FI Euroopan unionin virallinen lehti C 115/1

EUROOPPA-NEUVOSTO TUKHOLMAN OHJELMA – AVOIN JA TURVALLINEN EUROOPPA KANSALAISIA JA HEIDÄN SUOJELUAAN VARTEN

2010/C 115/01

SISÄLLYSLUETTELO

1. KOHTI KANSALAISTEN EUROOPPAA VAPAUDEN, TURVALLISUUDEN JA OIKEUDEN ALUEELLA

1.1 Poliittiset painopisteet

1.2 Välineet

1.2.1 Keskinäinen luottamus

1.2.2 Täytäntöönpano

1.2.3 Lainsäädäntö

1.2.4 Johdonmukaisuuden lisääminen

1.2.5 Arviointi

1.2.6 Koulutus

1.2.7 Tiedottaminen

1.2.8 Vuoropuhelu kansalaisyhteiskunnan kanssa

1.2.9 Rahoitus

1.2.10 Toimintasuunnitelma

1.2.11 Tukholman ohjelman uudelleentarkastelu

2. KANSALAISTEN OIKEUKSIEN EDISTÄMINEN: OIKEUKSIEN EUROOPPA

2.1 Perusoikeuksille rakentuva Eurooppa

2.2 Vapaan liikkumisoikeuden täysimääräinen käyttö

2.3 Rinnakkaiselo alueella, jolla kunnioitetaan moninaisuutta ja suojellaan heikoimmassa asemassa olevia

2.3.1 Rasismi ja muukalaisviha

2.3.2 Lapsen oikeudet

2.3.3 Muita heikommassa asemassa olevat ryhmät

2.3.4 Rikoksen ja terrorismin uhrit

2.4 Yksilön oikeudet rikosoikeudenkäynnissä

2.5 Kansalaisten oikeuksien suojelu tietoyhteiskunnassa

2.6 Osallistuminen unionin demokraattiseen toimintaan

2.7 Oikeus suojeluun jäsenvaltioiden ulkopuolella

3. IHMISTEN ELÄMÄN HELPOTTAMINEN: LAIN JA OIKEUDEN EUROOPPA

3.1 Vastavuoroisen tunnustamisen täytäntöönpanon edistäminen

3.1.1 Rikosoikeus

3.1.2 Yksityisoikeus

3.2 Keskinäisen luottamuksen lujittaminen

3.2.1 Koulutus

3.2.2 Verkostojen kehittäminen

3.2.3 Arviointi

3.2.4 Välineiden tehostaminen

3.2.5 Vapaudenmenetys

3.2.6 Vapaudenmenetys

3.3 Yhteisten vähimmäissääntöjen kehittäminen

3.3.1 Rikosoikeus

3.3.2 Yksityisoikeus

3.4 Euroopan oikeudenkäyttöalueen kansalaisille tarjoamat hyödyt

3.4.1 Oikeussuojan saatavuuden helpottaminen

3.4.2 Taloudellisen toiminnan tukeminen

3.5 Unionin kansainvälisen toiminnan lisääminen oikeuden alalla

3.5.1 Yksityisoikeus

3.5.2 Rikosoikeus

4. SUOJELEVA EU

4.1 Sisäisen turvallisuuden strategia

4.2 Työvälineiden tehostaminen

4.2.1 Yhteisen kulttuurin rakentaminen

4.2.2 Tiedonhallinta

4.2.3 Tarvittavien teknisten välineiden saaminen käyttöön

4.3 Tehokkaat toimintapolitiikat

4.3.1 Eurooppalaisen lainvalvontayhteistyön tehostaminen

4.3.2 Rikoksentorjunnan tehostaminen

4.3.3 Tilastot

4.4 Vakavalta ja järjestäytyneeltä rikollisuudelta suojautuminen

4.4.1 Vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuminen

4.4.2 Ihmiskauppa

4.4.3 Lasten seksuaalinen riisto ja lapsipornografia

4.4.4 Tietoverkkorikollisuus

4.4.5 Talousrikollisuus ja korruptio

4.4.6 Huumausaineet

4.5 Terrorismi

4.6 Kattava ja tehokas unionin katastrofihallinta: unionille annettavat vahvemmat valmiudet ehkäistä kaikenlaisia katastrofeja, valmistautua niihin ja toimia niiden aikana

5. PÄÄSY EUROOPPAAN GLOBAALISTUNEESSA MAAILMASSA

5.1 Ulkorajojen yhdennetty rajavalvonta

5.2 Viisumipolitiikka

6. VASTUUN, SOLIDAARISUUDEN JA KUMPPANUUDEN EUROOPPA MAAHANMUUTTO- JA TURVAPAIKKA-ASIOISSA

6.1 Dynaaminen ja kokonaisvaltainen muuttoliikepolitiikka

6.1.1 Maahanmuuttoa koskevan kokonaisvaltaisen lähestymistavan lujittaminen, kehittäminen ja täytäntöönpano

6.1.2 Muuttoliike ja kehitys

6.1.3 Kansalliset työmarkkinatarpeet huomioon ottava yhteisesti sovittu politiikka

6.1.4 Muuttajia ja heidän oikeuksiaan koskevat ennakoivat politiikat

6.1.5 Kotouttaminen

6.1.6 Tehokkaat politiikat laittoman maahanmuuton torjumiseksi

6.1.7 Ilman huoltajaa olevat alaikäiset

6.2 Turvapaikka-asiat: yhteinen suojelun ja solidaarisuuden alue

6.2.1 Yhteinen suojelun alue

6.2.2 Vastuun jakaminen ja solidaarisuus jäsenvaltioiden kesken

6.2.3 Turvapaikka-asioiden ulkoinen ulottuvuus

7. EUROOPPA GLOBAALISTUNEESSA MAAILMASSA – VAPAUDEN, TURVALLISUUDEN JA OIKEUDEN ALUEEN ULKOINEN ULOTTUVUUS

7.1 Vahvempi ulkoinen ulottuvuus

7.2 Ihmisoikeudet

7.3 Ensisijaisten aihekohtaisten toimien jatkaminen uusin välinein

7.4 Sopimukset kolmansien maiden kanssa

7.5 Maantieteelliset painopisteet ja kansainväliset järjestöt

7.6 Kansainväliset järjestöt sekä eurooppalaisten ja kansainvälisten normien edistäminen

LYHENNELUETTELO 134

1. KOHTI KANSALAISTEN EUROOPPAA VAPAUDEN, TURVALLISUUDEN JA OIKEUDEN ALUEELLA

Eurooppa-neuvosto vahvistaa pitävänsä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen kehittämistä ensisijaisen tärkeänä, sillä sen avulla voidaan vastata unioniksi yhdistyneiden valtioiden kansalaisten keskeisiin huoliin.

Alalla on tähän mennessä saavutettu huomattavaa edistystä Tampereen ja Haagin ohjelmien tulosten pohjalta. Sisärajoilla tehtävät tarkastukset on poistettu Schengen-alueella, ja unionin ulkorajojen valvontaa toteutetaan entistä yhtenäisemmällä tavalla. Maahanmuuttoa koskevan kokonaisvaltaisen lähestymistavan kehittämisen avulla unionin muuttoliikepolitiikan ulkoisessa ulottuvuudessa on keskitytty keskinäisen edun mukaiseen vuoropuheluun ja kumppanuuteen kolmansien maiden kanssa. Eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän perustamiseksi on toteutettu merkittäviä toimia. EU:n virastoista esimerkiksi Europol, Eurojust, Euroopan unionin perusoikeusvirasto ja Frontex ovat saavuttaneet täyden toimintakykynsä omilla toimialoillaan. Yksityisoikeudellisissa asioissa toteutettava yhteistyö helpottaa kansalaisten jokapäiväistä elämää, ja yhteistyö lainvalvonnan alalla lisää turvallisuutta.

Huolimatta näistä ja muista merkittävistä saavutuksista vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella Euroopalla on vielä haasteita. Näihin haasteisiin on vastattava kokonaisvaltaisesti. Tarvitaan siten lisää toimia eri politiikan alojen keskinäisen johdonmukaisuuden parantamiseksi. Lisäksi olisi tehostettava yhteistyötä kumppanimaiden kanssa.

Tämän vuoksi on aika laatia uusi asialista, jotta unioni ja sen jäsenvaltiot voisivat näiden saavutusten pohjalta vastata tuleviin haasteisiin. Eurooppa-neuvosto on tätä varten hyväksynyt tämän uuden monivuotisen ohjelman, Tukholman ohjelman, vuosiksi 2010–2014.

Eurooppa-neuvosto pitää myönteisenä sitä, että Lissabonin sopimuksen (1) tultua voimaan Euroopan parlamentilla ja kansallisilla parlamenteilla on aiempaa vahvempi asema. Kansalaisilla ja etujärjestöillä on suuremmat mahdollisuudet tuoda esiin ja vaihtaa julkisesti näkemyksiään kaikista unionin toiminnan aloista SEU-sopimuksen 11 artiklan mukaisesti. Tämä tekee unionista entistä avoimemman ja demokraattisemman hyödyttäen näin sen kansalaisia.

Lissabonin sopimus lisää sekä unionin toimielinten että jäsenvaltioiden mahdollisuuksia päästä tässä ohjelmassa esitettyihin tavoitteisiin. Komission tehtävä aloitteiden tekijänä vahvistetaan samoin kuin vähintään seitsemän jäsenvaltion ryhmän oikeus esittää lainsäädäntöehdotuksia. Lainsäädäntöprosessia tehostetaan käyttämällä useimmilla aloilla yhteispäätösmenettelyä, johon Euroopan parlamentti osallistuu täysimääräisesti. Kansallisilla parlamenteilla on aiempaa merkittävämpi asema lainsäädäntöprosessissa. Lissabonin sopimus vahvistaa myös unionin tuomioistuimen asemaa, mikä parantaa Euroopan kykyä panna tämän alan politiikka kaikilta osin täytäntöön ja varmistaa, että lainsäädäntöä tulkitaan yhdenmukaisesti.

Unionin toimielinten olisi käytettävä kaikkia Lissabonin sopimuksen tarjoamia mahdollisuuksia vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen vahvistamiseksi unionin kansalaisia hyödyttävällä tavalla.

Tässä ohjelmassa määritellään lainsäädännön ja operatiivisen toiminnan suunnittelun strategiset suuntaviivat vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella SEUT-sopimuksen 68 artiklan mukaisesti.

1.1 Poliittiset painopisteet

Eurooppa-neuvosto katsoo, että tulevina vuosina olisi keskityttävä kansalaisten etuihin ja tarpeisiin. Haasteena on varmistaa yksilön perusoikeuksien ja -vapauksien sekä koskemattomuuden kunnioittaminen samalla kun taataan turvallisuus Euroopassa. On ensiarvoisen tärkeää, että toisaalta lainvalvontatoimia sekä toisaalta henkilöiden oikeuksien suojaamiseen ja oikeusvaltioperiaatteen ja kansainvälistä suojelua koskevien sääntöjen noudattamiseen tähtääviä toimia toteutetaan samanaikaisesti ja samansuuntaisesti ja että nämä toimet vahvistavat toisiaan.

Kaikkien tulevien toimien olisi painotuttava unionin kansalaisiin ja muihin henkilöihin, joita koskevaa vastuuta unionilla on. Unionin olisi tulevina vuosina pyrittävä seuraaviin keskeisiin tavoitteisiin:

Kansalaisuuden ja perusoikeuksien edistäminen: Euroopan kansalaisuudesta on tultava konkreettista todellisuutta. Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen on ennen kaikkea oltava yhtenäinen alue, jolla perusoikeudet ja -vapaudet ovat suojattuja. Schengen-alueen laajentumisen on jatkuttava. Yksilön ja ihmisarvon kunnioittaminen sekä muiden Euroopan unionin perusoikeuskirjassa sekä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevassa Euroopan ihmisoikeussopimuksessa vahvistettujen oikeuksien kunnioittaminen ovat keskeisiä arvoja. Esimerkiksi näiden oikeuksien ja vapauksien, erityisesti kansalaisten yksityisyyden toteutuminen on turvattava myös kansallisten rajojen ulkopuolella, erityisesti henkilötietojen suojaamisella. Lisäksi on otettava huomioon muita heikommassa asemassa olevien henkilöiden erityistarpeet, ja unionin kansalaisten ja muiden henkilöiden on voitava käyttää nimenomaisia oikeuksiaan täysimääräisesti unionissa ja, silloin kun se on asiaankuuluvaa, myös unionin ulkopuolella.

Lain ja oikeuden Eurooppa: Euroopan oikeusalueen toteutumista on lujitettava, jotta sen nykyisestä epäyhtenäisyydestä päästäisiin eroon. Ensisijaisesti tarvitaan mekanismeja, joilla parannetaan oikeussuojan saatavuutta niin, että henkilöt voivat käyttää oikeuksiaan kaikkialla unionissa. Lisäksi olisi tehostettava oikeusalan julkisen sektorin ammattilaisten koulutusta ja yhteistyötä sekä turvattava riittävät resurssit, joilla poistetaan esteet oikeudellisten päätösten tunnustamiselta muissa jäsenvaltioissa.

Suojeleva Eurooppa: Olisi kehitettävä sisäisen turvallisuuden strategia, jolla parannetaan turvallisuutta unionissa ja suojellaan sillä tavoin unionin kansalaisten henkeä ja turvallisuutta sekä puututaan järjestäytyneeseen rikollisuuteen, terrorismiin ja muihin uhkiin. Strategialla olisi pyrittävä vahvistamaan lainvalvonnan, rajavalvonnan, pelastuspalvelun ja katastrofien hallinnan alalla sekä rikosoikeudellisissa asioissa tehtävää yhteistyötä, jotta Euroopasta voidaan tehdä turvallisempi alue. Unionin työn perustana on lisäksi oltava jäsenvaltioiden välinen solidaarisuus, ja SEUT-sopimuksen 222 artiklaa on hyödynnettävä täysimääräisesti.

Pääsy Eurooppaan globaalistuneessa maailmassa: Eurooppaan pääsyn olisi oltava tehokkaampaa ja toimivampaa liike-elämän edustajien, matkailijoiden, opiskelijoiden, tutkijoiden, työntekijöiden, kansainvälistä suojelua tarvitsevien henkilöiden ja muiden sellaisten henkilöiden kannalta, joilla on oikeutettu intressi päästä unionin alueelle. Samaan aikaan unionin ja sen jäsenvaltioiden on taattava kansalaistensa turvallisuus. Yhdennetyn valvonnan ja viisumipolitiikkojen olisi palveltava näitä tarkoituksia.

Vastuun, solidaarisuuden ja kumppanuuden Eurooppa maahanmuutto- ja turvapaikka-asioissa: Tulevaisuuteen suuntautuvan ja kokonaisvaltaisen unionin muuttoliikepolitiikan kehittäminen, joka perustuu solidaarisuuteen ja vastuullisuuteen, säilyy unionin keskeisenä poliittisena tavoitteena. Kaikki asiaankuuluvat oikeudelliset välineet on pantava tehokkaasti täytäntöön, ja tällä alalla toimivia virastoja olisi hyödynnettävä täysimääräisesti. Hyvin hallitusta muuttoliikkeestä voi olla hyötyä kaikille osallisille. Euroopan maahanmuutto- ja turvapaikkasopimus on selkeä perusta alan jatkotoimille. Eurooppa tarvitsee joustavan toimintalinjan, jossa otetaan huomioon jäsenvaltioiden painopisteet ja tarpeet ja jonka avulla maahanmuuttajat voivat hyödyntää mahdollisuuksiaan kaikilta osin. Tavoite perustaa yhteinen turvapaikkajärjestelmä vuonna 2012 pysyy voimassa, ja kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville henkilöille on turvattava oikeudellisesti varmojen ja tehokkaiden turvapaikkamenettelyjen saatavuus. Jotta unionissa voidaan pitää yllä uskottavia ja kestäviä maahanmuutto- ja turvapaikkajärjestelmiä, on tarpeen estää, valvoa ja torjua laitonta muuttoliikettä Eurooppa-neuvoston lokakuussa 2009 antamien päätelmien mukaisesti, sillä unioniin kohdistuu kasvavia paineita laittomien muuttovirtojen muodossa. Tämä koskee erityisesti jäsenvaltioita, jotka sijaitsevat unionin ulkorajoilla, sen eteläiset rajat mukaan lukien.

Euroopan asema globaalistuneessa maailmassa – ulkoinen ulottuvuus: unionin vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevan politiikan ulkoisen ulottuvuuden huomattava merkitys korostaa tarvetta ottaa tämän alan politiikat entistä suuremmassa määrin osaksi unionin yleisiä politiikkoja. Tämä ulkoinen ulottuvuus on hyvin tärkeä, jotta voimme vastata keskeisiin haasteisiimme tarjota unionin kansalaisille parempia mahdollisuuksia työntekoon ja liiketoimintaan maailmanlaajuisesti. Tämä ulkoinen ulottuvuus on ratkaisevan tärkeä tekijä pyrittäessä tämän ohjelman tavoitteiden toteutumiseen. Se olisi otettava erityisesti huomioon unionin ulkopolitiikan kaikissa muissa näkökohdissa, joiden kanssa sen olisi oltava täysin johdonmukainen.

1.2 Välineet

On tärkeää käyttää tässä lueteltuja välineitä, jotta seuraava monivuotinen ohjelma voidaan toteuttaa onnistuneella tavalla.

1.2.1 Keskinäinen luottamus

Eri jäsenvaltioiden viranomaisten ja laitosten sekä päättäjien keskinäinen luottamus on tehokkaan yhteistyön perusta tällä alalla. Yksi tulevaisuuden pääasiallisista haasteista onkin turvata luottamus ja löytää uusia tapoja lisätä keskinäistä ymmärtämystä ja luottamusta jäsenvaltioiden erilaisiin oikeusjärjestelmiin ja niiden kesken.

1.2.2 Täytäntöönpano

Tulevina vuosina on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota olemassa olevien välineiden täysimääräiseen ja tehokkaaseen täytäntöönpanoon , niiden noudattamisen valvontaan ja arviointiin. Ne olisi saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä käyttäen tarvittaessa täysimääräisesti kaikkia olemassa olevia institutionaalisia välineitä.

Kansalaisten ja yritysten tarpeisiin on tulevaisuudessa vastattava entistä joutuisammin. Unionin olisi keskityttävä selvittämään, mitä tarpeita kansalaisilla ja alalla toimivilla on ja miten niihin voitaisiin vastata asianmukaisesti. Unionin tasolla toteutettavan toiminnan kehittämisessä olisi otettava mukaan jäsenvaltioiden asiantuntemus ja olisi harkittava toimenpiteitä, joihin sisältyy myös muita kuin lainsäädännöllisiä ratkaisuja, kuten yhteisesti laadittuja käsikirjoja, parhaiden toimintatapojen jakamista (muun muassa parhaat tavat hyödyntää Euroopan oikeudellisia verkostoja) ja alueellisia hankkeita, joilla näihin tarpeisiin vastataan, erityisesti jos niiden avulla pystytään nopeaan toimintaan.

1.2.3 Lainsäädäntö

Komission ja jäsenvaltioiden, kun perussopimuksessa (2) niin määrätään, tekemät uudet lainsäädäntöaloitteet näin määrätään, olisi yleensä otettava käsiteltäviksi vasta sitten, kun on tarkistettu, noudatetaanko niissä suhteellisuus- ja toissijaisuusperiaatetta ja kun ne on valmisteltu huolellisesti, mihin kuuluu vaikutusten arvioiminen ennakolta, mikä käsittää tarpeiden ja rahoitusvaikutusten kartoittamisen sekä jäsenvaltioiden asiantuntemuksen hyödyntämisen. On erittäin tärkeää arvioida uusien lainsäädäntöaloitteiden vaikutuksia neljään perussopimuksen mukaiseen vapauteen ja varmistaa, että aloitteissa noudatetaan kaikilta osin sisämarkkinoiden periaatteita.

Eurooppa-neuvosto katsoo, että vaikka vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen lainsäädäntöä on kehitetty vaikuttavalla tavalla, sen puutteina ovat päällekkäisyys ja tietty johdonmukaisuuden puute. Myös lainsäädännön laatua ja joidenkin säädösten kielellistä asua voitaisiin parantaa.

Tarvittaessa olisi harkittava jo hyväksyttyjen välineiden horisontaalista tarkistamista lainsäädännön yhtenäisyyden ja konsolidoinnin parantamiseksi. Lainsäädännön johdonmukaisuus ja saavutettavuus ovat erityisen tärkeitä. Paremman sääntelyn ja säädöskäytännön periaatteita olisi painotettava päätöksentekomenettelyn kaikissa vaiheissa. Paremmasta lainsäädännöstä tehtyä Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välistä toimielinten sopimusta (3) olisi sovellettava täysimääräisesti. Kaikkien unionin toimielinten olisi toimielinten välisen menettelyn kaikissa vaiheissa pyrittävä käyttämään unionin lainsäädäntöä laadittaessa selkeää ja ymmärrettävää kieltä.

1.2.4 Johdonmukaisuuden lisääminen

Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa ja komissiota parantamaan sisäistä yhteensovittamista vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen ulkoisten ja sisäisten tekijöiden johdonmukaisuuden parantamiseksi. Sama johdonmukaisuuden ja paremman yhteensovittamisen vaatimus koskee unionin virastoja (Europol, Eurojust, Frontex, Euroopan poliisiakatemia (CEPOL), Euroopan huumausaineiden ja niiden väärinkäytön seurantakeskus (EMCDDA), tuleva Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirasto (EASO) ja Euroopan unionin perusoikeusvirasto). Neuvoston olisi poliittisella tasolla valvottava aiempaa enemmän näiden virastojen toimintaa esimerkiksi antamalla päätelmiä niiden vuosikertomuksista. Joitakin virastoja koskevat Euroopan parlamentin suorittamaan valvontaan liittyvät erityissäännöt.

1.2.5 Arviointi

Lissabonin sopimuksen mukaan voidaan toteuttaa toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että jäsenvaltiot suorittavat yhteistyössä komission kanssa objektiivisen ja puolueettoman arvioinnin vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella harjoitettavien politiikkojen toteuttamisesta, erityisesti edistääkseen vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täysimääräistä soveltamista. Euroopan parlamentille ja kansallisille parlamenteille on tehtävä selkoa arviointien sisällöstä ja tuloksista. Eurooppa-neuvosto katsoo, että tällaisissa arviointijärjestelmissä olisi vältettävä päällekkäisyyksiä ja niiden olisi pitkällä aikavälillä katettava kaikki alan politiikat. Olisi myös luotava tehokas järjestelmä arviointien jatkotoimia varten.

Unionin tasolla hyväksyttyjen säädösten vaikuttavuutta on arvioitava. Arvioinnin avulla voidaan myös määritellä esteet, jotka haittaavat Euroopan oikeudenkäyttöalueen asianmukaista toimintaa. Siinä olisi keskityttävä erityisongelmiin ja helpotettava tällä tavoin vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen täysimääräistä soveltamista. Rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön olisi oltava ensimmäinen arvioitava ala, mutta myös muita aloja, kuten asiaankuuluvan lainsäädännön piiriin kuuluvien turvapaikkamenettelyjen noudattamista, olisi arvioitava. Arviointimenettelyjä olisi mukautettava tarvittaessa kunkin toiminta-alan mukaan.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— tekemään SEUT-sopimuksen 70 artiklan mukaisesti yhden tai useampia ehdotuksia SEUT-sopimuksen V osastossa tarkoitettujen unionin politiikkojen arvioimiseksi. Tähän ehdotukseen (tai näihin ehdotuksiin) olisi sisällytettävä arviointimekanismi, joka perustuu vakiintuneeseen vertaisarviointijärjestelmään. Arviointi olisi tehtävä säännöllisin väliajoin, siihen olisi sisällyttävä tehokas seurantajärjestelmä ja sen avulla olisi lisättävä tietoutta kansallisista järjestelmistä parhaiden toimintatapojen määrittelemiseksi ja yhteistyön esteiden selvittämiseksi. Alan ammattilaisten olisi voitava osallistua arviointeihin. Neuvostolla olisi periaatteessa oltava johtava asema arviointiprosessissa ja etenkin sen jatkotoimissa.

Päällekkäisyyttä muiden arviointijärjestelmien kanssa olisi vältettävä, ja sen sijaan olisi pyrittävä saamaan aikaan synergioita ja luomaan yhteistyötä, erityisesti Euroopan neuvostossa tehtävän työn kanssa. Unionin olisi toimittava aktiivisesti ja osallistuttava Euroopan neuvoston seurantaelinten työskentelyyn.

1.2.6 Koulutus

Aidon eurooppalaisen oikeus- ja lainvalvontakulttuurin edistämiseksi on oleellisen tärkeää tehostaa koulutusta unioniin liittyvissä asioissa ja saattaa se järjestelmällisesti saataville kaikissa sellaisissa ammateissa toimiville, jotka ovat mukana vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen toteuttamisessa. Tämä koskee tuomareita, syyttäjiä, oikeuslaitoksen henkilöstöä, poliisiviranomaisia, tulliviranomaisia ja rajavartijoita.

Kaikille mukana oleville henkilöille olisi pyrittävä edelleen tarjoamaan järjestelmällisesti eurooppalaisia koulutusohjelmia. Unionin ja sen jäsenvaltioiden tavoitteena olisi oltava, että huomattava määrä alan ammattilaisista osallistuu vuoteen 2015 mennessä joko eurooppalaiseen koulutus- tai vaihto-ohjelmaan jonkin toisen jäsenvaltion kanssa. Tämä voisi sisältyä jo perustettuihin koulutusohjelmiin, ja tätä varten olisi käytettävä erityisesti jo olemassa olevia koulutuslaitoksia.

Jäsenvaltioilla on päävastuu koulutuksesta, mutta unionin on annettava niiden toimille tukea ja rahoitusta ja sillä on voitava olla myös omia järjestelmiä, joilla täydennetään kansallisia toimia. Eurooppa-neuvosto katsoo, että EU:n ja kansainvälistä yhteistyötä koskevien näkökohtien olisi kuuluttava kansallisiin koulutusohjelmiin. Tuomarien, syyttäjien ja oikeuslaitoksen henkilöstön koulutuksessa on tärkeää varmistaa oikeuslaitosten riippumattomuus, mutta samalla olisi niiden ammattilaisten kohdalla, jotka käyttävät usein Euroopan unionin välineitä, painotettava eurooppalaista ulottuvuutta. Euroopan poliisiakatemialla ja Frontexilla olisi oltava keskeinen asema lainvalvonta- ja rajavartiohenkilöstön koulutuksessa eurooppalaisen ulottuvuuden varmistamiseksi. Rajavartijoiden ja tullivirkamiesten koulutus on erityisen tärkeää yhdennettyä rajavalvontaa koskevan yhteisen lähestymistavan edistämisessä. EU:n tasolla voitaisiin pyrkiä ratkaisuihin, jotka tehostavat eurooppalaisia koulutusohjelmia. Oikeusalan ammattilaisten kouluttamiseksi eurooppalaisissa järjestelmissä on kehitettävä myös verkko-oppimisohjelmia ja yhteistä koulutusmateriaalia.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— ehdottamaan toimintasuunnitelmaa, jolla nostetaan huomattavasti eurooppalaisten koulutus- ja vaihto-ohjelmien tasoa kaikkialla unionissa. Tähän suunnitelmaan olisi sisällytettävä ehdotus siitä, miten voidaan varmistaa, että kolmasosalle kaikista eurooppalaiseen poliisiyhteistyöhön osallistuvista poliiseista ja puolelle eurooppalaiseen oikeusalan yhteistyöhön osallistuvista tuomareista, syyttäjistä ja oikeuslaitoksen henkilöstöstä sekä puolelle muista eurooppalaiseen yhteistyöhön osallistuvista alan ammattilaisista voitaisiin tarjota eurooppalaisia koulutusohjelmia;

— tarkastelemaan, miten eurooppalainen koulutusohjelma voitaisiin määritellä, ja ehdottamaan toimintasuunnitelmassa, miten tätä ajatusta voitaisiin kehitellä edelleen niin, että eurooppalainen ulottuvuus tulisi huomioon otetuksi;

— perustamaan erityisiä Erasmus-ohjelman kaltaisia vaihto-ohjelmia, joihin voisivat osallistua myös muut kuin jäsenvaltiot, erityisesti ehdokasmaat ja maat, joiden kanssa unioni on tehnyt kumppanuus- ja yhteistyösopimuksia;

— varmistamaan, että osallistumisesta yhteisiin kursseihin, harjoituksiin ja vaihto-ohjelmiin päätetään tehtävien perusteella ja ettei se riipu alakohtaisista perusteista.

1.2.7 Tiedottaminen

Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen saavutukset ovat yleensä erittäin tärkeitä kansalaisille, yrityksille ja oikeusalan ammattilaisille. Tästä syystä Eurooppa-neuvosto kehottaa kaikkia toimielimiä ja varsinkin komissiota sekä jäsenvaltioita harkitsemaan, miten vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevan politiikan konkreettisista tuloksista voitaisiin paremmin tiedottaa kansalaisille ja alalla toimiville. Se pyytää komissiota laatimaan strategian, jossa esitettäisiin, miten kansalaisille selitetään parhaiten tavat, joilla he voivat hyötyä uusista välineistä ja oikeudellisista puitteista, esimerkiksi käyttämällä sähköisen oikeuden järjestelmää ja sähköisen oikeuden portaalia.

1.2.8 Vuoropuhelu kansalaisyhteiskunnan kanssa

Eurooppa-neuvosto rohkaisee unionin toimielimiä käymään toimivaltuuksiensa puitteissa avointa ja säännöllistä vuoropuhelua etujärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan kanssa. Komission olisi otettava käyttöön erityisiä järjestelmiä, kuten Euroopan oikeusalan foorumi, vuoropuhelun tehostamiseksi aloilla, joilla tällaiset järjestelmät olisivat asianmukaisia.

1.2.9 Rahoitus

Eurooppa-neuvosto korostaa, että Tukholman ohjelman rahoituksessa olisi noudatettava nykyisen rahoituskehyksen otsakkeita ja ylärajoja. Monet tähän ohjelmaan sisältyvistä toimenpiteistä ja toimista voidaan toteuttaa tehostamalla olemassa olevien välineiden ja varojen käyttöä.

Eurooppa-neuvosto panee merkille, että nykyisen rahoituskehyksen voimassaolo päättyy vuoden 2013 lopussa. Se korostaa aikovansa ottaa Tukholman ohjelmassa asetetut tavoitteet huomioon. Ohjelma ei kuitenkaan vaikuta seuraavasta rahoituskehyksestä käytäviin neuvotteluihin.

Eurooppa-neuvosto katsoo myös, että rahoitusohjelmien soveltamismenettelyissä olisi otettava huomioon jäsenvaltioiden kokemukset ja että niiden olisi oltava avoimia, joustavia, johdonmukaisia ja yksinkertaisia. Ne olisi myös saatava helpommin viranomaisten, kumppanien ja alalla toimivien käyttöön jakamalla aktiivisesti selkeitä ohjeita, luomalla järjestelmä kumppanien löytämiseksi ja tarkan suunnittelun avulla. Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota tarkastelemaan asianmukaisia keinoja tähän tavoitteeseen pääsemiseksi.

Seuraavassa rahoituskehyksessä olisi tarkasteltava, miten rahoitusvälineet voidaan suunnitella parhaiten niin, että varmistetaan asianmukainen tuki unionin ulkopuolella kehitettäville operatiivisille hankkeille, jotka parantavat unionin turvallisuutta, erityisesti järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin torjunnan alalla. Olisi pohdittava huolellisesti rahoitusapuun liittyviä keinoja ja tapoja, joilla nopeutetaan unionin reagointia tämän alan kiireellisiä toimia vaativiin tapahtumiin, sekä sitä, miten kansainvälisten, esimerkiksi terrorismin torjuntaan liittyvien yleissopimusten maailmanlaajuiseen täytäntöönpanoon voidaan antaa teknistä apua.

1.2.10 Toimintasuunnitelma

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota esittämään pikaisesti vuoden 2010 ensimmäisellä puoliskolla neuvoston hyväksyttäväksi Tukholman ohjelman mukaisen toimintasuunnitelman. Toimintasuunnitelmassa esitetään, miten Tukholman ohjelman tavoitteet ja painopisteet toteutetaan käytännössä, ja määritellään selkeä aikataulu näiden toimien hyväksymistä ja täytäntöönpanoa varten. Siihen olisi sisällyttävä aikataulua koskeva ehdotus niiden välineiden muuttamiseksi, joilla on uusi oikeusperusta.

1.2.11 Tukholman ohjelman uudelleentarkastelu

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota toimittamaan väliarvioinnin Tukholman ohjelman täytäntöönpanosta ennen kesäkuuta 2012. Kolmen puheenjohtajavaltion ohjelmat ja komission lainsäädäntöohjelma olisi julkistettava niin pian kuin mahdollista, jotta kansalliset parlamentit voivat tarkastella ehdotuksia ajoissa.

2. KANSALAISTEN OIKEUKSIEN EDISTÄMINEN: OIKEUKSIEN EUROOPPA

2.1 Perusoikeuksille rakentuva Eurooppa

Unioni perustuu yhteisiin arvoihin ja perusoikeuksien kunnioittamiseen. Lissabonin sopimuksen tultua voimaan on ensiarvoisen tärkeää, että unioni liittyy nopeasti ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevaan Euroopan ihmisoikeussopimukseen. Tämä velvoittaa unionin ja sen toimielimet entistä vahvemmin varmistamaan, että perusoikeuksia ja perusvapauksia edistetään aktiivisesti kaikilla unionin toimialoilla. Euroopan unionin tuomioistuimen ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen oikeuskäytäntöä voidaan edelleen kehittää rinnakkain, mikä vahvistaa yhtenäisen eurooppalaisen perus- ja ihmisoikeusjärjestelmän luomista Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan pohjalta.

Eurooppa-neuvosto kehottaa

— komissiota tekemään kiireellisesti ehdotuksen unionin liittymisestä ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevaan Euroopan ihmisoikeussopimukseen;

— unionin toimielimiä ja jäsenvaltioita varmistamaan, että lainsäädäntöaloitteissa noudatetaan perusoikeuksia ja -vapauksia koko lainsäädäntöprosessin ajan, tehostamalla menetelmiä, joita noudattamalla Euroopan ihmisoikeussopimuksen ja perusoikeuskirjassa määrättyjen oikeuksien ja vapauksien noudattamista voidaan valvoa järjestelmällisesti ja kurinalaisesti.

Eurooppa-neuvosto kehottaa unionin toimielimiä

— hyödyntämään täysimääräisesti Euroopan unionin perusoikeusviraston asiantuntemusta ja tarvittaessa pyytämään virastolta sen toimeksiannon mukaisesti neuvoja perusoikeuksiin vaikuttavien politiikkojen ja lainsäädännön kehittämisessä sekä käyttämään virastoa kansalaisille suunnatussa tiedottamisessa, jossa käsitellään heidän jokapäiväiseen elämäänsä vaikuttavia ihmisoikeuskysymyksiä;

— jatkamaan unionin pyrkimyksiä kuolemanrangaistuksen, kidutuksen ja muun epäinhimillisen ja halventavan kohtelun poistamiseksi;

— tukemaan ja edistämään vastaisuudessakin rankaisemattomuuden vastaista samoin kuin joukkotuhontaa koskevien, sotarikosten ja ihmisyyttä vastaan kohdistuvien rikosten torjumiseen tähtäävää unionin jäsenvaltioiden toimintaa sekä edistämään tässä yhteydessä alan yhteistyötä jäsenvaltioiden, kolmansien maiden ja kansainvälisten tuomioistuinten välillä, erityisesti Kansainvälisen rikostuomioistuimen (ICC) kanssa, sekä kehittämään tällaisista rikoksista syytteeseen asettamista koskevien oikeudellisten tietojen ja parhaiden toimintatapojen vaihtoa joukkotuhonnasta, ihmisyyttä vastaan tehdyistä rikoksista ja sotarikoksista vastuussa olevia henkilöitä koskevan eurooppalaisen yhteyspisteiden verkoston kautta.

Unioni on yhteisten arvojen alue. Nämä arvot ovat yhteen sovittamattomia joukkotuhonnan, ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten ja sotarikosten kanssa, totalitaaristen hallintojärjestelmien suorittamat rikokset mukaan mukien. Kullakin jäsenvaltiolla on oma lähestymistapansa tähän kysymykseen, mutta sovinnon saavuttamiseksi on huolehdittava siitä, että nämä rikokset eivät unohdu, vaan säilytämme niiden muiston kollektiivisessa muistissamme ja mahdollisuuksien mukaan vaalimme kaikki tätä muistoa. Unionin on toimittava tässä välittäjänä.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— tutkimaan ja raportoimaan neuvostolle vuonna 2010, tarvitaanko muita täydentäviä ehdotuksia, jotka kattaisivat sellaisten joukkotuhontaa koskevien, ihmisyyttä vastaan tehtyjen rikosten ja sotarikosten julkisen puolustelun, kieltämisen tai vakavan vähättelemisen, jotka kohdistuvat jonkin muun perusteen kuin rodun, ihonvärin, uskonnon, syntyperän tai kansallisen tai etnisen alkuperän, kuten esimerkiksi yhteiskunnallisen aseman tai poliittisten vakaumusten mukaan määriteltyyn ihmisryhmään.

2.2 Vapaan liikkumisoikeuden täysimääräinen käyttö

Kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeus liikkua vapaasti unionin sisällä on yksi niistä perusperiaatteista, joille unioni rakentuu, ja yksi Euroopan kansalaisten perusvapauksista. Unionin kansalaisella on oikeus liikkua ja oleskella vapaasti jäsenvaltioiden alueella, äänioikeus ja vaalikelpoisuus Euroopan parlamentin vaaleissa ja kunnallisvaaleissa siinä jäsenvaltiossa, jossa hän asuu, oikeus saada minkä tahansa jäsenvaltion diplomaatti- ja konsuliviranomaisilta suojelua jne. Unionin oikeudessa määriteltyjen edellytysten mukaisesti oikeuksiaan käyttäviä kansalaisia kohdellaan samoin edellytyksin kuin kyseisen valtion kansalaisia. Asiaa koskevan unionin lainsäädännön tehokas täytäntöönpano on tämän vuoksi ensisijaista.

Kuten Euroopan parlamentti on todennut, Schengen-yhteistyö, jonka myötä sisärajoilla tehtävät tarkastukset on poistettu suuressa osassa unionia, on merkittävä saavutus vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella. Eurooppa-neuvosto muistuttaa olevansa sitoutunut jatkamaan Schengen-alueen laajentamista. Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa, Euroopan parlamenttia ja komissiota toteuttamaan viipymättä kaikki tarvittavat toimenpiteet tarkastusten poistamiseksi sisärajoilta niiden jäljellä olevien jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat ilmoittaneet olevansa valmiita liittymään Schengen-alueeseen, edellyttäen, että kaikki Schengenin säännöstön soveltamista koskevat vaatimukset on täytetty.

Unionin kansalaiset tarvitsevat apua, jotta he kykenevät selviytymään hallinnollisista tai oikeudellisista menettelyistä käyttäessään oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen. Esteet, jotka rajoittavat tätä oikeutta jokapäiväisessä elämässä, olisi poistettava perussopimuksen puitteissa.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— seuraamaan näiden sääntöjen täytäntöönpanoa ja soveltamista, jotta oikeus liikkua vapaasti taataan.

Vapaata liikkuvuutta koskevaan oikeuteen olennaisesti liittyvä etu on unionin kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä oikeus saada unionin lainsäädännön nojalla oleskeluoikeus. Tämän oikeuden tarkoituksena ei kuitenkaan ole kiertää maahanmuuttoa koskevia sääntöjä. Oikeus vapaaseen liikkuvuuteen tuo mukanaan paitsi oikeuksia, myös velvollisuuksia niille, jotka tästä oikeudesta nauttivat. Väärinkäytöksiä ja petoksia olisi vältettävä. Jäsenvaltioiden olisi edelleen turvattava ja suojeltava oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen tekemällä yhteistyötä keskenään ja komission kanssa rikollisten toimien torjumiseksi voimakkain ja oikeasuhteisin toimenpitein sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.

Eurooppa-neuvosto kehottaa tästä syystä komissiota myös

— seuraamaan näiden sääntöjen täytäntöönpanoa ja soveltamista väärinkäytösten ja petosten estämiseksi;

— tarkastelemaan, miten voitaisiin parhaiten vaihtaa muun muassa oleskelulupia ja asiakirjoja koskevia tietoja sekä miten jäsenvaltioiden viranomaisia voitaisiin auttaa puuttumaan tehokkaasti tämän perusoikeuden väärinkäyttöön.

Jäsenvaltioiden olisi tämän tavoitteen mukaisesti seurattava tarkoin, pannaanko nykyistä säännöstöä täysimääräisesti ja oikein täytäntöön, ja puututtava henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevan oikeuden mahdolliseen väärinkäyttöön ja siihen liittyviin petoksiin sekä vaihdettava väärinkäyttöä ja petoksia koskevia tietoja ja tilastoja. Jos tämän oikeuden väärinkäytössä ja siihen liittyvissä petoksissa havaitaan järjestelmällisiä kehityspiirteitä, jäsenvaltioiden olisi raportoitava niistä komissiolle, joka ehdottaa neuvostolle, mikä olisi asianmukaisin tapa käsitellä näitä kehityspiirteitä.

2.3 Rinnakkaiselo alueella, jolla kunnioitetaan moninaisuutta ja suojellaan heikoimmassa asemassa olevia

Moninaisuus on unionille rikkaus, joten unionin ja sen jäsenvaltioiden on tarjottava turvallinen ympäristö, jossa erilaisuutta kunnioitetaan ja heikoimmassa asemassa olevia suojellaan. Syrjinnän, rasismin, antisemitismin, muukalaisvihan ja homofobian torjuntatoimia on jatkettava määrätietoisesti.

2.3.1 Rasismi ja muukalaisviha

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— raportoimaan 28 päivään marraskuuta 2013 mennessä Tukholman ohjelmakauden aikana rasismin ja muukalaisvihan tiettyjen muotojen ja ilmaisujen torjumisesta rikosoikeudellisin keinoin 28 päivänä marraskuuta 2008 tehdyn neuvoston puitepäätöksen 2008/913/YOS saattamisesta osaksi kansallista lainsäädäntöä ja tekemään tarvittaessa ehdotuksia sen muuttamiseksi;

— hyödyntämään täysin kaikkia olemassa olevia välineitä, erityisesti rahoitusohjelmia, rasismin ja muukalaisvihan torjumiseksi.

Jäsenvaltioiden olisi pantava mainittu puitepäätös täytäntöön mahdollisimman pian, kuitenkin viimeistään 28 päivänä marraskuuta 2010.

2.3.2 Lapsen oikeudet

Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja Yhdistyneiden kansakuntien lapsen oikeuksien yleissopimuksessa vahvistetut lapsen oikeudet, eli lapsen edun ensisijaisuuden periaate, johon kuuluvat lapsen oikeus elämään, henkiinjäämiseen ja kehittymiseen, syrjimättömyys sekä lapsen oikeus ilmaista mielipiteensä ja tulla kuulluksi kaikissa häntä koskevissa asioissa lapsen iän ja kehitystason huomioon ottaen, ovat osa kaikkia unionin politiikkoja. Nämä oikeudet on otettava järjestelmällisesti ja strategisesti huomioon yhdenmukaisen lähestymistavan varmistamiseksi. Komission vuonna 2006 antamassa tiedonannossa ”Tavoitteena lasten oikeuksia koskeva EU:n strategia” esitetään tästä tärkeitä huomioita. Olisi laadittava lapsen oikeuksia koskeva kunnianhimoinen unionin strategia.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— määrittämään lasten oikeuksien suojelemiseen ja edistämiseen tähtääviä toimenpiteitä, joihin unioni voi tuoda lisäarvoa. Erityisen haavoittuvassa asemassa oleviin lapsiin olisi kiinnitettävä erityistä huomiota. Tämä koskee erityisesti seksuaalisen riiston ja hyväksikäytön uhreiksi joutuneita lapsia, ihmiskaupan uhreiksi joutuneita lapsia ja ilman huoltajaa olevia alaikäisiä unionin muuttoliikepolitiikan yhteydessä.

Kun on kyse vanhempien suorittamista lapsikaappauksista, olisi sovellettava tehokkaasti tämän alan oikeudellisia välineitä mutta myös tutkittava mahdollisuutta käyttää perhesovittelua kansainvälisellä tasolla ottaen samalla huomioon jäsenvaltioissa hyviksi todetut käytännöt. Unionin olisi jatkettava rikollisten suorittamia lapsikaappauksia koskevien hälytysjärjestelmien kehittämistä edistämällä jäsenvaltioiden viranomaisten välistä yhteistyötä ja järjestelmien yhteentoimivuutta.

2.3.3 Muita heikommassa asemassa olevat ryhmät

Minkään tyyppistä syrjintää ei voida hyväksyä. Unionin ja jäsenvaltioiden on yhdessä pyrittävä integroimaan täysin yhteiskuntaan muita heikommassa asemassa olevat ryhmät, erityisesti romanit, edistämällä heidän osallistumistaan koulutusjärjestelmään ja työmarkkinoihin sekä torjumalla heihin kohdistuvaa väkivaltaa. Jäsenvaltioiden olisi tätä varten varmistettava, että voimassa olevaa lainsäädäntöä sovelletaan asianmukaisesti mahdolliseen syrjintään puuttumiseksi. Unioni tarjoaa käytännön tukea ja edistää parhaita toimintatapoja auttaakseen jäsenvaltioita saavuttamaan tämän tavoitteen. Kansalaisyhteiskunnalla on tässä erityisasema.

Muita heikommassa asemassa olevat ryhmät, joiden tilanne on erityisen suojaton, kuten väkivallan tai sukuelinten silpomisen uhreiksi joutuneet naiset tai henkilöt, joita vahingoitetaan jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole tai jossa he eivät asu, tarvitsevat enemmän suojelua, oikeudellinen suojelu mukaan lukien. Asianmukaista rahoitustukea voidaan saada käytettävissä olevista rahoitusohjelmista.

Heikossa asemassa olevia aikuisia koskevien lisäehdotusten tarvetta arvioitaessa olisi otettava huomioon kokemukset, joita jäsenvaltiot, jotka ovat tai joista tulevaisuudessa tulee aikuisten kansainvälisestä suojelusta vuonna 2000 tehdyn Haagin yleissopimuksen osapuolia, ovat saaneet tuon yleissopimuksen soveltamisesta. Jäsenvaltioita rohkaistaan liittymään yleissopimukseen mahdollisimman pian.

2.3.4 Rikoksen ja terrorismin uhrit

Heikoimmassa asemassa olevat tai erityisen suojattomiin tilanteisiin joutuneet henkilöt, esimerkiksi toistuvan väkivallan kohteiksi lähisuhteissaan joutuneet henkilöt tai henkilöt, jotka joutuvat sukupuolisidonnaisen väkivallan tai muuntyyppisen rikoksen uhreiksi jäsenvaltiossa, jonka kansalaisia he eivät ole tai jossa he eivät asu, tarvitsevat erityistä tukea ja oikeudellista suojelua. Myös terrorismin uhreiksi joutuneet tarvitsevat erityistä huomiota, tukea ja huomioon ottamista yhteiskunnassa. Tarvitaan uhreja koskeva yhdennetty ja yhteensovitettu lähestymistapa, joka on rikoksen uhreiksi joutuneiden henkilöiden oikeuksien toteutumista ja heille annettavan tuen tehostamista koskevasta strategiasta annettuja neuvoston päätelmien mukainen.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita

— tarkastelemaan, miten uhrien suojelua koskevaa lainsäädäntöä ja käytännön tukitoimia sekä nykyisten välineiden täytäntöönpanoa voitaisiin parantaa;

— tarjoamaan uhreille muulla tavoin parempaa tukea, mahdollisesti nykyisten eurooppalaisten verkostojen kautta, jotka antavat käytännön apua, sekä tekemään tätä koskevia ehdotuksia;

— tarkastelemaan, voitaisiinko uhrien suojelusta laatia yksi kattava oikeudellinen väline yhdistämällä rikoksen uhreille maksettavista korvauksista 29 päivänä huhtikuuta 2004 annettu neuvoston direktiivi 2004/80/EY sekä uhrin asemasta rikosoikeudenkäyntimenettelyissä 15 päivänä maaliskuuta 2001 tehty neuvoston puitepäätös 2001/220/YOS näiden kahden säädöksen arvioinnin pohjalta.

Rahoitusohjelmia olisi käytettävä entistä enemmän kunkin ohjelman lainsäädäntöpuitteiden mukaisesti.

2.4 Yksilön oikeudet rikosoikeudenkäynnissä

Epäiltyjen ja syytettyjen oikeuksien suojelu rikosoikeudellisissa menettelyissä kuuluu unionin perusarvoihin, ja se on keskeinen pyrittäessä säilyttämään jäsenvaltioiden keskinäinen luottamus ja kansalaisten luottamus unionia kohtaan. Eurooppa-neuvosto panee sen vuoksi tyytyväisenä merkille, että neuvosto on hyväksynyt etenemissuunnitelman epäiltyjen tai syytettyjen henkilöiden prosessuaalisten oikeuksien vahvistamiseksi rikosoikeudellisissa menettelyissä. Kun etenemissuunnitelma on pantu kokonaisuudessaan täytäntöön, se vahvistaa yksilön oikeuksia rikosoikeudellisissa menettelyissä. Tämä etenemissuunnitelma on vastedes osa Tukholman ohjelmaa.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— laatimaan etenemissuunnitelmassa suunniteltuja ehdotuksia suunnitelman panemiseksi täytäntöön joutuisasti siinä määrätyin edellytyksin;

— tarkastelemaan epäiltyjen ja syytettyjen henkilöiden prosessuaalisten vähimmäisoikeuksien muita tekijöitä ja arvioimaan, onko tämän alan yhteistyön tehostamiseksi syytä käsitellä muita kysymyksiä, kuten syyttömyysolettamaa.

2.5 Kansalaisten oikeuksien suojelu tietoyhteiskunnassa

Kun arvioidaan henkilön yksityisyyttä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella, oikeus vapauteen on hallitseva oikeus. Oikeus yksityisyyteen ja oikeus henkilötietojen suojaan turvataan perusoikeuskirjassa. Unionin on tämän vuoksi vastattava haasteeseen, jonka henkilötietojen lisääntyvä vaihto ja tarve varmistaa yksityisyyden suoja luovat. Unionilla on oltava kattava strategia tietojen suojaamiseksi unionin sisällä ja sen suhteissa muihin maihin. Sen olisi tässä yhteydessä edistettävä tietosuojaa koskevissa unionin välineissä ja yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä vuonna 1981 tehdyssä Euroopan neuvoston yleissopimuksessa vahvistettujen periaatteiden soveltamista sekä edistettävä tähän yleissopimukseen liittymistä. Sen on myös ennakoitava ja säänneltävä olosuhteita, joissa viranomaisten puuttuminen näiden oikeuksien käyttämiseen on perusteltua, ja sovellettava tietosuojaperiaatteita yksityisyyden piirissä.

Unionin on käsiteltävä tarvetta henkilötietojen vaihdon lisäämiseen ja varmistettava samalla, että yksityisyyden suojaa kunnioitetaan ehdottomasti. Eurooppa-neuvosto on vakuuttunut siitä, että tekniikan kehittyminen tuo tullessaan paitsi uusia haasteita henkilötietojen suojaamiselle, myös uusia mahdollisuuksia suojata henkilötiedot paremmin.

Perusperiaatteet, kuten henkilötietojen käsittelyn tarkoituksen rajaaminen, oikeasuhteisuus ja laillisuus, tietojen säilytysajan rajoittaminen, tietoturva ja luottamuksellisuus sekä yksilön oikeuksien kunnioittaminen, kansallisten riippumattomien viranomaisten suorittama valvonta ja tehokas oikeussuojan saatavuus on varmistettava ja perustettava kattava suojajärjestelmä. Näitä kysymyksiä tarkastellaan myös 4 luvussa tarkoitetun EU:n sisäisen turvallisuuden tiedonhallintastrategian yhteydessä.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— arvioimaan tietosuojaa koskevien eri välineiden toimivuutta ja tekemään tarvittaessa uusia lainsäädäntö- ja muita aloitteita edellä mainittujen periaatteiden tosiasiallisen soveltamisen turvaamiseksi;

— tekemään ehdotuksen suositukseksi tietosuojaa ja mahdollisesti tiedonsiirtoa koskevien sopimusten neuvottelemiseksi Amerikan yhdysvaltojen kanssa lainvalvontatarkoituksia varten tietojen vaihtoa, yksityisyyttä ja henkilötietojen suojaa käsittelevän EU:n ja Yhdysvaltojen korkean tason kontaktiryhmän työn pohjalta;

— tarkastelemaan kolmansien maiden kanssa lainvalvontatarkoituksia varten tehtävien tietosuojasopimusten keskeisiä tekijöitä; näihin sopimuksiin voivat tarvittaessa sisältyä yksityisten hallussa olevia tietoja ja ne perustuvat tietosuojan korkeaan tasoon;

— tehostamaan tietosuojaperiaatteiden noudattamista kehittämällä asianmukaisia uusia teknologioita siten, että parannetaan julkisen ja yksityisen sektorin yhteistyötä etenkin tutkimuksen alalla;

— tarkastelemaan eurooppalaisen sertifiointijärjestelmän käyttöönottoa yksityisyyden suojan huomioon ottavia teknologioita, tuotteita ja palveluja varten;

— toteuttamaan tiedotuskampanjoita erityisesti yleisön tietoisuuden lisäämiseksi.

Unionin on laajemmissa yhteyksissä oltava kantavana voimana kehitettäessä ja edistettäessä henkilötietojen suojaa koskevia kansainvälisiä normeja, jotka perustuvat tietosuojaa koskeviin unionin välineisiin ja yksilöiden suojelusta henkilötietojen automaattisessa tietojenkäsittelyssä vuonna 1981 tehtyyn Euroopan neuvoston yleissopimukseen, ja sovittaessa asianmukaisista kahden- tai monenvälisistä välineistä.

2.6 Osallistuminen unionin demokraattiseen toimintaan

Eurooppa-neuvosto muistuttaa, että päätöksenteon avoimuus, asiakirjojen saatavuus ja hyvä hallintotapa edistävät kansalaisten osallistumista unionin demokraattiseen toimintaan. SEU-sopimuksen 11 artiklaan sisällytetty mahdollisuus unionin kansalaisten tekemään aloitteeseen luo uuden mekanismin kansalaisten osallistumista varten. Tästä mekanismista olisi nopeasti tehtävä todellisuutta.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— tarkastelemaan, miten päätöksenteon avoimuus, asiakirjojen saatavuus ja hyvä oikeudenkäyttö olisi parasta varmistaa, kun otetaan huomioon Lissabonin sopimuksen tarjoamat uudet mahdollisuudet, ja tekemään tätä koskevia asianmukaisia ehdotuksia.

Vuonna 2014 pidettäviä Euroopan parlamentin vaaleja ajatellen olisi pohdittava huolellisesti, miten kansalaisia kannustettaisiin äänestämään. Äänestysvilkkaus on laskenut 20 prosentilla vuodesta 1979, vaikka Euroopan parlamentin toimivalta toisena lainsäätäjänä on samaan aikaan huomattavasti lisääntynyt. Olisi tarkasteltava esimerkiksi sellaisia toimenpiteitä kuin vaaliluetteloon rekisteröitymisen helpottaminen.

Eurooppa-neuvosto kehottaa lisäksi komissiota ennen joulukuuta 2012

— laatimaan Eurooppa-neuvostolle selvityksen Euroopan parlamentin vaaleja koskevista kansallisista käytännöistä ja perinteistä sekä ehdottamaan selvityksen perusteella, miten voitaisiin ottaa käyttöön Euroopan parlamentin vaalien yleinen vaalipäivä. Eurooppa-neuvosto harkitsee selvityksen perusteella tapoja edetä asiassa.

2.7 Oikeus suojeluun jäsenvaltioiden ulkopuolella

Unionin kansalaisella, joka matkustaa tai asuu sellaisessa kolmannessa maassa, jossa hänen jäsenvaltiollaan ei ole edustusta, on oikeus saada suojelua minkä tahansa jäsenvaltion diplomaatti- ja konsuliviranomaisilta samoin edellytyksin kuin kyseisen jäsenvaltion omilla kansalaisilla. Tästä perussopimuksiin kirjatusta oikeudesta ei ole tiedotettu kovin hyvin, ja sen täysimääräiseksi soveltamiseksi tarvitaankin lisätoimia. Tähän oikeuteen liittyen voitaisiin toteuttaa kohdennettuja tiedotuskampanjoita.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— tarkastelemaan asianmukaisia suojelua helpottavia yhteensovittamis- ja yhteistyötoimenpiteitä SEUT-sopimuksen 23 artiklan mukaisesti.

3. IHMISTEN ELÄMÄN HELPOTTAMINEN: LAIN JA OIKEUDEN EUROOPPA

Eurooppa-neuvosto totesi Tampereella 1999 pidetyssä kokouksessaan, että tehostettu oikeudellisten päätösten ja tuomioiden vastavuoroinen tunnustaminen ja tarpeellinen lainsäädännön lähentäminen parantaisivat viranomaisten välistä yhteistyötä ja yksilön oikeuksien oikeudellista suojaa ja että vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen olisi oltava oikeudellisen yhteistyön peruskivi sekä yksityisoikeudellisissa että rikosasioissa. Tämä periaate on nyt kirjattu perussopimukseen.

Eurooppa-neuvosto totesi vuonna 2004 hyväksytyssä Haagin ohjelmassa, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen toteutumiseksi on vahvistettava keskinäistä luottamusta kehittämällä asteittain eurooppalaista oikeuskulttuuria, jossa yhdistyvät oikeusjärjestelmien monimuotoisuus ja eurooppalaisen oikeuden mukanaan tuoma yhtenäisyys. Jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien olisi kyettävä toimimaan yhdessä johdonmukaisesti ja tehokkaasti kansallisia oikeusperinteitä kunnioittaen.

Unionin olisi vastaisuudessakin lujitettava keskinäistä luottamusta jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiin vahvistamalla vähimmäisoikeudet, joita tarvitaan vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen kehittämiseksi, ja vahvistamalla vähimmäissäännöt, jotka koskevat perussopimuksessa määriteltyjen rikosten ja seuraamusten määrittelyä. Euroopan oikeudenkäyttöalueen on annettava kansalaisille myös mahdollisuus käyttää oikeuksiaan kaikkialla unionin alueella lisäämällä huomattavasti tietoisuutta oikeuksista ja parantamalla kansalaisten oikeussuojan saatavuutta.

Eurooppa-neuvosto korostaa tämän osalta yksittäiset oikeuden alat ylittävän sähköisen oikeudenkäytön horisontaalista merkitystä. Se olisi otettava käyttöön kaikilla yksityis-, rikos- ja hallinto-oikeuden aloilla, jotta parannettaisiin oikeussuojan saatavuutta ja tehostettaisiin hallinto- ja oikeusviranomaisten yhteistyötä.

3.1 Vastavuoroisen tunnustamisen täytäntöönpanon edistäminen

Eurooppa-neuvosto panee tyytyväisenä merkille, että neuvoston vuonna 2000 hyväksymien vastavuoroista tunnustamista koskevien kahden ohjelman täytäntöönpanossa on edistytty merkittävällä tavalla, ja korostaa, että jäsenvaltioiden olisi toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet saattaakseen EU:n tasolla sovitut säännöt osaksi kansallista lainsäädäntöä. Eurooppa-neuvosto korostaa, että samalla on arvioitava näiden toimenpiteiden täytäntöönpanoa ja jatkettava vastavuoroista tunnustamista koskevaa työskentelyä.

3.1.1 Rikosoikeus

Rajatylittävän rikollisuuden vuoksi oikeudellista yhteistyötä olisi pyrittävä tehostamaan entisestään. Hyväksyttyjen välineiden on oltava ”käyttäjäystävällisempiä”, ja niissä on keskityttävä rajatylittävässä yhteistyössä jatkuvasti esiin tuleviin ongelmiin, kuten määräaikoja ja kielijärjestelyjä tai suhteellisuusperiaatetta koskeviin kysymyksiin. Joitakin periaatekysymyksiä olisi niin ikään ratkaistava, jotta vastavuoroiseen tunnustamiseen perustuvaa yhteistyötä voitaisiin tehostaa. Tiettyihin säädöksiä koskevissa neuvotteluissa toistuvasti esiintyviin ongelmiin saatetaan esimerkiksi joutua soveltamaan horisontaalista lähestymistapaa. Aineellisen ja prosessioikeuden tarpeen mukainen lähentäminen helpottanee vastavuoroista tunnustamista.

Vastavuoroinen tunnustaminen voitaisiin laajentaa koskemaan kaikentyyppisiä tuomioita ja oikeudellisia päätöksiä, jotka voivat oikeusjärjestelmästä riippuen olla joko rikosoikeudellisia tai hallinnollisia.

Rikoksen uhreille tai vaarassa oleville todistajille voidaan tarjota erityisiä suojelutoimenpiteitä, joiden olisi olla tehokkaita unionin laajuisesti.

Eurooppa-neuvosto katsoo, että olisi jatkettava toimia, joilla pyritään luomaan vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen pohjautuva kattava järjestelmä todisteiden saamiseksi asioissa, joilla on rajatylittävä ulottuvuus. Alalla voimassa olevat välineet muodostavat nyt hajanaisen järjestelmän. Tarvitaan uusi lähestymistapa, joka perustuu vastavuoroisen tunnustamisen periaatteeseen mutta jossa otetaan huomioon myös perinteisen keskinäistä oikeusapua koskevan järjestelmän joustavuus. Tätä uutta mallia voitaisiin soveltaa laajemmin, ja sen olisi asianomaiset toimenpiteet huomioiden katettava mahdollisimman monentyyppiset todisteet.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— ehdottamaan vaikutusten arvioinnin suorittamisen jälkeen kattavaa järjestelmää, jolla korvattaisiin kaikki alalla voimassa olevat välineet, eurooppalaisesta todisteiden luovuttamismääräyksestä esineiden, asiakirjojen ja tietojen hankkimiseksi rikosasian käsittelyä varten 18 päivänä joulukuuta 2008 tehty neuvoston puitepäätös 2008/978/YOS mukaan luettuna, ja joka kattaisi mahdollisimman pitkälle kaikentyyppiset todisteet ja jossa asetettaisiin määräajat täytäntöönpanolle sekä rajoitettaisiin mahdollisimman paljon kieltäytymisperusteita;

— tutkimaan, voitaisiinko todisteiden hyväksyttävyyttä tällä alalla edistää muilla keinoin;

— tutkimaan, voisivatko pyynnön esittävän jäsenvaltion lainvalvonta- tai oikeusviranomaiset suorittaa tiettyjä tutkintatoimia olemalla yhteydessä pyynnön vastaanottavan valtion viranomaisiin ja näiden suostumuksella SEUT-sopimuksen 89 artiklan mukaisesti, ja tekemään tarvittaessa tätä koskevia ehdotuksia;

— tutkimaan, miten yhden jäsenvaltion viranomaiset voisivat saada nopeasti tietoja toisen jäsenvaltion yksityisiltä tai julkisilta yhteisöiltä pakkokeinoja käyttämättä tai kyseisen toisen jäsenvaltion oikeusviranomaisten avulla;

— tutkimaan eurooppalaisen pidätysmääräyksen arvioinnin tuloksia ja tekemään tarvittaessa ehdotuksia tehokkuuden ja yksilöiden oikeussuojan lisäämiseksi luovuttamisprosessissa soveltamalla vaiheittaista lähestymistapaa muihin vastavuoroista tunnustamista koskeviin välineisiin;

— laatimaan kattavan tutkimuksen nykyisistä oikeudellisista ja hallinnollisista esteistä, jotka haittaavat liikennerikoksista määrättyjen seuraamusten ja hallinnollisten päätösten rajatylittävää täytäntöönpanoa, ja tekemään tarvittaessa lisää lainsäädäntö- ja muita aloitteita liikenneturvallisuuden parantamiseksi unionissa.

Unionin olisi pyrittävä järjestelmälliseen tietojenvaihtoon ja pitkän aikavälin tavoitteena tietynlaisia oikeudenmenetyksiä koskevien tuomioiden vastavuoroiseen tunnustamiseen.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— tutkimaan oikeudenmenetysten käyttöä jäsenvaltioissa ja ehdottamaan neuvostolle toimenpideohjelman, johon kuuluu tietynlaisia oikeudenmenetyksiä koskevien tietojen vaihto, käyttäen pitkän aikavälin vaiheittaista lähestymistapaa, jossa asetetaan etusijalle tapaukset, joissa oikeudenmenetys todennäköisimmin vaikuttaa henkilökohtaiseen turvallisuuteen tai taloudelliseen toimintaan.

Oikeudellisen yhteistyön alalla Eurooppa-neuvosto korostaa, että jäsenvaltioiden ja Eurojustin on pantava kokonaisuudessaan täytäntöön Eurojustin vahvistamisesta 16 päivänä joulukuuta 2008 tehty neuvoston päätös 2009/426/YOS, joka yhdessä Lissabonin sopimuksen kanssa tarjoaa tilaisuuden kehittää Eurojustia edelleen tulevina vuosina, myös tutkintatoimien aloittamisessa ja toimivaltaristiriitojen ratkaisemisessa. Tuon säädöksen täytäntöönpanon arvioinnin pohjalta voitaisiin perussopimuksen asiaankuuluvien määräysten mukaisesti harkita uusia mahdollisuuksia, esimerkiksi Eurojustin kansallisten jäsenten valtuuksien lisäämistä, Eurojustin kollegion valtuuksien vahvistamista tai Euroopan syyttäjänviraston perustamista.

3.1.2 Yksityisoikeus

Yksityisoikeudellisten asioiden osalta Eurooppa-neuvosto katsoo, että Tukholman ohjelman voimassaoloaikana olisi jatkettava kaikkien välitoimenpiteiden (täytäntöönpanomääräyksen) poistamisprosessia. Samalla täytäntöönpanomääräyksen poistamiseen liitetään myös joitakin takeita, jotka voivat olla joko prosessioikeutta tai lainvalintasääntöjä koskevia toimenpiteitä.

Vastavuoroista tunnustamista olisi lisäksi laajennettava sellaisille aloille, joilla sitä ei tällä hetkellä sovelleta mutta jotka ovat jokapäiväisen elämän kannalta keskeisiä, kuten perintöön ja testamenttiin, aviovarallisuussuhteisiin ja puolisoiden erilleen muuttamisen varallisuusoikeudellisiin seurauksiin, ottaen samalla huomioon jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmät ja oikeusjärjestyksen perusteet sekä kansalliset perinteet tällä alalla.

Eurooppa-neuvosto katsoo, että lainvalintasääntöjen yhdenmukaistamista unionin tasolla koskevaa prosessia olisi jatkettava aloilla, joilla se on tarpeen, kuten asumus- ja avioerojen osalta. Se voisi koskea myös yhtiöoikeutta, vakuutussopimuksia ja vakuuksia.

Eurooppa-neuvosto korostaa myös, että on tärkeää aloittaa yksityisoikeudellisen yhteistyön alalla tähän mennessä hyväksyttyjen välineiden konsolidointityö. Ensisijaisesti olisi parannettava unionin lainsäädännön johdonmukaisuutta yksinkertaistamalla voimassa olevia välineitä. Olisi pyrittävä varmistamaan välineiden johdonmukaisuus ja käyttäjäystävällisyys, jolloin varmistetaan myös niiden tehokkaampi ja yhdenmukaisempi soveltaminen.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— arvioimaan, mitä takeita täytäntöönpanomääräyksen poistamiseen on liitettävä ja miten ne voitaisiin yksinkertaistaa;

— arvioimaan, onko konsolidointi ja yksinkertaistaminen perusteltua unionin voimassa olevan lainsäädännön johdonmukaisuuden parantamiseksi;

— toteuttamaan jatkotoimia äskettäisen tutkimuksen pohjalta, jossa selvitettiin väestörekisteriasiakirjojen ja niitä koskeviin rekistereihin pääsyn osalta esille tulevia mahdollisia ongelmia.

Komissio voisi tulosten perusteella tehdä asianmukaisia ehdotuksia ottamalla huomioon jäsenvaltioiden erilaiset oikeusjärjestelmät ja -perinteet. Lyhyellä aikavälillä voitaisiin ajatella järjestelmää, jonka avulla kansalaiset voivat saada omat väestörekisteriasiakirjansa vaivattomasti. Pitkällä aikavälillä saatettaisiin harkita, olisiko väestörekisteriasiakirjojen vaikutusten vastavuoroinen tunnustaminen asianmukaista ainakin joillakin aloilla. Tällä erityisalalla olisi otettava huomioon kansainvälisessä väestörekisteritoimikunnassa tehty työ.

3.2 Keskinäisen luottamuksen lujittaminen

Vastavuoroinen tunnustaminen johtaa siihen, että kansallisilla ratkaisuilla on vaikutuksia myös muissa jäsenvaltioissa ja erityisesti niiden oikeusjärjestelmissä. Keskinäistä luottamusta lujittavat toimenpiteet ovat sen vuoksi tarpeen, jotta tällaisen kehityksen edut saadaan täysin hyödynnettyä.

Unionin olisi tuettava jäsenvaltioiden pyrkimyksiä parantaa oikeusjärjestelmiensä tehokkuutta edistämällä parhaiden toimintatapojen vaihtoa ja oikeudenkäytön uudistamiseen liittyvien innovoivien hankkeiden kehittämistä.

3.2.1 Koulutus

Tuomarien (myös hallintotuomioistuimissa toimivien), syyttäjien ja oikeuslaitoksen muun henkilöstön koulutus on olennaisen tärkeää keskinäisen luottamuksen lujittamiseksi (ks. myös kohta 1.2.6). Unionin olisi jatkettava koulutuksen lisäämiseen tähtäävien toimien tukemista ja tehostamista SEUT-sopimuksen 81 ja 82 artiklan mukaisesti.

3.2.2 Verkostojen kehittäminen

Eurooppa-neuvosto katsoo, että jäsenvaltioiden johtavien virkamiesten yhteydenpito oikeus- ja sisäasioihin kuuluvilla aloilla on arvokasta ja että unionin olisi edistettävä sitä mahdollisimman paljon. Verkostoja voisivat kansallisista rakenteista riippuen muodostaa johtavat poliisipäälliköt tai syyttäjät, koulutuslaitosten johtajat, vankeinhoitolaitosten johtajat ja tullihallintojen pääjohtajat. Näille verkostoille olisi tarpeen mukaan myös tiedotettava sisäisen turvallisuuden pysyvän komitean (COSI) työskentelystä, tai niiden olisi voitava osallistua järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan uhkakuva-arvion ja unionin muiden strategisten välineiden laatimiseen. Tällaisten verkostojen tapaamisiin olisi pääasiassa käytettävä olemassa olevia rakenteita, esimerkiksi Europolia, Eurojustia ja Frontexia, tai puheenjohtajavaltion olisi isäntämaana kutsuttava ne koolle. Alalla toimivien ammattilaisten muiden verkostojen olisi myös edelleen saatava unionin tukea. Tällaisia ovat esimerkiksi Euroopan tuomarineuvostojen verkosto ja Euroopan unionin korkeimpien oikeuksien presidenttien verkosto.

3.2.3 Arviointi

Muiden alojen tavoin myös oikeusasioita koskevaa vastavuoroista tunnustamista on kehitettävä yhdessä arvioinnin tehostamisen yhteydessä, mikä koskee sekä ennakko- että jälkiarviointia (ks. myös kohta 1.2.5).

3.2.4 Välineiden tehostaminen

Eurooppa-neuvosto kehottaa tehostamaan tuomarien, syyttäjien ja kaikkien muiden oikeusalalla toimivien toimintavalmiuksia ja työvälineitä. Eurooppa-neuvosto kehottaa tätä varten lisäämään Eurojustin sekä yksityis- ja rikosoikeuden alan Euroopan oikeudellisten verkostojen osallistumista, millä parannettaisiin kaikkien alalla toimivien yhteistyötä ja valmiuksia unionin lainsäädännön tehokkaaseen soveltamiseen. Tähän mennessä kehitettyjen sähköisten välineiden parantamiseen tähtäävää työtä olisi jatkettava, ja tähän olisi osoitettava tarvittavat voimavarat.

3.2.5 Täytäntöönpano

Eräänä unionin painopisteenä olisi oltava jo tehtyjen päätösten täytäntöönpano. Tämä olisi toteutettava usealla tavalla: osallistumalla unionin lainsäädännön täytäntöönpanoon entistä tiiviimmin, käyttämällä rahoitusvälineitä entistä paremmin, lisäämällä tuomarien ja muiden alan ammattilaisten koulutusta sekä tehostamalla arviointijärjestelmiä ja käytännön toimenpiteitä.

Komission ja Euroopan unionin tuomioistuimen asemaan vaikuttamatta täytäntöönpano on pääasiassa jäsenvaltioiden vastuulla, mutta koska vastavuoroista tunnustamista koskevat välineet ovat yhteisiä, unionin olisi osallistuttava enemmän niiden täytäntöönpanoon kokemusten ja parhaiden toimintatapojen vaihdon mahdollistamalla.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— varmistamaan tietojenvaihdon laatimalla yhdessä yksityis- ja rikosoikeuden asiantuntijoiden ja jäsenvaltioiden kanssa käsikirjoja tai kansallisia tiedotteita vastavuoroista tunnustamista koskevien välineiden käytöstä samaan tapaan kuin eurooppalaisen pidätysmääräyksen kohdalla on tehty. Kutakin tähän mennessä hyväksyttyä välinettä kohti olisi pyrittävä laatimaan käsikirja tai kansallinen tiedote viisivuotiskauden loppuun mennessä.

Eurooppa-neuvosto katsoo myös, että kaikkia nykyaikaisia sähköisiä viestintävälineitä olisi hyödynnettävä täysimääräisesti ja että oikeusviranomaisten käyttöön olisi mahdollisimman pian annettava välineet suojattua sähköistä viestintää varten, jotta taataan turvallinen yhteydenpito. Unionin olisi myös painotettava videokokousten käyttöä ja tukea käännösohjelmien kehittämiselle niiden saamiseksi mahdollisimman täsmällisiksi. Tällaista kehitystä olisi edesautettava toteuttamalla sähköisen oikeudenkäytön toimintasuunnitelma, ja niiden olisi oltava osa sen toteuttamista. Lisäksi olisi toteutettava toimenpiteitä, joilla tehostetaan tietosuojasäännöt täysin huomioon ottavaa toimivaltaisten viranomaisten yhteistyötä henkilöiden vakinaisena asuinpaikkanaan käyttämien osoitteiden selville saamiseksi asiakirjojen tiedoksi antamisen yhteydessä.

3.2.6 Vapaudenmenetys

Eurooppa-neuvosto katsoo, että olisi pyrittävä lujittamaan keskinäistä luottamusta ja tehostamaan vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen käyttöä vapaudenmenetyksen alalla. Parhaiden toimintatapojen vaihtoa olisi pyrittävä edistämään ja Euroopan neuvoston hyväksymien Euroopan vankilasääntöjen täytäntöönpanoa olisi tuettava. Lisäksi voitaisiin käsitellä esimerkiksi vankeusrangaistusten vaihtoehtoja, vapaudenmenetystä koskevia kokeiluhankkeita ja vankilahallinnon parhaita toimintatapoja. Komissiota kehotetaan jatkamaan asian käsittelyä Lissabonin sopimuksen tarjoamien mahdollisuuksien puitteissa.

3.3 Yhteisten vähimmäissääntöjen kehittäminen

Unioni voi hyväksyä yhteisiä vähimmäissääntöjä, jos se on tarpeen tuomioiden ja oikeusviranomaisten päätösten vastavuoroisen tunnustamisen sekä poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön helpottamiseksi rikosasioissa. Eurooppa-neuvosto katsoo, että tietyn asteinen lainsäädäntöjen lähentäminen on tarpeen, jotta edistettäisiin esillä olevia asioita koskevaa yhteistä näkemystä tuomarien ja syyttäjien keskuudessa ja siten mahdollistettaisiin vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen soveltaminen asianmukaisesti ja ottamalla huomioon jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien ja -perinteiden keskinäiset erot.

3.3.1 Rikosoikeus

Rikolliseen toimintaan olisi sovellettava yhteisiä rikosten määritelmiä ja yhteisiä enimmäisseuraamusten vähimmäistasoja, kun kyse on erityisen vakavasta rikollisuudesta, jolla on tällaisten rikosten luonteen tai vaikutusten taikka niiden erityisen yhteisen torjumisen tarpeen johdosta rajatylittäviä vaikutuksia. Nämä ovat SEUT-sopimuksen 83 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vakavia rikoksia. Etusijalle olisi asetettava terrorismi, ihmiskauppa, laiton huumausainekauppa, naisten ja lasten seksuaalinen hyväksikäyttö ja lapsiporno sekä tietokonerikollisuus.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— tarkastelemaan, onko lainsäädäntöjen lähentäminen hyväksyttyjen puitepäätösten osalta riittävää, raportoimaan, onko tarpeen ottaa käyttöön yhteisiä määritelmiä ja seuraamuksia sekä harkitsemaan uusien lainsäädäntöehdotusten tekemistä, jos lähentäminen on tarpeen.

Rikosten tai niiden määritelmien lähentämisen ja kaksoisrangaistavuussäännön välistä suhdetta vastavuoroisen tunnustamisen puitteissa olisi tutkittava tarkemmin. Komissiota kehotetaan laatimaan asiasta selvitys neuvostolle. Eräs näistä selvitettävistä kysymyksistä voi olla se, onko tarpeen ja mahdollista lähentää tai määritellä sellaisia rikoksia, joihin ei sovelleta kaksoisrangaistavuutta.

Rikosoikeudellisia säännöksiä olisi otettava käyttöön vain silloin, kun niiden katsotaan olevan suojeltavien etujen vuoksi välttämättömiä, ja niitä olisi pääsääntöisesti käytettävä vasta viimeisenä keinona.

Rikosten ja seuraamusten määrittelyä koskevia vähimmäissääntöjä voidaan myös ottaa käyttöön, jos jäsenvaltioiden rikoslakien ja -asetusten lähentäminen osoittautuu olennaisen tärkeäksi, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaistamistoimenpiteiden kohteena olevan unionin politiikan tehokas täytäntöönpano.

Eurooppa-neuvosto korostaa, että unionin eri välineisiin sisältyvien rikosoikeudellisten säännösten on tärkeää olla keskenään johdonmukaisia, ja kehottaa neuvostoa

— suorittamaan rikoslainsäädännön mallisäännösten valmistelutyön sekä neuvostoa ja komissiota jatkamaan yhdessä Euroopan parlamentin kanssa sen pohdintaa, miten unionin eri välineisiin sisältyvien rikosoikeudellisten säännösten johdonmukaisuutta voidaan parantaa;

ja komissiota

— tarkastelemaan mahdollisuuksia käyttää nykyisiä ohjelmia jäsenvaltioiden sellaisten kokeiluhankkeiden rahoitukseen, joilla testataan vankeusrangaistuksen vaihtoehtoja.

3.3.2 Yksityisoikeus

Täytäntöönpanomääräyksen poistamiseen liitetään erityisesti vastaajan poissa ollessa annettujen tuomioiden osalta joitakin takeita, jotka voivat olla joko prosessioikeutta tai lainvalintasääntöjä koskevia toimenpiteitä (esimerkiksi oikeus tulla kuulluksi, asiakirjojen tiedoksianto, lausuntojen antamisen vaatima aika jne.). Tärkein toimintapoliittinen tavoite siviiliprosessioikeuden alalla on se, etteivät jäsenvaltioiden väliset rajat saisi estää yksityisoikeudellisten asioiden ratkaisemista, oikeudenkäyntimenettelyjen aloittamista eivätkä yksityisoikeudellisissa asioissa tehtyjen päätösten täytäntöönpanoa. Tampereella pidetyn Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmät ja Haagin ohjelma: vapauden, turvallisuuden ja oikeuden lujittaminen Euroopan unionissa, ovat edistäneet merkittävästi tämän tavoitteen saavuttamista. Eurooppa-neuvosto toteaa kuitenkin, että unionin tämän alan välineiden tehokkuudessa on vielä parantamisen varaa.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— antamaan aluksi selvityksen unionin nykyisen siviiliprosessioikeudellisen järjestelmän toimivuudesta rajat ylittävissä tilanteissa ja tekemään tämän selvityksen perusteella ehdotuksen, jolla pyritään parantamaan unionin voimassa olevan lainsäädännön johdonmukaisuutta;

— arvioimaan, myös voimassa olevien asetusten pian tehtävien tarkistusten yhteydessä, onko tarpeen määritellä tuomioiden ja päätösten rajatylittävää täytäntöönpanoa varten siviiliprosessia koskevat yhteiset vähimmäisvaatimukset tai mallisäännöt esimerkiksi asiakirjojen tiedoksiantoa, todisteiden vastaanottamista, tarkistusmenettelyjä ja täytäntöönpanoa varten sekä määritellä vanhempainvastuuta koskevien päätösten tunnustamiseen liittyvät vähimmäisvaatimukset, ja tekemään tarvittaessa niitä koskevia ehdotuksia;

— jatkamaan tarpeen mukaan yhteisiä lainvalintasääntöjä koskevaa työskentelyä.

3.4 Euroopan oikeudenkäyttöalueen kansalaisille tarjoamat hyödyt

3.4.1 Oikeussuojan saatavuuden helpottaminen

Oikeussuojan saatavuutta Euroopan oikeudenkäyttöalueella on helpotettava, erityisesti rajatylittävissä menettelyissä. Samaan aikaan on jatkettava vaihtoehtoisten riitojenratkaisumenetelmien parantamista varsinkin kuluttajaoikeuden alalla. Ihmisiä on autettava voittamaan kielelliset esteet, jotka haittaavat oikeussuojan saamista.

Eurooppa-neuvosto katsoo, että sähköinen oikeudenkäyttö tarjoaa erinomaisen tilaisuuden helpottaa oikeussuojan saatavuutta. Neuvoston marraskuun 2008 lopussa hyväksymässä monivuotisessa Euroopan sähköisen oikeuden toimintaohjelmassa määritellään Euroopan sähköisen oikeudenkäytön toimien kehittämispuitteet vuoden 2013 loppuun saakka. Euroopan sähköisen oikeudenkäytön portaalin avulla kansalaiset tulevat olemaan paremmin perillä oikeuksistaan ja voivat saada eri oikeusjärjestelmiä koskevia tietoja ja palveluja. Videokokouksia olisi hyödynnettävä entistä paremmin esimerkiksi siksi, että uhrit säästyisivät turhalta matkustamiselta ja oikeuskäsittelyyn osallistumisen aiheuttamalta stressiltä. Eräät kansalliset rekisterit on tarkoitus vähitellen liittää toisiinsa tietosuojasääntöjen mukaisesti (esimerkiksi maksukyvyttömyys-, tulkki-, kääntäjä- ja testamenttirekisterit). Jotkin olemassa olevat tietokannat voidaan myös osittain sisällyttää portaaliin (esimerkiksi eurooppalainen kaupparekisteripalvelu EBR ja eurooppalainen kiinteistötietopalvelu EULIS). Eräät eurooppalaiset ja kansalliset rajatylittävät menettelyt (esimerkiksi eurooppalainen maksamismääräys, eurooppalainen vähäisiin vaatimuksiin sovellettava menettely tai sovittelumenettely) voitaisiin keskipitkällä aikavälillä hoitaa sähköisesti. Sähköisen oikeudenkäytön hankkeen yhteydessä voitaisiin lisäksi edistää sähköisten allekirjoitusten käyttöä.

Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita

— luomaan tosiasialliset edellytykset, joilla asianosaiset voivat olla yhteydessä tuomioistuimiin sähköisesti oikeudenkäyntimenettelyjen aikana. Tätä varten olisi sähköisen oikeudenkäytön portaalin kautta annettava saataville dynaamisia lomakkeita tiettyjä eurooppalaisia menettelyjä, esimerkiksi eurooppalaista maksamismääräysmenettelyä ja eurooppalaista vähäisiin vaatimuksiin sovellettavaa menettelyä varten. Tässä vaiheessa oikeusviranomaisten välistä sähköistä viestintää olisi tehostettava ratkaisevasti sähköisen oikeudenkäytön soveltamisalueella.

Lisäksi Eurooppa-neuvosto rohkaisee unionin toimielimiä ja jäsenvaltioita

— ponnistelemaan sähköistä oikeudenkäyttöä koskevan toimintasuunnitelman toteuttamiseksi täysimääräisesti. Samalla komissiota kehotetaan tekemään rahoituskehyksen mukaisia ehdotuksia, jotka koskevat sähköisen oikeudenkäytön hankkeiden ja erityisesti laajojen horisontaalisten tietotekniikkahankkeiden riittävää rahoitusta.

Tietyt asiakirjojen laillistamista koskevat muodollisuudet haittaavat niin ikään oikeussuojan toteutumista tai kuormittavat kansalaisia liiaksi. Koska uudet teknologiat, kuten digitaaliset allekirjoitukset, tarjoavat monenlaisia mahdollisuuksia, unionin olisi harkittava asiakirjojen laillistamiseen liittyvien kaikkien muodollisuuksien poistamista jäsenvaltioiden väliltä. Tarvittaessa olisi harkittava alkuperäisten eurooppalaisten asiakirjojen käyttöönottoa pitkällä aikavälillä.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— tarkastelemaan mahdollisuutta luopua asiakirjojen laillistamista koskevista muodollisuuksista jäsenvaltioiden välillä ja tekemään asiaa koskevan ehdotuksen.

3.4.2 Taloudellisen toiminnan tukeminen

Euroopan oikeudenkäyttöalueen avulla olisi tuettava taloudellista toimintaa sisämarkkinoilla.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— arvioimaan tiettyjen unionin tason väliaikaisten toimenpiteiden ja turvaamistoimien käyttöönoton tarvetta ja toteutettavuutta, jotta estettäisiin esimerkiksi varojen katoaminen ennen saatavan perintää;

— tekemään vuosien 2006 ja 2008 vihreiden kirjojen pohjalta asianmukaisia ehdotuksia tuomioiden täytäntöönpanon tehostamiseksi unionissa pankkitalletusten ja velallisten omaisuuden osalta.

Tällaisia toimenpiteitä suunniteltaessa olisi otettava huomioon, miten ne vaikuttavat yksityisyyttä koskevaan oikeuteen ja kansalaisten henkilötietojen suojaa koskevaan oikeuteen.

Eurooppa-neuvosto vahvistaa, että eurooppalaisen sopimusoikeuden yhteisenä viitekehyksenä olisi pidettävä joukkoa ei-sitovia perusperiaatteita, määritelmiä ja mallisääntöjä, joita unionin tason lainsäätäjät voisivat käyttää parantaakseen lainsäädäntöprosessin johdonmukaisuutta ja laatua. Komissiota kehotetaan tekemään yhteistä viitekehystä koskeva ehdotus.

Tämänhetkinen finanssikriisi on korostanut tarvetta säännellä rahoitusmarkkinoita ja ehkäistä väärinkäytöksiä. Myös kauppaoikeutta koskevia lisätoimenpiteitä on tarkasteltava ja luotava selkeät sääntelypuitteet, joissa erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset voivat täysin hyödyntää sisämarkkinoita voidakseen kasvaa ja toimia rajojen yli samalla tavoin kuin kotimarkkinoillaan. On tarpeen tarkastella mahdollisuutta laatia yhteisiä sääntöjä yhtiöoikeuteen sovellettavan lain määrittelystä, pankkien maksukyvyttömyydestä ja saatavien siirtämisestä. Sopimusoikeutta koskevaa kysymystä on myös tarkasteltava lähemmin.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— tarkastelemaan, onko näillä aloilla tarpeen toteuttaa toimenpiteitä, ja tekemään tarvittaessa asiaa koskevia ehdotuksia.

3.5 Unionin kansainvälisen toiminnan lisääminen oikeuden alalla

3.5.1 Yksityisoikeus

Eurooppa-neuvosto pitää erittäin tärkeänä, että unionin ulkoiset edut ja painopisteet yksityisoikeudellisen yhteistyön alalla määritellään selkeästi, jotta vuorovaikutus kolmansien maiden kanssa tapahtuisi turvatussa oikeudellisessa ympäristössä.

Tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden täytäntöönpanoa yksityisoikeuden alalla koskeva vuoden 1988 Luganon yleissopimus on avoin muiden valtioiden liittymistä varten, ja unionin olisi yhteistyössä muiden sopimuspuolten kanssa arvioitava, mitä kolmansia maita voitaisiin rohkaista liittymään siihen.

Unionin olisi käytettävä kansainvälistä yksityisoikeutta koskevan Haagin konferenssin jäsenyyttään hyväksi edistääkseen aktiivisesti mahdollisimman laajaa liittymistä alan tärkeimpiin yleissopimuksiin ja tarjotakseen muille valtioille mahdollisimman paljon apua näiden välineiden asianmukaista täytäntöönpanoa varten. Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa, komissiota ja jäsenvaltioita rohkaisemaan kaikkia kumppanimaita liittymään unionille erityisen merkittäviin yleissopimuksiin.

Tapauksissa, joissa unionin ja kumppanimaiden välisiä suhteita varten ei ole oikeudellista kehystä ja joissa uuden monenvälisen yhteistyön kehittäminen ei ole unionin kannalta mahdollista, olisi tutkittava, voidaanko tapauskohtaisesti ajatella vaihtoehtona kahdenvälisiä sopimuksia.

Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa ja komissiota

— laatimaan yksityisoikeuden alalla tulevina vuosina sovellettavan strategian, joka on johdonmukainen unionin yleisen ulkoisen toiminnan kanssa.

3.5.2 Rikosoikeus

Rikosoikeuden alalla on määriteltävä painopisteet keskinäistä oikeusapua ja rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevien sopimusten neuvottelemista varten. Unionin olisi edistettävä aktiivisesti kumppanimaiden mahdollisimman laajaa liittymistä tämän alan tärkeimpiin ja toimivimpiin yleissopimuksiin ja tarjottava muille valtioille mahdollisimman paljon apua näiden välineiden asianmukaista täytäntöönpanoa varten. Unionin toimielinten olisi varmistettava unionin ja kansainvälisen oikeusjärjestyksen mahdollisimman suuri keskinäinen johdonmukaisuus. Synergiaa Euroopan neuvoston työskentelyn kanssa olisi harkittava mahdollisuuksien mukaan.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota, neuvostoa ja Euroopan parlamenttia tarpeen mukaan

— kehittämään toimintapolitiikan, jolla pyritään tekemään kansainvälistä oikeudellista yhteistyötä koskevia sopimuksia ensisijaisten kolmansien maiden kanssa tai kansainvälisissä järjestöissä. Painopistemaista päätettäessä olisi otettava huomioon varsinkin seuraavat perusteet: strateginen suhde, onko maan kanssa jo kahdenvälisiä sopimuksia, hyväksyykö kyseinen maa ihmisoikeusperiaatteet, tekeekö se yhteistyötä unionin kanssa yleensä ja sen jäsenvaltioiden kanssa, sekä lainvalvonta- ja oikeudellisen yhteistyön painopisteet;

— edistämään parhaiden toimintatapojen vaihtoa ja kokemusten jakamista unionin ulkopuolisten maiden, erityisesti laajentumisprosessiin kuuluvien maiden kanssa, hyödyntämään täysimääräisesti välineitä, joita unionilla on käytettävissään oikeusalan uudistusten edistämiseksi ja oikeusvaltion vahvistamiseksi, esimerkiksi kumppanuusohjelmia ja vertaisarviointeja, myös yhteistyössä Euroopan neuvoston kanssa;

— tarjoamaan jatkuvaa tukea kumppanimaiden oikeusjärjestelmille, jotta edistettäisiin oikeusvaltioperiaatteen noudattamista kaikkialla maailmassa;

— edistämään edelleen kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussääntöön kuuluvaa täydentävyysperiaatetta ja Rooman perussäännön velvoitteiden noudattamista.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota lisäksi

— toimittamaan vuonna 2010 neuvostolle luettelon maista, jotka ovat ilmaisseet halukkuutensa tehdä keskinäistä oikeusapua ja rikoksen johdosta tapahtuvaa luovuttamista koskevia sopimuksia unionin kanssa, sekä esittämään edellä mainittujen periaatteiden pohjalta arvion tällaisten sopimusten tekemisen asianmukaisuudesta ja kiireellisyydestä näiden tai muiden maiden kanssa.

4. SUOJELEVA EU

4.1 Sisäisen turvallisuuden strategia

Eurooppa-neuvosto on vakuuttunut siitä, että rajatylittäviltä uhkilta suojautumiseksi on olennaisen tärkeää tehostaa EU:n tason toimia samalla kun tehostetaan niiden yhteensovittamista alueellisten ja kansallisten toimien kanssa. Muun muassa terrorismi ja järjestäytynyt rikollisuus, laiton huumausainekauppa, korruptio, ihmiskauppa, ihmisten salakuljetus ja laiton asekauppa asettavat unionin sisäisen turvallisuuden edelleen koetukselle. Rajatylittävästä laajamittaisesta rikollisuudesta on tullut kiireellinen haaste, johon on vastattava selkeästi ja kattavasti. Unionin toimet tehostavat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten tekemää työtä ja parantavat sen tuloksia.

Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa ja komissiota

— määrittelemään kattavan unionin sisäisen turvallisuuden strategian erityisesti seuraavien periaatteiden pohjalta: — selkeä tehtävien jako unionin ja jäsenvaltioiden välillä tämän päivän haasteista muodostetun yhteisen näkemyksen mukaisesti, — perusoikeuksien, kansainvälisen suojelun ja oikeusvaltion kunnioittaminen, — jäsenvaltioiden välinen solidaarisuus, — ennakoivan ja tiedusteluperusteisen toimintatavan soveltaminen, — tarve soveltaa horisontaalista ja monialaista toimintatapaa, jonka avulla voidaan käsitellä monimutkaisia kriisejä, luonnonkatastrofeja tai ihmisen aiheuttamia katastrofeja, — unionin virastojen tiivis yhteistyö ja niiden tietojenvaihdon tehostaminen edelleen, — täytäntöönpanon ja järkeistämisen painottaminen sekä ennalta ehkäisevän toiminnan tehostaminen, — alueellisten aloitteiden ja alueellisen yhteistyön käyttö, — pyrkimys saada kansalaiset tiedostamaan unionin heidän suojelemisekseen tekemän työn merkittävyys.

Sisäisen turvallisuuden strategian kehittämisen, seurannan ja täytäntöönpanon olisi oltava eräs SEUT-sopimuksen 71 artiklan nojalla perustetun sisäisen turvallisuuden komitean ensisijaisista tehtävistä. Sisäisen turvallisuuden strategian tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi se kattaa myös yhdennetyn rajavalvonnan turvallisuusnäkökohdat ja tarvittaessa rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön, jolla on merkitystä sisäisen turvallisuuden alan operatiivisen yhteistyön kannalta.

Sisäisen turvallisuuden strategiassa olisi otettava huomioon myös unionin kehittämä ulkoisen turvallisuuden strategia samoin kuin unionin muut politiikat, erityisesti sisämarkkinoita koskevat. Samalla olisi otettava huomioon sen mahdolliset vaikutukset unionin suhteisiin sen naapurimaiden sekä varsinkin ehdokasmaiden ja mahdollisten jäsenehdokkaiden kanssa, koska sisäinen turvallisuus on yhteydessä uhkien ulkoiseen ulottuvuuteen. Globaalissa maailmassa rikollisuudella ei ole rajoja. Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella noudatettujen politiikkojen vähitellen vakiintuessa niiden olisi tuettava toisiaan ja oltava entistä johdonmukaisempia. Tulevina vuosina ne olisi sovitettava saumattomasti yhteen unionin muiden politiikkojen kanssa.

Eurooppa-neuvosto pyytää komissiota

— tarkastelemaan, voitaisiinko perustaa sisäisen turvallisuuden rahasto, jolla edistetään sisäisen turvallisuuden strategian täytäntöönpanoa sen saamiseksi käytännössä toimivaksi.

4.2 Työvälineiden tehostaminen

Unionin turvallisuus edellyttää yhdennettyä lähestymistapaa, jossa turvallisuusalan ammattilaiset käyttävät yhteisiä toimintatapoja, jakavat tiedot mahdollisimman tehokkaasti ja voivat tukeutua asianmukaiseen tekniseen infrastruktuuriin.

4.2.1 Yhteisen kulttuurin rakentaminen

Eurooppa-neuvosto korostaa, että kaikkien asiaankuuluvien kansallisella ja unionin tasolla toimivien keskinäistä luottamusta on lujitettava. Olisi kehitettävä aito eurooppalainen lainvalvontakulttuuri vaihtamalla kokemuksia ja hyviä toimintatapoja sekä järjestämällä yhteisiä kursseja ja harjoituksia kohdan 1.2.6 mukaisesti.

Eurooppa-neuvosto rohkaisee jäsenvaltioita suunnittelemaan järjestelmiä, joissa alalla toimivia kannustetaan rajatylittävään yhteistyöhön liittyvien tehtävien suorittamiseen ja jotka tällä tavoin edistävät unionin laajuista toimintaa kaikilla tasoilla.

4.2.2 Tiedonhallinta

Eurooppa-neuvosto panee tyytyväisenä merkille, että unionissa viime vuosina tapahtuneella kehityksellä on saatu aikaan huomattavasti valinnanvaraa ja laaja kirjo työvälineitä tietojen keräämiseksi, käsittelemiseksi ja jakamiseksi kansallisten viranomaisten ja muiden vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen eurooppalaisten toimijoiden välillä. Saatavuusperiaate vauhdittaa jatkossakin työskentelyä merkittävästi.

Eurooppa-neuvosto toteaa, että tietojen hallintaa ja vaihtoa kehitettäessä on noudatettava johdonmukaisuutta ja yhdentämistä, ja se kehottaa neuvostoa ja komissiota

— panemaan täytäntöön EU:n sisäisen turvallisuuden tiedonhallintastrategian (4), johon kuuluu vahva tietosuojajärjestelmä. Sitä kehitettäessä on otettava johdonmukaisesti huomioon vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta varten asetetut painopisteet ja sisäisen turvallisuuden strategia niin, että tuetaan lainvalvonnan, oikeudellisen yhteistyön, rajavalvonnan ja pelastuspalvelun toimintavisiota.

Tämän vuoksi Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— arvioimaan tarvetta kehittää eurooppalainen tiedonvaihtomalli, joka perustuisi nykyisten välineiden arviointiin, mukaan lukien rajatylittävän yhteistyön tehostamisesta erityisesti terrorismin ja rajatylittävän rikollisuuden torjumiseksi 23 päivänä kesäkuuta 2008 tehty neuvoston päätös 2008/615/YOS ja päätöksen 2008/615/YOS täytäntöönpanosta 23 päivänä kesäkuuta 2008 tehty neuvoston päätös 2008/619/YOS (Prüm-puitteet) ja sekä Euroopan unionin lainvalvontaviranomaisten välisen tietojen ja tiedustelutietojen vaihdon yksinkertaistamisesta 18 päivänä joulukuuta 2006 tehty neuvoston puitepäätös 2006/960/YOS (niin sanottu ”ruotsalainen puitepäätös”) mukaan luettuina. Näillä arvioinneilla olisi määritettävä, toimivatko nämä välineet alun perin aiotulla tavalla ja vastaavatko ne tiedonhallintastrategian tavoitteita.

EU:n sisäisen turvallisuuden tiedonhallintastrategia perustuu

— käyttäjälähtöiseen kehittämiseen (tietojenvaihdon ja sen välineiden kehittäminen lainvalvonnan tarpeiden pohjalta),

— vahvaan tietosuojajärjestelmään, joka on yhdenmukainen tämän ohjelman 2 luvussa tarkoitetun henkilötietojen suojaamisstrategian kanssa,

— hyvin kohdennettuun tietojenkeruuseen sekä kansalaisten perusoikeuksien suojaamiseksi että toimivaltaisiin viranomaisiin kohdistuvan tietojen ylitarjonnan välttämiseksi,

— ohjaaviin periaatteisiin kolmansien maiden kanssa lainvalvontatarkoituksiin vaihdettavia tietoja koskevaa politiikkaa varten,

— tietoteknisten järjestelmien yhteentoimivuuteen, jolla varmistetaan tietosuoja- ja tietoturvallisuusperiaatteiden täysimääräinen noudattaminen tällaisia järjestelmiä kehitettäessä

— eri työvälineiden järkeistämiseen, myös laajoja tietoteknisiä järjestelmiä koskevan työsuunnitelman hyväksymiseen,

— yleiseen yhteensovittamiseen, lähentämiseen ja johdonmukaisuuteen.

Unionissa ja kansallisesti on perustettava rakenteet, joilla varmistetaan eri tiedonhallintavälineiden käyttöönotto ja hallinnointi. Eurooppa-neuvosto kehottaa myös perustamaan komission ehdottamalla tavalla hallinnon, jolla on toimivalta ja valmiudet teknisesti kehittää ja hallinnoida laajamittaisia tietoteknisiä järjestelmiä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueella, kuten Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission joulukuussa 2006 ja lokakuussa 2007 antamissa yhteisissä lausumissa todetaan. Neuvoston olisi harkittava mahdollisia muita tehtäviä tiedonhallintastrategian pohjalta.

Neuvostossa ja Euroopan parlamentissa unionin matkustajarekisterijärjestelmän (PNR) perustamisesta käytyjen keskustelujen pohjalta Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— ehdottamaan vaikutusten arvioinnin perusteella PNR-järjestelmää koskevaa unionin toimenpidettä, jolla varmistetaan tietosuojan korkea taso ja jonka tarkoituksena on terrorismirikosten ja vakavan rikollisuuden ehkäisy, paljastaminen, tutkiminen ja syytteeseen pano.

4.2.3 Tarvittavien teknisten välineiden saaminen käyttöön

Samalla kun se haluaa varmistaa yhtenäisyyden 2 luvussa tarkoitetun henkilötietojen suojaamisstrategian kanssa, Eurooppa-neuvosto korostaa, että uuden teknologian on pysyttävä lisääntyvän liikkuvuuden tasalla ja edistettävä sitä niin, että samalla varmistetaan ihmisten suojelu, turvallisuus ja vapaus.

Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa, komissiota, tarvittaessa Euroopan parlamenttia ja jäsenvaltioita

— laatimaan ja toteuttamaan toimintapolitiikkoja, joilla varmistetaan verkko- ja tietoturvallisuuden korkea taso koko unionissa ja tehostetaan kriittisten infrastruktuurien, myös tieto- ja viestintäteknisten sekä palveluinfrastruktuurien suojaamiseen, turvallisuusvalmiuksiin ja sietokykyyn tähtääviä toimenpiteitä;

— edistämään lainsäädäntöä, jolla varmistetaan verkkojen turvallisuuden erittäin korkea taso ja mahdollistetaan entistä nopeampi reagoiminen verkkohyökkäyksiin.

Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa ja komissiota myös

— varmistamaan, että sisäisen turvallisuuden strategian painopisteet on sovitettu käyttäjien todellisiin tarpeisiin ja että niissä korostetaan yhteentoimivuuden parantamista. Turvallisuusalan tutkimusta ja kehittämistä olisi tuettava julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksilla.

Eurooppa-neuvosto kehottaa

— jäsenvaltioita panemaan täytäntöön eurooppalaisen rikosrekisteritietojärjestelmän (ECRIS) mahdollisimman pian;

— komissiota arvioimaan, voidaanko rikosrekisteritietoja verkottamalla ehkäistä rikosten tekemistä (esimerkiksi valvomalla pääsyä tiettyihin ammatteihin, erityisesti lapsiin liittyviin), ja onko valvontatoimenpiteitä koskevaa tiedonvaihtoa mahdollista laajentaa;

— komissiota ehdottamaan ECRIS-järjestelmän lisäksi rekisteriä kolmansien maiden kansalaisista, jotka on tuomittu jäsenvaltioiden tuomioistuimissa.

Eurooppa-neuvosto palauttaa mieliin, että on taattava 2 luvussa tarkoitettujen henkilötietojen suojaamisstrategian ja laajojen tietoteknisten järjestelmien perustamista koskevan työsuunnitelman keskinäinen johdonmukaisuus, ja kehottaa komissiota

— tekemään toteutettavuustutkimuksen eurooppalaisen poliisirekisteritietojärjestelmän (EPRIS) perustamistarpeesta ja lisäarvosta sekä raportoimaan asiasta neuvostolle vuoden 2012 aikana;

— harkitsemaan, miten olemassa olevia tietokantoja voitaisiin kehittää edelleen lainvalvontatarkoituksiin noudattaen täysin tietosuojasääntöjä, jotta uutta teknologiaa käytettäisiin täysimääräisesti hyväksi kansalaisten suojelemiseksi;

— tarkastelemaan parhaita tapoja edistää jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuuksia vaihtaa tietoja väkivaltarikoksiin syyllistyvistä matkailijoista esimerkiksi näiden osallistuessa urheilutapahtumiin tai suuriin joukkotapahtumiin.

4.3 Tehokkaat toimintapolitiikat

4.3.1 Eurooppalaisen lainvalvontayhteistyön tehostaminen

Unionin lainvalvontayhteistyön tärkeimpänä tavoitteena on torjua sellaisia rikollisuuden muotoja, jotka tyypillisesti ylittävät valtioiden rajat. Pääpaino olisi pantava terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden torjumisen lisäksi myös rajatylittävään laajamittaiseen rikollisuuteen, joka vaikuttaa merkittävästi unionin kansalaisten jokapäiväiseen elämään. Europolista olisi tehtävä jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten välisen tietojenvaihdon keskipiste, palveluntarjoaja ja lainvalvontayksiköiden yhteinen foorumi.

Eurooppa-neuvosto rohkaisee jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia käyttämään yhteisiä tutkintaryhmiä (JIT) mahdollisimman paljon tutkinnan välineenä asianmukaisissa tapauksissa. Europol ja Eurojust olisi otettava järjestelmällisesti mukaan merkittäviin rajatylittäviin operaatioihin, ja niille olisi ilmoitettava yhteisten tutkintaryhmien perustamisesta. Yhteisten tutkintaryhmien perustamista koskeva mallisopimus olisi saatettava ajan tasalle. Europolin ja Eurojustin olisi tiivistettävä yhteistyötään entisestään. Eurojustin olisi varmistettava työnsä oikeudellisten jatkotoimien toteuttaminen. Europolin ja Eurojustin olisi kehitettävä yhteistyötään kolmansien maiden kanssa varsinkin syventämällä suhteita unionin naapurialueisiin ja -maihin. Europolin olisi myös osallistuttava tiiviimmin yhteisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan (YTPP) poliisioperaatioihin ja autettava edistämään eurooppalaisen lainvalvontayhteistyön normien ja hyvien toimintatapojen levittämistä unionin ulkopuolisissa maissa. Yhteistyötä Interpolin kanssa olisi tehostettava synergian aikaansaamiseksi ja päällekkäisyyden välttämiseksi.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota sekä tarvittaessa neuvostoa ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkeaa edustajaa

— tarkastelemaan, miten voitaisiin varmistaa, että Europol saa tietoja jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisilta siten, että jäsenvaltiot voivat hyödyntää Europolin valmiuksia täysimääräisesti;

— tarkastelemaan, miten operatiivista poliisiyhteistyötä voitaisiin tehostaa, esimerkiksi viestintäjärjestelmien ja muiden laitteiden yhteensopimattomuuden sekä peitetoimintaa suorittavien poliisien käytön osalta, ja laatimaan tarvittaessa tätä varten operatiivisia päätelmiä;

— antamaan mahdollisimman pian tausta-asiakirjan parhaista tavoista varmistaa, että Euroopan parlamentti voi valvoa ja arvioida Europolin toimintaa yhdessä kansallisten parlamenttien kanssa SEUT-sopimuksen 85 ja 88 artiklan mukaisesti;

— harkitsemaan poliisiyhteistyösäännöstön kehittämistä, millä voitaisiin tehostaa voimassa olevia välineitä sekä tarvittaessa muuttaa ja yksinkertaistaa niitä;

— tehdä neuvostolle ja Euroopan parlamentille ehdotus päätöksen tekemiseksi yhteistyötä koskevista tarkemmista määräyksistä, myös unionin virastojen ja erityisesti Europolin, Eurojustin ja Frontexin välisen tiedonvaihdon osalta, millä varmistetaan tietosuoja ja tietoturvallisuus;

— ehdottamaan toimenpiteitä, joiden avulla alalla toimivat unionin virastot voisivat sopia keskenään operatiivisista järjestelyistä ja siitä, miten niiden olisi kehitettävä osallistumistaan jäsenvaltioiden johtamiin alueellisiin aloitteisiin ja lainvalvonta-alan yhteistyötä edistäviin alueellisiin elimiin;

— sopimaan rikosteknisen alan yhteisistä laatunormeista muun muassa parhaiden toimintatapojen kehittämiseksi rikospaikkatutkintaa varten;

— tarkastelemaan, onko YTPP-poliisioperaatioiden ja Europolin yhteistyölle esteitä, ja tekemään asianmukaisia ehdotuksia tällaisten esteiden poistamiseksi.

Unionin olisi esimerkiksi rahoitusohjelmien avulla edistettävä lähialueyhteistyönä toteutettavia kokeiluhankkeita, joissa toteutetaan yhteisiä operatiivisia toimia ja/tai rajatylittävää riskinarviointia, kuten yhteisiä poliisi- ja tullikeskuksia.

Urheilukilpailuissa ja muissa laajoissa joukkotapahtumissa (esimerkiksi vuoden 2012 olympialaiset, Euro 2012 -jalkapalloturnaus) tehtävän tilannekohtaisen lainvalvontayhteistyön menettelyt olisi pantava täytäntöön.

4.3.2 Rikoksentorjunnan tehostaminen

Paras tapa vähentää rikosten määrää on toteuttaa tehokkaita toimia, joilla estetään niiden tekeminen, muun muassa edistämällä sosiaalista osallisuutta siten, että käytetään monialaista lähestymistapaa, johon kuuluvat myös hallinnolliset toimenpiteet ja hallintoviranomaisten yhteistyön edistäminen. Unionin kansalaisten kokemukset rikollisuudesta ja siihen liittyvästä turvattomuudesta sekä niiden vaikutukset heidän jokapäiväiseen elämäänsä ovat kaikkialla samankaltaisia.

Tietoisuus paikallisen rikollisuuden yhteyksistä järjestäytyneeseen rikollisuuteen ja sen monimutkaisista rajatylittävistä ulottuvuuksista lisääntyy jatkuvasti. Jäsenvaltiot ovat kehittäneet erilaisia rikoksenehkäisymenetelmiä, ja niitä olisi rohkaistava vaihtamaan kokemuksia ja parhaita toimintatapoja sekä lisäämään sitä kautta yleistä tietoutta ja toiminnan tarkoituksenmukaisuutta ja tehokkuutta, jolloin vältettäisiin päällekkäisen työn tekeminen.

Rajatylittävässä ulottuvuudessa korostuu lisäksi se, että on tärkeää lisätä ja kehittää EU:n tason tietoutta rikosten ja rikollisuuden yhteyksistä jäsenvaltioissa, jotta jäsenvaltioita tuettaisiin niiden toteuttaessa kansallisia tai yhteisiä toimia ja jotta unionin toimielimiä voitaisiin pyytää toimimaan silloin, kun se katsotaan tarpeelliseksi. Lissabonin sopimuksen myötä rikoksentorjunnan alan yhteistyö saa uuden oikeusperustan johdosta aiempaa enemmän painoarvoa.

Eurooppa-neuvosto kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota aktiivisesti edistämään ja tukemaan SEUT-sopimuksen 84 artiklan mukaisesti rikoksentorjuntatoimia, joilla pyritään erityisesti estämään kansalaistemme jokapäiväiseen elämään vaikuttavaa laajamittaista rikollisuutta ja rajatylittäviä rikoksia.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota tekemään eurooppalaisessa rikoksentorjuntaverkostossa (EUCPN) tehdyn työn arvioinnin pohjalta ehdotuksen rikoksentorjunnan seurantakeskuksen (OPC) perustamisesta. Keskuksen tehtäviin kuuluisi kerätä, analysoida ja jakaa tietoa (myös tilastotietoja) rikollisuudesta, järjestäytynyt rikollisuus mukaan luettuna, ja rikosten torjunnasta sekä tukea ja rohkaista jäsenvaltioita ja unionin toimielimiä niiden toteuttaessa ennalta ehkäiseviä toimenpiteitä ja vaihtaessa keskenään parhaita toimintatapoja. Rikoksentorjunnan seurantakeskuksen olisi käytettävä hyväkseen eurooppalaisen rikoksentorjuntaverkoston puitteissa tehtyä työtä ja sen arviointia. Eurooppalainen rikoksentorjuntaverkosto olisi sisällytettävä siihen tai korvattava sillä, sen olisi käytettävä johonkin unionin nykyiseen virastoon kuuluvaa sihteeristöä ja sen olisi toimittava erillisenä yksikkönä. Eurooppa-neuvosto pyytää komissiota

— tekemään rikoksentorjunnan seurantakeskuksen perustamista koskevan ehdotuksen vuoteen 2013 mennessä.

4.3.3 Tilastot

Asianmukaiset, luotettavat ja vertailukelpoiset tilastot (sekä ajallisesti että jäsenvaltioiden ja alueiden välillä) ovat ehdoton edellytys muun muassa näyttöön perustuvien toiminnan tarvetta, päätösten täytäntöönpanoa ja toiminnan tehokkuutta koskevien päätösten tekemiselle.

Eurooppa-neuvosto kehottaa komissiota

— jatkamaan tilastovälineiden kehittämistä rikosten ja rikollisen toiminnan mittaamiseksi sekä pohtimaan, miten vuoden 2010 jälkeen olisi kehitettävä toimia, jotka on hahmoteltu ja osittain toteutettu vuosia 2006–2010 koskevassa unionin toimintasuunnitelmassa rikollisuuden ja rikoslainkäytön mittaamista koskevan kattavan ja johdonmukaisen unionin strategian kehittämiseksi, ottamalla huomioon tällaisten tilastojen lisääntyvä tarve useilla vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueeseen liittyvillä aloilla.

4.4 Vakavalta ja järjestäytyneeltä rikollisuudelta suojautuminen

4.4.1 Vakavan ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuminen

Järjestäytyneen rikollisuuden tullessa entistä maailmanlaajuisemmaksi on yhä tärkeämpää, että lainvalvontaviranomaiset kykenevät toimimaan tehokkaasti yli fyysisten ja toimivaltarajojen. Unioni voi tuoda todellista lisäarvoa torjuttaessa tietyntyyppisiä uhkia, jotka edellyttävät erityisen yhteensovitettua toimintaa. Näiden rikollisten ilmiöiden torjunta edellyttää järjestelmällistä tietojenvaihtoa, unionin virastojen ja tutkintavälineiden täysimittaista käyttöä ja tarvittaessa yhteisten tutkinta- ja ehkäisytekniikkojen kehittämistä sekä kolmansien maiden kanssa tehtävän yhteistyön lisäämistä.

Tämän vuoksi Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa ja komissiota

— hyväksymään järjestäytynyttä rikollisuutta koskevan strategian osana sisäisen turvallisuuden strategiaa;

— asettamaan rikoksentorjuntapolitiikan painopistealat määrittelemällä rikostyypit, joiden torjumiseen sen kehittämiä välineitä käytetään, ja käyttämään myös vastaisuudessa järjestäytynyttä rikollisuutta koskevaa uhkakuva-arviota (OCTA) ja sen alueellisia versioita.

Olisi valittava rikolliset ilmiöt, jotka asetetaan torjunnassa etusijalle EU:n tasolla. Eurooppa-neuvosto katsoo, että erityisesti seuraavia rikostyyppejä olisi käsiteltävä ensisijaisina tulevina vuosina.

4.4.2 Ihmiskauppa

Ihmiskauppa ja ihmisten salakuljetus on erittäin vakava rikos ja se loukkaa ihmisoikeuksia ja ihmisarvoa tavalla, jota unioni ei voi hyväksyä. Eurooppa-neuvosto katsoo, että ihmiskaupan ja ihmisten salakuljetuksen ehkäisemistä ja torjumista on vahvistettava ja tehostettava. Tämä edellyttää yhteensovitettua ja johdonmukaista toimintapolitiikkaa, joka ulottuu vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta laajemmalle ja johon, samalla kun otetaan huomioon hyväksikäytön uudet muodot, kuuluvat ulkosuhteet, kehitysyhteistyö, sosiaaliset kysymykset ja työllisyys, koulutus ja terveys sekä sukupuolten tasa-arvo ja syrjimättömyys. Siinä olisi myös käytettävä hyväksi laajaa vuoropuhelua kaikkien sidosryhmien kesken, myös kansalaisyhteiskunnan kanssa, ja sen taustalla olisi oltava entistä selkeämpi unionin ja kansainvälisen tason näkemys ja tutkimus ihmiskaupasta ja ihmisten salakuljetuksesta.

Yhteistyö ja yhteensovittaminen kolmansien maiden kanssa on tässä yhteydessä ratkaisevan tärkeää. Neuvoston 30 päivänä marraskuuta 2009 hyväksymää, ihmiskaupan torjuntaa koskevaa toiminta-asiakirjaa olisi hyödynnettävä mahdollisimman tarkoin.

Unionin on välttämätöntä kehittää ihmiskaupan vastainen lujitettu unionin politiikka, jonka tavoitteena on vahvistaa unionin ja jäsenvaltioiden sitoutuneisuutta ja toimia ihmiskaupan ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Tähän kuuluu erottamattomana osana kumppanuuksien perustaminen ja vahvistaminen kolmansien maiden kanssa sekä yhteensovittamisen ja yhteistyön tehostaminen unionin sisällä ja unionin ulkoiseen ulottuvuuteen kuuluvien mekanismien kanssa. Edistymistä olisi seurattava, ja ihmiskaupan vastaisesta yhteensovittamisesta ja yhteistyöstä olisi tiedotettava sisäisen turvallisuuden komitealle säännöllisin väliajoin. Ihmiskauppaa on pyrittävä torjumaan kaikin käytettävissä olevin keinoin, yhdistämällä ennaltaehkäisy, lainvalvonta ja uhrien suojelu, ja toiminta on suunniteltava niin, että sillä torjutaan unioniin suuntautuvaa, sen sisäistä ja sieltä pois suuntautuvaa ihmiskauppaa.

Tämän vuoksi Eurooppa-neuvosto kehottaa neuvostoa harkitsemaan EU:n ihmiskaupan torjunnan koordinaattorin (EU ATC) toimen perustamista ja, jos neuvosto päättää perustaa toimen, määrittelemään sen toimintamuodot niin, että unionin kaikkia toimivaltuuksia voidaan käyttää mahdollisimman optimaalisesti, jotta saataisiin aikaan hyvin yhteensovitettu ja vahva ihmiskaupan vastainen unionin politiikka.

Eurooppa-neuvosto kehottaa

— antamaan uutta lainsäädäntöä ihmiskaupan torjunnasta ja uhrien suojelusta;

— komissiota tarkastelemaan, voitaisiinko neuvoston erikseen määrittelemien kolmansien maiden kanssa tehtävillä tapauskohtaisilla yhteistyösopimuksille tehostaa ihmiskaupan torjuntaa, ja tekemään asiaa koskevia ehdotuksia. Tällaisiin sopimuksiin voisi erityisesti kuulua kaikkien unionin käytettävissä olevien keinojen täysimääräinen hyödyntäminen, myös rahoitusohjelmien, sekä tietojenvaihdossa tehtävän yhteistyön, oikeudellisen yhteistyön ja maahanmuuttopolitiikan välineiden käyttö;

— Europolia tehostamaan jäsenvaltioiden tuella tietojen keräämiseen ja strategiseen analysointiin annettavaa tukea yhteistyössä alkuperä- ja kauttakulkumaiden kanssa;

— Eurojustia tehostamaan toimiaan jäsenvaltioiden viranomaisten suorittaman, ihmiskauppaan liittyvän tutkinnan