Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi toimintaohjelman laatimisesta lakimiesten yhteisön oikeuden tuntemuksen parantamiseksi (Robert Schuman -ohjelma)" () (97/C 206/13)

Neuvosto päätti 13. helmikuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 100 a artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoi lausuntonsa 10. huhtikuuta 1997. Esittelijänä oli Manuel Cavaleiro Brandão.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 23. 24. huhtikuuta 1997 pitämässään 345. täysistunnossa (huhtikuun 23. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 123 puolesta, yksi vastaan, kuuden pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Euroopan yhteisö on ennen kaikkea oikeusyhteisö. Sen vuoksi on olennaista, että yhteiset säännökset tunnetaan, että niistä saadaan tietoa ja että niiden täytäntöönpano on lisäksi tehokasta ja yhdenmukaista.

1.2. Komissiolle vuonna 1992 esitetyssä Sutherlandin kertomuksessa "Sisämarkkinat vuoden 1992 jälkeen Vastaus haasteeseen" korostettiin tarvetta ymmärtää ja panna yhteisöoikeus täytäntöön samalla tavalla kuin perinteinen kansallinen oikeus.

1.3. Kyseisessä kertomuksessa esitettiin kolmetoista johtopäätöstä (kohdat 18 30), jotka korostavat tarvetta vastata yhteisöoikeuden herättämiin huoliin. Kertomuksessa kiinnitettiin niin ikään huomiota rahoitusvälineiden ja henkilöresurssien tarpeeseen samoin kuin siihen, että tulisi "tehostaa kansallisten tuomareiden ja lakimiesten koulutusta yhteisöoikeuden tuntemisen osalta" (24. johtopäätös), mikä on yhteisön lainsäädännön oikean täytäntöönpanon ja sen valvonnan edellytys.

1.4. Sutherlandin kertomuksesta antamassaan lausunnossa talous- ja sosiaalikomitea totesi perehtyneensä kertomuksessa esitettyyn huoleen yhteisöoikeuden täytäntöönpanon ehdoista.

1.5. Kansalaiset eivät luota Euroopan rakentamiseen eivätkä tunne sitä omakseen ennen kuin mieltävät lakien olevan tehokkaita ja tuntevat mm., että heille on hyötyä unionitasolla annetuista säännöksistä ja että säännökset suojelevat heitä. Kansalaiset eivät milloinkaan miellä oikeuksia omikseen niin kauan kun heillä on perustellusti se käsitys, että kansalliset lakimiehet etenkin tuomarit ja asianajajat eivät vielä ole luontevasti mukana yhteisöoikeuden "hengessä", toisin sanoen heitä ei vielä ole opetettu "reagoimaan" ammatissaan ja käyttämään yhteisön oikeutta hyväkseen.

1.6. Itse asiassa on vallalla yleinen käsitys, että ammatissa toimivat lakimiehet eivät vielä hallitse riittävästi yhteisön oikeuskulttuuria. Ei myöskään ole varmaa, että kansallisilla tuomioistuimilla nykyään olisi niille kuuluva osuus yhteisön sisäisissä oikeusasioissa ja erityisesti yhtenäismarkkinoiden mukanaan tuomissa asioissa.

1.7. Tässä lausunnossa puututaan pelkästään puheena olevaan ehdotukseen. Komitea on kuitenkin tietoinen siitä, että tarkastelun kohteena olevan ongelman vakavuus yleisesti ottaen ei ole kyse ainoastaan tuomareista ja asianajajista vaan myös muista lakimiesammateista saattaisi edellyttää laajempaa ja syvällisempää tarkastelua joskus tulevaisuudessa.

2. Yleistä

2.1. Suunniteltujen toimien suppeudesta huolimatta Robert Schuman -ohjelma on kaikista edellä esitetyistä syistä erittäin osuva ja perusteltu, koska sillä pyritään valistamaan yhteisön noin 100 000:a lakimiestä ja 450 000:a asianajajaa ja saamaan heidät tietoisiksi merkittävästä osuudestaan yhteisön oikeuden täytäntöönpanossa ja ehdotetaan heille annettavaksi lisäkeinoja, tehtäviensä täyttämiseksi entistä täysipainoisemmin.

2.2. Robert Schuman -ohjelma on jäsenvaltioissa syntyneitä aloitteita kannustava ohjelma, ja siitä saattaa tulla väliaikainen rahoitustuki tuomioistuimissa toimivien lakimiesten koulutuksesta vastaaville yhteisöille; tässä otetaan huomioon EU-sopimuksen 127 artiklan määräykset, joiden mukaan ammatillisen koulutuksen sisällöstä päättäminen ja koulutuksen järjestäminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan.

2.3. Komissio mainitsee, että vuonna 1996 pantiin alulle muutamia koeluonteisia esihankkeita. Niistä saatavat kokemukset eivät vielä ole käytettävissä.

2.4. Päätösehdotuksen oikeusperustana on EU:n perustamissopimuksen 100 a artikla siltä osin kuin sisämarkkinoiden toteuttamiseen ja toimintaan tähtäävän jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentäminen edellyttää yhteisöoikeuden säännösten tehokasta, yhdenmukaista ja hajautettua täytäntöönpanoa.

2.5. Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa ehdotusta.

3. Erityistä

3.1. Ohjelma on tarkoitettu ainoastaan tuomareille ja asianajajille, ja kaikki muut lakimiesammatit jäävät ohjelman ulkopuolelle.

Koska tuomari- ja asianajajakäsitteissä on eroja jäsenvaltioiden kesken, kussakin jäsenvaltiossa on pitäydyttävä maassa vallitsevaan käsitykseen.

Komitea korostaa kuitenkin yrityksissä sekä eri elimissä ja järjestöissä toimivien lakimiesten merkittävää osuutta yhteisöoikeuden päivittäisessä käsittelyssä ja jopa sen täytäntöönpanossa käytännön tasolla. Komissio on todennut asian ja lausuu itse ehdotuksessaan, että Robert Schuman -hankkeen piiriin kuuluvia ammattiryhmiä voitaisiin tarvittaessa ajatella laajennettavaksi ohjelman seurannan ja arvioinnin yhteydessä 9 artiklan mukaisesti. Komitea esittää toiveenaan, että keskusteluihin hankkeen laajentamisesta todella ryhdytään asian kypsyttyä.

Tästä huolimatta komission perustelut halusta ottaa päätöksen piiriin ensi vaiheessa ainoastaan tuomarit ja asianajajat ovat vakuuttavia. Toisaalta tulevan toiminnan tehokkuus edellyttää tavoitteiden valikoimista ja rajaamista sekä käytettävissä olevien vähäisten määrärahojen keskittämistä. Toisaalta toiminnan varsinainen tavoite, yhteisöoikeuden täytäntöönpano tuomioistuimissa, riippuu käytännössä tuomareista ja asianajajista ja vain hyvin epäsuorasti muista lakimiehistä.

3.2. Ohjelman 2 artiklassa määritellään tulevan tukiohjelman tavoitteet; ohjelmalla halutaan kannustaa koulutus-, tiedotus- ja seurantatoimia, joilla kaikilla pyritään parantamaan tuomareiden ja asianajajien yhteisöoikeuden tuntemusta.

3.3. Määritellessään suunniteltujen tukitoimien piiriin valittavien yhteisöjen valintaperusteita 4 artiklassa komissio sisällyttää valintakelpoisten yhteisöjen joukkoon (myös) tulevien tuomareiden ja tulevien asianajajien peruskoulutuksesta vastaavat yhteisöt.

Näin voitaneen olettaa, että ohjelma käsittää tuomareiden ja asianajajien lisäksi tulevat tuomarit ja tulevat asianajajat, vaikka 1 artiklassa mainitaan ainoastaan tuomarit ja asianajajat.

Kyseistä kohtaa on selvennettävä, koska se on melko tärkeä.

"Tulevien" tuomareiden ja asianajajien mukaan ottamisessa tai poisjättämisessä on kummassakin omat hyvät ja huonot puolensa.

Tulevien tuomareiden ja tulevien asianajajien mukaan ottamisen haittapuolena on, että ohjelman toimiala laajenee, mikä puolestaan vähentää ohjelman vaikutusta ja tehoa.

Toisaalta sekä "tulevien" tuomareiden ja asianajajien koulutuksesta huolehtivat yliopistot että muut laitokset ottavat jo yleensä huomioon Robert Schuman -ohjelman tavoitteet, mitkä ne pystynevät myös yhä tehokkaammin saavuttamaan.

Sitä paitsi juuri vanhemmat tuomarit ja asianajajat, jotka ovat edenneet urallaan pidemmälle, näyttävät olevan haluttomimpia sisäistämään yhteisöoikeutta, koska se on heistä hankalaa eivätkä he ole siitä kiinnostuneita.

Tässä mielessä tuomarien ja asianajajien tulisi olla ohjelman ja tukitoimien ensisijaisena keskipisteenä.

3.4. Ehdotuksen 5 artiklassa esitetään hankkeiden valintaperusteet ja täydentävinä vapaaehtoisina perusteina mainitaan ammattienväliset ja rajanylittävät toimet.

On korostettava ensiksi mainitun vapaaehtoisen perusteen osuvuutta ja merkityksellisyyttä.

Komitean mielestä olisi annettava etusija sellaisille toimille, joihin tuomarit ja asianajajat osallistuvat yhdessä.

Ennakkotapausten perusteella voidaan olettaa, että kitkaisuus tuomarien ja asianajajien välisissä suhteissa hankaloittaa yhteisöoikeuden kaikinpuolista täytäntöönpanoa.

Toisaalta eräissä jäsenvaltioissa tehdyt sosiologiset tutkimukset osoittavat, että tuomarien ja asianajajien keskinäissuhteiden vaikeudet johtuvat juuri ammattikuntien eriytetystä täydennyskoulutuksesta.

3.5. Komission asettama määräaika (1.1.1997) on jo kulunut umpeen. On todennäköistä, että päätös tulee voimaan vasta 1. tammikuuta 1998.

Bryssel, 23. huhtikuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL N:o C 378, 13.12.1996, s. 17