A4-0307/98

Päätöslauselma alustavasta komission tulkitsevasta tiedonannosta: Palvelujen tarjoamisen vapaus ja yleinen etu vakuutusalalla (SEC(97)1824 - C4-0049/98)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission 10. lokakuuta 1997 antaman alustavan tulkitsevan tiedonannon palvelujen tarjoamisen vapaudesta ja yleisestä edusta vakuutusalalla (SEC(97)1824 - C4-0049/98),

- ottaa huomioon alustavan komission tulkitsevan tiedonannon palvelujen tarjoamisen vapaudesta ja yleisestä edusta toisessa pankkidirektiivissä (SEC(97)1193 - C4-0465/97) sekä Euroopan parlamentin 12. toukokuuta 1998 siitä antaman päätöslauselman ((EYVL C 167,1.6.1998, s. 27.)), joissa käsitellään periaatteessa samankaltaisia ongelmia,

- ottaa huomioon oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan mietinnön (A4-0307/98);

1. Toteaa olevan edelleen poikkeuksellista, että yhdessä jäsenvaltiossa rekisteröidyt vakuutusyritykset tarjoavat vakuutuspalveluja suoraan toisen jäsenvaltion vakuutuksenottajille palvelujen liikkuvuuden perusteella (ilman että tähän jäsenvaltioon perustetaan tytäryhtiö tai sivukonttori), joten tällä alalla ei voida vielä puhua sisämarkkinoista, vaikka niin kutsuttujen «kolmansien vakuutusdirektiivien» piti nimenomaan mahdollistaa tämä;

2. Toteaa edelleen, että tämä perustuu erilaisiin, osittain puhtaasti yrityspoliittisiin syihin ja että usein yllättävillä ja vaikeasti täytettävissä olevilla vaatimuksilla, joita vastaanottavan jäsenvaltion viranomaiset «yleiseen etuun» viitaten asettavat, on joka tapauksessa suuri merkitys tässä asiassa;

3. Panee tyytyväisenä merkille, että komissio on päättänyt puuttua näihin vaikeuksiin, ja pitää hyödyllisenä, että toisin kuin samaan aikaan pankkialan palveluliikenteestä annetussa alustavassa tiedonannossa, komissio on maininnut myös käytännön esimerkkejä määräyksistä, joita jäsenvaltiot pitävät yleisen edun kannalta oikeutettuina, mutta joita komissio itse ei hyväksy;

4. Edellyttää tasapuolisuuden vuoksi, että tiedonantoon sisällytetään myös sellaisia esimerkkejä, jotka täyttävät «yleisen edun» perusteet;

5. Korostaa, kuten komissio itsekin myöntää, ettei tämä täytäntöönpanoelimen tulkinta ole sitova, eikä se voi korvata direktiivien tai asetusten muodossa esitettyjä täsmennyksiä tai Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen selvennyksiä, ja ainoastaan tuomioistuimella on valta antaa sitovia tulkintoja yhteisön oikeudesta;

6. On samaa mieltä komission kanssa siitä, että «yleisen edun» käsitettä voidaan parhaiten rajata «vähennyslaskun» avulla eli yksilöimällä ja kuvailemalla ne alat, joita tämä käsite ei koske;

7. Rohkaisee komissiota perussopimusten valvojan roolissaan käynnistämään jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn ja saattamaan asian yhteisön tuomioistuimen käsiteltäväksi EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaan tapauksissa, joissa se toteaa yleiseen etuun viitatun aiheettomasti;

8. Katsoo, että kuluttajasopimusten kohtuuttomista ehdoista 5. huhtikuuta 1993 annetun neuvoston direktiivin 93/13/ETY ((EYVL L 95, 21.4.1993, s. 29.)) avulla saavutettu yleisen sopimusoikeuden yhdenmukaistaminen ei riitä estämään, että vakuutusyritykset, jotka haluavat harjoittaa palvelutoimintaa toisessa jäsenvaltiossa, joutuvat perusteettomasti noudattamaan kansallisia määräyksiä yleisen edun nimissä ja että tämän vuoksi on syytä käynnistää uudelleen kymmenen vuotta sitten aloitetut ponnistelut vakuutussopimuksiin liittyvän lainsäädännön tärkeimpien säännösten ja vakuutusehtojen lähentämiseksi;

9. Pitää oikeutettuna, että vakuutusyritykset, jotka haluavat harjoittaa toimintaa ensimmäistä kertaa toisessa jäsenvaltiossa, ovat velvollisia ilmoittamaan tästä etukäteen maansa valvontaviranomaisille eli sen jäsenvaltion valvontaviranomaisille, jossa yritys on rekisteröity, jotta valvontaviranomaiset kykenevät hoitamaan rajat ylittävän valvontatehtävänsä; tämä velvollisuus on voimassa kuitenkin periaatteessa vain kerran, se on luonteeltaan puhtaasti sääntömääräinen, eikä siitä missään tapauksessa saa muodostua «näennäisrekisteröintimenettelyä»;

10. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle ja jäsenvaltioiden valvontaviranomaisille.