EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 20.12.2017 COM(2017) 790 final 2017/0359(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista sekä asetusten (EU) N:o 575/2013, (EU) N:o 600/2014 ja (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) {SWD(2017) 481 final}



PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA • Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet EU tarvitsee vahvemmat pääomamarkkinat, jotka antavat mahdollisuuden edistää investointeja, avata yrityksille uusia rahoituslähteitä, tarjota kotitalouksille parempia mahdollisuuksia ja lujittaa talous- ja rahaliittoa. Komissio on sitoutunut ottamaan käyttöön kaikki rakenneosat, jotka tarvitaan vielä, jotta pääomamarkkinaunioni voidaan toteuttaa vuoteen 2019 mennessä. Sijoituspalveluyritykset tarjoavat monenlaisia palveluja (kuten sijoitusneuvontaa, salkunhoitoa, välitystoimintaa ja toimeksiantojen toteuttamista), jotka antavat sijoittajille mahdollisuuden päästä arvopaperi- ja johdannaismarkkinoille. Sijoituspalveluyritykset ja niiden tarjoamat palvelut ovat olennainen osa hyvin toimivaa pääomamarkkinaunionia. Niiden tärkeänä tehtävänä on helpottaa säästö- ja sijoitusvirtojen kulkua EU:ssa tarjoamalla erilaisia palveluja, joilla tuetaan tehokasta pääoman kohdentamista ja riskienhallintaa. Sijoituspalveluyrityksiä on kaikissa jäsenvaltioissa. Euroopan pankkiviranomaisen (EPV) keräämien tietojen mukaan Euroopan talousalueella (ETA) oli vuoden 2015 lopussa 6 051 sijoituspalveluyritystä. Niihin kuuluu yrityksiä, jotka tarjoavat suppeaa palveluvalikoimaa vähittäisasiakkaille sekä yrityksiä, jotka tarjoavat useita palveluja monenlaisille vähittäisasiakkaille, ammattimaisille asiakkaille ja yritysasiakkaille. EPV:ltä saatujen tietojen perusteella noin 85 prosenttia ETA-alueen sijoituspalveluyrityksistä rajoittaa toimintansa ·sijoitusneuvonnan tarjoamiseen ·toimeksiantojen vastaanottamiseen ja välittämiseen ·sijoitussalkkujen hoitamiseen ja ·toimeksiantojen toteuttamiseen. Yhdistyneellä kuningaskunnalla, joka on tärkeä pääomamarkkinoiden ja sijoitustoiminnan keskus, on eniten ETA-alueen sijoituspalveluyrityksiä, sillä noin puolet näistä yrityksistä on sijoittautunut Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, jonka jälkeen niitä on eniten Saksassa, Ranskassa, Alankomaissa ja Espanjassa. Useimmat ETA-alueen sijoituspalveluyrityksistä ovat pieniä tai keskisuuria yrityksiä (pk-yrityksiä). EPV:n arvion mukaan noin kahdeksalla sijoituspalveluyrityksellä, jotka ovat keskittyneet pääasiassa Yhdistyneeseen kuningaskuntaan, on hallinnassaan noin 80 prosenttia kaikkien sijoituspalveluyritysten varoista ETA-alueella. Tämän perusteella komissio ilmoitti pääomamarkkinaunionia koskevasta toimintasuunnitelmasta laatimassaan väliarvioinnissa, että se ehdottaisi yhtenä uutena pääomamarkkinoita vahvistavana ja pääomamarkkinaunionia edistävänä ensisijaisena toimena tehokkaampaa sijoituspalveluyritysten vakavaraisuus- ja valvontakehystä, joka mukautettaisiin yritysten kokoon ja luonteeseen. Toimen tavoitteena olisi edistää kilpailua sekä tarjota sijoittajille uusia mahdollisuuksia ja parempia keinoja hallita riskejään. Koska Yhdistyneen kuningaskunnan sijoituspalveluyritykset ovat olleet keskeisessä asemassa tällä alalla, Yhdistyneen kuningaskunnan päätös erota EU:sta tekee vielä tarpeellisemmaksi päivittää EU:n sääntelykehystä, jotta voidaan tukea tätä kehitystä. Ehdotukset, joihin kuuluvat tämän asetus ja siihen liittyvä direktiivi, on sisällytetty komission työohjelmaan vuodeksi 2017 sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskevan REFIT-ohjelman toimena. Ehdotusten tavoitteena on varmistaa, että sijoituspalveluyrityksiin sovelletaan sellaisia pääoma-, maksuvalmius- ja muita keskeisiä vakavaraisuusvaatimuksia ja vastaavia valvontajärjestelyjä, jotka on mukautettu niiden liiketoimintaan mutta riittävät kuitenkin kattamaan sijoituspalveluyritysten riskit vakavaraisuuden kannalta terveellä tavalla, jotta voidaan turvata rahoitusjärjestelmän vakaus EU:n rahoitusmarkkinoilla. Ehdotukset perustuvat uudelleentarkasteluun, joka on tehty asetuksen (EU) N:o 575/2013, jäljempänä ”vakavaraisuusasetus”, 493 artiklan 2 kohdan, 498 kohdan 2 kohdan, 508 artiklan 2 kohdan ja 508 artiklan 3 kohdan nojalla. Vakavaraisuusasetus muodostaa yhdessä direktiivin 2013/36/EU, jäljempänä ”vakavaraisuusdirektiivi”, kanssa sijoituspalveluyritysten nykyisen vakavaraisuuskehyksen. Hyväksyessään näitä säädöstekstejä lainsäädäntövallan käyttäjät päättivät, että sijoituspalveluyrityksiin sovellettua kehystä tarkastellaan uudelleen, koska sen säännöt on suurelta osin tarkoitettu luottolaitoksille. Toisin kuin luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset eivät ota vastaan talletuksia tai myönnä lainoja. Tämä tarkoittaa sitä, että ne altistuvat huomattavasti vähemmän luottoriskille ja sille riskille, että tallettajat nostavat rahansa lyhyellä varoitusajalla. Sijoituspalveluyritykset keskittyvät palveluissaan rahoitusvälineisiin, ja toisin kuin talletukset, niitä ei makseta nimellisarvon mukaisesti vaan niiden arvo seuraa markkinakehitystä. Sijoituspalveluyritykset kilpailevat kuitenkin luottolaitosten kanssa sijoituspalvelujen tarjoamisessa, sillä luottolaitokset voivat tarjota asiakkailleen sijoituspalveluja pankkitoimilupansa nojalla. Sen vuoksi luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset ovat kaksi laadullisesti erilaista laitostyyppiä, joilla on erilaiset ensisijaiset liiketoimintamallit mutta jonkin verran päällekkäisyyttä palveluissa, joita ne voivat tarjota. Sijoituspalveluyrityksiin on luottolaitosten tavoin sovellettu EU:n vakavaraisuussääntöjä vuodesta 1993, jolloin ensimmäinen EU:n kehys, jolla on säännelty sijoituspalveluyritysten toimintaa, tuli voimaan. Kyseinen kehys on korvattu rahoitusvälineiden markkinoista annetulla direktiivillä (MiFID-direktiivi), ja tammikuusta 2018 alkaen se korvataan MiFID II -direktiivin ja rahoitusmarkkina-asetuksen (MiFIR-asetus)muodostamalla kehyksellä. Tässä kehyksessä vahvistetaan toimiluvan myöntämisedellytykset, organisaatiota ja liiketoiminnan harjoittamista koskevat vaatimukset, joiden mukaisesti sijoituspalveluja voidaan tarjota sijoittajille, sekä muut vaatimukset, joilla säännellään rahoitusmarkkinoiden asianmukaista toimintaa. Sijoituspalveluyrityksiin sovelletaan MiFID-direktiivin ohella vakavaraisuusasetuksessa ja ‑direktiivissä sijoituspalveluyrityksille vahvistettua vakavaraisuuskehystä. Yleensä rahoituslaitosten vakavaraisuusvaatimusten tarkoituksena on i) varmistaa, että laitoksilla on riittävät resurssit pysyä taloudellisesti elinkelpoisina ja tarjota palvelujaan taloussuhdanteista riippumatta, tai ii) mahdollistaa laitosten toiminnan hallittu alasajo aiheuttamatta tarpeetonta taloudellista vahinkoa laitosten asiakkaille tai niiden markkinoiden vakaudelle, joilla laitokset toimivat. Näin ollen vakavaraisuusvaatimuksissa olisi huomioitava riskit, joille eri rahoituslaitokset altistuvat ja joita ne aiheuttavat, vaatimusten olisi oltava oikeassa suhteessa riskien toteutumisen todennäköisyyteen, ja niissä olisi yleisesti ottaen löydettävä tasapaino eri rahoituslaitosten turvallisuuden ja vakauden varmistamisen ja liiallisten kustannusten välttämisen välillä, sillä korkeat kustannukset voivat estää laitoksia harjoittamasta liiketoimintaansa taloudellisesti kannattavalla tavalla. Järjestelmän kannalta merkittäviin sijoituspalveluyrityksiin, joista tietyt yritykset määritellään maailmanlaajuisiksi ja muiksi järjestelmän kannalta merkittäviksi laitoksiksi vakavaraisuusdirektiivin 131 artiklan mukaisesti, olisi edelleen sovellettava vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin muodostamaa kehystä, myös komission 23. marraskuuta 2016 ehdottamia muutoksia, ehdotuksiin sisältyvän, laitosten määrittämistä koskevan tarkistetun lähestymistavan mukaisesti. Näille yrityksille on nimittäin tyypillistä se, että ne aiheuttavat riskejä ja ottavat vastatakseen riskeistä merkittävässä määrin kaikkialla sisämarkkinoilla. Sijoituspalveluyrityksiin kohdistuu niiden toiminnan vuoksi luottoriski, joka on pääasiassa vastapuolen luottoriskin muodossa, sekä markkinariski sellaisten positioiden osalta, jotka ne ottavat omaan lukuunsa asiakkaidensa puolesta tai omasta puolestaan. Tästä syystä niistä aiheutuu suurempi riski rahoitusjärjestelmän vakaudelle niiden koon ja sidossuhteiden vuoksi. Näiden riskien perusteella järjestelmän kannalta merkittäviä sijoituspalveluyrityksiä olisi pidettävä luottolaitoksina, jotta voidaan varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset.

Kuten syyskuussa 2017 annetussa komission tiedonannossa Euroopan valvontaviranomaisten uudelleentarkastelusta todetaan, tämä tarkoittaisi muun muassa sitä, että järjestelmän kannalta merkittävien sijoituspalveluyritysten toiminnot ovat pankkiunioniin osallistuvissa jäsenvaltioissa EKP:n suorassa valvonnassa yhteisessä valvontamekanismissa. Tällä hetkellä nämä yritykset sijaitsevat pääasiassa Yhdistyneessä kuningaskunnassa, mutta ne harkitsevat parhaillaan siirtävänsä osan toiminnoistaan EU-27:n jäsenvaltioihin, erityisesti pankkiunioniin osallistuviin jäsenvaltioihin. Vaikka kyse on vain pienestä määrästä yrityksiä, niiden osuus on kuitenkin merkittävä EU:n kaikkien sijoituspalveluyritysten varojen kokonaisarvosta ja liiketoiminnan volyymista. Muille sijoituspalveluyrityksille on ongelmallisempaa se, että nykyisessä vakavaraisuuskehyksessä keskitytään luottolaitoksiin ja niille aiheutuviin ja niiden aiheuttamiin riskeihin sijoituspalveluyritysten sijasta. Nykyisissä säännöissä ei pääsääntöisesti käsitellä nimenomaan näiden yritysten tarjoamia palveluja eikä riskejä, joita ne saattavat aiheuttaa. Kahdeksasta sijoituspalvelusta, joita sijoituspalveluyrityksillä on lupa suorittaa MiFID-direktiivin nojalla, vakavaraisuusasetuksessa säädetään selkeästi vastaavista vaatimuksista vain seuraavien osalta: i) omaan lukuun tapahtuva kaupankäynti ja ii) merkintäsitoumusten antaminen rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskulle tai rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskun toteuttaminen kiinteän sitoumuksen pohjalta. Tällaiset vaatimukset puuttuvat muiden sijoituspalvelujen (toimeksiantojen vastaanottaminen ja välittäminen, toimeksiantojen toteutus, salkunhoito, sijoitusneuvonta, rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskun järjestäminen ilman merkintätakausta ja monenkeskisen kaupankäyntijärjestelmän ylläpito) osalta, minkä vuoksi näihin toimintoihin liittyvät riskit on katettu vain likimääräisesti. Vaikka riskit ovatkin joissakin tapauksissa vähäisiä, riskejä, joita näistä toiminnoista aiheutuu yritykselle ja näin ollen myös yrityksen asiakkaille ja laajemmille markkinoille, ei ole katettu kohdennetusti. Tästä seuraa kolme pääongelmaa, joita arvioidaan ehdotuksiin liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. Ensinnäkin, vaikka kehyksessä on poikkeuksista säätämällä otettu jossain määrin huomioon sijoituspalveluyritysten erilaiset liiketoimintaprofiilit, kehyksen nojalla tapahtuva sääntely on yleisesti ottaen huomattavan monimutkaista monille yrityksille. Toiseksi, kehyksen yksityiskohtaiset vaatimukset ja poikkeukset muodostavan karkean ja riskit huomiotta jättävän arvion sijoituspalveluyritykselle aiheutuvista ja sen aiheuttamista todellisista riskeistä, jotka eroavat pankkeihin liittyvistä riskeistä. Kolmanneksi, kehykselle ominaisen monimutkaisuuden ja riskiherkkyyden puuttumisen vuoksi kehyksen täytäntöönpano jäsenvaltioissa luo hajanaisuutta sijoituspalveluyritysten yleisessä sääntely-ympäristössä ja mahdollistaa toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäytön, joka vaikuttaa vahingollisesti. Tämä voi uhata sisämarkkinoiden eheyttä ja toimintaa. Ehdotusten tavoitteina on puuttua nykyisen kehyksen ongelmiin ja samalla helpottaa mahdollisuuksien mukaan sijoituspalveluyritysten liiketoiminnan aloittamista ja harjoittamista. Niissä ehdotetaan vakavaraisuuskehystä, joka on mukautettu paremmin sijoituspalveluyritysten liiketoimintamalleihin. Kehys koostuu sijoituspalveluyrityksiin sovellettavista asianmukaisemmista ja riskiherkemmistä vaatimuksista, jotka kohdistuvat paremmin sijoituspalveluyritykselle eri liiketoimintamalleissa aiheutuviin ja sen aiheuttamiin riskeihin. Lisäksi ne muodostavat yksinkertaisemman sääntelyvälineistön, jonka avulla vakavaraisuusvalvonnasta vastaavat viranomaiset voivat tehokkaasti harjoittaa valvontaa. Vakavaraisuusasetuksen artikloissa annetun toimeksiannon mukaisesti sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskehyksen uudelleentarkastelu on toteutettu kuullen EPV:tä, Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaista (EAMV) ja näissä Euroopan valvontaviranomaisissa edustettuina olevia kansallisia toimivaltaisia viranomaisia. Komission ensimmäisen joulukuussa 2014 esitetyn neuvontapyynnön jälkeen EPV julkaisi joulukuussa 2015 ensimmäisen sijoituspalveluyritysten nykyistä vakavaraisuuskehystä käsittelevän kertomuksensa, jossa se kehotti tekemään muutoksia nykyiseen, kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin sovellettavaan lähestymistapaan, lukuun ottamatta suurimpia ja järjestelmän kannalta merkittävimpiä sijoituspalveluyrityksiä. Komission toisen, kesäkuussa 2016 esitetyn neuvontapyynnön jälkeen EPV julkaisi marraskuussa 2016 kuulemista varten keskusteluasiakirjan, jossa keskityttiin mahdolliseen uuteen vakavaraisuusjärjestelmään, jota sovellettaisiin valtaosaan sijoituspalveluyrityksistä. Syyskuussa 2017 EPV julkaisi lopulliset suosituksensa, joissa se otti huomioon saamansa palautteen ja täydentävät tiedot, jotka se oli kerännyt sijoituspalveluyrityksiltä yhdessä kansallisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Ehdotukset perustuvat näihin suosituksiin kaikilta keskeisiltä osiltaan lukuun ottamatta järjestelmän kannalta merkittävien sijoituspalveluyritysten määrittämistä. Tätä selitetään tarkemmin ehdotuksiin liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa ja yhteenvetona jäljempänä olevassa kohdassa ”Vaikutustenarviointi”. • Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Tämä ehdotus täydentää käynnissä olevaa vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin mukaisen luottolaitoksiin sovellettavan järjestelmän uudelleentarkastelua, joka on seurausta komission 23. marraskuuta 2016 hyväksymistä ehdotuksista, joissa kaikille muille kuin järjestelmän kannalta merkittäville sijoituspalveluyrityksille annetaan mahdollisuus jättäytyä järjestelmän tarkistettujen säännösten ulkopuolelle. Tämä vaihtoehto esitettiin tunnustaen samalla, että tarkistettuja säännöksiä laadittaessa ei ollut ajateltu useimpia sijoituspalveluyrityksiä ja että nämä säännökset olisivat mutkistaneet nykyistä säännöstöä entisestään. Useimpia sijoituspalveluyrityksiä koskevan vakavaraisuusjärjestelmän uudelleentarkastelu, jota esitetään myös tässä ehdotuksessa, oli jo tuolloin käynnissä. Siinä yhteydessä katsottiin olevan kohtuutonta soveltaa kyseisiin yrityksiin vielä mutkikkaampaa järjestelmää vain lyhyen ajan siihen asti, kun uutta järjestelmää alettaisiin soveltaa. Sen vuoksi tällä ehdotuksella luodaan uusi järjestelmä useimmille sijoituspalveluyrityksille siirtämällä ne kokonaan pois vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin muodostamasta kehyksestä. Vain järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset jätetään mainitun sääntelykehyksen ja sen tarkistettujen säännösten soveltamisalaan tässä ehdotuksessa esitetyn, näiden yritysten määrittämistä koskevan tarkistetun lähestymistavan mukaisesti. Ehdotus on linjassa myös MiFID- ja MiFID II -direktiivien ja MiFIR-asetuksen muodostaman kehyksen kanssa. Ehdotuksessa vahvistetaan vakavaraisuusvaatimukset, jotka on mukautettu sijoituspalveluyritysten liiketoimintaan ja riskeihin, ja siinä selvennetään, milloin ja miksi kyseisiä vaatimuksia sovelletaan. Sen avulla voidaan välttää tietyt tapaukset, joissa vakavaraisuusvaatimuksia on sovellettu mielivaltaisesti nykyisessä kehyksessä ja jotka ovat johtuneet siitä, että vaatimukset on asetettu ennen kaikkea MiFID-direktiivissä lueteltuja sijoituspalveluja silmällä pitäen sen sijaan, että niissä olisi otettu huomioon sijoituspalveluyritysten harjoittaman liiketoiminnan tyypistä ja volyymista tosiasiallisesti aiheutuvat riskit. MiFID II -direktiivi ja MiFIR-asetus annettiin finanssikriisin jälkeen sovellettaviksi arvopaperimarkkinoihin, sijoituspalvelujen välittäjiin ja kauppapaikkoihin. Uudella kehyksellä vahvistetaan nykyistä MiFID I -kehystä ja korvataan kyseinen kehys. EU:n sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskehyksen uudelleentarkastelun yhteydessä on myös tarpeen varmistaa, ettei kolmansien maiden yrityksiin, jotka tarjoavat EU:ssa palveluja yli rajojen, sovelleta suotuisampaa kohtelua kuin EU:n yrityksiin vakavaraisuus-, vero- ja valvontavaatimusten osalta. Tässä ehdotuksessa tehdään kohdennettuja muutoksia nykyiseen MiFIR-asetuksen 46 ja 47 artiklan mukaiseen kolmansien maiden yrityksiä koskevaan vastaavuusjärjestelmään, jotta voidaan säilyttää tasapuoliset toimintaedellytykset EU:n yritysten ja kolmansien maiden yritysten välillä. • Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Sijoituspalveluyritysten merkittävänä tehtävänä on helpottaa investointivirtojen kulkua EU:ssa. Sen vuoksi uudelleentarkastelu on myös osa komission aloitteita, joilla varmistetaan vahvat ja oikeudenmukaiset sisämarkkinat, joihin liittyy hyvin toimiva rahoitusjärjestelmä ja pääomamarkkinaunioni. Tämän kaiken tavoitteena on investointien sekä kasvun ja työllisyyden edistäminen. Sijoituspalveluyrityksille paremmin sopivalla vakavaraisuus- ja valvontakehyksellä, jossa niille aiheutuu vähemmän kustannuksia säännösten noudattamisesta, i) parannetaan yritysten yleisiä toimintaedellytyksiä, ii) edistetään markkinoille tuloa ja kilpailua ja iii) tarjotaan sijoittajille uusia mahdollisuuksia ja parempia tapoja hallita riskejään. Tarkistetussa lähestymistavassa, jonka avulla määritetään järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset, joiden olisi säilyttävä vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin muodostamassa kehyksessä, noudatetaan myös tavoitetta välttää pankkiunionin toiminnassa ilmeneviä porsaanreikiä. Viimeaikainen markkinoiden rakenteessa tapahtunut kehitys osoittaa, että kolmansien maiden pankkiryhmillä on yhä monimutkaisempia rakenteita EU:ssa. Ne käyttävät toiminnassaan yksikköjä, jotka välttyvät EKP:n yhteisessä valvontamekanismissa harjoittamalta valvonnalta. Kuten pankkiunionin valmiiksi saamisesta lokakuussa 2017 annetussa komission tiedonannossa todetaan, varmistamalla, että järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset pysyvät vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin muodostamassa sääntelykehyksessä sen mukaisesti, miten ne tässä ehdotuksessa määritetään, tällaiset yritykset saatetaan pankkivalvontaviranomaisten harjoittaman vakavaraisuusvalvonnan alaisuuteen ja myös EKP:n harjoittaman vakavaraisuusvalvonnan alaisuuteen sellaisten toimintojensa osalta, joita ne suorittavat pankkiunioniin osallistuvissa jäsenvaltioissa. 2. OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE • Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa, jäljempänä ”SEUT-sopimus”, annetaan unionin toimielimille toimivalta antaa asianmukaiset säännökset, joiden tavoitteena on sisämarkkinoiden perustaminen ja toiminta (SEUT-sopimuksen 114 artikla). Tällaisiin säännöksiin kuuluu lainsäädäntö, jossa käsitellään rahoituspalvelujen tarjoajiin sovellettavia vakavaraisuus- ja muita sääntöjä. Tässä tapauksessa kyse on sijoituspalvelujen tarjoamisesta. Ehdotetun asetuksen säännöksillä korvataan asetuksen (EU) N:o 575/2013 säännökset, jotka perustuvat myös SEUT-sopimuksen 114 artiklaan, siltä osin kuin ne koskevat sijoituspalveluyrityksiä. • Toissijaisuusperiaate Ehdotuksessa tarkistetaan ja yksinkertaistetaan nykyisiä EU:n sääntöjä, joilla säännellään sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskohtelua, jotta voidaan i) paremmin ottaa huomioon ja hallita sijoituspalveluyritysten liiketoimintamalleihin liittyviä riskejä, ii) tasapuolistaa yritysten toimintaedellytyksiä ja iii) lähentää valvontakäytäntöjä. Tämän saavuttamiseksi uudella EU:n kehyksellä olisi korvattava nykyinen kehys sen sijaan, että nämä valinnat sisällytettäisiin jäsenvaltioiden sääntelykehyksiin. Tämä on tarpeen sen vuoksi, että MiFID-direktiivin mukaisesti toimiluvan saaneet sijoituspalveluyritykset tarjoavat nykyään vakiintuneesti palvelujaan asiakkaille eri puolilla EU:ta. Jäsenvaltioiden sääntöihin tekemät erilliset ja irralliset muutokset saattaisivat vääristää kilpailua ja aiheuttaa syrjintää, mikä voisi pirstaloida sisämarkkinoita. Tämä voisi lisätä toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäyttöä, joka on vahingollista ja voi aiheuttaa rahoitusvakauteen ja sijoittajansuojaan kohdistuvia kerrannaisvaikutuksia muissa jäsenvaltioissa, jos ongelmia ilmenee. Se saattaisi myös vääristää tietyssä jäsenvaltiossa saatavilla olevien sijoituspalvelujen valikoimaa ja tyyppiä, mikä voisi vaikuttaa kielteisesti markkinoiden yleiseen tehokkuuteen ja sijoittajien valinnanvaraan. Tarkistetuissa säännöissä olisi vältettävä perusteettomia sääntelyeroja ja varmistettava tasapuoliset toimintaedellytykset kaikille toimiluvan saaneille yrityksille koko sisämarkkinoilla. • Suhteellisuusperiaate Tämän REFIT-ohjelmaan kuuluvan toimen keskeisenä tavoitteena on luoda sijoituspalveluyrityksiä varten uusi kehys, joka on sopivampi, asianmukaisempi ja oikeasuhteisempi kuin nykyinen kehys. Tässä ehdotuksessa vaatimukset tasapainotetaan siten, että ne ovat samalla

·niin kattavia ja tiukkoja, että niillä voidaan puuttua sijoituspalveluyritysten riskeihin vakavaraisuuden kannalta terveellä tavalla, ja ·niin joustavia, että niitä voidaan soveltaa erityyppisiin liiketoimintamalleihin haittaamatta sijoituspalveluyritysten kykyä toimia liiketaloudellisesti kannattavalla tavalla. Tämän tasapainon saavuttamiseksi ehdotuksessa pyritään varmistamaan, että järjestelmän kustannukset, jotka liittyvät pääomavaatimuksiin sekä säännösten noudattamiseen ja hallinnointiin, pysyvät mahdollisimman pieninä. Näitä kustannuksia syntyy henkilöstön ja järjestelmien hallinnoinnista, joka on tarpeen, jotta voidaan noudattaa uusia vaatimuksia ja raportoida niiden noudattamisesta valvontaviranomaisille. Kuten tähän ehdotukseen liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa todetaan, näiden kustannusten odotetaan pienenevän jatkuvasti, mutta järjestelmästä aiheutuu aluksi joitakin uusia kertaluonteisia kustannuksia. Pääoman osalta kokonaisvaltaisena poliittisena valintana, joka on toiminut uudelleentarkastelun perustana ja vaikuttanut edellä kuvattuihin näkökohtiin, on tavoite varmistaa, että sijoituspalveluyrityksiin sovellettavat EU:n pääomavaatimukset eivät kokonaisuudessaan kasva liikaa. Tästä seuraa tietyntyyppisten yritysten kannalta erilaisia jakautumisvaikutuksia. Näitä tasataan ehdotuksen säännöksillä huolehtimalla siitä, että suurimmat vaikutukset ovat asteittaisia ja rajoitettuja. • Toimintatavan valinta Sääntelytavaksi on valittu asetus, koska asetuksen säännöksillä korvataan sijoituspalveluyrityksiä koskevat asetuksen (EU) N:o 575/2013 säännökset. Näin saavutetaan sama oikeudellinen vaikutus kuin nykyisellä säännöstöllä ja varmistetaan, että ehdotuksen tavoitteet saavutetaan yhdenmukaisesti koko EU:ssa, sekä annetaan varmuutta ja luodaan tasapuolisemmat toimintaedellytykset yrityksille. 3. JÄLKIARVIOINTIEN, SIDOSRYHMIEN KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET • Voimassa olevan lainsäädännön jälkiarviointi Tähän ehdotukseen liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa esitetään yhteenveto vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin muodostaman nykyisen kehyksen arvioinnista, joka perustuu erityisesti EPV:n ja EAMV:n vuonna 2015 laatimassaan kertomuksessa esittämään analyysiin sekä komission yksiköiden samanaikaiseen työhön ja analyysiin. Siinä todetaan, että voimassa olevia säännöillä, jotka perustuvat suuria pankkiryhmiä koskeviin kansainvälisiin sääntelystandardeihin ja joissa keskitytään pankkien riskeihin, saavutetaan vain osittain seuraavat tavoitteet: i) sen varmistaminen, että pääomaa on riittävästi kattamaan useimpien sijoituspalveluyritysten riskit, ii) säännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten pitäminen kurissa, iii) tasapuolisten toimintaedellytysten turvaaminen koko EU:ssa ja iv) tehokkaan vakavaraisuusvalvonnan varmistaminen. Monia säännöksiä pidetään näiden tavoitteiden kannalta tehottomina ja tuloksettomina. Poikkeuksena ovat suuret, järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset, jotka ovat kooltaan, riskiprofiililtaan ja muihin rahoitusmarkkinoiden osapuoliin liittyviltä sidossuhteiltaan ”pankkien kaltaisia”. Muiden sijoituspalveluyritysten osalta on katsottu, että jos säännökset jätetään ennalleen, i) niiden monimutkaisuudesta ja noudattamisesta koituu kohtuutonta rasitusta erityisesti monille pk-yrityksille, ii) sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusmittarit ja -vaatimukset ovat huonosti räätälöityjä eikä niissä oteta asianmukaisesti huomioon yritysten riskejä ja iii) sääntöjen kansallinen täytäntöönpano saattaa vaihdella, jolloin sääntely jää EU:ssa hajanaiseksi. • Sidosryhmien kuuleminen Sidosryhmiä kuultiin uudelleentarkastelun aikana useaan otteeseen. Yhtenä virstanpylväänä oli kertomus, jonka EPV julkaisi joulukuussa 2015 sen jälkeen, kun komissio oli esittänyt ensimmäisen neuvontapyyntönsä joulukuussa 2014. EPV:n kertomuksessa käsitellään sijoituspalveluyritysten nykyistä vakavaraisuuskehystä ja esitetään muutosehdotuksia. Se on kattava ja julkinen arviointi vallitsevasta tilanteesta ja sisältää tietoja sijoituspalveluyritysten lukumääristä ja tyypeistä eri jäsenvaltioissa. Tämän analyysin avulla uudelleentarkastelu voitiin laajentaa sidosryhmiin, joihin säännöt eivät välttämättä vaikuta suoraan, ja niitä kannustettiin osallistumaan analyysia seuranneeseen keskusteluun. EPV julkaisi 4. marraskuuta 2016 kuulemista varten keskusteluasiakirjan, jossa keskityttiin mahdolliseen uuteen sijoituspalveluyrityksiä koskevaan vakavaraisuusjärjestelmään. Keskusteluasiakirjaa oli mahdollista kommentoida kolmen kuukauden ajan. EPV julkaisi 3. heinäkuuta 2017 suositusluonnokset ja pyysi sidosryhmiltä kommentteja. EPV:n työtä tuki myös yksityiskohtainen tietojenkeruu sijoituspalveluyrityksiltä. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset keräsivät tiedot EPV:n puolesta kahdessa vaiheessa vuosina 2016 ja 2017. Koska EPV oli toteuttanut yksityiskohtaisen julkisen kuulemisen ja tietojenkeruun, komissio piti tarpeettomana järjestää rinnakkaista yleistä julkista kuulemista. Sen sijaan komission yksiköt kuulivat sidosryhmiä kohdennetusti kerätäkseen näkemyksiä uudelleentarkastelun pääkohdista. Tässä yhteydessä järjestettiin ·27. tammikuuta 2017 pyöreän pöydän kokous toimialan sidosryhmien (sijoituspalveluyritykset, sijoittajat, lakiasiaintoimistot, konsultit) kanssa tulevaa järjestelmää koskevista EPV:n ehdotusluonnoksista ·30. toukokuuta 2017 työpaja nykyisen järjestelmän kustannuksista ja ·17. heinäkuuta 2017 työpaja EPV:n lopullisten suositusten luonnoksista. Uudelleentarkastelusta keskusteltiin jäsenvaltioiden kanssa rahoituspalvelukomiteassa maalis- ja lokakuussa 2017 ja pankki-, maksu- ja vakuutusasioita käsittelevässä asiantuntijaryhmässä kesä- ja syyskuussa 2017. Huomioon otettiin myös sidosryhmien kommentit maaliskuussa 2017 julkaistusta komission alustavasta vaikutustenarvioinnista. Lisäksi komissio tarkasteli kommentteja, jotka oli saatu aiemmin EU:n yleisen finanssipalvelujen sääntelykehyksen tehokkuutta, yhdenmukaisuutta ja johdonmukaisuutta koskeneen laaja-alaisen kannanottopyynnön yhteydessä, sillä monet näiden kommenttien esittäjistä olivat tuoneet esiin erilaisia uudelleentarkastelun kannalta merkityksellisiä kysymyksiä. Sijoituspalveluyritykset edustavat erilaisia liiketoimintamalleja, ja niiden näkemykset näyttävät keskittyvän sellaisiin ehdotusten näkökohtiin, jotka ovat niiden itsensä kannalta merkityksellisiä. Sen vuoksi on vaikeaa tehdä monialaisia vertailuja, joissa otettaisiin huomioon eri sidosryhmien näkemysten suhteellinen painoarvo. Yleisesti ottaen suurin osa sidosryhmistä suhtautuu myönteisesti vakavaraisuuskehykseen, joka on mukautettu paremmin niiden liiketoimintamalleihin. Kyseiset sidosryhmät korostavat, että niiden merkitys on järjestelmän kannalta vähäinen ja että pääomavaatimuksissa olisi keskityttävä varmistamaan se, että yritysten toiminta voidaan lopettaa hallitusti. Sijoituspalveluyritykset, jotka tarjoavat yksinomaan asiamiespalveluja eivätkä toteuta liiketoimia rahoitusvälineillä käyttämällä oman taseensa varoja, ovat esittäneet näkemyksiä erityiseen liiketoimintamalliinsa sovellettavista vaatimuksista ja arvostelleet yleensä sitä, että ehdotuksissa pääomavaatimukset yhdistetään lineaarisesti yritysten hoitamien asiakassalkkujen kokoon. Vaikka monet yritykset, jotka käyvät kauppaa omaan lukuunsa, ovat myöntäneet, että nykyisessä kehyksessä on näille yrityksille aiheutuvien ja niiden aiheuttamien riskien kannalta joitakin hyviä, markkinariskin kattamiseen liittyviä puolia, toiset kaupankäyntiä harjoittavat yritykset ovat huomauttaneet, että kehyksessä liioitellaan yritysten käyttämiin menetelmiin ja tuotteisiin sisältyviä riskejä. Nämä näkemykset on otettu huomioon ehdotettujen uusien riskimittareiden kalibroinnissa (K-tekijät – ks. jäljempänä) sekä mahdollisuudessa ottaa asteittain käyttöön suurempia vaatimuksia ja asettaa vaatimuksille enimmäistasot.

• Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Uudelleentarkastelu toteutettiin EPV:n antaman kattavan neuvonnan perusteella EAMV:tä kuullen, kuten edellytetään asiaa koskevissa asetuksen (EU) N:o 575/2013 artikloissa, jotka muodostavat uudelleentarkastelun oikeusperustan (erityisesti 508 artiklan 2 ja 3 kohta). EPV julkisti tässä yhteydessä seuraavat keskeiset asiakirjat: ·joulukuussa 2015 annettu kertomus, jossa esitetään kattava arvio nykytilanteesta ja alustavat suositukset muutoksiksi ·marraskuussa 2016 julkaistu keskusteluasiakirja, jossa hahmotellaan mahdollista uutta järjestelmää, ja ·syyskuussa 2017 annettu loppukertomus yksityiskohtaisine suosituksineen. Uusia pääomavaatimuksia koskevien suositusten tarkassa kalibroinnissa hyödynnettiin sijoituspalveluyrityksiltä kerättyjä yksityiskohtaisia tietoja. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset keräsivät tiedot EPV:n puolesta kahdessa vaiheessa vuosina 2016 ja 2017. Komissio on ollut koko ajan mukana, ja se on voinut hyödyntää keskusteluja, joissa on arvioitu seikkaperäisten toimintapoliittisten suositusten etuja ja haittoja. • Vaikutustenarviointi Paremman sääntelyn välineistön (väline nro 9) mukaan komission ei tarvitse suorittaa vaikutustenarviointia, jos EU:n virasto on valtuutettu suunnittelemaan politiikkaa ja tekemään siihen liittyviä analyyseja. Edellytyksenä on kuitenkin, että komission ehdotus ei poikkea suuresti viraston suosituksista ja että komission yksiköt pitävät viraston arviointia riittävän laadukkaana. Vaikka tästä aloitteesta on laadittu vaikutustenarvioinnin luonnos, joka on ollut sääntelyntarkastelulautakunnan käsiteltävänä, on katsottu kuitenkin, että komission yksiköiden valmisteluasiakirja on tässä yhteydessä asianmukaisempi, koska uudelleentarkastelua koskeva toimeksianto perustuu Euroopan valvontaviranomaisten antamiin neuvoihin ja niiden suorittamaan sidosryhmien kuulemiseen ja tekniseen työhön. Ehdotuksiin liitetyn komission yksiköiden valmisteluasiakirjan tavoitteena on selittää Euroopan valvontaviranomaisten antamia neuvoja ja niiden suorittaman analyysin ja kuulemisen tuloksia sekä esittää komission yksiköiden näkemykset päätelmistä, jotta komissio voisi näiden tietojen perusteella tehdä päätöksensä. EPV on esittänyt pääomavaatimuksista arvion, jonka mukaan sen ehdotukset korottaisivat EU:n kaikkien muiden kuin järjestelmän kannalta merkityksellisten sijoituspalveluyritysten vaatimuksia yhteensä 10 prosenttia nykyisiin pilari 1:n vaatimuksiin verrattuna ja vähentäisivät niitä 16 prosenttia pilari 2:n korotusten johdosta sovellettujen vaatimusten kokonaismäärään verrattuna. Se, miten nämä vaikutukset jakautuisivat eri sijoituspalveluyritysten välillä, riippuu yritysten koosta, niiden tarjoamista sijoituspalveluista sekä siitä, miten uusia pääomavaatimuksia niihin sovelletaan. Kuten ehdotuksiin liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa ja sen liitteessä II esitetään, pilari 1:n pääomavaatimusten 10 prosentin yhteenlaskettu lisäys on summa, joka muodostuu joihinkin yrityksiin sovellettavista huomattavasti alhaisemmista pääomavaatimuksista ja toisiin yrityksiin sovellettavista pääomavaatimusten yli 10 prosentin korotuksista. Käytettävissä olevista omista varoista EPV toteaa, että vain muutamalla yrityksellä ei ole niin paljon pääomaa, että ne voisivat täyttää helposti uudet vaatimukset. Tällaisiin yrityksiin kuuluu pieni joukko sijoitusneuvojia, kaupankäyntiä harjoittavia yrityksiä ja monipalveluyrityksiä. Tämän joukon yrityksiin, joiden uudet vakavaraisuusvaatimukset olisivat yli kaksi kertaa nykyisiä suuremmat, voidaan kuitenkin soveltaa ylärajaa useiden vuosien ajan. Tähän ehdotukseen liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa todetaan, että kokonaisuutena tarkasteltuna EPV:n suosituksia pidetään tarkoituksenmukaisena ja oikeasuhteisena keinona saavuttaa uudelleentarkastelun tavoitteet tehokkaasti ja tuloksekkaasti nykytilanteeseen verrattuna. Yleisesti ottaen EPV:n neuvot ovat selkeä, myönteinen askel kohti sijoituspalveluyritysten vakavaraisuuskehystä, jolla voidaan varmistaa, että yritykset toimivat vakaalla taloudellisella pohjalla, estämättä kuitenkaan niiden kaupallisia näkymiä. Näin vakavaraisuuskehys tukisi uudelleentarkastelun tavoitteita tasapainoisella tavalla. Toisaalta sen avulla olisi varmistettava, että sijoituspalveluyrityksistä asiakkaille ja markkinoille koituvia riskejä käsitellään kohdennetummin sekä yritysten meneillään olevissa toimissa että tilanteissa, joissa niiden toiminta on ajettava alas. Toisaalta vakavaraisuuskehyksellä olisi varmistettava myös, että sijoituspalveluyritykset voivat kaikilta osin hoitaa tehtävänsä sijoitusvirtojen edistämisessä kaikkialla EU:ssa, mikä on sopusoinnussa pääomamarkkinaunionin tavoitteiden kanssa, joilla pyritään saamaan säästöt ja sijoitukset liikkeelle kasvun ja työllisyyden edistämiseksi. Vakavaraisuuskehys poikkeaa EPV:n suosituksista ainoastaan järjestelmän kannalta merkittävien sijoituspalveluyritysten määrittämisen osalta. Sen sijaan, että asiaa lykättäisiin siten, että kehystä selvennetään EPV:n suositusten mukaisilla perusteilla ehdotusten täytäntöönpanoa koskevissa teknisissä standardeissa, on asianmukaisempaa vahvistaa kehys itse ehdotuksissa, jotta voidaan varmistaa yhtäläiset sääntelylliset toimintaedellytykset luottolaitoksille ja järjestelmän kannalta merkittäville sijoituspalveluyrityksille. Tältä osin ehdotukset menevät pidemmälle kuin EPV on esittänyt sijoituspalveluyritysten uudelleentarkastelua koskevassa lausunnossaan. Ehdotukset noudattavat kuitenkin EPV:n lausuntoa asioissa, jotka liittyvät Yhdistyneen kuningaskunnan päätökseen erota EU:sta. • Sääntelyn toimivuus ja yksinkertaistaminen Kuten tähän asiakirjaan liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa todetaan, voidaan odottaa, että vakavaraisuussääntöjen yksinkertaistaminen useimpien sijoituspalveluyritysten osalta vähentää merkittävästi näiden yritysten hallinnollista ja säännösten noudattamisesta johtuvaa rasitusta. Monet turhat sääntely- ja raportointivaatimukset voidaan poistaa, mikä mahdollistaa sääntelytarkoituksiin varatun pääoman käyttämisen tuottavampiin kohteisiin. Ehdotuksissa asetetaan pääoma- ja muita vakavaraisuusvaatimuksia, kuten palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskevat vaatimukset, jotka ovat sijoituspalveluyritysten kannalta oikeasuhteisia. Näin ehdotuksilla kevennetään ensimmäisen kerran niitä merkittäviä kustannuksia, joita yrityksille aiheutuu nykyisen järjestelmän pankkikeskeisistä vaatimuksista. Siten päästään eroon monimutkaisesta työstä, jossa liiketoimintatiedot on sovitettava yhteen ja saatava täsmäämään epätarkoituksenmukaisen sääntelykehyksen ja raportointijärjestelmän kanssa. Uusista säännöistä on eniten hyötyä sijoituspalveluyrityksille, jotka ovat pk-yrityksiä. Niiden kannalta oikeasuhteisemman ja tarkoituksenmukaisemman vakavaraisuuskehyksen pitäisi parantaa niiden liiketoiminnan edellytyksiä ja vähentää markkinoille tulon esteitä. Esimerkiksi yksinkertaistamalla raskasta raportointikehystä voidaan vähentää hallinnollista rasitusta ja säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia, joita aiheutuu pk-yrityksille, myös innovatiivisille yrityksille, jotka pyrkivät kasvamaan digitaalisten keinojen avulla. Vastaavasti vapauttamalla pienet ja ilman sidossuhteita olevat sijoituspalveluyritykset nykyisistä palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskevista säännöistä, jotka on annettu vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin muodostaman kehyksen nojalla, ehdotukset vähentävät näiden yritysten hallinnollisia ja säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia. Uuteen järjestelmään siirtymisestä on odotettavissa jonkin verran kertaluonteisia kustannuksia, koska yritysten on tarkistettava riskienhallintajärjestelmiä, saatettava sääntöjenmukaisuutta valvovat osastot ajan tasalle ja tarkistettava asianajotoimistojen ja muiden palveluntarjoajien kanssa tehdyt sopimukset, joita käytetään nykyään helpottamaan säännösten noudattamista. Säästöt, jotka saadaan vähentämällä sääntöjen noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia, tukevat kuitenkin pääomamarkkinaunionin yleisiä tavoitteita auttamalla sijoituspalveluyrityksiä täyttämään tehtävänsä sijoittajien säästöjen ohjaamisessa tuottavaan käyttöön. Yritysten arvioidaan säästävän sääntöjen noudattamisesta aiheutuvissa kustannuksissa kymmenistä tuhansista satoihin tuhansiin euroihin sen mukaan, minkä tyyppisestä ja kokoisesta yrityksestä on kyse. Tässä vaiheessa ei tiedetä vielä, miten nämä säästöt liittyvät ja ovat verrattavissa erityyppisten yritysten pääomavaatimusten muutoksiin, mutta asiaa olisi käsiteltävä kehyksen myöhemmän seurannan ja arvioinnin yhteydessä. • Perusoikeudet Tällä ehdotuksella lujitetaan erilaisten sijoituspalveluyritysten oikeutta harjoittaa liiketoimintaa, jota eivät rajoita ensisijaisesti muuntyyppisiä talouden toimijoita varten laaditut säännöt. Ehdotuksiin sisältyvissä lainsäädäntötoimissa, joissa sijoituspalveluyrityksille vahvistetaan palkitsemista koskevat säännöt, noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti vapautta harjoittaa liiketoimintaa sekä neuvotteluoikeutta ja oikeutta työtaistelutoimiin. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon.

5. LISÄTIEDOT • Toteuttamissuunnitelmat, seuranta, arviointi ja raportointijärjestelyt Ehdotuksissa esitettyjä muutoksia olisi arvioitava sen määrittämiseksi, missä määrin muutoksilla on saavutettu seuraavat tavoitteet: ·sijoituspalveluyritysten yksinkertaisempi luokittelu, jossa otetaan huomioon niiden erilaiset riskiprofiilit; ·asianmukaiset ja oikeasuhteiset vakavaraisuussäännöt, erityisesti pääomaa, likviditeettiä, palkitsemista sekä hallinnointia ja ohjausta koskevat vaatimukset, joilla otetaan huomioon sijoituspalveluyrityksiin kohdistuvat erityisriskit ja varmistetaan, että pääomaa kohdennetaan sinne, missä sitä tarvitaan; ·kehys, jossa otetaan suoraan ja selkeästi huomioon sijoituspalveluyritysten toimintojen luonteesta ja laajuudesta johtuvat riskit ja tuetaan siten liiketoiminnan käynnistämistä; ja ·yksinkertaistettu valvontavälineistö, joka mahdollistaa liiketoimintakäytäntöjen ja niihin liittyvien riskien täysimittaisen ja tarkan valvonnan. Tulevassa uudelleentarkastelussa voitaisiin kerätä joitakin seuraavista tiedoista, jotka toimisivat indikaattoreina ehdotettujen muutosten vaikutusten arvioinnissa: i) kustannukset, joita aiheutuu henkilöstöä, oikeudellista neuvontaa ja lakisääteistä raportointia koskevien säännösten noudattamisesta, ii) pääomavaatimusten tasot, iii) muut uudet kustannukset, jotka johtuvat esimerkiksi likviditeettisäännöistä, iv) yritysten lukumäärän kehitys eri luokissa, v) muutokset toimivaltaisten viranomaisten toimesta tapahtuvassa pilarin 2 korotusten käytössä, vi) uuden järjestelmän aikana tapahtuneet sijoituspalveluyritysten kaatumiset ja niiden vaikutukset ja vii) sijoituspalveluyritysten koon kehittyminen niiden varojen ja asiakastoimeksiantojen määrän osalta. • Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Kohde ja soveltamisala Ehdotuksessa asetetaan vaatimukset, jotka koskevat omia varoja, vähimmäispääoman tasoja, keskittymäriskiä, likviditeettiä, raportointia ja tietojen julkistamista. Niitä sovelletaan ehdotetun asetuksen mukaisesti kaikkiin sijoituspalveluyrityksiin, jotka eivät ole järjestelmän kannalta merkittäviä. Soveltamistaso Kaikkien asetuksen soveltamisalaan kuuluvien sijoituspalveluyritysten on sovellettava asetuksen säännöksiä yksittäisinä yrityksinä. Ehdotus sisältää kuitenkin poikkeuksen, joka koskee sellaisiin pankkiryhmiin kuuluvia pieniä ja ilman sidossuhteita olevia yrityksiä, jotka kuuluvat vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin nojalla konsolidoidun soveltamisen ja valvonnan piiriin. Ryhmiin, joihin kuuluu ainoastaan sijoituspalveluyrityksiä, sovelletaan erityistä ryhmän pääomavaatimusta, jonka mukaan emoyrityksellä on oltava riittävästi pääomaa tukea omistusosuuksia, joita sillä on sen tytäryrityksinä toimivissa sijoituspalveluyrityksissä. Omat varat Pääomainstrumentit, jotka hyväksytään sijoituspalveluyritysten omiksi varoiksi, joilla ne voivat täyttää tämän asetuksen mukaiset pääomavaatimuksensa, ovat samat kuin vakavaraisuusasetuksessa ja -direktiivissä. Vaatimusten täyttämiseksi ydinpääoman (CET1) täytyisi olla vähintään 56 prosenttia lakisääteistä pääomasta, ensisijaisen lisäpääoman (AT1) enintään 44 prosenttia lakisääteisestä pääomasta ja toissijaisen pääoman (T2) enintään 25 prosenttia lakisääteisestä pääomasta. Pääomavaatimukset Kaikkien sijoituspalveluyritysten on jatkuvasti täytettävä pysyvä vähimmäispääomavaatimus, joka on yhtä suuri kuin perustamispääoma, joka on vaadittu yrityksen toimiluvan myöntämiseen. Pienten ja ilman sidossuhteita olevien sijoituspalveluyritysten on sovellettava pääomavaatimuksenaan joko tätä vaatimusta tai komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/488 mukaisesti laskettua vaatimusta, joka perustuu yhteen neljäsosaan niiden edellisen vuoden kiinteistä yleiskustannuksista, sen mukaan, kumpi näistä vaatimuksista on suurempi. Tällaisiksi yrityksiksi määritellään yritykset, joilla ei ole toimilupaa säilyttää ja hallinnoida asiakasvaroja, pitää hallussaan asiakasrahoja tai käydä kauppaa omaan lukuunsa omissa nimissään tai jotka hoitavat harkinnanvaraisen salkunhoidon ja ei-harkinnanvaraisten (neuvonta)järjestelyjen nojalla varoja, joiden määrä on alle 1,2 miljardia euroa, ja käsittelevät asiakastoimeksiantoja päivittäin alle 100 miljoonaan euron arvosta käteiskauppojen osalta tai alle 1 miljardin euron arvosta johdannaisten osalta ja joiden tase on alle 100 miljoonaa euroa ja joiden omasta sijoituspalvelutoiminnastaan vuosittain saamat kokonaisbruttotuotot ovat alle 30 miljoonaa euroa. Sijoituspalveluyritysten, jotka ylittävät nämä kynnysarvot, on sovellettava pysyvää vähimmäispääomavaatimustaan, kiinteitä yleiskustannuksia koskevaa vaatimustaan tai K-tekijöiden mukaisten vaatimusten summaan perustuvaa vaatimustaan sen mukaan, mikä niistä on suurin. K-tekijät K-tekijöillä otetaan huomioon asiakkaaseen kohdistuvat riskit (RtC) ja myös markkinaan kohdistuvat riskit (RtM) ja yritykseen kohdistuvat riskit (RtF), jos yritys käy kauppaa omaan lukuunsa ja toteuttaa asiakastoimeksiantoja omissa nimissään. RtC käsittää seuraavat K-tekijät: hoidettavina olevat varat (K-AUM), hallussa olevat asiakasrahat (K-CMH), säilytettävinä ja hallinnoitavina olevat varat (K-ASA) ja käsiteltävinä olevat asiakastoimeksiannot (K-COH). RtM käsittää nettopositioriskiä koskevan K-tekijän (K-NPR), joka perustuu vakavaraisuusasetuksen kolmannen osan IV osastossa vahvistettuihin markkinariskivaatimuksiin tai vaihtoehtoisesti toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella marginaaleihin, jotka on asetettu määritysosapuolille näiden takaamia kauppoja varten (K-CMG). Kynnysarvoa, jota sijoituspalveluyrityksen on noudatettava voidakseen käyttää yksinkertaistettua markkinariskin standardimenetelmää, muutetaan vahvistamalla kokonaisvarojen absoluuttinen määrä, joka on 300 miljoonaa euroa. RtF käsittää K-tekijät, jotka liittyvät kaupan vastapuolen maksukyvyttömyyteen (K-TCD), määritetyt kynnysarvot ylittävään keskittymäriskiin (K-CON, ks. jäljempänä) ja päivittäiseen kaupankäyntivirtaan (K-DTF).

K-CMH, K-ASA, K-COH ja K-DTF lasketaan edeltävien kolmen kuukauden liukuvan keskiarvon perusteella, kun taas K-AUM lasketaan edeltävän vuoden perusteella. Nämä K-tekijät kerrotaan vastaavilla tässä asetuksessa vahvistetuilla kertoimilla pääomavaatimuksen määrittämiseksi. K-NPR-tekijän mukainen pääomavaatimus määritetään vakavaraisuusasetuksen mukaisesti, kun taas K-CON- ja K-TCD-tekijöiden mukaisissa pääomavaatimuksissa sovelletaan yksinkertaistetussa muodossa vastaavia vakavaraisuusasetuksen mukaisia vaatimuksia, jotka koskevat kaupankäyntivaraston suurten asiakasriskien käsittelyä ja vastapuoliriskin käsittelyä. Keskittymäriski Sijoituspalveluyritysten olisi seurattava ja valvottava keskittymäriskiään, myös asiakkaidensa osalta. Ainoastaan sellaisten yritysten, joita ei katsota pieniksi ja ilman sidossuhteita oleviksi yrityksiksi, olisi raportoitava toimivaltaisille viranomaisille keskittymäriskeistään, jotka liittyvät esimerkiksi yritysten vastapuolten maksukyvyttömyyteen, kun niiden hallussa on asiakkaiden rahoja ja arvopapereita ja niiden omia käteisvaroja. Yritysten olisi raportoitava myös tuloksestaan johtuvasta keskittymäriskistä. Yrityksillä, jotka käyvät kauppaa omaan lukuunsa tai toteuttavat asiakastoimeksiantoja omissa nimissään, ei saisi olla yhteen vastapuoleen tai sidossuhteessa oleviin vastapuoliin liittyvää vastuuta, joka on 25 prosenttia niiden lakisääteisestä pääomasta, jollei luottolaitoksiin ja muihin sijoituspalveluyrityksiin liittyviä vastuita koskevista erityspoikkeuksista muuta johdu. Nämä rajat voidaan ylittää vain, jos täytetään K-CON-pääomavaatimusten korotukset. Hyödykejohdannaisiin, päästöoikeuksiin tai niiden johdannaisiin erikoistuneet sijoituspalveluyritykset, joilla voi olla suuria keskittyneitä vastuita sellaisille finanssialueen ulkopuolisille ryhmille, joihin ne kuuluvat, saavat ylittää nämä rajat ilman pääoman korotusta niin kauan kuin liiketoimien tarkoituksena on koko ryhmää koskeva likviditeetin tai riskien hallinta. Likviditeetti Sijoituspalveluyrityksillä pitäisi olla sisäiset menettelyt, joilla ne seuraavat ja hallitsevat likviditeettitarpeitaan, ja yritykset olisi velvoitettava pitämään hallussaan likvidejä varoja, jotka ovat vähintään yksi kolmasosa niiden kiinteitä yleiskustannuksia koskevista vaatimuksista. Likvidien varojen olisi koostuttava maksuvalmiusvaatimusta koskevassa komission delegoidussa asetuksessa (EU) 2015/61 luetteluista laadukkaista likvideistä varoista, joita täydennettäisiin yrityksen omilla kiinnittämättömillä käteisvaroilla (joihin ei saisi sisältyä asiakasrahoja) ja, kun on kyse pienistä ja ilman sidossuhteita olevista yrityksistä (joihin ei sovelleta K-tekijöitä), 30 päivän kuluessa erääntyvillä myyntisaamisilla ja maksuilla tai palkkioilla, jos tietyt edellytykset täyttyvät. Poikkeuksellisissa olosuhteissa sijoituspalveluyritykset voivat alittaa vaaditun kynnysarvon, kun ne muuttavat likvidejä varojaan rahaksi täyttääkseen maksuvalmiustarpeensa, jos ne ilmoittavat asiasta viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselleen. Valvontatietojen raportointi ja tietojen julkistaminen Sijoituspalveluyritykset ovat velvollisia raportoimaan toimivaltaisille viranomaisilleen vakavaraisuuskehyksen noudattamisesta tason 2 täytäntöönpanotoimenpiteissä täsmennettyjen vaatimusten mukaisesti. K-tekijöiden soveltamisalaan kuuluville yrityksille asetetaan seikkaperäisemmät raportointivaatimukset kuin yrityksille, joille asetetaan joko pysyvää vähimmäispääomaa tai kiinteitä yleiskustannuksia koskeva vaatimus. Tällaisten yritysten on julkistettava pääomatasonsa, pääomavaatimuksensa, palkitsemisjärjestelmänsä ja -käytänteensä ja hallintojärjestelynsä, kun taas pienet ja ilman sidossuhteita olevat yritykset eivät kuulu julkistamisvaatimusten piiriin. Siirtymäsäännökset Jotta sijoituspalveluyritysten olisi helpompi siirtyä uuteen järjestelmään, pääomavaatimuksiin olisi sovellettava seuraavia siirtymäsäännöksiä: Viiden vuoden ajan tämän asetuksen soveltamisen alkamispäivästä olisi sallittava, että sijoituspalveluyritykset, joiden pääomavaatimus olisi uudessa järjestelmässä yli kaksi kertaa suurempi kuin niiden nykyisen kehyksen mukainen pääomavaatimus, rajoittavat pääomavaatimuksensa määrään, joka on kaksi kertaa suurempi kuin niiden vastaava vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin mukainen pääomavaatimus. Samana ajanjaksona olisi lisäysten lieventämiseksi sallittava myös, että uudet sijoituspalveluyritykset, joihin ei ole koskaan sovellettu vakavaraisuusasetuksen ja ‑direktiivin mukaisia pääomavaatimuksia, rajoittavat pääomavaatimuksensa määrään, joka on kaksi kertaa niin suuri kuin niiden kiinteitä yleiskustannuksia koskeva vaatimus, kun taas sellaiset sijoituspalveluyritykset, joihin on vakavaraisuusasetuksen ja -direktiivin nojalla sovellettu ainoastaan perustamispääomaa koskevaa vaatimusta, rajoittavat pääomavaatimuksensa määrään, joka on kaksi kertaa suurempi kuin kyseinen vaatimus. Viiden vuoden ajan tämän asetuksen soveltamispäivästä tai sellaisten muutosten soveltamispäivään asti, jotka tehdään markkinariskin pääomavaatimuksia koskeviin vakavaraisuusasetukseen ja -direktiiviin säännöksiin asetuksen (EU) N:o 575/2013 muuttamista koskevan komission ehdotuksen 1 artiklan 84 kohdan mukaisesti, sen mukaan, kumpi näistä ajankohdista on aiempi, sijoituspalveluyritysten, joihin sovelletaan tämän asetuksen vastaavia vaatimuksia, olisi laskettava edelleen kaupankäyntivarastoa koskeva pääomavaatimuksensa voimassa olevan vakavaraisuusasetuksen mukaisesti. Järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset Tässä asetuksessa muutetaan vakavaraisuusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa esitettyä luottolaitoksen määritelmää. Muutoksen seurauksena suuret sijoituspalveluyritykset, jotka harjoittavat MiFID-direktiivin liitteessä I olevan A osan 3 ja 6 kohdassa tarkoitettuja toimintoja ja joilla on varoja yli 30 miljardin euron arvosta, saavat luottolaitoksen aseman. Tämä merkitsee sitä, että suuret, järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset soveltavat edelleen vakavaraisuusasetusta ja -direktiiviä ja kuuluvat kokonaan luottolaitoksiin sovellettavien vakavaraisuus- ja valvontavaatimusten piiriin. Säännöksiin, joita niihin sovelletaan, kuuluvat säännökset toimivaltaisten viranomaisten harjoittamasta emoyrityksen yksilöllisestä ja konsolidoidusta valvonnasta. Tämä tarkoittaa muun muassa sitä, että suurten sijoituspalveluyritysten toiminnot ovat pankkiunioniin osallistuvissa jäsenvaltioissa EKP:n suorassa valvonnassa yhteisessä valvontamekanismissa. Tällainen lähestymistapa vastaa sääntelykehitystä muillakin lainkäyttöalueilla (kuten Yhdysvalloissa, Sveitsissä ja Japanissa), joilla järjestelmän kannalta merkittäviä sijoituspalveluyrityksiä on yhä enemmän alettu säännellä ja valvoa samalla tavoin kuin pankkeja. 2017/0359 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS sijoituspalveluyritysten vakavaraisuusvaatimuksista sekä asetusten (EU) N:o 575/2013, (EU) N:o 600/2014 ja (EU) N:o 1093/2010 muuttamisesta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1)Vankat vakavaraisuusvaatimukset ovat olennainen osa sääntelyllisiä edellytyksiä, joilla rahoituslaitokset voivat tarjota palveluja unionissa. Sijoituspalveluyrityksiin, kuten myös luottolaitoksiin, sovelletaan direktiiviä 2013/36/EU ja asetusta (EU) N:o 575/2013 niiden vakavaraisuuskohtelun ja -valvonnan osalta, kun taas niiden toimilupa- ja muista organisaatiota ja toimintaa koskevista vaatimuksista säädetään direktiivissä 2004/39/EY. (2)Nykyiset asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukaiset vakavaraisuusjärjestelmät perustuvat suurelta osin Baselin pankkivalvontakomitean suuria pankkiryhmiä varten laatimiin peräkkäin julkaistuihin kansainvälisiin sääntelystandardeihin, ja niillä puututaan vain osittain sijoituspalveluyritysten erilaisiin toimintoihin liittyviin erityisriskeihin. Sijoituspalveluyrityksille ominaisiin erityisiin heikkouksiin ja riskeihin olisi sen vuoksi puututtava asianmukaisilla ja oikeasuhteisilla unionin tason vakavaraisuusjärjestelyillä. (3)Riskit, joita sijoituspalveluyrityksille aiheutuu ja joita ne aiheuttavat asiakkailleen ja laajemmille markkinoille, joilla ne toimivat, riippuvat sijoituspalveluyritysten toiminnan luonteesta ja laajuudesta ja myös siitä, toimivatko ne asiakkaidensa asiamiehinä olematta itse liiketoimien osapuolia vai toimivatko ne kauppojen päämiehinä. (4)Vankoilla vakavaraisuusvaatimuksilla olisi varmistettava, että sijoituspalveluyrityksiä johdetaan hallitusti ja niiden asiakkaiden etujen mukaisesti. Vaatimuksissa olisi otettava huomioon sijoituspalveluyritysten ja niiden asiakkaiden mahdollisuudet ottaa liiallisia riskejä ja sijoituspalveluyritysten ottamien ja niiden aiheuttamien riskien eri asteet. Vakavaraisuusvaatimuksilla olisi myös pyrittävä siihen, ettei sijoituspalveluyrityksille aiheudu kohtuutonta hallinnollista rasitusta. (5)Monet asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU muodostamaan kehykseen perustuvat vaatimukset on suunniteltu käsittelemään luottolaitoksiin kohdistuvia yleisiä riskejä. Sen vuoksi nykyiset vaatimukset on suurelta osin mitoitettu siten, että niillä säilytetään luottolaitosten luotonantokapasiteetti taloussuhdanteista riippumatta ja suojataan tallettajia ja veronmaksajia luottolaitosten mahdolliselta kaatumiselta. Niitä ei ole suunniteltu käsittelemään sijoituspalveluyritysten erilaisia riski-profiileja. Sijoituspalveluyrityksillä ei ole suuria vähittäis- ja yrityslainasalkkuja, eivätkä ne ota vastaan talletuksia. Todennäköisyys, että niiden kaatumisella voi olla haitallisia vaikutuksia yleiseen rahoitusvakauteen, on pienempi kuin luottolaitosten tapauksessa. Sijoituspalveluyritysten kohtaamat ja aiheuttamat riskit poikkeavat näin ollen olennaisesti luottolaitosten kohtaamista ja aiheuttamista riskeistä, ja tällainen ero olisi otettava unionin vakavaraisuuskehyksessä selkeästi huomioon. (6)Sijoituspalveluyrityksiin sovellettavat direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaiset vakavaraisuusvaatimukset perustuvat luottolaitoksia koskeviin vaatimuksiin. Näistä vaatimuksista on useita poikkeuksia, joita sovelletaan sellaisiin sijoituspalveluyrityksiin, joiden toimilupa rajoittuu tiettyihin sijoituspalveluihin, joita ei käsitellä nykyisessä vakavaraisuuskehyksessä. Siten tunnustetaan, että nämä yritykset eivät kohtaa samanluonteisia riskejä kuin luottolaitokset harjoittaessaan tällaista toimintaa. Sijoituspalveluyrityksiin, jotka harjoittavat nykyisen kehyksen soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa, johon liittyy rajallista kaupankäyntiä rahoitusvälineillä, sovelletaan kehyksessä vastaavia pääomavaatimuksia kuin luottolaitoksiin, mutta ne voivat saada muita vapautuksia esimerkiksi maksuvalmiutta, suuria asiakasriskejä ja vivutusta koskevista vaatimuksista. Sijoituspalveluyrityksiin, joiden toimiluvalle ei ole asetettu tällaisia rajoituksia, sovelletaan koko kehystä kuten luottolaitoksiinkin. (7)Kaupankäynti rahoitusvälineillä on toimintaa, jota voivat harjoittaa sekä luottolaitokset että sijoituspalveluyritykset, jotka ovat saaneet luvan käydä kauppaa omaan lukuunsa, riippumatta siitä, onko toiminnan tarkoituksena hallita riskejä, suojautua riskeiltä, hallita likviditeettiä tai ottaa arvon kehityssuuntaan perustuvia positioita rahoitusvälineissä. Tällaista kaupankäyntiä säännellään jo direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisella vakavaraisuuskehyksellä. Jotta vältetään epätasapuoliset toimintaedellytykset, jotka saattavat johtaa siihen, että luottolaitokset ja sijoituspalveluyritykset käyttävät tällä alalla hyväkseen itselleen suotuisinta sääntelyä, sijoituspalveluyrityksiin olisi edelleen sovellettava näistä säännöistä johtuvia pääomavaatimuksia, joilla tämä riski katetaan. Säännöissä käsitellään myös sijoituspalveluyritysten vastuita, jotka liittyvät niiden vastapuoliin tietyissä liiketoimissa, sekä vastaavia pääomavaatimuksia, ja niitä olisi sovellettava edelleen yksinkertaistetussa muodossa. Nykyisessä kehyksessä annetaan myös suuria asiakasriskejä koskevat säännöt, joita tarvitaan sellaisissa tapauksissa, joissa sijoituspalveluyrityksen tiettyihin vastapuoliin liittyvät kaupankäyntivastuut ovat erityisen suuria, jolloin niistä aiheutuu yritykselle kohtuuttoman suuri vastapuolten maksukyvyttömyyteen liittyvä riskikeskittymä. Sen vuoksi näiden säännösten soveltamista sijoituspalveluyrityksiin olisi jatkettava yksinkertaistetussa muodossa. (8)Jäsenvaltioiden väliset erot nykyisen kehyksen soveltamisessa uhkaavat sijoituspalveluyritysten tasapuolisia toimintaedellytyksiä unionissa. Erot johtuvat siitä, että kehyksen soveltaminen eri sijoituspalveluyrityksiin niiden tarjoamien palvelujen perusteella on yleisesti katsoen monimutkaista, kun osa kansallisista viranomaista mukauttaa tai virtaviivaistaa kehyksen soveltamista kansallisessa lainsäädännössä tai käytännössä. Koska nykyisessä vakavaraisuuskehyksessä ei käsitellä kaikkia tietyntyyppisten sijoituspalveluyritysten kohtaamia ja aiheuttamia riskejä, eräissä jäsenvaltioissa on sovellettu suuria pääomavaatimuksen korotuksia tiettyihin sijoituspalveluyrityksiin. Olisi vahvistettava näitä riskejä koskevat yhdenmukaiset säännökset, jotta voidaan varmistaa sijoituspalveluyritysten yhdenmukainen vakavaraisuusvalvonta koko unionissa. (9)Näin ollen tarvitaan erityinen vakavaraisuusjärjestelmä, jota sovelletaan sellaisiin sijoituspalveluyrityksiin, jotka eivät ole kooltaan eivätkä muihin rahoitusalan ja talouden toimijoihin liittyviltä sidossuhteiltaan järjestelmän kannalta merkittäviä. Järjestelmän kannalta merkittäviin sijoituspalveluyrityksiin olisi kuitenkin edelleen sovellettava nykyistä direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 muodostamaa vakavaraisuuskehystä. Tällaiset sijoituspalveluyritykset ovat sijoituspalveluyrityksiä, jotka kuuluvat nykyään direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 muodostaman kehyksen soveltamisalaan saamatta erityisiä vapautuksia mistään kehyksen tärkeimmistä vaatimuksista. Suurimmilla sijoituspalveluyrityksillä, joilla on eninten sidossuhteita, on samankaltaisia liiketoimintamalleja ja riskiprofiileja kuin merkittävillä luottolaitoksilla. Ne tarjoavat ”pankkipalvelujen kaltaisia” palveluja ja ottavat vastatakseen riskeistä merkittävässä laajuudessa. Sen vuoksi on asianmukaista, että tällaisiin sijoituspalveluyrityksiin sovelletaan edelleen direktiivin 2013/36/EU ja asetuksen (EU) N:o 575/2013 säännöksiä. Järjestelmän kannalta merkittävät sijoituspalveluyritykset ovat kooltaan, liiketoimintamalleiltaan ja riskiprofiileiltaan sellaisia, että ne uhkaavat rahoitusmarkkinoiden vakaata ja asianmukaista toimintaa suurten luottolaitosten tavoin. (10)Vakavaraisuusjärjestelmässä, jota sovelletaan sijoituspalveluyrityksiin, jotka eivät ole kooltaan eivätkä muihin rahoitusalan ja talouden toimijoihin olevilta sidossuhteiltaan järjestelmän kannalta merkittäviä, olisi käsiteltävä erityyppisten sijoituspalveluyritysten erityisiä liiketoimintakäytäntöjä. Varsinkin sellaisiin sijoituspalveluyrityksiin, joilla on suurimmat mahdollisuudet aiheuttaa riskejä asiakkaille, markkinoille tai omalle asianmukaiselle toiminnalleen, olisi sovellettava selkeitä ja tehokkaita vakavaraisuusvaatimuksia, jotka on räätälöity näiden erityisriskien varalta. Vaatimukset olisi suhteutettava ottamalla huomioon sijoituspalveluyrityksen tyyppi, kyseisen tyyppisen sijoituspalveluyrityksen asiakkaiden edut ja niiden markkinoiden moitteettoman ja asianmukaisen toiminnan edistäminen, joilla kyseisen tyyppiset sijoituspalveluyritykset toimivat. Vaatimuksilla olisi vähennettävä havaittujen riskialojen riskejä ja autettava varmistamaan, että sijoituspalveluyrityksen joutuessa suuriin vaikeuksiin sen toiminta voidaan lopettaa hallitusti, jolloin rahoitusmarkkinoiden vakaudelle koituu mahdollisimman vähän häiriöitä. (11)Vakavaraisuusjärjestelmää, jota sovelletaan sijoituspalveluyrityksiin, jotka eivät ole kooltaan eivätkä muihin rahoitusalan ja talouden toimijoihin olevilta sidossuhteiltaan järjestelmän kannalta merkittäviä, olisi sovellettava yksilöllisesti kuhunkin sijoituspalveluyritykseen. Koska pienten ja ilman sidossuhteita olevien sijoituspalveluyritysten aiheuttamat riskit ovat enimmäkseen rajallisia, olisi sallittava, että ne hyödyntävät poikkeusta erityisistä vakavaraisuusvaatimuksista, jos ne kuuluvat pankkiryhmään, jonka päätoimipaikka sijaitsee samassa jäsenvaltiossa ja joka on asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukaisen konsolidoidun valvonnan alainen kyseisessä jäsenvaltiossa, koska tällaisissa tapauksissa riskien pitäisi tulla riittävän hyvin katetuiksi, kun mainittuja asetusta ja direktiiviä sovelletaan ryhmään konsolidoidusti. Jotta käsittely vastaisi nykyään asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukaan mahdollista sijoituspalveluyritysryhmien käsittelyä, olisi edellytettävä, että sijoituspalveluyritysryhmän emoyrityksellä on riittävästi pääomaa tukea tytäryrityksissä olevien omistusosuuksiensa kirjanpitoarvoa. Lisäksi näihin sijoituspalveluyritysryhmiin olisi voitava soveltaa ryhmän konsolidoituun asemaan perustuvia pääomavaatimuksia, jotta voidaan ottaa huomioon tapaukset, joissa ryhmään liittyy suurempi riski tai enemmän sidossuhteita. (12)Jotta sijoituspalveluyritykset voisivat käyttää edelleen nykyisiä omia varojaan sijoituspalveluyritysten erityisen vakavaraisuuskehyksen mukaisten pääomavaatimusten täyttämiseen, omien varojen määritelmä ja koostumus olisi sovitettava asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisiksi. Tämä merkitsee muun muassa sitä, että omista varoista olisi asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisesti vähennettävä kokonaan sellaiset tase-erät kuin laskennalliset verosaamiset ja omistusosuudet muiden finanssialan yhteisöjen pääomainstrumenteista. Olisi kuitenkin sallittava, etteivät sijoituspalveluyritykset vähennä muiden finanssialan yhteisöjen pääomainstrumenteista olevia omistusosuuksia, jos nämä omistusosuudet eivät ole merkittäviä ja niitä pidetään kaupankäyntitarkoituksessa kyseisiin instrumentteihin liittyvän markkinatakaustoiminnan tukemiseksi. Jotta omien varojen koostumus olisi asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukainen, sijoituspalveluyritysten olisi täytettävä vähintään 56 prosenttia pääomavaatimuksesta ydinpääoman (CET1) erillä, ja lakisääteisestä pääomasta enintään 44 prosenttia saisi olla ensisijaisen lisäpääoman (AT1) eriä ja enintään 25 prosenttia toissijaisen pääoman (T2) eriä. (13)Jotta varmistettaisiin, että sijoituspalveluyritykset toimivat aina sen perusteella, miten paljon pääomaa niiden toimilupaan on vaadittu, kaikkien sijoituspalveluyritysten olisi jatkuvasti täytettävä pysyvä vähimmäispääomavaatimus, joka on yhtä suuri kuin direktiivin (EU) ----/--/[IFD] mukaisesti vahvistettu perustamispääoma, joka vaaditaan toimiluvan saamiseen asiaankuuluvien sijoituspalvelujen suorittamista varten. (14)Jotta vähimmäispääomavaatimuksen soveltaminen olisi yksinkertaista pienille ja ilman sidossuhteita oleville sijoituspalveluyrityksille, niillä olisi oltava pääomaa, joka vastaa niiden pysyvää vähimmäispääomavaatimusta tai yhtä neljäsosaa niiden kiinteistä yleiskustannuksista, jotka mitataan niiden edellisenä vuonna harjoittaman toiminnan perusteella komission delegoidun asetuksen (EU) 2015/488 mukaisesti, sen mukaan, kumpi näistä määristä on suurempi. (15)Jotta voitaisiin ottaa huomioon sellaisten sijoituspalveluyritysten suuremmat riskit, jotka eivät ole pieniä ja joilla on sidossuhteita, niitä koskevan vähimmäispääomavaatimuksen täytyisi olla suurin seuraavista vaatimuksista: sijoituspalveluyrityksen pysyvä vähimmäisvaatimus, yksi neljäsosa sijoituspalveluyrityksen edellisen vuoden kiinteistä yleiskustannuksista ja niiden vaatimusten summa, jotka määritetään käyttämällä sijoituspalveluyrityksille räätälöityjä riskitekijöitä, jäljempänä ’K-tekijät’, joiden avulla voidaan ottaa pääoman yhteydessä huomioon sijoituspalveluyritysten erityisten liiketoiminta-alueiden riskit.

(16)Sijoituspalveluyrityksiä olisi pidettävä niitä koskevia erityisiä vakavaraisuusvaatimuksia sovellettaessa pieninä ja ilman sidossuhteita olevina yrityksinä, jos ne eivät suorita sijoituspalveluja, joista aiheutuu suuri riski asiakkaille, markkinoille tai yrityksille itselleen, ja jos ne ovat kooltaan sellaisia, etteivät ne kovinkaan todennäköisesti aiheuttaisi laajoja haittavaikutuksia asiakkailleen ja markkinoille, jos niiden liiketoimintaan liittyvät riskit toteutuisivat tai jos ne kaatuisivat. Yritykset olisi tämän perusteella määriteltävä pieniksi ja ilman sidossuhteita oleviksi sijoituspalveluyrityksiksi, jos ne ovat yrityksiä, jotka eivät käy kauppaa omaan lukuunsa, tai niille ei aiheudu riskiä rahoitusvälineillä käytävästä kaupasta, niillä ei ole valvonnassaan asiakasvaroja tai -rahoja, niiden sekä harkinnanvaraisen salkunhoidon nojalla että ei-harkinnanvaraisten (neuvonta)järjestelyjen nojalla hoidettavina olevat varat ovat alle 1,2 miljardia euroa, ne käsittelevät päivittäin asiakastoimeksiantoja alle 100 miljoonaan euron arvosta käteiskauppojen osalta tai alle 1 miljardin euron arvosta johdannaisten osalta, niiden tase on alle 100 miljoonaa euroa ja niiden sijoituspalvelujen suorittamisesta vuosittain saamat kokonaisbruttotuotot ovat alle 30 miljoonaa euroa. (17)Jotta estettäisiin toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäyttö ja jotta sijoituspalveluyrityksillä olisi vähemmän kannustimia järjestää toimintonsa siten, etteivät ne ylitä kynnysarvoja, joiden ylittyessä yrityksiä ei hyväksytä pieniksi ja ilman sidossuhteita oleviksi yrityksiksi, hoidettavina olevia varoja, käsiteltävinä olevia asiakastoimeksiantoja, taseen suuruutta ja kokonaisbruttotuottoja koskevia kynnysarvoja olisi sovellettava yhdistetysti kaikkiin samaan ryhmään kuuluviin sijoituspalveluyrityksiin. Muut perusteet eli se, onko sijoituspalveluyrityksellä hallussaan asiakasrahoja, säilyttääkö tai hallinnoiko se asiakasvaroja tai käykö se kauppaa rahoitusvälineillä ja altistuu markkina- tai vastapuoliriskille, sisältävät vain kaksi vaihtoehtoa, eivätkä ne jätä liikkumavaraa edellä tarkoitettuun uudelleenjärjestämiseen, minkä vuoksi niitä olisi arvioitava yksilöllisesti. Jotta voitaisiin ottaa jatkuvasti huomioon liiketoimintamallien kehittyminen ja niihin liittyvät riskit, näitä perusteita ja kynnysarvoja olisi arvioitava päivän päättyessä vallitsevan tilanteen perusteella lukuun ottamatta kuitenkaan asiakasrahojen hallussapitoa, jota olisi arvioitava päivän aikana vallitsevan tilanteen perusteella, ja taseen suuruutta ja kokonaisbruttotuottoja, joita olisi arvioitava sijoituspalveluyrityksessä viimeksi kuluneen tilikauden lopussa vallinneen tilanteen perusteella. (18)Sijoituspalveluyritystä, joka ylittää lakisääteiset kynnysarvot tai ei täytä muita perusteita, ei saisi pitää pienenä ja ilman sidossuhteita olevana yrityksenä, ja siihen olisi sovellettava muita sijoituspalveluyrityksiä koskevia vaatimuksia, jollei tässä asetuksessa annetuista erityisistä siirtymäsäännöksistä muuta johdu. Tämän pitäisi kannustaa sijoituspalveluyrityksiä suunnittelemaan liiketoimintonsa siten, että ne täyttävät selvästi pieniä ja ilman sidossuhteita olevia yrityksiä koskevat vaatimukset. Jos sijoituspalveluyritys ei täytä näitä vaatimuksia, jolloin sitä ei voida kohdella pienenä ja ilman sidossuhteita olevana yrityksenä, siihen olisi sovellettava seurantaa, jossa sen olisi täytettävä perusteet ja pysyttävä asiaankuuluvien kynnysarvojen alapuolella vähintään kuuden peräkkäisen kuukauden ajan. (19)Kaikkien sijoituspalveluyritysten olisi laskettava pääomavaatimuksensa käyttämällä K-tekijöitä, joilla otetaan huomioon asiakkaaseen kohdistuva riski (Risk-To-Customer, jäljempänä ’RtC’), markkinaan kohdistuva riski (Risk-to-Market, jäljempänä ’RtM’) ja yritykseen kohdistuva riski (Risk-to-Firm, jäljempänä ’RtF’). RtC-riskiä koskevilla K-tekijöillä otetaan huomioon hoidettavina olevat asiakasvarat ja jatkuva neuvonta (K-AUM), säilytettävinä ja hallinnoitavina olevat varat (K-ASA), hallussa olevat asiakasrahat (K-CMH) ja käsiteltävinä olevat asiakastoimeksiannot (K-COH). (20)RtM-riskiä koskevalla K-tekijällä otetaan huomioon nettopositioriski (K-NPR) markkinariskiä koskevien vakavaraisuusasetuksen säännösten mukaisesti tai sijoituspalveluyrityksen määritysosapuolelle asetettujen marginaalien perusteella (K-CMG), jos toimivaltainen viranomainen sallii tämän tietyntyyppisille sijoituspalveluyrityksille, jotka käyvät kauppaa omaan lukuunsa määritysosapuolten välityksellä. (21)RtF-riskiä koskevilla K-tekijöillä otetaan huomioon sijoituspalveluyritykseen kohdistuva riski, joka liittyy sen liiketoimien vastapuolten maksukyvyttömyyteen, vakavaraisuusasetukseen perustuvien vastapuoliriskiä koskevien yksinkertaistettujen säännösten mukaisesti (K-TCD), sekä tiettyihin vastapuoliin liittyvistä sijoituspalveluyrityksen suurista asiakasriskeistä johtuva keskittymäriski kaupankäyntivarastoon sisältyviä suuria asiakasriskejä koskevien vakavaraisuusasetuksen säännösten perusteella (K-CON) ja sijoituspalveluyrityksen päivittäisestä kaupankäyntivirrasta johtuvat operatiiviset riskit. (22)K-tekijöiden mukainen kokonaispääomavaatimus on RtC-, RtM- ja RtF-riskejä koskevien K-tekijöiden mukaisten vaatimusten summa. K-AUM-, K-ASA-, K-CMH‑, K-COH- ja K-DTF-tekijät liittyvät kullakin K-tekijällä käsitellyn toiminnan volyymiin. K-CMH-, K-ASA-, K-COH- ja K-DTF-tekijöiden osalta volyymit lasketaan edeltävien kolmen kuukauden liukuvan keskiarvon perusteella, kun taas K-AUM-tekijän osalta volyymi lasketaan edeltävän vuoden perusteella. Volyymit kerrotaan vastaavilla tässä asetuksessa vahvistetuilla kertoimilla pääomavaatimuksen määrittämiseksi. K-NPR-tekijän mukaiset pääomavaatimukset johdetaan vakavaraisuusasetuksesta, kun taas K-CON- ja K-TCD-tekijöiden mukaisissa pääomavaatimuksissa sovelletaan yksinkertaistetussa muodossa vastaavia vakavaraisuusasetuksen mukaisia vaatimuksia, jotka koskevat kaupankäyntivaraston suurten asiakasriskien ja vastapuoliriskin käsittelyä. K-tekijän määrä on nolla, jos yritys ei harjoita asiaankuuluvaa toimintaa. (23)RtC-riskiä koskevat K-tekijät ovat arvioita, jotka koskevat niitä sijoituspalveluyritysten liiketoiminta-alueita, jotka voivat ongelmien esiintyessä aiheuttaa haittoja asiakkaille. K-AUM-tekijällä otetaan huomioon haitta, joka koituu asiakkaille virheellisestä harkinnanvaraisesta asiakassalkkujen hoidosta tai puutteellisesta toteutuksesta, ja se tuo varmuutta ja asiakkaille koituvia hyötyjä, jotka liittyvät jatkuvan salkunhoito- ja neuvontapalvelun jatkuvuuteen. K-ASA-tekijällä otetaan huomioon asiakasvarojen säilyttämisen ja hallinnoimisen riski ja varmistetaan, että sijoituspalveluyrityksillä on riittävästi pääomaa näitä varoja varten riippumatta siitä, ovatko varat sen omassa taseessa vai onko ne eroteltu muille tileille. K-CMH-tekijällä otetaan huomioon haittamahdollisuuden riski, kun sijoituspalveluyritys pitää hallussaan asiakkaidensa varoja, riippumatta siitä, ovatko varat sen omassa taseessa vai eroteltuina muille tileille. K-COH-tekijällä otetaan huomioon yrityksen asiakkaisiin mahdollisesti kohdistuva riski, kun yritys toteuttaa asiakastoimeksiantoja (asiakkaan nimissä eikä omissa nimissään) esimerkiksi osana asiakkaille tarjottuja pelkkiä toteutuspalveluja tai toteuttaa niitä asiakastoimeksiantojen ketjussa, johon se kuuluu. (24)RtM-riskiä koskeva K-tekijä, jota sovelletaan omaan lukuunsa kauppaa käyviin sijoituspalveluyrityksiin, perustuu rahoitusvälineissä, valuutoissa ja hyödykkeissä olevien positioiden markkinariskiä koskeviin sääntöihin asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisesti, sellaisena kuin se on muutettuna. Tämä antaa sijoituspalveluyrityksille mahdollisuuden valita, soveltavatko ne standardimenetelmää asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisesti (eli yksinkertaistettua standardimenetelmää muutetun asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisesti), jos niiden varat ovat alle 300 miljoonaa euroa, vai tarkistettua standardimenetelmä muutetun asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisesti, sekä mahdollisuuden käyttää sisäisiä malleja. Kahdessa jälkimmäisessä tapauksessa tulokseksi saatu pääomavaatimus voidaan alentaa 65 prosenttiin, jolloin muutetun asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisesta mahdollisuudesta soveltaa alennettua vaatimusta väliaikaisesti kolmen vuoden ajan tulee pysyvä, millä otetaan huomioon sijoituspalveluyritysten yleisesti pienempi merkitys vakavaraisuuden kannalta. Vaihtoehtoisesti, jos kaupankäyntiä harjoittavien yritysten liiketoimille tehdään keskusvastapuolimääritys, näiden yritysten pääomavaatimuksen pitäisi olla toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella yhtä suuri kuin niiden määritysosapuolelle asetetut marginaalit. (25)RtF-riskiä koskevat K-TCD- ja K-CON-tekijät merkitsevät omaan lukuunsa kauppaa käyville sijoituspalveluyrityksille sitä, että vastapuoliriskiä ja suuria asiakasriskejä koskevia vakavaraisuusasetuksen sääntöjä sovelletaan niihin yksinkertaistetussa muodossa. K-TCD-tekijällä otetaan huomioon sijoituspalveluyritykseen kohdistuva riski siitä, että sen vastapuolet OTC-johdannaistransaktioissa, takaisinostotransaktioissa, arvopaperien tai hyödykkeiden lainaksiantamiseen ja ‑ottamiseen liittyvissä liiketoimissa, pitkän selvitysajan liiketoimissa ja vakuudellisessa limiittiluotonannossa eivät täytä velvoitteitaan, kertomalla vastuiden arvo, joka perustuu jälleenhankinta-arvoon ja tulevaisuuden potentiaalista vastapuoliriskiä koskevaan korotukseen, asetukseen (EU) N:o 575/2013 perustuvilla riskitekijöillä ja ottamalla huomioon efektiivisen nettoutuksen ja vakuuksien vaihdon lieventävät vaikutukset. K-CON-tekijällä otetaan huomioon keskittymäriski, joka liittyy yksittäisiin tai toisiinsa vahvasti sidoksissa oleviin yksityisen sektorin vastapuoliin, kun yritysten näihin vastapuoliin liittyvät vastuut ovat yli 25 prosenttia niiden lakisääteisestä pääomasta tai ylittävät tietyt luottolaitoksiin tai muihin sijoituspalveluyrityksiin liittyvät vaihtoehtoiset kynnysarvot, määräämällä asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukainen pääomavaatimuksen korotus nämä rajat ylittävien vastuiden varalta. K-DTF-tekijällä otetaan puolestaan huomioon päivittäisten kauppojen nimellisarvon perusteella operatiiviset riskit, jotka kohdistuvat sijoituspalveluyritykseen sen toteutettaessa suuria määriä liiketoimia omaan lukuunsa tai asiakkaiden puolesta omissa nimissään yhden päivän kuluessa ja jotka voivat johtua riittämättömistä tai epäonnistuneista sisäisistä prosesseista, henkilöstöstä ja järjestelmistä tai ulkoisista tapahtumista. (26)Kaikkien sijoituspalveluyritysten olisi seurattava ja valvottava keskittymäriskiään, myös asiakkaidensa osalta. Kuitenkin ainoastaan sellaisten sijoituspalveluyritysten, joihin sovelletaan K-tekijöiden mukaista vähimmäispääomavaatimusta, olisi raportoitava keskittymäriskeistään toimivaltaisille viranomaisille. Sellaisiin hyödykejohdannaisiin tai päästöoikeuksiin tai niiden johdannaisiin erikoistuneet sijoituspalveluyritykset, joihin liittyy suuria keskittyneitä vastuita finanssialueen ulkopuolisille ryhmille, joihin nämä sijoituspalveluyritykset kuuluvat, saavat ylittää keskittymäriskin rajat ilman K-CON-tekijän mukaista pääoman korotusta niin kauan kuin liiketoimien tarkoituksena on koko ryhmää koskeva likviditeetin tai riskien hallinta. (27)Kaikilla sijoituspalveluyrityksillä pitäisi olla sisäiset menettelyt, joilla seurataan ja hallitaan niiden maksuvalmiusvaatimuksia. Menettelyjen pitäisi auttaa varmistamaan, että sijoituspalveluyritykset voivat toimia jatkuvasti hallitulla tavalla tarvitsematta varata likviditeettiä erityisesti stressikausia varten. Sen vuoksi kaikilla sijoituspalveluyrityksillä täytyisi olla aina vähintään yksi kolmasosa kiinteitä yleiskustannuksia koskevasta vaatimuksestaan likvideinä varoina. Likvidien varojen pitäisi olla laadukkaita ja vastata maksuvalmiusvaatimusta koskevassa komission delegoidussa asetuksessa (EU) 2015/61 lueteltuja likvidejä varoja ottaen myös huomioon arvonleikkaukset, joita sovelletaan näihin varoihin mainitun delegoidun asetuksen mukaisesti. Jotta voitaisiin ottaa huomioon sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten likviditeettiprofiilien välinen ero, sopivista likvideistä varoista laadittua luetteloa olisi täydennettävä yrityksen omilla kiinnittämättömillä käteisvaroilla (joihin ei saisi sisältyä asiakasrahoja). Pienet ja ilman sidossuhteita olevat yritykset voisivat sisällyttää likvideihin varoihinsa myös 30 päivän kuluessa erääntyviin myyntisaamisiin ja maksuihin tai palkkioihin liittyvät erät, jos ne ovat enintään yksi kolmasosa maksuvalmiuden vähimmäisvaatimuksesta, niitä ei oteta huomioon laskettaessa toimivaltaisen viranomaisen asettamia maksuvalmiuden lisävaatimuksia ja niihin sovelletaan 50 prosentin arvonleikkausta. Poikkeuksellisissa olosuhteissa olisi sallittava, että sijoituspalveluyritykset alittavat vaaditun kynnysarvon, kun ne muuttavat likvidejä varojaan rahaksi täyttääkseen maksuvalmiusvaatimukset, jos ne ilmoittavat asiasta viipymättä toimivaltaiselle viranomaiselle. Kaikki asiakkaille annetut takaukset, jotka voivat lisätä likviditeettitarpeita, jos ne lankeavat maksettaviksi, olisi otettava huomioon siten, että käytettävissä olevien likvidien varojen määrää vähennetään ainakin 1,6 prosentilla tällaisten takausten kokonaisarvosta. (28)Uuden vakavaraisuusjärjestelmän ohella olisi kehitettävä vastaava oikeasuhteinen lakisääteisen raportoinnin kehys, joka olisi räätälöitävä huolellisesti sijoituspalveluyritysten liiketoiminnan ja vakavaraisuuskehyksen vaatimusten mukaiseksi. Sijoituspalveluyrityksiä koskevien raportointivaatimusten pitäisi koskea niiden omien varojen tasoa ja koostumusta, niiden pääomavaatimuksia ja pääomavaatimusten laskentaperustetta, niiden toimintaprofiilia ja toiminnan kokoa ottaen huomioon parametrit, joilla määritetään, ovatko sijoituspalveluyritykset pieniä ja ilman sidossuhteita olevia yrityksiä, sekä niiden maksuvalmiusvaatimuksia ja keskittymäriskiä koskevien säännösten noudattamista. Euroopan pankkiviranomaiselle, jäljempänä ’EPV’, olisi annettava tehtäväksi laatia luonnokset teknisiksi täytäntöönpanostandardeiksi, joissa määritetään tarkemmin, mitä lomakkeita ja järjestelyjä tässä lakisääteisessä raportoinnissa olisi käytettävä, ja otetaan oikeasuhteisesti huomioon eri sijoituspalveluyritysten laajuus ja monimuotoisuus ja erityisesti se, pidetäänkö sijoituspalveluyrityksiä pieninä ja ilman sidossuhteita olevina yrityksinä. (29)Sijoituspalveluyritysten, joiden ei katsota olevan pieniä ja ilman sidossuhteita olevia yrityksiä, olisi julkistettava pääomatasonsa, pääomavaatimuksensa, hallintojärjestelynsä sekä palkitsemisjärjestelmänsä ja -käytänteensä läpinäkyvyyden tarjoamiseksi sijoituspalveluyritysten sijoittajille ja laajemmille markkinoille. Ottaen huomioon suurituloisten merkittävä rooli sijoituspalveluyritysten liiketoiminnan johtamisessa ja pitkän aikavälin tuloksissa, läpinäkyvyyden tarjoaminen suurituloisten palkitsemisesta edistää yleisen edun mukaisesti terveitä ja vakaalla pohjalla olevia rahoitusmarkkinoita. Luottamuksellisuussyistä olisi edellytettävä, että suurituloisten palkitsemista koskevat tiedot julkistetaan koostetussa muodossa. Pienten ja ilman sidossuhteita olevien yritysten ei pitäisi kuulua julkistamisvaatimusten piiriin, paitsi jos ne laskevat liikkeeseen ensisijaisen lisäpääoman (AT1) instrumentteja, jolloin sijoittajille olisi tarjottava läpinäkyviä tietoja näistä instrumenteista. (30)On aiheellista säätää asianmukaisista siirtymätoimenpiteistä, jotta sijoituspalveluyritysten olisi helpompi siirtyä asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU vaatimuksista tämän asetuksen ja direktiivin (EU) ----/--[IFD] vaatimuksiin. Erityisesti olisi sallittava viiden vuoden ajan tämän asetuksen soveltamisen alkamispäivästä, että sijoituspalveluyritykset, joiden pääomavaatimukset olisivat tämän asetuksen mukaisesti yli kaksinkertaiset verrattuina asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukaisiin pääomavaatimuksiin, lieventävät mahdollisten lisäysten vaikutuksia rajoittamalla pääomavaatimuksen määrään, joka on kaksi kertaa niin suuri kuin niiden asiaankuuluva asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukainen pääomavaatimus. Jotta uudet sijoituspalveluyritykset, joilla on samankaltaiset profiilit kuin olemassa olevilla yrityksillä, eivät joutuisi huonompaan asemaan, olisi sallittava viiden vuoden ajan tämän asetuksen soveltamisen alkamispäivästä, että sijoituspalveluyritykset, joihin ei ole koskaan sovellettu asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukaisia pääomavaatimuksia, rajoittavat tämän asetuksen mukaiset pääomavaatimuksensa määrään, joka on kaksi kertaa niin suuri kuin niiden kiinteitä yleiskustannuksia koskeva vaatimus. Vastaavasti olisi sallittava viiden vuoden ajan tämän asetuksen soveltamisen alkamispäivästä, että sijoituspalveluyritykset, joihin on sovellettu ainoastaan perustamispääomaa koskevaa vaatimusta asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU nojalla ja joiden pääomavaatimukset olisivat tämän asetuksen mukaan yli kaksinkertaiset verrattuina niiden asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukaiseen tilanteeseen, rajoittavat tämän asetuksen mukaisen pääomavaatimuksensa määrään, joka on kaksi kertaa niin suuri kuin niiden asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU mukainen perustamispääomaa koskeva vaatimus. Näiden siirtymätoimenpiteiden pitäisi olla tarvittaessa myös niiden asetuksen (EU) N:o 575/2013 498 artiklassa tarkoitettujen sijoituspalveluyritysten käytettävissä, jotka vapautetaan mainitussa artiklassa kyseisen asetuksen mukaisista pääomavaatimuksista. Näiden sijoituspalveluyritysten perustamispääomaa koskevat vaatimukset riippuvat kuitenkin sijoituspalveluista ja -toiminnasta, joita ne tarjoavat ja harjoittavat. Kyseisten sijoituspalveluyritysten tämän asetuksen mukaiset pääomavaatimukset olisi viiden vuoden ajan tämän asetuksen soveltamisen alkamispäivästä laskettava ottaen huomioon nämä sovellettavat tasot. Viiden vuoden ajan tämän asetuksen soveltamisen alkamispäivästä tai niiden muutosten soveltamisen alkamispäivään asti, jotka tehdään markkinariskin pääomavaatimuksia koskeviin asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiiviin 2013/36/EU säännöksiin asetuksen (EU) N:o 575/2013 muuttamista koskevan komission ehdotuksen 1 artiklan 84 kohdan mukaisesti, sen mukaan, kumpi näistä ajankohdista on aiempi, sijoituspalveluyritysten, joihin sovelletaan tämän asetuksen vastaavia vaatimuksia, olisi laskettava edelleen kaupankäyntivarastoa koskeva pääomavaatimuksensa asetuksen (EU) N:o 575/2013 mukaisesti. (31)Suurimmilla sijoituspalveluyrityksillä, jotka tarjoavat keskeisiä tukkumarkkina- ja sijoituspankkipalveluja (kaupankäynti rahoitusvälineillä omaan lukuun tai rahoitusvälineiden merkintä tai rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskun järjestäminen merkintätakauksen perusteella), on samankaltaiset liiketoimintamallit ja riskiprofiilit kuin merkittävillä luottolaitoksilla. Näihin yrityksiin kohdistuu niiden toiminnan vuoksi luottoriski, joka on pääasiassa vastapuolen luottoriskin muodossa, sekä markkinariski sellaisten positioiden osalta, jotka ne ottavat omaan lukuunsa joko asiakkaiden puolesta tai muutoin. Näin ollen niiden koko ja merkitys järjestelmän kannalta aiheuttavat riskin rahoitusjärjestelmän vakaudelle.

(32)Toisena haasteena on, miten kansalliset toimivaltaiset viranomaiset voivat valvoa tehokkaasti tällaisten suurten yritysten vakavaraisuutta. Vaikka suurimmat sijoituspalveluyritykset tarjoavat laajamittaisia rajat ylittäviä sijoituspankkipalveluja, ne kuuluvat sijoituspankkiyrityksinä direktiivin 2004/39/EU nojalla nimettyjen viranomaisten harjoittaman vakavaraisuusvalvonnan piiriin. Nämä viranomaiset eivät ole välttämättä samoja kuin direktiivin 2013/36/EU nojalla nimetyt toimivaltaiset viranomaiset, mikä voi johtaa epätasapuolisiin toimintaedellytyksiin, kun asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU säännöksiä sovelletaan unionissa. Tämä estää valvontaviranomaisia saamasta vakavaraisuudesta kokonaisvaltaista käsitystä, jolla on olennainen merkitys käsiteltäessä suuriin rajat ylittävää toimintaa harjoittaviin yrityksiin liittyviä riskejä. Tämä voi tehdä vakavaraisuusvalvonnasta tehottomampaa ja myös vääristää kilpailua unionissa. Suurimmille sijoituspalveluyrityksille olisi sen vuoksi annettava sama asema kuin luottolaitoksille, jotta voidaan luoda synergioita rajat ylittävistä tukkumarkkinatoiminnoista vertaisryhmässä, edistää samalla tasapuolisia toimintaedellytyksiä ja mahdollistaa eri ryhmien yhdenmukainen valvonta. (33)Sen vuoksi näiden yritysten, joista tulee luottolaitoksia, olisi sovellettava edelleen asetusta (EU) N:o 575/2013 ja direktiiviä 2013/36/EU, ja luottolaitosten valvonnasta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten, mukaan luettuna EKP yhteisen valvontamekanismin puitteissa, olisi valvottava niitä. Näin varmistettaisiin, että luottolaitosten vakavaraisuusvalvontaa harjoitetaan yhdenmukaisesti ja tehokkaasti ja että rahoituspalveluja koskevaa yhteistä sääntökirjaa sovelletaan samalla tavalla kaikkiin luottolaitoksiin ottaen huomioon niiden merkitys järjestelmän kannalta. Jotta estettäisiin toimijalle suotuisimman sääntelyn hyväksikäyttö ja vähennettäisiin säännösten kiertämisriskejä, toimivaltaisten viranomaisten olisi pyrittävä välttämään tilanteita, joissa ryhmät, jotka saattavat olla järjestelmän kannalta merkittäviä, järjestävät toimintonsa siten, etteivät ne ylitä 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdan b alakohdassa säädettyjä kynnysarvoja, ja kiertävät velvollisuuden hakea direktiivin 2013/36/EU 8 a artiklan mukaista lupaa toimia luottolaitoksina. (34)Luottolaitosten konsolidoidulla valvonnalla pyritään muun muassa varmistamaan rahoitusjärjestelmän vakaus, ja jotta se olisi tehokasta, sitä olisi sovellettava kaikki ryhmiin, mukaan luettuina ryhmät, joiden emoyritykset eivät ole luottolaitoksia tai sijoituspalveluyrityksiä. Sen vuoksi kaikkiin luottolaitoksiin, myös niihin, joilla oli ennen sijoituspalveluyritysten asema, olisi sovellettava sääntöjä, jotka koskevat toimivaltaisten viranomaisten direktiivin 2013/36/EU VII osaston 3 luvun I jakson nojalla harjoittamaa emoyrityksen yksilöllistä ja konsolidoitua valvontaa. (35)Unionissa otettiin asetuksella (EU) N:o 600/2014 käyttöön yhdenmukainen järjestelmä, jolla kolmansien maiden yrityksille, jotka tarjoavat sijoituspalveluja ja ‑toimintaa unioniin sijoittautuneille hyväksyttäville vastapuolille ja ammattimaisille asiakkaille, myönnetään pääsy sisämarkkinoille. Sisämarkkinoille pääsyn edellytyksenä on, että komissio antaa asiasta vastaavuuspäätöksen ja että Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen, jäljempänä ’EAMV’, rekisteröi kolmannen maan yrityksen. On tärkeää, että vastaavuus arvioidaan asiaankuuluvan sovellettavan unionin lainsäädännön perusteella ja että käytössä on tehokkaat välineet, joilla valvotaan vastaavuuden myöntämisedellytysten täyttymistä. Näistä syistä olisi vaadittava, että kolmansissa maissa rekisteröidyt yritykset ilmoittavat EAMV:lle vuosittain tiedot unionissa tarjottujen palvelujen ja harjoitetun toiminnan laajuudesta ja kattavuudesta. Lisäksi olisi parannettava vastaavuusedellytysten valvontaan, täytäntöönpanoon ja täyttymiseen liittyvää valvontayhteistyötä. (36)Jotta voidaan varmistaa sijoittajansuoja sekä rahoitusmarkkinoiden eheys ja vakaus unionissa, komission olisi vastaavuuspäätöstä antaessaan otettava huomioon riskit, joita saattaa aiheutua palveluista ja toiminnasta, joita kyseisestä kolmannesta olevat yritykset suorittavat unionissa vastaavuuspäätöksen jälkeen. Niiden merkitystä olisi tarkasteltava järjestelmän kannalta sellaisilla perusteilla kuin kyseisestä kolmannesta maasta olevien yritysten tarjoamien palvelujen ja toteuttaman toiminnan laajuus ja kattavuus. Samasta syystä komissio voi katsoa aiheelliseksi ottaa huomioon, yksilöidäänkö kolmas maa verotuksellisista syistä yhteistyöhaluttomaksi lainkäyttöalueeksi asiaa koskevan unionin politiikan puitteissa tai suuririskiseksi kolmanneksi maaksi direktiivin (EU) 2015/849 9 artiklan 2 kohdan nojalla. (37)Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, joita ovat tehokkaan ja oikeasuhteisen vakavaraisuuskehyksen luominen sen varmistamiseksi, että sijoituspalveluyritykset, joilla on lupa harjoittaa toimintaa unionissa, harjoittavat sitä vankalta taloudelliselta pohjalta ja että niitä johdetaan hallitusti ja tarvittaessa asiakkaiden etujen mukaisesti, vaan ne voidaan niiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. (38)EPV on yhdessä EAMV:n kanssa antanut perusteelliseen tausta-analyysiin, tiedonkeruuseen ja kuulemiseen pohjautuvan kertomuksen sellaisen vakavaraisuusjärjestelmän räätälöimisestä kaikille muille kuin järjestelmän kannalta merkittäville sijoituspalveluyrityksille, joka toimii tällaisten sijoituspalveluyritysten tarkistetun vakavaraisuuskehyksen perustana. (39)Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukaisen soveltaminen, EPV:lle olisi annettava tehtäväksi laatia tekniset standardit kiinteiden yleiskustannusten laskennasta, määritysosapuolille asetettuja alkumarginaaleja vastaavien pääomavaatimusten laskennasta sekä lomakkeista, joita käytetään tämän asetuksen nojalla vaaditussa tietojen julkistamisessa ja lakisääteisessä raportoinnissa. (40)Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen soveltaminen ja ottaa huomioon rahoitusmarkkinoiden kehitys, komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla täsmennetään tässä asetuksessa annettuja määritelmiä ja tehdään teknisiä mukautuksia tässä asetuksessa vahvistettujen pääomavaatimusten muihin kuin keskeisiin osiin. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voidaan erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä. (41)Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tämän asetuksen täytäntöönpanolle erityisesti, kun on kyse sellaisten teknisten täytäntöönpanostandardien luonnosten hyväksymisestä, jotka EPV laatii tietojen julkistamisessa ja raportoinnissa käytettävistä lomakkeista, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. (42)Oikeusvarmuuden takaamiseksi ja päällekkäisyyksien välttämiseksi sekä luottolaitoksiin että sijoituspalveluyrityksiin sovellettavan nykyisen vakavaraisuuskehyksen ja tämän asetuksen välillä, asetusta (EU) N:o 575/2013 ja direktiiviä 2013/36/EU muutetaan sijoituspalveluyritysten poistamiseksi niiden soveltamisalasta. Pankkiryhmään kuuluviin sijoituspalveluyrityksiin olisi kuitenkin sovellettava edelleen pankkiryhmää koskevia asetuksen (EU) N:o 575/2013 ja direktiivin 2013/36/EU säännöksiä, kuten direktiivin 2013/36/EU [21 b artiklassa] tarkoitettua väliyhtiönä toimivaa EU-emoyritystä koskevia säännöksiä, sekä asetuksen (EU) N:o 575/2013 ensimmäisen osan 2 osaston 2 luvussa annettuja sääntöjä varovaisuusperiaatteen mukaisesta konsolidoinnista, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: ENSIMMÄINEN OSA

YLEISET SÄÄNNÖKSET I OSASTO KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde ja soveltamisala

Tässä asetuksessa vahvistetaan yhdenmukaiset vakavaraisuusvaatimukset, joita sovelletaan sellaisiin sijoituspalveluyrityksiin, joilla myönnetään toimilupa ja joita valvotaan direktiivin 2014/65/EU nojalla ja joita valvotaan vakavaraisuusvaatimusten noudattamisen osalta direktiivin (EU) ----/--[IFD] nojalla, seuraavien seikkojen osalta:

a)pääomavaatimukset, jotka liittyvät yritykseen kohdistuvan riskin, asiakkaisiin kohdistuvan riskin ja markkinaan kohdistuvan riskin kvantifioitaviin, yhdenmukaisiin ja standardoituihin osatekijöihin; b)keskittymäriskiä rajoittavat vaatimukset; c)maksuvalmiusvaatimukset, jotka liittyvät likviditeettiriskin kvantifioitaviin, yhdenmukaisiin ja standardoituihin osatekijöihin; d)a, b ja c alakohtaan liittyvät raportointivaatimukset; e)julkistamisvaatimukset. 2 artikla Valvontavaltuudet Jotta varmistetaan tämän asetuksen noudattaminen, toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava direktiivissä (EU) ----/--[IFD] säädetyt valtuudet ja niiden on noudatettava mainitussa direktiivissä säädettyjä menettelyjä. 3 artikla

Sijoituspalveluyritysten soveltamat tiukemmat vaatimukset Tämä asetus ei estä sijoituspalveluyrityksiä pitämästä hallussaan omia varoja ja niiden komponentteja enemmän kuin tässä asetuksessa edellytetään tai soveltamasta tiukempia toimenpiteitä kuin tässä asetuksessa edellytetään. 4 artikla

Määritelmät 1.Tässä asetuksessa tarkoitetaan: 1)’oheispalveluyrityksellä’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 18 alakohdassa määriteltyä oheispalveluyritystä; 2)’asiakkaalla’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 9 alakohdassa määriteltyä asiakasta; 3)’hyödykemarkkinoilla toimivilla välittäjillä’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 145 alakohdassa määriteltyjä hyödykemarkkinoilla toimivia välittäjiä; 4)’hyödykejohdannaisilla’ asetuksen (EU) N:o 600/2014 2 artiklan 1 kohdan 30 alakohdassa määriteltyjä hyödykejohdannaisia; 5)’toimivaltaisella viranomaisella’ direktiivin (EU) ----/--[IFD] 3 artiklan 5 kohdassa määriteltyä toimivaltaista viranomaista;

6)’luottolaitoksella’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa määriteltyä luottolaitosta; 7)’päivittäisellä kaupankäyntivirralla’ sellaisten kaupankäyntivarastoon kuuluvien liiketoimien arvoa, joissa yritys käy kauppaa omaan lukuunsa joko itseään varten tai asiakkaan puolesta; 8)’kaupankäynnillä omaan lukuun’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 6 alakohdassa määriteltyä kaupankäyntiä omaan lukuun; 9)’johdannaisilla’ asetuksen (EU) N:o 600/2014 2 artiklan 1 kohdan 29 alakohdassa määriteltyjä johdannaisia; 10)’K-tekijöiden mukaisella konsolidoidulla asemalla’ asemaa, joka syntyy soveltamalla tämän asetuksen vaatimuksia K-tekijöiden mukaisesti yhteen sijoituspalveluyritykseen siten kuin kyseinen sijoituspalveluyritys muodostaisi yhdessä yhden tai useamman muun samaan ryhmään kuuluvan yhteisön kanssa yhden ainoan sijoituspalveluyrityksen; 11)’toimeksiantojen toteuttamisella asiakkaiden lukuun’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 5 alakohdassa määriteltyä toimeksiantojen toteuttamista asiakkaiden lukuun; 12)’vastuulla’ seuraavia: a)kun sovelletaan keskittymäriskirajoja, mitä tahansa kaupankäyntivarastossa olevaa omaisuuserää tai taseen ulkopuolista erää, jota varten ei ole nimenomaisesti myönnetty poikkeusta 40 artiklan nojalla; b)kun raportoidaan keskittymäriskistä, mitä tahansa omaisuuserää tai taseen ulkopuolista erää; 13)’rahoituslaitoksella’ yritystä, joka ei ole luottolaitos tai sijoituspalveluyritys ja jonka pääasiallisena toimintana on hankkia omistusosuuksia tai harjoittaa yhtä tai useampaa direktiivin 2013/36/EU liitteessä I olevissa 2–12 ja 15 kohdassa lueteltua toimintaa, mukaan luettuina rahoitusalan holdingyhtiöt, rahoitusalan sekaholdingyhtiöt, sijoitusalan holdingyhtiöt, maksupalveluista sisämarkkinoilla 13 päivänä marraskuuta 2007 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2007/64/EY tarkoitetut maksulaitokset sekä omaisuudenhoitoyhtiöt mutta pois lukien vakuutushallintayhtiöt ja direktiivin 2009/138/EU 212 artiklan 1 kohdan g alakohdassa määritellyt sekavakuutushallintayhtiöt; 14)’rahoitusvälineellä’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 50 alakohdassa määriteltyä rahoitusvälinettä; 15)’rahoitusalan holdingyhtiöllä’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 20 alakohdassa määriteltyä rahoitusalan holdingyhtiötä; 16)’finanssialan yhteisöllä’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 27 alakohdassa määriteltyä finanssialan yhteisöä; 17)’perustamispääomalla’ direktiivin (EU) ----/--[IFD] 3 artiklan 17 kohdassa määriteltyä perustamispääomaa; 18)’asiakaskokonaisuudella’ asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 39 alakohdassa määriteltyä asiakaskokonaisuutta; 19)’sijoitusneuvonnalla’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 4 alakohdassa määriteltyä sijoitusneuvontaa; 20)’sijoituspalveluyrityksellä’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa määriteltyä sijoituspalveluyritystä; 21)’sijoitusalan holdingyhtiöllä’ rahoituslaitosta, jonka tytäryritykset ovat yksinomaan tai pääasiallisesti sijoituspalveluyrityksiä tai rahoituslaitoksia, jolloin vähintään yhden tällaisista tytäryrityksistä on oltava sijoituspalveluyritys, ja joka ei ole asetuksen (EU) N:o 575/2013 4 artiklan 1 kohdan 20 artiklassa määritelty rahoitusalan holdingyhtiö; 22)’sijoituspalveluilla ja -toiminnalla’ direktiivin 2014/65/EU 4 artiklan 1 kohdan 2 alakohdassa määriteltyjä sijoituspalveluja ja -toimintaa; 23)’sijoituspalveluyritysryhmällä’ yritysryhmää, johon ei kuulu yhtään luottolaitosta ja jossa emoyritys on sijoituspalveluyritys, sijoitusalan holdingyhtiö tai rahoitusalan sekaholdingyhtiö ja johon voi kuulua muita sijoituspalveluyrityksen omistamia rahoituslaitoksia ja sidonnaisasiamiehiä. Sijoituspalveluyritysryhmä voi koostua emoyrityksestä ja sen tytäryrityksistä tai yrityksistä, jotka täyttävät direktiivin 2013/34/EU 22 artiklassa säädetyt edellytykset;

24)’K-tekijöillä’ kolmannen osan II osastossa säädettyjä pääomavaatimuksia, jotka koskevat sijoituspalveluyrityksen asiakkaille, markkinoille ja itselleen aiheuttamia riskejä; 25)’K-AUM:llä’ tai ’hoidettavina olevia varoja (assets under management, AUM) koskevalla K-tekijällä’ niiden varojen arvoa koskevaa pääomavaatimusta, joita sijoituspalveluyritys hoitaa asiakkaidensa puolesta sekä harkinnanvaraisen salkunhoidon että sijoitusneuvonnasta muodostuvien ei-harkinnanvaraisten järjestelyjen nojalla, mukaan luettuina toiselle yritykselle delegoidut varat ja lukuun ottamatta varoja, jotka toinen yritys on delegoinut sijoituspalveluyritykselle; 26)’K-CMH:lla’ tai ’hallussa olevia asiakasrahoja (client money held, CMH) koskevalla K-tekijällä’ pääomavaatimusta, joka koskee sijoituspalveluyrityksen hallussa tai määräysvallassa olevien asiakasrahojen määrää, riippumatta mahdollisista varojen erottelua koskevista oikeudellisista järjestelyistä ja sijoituspalveluyrityksen hallussa oleviin asiakasrahoihin sovellettavasta kansallisesta tilinpäätösjärjestelmästä; 27)’K-ASA:lla’ tai ’säilytettävinä ja hallinnoitavina olevia varoja (assets safeguarded and administered, ASA) koskevalla K-tekijällä’ niiden varojen arvoa koskevaa pääomavaatimusta,