EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 28.02.1996 
KOM(96) 90 lopull. 
KOMISSION LAUSUNTO 
POLIITTISEN UNIONIN VAHVISTAMINEN JA 
LAAJENTUMISEN VALMISTELEMINEN 

KOMISSION LAUSUNTO 
POLIITTISEN UNIONIN VAHVISTAMINEN JA 
LAAJENTUMISEN VALMISTELEMINEN 
Euroopan unionista tehty sopimus edellyttää jäsenvaltioiden hallitusten edustajien 
konferenssin kutsumista koolle vuonna 1996. 
Sitä varten puheenjohtaja Italia on N artiklan mukaisesti: 
tehnyt neuvostolle ehdotuksen unionin perustana olevien sopimusten 
tarkistamisesta, 
pyytänyt Euroopan parlamentilta ja komissiolta lausunnon hallitustenvälisestä 
konferenssista. 
Tämä asiakirja on komission lausunto. 
AOL 
POLIITTISEN UNIONIN VAHVISTAMINEN JA LAAJENTUMISEN 
VALMISTELEMINEN 
I. Kansalaisten Eurooppa 
1. Eurooppalaisen yhteiskuntamallin edistäminen 
2. Vapaan ja turvallisen alueen toteuttaminen 
3. Unionin yksinkertaistaminen ja kansanvaltaistaminen 
II. Voimakas ulkoinen kuva 
1. Ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden vaaliminen 
2. Unionin ulkoisen toiminnan tehostaminen 
3. Yhteisen uiko- ja turvallisuuspolitiikan vahvistaminen 
4. Eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustusidentiteetin luominen 
III. Laajentuvan unionin toimielimet 
1. Toimielinten uudelleenjärjestely 
2. Siirtyminen pääsääntöisesti enemmistöpäätöksiin 
3. Joustavuuden luominen 
AL 
POLIITTISEN UNIONIN VAHVISTAMINEN JA LAAJENTUMISEN 
VALMISTELEMINEN 
1. Hallitustenvälinen konferenssi on ensimmäinen ja lopputuloksen kannalta 
ratkaiseva vaihe siinä kiivastahtisessa ohjelmassa, jonka mukaan Euroopan unionin 
on neljän seuraavan vuoden aikana siirryttävä yhtenäisvaluuttaan (vuoden 1999 
alusta), päätettävä puolustuspolitiikkansa linjauksista ja nimenomaan Länsi-
Euroopan unionin (WEU:n) tulevaisuudesta, luotava unionille rahoituspuitteet sekä 
mukautettava politiikkansa laajentumiseen. 
2. Jäsenvaltiot ovat panneet täytäntöön vuodesta 1993 lähtien Euroopan unionista 
tehtyä sopimusta, jolla on kaksi suurta päämäärää: 
pyrkimys saada sisämarkkinoista mahdollisimman suuri hyöty täydentämällä niitä 
yhtenäisvaluutalla ja jäsenvaltioiden talouspolitiikan yhdensuuntaistamisella 
todellisen poliittisen ulottuvuuden liittäminen unioniin, jolloin se voi paremmin 
vastata yhteisesti sisäisiin tarpeisiin ja antaa vahvan panoksen 
maailmanpolitiikkaan. 
Nämä päämäärät ovat sidoksissa toisiinsa: yhtenäisvaluutta, joka on voimakkaasti 
liittovaltioajatusta tukeva tekijä paitsi taloudellisten toimijoiden myös kansalaisten 
välillä, vaatii vahvan poliittisen ja yhteiskunnallisen identiteetin. 
3. Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa edellytettiin järjestettäväksi vuonna 
1996 uusi hallitustenvälinen konferenssi, jolla yhä kehitteillä olevaa unionia 
vahvistettaisiin. 
Tätä tarkoitusta varten unionin toimielimet laativat vuoden 1995 alkupuoliskolla 
yhtenevät arvionsa Euroopan unionista tehdyn sopimuksen toimivuudesta. 
Pohdintaryhmä tiivistää sen lauseeseen "unionilla ei ole tavoitteidensa edellyttämiä 
keinoja". 
Komission mielestä yksin tämä epätasapaino on riittävä syy toimielinten tehtävien 
olennaiseen tarkistamiseen. 
4. Sopimuksen mukauttamistarve ei kuitenkaan rajoitu tähän. Nyt tarjoutuu näet 
historiallinen tilaisuus koota kansat laajentuneeseen unioniin. 
Laajentuminen on periaatteena hyväksytty. Sillä on kaksi tunnuspiirrettä: 
se tapahtuu lähitulevaisuudessa. Vuoden 1996 tapaaminen lienee ainoa 
tilaisuus pohtia laajentuneen unionin toimintaa viidentoista jäsenvaltion 
kesken 
laajentuminen poikkeaa kaikista aikaisemmista laajuudessaan ja 
moninaisuudessaan; laajentunut Euroopan unioni on vääjäämättä 
moninaisempi ja näin ollen monimutkaisempi. 
'6 
Jäsenvaltioiden lukumäärän kasvu tuo mukanaan vaaran unionin heikkenemisestä. 
Ei saa tapahtua sitä, minkä eräs valtionpäämies on kiteyttänyt näin: viimeisenä 
liittyvä jäsen tuleekin liittyneeksi sellaiseen, joka on jo ehtinyt hävitä. 
Laajentumisen on tapahduttava Euroopan yhdentymisen neljän vuosikymmenen 
saavutetut edut säilyttäen. 
5. Siksi Euroopan unioni ei voi sitoutua uuteen laajentumiseen ilman että sen 
toimintatavat ja -keinot on muutettu, joiltakin osin perusteellisesti. 
Samoin on noudatettava kaikkia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 
velvoitteita, joihin kuuluu erityisesti Euroopan talous- ja rahaliitto sovittuna 
ajankohtana toteutuvine yhtenäisvaluuttoineen. 
6. Tuleva konferenssi on avainasemassa: unionin syveneminen ja laajentuminen ovat 
yhteydessä toisiinsa. Komissio odottaa hallitustenvälisen konferenssin vahvistavan 
unionia, jotta laajentumista voidaan valmistella poliittisen ohjelman puitteissa. 
Siksi unionin on: 
oltava lähellä kansalaisia 
vahvistettava panostaan maailmalla 
luotava toimielinten työnjako, joka toimii laajentuneessa unionissa. 
Näillä edellytyksillä komissio kannattaa hallitustenvälistä konferenssia. 
I. Kansalaisten Eurooppa 
7. Kansalaisten on tunnettava Euroopan unioni omakseen. Euroopan unionista 
tehdyssä sopimuksessa vahvistettu unionin kansalaisuuden käsite täydentää oman 
maan kansalaisuutta. 
Tätä monimuotoista kansalaisuuden käsitettä on kehitettävä: 
sen perustana on eurooppalainen yhteiskuntamalli, johon kuuluu yhteisesti 
hyväksyttyjen perusoikeuksien turvaaminen ja kansalaisten 
yhteisvastuullisuus 
se kehittyy ympäristössä, jossa vapaaseen liikkumiseen ja 
asettautumisoikeuteen on yhdistyttävä riittävät turvallisuustakeet 
se edellyttää unionin kansalaisten tiedostavan, että Euroopan unioni on 
kaiken aikaa monimutkaistunut sopimusmuutosten myötä; unionia tulee siis 
yksinkertaistaa ja kansanvaltaistaa. 
1. Eurooppalaisen yhteiskuntamallin edistäminen 
8. Kaikkien Euroopan yhteiskuntien yhteisiin arvoihin nojautuva Euroopan 
yhdentyminen yhdistää kansanvallan, ihmisoikeuksien ja oikeusvaltion periaatteet 
avoimeen talouteen, joka perustuu markkinadynamiikkaan, yhteisvastuullisuuteen 
ja yhteenkuuluvuuteen. Näihin arvoihin kuuluu myös kansalaisten oikeus käyttää 
kaikille tarkoitettuja tai yleishyödyllisiä palveluja, jotka vahvistavat 
yhteisvastuullisuutta ja tasavertaisuutta. 
Eurooppalainen yhteiskuntamalli ilmenee Euroopan unionista tehdyssä 
sopimuksessa sellaisina yleisinä päämäärinä kuin korkea työllisyysaste tai kestävä 
kehitys, erityisalojen politiikat sekä yhteiskunnallisen vuoropuhelun 
kannustaminen. 
Uuteen poliittiseen vaiheeseen siirryttäessä tuki tälle yhteiskuntamallille on taas 
kertaalleen vahvistettava ja sitä on täsmennettävä. 
Ihmisoikeudet 
9. Jäsenvaltiot puolustavat ihmisoikeuksia. Ne kaikki ovat hyväksyneet Euroopan 
yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien turvaamisesta. Se on 
lähtökohta myös unionin päätöksille ja toiminnalle. 
Unionin on kuitenkin voimallisesti korostettava sitoutumistaan näihin arvoihin, 
joko suoraan Euroopan unionisia tehdyssä sopimuksessa tai sitten liittymällä 
yleissopimuksen allekirjoittajiin. Tämä on erityisen perusteltua unionin laajentuessa 
ja moninaistuessa. Asiasta on pyydetty lausuntoa Euroopan yhteisöjen 
tuomioistuimelta. 
Lisäksi konferenssin tulisi sisällyttää sopimuksiin määräyksiä kaiken syrjinnän 
kieltämisestä, erityisesti samapalkkaisuutta pitemmälle menevän sukupuolten tasa-
arvon edistämiseksi, sekä rasismin ja muukalaisvihan kieltämisestä. 
Oikeudelliselle perustalle rakentuva unioni 
10. Oikeudelliselle perustalle rakentuvan unionin vahvistaminen tarkoittaa sitä, että 
varmistetaan yhteisön oikeuden täytäntöönpano ja noudattaminen, joista 
huolehtivat ensisijaisesti kansalliset viranomaiset. Tämä vaatimus korostuu 
laajentuneessa unionissa, jossa kansalliset oikeus- ja hallintojärjestelmät ovat 
entistä kirjavammat. 
Komission arvion mukaan: 
sen keinoja yhteisön oikeuden soveltamisen valvomiseksi on tehostettava erityisesti 
sisämarkkinoiden osalta 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asemaa on vahvistettava erityisesti 
tuomioiden noudattamisen osalta. 
11. Yhteisön taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjuntaa on tehostettava. 
Tämä edellyttää jäsenvaltioiden ja kaikkien toimielinten täydellistä sitoutumista. 
Komissio ehdottaa, että unioni luo itselleen tarvittavan oikeudellisen perustan. 
Sosiaalinen ulottuvuus 
12. Kukin jäsenvaltio pyrkii avoimessa taloudessa takaamaan kaikkia kansalaisia 
koskevien sosiaalisten päämäärien toteutumisen julkisen politiikan ja säännöstön 
sekä etujärjestöjen ja kansalaisyhteiskunnan yhteistyön avulla. 
Unioni pyrkii edistämään näiden päämäärien toteutumista, jossa jäsenvaltioilla, 
taloudellisilla toimijoilla ja etujärjestöillä on keskeinen asema. Kansalaisten tulee 
mieltää unioni sosiaalisten perusoikeuksien varmistajaksi. 
Sosiaalinen ulottuvuus on tuotava konferenssissa keskeisesti esille. Kaikille unionin 
kansalaisille on voitava osoittaa yhteinen sosiaalinen perusta. Komission mielestä 
pöytäkirja sosiaalipolitiikasta on saatettava unionisopimuksen osaksi samalla kun 
määräyksiä jäsenvaltioiden sosiaalipoliittisesta yhteistyöstä esimerkiksi 
syrjäytymisen ja köyhyyden torjunnan osalta täsmennetään. On myös saatettava 
paremmin yhteen sellaiset kansalaisyhteiskunnan toimijat, joilla on kykyä kehittää 
aloitteita ja uudenlaista yhteisvastuullisuutta. 
Työllisyys 
13. Työttömyys murentaa yhteiskuntiemme perustaa: se koskettaa suoraan 
kahtakymmentä miljoonaa ihmistä, joista suuri osa on nuoria. Jäsenvaltioiden 
yhteisen talouspolitiikan merkitystä väheksymättä on todettava, että työttömyyden 
vähentäminen riippuu ennen kaikkea taloudellisista toimijoista. 
Valkoisessa kirjassaan kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä komissio ehdotti 
vuonna 1993 toimia kaikkien yhteiskunnan toimijoiden liikkeelle saamiseksi. 
Strategia on yhä ajankohtainen: kasvu, kilpailukyky ja työllisyys kulkevat käsi 
kädessä. Vain kilpailukykyinen talous voi luoda pysyviä työpaikkoja. 
Jäsennellyllä ja johdonmukaisella unionin toiminnalla päästäneen korkeaan 
työllisyyteen, joka kuuluu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen päämääriin. 
Tässä tarkoituksessa komissio ehdottaa sopimukseen työllisyyttä koskevia 
määräyksiä. Yhteisön kokemukseen perustuvat ja työllisyyttä yhteisenä etuna 
korostavat määräykset tähtäävät: 
yhteisen työllisyysstrategian edellytysten luomiseen 
eri toimijoiden yhteistyön edistämiseen 
jäsenvaltioiden monivuotisten työllisyysohjelmien monenkeskeisen 
valvonnan sääntelyn tehostamiseen 
työllisyyden huomioonottamiseen kaikessa yhteisön politiikassa. 
14. Kestävä kehitys 
Ympäristönsuojelun korkea taso on unionin kansalaisille keskeinen asia. 
Komissio katsoo, että kestävää kehitystä ja puhdasta elinympäristöä koskevia 
sopimusmääräyksiä olisi vahvistettava kahdella tavalla: 
kansalaista koskeviin sopimusmääräyksiin olisi sisällytettävä oikeus 
puhtaaseen elinympäristöön ja velvollisuus säilyttää se 
ympäristönäkökohdat olisi sisällytettävä unionin eri politiikkoihin. 
2. Vapaan ja turvallisen alueen toteuttaminen 
15. Henkilöiden vapaa liikkuvuus unionin alueella on Euroopan unionista tehtyyn 
sopimukseen kirjattu periaate. Sen toteutumiselle on kuitenkin merkittäviä 
rajoituksia: 
se ei toteudu täydellisenä koko yhteisön alueella 
päästäkseen lähemmäs tämän periaatteen toteutumista eräät jäsenvaltiot 
ovat turvautuneet tilapäissopimukseen (Schengenin sopimus), joka ei 
kuitenkaan anna samoja takeita kuin yhteisön oikeus. 
Liikkumisen vapaus edellyttää myös sellaisten monimutkaisten ongelmien kuin 
turvapaikkaoikeuden, siirtolaisvirtojen, rikollisuuden, huumekaupan ja terrorismin 
hallitsemista, koska ne kaikki ovat kansainvälisiä, valtioiden rajat ylittäviä 
ongelmia. 
Unioni on tähän asti käsitellyt näitä ongelmia vanhentunein menetelmin. 
Komissio ehdottaa, että perustamissopimuksen oikeus- ja sisäasioihin liittyvät 
heikkoudet, mm. tehottomuus ja kansanvaltaisen oikeudellisen valvonnan 
puuttuminen, paikattaisiin asettamalla selkeät päämäärät ja valitsemalla tarvittavat 
keinot. 
5 
16. Yleisenä tavoitteena on soveltaa ja vahvistaa Euroopan unionista tehtyyn 
sopimukseen kirjattua vapaan liikkumisen ja oleskelun periaatetta 
turvallisuusnäkökohtia unohtamatta. 
Täsmennettyjen tavoitteiden tulee liittyä neljään peruslinjaan: 
kolmansien maiden kansalaisia koskeviin yhteisiin maahantulo-, oleskelu­
ja oikeusasemaehtoihin 
kansallisten tuomioistuinten tuomioiden keskinäiseen tunnustamiseen 
rikollisuuden ja erilaisten petosten torjuntaan 
jäsenvaltioiden hallintojen tehokkaamman yhteistyön edistämiseen. 
17. Lisäksi olisi hyväksyttävä seuraavat välineet ja menetelmät: 
Päätöksenteko 
Nykyinen yksimielisyyden vaatimus on omiaan joko halvaannuttamaan neuvoston 
työskentelyn tai siirtämään päätöksenteon alimmalle tasolle. Komissio katsoo, että 
se on periaatteessa korvattava määräenemmistömenettelyllä. 
Euroopan parlamentin panoksen lisääminen on välttämätöntä erityisesti 
kansalaisten oikeuksia sivuavissa kysymyksissä. 
Lisäksi komission tulee saada aloiteoikeus kaikilla kyseisillä aloilla. 
Oikeudelliset välineet 
Oikeusvaikutukseltaan epäselvät yhteiset toiminnot tai yhteiset kannat samoin kuin 
perinteiset kansainväliset sopimukset, joiden voimaantulo myöhästyy tai on 
kyseenalainen, eivät vastaa tilanteen vaatimuksia. Unionin on saatava tälle 
toiminta-alueelle tehokkaammat oikeudelliset välineet. 
Oikeudellinen valvonta 
Tehdyt päätökset olisi alistettava Euroopan yhteisöjen tuomioistuimelle, jo 
pelkästään tekstien tulkinnan yhdenmukaistamiseksi. 
Työmenetelmät 
Neuvoston nykyisiä monitasoisia ja tehokkuutta haittaavia työtapoja on 
yksinkertaistettava. 
18. Komissio katsoo, että nämä tavoitteet turvattaisiin parhaiten siirtämällä oikeus- ja 
sisäasioita yhteisön vastuualueelle lukuun ottamatta rikosoikeudellista ja 
poliisiasiain yhteistyötä. Siirto on erityisen välttämätön henkilöiden vapaaseen 
liikkuvuuteen läheisesti liittyvien asioiden, kuten ulkorajojen ylittämistä koskevien 
sääntöjen, huumeiden torjunnan, maahanmuuttopolitiikan, kolmansien maiden 
kansalaisia koskevan politiikan ja turvapaikkaoikeuden osalta. 
Tämän mukaisesti Schengenin sopimuksen sisältö on saatettava Euroopan unionista 
tehdyn sopimuksen osaksi. 
3. Unionin yksinkertaistaminen ia kansanvaltaistaminen 
19. Unionin toiminnan on oltava selkeätä: vain näin demokratia toteutuu. Avoimuus 
on siis kaikkia toimielimiä koskeva vaatimus: unionin toiminnan on oltava avointa 
ja ymmärrettävää niin, että kaikki kiinnostuneet saavat käyttöönsä tarvittavan 
tiedon. 
Parlamentin osuus on ensisijaisen tärkeä, ja sitä on vahvistettava. 
Avoimuus ja kansanvaltainen valvonta eivät toteudu kunnolla ilman 
kansanedustuslaitoksien kiinteämpää liittämistä unionin asioihin. Tätä varten niiden 
on saatava ajoissa tarvittava tieto unionilta ja sen toimielimiltä kuten myös 
kansallisilta hallituksilta. 
Euroopan unionin on toimittava vähemmän, mutta tehokkaammin. Tähän se onkin 
jo sitoutunut toteuttamalla Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa olevan 
toissijaisuusperiaatteen. Jäsenvaltioiden ja toimielinten on jatkettava tällä tiellä, 
joka on ainoa tapa saada unioni vaikuttamaan tarkoituksenmukaisimmalla tasolla, 
milloin yhteisön, milloin kansallisella tai alueellisella tasolla. 
Unionin toiminnan yksinkertaistamisen tulee johtaa ennen kaikkea 
institutionaalisten sääntöjen muuttamiseen. On siis: 
yksinkertaistettava ja kodifioitava perustamissopimukset 
yksinkertaistettava ja kansanvaltaistettava päätöksenteko. 
1. Perustamissopimusten yksinkertaistaminen ja kodifiointi 
20. Euroopan unionista tehty sopimus ja Euroopan yhteisöjen perustamissopimukset 
ovat vuosien saatossa käyneet yhä monimutkaisemmiksi ja vaikeaselkoisemmiksi. 
Tusinasta sopimuksia ja perussäädöksiä kertyy yli 700 artiklaa, joiden joukossa 
perustavat määräykset ja teknisemmät määräykset ovat rinnakkain. Lisäksi 
joukossa on paljon vanhentuneita määräyksiä, mikä vaikeuttaa Euroopan unionin 
primäärioikeuden hahmottamista. 
Lisäksi se, että on olemassa kolme oikeudelliselta asemaltaan itsenäistä yhteisöä, 
jotka unioni yhdistää olematta itse oikeushenkilö, ei anna suurelle yleisölle selkeää 
kuvaa Euroopan yhdentymisestä. 
Hallitustenvälinen yhteistyö ulkopolitiikassa sekä oikeus- ja sisäasioissa vielä 
monimutkaistaa asiaa entisestään. 
Perustamissopimusten yksinkertaistaminen ja kodifiointi on vietävä 
mahdollisimman pitkälle. 
2. Päätöksenteon yksinkertaistaminen ia kansanvaltaistaminen 
21. Lain säätämis- ja täytäntöönpanomenettelyjen lisääntyessä ja monimutkaistuessa 
unionin päätöksentekoprosessi on paisunut ja hämärtynyt. Lisäksi tulisi 
yksinkertaistaa budjettimenettelyjä ja kodifioida toimielinten välisten sopimusten 
tulokset. 
Avoimuuden ja kansanvallan kannalta on ratkaisevaa, että hallitustenvälinen 
konferenssi tekee tarvittavat korjaukset ja yksinkertaistaa menettelyjä. 
22. Komissio ehdottaa neljää korjausta: 
Päätöksentekomenettelyt 
Menettelyjä saisi olla vain kolmenlaisia: päätökset vahvistettaisiin joko 
kuulemismenettelyllä, hyväksymismenettelyllä tai yhteispäätösmenettelyllä. 
Yhteispäätösmenettely 
Menettelyä olisi laajennettava ja yksinkertaistettava. Se on keskeinen virstanpylväs 
Euroopan parlamentin tiellä todelliseksi lainsäätäjäksi. Euroopan unionista tehdyn 
sopimuksen mukaisesti komissio esittää neuvostolle kertomuksen 
yhteispäätösmenettelyn soveltamisalan laajentamisesta. 
Komission mielestä yhteispäätösmenettely on kaiken kaikkiaan toiminut hyvin. Se 
voisi kuitenkin olla nopeampi ja tehokkaampi, jos sitä yksinkertaistettaisiin 
asettamalla määräajat ensimmäisessä käsittelyssä, poistamalla hylkäämislauseke 
toisessa käsittelyssä ja poistamalla kolmas käsittely kokonaan. 
Yhteispäätösmenettelyn soveltamisalaksi komissio suosittelee lainsäädäntötoimia. 
Tämä edellyttää lainsäädännön käsitteen tarkempaa määrittelyä. Yhtä kaikki, 
yhteispäätösmenettelyä olisi sovellettava yhteistoimintamenettelyn sijaan, josta 
tulisi luopua. 
Hyväksymismenettely 
Hyväksymismenettelyn soveltamisalaa on täydennettävä ja selvennettävä. 
"Perustuslaillisissa" asioissa (sopimusmuutokset, omat varat) tulee pitää kiinni 
Euroopan parlamentin hyväksynnästä. 
Sen sijaan hyväksymismenettelyä ei pitäisi enää vastaisuudessa soveltaa lain 
säätämiseen tai yhteisön yhteiseen toimintaan, joissa yhteispäätöksen on tultava 
vallitsevaksi. 
Kansainvälisten sopimusten osalta hyväksymismenettelyn soveltamisalaa olisi 
selvennettävä käyttämällä mallina kansallisten parlamenttien roolia jäsenvaltioissa. 
Täytäntöönpanotoimet 
Täytäntöönpanotoimia koskeva yhteisön järjestelmä on monimutkainen ja suljettu. 
Täytäntöönpanoa koskevat päätösmenettelyt on saatettava vastaamaan paremmin 
eri toimielinten vastuualueita. Tämä tarkoittaa sitä, että komission on oltava 
täysipainoisesti lainsäätäjän valvoma täytäntöönpanija. Niinpä parlamentin asemaa 
on korostettava säädöksen tultua hyväksytyksi yhteispäätöksenä. Olisi aiheellista 
varata parlamentille tai neuvostolle tällöin mahdollisuus vastustaa komission 
ehdottamia toimia. Toimi vahvistettaisiin tällöin yhteispäätöksenä. 
Lisäksi täytäntöönpanomenettelyjen määrää olisi supistettava, jotta vältytään 
toimielinten välisiltä hyödyttömiltä menettelytapakiistoilta ja jotta voitaisiin ottaa 
paremmin huomioon tehtävän päätöksen luonne. Komissio ehdottaa, että 
komiteoitaja vastaavasti menettelyjä olisi korkeintaan kolmenlaisia: neuvoa-antava 
komitea, hallintokomitea ja sääntelykomitea. Välimuodot siis poistettaisiin. 
II. Voimakas ulkoinen kuva 
23. Sopimuksessa Euroopan unionista sanotaan, että unionin tulee "lujittaa 
ominaislaatuaan maailmassa". Käytännössä ei kuitenkaan ole havaittavissa sellaista 
konkreettista vaikutusvallan lisääntymistä, jollaista jäsenvaltiot olisivat voineet 
odottaa yhteisen toimintansa tuloksena. Niiden toiminta on usein hajanaista ja tämä 
hajanaisuus on vaarassa lisääntyä laajentumisen jälkeen. 
Hallitustenväliselle konferenssille on asetettava yksinkertainen ja selkeä tavoite: 
unionin on kyettävä toimimaan oma-aloitteisesti eikä vain vastauksena muiden 
toimiin. Näin voidaan paremmin puolustaa unionin kansalaisten etuja. 
Merkkejä yhtenäisestä ja johdonmukaisesta ulkoisesta toiminnasta on jo nähtävissä 
mm. kauppapolitiikassa sekä taloudellisen, humanitäärisen ja kehitysavun alalla. 
Sen sijaan esimerkiksi yhteisen uiko- ja turvallisuuspolitiikan osalta kehitys on 
tässä suhteessa vielä riittämätöntä. 
Konferenssin tärkeimmiksi tavoitteiksi olisikin asetettava seuraavat: 
ulkosuhteiden eri osa-alueiden kokoaminen tehokkaaksi kokonaisuudeksi 
luomalla sellaisia rakenteita ja menettelyjä, joiden avulla voidaan vahvistaa 
ulkopolitiikan johdonmukaisuutta ja jatkuvuutta 
yhteisen uiko- ja turvallisuuspolitiikan kehittäminen kaikilla tasoilla 
aidon eurooppalaisen identiteetin luominen turvallisuus- ja 
puolustuspolitiikan alalla olennaisena osana yhteistä uiko- ja 
turvallisuuspolitiikkaa. 
1. Ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden vaaliminen 
24. Unionin tulee kyetä yhteisiin kannanottoihin. Sen ulkopolitiikka voi olla tehokasta 
vain yhtenäisenä toimintana, joka kokoaa yhteen kaikki osa-alueet ja eri 
toimielinten vastuualueet. 
Euroopan unionista tehty sopimus velvoittaa jo nykyisellään neuvoston ja 
komission toimimaan ulkopolitiikan alalla johdonmukaisesti. Siltä osin kuin 
sopimuksen nykyinen rakenne ei riitä takaamaan tätä johdonmukaisuutta, 
velvoitetta on vahvistettava. 
Neuvoston puheenjohtajan ja komission olisi varmistettava, että nämä toimielimet, 
jotka ovat kumpikin ovat osaltaan vastuussa unionin ulkopolitiikasta, pääsevät 
tehokkaaseen yhteistyöhön. Näin voitaisiin huomattavasti lujittaa unionin 
ulkopolitiikan jatkuvuutta ja tehokkuutta. 
2. Unionin ulkoisen toiminnan tehostaminen 
Tässä yhteydessä on otettava esiin kolme kysymystä: 
Kauppapolitiikka 
25. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen määräykset on saatettava ajan tasalle, jotta 
unioni pysyy mukana maailmantalouden rakenteiden mullistuksessa: palvelut, 
henkinen omaisuus ja suorat ulkomaiset sijoitukset nousevat siinä yhä 
tärkeämmiksi. Tämä kehityssuunta näkyy Maailman kauppajärjestön WTO:n 
vastuualueen laajenemisena. 
Yhteisön keinot käsitellä näitä kauppapolitiikan osa-alueita ovat epämääräisiä ja 
aiheuttavat tarpeettomia menettelytapakiistoja. Tästä kärsii jäsenvaltioiden ja sitä 
kautta myös niiden yritysten etujen puolustaminen. 
Komission kanta onkin, että yhteisön kauppapolitiikkaa olisi selkeytettävä. 
Unionin toiminta kansainvälisissä järjestöissä 
26. Euroopan unionista tehty sopimus vastaa huonosti unionin kasvavaa tarvetta 
neuvotella ja toimia yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa. Hankaluuksia 
aiheuttavat asiat, jotka kuuluvat sekä yhteisön vastuualueeseen että jäsenvaltioiden 
toimivaltaan. Jäsenvaltioiden näkökantojen yhteensovittaminen on tällöin 
monimutkaista ja jää puutteelliseksi, mikä heikentää jatkuvasti unionin 
neuvotteluasemaa. 
Komissio ehdottaakin, että sopimukseen sisällytettäisiin erilliset määräykset, joiden 
avulla voitaisiin taata, että unioni voi yksimielisenä puolustaa kaikkia uhattuja 
etuja. 
Jäsenvaltioiden ja yhteisön ulkopolitiikat täydentävät toisiaan 
27. On kaiken kaikkiaan hyödyllistä pyrkiä sopivin keinoin tehokkaasti lähentämään 
jäsenvaltioiden ja yhteisön politiikkoja alueilla, joilla niiden toimivallat kohtaavat, 
kuten kehitys, liikenne ja ympäristö. 
3. Yhteisen uiko- ia turvallisuuspolitiikan vahvistaminen 
28. Yhteistä uiko- ja turvallisuuspolitiikkaa ei voida kehittää ilman jäsenvaltioiden 
lujaa poliittista tahtoa ja selkeästi määriteltyjä tavoitteita. 
Puheenjohtajan ja komission olisi yhdessä turvattava yhteisen uiko- ja 
turvallisuuspolitiikan avoimuus. Tämän luominen vaatii joka tapauksessa 
parannuksia alkaen päätösten valmistelusta niiden hyväksymiseen ja 
täytäntöönpanoon asti. Koko tämän prosessin ajan neuvoston puheenjohtajan ja 
komission yhteistyön on oltava johdonmukaista ja tehokasta. Voidakseen vastata 
näihin vaatimuksiin komission on kehitettävä omaa toimintaansa. Konferenssin 
olisikin tähän liittyen tutkittava mahdollisuuksia vahvistaa neuvoston 
puheenjohtajan asemaa neuvoston sihteeristön avulla. 
Päätösten valmistelu 
29. Päätöksenteon on pohjauduttava entistä parempaan taustatietojen analysointiin, 
josta unionin jäsenvaltioilla on yhteinen näkökanta. 
Tätä varten olisi luotava yhteinen analysointiryhmä, johon kuuluisi sekä 
jäsenvaltioiden että komission asiantuntijoita. Se olisi yhteinen yksikkö, jonka 
toimintaan voisi mahdollisesti osallistua myös Länsi-Euroopan unioni. Sen tekemät 
analyysit tarjoaisivat puheenjohtajalle ja komissiolle välineet ehdotusten 
muotoiluun ja perustelemiseen. Tämän yksikön sijainti ei ole keskeinen kysymys. 
Ulkopolitiikan muotoilua helpottaisi neuvoston valmistelevien elinten 
täydentäminen Brysselissä toimivalla poliittisella komitealla. 
Päätösten hyväksyminen 
30. Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa tuotiin yhteiseen uiko- ja 
turvallisuuspolitiikkaan yhteisen kannan ja yhteisen toiminnan käsitteet. Tapa, jolla 
näitä lainsäädäntövälineitä on käytetty, on ollut sekava ja se on aiheuttanut monia 
kiistoja. 
Komission kanta onkin, että niiden käyttöä tulisi selkeyttää. 
31. Yksimielisyyden velvoite tekee kuitenkin päätöksenteon vaikeaksi välineestä 
riippumatta. 
Komission kanta on, että yhteistä uiko- ja turvallisuuspolitiikkaa koskevien 
päätösten tulisi pääsääntöisesti perustua määräenemmistöön. Sotilaallisten 
kysymysten osalta on luotava erilliset säännöt. 
On myös tilanteita, joissa vain osa jäsenvaltioista haluaa ryhtyä toimiin. Unionin 
on voitava toimia myös tällaisissa tapauksissa, ellei unionin yhteinen etu joudu 
uhatuksi ja mikäli todella on kyse unionin yhteisestä edusta. 
Päätösten toteuttaminen 
32. Unionin ulkoinen edustaminen ja päätösten toteuttaminen on monitahoinen tehtävä, 
mikä johtuu jäsenvaltioiden merkittävästä roolista ja ulkopolitiikkaan vaikuttavien 
seikkojen moninaisuudesta. Yhteinen nimittäjä on näissä kysymyksissä yhteinen 
toimielinjärjestelmä: niin yhteisön tason kuin hallitusten välisissä asioissakin 
päätökset tekee neuvosto. 
Vastuun päätösten toteuttamisesta tulisi kuulua etusijassa neuvoston 
puheenjohtajalle ja komissiolle. Tämä menettelytapa ei estäisi sitä, että joitakin 
tehtäviä voitaisiin uskoa erikseen nimettäville henkilöille. 
12 
33. Kun yhteiseen uiko- ja turvallisuuspolitiikkaan liittyvät päätökset aiheuttavat 
menoja, ei tilanne ole nykyisellään sen enempää avoimuuden periaatteen mukainen 
kuin tehokaskaan, koska se edellyttää aina erityisiä neuvotteluja. 
Komissio ehdottaakin, että näihin päätöksiin liittyvät menot sisällytettäisiin 
yhteisön talousarvioon, ellei erikseen toisin päätetä. 
4. Eurooppalaisen turvallisuus- ia puolustusidentiteetin luominen 
34. Unionin ulkopolitiikka kärsii uskottavan sotilaallisen tuen puutteesta. Tästä on 
saatu kiistatonta näyttöä aivan hiljattain. Onkin välttämätöntä luoda turvallisuus-
ja puolustuspolitiikan alalla todellinen eurooppalainen identiteetti. Tämä edellyttää 
jäsenvaltioilta selkeää poliittista tahtoa. 
NATO on edelleen puolustuksen keskeinen elementti, jonka puitteisiin on aihetta 
luoda eurooppalainen pilari. Länsi-Euroopan unioni (WEU) toteuttaakin tähän 
liittyen merkittävää tehtävää Euroopan unionista tehdyn sopimuksen viitoittamaan 
suuntaan. Kaikki jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole vielä valmiit täsmälleen 
samanlaisiin sitoumuksiin NATOa tai WEU:ta kohtaan. 
Komission arvion mukaan yhteisen uiko- ja turvallisuuspolitiikan on johdettava 
yhteiseen puolustukseen. 
35. Sen vuoksi konferenssin tuleekin: 
tehdä mahdolliseksi lisätä Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen rauhan 
turvaamista tai palauttamista koskevat unionin sitoumukset (ns. 
Petersbergin tehtävät) 
vahvistaa unionin turvallisuuspoliittista suorituskykyä puolustusministerien 
asianmukaisella osallistumisella neuvoston toimintaan 
tutkia uudelleen Länsi-Euroopan unionin rooli sen sulauttamiseksi unioniin 
vahvistetun aikataulun mukaisesti. 
Tähän liittyen komissio muistuttaa, että unionin turvallisuus-ja puolustuspolitiikan 
on nojauduttava voimakkaaseen teollisuuteen ja uskottavaan suorituskykyyn. Tämä 
edellyttää aseteollisuuden liittämistä entistä kiinteämmin Euroopan unionista 
tehdyn sopimuksen yleisiin määräyksiin, yhteisvastuullisuutta ja tehostettua 
yhteistyötä, johon kuuluu aseteollisuutta käsittelevän viraston luominen, sekä 
yhtenäistä kauppapoliittista näkemystä. 
III. Laajentuvan unionin toimielimet 
36. Edellä esitetyt ehdotukset tähtäävät unionin lujittamiseen sekä sisäisesti että 
ulkoisesti. Toimenpiteet ovat joka tapauksessa välttämättömiä, sillä niiden 
tarkoituksena on antaa unionille keinot tavoitteidensa saavuttamiseen. Ne ovat 
myös edellytyksenä unionin onnistuneelle laajentumiselle. 
37. Laajentuminen nostaa esiin myös unionin toimielimiin liittyviä erityiskysymyksiä. 
Komission mielestä hallitustenvälisessä konferenssissa olisi ratkaistava kolme 
ongelmaa: 
jäsenmäärän kasvun vaikutukset unionin toimielimiin 
järjestelmällinen luopuminen yksimielisestä päätöksentekomenettelystä 
joustavien menettelytapojen luominen erityisesti sen estämiseksi, etteivät 
hitaammat jäsenvaltiot tulisi jarruttaneeksi unionin yleistä kehitystä. 
1. Toimielinten uudelleenjärjestely 
38. Unionin jäsenvaltioiden huomattava lisääntyminen hankaloittaa toimielinten 
käytännön työskentelyä. Osanottajamäärän kasvaessa lisääntyvät varmasti myös 
yhteistyö vaikeudet: kielten määrä kasvaa, kokoukset venyvät ja vuorovaikutus 
vähenee. Käytännön ongelmia tulee runsaasti, eikä niitä pidä väistää. 
Toisaalta laajentumisella on toimielinten tasolla myös välittömiä vaikutuksia, 
joiden vuoksi on ehdottoman tärkeää pyrkiä säilyttämään toimielinten välinen 
tasapaino. 
Euroopan parlamentti 
39. Kunkin jäsenvaltion edustajapaikkaluku Euroopan parlamentissa on tähän asti ollut 
sellainen, että on ollut mahdollista tehdä kompromissi valtioiden todellisen 
asukasmäärän ja pienten valtioiden yliedustuksen periaatteen välillä. Näin on taattu 
parlamentaarinen edustus kaikkien jäsenvaltioiden tärkeimmille poliittisille 
suuntauksille. 
Tätä periaatetta olisi noudatettava myös unionin laajentumisen jälkeen. Jottei 
parlamentti kuitenkaan paisuisi suhteettomasti, olisi sen jäsenmäärää rajoitettava 
riippumatta siitä, kuinka monta jäsenvaltiota unioniin kuuluu. 
Euroopan parlamentti onkin ehdottanut jäsenmääränsä rajoittamista 700 edustajaan. 
Komissio kannattaa ehdotusta. 
Edustajamäärän vähentämisestä on seurauksena mm. se, että väekkäimmissä 
jäsenvaltioissa parlamenttiedustajan valitsijajoukko kasvaa jopa yli miljoonaan 
henkeen. Komission mielestä tällöin on välttämätöntä luoda sellainen yhteinen 
14 
vaalimenettely, jonka avulla voidaan parhaiten taata valittujen edustajien 
edustuksellisuus, mitä edellytetään jo perustamissopimuksissa. 
Ministerineuvosto 
40. Jäsenvaltioiden määrän lisääntyminen tuntuu myös ministerineuvostossa lähinnä 
kolmella tavalla: 
vuorottelu)ärjestelmän takia puheenjohtajuus tulisi kunkin jäsenvaltion 
kohdalle entistä harvemmin. Komission kanta on kuitenkin se, että 
puheenjohtajuus on kunkin jäsenvaltion unionille suorittama palvelus ja 
velvollisuus, joka samalla saa kyseisen maan yleisen mielipiteen Euroopan 
yhdentymisajatuksen kannalle. Hallitustenvälisessä konferenssissa olisikin 
selvitettävä keinoja vahvistaa puheenjohtajamaan toimintavaltuuksia ja 
puheenjohtajuuskausien vuorottelujärjestystä 
äänten painottaminen jäsenvaltioiden kesken: määräenemmistöpäätökset 
ovat neuvoston keskeinen päätöksentekomekanismi ja jäsenvaltioiden 
äänten painottaminen on sen välitön seuraus. Se on kompromissi lain 
edessä tasavertaisten mutta väestömäärältään erikokoisten valtioiden 
kesken. Äänestysten painottaminen nykyisellä tavalla on siis yhteisesti 
hyväksytty vinoutuma, jonka avulla tuetaan unionin pienimpiä 
jäsenvaltioita. 
Toisaalta lähes kaikki tulevan laajentumisen yhteydessä unioniin liittyvät valtiot 
ovat nekin väestöltään varsin pieniä. Tästä seuraa, että painotusjärjestelmän 
säilyttäminen nykyisellään korostaisi pienempien jäsenvaltioiden merkitystä. 
Komissio katsookin, että nykyisen tasapainon säilyttämiseksi olisi perusteltua 
laajentumisen yhteydessä joko muuttaa äänten painotusjärjestelmää tai luoda 
kokonaan uusi järjestelmä, joka ottaisi huomioon sekä jäsenvaltioiden että unionin 
kansalaisten enemmistön. 
määräenemmistökynnys: laajentuminen tulee ilman muuta vaikeuttamaan 
päätöksentekoprosessia. Sen vuoksi komission kanta onkin, ettei sitä pidä 
vaikeuttaa muilla muutoksilla. Tämä tarkoittaa sitä, ettei määräenemmistön 
normaalikynnystä, joka vahvistettiin jo Euroopan yhteisöjen 
perustamisvaiheessa 71 prosentiksi, pidä missään tapauksessa korottaa. 
Lisäksi tuntuisi olevan tarpeellista palauttaa yleisten asiain neuvostolle sen 
merkitys Euroopan unionista tehdyn sopimuksen eri alojen yhteensovittajana ja 
välittäjänä. 
Komissio 
41. Unionin jäsenvaltioiden määrän lisääntyessä huomattavasti on kuitenkin samalla 
säilytettävä komission laillisuus, kollegiaalisuus ja tehokkuus, sillä tämän 
toimielimen tehtävänä on edustaa itsenäisenä unionin yleistä etua. 
15 
Tämä tarkoittaa ennen muuta sitä, että komissiolle on taattava aloiteoikeus, 
täytäntöönpanovalta ja perustamissopimusten valvontatehtävä. 
Komissio arvioi myös, että sen puheenjohtajan on oltava Eurooppa-neuvoston 
valitsema ja parlamentin hyväksymä. Näin komission puheenjohtajalla on 
ratkaiseva asema komission kokoonpanon muodostamisessa sekä kollegiaalisuuden 
saavuttamisessa. Komission jäsenet onkin valittava puheenjohtajan ja 
jäsenvaltioiden hallitusten yhteisellä sopimuksella. 
42. Komission kanta on, että komission jäsenten lukumäärä olisi laajentumisen 
yhteydessä rajoitettava yhteen jäsenvaltiota kohti. 
Komissio tiedostaa, että jäsenvaltioiden määrän ylittäessä tietyn rajan sen 
kokoonpanoa ja rakennetta on tarkistettava. Konferenssin tulee luoda tähän 
tarvittava menettely. 
Tuomioistuin 
43. Myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuin joutuu kohtaamaan jäsenmäärän kasvusta 
aiheutuvat paineet. Kun tuomarien lukumäärä yhteisöjen tuomioistuimessa ja 
ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa uhkaa nousta kuuteenkymmeneen, on 
ryhdyttävä pohtimaan tällaisen kehityksen seurauksia. 
Pohdintaryhmälle antamassaan kertomuksessa yhteisöjen tuomioistuin korosti eri 
kansallisten oikeusjärjestelmien edustuksen tärkeyttä tuomioistuimessa. Toisaalta 
kertomuksessa huomautettiin, että "tuomarien lukumäärän voimakas kasvu saattaa 
johtaa siihen, että tuomioistuimen täysistunto ylittää sen näkymättömän rajan, joka 
erottaa kollegiaalisen tuomion tavallisista kokouspäätöksistä; sitä paitsi, se että 
tuomioistuimen eri osastot päättäisivät valtaosan tuomioista, olisi omiaan 
vaarantamaan lainkäytön yhtenäisyyden". 
Komissio kannattaa myös tuomioistuimen ajatusta tuomarien riippumattomuuden 
turvaamisesta pidentämällä tuomarien toimikautta ja rajoittamalla toimikaudet 
yhteen. 
2. Siirtyminen pääsääntöisesti enemmistöpäätöksiin 
44. Pitäytyminen päätösten yksimielisyyteen olisi usein omiaan johtamaan laajentuvan 
unionin päätöksentekokoneiston halvautumiseen. Jäsenvaltioiden määrän kasvaessa 
vaikeus saavuttaa yksimielisyys kasvaisi huomattavasti. 
Siksi komissio ehdottaakin, että yleiseksi käytännöksi omaksuttaisiin 
enemmistöpäätös. 
Tähän liittyen on tehtävä kaksi lisähuomautusta: 
yksimielisen päätöksentekomenettelyn korvaaminen nykyisillä 
määräenemmistöpäätöksillä ei ole välttämättä ainoa ja lopullinen 
vaihtoehto. Erityisen arkojen kysymysten osalta määräenemmistölle 
voitaisiin esimerkiksi asettaa tavallista korkeammat rajat. 
mikä pätee yhteisön lainsäädäntöön, pätee myös itse unionista tehtyyn 
sopimukseen ja sen muuttamiseen: jos sopimusta voitaisiin jatkossa 
muuttaa vain yksimielisin päätöksin, se olisi vaarassa jähmettyä lopullisesti 
vuoden 1996 kokouksen jättämään muotoon. Tämä olisi esteenä Euroopan 
yhdentymisen jatkokehitykselle. 
Perustamissopimuksissa on nykyään hyvin erilaisia määräyksiä, joista vain osa on 
luonteeltaan todella keskeisiä (johdanto-osa, perusperiaatteet, unionin tavoitteet, 
toimielinten toiminta). Esimerkiksi unionin politiikat eivät sitä ole. Edellä mainitun 
sopimusten kodifioinnin yhteydessä nämä erityyppiset määräykset olisi voitava 
erottaa selvästi toisistaan. 
Komissio katsoo, että vastaisuudessa ainakin muita kuin ns. keskeisiä määräyksiä 
pitäisi voida muuttaa nykyistä joustavammin. 
3. Joustavuuden luominen 
45. Euroopan unionin yleinen kehitys ei saa olla riippuvainen hitaimmista 
jäsenvaltioista. 
Tätä periaatetta on noudatettava etenkin unionin laajentuessa. 
Unionissa on jo pitkään ollut käytössä erilaisia joustavia menettelytapoja: yhteisön 
lainsäädännössä on sekä yksittäistapauksiin liittyviä että yleisiä poikkeuksia, jotka 
periaatteessa ovat rajoitettuja ja väliaikaisia. Joustavuuteen turvaudutaan varmasti 
myös silloin, kun unioniin jälleen liittyy uusia jäsenvaltioita, jotta ne saadaan 
vähitellen toteuttamaan täydellisesti kaikkia unionin yhteisiä politiikkoja. 
Komissio toteaa lisäksi, että tällainen ohjattu joustavuus on jo nyt edistänyt 
unionin syvenemistä, esimerkiksi talous- ja rahaliiton osalta. 
Sitä vastoin komissio torjuu jyrkästi jäsenvaltioiden rusinat pullasta -ajattelutavan 
suhtautumisessa unionin periaatteiden noudattamiseen (mm. pöytäkirja 
sosiaalipolitiikasta). Tällainen Europe à la carte on yhteisen yhdentymishankkeen 
ja sen myötä syntyvien siteiden ja yhteisvastuullisuuden vastainen. 
46. Komissio katsoo kuitenkin, että Euroopan unionin on tuettava erilaisia yhteistyön 
tai vahvistetun yhdentymisen muotoja niiden jäsenvaltioiden välillä, jotka haluavat 
toteuttaa sopimustavoitteet muita nopeammin. Tällaiseen lähestymistapaan pitäisi 
kuitenkin turvautua vasta sitten, kun on todettu jäsenvaltioiden yhteisten keinojen 
sopimustavoitteiden toteuttamiseksi ehtyneen. 
17 
Unionin yhtenäisyyden takaamiseksi edellä kuvatun joustavuuden on kuitenkin 
noudatettava seuraavia periaatteita: 
yhteensopivuus unionin tavoitteiden kanssa 
pitäytyminen unionin toimielinjärjestelmään 
jatkuva liittymismahdollisuus niille valtioille, jotka haluavat ja voivat 
liittyä unioniin 
yhtenäismarkkinoiden ja niihin liittyvien politiikkojen turvaaminen. 
Komission on taattava edellä lueteltujen periaatteiden noudattaminen yhteisöjen 
tuomioistuimen valvonnassa. 
18 
PÄÄTELMÄT 
47. Komissio on siis asettanut hallitustenväliselle konferenssille korkeat tavoitteet. 
Konferenssissa on keskusteltava vakavasti Eurooppaa koskevista asioista ja unionin 
päämääristä, tulevien vuosien suurista haasteista ja kunkin toimijan panoksesta 
Euroopan yhdentymisessä. Keskustelu on aloitettava välittömästi, jotta voidaan 
selkeyttää neuvottelijoiden työtä; keskustelua Euroopasta ei saa lykätä sopimusten 
vahvistamishetkeen. 
Komissio haluaa tässä keskustelussa muistuttaa perustotuuksista. Ensinnäkin siitä 
ilmiselvästä mutta toisinaan syrjään jäävästä tosiseikasta, että Euroopan 
yhdentymisen ilmeisin tulos on rauha, joka vallitsee sen luoman vaurauden 
keskellä. Tätä korvaamatonta perintöä on nyt kehitettävä, niin että siitä saisivat 
nauttia muutkin pitkään jakautuneena olleen Euroopan maat. 
Toinen merkittävä saavutus on yhteisönä toimimisen tuoma hyöty. Tämän 
ainutlaatuisten toimielinten, oikeudenmukaisuuden ja yhteisvastuullisuuden 
perustalle rakentuvan, uutta luovan lähestymistavan ansiosta unioni on voinut 
kehittyä nykyisiin mittasuhteisiinsa. Samalla kun sen arvot on säilytettävä, on 
toimintamenetelmiä muutettava uusien olosuhteiden mukaisiksi: sellaisiksi, että 
niillä voidaan toimia entistä poliittisemmassa unionissa, johon pian kuuluu 
enemmän kuin viisitoista jäsenvaltiota. Tämä on komission ajamien uudistusten 
henki. 
Poliittinen tahto on kaiken perusta. On ehdottoman välttämätöntä hahmottaa 
selkeät tavoitteet ja kehittää tarvittavat välineet. Unionille on luotava keinot 
päämääriensä saavuttamiseksi. Tämä ei johda mihinkään, jos poliittinen tahto 
puuttuu. On myös selvää, ettei työttömyysongelmaa ratkaista kirjaamalla 
perustamissopimuksiin työllisyyttä käsittelevä luku eikä ulkopolitiikkaa luoda 
pelkällä kynänvedolla. Pitäytyminen perustamissopimukseen luo kuitenkin 
velvoitteen toimia yhdessä. 
Tämän tiedostaminen ei merkitse luopumista ratkaisujen etsimisestä. 
Muodostukoon hallitustenvälisestä konferenssista tilaisuus, joka sysää voimavarat 
ja tavoitteet liikkeelle. Viestiköön se Euroopan ja koko maailman kansalaisille 
luottamuksesta ja päättäväisyydestä. Kertokoon se unionin selkeistä tavoitteista ja 
välineistä niiden toteuttamiseksi. Tämän erilaisista osista koostuvan kokonaisuuden 
valmiudesta puolustaa yhteiskuntamalliaan sekä tavoitella kasvun ja kilpailukyvyn 
avulla yhteiskunnallista, jopa sivistyksellistä ihannetta. Euroopan unionista 
kansainvälisen vastuunsa kantajana, jonka ponnistuksissa yhdistyvät sen 
toimielinten ja jäsenvaltioiden parhaat puolet. Euroopan unionista, joka ei suinkaan 
ole itsekkäiden pyrkimysten yhteenliittymä, vaan maanosamme kaikkien 
rikkauksien summa. 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 90 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 01 
Luettelonumero : CB-CO-96-095-FI-C 
ISBN 92-78-01220-3 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg