Ehdotus: neuvoston päätös, Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta kaudelle 2005-2010 {SEK(2004) 161} /* KOM/2004/0102 lopull. - CNS 2004/0032 */





Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS, Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta kaudelle 2005-2010 {SEK(2004) 161} (komission esittämä) ERF II: VAHVISTETTU JA STRATEGISEMPI TALOUDELLINEN YHTEISVASTUU YHTEISEN EUROOPPALAISEN TURVAPAIKKAJÄRJESTELMÄN TUKEMISEKSI Euroopan pakolaisrahaston (ERF) perustamisesta 28. syyskuuta 2000 tehty neuvoston päätös [1] oli ensimmäisiä Amsterdamin sopimuksen nojalla hyväksyttyjä turvapaikkapolitiikkaan liittyviä toimenpiteitä. Komission ehdotuksen pohjalta Euroopan parlamentin tuella perustettu Euroopan pakolaisrahasto on luonut perustan yhteisön solidaarisuudelle turvapaikanhakijoiden ja muun kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden vastaanottamiseksi kokonaisvaltaisen lähestymistavan puitteissa ja täydentänyt direktiiviä, jossa määritellään vähimmäisvaatimukset tilapäisen suojelun antamiseksi siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottaisen maahantulon tilanteissa. Nyt kun yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän luomiseen tähtäävän lainsäädännön yhtenäistämishankkeen ensimmäinen vaihe on päättymässä, komission on esitettävä uusi päätösehdotus, jonka pohjalta neuvosto voi tarkastella uudelleen syyskuussa 2000 tekemäänsä päätöstä 31. joulukuuta 2004 mennessä, kuten päätöksessä säädetään. [1] Päätös 2000/596/EY, tehty 28.9.2000, EYVL L 252, 6.10.2000. Tämän päätösehdotuksen valmistelu perustuu yhdennettyyn arviointiin ja asianomaisten tahojen laajaan kuulemiseen: Euroopan pakolaisrahaston I vaiheen puoliväliarviointi valmistui marraskuussa 2003, ja 30.-31. lokakuuta 2003 pidettiin runsaasti osanottajia kerännyt konferenssi, minkä lisäksi on hyödynnetty perusteellista vaikutustenarviointia (komission yksiköiden laatima erillinen valmisteluasiakirja [2]). [2] SEC(2004) 161, 12.2.2004. 1. ERF:N I VAIHEEN TULOKSET JA II VAIHEEN TARPEET ERF:N I VAIHEEN TULOKSET ERF on yleensä ottaen täyttänyt sille vuonna 2000 asetetut tavoitteet solidaarisuutta edistävänä välineenä. Varojen jakautuminen Budjettivallan käyttäjä korotti ERF:lle alun perin osoitetun rahoituksen määrää vuosina 2002 ja 2003. Jäsenvaltioiden vuotuiset rahoitusosuudet on määritelty neuvoston päätöksen 10 artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti sillä perusteella, miten paljon turvapaikkahakemuksia kullekin valtiolle on esitetty ja monelleko henkilölle se on myöntänyt pakolaisen tai muuta kansainvälistä suojelua saavan henkilön aseman. Varojen jakautumista on tasapainotettu päätöksen 10 artiklan 1 kohdassa määriteltyjen kiinteiden rahoitusosuuksien avulla. Niiden suuruus perustuu kullekin maalle aiheutuneeseen suhteelliseen rasitukseen (mm. turvapaikkahakemusten määrä suhteessa keskimääräiseen bruttokansantuloon asukasta kohti). Toiminnan täytäntöönpano jäsenvaltioissa kangerteli hieman ohjelman alussa, mikä johtui lähinnä siitä, että neuvoston päätös tehtiin vasta vuoden 2000 syyskuussa. Vuonna 2002 ohjelman täytäntöönpano pääsi kuitenkin täyteen vauhtiin. ERF:n pääasiallisia edunsaajia ovat olleet Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Ranska ja Alankomaat (yhteensä noin 64 % kokonaisrahoituksesta). Seuraavan ryhmän muodostavat Ruotsi, Itävalta, Italia ja Belgia (noin 25,5 % kokonaisrahoituksesta). Loput 10,5 % kokonaisrahoituksesta jakautui Irlannin, Espanjan, Suomen, Kreikan, Luxemburgin ja Portugalin kesken. Vaikutus kansallisiin turvapaikkamenettelyihin ERF:n I vaiheen täytäntöönpanossa jäsenvaltioissa voidaan erottaa kolme päästrategiaa. Ensimmäiseen ryhmään kuuluvilla mailla (mm. Italia, Espanja, Portugali ja Kreikka) ei ollut ennen ERF:n perustamista kovin paljon kokemusta turvapaikanhakijoiden vastaanotosta, kotouttamisesta ja vapaaehtoisista paluuohjelmista. Nämä maat keskittyivät toimissaan vastaanottojärjestelyjen kehittämiseen. Erityisen huomattavaa edistystä tapahtui tällä alalla Italiassa, missä kehitettiin ERF:n tuen avulla kokonainen kansallinen ohjelma. Toisen ryhmän muodostivat maat, joilla on pidempi kokemus organisoidusta turvapaikkapolitiikasta (esim. Alankomaat, Saksa, Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja Suomi). Ne keskittyivät yleensä kotouttamis- ja paluuohjelmien kehittämiseen. Kolmannessa ryhmässä (mm. Ranskassa ja Luxemburgissa) ERF:n myöntämillä varoilla täydennettiin jo vakiintuneiden toimintojen rahoitusta. Eri maiden välillä esiintyi myös muita eroja, jotka liittyivät yleensä vastaanottojärjestelyjen luonteeseen ja laatuun. Eräissä jäsenvaltioissa ERF:n tukea käytetään lähinnä yksittäisille turvapaikanhakijoille tarkoitettuihin toimiin (Itävalta, Espanja, Saksa, Kreikka ja Yhdistynyt kuningaskunta), kun taas toisissa jäsenvaltioissa varat ohjataan pääasiallisesti järjestelmien ja rakenteiden kehittämiseen (Belgia, Ranska, Luxemburg, Irlanti). Toimenpiteet ja edunsaajat Vastaanottojärjestelyjen ja turvapaikkamenettelyihin pääsyn alalla (51 % ERF:n rahoittamista kansallisista toimenpiteistä vuosina 2000-2002) ERF:n rahoituksen avulla on kehitetty lähinnä majoitusolosuhteita ja perustarpeiden täyttämistä, turvapaikanhakijoiden parissa työskentelevän henkilöstön koulutusta, traumatisoituneille henkilöille annettavaa tukea ja turvapaikanhakijoille tarkoitettua neuvontaa sekä julkisten viranomaisten, valtiosta riippumattomien järjestöjen ja valtiollisten organisaatioiden välisten verkostojen ja yhteistyön kehittämistä. Kotouttamisen alalla (28 % ERF:n rahoittamista kansallisista toimenpiteistä vuosina 2000-2002) ERF:n rahoituksen avulla on tuettu kielikoulutusta ja työelämään pääsyä, asumiseen, koulutukseen, tulkkauspalveluihin ja sosiaalietuuksiin liittyvää neuvontaa, yhteistyösuhteiden kehittämistä julkisten viranomaisten, yhteisön elinten, työnantajien ja majoittamisesta vastaavien organisaatioiden välillä sekä suurelle yleisölle tarkoitettujen pakolaisuutta koskevien tiedotuskampanjoiden toteuttamista. Paluuohjelmien alalla (21 % ERF:n rahoittamista kansallisista toimenpiteistä vuosina 2000-2002) ERF:n rahoituksen avulla on kehitetty lähinnä paluuseen liittyvää aineellista apua, Euroopassa ja/tai lähtömaissa toimivien organisaatioiden verkostoitumista, neuvontaa, uudelleenkotoutumismahdollisuuksiin liittyvää ammatillista koulutusta sekä työllistymismahdollisuuksien kartoittamista lähtömaissa ja lähtömaissa vallitsevaa tilannetta koskevien tiedotusstrategioiden laatimista. Palauttamiseen liittyvien hankkeiden osuus on lisääntynyt voimakkaasti: vuonna 2000 niihin käytettiin 15,82 % ja vuonna 2002 jo 24,45 % rahoituksesta. Näiden hankkeiden toteuttaminen on kuitenkin osoittautunut hankalaksi. Voidaan arvioida, että ERF:n vuosina 2000-2002 myöntämästä rahoituksesta on Euroopan unionissa hyötynyt suoraan tai epäsuorasti 250 000-350 000 henkilöä (turvapaikanhakijaa tai kansainvälistä suojelua saavaa henkilöä). Yhteisön toimiin osoitetuilla varoilla (5 % ERF:n kokonaisvaroista) on tuettu vuosina 2000-2002 analysointi- ja arviointitoimia (53 %), valistusta (24 %) ja toimintavalmiuksien kehittämistä (23 %). Hätätoimenpiteitä ei ole tähän mennessä toteutettu, koska ei ole muodostunut tilanteita, joissa yhteisön tasolla olisi ollut tarpeen hyväksyä tilapäistä suojelua koskevia järjestelyjä. ERF:N II VAIHEEN TARPEET Yhteisen politiikan, lisäarvon ja täydentävyyden vahvistaminen ERF:n perustamisen aikaan Euroopan unionissa ei vielä ollut johdonmukaista turvapaikkalainsäädäntöä. Tällaisen lainsäädännön kehittämisen myötä on osoittautunut, että yhteisön rahoituksen täytäntöönpano jäsenvaltioissa ei juuri ilmennä eurooppalaista kokonaisnäkemystä turvapaikkapolitiikasta. Siksi ERF:n II vaiheen keskeisiin tavoitteisiin onkin sisällytetty yhteisön turvapaikkalainsäädännön ja poliittisten suuntaviivojen täytäntöönpanon vaikutusten huomioon ottaminen sekä kansallisella että yhteisön tasolla, käytäntöjen vertailu sekä yhteisrahoitettujen hankkeiden hallinnoinnin että niiden täytäntöönpanon tasolla, parhaiden käytäntöjen tunnistaminen ja valtioiden rajat ylittävien toimien lisääminen. Toisaalta on tärkeää, että kukin jäsenvaltio voi edelleen päättää omista painopisteistään ja vastata oman turvapaikkajärjestelmänsä erityistarpeisiin, jotka johtuvat pakolaisten vastaanottamiseen kussakin jäsenvaltiossa liittyvistä rakenteellisista ja historiallisista eroista. ERF:n II vaiheen valmistelun yhteydessä korostettiinkin erityisesti tarvetta saada turvapaikkapolitiikan kaikkien toimijoiden ääni kuuluviin ERF:n kansallisten strategioiden määrittelyssä kussakin jäsenvaltiossa, jotta ERF:n vaikutusta voidaan tehostaa ja lisätä yhteistyökumppanien kiinnostusta toimintaan. Yhteisön varojen täydentävyyden ja lisäarvon periaatetta on vahvistettava osana yhteisen turvapaikkapolitiikan kehittämistä. ERF:n varoilla ei ole tarkoitus korvata turvapaikanhakijoiden vastaanottoon, kotouttamiseen ja vapaaehtoiseen paluumuuttoon osoitettavia kansallisia varoja, vaan auttaa jäsenvaltioita kehittämään turvapaikkapolitiikan täytäntöönpanosta ja tukemisesta vastaavia rakenteita ja tähän liittyviä valmiuksia tukemalla erityisesti toimia, joiden tarkoituksena on edistää yhteisön turvapaikkalainsäädäntöön perustuvien yhteisten vaatimusten ja innovatiivisten hankkeiden toteuttamista. Muut maahanmuuttoalan rahoitusvälineet Vuodesta 2003 lähtien Euroopan unionilla on ollut käytössään uusia rahoitusvälineitä, joiden avulla pyritään edistämään mm. maahanmuuttovirtojen hallintaan liittyvää solidaarisuutta. On mm. perustettu budjettikohta, josta vuonna 2003 tuettiin pilottihankkeita ja myönnetään vuosina 2004 ja 2005 tukea valmistelutoimille maahanmuuttajien (muiden kuin pakolaisten) kotouttamisen kehittämiseksi unionissa. Vuonna 2003 budjettikohdan määrärahat olivat 4 miljoonaa euroa ja vuonna 2004 vähintään 5 miljoonaa euroa. Ulkorajojen valvontaan liittyvää solidaarisuutta ilmentää Euroopan operatiivisen ulkorajayhteistyön hallintaviraston perustaminen [3]. Komissio on myös esittänyt, että palauttamisohjelmille myönnettäisiin vuosina 2005 ja 2006 yhteensä 30 miljoonan euron rahoitustuki valmistelutoimien muodossa. Tuki keskitettäisiin yhteisesti sovittujen perusteiden mukaan valituille hankkeille, jotka voisivat liittyä sekä vapaaehtoiseen paluumuuttoon että pakkoon perustuvaan palauttamiseen, palauttamistoimiin liittyvät kulut mukaan luettuina. Vuoden 2004 alussa hyväksyttäneen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus taloudellisen ja teknisen tuen antamista kolmansille maille siirtolaisuuden ja turvapaikan aloilla koskevan ohjelman perustamisesta. Ohjelmaan on varattu 250 miljoonaa euroa kaudelle 2004-2008. Euroopan sosiaalirahastosta rahoitettava Equal-ohjelma, joka käsittelee eräitä turvapaikanhakijoiden työelämään pääsyä koskevia kysymyksiä, päättyy vuonna 2007. Equal-ohjelmasta on osoitettu ohjelmakaudella 2000-2006 turvapaikanhakijoille 125 miljoonaa euroa. Onkin tärkeää huolehtia näiden eri rahoitusvälineiden keskinäisestä johdonmukaisuudesta ja täydentävyydestä. On myös selvää, että näiden rahoitusvälineiden ja niiden mahdollisten jatkotoimien vaikutukset on otettava huomioon jäljempänä esitetyn ERF:n II vaiheen monivuotisen ohjelmasuunnittelun toteuttamisessa. [3] KOM (2003) 687 lopullinen, 11.11.2003. Laajentuminen Vaikka unioniin vuonna 2004 liittyvät maat kuuluvat jo vuonna 2004 ERF:n I vaiheen piiriin, ERF:n hallinnointi ja tavoitteet koskevat niitä varsinaisesti vasta vuodesta 2005 alkaen. Tämän ehdotuksen valmistelun yhteydessä on korostettu tarvetta ohjata ERF:n täytäntöönpanoa uusissa jäsenvaltioissa yhteisön tasolla tarkoin määriteltyjen suuntaviivojen avulla. On myös odotettavissa, että näihin maihin tulee vähitellen yhä enemmän turvapaikanhakijoita ja pakolaisia. Näissä maissa onkin jatkossa keskityttävä erityisesti kotouttamiseen ja vapaaehtoiseen paluumuuttoon liittyviin kysymyksiin. ERF:n hallinnointi ERF:n I vaiheessa hallinnointi oli jaettu komission ja jäsenvaltioiden kesken. Tämän järjestelyn käytännön toteuttamisessa on tullut esiin seuraavia kehittämistarpeita: - kustannustehokkuutta on parannettava (erityisesti siksi, että kohderyhmille ja edunsaajille on erittäin tärkeää saada tietoa ja osallistua hallintomenettelyihin omalla kielellään), - komission on osallistuttava tiiviimmin ERF:n strategiseen ja operatiiviseen täytäntöönpanoon, - on etsittävä ratkaisuja monien jäsenvaltioiden esiin tuomiin ongelmiin, jotka liittyvät ERF:n I vaiheen täytäntöönpanon hallinnointiin ja erityisesti hallinnointisääntöjen monimutkaisuuteen ja kustannuksiin sekä niihin hankaluuksiin, joita yhteisön varojen maksamismenettelyistä aiheutuu kansallisille hallintoelimille, koska niillä ei ole kansallisista talousarvioista osoitettuja varoja, joilla ne voisivat toteuttaa hankkeita edunsaajien parissa ennen yhteisön rahoitusosuuden maksamista. 2. ERF:N II VAIHEEN PÄÄPIIRTEET Lainsäädännön lähentämisen ja yhteisen turvapaikkapolitiikan merkitys korostuu Nyt kun kaikissa jäsenvaltioissa tulee voimaan ainakin kuusi turvapaikkapolitiikkaan liittyvää johdetun oikeuden säädöstä, jäsenvaltioiden on voitava käyttää ERF:n varoja tehokkaasti apuna niiden rakenteellisten muutosten toteuttamisessa, joita ERF:n kohderyhmiin kuuluvien ryhmien vastaanottaminen ja uuden lainsäädännön täytäntöönpano edellyttävät. Tätä varten on laadittava kansallisella tasolla tehokkaita täytäntöönpanosuunnitelmia. Lisäksi turvapaikkajärjestelmän hallinnoinnin yhteydessä on tullut esiin uusia yhteisön toiminnan tarpeita, jotka koskevat mm. kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden maahantuloa EU:n alueelle (esimerkiksi uudelleensijoittamista koskevat järjestelyt). Tukitoimien ja johdonmukaisuuden tarve korostuvat lainsäädännön yhdenmukaistamisen toisessa vaiheessa sellaisena kuin se on määritelty Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmissä ja perustuslakia koskevassa sopimusluonnoksessa. Siksi komissio katsoo, että ERF:n toimintaa on syytä jatkaa perustamalla toinen vaihe, jossa korostetaan strategista suunnittelua ja pyritään ottamaan entistä paremmin huomioon yhteisön lainsäädäntö ja sen vaikutukset. Toinen vaihe kestää kuusi vuotta. Näin toimintaa voidaan suunnitella kahden kolmivuotisen jakson pohjalta ja ottaa huomioon paitsi vuonna 2007 voimaan tulevien uusien rahoitusnäkymien että muiden maahanmuuttoalan rahoitusvälineiden vaikutus ERF:n toimintaan. Ehdotuksen mukaan kohderyhmät ovat samat kuin ERF:n I vaiheessa, minkä lisäksi uuden kohderyhmän muodostavat kansainvälisen suojelun tarpeessa henkilöt, joille on myönnetty oikeus oleskella EU:n alueella uudelleensijoittamisohjelmien perusteella. Tätä ryhmää ei ole aiemminkaan suljettu ERF:n ulkopuolelle, mutta sitä ei ole mainittu erikseen, mikä on aiheuttanut sekaannusta. Nyt kyseessä on yhteisön etua koskeva kysymys, joka on otettu esille sekä komission tiedonannoissa [4] ja puheenjohtajavaltion äskettäin antamissa päätelmissä [5] että eri jäsenvaltioiden toimenpideohjelmissa. [4] KOM(2000) 755, 22.11.2000, KOM(2003) 152, 26.3.2003, KOM(2003) 315, 3.6.2003. [5] Thessalonikissa 19.-20. kesäkuuta 2003 kokoontunut Eurooppa-neuvosto sekä 27. marraskuuta 2003 pidetty neuvoston kokous (oikeus- ja sisäasiat). Kolme toimenpidetyyppiä (turvapaikanhakijoiden vastaanotto ja turvapaikkamenettelyt, kotouttaminen, vapaaehtoinen paluu) säilytetään, ja niitä täsmennetään ERF:n I vaiheesta saatujen kokemusten pohjalta turvapaikkapolitiikan johdonmukaisuuden parantamiseksi. Johdonmukaisuutta pyritään vahvistamaan myös myöntämällä yhteisön rahoitusta hankkeille, jotka kattavat turvapaikka-asioiden kaksi eri osa-aluetta tai vaikka ne kaikki. Tämän tavoitteen toteutumista arvioidaan eri rahoitusvälineiden, mm. kotouttamiseen liittyvien pilottihankkeiden tai palauttamiseen liittyvien valmistelutoimien vaikutusten ja seurantatoimien tarkastelussa, joka suoritetaan niiden voimassaolon päätyttyä. Vuosi 2007 on mainio ajankohta tällaiselle tarkastelulle, koska kyseisten välineiden voimassaolo päättyy tuolloin ja toisaalta silloin myös tulevat voimaan uudet rahoitusnäkymät. Yhteisön toimia vahvistetaan (niihin on tarkoitus käyttää 10 % ERF:n kokonaisrahoituksesta nykyisten 5 %:n sijasta) keskittymällä hyvien käytäntöjen tunnistamiseen, valtioiden rajat ylittäviin toimiin sekä toimien tuloksia koskevaan vuoropuheluun ja tiedottamiseen. Myös hätätoimenpiteet säilytetään. Niitä toteutetaan tilapäisen suojelun antamisesta siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottaisen maahantulon tilanteissa annetun direktiivin mukaisesti. Hallinnoinnin tehostaminen ja komission roolin korostaminen Myös ERF:n II vaiheessa on perusteltua delegoida jäsenvaltioille tietyt hallinnointitehtävät, kuten talousarviomäärärahojen toteuttaminen. Tämä on järkevää, kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden nykyisten turvapaikkajärjestelmien erot ja tarve tukea aloitteita, joiden avulla voidaan saavuttaa tuloksia ja vaikuttaa jäsenvaltioissa oleskelevien henkilöiden tilanteeseen sekä vastaanottoon, kotouttamiseen ja paluumuuttoon liittyviin järjestelyihin. Delegointi on perusteltua myös siksi, että ERF:n varoja ehdotetaan toisessa vaiheessa huomattavasti lisättävän. ERF:n I vaiheen tulokset, tarve vahvistaa komission roolia erityisesti toimien suunnittelussa ja tietojen levittämisessä sekä äskettäin voimaan tullut uusi varainhoitoasetus ja sen soveltamissäännöt, joissa täsmennetään sääntöjä julkisen vallan tehtävien delegoimisesta ulkopuolisille instituutioille ja organisaatioille, vahvistavat näkemystä, jonka mukaan ERF:n II vaiheen hallinnointi on parasta jakaa delegoimalla osa hallinnointitehtävistä jäsenvaltioihin niiden nimeämille elimille (ERF:n vastuuviranomaiset). Samalla kun mm. rahoitushallinnon tehtäviä delegoidaan kansallisille vastuuviranomaisille, pyritään yksinkertaistamaan hallinnointia yleensä sekä parantamaan hallinto- ja tietojärjestelmien johdonmukaisuutta ja yhteensopivuutta. Komission tehtävänä on tarkastaa ja hyväksyä monivuotiset ohjelmasuunnitelmat, jotka ovat jäsenvaltioiden strategisia työohjelmia ja jotka pannaan täytäntöön sen jälkeen kun turvapaikkapolitiikan kansallisen tason toimijoita on kuultu. Komission tehtävänä on myös hyväksyä vuosittain esitettävät yhteisrahoitushakemukset. Komission on myös tarkoitus laatia jäsenvaltioille nykyistä enemmän yhteisiä ohjeita ja tiedotteita ERF:n täytäntöönpanosta. 3. ERF:N VARAT JA NIIDEN JAKAMISPERUSTEET Komissio totesi jo 3. kesäkuuta 2003 antamassaan tiedonannossa Euroopan tulevaisuuden valmistelukunnan laatiman perustuslakia koskevan ehdotuksen hengessä, että turvapaikkapolitiikkaan liittyvään yhteisön solidaarisuuteen olisi myönnettävä lisää varoja rahoitusnäkymien sallimissa puitteissa. Komissio ehdottaakin rahoituksen määrittämistä kahden eri jakson perusteella. Ensimmäinen jakso käsittäisi vuodet 2005-2007, ja sitä varten rahoitusta myönnettäisiin jokseenkin saman verran tai hieman enemmän kuin I vaiheessa. Toinen jakso käsittäisi vuodet 2008-2010, ja sitä varten rahoitusta lisättäisiin tuntuvasti uusien rahoitusnäkymien myötä. Rahoituksen lisääminen auttaisi ERF:ää pääsemään eroon "symbolisesta" imagostaan ja tuottaisi merkittäviä tuloksia ja vaikutuksia paitsi kohderyhmille myös turvapaikkajärjestelmille. Tässä suunnitelmassa yhdistyvät yhteisön talousarvion järkevä hallinnointi ja tarve kehittää sisäisen turvapaikkapolitiikan rahoitusta strategisempaan suuntaan. Kahden rahoitusjakson ansiosta voidaan ottaa huomioon muista muuttovirtojen hallintaa koskevista yleisistä rahoitusvälineistä myönnettävien varojen määrä ja niiden oikeusperustojen kehittyminen (ulkorajojen valvontaan liittyvä yhteistyö, palauttamispolitiikkaan liittyvät rahoitusvälineet, kolmansien maiden kansalaisten kotouttamiseen liittyvät toimet, jäsenvaltioiden hallinnollinen yhteistyö sekä ohjelma taloudellisen ja teknisen tuen antamiseksi kolmansille maille maahanmuutto- ja turvapaikka-asioiden alalla). ERF:n tavoitteiden ja jäsenvaltioiden tilanteiden eroavuuksien vuoksi komissio katsoo, että ERF:n I vaiheessa sovellettuja rahoituksen jakoperusteita ei ole syytä olennaisesti muuttaa. Peruskriteerinä on siis edelleen oltava kunkin jäsenvaltion vastaanottamien turvapaikanhakijoiden ja kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden määrä. Periaate rahoitusosuuden tasapainottamisesta kiinteällä määrällä on niin ikään säilytettävä. Kiinteään osuuteen käytettävä määrä ehdotetaan korotettavaksi 300 000 euroon, jotta kaikki jäsenvaltiot voisivat huolehtia ERF:n hallinnointiin liittyvistä velvoitteistaan. Tämä merkitsee luopumista siitä ERF:n I vaiheessa esitetystä ajatuksesta, jonka mukaan kiinteää rahoitusosuutta olisi vähitellen supistettava. Uusille jäsenvaltioille on tarkoitus myöntää ERF:n II vaiheen kolmen ensimmäisen vuoden ajan lisätukea, joka niiden on määrä käyttää ensisijaisesti tarvittavien rakenteiden kehittämiseen, jolloin kiinteän rahoitusosuuden määrä olisi yhteensä 500.000 euroa. 4. OIKEUSPERUSTA Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 63 artiklan 2 kohdan b alakohta on sopiva oikeusperusta tälle päätökselle, jonka välittömänä tarkoituksena on tukea ja kannustaa jäsenvaltioiden toimia pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta ja vastaanottamisen seurauksista huolehtimiseksi. Jos Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti haluavat, että päätöstä sovelletaan myös niihin, niiden on ilmoitettava tästä siten kuin Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, niiden asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklassa määrätään. Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla, eikä päätös näin ollen sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskassa, 5. TOISSIJAISUUS- JA SUHTEELLISUUSPERIAATTEET Toissijaisuusperiaate Vaatimus, jonka mukaan on edistettävä jäsenvaltioille yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän luomisesta aiheutuvien rasitusten tasapuolista jakaantumista, edellyttää taloudellista tukea, jolla pyritään sekä keventämään suurimman rasituksen kantavien jäsenvaltioiden kustannuksia että kehittämään niiden jäsenvaltioiden kapasiteettia, joiden turvapaikkainfrastruktuuri ja -palvelut ovat riittämättömiä. Tarvitaan myös sellaista resurssien uudelleenjakoa Euroopan unionin tasolla, jota jäsenvaltiot eivät yksittäin pysty toteuttamaan. Suhteellisuus Tämä päätöksen nojalla Euroopan pakolaisrahastosta voidaan myöntää tukea toimenpiteille, jotka toteutetaan päätöksessä luetelluilla aloilla. Samalla päätös jättää jäsenvaltioille vapauden valita toimet ja niiden toteuttamistavat komission ja jäsenvaltioiden yhteisesti vahvistamien hankkeiden puitteissa. Koska yhteisössä on, sen jälkeen kun ERF vuonna 2000 perustettiin, otettu asteittain käyttöön turvapaikkapolitiikkaa koskevia yhteisiä sääntöjä ja koska solidaarisuuden merkitys muuttovirtojen hallinnoinnissa on lisääntynyt, yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän rahoitusvälineen strateginen ulottuvuus on korostunut (erityisesti monivuotisen ohjelmasuunnittelun vuoksi), minkä lisäksi jaetun hallinnoinnin puitteissa käytettävissä olevien varojen määrää on tarkoitus korottaa. Yhteisön varojen käytöstä on myös tarpeen antaa täsmälliset ja yhdenmukaiset säännöt neuvoston päätöksellä, joka on yhteisön ohjelmien täytäntöönpanoon soveltuva säädöstyyppi. Artiklakohtaiset huomautukset 1 artikla Tässä artiklassa perustetaan Euroopan pakolaisrahasto tammikuusta 2005 joulukuuhun 2010 ulottuvaksi kaudeksi ja kuvaillaan yleisellä tasolla sen tavoite, eli pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta ja vastaanottamisen seurauksista jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolinen jakaminen. Tämä tavoite myös sidotaan entistä kiinteämmin meneillään olevaan lainsäädännön lähentämiseen ja eurooppalaiseen turvapaikkapolitiikkaan. 2 artikla Tässä artiklassa korostetaan, että on noudatettava talousarvion vuotuisuusperiaatetta ja sovitettava määrärahat unionin rahoitusnäkymien puitteisiin. Siinä säädetään tarkastelulausekkeesta uusien rahoitusnäkymien hyväksymisen jälkeen ja mahdollisuudesta varmistaa tarvittaessa vuotuisten määrärahojen johdonmukaisuus. 3 artikla Tässä artiklassa kuvataan päätöksessä tarkoitettujen toimien kohderyhmät. 4 artikla Tässä artiklassa mainitaan ne kolme toiminta-alaa, joilla Euroopan pakolaisrahastosta myönnetyn tuen avulla pyritään edistämään toisaalta 1 artiklassa esitetyn tavoitteen toteutumista jäsenvaltioissa ja toisaalta yhteisön lainsäädännön täytäntöönpanoa. Siinä säädetään myös eräiden horisontaalisten ongelmien huomioon ottamisesta ja korostetaan, että pakolaisrahaston varoilla ei saa korvata kansallisia määrärahoja, vaan että jäsenvaltioiden on myös itse osoitettava varoja turvapaikkapolitiikan toteuttamiseen. 5 artikla Tässä artiklassa kuvataan toimet, joita jäsenvaltioissa voidaan toteuttaa vastaanotto-olosuhteiden ja turvapaikkamenettelyjen alalla. 6 artikla Tässä artiklassa kuvataan toimet, joita jäsenvaltioissa voidaan toteuttaa kotouttamisen alalla. 7 artikla Tässä artiklassa kuvataan toimet, joita jäsenvaltioissa voidaan toteuttaa vapaaehtoisen paluumuuton alalla. 8 artikla Tässä artiklassa kuvataan komission suoraan hallinnoimat toimet, joihin osoitetaan 10 % ERF:n vuotuisista määrärahoista. Näiden toimien katsotaan olevan yhteisön edun mukaisia siksi, että ne ovat luonteeltaan innovatiivisia tai valtioiden rajat ylittäviä tai että ne edistävät lainsäädännön täytäntöönpanoa ja hyvien käytäntöjen tunnistamista. 9 artikla Tässä artiklassa säädetään mahdollisuudesta myöntää Euroopan pakolaisrahastosta tukea hätätoimenpiteisiin tilanteissa, joissa on annettava direktiivissä 2001/55/EY (siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottainen maahantulo) tarkoitettua tilapäistä suojelua. Hätätoimenpiteitä toteutetaan erillään ERF:n tuella toteutettavista pitkän aikavälin toimista ja niiden täydennykseksi. Niiden avulla vastataan sekä siirtymään joutuneiden henkilöiden että jäsenvaltioiden välittömiin tarpeisiin. 10 artikla Tässä artiklassa määritellään komission rooli neuvoston päätöksen täytäntöönpanossa. 11 artikla Tässä artiklassa määritellään komission ja jäsenvaltioiden omat ja yhteiset vastuualueet jaetun hallinnointimallin täytäntöönpanossa ja siihen liittyvässä yhteistyössä varainhoitoasetuksen 53 artiklan mukaisesti ja Euroopan pakolaisrahaston erityispiirteet huomioon ottaen. Siinä otetaan huomioon erityisesti varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjen 35 artikla, joka koskee jäsenvaltioissa käyttöön otettavien hallinnointi- ja valvontajärjestelmien ennakkotarkastuksia. 12 artikla Tässä artiklassa säädetään viranomaisista, joille jäsenvaltioiden on osoitettava vastuu jaettuun hallinnointiin liittyvistä talousarvion täytäntöönpanotehtävistä, näille viranomaisille asetettavista vähimmäisvaatimuksista, tarvittavasta kansallisesta rahoituksesta ja näiden viranomaisten eri tehtävistä. 13 artikla Tässä artiklassa säädetään, että komissiota avustaa neuvoa-antava komitea. Komiteatyyppi on valittu menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyssä neuvoston päätöksessä (1999/468/EY [6]) mainittujen perusteiden mukaisesti. [6] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. 14 artikla Tässä artiklassa säädetään, että toimien toteuttaminen jäsenvaltioissa perustuu kahteen monivuotiseen ohjelmasuunnitelmaan (2005-2007 ja 2008-2010). Tämän uuden periaatteen ansiosta voidaan ottaa huomioon mm. tarve käyttää rahaston varoja entistä strategisemmin turvapaikkapolitiikan tavoitteiden toteuttamiseen sekä toteuttaa eräissä jäsenvaltioissa mittavia rakenteellisia muutoksia ja uusien rahoitusnäkymien edellyttämiä muutoksia. Komissio määrittelee suuntaviivat ja alustavat rahoitusosuudet ennen kunkin ohjelmakauden alkua. Komissio hyväksyy ohjelmasuunnittelua koskevat ehdotukset rahaston tavoitteiden ja tässä artiklassa säädettyjen edellytysten ja aikataulun mukaisesti. 15 artikla Tässä artiklassa säädetään, että monivuotisen ohjelmasuunnittelun pohjalta hyväksytään vuotuiset työohjelmat talousarvion vuotuisuusperiaatteen noudattamiseksi. Tämä menettely on yksinkertaisempi kuin rahaston ensimmäisen vaiheen perustamista koskevassa päätöksessä säädetty menettely, sillä vuosiohjelmat sisältyvät monivuotiseen kehykseen. 16 artikla Tässä artiklassa selvitetään, millä perusteella käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken. Jakoperusteessa yhdistyvät kohderyhmään kuuluvien henkilöiden lukumäärään perustuva osuus ja rakenteellinen, kiinteä osuus. Rahaston perustamispäätöksessä mainitusta periaatteesta vähentää kiinteää määrää asteittain on siis luovuttu. Uusille jäsenvaltioille myönnetään II vaiheen kolmen ensimmäisen vuoden ajan suurempi kiinteä määrä kuin muille jäsenvaltioille. Tällaisen jakoperusteen avulla voidaan sovittaa yhteen niiden jäsenvaltioiden tarpeet, jotka vastaanottavat eniten turvapaikanhakijoita, BKT:hen suhteutettu peruste ja rakenteiden kehittäminen. 17 artikla Tässä artiklassa säädetään edellytykset, joiden mukaan vuotuista yhteisrahoitusta voidaan käyttää tekniseen tukeen ja rahaston hallinnointiin jäsenvaltioissa. 18 artikla Tässä artiklassa vahvistetaan säännöt hätätoimenpiteiden toteuttamiselle silloin kun on annettava tilapäistä suojelua. Näiden toimenpiteiden osalta tuki on rajattu hätätilanteeseen, eli sitä voidaan myöntää vain kuuden kuukauden ajan ja sen osuus voi olla enintään 80 prosenttia kunkin toimenpiteen kustannuksista. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tarpeensa ja toimenpiteet, jotka ne aikovat toteuttaa. Komissio jakaa käytettävissä olevat varat jäsenvaltioiden kesken sen mukaan, montako tilapäisen suojelun tarpeessa olevaa henkilöä ne ovat vastaanottaneet. 19 artikla Tässä artiklassa säädetään rahoitusmuodosta (avustus, jota ei tarvitse maksaa takaisin) ja periaatteesta, jonka mukaan tukea ei saa yhdistää muista yhteisön rahoituslähteistä saatavaan tukeen (muita lähteitä voivat olla esim. Euroopan sosiaalirahasto, palauttamispolitiikkaan liittyvät rahoitusvälineet sekä ohjelma taloudellisen ja teknisen tuen antamiseksi kolmansille maille maahanmuutto- ja turvapaikka-asioiden alalla). Euroopan pakolaisrahastosta myönnetyn rahoituksen tarkoituksena on tukea toimien toteuttamista jäsenvaltioissa keventämällä julkiselle taloudelle aiheutuvaa rasitusta. Tarkoituksena ei kuitenkaan ole korvata jäsenvaltioiden toteuttamia toimia tai antaa jäsenvaltioille mahdollisuutta välttää velvollisuuksiaan. Tästä syystä yhteisrahoituksena saatu pakolaisrahaston tuki voi olla enintään 50 prosenttia yksittäisen toimen kokonaiskustannuksista. Tätä osuutta voidaan kuitenkin korottaa 10 prosentilla erityisten toimien yhteydessä tai 25 prosentilla koheesiorahaston piiriin kuuluvissa jäsenvaltioissa. Pakolaisrahaston I vaihetta koskevasta päätöksestä poiketen rahoitusta voidaan tämän artiklan nojalla myöntää myös hankkeille, joiden toteuttaminen kestää vuodesta kolmeen vuoteen, edellyttäen että tarkastelu osoittaa hankkeen toteuttamisen etenevän sovitulla tavalla. 20 artikla Tässä artiklassa täsmennetään kustannusten tukikelpoisuuden edellytykset. Komissio antaa tätä koskevat erityiset täytäntöönpanosäännökset 13 artiklan säännösten mukaisesti. 21 artikla Tässä artiklassa vahvistetaan edellytykset, joiden mukaan komissio tekee talousarviositoumukset. 22 artikla Tässä artiklassa täsmennetään yksityiskohtaiset säännöt ja edellytykset, joiden mukaan maksut suoritetaan jäsenvaltioiden vastuuviranomaisille. 23 artikla Tässä artiklassa täsmennetään menoilmoituksia koskevat säännöt ja moitteetonta varainhoitoa koskevat periaatteet, joita jäsenvaltioiden vastuuviranomaisten on noudatettava. Artikla perustuu erityisesti varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjen 42 artiklan 2 kohdan a alakohtaan. 24 artikla Tässä artiklassa vahvistetaan jäsenvaltioiden suorittamia tarkastuksia ja rahoituskorjauksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja edellytykset varainhoitoasetuksen ja sen soveltamissääntöjen asiaa koskevien säännösten mukaisesti. 25 artikla Tässä artiklassa vahvistetaan komission suorittamia tarkastuksia ja rahoituskorjauksia koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja edellytykset varainhoitoasetuksen mukaisesti ja jaetun hallinnoinnin puitteissa. 26 artikla Tässä artiklassa vahvistetaan rahaston seurantaa ja arviointia koskevat yleiset periaatteet, joita sekä jäsenvaltioiden että komission on noudatettava. 27 artikla Tässä artiklassa vahvistetaan edellytykset ja aikataulu, joiden mukaan jäsenvaltiot ja komissio laativat rahaston seurantaa ja arviointia koskevat kertomukset. 28 artikla Tässä artiklassa esitetään väliaikaisena toimenpiteenä aikataulu ensimmäistä, vuosia 2005-2007 koskevaa monivuotista ohjelmasuunnitelmaa varten, odotettaessa että päätös rahaston toisen vaiheen perustamisesta tehdään vuoden 2004 jälkipuoliskolla. Siinä vahvistetaan erityisesti määräaika, johon mennessä jäsenvaltioiden vastuuviranomaiset on nimettävä. 29 artikla Tässä artiklassa esitetään väliaikaisena toimenpiteenä aikataulu ensimmäistä, vuotta 2005 koskevaa ohjelmasuunnitelmaa varten, odotettaessa että päätös rahaston toisen vaiheen perustamisesta tehdään vuoden 2004 jälkipuoliskolla. Siinä säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava selvitys hallinto- ja valvontajärjestelmistä, jotka niiden on perustettava (varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjen 35 artiklan 3 kohta). 30 artikla Tässä artiklassa säädetään, että tätä päätöstä tarkastellaan uudelleen kuuden vuoden kuluttua. 31 artikla Osoitus. 2004/0032 (CNS) Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta kaudelle 2005-2010 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 63 artiklan 2 kohdan b alakohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen [7], [7] EYVL C [...] [...], s. [...] ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon [8], [8] EYVL C [...] [...], s. [...] ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [9], [9] EYVL C [...] [...], s. [...] ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon [10], [10] EYVL C [...] [...], s. [...] sekä katsoo seuraavaa: (1) Turvapaikka-asioita koskevan yhteisen politiikan vahvistaminen ja yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän luominen ovat olennainen osa Euroopan unionin tavoitetta muodostaa asteittain vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuva alue, joka on avoin niille, jotka olosuhteiden pakosta oikeutetusti hakevat suojelua Euroopan unionissa. (2) Tällaisen politiikan olisi perustuttava jäsenvaltioiden solidaarisuuteen ja se edellyttää järjestelyjä, joilla pyritään edistämään pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta ja vastaanottamisen seurauksista jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolista jakautumista. Tätä varten perustettiin Euroopan pakolaisrahasto kaudelle 2000-2004. (3) On syytä jatkaa tätä työtä perustamalla Euroopan pakolaisrahasto kaudelle 2005-2010, jotta voidaan edelleen toteuttaa jäsenvaltioiden solidaarisuutta turvapaikka-asioita koskevan yhteisön lainsäädännön kehittymisen myötä ja ottaen huomioon pakolaisrahaston ensimmäisestä vaiheesta vuosina 2000-2004 saadut kokemukset. (4) On tarpeen tukea jäsenvaltioiden toimintaa asianmukaisten vastaanotto-olosuhteiden tarjoamiseksi pakolaisille ja siirtymään joutuneille henkilöille, mukaan luettuina tasapuoliset ja tehokkaat turvapaikkamenettelyt kansainvälistä suojelua tarvitsevien henkilöiden oikeuksien suojelemiseksi ja turvapaikkajärjestelmien toiminnan kehittämiseksi. (5) Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden kotouttaminen asuinmaan yhteiskuntaan on yksi Geneven yleissopimuksen tavoitteista. Euroopan unionin perusoikeuskirjaan kirjatut arvot sekä unionin kansalaisuuteen liittyvät oikeudet ja velvollisuudet on ulotettava koskemaan myös heitä. Tätä varten on tuettava jäsenvaltioiden toimia, joiden tarkoituksena on edistää näiden henkilöiden sopeutumista vastaanottavan valtion yhteiskuntaan, talouselämään ja kulttuuriin, sillä näin voidaan edistää muun muassa taloudellista ja sosiaalista koheesiota, joiden ylläpitäminen ja vahvistaminen kuuluvat perustamissopimuksen 2 artiklassa sekä 3 artiklan 1 kohdan k alakohdassa mainittuihin yhteisön keskeisiin tavoitteisiin. (6) On sekä jäsenvaltioiden että pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden edun mukaista, että silloin kun heille myönnetään oikeus oleskella jäsenvaltioiden alueella, heille annetaan myös mahdollisuus tulla toimeen omalla työllään. (7) Koska rakennerahastoista tuettavat toimet ja muut yhteisön toimet yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen alalla eivät yksin riitä kotoutumisen edistämiseen, on suotavaa tukea erityistoimia, jotta pakolaiset ja siirtymään joutuneet henkilöt voisivat täysimääräisesti hyötyä käyttöön otetuista ohjelmista. (8) Tarvitaan konkreettista tukea sellaisten olosuhteiden luomiseksi tai parantamiseksi, joissa pakolaiset ja siirtymään joutuneet henkilöt voivat halutessaan tehdä tietoisen päätöksen lähteä jäsenvaltioiden alueelta ja palata kotimaahansa. (9) On tarpeen kokeilla käytännössä innovatiivisia ja yhteisön edun mukaisia toimia näillä aloilla sekä parantaa jäsenvaltioiden välistä kokemustenvaihtoa tehokkaimpien menettelytapojen löytämiseksi ja edistämiseksi. (10) Olisi muodostettava vararahasto hätätoimenpiteitä varten tilapäisen suojelun tarjoamiseksi tilanteissa, joissa suuri joukko siirtymään joutuneita henkilöitä hakee turvaa, vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottaisen maahantulon tilanteissa, ja toimenpiteistä näiden henkilöiden vastaanottamisen ja vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakautumisen edistämiseksi 20 päivänä heinäkuuta 2001 annetun neuvoston direktiivin 2001/55/EY [11] mukaisesti. [11] EYVL L 212, 7.8.2001, s. 12. (11) Jotta taloudellinen yhteisvastuu voidaan toteuttaa tehokkaalla, tarkoituksenmukaisella ja oikeasuhteisella tavalla ja ottaa huomioon Euroopan pakolaisrahaston täytäntöönpanosta vuosina 2000-2004 saadut kokemukset, olisi säädettävä hallinnoinnin toteuttamisesta yhdessä jäsenvaltioiden kanssa ja erotettava toisistaan komission ja jäsenvaltioiden vastuualueet. Tätä varten olisi säädettävä tarvittavien kansallisten rakenteiden nimeämisestä ja niiden tehtävien määrittämisestä. (12) Euroopan pakolaisrahaston tuki on tehokkaampaa ja se voidaan kohdentaa paremmin, jos tukikelpoisten toimien yhteisrahoitus perustuu kahteen monivuotiseen ohjelmasuunnitelmaan ja vuotuisiin työohjelmiin, jotka kukin jäsenvaltio laatii oman tilanteensa ja tarpeidensa perusteella ja myös yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän kehittämistä silmällä pitäen. (13) On kohtuullista jakaa varat suhteessa niihin rasituksiin, joita eri jäsenvaltioille aiheutuu pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamisesta. (14) Tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY [12] mukaisesti. [12] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (15) Jäsenvaltioiden toteuttamien hankkeiden yhteydessä olisi annettava riittävät takeet täytäntöönpanoa koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen ja täytäntöönpanon laadun, hankkeiden tulosten ja niiden arvioinnin sekä moitteettoman varainhoidon ja sen valvonnan osalta. (16) Euroopan pakolaisrahaston toiminnan tehokkuuden yhtenä takeena on tehokas seuranta. On tarpeen määrittää edellytykset tämän seurannan toteuttamiselle. (17) Rajoittamatta komission toimivaltaa varainhoidon valvonnan alalla on säädettävä, että jäsenvaltioiden ja komission olisi toimittava tällä alalla yhteistyössä. (18) On tarpeen täsmentää jäsenvaltioiden vastuu sääntöjenvastaisuuksien ja rikkomisten selvittämisestä ja niiden perusteella tehtävistä korjaustoimista sekä komission vastuu siinä tapauksessa, että jäsenvaltiot eivät täytä velvoitteitaan. (19) Euroopan pakolaisrahastosta tuettavien hankkeiden tehokkuus ja vaikutukset riippuvat myös toimenpiteiden arvioinnista, minkä vuoksi olisi täsmennettävä tähän liittyvät jäsenvaltioiden ja komission vastuualueet sekä yksityiskohtaiset säännöt, joiden avulla voidaan varmistaa arvioinnin luotettavuus. (20) Toimien arviointi olisi järjestettävä siten, että niitä voidaan tarkistaa ohjelmakauden aikana ja arvioida niiden vaikutuksia ja että arviointimenettely voidaan nivoa toimien seurantaan. (21) Koska suunnitellun toiminnan tavoitteita, eli jäsenvaltioiden solidaarisuuden osoittamista edistämällä pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamista ja siitä jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolista jakautumista turvapaikka-asioita koskevan yhteisön lainsäädännön kehittymisen myötä, ei voida riittävällä tavalla toteuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi toteuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimia perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi. (22) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskassa, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: I LUKU TAVOITTEET JA TEHTÄVÄT 1 artikla Euroopan pakolaisrahaston perustaminen kaudelle 2005-2010 ja tavoitteet 1. Tällä päätöksellä perustetaan Euroopan pakolaisrahasto, jäljempänä 'rahasto', kaudelle joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2005 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2010. 2. Rahaston tavoitteena on tukea ja edistää jäsenvaltioiden toimia, jotka koskevat pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamista ja näiden henkilöiden vastaanottamisesta aiheutuvien rasitusten tasapuolista jakamista, myöntämällä yhteisön rahoitusta tässä päätöksessä tarkoitettuihin toimiin näitä aloja koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 2 artikla Rahoitussäännökset 1. Budjettivallan käyttäjä myöntää rahaston vuotuiset määrärahat rahoitusnäkymien puitteissa. 2. Vuotta 2008 koskevan talousarviomenettelyn yhteydessä komissio esittää viimeistään 1 päivänä toukokuuta 2007 kertomuksen vuosien 2008-2010 määrien suhteuttamisesta uusiin rahoitusnäkymiin. Tarvittaessa komissio toteuttaa vuosia 2008-2010 koskevien talousarviomenettelyjen yhteydessä toimenpiteitä vuotuisten määrärahojen sovittamiseksi uusiin rahoitusnäkymiin. 3 artikla Toimien kohderyhmät Tässä päätöksessä tarkoitetut kohderyhmät ovat seuraavat: (1) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, joille on myönnetty 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyssä pakolaisten oikeusasemaa koskevassa Geneven yleissopimuksessa ja vuoden 1967 lisäpöytäkirjassa määritelty pakolaisasema ja tämän aseman perusteella lupa oleskella jossakin jäsenvaltiossa; (2) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, joiden on todettu olevan kansainvälisen suojelun tarpeessa ja joille on myönnetty lupa oleskella jossakin jäsenvaltiossa uudelleensijoittamisohjelman perusteella; (3) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, jotka saavat direktiivissä [...] tarkoitettua toissijaista suojelua; (4) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, jotka ovat hakeneet jotakin 1-3 kohdassa mainittua suojelua; (5) kolmansien maiden kansalaiset tai kansalaisuudettomat henkilöt, jotka saavat direktiivissä 2001/55/EY tarkoitettua tilapäistä suojelua. 4 artikla Toimet 1. Rahastosta tuetaan jäsenvaltioissa toteutettavia toimia, jotka liittyvät: a) vastaanotto-olosuhteisiin ja turvapaikkamenettelyihin; b) sellaisten 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden kotouttamiseen, joiden oleskelu jäsenvaltiossa on pysyvää ja/tai vakiintunutta; c) 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden vapaaehtoiseen paluumuuttoon edellyttäen, että asianomaiset henkilöt eivät ole saaneet uutta kansalaisuutta eivätkä poistuneet jäsenvaltion alueelta. 2. Rajoittamatta muiden, myöhemmin annettujen johdetun oikeuden säädösten soveltamista erityisesti turvapaikkamenettelyihin taikka pakolaisaseman, toissijaisen suojelun tai pitkään oleskelleen henkilön aseman myöntämiseen, 1 kohdassa tarkoitettujen toimien avulla on tuettava erityisesti neuvoston asetuksiin (EY) N:o 2725/2000 [13] ja (EY) N:o 343/2003 [14] sekä neuvoston direktiiveihin 2001/55/EY [15], 2003/9/EY [16] ja 2003/86/EY [17] sisältyvien säännösten täytäntöönpanoa. [13] EYVL L 316, 15.12.2000, s. 1. [14] EUVL L 50, 25.2.2003, s. 1. [15] EYVL L 212, 7.8.2001, s. 12. [16] EUVL L 31, 6.2.2003, s. 18. [17] EUVL L 251, 3.10.2003, s. 12. 3. Toimien täytäntöönpanossa on otettava huomioon sukupuoleen liittyvät seikat sekä kaikkein hädänalaisimmassa asemassa olevien henkilöiden erityistarpeet, erityisesti niiden jotka ovat joutuneet kidutuksen tai epäinhimillisen ja halventavan kohtelun kohteeksi, sekä lapsen ensisijainen etu. Edellä 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuja toimia voidaan yhdistää samaan hankkeeseen. 5 artikla Vastaanotto-olosuhteisiin ja turvapaikkamenettelyihin liittyvät tukikelpoiset kansalliset toimet Rahastosta voidaan myöntää tukea vastaanotto-olosuhteisiin ja turvapaikkamenettelyihin liittyville toimille, jotka koskevat erityisesti: - majoittamiseen liittyviä perusrakenteita tai palveluja; - aineellisen avun tai fyysisen ja psyykkisen terveydenhoidon antamista; - sosiaaliavun taikka hallinnollisia menettelyjä koskevien tietojen ja tuen antamista; - oikeus- ja kieliapua; - koulutusta, mm. kielikoulutusta, ja työelämään pääsyä; - turvapaikkamenettelyjen tehokkuuden ja laadun parantamista; - sellaisille henkilöille tarkoitettuja vastaanotto- ym. järjestelyjä, joille on myönnetty pääsy jäsenvaltioiden alueelle uudelleensijoittamisohjelmien perusteella; - vastaanottavan jäsenvaltion kansalaisille tarkoitettua tiedottamista. 6 artikla Kotouttamiseen liittyvät tukikelpoiset kansalliset toimet Rahastosta voidaan myöntää tukea toimille, joiden tavoitteena on 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden sekä heidän perheenjäsentensä sopeuttaminen asuinvaltion yhteiskuntaan ja jotka koskevat erityisesti: - sosiaaliapuun liittyviä toimia kuten majoituksen, toimeentulotuen sekä fyysisen ja psyykkisen terveydenhoidon järjestämistä; - edunsaajien sopeuttamista jäsenvaltion yhteiskuntaan, myös sosiaalisella ja kulttuurisella tasolla, sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettujen perusarvojen ja unionin kansalaisuuteen liittyvien oikeuksien ja velvollisuuksien sisäistämistä; - toimia, joiden tarkoituksena on kannustaa edunsaajia osallistumaan jäsenvaltion yhteiskunta- ja kulttuurielämään; - yleissivistävää ja ammatillista koulutusta sekä pätevyyksien ja tutkintojen tunnustamista; - toimia, joiden tarkoituksena on auttaa asianomaisia henkilöitä tulemaan toimeen itsenäisesti myös taloudellisesti; - toimia, joiden tarkoituksena on näiden henkilöiden kotouttaminen ja joihin osallistuu paikallisviranomaisia, unionin kansalaisia tai pakolaisten organisaatioita, esimerkiksi vapaaehtois- tai kummitoiminnan taikka ammattiliittojen tai muiden ammatillisten tai yhteiskunnallisten järjestöjen osallistumisen myötä. 7 artikla Vapaaehtoiseen paluumuuttoon liittyvät tukikelpoiset kansalliset toimet Rahastosta voidaan myöntää tukea toimille, jotka koskevat vapaaehtoista paluumuuttoa ja erityisesti: - vapaaehtoista paluumuuttoa koskeviin toimiin tai ohjelmiin sisältyvää tiedottamista ja neuvontapalveluita; - lähtömaissa tai -alueilla vallitsevasta tilanteesta tiedottamista; - yleissivistävää tai ammatillista koulutusta ja uudelleenasettautumista koskevaa tukea; - toimia, joita Euroopan unionissa oleskelevien lähtömaasta tulleiden henkilöiden muodostamat yhteisöt toteuttavat helpottaakseen tässä päätöksessä tarkoitettujen henkilöiden vapaaehtoista paluumuuttoa. 8 artikla Yhteisön toimet 1. Edellä 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen toimien lisäksi rahaston käytettävissä olevista varoista enintään 10 prosenttia voidaan myöntää 2 kohdassa tarkoitettuihin, komission aloitteen perusteella toteutettaviin turvapaikkapolitiikkaa sekä pakolaisia ja siirtymään joutuneita henkilöitä koskeviin innovatiivisiin tai yhteisen edun mukaisiin toimiin. 2. Tukikelpoiset yhteisön toimet voivat koskea erityisesti: a) yhteisön lainsäädännön ja hyvien käytänteiden täytäntöönpanoon liittyvän yhteisön tason yhteistyön edistämistä; b) tukea valtioiden rajat ylittävien yhteistyöverkostojen perustamiseen kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihdon parantamiseksi; c) tukea innovatiivisille pilottihankkeille, jotka perustuvat valtioiden rajat ylittävään kumppanuuteen ja joiden tarkoituksena on kehittää innovaatioita ja turvapaikkapolitiikan laatua; d) tukea valtioiden rajat ylittäville, eri väestöryhmille suunnatuille tiedotushankkeille, jotka koskevat eurooppalaista turvapaikkapolitiikkaa ja 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden tilannetta; e) tieto- ja viestintätekniikoiden käyttöön liittyvää tukea. 9 artikla Hätätoimenpiteet 1. Jos neuvoston direktiivissä 2001/55/EY tarkoitettuja tilapäisen suojelun antamiseen liittyviä järjestelyjä otetaan käyttöön, rahastosta voidaan myöntää jäsenvaltioille tukea myös hätätoimenpiteiden toteuttamiseen 4 artiklassa tarkoitettujen toimien ohella ja niiden lisäksi. 2. Tukikelpoiset hätätoimenpiteet voivat käsittää seuraavantyyppisiä toimia: a) vastaanotto ja majoitus; b) toimeentulon mahdollistaminen, mukaan lukien ruoka ja vaatetus; c) lääkinnällinen, psykologinen tai muunlainen apu; d) asianomaisten henkilöiden vastaanottamisesta ja hätätoimenpiteiden toteuttamisesta aiheutuvat henkilöstö- ja hallintokulut; e) logistiikka- ja kuljetuskulut. II LUKU TÄYTÄNTÖÖNPANOA JA HALLINNOINTIA KOSKEVAT YKSITYISKOHTAISET SÄÄNNÖT 10 artikla Direktiivin täytäntöönpano Komissio vastaa tämän päätöksen täytäntöönpanosta ja hyväksyy sen soveltamista varten tarvittavat yksityiskohtaiset säännöt. 11 artikla Komission ja jäsenvaltioiden vastuualueet 1. Komissio a) hyväksyy 14 artiklassa tarkoitettujen monivuotisten ohjelmien painopisteitä koskevat suuntaviivat ja ilmoittaa jäsenvaltioille rahaston alustavat rahoitusosuudet; b) varmistaa Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamista koskevan vastuunsa mukaisesti, että jäsenvaltioilla on käytössään moitteettomasti toimivat hallinto- ja valvontajärjestelmät, jotta yhteisön varat käytetään sääntöjen mukaisesti ja tehokkaasti. Tätä varten se muun muassa tarkastaa etukäteen asiakirjojen ja tarkastuskäyntien perusteella vastuuviranomaisten soveltamat täytäntöönpanomenettelyt, valvonta- ja kirjanpitojärjestelmät sekä hankintamenettelyt ja avustusten myöntämismenettelyt. Komissio suorittaa tarvittaessa uusia tarkastuksia, kun menettelyihin tai järjestelmiin tehdään olennaisia muutoksia; c) vastaa 8 artiklassa tarkoitettujen yhteisön toimien täytäntöönpanosta. 2. Jäsenvaltiot a) vastaavat rahastosta tuettavien toimien täytäntöönpanosta toteuttamalla toimenpiteet, jotka ovat tarpeen rahaston tehokkaan toiminnan varmistamiseksi kansallisella tasolla, ja ottamalla siihen mukaan kaikki turvapaikkapolitiikan alalla toimivat tahot kansallisten käytäntöjen mukaisesti; b) luovat tarvittavat rakenteet, joista käytetään nimitystä Euroopan pakolaisrahaston vastuuviranomainen ja joiden tehtävänä on hallinnoida rahastosta tuettavia kansallisia toimia asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti; c) kantavat ensisijaisen vastuun toimiin liittyvästä varainhoidon valvonnasta ja huolehtivat siitä, että hallinto- ja valvontajärjestelmiä sovelletaan siten, että voidaan varmistaa yhteisön varojen tehokas ja sääntöjenmukainen käyttö. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle kuvaus näistä järjestelmistä; d) varmistavat, että komissiolle esitettävät menoilmoitukset ovat asianmukaisia ja pohjautuvat kirjanpitoon, joka perustuu tarkistettavissa oleviin tositteisiin; e) tekevät komission kanssa yhteistyötä 16 artiklan täytäntöönpanoa varten tarvittavien tilastotietojen keräämiseksi. 3. Komissio huolehtii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa a) Euroopan pakolaisrahaston avulla vuosina 2000-2004 toteutettujen ja vuosina 2005-2010 toteutettavien toimien tulosten levittämisestä; b) rahastosta tuettuihin toimiin liittyvästä tiedottamisesta ja toimien seurannasta; c) toimien yleisestä johdonmukaisuudesta ja siitä, että ne täydentävät muita yhteisön politiikkoja, välineitä ja toimia. 12 artikla Vastuuviranomaiset 1. Kukin jäsenvaltio nimeää vastuuviranomaisen, joka hoitaa kaiken yhteydenpidon komission kanssa. Tämä viranomainen voi olla jäsenvaltio itse tai jokin kansallinen julkinen elin tai jäsenvaltion lainsäädännön mukaan toimiva yksityisoikeudellinen organisaatio, jolle on annettu julkisen palvelun tehtävä. Jos jäsenvaltio nimeää vastuuviranomaiseksi muun kuin itsensä, on sen vahvistettava tämän kanssa kaikki itsensä ja vastuuviranomaisen välisiä yhteyksiä sekä vastuuviranomaisen ja komission välisiä yhteyksiä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. 2. Vastuuviranomaiseksi nimetyn organisaation on täytettävä seuraavat vähimmäisvaatimukset: a) vastuuviranomaisen on oltava oikeushenkilö, paitsi jos se on jäsenvaltion toimielin. b) sillä on oltava käytössään infrastruktuuri, jonka avulla se voi helposti pitää yhteyttä suureen käyttäjäkuntaan sekä muiden jäsenvaltioiden vastuuviranomaisiin ja komissioon; c) sen on työskenneltävä sellaisessa hallinnollisessa ympäristössä, jossa se kykenee hoitamaan tehtävänsä asianmukaisesti ja välttämään eturistiriidat; d) sen on voitava soveltaa yhteisön tasolla vahvistettuja varainhoitoa koskevia sääntöjä; e) sillä on oltava hallinnoitavikseen saamiensa yhteisön varojen määrää vastaavat taloudelliset ja hallinnolliset edellytykset; f) sillä on oltava henkilökunta, jolla on kansainvälisessä yhteistyöympäristössä tehtävään hallinto- ja varainhoitotyöhön soveltuva pätevyys ja kielitaito. 3. Jäsenvaltio huolehtii siitä, että vastuuviranomaisella on käytettävissään riittävästi rahoitusta, jotta se pystyy suorittamaan tehtävänsä asianmukaisesti ja toimimaan keskeytyksettä kauden 2005-2010 ajan. 4. Vastuuviranomaisen on hoidettava muun muassa seuraavat tehtävät: a) yhteistyökumppanien konsultointi monivuotisen ohjelmasuunnitelman laatimista varten; yhteistyökumppaneita voivat olla valtiosta riippumattomat järjestöt, paikallisviranomaiset, toimivaltaiset kansainväliset organisaatiot, työmarkkinaosapuolet jne.; b) tarjouskilpailujen ja ehdotuspyyntöjen organisointi ja julkaiseminen; c) rahastosta myönnettävää yhteisrahoitusta koskevien valinta- ja myöntämismenettelyjen järjestäminen seurattavuuden, tasapuolisen kohtelun ja tuen kasautumattomuuden periaatteita noudattaen; d) sen varmistaminen, että rahastosta myönnetty yhteisrahoitus nivoutuu saman alan kansallisista ja yhteisön rahoitusvälineistä myönnettävään rahoitukseen ja täydentää sitä; e) toimien yleis-, sopimus- ja rahoitushallinnointi; f) tiedottaminen ja tulosten levittäminen; g) seuranta ja arviointi; h) yhteistyö ja yhteydenpito komission sekä muiden jäsenvaltioiden vastuuviranomaisten kanssa. 5. Jäsenvaltioissa toteutettavien toimien hallinnointiin liittyvät vastuuviranomaisten toimet voidaan rahoittaa 17 artiklassa tarkoitetusta teknisestä ja hallinnollisesta tuesta. 6. Komissio vahvistaa 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti säännöt, jotka koskevat jäsenvaltioiden hallinto- ja valvontajärjestelmiä, rahastosta myönnetyn yhteisrahoituksen avulla toteutettujen kansallisten toimien yleis- ja rahoitushallintoa koskevat säännöt mukaan luettuina. 13 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa komitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklassa säädettyä menettelyä. 3. Komitea vahvistaa työjärjestyksensä. III LUKU OHJELMAPERUSTEISUUS 14 artikla Monivuotiset ohjelmat 1. Toimet toteutetaan jäsenvaltioissa kahden monivuotisen ohjelmakauden perusteella, jotka kumpikin kestävät kolme vuotta (2005-2007 ja 2008-2010). 2. Jokainen jäsenvaltio esittää kutakin ohjelmakautta varten ehdotuksen monivuotiseksi ohjelmaksi 11 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen, monivuotisten ohjelmien painopisteitä koskevien suuntaviivojen ja komission ilmoittamien alustavien rahoitusosuuksien pohjalta. Ehdotuksessa on esitettävä muun muassa seuraavat seikat: a) kuvaus jäsenvaltion nykytilanteesta 3 artiklassa tarkoitettujen henkilöiden vastaanotto-olosuhteiden sekä turvapaikkamenettelyjen, kotouttamisen ja vapaaehtoisen paluumuuton alalla; b) analyysi jäsenvaltion tarpeista vastaanotto-olosuhteiden, turvapaikkamenettelyjen, kotouttamisen ja vapaaehtoisen paluumuuton alalla sekä kuvaus operatiivisista tavoitteista, joiden avulla näihin tarpeisiin on tarkoitus vastata ohjelmakauden aikana; c) strategia, jonka avulla tavoitteet voidaan saavuttaa, ja niiden täytäntöönpanoa koskevat painopisteet, jotka on määritelty 12 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteistyökumppanien konsultoinnin tulosten perusteella, sekä lyhyt kuvaus toimista, joiden avulla painopisteet on tarkoitus toteuttaa; d) strategian yhteensopivuus muiden alueellisten, kansallisten ja yhteisön rahoitusvälineiden kanssa; e) alustava rahoitussuunnitelma, jossa täsmennetään kunkin tavoitteen ja vuoden osalta, minkä verran rahoitusta olisi saatava rahastosta, sekä julkisista tai yksityisistä lähteistä saatavan yhteisrahoituksen kokonaismäärä. 3. Jäsenvaltioiden on esitettävä monivuotista ohjelmasuunnitelmaa koskeva ehdotuksensa komissiolle viimeistään neljän kuukauden kuluttua siitä kun komissio on antanut niille tiedoksi asianomaista ohjelmakautta koskevat suuntaviivat ja alustavat rahoitusosuudet. 4. Komissio hyväksyy monivuotiset ohjelmasuunnitelmat 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti viimeistään kolmen kuukauden kuluttua niiden vastaanottamisesta, tarkasteltuaan hakemuksia erityisesti antamiensa suuntaviivojen perusteella. 15 artikla Vuosiohjelmat 1. Komission hyväksymät monivuotiset ohjelmat pannaan täytäntöön vuotuisten työohjelmien avulla. 2. Komissio esittää jäsenvaltioille vuosittain viimeistään 1 päivänä heinäkuuta arvion määrärahoista, jotka niille myönnetään seuraavaksi vuodeksi vuosittaisessa talousarviomenettelyssä kohdennetuista kokonaisvaroista, 16 artiklassa määriteltyjen laskusääntöjen mukaisesti. 3. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle vuosittain viimeistään 1 päivänä marraskuuta ehdotus seuraavan vuoden työohjelmaksi, joka on laadittu hyväksytyn monivuotisen ohjelman perusteella ja jossa esitetään muun muassa seuraavat seikat: a) säännöt, joiden mukaan vuosiohjelman perusteella rahoitettavat toimet valitaan; b) vuosiohjelman täytäntöönpanoon liittyvät vastuuviranomaisen tehtävät; c) rahastosta myönnettävän rahoituksen jakautuminen ohjelman eri toimien kesken sekä 17 artiklassa tarkoitettua teknistä ja hallinnollista tukea varten haettava määrä vuosiohjelman täytäntöönpanoa varten. 4. Komissio tutkii jäsenvaltion ehdotuksen ottaen huomioon erityisesti rahaston talousarviomenettelyssä saamien määrärahojen lopullisen määrän ja tekee päätöksen rahastosta myönnettävästä yhteisrahoituksesta viimeistään kyseisen vuoden 1 päivänä maaliskuuta. Päätöksessä ilmoitetaan jäsenvaltiolle myönnetty määrä sekä menojen tukikelpoisuusaika. 16 artikla Määrärahojen vuosittainen jakautuminen 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioissa toteutettavien toimien kesken 1. Kukin jäsenvaltio saa rahaston vuotuisista määrärahoista 300.000 euron kiinteän määrän. Vuosina 2005, 2006 ja 2007 tämä määrä on Euroopan unioniin 1 päivänä toukokuuta 2004 liittyneiden valtioiden osalta 500.000 euroa. 2. Loput vuosittain käytettävissä olevista määrärahoista jaetaan jäsenvaltioiden kesken seuraavasti: a) 35 prosenttia määrärahoista suhteutettuna niiden henkilöiden määrään, jotka on hyväksytty johonkin 3 artiklan 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetuista kohderyhmistä kolmen edeltävän vuoden aikana; b) 65 prosenttia määrärahoista suhteutettuna 3 artiklan 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden määrään kolmen edeltävän vuoden aikana. 3. Vertailulukuina käytetään viimeisimpiä Euroopan yhteisöjen tilastotoimiston vahvistamia lukuja turvapaikka-alan tilastotietojen keräämistä ja analysointia koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 17 artikla Tekninen ja hallinnollinen tuki Osa jäsenvaltiolle vuosittain myönnettävästä yhteisrahoituksesta voidaan varata toimien valmistelua, seurantaa ja arviointia varten tarvittavan teknisen ja hallinnollisen tuen menoihin. Tekniseen ja hallinnolliseen tukeen voidaan osoittaa vuosittain enintään 5 prosenttia jäsenvaltion vuotuisesta rahoitusosuudesta ja lisäksi 30.000 euroa. 18 artikla Hätätoimenpiteitä koskevat erityissäännöt 1. Jäsenvaltioiden on esitettävä komissiolle selvitys 9 artiklassa tarkoitettuja hätätoimenpiteitä koskevista tarpeista ja toimenpiteiden toteuttamissuunnitelma, jossa kuvataan suunnitellut toimet ja niiden toteuttamisesta vastaavat organisaatiot. 2. Rahastosta voidaan myöntää rahoitustukea 9 artiklassa tarkoitettuihin hätätoimenpiteisiin enintään kuuden kuukauden ajan ja tuki voi olla enintään 80 prosenttia kunkin toimenpiteen kustannuksista. 3. Käytettävissä olevat varat jaetaan jäsenvaltioiden kesken niiden henkilöiden lukumäärän perusteella, jotka kussakin jäsenvaltiossa saavat 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tilapäistä suojelua. 4. Sovelletaan 19 artiklan 1 ja 2 kohdan, 20 artiklan sekä 22-25 artiklan säännöksiä. IV LUKU VARAINHOITO JA VALVONTA 19 artikla Rahoituksen rakenne 1. Rahastosta myönnetään rahoitusta avustuksina, joita ei tarvitse maksaa takaisin. 2. Toimet, joille on myönnetty rahoitusta rahastosta, eivät ole oikeutettuja saamaan rahoitusta muista yhteisön talousarviosta rahoitettavista lähteistä. 3. Rahaston määrärahojen on täydennettävä jäsenvaltioiden tässä päätöksessä tarkoitettuihin toimiin ja toimenpiteisiin myöntämiä julkisia tai muita vastaavia varoja. 4. Yhteisön osuus toimien rahoituksesta voi olla enintään: a) 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen jäsenvaltioissa toteutettavien toimien osalta 50 prosenttia yksittäisen toimen kokonaiskustannuksista. Tätä osuutta voidaan korottaa 60 prosenttiin erityisen innovatiivisten tai valtioiden rajat ylittävien kumppanuuksien pohjalta toteutettavien toimien osalta ja 75 prosenttiin koheesiorahaston piiriin kuuluvissa jäsenvaltioissa; b) 8 artiklassa tarkoitettuihin yhteisön toimiin kuuluvien ehdotuspyyntöjen osalta 80 prosenttia yksittäisen toimen kokonaiskustannuksista. 5. Rahastosta myönnetään toimille yhteisön tukea pääsääntöisesti enintään kolmeksi vuodeksi, edellyttäen että määräajoin suoritettava tarkastelu osoittaa toimen toteuttamisen etenevän sovitulla tavalla. 20 artikla Tukikelpoisuus 1. Menojen on vastattava avustusten lopullisten edunsaajien suorittamia maksuja ja niiden tueksi on esitettävä maksukuitit tai kirjanpitoasiakirjat, joilla on vastaava todistusarvo. 2. Menoihin voidaan myöntää rahaston tukea vain jos se on todellisuudessa maksettu aikaisintaan 1 päivänä tammikuuta sinä vuonna, jota 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu yhteisrahoitusta koskevan komission päätös koskee. 3. Komissio vahvistaa 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti menojen tukikelpoisuutta koskevat säännöt 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen, rahaston tuella jäsenvaltioissa toteutettavien toimien osalta. 21 artikla Sitoumukset Yhteisön talousarviositoumukset tehdään vuosittain 15 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun yhteisrahoitusta koskevan komission päätöksen perusteella. 22 artikla Maksut 1. Komissio suorittaa rahastosta maksettavan rahoitustuen vastuuviranomaiselle talousarviositoumusten mukaisesti. 2. Jäsenvaltiolle maksetaan ennakkomaksuna 50 prosenttia määrästä, joka sille on myönnetty komission vuosittain tekemässä yhteisrahoituspäätöksessä, 60 päivän kuluessa siitä kun yhteisrahoitusta koskeva päätös on hyväksytty. 3. Toinen ennakkomaksu maksetaan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä kun komissio on hyväksynyt vuotuisen työohjelman täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen sekä menoilmoituksen, jonka mukaan toteutuneet menot kattavat vähintään 70 prosenttia ensimmäisestä ennakkomaksusta. Komission maksama toinen ennakkomaksu voi olla enintään 50 prosenttia yhteisrahoituspäätöksessä myönnetystä kokonaismäärästä eikä se missään tapauksessa voi olla enempää kuin erotus, joka saadaan kun niistä yhteisön varoista, jotka jäsenvaltio on sitonut vuosiohjelmaan sisältyvien toimien toteuttamiseen, vähennetään ensimmäisen ennakkomaksun määrä. 4. Loppumaksu tai niiden ennakkomaksuina suoritettujen määrien palauttaminen, jotka ylittävät lopullisen menoilmoituksen perusteella hyväksytyn rahaston rahoitusosuuden, on suoritettava viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä kun komissio on hyväksynyt vuosiohjelman lopullisen täytäntöönpanokertomuksen ja lopullisen menoilmoituksen, joista säädetään 23 artiklan 3 kohdassa ja 27 artiklan 2 kohdassa. 23 artikla Menoilmoitukset 1. Vastuuviranomaisen on huolehdittava kaikkien komissiolle tekemiensä menoilmoitusten osalta siitä, että kansallisia täytäntöönpano-ohjelmia hallinnoidaan kaikkien asiaan sovellettavien yhteisön säädösten mukaisesti ja että varat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteita noudattaen. 2. Menoilmoitukset varmentaa vastuuviranomaisesta toiminnallisesti riippumaton yksikkö. 3. Vastuuviranomaisen on toimitettava komissiolle lopullinen menoilmoitus kuuden kuukauden kuluessa siitä kun yhteisrahoituspäätöksessä menojen toteuttamiselle vahvistettu määräaika on päättynyt. Jos ilmoitusta ei ole toimitettu komissiolle määräajassa, komissio lopettaa ohjelman ja peruuttaa siihen liittyvät määrärahat ilman eri toimenpiteitä. 24 artikla Jäsenvaltioiden suorittamat tarkastukset ja rahoituskorjaukset 1. Jäsenvaltioilla on ensisijainen vastuu toimien varainhoidon valvonnasta, tämän kuitenkaan rajoittamatta komission vastuuta Euroopan yhteisöjen yleisen talousarvion toteuttamisesta. Tätä varten jäsenvaltioiden on toteutettava muun muassa seuraavat toimet: a) ne suorittavat asianmukaisen otannan perusteella toimia koskevat tarkastukset, joiden on katettava vähintään 10 prosenttia kunkin vuosiohjelman tukikelpoisista kokonaismenoista ja edustava otos hyväksytyistä toimista. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tarkastukset ja toimien täytäntöönpano- tai maksumenettelyt on erotettu toisistaan asianmukaisesti; b) ne ehkäisevät, tutkivat ja oikaisevat sääntöjenvastaisuudet ja ilmoittavat niistä komissiolle sekä tiedottavat sille hallinnollisten ja oikeudellisten toimenpiteiden edistymisestä; c) ne toimivat yhteistyössä komission kanssa sen varmistamiseksi, että yhteisön varat käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti. 2. Jäsenvaltiot tekevät vaadittavat rahoituskorjaukset sen mukaan, onko kyseessä yksittäinen vai järjestelmällinen sääntöjenvastaisuus. Rahoituskorjaukset toteutetaan siten, että rahastosta kyseisille toimille myönnetty avustus peruutetaan joko kokonaan tai osittain, ja jos varoja ei palauteta jäsenvaltion vahvistamassa määräajassa, niistä peritään viivästyskorkoa 25 artiklan 4 kohdan mukaisesti. 3. Komissio vahvistaa 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti säännöt ja menettelyt niitä rahoituskorjauksia varten, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen, rahaston tuella jäsenvaltioissa toteutettujen toimien osalta. 25 artikla Komission suorittamat tarkastukset ja rahoituskorjaukset 1. Tilintarkastustuomioistuimen toimivaltaa ja jäsenvaltioiden kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten mukaisesti suorittamia tarkastuksia rajoittamatta komission virkamiehet ja muut sen palveluksessa olevat toimihenkilöt voivat tarkastaa paikalla erityisesti pistokokein rahastosta rahoitettuja toimia sekä hallinto- ja valvontajärjestelmiä, ilmoittamalla tarkastuksesta vähintään tarkastusta edeltävänä työpäivänä. Komissio ilmoittaa asiasta asianomaiselle jäsenvaltiolle saadakseen kaiken tarvitsemansa avun. Näihin tarkastuksiin voi osallistua jäsenvaltion virkamiehiä tai toimihenkilöitä. Komissio voi pyytää asianomaista jäsenvaltiota tekemään tarkastuksen paikalla tarkastaakseen yhden tai useamman hankkeen sääntöjenmukaisuuden. Näihin tarkastuksiin voi osallistua komission virkamiehiä tai toimihenkilöitä. 2. Jos komissio katsoo tarvittavat tarkastukset tehtyään, että jäsenvaltio ei ole täyttänyt sille tämän 24 artiklan nojalla kuuluvia velvollisuuksia, se keskeyttää asianomaisia vuosiohjelmia koskeviin rahaston yhteisrahoituspäätöksiin liittyvien ennakkomaksujen tai loppumaksun maksatukset seuraavissa tapauksissa: a) jäsenvaltio ei pane toimia täytäntöön yhteisrahoituspäätöksessä sovitulla tavalla; b) yhdelle tai useammalle toimelle rahastosta myönnetty yhteisrahoitus on kokonaan tai osittain perusteeton; c) hallinto- tai valvontajärjestelmissä on vakavia puutteita, jotka saattavat johtaa järjestelmällisiin sääntöjenvastaisuuksiin. Tällaisessa tapauksessa komissio esittää jäsenvaltiolle perustellun pyynnön toimittaa huomautuksensa ja tehdä tarvittaessa mahdolliset oikaisut asetetussa määräajassa. 3. Jos asiasta ei ole päästy sopimukseen eikä jäsenvaltio ole tehnyt oikaisuja komission vahvistamassa määräajassa, komissio voi jäsenvaltion mahdolliset huomautukset huomioon ottaen päättää kolmen kuukauden kuluessa: a) vähentää ennakkomaksujen tai loppumaksun määrää, tai b) peruuttaa kyseisille toimille rahastosta myönnetyn avustuksen joko kokonaan tai osittain. Jos ei tehdä päätöstä toimia a tai b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, maksujen keskeytys päättyy välittömästi. 4. Aiheettomasti maksetut ja palautettavat määrät on maksettava komissiolle. Jos palautuksia ei suoriteta komission asettamassa määräajassa, maksettaviin määriin lisätään Euroopan keskuspankin perusrahoitusoperaatioihinsa soveltaman korkokannan mukainen viivästyskorko korotettuna kolmella ja puolella prosenttiyksiköllä. Korotukseen sovellettava viitekorko on Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa julkaistu viimeisen maksukuukauden ensimmäisen päivän korko. 5. Komissio vahvistaa 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti säännöt ja menettelyt niitä rahoituskorjauksia varten, jotka se toteuttaa 5, 6 ja 7 artiklassa tarkoitettujen, rahaston tuella jäsenvaltioissa toteutettujen toimien osalta. V LUKU SEURANTA, ARVIOINTI JA KERTOMUKSET 26 artikla Seuranta ja arviointi 1. Komissio seuraa tätä ohjelmaa säännöllisesti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. 2. Komissio arvioi rahastoa säännöllisesti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa. Arvioinnin tarkoituksena on tutkia toteutettujen toimien tarkoituksenmukaisuutta, tehokkuutta ja vaikutuksia 1 artiklassa mainittuihin tavoitteisiin nähden. Arvioinnissa tarkastellaan myös rahaston puitteissa toteutettujen toimien ja yhteisön muiden asianomaisten politiikkojen, välineiden ja toimien täydentävyyttä. 27 artikla Kertomukset 1. Jokaisen jäsenvaltion vastuuviranomainen toteuttaa tarvittavat toimenpiteet toimien seurannan ja arvioinnin varmistamiseksi. Vastuuviranomaisen tekemissä toimien toteuttamista koskevissa sopimuksissa on oltava tätä varten lausekkeita, joissa edellytetään, että toimen täytäntöönpanon edistymisestä ja sille asetettujen tavoitteiden toteutumisesta laaditaan säännöllisesti yksityiskohtainen kertomus. 2. Vastuuviranomaisen on toimitettava komissiolle toimien toteuttamista koskeva loppukertomus sekä 23 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu lopullinen menoilmoitus yhdeksän kuukauden kuluessa siitä kun kunkin vuosiohjelman yhteisrahoituspäätöksessä vahvistettu menojen tukikelpoisuusaika on päättynyt. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle a) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2006 arviointikertomus rahastosta rahoitettujen toimien täytäntöönpanosta; b) viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2009 ja 30 päivänä kesäkuuta 2012 arviointikertomus rahastosta rahoitettujen toimien tuloksista ja vaikutuksista. 4. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle seuraavat asiakirjat: a) viimeistään 30 päivänä huhtikuuta 2007 välikertomuksen rahastosta rahoitettujen toimien tuloksista ja niihin liittyvistä laadullisista ja määrällisistä näkökohdista sekä tarvittaessa ehdotuksia niiden muuttamisesta; b) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2009 väliarviointikertomuksen ja ehdotuksen rahaston toiminnan jatkamisesta; c) viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 jälkiarviointikertomuksen. VI LUKU SIIRTYMÄSÄÄNNÖKSET 28 artikla Monivuotinen ohjelma kaudelle 2005-2007 Poiketen siitä, mitä 14 artiklassa säädetään, sovelletaan monivuotisen ohjelmasuunnitelman täytäntöönpanoon kaudella 2005-2007 seuraavaa aikataulua: a) komissio antaa jäsenvaltioille tiedoksi ohjelmasuunnittelun painopisteitä koskevat suuntaviivat ja niille myönnetyt alustavat rahoitusosuudet viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2005; b) jäsenvaltioiden on nimettävä 12 artiklassa tarkoitettu kansallinen vastuuviranomainen ja esitettävä komissiolle 14 artiklassa tarkoitettu ehdotus kauden 2005-2007 monivuotiseksi ohjelmasuunnitelmaksi viimeistään 15 päivänä maaliskuuta 2005; c) komissio hyväksyy monivuotiset ohjelmasuunnitelmat 13 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti kahden kuukauden kuluessa siitä kun se on saanut niitä koskevat ehdotukset. 29 artikla Vuoden 2005 työohjelma Poiketen siitä, mitä 15 artiklassa säädetään, sovelletaan varainhoitovuoden 2005 toimien täytäntöönpanossa seuraavaa aikataulua: a) komissio toimittaa jäsenvaltioille arvion niille myönnettävistä määristä viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2005; b) jäsenvaltiot toimittavat komissiolle 15 artiklassa tarkoitetun vuosiohjelmaehdotuksen viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2005; ehdotuksen mukana on toimitettava esitys niistä hallinto- ja valvontajärjestelmistä, joiden avulla on tarkoitus varmistaa, että yhteisöjen varoja käytetään tehokkaasti ja sääntöjen mukaisesti; c) komissio tekee yhteisrahoituspäätökset kahden kuukauden kuluessa siitä kun se on saanut vuosiohjelmaehdotuksen ja sen jälkeen kun se on tarkistanut 11 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut seikat. Rahastosta voidaan myöntää tukea menoihin, jotka on suoritettu 1 päivän tammikuuta 2005 ja yhteisrahoituspäätöksen hyväksymisen välisenä aikana. VII LUKU LOPPUSÄÄNNÖKSET 30 artikla Uudelleentarkastelu Neuvosto tarkastelee tätä päätöstä uudelleen komission ehdotuksen perusteella viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010. 31 artikla Osoitus Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja RAHOITUSSELVITYS SÄÄDÖKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS Politiikan ala(t): Oikeus- ja sisäasiat Toiminnan ala(t): Yhteiset maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikat Toimenpiteen nimi: Euroopan pakolaisrahasto 1. BUDJETTIKOHTA/-KOHDAT 18 03 03 - Euroopan pakolaisrahasto 18 03 04 - Hätätoimenpiteet pakolaistulvan yhteydessä 18 01 04 02 - Euroopan pakolaisrahasto - Hallintomenot 18 01 04 03 - Hätätoimenpiteet pakolaistulvan yhteydessä - Hallintomenot 2. NUMEROTIEDOT 2.1 Toimenpiteen kokonaismäärärahat (B osa): 670,090 miljoonaa euroa maksusitoumusmäärärahoina (Vuosia 2007-2010 koskevat määrärahat esitetään vain alustavasti, koska niiden on oltava vuoden 2006 jälkeen voimaan tuleviin rahoitusnäkymiin perustuvan ohjelmasuunnitelman mukaiset.) 2.2 Toimenpiteen soveltamisaika: 2005-2010 2.3 Monivuotinen kokonaismenoarvio: a) Maksusitoumusmäärärahojen (MSM)/maksumäärärahojen (MM) aikataulu (rahoitustuki) (vrt. kohta 6.1.1) Budjettikohta 18 03 03 - Euroopan pakolaisrahasto miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> Budjettikohta 18 03 04 - Hätätoimenpiteet pakolaistulvan yhteydessä (p.m. -merkintä) miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> b) Tekninen ja hallinnollinen apu ja tukimenot (vrt. kohta 6.1.2) 18 01 04 02 - Euroopan pakolaisrahasto - Hallintomenot miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> 18 01 04 03 - Hätätoimenpiteet pakolaistulvan yhteydessä - Hallintomenot miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> c) Henkilöstö- ja muiden hallintomenojen kokonaisvaikutus rahoitukseen (vrt. kohdat 7.2 ja 7.3) >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> 2.4 Yhteensopivuus ohjelmasuunnitelman ja rahoitusnäkymien kanssa |x| Ehdotus on tehdyn ohjelmasuunnitelman mukainen vuosien 2004-2006 määrärahojen osalta. Vuosia 2007-2010 koskevat määrärahat esitetään vain alustavasti, koska niiden on oltava vuoden 2006 jälkeen voimaan tuleviin rahoitusnäkymiin perustuvan ohjelmasuunnitelman mukaiset. | | Ehdotus edellyttää rahoitusnäkymien kyseisen otsakkeen ohjelmasuunnitelman muuttamista, | | ja tämä voi edellyttää toimielinten sopimuksen määräysten soveltamista. 2.5 Vaikutukset tuloihin |x| Ei vaikuta tuloihin (kyseessä ovat toimenpiteen toteuttamiseen liittyvät tekniset näkökohdat). TAI | | Vaikutukset tuloihin ovat seuraavat: 3. BUDJETTITIEDOT >TAULUKON PAIKKA> 4. OIKEUSPERUSTA Ehdotus neuvoston päätökseksi Euroopan pakolaisrahaston perustamisesta kaudelle 2005-2010; Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 63 artiklan 2 kohdan b alakohta 5. KUVAUS JA PERUSTELUT 5.1 Yhteisön toiminnan tarve 5.1.1 Toiminnan tavoitteet EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan mukaisen yhteisen turvapaikkapolitiikan täytäntöönpano edellyttää sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, joiden tarkoituksena on "edistää pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden vastaanottamista ja siitä aiheutuvien seurausten tasapuolista jakautumista". Euroopan pakolaisrahasto (ERF) perustettiin syyskuussa 2000 ja sen ensimmäinen toimintakausi ulottuu vuoden 2004 loppuun. Se on rahoitusväline, josta tuetaan turvapaikanhakijoiden ja pakolaisten sekä toissijaista tai tilapäistä suojelua hakevien tai tällaista suojelua saavien henkilöiden hyväksi jäsenvaltioissa toteutettuja toimia. Jäsenvaltioille myönnetään tukea sen mukaan, miten suuria rasituksia tällaisten henkilöiden vastaanottaminen niille aiheuttaa (tuki määritellään lähinnä asianomaisten henkilöiden lukumäärän perusteella). Perustamissopimuksen määräysten mukaisesti ERF:n tavoitteena on myös kaudella 2005-2010 osoittaa yhteisön ja jäsenvaltioiden solidaarisuutta turvapaikanhakijoiden vastaanottamisessa (350 000-400 000 henkeä vuosittain), EU:n alueella kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden kotouttamisessa (50 000-100 000 henkeä vuosittain tilanteen mukaan) ja toimissa, joiden avulla pyritään helpottamaan suojelua saavien tai kielteisen turvapaikkapäätöksen saaneiden henkilöiden (50-80 % tapauksista) vapaaehtoista paluumuuttoa tilanteessa, jossa turvapaikkaa koskeva yhteisön oikeus ja laajentuminen aiheuttavat tällä alalla merkittäviä rakenteellisia muutoksia. ERF:n toisen vaiheen täytäntöönpanossa on otettava huomioon erityisesti yhteistä turvapaikkapolitiikkaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä määriteltyjen tavoitteiden toteuttaminen (direktiivi turvapaikanhakijoiden vastaanotto-olosuhteista [18], Dublin II -asetus [19] sekä direktiivit turvapaikkamenettelyistä [20] ja pakolaisen ja toissijaista suojelua saavan henkilön asemasta [21]) ja myöhemmin myös yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän luomiseen liittyvä tavoite. ERF:n tarkoituksena on näissä puitteissa ja toissijaisuus- ja täydentävyysperiaatteiden mukaisesti tarjota mahdollisuus kehittää jäsenvaltioissa toimenpiteitä, joiden avulla voidaan parantaa kohderyhmään kuuluvien henkilöiden asemaa ja turvapaikanhakijoiden ja EU:n alueelta suojelua hakevien henkilöiden vastaanottoon liittyvien järjestelmien tehokkuutta, kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden kotoutumista sekä toimia näiden henkilöiden vapaaehtoisen paluumuuton kannustamiseksi. [18] Neuvoston direktiivi 2003/9/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 2003, turvapaikanhakijoiden vastaanottoa jäsenvaltioissa koskevista vähimmäisvaatimuksista, EUVL L 31, 6.2.2003, s. 18. [19] Neuvoston asetus (EY) N:o 343/2003, annettu 18 päivänä helmikuuta 2003, niiden perusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta, joiden mukaisesti määritetään kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio, EUVL L 50, 25.2.2003, s. 1. [20] Muutettu ehdotus neuvoston direktiiviksi pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista, KOM(2002) 326 lopullinen, EYVL C 291, 26.11.2002, s. 143. [21] Ehdotus direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden asemasta, KOM(2001) 510 lopullinen, EYVL C 51 E, 26.2.2002, s. 325. Lisäksi 1990-luvulla entisen Jugoslavian ja Kosovon selkkauksen yhteydessä saadut kokemukset edellyttävät, että valmistaudutaan hätätoimenpiteiden toteuttamiseen tilanteissa, jossa EU:n alueella tulee joukottain siirtymään joutuneita henkilöitä, niin että näille henkilöille voidaan tarjota asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön mukaisesti tehokkaat ja inhimilliset vastaanottojärjestelyt [22]. [22] Neuvoston direktiivi 2001/55/EY, annettu 20 päivänä heinäkuuta 2001, vähimmäisvaatimuksista tilapäisen suojelun antamiseksi siirtymään joutuneiden henkilöiden joukottaisen maahantulon tilanteissa, ja toimenpiteistä näiden henkilöiden vastaanottamisen ja vastaanottamisesta jäsenvaltioille aiheutuvien rasitusten tasapuolisen jakautumisen edistämiseksi, EYVL L 212, 7.8.2001, s. 12. 5.1.2 Ennakkoarviointiin liittyvät toimenpiteet ja jälkiarvioinnin perusteella toteutetut toimenpiteet Tämä ehdotus ERF:n toisen vaiheen perustamisesta on laadittu perusteellisen vaikutustenarvioinnin pohjalta. Vaikutustenarviointi perustui ERF:n ensimmäisestä vaiheesta vuonna 2003 laaditun puoliväliarvioinnin tuloksiin sekä komission 30.-31. lokakuuta 2003 järjestämän konferenssin yhteydessä pidettyyn julkiseen kuulemistilaisuuteen, johon osallistui yli 350 turvapaikkapolitiikan toimijaa (kansallisten hallintoelimien, valtiosta riippumattomien järjestöjen, alue- ja paikallisyhteisöjen sekä pakolaisjärjestöjen edustajia) 15 jäsenvaltiosta ja 10:stä unioniin liittyvästä maasta. Lisäksi lähetettiin erityinen kyselylomake organisaatioille, jotka toimivat ERF:n kohderyhmien vastaanottoon, kotouttamiseen ja paluumuuttoon liittyvillä aloilla, sekä ERF:n kansallisesta toiminnasta vastaaville kansallisille hallintoelimille. Vaikutustenarvioinnin tulokset ovat vahvistaneet eräät ERF:n ensimmäisen vaiheen aikana muodostuneet käsitykset: - Varojen jakaminen jäsenvaltioiden kesken perustuu objektiivisiin kriteereihin, jotka ilmentävät jäsenvaltioiden vastuuta (niiden jäsenvaltiossa rekisteröityjen henkilöiden lukumäärä, jotka ovat kolmen edeltävän vuoden aikana saaneet tai hakeneet sieltä kansainvälistä suojelua). Lisäksi sovelletaan korjausmekanismia (kiinteä määrä), jonka tarkoituksena on ottaa huomioon mm. suhteelliset rasitukset (esimerkiksi jäsenvaltiolle aiheutuneet rasitukset suhteessa sen asukaslukuun, vaurauteen ja kansallisen turvapaikkajärjestelmän kehittämiseen). - Hallintomalli, jossa tietyt tehtävät on delegoitu jäsenvaltioille, on osoittautunut hyväksi ja kustannustehokkaaksi. Jäsenvaltioiden vastuualueeseen kuuluvat toiminnan painopisteiden määrittäminen kansallisen tason tarpeiden arvioinnin perusteella, tukikelpoisten hankkeiden valinta sekä hankkeille myönnettyjen avustusten taloushallinto. - Toimien kohderyhmien ja niiden toteuttamisympäristön valinta on onnistunut: vastaanotto (johon sisältyy myös pääsy turvapaikkamenettelyn piiriin ja menettelyn tehokkuus), suojelua saavien henkilöiden kotouttaminen jäsenvaltion yhteiskuntaan sekä turvapaikanhakijoiden (myös kielteisen päätöksen saaneiden) ja pakolaisten vapaaehtoisen paluumuuton helpottaminen. Puoliväliarvioinnin tulosten perusteella on myös voitu hahmotella eräitä suuntaviivoja tai ehdotuksia, joiden avulla pyritään parantamaan rahoitusvälineen tarkoituksenmukaisuutta, tehokkuutta, vaikuttavuutta ja toteuttamiskelpoisuutta: - Ensinnäkin rahoituksen huomattava lisääminen auttaisi ERF:ää pääsemään eroon imagosta, jonka mukaan se ilmentää yhteisön solidaarisuutta lähinnä vain symbolisesti, ja tuottaisi merkittäviä tuloksia ja vaikutuksia paitsi kohderyhmille myös kansallisille turvapaikkajärjestelmille. Rahoituksen lisääminen on perusteltua yhtäältä siksi, että turvapaikanhakijoiden määrä on kasvanut (vuosina 1998-2002 keskimäärin 13 % vuodessa), ja toisaalta myös siksi, että ERF tukee yhteisön yhteisen turvapaikkapolitiikan täytäntöönpanoa (mm. vastaanottoa, turvapaikkamenettelyjä sekä suojelua saavien henkilöiden oikeuksia ja heille myönnettäviä etuuksia koskevat vähimmäisvaatimukset ja vapaaehtoiseen paluumuuttoon liittyvät järjestelyt). ERF:n rahoitusta lisäämällä voitaisiin parantaa kansainvälistä suojelua saavien tai sitä hakevien henkilöiden tilannetta, kun näiden henkilöiden määrässä esiintyvät vaihtelut voitaisiin ottaa paremmin huomioon ja vastata heidän välittömiin tarpeisiinsa. Puoliväliarvioinnin yhteydessä esitettyjen arvioiden mukaan ERF:n ensimmäisen vaiheen toimet saavuttivat vastaanoton alalla kohderyhmästä noin 15 %, kotouttamisen alalla noin 10 % ja paluuohjelmien alalla noin 3 %. ERF:n toisen vaiheen tavoitteeksi olisikin otettava kohderyhmälle aiheutuvien vaikutusten lisääminen keskimäärin 30 prosenttiin. Ehdotetun määrärahalisäyksen avulla olisi myös voitava parantaa järjestelmien ja rakenteiden laatua ja tuettavuutta yhteisten vähimmäisvaatimusten avulla. Puoliväliarvioinnin perusteella vaikutukset järjestelmiin ja rakenteisiin ovat olleet merkittäviä silloin kun ERF:n varojen muodostama täydennys on ollut yli 10 prosenttia kansallisista turvapaikkamäärärahoista. On kuitenkin otettava huomioon turvapaikkajärjestelmien rakenteelliset erot eri jäsenvaltioissa. Tällä perusteella ERF:n tukea on myönnettävä erityisesti uusille jäsenvaltioille, jotta ne voivat tehdä investointeja vastaanottokapasiteetin ja turvapaikkajärjestelmien vahvistamiseksi yhteisön uuden turvapaikkalainsäädännön edellyttämällä tavalla, ja myös jotta ne voivat ottaa vastaan nykyistä enemmän turvapaikanhakijoita, joiden määrä näissä valtioissa todennäköisesti lisääntyy. Toisaalta tarvittavien varojen määrää on arvioitava myös ottaen huomioon tarve parantaa ERF:n ohjelmasuunnittelua ja hallinnointia, jotta rahaston tehokkuus ja vaikuttavuus voidaan maksimoida. Näin ollen komissio arvioi, että määrärahoja olisi vähitellen lisättävä niin, että vuodesta 2008 alkaen käytettävissä olisi vuosittain 150 miljoonaa euroa. Näiden varojen avulla olisi mahdollista saavuttaa tavoitteet, jotka liittyvät solidaarisuuteen, täydentävyyteen ja turvapaikkapolitiikkaa koskevien yhteisön vähimmäisvaatimusten täytäntöönpanoon. - Rahastosta rahoitettavat toimenpiteet olisi suunniteltava strategisemmin ja komissiolla olisi oltava suunnittelussa selkeämpi johtava rooli erityisesti turvapaikkapolitiikkaa koskevan yhteisön lainsäädännön hyväksyminen huomioon ottaen. - Varojen jakamisessa jäsenvaltioiden kesken on otettava huomioon paitsi kohderyhmä myös se, että etenkin uusissa jäsenvaltioissa on toteutettava rakenteellisia investointeja kansallisten turvapaikkajärjestelmien tehokkuuden varmistamiseksi. Puoliväliarvioinnin yhteydessä analysoitiin sitä, millä tavoin varat jakautuvat rakenteiden ja järjestelmien vahvistamiseen ja toisaalta yksittäisten turvapaikanhakijoiden tukemiseen liittyvien menojen kesken. Analyysin perusteella varoja käytettiin lähinnä jälkimmäiseen tarkoitukseen, mistä aiheutuu erityisesti vastaanottoon ja kotoutumiseen liittyvien rakenteiden haavoittuvuutta koskeva riski. Uusien jäsenvaltioiden tilannetta silmällä pitäen näyttää selkeästi siltä, että uuden ERF:n ensisijaiseksi toiminta-alaksi on otettava järjestelmien ja rakenteiden vahvistaminen, sillä on muistettava, että tämäntyyppiset menot vaativat huomattavasti enemmän varoja kuin yksittäisille turvapaikanhakijoille osoitettava tuki. - Hankkeet ja niiden täytäntöönpano on suunniteltava siten, että tuloksia voidaan hyödyntää paremmin yhteisesti (kansallisten yhteistyökumppanien sekä jäsenvaltioiden ja komission kesken) sovittujen monivuotisten strategioiden avulla, niin että rakenteiden kehittämiseen tähtääviä hankkeita voidaan rahoittaa myös monivuotisten hankkeiden pohjalta. Tämä puoliväliarvioinnin päätelmä perustuu tärkeimpien hankkeiden täytäntöönpanosta vastaavien yhteistyökumppaneiden kuulemiseen, ja edellä kuvattu vaikutustenarviointi vahvisti sen oikeellisuuden. - Puoliväliarvioinnissa tarkasteltiin myös nykyisen ERF:n yhteydessä toteutettuja yhteisön toimia. Tämäntyyppisten toimien hyödyllisyys ja niistä saatava lisäarvo tunnustettiin, joskin myös niiden osalta tehtiin joitakin parannusehdotuksia. Toimien valtioiden rajat ylittävään ulottuvuuteen ja yhteisön tasolla saatavaan lisäarvoon onkin tarkoitus kiinnittää entistä enemmän huomiota kehittämällä tiedotusjärjestelmiä ja kokemusten ja hyvien käytänteiden vaihtoa yhteisön tasolla sekä tukemalla entistä voimakkaammin valtioiden rajat ylittäviä innovatiivisia toimia. Tällaisten hankkeiden täytäntöönpanoaikaa olisi pidennettävä (ks. edellä), minkä lisäksi olisi pyrittävä levittämään niiden tuloksia ja edistämään tulosten huomioon ottamista toimien suunnittelussa yleensä. - Hallintotoimet olisi delegoitava jäsenvaltioille, mutta yhteisön ohjausta olisi vahvistettava (yhteinen rahoitus- ja hallintokehys ja yhteiset hallinnointivälineet) sen takaamiseksi, että rahaston varoja käytetään moitteettoman varainhoidon periaatteiden mukaisesti ja että hankkeiden toteuttajat voivat kehittää toimiaan mahdollisimman suotuisissa oloissa. Tämä suositus perustuu vahvasti puoliväliarviointiin, jossa vaadittiin yksimielisesti aktiivisempaa toimintaa yhteisön tasolla, vaikka menettelyjen raskautta ja hitautta arvosteltiinkin jonkin verran. 5.2 Suunnitellut toimet ja yhteisön rahoitustukea koskevat yksityiskohtaiset säännöt Euroopan pakolaisrahasto perustuu periaatteeseen, jonka mukaan yhteisö ja jäsenvaltiot jakavat yhteisvastuullisesti yhteisestä turvapaikkapolitiikasta ja aikanaan yhteisestä turvapaikkajärjestelmästä aiheutuvat rasitukset. Tämän vuoksi 90 prosenttia rahaston varoista jaetaan jäsenvaltioiden kesken kiinteän määrän ja kussakin jäsenvaltiossa kolmen viime vuoden aikana rekisteröityjen kohderyhmään kuuluvien henkilöiden lukumäärän perusteella. Rahastosta tuettavien toimien strategisesta suunnittelusta vastaavat jäsenvaltiot kolmivuotisen ohjelmakauden pohjalta. Käytännössä määrärahat jaetaan kuitenkin vuosittain talousarviomenettelyn yhteydessä, jotta voidaan noudattaa talousarvion vuotuisuusperiaatetta sekä ottaa varojen jakamisessa huomioon jäsenvaltioiden tilanteen (joskus varsin nopea) muuttuminen. Jäsenvaltiot laativat näiden varojen pohjalta kukin oman vuotuisen täytäntöönpano-ohjelmansa. Loput 10 prosenttia rahaston varoista osoitetaan yhteisön tasolla toteutettaviin toimiin, joiden tarkoituksena on parantaa ERF:n toimia koskevaa tiedotusta ja suunnittelua järjestämällä asiantuntijakokouksia ja kokemustenvaihtoa ja toteuttamalla valtioiden rajat ylittäviä innovatiivisia hankkeita. Euroopan pakolaisrahaston edunsaajia ovat: - Lopulliset edunsaajat: turvapaikanhakijat (vuosittain noin 375 000 henkeä EU-15:ssä) sekä henkilöt, joille myönnetään joko pakolaisasema mm. uudelleensijoittamisohjelmien perusteella tai toissijaista tai tilapäistä suojelua saavan henkilön asema (vuosittain noin 30 000 henkeä EU-15:ssä). Lisäksi on otettava huomioon erityisen hädänalaisessa asemassa olevien henkilöiden (vailla huoltajaa olevien alaikäisten, yksinhuoltajien, ikääntyneiden, vammaisten sekä kidutuksen tai halventavan kohtelun kohteeksi joutuneiden) erityistarpeet. - Välilliset edunsaajat: jäsenvaltioiden yksiköt, joiden tehtävänä on vastaanottoon, kotouttamiseen ja vapaaehtoiseen paluumuuttoon liittyvien järjestelyjen toteuttaminen, mukaan luettuina turvapaikkamenettelyistä vastaavat yksiköt sekä niiden valtiosta riippumattomien järjestöjen ja alue- tai paikallisviranomaisten henkilöstö ja työntekijät, jotka osallistuvat vastaanottoon (myös turvapaikkamenettelyihin), kotouttamiseen ja vapaaehtoiseen paluumuuttoon liittyvien järjestelyjen toteuttamiseen. Rahastosta tuettavien toimien avulla on pyrittävä parantamaan lopullisten edunsaajien vastaanoton, kotouttamisen ja vapaaehtoisen paluumuuton edellytyksiä yhteisön lainsäädännössä vahvistettujen vähimmäisvaatimusten mukaisesti siten, että voidaan parantaa jäsenvaltioiden järjestelmien kapasiteettia ja edistää yhteistyötä eri toimijoiden kesken (jäsenvaltioiden yksiköt, alue- ja paikallisyhteisöt, valtiosta riippumattomat järjestöt sekä pakolaisyhteisöjen omat organisaatiot). Yhteisön tasolla toteutettavien toimien avulla on pyrittävä kehittämään tietojenvaihtoa sekä parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja siirtämistä (mm. yhteisön lainsäädännössä määritellyt vähimmäisvaatimukset ylittävien vaatimusten toteuttamista). Rahastosta tuettavat toimet toteutetaan avustuksina, jotka myönnetään ehdotuspyyntöjä tai julkisia hankintoja koskevien säännösten mukaisesti. Tuettavien toimien on edistettävä monivuotisissa ja vuotuisissa ohjelmissa määriteltyjen strategisten tavoitteiden toteutumista. Yhteisön osuus hankkeiden rahoituksesta voi olla enintään: - Jäsenvaltioissa toteutettavien toimien osalta 50 prosenttia yksittäisen hankkeen kokonaiskustannuksista. Osuutta voidaan korottaa 60 prosenttiin erityisen innovatiivisten tai valtioiden rajat ylittävien kumppanuuksien pohjalta toteutettavien hankkeiden osalta ja 75 prosenttiin koheesiorahaston piiriin kuuluvissa jäsenvaltioissa toteutettavien hankkeiden osalta. - Yhteisön toimien osalta 80 prosenttia yksittäisen hankkeen kokonaiskustannuksista. Rahastosta myönnetään hankkeille yhteisön tukea pääsääntöisesti enintään kolmeksi vuodeksi, edellyttäen että määräajoin suoritettava tarkastelu osoittaa hankkeen toteuttamisen etenevän sovitulla tavalla. 5.3 Toteutusta koskevat yksityiskohtaiset säännöt ERF:n ensimmäinen vaihe (2000-2004, neuvoston päätös 2000/596/EY) perustui hallinnoinnin jakamiseen komission ja jäsenvaltioiden kesken. Myös ERF:n toisessa vaiheessa on perusteltua delegoida tietyt hallinnointitehtävät, kuten talousarviomäärärahojen toteuttaminen jäsenvaltioihin. Tämä on järkevää erityisesti kun otetaan huomioon jäsenvaltioiden nykyisten turvapaikkajärjestelmien erot ja toisaalta tarve tukea aloitteita, joiden avulla voidaan saavuttaa tuloksia ja vaikuttaa jäsenvaltioissa oleskelevien henkilöiden tilanteeseen sekä vastaanottoon, kotouttamiseen ja paluumuuttoon liittyviin järjestelyihin. Näiden tehtävien delegointi on perusteltua myös siksi, että ERF:n varoja ehdotetaan toisessa vaiheessa huomattavasti lisättävän. ERF:n I vaiheen tulosten tarkastelu, tarve vahvistaa komission roolia erityisesti toimien suunnittelun ja tietojen levittämisessä sekä äskettäin voimaan tullut uusi varainhoitoasetus ja sen soveltamissäännöt, joissa täsmennetään sääntöjä julkisen vallan tehtävien delegoimisesta ulkopuolisille instituutioille ja organisaatioille, vahvistavat näkemystä, jonka mukaan ERF:n II vaiheen hallinnointi on parasta jakaa delegoimalla osa hallinnointitehtävistä jäsenvaltioille. Nämä puolestaan nimeävät ERF:n toimia hallinnoimaan tietyt kansalliset julkiset elimet tai yksityisoikeudelliset organisaatiot, joille on uskottu julkisen palvelun tehtävä ja jotka pystyvät esittämään riittävät taloudelliset takeet ja noudattavat täytäntöönpanosäännöissä vahvistettuja edellytyksiä (ERF:n vastuuviranomaiset). Tekniseen tukeen myönnettäviä määrärahoja korotetaan. Määrä muodostuu kiinteästä osuudesta (30 000 euroa) ja vaihtuvasta osuudesta, joka saa olla enintään 5 prosenttia jäsenvaltion vuotuisesta rahoitusosuudesta. Teknisen tuen määrärahoilla on tarkoitus kattaa kokonaan tai osittain menot, jotka liittyvät tarjouspyyntöjen järjestämiseen, hankkeiden valintaan, hankkeiden yleis-, sopimus- ja rahoitushallintoon, tiedottamiseen ja tietojen levittämiseen, seurantaan ja arviointiin sekä tarkastuksiin ja ensimmäisen tason tilintarkastukseen. Komissio laatii yleis- ja taloushallintoa varten yhteiset säännöt sekä yhteiset hallinnointivälineet. Yhteisen hallintorakenteen avulla voidaan toteuttaa seuraavat vaatimukset: - kustannustehokkuuden parantaminen (mm. siksi, että kansallisten ohjelmien on vastattava kansallisessa turvapaikkajärjestelyssä havaittuihin tarpeisiin, ja koska kohderyhmille ja edunsaajille on erittäin tärkeää saada tietoa ja osallistua hallintomenettelyihin omalla kielellään), - komission osallistuminen tiiviimmin ERF:n strategiseen ja operatiiviseen täytäntöönpanoon, - niiden vaikeuksien ratkaiseminen, joita eräissä jäsenvaltioissa aiheutui ERF:n I vaiheen aikana siitä, että hajautettu hallinnointi vaati niiltä kohtuuttomia ponnistuksia suhteessa yhteisön toimenpiteistä saatuihin etuihin, ja toive saada ERF:n hallinnoinnista vastaavien kansallisten hallintoelimien käyttöön nykyistä täsmällisemmät yhteiset välineet (tämä koskee erityisesti uusia jäsenvaltioita). Mm. rahoitushallintoon liittyvien tehtävien delegoiminen jäsenvaltioille, missä näitä tehtäviä hoitavat ERF:n kansalliset vastuuviranomaiset, yksinkertaistaa hallinnointia sekä parantaa hallinto- ja tietojärjestelmien johdonmukaisuutta ja yhteensopivuutta. Komissio hallinnoi "yhteisön toimia" keskitetysti asiaa koskevien säädösten (julkiset hankinnat, ehdotuspyynnöt) mukaisesti. 6. RAHOITUSVAIKUTUKSET 6.1 Kokonaisrahoitusvaikutus, B osa (koko ohjelmakaudeksi) 6.1.1 Rahoitustuki Budjettikohta 18 03 03 - Euroopan pakolaisrahasto miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> Budjettikohta 18 03 04 - Hätätoimenpiteet pakolaistulvan yhteydessä (p.m. -merkintä) miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> 6.1.2 Tekninen ja hallinnollinen apu, tukimenot ja tietotekniikkakustannukset (maksusitoumusmäärärahat) 18 01 04 02 - Euroopan pakolaisrahasto - Hallintomenot miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> 18 01 04 03 - Hätätoimenpiteet pakolaistulvan yhteydessä - Hallintomenot miljoonaa euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> 6.2. Toimenpidekohtainen kustannuslaskelma, B osa (koko ohjelmakaudeksi) Maksusitoumusmäärärahat milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) >TAULUKON PAIKKA> 7. VAIKUTUKSET HENKILÖSTÖÖN JA HALLINTOMENOIHIN 7.1. Vaikutus henkilöstöön >TAULUKON PAIKKA> 7.2 Henkilöstön taloudellinen kokonaisvaikutus >TAULUKON PAIKKA> Määrät vastaavat 12 kuukauden kokonaismenoja rahoitusvälineen hallintotarpeiden perusteella vuodesta 2008 alkaen. Hallinnolliset ja henkilöstötarpeet täytetään asteittain hallinnoivalle pääosastolle määrärahojen vuosittaisessa jakomenettelyssä myönnettyjen määrärahojen puitteissa. .3 Muut toimesta johtuvat hallintomenot >TAULUKON PAIKKA> Määrät vastaavat 12 kuukauden kokonaismenoja rahoitusvälineen hallintotarpeiden perusteella vuodesta 2008 alkaen. (1) Mainittava komitean laji sekä ryhmä, johon se kuuluu. I. Yhteensä vuodessa (7.2 + 7.3) // 3 409 200 EUR II. Toimen kesto // 6 vuotta III. Toimen kokonaiskustannukset // 17 386 920 EUR 8. SEURANTA JA ARVIOINTI 8.1 Seurantajärjestelmä Suunnitellun hallintojärjestelmän puitteissa kaikissa jäsenvaltioissa otetaan hankkeiden esittämistä, seurantaa ja arviointia varten käyttöön vähimmäisvaatimuksiin perustuvat menettelyt. Tätä varten eri toimille määritellään yhteiset indikaattorit, joita koskevat tiedot kerätään hankkeiden täytäntöönpanokertomusten laatimisen yhteydessä. Myös rahoitushallintoa varten kehitetään yhdessä jäsenvaltioiden kanssa yhteinen hallintojärjestelmä (ja yhteinen atk-järjestelmä), jotta voidaan varmistaa, että seuranta perustuu tuettujen ohjelmien ja hankkeiden yhteisiin täytäntöönpanosääntöihin. 8.2 Arvioinnin yksityiskohtaiset säännöt ja arviointijaksot Toimia arvioidaan useaan kertaan sekä kansallisella että yhteisön tasolla. Arviointien aikataulu perustuu ERF:n monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun, jonka mukaan toiminta toteutetaan kahdella ohjelmakaudella, vuosina 2005-2007 ja 2008-2010. Päätösehdotuksessa esitetään seuraava arviointiaikataulu: - 31. joulukuuta 2006: jäsenvaltioiden kansalliset kertomukset, joissa arvioidaan rahastosta tuettujen toimien täytäntöönpanoa. Tämän kertomuksen perusteella komissio laatii viimeistään 30. huhtikuuta 2007 arviointikerto