1 Johdanto

Euroopan unioni (EU) on sitoutunut saavuttamaan ilmaston- ja ympäristönsuojelussa korkeimman tason. Näin ollen kestävien vaihtoehtoisten polttoaineiden tuotannon, käyttöönoton ja käytön lisääminen on ensisijainen tavoite EU:n liikenne-, energia- ja ilmastopolitiikassa. Tiiviin, laajamittaisen, luotettavan ja helppokäyttöisen vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuuriverkon rakentaminen kaikille liikennemuodoille on keskeinen tekijä, jotta voidaan saavuttaa ilmastoneutraaliuden tavoite vuoteen 2050 mennessä sekä edistää nollapäästötavoitetta Euroopan vihreän kehityksen ohjelman mukaisesti. Kyseinen verkko on tärkeä edellytys sille, että markkinoille tuodaan päästöttömiä ja vähäpäästöisiä ajoneuvoja, aluksia ja lentokoneita. Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa asetetaan maantieliikenteen osalta tavoitteeksi, että vuoteen 2025 mennessä on käytössä vähintään miljoona julkista lataus- ja tankkausasemaa. Tämä toimisi ponnahduslautana kyseisen infrastruktuurin välttämättömälle paljon laajemmalle käyttöönotolle vuoteen 2030 mennessä, kuten esitetään kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategiassa. Kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategiassa asetetaan merkittäviä ja kunnianhimoisia välitavoitteita kestävien vaihtoehtoisten polttoaineiden tuotannon, käyttöönoton ja käytön lisäämiseksi kaikissa liikennemuodoissa vuosiin 2030 ja 2050 mennessä. Tähän sisältyy myös tarvittavan infrastruktuurin käyttöönotto tarpeen mukaan.

Tässä kertomuksessa esitellään tuloksia arvioinnista, jossa tarkasteltiin jäsenvaltioiden toimia vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotosta annetun direktiivin 2014/94/EU täytäntöön panemiseksi sekä vaihtoehtoisten polttoaineiden markkinoiden ja niihin liittyvän infrastruktuurin kehittämiseksi EU:ssa. Sillä täytetään edellä mainitun direktiivin 10 artiklan 3 kohdan säännökset, joiden mukaisesti komission on annettava kertomus direktiivin soveltamisesta kolmen vuoden välein alkaen 18. marraskuuta 2020.

Kertomuksen laadinnassa on käytetty laajaa tietopohjaa. Komissio on arvioinut jäsenvaltioiden sille direktiivin mukaisesti toimittamat kansalliset täytäntöönpanokertomukset ja suunnitellut tätä arviointia vuorovaikutuksessa jäsenvaltioiden kanssa. Komissio on myös teettänyt jatkuvan arvioinnin yhteydessä ulkoisen tutkimuksen. Lisäksi se on päivittänyt selvitystä uusimmista vaihtoehtoisten polttoaineiden liikennejärjestelmistä EU:ssa. Mainitut arvioinnit julkaistaan tämän kertomuksen liitteenä.

Edellä mainitut arvioinnit osoittavat, että mikäli jäsenvaltiot toteuttavat täysimääräisesti suunnitellut tavoitteet ja toimenpiteet, tarvittava infrastruktuuri saataisiin käyttöön vuoteen 2030 mennessä. Yhdistettyinä ne voisivat tukea vaihtoehtoisia polttoaineita käyttävien ajoneuvojen kannan kehitystä suunnitelmien mukaisesti niin, että EU voi saavuttaa tavoitteensa kasvihuonekaasujen kokonaispäästöjen vähentämisestä 40 prosentilla. Nykyisellä käyttöönottotahdilla ei kuitenkaan päästä tilanteeseen, jossa helppokäyttöisen infrastruktuurin verkko kattaa koko EU:n. Tämä johtuu siitä, että jäsenvaltioiden suunnitelmissa on edelleen suuria eroja ja että muut liikennemuodot kuin maantieliikenne on joko jätetty kokonaan suunnitelmien ulkopuolelle tai ne ovat suunnitelmissa aliedustettuina. Vuoteen 2030 ulottuvassa ilmastotavoitesuunnitelmassa asetettu tavoite on vielä kunnianhimoisempi, sillä sen mukaan EU:n on vähennettävä kasvihuonekaasupäästöjä 55 prosentilla vuoteen 2030 mennessä. Tämä edellyttää, että päästöttömät ja vähäpäästöiset ajoneuvot yleistyvät ripeämmin ja asianmukaista infrastruktuuria otetaan käyttöön nopeammin.

Tässä kertomuksessa osoitetaan, että jäsenvaltioiden kansallisten toimintakehysten täytäntöönpanoon sekä EU:n toimintapoliittisen kehyksen kehittämiseen liittyviä toimia kannattaa tehostaa. Sama toteamus on esitetty jo aiemmin komission tiedonannossa ”Kohti mahdollisimman laajamittaista vaihtoehtoisten polttoaineiden käyttöä” sekä Euroopan parlamentin mietinnössä vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotosta. Kansallisista täytäntöönpanokertomuksista tehtyjen perusteellisten arviointien julkaiseminen luo perustan keskustelujen jatkamiselle siitä, miten jäsenvaltiot voivat tukea riittävän vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin nopeaa rakentamista. Euroopan unionin elpymisvälineeseen (Next Generation EU ‑väline) liittyvien kansallisten elpymis- ja palautumissuunnitelmien ja kestävän liikkuvuuden investointisuunnitelman tarjoamien mahdollisuuksien välinen synergia on tässä yhteydessä ilmeinen.

2 Tilannekatsaus: teknologian edistyminen ja markkinoiden kehittyminen

Sen jälkeen, kun direktiivi 2014/94/EU annettiin vuonna 2014, vaihtoehtoisten polttoaineiden markkinat ovat kehittyneet eri tahdissa kyseisiä polttoaineita käyttävien ajoneuvojen ja niihin liittyvän infrastruktuurin käyttöönoton osalta niin liikennemuotojen sisällä kuin niiden välilläkin.

Taulukko 1: EU:ssa rekisteröityjen vaihtoehtoisia polttoaineita käyttävien henkilöautojen määrä vuosina 2014–2020

2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 Kasvu 2014–2020 Akkukäyttöiset sähköautot 75 067 119 222 164 681 244 231 376 534 616 644 904 262 1 105 % Pistokehybridit 56 758 126 032 191 561 254 249 349 181 474 724 755 282 1 231 % Vetyautot 53 192 362 531 714 1 187 1 492 2 715 % Paineistetulla maakaasulla toimivat autot 999 044 1 058 992 1 089 701 1 113 714 1 161 118 1 193 806 1 207 069 21 % Nestekaasulla toimivat autot 6 906 769 7 089 523 7 232 050 7 264 118 7 628 053 7 714 409 7 707 823 12 % Vaihtoehtoisia polttoaineita käyttävät autot yhteensä 8 037 691 8 393 961 8 678 355 8 876 843 9 515 600 10 000 770 10 575 928 32 % Vaihtoehtoisia polttoaineita käyttävien autojen osuus (%) 2,99 % 3,12 % 3,23 % 3,30 % 3,59 % 3,72 % 3,93 %

Lähde: Euroopan vaihtoehtoisten polttoaineiden seurantakeskus (EAFO), tammikuu 2021 (www.eafo.eu).

Sähköajoneuvojen markkinat ovat kehittyneet voimakkaasti direktiivin antamisajankohtana vallinneeseen tilanteeseen verrattuna. Tämä koskee etenkin sähkökäyttöisiä kevyitä ajoneuvoja ja linja-autoja (sekä akkukäyttöisiä että pistokehybridejä). Etenkin sähköautojen osalta rekisteröintien kokonaismäärä ja saatavilla olevien mallien valikoima kasvoivat nopeasti vuosina 2010–2020. Sähköautojen osuus kaikista myydyistä autoista kasvoi vuoden 2020 kolmannella vuosineljänneksellä 9,9 prosenttiin edellisen vuoden 3 prosentista. Vaikka sähköautojen osuus kokonaisautokannasta on edelleen pieni, niiden määrän odotetaan kasvavan jatkossa nopeammin. Osaltaan tätä edesauttavat sekä tarve täyttää kevyille ajoneuvoille asetetuista hiilidioksidipäästönormeista ja puhtaita ajoneuvoja koskevasta direktiivistä johtuvat vaatimukset että paine noudattaa ilmanlaatua koskevaa lainsäädäntöä. Erilaisten mallien saatavuus on parantunut viime vuosina merkittävästi paitsi henkilö- ja pakettiautojen myös linja-autojen luokissa. Teknisen kehityksen ja akkujen kapasiteetin kasvun ansiosta sähköajoneuvojen toimintamatka on jo selvästi pidempi kuin ajomatkojen päiväkohtainen keskiarvo EU:ssa ja myös pitkän matkan ajot ovat mahdollisia. Tämä edistää sähköajoneuvojen hyväksyttävyyttä käyttäjien keskuudessa. Kuorma-autojen luokassa markkinat ovat kehittyneet paljon hitaammin vuoden 2014 jälkeen. Sähkökuorma-autojen kanta (mukaan lukien jälkiasennukset) on edelleen hyvin pieni. Niitä on nyt alkanut tulla jakeluautojen markkinoille, ja valmistajat ovat ilmoittaneet, että tulevina vuosina saadaan markkinoille uusia malleja (joiden toimintamatkat ovat pidempiä). Tämän luokan ajoneuvojen odotetaan yleistyvän kiihtyvällä tahdilla vuoteen 2025 asti, mikä johtuu muun muassa tarpeesta täyttää raskaita ajoneuvoja koskevista hiilidioksidipäästönormeista johtuvat lakisääteiset vaatimukset. Sähkölinja-autojen määrä on kasvanut merkittävästi etenkin kaupunkialueiden julkisessa liikenteessä, ja rekisteröityjen sähkölinja-autojen määrä yli kaksinkertaistui vuonna 2019. Tämä kehitys myös kiihtynee entisestään, koska monet kaupungit ovat asettaneet hyvin kunnianhimoisia tavoitteita linja-autokaluston sähköistämiselle.

Vetypolttokennoajoneuvojen markkinat ovat kasvaneet merkittävästi direktiivin antamisajankohtana vallinneeseen tilanteeseen verrattuna, joskin lähtötilanne oli hyvin heikko. Polttokennoilla toimivat henkilöautot, pakettiautot ja linja-autot ovat teknologisesti kehittyneitä, mutta niitä rekisteröidään hyvin vähän. Kevyiden polttokennoajoneuvojen mallivalikoimassa on tapahtunut vain vähäistä edistystä: vuonna 2020 EU:n markkinoilla oli neljä polttokennoautomallia, jotka eivät edes olleet saatavilla kaikissa jäsenvaltioissa. Eurooppalaiset alkuperäisvalmistajat eivät ole ilmoittaneet merkittävistä investoinneista vetypolttokennoilla toimiviin henkilö- ja pakettiautoihin. Linja-autojen tilanne on hieman erilainen. Useampi eurooppalainen valmistaja on nimittäin jo aloittanut vetypolttokennoilla toimivien linja-autojen tuotannon, ja monet kaupungit ja alueet ovat alkaneet ottaa niitä käyttöön. Kuorma-autojen markkinoilla ei ole tapahtunut suurta kehitystä, mutta tilanne on muuttumassa. Uusien hiilidioksidipäästönormien voimaantulon johdosta alkuperäisvalmistajat ovat alkaneet investoida merkittävästi vetypolttokennoilla kulkeviin kuorma-autoihin liittyviin ratkaisuihin, jotta niitä voitaisiin valmistaa sarjatuotantona maanteiden kaukoliikenteeseen vuodesta 2025 lähtien. EU pyrkii yhdessä eurooppalaisen puhtaan vedyn allianssin kanssa edistämään voimakkaasti toimien yhteensovittamista eri markkinatoimijoiden välillä. Tässä noudatetaan koko arvoketjun huomioon ottavaa lähestymistapaa, minkä pitäisi vauhdittaa kehitystä myös polttokennokuorma-autojen markkinoilla sekä linja-automarkkinoilla.

Maakaasukäyttöisten ajoneuvojen markkinoilla tilanne on kehittynyt direktiivin antamisajankohtana vallinneeseen markkinatilanteeseen verrattuna kaiken kaikkiaan eri tavalla eri ajoneuvoluokissa. Maakaasukäyttöisiin ajoneuvoihin ja niiden osiin liittyvä teknologia on täysin valmiina. Tämä pätee sekä fossiilisista että biologisista lähteistä peräisin olevaan paineistettuun maakaasuun ja nesteytettyyn maakaasuun. Vuonna 2020 käytössä oli noin 1,2 miljoonaa maakaasukäyttöistä henkilöautoa. EU:n markkinoilla on myynnissä malleja kaikissa luokissa. Paineistetulla maakaasulla toimivia ajoneuvoja tarjoavien merkkien määrä on kuitenkin laskenut viime vuosina. Maakaasulla toimivien kuorma-autojen markkinoilla kasvu on ollut vakaampaa etenkin nesteytetyllä maakaasulla toimivien ajoneuvojen luokassa.

Jo ennen kuin direktiivi annettiin, markkinoilla oli noin 7 miljoonaa nestekaasulla toimivaa ajoneuvoa. Direktiivin antamisen jälkeen niiden määrä on kasvanut hitaasti. Kolme neljästä nestekaasukäyttöisestä ajoneuvosta rekisteröitiin vain kahdessa jäsenvaltiossa. Kyseisten ajoneuvojen käyttö keskittyy EU:ssa siis edelleen maantieteellisesti pienelle alueelle. Useissa kaupungeissa on ajossa nestekaasukäyttöisiä linja-autoja. Uusia ostetaan tai vanhoja vaihdetaan uusiin kuitenkin aiempaa vähemmän.

Jotta voitaisiin täyttää dieselille ja bensiinille asetetut nykyvaatimukset, voidaan tuottaa myös uusiutuvia nestemäisiä polttoaineita ja synteettisiä polttoaineita, kuten sähköstä tuotettuja polttoaineita. Kyseisten polttoaineiden jakelu on mahdollista järjestää nykyisen infrastruktuurin kautta, ja niitä voidaan käyttää tavallisissa ajoneuvoissa. Vain muutamassa jäsenvaltioissa on oma infrastruktuurinsa kaksipolttoaineajoneuvoissa käytettäville biopolttoaineille (e85), ja näitä ajoneuvoja rekisteröidään edelleen tasaisen vähän. Tärkein kysymys liittyy kestävien vaihtoehtoisten biopolttoaineiden tulevaan tuotantokapasiteettiin. Kun otetaan huomioon biopolttoaineiden ja synteettisten polttoaineiden raaka-aineiden saatavuus, niiden tuotantoprosessin kokonaistehokkuus ja niistä aiheutuvat kokonaiskustannukset, biopolttoaineita olisi käytettävä erityisesti niissä liikennemuodoissa, joissa hiilestä irtautuminen on hankalampaa (kuten lento- ja vesiliikenteessä).

Biopolttoaineiden käyttöönotosta vesiliikenteessä, vaihtoehtoisia polttoaineita käyttävistä aluksista sekä maasähkön syötöstä laiturissa oleville laivoille on saatavilla vain vähän tietoa. Vuonna 2019 maailmassa tilattiin yhteensä noin 300 nesteytetyllä maakaasulla toimivaa laivaa. Vain puolet niistä on saatu liikenteeseen. Puolet on edelleen tilauksessa. Liikenteessä olevien sähköalusten (mukaan lukien hybridialukset) määrä on maailmanlaajuisesti katsottuna yhtä pieni, mutta se on kuitenkin kasvanut viime aikoina: vuonna 2019 liikenteessä oli 160 alusta ja rakenteilla oli 104 alusta. Vuoden 2019 lopulla noin 50:ssä EU:n sisävesi- ja merisatamassa oli vähintään yksi liitäntäpiste maasähkön syöttöä varten.

Vaihtoehtoisten polttoaineiden käytöstä rautatieliikenteessä voidaan todeta, että tähän mennessä on sähköistetty noin 60 prosenttia rataverkosta, joka kattaa 80 prosenttia kaikesta liikenteestä. Ensimmäisten vetypolttokennoilla toimivien junien markkinatoimeksiantojen toteuttaminen on juuri alkanut. Vaihtoehtoisten polttoaineiden käytöstä lentoliikenteessä voidaan puolestaan todeta, että biopolttoaineita ja sähköstä tuotettuja polttoaineita voidaan jo nykyisin sekoittaa kerosiiniin. Nestemäisten biopolttoaineiden osuus kaikesta lentoliikenteessä käytetystä energiasta on silti vain 0,05 prosenttia eli erittäin vähäistä. Lentokonevalmistajat ovat myös alkaneet investoida sähkö-, hybridi- ja vetylentokoneiden kehittämiseen.