C 80/20 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Luonnos komission asetukseksi EY:n
perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta teknologiansiirtosopimusten ryh-
miin” (1)
(2004/C 80/07)
Komissio päätti 4. syyskuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla
pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta ”Luonnos komission asetus EY:n
perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta teknologiansiirtosopimusten ryhmiin”.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti antaa asian valmistelun ”yhtenäismarkkinat, tuotanto ja
kulutus” -erityisjaoston tehtäväksi.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea nimesi 10. ja 11. joulukuuta 2003 pitämässään 404. täysistunnossa
(joulukuun 11. päivän kokouksessa) asian kiireellisyyden vuoksi yleisesittelijäksi Arno Metzlerin jahyväksyi seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 29 ääntä puolesta ja 3 vastaan 1:n pidättyessä
äänestämästä.
1. Johdanto
1.1. Käsiteltävänä olevalla luonnoksella teknologiansiirto-
sopimusten ryhmäpoikkeuksia koskevaksi uudeksi asetukseksi
on määrä korvata entinen ryhmäpoikkeusasetus (EY) N:o 240/
96. Vanhan asetuksen soveltaminen sallittuja tai kiellettyjälausekkeita koskevine valkoisine, harmaine ja mustine listoi-
neen johti sopimuskäytännöissä merkittäviin rajoituksiin ja
koettiin usein ”pakkopaidaksi”. Tämän seurauksena oli useinsopimuksia, jotka eivät vastanneet taloudellisia realiteetteja,vaan olivat ainoastaan sovitettu luettelossa asetettuihin sään-
nöksiin. Tilanteen korjaamiseksi teollisuus on jo kauan vaati-
nut ryhmäpoikkeusasetuksen uudistamista.
1.2. Tässä yhteydessä on syytä ottaa huomioon myös
uusi oikeudellinen tilanne, joka syntyy kartellimenettelyitä
koskevan asetuksen (EY) N:o 1/2003 tullessa voimaan 1. tou-
kokuuta 2004. Tämän jälkeen poikkeuksesta johtuvia kilpailuarajoittavia sopimuksia koskeva komission ilmoitus jää poiskäytöstä. Tulevaisuudessa yritysten on entistä enemmän arvioi-
tava itse, ovatko niiden sopimukset perustamissopimuksen
81 artiklan 1 kohdan mukaisen kartellikiellon vastaisia jaovatko edellytykset kartellikieltoa koskevalle poikkeukselle
perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan mukaisesti ole-
massa. Tämä muuttaa myös teknologiansiirtosopimusten tilan-netta, ja erityisesti oikeusvarmuuden vuoksi yritykset tarvitse-
vat muuta apua, jota aiempi asetus (EY) N:o 240/96 niille
ennen tarjosi.
1.3. Taloudelliselta kannalta on syytä ottaa huomioon, että
yksinoikeudellisen tekijänoikeuden – esimerkiksi patentin –haltija voi kieltää kolmansilta osapuolilta kaikki neuvottelut,
jotka koskevat hänen oikeuttaan. Jos haltija kuitenkin sallii
lisenssinsaajalle innovaatioidensa käytön, tämä edistää periaat-teessa kilpailua. Teknologialisenssisopimukset tuovat näet
uusia tuotteita jo olemassa oleville markkinoille, tai luovat
(1) EUVL C 235, 1.10.2003, s. 11.jopa täysin uusia tuotemarkkinoita. Ne tekevät turhiksi myös
suuret investoinnit päällekkäiseen tutkimukseen, jos kahdellatai useammalla yrityksellä on samat tutkimustavoitteet ja
yritykset voivat yhdistää tutkimuksensa. Kilpailulainsäädännön
tarjoamaa kontrollia tulisi soveltaa vasta sopimuksiin, jotkaylittävät kyseisen tekijänoikeuden laillisen suojan.
1.4. Mikäli EU:sta on määrä tulla vuoteen 2010 mennessä
maailman dynaamisin kansantalous, on tärkeää paitsi kehittääuutta teknologiaa, myös tukea uuden teknologian nopeaa
leviämistä. Lainsäätäjän tavoittelemaa teollis- ja tekijänoikeuk-
sien haltijan vahvaa asemaa ei tässä yhteydessä pidä tarpeetto-masti vaarantaa, vaan on luotava oikeanlaiset puite-ehdot,jotka helpottavat oikeuksien haltijan kehittämän teknologian
siirtämistä kolmansille osapuolille. Lisenssinantajaa on oikeuk-
sien haltijana kannustettava riittävästi antamaan muille lupaoman teknologiansa käyttöön. Tässä yhteydessä on syytä
panna merkille, että rajoitettukin kilpailu on taloudellisti
järkevämpää kuin tilanne, jossa kilpailua ei synny, koskakeksijä ei suostu myöntämään käyttölupia. On ainoastaan
lisenssinantajan asia päättää, antaako hän muille mahdollisuu-
den päästä osalliseksi innovaatioistaan.
1.5. Lisenssinanto on myös muihin sopimuksiin verrattuna
paljon riskialttiimpi, sillä jos sopimusta ei synny, jo luovutettuateknistä tietämystä ei enää voi periä takaisin. Myös tästä syystäoikeusvarmuus on lisenssinantajan kannalta erittäin tarpeen.
2. Yleiskatsaus tekniikan siirtoa koskevan ryhmäpoik-
keusasetuksen tärkeimpiin osatekijöihin ja komitean
arviot
2.1. Tekniikan siirtoa koskeva ryhmäpoikkeusasetus ei pe-
rusperiaatteiltaan monissa kohtaa vastaa yleisiä vaatimuksia.
Seuraavassa luetellaan ensin asetusluonnoksen tärkeimmätkritisoitavat seikat, joita sen jälkeen käsitellään yksityiskohtai-semmin kohdassa 3.
30.3.2004 FI C 80/21 Euroopan unionin virallinen lehti
2.2. Markkinaosuuksien määrittely tulee aiheuttamaan käy-
tännössä entistä enemmän vaikeuksia, sillä analyysissa on
otettava huomioon tuotemarkkinoiden lisäksi myös teknolo-
giamarkkinat ja mahdolliset innovaatiomarkkinat. Kun määrit-telyssä on otettava huomioon kolmet eri markkinat, onyritysten mahdotonta arvioida, onko sen lisenssisopimus kar-
tellisääntöjen mukainen vai ei.
2.3. Lisensointisopimuksen osapuolia koskevat markkina-
osuusrajat, jotka ovat 20 tai 30 prosenttia, ovat liian alhaiset.
Teknologian laaja levitys edellyttää ”turvasataman” laajenta-
mista, mieluiten näiden markkinaosuusrajojen poistamista.Käytännössä asetuksen (EY) N:o 240/96 mukainen malli,
jonka mukaan kilpailua rajoittaviin sopimuksiin puututaan
yksittäistapauksissa, on osoittautunut hyväksi.
2.4. Kilpailijoiden välisiä lisenssisopimuksia on arvioitava
tiukemmin kuin ei-kilpailijoiden välisiä sopimuksia. Tämä
periaate on peräisin Yhdysvalloissa vuonna 1995 laadituistateollis- ja tekijänoikeuksien lisensointia ja kartellien syntymisen
ehkäisemistä koskevista ohjeista ( Antitrust Guidelines for the
Licensing of Intellectual Property ). Euroopassa ei kuitenkaan
vielä ole tästä periaatteesta käytännön kokemuksia, joilla sen
käyttöönottoa voitaisiin perustella. Usein juuri kilpailevien
yritysten väliset lisenssisopimukset edistävät kilpailua. Näin onesimerkiksi silloin, kun yritys hakee kilpailijan patenttilisenssiävoidakseen käyttää sitä kehittääkseen omaa tuotettaan, joka
sitten tuodaan markkinoille. Tällaisessa tapauksessa kilpailijoi-
den välisten lisenssisopimusten entistä tiukempi arviointi eivaikuta asianmukaiselta.
2.5. Tekniikan siirtoa koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen
suuntaviivoissa keskitytään ennen kaikkea lisenssisopimustentiettyjen lausekkeiden vaaroihin ja vähemmän niiden taloudel-
lisiin hyötyihin. Tähänastiset kokemukset lisenssisopimuksista
eivät kuitenkaan anna minkäänlaista aihetta tämän kaltaiseenkriittiseen kantaan. Pikemminkin tulisi pitää myönteisenä sitä,
että lisenssinantaja sallii muiden osapuolten päästä osalliseksi
teknisestä tietämyksestään. Suuntaviivoja lukevalle lisenssinan-tajalle syntyy varmastikin vaikutelma, että lisensointi itsessäänolisi oikeudellisesti ongelmallinen tapahtuma.
3. Tekniikan siirtoa koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen
tärkeimmät lausekkeet
3.1. Määritelmät
3.1.1. Ehdotetun asetuksen 1 artiklan 1 kohdan b alakoh-
dan mukaan asetusta sovelletaan patenttilisenssisopimuksiin,
taitotietolisenssisopimuksiin sekä yhdistettyihin patentti- ja
taitotietosopimuksiin. Tekijänoikeuksien alalta mukaan sisälly-tetään kuitenkin myös ohjelmistojen tekijänoikeuksien lisenssi-sopimukset. Muiden teollis- ja tekijänoikeuksien lisensointia
pitäisi komitean mielestä käsitellä erikseen siitä syystä, että
erityisesti patentti- ja tekijänoikeuksien välisten suurien erojenvuoksi on erittäin vaikeaa käsitellä näitä aiheita yhdessäainoassa asetuksessa. Tämän lisäksi patentteja ja taitotietoa –
joita asetus (EY) N:o 240/96 yksinomaan koskee – koskeva
säännös on jo olemassa ja siitä on jo saatu kokemusta, kun taas
muiden oikeuksien suhteen näin ei ole. Ohjelmistolisenssiensisällyttäminen tekniikan siirtoa koskevaan ryhmäpoikkeusase-tukseen on paikallaan, sillä käytännössä lisensoidaan usein
ohjelmistoja, joita voidaan käyttää ainoastaan patentoidun
tuotteen – esimerkiksi koneen – käyttämisessä, eivätkä ne olepelkkä epäolennainen osa kokonaistoimituksesta.
3.1.2. Asetuksen 1 artiklan 1 kohdan g alakohdassa käsite
”taitotieto” määritellään asetukseen (EY) N:o 240/96 verrattuna
huomattavasti suppeammin. Määritelmän mukaan se on ”olen-naista” vasta, jos taitotietoon sisältyy tietoa, joka on ”välttämä-töntä” sopimustuotteiden valmistamiseksi tai tarjoamiseksi.
Tähän saakka tämä on koskenut jo ”hyödyllistä” taitotietoa.
Komitea ei pidä aiheellisena muuttaa määritelmää tällä tavoin.
3.2. Markkinaosuusrajat
3.2.1. Ehdotetun uuden asetuksen 3 artiklan mukaan sil-
loin, kun teknologiansiirtosopimuksen tehneet yritykset eivät
ole kilpailevia yrityksiä, poikkeusta voidaan soveltaa silläedellytyksellä, että kummankaan osapuolen markkinaosuus ei
ylitä 30:tä prosenttia merkityksellisistä teknologia- ja tuote-
markkinoista. Kun kyseessä ovat kilpailevat yritykset, osapuol-ten yhdistetty markkinaosuus ei saa ylittää 20:tä prosenttia.
3.2.2. Markkinaosuuksien selvittäminen voi olla tarpeen
tuotemarkkinoiden, teknologiamarkkinoiden sekä ehdotuk-
seen liittyvien suuntaviivojen 22 kohdan mukaan joissaintapauksissa myös innovaatiomarkkinoiden osalta. Monille yri-
tyksille pelkkien tuotemarkkinoiden selvittäminen on kuiten-
kin jo hyvin vaikeaa, varsinkin kun niiden on määrä tässäyhteydessä ottaa huomioon myös mahdolliset kilpailijat. Li-
senssisopimusta tehtäessä ei useinkaan ole mahdollista selvit-
tää, missä määrin tuote voidaan korvata toisella, sillä useinkyseessä ovat innovaatiot, joille ei vielä ole olemassa korvaavia
tuotteita. Vielä vaikeampaa on arvioida, mikä tilanne tulee
tulevaisuudessa olemaan mahdollisten kilpailijoiden osalta.Tämä aiheuttaa merkittävää oikeudellista epävarmuutta. Ko-mission tähänastinen päätöskäytäntö osoittaa lisäksi, että
yritysten käsitys omasta markkinaosuudestaan poikkeaa usein
huomattavasti kartelliviranomaisten käsityksistä.
3.2.3. Teknologiamarkkinat kattavat sen sijaan jo olemassa
olevien patenttien ja taitotiedon lisensoinnin. Kuten tuote-
markkinoiden kohdalla, tällöin on selvitettävä mahdollinenmonopoli, joka nostaa lisenssimaksuja asteittain 5–10 prosent-tia (SSNIP-testi; pieneen mutta merkittävään hintojen pysyvään
muutokseen perustuva hintatesti). Siitä, kuinka tällaisen mark-
kinoiden määrittelyn käytännössä on määrä tapahtua, eisuuntaviivoissa kuitenkaan anneta riittävästi tietoa.
C 80/22 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
3.2.4. Vielä vähemmän yksinkertaisiin kriteereihin perustu-
va lisenssikäytäntö sopii kuitenkin innovaatiomarkkinoille.
Tämä käsite on eurooppalaisessa oikeudessa vieras, sillä se on
peräisin Yhdysvaltojen kartellilainsäädännöstä. Suuntaviivoistapuuttuu sekä innovaatiomarkkinoiden määritelmä että tarkatohjeet markkinoiden rajaamisesta. Innovaatiomarkkinoilla vii-
tataan Yhdysvalloissa uusien, kehitteillä olevien tai paranneltu-
jen tuotteiden tai menetelmien kehittämiseen, ja kilpailupara-metrinä ”t&k” pidetään innovaatiomarkkinoiden tuotteena.
Käytännössä markkinoita määriteltäessä ei juurikaan voidaan
ennakoida, mitä tuloksia kyseessä oleva tutkimusprosessituottaa, tai milloin tämä tulee tapahtumaan. Tutkimushankkei-
den tulokset riippuvat monista sattumanvaraisista tekijöistä,
joiden toteutuminen on epävarmaa. Lisäksi keksintöjä voisyntyä myös spontaanisti ja sattumalta. Mahdollisten kilpaili-
joiden määrittely lienee tällöin mahdotonta, sillä yritykset
pitävät yleensä tutkimus- ja kehitystoimintansa erittäin salai-sena.
3.2.5. On myös otettava huomioon, että uudenlaiset tuot-
teet, joita lisenssisopimukset usein koskevat, saavuttavat hyvinnopeasti huomattavan markkinaosuuden, tai jopa monopolia-
seman. Tämänkaltaiset markkinaolosuhteet ovat tyypillisiä
lisenssisopimuksia tehtäessä, eivätkä ne välttämättä johdakartellilainsäädännön kannalta huomattavaan markkinavoi-maan. Näin on erityisesti silloin, kun uusien tuotteiden tai
menetelmien myötä luodaan ensin kapeita markkinasektoreita,
joilla ei ole kartellilainsäädännön kannalta vaikutusta. Jäykkienmarkkinaosuusrajojen käyttöönotto on komitean mielestä
tästä syystä väärin.
3.2.6. Tekniikan siirtoa koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen
johdanto-osan kohdassa 12 todetaan, että jos asetetut markki-
naosuusrajat ylitetään, teknologiansiirtosopimusten, jotka
kuuluvat EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 1 kohdansoveltamisalaan, ei voida objektiivisesti katsoen olettaa johta-
van etuihin. Tätä yleistävää ja taloudellisesti vailla perusteita
olevaa väitettä ei kuitenkaan todisteta millään tavoin. Pikem-minkin 20 ja 30 prosentin markkinaosuusrajat vaikuttavat
mielivaltaisesti asetetuilta. Ilmeisestikin komission tarkoitukse-
na on sovittaa keskenään yhteen teknologiansiirtoa sekävertikaalisia sopimuksia koskevan ryhmäpoikkeusasetuksen
säännökset. Näillä asetuksilla on kuitenkin täysin erilaiset
taustat, joita ei voi verrata keskenään. Tiettyjen markkina-osuusrajojen asettaminen saattaa olla sopiva väline myyntiso-
pimusten arviointiin. Se ei kuitenkaan sovi teknologiansiirtoso-
pimuksiin, sillä – kuten jo aiemmin todettiin – niiden yhtey-dessä markkinaosuuksien määrittely on erittäin vaikeaa.
3.2.7. Tällaisissa jäykissä ja kaavamaisissa säännöksissä
piilee komitean mielestä se vaara, että teknologian liikkuvuusEU:n sisällä vähenee – ja sen seurauksena myös tieteellisenja teknisen tietämyksen leviäminen. Lisenssinantajat voivat
päättää antaa teknologiansa EU:n ulkopuolisten lisenssinsaa-
jien käyttöön, mikäli ne voivat näin hyötyä joustavammistasäännöksistä. Lisenssinantaja voi myös päättää pitää teknolo-giansa omassa käytössään, mikä saattaisi johtaa huomattaviin
kansantaloudellisiin menetyksiin. Muiden ryhmäpoikkeusase-
tusten markkinaosuusrajoihin tukeutuminen jättää huomiotta
sen, että lisenssisopimukset ovat erityisen kannatettavia. Ehdo-tettu asetus olisi rajoittavampi kuin entinen asetus (EY)N:o 240/96. Koska uudessa kartellimenettelyä koskevassa
asetuksessa (EY) N:o 1/2003 kilpailua rajoittavien sopimusten
hyväksyttävyyden arviointi annetaan yritysten tehtäväksi, olisilisäksi toivottavaa, että teknologian siirtoa koskeva asetus
olisi suunniteltua yksinkertaisempi, eikä asetus, jossa tärkeän
asiasisällön arviointi on näin monimutkaista.
3.2.8. Tästä syystä markkinaosuusrajojen asettamisesta tuli-
si komitean mielestä luopua kokonaan. Vaihtoehtoisesti rajatvoitaisiin nostaa vähintään 40-50 prosenttiin. Vain näin
voidaan ainakin minimoida epävarmuustekijät, jotka syntyvät
merkityksellisten markkinoiden määrittelystä.
3.3. Vakavimmat kilpailunrajoitukset
3.3.1. Säännösten b kohdan mukaan tuotannon tai myyn-
nin rajoittaminen on pääsääntöisesti kielletty. Tässä yhteydessä
tulisi kuitenkin nimenomaisesti mainita mahdollisuus vapaut-
taa lisenssinantaja velvoitteistaan, jos tämä ei itse käytä omaateknologiaansa. Kohdassa c myös ” field of use ” -rajoitukset tulisi
vapauttaa, mikäli lisenssinantajan ei tarvitse rajoittaa oman
teknologiansa käyttöä, kuten myös asetuksessa (EY) N:o 240/96 säädetään. Tämän kanssa johdonmukaisesti tulisi myös
nimenomaisesti mainita ” second source ” -rajoituksia koskeva
vapautusmahdollisuus, sillä tämänkaltaiset lausekkeet ovatkäytännössä hyvin tärkeitä. Kohdan d muotoilu on liianrajoittava; sen mukaan lisenssinsaajan mahdollisuuksia käyttää
omaa teknologiaansa ei pidä rajoittaa, jollei tällainen rajoitus
ole ”välttämätön”, jotta estettäisiin lisensoidun taitotiedonpaljastaminen kolmansille. Ilmaus ”välttämätön” tulisi tästä
syystä korvata ilmauksella ”asianmukainen”.
3.3.2. Alueellisia rajoituksia käsittelevään, asetuksen 4 ar-
tiklan 2 kohdan b alakohtaan tulisi vielä lisätä, että passiivinenmyynti toiselle sopimusalueelle voidaan kieltää. Tämä säännös
on puolustanut paikkaansa asetuksessa (EY) N:o 240/96, sillä
näin mahdollistettiin se, että suojeltu lisenssinsaaja pystyi itsepääsemään markkinoille kyseessä olevalla tuotteella. Ainoas-
taan suuntaviivojen kohdassa 93 säädetään, että passiivisen
myynnin rajoittaminen ei kuulu EY:n perustamissopimuksen81 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kahden vuoden aikana
laskien siitä päivästä, kun lisenssinsaaja saattaa lisensoidun
tuotteen ensimmäisen kerran markkinoille. Oikeusvarmuudenvuoksi komitea suosittaa, että vastaava lauseke sisällytetäänsuoraan teknologian siirtoa koskevaan asetukseen. Kahden
vuoden määräaika on kuitenkin liian lyhyt. Komitea suosittaa,
että tässä kohtaa pitäydyttäisiin hyväksi havaittuun asetukseen(EY) N:o 240/96, jossa määräajaksi asetetaan viisi vuotta.
30.3.2004 FI C 80/23 Euroopan unionin virallinen lehti
3.4. Vanhojen sopimusten turvaaminen
3.4.1. Sopimuksista, jotka tähän asti noudatettavan asetuk-
sen mukaan olivat vapautettuja, tulee teknologian siirtoa
koskevan uuden ryhmäpoikkeusasetuksen 9 artiklan 2 kohdan
mukaan kiellettyjä, mikäli ne eivät täytä uuden asetuksenmukaisia edellytyksiä. On kohtuutonta kieltää vanhoilta sopi-
muksilta kaikenlainen suoja. Lisenssisopimuksista pitäisi toi-
sarvoistenkin sopimuslausekkeiden vuoksi neuvotella uudel-leen, etteivät sopimukset kokonaisuudessaan joutuisi kyseena-laisiksi. Tästä aiheutuvan suureen epävarmuuden vuoksi komi-
tea suosittaa, että vanhojen sopimusten pitävyys turvataan
koko niiden kestoajaksi.
3.5. Suuntaviivat
3.5.1. Periaatteessa on myönteistä, että luopuessaan poik-
keuksien myöntämistä koskevasta monopoliasemastaan ko-
missio antaa yrityksille perusteelliset suuntaviivat, jotka autta-vat selvittämään, ovatko lisenssisopimukset kartellilainsäädän-
nön mukaisia vai eivät. Monissa suuntaviivojen kohdissa
syntyy kuitenkin vaikutelma, että komissio suhtautuu tällaisiinsopimuksiin – ja erityisesti yksinoikeudellisiin lisenssisopimuk-
siin – hyvin kriittisesti, ellei suorastaan pidä niitä sinänsä
kilpailua rajoittavina. Esimerkiksi suuntaviivojen kohdassa 156sanotaan, että yksinoikeudelliset lisenssit ovat perusteltuja
ainoastaan poikkeustapauksissa. Niihin sisältyy komission mu-
kaan huomattavasti enemmän vaaroja kuin niistä koituupositiivisia vaikutuksia. Kaikkein suurin vaara on kuitenkin se,ettei lisenssejä myönnetä enää lainkaan, jos yksinoikeudellisten
lisenssien myöntäminen on mahdollista vain näin raskain
ehdoin. Markkinoiden avaaminen tai tutkimus- ja kehityshank-keiden aloittaminen on käytännössä usein mahdollista vasta,
jos lisenssinsaajalle myönnetään yksinoikeudellinen lisenssi.
Suuntaviivoista tulisi tästä syystä käydä ilmi myös sellaistenteknologiasopimusten kansantaloudellinen hyöty, jotka eivät
sisälly tekniikan siirtoa koskevaan ryhmäpoikkeusasetukseen,
mutta jotka siitä huolimatta ovat kilpailua edistäviä. Tämähelpottaisi mahdollisten lisenssinantajien päätöstä myöntää
lisenssejä. Missään tapauksessa lisenssinantajille ei pitäisi syn-
tyä vaikutelmaa, että he lisenssiä myöntäessään ryhtyvätuseimmissa tapauksissa oikeudellisesti ongelmalliseen tekoon.
3.5.2. Kuten jo aiemmin mainittiin, liika epämääräisyys ei
vaivaa pelkästään merkityksellisten markkinoiden määritelmää(kohdasta 17 eteenpäin), vaan myös mahdollisten kilpailijoidenmääritelmää. Suuntaviivojen 24 kohdan mukaan sopimuspuo-
lia pidetään mahdollisina kilpailijoina tuotemarkkinoilla, jos ne
olisivat todennäköisesti ilman sopimustakin tehneet tarvittavat
Bryssel 11. joulukuuta 2003.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean
puheenjohtaja
Roger BRIESCHlisäinvestoinnit päästäkseen kyseisille markkinoille. Tästä muo-
toilusta ei käy tarpeeksi selvästi ilmi, milloin yritys normaalisti
ottaisi kantaakseen tämänkaltaisia investointikustannuksia.
3.5.3. Suuntaviivojen kohdassa 144 ja siitä eteenpäin luetel-
laan erilaisia lisenssisopimuksissa yleisiä rajoituksia. Suuntavii-vojen kohdassa 146 luetellaan vain hyvin suppeasti sellaiset
lisenssisopimuksiin sisältyvät velvoitteet, jotka missään tapauk-
sessa eivät rajoita kilpailua EY:n perustamissopimuksen 81 ar-tiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla. Tätä ”valkoista listaa”
tulisi oikeusvarmuuden vuoksi täydentää vielä niillä näkökoh-
dilla, jotka sisältyvät nykyisen asetuksen (EY) N:o 240/962 artiklaan. Tämä olisi tärkeä apu lisenssisopimusten konkreet-
tisessa muotoilussa, sillä näin voitaisiin sulkea pois mahdolli-
suus, ettei kyseinen sopimus olisi sallittu.
4. Tiivistelmä
4.1. Komitean mielestä teknologiansiirtosopimuksia koske-
vassa uudessa ryhmäpoikkeusasetuksessa on myönteistä se,
että sopimusten muotoilusta tulee entistä joustavampaa sen
ansiosta, että asetuksessa luetellaan ainoastaan tietyt tärkeätkielletyt lausekkeet. Lisäksi teknologiansiirtosopimukset voi-
daan tulevaisuudessa tehdä entistä pidemmäksi ajaksi, teollis-
ja tekijänoikeuksien kestoa vastaavasti. Näin luovutaan tähä-nastisesta suhteellisen mielivaltaisesta kymmenen vuoden mää-räajasta.
4.2. Komitea kehottaa luonnosta tarkistettaessa ottamaan
huomioon tuote-, teknologia- ja innovaatiomarkkinoiden eri-
tyispiirteet ja tästä johtuvat vaikeudet markkinaosuuksien
määrittämisessä. Komission tulisi tästä syystä luopua markki-naosuusrajoihin perustuvasta järjestelmästä ja keskittyä ensisi-jaisesti tuotemarkkinoihin. Markkinaosuusrajat tulisi ainakin
nostaa 40-50 prosenttiin, jotta voidaan parantaa yritysten
oikeusvarmuutta. Näin estettäisiin se, että sellaisen uudenteknologian lisensointi, jolla on kilpailua edistäviä vaikutuksia,
luokitellaan itsessään kilpailua rajoittavaksi. Tämän ansiosta
mahdolliset lisenssinantajat pystyisivät uuden teknologiansiir-tosopimuksia koskevan asetuksen ansiosta toimimaan entistä
joustavammin sopimuskäytännöissään, mikä kannustaisi heitä
lisenssien myöntämiseen. Myös asetukseen liittyvistä suuntavii-voista tulee komitean mielestä entistä selkeämmin välittyä
käsitys siitä, että teknologian lisensointi on periaatteessa
myönteistä. Tämä vastaa talouden realiteetteja ja voi osaltaanedistää sitä, etteivät lisenssinantajat päätä pitää teknologiaansavain omana tietonaan tai anna sitä EU:n ulkopuolisten lisens-
sinsaajien käyttöön siitä syystä, että voivat näin hyötyä jousta-
vammista säännöksistä.