KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE - Tempus-ohjelman toisen vaiheen (1994-2000) loppuraportti

1. Johdanto

Tämä raportti esitetään 21. marraskuuta 1996 tehdyn neuvoston päätöksen 96/663/EY (EYVL L 306, 28.11.1996) säännösten mukaisesti. Kyseisellä päätöksellä muutetaan päätöstä 93/246/ETY ja pidennetään Tempus-ohjelman toista vaihetta vuoteen 2000. Päätöksessä komissiota vaaditaan esittämään loppuraportti ohjelman toisesta vaiheesta 30. kesäkuuta 2004 mennessä. Tässä raportissa tarkastellaan Tempus-ohjelman vaikutusta tukikelpoisissa maissa sekä sen merkitystä kyseisissä maissa toteutettujen uudistusten vauhdittamisessa. Raportti seuraa komission maaliskuussa 1998 esittämää Tempus-ohjelman toista vaihetta koskevaa väliraporttia [1] ja perustuu riippumattoman arvioijan raportissa esitettyihin tuloksiin ja päätelmiin.

[1] KOM(1998) 379.

Raportin rakenne on seuraava:

1. Johdanto

2. Tempus: Ohjelma, joka kehittyy ajan myötä

2.1 Ohjelman käynnistäminen

2.2 Tempus I -ohjelmasta Tempus II -ohjelmaan

3. Yleiskatsaus ulkopuoliseen arviointiin

3.1 Tarjouseritelmä

3.2 Arvioinnin lähestymistapa

4. Ulkopuolisen arvioinnin tärkeimmät päätelmät

4.1 Ohjelman tulokset

4.1.1 Vaikutus lainsäädäntöön

4.1.2 Vaikutus korkeakoululaitoksen uudistuksiin

4.1.3 Vaikutus henkilöresurssien kehittämiseen

4.1.4 Kohti kestävää kumppanuutta?

4.2 Ohjelman hallinnointi

5. Yhteenveto päätelmistä

Luettelo asiakirjoista

Liitteet

2. Tempus: Ohjelma, joka kehittyy ajan myötä

2.1. Ohjelman käynnistäminen

Tempus-ohjelmassa on tarjottu yli kymmenen vuoden ajan apua kumppanuusmaille, jotka tekevät uudistuksia korkeakoulujärjestelmiinsä. Ohjelman kautta on tuettu yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa. Ohjelma perustuu näkemykseen, jonka mukaan korkeakoulut ovat erityisen tärkeitä yhteiskunnallisissa ja taloudellisissa siirtymävaiheissa sekä kulttuurin kehityksen kannalta. Ne ovat myös asiantuntemuksen ja henkilöresurssien keskuksia ja tarjoavat koulutusta uusille poliittisten johtajien sukupolville.

On syytä korostaa, että vaikka Tempus-ohjelman pääasiallisena tarkoituksena on avustaa kumppanuusmaita, ohjelma tarjoaa myös EU:n jäsenvaltioille paremmat mahdollisuudet hyödyntää niiden alojen tietoa, joilla jotkin näistä maista ovat saavuttaneet korkean tason. Lisäksi sen avulla luodaan pysyviä kumppanuussuhteita, joista kaikki osapuolet hyötyvät.

Tempus-ohjelmaa ehdotettiin alunperin neuvoston kokouksessa joulukuussa 1989, jossa opetusministerit kokoontuivat. Samana vuonna Berliinin muuri murtui, ja tämä tapahtuma käynnisti prosessin, jonka myötä Euroopan kartta piirrettiin kokonaan uudelleen.

Euroopan yhteisö tarttui tähän ainutkertaiseen tilaisuuteen ja käynnisti kaksi ohjelmaa (Phare [2] ja myöhemmin Tacis [3]), joiden tavoitteena oli auttaa Keski- ja Itä-Euroopan maita (KIE) [4] ja entisen Neuvostoliiton maita (sekä Mongoliaa) siirtymään demokratiaan ja markkinatalouteen sekä varmistaa alueen poliittinen vakaus.

[2] Neuvoston asetus (ETY) N:o 3096/89, annettu 18.12.1989, EYVL L 375, 23.12.1989, s. 11-12.

[3] Neuvoston asetus (Euratom, EY) N:o 1279/96, annettu 25.6.1996, EYVL L 165, 4.7.1996, s. 1-11.

[4] Bulgaria, Tsekki, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, Puola, Romania, Slovakia ja Slovenia.

Koulutuksen katsottiin olevan yksi siirtymävaiheen tärkeimmistä asioista. Kumppanuusmaiden koulutusrakenteita ja -järjestelmiä oli mukautettava ja uudistettava, jotta kansalaisia voitiin valmistaa ottamaan vastaan kilpailuun perustuvan markkinatalouden haasteet ja monipuoluejärjestelmä, jossa kansalaisyhteiskunnan periaate on tärkeässä asemassa.

Euroopan yhteisö hyväksyi osana Phare-ohjelmaa Tempus-ohjelman ensimmäisen vaiheen (Tempus I) toukokuussa 1990.

Ohjelma toimi aluksi KIE-maissa, ja vuosina 1992 ja 1993 se laajennettiin koskemaan Venäjän federaatiota, Ukrainaa, Valko-Venäjää ja Albaniaa. Se toimi lyhyen ajan (1991) myös Jugoslaviassa. Ohjelmaan osoitettavista määrärahoista päätettiin kansallisella tasolla Phare- ja Tacis-ohjelmien kokonaisbudjettien rajoissa.

Ohjelma suunniteltiin edistämään monenvälistä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja kumppanuusmaiden korkeakoulujen välillä ja siten kannustamaan taitotiedon siirtämistä sekä

- kehittämään ja parantamaan akateemista koulutusta, myös esimerkiksi uusien opetussuunnitelmien ja opetusmenetelmien sekä uuden didaktisen aineiston laatimista

- avaamaan ovensa kansainväliselle yhteistyölle (myös tiiviimmälle alueiden väliselle yhteistyölle) ja erityisesti muotoutumassa olevalla eurooppalaisella koulutusalueella tehtävälle yhteistyölle

- edistämään tutkimus-, opetus- ja hallintohenkilökunnan hallinnollisia taitoja, jotta voidaan varmistaa tasapaino korkeakoulujen uuden autonomisen aseman, kasvavien tulosvastuuvaatimusten ja entistä tärkeämmäksi muuttuvan rahoituksen vakauden kesken.

- valmistamaan kumppanuusmaiden koulutusjärjestelmiä kansalaisyhteiskuntaa varten.

Alusta alkaen ohjelmasta on tuettu kumppanuuksia, joihin kuuluu sekä EY-maiden että kumppanuusmaiden korkeakoulujen verkostoja. Suurin osa tuetuista hankkeista on ollut tällaisia monenvälisiä kumppanuuksia (yhteiseurooppalaiset hankkeet). Niistä saadut tulokset ovat lukuisat, esimerkiksi

- uudet opetussuunnitelmat, opetusmenetelmät ja uusi didaktinen aineisto

- yliopistojen hallinto- ja muun henkilöstön kouluttaminen

- puiteasiakirjat ja suositukset

- oppilaitosten uudet rakenteet, kuten kansainvälisten suhteiden yksiköt

- tietotekniikan hyödyntäminen yliopistoissa ja erityisesti niiden kirjastoissa.

Yhteiseurooppalaisten hankkeiden lisäksi Tempus-ohjelmasta on rahoitettu pääasiassa henkilökohtaisia liikkuvuusapurahoja (Individual Mobility Grant, IMG), joiden myötä yli 15 000 korkeakoulujen henkilökuntaan kuuluvaa henkilöä on saanut mahdollisuuden päästä ulkomaanharjoitteluun tai opiskelemaan ulkomaille.

2.2. Tempus I -ohjelmasta Tempus II -ohjelmaan

Vaikka Tempus-ohjelman rakenne ja toimintaperiaate ovat säilyneet pitkälti samoina, ohjelma on kehittynyt huomattavasti. Se on kehittynyt poliittisten muutosten myötä ja vaikuttanut osaltaan KIE-maiden liittymiseen Euroopan unioniin. Ohjelmaan osallistuvien tahojen kokemukset tarjosivat myös tärkeitä suuntaviivoja Tempus-ohjelman tulevaisuudelle muilla geopoliittisilla alueilla (ks. ohjelman äskettäinen laajentaminen Välimeren alueen maihin).

Ohjelman tärkeä ominaispiirre oli alusta alkaen sen alhaalta ylöspäin suuntautuva lähestymistapa yliopistoissa. Alunperin ohjelmassa annettiin tiedekunnan tai laitoksen tasolla toimiville työryhmille mahdollisuus jättää hanke-ehdotuksia ilman johdon ohjausta, mikä lisäsi huomattavasti motivaatiota osallistua muutokseen. Myös länsimaisilla kumppaneilla oli samanlainen pyrkimys vaikuttaa osaltaan uudistusprosessiin. Näin käynnistettiin alkuvaiheessaan erittäin myönteinen dynaaminen prosessi, jolla ohjelma saatiin käyntiin. Myöhemmin tuli kuitenkin tarpeelliseksi lisätä suunnittelua institutionaalisella tasolla.

Tämän tuloksena Tempus II ja Tempus IIa -ohjelmaa koskevissa neuvoston päätöksissä 93/246/ETY ja 96/663/EY säädettiin peruslähestymistavan jatkumisesta ja ohjelman laajentamisesta uusiin tukikelpoisiin maihin Tacis- ja Phare-alueella sekä nostettiin ohjelman tavoitetasoja.

Tempus II -ohjelmaan otettiin mukaan kansalliset ensisijaiset toimintakohteet, mikä toi ohjelmaan ylhäältä alaspäin suuntautuvan (tai strategisen) osuuden. Kansalliset ensisijaiset toimintakohteet antoivat tukikelpoisissa maissa korkeakouluopetuksesta vastaaville viranomaisille sekä komissiolle välineen, jolla voitiin ohjata Tempus-ohjelman hakijoita ja toimintaa (jota rahoitettiin kansallisista Phare- ja Tacis-budjeteista) vakaammin korkeakouluopetuksen kauaskantoisiin järjestelmällisiin uudistuksiin, jotka nämä viranomaiset katsoivat tarpeellisiksi. Tempus II -ohjelman tavoitteet ylittivät näin ollen pelkän liikkumistavoitteen ja alhaalta ylöspäin suuntautuvan opetussuunnitelmien ja yliopistohallinnon kehittämisen, joka oli tyypillistä Tempus I -ohjelmalle.

Tempus IIa -ohjelma (ks. liite I) toi uutena toiminta-alueena mukanaan instituutioiden kehittämisen. Tempus Phare -ohjelmassa instituutioiden kehittäminen liittyi tukikelpoisten maiden liittymisprosessiin. Instituutioiden kehittämiseen keskittyviä hankkeita pidettiin välineinä, joilla yliopistojen yhteistyötä ja EU:n yliopistojen taitotietoa voitiin käyttää kansallisten hallinto-, talous- ja lainsäädäntöelinten valmistamiseen Euroopan unionissa toimimista varten kouluttamalla niiden henkilöstöä yhteisön säännöstön eli kaiken EU-lainsäädännön täytäntöönpanoon. Tämän välineen avulla Tempus-ohjelman hankkeet avautuivat myös korkeakoululaitoksen ulkopuolisille elimille.

Muita uusia, ohjelman toisessa vaiheessa käyttöön otettuja osioita olivat suppeat toimenpiteet (Phare) ja suppeat hankkeet (Tacis). Nämä kaksi toimintatyyppiä (JEP-hankkeiden ja IMG-apurahojen lisäksi) suunniteltiin uusiksi välineiksi kohdennetumpiin toimiin yliopistojen hallintouudistusten ja instituutioiden kehittämisen alalla.

Vaikka ohjelman toisessa vaiheessa siihen tehtiin muutoksia ja ohjelmaa suunnattiin kunnianhimoisesti strategisempaan toimintaan ja kansalaisyhteiskunnan avautumiseen, ohjelman alhaalta ylöspäin suuntautuva lähestymistapa säilyi paljolti samana ja valtaosa hankkeista keskittyi edelleen opetussuunnitelmien uudistamiseen. Ohjelman uudelleen suuntaaminen olisi varmaankin voitu toteuttaa näkyvämmin, jos siihen olisi liittynyt rahoitusosuuden korottaminen. Itse asiassa Tempus-ohjelman toisen vaiheen kuuden vuoden aikana (1994-1999) vuosibudjettia alennettiin alle 40 prosenttiin alkuperäisestä (ks. liite II).

Tässä yhteydessä on syytä korostaa rahoituksen eri tasoja vuosina 1994-1999 suhteessa korkeakoululaitoksen kokoon kussakin kumppanuusmaassa. Phare-maissa valtaosa korkeakouluista on osallistunut yhteen tai useampaan Tempus-hankkeeseen. Sen sijaan Venäjällä vain sata noin 800 korkeakoulusta on osallistunut Tempus-ohjelmaan. JEP-hankkeita rahoitettiin yhteensä 1386, joista 1120 Phare-alueen ehdokasmaissa, 184 Tacis-maissa ja 82 entisen Jugoslavian maissa (sekä Albaniassa).

Rahoituksen osalta Tempus Pharen osuus kansallisista korkea-asteen koulutusmenoista oli 30 prosenttia kumppanuusmaissa. Venäjällä tämä osuus oli alle 1 prosentti.

Nämä rahoituksesta kertovat luvut olisi pidettävä mielessä jäljempänä esitettävien seikkojen yhteydessä. Niiden johdosta voidaan odottaa kattavampaa vaikutusta Phare-maissa, kun taas esimerkiksi Venäjällä voidaan odottaa paikoittaisempaa vaikutusta.

3. Yleiskatsaus ulkopuoliseen arviointiin

3.1. Tarjouseritelmä

Tempus I -ohjelman hyväksymisen jälkeen ohjelma on arvioitu kolmesti:

- ensimmäisen vaiheen arviointi vuosina 1990-1994

- toisen vaiheen väliarviointi vuosina 1994-1996

- Tempus-ohjelman arviointi maissa, jotka saavat Tacis-tukea [5].

[5] Neuvoston asetus (Euratom, EY) N:o 1279/96, annettu 25.6.1996, EYVL L 165, 4.7.1996, s. 1-11.

Tempus IIa -ohjelmaa koskevien neuvoston päätösten mukaisesti komissio (koulutuksen ja kulttuurin pääosasto) julkaisi avoimen tarjouspyynnön arviointiraportin laatimiseksi Tempus-ohjelman toisesta vaiheesta (1994-1999).

Tarjouskilpailun voitti ECORYS Nederland BV, ja tätä tehtävää koskeva sopimus allekirjoitettiin lokakuussa 2002. Arviointi suoritettiin lokakuun 2002 ja heinäkuun 2003 välillä, ja se kulminoitui Brysselissä järjestettyyn workshopiin, jossa käsiteltiin kerättyjä kokemuksia ja johon osallistui huomattava määrä ohjelman sidosryhmiä. Loppuraportti jätettiin komissiolle lokakuussa 2003, ja se hyväksyttiin joulukuussa 2003.

Nyt käsillä olevassa raportissa esitetään tämän ulkopuolisen arvioinnin tulokset.

Tarjouseritelmässä täsmennettiin, että arvioinnin tarkoituksena oli auttaa komissiota tekemään perusteellinen arvio ohjelman keskipitkän aikavälin vaikutuksesta ja Tempus-ohjelman toiseen vaiheeseen kohdistettujen odotusten toteutumisesta.

Ottaen huomioon edellä mainitut neuvoston päätökset arvioijaa pyydettiin määrittelemään, missä määrin Tempus-ohjelma oli tuottanut seuraavat tulokset:

1. Missä määrin Tempus-ohjelma on edistänyt tukikelpoisten maiden lainsäädäntöuudistuksia, joiden tavoitteena on

- saattaa (tarvittaessa) koulutusjärjestelmät yhdenmukaisemmiksi EU:n koulutusjärjestelmien kanssa

- mukauttaa koulutusjärjestelmiä muuttuvaan sosioekonomiseen tilanteeseen, erityisesti markkinatalouteen ja monipuoluejärjestelmään

- saattaa (erityisesti ehdokasvaltioissa) yhteisön säännöstö osaksi kansallista lainsäädäntöä, varsinkin säänneltyjen ammattien alalla?

2. Missä määrin Tempus-ohjelma on saanut aikaan uudistuksia korkeakouluissa (mukaan lukien teknilliset korkeakoulut ja opistot) ja siten edistänyt

- laitosten avoimuutta ja niiden valmiutta tehdä kansainvälistä yhteistyötä

- uusia hallinnollisia strategioita ja rakenteita, joiden tarkoituksena on tehdä oppilaitoksista itsenäisempiä ja antaa niille suurempi vastuu?

3. Missä määrin Tempus-ohjelma on johtanut opetussuunnitelmien kehittämiseen ja uudistamiseen sekä kannustanut korkeakoulujen henkilökuntaa ja opiskelijoita hankkimaan siirtymävaiheen ja uuden sosioekonomisen tilanteen vaatimat taidot ja pätevyys?

4. Missä määrin Tempus-ohjelma on edistänyt päätöksentekijöiden kouluttamista tukikelpoisissa maissa? Millaisessa asemassa Tempus-ohjelmasta kokemuksia saaneet korkeakoulun henkilökuntaan kuuluvat henkilöt ovat toimineet kumppanuusmaiden yliopistoissa ja millaisessa asemassa he toimivat nykyään?

5. Missä määrin Tempus-ohjelma on luonut kestäviä kumppanuuksia EU:n ja kumppanuusmaiden korkeakoulujen välille?

Arvioija tiivisti edellä mainitut seikat seuraaviin kahdeksaan odotettuun tulokseen:

1. Vaikutus lainsäädännön muutoksiin, jotka johtavat tukikelpoisten maiden koulutusjärjestelmien lähentymiseen EY:n koulutusjärjestelmien kanssa

2. Vaikutus lainsäädännön muutoksiin, jotka johtavat koulutusjärjestelmien mukauttamiseen muuttuviin sosioekonomisiin olosuhteisiin ja markkinatalouteen sekä monipuoluejärjestelmiin (opetussuunnitelmien kehittäminen, liikkuminen ja ECTS)

3. Vaikutus yhteisön säännöstön saattamiseen osaksi kansallisia lainsäädäntöjä, erityisesti kun on kyse säännellyistä ammateista

4. Korkeakouluissa aikaansaadut uudistukset, jotka johtavat korkeakoulujen avoimuuteen ja valmiuteen osallistua kansainväliseen yhteistyöhön

5. Korkeakouluissa aikaansaadut uudistukset, jotka johtavat uusiin hallintokäytäntöihin ja rakenteisiin, jotka soveltuvat riippumattomille ja tulosvastuullisille korkeakouluille

6. Opetussuunnitelmien kehittäminen ja uudistukset, joiden ansiosta henkilöstö ja opiskelijat hankkivat taitoja ja pätevyyttä, jota tarvitaan siirtymisprosessissa ja uusissa sosioekonomisissa olosuhteissa (opetussuunnitelmien kehittäminen ja työllistyvyys)

7. Vaikutus päätöksentekijöiden koulutukseen (instituutioiden kehittäminen) ja Tempus-ohjelmasta kokemusta saaneiden työntekijöiden pysyminen yliopistoissa (IMG-apurahat)

8. Kestävien kumppanuussuhteiden kehittäminen korkeakoulujen välille tukikelpoisissa maissa ja EU-maissa

3.2. Arvioinnin lähestymistapa

Arvioijat ehdottivat ohjelmaan liittyvien julkaisujen tarkastelua. Näitä julkaisuja ovat aiemmat arviointiraportit, kansallisella tasolla EY-maissa ja tukikelpoisissa maissa tehdyt Tempus-ohjelman vaikutusta koskevat tutkimukset (Tempus Impact Studies) sekä Euroopan koulutussäätiön Tempus-osaston tuottama raportti Tempus-ohjelman myötävaikutuksesta liittymisprosessissa (raportti koskee ainoastaan Unkaria, Puolaa, Bulgariaa ja Romaniaa).

Näin kootut tiedot eivät kuitenkaan olisi riittäneet arvioinnin tarkoituksiin. Jotta niitä voitiin täydentää jäsennetymmillä, määrällisillä ja laadullisilla tiedoilla, arvioijat laativat kolme kyselylomaketta, joissa keskityttiin hankkeiden tulosten ja ohjelman vaikutusten jälkiarviointiin:

- online-kyselylomake JEP-koordinaattoreille

- kyselylomake tukikelpoisissa maissa JEP-hankkeisiin osallistuneiden jäsennettyihin haastatteluihin

- kyselylomake tukikelpoisten maiden korkeakouluviranomaisten jäsennettyihin haastatteluihin

Kyselylomakkeet suunniteltiin tuottamaan vastaukset odotettuihin tuloksiin sekä tietoa tulosten tueksi. Online-kyselylomakkeen vastausprosentti oli 43, ja arvioija piti sitä täysin tyydyttävänä. Koska ECORYS käytti työssään kansallisia asiantuntijoita, kaikki haastattelut eli sata prosenttia suoritettiin tuloksekkaasti. Toimeksisaaja järjesti kokoukset ja huolehti haastatteluista. Korkeakouluviranomaisia haastateltiin 20 maassa.

Arvioijan valitsemaan lähestymistapaan vaikuttivat varmasti rajoitukset, jotka asetettiin, jotta tutkimus voitiin suorittaa annetun budjetin rajoissa. Valitusta lähestymistavasta on syytä esittää kaksi kommenttia. Ensimmäinen koskee arvioijan päätöstä käyttää rajoitetusti JEP-hankkeiden loppuraportteja. Ne tarjoavat ensi käden tietoa yksittäisissä hankkeissa saavutetuista tuloksista, ja voidaan ajatella, että perusteellinen analyysi olisi voinut täydentää hyödyllisellä tavalla kyselylomakkeiden ja haastattelujen tuloksia. Tämä puute korjautuu osittain sillä, että arvioija käytti ETF-raporttia, joka perustui juuri loppuraportteihin mutta jossa keskityttiin ainoastaan liittymisprosessiin ja vain mainittuihin neljään maahan. Toinen kommentti koskee sitä, että vastaajat eivät aina olleet parhaassa asemassa vastaamaan kaikkiin kysymyksiin. Jäljempänä annetaan tästä useita esimerkkejä.

4. Ulkopuolisen arvioinnin tärkeimmät päätelmät

4.1. Ohjelman tulokset

Tässä jaksossa kuvataan odotetut tulokset ja arvioinnissa osoitettu vastaava vaikutus. Lisäksi esitetään komission kommentit.

4.1.1. Vaikutus lainsäädäntöön

Tarjouseritelmään sisältyvä tehtävä arvioida sitä, missä määrin Tempus-ohjelma myötävaikutti lainsäädännön muutoksiin (tulos 1) voi vaikuttaa yllättävältä, koska lainsäädännön uudistaminen ei ole eikä ole missään vaiheessa ollut Tempus-ohjelman päätavoite. Itse asiassa useaan otteeseen on korostettu, että ohjelma ei ole vaikuttanut suoraan korkeakoululaitoksen uudistuksiin. Tämänkaltaista kritiikkiä on myös esitetty joissain aiemmissa ohjelman arviointiraporteissa. Esimerkiksi vuonna 1998 laaditussa arvioinnissa (FTP International: "Evaluation of the Tempus Programme in the NIS and Mongolia") todettiin, että Tempus-ohjelmalla ei toistaiseksi ollut ollut näkyvää vaikutusta yksittäisten kumppanuusmaiden korkeakoulupolitiikkaan eikä koulutusalan lainsäädäntöön. Tätä vaikutuksen puutetta poliittisella tasolla pidettiin yleisesti väistämättömänä haittapuolena, joka johtui ohjelman alhaalta ylöspäin suuntautuvasta lähestymistavasta. Kun tiedekunnat ja laitokset olivat pääasiallisia toimijoita - niin kuin oli suunniteltu - Tempus-ohjelman mahdolliset vaikutukset järjestelmien uudistuksiin voivat olla ainoastaan pitkäaikaisia ja epäsuoria. Tämän näkemyksen jakoivat monet ohjelman sidosryhmät, ja sitä pidettiin itsestään selvänä. Osa uskoi jopa, että tämä oli enintä, mitä EU-rahoitteisella yhteistyöohjelmalla voitiin ylipäänsä saavuttaa. Itse asiassa oli kyseenalaista, olisiko ylhäältä alaspäin suuntautuvilla toimenpiteillä ollut voimakasta ja välitöntä vaikutusta, koska viranomaisiin ja ylhäältä alaspäin suuntautuviin aloitteisiin suhtauduttiin niin laajalti skeptisesti kommunismin kaaduttua.

Komissio antoi kuitenkin arvioijalle tehtäväksi arvioida näitä tuloksia, koska komission aikomuksena oli tutkia, olisiko keskipitkällä aikavälillä mahdollista muodostaa aiemmin arvioitua suorempi yhteys Tempus-ohjelman toimien ja useimmissa ohjelman kumppanuusmaissa käynnissä olevan uudistusprosessin välillä. Loppuraportin tulokset näyttävät osittain muuttavan edellä esitettyä kuvaa. On tietenkin houkuttelevaa esittää syyksi ohjelman suuntaaminen aiempaa strategisempaan lähestymistapaan. Raportti antaa joitain mielenkiintoisia viitteitä, jotka näyttävät vahvistavan tämän näkemyksen. Tempus-ohjelmalla näyttää olleen erityisen suuri merkitys siinä, että se sai politiikan tekijät tietoisiksi sääntelyn uudistamisen tarpeesta.

On syytä tarkastella tarkemmin raportissa esitettyä Venäjän tapausta. Raportissa esitetään näyttöä siitä, että Tempus-ohjelman tulokset annettiin käyttöön niin sanotuille opetus- ja opetusmenetelmäliitoille eli erityiselimille, jotka vastaavat alhaalta ylöspäin suuntautuvasta koulutusjärjestelmien kehittämisestä. Toimivaltaisten viranomaisten keskuudessa suoritetuista jäsennetyistä haastatteluista saatiin lisänäyttöä, jonka perusteella arvioija tuli päätelmään, joka oli ristiriidassa edellä esitetyn kanssa. Arvioinnissa selvisi, että Tempus-ohjelmaan osallistuneet venäläiset akateemiset henkilöt ovat myöhemmin voineet (erityisesti akateemisten tukiryhmien avulla) vaikuttaa uusiin strategisiin hankkeisiin ja suunnata uutta lainsäädäntöä siten, että siinä on paljon eurooppalaisia vaikutteita. Tähän huomattavaan, aikaisempien ja uusien tulosten väliseen ristiriitaan voi olla useita selityksiä. Kaikkein ilmeisin ja todennäköisesti myös vakuuttavin selitys on, että vuonna 1998, kun FTP-raportti annettiin, ei vielä ollut mahdollista arvioida täysimääräisesti, missä määrin vaikutukset olivat välittyneet ylöspäin, koska tämä prosessi on luonteeltaan hidasta ja tapahtuu pinnan alla.

Tästä huolimatta olisi myös otettava huomioon muita seikkoja. Ensinnäkin päätelmää ohjelman myönteisistä vaikutuksista lainsäädännön muutoksiin ei tehty pelkästään jäsennettyjen haastattelujen perusteella vaan myös online-kyselylomakkeen perusteella. Kuten arvioija huomauttaa, kaikki vastaajat olivat hankekoordinaattoreita eli henkilöitä, jotka ovat itse mukana hankkeissa ja vastuussa niiden akateemisesta sisällöstä. Tämä voi siis jossain määrin vaikuttaa vastausten myönteisyyteen.

Toiseksi on otettava huomioon, että vaikka arvioija pyrki välttämään väärinkäsityksiä, vastaajat käsittivät ohjelman vaikutusta koskevan kysymyksen hyvin eri tavoin. Vastaajat antoivat monia erilaisia esimerkkejä, ja he mainitsivat muun muassa muutokset säännöissä ja säädöksissä tiedekunnan, yliopiston ja kansallisella tasolla. Tämä selittää myös arvioijan sivuhuomautuksen siitä, että entisen Jugoslavian maissa (sekä Albaniassa) ei todettu mitään vaikutusta tiedekuntatason yläpuolella. Tämä ei ole yllättävää maissa, joissa rehtorilla on lähinnä edustustehtävä ja perinteisesti dekaanit neuvottelevat budjeteistaan suoraan vastuullisten ministeriöiden kanssa. Ei myöskään pidä unohtaa, että kaikissa entisen Jugoslavian maissa ohjelma otettiin käyttöön vasta Tempus II -ohjelman ollessa käynnissä eikä luotettava vaikutusten arviointi varmaankaan ole vielä mahdollista (samalla tavoin kuin oli ennenaikaista tehdä se Venäjän kohdalla vuonna 1998).

Kaiken edellä esitetyn perusteella voimme esittää päätelmänä, että ohjelman suuntaaminen strategisempaan lähestymistapaan on tuonut todellisia vaikutuksia lainsäädäntöön, mutta (jäljempänä esitettyjen muiden tulosten mukaisesti) on perusteltua todeta, että mielikuva alhaalta ylöspäin suuntautuvasta ohjelmasta on säilynyt kuta kuinkin ennallaan.

Jonkin verran vaihtelevia tuloksia saatiin siitä, miten ohjelma on vaikuttanut korkeakoulujärjestelmien mukauttamiseen muuttuviin sosioekonomisiin tarpeisiin (tulos 2). Useimmat Phare-alueen korkeakouluviranomaiset katsoivat vaikutuksen olevan "merkittävä ja suora", kun taas Venäjällä vaikutuksen katsottiin olevan "vähäinen ja epäsuora". Pienissä Tacis-maissa sekä "vähäinen ja suora" että "merkittävä ja epäsuora" olivat yleisiä vastauksia kyselyyn. On vaikeaa antaa yhtä ja suoraviivaista selitystä näille eroille. Tässä ehdotetaan muutamia hypoteeseja. Ensinnäkin ero suoran ja epäsuoran vaikutuksen ja merkittävän ja vähäisen vaikutuksen välillä voi yksinkertaisesti soveltua huonosti tähän nimenomaiseen kysymykseen. Toiseksi ei pidä unohtaa, kuten jo mainittiin, että hankekoordinaattoreilla oli suuri merkitys kyselyssä. Nykyisissä Phare-hankkeissa hankekoordinaattorit voivat Tempus-sääntöjen mukaisesti olla sekä kumppanuusmaista että EU:sta, kun taas Tacis-hankekoordinaattorien on oltava EU:sta. Siksi ei olekaan yllättävää, että tällainen laadullinen arvio on vahvasti riippuvainen kulttuurisesta ja poliittisesta taustasta sekä vastaajien tehtävästä ja lähestymistavasta.

Komissio on samaa mieltä arvioijan päätelmästä (saatu kaikkien alueiden kaikkien vastaajien keskiarvona), jonka mukaan Tempus II -ohjelmalla oli merkittävä epäsuora vaikutus sosioekonomisiin olosuhteisiin mukautumisessa.

Ohjelman merkitys EY-direktiivien kattamien seitsemän säännellyn ammatin opetussuunnitelmien yhdenmukaistamiselle oli vähemmän ristiriitainen kysymys (tulos 3). Tutkimus osoittaa, että lähes puolet Phare-hankkeista liittyi jollain tavoin säänneltyihin ammatteihin, ja niissä oli pääasiassa kysymys parhaiden toimintatapojen käyttöönotosta ja opintosuunnitelmien uudistuksista asiaan liittyvissä oppiaineissa (lääketieteen ja eläinlääketieteen opinnoissa enemmän kuin muissa), vaikka arvioija ei suorittanutkaan perusteellista analyysia Tempus-ohjelman merkityksestä EY-direktiivien täytäntöönpanossa. On ehkä syytä mainita, että vaikka tarjouseritelmässä nimenomaisesti rajoitettiin kysymys liittymistä valmisteleviin maihin, Tempus-ohjelman merkitystä eläinlääketieteen opinnoille (yksi kustannuksiltaan kaikkein kalleimmista tiedekunnista!) entisen Jugoslavian maissa ei mitenkään voida aliarvioida. Esimerkiksi entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa ei ollut eläinlääketieteellistä tiedekuntaa ennen Jugoslavian tasavallan hajoamista, ja Sarajevon eläinlääketieteellinen tiedekunta tuhoutui täysin sodassa. Molemmissa tapauksissa Tempus-ohjelman merkitys tiedekunnan perustamisessa ja uudelleenrakentamisessa on laajalti tunnustettu.

Komissio jakaa arvioijan näkemyksen Tempus-ohjelman merkityksestä säänneltyihin ammatteihin johtavien opintosuunnitelmien uudistukselle.

4.1.2. Vaikutus korkeakoululaitoksen uudistuksiin

Tempus-ohjelman huomattava merkitys avoimuudelle ja valmiudelle kansainväliseen yhteistyöhön (tulos 4) on yksi ulkopuolisen arviointiraportin kiistattomista tuloksista. Hankekoordinaattorien keskuudessa järjestetty kyselytutkimus osoittaa selvästi ohjelman toisen vaiheen merkityksen seuraavilla osa-alueilla: tietokoneistaminen ja tieto- ja viestintätekniikan laajempi saatavuus ja käyttö luokkahuoneissa; henkilöstö- ja opiskelijavaihto; kansainvälisen tieteellisen kirjallisuuden saatavuus; oppikirjojen ja opetusmateriaalin laatiminen jollain EU-kielellä; opetuksen toteuttaminen jollain EU-kielellä; kansainvälisistä asioista vastaavien yksiköiden perustaminen korkeakouluihin. Valtaosa vastaajista kaikilla maantieteellisillä alueilla katsoi vaikutuksen olevan merkittävä ja suora. Ainoastaan Phare-maissa ja Venäjällä vähäistä suurempi osa vastaajista arvioi vaikutuksen vähäiseksi. Tämä on helppo selittää sillä, että Phare-maissa kansainvälistymisprosessi käynnistyi varhain ja siten Tempus-ohjelman toinen vaihe tarjosi niille vähemmän. Sen sijaan Venäjällä käsitys vähäisestä vaikutuksesta johtuu varmastikin ohjelman pienemmästä kattavuudesta, mikä taas johtuu suhteessa pienemmästä budjetista verrattuna korkeakoululaitoksen kokoon ja tarpeisiin.

Komissio pitää tätä kysymystä koskevia arvioijan raportin päätelmiä yhtenä lisäosoituksena ohjelman kokonaissuunnittelun soveltuvuudesta.

Ohjelman vaikutus yliopistojen hallintoon (tulos 5) osoittautui melko ristiriitaiseksi kysymykseksi, ja arvioijan antama palaute voi vaikuttaa puutteelliselta. Yliopistojen hallintoa koskevia hankkeita oli noin kymmenen prosenttia kaikista JEP-hankkeista, joten arvioija totesi selvän tilastollisen riittämättömyyden riskin, jos tiedot kerättäisiin ainoastaan niistä muutamasta otokseen sisältyvästä hankkeesta, jotka koskivat yliopistojen hallintoa. Näin ollen tutkimus päätettiin laajentaa kaikkiin JEP-hankkeisiin, joilla ilmoitettiin olevan ainakin jonkin verran vaikutusta yliopistojen hallintoon (vaikka niiden ensisijainen kohde olikin muu, erityisesti opetussuunnitelmien kehittäminen). Komissio on taipuvainen yhtymään arvioijan päätelmään siitä, että vaikutus ei ollut vähäpätöinen mutta että systemaattinen keskittyminen yliopiston hallintoon olisi voinut moninkertaistaa riskin yhteentörmäyksistä vanhanaikaisten rakenteiden ja uudistuspaineiden välillä ja että valitulla hienovaraisella lähestymistavalla saatiin todennäköisesti suurin suhteellinen vaikutus.

On kuitenkin otettava huomioon, että yliopistojen hallintoon keskittyvät hankkeet jakautuivat epätasaisesti eri maantieteellisille alueille. Niitä ei ollut juuri lainkaan Tacis-maissa, mutta sen sijaan ne olivat erityisen suosittuja Tempus II -ohjelman kahden viimeisen vuoden aikana muutamissa Phare-maissa. Esimerkiksi Puolassa 51 prosenttia kaikista vuonna 1998 jätetyistä ehdotuksista koski yliopistojen hallintoa, kun taas Sloveniassa tämäntyyppisiä hankkeita koskevia ehdotuksia oli vain 15 prosenttia. Tämä voi olla osoitus erilaisesta uudistusvalmiudesta eri maissa. On myös helposti todettavissa, että hyvinkin erityyppisiä hankkeita on itse asiassa ryhmitelty yliopistojen hallintoa koskevien hankkeiden alle: ne voivat koskea esimerkiksi laitteiden hankintaa tiedekunnan kirjastoon tai keskuskirjastoon tai hallinnollisten tietojärjestelmien perustamista strategisen suunnittelun kehittämistä varten tai demokraattisten periaatteiden tuomista yliopiston hallintoon. Yleinen yksimielisyys vallitsi vaikutuksesta ensisijaisesti aineellisiin osa-alueisiin (tietokoneistaminen, palvelujen ja laitteistojen ajantasaistaminen, laitteiden hankinta jne.). Muissa kysymyksissä näkemykset vaihtelivat. Korkeakouluviranomaiset korostivat vastauksissaan Tempus-ohjelman vaikutusta omalla vastuualueellaan eli päätöksentekoprosessissa, kun taas JEP-hankkeisiin osallistuvat korostivat sisäiseen uudistukseen liittyviä näkökohtia. Joissain tapauksissa vaikutusta pidettiin Tempus-toimien sivutuotteena.

Näin ollen tulokset vahvistavat kirjavan palautteen, joka johtuu osittain asian omakohtaisuudesta tutkimukseen osallistuneiden ihmisten keskuudessa ja osittain objektiivisesti arvioituna heterogeenisista olosuhteista, joissa ohjelmaa toteutettiin.

Tulos 6 koski ohjelman vaikutusta opetussuunnitelmien kehittämiseen. Opetussuunnitelmien kehittämistä koskevat hankkeet ovat olleet keskeinen osa Tempus-ohjelmaa, ja sen vuoksi arviointiraportin tuloksia voidaan pitää erittäin mielenkiintoisina. Näiden hankkeiden merkittävä osa-alue on henkilöstö- ja opiskelijavaihto. Raportissa todetaan selvästi Tempus-ohjelman tämän osa-alueen merkitys: pelkästään se, että tuhannet opiskelijat ja henkilöstön jäsenet ovat saaneet uusia ideoita ja päässeet uudenlaiseen yhteiskunnalliseen ympäristöön, on lisännyt huomattavasti tietoisuutta kansallisista ja yhteiskunnallisista arvoista ja vauhdittanut samanaikaisesti kulttuurien välistä vuoropuhelua sekä kannustanut kriittistä ajattelua ja muutoksia asenteissa opiskeluun, työhön ja elämään yleensä.

Opetussuunnitelmien kehittämiseen keskittyvissä hankkeissa oli tavoitteena ajantasaistaa ja uudistaa rakenteiltaan vanhojen kurssien sisältöä ja ottaa käyttöön täysin uusia opetussuunnitelmia. Tacis-maissa kurssien ja opetussuunnitelmien uudenaikaistaminen ja rakenneuudistus oli yleisintä. Phare-maissa keskityttiin enemmän uusien oppiaineiden käyttöönottoon ja erityisesti monitieteisiin oppiaineisiin. Mitä tulee siihen, miten tutkintoon johtavat opinto-ohjelmat vastasivat työmarkkinoiden tarpeisiin, Tempus-ohjelma vastasi osaltaan uudenlaisten pätevyysalueiden kasvavaan kysyntään, vaikka talouden eri toimijoiden osallistuminen olikin rajallista.

Tempus-ohjelman vaikutuksen havaitseminen tukikelpoisten maiden eri ryhmissä saatiin esiin arvioijan esittämällä nimenomaisella kysymyksellä. Kun kysyttiin, olisivatko Tempus-ohjelman ansiosta toteutetut opetussuunnitelmien muutokset toteutuneet ilman Tempus-ohjelmaa, vastaukset vaihtelivat huomattavasti ohjelman eri toiminta-alueilla. Esimerkiksi Tacis-maissa suuri osa vastaajista ilmoitti, että monet muutoksista eivät olisi toteutuneet lainkaan, kun taas Phare-alueen ehdokasmaissa vallitseva näkemys oli, että uudistukset olisivat toteutuneet ennemmin tai myöhemmin, mutta Tempus-ohjelma oli nopeuttanut prosessia. Entisen Jugoslavian maissa ja Albaniassa katsottiin, että ilman Tempus-ohjelmaa uudistukset olisivat todennäköisesti tapahtuneet paljon myöhemmin, ja monet lisäsivät, että "myöhemmin" olisi todennäköisesti ollut "liian myöhään".

Komissio on erityisen tyytyväinen siihen, että ohjelman katsotaan laajalti vaikuttaneen myönteisesti opiskelijoiden työllistyvyyteen ja yliopistojen maineeseen ja niiden kykyyn houkutella opiskelijoita.

4.1.3. Vaikutus henkilöresurssien kehittämiseen

Ohjelman merkitystä päätöksentekijöiden koulutukselle analysoitiin tuloksessa 7. Vuonna 2001 Latviassa suoritettu Tempus-ohjelman vaikutusten arviointi - tutkimus on mainittu arviointiraportissa - valottaa joidenkin ohjelmaan osallistuneiden urakehitystä. Luettelossa mainitaan muun muassa korkeakouluneuvoston puheenjohtaja, Latvian rehtorien neuvoston puheenjohtaja, useita rehtoreita, opetusministeriön korkeakoulu- ja tutkimusosaston johtaja sekä useita muita ministeriön johtavia virkamiehiä. Vaikka laajempaa tutkimusta urakehityksestä Tempus-ohjelman aiempien apurahansaajien keskuudessa ei toteutettukaan, arvioija uskoo (ja hänellä on siihen hyviä syitä), että Latvia ei ole poikkeus ja että erityisesti pienissä maissa ohjelmalla oli valtava merkitys henkilöresurssien kehittämiselle. Tutkimuksesta käy selvästi ilmi, että Tempus-ohjelmassa saadut kokemukset vahvistivat osallistujien akateemista pätevyyttä ja/tai heidän vuorovaikutustaitojaan, mikä auttoi heitä siirtymään johtotehtäviin sekä akateemisissa piireissä että niiden ulkopuolella. Tämä johtopäätös on tärkeä, ja se on silmäänpistävä esimerkki siitä, kuinka alhaalta ylöspäin suuntautuva lähestymistapa voi olla tehokas keskipitkällä aikavälillä.

Lisäksi tutkittiin yliopistojen kykyä pitää koulutettuja ihmisiä palveluksessaan. Henkilöstön ja opiskelijoiden liikkumista on usein syytetty siitä, että se lisää aivovuodon riskiä. Tästä ei saatu näyttöä tutkimuksessa. On kuitenkin huomattava, että tässä nimenomaisessa tapauksessa käytetty otos (hankekoordinaattorit ja korkeakouluviranomaiset) ei todennäköisesti soveltunut kovin hyvin tämän kysymyksen tarkasteluun. Tutkimus aiempien IMG-apurahan saaneiden keskuudessa olisi varmasti tuottanut merkitsevämpiä tuloksia.

4.1.4. Kohti kestävää kumppanuutta?

Viimeinen tulos (tulos 8), josta arvioijalta pyydettiin vastausta, koski kestävää kumppanuutta, joka on avainkysymys jokaisessa rahoitetussa yhteistyöohjelmassa. Raportti osoittaa selvästi, että into akateemiseen yhteistyöhön on tärkein ohjelman voimavaroista. Valtaosa Tempus-ohjelman osanottajista on valmiita jatkamaan yhteydenpitoa Tempus-kumppaneiden kanssa. Tutkimuksen tulokset antavat vahvoja viitteitä siitä, että yli puolet JEP-yhteenliittymistä on todellakin onnistunut luomaan kestävän kumppanuussuhteen. Tämä tulos on vaikuttava millä tahansa mittarilla mitattuna.

Tässä yhteydessä olisi ehkä esitettävä varauma. Tukiohjelmissa kestävyys määritellään kyvyksi säilyttää tulosten riittävä taso vielä pitkän aikaa rahoitustuen loputtua. Tätä määritelmää on mukautettava Tempus-ohjelman erityispiirteisiin. Kumppanuusohjelmana Tempus voidaan pitkälti määritellä yhteistyöohjelmaksi, jossa annetaan muutakin kuin vain teknistä apua. Tempus-hanketta voidaan näin ollen pitää kestävänä, jos kumppanuussuhteet (hankkeen aikana EU:ssa ja sen ulkopuolella luodut akateemisten kontaktien arvokkaat verkostot) säilyvät aktiivisina ja asiaan soveltuvina hankerahoituksen päätyttyä. Tutkimuksessa kysyttiin, mitä yhteistyömuotoja kestävät kumppanuussuhteet ovat sisältäneet hankkeiden päättymisen jälkeen, ja useimmin annettuja vastauksia olivat seuraavat: akateemiset verkostot ja osallistuminen konferensseihin; akateeminen henkilövaihto; yhteistutkimukset ja -julkaisut; säännöllinen opiskelijavaihto. Kestävää kumppanuussuhdetta ei tietenkään voida pitää yllä ilman mitään kustannuksia, mutta arvioijat korostivat, että vaikka Tempus-hankkeet rahoitettiin EY-tuella, ne ovat aina perustuneet suurelta osin henkilökohtaiseen sitoutumiseen ja myönteiseen suhtautumiseen.

Yksi merkittävä seikka on se, että kumppanuudet näyttävät muodostuneen tärkeimmiksi Tacis-maissa, joissa yli 80 prosenttia vastaajista ilmoitti kestävän kumppanuuden säilymisestä. Yhtenä tekijänä voi olla se, että tällä alueella Tempus-ohjelma oli ja on ainoa tämänkaltainen ohjelma, kun taas Phare-maissa yliopistoilla on mahdollisuus osallistua muihin ohjelmiin, joiden kautta ne voivat jatkaa kansainvälistä yhteistyötä. Monet totesivat Sokrates-ohjelman luonnollisimmaksi kehykseksi yhteistyön jatkamiselle. Myös yliopistojen budjetit mainittiin tärkeäksi rahoituslähteeksi yhteistyön jatkamista ajatellen (kahdenvälisten ohjelmien, monenvälisten organisaatioiden, yksityisten säätiöiden ja uusien Tempus-hankkeiden rinnalla). Näiden ruusuisten tulevaisuudennäkymien ehkä ainoa poikkeus löytyy entisen Jugoslavian maista (sekä Albaniasta), joiden korkeakouluviranomaiset eivät vaikuta kovinkaan optimistisilta kumppanuussuhteiden kestävyyden suhteen.

Mielenkiintoinen lisä edellä esitettyyn on kysymys EU:n yliopistoille suunnattavista kannustimista Tempus-ohjelmaan osallistumiseksi. Arvioija tarkasteli myös tätä kysymystä. Yllättävästi halu osallistua siirtymäprosessiin oli yhtä suurta kuin ammatillinen kiinnostus yhteiseen opetussuunnitelmien kehittämiseen. Lisäksi mainittiin luonnollisesti mahdollisuus saada EU-rahoitusta, mikä antaa ymmärtää, että Tempus-ohjelman JEP-hankkeita pidetään edelleen EU:n yliopistojen nettotulonlähteenä.

4.2. Ohjelman hallinnointi

Tarjouseritelmään ei kuulunut ohjelman hallinnoinnin arviointi, mutta komission suostumuksella arvioijat päättivät ottaa tutkimukseen joitain tätä asiaa koskevia kysymyksiä.

Online-kyselylomakkeella tarkasteltiin seuraavia seikkoja:

1. Hakijoille annettu tiedotusmateriaali

2. Ohjelman tekninen apu ja hankkeiden hallinnointia koskevat raportointimenettelyt

3. Kansallisten Tempus-toimistojen ja Tempus-tiedotuspisteiden antama tuki.

Tiedotusmateriaalia pidettiin yleisesti hyvänä. Toisaalta esitettiin jonkin verran kritiikkiä hallinnollisen raportoinnin menettelyistä ja laskutuksesta; molempia pidettiin aikaa vievinä ja kohtuuttomasti valvontaa korostavina. EU:n yliopistojen edustajat mainitsivat, että tätä raskasta hallinnollista taakkaa pidettiin yhtenä suurimmista esteistä uusien yliopistojen osallistumiselle ohjelmaan.

Eri alueiden välillä oli suuria eroja siinä, kuinka kansallisilta Tempus-toimistoilta saatua tukea arvostettiin. Arvostus oli korkeaa Phare-alueen kymmenessä ehdokasmaassa sekä entisen Jugoslavian maissa (ja Albaniassa). Tacis-alueella tyytyväisyyden taso oli alhaisempi, ja siellä 30 prosenttia oli tyytymättömiä saatavilla olevaan tukeen. Tämä tulos heijastaa tilannetta Venäjän federaatiossa, jossa Tempus-ohjelma oli jonkin aikaa ilman toimistoa. Tästä huolimatta korkeakoulut vastasivat ehdotuspyyntöihin kaiken kaikkiaan erittäin hyvin.

Yleisesti ottaen nämä tulokset ovat johdonmukaisia odotusten kanssa. Viime vuosina on voimakkaasti pyritty parantamaan hallinnollisia menettelyjä ja yksinkertaistamaan hankesykliä, ja näiden parannusten vaikutusten odotetaan ilmenevän asteittain.

5. Yhteenveto päätelmistä

Komissio on samaa mieltä arvioijien tuloksista, joiden mukaan Tempus-ohjelman toinen vaihe on osoittanut ohjelman joustavuuden ja sen kyvyn kehittyä erilaisissa sosioekonomisissa olosuhteissa ja poliittisissa näkymissä niillä erilaisilla alueilla, joilla ohjelma toimii. Lisäksi osoitettiin, että vuoropuhelu kansallisten viranomaisten kanssa ja kansallisten ensisijaisten toimintakohteiden asettamiseen liittyvä mekanismi ovat käyttökelpoisia välineitä ohjelman suuntaamiseksi kiireellisimpiin paikallisiin tarpeisiin ja sen varmistamiseksi, että Tempus-ohjelman toimet voidaan paremmin vakiinnuttaa, jotta voidaan toteuttaa pidempiaikaisia uudistuksia.

Ulkopuolisten asiantuntijoiden raportti osoittaa selvästi, että Tempus II -ohjelma on auttanut merkittävästi poistamaan esteitä opiskelijoiden kansainväliseltä liikkumiselta. Ohjelman avainalueena on edelleen opetussuunnitelmien kehittäminen. Tempus-ohjelman kestävin vaikutus on todennäköisesti saavutettu kouluttamalla ihmisiä, jotka muokkaavat korkeakoululaitosta tulevina vuosikymmeninä, ja tarjoamalla opiskelijoille sellaisia taitoja ja pätevyyttä, joita tarvitaan työllistymisessä ja urakehityksessä.

Komissio on erityisen tyytyväinen siihen, että ohjelman välineet ovat osoittautuneet niin soveliaiksi ja erilaisiin ympäristöihin mukautettaviksi. Phare-maissa Tempus II -ohjelman avulla on avattu korkeakoululaitos vuoropuheluun ja yhteistyöhön EU-kumppanien kanssa. Lisäksi ohjelman avulla on käsitelty tarvetta hankkia uusia taitoja, jotka liittyvät talousuudistukseen ja maiden liittymiseen EU:n jäseniksi. Ohjelma on myös auttanut näitä maita saavuttamaan parhaan mahdollisen aseman, jonka ansiosta ne voivat vahvemmin hyödyntää osallistumista EU:n koulutusalan ohjelmiin, erityisesti Sokrates-ohjelmaan.

Entisen Jugoslavien maissa (sekä Albaniassa) osallistuminen Tempus-ohjelmaan on ollut pelastusrengas koulutukselle ja tieteelle aikana, jona alan kansalliset resurssit vähenivät jyrkästi. Erityisesti entisen Jugoslavian alueella alueellisen yhteistyön tulokset ovat auttaneet lievittämään aiemmin valtioperustaisen korkeakoululaitoksen hajoamisen musertavaa vaikutusta.

Koska Tacis-maiden rahoitusosuus on vaatimaton, Tempus-ohjelman vaikutus opetussuunnitelmien kehittämiseen ja uudistuksiin on laajalti tunnustettu hankkeisiin osallistuvien ja kansallisten viranomaisten keskuudessa, ja sen katsotaan ylittäneen odotukset muutosten vauhdittajana.

Tämän raportin tarkoituksena on osaltaan analysoida Tempus-ohjelman toisen vaiheen vaikutuksia keskipitkällä ajalla. Komissio toteaa kuitenkin, että voitaisiin tarkastella lähemmin myös muita aiheita, kuten

- äskettäin kehitettyjen kurssien sisällyttämistä käytössä oleviin opetussuunnitelmiin

- Tempus-ohjelman tulosten tehokasta levittämistä haittaavia esteitä

- kysymystä työllistävyydestä ja Tempus-ohjelman suhteista teollisuuteen ja yksityiseen sektoriin

- Tempus-ohjelman vaikutusta aivovuotona tunnettuun ilmiöön.

Luettelo asiakirjoista

Final Report of the second phase of the Tempus Programme - Ecorys

Evaluation of the first two years of Tempus II - Kehm, Mauworm, Over, Reisz, Steube, Teichler

Evaluation of the Tempus Programme in the NIS and Mongolia - FTP International

Tempus @ 10 - Ard Jongsma

From Association towards Accession - Ewa Kolanowska, ETF (Torino)

Liite I

Lainsäädäntö

>TAULUKON PAIKKA>

Liite II

Ajallinen toteutus ja maiden saama tuki yhteensä kaudella 1994-1999

>VIITTAUS KAAVIOON>

Translation of the terms in Annex II:

EN FI

TEMPUS I TEMPUS I

TEMPUS II TEMPUS II

II bis IIa

Funding Rahoitus

EUR MM milj. euroa

PHARE PHARE

Bulgaria Bulgaria

Czechia Tsekki

Estonia Viro

Former GDR Entinen DDR

Former Yugoslavia Entinen Jugoslavia

Hungary Unkari

Latvia Latvia

Lithuania Liettua

Poland Puola

Romania Romania

Slovakia Slovakia

Slovenia Slovenia

CARDS CARDS

Albania Albania

Bosnia and Herzegovina Bosnia ja Hertsegovina

Macedonia Makedonia

TACIS TACIS

Armenia Armenia

Azerbaijan Azerbaidzan

Belarus Valko-Venäjä

Georgia Georgia

Kazakhstan Kazakstan

Kyrgyz Republic Kirgisia

Mongolia Mongolia

Moldova Moldova

Russia Venäjä

Tajikistan Tadzikistan

Turkmenistan Turkmenistan

Ukraine Ukraina

Uzbekistan Uzbekistan