökauppajärjestelmää koskevassa direktiivissä säädetään toimenpiteistä, joilla lujitetaan EU:n päästöoikeusrekisterijärjestelmää ja edellytyksiä, jotka on asetettu tilin avaamiselle EU:n päästöoikeuksilla käytävää kauppaa varten. Ehdotuksen mukaan kyseisiä toimenpiteitä täydennettäisiin laajentamalla finanssimarkkinasääntely koskemaan kokonaisuudessaan myös EU:n päästöoikeusmarkkinoita. Yksi valvontaviranomainen vastaisi sekä spot- että johdannaismarkkinoiden valvonnasta. Kyseisiin markkinoihin sovellettaisiin rahoitusmarkkinadirektiiviä ja markkinoiden väärinkäyttöä koskevaa direktiiviä 2003/6/EY, mikä parantaisi tuntuvasti markkinoiden suojatasoa puuttumatta niiden tarkoitukseen, joka on edelleen päästöjen vähentäminen. Näin voitaisiin lisäksi varmistaa johdonmukaisuus suhteessa sääntöihin, joita sovelletaan jo nyt EU:n päästöoikeusjohdannaisiin, ja parantaa suojatasoa, kun pankit ja sijoituspalveluyritykset, jotka ovat velvollisia seuraamaan kaupankäyntitoimintaa petosten, väärinkäytösten tai rahanpesun varalta, osallistuisivat kattavammin mahdollisia spot-kaupankäyntitoimintaa hoitavia henkilöitä koskevien luotettavuusselvitysten tekemiseen. 4. Talousarviovaikutukset Ehdotuksen talousarviovaikutukset liittyvät EAMV:lle annettuun tehtävään, kuten tämän ehdotuksen liitteenä olevassa rahoitusselvityksessä todetaan. Tähän ehdotukseen liittyvässä rahoitusselvityksessä arvioidaan myös erityisesti komissioon kohdistuvia talousarviovaikutuksia. Ehdotuksella on vaikutuksia yhteisön talousarvioon. ê2004/39/EY ð uusi 2011/0298 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI rahoitusvälineiden markkinoista ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY kumoamisesta (uudelleenlaadittu) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon ð Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ï Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 53 artiklan 1 kohdan47 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[18], ð sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ï ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[19], ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon[20], ð ovat kuulleet Euroopan tietosuojavaltuutettua, ï noudattavat ð tavallista lainsäätämisjärjestystä ï EY:n perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[21], sekä katsovat seuraavaa: ò uusi (1) Rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2004/39/EY[22] on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin. Koska siihen on tarpeen tehdä uusia muutoksia, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen . ê 2004/39/EY johdanto-osan 1 kappale (2) Sijoituspalveluista arvopaperimarkkinoilla 10 päivänä toukokuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/22/ETY[23] tarkoituksena oli vahvistaa edellytykset, joiden täyttyessä toimiluvan saaneet sijoituspalveluyritykset ja pankit voisivat kotijäsenvaltion myöntämän toimiluvan ja sen harjoittaman valvonnan perusteella tarjota tiettyjä palveluja tai perustaa sivuliikkeitä muissa jäsenvaltioissa. Direktiivillä pyrittiin siten yhdenmukaistamaan sijoituspalveluyritysten toimiluvan myöntäminen ja näiden yritysten toiminnalle asetettavat vaatimukset, menettelytapasäännökset mukaan luettuna. Sillä yhdenmukaistettiin lisäksi eräitä säänneltyjen markkinoiden toiminnalle asetettuja ehtoja. ê 2004/39/EY johdanto-osan 2 kappale (mukautettu) (3) Viime vuosina yhä useammat sijoittajat ovat alkaneet toimia rahoitusmarkkinoilla, ja sijoittajille on tarjolla entistä moninaisempi ja runsaampi palvelujen ja rahoitusvälineiden valikoima. Tämän kehityksen vuoksi yhteisön Ö unionin Õ lainsäädäntöpuitteiden olisi katettava kaikki sijoittajiin kohdistuva toiminta. Tämän saavuttamiseksi on tarpeen säätää yhdenmukaistamisesta siinä laajuudessa, jossa se on tarpeen, jotta sijoittajille voitaisiin tarjota korkeatasoinen suoja ja sijoituspalveluyrityksille mahdollisuus palvelujen tarjoamiseen yhteisön Ö unionin Õ muodostamien yhtenäissisämarkkinoiden periaatteen mukaisesti kotijäsenvaltion harjoittaman valvonnan nojalla kaikkialla yhteisössä. Edellä esitetyn vuoksi direktiivi 93/22/ETY korvattiinolisi korvattava uudella direktiivillä 2004/39/EY. ò uusi (4) Finanssikriisi on tuonut esiin heikkouksia rahoitusmarkkinoiden toiminnassa ja avoimuudessa. Rahoitusmarkkinoiden kehitys on tuonut esiin tarpeen vahvistaa rahoitusvälineiden markkinoiden sääntelykehystä, jotta voidaan lisätä avoimuutta, parantaa sijoittajansuojaa, vahvistaa luottamusta, vähentää sääntelemättömiä osa-alueita ja varmistaa, että valvontaviranomaisille annetaan riittävät valtuudet tehtäviensä hoitamiseksi. ò uusi (5) Sääntelyelimet ovat kansainvälisesti yhtä mieltä siitä, että puutteet rahoituslaitosten hallinnointi- ja ohjausjärjestelmissä, muun muassa tehokkaiden tarkastusten ja valvontatoimien puuttuminen, on ollut osasyy finanssikriisiin. Liiallinen ja varomaton riskinotto voi johtaa rahoituslaitosten konkursseihin ja järjestelmäongelmiin jäsenvaltioissa ja muualla maailmassa. Asiakkaille palveluja tarjoavien yritysten epäasianmukainen toiminta voi aiheuttaa vahinkoa sijoittajille ja heikentää sijoittajien luottamusta. Jotta näiden hallinnointi- ja ohjausjärjestelmien heikkouksien potentiaalisiin haittavaikutuksiin voitaisiin puuttua, tämän direktiivin säännöksiä olisi täydennettävä yksityiskohtaisemmilla periaatteilla ja vähimmäisstandardeilla. Näitä periaatteita ja standardeja olisi sovellettava ottaen huomioon sijoituspalveluyritysten toiminnan luonne, laajuus ja monimuotoisuus. ò uusi (6) Euroopan unionin rahoitusvalvontaa käsittelevä korkean tason työryhmä on kehottanut Euroopan unionia yhdenmukaistamaan finanssilainsäädäntöä. Tulevaa eurooppalaista valvontarakennetta 18 ja 19 päivänä kesäkuuta 2009 pohtinut Eurooppa-neuvosto painotti myös tarvetta laatia yhteinen eurooppalainen säännöstö, jota sovellettaisiin kaikkiin rahoituslaitoksiin sisämarkkinoilla. ò uusi (7) Näistä syistä direktiivi 2004/39/EY laaditaan osittain uudelleen täksi uudeksi direktiiviksi ja korvataan osittain asetuksella (EU) N:o …/… [rahoitusmarkkina-asetus]. Näiden kahden säädöksen olisi yhdessä muodostettava oikeudellinen kehys, jolla säännellään sijoituspalveluyrityksiin, säänneltyihin markkinoihin, tietopalvelujen tarjoajiin ja kolmansien maiden yrityksiin, jotka tarjoavat sijoituspalveluja tai harjoittavat sijoitustoimintaa unionissa, sovellettavia vaatimuksia. Sen vuoksi tätä direktiiviä olisi luettava yhdessä kyseisen asetuksen kanssa. Direktiivin olisi sisällettävä säännökset, jotka koskevat toimilupaa liiketoiminnan harjoittamiseksi, määräosuuksien hankkimista, sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden käyttöä, sijoituspalveluyritysten toimintaedellytyksiä sijoittajansuojan varmistamiseksi, kotijäsenvaltion ja vastaanottavan jäsenvaltion valvontaviranomaisten toimivaltuuksia sekä seuraamusjärjestelmää. Koska tämän ehdotuksen pääasiallisena tavoitteena ja kohteena on yhdenmukaistaa kansalliset säännökset mainituilla osa-alueilla, ehdotuksen olisi perustuttava SEUT-sopimuksen 53 artiklan 1 kohtaan. Säädöksen antaminen direktiivinä on tarkoituksenmukaista, jotta täytäntöönpanosäännökset voidaan tämän direktiivin kattamilla osa-alueilla tarvittaessa mukauttaa vastaamaan eri jäsenvaltioiden markkinoiden ja oikeusjärjestelmien erityispiirteitä. ê 2004/39/EY johdanto-osan 3 kappale (3) Koska sijoittajat ovat yhä enemmän riippuvaisia yksilöllisistä suosituksista, on tarkoituksenmukaista saattaa sijoitusneuvonnan tarjoaminen toimiluvan varaiseksi sijoituspalveluksi. ê 2004/39/EY johdanto-osan 4 kappale (8)(4) On tarkoituksenmukaista sisällyttää rahoitusvälineiden luetteloon tietyt hyödyke- ja muut johdannaiset, jotka on muodostettu ja joilla käydään kauppaa siten, että niiden sääntelyyn liittyy samankaltaisia kysymyksiä kuin perinteisten rahoitusvälineiden sääntelyyn. ò uusi (9) Päästöoikeuksien (EUA) jälkimarkkinoiden spot-kaupassa on esiintynyt vilpillisiä menettelyjä, jotka saattavat heikentää luottamusta direktiivillä 2003/87/EY luotuihin päästökauppajärjestelmiin, ja parhaillaan toteutetaan toimenpiteitä, joilla pyritään lujittamaan EU:n päästökauppaoikeusrekisterijärjestelmää ja edellytyksiä, jotka on asetettu tilin avaamiselle EU:n päästöoikeuksilla käytävää kauppaa varten. Kyseisten markkinoiden eheyden tukemiseksi ja tehokkaan toiminnan takaamiseksi, mukaan lukien kaupankäyntitoiminnan kattava valvonta, on aiheellista täydentää direktiivin 2003/87/EY nojalla toteutettavia toimenpiteitä sisällyttämällä päästöoikeudet kaikilta osin tämän direktiivin ja asetuksen ----/-- [markkinoiden väärinkäyttöä koskeva asetus] soveltamisalaan luokittelemalla ne rahoitusvälineiksi. ê 2004/39/EY johdanto-osan 7 kappale (mukautettu) (10)(7) Tämän direktiivin on tarkoitus kattaa yritykset, joiden tavanomaisena ammatti- tai liiketoimintana on ammattimainen sijoituspalvelujen tarjoaminen ja/tai sijoitustoiminnan harjoittaminen. Sen soveltamisalan ulkopuolelle olisi tämän vuoksi jätettävä henkilöt, jotka harjoittavat muuta ammattitoimintaa. ê 2004/39/EY johdanto-osan 5 kappale (11) On tarpeen luoda kattava sääntelyjärjestelmä, jota sovelletaan rahoitusvälineitä koskevien liiketoimien toteuttamiseen näiden liiketoimien toteuttamisessa käytettävistä kaupankäyntimenetelmistä riippumatta, jotta voidaan varmistaa sijoittajien kauppojen laadukas toteutus sekä säilyttää rahoitusjärjestelmän eheys ja yleinen tehokkuus. Olisi luotava johdonmukaiset ja riskit huomioon ottavat puitteet toimeksiantojen toteuttamista varten Euroopan rahoitusmarkkinoilla nykyisin käytössä olevien tärkeimpien järjestelyjen sääntelemiseksi. On tarpeen ottaa huomioon säänneltyjen markkinoiden rinnalle kehittyneet uudentyyppiset järjestäytyneet kaupankäyntijärjestelmät, joilta olisi edellytettävä rahoitusmarkkinoiden tehokkaan ja asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi asetettujen velvoitteiden noudattamista. Oikeasuhteisten lainsäädäntöpuitteiden luomiseksi olisi säädettävä uuden, monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien ylläpitoon liittyvän sijoituspalvelun ottamisesta sääntelyn piiriin. ê 2004/39/EY johdanto-osan 6 kappale (12)(6) Olisi otettava käyttöön säännellyn markkinan ja monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän määritelmät, jotka olisi laadittava keskenään yhtenäisiksi sen osoittamiseksi, että ne edustavat samaa järjestäytynyttä kaupankäyntitoimintoa. Määritelmien ulkopuolelle olisi suljettava sellaiset kahdenväliset järjestelmät, joissa sijoituspalveluyritys osallistuu jokaiseen kauppaan omaan lukuunsa toimivana osapuolena eikä myyjän ja ostajan välillä ilman riskiä toimivana vastapuolena. Käsite ”järjestelmä” kattaa sekä kaikki ne markkinat, jotka muodostuvat joukosta sääntöjä ja kauppapaikasta, että ne, joiden toiminta perustuu ainoastaan joukkoon sääntöjä. Säännellyillä markkinoilla ja monenkeskisillä kaupankäyntijärjestelmillä ei ole velvollisuutta pitää yllä ”teknistä” järjestelmää toimeksiantojen yhteensovittamiseksi. Markkina, joka muodostuu ainoastaan joukosta sääntöjä, jotka sääntelevät jäsenyyteen, rahoitusvälineiden kaupankäynnin kohteeksi hyväksymiseen, jäsenten väliseen kaupankäyntiin, raportointiin ja soveltuvin osin avoimuusvelvoitteisiin liittyviä näkökohtia, katsotaan tässä direktiivissä tarkoitetuksi markkinaksi tai monenkeskiseksi kaupankäyntijärjestelmäksi, ja kyseisten sääntöjen mukaisesti toteutetut liiketoimet katsotaan tehdyiksi säännellyllä markkinalla tai monenkeskisessä kaupankäyntijärjestelmässä. Käsite ”myynti- ja ostointressit” on tulkittava laajasti siten, että se kattaa toimeksiannot, hintatarjoukset ja kiinnostuksen ilmaukset. Vaatimus, jonka mukaan intressit on ”koottava yhteen kyseisessä järjestelmässä ja järjestelmän ylläpitäjän vahvistamien ehdottomien sääntöjen mukaisesti”, tarkoittaa, että ne kootaan yhteen järjestelmän sääntöjen mukaisesti tai käyttämällä järjestelmän protokollia tai sen sisäisiä toimintamenetelmiä (ohjelmistoihin sisältyvät menetelmät mukaan luettuna). Käsite ”ehdottomat säännöt” tarkoittaa, että säännöt eivät anna monenkeskistä kaupankäyntijärjestelmää ylläpitävälle sijoituspalveluyritykselle harkintavaltaa intressien keskinäisen vuorovaikutuksen suhteen. Määritelmissä edellytetään intressien kokoamista yhteen siten, että tuloksena on sopimus, jonka toteutus tapahtuu järjestelmän sääntöjen mukaan tai käyttämällä järjestelmän protokollia tai sen sisäisiä menetelmiä. ò uusi (12) Kaikkien kauppapaikkojen eli säänneltyjen markkinoiden, monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien ja organisoitujen kaupankäyntijärjestelmien olisi vahvistettava avoimet säännöt kauppapaikkaan pääsystä. Säänneltyihin markkinoihin ja monenkeskisiin kaupankäyntijärjestelmiin olisi edelleen sovellettava paljolti samanlaisia vaatimuksia siitä, kenet ne voivat hyväksyä jäseneksi tai osapuoleksi, ja organisoitujen kaupankäyntijärjestelmien olisi voitava määrittää pääsy ja rajoittaa sitä muun muassa sen perusteella, mikä tehtävä ja mitkä velvoitteet niiden toimijoilla on suhteessa niiden asiakkaisiin. ò uusi (13) Sijoituspalveluyritys, joka toteuttaa asiakastoimeksiantoja omaa pääomaansa vastaan, olisi katsottava kauppojen sisäiseksi toteuttajaksi (systematic internaliser, SI), jollei liiketoimia toteuteta säänneltyjen markkinoiden, monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien ja organisoitujen kaupankäyntijärjestelmien ulkopuolella tilapäiseltä, satunnaiselta ja epäsäännölliseltä pohjalta. Kauppojen sisäiset toteuttajat olisi määriteltävä sijoituspalveluyrityksiksi, jotka suunnitelmallisesti, toistuvasti ja järjestelmällisesti käyvät kauppaa omaan lukuunsa toteuttamalla asiakkaiden toimeksiantoja säänneltyjen markkinoiden, monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän tai organisoidun kaupankäyntijärjestelmän ulkopuolella. Sen varmistamiseksi, että tätä määritelmää sovelletaan objektiivisesti ja tehokkaasti sijoituspalveluyrityksiin, kaikki asiakkaiden kanssa harjoitettu kahdenvälinen kauppa olisi katsottava relevantiksi ja kauppojen sisäisiksi toteuttajiksi rekisteröitävien sijoituspalveluyritysten yksilöimiseksi olisi otettava käyttöön määrälliset kriteerit niiden laadullisten kriteerien lisäksi, jotka sisältyvät direktiivin 2004/39/EY täytäntöön panemiseksi annetun komission asetuksen N:o 1287/2006 21 artiklaan. Organisoitu kaupankäyntijärjestelmä voi olla mikä tahansa järjestelmä tai kauppapaikka, jossa useiden kolmansien osapuolten osto- ja myynti-intressit voivat olla keskenään vuorovaikutuksessa järjestelmässä, mutta kauppojen sisäisellä toteuttajalla ei saisi olla oikeutta koota yhteen kolmansien osapuolten osto- ja myynti-intressejä. ê 2004/39/EY johdanto-osan 8 kappale (mukautettu) ð uusi (14)(8) Henkilöt, jotka hallinnoivat omaa omaisuuttaan, ja yritykset, jotka eivät tarjoa muita sijoituspalveluja ja/tai harjoita muuta sijoitustoimintaa kuin kaupankäyntiä omaan lukuun, ð olisi jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ï elleivät he ole markkinatakaajia ð , säännellyn markkinan, monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän tai organisoidun kaupankäyntijärjestelmän jäseniä tai osapuolia ï tai elleivät he ð toteuta asiakkaiden toimeksiantoja käymällä ï käy järjestäytyneesti, usein toistuvasti ja järjestelmällisesti kauppaa omaan lukuunsa säännellyn markkinan tai monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän ulkopuolella tarjoamalla kolmansille osapuolille avoimen järjestelmän tarkoituksenaan saada nämä mukaan kaupankäyntiin, olisi jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. ðTämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle olisi poikkeuksellisesti jätettävä henkilöt, jotka käyvät kauppaa rahoitusvälineillä omaan lukuunsa säännellyn markkinan tai monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän jäseninä tai osapuolina – myös markkinatakaajina hyödykejohdannaisissa, päästöoikeuksissa tai niiden johdannaisissa – pääasiallisen liiketoimintansa oheistoimintana, kun tämä pääasiallinen liiketoiminta ei ryhmätasolla ole tässä direktiivissä tarkoitettua sijoituspalvelujen tarjontaa tai direktiivissä 2006/48/EY tarkoitettua pankkipalvelujen tarjontaa. Tekniset kriteerit sille, milloin toiminta on pääasiallisen liiketoiminnan oheistoimintaa, olisi selvennettävä delegoiduissa säädöksissä. Myös sellaisten yritysten, jotka toteuttavat eri asiakkaiden toimeksiannot täsmäyttämällä kauppoja (back to back trading), olisi katsottava harjoittavan kaupankäyntiä omaan lukuun asiakastoimeksiantoja toteuttamalla ja toimivan päämiehinä, ja niihin olisi sovellettava tämän direktiivin vaatimuksia, jotka koskevat sekä toimeksiantojen toteuttamista asiakkaiden lukuun että kaupankäyntiä omaan lukuun. Kaupankäynniksi omaan lukuun asiakastoimeksiantoja toteuttamalla ei pitäisi katsoa sellaista rahoitusvälineisiin liittyvien toimeksiantojen toteuttamista, jota harjoitetaan kahden sellaisen henkilön välisenä oheistoimintana, joiden pääasiallinen liiketoiminta ei ryhmätasolla ole tässä direktiivissä tarkoitettua sijoituspalvelujen tarjontaa eikä direktiivissä 2006/48/EY tarkoitettua pankkipalvelujen tarjontaa. ï ê 2004/39/EY johdanto-osan 9 kappale (15)(9) Viittauksilla henkilöihin tarkoitetaan tekstissä sekä luonnollisia henkilöitä että oikeushenkilöitä. ê 2004/39/EY johdanto-osan 10 kappale (mukautettu) (16)(10) Tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle olisi jätettävä ne henki- ja vahinkovakuutusyritykset, joiden toiminta on toiminnan vakauden valvonnasta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten harjoittaman asianmukaisen valvonnan alaista ja joihin sovelletaan sijoittautumisvapauden ja palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitusten poistamisesta jälleenvakuutuksen ja edelleenvakuutuksen osalta 25 päivänä helmikuuta 1964 annettua neuvoston direktiiviä 64/225/ETY[24], muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annettua ensimmäistä neuvoston direktiiviä 73/239/ETY[25] ja henkivakuutuksesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annettua neuvoston direktiiviä 2002/83/EY[26]. Ö vakuutus- ja jälleenvakuutustoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (Solvenssi II) 25 päivänä marraskuuta 2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2009/138/EY[27]. Õ ê 2004/39/EY johdanto-osan 11 kappale (17)(11) Tätä direktiiviä ei olisi sovellettava henkilöihin, jotka eivät tarjoa palveluja kolmansille osapuolille, vaan joiden liiketoiminta koostuu sijoituspalvelujen tarjonnasta ainoastaan niiden omille emoyrityksille, tytäryrityksille tai emoyritysten muille tytäryrityksille. ê 2004/39/EY johdanto-osan 12 kappale (18)(12) Henkilöt, jotka tarjoavat sijoituspalveluja ainoastaan satunnaisesti ammattitoimintansa yhteydessä, olisi niin ikään jätettävä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle edellyttäen, että edellä mainittu toiminta on säänneltyä ja ettei tämä sääntely estä sijoituspalvelujen tarjoamista satunnaisesti. ê 2004/39/EY johdanto-osan 13 kappale (19)(13) Tätä direktiiviä ei olisi sovellettava henkilöihin, joiden tarjoamat sijoituspalvelut koostuvat ainoastaan työntekijöiden osallistumisjärjestelmien hallinnoinnista ja jotka eivät näin ollen tarjoa sijoituspalveluja kolmansille osapuolille. ê 2004/39/EY johdanto-osan 14 kappale (20)(14) Tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on tarpeen jättää keskuspankit ja muut vastaavanlaista toimintaa harjoittavat yhteisöt sekä julkiset elimet, joiden tehtävänä on hoitaa julkista velkaa tai jotka osallistuvat kyseisen velan hoitoon, kun tämä käsittää myös sen sijoittamisen, lukuun ottamatta valtion osittain tai kokonaan omistamia yhteisöjä, joiden tehtävä on kaupallinen tai liittyy omistusosuuksien hankintaan. ò uusi (21) Poikkeusten soveltamisen selventämiseksi Euroopan keskuspankkijärjestelmän sekä muiden sellaisten vastaavanlaista toimintaa harjoittavien kansallisten yhteisöjen ja elinten osalta, joiden tehtävänä on hoitaa julkista velkaa, tällaiset poikkeukset on syytä rajoittaa sellaisiin elimiin ja laitoksiin, jotka hoitavat tehtäviään jonkin jäsenvaltion lainsäädännön tai unionin lainsäädännön mukaisesti sekä kansainvälisiin elimiin, joiden jäseninä on yksi tai useampi jäsenvaltio. ê 2004/39/EY johdanto-osan 15 kappale (mukautettu) (22)(15) Tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle on tarpeen jättää yhteissijoitusyritykset ja eläkerahastot riippumatta siitä, onko ne sovitettu yhteisön Ö unionin Õ tasolla yhteen, sekä tällaisten yritysten säilytysyhteisöt ja omaisuudenhoitajat, koska heihin sovelletaan heidän toimintaansa suoraan mukautettuja erityissääntöjä. ê 2004/39/EY johdanto-osan 16 kappale (23)(16) Päästäkseen osalliseksi 2 kohdassa säädetyistä soveltamisalan ulkopuolelle jättämisistä henkilön on täytettävä jatkuvasti kyseisessä artiklassa vahvistetut edellytykset. Erityisesti, jos henkilö tarjoaa sijoituspalveluja tai harjoittaa sijoitustoimintaa siten, että hän jää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sillä perusteella, että nämä palvelut tai toimet ovat ryhmätasolla tarkasteltuna hänen pääasiallisen liiketoimintansa oheistoimintoja, oheistoimintoja koskevaa vapautusta ei enää sovelleta häneen, jos kyseiset palvelut tai toimet lakkaavat olemasta hänen pääasiallisen liiketoimintansa oheistoimintoja. ê 2004/39/EY johdanto-osan 17 kappale (24)(17) Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvia sijoituspalveluja tarjoavien ja/tai sijoitustoimintaa harjoittavien henkilöiden toiminnan olisi sijoittajien suojaamiseksi ja rahoitusjärjestelmän vakauden varmistamiseksi oltava näiden yritysten kotijäsenvaltion antaman toimiluvan varaista. ê 2004/39/EY johdanto-osan 18 kappale (mukautettu) (25)(18) Luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2000 Ö 14 päivänä kesäkuuta 2006 Õ annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY Ö 2006/48/EY (uudelleenlaadittu teksti) Õ Ö [28] Õ mukaisesti toimiluvan saaneet luottolaitokset eivät tarvitse toista, tämän direktiivin mukaista toimilupaa tarjotakseen sijoituspalveluja tai harjoittaakseen sijoitustoimintaa. Jos luottolaitos päättää tarjota sijoituspalveluja tai harjoittaa sijoitustoimintaa, toimivaltaisten viranomaisten olisi ennen toimiluvan myöntämistä tarkistettava, että ne täyttävät tämän direktiivin mukaiset vaatimukset. ò uusi (26) Strukturoidut talletukset ovat nousseet esiin uutena sijoitustuotteena, mutta ne eivät kuulu sijoittajansuojalainsäädännön piiriin unionin tasolla, vaikka kyseinen lainsäädäntö kattaa muut strukturoidut sijoitukset. Sen vuoksi on asianmukaista vahvistaa sijoittajaluottamusta ja yhdenmukaistaa vähittäismarkkinoille tarkoitettujen eri paketoitujen sijoitustuotteiden tarjonnan sääntelyä, jotta voidaan varmistaa riittäväntasoinen sijoittajansuoja kaikkialla unionissa. Tästä syystä strukturoidut sijoitukset on syytä sisällyttää tämän direktiivin soveltamisalaan. Tässä yhteydessä on tarpeen selventää, että koska strukturoidut sijoitukset ovat sijoitustuote, ne eivät sisällä pelkästään korkoon, kuten Euriboriin tai Liboriin, kytkettyjä sijoituksia riippumatta siitä, onko korko vahvistettu ennalta tai onko se kiinteä vai vaihteleva. ò uusi (27) Sijoittajansuojan vahvistamiseksi unionissa on aiheellista rajoittaa olosuhteita, joissa jäsenvaltiot voivat jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle henkilöt, jotka tarjoavat sijoituspalveluja asiakkaille, joilla ei siitä syystä ole tämän direktiivin mukaista suojaa. Erityisesti on syytä vaatia jäsenvaltioita soveltamaan kyseisiin henkilöihin vaatimuksia, jotka vähintäänkin vastaavat tässä direktiivissä vahvistettuja vaatimuksia, erityisesti toimilupavaiheessa, kun arvioidaan heidän mainettaan ja kokemustaan ja mahdollisten osakkeenomistajien sopivuutta ja kun tarkastellaan toimiluvan myöntämisen ja jatkuvan valvonnan edellytyksiä ja menettelytapavelvoitteita. ê 2004/39/EY johdanto-osan 19 kappale (28)(19) Jos sijoituspalveluyritys satunnaisesti tarjoaa yhtä tai useampaa sellaista sijoituspalvelua tai harjoittaa yhtä tai useampaa sellaista sijoitustoimintaa, joka ei kuulu sen toimiluvan piiriin, sen ei pitäisi tarvita tähän tämän direktiivin mukaista uutta toimilupaa. ê 2004/39/EY johdanto-osan 20 kappale (29)(20) Tätä direktiiviä sovellettaessa toimeksiantojen vastaanottamiseen ja välittämiseen olisi kuuluttava myös kahden tai useamman sijoittajan saattaminen yhteen niin, että näiden välillä on mahdollista toteuttaa liiketoimi. ò uusi (30) Sijoituspalveluyrityksiin ja luottolaitoksiin, jotka levittävät itse liikkeeseenlaskemiaan rahoitusvälineitä, olisi sovellettava tämän direktiivin säännöksiä siltä osin kuin ne antavat sijoitusneuvontaa asiakkailleen. Epävarmuuden poistamiseksi ja sijoittajansuojan lujittamiseksi on aiheellista säätää, että tätä direktiiviä sovelletaan myös silloin, kun sijoituspalveluyritykset ja luottolaitokset tarjoavat itse liikkeeseenlaskemiaan rahoitusvälineitä ensisijaisilla markkinoilla antamatta neuvontaa. Tätä varten olisi laajennettava määritelmää palvelusta, joka tarjotaan toimeksiantojen toteuttamisena asiakkaiden lukuun. ê 2004/39/EY johdanto-osan 21 kappale(mukautettu) (21) Omien varojen riittävyyttä koskevien kehysten tulevan tarkistamisen yhteydessä Basel II -sopimuksessa jäsenvaltiot tunnustavat tarpeen tarkastella uudelleen sitä, pitäisikö sijoituspalveluyritysten, jotka toteuttavat asiakastoimeksiannot täsmäyttämällä kauppoja, katsoa toimivan päämiehinä ja pitäisikö ylimääräisten omia varoja koskevien sääntelyvaatimusten näin ollen koskea niitä. ê 2004/39/EY johdanto-osan 22 kappale (31)(22) Vastavuoroisen tunnustamisen ja kotijäsenvaltion suorittaman valvonnan periaatteet edellyttävät, että minkään jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät saisi myöntää toimilupaa tai että niiden olisi peruutettava toimilupa tapauksissa, joissa esimerkiksi toimintaohjelmien sisällön, toiminnan alueellisen jakautumisen tai tosiasiassa harjoitetun toiminnan perusteella on ilmeistä, että sijoituspalveluyritys on valinnut jonkin jäsenvaltion oikeusjärjestelmän kiertääkseen ankarammat vaatimukset, jotka ovat voimassa siinä jäsenvaltiossa, jonka alueella se pääasiallisesti aikoo harjoittaa tai harjoittaa toimintaansa. Sijoituspalveluyrityksellä, joka on oikeushenkilö, olisi oltava sen jäsenvaltion myöntämä toimilupa, jossa sen sääntömääräinen kotipaikka on. Sijoituspalveluyrityksellä, joka ei ole oikeushenkilö, olisi oltava sen jäsenvaltion myöntämä toimilupa, jossa sen päätoimipaikka sijaitsee. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi edellytettävä, että sijoituspalveluyrityksen päätoimipaikka sijaitsee aina sen kotijäsenvaltiossa ja että se tosiasiallisesti toimii siellä. ò uusi (32) Neuvoston direktiivin 92/49/ETY sekä direktiivien 2002/83/EY, 2004/39/EY, 2005/68/EY ja 2006/48/EY muuttamisesta rahoitusalalla tapahtuvaan omistusosuuksien hankintaan ja lisäämiseen sovellettavien toiminnan vakauden arviointia koskevien menettelysääntöjen ja periaatteiden osalta 5 päivänä syyskuuta 2007 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2007/44/EY[29] vahvistetaan yksityiskohtaiset perusteet sijoituspalveluyrityksessä ehdotetun hankinnan arvioimiseksi toiminnan vakauden kannalta sekä menettely näiden perusteiden soveltamiseksi. Arviointiprosessin ja sen tulosten oikeusvarmuuden, selkeyden ja ennustettavuuden turvaamiseksi on aiheellista vahvistaa direktiivissä 2007/44/EY säädetyt toiminnan vakauden arviointiperusteet ja ‑prosessi. Toimivaltaisten viranomaisten olisi erityisesti arvioitava hankkijaehdokkaan sopivuus ja ehdotetun hankinnan taloudellinen järkevyys kaikkien seuraavien perusteiden avulla: hankkijaehdokkaan maine; sen henkilön maine ja kokemus, joka tulee johtamaan sijoituspalveluyrityksen liiketoimintaa; hankkijaehdokkaan taloudellinen vakaus; pystyykö sijoituspalveluyritys täyttämään tähän direktiiviin ja muihin direktiiveihin, erityisesti direktiiveihin 2002/87/EY[30] ja 2006/49/EY[31], perustuvat toiminnan vakautta koskevat vaatimukset; onko perusteltua syytä epäillä, että ehdotetun hankinnan yhteydessä syyllistytään tai pyritään tai on syyllistytty tai pyritty direktiivin 2005/60/EY[32] 1 artiklassa tarkoitettuun rahanpesuun tai terrorismin rahoitukseen tai että ehdotettu hankinta saattaisi lisätä näiden vaaraa. ê 2004/39/EY johdanto-osan 23 kappale (mukautettu) (33)(23) Kotijäsenvaltioltaan toimiluvan saaneella sijoituspalveluyrityksellä olisi oltava oikeus tarjota sijoituspalveluja ja/tai harjoittaa sijoitustoimintaa kaikkialla yhteisössä Ö unionissa Õ ilman, että sen tarvitsee hakea erillistä toimilupaa sen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta, jossa se haluaa tarjota tällaisia palveluja tai harjoittaa tällaista toimintaa. ê 2004/39/EY johdanto-osan 24 kappale (mukautettu) (34)(24) Koska eräät sijoituspalveluyritykset on vapautettu tietyistä sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 15 päivänä maaliskuuta 1993 Ö 14 päivänä kesäkuuta 2006 Õ annetussa Ö Euroopan parlamentin ja Õ neuvoston direktiivissä 93/6/ETY Ö 2006/49/EY (uudelleenlaadittu) Õ Ö [33] Õ asetetuista velvoitteista, niiltä olisi vaadittava joko tietyn suuruista vähimmäispääomaa tai ammatillista vastuuvakuutusta tai näiden yhdistelmää. Edellä mainitun vakuutuksen määrien mukautuksissa olisi otettava huomioon vakuutusedustuksesta 9 päivänä joulukuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/92/EY mukaiset mukautukset[34]. Tämä omien varojen riittävyyden osalta sovellettava erityiskohtelu ei kuitenkaan saisi vaikuttaa päätöksiin, jotka koskevat näiden yritysten asianmukaista kohtelua omien varojen riittävyyttä koskevan yhteisön Ö unionin Õ lainsäädännön tulevien muutosten nojalla. ê 2004/39/EY johdanto-osan 25 kappale (35)(25) Koska toiminnan vakauden valvontaa koskevan sääntelyn soveltamisala olisi rajoitettava yksiköihin, jotka pitävät ammattimaisesti yllä kaupankäyntivarastoa ja muodostavat näin muille markkinaosapuolille vastapuoliriskin, tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle olisi myös jätettävä yksiköt, jotka käyvät omaan lukuunsa kauppaa rahoitusvälineillä, tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvat hyödykejohdannaiset mukaan luettuna, sekä yksiköt, jotka tarjoavat hyödykejohdannaisiin liittyviä sijoituspalveluja pääasiallisen liiketoimintansa kohteena oleville asiakkaille, niin että ryhmätasolla arvioiden tämä tapahtuu näiden yksiköiden pääasiallisen liiketoiminnan oheistoimintana, edellyttäen, että niiden pääasiallinen liiketoiminta ei ole tässä direktiivissä tarkoitettua sijoituspalvelujen tarjontaa. ê 2004/39/EY johdanto-osan 26 kappale (36)(26) Sijoittajan omistusoikeuksien ja muiden vastaavanlaisten arvopapereihin kohdistuvien oikeuksien sekä yritykselle uskottuihin varoihin kohdistuvien sijoittajan oikeuksien suojaamiseksi nämä oikeudet olisi pidettävä erillään yrityksen oikeuksista. Tämän periaatteen ei kuitenkaan olisi estettävä yritystä toimimasta omissa nimissään, mutta sijoittajan lukuun ja suostumuksella silloin, kun liiketoimen luonne sitä edellyttää, kuten osakkeiden lainauksessa. ê 2004/39/EY johdanto-osan 27 kappale (mukautettu) ð uusi (37)(27) Jos asiakas yhteisön lainsäädännön ja erityisesti rahoitusvakuusjärjestelyistä 6 päivänä kesäkuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/47/EY[35] mukaisesti siirtää rahoitusvälineiden tai varojen koko omistusoikeuden sijoituspalveluyritykselle nykyisten tai tulevien, tosiasiallisten tai ehdollisten taikka mahdollisten velvoitteiden turvaamiseksi tai kattamiseksi muulla tavoin, näiden rahoitusvälineiden tai varojen ei vastaavasti olisi enää katsottava kuuluvan asiakkaalle.ðAsiakkaan varojen suojaamista koskevat vaatimukset ovat olennainen väline asiakkaiden suojaamiseksi palvelujen tarjonnassa ja toiminnan harjoittamisessa. Näiden vaatimusten soveltamisesta voidaan luopua, jos sijoituspalveluyritykselle siirretään varojen ja rahoitusvälineiden koko omistusoikeus nykyisten tai tulevien, tosiasiallisten tai ehdollisten taikka mahdollisten velvoitteiden kattamiseksi. Tämä laaja mahdollisuus voi aiheuttaa epävarmuutta ja vaarantaa asiakkaan varojen suojaamista koskevien vaatimusten tehokkuuden. Sen vuoksi on aiheellista rajoittaa sijoituspalveluyritysten mahdollisuutta tehdä rahoitusvakuusjärjestelyistä 6 päivänä kesäkuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/47/EY[36] määriteltyjä omistusoikeuden siirtäviä rahoitusvakuusjärjestelyjä, joissa sijoituspalveluyritys varmistaa tai muutoin kattaa velvoitteitaan, ainakin siltä osin kuin on kyse yksityisasiakkaiden varoista. ï ê 2004/39/EY johdanto-osan 28 kappale (28) Kolmansissa maissa toimiluvan saaneiden sijoituspalveluyritysten sivuliikkeisiin yhteisössä sovellettavia toimiluvan myöntämismenettelyjä olisi edelleen sovellettava tällaisiin yrityksiin. Näillä sivuliikkeillä ei saisi olla perustamissopimuksen 49 artiklan toisessa kohdassa tarkoitettua palvelujen tarjoamisen vapautta eikä sijoittautumisvapautta muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, johon ne jo ovat sijoittautuneet. Sellaisia tapauksia varten, joissa yhteisöä eivät sido mitkään kahden- tai monenväliset velvoitteet, on aiheellista säätää menettelystä sen varmistamiseksi, että yhteisön sijoituspalveluyritykset saavat vastavuoroisen kohtelun kyseisissä kolmansissa maissa. ò uusi (38) On tarpeen vahvistaa sijoituspalveluyritysten ylimpien hallintoelinten roolia yritysten terveen ja järkevän liikkeenjohdon varmistamisessa sekä markkinoiden eheyden ja sijoittajien etujen edistämisessä. Sijoituspalveluyrityksen ylimmän hallintoelimen olisi varattava aina kyseistä yritystä varten riittävästi aikaa ja sillä olisi oltava riittävästi tietoja, taitoja ja kokemusta, jotta se kykenee ymmärtämään sijoituspalveluyrityksen liiketoimintaa ja tärkeimpiä riskejä. Jotta vältyttäisiin ryhmäajattelulta ja helpotettaisiin kriittistä kyseenalaistamista, sijoituspalveluyritysten hallintoneuvostojen olisi oltava riittävän heterogeenisiä jäsentensä iän, sukupuolen, maantieteellisen jakautumisen sekä koulutus- ja ammattitaustan suhteen edustaakseen erilaisia mielipiteitä ja kokemuksia. Tasapainoinen sukupuolijakauma on erityisen tärkeää, jotta hallintoelin edustaisi demografista todellisuutta. ò uusi (39) Sijoituspalveluyritysten toimintojen tehokasta valvontaa varten ylimmän hallintoelimen olisi vastattava sijoituspalveluyrityksen yleisestä strategiasta ja oltava siitä tili- ja vastuuvelvollisia ottaen huomioon sijoituspalveluyrityksen liiketoiminnan ja riskiprofiilin. Ylimmällä hallintoelimellä olisi oltava selkeät vastuut sijoituspalveluyrityksen suhdannesyklissä, yrityksen strategisten tavoitteiden yksilöinnissä ja määrittelyssä, sen sisäisen organisaation hyväksymisessä, mukaan lukien kriteerit henkilöstön valintaa ja koulutusta varten sekä palvelujen tarjoamiseen ja toimintojen harjoittamiseen sovellettavien yleisten toimintaperiaatteiden määrittelyssä, mukaan lukien myyntihenkilöstön palkkaus ja asiakkaille tarjottavien uusien tuotteiden hyväksyminen. Sijoituspalveluyritysten strategisten tavoitteiden, sisäisen organisaation sekä palvelujen tarjontaan ja toimintojen harjoittamiseen sovellettavien toimintaperiaatteiden säännöllisellä seurannalla ja arvioinnilla olisi varmistettava, että sijoituspalveluyritykset kykenevät jatkuvasti huolehtimaan terveestä ja järkevästä liikkeenjohdosta markkinoiden eheyden ja sijoittajansuojan etujen mukaisesti. ê 2004/39/EY johdanto-osan 29 kappale (40)(29) Koska monet sijoituspalveluyritykset harjoittavat samanaikaisesti yhä useampia toimintoja, näiden erilaisten toimintojen ja yritysten asiakkaiden välisten eturistiriitojen mahdollisuus on lisääntynyt. Tämän vuoksi on tarpeen vahvistaa säännöt sen varmistamiseksi, etteivät tällaiset ristiriidat vahingoita niiden asiakkaiden etua. ò uusi (41) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että oikeutta henkilötietojen suojaan kunnioitetaan noudattaen yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY sekä henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12 päivänä heinäkuuta 2002 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi)[37], joita sovelletaan tämän direktiivin nojalla suoritettavaan henkilötietojen käsittelyyn. EAMV:n tämän direktiivin nojalla suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001[38]. ò uusi (42) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY täytäntöönpanosta sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämistä koskevien vaatimusten, toiminnan harjoittamisen edellytysten ja kyseisessä direktiivissä määriteltyjen käsitteiden osalta 10 päivänä elokuuta 2006 annetun komission direktiivin 2006/73/EY[39] nojalla jäsenvaltiot voivat edellyttää sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämistä koskevina vaatimuksina asiakastoimeksiantoihin liittyvien puhelinkeskustelujen tai niihin liittyvän sähköisen viestinnän tallentamista. Asiakastoimeksiantoihin liittyvien puhelinkeskustelujen tai sähköisen viestinnän tallentaminen on sopusoinnussa Euroopan unionin perusoikeuskirjan kanssa ja perusteltua sijoittajansuojan lujittamiseksi, markkinoiden valvonnan parantamiseksi ja oikeusvarmuuden lisäämiseksi sijoituspalveluyritysten ja niiden asiakkaiden etujen mukaisesti. Tällaisten tallenteiden merkitys mainitaan myös Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean Euroopan komissiolle 29 päivänä heinäkuuta 2010 antamissa teknisissä lausunnoissa. Näistä syistä tässä direktiivissä on tarkoituksenmukaista vahvistaa periaatteet yleiselle järjestelmälle, joka koskee asiakastoimeksiantoihin liittyvien puhelinkeskustelujen tai niihin liittyvän sähköisen viestinnän tallentamista. ò uusi (43) Jäsenvaltioiden olisi varmistettava oikeus suojata henkilötiedot yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY sekä direktiivin 2002/58/EY mukaisesti. Tämän suojan olisi katettava muun muassa 13 artiklassa edellytetty puhelinkeskustelujen ja sähköisen viestinnän tallentaminen. ò uusi (44) Kaupankäyntiteknologia käyttö on kehittynyt merkittävästi viimeksi kuluneen vuosikymmenen aikana, ja kaupankäyntiteknologia on nyt laajalti markkinaosapuolten käytössä. Monet markkinaosapuolet käyttävät nyt algoritmista kaupankäyntiä, jossa tietokonealgoritmi määrittää automaattisesti toimeksiannon osatekijöitä niin, että ihmisen työpanosta tarvitaan vain vähän tai ei lainkaan. Algoritmisen kaupankäynnin alalaji on huippunopea tietokoneistettu kaupankäynti (high-frequency trading, HFT). Huippunopeaa tietokoneistettua kauppaa käyvät tyypillisesti pörssikauppiaat, jotka käyttävät omaan pääomaansa kaupankäyntiin, ja siinä ei ole kyse erillisestä strategiasta vaan yleensä pitkälle kehitetyn teknologian käytöstä perinteisten kaupankäyntistrategioiden, kuten markkinatakaustoiminnan tai arbitraasin, toteuttamiseksi. ò uusi (45) Neuvoston kesäkuussa 2009 antamien EU:n finanssivalvonnan vahvistamista koskevien päätelmien mukaisesti unioni on sitoutunut soveltuvin osin minimoimaan jäsenvaltioiden käytössä olevan harkintavallan kaikessa unionin rahoituspalvelulainsäädännössä, mikä luo osaltaan yhteistä säännöstöä EU:n finanssimarkkinoille, auttaa tasapuolisten toimintaedellytysten luomisessa jäsenvaltioille ja markkinaosapuolille, tehostaa sijoittajansuojaa sekä parantaa valvontaa ja täytäntöönpanoa. Sen lisäksi, että tässä direktiivissä otetaan käyttöön yhteinen järjestelmä asiakastoimeksiantoihin liittyvien puhelinkeskustelujen tai niihin liittyvän sähköisen viestinnän tallentamiseksi, on tarkoituksenmukaista vähentää toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuutta delegoida valvontatehtäviä tietyissä tapauksissa ja rajoittaa harkintavaltaa sidonnaisasiamiehiin ja sivuliikkeistä raportointiin sovellettavissa vaatimuksissa. ò uusi (46) Kaupankäyntiteknologian käyttö on lisännyt sijoittajien harjoittaman kaupankäynnin nopeutta, kapasiteettia ja monimutkaisuutta. Sen avulla markkinaosapuolet ovat myös voineet helpottaa asiakkaidensa suoraa pääsyä markkinoille tarjoamalla kauppapaikkojensa käyttömahdollisuutta, suoraa sähköistä välitystä tai sponsoroitua ja välitöntä markkinoillepääsyä. Kaupankäyntiteknologia on yleisesti hyödyttänyt markkinoita ja markkinaosapuolia, koska markkinaosallistuminen on laajentunut, likviditeetti on lisääntynyt, kurssierot ovat kaventuneet, lyhyen aikavälin volatiliteetti on vähentynyt ja asiakkaiden toimeksiannot on voitu toteuttaa paremmin. Toisaalta kaupankäyntiteknologia aiheuttaa myös potentiaalisia riskejä, joita ovat lisääntynyt riski kauppapaikkojen järjestelmien ylikuormittumisesta toimeksiantojen suuren määrän vuoksi sekä riskit algoritmisen kaupankäynnin synnyttämistä päällekkäisistä tai virheellisistä toimeksiannoista tai muista toimintahäiriöistä, jotka saattavat johtaa markkinoiden tavanomaisesta poikkeavaan toimintaan. Lisäksi riskinä on, että algoritmiset kaupankäyntijärjestelmät ylireagoivat muihin markkinoiden tapahtumiin, mikä voi lisätä volatiliteettia tilanteessa, jossa markkinaongelma on jo ilmennyt. Algoritminen tai huippunopea tietokoneistettu kaupankäynti voi johtaa myös tietyntyyppiseen markkinoiden väärinkäyttöön, jos sitä käytetään sääntöjen vastaisesti. ò uusi (47) Teknologian kasvaneen käytön potentiaalisia riskejä voidaan parhaiten lieventää yhdistämällä erityisiä riskinhallintamenetelmiä, jotka kohdistetaan algoritmista tai huippunopeaa tietokoneistettua kaupankäyntiä harjoittaviin yrityksiin, sekä muita toimenpiteitä, jotka kohdistetaan tällaisten yritysten käyttämiin kauppapaikkoihin. On aiheellista varmistaa, että kaikilla huippunopeaa tietokoneistettua kauppaa käyvillä yrityksillä on toimilupa, kun ne ovat suoraan jäsenenä kauppapaikassa. Tämän pitäisi varmistaa, että niihin sovelletaan tämän direktiivin mukaisia toiminnan järjestämistä koskevia vaatimuksia ja että niitä valvotaan asianmukaisesti. ò uusi (48) Sekä yritysten että kauppapaikkojen olisi varmistettava, että käytössä on vankat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että automatisoitu kaupankäynti ei johda markkinoiden tavanomaisesta poikkeavaan toimintaan ja ettei sitä voida käyttää markkinoiden väärinkäyttöön liittyviin tarkoituksiin. Kauppapaikkojen olisi myös varmistettava kaupankäyntijärjestelmien häiriönsietokyky ja asianmukainen testaus, jotta ne voivat käsitellä kasvaneet toimeksiantovirrat ja selviytyä markkinoiden stressiolosuhteista, sekä kauppojen hintavaihtelurajat (circuit breakers) kaupankäynnin pysäyttämiseksi väliaikaisesti, jos siinä esiintyy yhtäkkisiä odottamattomia hinnanmuutoksia. ò uusi (49) Algoritmiseen ja huippunopeaan tietokoneistettuun kaupankäyntiin liittyvien toimenpiteiden lisäksi on aiheellista ottaa käyttöön sellaisiin sijoituspalveluyrityksiin liittyvät valvontamenetelmät, jotka tarjoavat asiakkaille suoraa sähköistä välitystä markkinoille, koska sähköistä kaupankäyntiä voidaan harjoittaa sähköistä markkinoillepääsyä tarjoavan yrityksen kautta ja tällaiseen kaupankäyntiin liittyy useita vastaavia riskejä. On myös tarkoituksenmukaista, että suoraa sähköistä välitystä tarjoavat yritykset varmistavat, että tätä palvelua käyttävillä henkilöillä on asianmukainen pätevyys ja että palvelun käyttöön sovelletaan riskinhallintaa. Näihin kaupankäynnin uusiin muotoihin liittyvät toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset on aiheellista vahvistaa yksityiskohtaisemmin delegoiduissa säädöksissä. Tämän pitäisi varmistaa, että vaatimuksia voidaan tarvittaessa mukauttaa uuteen innovointiin ja kehitykseen tällä osa-alueella. ò uusi (50) EU:ssa toimii nykyään suuri määrä kauppapaikkoja, joista monet käyvät kauppaa keskenään samanlaisilla välineillä. Sijoittajien etuihin kohdistuviin potentiaalisiin riskeihin puuttumiseksi on tarpeen virallistaa ja edelleen yhdenmukaistaa prosesseja muille kauppapaikoille aiheutuvien seurausten osalta siinä tapauksessa, että jokin yksittäinen kauppapaikka päättää keskeyttää tai lopettaa kaupankäynnin tietyllä rahoitusvälineellä. Oikeusvarmuuden vuoksi ja eturistiriitojen käsittelemiseksi asianmukaisesti siitä tapauksessa, että kaupankäynti rahoitusvälineillä päätetään keskeyttää tai lopettaa, olisi varmistettava, että jos jokin säännelty markkina tai monenkeskinen kaupankäyntijärjestelmä lopettaa kaupankäynnin sen vuoksi, ettei liikkeeseenlaskijasta tai rahoitusvälineestä ole annettu tietoja, myös muut noudattavat kyseistä päätöstä, ellei kaupankäynnin jatkaminen ole perusteltua poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi. Lisäksi on tarpeen virallistaa ja parantaa kauppapaikkojen tiedonvaihtoa ja yhteistyötä tapauksissa, joissa tietyllä rahoitusvälineellä käydään kauppaa useissa kauppapaikoissa poikkeuksellisissa olosuhteissa. ò uusi (51) Yhä useammat sijoittajat ovat alkaneet toimia rahoitusmarkkinoilla, ja sijoittajille on tarjolla aiempaa moninaisempi ja runsaampi palvelujen ja rahoitusvälineiden valikoima; tämän kehityksen vuoksi on tarpeen säätää yhdenmukaistamisesta sellaisessa laajuudessa, että sijoittajille voidaan tarjota korkeatasoinen suoja kaikkialla unionissa. Kun direktiivi 2004/39/EY annettiin, sijoittajien kasvava riippuvuus henkilökohtaisista suosituksista edellytti, että sijoitusneuvonta oli saatettava toimiluvan varaiseksi sijoituspalveluksi, johon sovelletaan erityisiä menettelytapavelvoitteita. Henkilökohtaisten suositusten jatkuva merkitys asiakkaille ja palvelujen ja rahoitusvälineiden kasvava monimutkaisuus edellyttävät menettelytapavelvoitteiden tehostamista sijoittajansuojan lujittamiseksi. ò uusi (52) Kaiken merkityksellisen tiedon antamiseksi sijoittajille on aiheellista velvoittaa sijoitusneuvontaa tarjoavat sijoituspalveluyritykset selventämään tarjoamansa neuvonnan lähtökohdat ja erityisesti se, mitkä tuotteet ne ottavat huomioon antaessaan yksilöllisiä suosituksia asiakkaille, tarjoavatko ne sijoitusneuvontaa riippumattomasti ja tarjoavatko ne asiakkaille jatkuvaa arviointia suositeltujen rahoitusvälineiden sopivuudesta. Lisäksi on aiheellista velvoittaa sijoituspalveluyritykset selittämään asiakkailleen syyt neuvontaan, jota ne tarjoavat heille. Sijoitusneuvonnan tarjoamisen sääntelykehyksen määrittelemiseksi tarkemmin, jättäen kuitenkin valinnanvaraa sijoituspalveluyrityksille ja asiakkaille, on aiheellista vahvistaa edellytykset tämän palvelun tarjoamiselle tapauksissa, joissa yritykset ilmoittavat asiakkaille, että palvelu tarjotaan riippumattomasti. Sijoittajansuojan lujittamiseksi ja jotta asiakkailla olisi selkeämpi käsitys saamastaan palvelusta, on aiheellista rajoittaa yritysten mahdollisuutta hyväksyä tai vastaanottaa kannustimia kolmansilta osapuolilta ja erityisesti liikkeeseenlaskijoilta tai tuotteiden tarjoajilta, kun ne tarjoavat sijoitusneuvontaa riippumattomasti ja salkunhoitopalvelua. Näissä tapauksissa olisi voitava sallia ainoastaan rajoitetut ei-rahalliset edut, kuten tuotteiden ominaispiirteisiin liittyvä koulutus, sillä edellytyksellä, että ne eivät haittaa sijoituspalveluyritysten valmiuksia ajaa asiakkaidensa parasta etua siten kuin direktiivissä 2006/73/EY täsmennetään. ò uusi (53) Sijoituspalveluyritykset voivat tarjota sijoituspalveluja, jotka koostuvat pelkästään asiakkaan toimeksiantojen toteuttamisesta ja/tai näiden toimeksiantojen vastaanottamisesta ja välittämisestä, ilman että niiden tarvitsee pyytää tietoja asiakkaan tietämyksestä ja kokemuksesta, jotta ne voivat arvioida palvelun tai rahoitusvälineen sopivuuden asiakkaalle. Koska näissä palveluissa asiakkaiden suoja vähenee vastaavasti, on aiheellista parantaa niiden tarjoamisen edellytyksiä. Erityisesti on syytä poistaa mahdollisuus tarjota näitä palveluja yhdessä sellaisen oheispalvelun kanssa, joka muodostuu luoton- tai lainanannosta sijoittajille sellaisen liiketoimen toteuttamiseksi, johon sijoituspalveluyritys osallistuu, koska tämä lisää liiketoimen monimutkaisuutta ja vaikeuttaa siihen liittyvien riskien ymmärtämistä. Lisäksi on syytä määritellä tarkemmin niiden rahoitusvälineiden valintaperusteet, joihin näiden palvelujen tulisi liittyä, jotta voidaan sulkea pois sellaiset rahoitusvälineet, muun muassa siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuva yhteinen sijoitustoiminta (yhteissijoitusyritykset), jotka sisältävät johdannaisia tai ovat rakenteeltaan sellaisia, että asiakkaan on vaikea ymmärtää niihin liittyviä riskejä. ò uusi (54) Ristiinmyyntikäytännöt ovat yleinen strategia vähittäisrahoituspalvelujen tarjoajien keskuudessa kaikkialla unionissa. Nämä käytännöt voivat tarjota etuja yksityisasiakkaille, mutta niissä voi myös olla kyse käytännöistä, joissa asiakkaan etua ei oteta riittävästi huomioon. Esimerkiksi tietyt ristiinmyyntikäytäntöjen muodot, ennen muuta ns. sitominen, jossa vähintään kaksi rahoituspalvelua myydään yhdessä paketissa ja ainakin yksi näistä palveluista ei ole saatavilla erikseen, voivat vääristää kilpailua ja vaikuttaa kielteisesti asiakkaiden liikkuvuuteen ja heidän mahdollisuuksiinsa tehdä tietoon perustuvia valintoja. Yhtenä esimerkkinä sitomisesta on pakollinen käyttötilin avaaminen, kun sijoituspalvelu tarjotaan yksityisasiakkaalle. Niputuskäytännöt, joissa yksi tai useampi rahoituspalvelu myydään yhdessä paketissa, mutta kukin niistä voidaan myös ostaa erikseen, voivat nekin vääristää kilpailua ja vaikuttaa kielteisesti asiakkaiden liikkuvuuteen ja mahdollisuuksiin tietoon perustuvia valintoja, mutta ne ainakin jättävät asiakkaalle valinnanvaraa, minkä vuoksi niihin voi liittyä vähäisempi riski siitä, etteivät sijoituspalveluyritykset noudata tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan. Tällaisten käytäntöjen käyttöä olisi arvioitava huolellisesti, jotta voidaan edistää kilpailua ja kuluttajien valinnanvaraa. ê 2004/39/EY johdanto-osan 30 kappale (55)(30) Palvelu olisi katsottava tarjotun asiakkaan aloitteesta, paitsi jos asiakas esittää pyynnön yrityksestä tai yrityksen puolesta kyseiselle asiakkaalle lähetetyn henkilökohtaisen viestin perusteella, joka sisältää kehotuksen tai jonka tarkoituksena on vaikuttaa asiakkaan päätökseen tietyn rahoitusvälineen tai liiketoimen osalta. Palvelu voidaan katsoa asiakkaan aloitteesta tarjotuksi siitä huolimatta, että asiakas pyytää sitä rahoitusvälineitä koskevan mainoksen tai tarjouksen sisältävän viestin perusteella, joka on kohdistettu yleisölle tai jollekin suuremmalle asiakkaiden tai potentiaalisten asiakkaiden ryhmälle tai luokalle mitä tahansa luonteeltaan yleistä viestintävälinettä käyttäen. ê 2004/39/EY johdanto-osan 31 kappale ð uusi (56)(31) Tämän direktiivin yhtenä tavoitteena on sijoittajien suojaaminen. Sijoittajien suojaa koskevat toimenpiteet olisi mukautettava kunkin sijoittajaryhmän (ei-ammattimaisten eli vähittäis- tai yksityissijoittajien, ammattimaisten sijoittajien ja vastapuolten) erityispiirteiden mukaisiksi. ð Jotta voidaan tehostaa palvelujen tarjontaan sovellettavaa säätelykehystä asiakasryhmistä riippumatta, on kuitenkin aiheellista tehdä selväksi, että periaatteita rehellisestä, tasapuolisesta ja ammattimaisesta toiminnasta sekä rehellisestä, selkeästä ja harhaanjohtamattomasta viestinnästä sovelletaan kaikkiin asiakassuhteisiin. ï ê 2004/39/EY johdanto-osan 32 kappale (57)(32) Poiketen periaatteesta, jonka mukaan kotijäsenvaltio myöntää sivuliikkeiden toimiluvat sekä vastaa niiden toimintaa säätelevien velvollisuuksien täytäntöönpanosta ja valvonnasta, on tarkoituksenmukaista, että vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen ottaa vastuun tiettyjen tämän direktiivin mukaisten velvoitteiden täytäntöönpanosta, kun liiketoimet toteutetaan sivuliikkeen kautta sen jäsenvaltion alueella, jossa sivuliike sijaitsee, koska tämä viranomainen on lähimpänä sivuliikettä ja pystyy paremmin havaitsemaan sivuliikkeen toimia koskevien sääntöjen rikkomisen ja puuttumaan siihen. ê 2004/39/EY johdanto-osan 33 kappale (58)(33) On tarpeen asettaa tehokas ”parasta toteutusta” (best execution) koskeva velvollisuus sen varmistamiseksi, että sijoituspalveluyritykset toteuttavat asiakastoimeksiannot asiakkaalle mahdollisimman edullisin ehdoin. Tätä velvoitetta olisi sovellettava yrityksiin, joilla on sopimus- tai asiamiessuhteen perusteella velvollisuuksia asiakasta kohtaan. ò uusi (59) Jotta voidaan parantaa olosuhteita, joissa sijoituspalveluyritykset noudattavat velvoitettaan toteuttaa toimeksiannot asiakkailleen mahdollisimman edullisin ehdoin tämän direktiivin mukaisesti, on aiheellista velvoittaa toteuttamispaikat julkistamaan tiedot toimeksiantojen toteuttamisen laadusta kussakin toteuttamispaikassa. ò uusi (60) Tiedot, jotka sijoituspalveluyritykset antavat asiakkailleen toimeksiantojen toteuttamisperiaatteistaan, ovat usein yleisiä vakiotietoja, joiden perusteella asiakkaat eivät saa käsitystä siitä, miten toimeksiannot toteutetaan, eivätkä voi todentaa, noudattavatko yritykset velvoitettaan toteuttaa toimeksiannot asiakkailleen mahdollisimman edullisin ehdoin. Sijoittajansuojan parantamiseksi on aiheellista määrittää periaatteet, joiden mukaisesti sijoituspalveluyritykset antavat asiakkailleen tiedot toimeksiantojen toteuttamisperiaatteistaan, sekä velvoittaa yritykset julkaisemaan vuosittain kunkin rahoitusvälineluokan osalta tiedot viidestä tärkeimmästä toteuttamispaikasta, joissa ne toteuttivat asiakastoimeksiantoja edellisvuoden aikana. ê 2004/39/EY johdanto-osan 34 kappale (34) Terve kilpailu edellyttää, että markkinaosapuolet ja sijoittajat voivat vertailla hintoja, jotka kauppapaikkojen (eli säänneltyjen markkinoiden, monenkeskisten kaupankäyntijärjestelmien ja välittäjien) on julkaistava. Tätä varten suositellaan, että jäsenvaltiot poistavat kaikki esteet, jotka saattavat estää asiaankuuluvien tietojen yhdistämisen eurooppalaisella tasolla ja niiden julkaisemisen. ê 2004/39/EY johdanto-osan 35 kappale (mukautettu) (61)(35) Sopiessaan liikesuhteesta asiakkaan kanssa sijoituspalveluyritys voi pyytää asiakasta tai potentiaalista asiakasta hyväksymään samalla kertaa sekä toimeksiantojen toteuttamispolitiikan että mahdollisuuden, että hänen toimeksiantonsa voidaan toteuttaa säännellyn markkinan, tai monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän Ö , organisoidun kaupankäyntijärjestelmän tai kauppojen sisäisen toteuttajan Õ ulkopuolella. ê 2004/39/EY johdanto-osan 36 kappale (62)(36) Henkilöiden, jotka tarjoavat sijoituspalveluja useamman kuin yhden sijoituspalveluyrityksen puolesta, ei olisi katsottava olevan sidonnaisasiamiehiä vaan sijoitusyrityksiä, jos ne sisältyvät tämän direktiivin määritelmän piiriin, lukuun ottamatta tiettyjä henkilöitä, jotka voidaan jättää sen soveltamisalan ulkopuolelle. ê 2004/39/EY johdanto-osan 37 kappale (63)(37) Tämä direktiivi ei saisi vaikuttaa sidonnaisasiamiesten oikeuteen harjoittaa muiden direktiivien piiriin kuuluvaa toimintaa tai siihen liittyvää toimintaa, joka koskee rahoituspalveluja tai -tuotteita, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, myöskään silloin, kun tämä tapahtuu saman finanssiryhmän osien lukuun. ê 2004/39/EY johdanto-osan 38 kappale (64)(38) Tätä direktiiviä ei tulisi soveltaa sijoituspalveluyrityksen toimitilojen ulkopuolella harjoitettavan toiminnan (ovelta ovelle -myynti) edellytyksiin. ê 2004/39/EY johdanto-osan 39 kappale (65)(39) Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi evättävä rekisteröinti tai peruutettava se, mikäli tosiasiassa harjoitetun toiminnan perusteella on ilmeistä, että sidonnaisasiamies on valinnut yhden jäsenvaltion oikeusjärjestelmän kiertääkseen sen jäsenvaltion ankarammat vaatimukset, jossa se pääasiallisesti aikoo harjoittaa tai jo harjoittaa toimintaansa. ê 2004/39/EY johdanto-osan 40 kappale (66)(40) Tätä direktiiviä sovellettaessa olisi katsottava, että hyväksytyt vastapuolet toimivat asiakkaina. ê 2004/39/EY johdanto-osan 41 kappale (41) Sen varmistamiseksi, että menettelytapasääntöjä, mukaan lukien ”parasta toteutusta” (best execution) ja asiakastoimeksiantojen käsittelyä koskevat säännöt, noudatetaan eniten suojaa tarvitsevien sijoittajien osalta, ja koko yhteisössä vakiintuneen markkinakäytännön huomioon ottamiseksi on tarkoituksenmukaista selventää, että menettelytapasääntöjä voidaan olla noudattamatta liiketoimissa, jotka on toteutettu tai saatu aikaan hyväksyttävien vastapuolten kesken. ò uusi (67) Finanssikriisi on osoittanut, että muiden kuin yksityisasiakkaiden kyky arvioida sijoituksiinsa liittyviä riskejä on rajallinen. Olisi vahvistettava menettelytapasääntöjen täytäntöönpano eniten suojelua tarvitsevien asiakkaiden osalta, mutta samalla on aiheellista mitoittaa paremmin eri asiakasryhmiin sovellettavia vaatimuksia. Tältä osin on aiheellista laajentaa jotkin tieto- ja raportointivaatimukset koskemaan myös suhteita hyväksyttäviin vastapuoliin. Asianomaisten vaatimusten pitäisi erityisesti koskea asiakkaiden rahoitusvälineiden ja varojen suojaamista samoin kuin monimutkaisempiin rahoitusvälineisiin ja liiketoimiin liittyvää tietoa ja raportointia. Kuntien ja paikallisviranomaisten luokittelun määrittämiseksi paremmin on aiheellista sulkea ne selkeästi pois hyväksyttävien vastapuolten luettelosta ja ammattimaisiksi katsottujen asiakkaiden luettelosta, mutta näillä asiakkailla pitäisi edelleen olla mahdollisuus tulla pyynnöstä kohdelluksi ammattimaisina asiakkaina. ê 2004/39/EY johdanto-osan 42 kappale (68)(42) Hyväksyttävien vastapuolten kesken toteutettavien liiketoimien osalta olisi velvollisuutta julkistaa asiakkaan rajahintatoimeksiannot sovellettava ainoastaan, jos vastapuoli nimenomaisesti lähettää rajahintatoimeksiannon sijoituspalveluyrityksen toteutettavaksi. ê 2004/39/EY johdanto-osan 43 kappale (69)(43) Jäsenvaltioiden on suojeltava luonnollisten henkilöiden oikeutta yksityisyyteen yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY[40] mukaisesti. ê 2004/39/EY johdanto-osan 44 kappale (44) Koska tarkoituksena on samanaikaisesti sekä suojata sijoittajia että turvata arvopaperimarkkinoiden moitteeton toiminta, on varmistettava liiketoimien avoimuus ja tämän varmistamiseksi annettujen sääntöjen soveltaminen sijoituspalveluyrityksiin niiden toimiessa markkinoilla. Jotta sijoittajille tai markkinaosapuolille voidaan tarjota mahdollisuus aina arvioida suunnitteilla olevan osakekaupan ehdot sekä tarkistaa jälkikäteen kaupanteko-olosuhteet, olisi vahvistettava yhteiset säännöt, joita sovelletaan päätettyjä osakekauppoja ja osakekaupassa kulloinkin tarjolla olevia kaupantekomahdollisuuksia koskevien yksityiskohtaisten tietojen julkistamiseen. Tällaiset säännöt ovat tarpeen jäsenvaltioiden osakemarkkinoiden tehokkaan yhdentymisen varmistamiseksi, omanpääomanehtoisten rahoitusvälineiden yleisen hinnanmuodostuksen tehostamiseksi sekä ”parasta toteutusta” (best execution) koskevien velvollisuuksien noudattamisen edistämiseksi. Nämä näkökohdat edellyttävät kokonaisvaltaista avoimuussäännöstöä, jota sovelletaan kaikkiin osakkeilla tehtäviin liiketoimiin siitä riippumatta, toteutetaanko ne sijoituspalveluyrityksen toimesta kahdenvälisesti vai säänneltyjen markkinoiden tai monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän kautta. Tämän direktiivin mukainen sijoituspalveluyritysten velvoite ilmoittaa osto- ja myyntitarjoukset ja toteuttaa toimeksianto ilmoitettuun hintaan ei vapauta sijoituspalveluyritystä velvoitteesta siirtää toimeksianto johonkin muuhun toteuttamispaikkaan, kun tällainen sisäistäminen voisi estää yritystä noudattamasta ”parasta toteutusta” koskevia velvoitteitaan. ê 2004/39/EY johdanto-osan 45 kappale (45) Jäsenvaltioiden pitäisi voida soveltaa tämän direktiivin mukaisia liiketoimien ilmoittamista koskevia velvoitteita rahoitusvälineisiin, joita ei ole hyväksytty kaupankäynnin kohteiksi säännellyillä markkinoilla. ê 2004/39/EY johdanto-osan 46 kappale (46) Jäsenvaltio voi päättää soveltaa tässä direktiivissä säädettyjä kauppaa edeltäviä ja sen jälkeisiä avoimuusvaatimuksia muihin rahoitusvälineisiin kuin osakkeisiin. Siinä tapauksessa vaatimuksia olisi sovellettava kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin, joiden kotijäsenvaltiona kyseinen jäsenvaltio toimii alueellaan toteutettavien sekä liiketoiminnan ja palvelujen tarjonnan vapauden nojalla toteutettavien rajatylittävien toimien osalta. Vaatimuksia olisi sovellettava myös toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneiden sijoituspalveluyritysten kyseiseen jäsenvaltioon sijoittautuneiden sivuliikkeiden sen alueella toteuttamiin toimiin. ê 2004/39/EY johdanto-osan 47 kappale (mukautettu) (70)(47) Kaikilla sijoituspalveluyrityksillä olisi oltava samat mahdollisuudet tulla säänneltyjen markkinoiden jäseniksi tai päästä niille kaikkialla yhteisössä Ö unionissa Õ . Riippumatta siitä, miten liiketoimet on tällä hetkellä jäsenvaltioissa järjestetty, on tärkeää poistaa tekniset ja oikeudelliset rajoitukset, jotka koskevat pääsyä säännellyille markkinoille. ê 2004/39/EY johdanto-osan 48 kappale (mukautettu) (71)(48) Rajatylittävien liiketoimien loppuunsaattamisen helpottamiseksi on niin ikään tarkoituksenmukaista tarjota sijoituspalveluyrityksille mahdollisuus käyttää selvitysjärjestelmiä kaikkialla yhteisössä Ö unionissa Õ siitä riippumatta, onko liiketoimet toteutettu kyseisen jäsenvaltion säännellyillä markkinoilla. Sijoituspalveluyritysten, jotka haluavat suoraan osallistua muiden jäsenvaltioiden selvitysjärjestelmiin, olisi täytettävä jäsenyydelle asetetut asianmukaiset toiminnalliset ja kaupalliset vaatimukset sekä toiminnan vakauden valvontatoimenpiteitä koskevat vaatimukset rahoitusmarkkinoiden moitteettoman ja asianmukaisen toiminnan ylläpitämiseksi. ò uusi (72) Kolmansien maiden yritysten unionissa tarjoamiin palveluihin sovelletaan kansallisia järjestelmiä ja vaatimuksia. Nämä järjestelmät ovat hyvin erilaisia ja niiden mukaisesti toimiluvan saaneilla yrityksillä ei ole palvelujen tarjoamisen vapautta eikä sijoittautumisvapautta muissa jäsenv