EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 28.05.1996 
KOM(96) 232 lopuU. 
96/0140(CNS) 
Ehdotus 
NEUVOSTQN ASETUKSEKSI (EY) 
yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 
2847/93 muuttamisesta 
(komission esittämä) 
KOMISSION KFRTOMITS NFITVOSTOII F 
•TA EUROOPAN PARI AMFNTFIÏF 
KERTOMUS YHTEISÖN KALASTUSALUSTEN 
SATELLIITTISEURANTAJÄRJESTELMÄN PERUSTAMISESTA 

PERUSTELUT 
Tämä ehdotus neuvoston asetukseksi muuttaa yhteiseen kalastuspolitiikkaan 
sovellettavasta valvontajärjestelmästä annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 2847/93 
(jäljempänä "valvonta-asetus"), jotta jäsenvaltiot perustaisivat kalastusalusten 
satelliittiseurantajärjestelmiä. 
Komission vuoden 1992 ehdotuksessa uudeksi valvonta-asetukseksi säädettiin 
satelliittiviestinnän avulla toimivan kalastusalusten jatkuvan paikantamisjärjestelmän 
perustamisesta kalastustoiminnan valvonnan tehokkuuden parantamiseksi. Neuvosto ei 
kuitenkaan hyväksynyt tällöin komission ehdotusta. Yleisen sovitteluratkaisun yhteydessä 
neuvostoja komissio hyväksyivät sen sijaan oikeudellisia säännöksiä, joissa edellytettiin, 
että: 
jäsenvaltiot toteuttavat koehankkeita kalastuksen valvonnassa tarvittavan 
teknologian arvioimiseksi, 
päätöstä siitä, olisiko perustettava ja milloin ja missä laajuudessa 
kalastusalusten jatkuva paikantamisjärjestelmä, lykätään ainakin 1 päivään 
heinäkuuta 1996. 
Kaikki kyseiset jäsenvaltiot ovat toteuttaneet joulukuusta 1994 heinäkuuhun 1995 
satelliittivalvontaa koskevia koehankkeita, joissa oli mukana jopa 350 yhteisön alusta. 
Koehankkeiden toteuttaminen on osoittanut, että kalastusalusten satelliitin avulla tapahtuva 
jatkuva valvontajärjestelmä parantaa merkittävästi kalastustoiminnan valvonnan 
tehokkuutta. 
Johtopäätökset koehankkeiden toteuttamisesta on esitetty kertomuksessa "Yhteisön 
kalastusalusten satelliittiseurantajärjestelmän perustamisesta". Tämä kertomus perustuu 
jokaisen jäsenvaltion toimittamiin kertomuksiin. 
Saatu kokemus huomioon ottaen tässä ehdotuksessa neuvoston asetukseksi neuvoston 
asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta säädetään jäsenvaltioiden lipun alla 
purjehtivien kalastusalusten satelliitin avulla tapahtuvien jatkuvien 
paikantamisjärjestelmien perustamisesta, ja joiden avulla kalastusalukset voivat ilmoittaa 
jäsenvaltioille, joiden vesillä ne harjoittavat kalastustoimintaa, alustensa sijainnin. 
Edellytyksenä on, että tällaista seurantaa sovelletaan kaikkiin vähintään tietyn pituisiin 
kalastusaluksiin, jolloin tämä velvoite olisi pantava täytäntöön asteittain vuosina 1997 -
1999. Aluksi seurattaisiin herkillä kalastusalueilla toimivia aluksia ja lopulta seuranta 
kattaisi kaikki kalastusalukset. Lisäksi tähän ehdotukseen sisältyy säännöksiä, jotka 
varmistavat kyseisten jäsenvaltioiden välisen yhteistyön. 
Lopuksi asetuksen. (ETY) N:o 2847/93 3 artiklan mukaisesti neuvosto tekee päätöksen 
ennen 1 päivää heinäkuuta 1996. 
EHDOTUS: ^/o^Cc^ 
NEUVOSTON ASETUS 
yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun asetuksen (ETY) N:o 
2847/93 muuttamisesta 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, 
sekä katsoo, että 
kalakantoja on viime vuosina hyödynnetty liikaa ja sen vuoksi merkittävät kalastustoiminnan 
seuranta- ja valvontatoimet ovat tarpeen tilanteen parantamiseksi, 
on tarpeen käyttää kustannuksiin nähden tehokkaita hallintatoimenpiteitä ja parantaa 
pyyntiponnistuksia koskevien tietojen saatavuutta ja täsmällisyyttä, esimerkiksi ottamalla käyttöön 
alusten satelliittiseurantajärjestelmiä, 
yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä annetun neuvoston asetuksen 
(ETY) N:o 2847/934 3 artiklan mukaisesti neuvosto voi päättää yhteisön kalastusalusten jatkuvan 
paikantamisjärjestelmän perustamisesta; 
4 EYVL N:o L 261, 20.10.1993, s. 1 
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 
yhteisön kalastusalusten jatkuvaan paikantamisjärjestelmään liittyvien koehankkeiden osalta annetun 
komission asetuksen (ETY) N:o 897/945 mukaisesti jäsenvaltioiden toteuttamien koehankkeiden 
soveltamisesta saadun kokemuksen perusteella on osoittautunut, että useita erilaisia satelliitin avulla 
toimivia alusten seurantajärjestelmiä voitaisiin käyttää kalastusalusten paikan määrittämisessä, ja 
tiettyjen yhteisön kalastusalusluokkien satelliitin avulla tapahtuva jatkuva seuranta parantaisi 
pyyntiponnistusten hallintaa, herkkien alueiden valvontaa, aluspäiväkirjojen tietojen vertailua sekä 
purkausten seurantaa, 
ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 
I_aHiklâ 
1. Korvataan neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2847/93 3 artikla seuraavasti: 
"3 artikla 
1. Jokainen jäsenvaltio perustaa alusten satelliittiseurantajärjestelmän, jäljempänä "VMS", yhteisön 
kalastusalusten sijainnin seuraamiseksi. 
VMS-järjestelmää sovelletaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1997 kaikkiin vähintään yhteen 
seuraavista luokista kuuluviin yhteisön kalastusaluksiin, alusten pituudesta riippumatta: 
avomerellä, Välimerta lukuun ottamatta, toimivat alukset, 
kolmansien maiden vesillä toimivat alukset, 
kalajauhon tai -öljyn valmistukseen tarkoitettuja kaloja pyytävät alukset, 
yli yhden kilometrin pituisia ajoverkkoja käyttävät alukset, 
sekä viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1999 kaikkiin muihin yhteensä yli 15 metrin pituisiin 
yhteisön kalastusaluksiin. 
EYVL N:o L 104, 23.4.1994, s. 18 
2. Jäsenvaltioiden on varmistuttava siitä, että satelliittipaikantamislaitteet on asennettu ja ne 
toimivat täydellisesti niillä lippunsa alla purjehtivilla yhteisön kalastusaluksilla, joihin VMS:ää 
sovelletaan. Satelliittipaikantamislaitteella kalastusalus voi satelliitin avulla ilmoittaa 
maantieteellisen sijaintinsa valtiolle, jonka lipun alla se purjehtii sekä soveltuvin osin 19 b 
artiklassa tarkoitetun pyyntiponnistusraportin. Ylivoimaisen esteen sattuessa asianmukaiset tiedot 
on toimitettava radiolla yhteisön sääntöjen mukaisesti hyväksytyn radioaseman välityksellä 
tällaisten tietojen saamiseksi. 
Jäsenvaltioiden on tarkastettava vuosittain lippunsa alla purjehtiviin kalastusaluksiin asennetut 
satelliittipaikantamislaitteet. 
3. Niiden yhteisön kalastusalusten, joihin VMS:ää sovelletaan, kapteenien on varmistettava, että 
satelliittipaikantamisjärjestelmät toimivat jatkuvasti moitteettomasti ja että 2 kohdassa tarkoitetut 
tiedot välitetään. 
4. Jäsenvaltioiden on perustettava ja käytettävä kalastuksen seurantakeskuksia, jäljempänä "FMC", 
jotka seuraavat kalastustoimintaa ja pyyntiponnistuksia. FMC:den on oltava toimintakykyisiä 
viimeistään 1 päivänä tammikuuta 1997. 
Jäsenvaltion FMC:n on valvottava lippunsa alla purjehtivien kalastusaluksia riippumatta siitä, 
millä vesillä alukset toimivat tai missä satamassa ne sijaitsevat, sekä kyseisen jäsenvaltion 
suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä toimivia toisten jäsenvaltioiden lipun alla 
purjehtivia yhteisön kalastusaluksista. 
5. Jos nämä kalastusalukset toimivat toisen jäsenvaltion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan 
kuuluvilla vesillä, lippuvaltiona olevan jäsenvaltion on varmistettava alusten paikkaan liittyvän 
erityisen tiedon toimittaminen välittömästi FMC:sta kyseisen rannikkojäsenvaltion FMC:een. 
Lippuvaltiona oleva jäsenvaltio on vapautettu tästä velvoitteesta, jos sen lipun alla purjehtivat 
kalastusalukset toimittavat kaikki asiaankuuluvat tiedot suoraan kyseisen rannikkojäsenvaltion 
FMC:een sen pöytäkirjan perusteella, josta lippuvaltiona oleva jäsenvaltio ja rannikkojäsenvaltio 
ovat tehneet sopimuksen ja joka toimitetaan komissiolle. 
6. Lippuvaltiona oleva jäsenvaltio nimeää FMC:sta vastuussa olevat toimivaltaiset viranomaiset ja 
toteuttaa toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sen FMC :11a on käytettävissään riittävä määrä 
asiaankuuluvaa henkilöstöä ja heillä on käytössään tietojen käsittelyn ja sähköisen lähettämisen 
mahdollistavat tietokonelaitteisto ja -ohjelmat. Jäsenvaltioilla on oltava varmennusmenetelmät 
järjestelmän häiriintymisen varalta. 
Jäsenvaltioilla voi olla yhteinen FMC. 
7. Lippuvaltiona olevan jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, 
että sen kalastusaluksilta saadut tiedot rekisteröidään tietokoneella luettavaan muotoon kolmen 
vuoden kuluessa. Komissiolla on jatkuvasti pääsy suoraan näihin tietokonetiedostoihin. Tietojen 
suojaamista koskeviin sääntöihin on kiinnitettävä huomiota. 
8. Tämän artiklan täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä päätetään 36 artiklassa 
säädetyn menettelyn mukaisesti." 
2_aöikla 
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan 
yhteisöjen virallisessa lehdessä. 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. 
Tehty 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
* 
KOMTSSION KERTOMUS NFÎTVOSTOUF 
JA FTTBOOPAN PARI ÄMFNTTT I F 
KERTOMUS YHTEISÖN KALASTUSALUSTEN 
SATELLIITTISEURANTAJÄRJESTELMÄN PERUSTAMISESTA 
S 
Sisällysluettelo 
I. Johdanto 
1. Tausta 
2. Kansainvälinen tilanne 
II. Koehankkeet 
1. Koehankkeiden arviointi 
2. Tietojen vaihto 
3. Oikeudelliset ja todisteelliset kysymykset 
III. Satelliittiseurantajärjestelmän soveltuvuus kalastuksen valvontaan ja hallintoon 
Liite 
_s 
I. JOHDANTO 
Monien sukupolvien ajan tähdet olivat ainoa suunnistuskeino maalla ja merellä. Vaikka 
tähtiin perustuva navigointi on yhä käytössä, sitä täydentävät nykyisin muut 
navigointitekniikat. Viime vuosikymmeninä on tapahtunut vallankumouksellinen 
siirtyminen avaruudesta käsin toimiviin järjestelmiin. Satelliittinavigointi on yksi 
tunnetuimmista avaruusteknologian sovelluksista. 
Satelliittijärjestelmille löytyy nykyisin uusia sovelluksia monilla muilla aloilla, joita 
ovat esimerkiksi ilmailu (liikenteen valvontajärjestelmät, lähestymis- ja 
laskeutumisjärjestelmät jne.), tieliikenne (yksityiset kuljetukset, raskaan liikenteen 
hallinta jne.), rautatiet ja kartoitusjärjestelmät. Toiminnan vapauttamista ja 
yksityistämistä koskevien aloitteiden ansiosta näiden järjestelmien käyttäjien lukumäärä 
ja niistä saatavat taloudelliset edut lisääntyvät jatkuvasti. Jäljempänä esitetään miten eri 
aloilla kehitettyjä tekniikoita voidaan soveltaa kalastuksen valvontaan ja seurantaan. 
Tämä kertomus on vastaus komission asetuksen (EY) N:o 897/94 11 artiklan 
mukaiseen muodolliseen velvoitteeseen, jonka mukaisesti komission on annettava 
neuvostolle kertomus jäsenvaltioiden toteuttamista koehankkeista, jotka koskevat 
yhteisön kalastusalusten jatkuvaa paikantamisjärjestelmää1. Se perustuu osittain 
jäsenvaltioiden lopullisiin kertomuksiin, jotka valitettavasti toimitettiin myöhässä. 
1 EYVLN:oL 104/18 
>o 
1. Tausta 
Vuonna 1992 komissio ehdotti, että kalastusaluksille otetaan käyttöön 
satelliittiyhteyksiä käyttävä jatkuva paikantamisjärjestelmä, jonka tarkoituksena on 
parantaa kalastustoiminnan valvonnan tehokkuutta1. 
Neuvosto päätti myöhemmin, että jäsenvaltiot toteuttavat yhdessä komission kanssa 
koehankkeita, joiden tarkoituksena on määritellä käytettävät tekniikat ja edellä 
mainittuun järjestelmään otettavat alukset (yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta 
valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) 
N:o 2847/93, jäljempänä 'valvonta-asetus', 3 artiklan mukaisesti). Komission 
asetuksessa (EY) N:o 897/94 annetaan yksityiskohtaiset säännöt koehankkeista. 
Kolmetoista jäsenvaltiota (Belgia, Tanska, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Irlanti, 
Italia, Alankomaat, Portugali, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta) on 
toteuttanut satelliittiseurantaa koskevia koehankkeita, joihin osallistui 350 alusta koko 
yhteisössä. 
Erilaisia kaupallisia satelliittiseurantajärjestelmiä (Argos, Euteltracs ja Inmarsat) 
käytettiin osallistuvien alusten liikkeiden seuraamiseen. Monet jäsenvaltiot kokeilivat 
useampaa kuin yhtä järjestelmää. 
Koehankkeita rahoitettiin 10 miljoonalla eculla yhteisön talousarviosta. Hankkeet 
aloitettiin heinäkuussa 1994 ja niiden oli tarkoitus päättyä kesäkuussa 1995. Muutamien 
sellaisten jäsenvaltioiden pyynnöstä, joiden hankkeet eivät pysyneet aikataulussa, 
hankkeiden kestoa jatkettiin joulukuuhun 1995 asti. Jotkut jäsen valtiot jatkavat näiden 
KOM(92) 392 lopullinen 
sM 
järjestelmien käyttöä lisätäkseen asiantuntemustaan tällaisen tekniikan käytössä 
kalastuksen valvontaan ja kalavarojen säilyttämistarkoituksiin. 
Koehankkeiden yhteensovittamisesta vastasi Euroopan komissio, joka järjesti 
hankkeiden edistymisen seuraamiseksi säännöllisiä kokouksia kalastuksen valvonnan 
asiantuntijaryhmän ja jäsenvaltioiden asiasta vastaavien viranomaisten välillä. 
Komisajo on myös tehnyt omia kokeitaan vuodesta 1992 alkaen. Tähän tarkoitukseen 
C se on käyttänyt Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) sääntely alueella 
(Newfoundlandin rannikon kansainvälisillä vesillä) toimivaa tarkastusalustaan. 
2. Kansainvälinen tilanne 
Kaupallisen kalastuksen hallinnon ongelmaan, joka koskee rajallisten kalavarojen 
yhteensovittamista pyyntisektorin ylikapasiteetin kanssa, yhdistyvät 
valvontaviranomaisten vaikeudet, jotka liittyvät laajoilla valtamerialueilla toimivien 
lukuisten alusten valvontaan. Viime vuosina monet maat ovat ottaneet käyttöön teknisiä 
innovaatioita, esimerkiksi alusten paikantamisen satelliitin avulla, joilla parannetaan 
kalastuksen hallintoa koskevien menettelyjen täytäntöönpanoa ja tehokkuutta. 
Jäljempänä on esimerkkejä näistä. 
Huhtikuussa 1990 vaadittiin Amerikan yhdysvaltojen, Kanadan ja Japanin välisellä 
sopimuksella, että satelliittiseurantaan asetetaan kaikki kalmaria pyytävät ja suuren 
silmäkoon ajoverkkoja käyttävät japanilaiset alukset, joilla oli toimintaa pohjoisella 
Tyynellämerellä vuonna 1990. Samanlainen sopimus tehtiin Yhdysvaltojen ja Korean 
sekä Yhdysvaltojen ja Taiwanin välillä. Yhdysvallat on seurannut lähes 800 aluksen 
jt~ 
toimintaa avomerellä. Myöhemmin joukko Yhdysvaltojen pitkäsiima-aluksia, jotka 
harjoittavat pelagisten lajien pitkäsiimakalastusta läntisellä Tyynellämerellä, on 
varustettu satelliittiseurantalaitteilla. Yhdysvallat valmistelee parhaillaan kahta Uuden 
Englannin alueella harjoitettavaa erityistä kalastuksen lajia (bentaaliset lajit ja 
kampasimpukat) koskevaa suunnitelmaa. 
Australia otti 1 päivänä tammikuuta 1994 virallisesti käyttöön ensimmäisen alusten 
seurantaan tarkoitetun järjestelmänsä noin 30 aluksella, jotka harjoittavatHoplostethus 
atlanticus -lajin syvänmeren troolikalastusta. Järjestelmää on tarkoitus laajentaa 
tonnikalaa pyytäviin pitkäsiima-aluksiin ja pohjankatkaraputroolareihin sekä 
paikantamisen että saalisilmoitusten osalta. 
Uusi-Seelanti vaatii 1 päivästä huhtikuuta 1994, että tietynlaiset alukset käyttävät 
seurantalaitteita. Tällä hetkellä noin 200 aluksella on tällaiset laitteet. 
Monet muut maat eri puolilla maailmaa ovat tehneet kokeita tai harkitsevat niiden 
tekemistä: Argentiina, Kanada, Chile, Ranskan merentakaiset alueet (Ranskan Polynesia 
ja Uusi-Kaledonia), Indonesia, Iran, Japani, Marokko, Norja, Peru, Venäjä ja Taiwan. 
Sekä 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien 
merioikeusyleissopimuksen hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien 
kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien määräysten täytäntöönpanosta tehdyssä 
Yhdistyneiden kansakuntien sopimuksessasi^. Vastuullisen kalastuksen ohjesäännössä 
viitataan selkeästi alusten seurantajärjestelmien {Vessel Monitoring Systems,VMS) 
käyttöön. 
À2> 
Beringinmeren yleissopimuksen mukaan jokainen sopimuspuoli vaatii, että sen 
kalastusalukset, jotka kalastavat lyyraturskaa yleissopimuksen alueella, käyttävät 
reaaliaikaisen paikanmäärityksen satelliittilähettimiä Beringinmerellä. Muut alueelliset 
järjestöt, kuten esimerkiksi CCAMLR (Antarktis), ICC AT (Atlantin tonnikalanpyynti), 
FFA (Tyynenmeren eteläosat) ja NAFO (Luoteis-Atlantti) ovat myös osoittaneet 
kiinnostusta asiaan. NAFO-sopimuspuolet toteuttavat koehankkeita, jotka koskevat noin 
35:ä prosenttia NAFOn sääntelyalueella vuosina 1996 ja 1997 toimivasta 
kalastuslaivastosta. 
Komissio järjesti 21-22 päivänä marraskuuta 1995 kalastuksen valvontaa koskevan 
kansainvälisen symposiumin Madridissa Espanjassa. Symposiumin tarkoituksena oli 
tutkia satelliittiteknologian käyttöä valvonnassa ja seurannassa. Symposiumiin osallistui 
kolmetoista jäsenvaltiota, neljä yhteisön ulkopuolista maata, FAO ja lukuisia yhtiöitä. 
Symposiumin anti oli hyödyllinen tietojen vaihto osapuolten välillä. 
Euroopan unionin ulkopuolelta saatu kokemus on osoittanut selvästi, että vaikka 
satelliittiseuranta ei ole syrjäyttänyt perinteisiä valvontamenetelmiä, se on tehnyt niistä 
tehokkaampia ja erityisesti auttanut valvontaviranomaisia tunnistamaan ensisijaiset 
ongelmat. 
Satelliittiteknologian valvontatarkoitusten lisäksi monet muut satelliittiteknologian 
innovaatiot ovat auttaneet kalastajia toimimaan tehokkaammin. Näissä sovelluksissa 
ovat mukana GPS-satelliitit (Global Positioning System), joiden avulla kalastusalukset 
voivat viipymättä määrittää sijaintinsa, kurssinsa ja vauhtinsa. Muihin kehityssuuntiin 
sisältyy satelliittiperusteisen kaukohavaintotekniikan soveltaminen kalastukseen, joka 
on helpottanut tiettyjen kalakantojen erittäin tuotteliaiden biologisten vyöhykkeiden 
täsmällisessä paikantamisessa. Lisäksi televiestintäsatelliitit ovat parantaneet joidenkin 
^ 
kalastuslaivastojen alusten välistä viestintää, mikä säästää parhaiden kalastuspaikkojen 
etsintään kuluvaa aikaa ja lisää turvallisuutta hätätilanteissa. 
II. KOEHANKKEET 
Jäsenvaltiot ovat tehneet hankkeidensa yhteydessä laajoja kokeita alusten 
seurantajärjestelmien osalta. Yli 300 eri puolilla maailmaa toimivassa yhteisön 
kalastusaluksessa on "sininen laatikko" (30:ssä on Argos, 60:ssä Euteltracs ja 175:ssä 
Inmarsat; lisäksi Portugalin aluksista yli 100 käyttää MONICAP-järjestelmää). Vuonna 
1995 Suomi ja Ruotsi aloittivat Tanskan kanssa yhteisen koehankkeen. Ruotsi ei 
kuitenkaan hankkeen lyhyen keston vuoksi onnistunut saamaan vapaaehtoisia aluksia 
osallistumaan hankkeeseen. 
Kaikki jäsenvaltiot ovat testanneet GPS-INMARSAT -järjestelmän. Ainoastaan jotkut 
jäsenvaltiot testasivat ARGOSin ja/tai EUTELTRACSin. Kreikka kokeili täydentävän 
hankkeen yhteydessä VHF/DSC-tiedonsiirtoa, jonka käyttö rajoittuu alueellisille vesille. 
Yhdistynyt kuningaskunta on tehnyt kokeita APR-järjestelmällä (Automatic Position 
Recorders), jolla tallennetaan tietoja kalastusaluksella, mutta ei toimiteta niitä 
reaaliajassa. 
Liitteessä esitetään pääkohdat kustakin hankkeesta. 
A«r 
1. Koehankkeiden arviointi 
Tässä osassa esitetään jäsenvaltioiden kertomusten merkittävimmät löydökset ja 
kalastuksen valvonnan asiantuntijaryhmän huomioita. Ryhmä kokoontui säännöllisesti 
koko hankkeiden keston ajan. 
Koehankkeilla osoitettiin kalastusaluksilla olevien reaaliaikaisten 
satelliittipaikannusjärjestelmien luotettavuus ja vahvistettiin, että tällaisella teknologialla 
voidaan parantaa olemassa olevien ilmasta, vedestä ja maalta toimivien keinojen 
tehokkuutta. 
Vaikka jäsenvaltioiden koehankkeet paljastivat joukon teknisiä ongelmia, niistä kävi 
myös selvästi ilmi, että nämä ongelmat voidaan ratkaista hankkeiden vastuuhenkilöiden 
ja järjestelmien toimittajien yhteistyöllä. On ilmeistä, että alusten seurantaan tarkoitettu 
satelliittiteknologia on kehittynyt merkittävästi hankkeiden aikana ja tämä suuntaus 
jatkuu. Käyttövalmiiden tuotteiden jatkokehitys ja satelliittipalvelujen parantuminen 
auttaa suuresti toimivan järjestelmän mahdollisuuksien käyttöön ottoa tulevaisuudessa. 
Koehankkeella näytettiin toteen, että aluksilla olevien laitteiden laatu, kestävyys ja 
luotettavuus on parantunut huomattavasti koejakson aikana. Jatkuva teknologian kehitys 
tarjoaa uusia toimintoja alhaisemmilla kustannuksilla myös tulevaisuudessa. 
Siirrettävien laitteistojen hintojen odotetaan laskevan merkittävästi matalia ratoja 
käyttävien satelliittijärjestelmien käyttöön oton myötä ja vapauttamis- ja 
yksityistämispolitiikan odotetaan vähentävän televiestinnän kustannuksia. Tietokoneiden 
ja ohjelmien hinnat ovat yleisesti laskeneet. Vaikein ongelma oli tiedon katoaminen 
järjestelmän vikojen vuoksi. Tätä tapahtuu onneksi vain satunnaisesti ja ongelma 
voidaan ratkaista sopivilla varmistusmenettelyillä. 
Ji 
Kaikki jäsenvaltiot ilmoittivat, että GPS-järjestelmä, yhdistettynä ARGOS-järjestelmän 
tunnistaviin lähetin-vastaanottimiin ja käytettynä yhdessä INMARSAT C -järjestelmän 
kanssa, on riittävän tarkka kalastuksen valvontaan. Myös EUTELTRACSin 
paikantamistoimintoa arvioitiin myönteisesti. 
2. Tietojen vaihto 
Huomattava määrä jäsenvaltioiden välistä tietojen vaihtoa koskevista kokeista tehtiin 
koehankkeiden toiminnallisen vaiheen aikana. Kokeilla määriteltiin paikantamista 
koskevien tietojen vaihdon monimutkaisuutta ja siihen liittyviä vaikeuksia. Niiden 
avulla saavutettiin kuitenkin myös arvokasta tietoa siitä, miten tietojen vaihtoa voidaan 
kehittää ja miten yksi ratkaisu tai muut vaihtoehdot voidaan saavuttaa toiminnassa 
olevalla järjestelmällä. 
Tanskan ehdottama tiedonsiirtomuoto ja X.25-tiedonsiirtoprotokolla on hyväksytty 
koehankkeiden standardeiksi. Käytettävissä olevat X.25-palvelut eivät kuitenkaan ole 
samat kaikissa jäsenvaltioissa. Muutamat jäsenvaltiot eivät ole pystyneet toimittamaan 
paikantamista koskevia tietoja säännöllisesti. Tässä suhteessa jäsenvaltiot ovat selvästi 
aliarvioineet tekniset ponnistukset, joita koehankkeiden aikana tarvittavien tehokkaiden 
ja luotettavien tiedonsiirtomenettelyjen käyttöön ottaminen ja toiminta edellyttää. 
Komission mielestä tämä oli koehankkeen heikoimmin onnistunut osa. 
Ainoastaan kaksi jäsenvaltiota kokeili tietojen suoraa toimittamista kalastusalukselta 
rannikkovaltiolle. Tätä voidaan pitää toimivana vaihtoehtona sille, että lippuvaltio 
toimittaa tiedot rannikkovaltiolle. 
*r 
Jäsenvaltiot tunnustavat tiedonsiirtomenettelyjen standardoinnin tarpeen ja pohtivat 
edelleen, millainen yhteisön tulevan satelliittiseurantajärjestelmän rakenteen olisi oltava. 
Erilaisten satelliitti viestinnän ja seurannan tekniikoiden yhteensopivuus maaverkkojen 
kanssa on kysymys, jota on käsiteltävä laajasti tässä yhteydessä. On pantava merkille, 
että jäsenvaltioiden välinen tiedonsiirto on yleinen kysymys, joka ei koske yksinomaan 
satelliittiseurannan sovelluksia. 
3. Oikeudelliset ja todisteelliset kysymykset 
Jäsenvaltioiden kertomuksissa ei esitetty perusteellista arviota niistä oikeudellisista ja 
todistuksellisista kysymyksistä, jotka koskevat alusten satelliittiseurantajärjestelmästä 
saatuja tietoja. Komissio on kuitenkin tietoinen siitä, että alukset osallistuivat 
koehankkeisiin vapaaehtoisesti ja että monet seikat, esimerkiksi laitteiden käsittely tai 
väärinkäyttö kloonaukseen (luvallisen yksikön luvaton käyttö viranomaisten harhaan 
johtamiseksi alusten sijainnin osalta) tai häivyttämiseen (yksikön tekeminen 
toimintakelvottomaksi ilman lupaa), tulevat ilmeisiksi vasta kun järjestelmä on 
pakollinen tietyissä alusluokissa. Sen vuoksi on välttämätöntä, että aluksilla on vastuu 
toiminnallisten laitteiden asentamisesta, käytöstä ja huollosta ja että merellä olo ilman 
laivalla olevaa toiminnallista yksikköä tehdään laittomaksi. On myös ensiarvoisen 
tärkeää luoda riittävä määrä aiheellisia seuraamuksia ja kannustimia sen 
varmistamiseksi, että alukset noudattavat vaatimuksia. 
/IA 
Jäsenvaltioiden todisteita koskevat säännöt ovat yleensä hyvin erilaisia. Alusten 
satelliittiseurantajärjestelmän avulla saatujen tietojen hyväksyttävyys ja todisteellinen 
arvo voivat vaihdella eri jäsenvaltioissa; tämä on tilanne myös muiden tietojen osalta, 
esimerkiksi ilmavalvontalentojen aikana otetut valokuvat. Jotta VMS-järjestelmä voisi 
toimia tehokkaasti, tarvitaan yhteistyötä lippuvaltion ja rannikkovaltion toimivaltaisten 
viranomaisten välillä. Tästä voi seurata, että tiettyjen jäsenvaltioiden on otettava 
käyttöön kansallisen lainsäädännön säännöksiä, joilla mahdollistetaan 
satelliittiseurantajärjestelmillä saadun aineiston arviointi. 
ffl. SATELLIITTISEURANTAJÄRJESTELMÄN SOVELTUVUUS 
KALASTUKSEN VALVONTAAN JA HALLINTOON 
Kokeilla on osoitettu, että hyvin toimivalla järjestelmällä saavutetaan monia kalastuksen 
valvontaan liittyviä etuja. Yhteisen kalastuspolitiikan valvontaa koskevan komission 
kertomuksen1 mukaan valvonnan tehokkuudessa on nykyisin vakavia puutteita. 
Kalastusalusten satelliittiseuranta parantaa valvontaa monilla nykyiseen 
kalastusjärjestelmään kuuluvilla alueilla. 
Satelliittivalvonnalla voidaan erityisesti: 
parantaa pyyntiponnistusten hallintaa korkealaatuisilla ponnistuksia 
koskevilla ilmoituksilla; 
parantaa valvontaa suljetuilla tai herkillä alueilla; 
mahdollistaa valvontaa suorittavien alusten j a lentokoneiden kannattavampi 
käyttö sekä tehostaa merellä tehtäviä alustarkastuksia; 
KOM(96) 100 lopullinen 
J1 
mahdollistaa kalastuspäiväkirjan tietojen tarkistaminen ja, joissakin 
tapauksissa, varmistaa pyyntialueita koskevat ilmoitukset; 
auttaa laittomien tai luvattomien purkausten havaitsemisessa; 
mahdollistaa purkausvaatimusta koskevan ennakkoilmoituksen valvonta. 
Euroopan unionin kalastuksen vaihtelevuus vaatii monimutkaisen hallinto- ja 
valvontarakenteen. Pitkällä aikavälillä alusten satelliittiseurantajärjestelmä voi kuitenkin 
edistää sääntelyn yksinkertaistamista. Se voi erityisesti kannustaa kalastajia 
noudattamaan määräyksiä, josta puolestaan saattaa seurata tiettyjen nykyisten 
velvoitteiden, esimerkiksi preijausta koskevien vaatimusten, väheneminen. 
Satelliittijärjestelmillä edistetään pyyntiponnistusten valvontaa ja muihin 
valvontakeinoihin yhdistettynä ne parantavat kiintiöiden jakautumisen seurantaa. 
Yhteisön näkökulmasta satelliittiseurantajärjestelmä parantaa sääntelyn yhdenmukaista 
soveltamista, edistää valvonnasta vastaavien tahojen yhteistyötä ja turvaa kalastuksen 
valvonnan avoimuuden jäsenvaltioissa. 
Jäsenvaltioiden koehankkeista kävi ilmi, että järjestelmään liittyy myös monia etuja 
kalastusteollisuudelle. Näitä ovat alhaisemmat viestintäkustannukset, turvallisuuden 
paraneminen hätätilanteissa, luotettavat järjestelmät saaliita ja markkinoita koskevien 
tietojen toimittamiselle sekä esimerkiksi säätä ja satamia koskevien tietojen parempi 
saatavuus. Viimeaikainen kokemus jäsenvaltioissa osoittaa lisäksi, että kalastajat ovat 
jo aloittaneet investoinnit satelliittiviestintään tarvittaviin laitteisiin ja palveluihin. 
to 
Jäsenvaltioiden toteuttamien koehankkeiden rohkaisevat tulokset ja kalastuksen 
kansainvälinen kehitys osoittavat, että nyt on aiheellista valmistella yhteisön 
kalastusaluksiin sovellettava toimintasuunnitelma. 
Alusten satelliittiseurantajärjestelmän kustannukset riippuvat pääasiassa järjestelmään 
osallistuvien alusten lukumäärästä. Voidaan olettaa, että jäsenvaltiot kannattavat 
mahdollisimman suurta joustavuutta, jotta ne voivat kehittää itselleen sopivat kansalliset 
järjestelmät ja yhdistää ne olemassa oleviin valvontakeinoihin ja -toimenpiteisiin. 
Koehankkeita varten hankittuja tietokoneita ja ohjelmia voidaan käyttää 
mahdollisuuksien mukaan edelleen. 
Aikaisemman tutkimuksen perusteella satelliittiseurannan kustannukset, mukaan lukien 
10 000 aluksen laivaston seurantaan tarkoitettu valvontakeskus kussakin jäsenvaltiossa, 
ovat viiden vuoden jaksolla noin 80-100 miljoonaa ecua. Suurimman osan 
kustannuksista muodostavat kullakin aluksella olevat siirrettävät laitteistot. Näihin 
kustannuksiin saisi yhteisön osallistumisesta yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavan 
valvontajärjestelmän täytäntöönpanemiseksi hyväksymien tiettyjen kulujen rahoitukseen 
tehdyn neuvoston päätöksen 95/527/EV mukaista tavanomaista tukea. 
EYVL N:o L 301, 14.12.1995, s. 30 
Oikaistu EYVL N:o L 302, 15.12.1995, s. 4 
M 
KOKOAVA TAULUKKO (tilanne 1.5.1996) LUTE 
Jäsenvaltio 
Belgia 
H Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia Yhteisön 
rahoitusosuus 
(milj. ecua) 
0,3 
0,9 
0,4 
0,8 
3,0 
0,9 
0,7 
0,5 Alusten lukumiiri 
Vlhimmlis-
miirfi 
10 
10 
15 
10 
124 
67 
10 
17 Nykyinen 
21 
10 
22 
20 
124 
45 
10 
(20) Valvontakeskus 
Dienst voor 
Zeevisserij, 
Oostende 
Fiskeridirek-
toratet, 
Copenhagen 
Bundesanstalt 
LE, Hamburg 
Hellenic Coast 
Guard 
Piraeus 
IGPM, Madrid 
CROSSA, Etel 
Naval 
Base.Cork 
Coast Guard, 
Rome Satelliitti-
jirjestelmi 
INMARSAT 
INMARSAT 
INMARSAT 
INMARSAT 
EUTELTRACS 
INMARSAT 
ARGOS 
EUTELTRACS 
INMARSAT 
EUTELTRACS 
INMARSAT 
INMARSAT Toiminnan 
aloitusplivl 
(maliiaika: 
1.10.94) 
maaliskuu 95 
huhtikuu 95 
lokakuu 94 
lokakuu 94 
maaliskuu 94 
toukokuu 95 
lokakuu 94 
-Lopullinen 
kertomus saatu 
(määräaika: 
29.2.96) 
-
26.03.96 
04.03.96 
13.03.96 
14.03.96 
19.03.96 
-
-Huomautuksia 1 
- ohjelmistokustannukset jaetaan Alankomaiden kanssa 
- INMARSAT-tietojen menettäminen 
vaikeuksia vapaaehtoisten osallistujien löytämisessä 
- kehittänyt tiedonsiirtomallin sijainti-ilmoituksia varten 
Telecom ei tue X.25-pikavalintamuotoa kansainvälisessä 
viestinnässä I - testannut VHF/DSC-järjesteimän täydentävän hankkeen 
yhteydessä 
LES ei tue yksittäistä kyselytoimintoa 
- kehittänyt Tanskan tiedonsiirtomallia tapahtumista raportointia 
varten 
- jatkaa järjestelmän käyttöä pyyntiponnistuksia koskevaan | 
raportointiin | 
- Eutelsat on kehittänyt teknisen ratkaisun kolmesta g 
satelliittijärjestelmästä saatavien tietojen yhdistämiseksi 1 
- jatkaa järjestelmän käyttöä pyyntiponnistuksia koskevaan | 
raportointiin 1 
sijainti-ilmoitusten koodaus i 
- kannattaa suoraa toimittamista rannikkovaltiolle | 
ehdottaa tiedonsiirtomenetelmien keskittämistä | 
- ei vielä toiminnassa p 
VA/ Jäsenvaltio 
Alankomaat 
Portugali 
Suomi 
Ruotsi 
Yhdistynyt 
kuningaskunta Yhteisön 
rahoitusosuus 
(milj. ecua) 
0,5 
-
01 
01 
0,9 Alusten lukumääri 
Vähimmäis­
määrä 
14 
47 
-
19 Nykyinen 
41 
104 
5 
3 
29 Valvontakeskus 
AID, Kerkrade 
IGP, Lissabon 
Department of 
Fisheries, 
Helsinki 
Fiskeriverket, 
Göteborg 
MAFF, London 
DAFS, 
Edinburgh Satelliitti­
järjestelmä 
ARGOS 
EUTELTRACS 
INMARSAT 
INMARSAT 
INMARSAT 
INMARSAT 
ARGOS 
EUTELTRACS 
INMARSAT Toiminnan 
aloituspäivä 
(määräaika: 
1.10.94) 
lokakuu 95 
-
liittymisen 
jälkeen 
liittymisen 
jälkeen 
syyskuu 94 Lopullinen 
kertomus saatu 
(määräaika: 
29.2.96) 
20.03.96 
-
05.03.96 
07.03.96 
22.03.96 
(alustava 
luonnos) Huomautuksia E 
- ohjelmistokustannukset jaetaan Belgian kanssa 
INMARSAT-tietojen menettäminen 
aikaisempaa kokemusta "Verre Visserijen" -hankkeesta 
- PTT Telecom ei tue X.25-pikavalintamuotoa 
Portugali ei ole toteuttanut erityistä koehanketta, koska sillä on 
aikaisempaa kokemusta MONICAPista 
satelliittiseuranta on kansallisessa lainsäädännössä vakiintunut 
valvontamuoto 
- yhteinen hanke Tanskan ja Ruotsin kanssa 
yhteinen hanke Tanskan ja Suomen kanssa E 
ei vapaaehtoisia osallistujia 1 
laitteistot kahdessa rannikkovartioston aluksessa ja yhdessä E 
tutkimusaluksessa E 
satelliittijärjestelmien täydellinen integrointi CTMS-järjestelmärl 
(Customised monitoring system) kautta E 
kalastusjärjestöt eivät osallistuneet |J 
18 aluksessa APR-järjestelmän laitteet 1 

ISSN 1024-4492 
KOM(96) 232 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 03 U 
Luettelonumero : CB-CO-96-242-FI-C 
ISBN92-78-04489-X 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
2-1