TSE-testien, kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden vuoksi myönnettäviä valtiontukia koskevat yhteisön suuntaviivat



Virallinen lehti nro C 324 , 24/12/2002 s. 0002 - 0007



TSE-testien, kuolleiden eläinten ja teurasjätteiden vuoksi myönnettäviä valtiontukia koskevat yhteisön suuntaviivat (2002/C 324/02) I JOHDANTO 1. Naudan spongiformiseen enkefalopatiaan eli BSE:hen liittyvän kriisin yhteydessä käyttöön otettu yhteisön lainsäädäntö on muuttanut lihantuotantoalan taloudellisia olosuhteita. Esimerkiksi teuraseläimen osat, jotka aiemmin voitiin kannattavasti jalostaa rehukäyttöön myytäväksi lihaluujauhoksi, ovat nyt usein arvottomia, ja ne joudutaan tämän lisäksi tuhoamaan lisäkustannuksin. Yhteisön voimassa olevassa lainsäädännössä(1) edellytetään erikseen määritellyn riskiaineksen poistamista teurastamoissa. Tiettyjen nautojen pakollinen testaaminen tarttuvan spongiformisen enkefalopatian (TSE) varalta on toinen lisäkustannuksia aiheuttava tekijä. 2. Edellä mainituista syistä monet jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet valtiontukitoimenpiteistä, joilla myönnetään tukea TSE-testien kustannuksiin, kuolleiden eläinten ja erityisesti erikseen määritellyn riskiaineksen sekä lihaluujauhon hävittämiseen. 3. Monet jäsenvaltiot ovat pyytäneet komissiota selvittämään, voidaanko viljelijöille ja teurastamoille teurasjätteiden ja kuolleiden eläinten poistamisesta sekä BSE-testeistä aiheutuneita kustannuksia yhdenmukaistaa. Nykyisen tilanteen, jossa jotkut teurastamot ja viljelijät saavat kyseisiin kustannuksiin valtiontukea ja toiset eivät, väitetään vääristävän kilpailua. Kysymys on ollut esillä myös useissa maatalousneuvoston kokouksissa vuosina 2001 ja 2002. 4. Komissio lähetti kaikille jäsenvaltioille kyselyn vuoden 2001 kesällä ja pyysi lisätietoja teurasjätteiden ja kuolleiden eläinten käsittelykustannuksiin myönnettävästä valtiontuesta. Vastaavanlainen kysely lähetettiin myös BSE-kustannusten osalta. 5. Saatujen tietojen sekä vuodesta 2001 alkaen saatujen valtiontuki-ilmoitusten perusteella komissio esitteli havaintonsa jäsenvaltioille 27 päivänä toukokuuta 2002 pidetyssä kokouksessa. Havainnot esiteltiin myös kotieläintuotannon neuvoa-antavan komitean naudanlihaa käsittelevässä pysyvässä komiteassa 3 päivänä heinäkuuta 2002 ja porsaanlihaa käsittelevässä pysyvässä komiteassa 18 päivänä heinäkuuta 2002. Näihin komiteoihin kuuluu tuottajien, jalostuksen ja kaupan pitämisen alan sekä kuluttajien edustajia. Myös alan järjestöihin on oltu suoraan yhteydessä. 6. Näiden suuntaviivojen luonnos esiteltiin jäsenvaltioille 8 päivänä marraskuuta 2002 pidetyssä kokouksessa. 7. Saatujen tietojen perusteella jäsenvaltioiden noudattamat erilaiset valtiontukipolitiikat viittaavat siihen, että kilpailu uhkaa vakavasti vääristyä. Tämän vuoksi näyttää olevan tarpeen luoda alalle yhdenmukaisemmat säännöt ja ottaa huomioon myös kyseisten toimenpiteiden merkitys ihmisten ja eläinten terveyden sekä ympäristön suojelulle. 8. Alaa ollaan yhdenmukaistamassa yhteisön lainsäädännöllä, jossa alan edellytetään vastaavan kustannuksista, mutta yhdenmukaistaminen on hidasta eikä sitä ilmeisesti saada päätökseen vielä vähään aikaan. 9. Sen vuoksi komissio on päättänyt selventää ja muuttaa TSE-kustannuksia, kuolleita eläimiä ja teurasjätteitä koskevaa valtiontukipolitiikkaansa laatimalla nämä suuntaviivat. 10. Jos eläimistä saatavia sivutuotteita koskevat taloudelliset olosuhteet muuttuvat merkittävästi tulevaisuudessa, komissio tarkastelee näiden suuntaviivojen mukaisia toimintaperiaatteitaan uudelleen. 11. Komissio kannustaa jäsenvaltioita nopeuttamaan siinä määrin kuin mahdollista riittävien valmiuksien järjestämistä eläimistä saatavien sivutuotteiden asianmukaiseksi hävittämiseksi sekä edistämään niiden vaihtoehtoisia käyttömahdollisuuksia koskevaa tutkimusta. II SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT A. Soveltamisala ja yhteisön suuntaviivat maatalousalan valtiontuesta 12. Suuntaviivat koskevat valtiontukea, jota myönnetään TSE-testeistä, kuolleista eläimistä ja teurasjätteistä aiheutuviin kustannuksiin perustamissopimuksen liitteeseen I kuuluvien eläinten ja eläintuotteiden tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen alan toimijoille, siltä osin kuin perustamissopimuksen 87, 88 ja 89 artiklaa sovelletaan kyseisiin tuotteisiin. 13. Näissä suuntaviivoissa eläimen tai eläintuotteen jalostamisella ja kaupan pitämisellä tarkoitetaan tuotteen käsittelyä niin, että se säilyy käsittelyn jälkeen eläintuotteena, esimerkiksi teurastettaessa eläimiä lihaksi. Liitteeseen I kuuluvien tuotteiden jalostaminen muiksi kuin liitteeseen I kuuluviksi tuotteiksi ei näin ollen kuulu näiden suuntaviivojen soveltamisalaan. 14. Nämä suuntaviivat tulevat ensisijaisesti sovellettaviksi maatalousalan valtiontuesta annettuihin yhteisön suuntaviivoihin(2), jäljempänä "maatalouden suuntaviivat", nähden aina, jos käsiteltävänä oleva asia nimenomaisesti kuuluu näiden suuntaviivojen soveltamisalaan. Maatalouden suuntaviivoja sovelletaan edelleen toissijaisesti. B. Määritelmät 15. Näissä suuntaviivoissa tarkoitetaan 16. "TSE- ja BSE-testien kustannuksilla" kaikkia asetuksen (EY) N:o 999/2001 liitteessä X olevan C luvun mukaisesti tehdyistä testeistä aiheutuvia kustannuksia, myös testausvälineiden, näytteenoton sekä näytteiden kuljetuksen, testaamisen, varastoinnin ja tuhoamisen kustannuksia; 17. "kuolleilla eläimillä" eläimiä, jotka lopetettiin (armokuolema ilman lopullista diagnoosia tai diagnoosin jälkeen) tai jotka ovat kuolleet (kuolleina syntyneet sekä syntymättömät eläimet mukaan luettuina) tilalla tai muissa tiloissa tai kuljetuksen aikana, mutta joita ei teurastettu ihmisravinnoksi; 18. "teurasjätteellä" mitä tahansa teurastamossa, leikkaamossa tai lihakaupassa syntyvää jätettä, varsinkin eläimistä saatavia sivutuotteita, jotka kuuluvat muiden kuin ihmisravinnoksi tarkoitettujen eläimistä saatavien sivutuotteiden terveyssäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1774/2002(3) 1, 2 ja 3 luokkaan; 19. "erikseen määritellyllä riskiaineksella" asetuksen (EY) N:o 999/2001 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta päivästä alkaen mainitun asetuksen liitteessä V erikseen määriteltyä riskiainesta ja kyseiseen päivään asti mainitun asetuksen liitteessä XI olevassa A osassa erikseen määriteltyä riskiainesta; 20. "hävittämisellä" hävitettävän tavaran keräämistä, kuljetusta, varastointia, käsittelyä tuhoamista varten, tuhoamista sekä lopullista hävittämistä. III TSE- JA BSE-TESTIEN KUSTANNUKSET A. Johdanto 21. Sen jälkeen kun yli 30 kuukauden ikäisten nautaeläinten pakollinen BSE-testaus otettiin käyttöön, komissio on sallinut valtiontuen myöntämisen enintään 100 prosenttiin asti kyseisten testien kustannuksista. Tämä koskee myös tukea, jota myönnetään kuolleiden eläinten TSE-testaukseen, ja äskettäin käyttöön otettua velvoitetta testata satunnaistesteillä esimerkiksi pieniä märehtijöitä. Monet jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tällaisesta tuesta. Kaikissa ilmoitetuissa ja hyväksytyissä tapauksissa tukijärjestelmien kesto on rajoitettu. Tällaisen valtiontuen sallimisesta tehdyt komission päätökset ovat perustuneet maatalouden suuntaviivojen 11.4 kohtaan (tuki eläin- ja kasvitautien torjuntaan). B. Analyysi 22. Tulevien toimintaperiaatteidensa määrittelemiseksi komissio on ottanut huomioon erityisesti seuraavat näkökohdat: a) Testien tarkoituksena on estää ihmisen terveyden suojelun kannalta erityisen merkittävän TSE-taudin leviäminen. b) Eritasoisten valtiontukien myöntäminen uhkaa vääristää kilpailua ainakin teurasnautojen osalta. Useimmat jäsenvaltiot myöntävät nykyisin kuitenkin jonkinlaista valtiontukea. TSE-testien hinnat vaihtelevat yhä jäsenvaltioiden välillä. Jotta pienennettäisiin ihmisravinnoksi teurastettujen nautojen TSE-testaukseen myönnettävän valtiontuen mahdollisesti aiheuttamaa kilpailun vääristymisen riskiä ja jotta kannustettaisiin edullisten testien kehittämiseksi tehtävää tutkimusta, tuki olisi rajoitettava 40 euroon, mikä on nykyisin arviolta edullisin hinta yhteisössä. c) Jos viljelijät joutuvat maksamaan kuolleiden eläinten testauskustannukset, on olemassa vaara, että jotkut heistä yrittävät välttää tarkastukset hävittämällä ruhoja sääntöjenvastaisesti, mikä vähentää tilastotietojen luotettavuutta ja aiheuttaa terveysriskejä. d) Vähempiarvoisten eläinten, kuten lampaiden ja vuohien, TSE-testien kustannukset saattavat ylittää eläimen arvon. Testien maksattaminen omistajilla saattaa aiheuttaa sen, että eläimiä pidetään kaupan ilman testaamista, mikä sekin heikentää tietojen saatavuutta. e) Riski siitä, että valtiontukien myöntäminen aiheuttaisi kilpailun vääristymistä, näyttäisi olevan kuolleiden ja vähempiarvoisten eläinten osalta pienempi kuin teurasnautojen osalta. C. TSE- ja BSE-testien kustannuksia koskevat tulevat toimintaperiaatteet 23. Jotta edistettäisiin toimenpiteitä eläinten ja ihmisten terveyden suojelemiseksi, komissio on päättänyt hyväksyä edelleen valtiontuet enintään 100 prosenttiin asti TSE-testien kustannuksista maatalouden suuntaviivojen 11.4 kohdan periaatteiden mukaisesti. 24. Ihmisravinnoksi teurastettavien nautaeläinten pakollisten BSE-testien osalta välitön ja välillinen julkinen tuki saa olla 1 päivästä tammikuuta 2003 alkaen kuitenkin yhteensä enintään 40 euroa testiä kohti, yhteisön tuki mukaan luettuna. Testausvelvollisuus voi perustua yhteisön tai jäsenvaltion lainsäädäntöön. Määrä koskee testauksen kokonaiskustannuksia, toisin sanoen testausvälineitä ja näytteenottoa sekä näytteiden kuljetusta, testausta, varastointia ja tuhoamista. Määrää voidaan tulevaisuudessa alentaa, kun testauskustannukset laskevat. 25. TSE-kustannuksiin myönnettävä valtiontuki on maksettava toimijalle, jonka tiloissa testinäytteet otetaan. Jotta helpotettaisiin tällaisen valtiontuen hallintoa, tuen saa kuitenkin maksaa toimijan asemesta laboratorioille, jos voidaan asianmukaisesti osoittaa, että maksettu valtiontuki siirretään kokonaisuudessaan toimijalle. Toimijan, jonka tiloissa testinäytteet otetaan, on alennettava veloittamiaan hintoja välittömästi tai välillisesti saamaansa valtiontukea vastaavalla määrällä. IV KUOLLEET ELÄIMET A. Johdanto 26. Aiemmin komissio ei ole juurikaan saanut ilmoituksia jäsenvaltioiden aikomuksista myöntää valtiontukea kuolleiden eläinten keräämis- ja hävittämiskustannuksiin. Koska ilmoituksia ei ole tullut, komissio ei ole tähän mennessä voinut määritellä selkeästi tällaista tukea koskevia toimintaperiaatteitaan. Viimeksi kuluneiden kuukausien aikana saatujen tietojen perusteella näyttää nyt siltä, että on sekä mahdollista että tarpeen vahvistaa selkeät komission toimintaperiaatteet kyseisen valtiontuen käsittelemiseksi tulevaisuudessa. B. Analyysi 27. Tulevien toimintaperiaatteidensa määrittelemiseksi komissio on ottanut huomioon erityisesti seuraavat näkökohdat: a) Kuolleet eläimet ovat tavanomainen osa elävien eläinten kasvatusta, ja kuuluvat näin ollen tavanomaisiin tuotantokustannuksiin. b) Perustamissopimuksen 174 artiklan 2 kohdassa esitetyn saastuttaja maksaa -periaatteen(4) mukaisesti päävastuu kuolleiden eläinten asianmukaisesta käsittelystä ja sen kustannuksista kuuluu tuottajille. c) Tuen myöntäminen jätteen hävittämiseen saattaa olla vastoin maatalouden alalla sovellettavaa periaatetta, jonka mukaan tukea olisi myönnettävä vain toimintaan, joka ylittää hyvän maatalouskäytännön. Yhteisön lainsäädännössä, joka on osa hyvää maatalouskäytäntöä, edellytetään, että ruhot hävitetään asianmukaisesti. d) Kuolleiden eläinten poistamiskustannukset voivat olla korkeita, erityisesti kun joudutaan poistamaan raskaita eläimiä kuten nautoja tai hevosia syrjäisiltä paikoilta. e) On vaikeaa valvoa sitä, mitä viljelijät tekevät ruhoille. Vaarana on, että ruhot voidaan hävittää sääntöjenvastaisesti, jolloin syntyy vakavia terveysriskejä. f) Jos ruhot kuuluu testata TSE:n varalta, niiden valvomaton hävittäminen testauskustannusten välttämiseksi saattaa aiheuttaa lisähaittaa, kun eläimiä ei testata, vaikka juuri kyseiset eläimet olisi ehkä pitänyt testata luotettavien tilastotietojen saamiseksi TSE:stä. g) Kuolleiden eläinten poistamiseen myönnettävien valtiontukien aiheuttamaa kilpailun vääristymisen riskiä pidetään melko vähäisenä. h) Olisi hyväksyttävä kuolleita eläimiä koskevan valtiontuen myöntäminen vain viljelijöille eikä esimerkiksi teurastamoille, koska niissä voidaan helpommin valvoa sitä, että ruhot poistetaan asianmukaisesti. i) Jotta helpotetaan kuolleiden eläinten poistamiseen ja tuhoamiseen myönnettävää valtiontukea koskevien uusien sääntöjen käyttöönottoa, yhden vuoden pituinen siirtymäkausi näyttää perustellulta. Siirtymäkautena enintään 100 prosentin tuki on sallittua. C. Kuolleita eläimiä koskevat tulevat toimintaperiaatteet 28. Komissio on päättänyt ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi, että jäsenvaltiot saavat myöntää kuolleiden eläinten poistamiseen (keräämiseen ja kuljetukseen) ja tuhoamiseen (varastointi, käsittely tuhoamista varten, tuhoaminen ja lopullinen hävittäminen) valtiontukea enintään 100 prosenttia kustannuksista 31 päivään joulukuuta 2003 asti. Vaihtoehtoisesti saa myöntää vastaavan määrän tukea viljelijöiden kuolleiden eläinten poistamis- ja tuhoamiskustannusten kattamiseksi maksamiin vakuutusmaksuihin, jos 32, 33 ja 34 kohdan periaatteita noudatetaan. 29. Jäsenvaltiot saavat myöntää 1 päivästä tammikuuta 2004 alkaen hävitettäviksi kuuluvien kuolleiden eläinten poistamiseen valtiontukea enintään 100 prosenttia kustannuksista ja kyseisten ruhojen tuhoamiseen enintään 75 prosenttia kustannuksista. Vaihtoehtoisesti saa myöntää vastaavan määrän tukea viljelijöiden kuolleiden eläinten poistamis- ja tuhoamiskustannusten kattamiseksi maksamiin vakuutusmaksuihin, jos 32, 33 ja 34 kohdan periaatteita noudatetaan. 30. Jäsenvaltiot saavat vaihtoehtoisesti myöntää ruhojen poistamiseen ja tuhoamiseen valtiontukea enintään 100 prosenttiin asti kustannuksista, jos tuki rahoitetaan kyseisten ruhojen tuhoamisen rahoittamiseen tarkoitetuilla maksuilla tai pakollisilla rahoitusosuuksilla, edellyttäen että kyseiset maksut tai rahoitusosuudet rajoittuvat liha-alaan ja ne peritään suoraan siltä. 31. Jäsenvaltiot saavat myöntää kuolleiden eläinten poistamiseen ja hävittämiseen 100-prosenttista valtiontukea, jos kyseisiä kuolleita eläimiä koskee TSE-testauspakko. 32. Tällaisen valtiontuen hyväksyminen edellyttää kaikissa tapauksissa yhdenmukaista ohjelmaa, jolla valvotaan ja varmistetaan kaikkien jäsenvaltiossa kuolleiden eläinten turvallinen hävittäminen. Kuolleista eläimistä maksettavaa valtiontukea saa myöntää ainoastaan viljelijöille. Tukea ei saa myöntää toimijoille, jotka valmistavat tuotteita tällaisista eläimistä eikä kaupan pitämisen alan toimijoille. 33. Jotta kuitenkin helpotettaisiin tällaisen valtiontuen hallintoa, tuen saa maksaa tuotantoketjussa viljelijän jälkeen olevalle, kuolleiden eläinten poistamiseen ja/tai tuhoamiseen liittyviä palveluja tarjoavalle taloudelliselle toimijalle, jos voidaan asianmukaisesti osoittaa, että maksettu valtiontuki siirretään kokonaisuudessaan viljelijälle. 34. Jollei voida osoittaa, että tietyn palvelun luonteen tai sen tarjoamista koskevan säännöksen vuoksi on olemassa vain yksi mahdollinen palvelun tarjoaja, ja jos viljelijä ei voi vapaasti valita tällaisten palvelujen tarjoajaa, kyseinen palveluntarjoaja on valittava ja sen palkkio maksettava markkinaperiaatteiden mukaisesti ja syrjimättä, ja tarvittaessa on käytettävä yhteisön lainsäädännön mukaisia tarjouskilpailumenettelyjä ja joka tapauksessa huolehdittava riittävästä tiedottamisesta, jotta kyseiset palvelumarkkinat ovat avoinna kilpailulle ja jotta voidaan varmistaa julkisia hankintoja koskevien sääntöjen puolueeton soveltaminen. 35. Jos kuolleet eläimet liittyvät välittömästi suojelutoimenpiteisiin, esimerkiksi jos uhanalaisten tai suojeltujen haaskalintujen ruokinta kuolleilla eläimillä on sallittua yhteisön sääntöjen mukaisesti, jäsenvaltioiden on annettava tarvittavat säännökset sen varmistamiseksi, että suojelua koskevat tavoitteet voidaan yhä saavuttaa. 36. Komissio vahvistaa selkeyden vuoksi, että jos eläimet lopetetaan eläintaudin vuoksi viranomaisten määräyksestä, viljelijälle myönnettävää korvausta tarkastellaan ja se hyväksytään maatalouden suuntaviivojen 11.4 kohdan mukaisesti, jos asianomaiset edellytykset täyttyvät. TSE:n osalta asetuksen (EY) N:o 999/2001 13 artiklan 4 kohdassa täsmennetään, että "omistajille on viipymättä korvattava menetykset 12 artiklan 2 kohdan ja tämän artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan nojalla lopetetuista eläimistä tai tuhotuista eläinperäisistä tuotteista aiheutuneet menetykset". V TEURASJÄTE A. Analyysi 37. Tulevien toimintaperiaatteidensa määrittelemiseksi komissio on ottanut huomioon erityisesti seuraavat näkökohdat: a) Teurasjätteen poistaminen ja tuhoaminen on merkittävä kustannustekijä teurastamoille ja leikkaamoille (ja niiden asiakkaille, jos niitä veloitetaan siitä). b) Saastuttaja maksaa -periaatteen mukaan päävastuu jätteen asianmukaisesta poistamisesta ja sen kustannuksista kuuluu tuottajille. c) Valtiontuen myöntäminen siihen voi aiheuttaa vakavaa kilpailun vääristymistä. d) Valvonta näyttäisi normaalisti varmistavan sen, että teurasjäte käsitellään asianmukaisesti. e) Jäsenvaltiot ovat laajalti yhtä mieltä siitä, että teurasjätteen poistamiskustannukset kuuluvat niistä vastuussa olevien toimijoiden maksettaviksi. f) Sen vuoksi näyttää aiheelliselta jättää teurasjätteen hävittämis- kustannukset tai muut teurastamoiden toimintakustannukset selkeästi valtiontuen ulkopuolelle. g) Komissio on sallinut valtiontuen myöntämisen erikseen määritellyn riskiaineksen sekä siitä valmistettavan lihaluujauhon ja rehun hävittämiskustannuksiin enintään 100 prosenttiin asti lähes kahden vuoden ajan, jolloin alalla on voitu laskea kustannukset ja siirtää ne asteittain hintoihin. h) Ennen näiden suuntaviivojen soveltamisen alkamispäivää tuotetulle erikseen määritellylle riskiainekselle ja lihaluujauholle olisi vahvistettava erityisratkaisu, koska niitä ei ole voitu tähän mennessä hävittää tilojen ja laitteiden puuttumisen vuoksi. i) Erikseen määritellyn riskiaineksen turvallisen ja asianmukaisen varastoinnin (mutta ei tuhoamisen) kustannuksiin myönnettävä tuki näyttää hyväksyttävältä siihen asti, kunnes on käytettävissä riittävästi tuhoamiskapasiteettia. B. Teurasjätettä koskevat tulevat toimintaperiaatteet 38. Näiden suuntaviivojen soveltamisalalla komissio ei salli valtiontuen myöntämistä näiden suuntaviivojen soveltamisen alkamispäivän jälkeen tuotetun teurasjätteen hävittämiskustannuksiin. 39. Komissio sallii poikkeuksellisesti, ja jotta liha-ala voi asteittain sisällyttää toimintaansa TSE-lainsäädännön käyttöönotosta aiheutuvat korkeammat kustannukset, valtiontuen myöntämisen 50 prosenttiin asti vuonna 2003 tuotetun erikseen määritellyn riskiaineksen ja lihaluujauhon, jolla ei ole enää kaupallista käyttöä, turvallisesta hävittämisestä aiheutuneista kustannuksista. 40. Komissio sallii samasta syystä valtiontuen myöntämisen enintään 100 prosenttiin asti ennen näiden suuntaviivojen soveltamisen alkamispäivää tuotetun erikseen määritellyn riskiaineksen ja lihaluujauhon, jolla ei ole enää kaupallista käyttöä, hävittämiskustannuksista. 41. Tällaisen aineksen vaarallisesta varastoinnista aiheutuvien riskien vähentämiseksi komissio sallii lisäksi vuoden 2004 loppuun asti valtiontuen myöntämisen enintään 100 prosenttiin asti kustannuksista, jotka aiheutuvat turvallista hävittämistä odottavan erikseen määritellyn riskiaineksen ja lihaluujauhon vaarattomasta ja asianmukaisesta varastoinnista. Komissio tarkastelee vuoden 2004 puoliväliin mennessä, onko tätä toimenpidettä jatkettava. 42. Komissio vahvistaa selkeyden vuoksi, että teurasjätteiden hävittämiseen liittyviin investointeihin myönnettävää valtiontukea tarkastellaan investointi- tukeen sovellettavien asianomaisten sääntöjen mukaisesti, esimerkiksi maatalouden suuntaviivojen 4 kohdan mukaisesti. Asetuksen (EY) N:o 999/2001 13 artiklan 4 kohdassa täsmennetään TSE:n osalta, että "omistajille on viipymättä korvattava menetykset 12 artiklan 2 kohdan ja tämän artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan nojalla lopetetuista eläimistä tai tuhotuista eläinperäisistä tuotteista aiheutuneet menetykset". VI SÄÄNTÖJENVASTAINEN VALTIONTUKI A. Johdanto 43. On myös tarkoituksenmukaista selventää kanta valtiontukeen, jota on saatettu aiemmin myöntää sääntöjenvastaisesti näissä suuntaviivoissa tarkoitettujen TSE- ja BSE-testien kustannuksiin tai kuolleiden eläinten ja teurasjätteen hävittämiseen. 44. Asetuksen (EY) N:o 659/1999(5) 1 artiklan f kohdassa tarkoitettu sääntöjenvastainen tuki arvioidaan tuen myöntämishetkellä voimassa olleiden sääntöjen ja suuntaviivojen mukaisesti, jollei näiden suuntaviivojen 45, 46 ja 47 kohdasta muuta johdu. B. TSE- ja BSE-testit 45. Komissio arvioi ennen näiden suuntaviivojen soveltamisen alkamispäivää TSE- ja BSE-testien kustannuksiin sääntöjenvastaisesti myönnetyn valtiontuen soveltuvuutta maatalouden suuntaviivojen 11.4 kohdan sekä vuodesta 2001 soveltamansa käytännön mukaisesti, jolloin komissio hyväksyy tällaisen tuen 100 prosenttiin asti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön lainsäädännön muiden säännösten noudattamista. C. Kuolleet eläimet 46. Komissio ei ole toistaiseksi selkeästi määritellyt kuolleista eläimistä myönnettävään valtiontukeen soveltamiaan toimintaperiaatteita. Tämä koskee erityisesti sitä, miten suhtautua tautien torjuntaa koskeviin, valtiontuen 100 prosenttiin asti salliviin sääntöihin, joista määrätään maatalouden suuntaviivojen 11.4 kohdassa, ja toisaalta saastuttaja maksaa -periaatteeseen ja sääntöihin, jotka koskevat jätteenkäsittelyyn myönnettävää tukea. Näin ollen komissio hyväksyy ennen näiden suuntaviivojen soveltamisen alkamispäivää eläinten tuotannon, jalostuksen ja kaupan pitämisen tasolla sääntöjenvastaisesti myönnetyn valtiontuen 100 prosenttiin asti kuolleiden eläinten poistamis- ja tuhoamiskustannuksista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön lainsäädännön muiden säännösten noudattamista. D. Teurasjäte 47. Komissio on tehnyt vuoden 2001 tammikuusta alkaen yksittäisiä päätöksiä teurasjätteelle myönnettävän valtiontuen osalta ja sallinut valtiontuen enintään 100 prosenttiin asti erikseen määritellyn riskiaineksen, lihaluujauhon ja tällaisia tuotteita sisältävän rehun hävittämiskustannuksista, kun tällaiset ainekset ja rehu on ollut hävitettävä uuden TSE:tä koskevan yhteisön lainsäädännön vuoksi. Nämä päätökset perustuivat erityisesti maatalouden suuntaviivojen 11.4 kohtaan, ja niissä otettiin huomioon tukien lyhytkestoisuus ja tarve noudattaa saastuttaja maksaa -periaatetta pitkällä aikavälillä. Komissio on hyväksynyt poikkeuksellisesti tällaisen valtiontuen myöntämisen myös muille kuin elävien eläinten tuotantoalan toimijoille, kuten teurastamoille. Komissio soveltaa samoja periaatteita ennen vuoden 2002 päättymistä sääntöjenvastaisesti myönnettyyn tukeen, jonka tarkoituksena on korvata uudesta TSE:hen liittyvästä yhteisön lainsäädännöstä johtuvat vastaavat kustannukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta yhteisön lainsäädännön muiden säännösten noudattamista. VII OIKEUSPERUSTA 48. Perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvalle valtiontuelle, joka täyttää näissä suuntaviivoissa määritellyt edellytykset, voidaan myöntää perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdassa määrätty poikkeus, koska se edistää maatalousalan kehitystä eikä muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Komissio katsoo, että nämä tuet edistävät erityisesti ihmisten ja eläinten terveyden sekä ympäristön suojelua. VIII ILMOITTAMINEN JA KERTOMUKSET 49. Ilmoitukset ja vuosikertomukset on toimitettava maatalouden suuntaviivojen 23 kohdan sääntöjen mukaisesti. IX SOVELTAMINEN JA EHDOTUKSET AIHEELLISIKSI TOIMENPITEIKSI A. Soveltaminen 50. Komissio soveltaa näitä suuntaviivoja uusiin valtiontukiin, jäsenvaltioiden toimittamat vireillä olevat ilmoitukset mukaan luettuina, 1 päivästä tammikuuta 2003 alkaen. B. Ehdotukset aiheellisiksi toimenpiteiksi 51. Komissio ehdottaa perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan mukaisesti, että jäsenvaltiot muuttavat voimassa olevat valtiontukijärjestelmänsä näiden suuntaviivojen mukaisiksi 31 päivään joulukuuta 2003 mennessä. 52. Jäsenvaltioita kehotetaan vahvistamaan kirjallisesti 31 päivään maaliskuuta 2003 mennessä, että ne hyväksyvät nämä ehdotukset aiheellisiksi toimenpiteiksi. 53. Jos jäsenvaltio ei ole vahvistanut hyväksyntäänsä kirjallisesti ennen kyseistä päivämäärää, komissio soveltaa asetuksen (EY) N:o 659/1999 19 artiklan 2 kohtaa ja aloittaa tarvittaessa kyseisessä säännöksessä tarkoitetun menettelyn. C. Päättyminen 54. Näitä suuntaviivoja sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2013 asti. Komissio voi muuttaa niitä ennen kyseistä päivämäärää jäsenvaltioita kuultuaan, jos kyseessä ovat merkittävät kilpailupolitiikkaan tai maataloutta sekä ihmisten ja eläinten terveyttä koskeviin toimintaperiaatteisiin liittyvät näkökohdat tai ottaakseen huomioon muut yhteisön toimintaperiaatteet tai kansainväliset sitoumukset. (1) Ks. erityisesti tiettyjen tarttuvien spongiformisten enkefalopatioiden ehkäisyä, valvontaa ja hävittämistä koskevista säännöistä 22 päivänä toukokuuta 2001 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 999/2001 (EYVL L 147, 31.5.2001, s. 1), asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1494/2002 (EYVL L 225, 22.8.2002, s. 3). (2) Oikaistu toisinto EYVL C 232, 12.8.2000, s. 17. (3) EYVL L 273, 10.10.2002, s. 1. (4) Valtiontuen osalta katso erityisesti maatalouden suuntaviivojen 5 kohta sekä yhteisön suuntaviivat valtiontuesta ympäristönsuojelulle (EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3). (5) Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 659/1999 (EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1).