Erityiskertomus nro 9/2010 ”Käytetäänkö kotitalouksien vesihuoltoon kohdennetut EU:n rakennetoimimenot parhaalla mahdollisella tavalla?”





SANASTO Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) : Rahoitusväline, jonka tarkoituksena on lisätä EU:n alueiden taloudellista ja sosiaalista koheesiota. EAKR:n toimenpiteitä toteutetaan lähinnä lukuisia hankkeita käsittävien toimenpideohjelmien muodossa. Henkeä kohden laskettu kulutus : Alueen tai kunnan kotitalouksien ja teollisuuden normaaliin toimintaan tarvittavan veden määrä litroina päivää ja henkilöä kohden. Hydrologisissa suunnitteluasiakirjoissa määritetään henkeä kohden laskettu kulutus paikallisen asutuksen ominaisuuksien ja teollisen kehityksen pohjalta. Hm3 : Hehtokuutiometri eli 1 miljoonaa kuutiometriä. Jakeluverkosto : Kaikki toimet ja infrastruktuurit, jotka mahdollistavat vedenjakelun kotitalouksille ja muille käyttäjille kuntien säiliöistä tai paikallisista säiliöistä. Koheesiorahasto : Rahoitusväline, jonka tarkoituksena on lisätä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta rahoittamalla ympäristö- ja liikennealan hankkeita jäsenvaltioissa, joissa henkeä kohden laskettu BKTL jää alle 90 prosenttiin EU:n keskiarvosta. Kohtuullisuuden periaate : Periaate, jonka mukaan väestön edellytykset maksaa vedestä on otettava huomioon, kun vedelle asetetaan hinta, jonka on tarkoitus kattaa palvelujen kustannukset. Kohtuullisuutta voidaan mitata arvioimalla kotitalouksilta vesihuoltoon kuluvan summan ja niiden käytettävissä olevien tulojen välistä suhdetta. Kustannus-hyötyanalyysi : Menetelmä, jossa toimenpiteiden kaikkia kustannuksia ja hyötyjä vertaamalla määritellään, ovatko hyödyt kustannuksia suuremmat, ja jos ovat, niin missä suhteessa. Kustannusten kattamisen periaate : Periaate, jonka mukaan tulojen täytyy kattaa tietyn tuotteen tai palvelun kustannukset. Vesihuollon alalla jäsenvaltioiden on toteutettava vedenhinnoittelupolitiikkaa, jossa on pyrittävä kaikkien kustannusten kattamiseen vesivarojen tehokasta käyttöä edistävien kannustimien tarjoamiseksi (ks. yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, 9 artikla (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1)). Laskuttamaton vesi : Vedenotossa otetun vesimäärän ja laskutetun kulutuksen välinen erotus, jota kutsutaan myös hävikkivedeksi. Siihen sisältyvät vuodot, laiton kulutus, mittausepätarkkuudet ja vesipalvelujen maksuton käyttö. Vuotoja voidaan vain arvioida, kun taas laskuttamaton vesi on mitattavissa oleva muuttuja, josta on saatavilla tietoja lähes kaikissa vesihuoltojärjestelmissä. Tässä kertomuksessa termiä käytetään vesijärjestelmäverkoston tuoton indikaattorina. Ohjelmakausi : Monivuotinen kehys, jonka puitteissa rakennerahaston ja koheesiorahaston menot suunnitellaan ja pannaan täytäntöön. Patoallas : Tekojärvi, joka on saatu aikaan rakentamalla pato jokeen tai virtaan. Rakennetoimet : Tässä kertomuksessa rakennetoimilla tarkoitetaan Euroopan aluekehitysrahaston ja koheesiorahaston toimenpiteitä. Tavoitevuosi : Tulevaisuuteen sijoittuva vuosi, jolloin vallitsevaa kysyntää koskevien arvioiden pohjalta suunnitellaan vesihuoltoon tehtäviä investointeja. Tehokkuus : Käytettyjen resurssien ja saavutettujen tulosten välinen mitattu suhde. Tässä kertomuksessa tehokkuudella tarkoitetaan investointikustannusten sekä esimerkiksi toimitetun vesimäärän kasvun tai veden laadun paranemisen välistä suhdetta. Toimenpideohjelma : Komission hyväksymä asiakirja, joka laaditaan johdonmukaisten painopistealueiden muotoon. Painopistealueet sisältävät monivuotisia toimenpiteitä. Vaikuttavuus : Asetettujen tavoitteiden ja saavutettujen tulosten välinen mitattu suhde Vesijohto : Halkaisijaltaan eri kokoisia ja eri materiaaleista valmistettuja putkia, joita käytetään veden siirtämiseen yleisessä vesihuoltojärjestelmässä. Vesikanava : Betonista tai muusta materiaalista valmistettu avoin tai suljettu vesitie. Tässä kertomuksessa termillä tarkoitetaan vain vesiteitä, joita pitkin vettä siirretään sekakäyttöä, kastelua ja kotitalouksien vedenjakelua varten. Vesimaksu : Hinta, jonka palveluntarjoajat veloittavat käyttäjiltä vedestä. Vesimaksut vaihtelevat käyttäjäryhmäkohtaisesti (kotitaloudet, teollisuus ja maatalous). Vesimaksut veloitetaan yleensä jätevesimaksujen yhteydessä. Vesisäiliö : Betonista tai muusta materiaalista valmistettu säiliö, jossa säilytetään vettä. Yleinen vesihuoltojärjestelmä : Koko infrastruktuuri, joka mahdollistaa vedenjakelun kuntien säiliöihin tai paikallisiin säiliöihin, mukaan luettuna vedenotto, tuotanto, raakaveden siirtäminen pitkiä matkoja sekä veden käsittely ja siirtäminen säiliöihin. Vettä jaetaan käyttäjille jakeluverkoston kautta. TIIVISTELMÄ I. Vesi on yksi sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen tärkeimmistä resursseista. Vedenjakelu kotitalouksille on ihmisten terveyden ja hyvinvoinnin kannalta välttämätöntä. II. Vesihuoltoon tehtävillä investoinneilla vastataan eri tarpeisiin. Niillä esimerkiksi lisätään veden saatavuutta kysynnän kasvaessa ja parannetaan verkoston maantieteellistä kattavuutta, jakeluveden laatua, vesihuoltojärjestelmien tehokkuutta ja palvelun laatua. III. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa keskityttiin infrastruktuureihin, jotka on tarkoitettu yksinomaan kotitalouksien vedenjakeluun ja jotka ovat saaneet osarahoitusta koheesiorahastosta ja EAKR:sta ja jotka valmistuivat ohjelmakaudella 2000–2006 Espanjassa, Kreikassa, Portugalissa ja Italiassa. Nämä maat ovat tällä alalla suurimpia tuensaajia. Tarkastushavainnot perustuvat 29 hankkeen suoraan tarkastukseen (11 hanketta oli komission hyväksymiä ja 18:n hyväksyjinä olivat jäsenvaltioiden hallintoviranomaiset) sekä komission ja jäsenvaltioiden käyttämien EU:n varojen hallinta- ja seurantajärjestelmien tutkintaan. IV. Tarkastuksen ensisijaisena tavoitteena oli arvioida, onko vesihuoltoon tarkoitettuja EU:n varoja käytetty parhaalla mahdollisella tavalla. Tarkastuksessa tutkittiin, oliko - asianomaisten alueiden tarpeisiin pyritty vastaamaan sopivimmilla ratkaisuilla. - osarahoitusta saaneilla hankkeilla onnistuttu parantamaan vesihuoltoa. - tavoitteet saavutettu siten, että EU:n talousarvioon aiheutuvat kustannukset jäävät mahdollisimman pieniksi. V. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että vaikka rakennetoimimenot ovat auttaneet parantamaan kotitalouksien vesihuoltoa, parempia tuloksia olisi voitu saavuttaa alhaisemmin kustannuksin. Tämä liittyy erityisesti seuraaviin seikkoihin: - Tulevaa vedentarvetta koskevissa ennusteissa ei otettu huomioon veden kysynnän laskusuuntauksia eikä kaikkia jo käytettävissä olevia resursseja. Lisäksi ennusteissa keskityttiin uusien lähteiden hyödyntämiseen tarkastelematta vaihtoehtoisia ratkaisuja, kuten vesihävikin pienentämistä ja muiden läheisten vesivarojen käyttöä. Komission ja jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten suorittama arviointi tuotti niukalti lisäarvoa. - Saatavissa olevan veden määrän lisäämisen sekä julkisen verkon kattavuuden, veden laadun, verkon tuoton ja palvelun jatkuvuuden parantamisen alalla on saatu aikaan merkittäviä parannuksia. Jotkin hankkeet eivät kuitenkaan olleet käynnissä, koska täydentävä infrastruktuuri puuttui. Tulosten seurannan laatu vaihteli, sillä tapauksissa, joissa tukipäätöksissä oli asetettu ehtoja, niiden noudattamiseen ei aina kiinnitetty riittävästi huomiota. - Kaikissa hankkeissa tapahtui viivästyksiä ja kustannusten nousua. Kun hankkeiden tehokkuutta mitattiin kahdella päämuuttujalla (kapasiteetin käyttöaste ja laskuttamaton vesi), useiden hankkeiden havaittiin toimivan vajaateholla. Tuen määritysprosessissa havaittiin huomattavia puutteita, eivätkä komissio ja jäsenvaltioiden hallintoviranomaiset kiinnittäneet riittävästi huomiota hankkeiden kykyyn tuottaa tuloja. VI. Tilintarkastustuomioistuin suosittelee seuraavaa: - Jäsenvaltioiden pitäisi parantaa tulevia tarpeita koskevia ennakkoanalyysejaan ja ennusteitaan käyttämällä tuoreita ja täsmällisiä tietoja, parantaa kaikkien käytettävissä olevien vesivarojen inventointia ja kiinnittää enemmän huomiota tarjontaa koskeviin vaihtoehtoisiin ratkaisuihin (kuten vesihävikin pienentämiseen tähtäävät toimenpiteet) ja vedenlaadun suojelutoimenpiteisiin. - Komission pitäisi kannustaa jäsenvaltioita tehokkaaseen vesivarojen hallintaan ja ottaa sen vaikutukset huomioon osarahoitettavien vesihuoltoinfrastruktuurien suunnittelussa. - Jäsenvaltioiden pitäisi varmistaa suunnitteluvaiheesta asti, että hankkeiden käynnistämiseen tarvittava täydentävä infrastruktuuri saadaan ajoissa käyttöön. Käyttöön pitäisi ottaa myös parempia välineitä tulosten seuraamista ja ehtojen noudattamisen valvontaa varten. - Jäsenvaltioiden pitäisi kiinnittää suunnitteluvaiheessa enemmän huomiota tekijöihin, jotka aiheuttavat usein viivästyksiä. Parannettujen ennakkoanalyysien tulokset pitäisi ottaa huomioon uuden infrastruktuurin suunnittelussa. - Komission ja jäsenvaltioiden pitäisi parantaa kustannus-hyötyanalyysien ja rahoitusvajearvioiden laatua ja kiinnittää asianmukaista huomiota hankkeiden kykyyn tuottaa tuloja. JOHDANTO VESIHUOLTO EU:SSA 1. Vesi on ihmisen terveydelle välttämätöntä ja yksi sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen tärkeimmistä resursseista. Kehitys edellyttää ehdottomasti sitä, että kotitaloudet saavat käyttöönsä riittävästi puhdasta vettä. 2. EU:ssa on jäsenvaltioiden välillä ja saman valtion eri alueiden välillä huomattavia eroja siinä, miten suuren osan väestöstä yleinen vesihuoltojärjestelmä kattaa ja miten paljon vettä kuluu asukasta kohden. Myös vesiverkostojen tehokkuudessa, veden hinnassa ja siinä, miten suuri osa kotitalouksien kokonaistuloista kuluu vesihuoltoon, on huomattavia eroja (ks. taulukko 1). TAULUKKO 1 KOTITALOUKSIEN VESIHUOLLON PÄÄPIIRTEET EU:SSA – JÄSENVALTIOIDEN KESKIARVOT1 [1] | Vähintään | Enintään | Kattavuus väestöstä (prosentteina koko väestöstä) | 70 | 100 | Henkeä kohden laskettu kulutus (litraa/asukas/päivä) | 70 | 270 | Laskuttamaton vesi (prosentteina kaikesta otetusta vedestä) | 7 | 55 | Veden hinta (euroa/m3) | 0 | 2,1 | Vesihuollon kustannusten osuus kotitalouksien kokonaistuloista (prosentteina) | 0 | 2,5 | 3. Perussopimusten mukaan luonnonvarojen harkittu ja järkevä käyttö lukeutuu ympäristöpolitiikan tavoitteisiin. Vesialaa koskeva keskeinen säädös on vesipuitedirektiivi, jonka tavoitteena on taata vesien suojelu ja veden kestävä käyttö. Direktiivi tuli voimaan vuonna 2000 ja se oli saatettava osaksi kansallista lainsäädäntöä joulukuuhun 2003 mennessä. Direktiivin avulla perustettiin veden laatuun sovellettavat luokittelujärjestelmät ja edellytettiin seurantaverkon perustamista vuoteen 2006 mennessä, vesipiirien hoitosuunnitelmien julkaisemista vuonna 2009 sekä ympäristötavoitteiden saavuttamista pääsääntöisesti vuoteen 2015 mennessä. Direktiivissä vaadittiin myös jäsenvaltioita soveltamaan sellaista veden hinnoittelupolitiikkaa, joka tarjoaa kannustimet vesivarojen tehokkaaseen käyttöön siten, että eri käyttäjäryhmät osallistuvat riittävästi tämän tavoitteen saavuttamiseen (kustannusten kattamisen periaate). Tämä velvoite oli määrä täyttää vuoteen 2010 mennessä [2]. 4. Juomaveden laadusta annetulla neuvoston direktiivillä on lisäksi tarkoitus suojella ihmisten terveyttä esimerkiksi asettamalla tietyille mikrobiologisille, kemiallisille ja aistinvaraisille muuttujille enimmäisarvot [3]. VESIHUOLTOINFRASTRUKTUURIN OSARAHOITUS EU:N RAKENNETOIMIEN AVULLA 5. Vesihuoltojärjestelmiin investoidaan yhden tai useamman erityistarpeen perusteella. Kyseessä voi olla tarve a) parantaa veden saatavuutta joko väestön kasvun tai talouskasvun vuoksi b) laajentaa verkostoa maantieteellisesti kattamaan väestönosat, jotka eivät ole aiemmin kuuluneet julkisten vesipalvelujen piiriin c) parantaa jakeluveden laatua ottamalla käyttöön uusia vesivaroja tai käsittelemällä käytettävissä olevista lähteistä saatavaa vettä, esimerkiksi kun teollisuus tai maatalous on saastuttanut olemassa olevat lähteet d) tehostaa vesihuoltojärjestelmiä vesihävikin pienentämiseksi tai uusimalla vanhentunutta kalustoa e) parantaa palvelun laatua pienentämällä rajoitusten ja katkosten määrää ja lyhentämällä niiden kestoa. 6. Vesihuoltojärjestelmien rakennuskustannuksiin voidaan myöntää tukea koheesiopolitiikan nojalla Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) ja koheesiorahastosta. Tuen osuus voi olla 25–85 prosenttia tukikelpoisista menoista [4]. 7. Ohjelmakaudella 2000–2006 EU myönsi 4,05 miljardia euroa [5] taloudellista tukea yksinomaan kotitalouksien vesihuoltoon keskittyviin, edellä mainituista rahastoista osarahoitettuihin hankkeisiin. Tästä summasta neljän jäsenvaltion – Espanjan, Kreikan, Portugalin ja Italian – osuus oli 89,4 prosenttia eli 3,62 miljardia euroa. Alan menot pysyvät todennäköisesti suurina myös ohjelmakaudella 2007–2013: arvioiden mukaan 15 jäsenvaltion, jotka voivat saada tukea koheesiorahastosta, on investoitava vesihuoltoon edelleen noin 25 miljardia euroa [6]. 8. Komissio ja jäsenvaltiot toteuttavat osarahoitetut hankkeet yhteistyössä. Komissio kantaa viime kädessä vastuun talousarvion toteuttamisesta [7]. Komission ja jäsenvaltioiden roolit riippuvat taloudellista tukea maksavasta rahastosta ja hankekustannusten määrästä: a) Koheesiorahaston hankkeiden ja EAKR:n suurhankkeiden tapauksessa [8] komissio tarkastelee osarahoitettavien hankkeiden laatua selvittääkseen, ovatko ne sovellettavien EU:n direktiivien ja rahaston tavoitteiden mukaisia. Komissio tutkii niin ikään, millaiset edellytykset hankkeilla on saavuttaa aluekehitykseen liittyviä tuloksia ja minkä verran ne tarvitsevat EU:n taloudellista tukea. Komissio tekee osarahoituksen myöntämisestä päätöksen, jossa hankkeelle vahvistetaan tukiosuus ja sen maksamisen ehdot. Koheesiorahaston hankkeiden tapauksessa komissiolle on laadittava loppuraportti, joka sisältää kuvauksen tehdystä työstä ja alustavan arvion ennakoitujen tulosten saavuttamisesta [9]. EAKR:n suurhankkeiden tapauksessa erityistä loppuraporttia ei vaadita. b) Muissa EAKR:n hankkeissa komissio ainoastaan arvioi ja hyväksyy toimenpideohjelmat, joihin hankkeet kuuluvat ja joiden yleisiä tavoitteita niiden pitäisi edistää. Jäsenvaltioiden hallintoviranomaiset vastaavat tukihakemusten arvioinnista, päättävät tuen määrästä ja seuraavat hankkeiden täytäntöönpanoa. 9. Komissio antaa jokaiselle ohjelmakaudelle ohjeita rahastojen käytöstä. Ohjelmakautta 2000–2006 varten vuonna 1999 laadituissa ohjeissa asetettiin ensisijaiseksi tavoitteeksi tukea sovellettavissa EU:n direktiiveissä vahvistettujen ympäristövaatimusten noudattamista. Ohjeiden mukaan vesialan hankkeissa "pitäisi noudattaa vesihuoltoa koskevasta kehysdirektiivistä tehdyn ehdotuksen periaatteita" ja lisäksi "olisi kiinnitettävä enemmän huomiota nykyisen infrastruktuurin tehokkuuden parantamiseen tappioiden (vuotojen) rajoittamiseksi" [10]. Koheesiorahastoa koskevissa ohjeissa todettiin lisäksi, että kaikkien vesihuoltoon tehtävien investointien osalta pitäisi laatia konkreettinen toimintasuunnitelma jakelujärjestelmästä häviävän veden määrän laskemiseksi optimaaliseen prosenttiosuuteen järjestelmän tehokkuuden varmistamista silmällä pitäen [11]. 10. Osarahoitettuja infrastruktuureja on monenlaisia. Liitteessä I ("Vesihuoltojärjestelmät") kuvataan vesijärjestelmien eri osat vedenotosta (yleiset vesihuoltojärjestelmät) loppukäyttäjille tapahtuvaan jakeluun (jakeluverkosto), ja laatikossa 1 annetaan muutamia esimerkkejä osarahoitusta saaneista hankkeista. Vesihuoltojärjestelmien tavallisimpiin osiin kuuluvat padot, suolanpoistolaitokset, vedenkäsittelylaitokset, vesijohdot, pumppaamot, patoaltaat, vesisäiliöt, jakeluverkostot sekä vuotojen ja vikojen etävalvonta- ja havaintojärjestelmät. LAATIKKO 1 ESIMERKKEJÄ EU:N OSARAHOITTAMISTA HANKKEISTA Erään hankkeen tavoitteena oli laajentaa yleinen vedenjakeluverkosto kattamaan maaseutualueiden asukkaat, jotka käyttivät yksityisiä ja hajanaisia lähteitä. Hanke käsitti 11 vesisäiliötä, 32,6 kilometriä putkia, joilla uusi verkosto liitettiin yleiseen vesihuoltojärjestelmään, 10 pumppaamoa ja noin 87 kilometriä putkia uutta jakeluverkostoa varten. EU:n tukeen oikeutetut hankekustannukset olivat 4,28 miljoonaa euroa, ja EAKR:sta maksettiin osarahoitusta 3,21 miljoonaa euroa. Erään hankekokonaisuuden tavoitteena oli luoda uusia vesilähteitä ja parantaa yleisen vesihuoltojärjestelmän vedenkäsittelyä. Hankkeet kattoivat 11000 neliökilometrin alueen ja 2,5 miljoonaa asukasta. Kokonaisuus muodostui useista osarahoitetuista hankkeista: suolanpoistolaitoksesta, jonka kapasiteetti oli 65000 m3 vettä päivässä (hankkeen tukikelpoiset kustannukset olivat 55,10 miljoonaa euroa, ja koheesiorahastosta maksettiin osarahoitusta 46,86 miljoonaa euroa), sellaisen vedenkäsittelylaitoksen peruskorjauksesta, jonka kapasiteetti oli 116640 m3 vettä päivässä (hankkeen tukikelpoiset kustannukset olivat 5,38 miljoonaa euroa, ja EAKR:sta maksettiin osarahoitusta 3,50 miljoonaa euroa), sekä 27 kilometriä pitkästä vesijohdosta ja kolmesta siihen liittyvästä vesisäiliöstä, jotka liittivät yleisen vesihuoltojärjestelmän toiseen suolanpoistolaitokseen (hankkeen tukikelpoiset kustannukset olivat 19,71 miljoonaa euroa, ja EAKR:sta myönnettiin osarahoitusta 12,81 miljoonaa euroa). MUUTAMIA EU:N OSARAHOITTAMIA HANKKEITA +++++ TIFF +++++ Kuva 1: Pumppaamo (Portugali) +++++ TIFF +++++ Kuva 2: Suolanpoistolaitos (Espanja) +++++ TIFF +++++ Kuva 3: Pato (Espanja) +++++ TIFF +++++ Kuva 4: Vedenkäsittelylaitos (Kreikka) TARKASTUKSEN SISÄLTÖ JA TAVOITTEET 11. Tarkastuksen ensisijaisena tavoitteena oli arvioida, onko EU:n rakennetoimimenoja käytetty kotitalouksien vesihuoltoon parhaalla mahdollisella tavalla. 12. Tilintarkastustuomioistuin pyrki vastaamaan seuraaviin kysymyksiin: a) Oliko asianomaisten alueiden tarpeet pyritty tyydyttämään sopivimmilla ratkaisuilla? b) Oliko hankkeilla saavutettu niille asetetut, kotitalouksien vesihuollon parantamiseen tähtäävät tavoitteet? c) Oliko tavoitteet saavutettu siten, että EU:n talousarvioon aiheutuvat kustannukset jäävät mahdollisimman pieniksi? 13. Tarkastus toimitettiin komissiossa ja neljässä jäsenvaltiossa, joiden osuus yksinomaan kotitalouksien vesihuoltoon keskittyvien infrastruktuurihankkeiden menoista on suurin (Espanja, Kreikka, Portugali ja Italia). 14. Tarkastus toimitettiin helmikuun 2009 ja maaliskuun 2010 välisenä aikana. Otos koostui 29 hankkeesta, joita oli rahoitettu ohjelmakaudella 2000–2006 ja jotka oli saatettu konkreettisesti päätökseen. Komissio hyväksyi hankkeista kolme ennen vuotta 2000, mutta kaikkia kolmea hanketta muutettiin tuntuvasti komission kaudella 2000–2006 tekemin päätöksin. Hankkeet valittiin suhteessa kullekin neljälle jäsenvaltiolle maksetun taloudellisen tuen kokonaismäärään. Koheesiorahastosta oli maksettu osarahoitusta yhdeksälle hankkeelle ja EAKR:sta 20 hankkeelle, joista kaksi oli suurhankkeita [8] (ks. liite II). 15. Hankeasiakirjat tarkastettiin kaikilla tasoilla. Lisäksi järjestettiin tapaamisia eri paikallisviranomaisten sekä tarkastukseen valittuihin hankkeisiin liittyvien infrastruktuurien suunnittelusta, toteutuksesta ja hallinnoinnista vastanneiden, julkisten yhtiöiden ja sekayhtiöiden edustajien kanssa. Tilintarkastustuomioistuimella oli apunaan vesihuoltotekniikan asiantuntijoita. HUOMAUTUKSET OLIKO ASIANOMAISTEN ALUEIDEN TARPEET PYRITTY TYYDYTTÄMÄÄN SOPIVIMMILLA RATKAISUILLA? 16. Ennen kuin taloudellisia resursseja sidotaan uuden infrastruktuurin rakentamiseen, jonka käyttöiän odotetaan usein olevan monta kymmentä vuotta, pitäisi tehdä analyysi, jonka avulla paikallisiin vesihuoltotarpeisiin pyritään löytämään paras ratkaisu. Tällaisen analyysin keskeiset osatekijät ovat kysyntää koskeva ennuste, jonka laskentaperusteena käytetään lähinnä väestön kokoa ja odotuksia kulutuksesta henkeä kohden, sekä olemassa olevien vesivarojen saatavuus ja laatu. Joihinkin näistä seikoista voidaan vaikuttaa: esimerkiksi kulutukseen henkeä kohden voidaan vaikuttaa kysyntään vaikuttavilla toimenpiteillä ja olemassa olevien vesivarojen laatuun suojelutoimilla. 17. Tilintarkastustuomioistuin tutki, a) perustuivatko osarahoitettujen infrastruktuurihankkeiden taustalla vaikuttavat vesitarpeita koskevat arviot hyvin perusteltuihin olettamuksiin kysynnän kehityksestä ja veden saatavuudesta kyseisellä alueella b) oliko erilaisia mahdollisia ratkaisuja, kuten kysyntään vaikuttavia taikka parhaillaan käytettävien vesivarojen laadun säilyttämiseen tai parantamiseen tähtääviä toimia, analysoitu asianmukaisesti parhaan ratkaisun valitsemista silmällä pitäen c) olivatko hakemusten arvioinnista ja tukien myöntämisestä vastaavat viranomaiset tuoneet ehdotettuihin hankkeisiin lisäarvoa. LIKI YHDESSÄKÄÄN TARPEITA KOSKEVASSA ENNUSTEESSA EI OTETTU HUOMIOON, ETTÄ VEDEN KULUTUKSESSA HENKEÄ KOHDEN OLI LASKUSUUNTAUKSIA; JOISSAKIN TAPAUKSISSA EI OTETTU HUOMIOON KAIKKIA JO KÄYTETTÄVISSÄ OLLEITA RESURSSEJA 18. Kolmea hanketta lukuun ottamatta päätös uuden vesihuoltoinfrastruktuurin rakentamisesta perustui kaikissa hankkeissa arvioihin tulevasta kysynnästä ja täydentävien vesivarojen tarpeellisuudesta. Kolmessa poikkeustapauksessa tällaisia arvioita ei tarvittu, sillä investointi koski vain jonkin osan lisäämistä tai korvaamista olemassa olevassa järjestelmässä. 19. Kysyntäarvioiden perustana käytettiin 21 tapauksessa hydrologisissa suunnitteluasiakirjoissa suositeltua teoreettista kulutusta henkeä kohden, sillä saatavilla ei ollut tietoja verkostojen aiemmasta kulutuksesta ja hävikistä. Tällä tavoin arvioitua kysyntää tarkistettiin toisinaan ylöspäin lukuisien vaikeasti arvioitavien tekijöiden, kuten tilapäisen väestön vaikutuksen [12] ja teollistumisasteen perusteella. 20. Viidessä muussa tapauksessa tulevaa veden kysyntää arvioitiin aiempaa todellista kulutusta koskevien tietojen pohjalta, mutta eri menetelmiä käyttäen. Näistä viidestä tapauksesta kolmessa henkeä kohden arvioitu kulutus, jolla hankkeen tarpeellisuutta perusteltiin, ylitti hydrologisten suunnitteluasiakirjojen suosituksen. 21. Lisäksi lähes kaikkien hankkeiden tapauksessa kysyntäarvioissa ei otettu huomioon henkeä kohden tapahtuvan kulutuksen laskusuuntausta. Toisinaan niissä ei myöskään huomioitu sitä, että useimmilla hankealueilla vesihävikki on pienentynyt 1990-luvun lopusta tai 2000-luvun alusta lähtien [13]. Tämä suuntaus johtuu verkostojen parannuksista [14], mittareiden asentamisesta kotitalouksiin sekä vesiviranomaisten ja vesialan toimijoiden toteuttamista tiedotuskampanjoista. Koska tällaisten kysyntään vaikuttavien toimenpiteiden toteuttaminen yleistyy, on epätodennäköistä, että henkeä kohden laskettu kulutus nousisi [15]. 22. Tulevaa kysyntää koskevien ennusteiden ja todellisen kulutuksen vertailu (ks. esimerkkejä taulukosta 2) osoitti näin ollen monesti, että a) todellinen kulutus henkeä kohden oli vuonna 2008 paljon pienempi kuin tavoitevuotta koskeva arvio; kulutus oli monissa tapauksissa jopa alle puolet tästä arviosta [16] b) todellinen kokonaiskulutus vuonna 2008 oli arvioitua paljon pienempi. TAULUKKO 2 ARVIOITA JA TODELLISIA ARVOJA VEDEN KULUTUKSESTA VUONNA 2008 JOIDENKIN TUTKITTUJEN HANKKEIDEN OSALTA Hanke | Kulutus henkeä kohden (litraa/asukas/päivä) | Kokonaiskulutus (hm3/vuosi) | Maa | Tavoitevuosi | Tavoitevuotta koskeva ennakkoarvio [1001] | Todellinen määrä vuonna 2008 [1001] | Ennakkoarvio | Todellinen | Tavoitevuosi | Vuosi 2008 [1002] | Vuonna 2008 | ES | 2027 | 530 | 286 | 26 | 24 | 14 | GR | 2020 | 375–609 | 197 | 219 | 180 | 90 | IT | 2040 | 432 | 360 | 178 | 149 | 90 | PT | 2030 | 154–300 | 34–66 | 25 | 15 | 6 | PT | 2038 | 150 | 74 | 0,6 | 0,4 | 0,1 | ES | 2030 | 350 | 201–291 | 8,5 | Ei tietoja | 4,3 | 23. Kuudessa tapauksessa olemassa olevia resursseja ei otettu täysimääräisesti huomioon uuden infrastruktuurin suunnittelussa (ks. laatikko 2). Joissakin tapauksissa vesi oli huonolaatuista esimerkiksi suuren nitraatti- tai sulfaattipitoisuuden vuoksi. Tällaisissa tapauksissa ei tutkittu, olisiko asianomaista vettä voitu sekoittaa hyvälaatuiseen veteen juomavedelle säännöksissä asetettujen vaatimusten täyttämiseksi sen sijaan, että se korvattiin kokonaisuudessaan toisesta lähteestä tulevalla vedellä [19]. 24. Jos tulevaa kysyntää ja vesivajetta olisi arvioitu paremmin, olisi voitu tarkastella vaihtoehtoisia ratkaisuja, joita ei otettu huomioon, ja rakentaa kapasiteetiltaan pienempi infrastruktuuri. LAATIKKO 2 ESIMERKKEJÄ HANKKEISTA, JOIDEN SUUNNITTELUVAIHEESSA EI OTETTU HUOMIOON KÄYTETTÄVISSÄ OLEVIA RESURSSEJA Espanjassa EAKR:sta osarahoitettiin hanketta, jonka tavoitteena oli parantaa jakeluveden laatua monissa naapurikunnissa, sillä jakeluvesi ei täyttänyt säännöksiin perustuvia vaatimuksia. Arviot uuden infrastruktuurin avulla luotavasta kapasiteetista perustuivat arvioon alueen tulevasta kokonaiskysynnästä. Joissakin kunnissa vesi oli kuitenkin laadultaan erinomaista, eikä vesipulaa ilmennyt. Lisäksi hankkeen perustana olisi voitu käyttää arviota siitä, minkä verran tarvittaisiin hyvälaatuista raakavettä, jotta voitaisiin valmistaa sopiva seos jo saatavilla olevaa heikkolaatuista vettä hyödyntäen. Käyttöönotosta on kulunut neljä vuotta, ja uuden kapasiteetin käyttöaste on noin 16 prosenttia. Toisessa, koheesiorahaston osarahoittamassa tapauksessa Espanjaan rakennettiin pato tulevan kysynnän kattamiseksi. Kysynnän arvioitiin olevan 13,9 hm3 vuodessa. Hankkeessa ei kuitenkaan otettu lainkaan huomioon jo käytettävissä olleita resursseja (8 hm3/vuosi). Tarkastuksen toimittamisajankohtana pato ei ollut tarpeen alueen silloisen kysynnän kattamiseen (8 hm3/vuosi), sillä käytettävissä jo olleet resurssit olivat riittävät. Osarahoitettua infrastruktuuria käytetään tulevaisuudessa varantona tai muiden alueiden hyväksi, eikä alun perin suunnitellulla tavalla. HANKKEISSA KESKITYTTIIN INFRASTRUKTUURIN RAKENTAMISEEN UUSIEN VESILÄHTEIDEN HYÖDYNTÄMISTÄ SILMÄLLÄ PITÄEN, JA HUOMIOTA KIINNITETTIIN VAIN HARVOIN MUIHIN RATKAISUIHIN, KUTEN VESIHÄVIKIN PIENENTÄMISEEN… 25. Kaikissa tilintarkastustuomioistuimen tutkimissa tapauksissa arvioitua vesivajetta oli päätetty torjua hyödyntämällä uusia vesilähteitä ja kuljettamalla vettä kyseisille alueille [20]. 26. Tapauksissa, joissa laskuttamattoman veden osuus oli suuri, harkittiin harvoin sitä mahdollisuutta, että tulevaa vedentarvetta vähennettäisiin parantamalla jakeluverkostoja. Tämä sulki pois potentiaaliset pienemmän kapasiteetin ratkaisut (ks. laatikko 3). 27. Kahdessa tapauksessa kunnat ryhtyivät kuitenkin toimiin vähentääkseen kysyntää. Näissä tapauksissa on saavutettu niin merkittäviä tuloksia, että osarahoitetusta infrastruktuurista on tullut lyhyellä aikavälillä tarpeetonta tai ylimitoitettua (ks. laatikko 4). LAATIKKO 3 LASKUTTAMATTOMAN VEDEN MÄÄRÄN VÄHENTÄMISEN MAHDOLLINEN VAIKUTUS VEDENTARPEESEEN Erään osarahoitetun hankkeen tavoitteena oli muun muassa lisätä italialaisen kaupungin saatavilla olevan veden määrää. Tämä tavoite olisi voitu saavuttaa vähentämällä laskuttamattoman veden osuutta kaupungin vesiverkostossa 44,5 prosentista 11,5 prosenttiin, joka on saavutettavissa oleva ja kyseisen kaupungin joissakin osissa jo saavutettu taso. Kreikassa yleistä vesihuoltoinfrastruktuuria koskevan hankkeen suunnitelmat perustuivat tulevaa kysyntää koskeviin arvioihin, joihin sisältyi suuri (30 prosentin) vesihävikki. Jakeluverkoston parantamiseen tähdänneistä, niin ikään EU:n varoin osarahoitetuista investoinneista huolimatta vesihävikki on pysynyt noin 30 prosentissa. Jos vesihävikkiä olisi pyritty pienentämään tehokkain toimin, olisi tarpeiden täyttämiseen riittänyt pienempi uusi vesihuoltoinfrastruktuuri. … TAI HELPOMMIN SAATAVILLA OLEVIEN RESURSSIEN HYÖDYNTÄMISEEN 28. Esimerkiksi maatalous ja kotitaloudet saattavat kilpailla keskenään vesivaroista. Tarkastetuissa hankkeissa ei ollut tutkittu mahdollisuutta käyttää maatalouskäyttöön varattuja vesivaroja ihmisten kulutukseen (ks. laatikko 5). Joillakin Espanjan alueilla on kuitenkin havaittu hyviä käytäntöjä: käytössä on joustava, vedenkäyttöoikeuksien vaihtoa koskeva järjestelmä, jonka turvin kasteluun tarkoitettua vettä voidaan käyttää tarvittaessa kotitalouksien tarpeisiin. LAATIKKO 4 ESIMERKKEJÄ TUKEA SAANEISTA KUNNISTA, JOTKA OVAT RYHTYNEET TOIMIIN VESIHÄVIKIN PIENENTÄMISEKSI Koheesiorahastosta myönnettiin osarahoitusta padon rakentamiseen, jotta espanjalaiseen kaupunkiin ja sitä ympäröivälle alueelle voitaisiin toimittaa vuodessa 34 hm3 vettä. Patoa perusteltiin sillä, että vuotuisen kysynnän arvioitiin kasvavan 158 hm3:iin vuoteen 2012 mennessä. Samaan aikaan kaupunki laati toimintasuunnitelman, johon sisältyi asuntokohtaisten mittareiden asentaminen sekä siirto- ja jakeluverkoston parantaminen. Myös komissio asetti tämän ehdoksi myöntäessään tuen vuonna 2000. Toimintasuunnitelmalla saavutettiin parempia tuloksia kuin mitä komissio vaati: laskuttamattoman veden osuus on nyt noin 20 prosenttia, kun se aiemmin oli 36 prosenttia. Lisäksi väestömäärän huomattavasta kasvusta huolimatta kokonaiskysyntä on laskenut 142 hm3:stä (vuosina 1997–1998, jolloin hanke hyväksyttiin) noin 120 hm3:iin (vuonna 2008). Eräässä toisessa espanjalaisessa kaupungissa koheesiorahasto osarahoitti yleistä vesihuoltojärjestelmää. Hankkeessa kaupungin tulevaksi kysynnäksi arvioitiin 113 hm3. Komissio vaati vuonna 2001 tekemässään osarahoituspäätöksessä vuotojen vähentämiseen tähtäävän suunnitelman täytäntöönpanoa, minkä seurauksena laskuttamattoman veden osuus laski 50 prosentista 30 prosenttiin. Vaikka väestö on kasvanut, kokonaiskysyntä on laskenut 81 hm3:stä 61 hm3:iin vuosien 1996 ja 2008 välisenä aikana. LAATIKKO 5 LÄHEISTEN VESIVAROJEN KÄYTTÖ Kahden Espanjassa osarahoitetun hankkeen alueilla vesijohtoveden nitraattipitoisuus ylitti monissa kunnissa selvästi juomaveden laatua koskevassa direktiivissä asetetun ylärajan, mikä johtui maatalouden aiheuttamasta saastumisesta. Hankkeen edistäjä ei tarkastellut mahdollisuutta käyttää kotitalouksien kulutukseen huonolaatuisen veden sijasta lähialueen hyvälaatuista pintavettä, koska hyvälaatuisen veden käyttöoikeudet oli myönnetty maanviljelijöille. Kummassakin hankkeessa rakennettiin pohjavesikaivoja ja noin 50 kilometrin pituiset siirtoputket. Toisessa hankkeessa vesivarojen hoidosta vastaavat viranomaiset eivät olleet kuitenkaan vielä myöntäneet vedenottolupaa, ja ne kehottivat paikallisviranomaisia tarkastelemaan mahdollisuutta käyttää viljelijöille varattua pintavettä. Se edellyttäisi kuitenkin lisäinfrastruktuurien rakentamista. KOMISSION JA JÄSENVALTIOIDEN HALLINTOVIRANOMAISTEN SUORITTAMA TUKIHAKEMUSTEN ARVIOINTI TUOTTI NIUKALTI LISÄARVOA 29. Tarkastusotokseen kuului yhdeksän koheesiorahaston hanketta ja kaksi EAKR:n suurhanketta, jotka komissio oli tutkinut ja hyväksynyt. Jäljelle jääville 18 hankkeelle oli maksettu osarahoitusta EAKR:sta, ja jäsenvaltioiden hallintoviranomaiset olivat hyväksyneet ne (ks. kohta 8). 30. Kuten tilintarkastustuomioistuimen muissa kertomuksissa on jo todettu [21], komission tekemiä tarkistuksia ei ollut mahdollista määrittää, koska ohjelmakauden 2000–2006 tukihakemusten arviointia varten ei ollut ohjeita ja tarkistuslistoja. 31. Yhdessäkään tapauksessa komissio ei kyseenalaistanut tulevaa kysyntää koskevia ennusteita eikä valittuja ratkaisuja. Se ei myöskään pyytänyt tietoja muista mahdollisista ratkaisuista, kuten lähistöllä olevien vesivarojen saatavuudesta tai käsittelystä sen sijaan, että vettä otettaisiin kauempaa. 32. Tarkistustensa seurauksena komissio asetti neljälle hankkeelle ehtoja, jotka koskivat vesihävikin pienentämistä. Yhdessä tapauksessa komissio ei kuitenkaan ilmaissut kyseisiä tavoitteita määrällisesti, ja toisessa tapauksessa tavoitteiden saavuttamiselle asetettu määräaika sijoittui hankkeen päättymisajankohdan jälkeiseen aikaan, johon mennessä tuen loppusumma olisi jo maksettu. Vaaditun vesihävikin pienentämisen vaikutusta ei otettu yhdessäkään tapauksessa huomioon vesitarpeiden laskennassa. 33. Asianomaisista hankkeista kahden tukipäätöksessä määrättiin lisäksi, että viranomaisten oli valvottava pinta- ja pohjavesien suojelua koskevien direktiivien noudattamista [22] ja tiedotettava asiasta koheesiorahaston seurantakomitealle. Näiden määräysten etuna oli, että ne loivat erillisen yhteyden tuen maksun ja edellytettyjen toimien välille. Nitraattien tai jätevesien aiheuttama pilaantuminen vaikutti kuitenkin myös muihin hankkeisiin, joiden yhtenä tavoitteena oli korvata pilaantuneet lähteet ja jotka komissio hyväksyi ehdoitta. EU:n tuen ehdoksi ei asetettu yhdessäkään tapauksessa ympäristön palautumisen nopeuttamiseen tähtääviä lisätoimenpiteitä. 34. Jäsenvaltioissa toimittamissaan tarkastuksissa tilintarkastustuomioistuin havaitsi, etteivät hallintoviranomaiset olleet ehdottaneet tai tehneet hanke-ehdotuksiin muutoksia yhdessäkään tapauksessa. Yhdessäkään tapauksessa ei asetettu vesihävikkiä, veden säästämistä tai raakaveden laadun suojelua koskevia ehtoja. 35. Ohjelmakaudella 2007–2013 vesihuoltohankkeiden hallinnointitapa on muuttunut: a) Komissiossa tutkitaan vain hankkeita, joiden yhteenlasketut kustannukset ylittävät 50 miljoonaa euroa. Käyttöön on otettu uusia arviointimenettelyjä: hankehakemusten täytyy sisältää toteutettavuustutkimusten tulokset (vaihtoehtojen tarkastelu mukaan luettuna), ja hankehakemusten arviointia varten on laadittu tarkistuslista, jonka avulla arvioidaan vesivarojen hallintatoimien tehokkuutta hankealueilla (esimerkiksi kulutuksen vähentämiseen tai jäteveden uudelleen käyttämiseen tähtääviä toimia). Arviointikriteereiden soveltaminen voisi kuitenkin tehostaa näitä menettelyjä ja yhdenmukaistaa niiden tuloksia. b) Tarkastuskäynnin kohteena olleissa jäsenvaltioissa on tehty muutamia hyviä aloitteita: kolmella alueella EAKR:n tuen yhtenä edellytyksenä on se, että ehdotetun hankkeen on oltava osa kyseisen alueen strategista suunnitelmaa ja että sillä on täydennettävä jo rakennettuja tai suunniteltuja yleisiä vesihuoltojärjestelmiä. Italiassa uudet menettelyt mahdollistavat lisämäärärahojen myöntämisen alueellisille toimenpideohjelmille, joilla saavutetaan parempia tuloksia vesihävikin pienentämisen suhteen. OLIKO HANKKEILLA SAAVUTETTU NIILLE ASETETTU KOTITALOUKSIEN VESIHUOLLON PARANTAMISEEN TÄHTÄÄVÄ TAVOITE? 36. Uuden infrastruktuurin rakentamiseen voi olla monta syytä (ks. kohta 5), ja siksi hankkeiden tavoitteet voivat vaihdella suuresti. Jotta hankkeita olisi mahdollista seurata ja arvioida tehokkaasti, niiden tavoitteet (tulokset ja tuotokset) pitäisi määritellä ja kvantifioida tukihakemuksissa ja rahoituspäätöksissä. 37. Tavoitteiden saavuttamista voidaan arvioida monenlaisten indikaattoreiden avulla. Tuotosindikaattorit pitäisi määritellä konkreettisina saavutuksina, kuten putkistokilometreinä tai säiliöiden määränä; tulosindikaattorit olisi puolestaan määritettävä siten, että niillä voidaan arvioida, missä määrin hankkeen kohteena olleisiin erityistarpeisiin on kyetty vastaamaan: a) saatavuus: kuinka paljon uusi infrastruktuuri tuo vesihuoltojärjestelmään lisää vettä b) kattavuus: vedenjakeluverkoston piiriin kuuluvien ihmisten määrän ja väestöosuuden kasvu c) veden laatu: kuinka suuressa osassa testejä veden ei katsottu olevan EU:n, kansallisten tai paikallisten vaatimusten mukaista, ja kuinka paljon arvot ovat parantuneet niiden muuttujien kohdalla, jotka eivät aiemmin täyttäneet vaatimuksia d) järjestelmien vaikuttavuus: laskuttamattoman veden määrän väheneminen e) palvelun laatu: palvelun rajoitusten ja katkosten määrän ja keston väheneminen. 38. Tilintarkastustuomioistuin tutki, a) oliko tavoitteet määritelty ja kvantifioitu b) oliko tavoitteet saavutettu c) olivatko tuen hyväksymisestä vastaavat viranomaiset seuranneet saavutuksia. HANKETAVOITTEITA EI AINA ILMAISTU MÄÄRÄLLISESTI ODOTETTUJEN TULOSTEN OSALTA 39. Tukihakemuksissa ja -päätöksissä ilmoitettiin mitattavissa olevia tuotoksia, jotka oli määrä saavuttaa. Joidenkin tutkittujen hankkeiden tapauksessa tuotokset kuitenkin määritettiin ja kvantifioitiin hanketutkimuksissa, koska erityiset hakemukset ja päätökset puuttuivat. 40. Useimpiin tutkittuihin hankkeisiin sisältyi mitattavissa olevia yleistavoitteita, jotka koskivat katettavaa väestöä ja toimitettavaa vesimäärää. Kaikkia odotettuja tuloksia (kuten laskuttamattoman veden määrän vähentämistä sekä palvelun jatkuvuuden ja veden laadun parantamista) ei kuitenkaan kvantifioitu. HANKKEILLA PARANNETTIIN MERKITTÄVÄSTI VEDENJAKELUA EU:N KANSALAISILLE, MUTTA… 41. Viivästyksistä ja kustannusten ylittymisestä huolimatta (ks. kohdat 51 ja 52) kaikki tarkastetut hankkeet toteutettiin suunnitelmien mukaisesti. Esimerkiksi putkistojen pituudessa tai säiliöiden tilavuudessa tai sijainnissa ilmeni vähäisiä muutoksia, joista oli sovittu rakennusvaiheen aikana. 42. Tuloksista todettakoon, että hankkeilla on parannettu kotitalouksien vesihuoltoa lisäämällä saatavilla olevan veden määrää, laajentamalla yleistä verkostoa alueille, jotka eivät kuuluneet aiemmin sen piiriin, parantamalla veden laatua, tehostamalla verkostoa tai parantamalla palvelun jatkuvuutta (ks. laatikko 6). +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ Kuva 5: Vettä syötetään uuteen vesijohtoon, joka parantaa veden saatavuutta Italiassa sijaitsevalla alueella | Kuva 6: Uusi vedenkäsittelylaitos, joka parantaa veden laatua kreikkalaisessa suurkaupungissa | LAATIKKO 6 ESIMERKKEJÄ HYVISTÄ SAAVUTUKSISTA Espanjassa erään alueen vesivajeen kattamiseksi koheesiorahastosta myönnettiin osarahoitusta suolanpoistolaitokselle, jonka tuotantokapasiteetti oli 22 hm3 juomavettä vuodessa. Laitos on toiminut vuodesta 2006 lähtien noin 90 prosentilla kapasiteetistaan ja helpottanut vesivajetta kolmessa suurimmassa kunnassa, joihin se toimittaa vettä. Lisäksi asukkaille toimitetun veden laatu on parantunut huomattavasti aiemmasta EU:n direktiivin tiettyjen vaatimusten osalta (johtokyky sekä trihalometaani- ja sulfaattipitoisuus). Italiassa vesipulasta kärsivän kaupunkialueen tarpeiden tyydyttämiseksi EAKR:sta myönnettiin osarahoitusta vesijohtoon, jota pitkin uudesta padosta kuljetetaan vettä moniin kuntiin. Kaudella 2004–2008 alueelle toimitettiin 14,5 hm3 vettä vuodessa. Uusi vesijohto on tarjonnut kuntien käyttöön lisää vesivaroja ja vapauttanut muita resursseja, joihin kohdistui paineita. ... JOITAKIN HANKKEITA EI TOTEUTETTU YHTEYKSIEN PUUTTUMISEN VUOKSI… 43. Viisi hanketta ei ollut tuottanut tarkastusajankohtaan mennessä lainkaan tuloksia, vaikka ne oli saatettu fyysisesti päätökseen vuosina 2005−2008 [23]. Kahdessa muussa samana ajanjaksona valmistuneessa hankkeessa rakennettu infrastruktuuri oli osittain käytössä mutta niukoin tuloksin. Suurin syy tähän oli täydentävän infrastruktuurin puuttuminen, joka johtui joko rakentamisen tai käyttöönoton viivästymisestä (ks. laatikko 7). ... JA JOIHINKIN HANKKEISIIN LIITTYI LUONTAISIA RAJOITUKSIA 44. Joissakin tapauksissa hankkeisiin liittyvät luontaiset rajoitukset vaikuttivat tulosten saavuttamiseen: esimerkiksi yhdessä hankkeessa, jossa pyrittiin parantamaan suurkaupungin jakeluveden laatua, parhaan mahdollisen laadun saavuttaminen riippuu muista ympäristön kannalta kiistanalaisista hankkeista. Kahdessa muussa hankkeessa rakennettuihin vedenkäsittelylaitoksiin kuljetetaan vettä avoimia kanavia pitkin, mikä altistaa veden saasteille. Eräässä tapauksessa suolanpoistolaitoksen tuottama vesi on puolestaan liian lämmintä kotitalouksien käyttöön (joskus yli 30-asteista) kuntien säiliöihin saapuessaan. LAATIKKO 7 ESIMERKKEJÄ HANKKEISTA, JOISSA RAKENNETTU INFRASTRUKTUURI EI OLLUT KÄYTÖSSÄ YHTEYKSIEN PUUTTUMISEN VUOKSI Espanjassa suolanpoistolaitoksen kapasiteetista oli käytöstä alle 20 prosenttia neljä vuotta hankkeen valmistumisen jälkeen. Vaikka vedentuotantoa olikin perusteltua lisätä riittävän kysynnän vuoksi, siirtojärjestelmä ja kaupungin jakeluverkostot (sekä kasteluverkostot), joita tuettiin myös EU:n myöntämän osarahoituksen avulla, eivät olleet tarkastusajankohtana valmiit. Kreikkaan rakennetun padon käyttöönotto edellyttää neljä vuotta rakentamisen jälkeen, että täydentävä vedenkäsittelylaitos suunnitellaan ja rakennetaan uudelleen, mikä viivästyttää järjestelmän käyttöönottoa. TULOSTEN RAPORTOINNISTA ON OLLUT VAIN VÄHÄN HYÖTYÄ 45. Komission hallinnoimissa koheesiorahaston hankkeissa (ks. kohta 29) loppumaksun suorittaminen edellyttää sitä, että hankkeen päättyessä esitetään loppuraportti. EAKR:n suurhankkeiden osalta asetuksessa edellytetään vain tietojen toimittamista niitä toimenpideohjelmia koskevissa raporteissa, joihin kyseiset hankkeet kuuluvat. 46. Näissä raporteissa annetaan osittain hyödyllisiä tietoja saavutetuista tuloksista: vain yhden hankkeen osalta tulokset ilmoitetaan kunnille tuotetun ja toimitetun veden määränä. Kahden hankkeen tapauksessa loppuraporteissa todetaan vain, että tulokset on saavutettu, ja yhdessä tapauksessa tietoja ei anneta lainkaan. Viiden hankkeen tuloksia ei voitu ilmoittaa, sillä vaikka hankkeet olivat päättyneet, niissä rakennettu infrastruktuuri ei ollut vielä käytössä loppuraportin esittämisajankohtana. 47. Komission asettamista vesihävikin vähentämistä koskevista lisäehdoista (ks. kohta 32) todettakoon, että tutkituista neljästä hankkeesta yhden raportti ei sisältänyt mitään tietoja siitä, missä määrin komission asettama ehto oli täytetty. Komissio suoritti kuitenkin hankkeen loppumaksun. Kahdessa tapauksessa komissio oli asettanut erityisiä seurantavaatimuksia esimerkiksi maatalouden tai jätevesien aiheuttaman pilaantumisen torjumistoimenpiteistä (ks. kohta 33), mutta tietoja ei toimitettu. 48. Pelkästään jäsenvaltioiden hyväksyntää edellyttäneistä hankkeista voidaan todeta, että tarkastuksen kohteena olleista jäsenvaltioista vain kahdessa tuensaajia vaadittiin toimittamaan tuen loppumaksupyynnön mukana loppuraportti. Lisäksi näissä raporteissa tuotiin esiin olennaisimmat hankkeen kustannuksiin ja viivästyksiin vaikuttaneet muutokset, muttei annettu tarkkoja tietoja saavutetuista tuloksista. Kahdessa muussa jäsenvaltiossa tuen loppumaksupyyntöjen mukana toimitettiin vain tositteet aiheutuneista kuluista. OLIKO TULOKSET SAAVUTETTU SITEN, ETTÄ EU:N TALOUSARVIOON AIHEUTUVAT KUSTANNUKSET JÄÄVÄT MAHDOLLISIMMAN PIENIKSI? 49. Useimmilla osarahoitetuilla hankkeilla parannettiin EU:n kansalaisten vesihuoltoa. Arvioidakseen, olisiko tämä tulos voitu saavuttaa pienemmin EU:n talousarvioon aiheutuvin kustannuksin, tilintarkastustuomioistuin tutki, a) oliko osarahoitettu infrastruktuuri rakennettu taloudellisesti b) toimiko infrastruktuuri tehokkaasti eli oliko sen käyttöaste tyydyttävä ja oliko laskuttamattoman veden osuus infrastruktuurista riippuvassa vedenjakelujärjestelmässä hyväksyttävä c) oliko EU:n tukiosuus sopiva ottaen huomioon, että osarahoitetut hankkeet tuottavat tuloja. VIIVÄSTYKSET JA KUSTANNUSTEN YLITTYMINEN VAIKUTTIVAT TALOUDELLISUUTEEN 50. Monessa tapauksessa havaittiin, etteivät sopimusmenettelyt vastanneet EU:n sääntöjä hankintasopimusten tekemisestä. Tällaisissa tapauksissa komissio ja kansalliset valvontaviranomaiset tekivät kuitenkin asianmukaisia oikaisuja osarahoitusta saaneisiin menoihin. 51. Kaikkien hankkeiden rakennusvaihe viivästyi. Viivästysten kesto vaihteli muutamasta kuukaudesta yli kolmeen vuoteen. Useimmissa tapauksissa ympäristövaikutusten arviointien perusteella asetetuista lisävaatimuksista, hallinnollisten lupien saantivaikeuksista taikka arvioiden tai laskelmien virheellisyydestä johtuneet viivästykset olisi voitu osaksi välttää paremmalla suunnittelulla. 52. Myös kustannukset nousivat kaikissa hankkeissa: 20 prosentissa tapauksista kustannukset ylittivät alkuperäisen hinnan yli 30 prosentilla, ja enimmillään yhden hankkeen kustannukset nousivat 80 prosenttia. Kustannusten ylittymisen yleisin syy oli huono suunnittelu. Se aiheutti viivästyksiä, jotka johtivat hankkeiden edistäjien maksettaviksi tuleviin seuraamuksiin ja hinnannousuun. MONET INFRASTRUKTUURIT TOIMIVAT VAJAATEHOLLA 53. Kaksi tärkeintä tarkastuksessa käytettyä tehokkuutta kuvaavaa muuttujaa olivat infrastruktuurin käyttöaste sekä laskuttamattoman veden osuus infrastruktuurista riippuvassa vedenjakelujärjestelmässä. a) Kapasiteetin alhainen käyttöaste tarkoittaa sitä, että sama palvelutaso olisi voitu saavuttaa pienemmällä ja edullisemmalla infrastruktuurilla. b) Laskuttamattoman veden suuri osuus infrastruktuurista riippuvassa vedenjakelujärjestelmässä merkitsee esimerkiksi hävikkiä. Jos investoinnilla olisi onnistuttu vähentämään vesihävikkiä, uuden infrastruktuurin avulla tarvitsisi ottaa talteen, käsitellä ja siirtää vettä vähemmän, jolloin pienempi infrastruktuuri olisi voinut riittää tai uutta infrastruktuuria ei olisi kenties tarvittu lainkaan. 54. Tarkastusajankohtana 21 osarahoitetussa hankkeessa rakennettu infrastruktuuri oli ollut käytössä 1–4 vuotta, kolmessa hankkeessa rakennettua infrastruktuuria oltiin ottamassa käyttöön, ja viidessä hankkeessa rakennettu infrastruktuuri oli fyysisesti valmis muttei vielä käytössä. Taulukossa 3 arvioidaan näitä hankkeita kahden keskeisimmän tehokkuutta kuvaavan muuttujan avulla. 55. Toiminnassa olevien osarahoitettujen infrastruktuurien kapasiteetin käyttöasteissa on suurta vaihtelua: käyttöaste vaihtelee 100 prosentista 16 prosenttiin. Samoin laskuttamattoman veden osuus infrastruktuurista riippuvassa vedenjakelujärjestelmässä vaihtelee voimakkaasti – 13 prosentista 55 prosenttiin. Tätä analyysia varten hankkeet jaettiin kolmeen luokkaan. Kuhunkin luokkaan kuuluvilla hankkeilla on samankaltaisia piirteitä (ks. taulukko 4). 56. Pidemmän elinkaaren hankkeisiin liittyvät olettamukset eivät ole luonnostaan yhtä luotettavia kuin lyhyemmän elinkaaren hankkeisiin liittyvät olettamukset. Hankkeissa, jotka voidaan toteuttaa vaiheittain, toteutusta voitaisiin muuttaa tarpeiden mukaan. TAULUKKO 3 TOIMINNASSA OLEVIEN INFRASTRUKTUURIEN ARVIOINTI KESKEISIMPIEN TEHOKKUUTTA KUVAAVIEN MUUTTUJIEN AVULLA +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ | Suuri käyttöaste (x ≥ 70 %) tai laskuttamattoman veden osuus pieni (x ≤ 25 %) | | Keskinkertainen käyttöaste (40 % ≤ x < 70 %) tai laskuttamattoman veden osuus keskinkertainen (25 % < x ≤ 40 %) | | Alhainen käyttöaste (x < 40 %) tai laskuttamattoman veden osuus suuri (x > 40 %) | e. s. = Ei sovellettavissa: hankkeet, joissa putken vähimmäiskoko määräytyy teknisten standardien perusteella. Hanketyyppi | Todellinen käyttöönottoajankohta | Hankkeen tavoitevuosi | Osarahoitetun infrastruktuurin käyttöaste (%) | Laskuttamattoman veden osuus infrastruktuurista riippuvissa jakeluverkostoissa (%) | A | 2006 | 2018 | 91,3 | 21,0 | A / B | 2004 | 2020 | 82,4 | 20,6 | 26,0 | A | vuoden 2008 puoliväli | 2028 | 63,2 | 16,8 | A | 2005 | 2015 | 73,0 | 55,5 | A | 2005 | 2021 | 65,9 | suuri [1003] | A | vuoden 2005 puoliväli (osittain) | 2012 | 16,8 | ei tietoa | | B | vuoden 2000 loppu | 2020 | 100,0 | 26,0 | B | vuoden 2006 puoliväli | 2027 | 52,8 | 27,0 | B | 2008 | 2030 | 50,6 | 25,8 | B | marraskuu 2008 | 2015 | 58,3 | suuri [1003] | B | 2004 | 2015 | 31-64 | 43,5 | B / A | 2004 | 2030 | 22,7 | 50,0 | 29,6 | B / C | 2006–2009 | 2038 | 20,0 | e. s. | 13,0 | B | 2005 | 2016 | 16,2 | 39,0 | B / C | vuoden 2008 puoliväli | 2040 | 32,6 | e. s. | 55,3 | B | 2004 | 2040 | 20-34 | 43,5 | B | vuoden 2008 puoliväli | 2029 | 20,3 | ei tietoa | B | 2008 | 2028 | 34,8 | ei tietoa | | C | 2006 | 2038 | e. s. | 33,0 | C | 2003 | 2040 | e. s. | 43,5 | C | 2005 | 2022 | e. s. | ei tietoa | TAULUKKO 4 HANKKEIDEN LUOKITTELU TEHOKKUUDEN ARVIOINTIA VARTEN | Kuvaus | Käyttöikä | Mahdollisuus toteuttaa vaiheissa | A-tyyppi | Vedenkäsittely- ja suolanpoistolaitokset | 15–20 vuotta | kyllä | B-tyyppi | Talteenotto- ja siirtoinfrastruktuuri | 30–50 vuotta | ei | C-tyyppi | Jakeluverkostot | 30–50 vuotta | ei | +++++ TIFF +++++ Kuva 7: Suolanpoistolaitos (A-tyyppi) +++++ TIFF +++++ Kuva 8: Vedensiirtoinfrastruktuuri (B-tyyppi) +++++ TIFF +++++ Kuva 9: Jakeluverkosto (C-tyyppi) 57. Seitsemästä A-tyypin infrastruktuurista tai A-tyypin osatekijöitä sisältävästä infrastruktuurista, jotka olivat olleet toiminnassa vähintään vuoden, voitiin todeta seuraavaa: a) Kapasiteetti: Kolmen infrastruktuurin kapasiteetin käyttöaste on hyvä, kolmen keskinkertainen ja yhden heikko. Koska tämäntyyppisen infrastruktuurin elinkaari on suhteellisen lyhyt, on epätodennäköistä, että sellaisen infrastruktuurin kohdalla, jonka käyttöaste on tällä hetkellä liian pieni, saavutettaisiin hyväksyttävä käyttöaste. Tilanne olisi voitu välttää rakentamalla suolanpoisto- tai vedenkäsittelylaitos vaiheittain. b) Laskuttamaton vesi: Kahden hankkeen tapauksessa laskuttamattoman veden osuus on hyvin suuri. Yhdessä tapauksessa sen osuus on yli 50 prosenttia, ja toisessa tapauksessa kuluttajille toimitetun veden määrää ei mitata, mutta 550 litran kulutus henkeä kohden päivässä viittaa siihen, että hävikkiaste on verkostossa todennäköisesti hyvin suuri [24]. 58. Kolmestatoista B-tyypin infrastruktuurista tai B-tyypin osatekijöitä sisältävästä infrastruktuurista, jotka olivat olleet toiminnassa yli vuoden, voitiin todeta seuraavaa: a) Kapasiteetti: Yhden infrastruktuurin kapasiteetin käyttöaste on maksimaalinen, neljän keskinkertainen ja kahdeksan heikko. Syynä tähän ovat korkeat arviot tulevasta kysynnästä (ks. taulukko 2) sekä vesihuoltojärjestelmistä vastaavien viranomaisten keskinäisen koordinoinnin puute (ks. laatikko 8). Lisäksi sopimuksista huolimatta monissa tapauksissa toimitettua vettä ei käytetä tai kunnat ovat peruneet sitoumuksensa käyttää vettä. b) Laskuttamaton vesi: Yhtä tapausta lukuun ottamatta tehokkuuteen vaikuttaa vakavasti myös keskinkertainen tai heikko käyttöaste. Kahdessa muussa tapauksessa tietoja ei ollut saatavilla. 59. Lisäksi viiden C-tyypin infrastruktuurin tai C-tyypin osatekijöitä sisältävän infrastruktuurin tapauksessa kapasiteetin käyttöastetta ei arvioitu, sillä teknisistä syistä putkien kokoa ei voida juurikaan muuttaa. Hiljattain asennettujen verkoston osien hävikkiaste on hyvä, noin 10 prosenttia. Silti kolmessa tapauksessa laskuttamattoman veden osuus on kaupungin yleisessä jakeluverkostossa edelleen korkea tai keskitasoa (vaihtelee noin 30 prosentista 45 prosenttiin), koska vain osa verkostosta on peruskorjattu. TUKIOSUUDEN MÄÄRITTÄMISTÄ KOSKEVAAN MENETTELYYN LIITTYY SUURIA PUUTTEITA… 60. Rakennerahastoja ja koheesiorahastoa koskevissa asetuksissa vahvistetaan yhteisön taloudellisen tuen määrittämistä koskevat säännöt. EU:n tuki ei voi ylittää tiettyjä ylärajoja [25]. Näiden ylärajojen puitteissa osuus, jolla yhteisö tukee tuloja tuottavia hankkeita, määräytyy rahoitusvajemenetelmän mukaan: tuen määrä ei voi ylittää investoinnin diskontattujen kustannusten ja hankkeen diskontattujen nettotulojen välistä erotusta. Näin pyritään varmistamaan, että hankkeelle myönnetään sen toteuttamiseen tarvittavat varat ilman perusteetonta ylirahoitusta. LAATIKKO 8 ESIMERKKEJÄ INFRASTRUKTUURIN HEIKOSTA KÄYTTÖASTEESTA, JONKA SYYNÄ ON VIRANOMAISTEN VÄLISEN KOORDINOINNIN PUUTE Eräs alueviranomainen tuki vesijohdon peruskorjausta; vesijohto kuului yleiseen vesihuoltojärjestelmään, joka toimitti vettä moniin kuntiin. Hanke sai EAKR:n osarahoitusta. Samaan aikaan järjestelmän piiriin kuulunut suurin kunta rakensi suolanpoistolaitoksen, jolle myös myönnettiin EAKR:n rahoitusta. Vesiputken käyttöaste oli ensimmäisenä toimintavuotena vain 58 prosenttia. Suolanpoistolaitoksen toiminta päätettiin keskeyttää toukokuussa 2010, kun käyttöönotosta oli kulunut vain neljä vuotta. Toisessa jäsenvaltiossa valtionyhtiö tuki uutta yleistä vesihuoltojärjestelmää, jolle myönnettiin osarahoitusta koheesiorahastosta. Kunnat, joille järjestelmän oli tarkoitus toimittaa vettä, vaativat kuitenkin paikallisten infrastruktuuriensa liittämistä osaksi järjestelmää. Lisäksi suurin kunta kieltäytyi lopulta ottamasta vastaan uudella järjestelmällä toimitettua vettä. Tämän seurauksena osarahoitetun infrastruktuurin käyttöaste on tällä hetkellä alle 25 prosenttia. 61. Kaikissa tarkastuksen kohteena olleissa koheesiorahaston hankkeissa ja EAKR:n suurhankkeissa jäsenvaltioiden komissiolle esittämät tukihakemukset (ks. kohta 8) sisälsivät taloudellisen kustannus-hyötyanalyysin. Kaikissa hakemuksissa pyydettiin tukea kustannus-hyötyanalyysissä ilmenneen rahoitusvajeen perusteella [26]. EU:n rahoitusosuus oli 40–85 prosenttia hankkeen kaikista tukikelpoisista kustannuksista. 62. Muiden tarkastuskohteena olleiden EAKR:n hankkeiden (joiden yksittäisiä tukihakemuksia ei toimitettu komission hyväksyttäväksi) kohdalla vain Kreikka ja Portugali pyysivät hankkeen edistäjiä toimittamaan kustannus-hyötyanalyysin hakemuksiin liitettävän asiakirja-aineiston mukana. Kustannus-hyötyanalyysit eivät kuitenkaan vaikuttaneet osarahoitusasteeseen. Useimmissa tapauksissa hankkeille myönnettiin suurin mahdollinen osarahoitusosuus; määrä suunnattiin sille toimenpideohjelman toimenpiteelle, johon hankkeet sisältyivät. Näille hankkeille myönnetyn tuen osuus oli 40–80 prosenttia kaikista tukikelpoisista kustannuksista. 63. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi tarkastuksessaan huomattavia puutteita jäsenvaltioiden tukihakemusten ohessa toimitetuissa rahoitusanalyyseissa [27]: a) Komissiolle toimitetuista 11 kustannus-hyötyanalyysistä neljässä toimintamenoja koskevaan laskelmaan oli sisällytetty poistokustannuksia; menettely on rahoitusvajemenetelmän sääntöjen vastainen. Tämän seurauksena kahdessa tapauksessa tukimäärä oli noin kaksi kertaa korkeampi kuin sen olisi pitänyt olla, ja kahdessa muussa tapauksessa se oli noin 50 prosenttia asianmukaista tasoa korkeampi. b) Useimmissa tapauksissa, joissa infrastruktuurit olivat osa laajempaa vesihuoltojärjestelmää, koko järjestelmään ei kohdistettu yleiskatsausta, vaikka osarahoitettavaksi esitetyn osan taloudellinen arviointi olisi sitä edellyttänyt. Lisäksi analyyseissa käytetyt toimintakustannukset ja tulot oli määritetty suhteessa laajempiin vesihuoltojärjestelmiin, joihin osarahoitetut hankkeet kuuluivat. Vain yhdessä tapauksessa olettamukset perustuivat todellisiin tietoihin vesihuoltojärjestelmästä. c) Osa kustannus-hyötyanalyyseissa ilmoitetuista luvuista oli epärealistisia: esimerkiksi lähes kaikissa tapauksissa määrät ja hinnat ilmoitettiin muuttumattomina. Komissio ei myöskään arvioinut kustannus-hyötyanalyyseissa esitettyjen käyttökustannusarvioiden luotettavuutta. ... EIKÄ SIINÄ OTETA RIITTÄVÄSTI HUOMIOON HANKKEIDEN KYKYÄ TUOTTAA TULOJA 64. Vesihuoltoalalla tulot muodostuvat vesimaksuista ja muista eri käyttäjätyyppien suorittamista maksuista. Nämä tulot vaikuttavat yhteisön tukiasteeseen, sillä ne auttavat pienentämään hankkeen rahoitusvajetta. Arvioitaessa, onko tuen määrä sopiva ylirahoituksen välttämiseksi ja EU:n varojen tehokkaan käytön takaamiseksi, on otettava huomioon hankkeen kyky tuottaa tuloja. 65. Komissio päätti vuonna 2000, että tuen määrää pitäisi mukauttaa siten, että sillä edistettäisiin sellaisten maksujärjestelmien käyttöönottoa, jotka kattavat kaikki infrastruktuurien käytöstä, huollosta ja vaihdosta sekä saasteiden vähentämisestä aiheutuvat kustannukset [28]. 66. Tarkastaessaan otokseen kuuluvia hankkeita tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että useimmissa tapauksissa myönnetty tuen määrä vastasi haettua tukea. Maksujärjestelmiin ei kiinnitetty lainkaan huomiota yhtä tapausta lukuun ottamatta (ks. laatikko 9); kustannusten kattamisasteet jäivät näin ollen hyvin alhaisiksi. Useimmissa tapauksissa maksut kattoivat vain käyttökustannukset eivätkä julkisin kansallisin varoin ja EU:n varoin rahoitettuja investointien kokonaiskustannuksia. LAATIKKO 9 TAPAUS, JOSSA KUSTANNUSTEN KATTAMISEN PERIAATE OTETTIIN HUOMIOON Yhdessä tukihakemuksessa jäsenvaltio oli kertonut perustaneensa järjestelmän periäkseen huomattavan osan kustannuksista käyttäjiltä. Komissio pani asian merkille ja päätti myöntää osarahoitusta 75 prosenttia, vaikka rahoitusanalyysin mukaisen rahoitusvajeen oli vahvistettu olevan 52 prosenttia. Rahoitusylijäämä oli määrä käyttää muiden vesi-infrastruktuurien parantamiseen. Komission päätöksen tarkoituksena oli tukea hyviä käytäntöjä, mutta menettely ei ollut EU:n taloudellisen tuen myöntämiseen sovellettavan rahoitusvajemenetelmän mukainen. 67. Vesipalvelumaksuja tarkastaessaan tilintarkastustuomioistuin havaitsi myös seuraavaa: a) Jäsenvaltioilla on tapana maksimoida EU:n taloudellinen tuki pitämällä maksut alhaisina. Yhdessä tapauksessa maksuja ei ollut tarkistettu 1990-luvun jälkeen. Joissakin tapauksissa kansalliset viranomaiset olivat päättäneet vesimaksuista vasta selvitettyään EU:n taloudellisen tuen odotettavissa olevan enimmäismäärän. Näin ollen komissiolle toimitetuissa kustannus-hyötyanalyyseissa perusteltiin odotetun tuen määrä jälkikäteen sen sijaan, että se olisi määritelty tehdyn analyysin perusteella. b) Alueilla, joihin tarkastetut hankkeet vaikuttivat, maksut vastaavat alle yhden prosentin suhteellista osuutta kotitalouksien käytettävissä olevista tuloista. Komissio ei kyseenalaistanut kertaakaan sitä, oliko kustannukset mahdollista periä käyttäjiltä, kuten hakemuksissa oli esitetty. Komissio ei myöskään esittänyt ehdotettujen vesimaksujen asianmukaisuuden arvioinnin pohjaksi minkäänlaista vertailuarvoa. Vaikuttaa myös siltä, ettei osarahoituksen määrä korreloi millään tavalla sen kanssa, miten suuren osan kotitaloudet kuluttavat käytettävissään olevista tuloista vesipalvelumaksuihin. Suuria osarahoitusosuuksia havaittiin sekä alueilla, joilla käyttäjät kuluttivat veteen hyvin pienen osuuden tuloistaan, että alueilla, joilla tämä osuus oli suurempi; tilanteeseen ei ilmaistu mitään erityistä syytä (ks. kaavio 1 ja liite III). KAAVIO 1 KOTITALOUKSIEN VESIHUOLTOMENOT SUHTEUTETTUNA NIIDEN KÄYTETTÄVISSÄ OLEVIIN TULOIHIN SEKÄ OSARAHOITUKSEN OSUUTEEN +++++ TIFF +++++ Huom. Vesihuoltomenojen laskentaperusteena oli, että kotitalouden vedenkulutus oli vuodessa 120 m3 kaikissa hankkeen vaikutusalueeseen kuuluvissa kunnissa. 68. Periaate, jonka mukaan vesikustannukset peritään käyttäjiltä, vahvistui vesipuitedirektiivissä. Direktiivissä määritettiin vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamisen velvoite, jonka on määrä luoda käyttäjille kannustimet kestävään kysyntään. Periaatetta on määrä ryhtyä soveltamaan vuoden 2010 aikana. Kustannusten kattamista voidaan kuitenkin lieventää ottamalla huomioon monia eri tekijöitä, kuten "kustannusten kattamisen sosiaaliset, ympäristöön kohdistuvat ja taloudelliset vaikutukset samoin kuin kyseisen alueen tai alueiden maantieteelliset olot ja ilmasto-olot" [29]. Toisin sanoen tavoitteena ei ole välttämättä saavuttaa tilannetta, jossa käyttäjät kattavat kustannukset kokonaan [30]. 69. Komissio määritti vuonna 2006 selkeämmät säännöt [31] rakennerahastoista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 [32] mukaisesti. Uusien ohjeiden mukaan olisi pyrittävä tilanteeseen, jossa "maksut kattavat ainakin käyttö- ja kunnossapitokustannukset sekä huomattavan osan kuoletuksista". Olisi pyrittävä sellaiseen maksurakenteeseen, jossa hankkeen tulot ilman julkisia tukia ovat mahdollisimman suuret, kuitenkin niin, että kohtuullisuus otetaan huomioon. Vesi- ja viemärihuollon yleisesti hyväksytty osuus kotitalouksien tuloista on 4 prosenttia [33]. 70. Kaikissa tarkastuksen kohteena olleissa neljässä jäsenvaltiossa on otettu uudella ohjelmakaudella käyttöön menettelyjä, jotka edellyttävät, että kokonaiskustannuksiltaan yli yhden miljoonan euron vesi-infrastruktuureja koskevien ehdotusten täytyy sisältää rahoituksen kustannus-hyötyanalyysi. Kolmella sellaisella alueella, joille tilintarkastustuomioistuin teki tarkastuskäynnin, uudet kansalliset menettelyt edellyttävät, että kustannus-hyötyanalyyseihin sisällytetään erityiset vesimaksujen tasoa koskevat analyysit. Silti vain Portugalissa on laadittu selvät säännöt, joiden mukaan tuen määrä vahvistetaan siltä pohjalta, miten asianomaiset kunnat noudattavat kustannusten kattamisen periaatetta. Portugalissa vesipalvelujen kohtuullinen hintataso on määritetty sekä suhteellisesti (maksujen prosentuaalinen osuus kotitalouksien tuloista) että absoluuttisesti (kuutiometrin enimmäishinta). PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 71. Rakennetoimimenot ovat auttaneet parantamaan kotitalouksien vesihuoltoa, mutta parempia tuloksia olisi voitu saavuttaa pienemmin EU:n talousarvioon aiheutuvin kustannuksin. HYVÄKSYTYT RATKAISUT 72. Kaikkien tutkittujen hankkeiden suunnittelu perustui tutkimuksiin nykyisistä ja tulevista vesitarpeista. Jos analyysit olisi kuitenkin tehty paremmin, olisi voitu rakentaa kapasiteetiltaan pienempää infrastruktuuria ja tarkastella vaihtoehtoisia ratkaisuja, joiden tulokset olisivat voineet olla parempia: a) Tulevaa vedentarvetta koskevissa arvioissa ei otettu huomioon veden kulutuksen laskusuuntauksia eikä kaikkia jo käytettävissä olleita resursseja (ks. kohdat 18–24). b) Ratkaisumahdollisuuksia koskevat analyysit rajoittuivat yleisesti tarjontapuolen toimenpiteisiin, eikä vesihävikin vähentämiseen ja helpommin saatavilla olevien resurssien käyttöön kiinnitetty juurikaan huomiota (ks. kohdat 25–28). c) Komission arviointi johti toisinaan siihen, että tukipäätöksiin lisättiin ehtoja (jotka koskivat useimmiten vesihävikin pienentämistä). Komission toimet olisivat kuitenkin voineet olla tehokkaampia. Jäsenvaltioiden hallintoviranomaiset toivat arviointiin vain vähän lisäarvoa. Kaudella 2007−2013 komissio tutkii hankkeita vähemmän ja hallintoviranomaiset puolestaan tutkivat niitä enemmän (ks. kohdat 29–35). SUOSITUS NRO 1 a) Jäsenvaltioiden pitäisi i) parantaa ennakkoanalyysejaan ja ennusteitaan tulevista vedentarpeista käyttäen tuoreita ja täsmällisiä tietoja (ottaen erityisesti huomioon henkeä kohden lasketun kulutuksen laskusuuntaukset) sekä parantaa inventointiaan ja arviotaan kaikista käytettävissä olevista vesivaroista ii) kiinnittää enemmän huomiota tarjontaa koskeviin vaihtoehtoisiin ratkaisuihin esimerkiksi ottamalla huomioon mahdollisuudet vesihävikin pienentämiseen sekä toteuttamalla kysyntään vaikuttavia toimia ja veden laadun suojelutoimenpiteitä. b) Komission pitäisi i) arvioida taloudellisen tuen myöntämisestä päättäessään järjestelmällisesti, toteutetaanko kyseisillä alueilla kaikki tarvittavat toimenpiteet vesivarojen tehokkaan hallinnan edistämiseksi. Komission pitäisi myös varmistaa, että näiden toimenpiteiden vaikutukset otetaan huomioon vedentarve-ennusteissa sekä hankkeita tukevien vaihtoehtojen arvioinneissa. ii) kannustaa jäsenvaltioiden hallintoviranomaisia kiinnittämään asianmukaisesti huomiota vesivarojen tehokkaaseen hallintaan alueilla, joihin osarahoitettu vesi-infrastruktuuri vaikuttaa. TAVOITTEIDEN SAAVUTTAMINEN 73. Osarahoitetut hankkeet auttavat parantamaan EU:n kansalaisten vesihuoltoa asianomaisilla alueilla. Vaikka jotkin hankkeet olivatkin päättyneet monta vuotta ennen tarkastuksen toimittamista, niissä rakennetut infrastruktuurit eivät kuitenkaan olleet käytössä vedenjakeluverkoston puuttuvien yhteyksien vuoksi (ks. kohdat 41–44). 74. Nykyiset seurantamenettelyt ja -välineet antavat komissiolle ja jäsenvaltioiden hallintoviranomaisille vain osittain hyödyllistä tietoa hankkeiden tuloksista. Tapauksissa, joissa komissio oli asettanut lisäehtoja, se ei ollut aina tarkistanut asianmukaisesti, oliko ehtoja noudatettu (ks. kohdat 45–48). SUOSITUS NRO 2 a) Jäsenvaltioiden pitäisi i) varmistaa suunnitteluvaiheesta alkaen, että hankkeiden käynnistämiseen tarvittava täydentävä infrastruktuuri saadaan ajoissa käyttöön. ii) laatia paremmat seurantavälineet hanketulosten arviointia varten b) Komission pitäisi i) määrittää, mitä tietoja se tarvitsee jäsenvaltioilta asianomaisten hankkeiden vaikutusten arviointia varten ii) arvioida huolellisesti tukipäätöksissä asetettujen ehtojen täytäntöönpanoa. VAIKUTUKSET EU:N TALOUSARVIOON 75. Tavoitteet olisi voitu saavuttaa pienemmin EU:n talousarvioon aiheutuvin kustannuksin: a) Monissa hankkeissa tapahtui viivästyksiä ja kustannusten ylittymistä, mikä olisi voitu välttää ainakin jossakin määrin (ks. kohdat 50–52). b) Useissa hankkeissa rakennetun infrastruktuurin kapasiteetin käyttöaste on liian pieni, mikä johtuu ennakoitua pienemmästä veden kysynnästä ja laskuttamattoman veden suuresta osuudesta koko vesihuoltojärjestelmässä (ks. kohdat 53–59). c) Tukiosuuden määritysprosessissa havaittiin useita puutteita, eikä mahdollisuuksia periä kustannukset käyttäjiltä arvioitu (ks. kohdat 60–70). SUOSITUS NRO 3 a) Jäsenvaltioiden pitäisi i) kiinnittää suunnitteluvaiheessa enemmän huomiota tekijöihin, jotka aiheuttavat usein viivästyksiä, kuten ympäristövaikutusten arviointeihin, hallinnollisiin lupiin sekä hankkeiden arvioihin ja laskelmiin ii) parantaa hankkeiden ennakkoanalyysien laatua ja ottaa niiden tulokset huomioon uusien infrastruktuurien kokoa määritettäessä iii) analysoida järjestelmällisesti infrastruktuurin vaiheittaisen rakentamisen hyöty- ja haittapuolia, jotta rakennettua kapasiteettia hyödynnettäisiin paremmin, ja edetä seuraaviin vaiheisiin tarpeiden kehityksen mukaan. b) Komission pitäisi i) kiinnittää enemmän huomiota tukihakemuksiin liitettyjen rahoitusanalyysien laatuun ja pyytää tietoja, joita se tarvitsee vahvistaakseen tuen sopivalle tasolle ii) varmistaa, että kustannusten kattamisen periaatetta noudatetaan asianmukaisesti EU:n varojen käytön tehostamista silmällä pitäen. Tilintarkastustuomioistuimen jaosto II on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Morten LEVYSOHNIN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 8. syyskuuta 2010 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Tiedot on kerätty eri lähteistä: EUREAU-järjestöltä, Eurostatilta, OECD:ltä, vesi- ja viemäröintipalvelujen kansainväliseltä vertailuanalyysiverkostolta (International Benchmarking Network for Water and Sanitation Utilities) ja Euroopan komissiolta (aluepolitiikan pääosasto). [2] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1). Direktiivin 9 artikla koskee vesipalveluista aiheutuvien kustannusten kattamista. Puitedirektiivi hyväksyttiin, kun erityisdirektiivejä, kuten ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laatua koskeva direktiivi, oli jo hyväksytty. [3] Neuvoston direktiivi 98/83/EY, annettu 3 päivänä marraskuuta 1998, ihmisten käyttöön tarkoitetun veden laadusta (EYVL L 330, 5.12.1998, s. 32). Direktiivi korvaa neuvoston direktiivin 80/778/ETY. [4] Lisätietoja saa rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 29 artiklasta (EYVL L 161, 26.6.1999, s. 1) sekä koheesiorahastosta 16 päivänä toukokuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1164/94 7 artiklasta (EYVL L 130, 25.5.1994, s. 1), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1265/1999 (EYVL L 161, 26.6.1999, s. 62). [5] Määrät ovat tilintarkastustuomioistuimen arvioita. Lisäksi EU on myöntänyt huomattavaa taloudellista tukea vesihuoltohankkeisiin, joihin kuuluu myös viemäröintiä. [6] Strateginen arvio ympäristöstä ja riskien ehkäisystä rakenne- ja koheesiorahastoissa kaudella 2007–2013 (Strategic evaluation on environment and risk prevention under Structural and Cohesion Funds for the period 2007-2013), yhteenvetoraportti, 7.11.2006, s. 19. Raportin on tilannut aluepolitiikan pääosasto. [7] Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 274 artikla (entinen 205 artikla). [8] Ohjelmakaudella 2000–2006 suurhankkeita olivat hankkeet, joiden rahastojen rahoitusosuutta määritettäessä huomioon otettavat kokonaiskustannukset olivat yli 50 miljoonaa euroa (ks. 21 päivänä kesäkuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1260/1999 25 artikla). Lisätietoa aiheesta annetaan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksessa nro 1/2008 ohjelmakausiin 1994–1999 ja 2000–2006 liittyvien suurten investointihankkeiden käsittely- ja jälkiarviointimenettelyistä. [9] Asetus (EY) N:o 1164/94, sellaisena kuin sitä on muutettu asetuksella (EY) N:o 1265/1999, liitteessä II olevan F artiklan 4 kohta. [10] Komission tiedonanto rakennerahastoista ja niiden yhteensovittamisesta koheesiorahaston kanssa – Ohjelmien laatimisohjeet ohjelmakaudeksi 2000−2006 (EYVL C 267, 22.9.1999, s. 2). [11] Koheesiorahastoa koskeva opas 2000–2006 (Guide to the Cohesion Fund 2000-2006), liite A, Euroopan komissio, versio 1.0, helmikuu 2000, s. 9–10. [12] Tilapäisellä (väliaikaisella) väestöllä tarkoitetaan matkailijoita, työmatkalaisia ja kausityöntekijöitä eli kaikkia muita henkilöitä kuin vakituisia asukkaita. [13] Esimerkiksi neljässä suurkaupungissa kulutus henkeä kohden on niin jyrkässä laskussa, että väestön kasvusta huolimatta veden kokonaiskulutus on laskenut 1−29 prosenttia 1990-luvun lopusta lähtien. Tiheästi asutulla rannikkoalueella on havaittu sama suuntaus 2000-luvun alusta lähtien. Tarkastuksen kohteena olleista hankkeista kahdeksan sijoittuu näille alueille. [14] Verkostoihin tehdyt parannukset vähentävät hävikkiä. Hävikki lasketaan osaksi kysyntää, sillä se on katettava veden kokonaistuotannolla. [15] Ks. myös komission tiedonanto "Veden niukkuuden ja kuivuuden asettamiin haasteisiin vastaaminen Euroopan unionissa", KOM(2007) 414 lopullinen, ja komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle "Seurantakertomus tiedonannosta "Veden niukkuuden ja kuivuuden asettamiin haasteisiin vastaaminen Euroopan unionissa"", KOM(2008) 875. [16] Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen toimittamisajankohtana käytettävissä olleet tuoreimmat tiedot. [1001] Henkeä kohden laskettu kulutus sisältää kulutuspiikit, hävikin ja teolliseen kehitykseen perustuvan kertoimen. [1002] Vuoden 2008 kokonaiskulutusta koskevat arviot oli joko ilmoitettu hanketutkimuksissa, tai tilintarkastustuomioistuin laski ne asianomaisista tutkimuksista ilmenneiden, väestöä ja henkeä kohden laskettua kulutusta koskevien suuntausten perusteella. [19] Direktiivissä 98/83/EY vahvistetaan muuttujien arvot, joita sovelletaan ihmisten käyttöön tarkoitetussa vedessä oleviin aineisiin, kuten sulfaatti- ja nitraattisuoloihin. Kun suolapitoisuus ylittää nämä arvot, käytäntönä on laimentaa vettä muulla (saatavissa olevalla) vedellä, jonka suolapitoisuus on alhainen. [20] Lisäksi on korostettava, että veden kuljettaminen yli sata kilometriä on hyvin kallista. Sen lisäksi, että investointikustannukset ovat suuret, käyttökustannusten osuus vesihuollon kokonaiskustannuksista on jopa 50 prosenttia (A. Gee, Euroopan komission kilpailun pääosaston uutiskirje nro 2, kesä 2004). [21] Ks. erityiskertomus nro 3/2009 jätevesien käsittelyyn liittyvien rakennetoimimenojen vaikuttavuudesta ohjelmakausilla 1994–1999 ja 2000–2006, kohta 41. [22] Neuvoston direktiivi 91/676/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta, ja neuvoston direktiivi 91/271/ETY, annettu 21 päivänä toukokuuta 1991 yhdyskuntajätevesien käsittelystä. [23] Vastaavanlainen tapaus oli havaittu tarkastuslausumassa (ks. vuosikertomus varainhoitovuodelta 2008, kohta 6.19). Tapaus koski vesijohtoa, joka oli valmistunut fyysisesti vuonna 2004 mutta joka ei ollut vuoden 2009 alussa käytössä, koska säiliössä, josta vesijohto sai vettä, ei ollut vettä. [1003] Laskuttamattoman veden määrästä ei ole tietoja mittareiden puuttumisen vuoksi. Muut tiedot viittaavat kuitenkin siihen, että jakeluverkostojen tehokkuus on heikko. [24] Kotitalouskäytön kansainvälinen standardi on 120–150 m3 kotitaloutta kohden vuodessa, mikä vastaa 132–164 litraa asukasta kohden päivässä. [25] Asetuksen (EY) N:o 1164/1994 7 artikla ja asetuksen (EY) 1260/1999 29 artikla. [26] Lukuun ottamatta kahta hanketta, joita koskevat hakemukset toimitettiin ennen vuotta 1999 ja joihin rahoitusvajemenetelmää ei sovellettu. [27] Asia on jo tuotu esiin tilintarkastustuomioistuimen aiemmassa kertomuksessa (ks. erityiskertomus nro 1/2008 ohjelmakausiin 1994–1999 ja 2000–2006 liittyvien suurten investointihankkeiden käsittely- ja jälkiarviointimenettelystä, kohdat 21–34). [28] Ks. Koheesiorahastoa koskeva opas 2000–2006, versio 1, helmikuu 2000, liite C. [29] Vesipuitedirektiivin (direktiivi 2000/60/EY) 9 artiklan 1 kohta. [30] Common implementation strategy for the water framework directive, 2004, ohjeasiakirja nro 1, 2004. [31] Euroopan komissio, "Uusi ohjelmakausi 2007–2013 – Menettelytapoja koskevat valmisteluasiakirjat – Suuntaviivat kustannus-hyötyanalyysien tekemistä varten – Valmisteluasiakirja 4", 8/2006. Suuntaviivat laadittiin asetuksen (EY) N:o 1083/2006 40 artiklan e alakohdan mukaisesti. Ks. myös asiakirja Guidance note on Article 55 of Council Regulation (EC) No 1083/2006: Revenue generating projects. [32] Neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006, annettu 11 päivänä heinäkuuta 2006, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta (EUVL L 210, 31.7.2006, s. 25), 55 artikla. [33] Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin selonteossa esitellään vertailuarvoja, jotka vaihtelevat Yhdysvaltojen 2,5 prosentista Maailmanpankin 5 prosenttiin. Katso Fankhauser, S. ja Tepic, S. 2007: "Can poor consumers pay for energy and water? An affordability analysis for transition countries" Valmisteluasiakirja nro 92, Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki 2005. Energy Policy 35: 1 038–1 049. -------------------------------------------------- LIITE I VESIHUOLTOJÄRJESTELMÄT +++++ TIFF +++++ -------------------------------------------------- LIITE II TARKASTUKSEEN VALITUT HANKKEET Maa | Hankkeen nimi | EU:n rahasto | Tukikelpoiset kokonaiskustannukset (miljoonaa euroa) | EAKR:n/ koheesiorahaston osuus (miljoonaa euroa) | Kreikka | Veden jakelu Thessalonikin Aliakmon-joesta, ΥΔΡΕΥΣΗ ΘΕΣΣΑΛΟΝΙΚΗΣ ΑΠΟ ΤΟN ΠΟΤΑΜΟ ΑΛΙΑΚΜΟΝΑ | Koheesiorahasto | 79,42 | 60,88 | Kreikka | Pierian alueen kuntien ulkoisen vesijohdon korjaaminen, ΑΝΑΚΑΙΝΙΣΗ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟΥ ΥΔΡΑΓΩΓΕΙΟΥ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΣΥΝΔΕΣΜΟΥ ΚΟΙΝΟΤΗΤΩΝ ΝΟΜ. ΠΙΕΡΙΑΣ | EAKR – toimenpideohjelma Keski-Makedonia | 4,69 | 3,75 | Kreikka | Litohoron vesihuolto, ΥΔΡΕΥΣΗ - ΑΠΟΧΕΤΕΥΣΗ ΛΙΤΟΧΩΡΟΥ | EAKR – toimenpideohjelma Keski-Makedonia | 1,48 | 1,11 | Kreikka | Kozanin ulkoinen ja sisäinen vesihuoltoverkosto, ΕΣΩΤΕΡΙΚΑ ΚΑΙ ΕΞΩΤΕΡΙΚΑ ΔΙΚΤΥΑ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΔΗΜΟΥ ΚΟZΑΝΗΣ, ΤΗΛΕΕΛΕΓΧΟΣ, ΤΗΛΕΧΕΙΡΙΣΜΟΣ ΚΑΙ ΕΛΕΓΧΟΣ ΔΙΑΡΡΟΩΝ | Koheesiorahasto | 18,60 | 13,90 | Kreikka | Deskatin vesihuolto, ΥΔΡΕΥΣΗ ΔΕΣΚΑΤΗΣ | EAKR – toimenpideohjelma Länsi-Makedonia | 4,02 | 3,21 | Kreikka | Ptolemaidan sisäinen vesihuoltoverkosto sekä Mavropigin, Asvestopetran ja Proastion ulkoinen vesihuoltoverkosto, ΤΡΟΦΟΔΟΤΙΚΟΣ ΑΓΩΓΟΣ ΕΣΩΤΕΡΙΚΟΥ ΔΙΚΤΥΟΥ ΥΔΡΕΥΣΗΣ Δ.Δ. ΠΤΟΛΕΜΑΪΔΑΣ ΚΑΙ ΕΞΩΤΕΡΙΚΟ ΔΙΚΤΥΟ ΥΔΡΕΥΣΗΣ ΟΙΚΙΣΜΩΝ ΜΑΥΡΟΠΗΓΗΣ, ΑΣΒΕΣΤΟΠΕΤΡΑΣ ΚΑΙ ΠΡΟΑΣΤΙΟΥ ΤΟΥ ΔΗΜΟΥ ΠΤΟΛΕΜΑΪΔΑΣ | EAKR – toimenpideohjelma Länsi-Makedonia | 2,40 | 1,92 | | | | | | Italia | Adduttrice Acque Grezze Rosamarina | EAKR – toimenpideohjelma Sisilia | 13,69 | 6,16 | Italia | Completamento collegamenti esterni tra i serbatoi di Palermo | EAKR – toimenpideohjelma Sisilia | 12,34 | 5,14 | Italia | Rete di distribuzione, sottorete 5 Libertà | EAKR – toimenpideohjelma Sisilia | 13,00 | 5,42 | Italia | Rifacimento Acquedotto Favara di Burgio | EAKR – toimenpideohjelma Sisilia (suurhanke) | 32,96 | 13,28 | Italia | 5o modulo bis Dissalatore di Gela | EAKR – toimenpideohjelma Sisilia | 32,86 | 14,79 | | | | | | Portugali | 2a Fase do Sistema multimunicipal de abastecimento de água à Área Sul do Grande Porto - Grupo I: Alargamento à região do Vale do Sousa | Koheesiorahasto | 49,88 | 42,40 | Portugali | Abastecimento de água ao Sector Norte do concelho e reforço do abastecimento à sede do concelho de Arcos de Valdevez | EAKR – toimenpideohjelma Norte | 4,28 | 3,21 | Portugali | Abastecimento de água da Área a Sul da cidade de Barcelos - 4a Fase | EAKR – toimenpideohjelma Norte | 3,54 | 2,30 | Portugali | Abastecimento de Água a Guimarães - Sistemas de Adução e Reservas - Fase II | EAKR – toimenpideohjelma Norte | 2,43 | 1,58 | Espanja | Abastecimiento a Zaragoza y corredor del Ebro | Koheesiorahasto | 79,86 | 67,88 | Espanja | Abastecimiento a Lleida y su zona desde el embalse de Santa Ana | Koheesiorahasto | 24,50 | 12,24 | Espanja | Abastecimiento y planta potabilizadora de Jaca | EAKR – toimenpideohjelma Aragón | 4,73 | 2,36 | Espanja | Desaladora de Cartagena (también conocida como San Pedro del Pinatar 1) | Koheesiorahasto | 55,10 | 46,90 | Espanja | Conexión de la desaladora del Campo de Cartagena (también conocida como Valdelentisco) con el Canal de Cartagena | EAKR – toimenpideohjelma Murcia | 19,71 | 12,81 | Espanja | Mejora de la potabilizadora de Campotejar | EAKR – toimenpideohjelma Murcia | 5,38 | 3,50 | Espanja | Abastecimiento al Alfoz de Murcia, conducción Este | EAKR – toimenpideohjelma Murcia | 1, 89 | 1,23 | Espanja | Abastecimiento a Sevilla (presa de Melonares) | Koheesiorahasto | 64,60 | 54,90 | Espanja | Abastecimiento a la zona Norte de Córdoba (presa de La Colada) | Koheesiorahasto | 20,60 | 15,48 | Espanja | Norte de Córdoba | EAKR – toimenpideohjelma Andalusia (suurhanke) | 22,20 | 15,54 | Espanja | Desaladora de Carboneras | EAKR – toimenpideohjelma Andalusia | 115,30 | 57,60 | Espanja | Abastecimiento a las comarcas de la Ribera (parcial no 2) | Koheesiorahasto | 15,13 | 12,10 | Espanja | Depósito de agua potable de Carcaixent (Ribera) | EAKR – toimenpideohjelma Valencia | 0,49 | 0,31 | Espanja | Abastecimiento de la Plana Baixa de Castellón | EAKR – toimenpideohjelma Valencia | 10,08 | 6,55 | -------------------------------------------------- LIITE III KOTITALOUKSIEN VESIHUOLTOMENOT JA NIIDEN KÄYTETTÄVISSÄ OLEVAT TULOT HANKKEIDEN VAIKUTUSALUEILLA Hanke | Kohteena oleva alue/kunta | Hankkeen osarahoituksen osuus (%) | Kotitalouden vuotuisen vedenkulutuksen standardimäärästä (120 m3) aiheutuvat kulut (sis. alv) [1] [2] | Hinta kuutiometriltä (m3) (kun kulutus 120 m3 vuodessa) euroina (sis. alv) | Kotitalouden käytettävissä olevat vuositulot [3] | Vesihuoltomenojen prosenttiosuus (sis. alv) kotitalouksien käytettävissä olevista tuloista | GR 1 | Thessaloniki | 77 | 97,30 | 0,81 | 30168 | 0,32 | GR 2 | Pidna | 80 | 89,02 | 0,74 | 30168 | 0,30 | Elafina | 77,62 | 0,65 | 30168 | 0,26 | Methoni | 62,23 | 0,52 | 30168 | 0,21 | GR 3 | Litohoro | 75 | 35,21 | 0,29 | 30168 | 0,12 | GR 4 | Kozanin kaupunki [4] | 75 | 149,76 | 1,25 | 31665 | 0,47 | Kozanin ympäristö [4] | 105,61 | 0,88 | 31665 | 0,33 | GR 5 | Deskati | 80 | 44,60 | 0,37 | 31665 | 0,14 | GR 6 | Ptolemaida [4] | 80 | 159,96 | 1,33 | 31665 | 0,51 | Mavropigi | 72,11 | 0,60 | 31665 | 0,23 | Asvestopetra | 90,90 | 0,76 | 31665 | 0,29 | Proastio | 55,20 | 0,46 | 31665 | 0,17 | | | | | | | | IT 1 | Palermon alue | 45 | 85,84 | 0,72 | 40617 | 0,21 | IT 2, 3 | Palermon kaupunki | 42 | 85,84 | 0,72 | 40617 | 0,21 | IT 4, 5 | Agrigento | 40 | 176,88 | 1,47 | 32725 | 0,54 | IT 4, 5 | Caltanissetta | 45 | 197,27 | 1,64 | 37288 | 0,53 | | | | | | | | PT 1 | Felgueiras | 85 | 88,83 | 0,74 | 33086 | 0,27 | Lousada | 134,97 | 1,12 | 24557 | 0,55 | Paços de Ferreira | 202,73 | 1,69 | 26928 | 0,75 | Paredes | 113,27 | 0,94 | 27446 | 0,41 | PT 2 | Arcos de Valdevez | 75 | 101,68 | 0,85 | 17548 | 0,58 | PT 3 | Barcelos | 65 | 165,94 | 1,38 | 29066 | 0,57 | PT 4 | Guimarães | 65 | 145,26 | 1,21 | 31672 | 0,46 | Vizela | 145,26 | 1,21 | 28337 | 0,51 | ES 1 | Zaragoza | 85 | 71,07 | 0,59 | 43738 | 0,16 | ES 2 | Lleida | 50 | 70,66 | 0,59 | 44839 | 0,16 | ES 3 | Jaca | 50 | 63,56 | 0,53 | 48494 | 0,13 | ES 4 | Cartagena | 85 | 219,36 | 1,83 | 34597 | 0,63 | Torre Pacheco | 150,54 | 1,25 | 34597 | 0,44 | San Javier | 164,80 | 1,37 | 34597 | 0,48 | ES 5 | Cartagena | 65 | 219,36 | 1,83 | 34597 | 0,63 | Mazarón | 97,98 | 0,82 | 34597 | 0,28 | ES 6, 7 | Murcia | 65 | 207,47 | 1,73 | 34597 | 0,60 | ES 8 | Seville | 85 | 119,56 | 1,00 | 36201 | 0,33 | ES 9 | Pohjois-Cordoba | 75 | 92,91 | 0,77 | 34257 | 0,27 | ES 10 | Pohjois-Cordoba | 70 | 92,91 | 0,77 | 34257 | 0,27 | ES 11 | Carboneras | 50 | 122,69 | 1,02 | 40619 | 0,30 | ES 12 | Alzira | 80 | 45,56 | 0,38 | 37178 | 0,12 | Cuillera | 98,46 | 0,82 | 37178 | 0,26 | ES 13 | Carcaixent | 80 | 53,25 | 0,44 | 37178 | 0,14 | ES 14 | Moncofa | 65 | 194,78 | 1,62 | 39618 | 0,49 | Burriana | 108,82 | 0,91 | 39618 | 0,27 | Vila-real | 73,50 | 0,61 | 39618 | 0,19 | Vall d'Uixo | 132,83 | 1,11 | 39618 | 0,34 | Nules | 92,73 | 0,77 | 39618 | 0,23 | Betxi | 157,02 | 1,31 | 39618 | 0,40 | Onda | 53,59 | 0,45 | 39618 | 0,14 | [1] Kansainvälisten tutkimusten mukaan standardikulutuksena voidaan pitää 120 m3:ä vuodessa kotitaloutta kohden (noin 132 litraa/hlö/päivä). Laskelma perustuu vuoden 2008 hintoihin (Kreikan osalta vuoden 2009 hintoihin). [2] Arvonlisävero on Italiassa 10 prosenttia ja Espanjassa sekä Portugalissa 7 prosenttia. Kreikassa vesimaksujen alv on 9 prosenttia, kun taas kiinteähintaisten ja erikoishintaisten maksujen alv on 19 prosenttia. [3] Laskettu kertomalla henkeä kohden käytettävissä olevat tulot (NUTS2-alueella tai mahdollisuuksien mukaan NUTS3-alueella) kotitalouden keskimääräisellä henkilömäärällä.Italia: Kotitalouden keskimääräisen henkilömäärän lähde: Family components in Sicily, ISTAT 2003. Henkeä kohden käytettävissä olevien tulojen lähde: Valore aggiunto per abitante, ISTAT 2006.Kreikka: Yksityisten kotitalouksien vuonna 2006 käytettävissä olleiden tulojen (NUTS2-tason ostovoimastandardi) lähde: Eurostat 2009. Kotitalouden keskimääräisen koon lähde: Household Budget Survey 2004, Kreikan tilastokeskus.Portugali: Tiedot kotitalouden keskimääräisestä koosta perustuvat vuonna 2001 tehtyyn väestölaskentaan. Tiedot vuonna 2005 käytettävissä olleista tuloista, jotka perustuvat henkeä kohden laskettuun ostovoimaan alueilla, ja keskimääräinen tulotaso (1032 = 100) ovat peräisin Portugalin tilastokeskuksesta.Espanja: Tiedot kotitalouksien keskimääräisestä koosta NUTS3-alueilla ovat peräisin tutkimuksesta Continuous survey of family budgets (tiedot vuodelta 2005). Kotitalouksien vuonna 2006 käytettävissä olleiden bruttotulojen lähde: Spanish Regional accounts, Espanjan kansallinen tilastokeskus. Jacan kaupunkia koskevien tietojen lähde: Instituto Aragonés de Estadística (tiedot vuodelta 2005). [4] Kozanin ja Ptolemaidan tapauksessa vedestä aiheutuvia kokonaiskustannuksia laskettaessa otettiin huomioon puolet erikoishinnasta kiinteän ja kulutukseen perustuvan hinnan lisäksi (DEYA:aan sovellettavassa laissa säädetään, että tulevien vesihuoltoinvestointien ja viemäröinti-infrastruktuurien tapauksessa erityismaksu on 80 prosenttia vesimaksusta). --------------------------------------------------