1.

suosittaa neuvostolle, että a) pelastuspalvelun ja humanitaarisen avun sisällyttäminen yhden, humanitaarisesta avusta ja kriisinhallintatoimista vastaavan komissaarin vastuualueelle parantaa synergiaa komission sisällä ja osaltaan lisää Euroopan unionin katastrofiavun johdonmukaisuutta kokonaisuudessaan; b) pelastuspalvelun ja humanitaarisen avun työskentelymenetelmät ECHO:ssa yhdennetään tiiviimmin säilyttäen samalla niiden erityispiirteet siten, että niiden tehtävät erotetaan jatkossakin selvästi toisistaan, jotta voidaan maksimoida synergiavaikutukset ja täydentävyys ja lisätä tehokkuutta; katastrofiapuun tai humanitaarisiin toimiin osallistuvan sotilas- ja siviilihenkilöstön sekä avustustyöntekijöiden olisi toimittava sitoutumattomuutta, puolueettomuutta ja riippumattomuutta koskevien periaatteiden mukaisesti; c) pelastuspalveluresurssien käytön humanitaarisessa kriisissä olisi oltava tarvelähtöistä ja humanitaarista apua täydentävää sekä johdonmukaista sen kanssa humanitaarista apua koskevan eurooppalaisen konsensuksen sekä Yhdistyneiden kansakuntien suuntaviivojen (Oslon suuntaviivojen) mukaisesti, jotta voidaan taata sitoutumattomuutta, humaanisuutta, puolueettomuutta ja riippumattomuutta koskevien humanitaaristen periaatteiden noudattaminen; d) luonnonkatastrofien tai ihmisen aiheuttamien katastrofien yhteydessä annettavalla EU:n avulla olisi pyrittävä mahdollisuuksien mukaan tukemaan paikallista talouselämää esimerkiksi siten, että hankitaan paikallisesti tai alueellisesti tuotettuja elintarvikkeita, sekä varmistamaan maanviljelijöille tarvittavat aineelliset resurssit maaseudun elinkeinoelämän saamiseksi uudelleen käyntiin; e) neuvosto ja komissio selkeyttävät Euroopan ulkosuhdehallinnon ja komission välisiä yhteistyö- ja koordinointijärjestelyjä avun hallinnassa, kun on kyse Euroopan unionin ulkopuolella sattuneista laajamittaisista katastrofeista; f) koordinointitoimet olisi toteutettava paikallistasolla yhteistyössä asianomaisen valtion hallituksen kanssa siten, että käytetään EU:n ja jäsenvaltioiden paikan päällä olevia edustajia varmistamaan, että vahinkoja kärsineiden paikallisalueiden tarpeisiin vastataan kohdistetusti ja asiantuntevasti; g) neuvosto harkitsee ensi sijassa Euroopan unionin katastrofivalmiuksien vahvistamista, erityisesti Euroopan pelastuspalvelujoukkojen perustamista koskevien keskustelujen valossa, ja toteuttaa Euroopan parlamentin toistuvat pyynnöt, jotka koskevat Barnier'n vuoden 2006 selonteossa esitettyjen ehdotusten panemista täytäntöön; h) perustetaan välittömästi EU:n pelastuspalvelujoukot, joiden on saatava käyttöönsä tarvitsemansa asianmukaiset teknologiset ja tekniset resurssit; i) parannetaan koordinointia suuronnettomuuksien ja luonnonkatastrofien jälkeen toteutettavissa operaatioissa jäsenvaltioiden avustusjärjestöjen ja pelastuspalvelumekanismien sekä ECHO:n ja mahdollisten tulevien Euroopan pelastuspalvelujoukkojen välillä; j) komissiota kehotetaan kehittämään edunsaajavaltioiden hallitusten, paikallisviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan järjestöjen kanssa ohjelmia, jotka koskevat katastrofien ennaltaehkäisemistä ja kykyä vastata hätätilanteisiin yhteisön tasolla; k) neuvosto hyväksyy tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen (komission ehdotuksesta) toimenpiteitä, joilla parannetaan EU:n nykyisen, jäsenvaltioiden tilapäiseen ja vapaaehtoiseen osallistumiseen perustuvan pelastuspalvelumekanismin ennakointi- ja suunnitteluvalmiuksia; nämä toimenpiteet voisivat sisältää EU:n valmistelutoimen alla testattuja järjestelyjä, mukaan lukien EU:n tason rahoitus, resurssien vapaaehtoinen yhdistäminen, olemassa olevien valmiuksien kartoittaminen, tapahtumakulkujen määrittäminen ja uusien harjoitustoimien kehittäminen; l) budjettien, joista määrärahoja myönnetään luonnonkatastrofeihin tai humanitaarisiin toimiin, olisi oltava realistisia ja perustuttava aikaisemmilta vuosilta saatuihin kokemuksiin; m) Euroopan pelastuspalvelujoukkojen olisi pohjauduttava EU:n pelastuspalvelumekanismille, niiden olisi näin ollen optimoitava käytettävissä olevat välineet, mikä parantaisi tehokkuutta ja näkyvyyttä ja logistiikan sekä henkilöresurssien vapaaehtoista vastavuoroista hyödyntämistä katastrofeihin reagoimiseksi, sekä valmistelevien toimien yhteydessä tehtyjen kriisinhallintatoimien toteuttamiseksi, ja niiden avulla Euroopan unionin olisi voitava koota tarvittavat resurssit hätäavun antamiseksi 24 tunnin kuluessa katastrofin sattumisesta; n) Euroopan pelastuspalvelujoukkojen on: — perustuttava tarpeiden arviointiin, johon osallistuvat kaikki humanitaarisen alan toimijat — oltava siviilijoukkoja — toimittava Euroopan unionin lipun alla — noudatettava kansainvälistä humanitaarista oikeutta — kunnioitettava jäsenvaltioiden osallistumisen vapaaehtoista luonnetta suunnitelluissa toimissa — perustuttava taakan jakamisen periaatteelle — oltava valmis hyväksymään kolmansien maiden osallistuminen — tunnustettava YK:n kattava rooli kansainvälisen avun koordinoinnissa Euroopan unionin alueen ulkopuolella — oltava ennakoivasti järjestetyt erilaisten skenaarioiden mukaisesti; o) erityisesti humanitaaristen avustustoimien yhteydessä sekä Haitin ja Pakistanin operaatioista saatujen kokemusten perusteella EU:n olisi mahdollisuuksien mukaan toimittava YK:n koordinoinnin alaisena ja keskityttävä niihin aloihin, joilla sen toiminta voi tuottaa suurempaa lisäarvoa; p) Euroopan pelastuspalvelujoukot voisivat perustua joidenkin jäsenvaltioiden sitoumukseen antaa vapaaehtoisesti käyttöön ennalta määrättyjä pelastuspalveluyksiköitä, jotka ovat valmiita toimimaan välittömästi seuranta- ja tiedotuskeskuksen (MIC) koordinoimissa EU:n toimissa; useimmat näistä moduuleista, jotka ovat jo käytettävissä jäsenvaltioissa eivätkä näin ollen aiheuttaisi merkittäviä lisäkustannuksia, pysyisivät edelleen jäsenvaltioiden valvonnassa, ja valmiudessa olevien moduulien käyttöönotto muodostaisi EU:n pelastuspalvelujärjestelmän ytimen vastattaessa katastrofeihin EU:ssa ja sen ulkopuolella; q) täydentävät pelastuspalveluyksiköt voisivat olla EU:n rahoittamia, kun on kyse tietyistä erityistarpeista, joiden kohdalla on havaittu aukkokohtia ja EU:n toiminta toisi lisäarvoa; on tärkeää lisätä kuljetuksen rahoitusta ja kehittää valmiudessa olevia kuljetusyksiköitä; r) katastrofivalmiuteen on kehitettävä kattava ja ennakoiva lähestymistapa, jonka avulla koordinoidaan unionin ja sen jäsenvaltioiden toimintakeinoja, kuten kriisinhallintaa (siviili- ja sotilasvoimin), taloudellista tukea ja talouden kehittämistä tai sosiaali- ja ympäristöpolitiikkaa; siirtymistä katastrofivalmiudesta katastrofin jälkeiseen jälleenrakentamiseen pitäisi tässä yhteydessä johtaa tehokkaammin; palauttaa mieleen ehdotuksen perustaa Lissabonin sopimuksessa (214 artiklan 5 kohta) tarkoitetut Euroopan humanitaarisen avun vapaaehtoisjoukot ja rohkaisee komissiota ja neuvostoa, ottaen huomioon Euroopan vapaaehtoistyön teemavuoden 2011, paneutumaan yhdessä Euroopan parlamentin kanssa mahdollisimman pian vapaaehtoisjoukkojen toimintaa koskevien sääntöjen ja menettelyiden laatimiseen, varsinkin kun eräissä jäsenvaltioissa on käynnistetty vastaavanlaisia aloitteita; s) sotilasresurssien ja sotilaallisten valmiuksien käytön katastrofiavussa, erityisesti humanitaarisiin avustustoimiin tarkoitetun logistiikka-, kuljetus- ja infrastruktuurituen, olisi oltava poikkeuksellista; niitä olisi käytettävä ”viimeisenä keinona” ja noudattaen aina olemassa olevia sopimuksia, kuten humanitaarista apua koskeva eurooppalaista konsensusta ja Oslon suuntaviivoja sotilas- ja siviilipuolustusvoimien käyttöä varten katastrofiavussa; t) sotilaallista voimaa ja pelastuspalveluvoimavaroja pitäisi käyttää viimeisenä vaihtoehtona katastrofiavun toimittamisessa eurooppalaisen humanitaarista apua koskevan konsensuksen ja Oslon suuntaviivojen mukaisesti; sotilaalliset resurssit ovat usein katastrofitoimien merkittävä osatekijä yhdessä pelastuspalvelutoiminnan ja humanitaarisen avun kanssa, ja että sotilaallisia voimavaroja voidaan tarvita valmiuksien kriittisten puutteiden paikkaamiseksi (erityisesti kun on kyse strategisista ilmakuljetuksista, erikoisresursseista sekä raskaasta kalustosta ja kuljetuskapasiteetista); on kehitettävä laaja-alainen lähestymistapa ja että siviili- ja sotilasvoimavarojen yhteistyötä olisi parannettava sekä tunnistettava alueita, joilla jäsenvaltiot voivat yhdistää pyrkimyksensä ja voimavaransa EU:n tasolla EU:n katastrofitoimien tukemiseksi, mikä on erityisen tärkeää vaikeassa taloudellisessa tilanteessa; u) on tarpeen rakentaa jatkuvasti käytettävissä olevat EU:n siviilivoimavarat, joiden toiminta on riippumatonta sotilaallisista rakenteista, sekä kartoittaa aloja, joilla jäsenvaltiot voivat yhdistää toimiaan ja valmiuksiaan EU:n tasolla tässä yhteydessä; v) neuvosto ja komissio tekevät yhteistyötä pannessaan täytäntöön näkyvyyttä koskevaa toimintasuunnitelmaa, jonka olisi sisällettävä konkreettisia toimia EU:n katastrofiavun näkyvyyden lisäämiseksi; w) käytetään ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuista seurantajärjestelmää (GMES) potentiaalisten kriisialueiden valvomiseen, mikä mahdollistaa paremman valmistautumisen humanitaarisen avun lähettämisessä; on ratkaisevan tärkeää perustaa mekanismi, jolla seurataan EU:n toimia ja arvioidaan käytettyä apua; x) korotetaan tutkimusbudjetteja ja kehitetään teollisuuskapasiteettia (esimerkiksi satelliittikuvausta GMES-ohjelman yhteydessä), jotta voidaan tehostaa katastrofien hallinnoinnin vaiheita; y) neuvosto ottaa edellä olevat suositukset huomioon tarkastellessaan komission tulevaa, jo ilmoittamaa tiedonantoa Euroopan unionin katastrofivalmiuksien lujittamisesta, ja antaessaan sitä koskevia päätelmiä;