FI Euroopan unionin virallinen lehti C 44/75

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Innovointi matkailualalla: saarten kestävän kehityksen strategian määritteleminen” (oma-aloitteinen lausunto)

2011/C 44/13

Esittelijä: Sylvia GAUCI

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 16. heinäkuuta 2009 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Innovointi matkailualalla: saarten kestävän kehityksen strategian määritteleminen.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 23. kesäkuuta 2010.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 14.–15. heinäkuuta 2010 pitämässään 464. täysistunnossa (heinäkuun 15. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 153 ääntä puolesta ja 1 vastaan 13:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät

1.1 ETSK esittää, että kehitettäisiin jatkuvia elinikäisen oppimisen ohjelmia erityisesti saarten matkailualalla työskentelevää henkilöstöä varten. Tähän tarkoitukseen tulisi varata erityisrahoitusta ESR:sta ja koheesiorahastosta. Laadukkaita työoloja edistävät työmarkkinasuhteiden asianmukaiset puitteet ja yrityksiä tukevat toimenpiteet (verkostot, markkinointi, myynninedistäminen jne.) olisivat omiaan auttamaan saarten matkailun edistämisessä.

1.2 Vastaavasti – kun otetaan huomioon internetvarausten kasvava merkitys matkailualalla – pienille ja keskisuurille yrityksille (saarten) matkailualalla tulisi tarjota joko EU:n tukemaa koulutusta tai yksinkertaistettu yhteys asianmukaisiin palveluntarjoajiin, jotta ne voivat kehittää onnistuneen internetsivuston, jota ilman ne ovat vaarassa menettää ”nykyaikaiset” asiakkaat.

1.3 ETSK ehdottaa, että strategisesti sijaitsevaan saareen perustetaan alueidenvälinen koulu, joka perustuu opiskelijoille ja matkailualan työntekijöille tarkoitetun Erasmus-ohjelman kaltaiseen ideaan.

1.4 Vaikka yritykset ja erityisesti pienyritykset hyötyvät siitä, että lainsäädäntö on asianmukaista ja laadukasta, olisi harkittava erityisen hallintoviranomaisen, esimerkiksi matkailun pääosaston, perustamista Euroopan komission yksiköiden yhteyteen; on otettava huomioon, että matkailun osuus EU:n BKT:sta on noin 11–12 prosenttia, mutta saarilla, kuten Maltassa, sen osuus on jopa 25 prosenttia BKT:sta. ETSK katsoo, että kyseisenlainen komission yhteydessä toimiva matkailuviranomainen valvoisi (saarten) matkailualan intressejä EU:n toimielimissä ja politiikoissa. Aiemmissa matkailua käsittelevissä lausunnoissaan ETSK on ehdottanut, että perustettaisiin Euroopan matkailuvirasto, ja toistaa jälleen tämän ehdotuksen.

1.5 Saarilla on mantereeseen verrattuna niille ominaisia haittatekijöitä: etäisyys, kulkuyhteydet ja saariasema. ETSK katsoo, että olisi pyrittävä suotuisaan verojärjestelmään ja otettava huomioon erityistoimet, joihin on ryhdytty investointien, työpaikkojen säilyttämisen ja luomisen sekä yritysten toimintakausien mukauttamisen osalta kausiluonteisuuden vaikutusten lievittämiseksi.

1.6 Eräissä tapauksissa EU:n saarten määritelmä on epätarkoituksenmukainen, ja usein se on ratkaisujen esteenä. ETSK:n aiemmissa lausunnoissa (1) on suositeltu muuttamaan kyseistä määritelmää. Komitea toistaa suosituksen tässä yhteydessä.

1.7 Euroopan unioni kehittää parhaillaan aluepolitiikan uutta käsitettä, toisin sanoen makroalueiden yhteistyötä (esim. Itämeri-strategia ja Tonava-strategia). ETSK on vakuuttunut siitä, että käsite on mielenkiintoinen ja sellainen, jota voidaan varmasti soveltaa saariryhmiin. Näin ollen läntisen Välimeren saarten makroaluestrategia voisi parantaa eräitä saarten kulkuyhteyksiin liittyviä ongelmia.

1.8 ETSK suhtautuu myönteisesti sosiaalista matkailua koskevaan CALYPSO-ohjelmaan ja antaa sille täyden tukensa. ETSK katsoo, että vuonna 2009 alkaneiden valmistelutoimien jälkeen olisi pyrittävä luomaan kokonaisvaltainen ohjelma. ETSK suosittaa sisällyttämään CALYPSO-ohjelman tulevaan makroaluestrategiaan, joka kattaa läntisen Välimeren alueen.

2. Johdanto

2.1 Matkailulla on merkittävä ja lisääntyvä vaikutus talouskasvuun, ja sen osuus voi äärimmäisissä tapauksissa olla jopa 70 prosenttia saaren BKT:sta. Se tarjoaa yhden parhaista mahdollisuuksista luoda tuloja ja työpaikkoja. Samalla kun Euroopan markkinaosuus kansainvälisessä matkailussa pienenee vähitellen, EU:hun saapuvien matkailijoiden lukumäärän ennustetaan kasvavan. Matkailun kasvua ei voida kuitenkaan pitää itsestäänselvyytenä, kuten vuosien 2008–2009 rahoituskriisi on hyvin selkeästi osoittanut.

2.2 Uusia matkailumuotoja ilmaantuu perinteisen aurinkolomaan keskittyvän massamatkailun tilalle. Niitä ovat aiempaa ympäristötietoisemman, räätälöidyn ja elämyshakuisen matkailun entistä innovatiivisemmat ja erikoistuneemmat muodot. Lisäksi matkailun kysynnän kasvu ja väestörakenteen muutokset (esimerkiksi iäkkäiden matkailijoiden lukumäärän lisääntyminen) nopeuttavat matkailutuotteiden segmentoitumista sekä sellaisten uudenlaisten matkailutuotteiden luomista, joihin sisältyy korkeatasoisia uusia palveluita.

2.3 Innovoinnilla on talouspolitiikassa keskeinen merkitys sekä EU:n tasolla – Lissabonin ja Eurooppa 2020 -strategian myötä – että aluetasolla, kun otetaan huomioon kasvavat julkiset investoinnit tutkimukseen, yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen sekä ”innovatiivisimpien alojen” (esim. liikenne, energia, ympäristöystävälliset teollisuudenalat) tukemiseen. Tämä koskee myös erityisesti niitä palveluita, jotka edellyttävät tiettyä osaamista tai pätevyyttä, minkä katsotaan olevan ominaista useimmille matkailualan toimille (esim. majoitus, ateriapalvelut, kiinteistöala).

2.4 Nykypäivän matkailija etsii parasta laatua huokeimmalla hinnalla. Onnistunut saarimatkailu edellyttää siksi ensinnäkin asianmukaisesti koulutettua henkilöstöä sekä työnantajien ja heidän työntekijöidensä sitoutumista elinikäiseen oppimiseen palvelun korkean tason säilyttämiseksi nopeasti muuttuvassa arvostelukyisten ja vaativien matkailijoiden maailmassa. Yksi laadukkaan matkailun edellytyksistä on varmistaa, että henkilöstöllä on asianmukainen koulutus ja pätevyys.

2.5 Tieto- ja viestintätekniikan (tvt) hyödyntäminen on matkailualalla yksi keskeisistä muutokseen ja innovointiin liittyvistä näkökohdista. Tvt:n ja internetin kattava käyttö matkailualalla antaa kuluttajille mahdollisuuden olla välittömässä vuorovaikutuksessa palveluntarjoajien kanssa. Tämä saattaa merkitä koko alalle (liiketoiminnan) kustannusten vähenemistä, mikä puolestaan johtaa prosessiin, jossa matkatoimistojen tai jopa matkanjärjestäjien kaltaisten välittäjätahojen lukumäärä vähenee. Huomattavat innovaatiot massaturismin alalla – esimerkiksi halpalentoyhtiöiden ilmaantuminen – ovat merkittävästi vaikuttaneet matkailualan kasvuun ja kehittymiseen.

2.6 Useita kysymyksiä on saarten osalta vielä avoinna. Yleisesti ottaen saaret ovat jäljessä mantereen kehityksestä. Lisäksi yritykset eivät valvo, tuota tai edes ylläpidä monia niitä suoraan koskevista uusista tekniikoista ja prosesseista.

2.7 Saarten viranomaiset selvittävät parhaillaan alan uusien käytänteiden vaikutuksia niiden omiin matkailualoitteisiin ja -toimiin. Niiden ensisijaisena huolenaiheena on varmistaa, että politiikat ja toimet tukevat innovointia ja kannustavat siihen, mikä puolestaan edistää niiden matkailualan kehittymistä.

3. Innovoinnin välttämättömyys

3.1 Kun otetaan huomioon yhteiskunnan muuttuva dynamiikka ja matkanjärjestäjien 1900-luvulla organisoiman massaturismin loppuminen, saarimatkailussa tarvitaan innovaatioita. Sen on myös sopeuduttava uudenlaiseen ajattelutapaan menestyäkseen. Innovaatioiden lähteenä ovat matkailualalla tällä hetkellä työskentelevät ihmiset. Paradoksaalisesti innovaatiot myös rikkovat vakiintuneita tapoja, ja ihmiset vastustavat muutoksia, elleivät he havaitse, että niistä on välitöntä hyötyä.

3.2 1900-luvun toisella puoliskolla tarjonta määräsi kysynnän massaturismimarkkinoilla. Tarjolla olevien matkakohteiden lukumäärän kasvu johti kuitenkin kylläisiin markkinoihin. Nykyisin vallitsee herkästi vaihteleva kysyntä kuluttajien perinteisesti hallitsemilla markkinoilla, minkä seurauksena tarjontapuoli kärsii. Kyseessä on uudenlainen haaste, johon voidaan löytää ratkaisu innovatiivisen ja luovan ajattelun avulla kehittämällä laaja kirjo erilaisia matkailumarkkinasegmenttejä, joista esimerkkeinä mainittakoon muun muassa hoito-, eko-, maatila- ja luontomatkailu.

3.3 Myös elämäntavat ovat muuttuneet merkittävästi viime vuosina. Matkailualalla on vastassaan ikääntyvä, entistä terveempi ja vauraampi väestö, joka pitää aiempaa useampia ja lyhyempiä lomia. Suurelle osalle matkailijoista painopiste on siirtynyt pois mahdollisimman alhaisesta hinnasta parhaimpaan hinta–laatu-suhteeseen. Kuluttajien uskollisuus on vähenemässä, ja matkailijat etsivät yhä enemmän ekologista kestävyyttä ja aitoutta ja siirtyvät pois massaturismista. Saarimatkailussa on ehdottomasti ryhdyttävä innovoimaan, jotta se voisi selviytyä näissä olosuhteissa.

4. Saarimatkailu ja tuoteinnovointi

4.1 Suurissa matkailualan yrityksissä innovointi on rutiiniluonteista ja sisäisen päätöksenteon itsestään selvä osatekijä. Nykyään yritykset sisällyttävät innovoinnin osaksi päivittäistä suunnitteluaan varmistaakseen, etteivät ne tule odottamattomien innovaatioiden takia yllätetyiksi. Innovointi on niille yksinkertaisesti pelkkä tuotannontekijä muiden joukossa.

4.2 Tiettyihin matkakohteisiin keskittyvillä matkailualan pienyrityksillä on kuitenkin vain rajalliset mahdollisuudet hyötyä innovoinnista täysipainoisesti. Suurimpia rajoituksia asettaa henkilöstön ja varojen puute. Koska ennen kaikkea matkailualan pk-yritykset joutuvat huolehtimaan vakituisten asiakkaidensa päivittäisistä tarpeista, niillä ei ole mahdollisuutta kohdentaa varoja tutkimukseen ja kehittämiseen.

4.3 Erityisesti saarten matkailualalla toimii etupäässä pk-yrityksiä. Varsinkin pienten matkailuyritysten on kiristyvän kilpailun globaaleilla markkinoilla selviytyäkseen saavutettava mittakaavaetuja ja kriittinen massa vähentääkseen liiketoiminnan kustannuksia sekä lisätäkseen tuottavuutta ja markkinavoimaa. Uudelleenjärjestely- ja yhteistyömekanismit auttavat yrityksiä sopeutumaan muutoksiin ja lisäämään kilpailukykyään.

4.4 Matkailualan haasteena on tarjota uusia tuotteita ja palveluja. Elämyshakuinen, kestäväpohjainen sekä luonto-, kulttuuri- ja perinnematkailu ovat eräitä strategioita, jotka ovat nykyään monien innovatiivisten matkailutuotteiden lähtökohtana monissa Euroopan matkakohteissa. Saarten tulisi tehdä kyseisiä tuotteita nykyistä enemmän tunnetuksi, sillä ne ovat keskeinen osa niiden ”saari-identiteettiä”.

4.5 Elämyshakuisen matkailun perustana on matkailijan ja matkakohteiden välinen vuorovaikutus. Matkailijoiden kokonaiskokemus muodostuu lukuisista pienistä kohtaamisista matkailualalla työskentelevien eri ihmisen kanssa.

4.6 Kuluttajien kasvava tietoisuus ympäristökysymyksistä kannustaa matkailuyrityksiä innovoimaan ja parantamaan ympäristönsuojelunsa tasoa sekä matkailijoiden ja ympäristön vuorovaikutuksen osalta että omassa toiminnassaan. Merkittävimmät tuotteet, joihin sisältyy innovointia, ovatkin löydettävissä eko- ja seikkailumatkailun kaltaisilla kapeilla erikoisaloilla.

4.7 Myös kulttuurimatkailu on merkittävä ja kasvava ala, joka houkuttelee suhteellisen varakkaita ja koulutettuja matkailijoita. Useat saaret ovat ryhtyneet suuntaamaan uudelleen kulttuuripalvelujaan ja kehittämään innovaatioita, joilla on tarkoitus luoda lisäarvoa kulttuurin avulla. Ne monipuolistavat matkailualaansa ja pidentävät oleskelujen kestoa esimerkiksi yhdistämällä aiempaa paremmin saatavilla olevia kulttuurielämyksiä ja -tapahtumia sekä tekemällä niitä tunnetuksi.

4.8 Jos matkailu ei integroidu harmonisesti saaren yhteiskuntaan ja hyödyttää ainoastaan joitakin asukkaita, mutta sen sijaan häiritsee monia, se ei ole kestäväpohjainen ja sopusointuinen osa yhteiskuntaa. Jotta varmistetaan, että saarten väestö saadaan tukemaan matkailuyhteiskuntaa, suunnittelussa on sovellettava osallistavaa lähestymistapaa. Matkailu voi tarjota tilaisuuden edistää saaren väestön yhteisöllisyyttä antamalla kaikille mahdollisuus osallistumiseen ja auttamalla kaikkia ymmärtämään, että matkailulla on kauaskantoisia vaikutuksia parantaessaan luonnon- ja kaupunkiympäristöä, maankäyttöä ja aluesuunnittelua, sosiaalipalveluita sekä kulttuuriperinnön (arkkitehtuuri, käsiteollisuus, perinteiset gastronomiset erikoisuudet jne.) vaalimista.

4.9 Erilaiset matkailumuodot saattavat osoittautua keskenään yhteensopimattomiksi erityisesti pienillä saarilla. Esimerkiksi kesäkielikurssien kaltaisen markkinasegmentin luominen saattaa osoittautua yhteensopimattomaksi iäkkäille tarkoitetun kesätorin kehittämisen kanssa, koska nuorten äänekäs käyttäytyminen oppituntien jälkeen on ristiriidassa hiljaisuuden kanssa, jota iäkkäät henkilöt ovat tulleet etsimään. Myös tältä osin tarvitaan ruohonjuuritason tukea matkailumuodolle tai -muodoille, jota/joita saari päättää ryhtyä kehittämään, jotta kyseinen valinta osoittautuisi onnistuneeksi.

4.10 Matkailu ei myöskään koske pelkästään nimenomaan hotelleissa, ravintoloissa ja lentoyhtiöissä työskenteleviä ihmisiä, vaan monia muita aloja, jotka tuottavat matkailualalle oheispalveluja, paikkakunnan putkimiehistä maanviljelijöihin.

5. Saarimatkailun kehittäminen prosessi-innovoinnin avulla

5.1 Matkailuala on aina hyödyntänyt maailmanlaajuisten jakelujärjestelmien kaltaisia uusia teknologioita hyvin varhaisessa vaiheessa. Viimeaikaiset edistysaskeleet televiestinnässä, verkottumisessa, tietokannoissa, tietojen käsittelyssä ja sähköisessä markkinoinnissa tarjoavat matkailuyrityksille monia uusia mahdollisuuksia. Niillä on huomattava vaikutus matkailualan liiketoiminnan perinteisiin malleihin. Laajakaistaisen internetyhteyden hyödyntäminen yhdessä tieto- ja viestintätekniikan ohella kasvattaa matkailupalveluiden ja -tuotteiden lisäarvoa ja tukee alan verkostojen ja klustereiden kehittymistä. Ongelmana tältä osin on laajakaistateknologian puuttuminen sekä erityisosaamisen ja -taitojen puute, jotta tieto- ja viestintätekniikoita voitaisiin hyödyntää täysipainoisesti. Kyseisten epäkohtien korjaamiseksi saarten väestölle tulisi tarjota erityiskoulutusta.

5.2 Kuluttajat ovat yhä tottuneempia hyödyntämään tieto- ja viestintätekniikoita matkoja varatessaan. Nykyisin EU:n tasolla kaksi kolmasosaa matkaa suunnittelevista hoitaa matkajärjestelynsä internetin kautta, ja yli 50 prosenttia matkailijoista ostaa matkansa sähköisesti. He etsivät joustavia ja helposti saatavilla olevia tuotteita ja haluavat kommunikoida suoraan palveluntarjoajien kanssa. Tämän tieto- ja viestintäteknisen vallankumouksen hyödyntämiseksi yritysten on suunniteltava uudelleen alan koko markkinointiprosessi. Internetteknologia tarjoaa yrityksille ja kuluttajille valtavia mahdollisuuksia suoraan sähköiseen kaupankäyntiin.

5.3 Monet Euroopan saaret, joilla on pitkä matkailuperinne, kärsivät kasvu- ja tuotanto-ongelmista. Niiden matkailualaan kohdistuu valtavia kilpailupaineita. Vapailla maailmanlaajuisilla matkailumarkkinoilla saaret kilpailevat uusien matkakohteiden kanssa, jotka voivat käyttää hyväksi koskemattomia tai hyvin vähän hyödynnettyjä resursseja ja joiden taloustilanne on erittäin suotuisa, alhaiset palkat, erilaiset valtiontuet ja heikko valuutta mukaan luettuina.

5.4 Kuten kaikilla palvelualoilla, saarimatkailun palveluntarjonnan laatu riippuu merkittävästi työntekijöistä ja yleisesti väestöstä. Hyvät työolot ja palvelun korkea taso kulkevat käsi kädessä.

5.5 Lähinnä pk-yrityksiin perustuvaa Euroopan saarten matkailualaa, jolle on ominaista korkea työvoimaintensiteetti, vaivaa tuottavuusongelma, koska ala on hajanainen. Alhaisen tuottavuutensa johdosta saarten on vaikea toimia kilpailukykyisesti matkailualalla. Tämä heijastuu veloitettaviin hintoihin.

5.6 Kausiluonteisuuden ongelmalla on todellinen vaikutus työpaikkojen pysyvyyteen, ja se tekee matkailualan työpaikoista vähemmän houkuttelevia. Tästä syystä on edistettävä erityisiä työsopimuksia, jotka takaavat vakaan työsuhteen kausityöntekijöille, jotta heille annettaisiin vastaavat työntekoa koskevat ja sosiaaliset oikeudet kuin vakinaisessa työsuhteessa oleville työntekijöille. ETSK on käsitellyt tätä kysymystä jo aiemmin. (2)

5.6.1 Saarimatkailun edistäminen ja siihen liittyvä innovointi edellyttävät työelämän suhteiden mukauttamista ja uudenaikaistamista sosiaalisen vuoropuhelun ja työmarkkinaosapuolten välisten työehtosopimusneuvottelujen puitteissa. Tämä koskee erityisesti muun muassa koulutusta, uralla etenemistä ja ammattiuraa, työtehtäviä, työpäivän pituutta sekä työaikoja ja -oloja.

5.7 Lentomatkustaminen on pääasiallinen tapa matkustaa saarille erityisesti nykyisessä nopeasti muuttuvassa maailmassa. Matkustaminen meritse ei ole aina tarkoituksenmukainen vaihtoehto. Sen edellytyksenä ovat sekä merkittävät infrastruktuurit maalla että luotettavien meriliikenneyhteyksien verkosto. Meriliikenneyhteydet ovat luonteensa johdosta sääoloista riippuvaisia.

6. Politiikan välineiden kehittäminen saarimatkailun markkinointiin liittyvää innovointia varten

6.1 Saarimatkailusta vastaavien viranomaisten todellisena haasteena on määritellä tehokkain tapa matkailuinnovointia tukevien politiikan välineiden kehittämiseksi ja käyttöönottamiseksi markkinoiden dynamiikkaa häiritsemättä. Hyvä käytäntö olisi, että viranomaiset antaisivat markkinoille mahdollisimman suuren toimintavapauden ja ryhtyisivät toimiin ainoastaan markkinahäiriöiden ilmaantuessa.

6.2 Saarten on tasapainotettava huolellisesti kasvua tavoittelevien yritysten, vapaa-ajanviettomahdollisuuksia etsivien kuluttajien ja matkailijoiden sekä ympäristönsuojelijoiden mahdolliset ristiriitaiset intressit. Yhdyskuntasuunnittelun osalta keskeinen kysymys on: kuka saa päättää rakennushankkeista? Mahdollisia ristiriitoja on kunnallisviranomaisten – jotka mahdollisesti ajavat paikallisten yritysten etuja – ja alue- tai keskushallinnon viranomaisten – jotka tarkastelevat kokonaiskuvaa ja haluavat suitsia hillitöntä kasvua ympäristöltään haavoittuvilla alueilla – välillä.

6.3 Viranomaisten tulisi sallia se, että innovoivat yritykset saavuttavat mittakaavaetuja ja pyrkivät innovointiin yhteistyöhön tähtäävien yhteenliittymien ja muunlaisen verkostoitumisen avulla. Menestyksellisin ja lupaavin keino aikaansaada innovointia matkailuteollisuudessa on tehdä yhteistyötä sekä perustaa yhteenliittymiä ja/tai verkostoja teknologian, markkinoinnin, jakelun ja henkilöresurssien jakamisen kaltaisilla aloilla. Erityisesti pk-yritysten keskinäinen tähänastinen yhteistyö matkailualalla näyttää olevan riittämätöntä. Tässä mielessä viranomaisten tulisi tukea innovatiivista matkailupolitiikkaa, jolla edistetään yhteenkuuluvuutta ja yhteisvaikutuksia.

6.4 Matkailua ei ole mahdollista käsitellä ottamatta huomioon maankäyttöä. Kyse on ennen kaikkea matkailukohteiden hyödykkeistämisestä ja markkinoinnista, jotka ovat matkailun raaka-aineita. Niiden avulla luodaan markkinoiden matkakohteet. Matkailijat valitsevat sellaisen matkakohteen, joka näyttää tarjoavan suurimman hyödyn, sekä tuotteet, joista he ovat halukkaita maksamaan. Halukkuus maksaa kasvaa matkakohteen ainutlaatuisuuden myötä. Useimmiten tällöin on kyse julkisista hyödykkeistä tai yhteisistä resursseista, kuten suojelluista maisema-alueista tai maatalouskäyttöön varatuista maa-alueista, joita saarten asukkaiden on suojeltava ja hoidettava, jottei niitä kuluteta loppuun tai tuhota.

6.5 Paikalliset vetovoimaiset kohteet ja innovatiiviset palvelut antavat matkakohteille niille erityisen luonteen. Ne myös rajoittavat mahdollisuuksia tuoteinnovointiin, sillä innovaatioita ei voida kehittää ottamatta huomioon matkakohteen ominaispiirteitä. Esimerkiksi lomakohdetta merenrannalla ei voida muuttaa vuoristomajaksi. Matkailumaa, jolla on useita vetovoimaisia kohteita, voi kuitenkin asemoida itsensä uudelleen markkinoilla.

6.6 Massaturismi, jonka lähtökohtana on aurinko, meri ja hampurilaisravintola, ei pitkällä aikavälillä ole välttämättä paras matkailumuoto saarilla. Esimerkit Skotlannista osoittavatkin, että pienimuotoinen ja eri tavoin erikoistunut saarimatkailu voi olla erittäin menestyksellistä. Yleispätevää ratkaisua ei ole olemassa, mikä on erityisen tärkeää pitää mielessä saarten matkailustrategiaa laadittaessa. Pienelle Välimeren saarelle ihanteellinen ratkaisu saattaa osoittautua epätarkoituksenmukaiseksi Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin tai Ruotsin rannikon edustalla sijaitsevalle hyvin pienelle saarelle.

6.7 Matkailukohteiden tulevaisuus riippuu monista keskenään riippumattomista muuttujista. Niitä ovat sijainti ja markkinoiden potentiaali sekä kulkuyhteydet matka- ja ajallisten kustannusten kannalta tarkasteltuina. Vain julkinen sektori voi vaikuttaa kyseisiin muuttujiin julkisen palvelun velvoitteen ja alueellisen yhteyden järjestelmien kaltaisilla mekanismeilla. Lisäksi ne määräävät suurelta osin tuoteinnovaatioiden luonteen. Paikallisten yrittäjien haasteena on siksi luoda asiakkaille lisäarvoa uusien tuotteiden avulla.

6.8 Ekologinen kestävyys on EU:ssa ajankohtainen aihe. Se käsittää näkökohtia, joita ovat esimerkiksi hyödyllisten mekanismien yksilöiminen matkustamiseen liittyvien päästöjen vähentämiseksi sekä se, kuinka ekologisesta kestävyydestä on yleisellä tasolla tullut keskeinen matkailualan kilpailukykyä edistävä tekijä.

6.9 Mikä esimerkiksi estää saarten asukkaita kunnostamasta uimarantojaan tai olemasta ylpeitä kulttuuriperinnöstään? Miksi mainitaan vain muutamia matkailualueita, kun esimerkiksi koko saari voi olla matkailukohteena? Miksi keskitytään niin harvoihin ja lyhyisiin matkailukausiin, kun muissa kohteissa matkailu on ympärivuotista? Mainoksia laaditaan usein vain muutamista paikkakunnista, kun mainonta voisi kattaa kaikki kylät ja kaupungit. Kaupunkien ja kylien asukkaiden on opittava olemaan ylpeitä kotipaikkakunnastaan – vasta sitten he voivat myydä tuotettaan ja suojella perintöään.

6.10 Koska yhä kasvava määrä matkailijoita vierailee saarilla, viranomaisten on investoitava entistä enemmän saarimatkakohteiden terveydellisen laadun säilyttämiseen sekä varmistettava juoma- ja uimaveden asianmukainen laatu, tehokas jätehuolto, kestäväpohjainen energiatalous ja turvallinen elintarvikehuolto.

6.11 On erittäin tärkeää lisätä tietoisuutta kilpailukyvystä, sillä on varmistettava, että saarten asukkaat asettavat kilpailukyvyn etusijalle. Tämä ei voi olla pelkästään viranomaisten tehtävä. Myös työntekijöiden, yrittäjien, hallinnointitahojen ja hallintoelinten on osallistuttava toimintaan.

6.12 Käytännössä vaikuttavia ja määrääviä tekijöitä on kolme:

— ensinnäkin viranomaisten osallistuminen, kun kyse on terveysturvasta ja ekologisesta kestävyydestä

— toiseksi yksityinen yrityssektori, joka voi käsittää maa- ja lentoliikenteen sekä tieto- ja viestintätekniikan infrastruktuurin

— kolmanneksi kunkin maan resurssien inhimilliset ja kulttuuriset osatekijät.

6.12.1 Viranomaiset voivat vaikuttaa merkittävästi ensimmäiseen kategoriaan. Jos saaren luokitus on ekologisen kestävyyden osalta huono, se ei yksinkertaisesti ole riittävän hyvä tulos. Se osoittaa, kuinka oikeassa ympäristö- ja kulttuurialan painostusryhmät ovat, kun ne vaativat kiinnittämään huomiota saarten kulttuuriperintöön ja painottavat tarvetta lisätä kiireesti investointeja sen suojelemiseksi.

6.12.2 Myös matkailuinfrastruktuurin osalta on paljon työtä tehtävänä. Alhainen luokitus tällä osa-alueella saattaa kannustaa ryhtymään toimenpiteisiin ja hyödyntämään tilaisuus investointien lisäämiseksi. Taantuma on hyvä tilaisuus tarkastella infrastruktuuria ja suunnata aiempaa enemmän resursseja sen kohentamiseen. Saarten on parannettava infrastruktuuriaan nyt ja etsittävä uusia markkinasegmenttejä yksityisen ja julkisen sektorin uusien investointien avulla. Viranomaisten on varmistettava, että yksityinen sektori saa entistä helpommin rahoitusta ja että pankit ottavat toiminnassaan entistä paremmin huomioon pienet ja keskisuuret yritykset. Niiden on hyödynnettävä täysipainoisesti kaikki EU:n elvytyspakettiin sisältyvät käytettävissä olevat varat. Edellä todettuakin tärkeämpää on, että eri viranomaiset eivät kohdista yksityiseen sektoriin epätarkoituksenmukaisia sääntöjä, jotta yrityksiltä ei oteta pois pääomia, jotka niillä on käytettävissään investointeja varten.

6.12.3 Saarimatkailulla on pimeä puolensa: harmaa talous, joka kylläkin lisää saarten asukkaiden tuloja, mutta vaikuttaa kielteisesti työllisyyteen ja työoloihin. Loma-asunnoilla on taipumus nostaa saarten asukkaiden maksamia hintoja, mutta ne ovat myös tulonlähde. Lisäksi vesi-, jäte- ja energiainfrastruktuuri kuormittuu liiaksi, kun käyttäjiä on huippusesongin aikana jopa 20-kertainen määrä paikallisväestöön verrattuna.

6.13 Työvoiman kysynnän kausiluonteinen vaihtelu johtaa harmaan talouden syntymiseen ja säilymiseen. Opiskelijatyövoiman epäasianmukainen hyödyntäminen ja jopa hyväksikäyttö sekä laittoman työvoiman hyödyntäminen aiheuttaa vahinkoa sekä laillisille että laittomille työntekijöille, sillä se laskee palkkatasoa. Matkailualalla työskentelevien laittomien työntekijöiden osuus saattaa olla huomattavan suuri. Eräissä maissa heidän osuutensa on yli puolet työvoimasta.

6.13.1 Puolan, Bulgarian ja Romanian kaltaisista uusista jäsenvaltioista lähtöisin oleva halpa ja liikkuva työvoima on länsimaisen matkailun – saarimatkailu mukaan luettuna – yhä näkyvämpi ominaispiirre. Tätä suuntausta ei työvoiman vapaata liikkuvuutta koskevien EU:n sääntöjen johdosta käy pysäyttäminen, ja yrittäjien ja työntekijöiden on pohdittava, kuinka he voivat vastata siihen. On huolehdittava siitä, että yritykset voivat toimia kilpailukykyisinä, ja samalla varmistettava yhdenvertaisuus sekä se, että työehtoja noudatetaan ja etteivät työntekijät joudu hyväksikäytön kohteeksi.

6.14 Juuri tästä syystä saarimatkailua varten tarvitaan tasapainoinen lähestymistapa. Matkailu on saarten asukkaille ja pk-yrityksille elintärkeä asia. Nyt on aika toimia. Saarten asukkaiden on verrattava itseään kilpailijoihinsa. Lyhyellä aikavälillä polttavimmat ongelmat on ratkaistava ensin. Jotta matkailu säilyisi kestäväpohjaisena ja talouskasvun merkittävänä moottorina, on keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä ryhdyttävä tehokkaisiin toimiin.

7. Matkailuyritysten ja -kohteiden organisatoriseen innovointiin tähtäävän verkottumisen edistäminen

7.1 Useat matkailuteollisuuden alat, esimerkiksi lentoyhtiöt, hotelliketjut, matkanjärjestäjät ja autonvuokrausyhtiöt, ovat hyvin keskittyneitä, ja alojen yritykset ovat usein maailmanlaajuisia toimijoita. Toisaalta pk-yritykset ovat edelleen saarten matkailualan kulmakivi. Selviytyäkseen kilpailussa globaalien toimijoiden rinnalla saarten matkailuyritysten tulisi pyrkiä ennemminkin rakentavaan kuin tuhoisaan kilpailuun. Ensin mainittu toimintatapa kasvattaa markkinoita, laajentaa tuotevalikoimaa ja viime kädessä edistää tuotteiden onnistunutta eriyttämistä sekä maailmanluokan tuotteiden innovointia, kun taas jälkimmäinen toimintatapa merkitsee sitä, että yritykset kilpailevat samoista markkinoista, mikä johtaa tuotteiden lähentymiseen ja hintasotiin. Siksi on tärkeää, että matkailuyrittäjät osaavat työskennellä entistä enemmän yhdessä, jotta syntyisi rakentavaa kilpailua.

7.2 Erityisesti saarten matkailualan pienyrittäjät ymmärtävät paremmin kumppaneidensa taholta tulevan kilpailun kuin yhteistyön hyödyt. Matkailualalla voidaan erottaa toisistaan maantieteelliset verkostot ja klusterit sekä esimerkiksi ekologisen, viini- ja maaseutumatkailun kaltaiset toimintaperusteiset verkostot ja klusterit. Verkostoilla ja klustereilla voi olla ratkaiseva rooli toimijoiden innovointivalmiuksien kehittämisessä esimerkiksi siten, että ne alentavat kokeiluhankkeiden kustannuksia, lisäävät tunnettuutta ja parantavat reagointikykyä kysynnän vaihteluihin. Kuten muillakin palvelualoilla, innovointi perustuu matkailualalla pääasiassa verkostoihin ja yhteistyöhön.

7.3 Poliitikkojen, työnantajien ja ammattijärjestöjen yhteistyö sekä matkailualalla toimivien elinten, säätiöiden ja järjestöjen osallistuminen ovat niin ikään yksi keskeisistä tekijöistä saarten matkailualan jatkuvan kasvun kannalta. Yrityssektori on keskeisessä asemassa verkostoja luotaessa, ja vastaavasti viranomaisten tehtävänä on kehittää infrastruktuureja, jotka mahdollistavat entistä paremman yhteistyön ja tukevat markkinaverkostoja.

Bryssel 15. heinäkuuta 2010 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Parempi integroituminen sisämarkkinoihin saarten yhteenkuuluvuuden ja talouskasvun avaintekijänä, EUVL C 27, 3.2.2009, s. 123.

(2) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Kaikkien ulottuvilla oleva ja sosiaalisesti kestävä matkailu”, EUVL C 32, 5.2.2004, s. 1.