Komission yksiköiden valmisteluasiakirja - Oheisasiakirja Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta puolustus- ja turvallisuusalalla - Vaikutustenarvioinnin tiivistelmä {KOM(2007) 766 lopullinen} {SEK(2007) 1598} /* SEK/2007/1599 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 5.12.2007 SEK(2007) 1599 KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA Oheisasiakirja Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta puolustus- ja turvallisuusalalla VAIKUTUSTENARVIOINNIN TIIVISTELMÄ {KOM(2007) 766 lopullinen}{SEK(2007) 1598} TIIVISTELMÄ JOHDANTO Yli 40 vuoden ajan Euroopan yhdentyminen ei ole koskenut puolustus- ja turvallisuusalaa. Sen vuoksi puolustusmarkkinat ovat tosiasiallisesti jääneet yhtenäismarkkinoiden ulkopuolelle ja pysyneet jakautuneina kansallisiin markkinoihin. Kylmän sodan loputtua tämä pirstoutuminen on muuttunut yhä ongelmallisemmaksi. Toisaalta huomattavat talousarviorajoitteet ja toisaalta sotatarvikkeiden kasvavat kustannukset ovat johtaneet siihen, että kansalliset puolustusmarkkinat ovat Euroopassa usein muodostuneet liian pieniksi korkealaatuisten tarvikkeiden tuottamiseksi ja hankkimiseksi kohtuulliseen hintaan. Laaja-alaiset uudistukset ovat välttämättömiä, jos Eurooppa haluaa säilyttää elinkelpoisen puolustusteollisuuden ja varustaa asevoimansa riittävällä tavalla. Tässä yhteydessä Euroopan puolustusmateriaalimarkkinoiden luominen on erityisen tärkeää. Tätä varten komissio esitteli maaliskuun 2003 tiedonannossaan Tavoitteena EU:n puolustustarvikepolitiikka toimintaehdotuksensa, jotka koskivat puolustusteollisuuteen ja -markkinoihin liittyviä aloja, erityisesti puolustusalan julkisia hankintoja. MENETTELYKYSYMYKSET JA KUULEMINEN Tämän jälkeen komissio järjesti hallitusten ja teollisuuden kanssa työpajoja selvittääkseen yhteisön tällä alalla mahdollisesti toteuttamiin toimiin kohdistuvia odotuksia. Näin valmisteltiin puolustusalan julkisia hankintoja koskevaa vihreää kirjaa, joka lopulta hyväksyttiin syyskuussa 2004. Vihreän kirjan käynnistämä kuuleminen tuotti varmuuden siitä, että puolustusalan julkisia hankintoja Euroopassa koskeva oikeuskehys on puutteellinen: 1. EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan käytöstä vallitsee epävarmuus. Kyseisen artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat poiketa Euroopan yhteisön (EY) säännöistä, jos se on tarpeen niiden keskeisten turvallisuusetujen suojelemiseksi. 2. Julkisia hankintoja koskevan direktiivin, myös sen tarkistetun version (2004/18/EY), katsotaan yleisesti soveltuvan huonosti useisiin puolustusalan hankintasopimuksiin. Näiden ongelmien ratkaisemiseksi komissio ilmoitti joulukuussa 2005 kahdesta aloitteesta: annetaan tulkitseva tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisesta puolustushankintoihin ja valmistellaan mahdollista puolustusalan hankintadirektiiviä. Tulkitseva tiedonanto hyväksyttiin joulukuussa 2006. Tiedonannossa annetaan ohjeita hankintaviranomaisille sen arvioimiseksi, voidaanko hankintasopimuksiin soveltaa poikkeusta. Samanaikaisesti komissio jatkoi mahdollisen puolustusalan julkisia hankintoja koskevan direktiivin laadintaa. Sidosryhmät olivat tiiviisti mukana julkisia hankintoja käsittelevän neuvoa-antavan komitean, Euroopan puolustusviraston ja kahdenvälisten kokousten välityksellä. Lisäksi hallituksia ja teollisuutta kuultiin vaikutusten arvioinnin yhteydessä. Tässä kertomuksessa käsitellään sekä puolustusalan hankintasopimuksia (asevoimille hankittavat aseet, ammukset ja sotatarvikkeet) että turvallisuusalan arkaluonteisia hankintasopimuksia (ei-sotilaallisille turvallisuusjoukoille hankittavat, sotatarvikkeiden kaltaiset tarvikkeet). Turvallisuusala nousi esille keskustelujen loppuvaiheessa jäsenvaltioiden pyynnöstä. Pääasiallisena perusteena keskustelujen laajentamiselle oli strategisen ympäristön muuttuminen siten, että raja ulkoisen ja sisäisen sekä sotilaallisen ja ei-sotilaallisen turvallisuuden välillä on hämärtynyt. Komission aloitteen painopiste on kuitenkin edelleen puolustusalassa. Ei-sotilaallisen turvallisuuden osalta olisi pelkästään tarkasteltava sitä, pitäisikö puolustusalaa koskevaa EY:n välinettä soveltaa myös tiettyihin turvallisuusalan erityisen arkaluonteisiin hankintasopimuksiin. ONGELMAN MÄÄRITTELY Useat jäsenvaltiot turvautuvat laajalti EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan 1 kohdan b alakohtaan, jotta niiden ei tarvitsisi soveltaa EY:n sääntöjä puolustustarvikkeiden julkisiin hankintoihin. Sama ongelma, vaikkakin vähäisemmässä määrin, koskee turvallisuusalan arkaluonteisia hankintasopimuksia, joissa jäsenvaltiot turvautuvat joko perustamissopimuksen 296 artiklan 1 kohdan a alakohtaan tai julkisia hankintoja koskevan direktiivin 14 artiklaan välttääkseen EY:n sääntöjen soveltamisen. Tämä käytäntö on Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön vastainen, sillä oikeuskäytännön mukaan tällaiset poikkeukset olisi rajoitettava poikkeuksellisiin tapauksiin. Ongelman ytimessä on sellaisten EY:n sääntöjen puuttuminen, jotka soveltuisivat puolustusalan hankintasopimusten ja turvallisuusalan arkaluonteisten hankintasopimusten erityispiirteisiin, erityisesti monimutkaisuuteen (mikä edellyttää joustavuutta) sekä erityisvaatimuksiin toimitusvarmuudesta ja tietoturvallisuudesta. Koska voimassa olevat EY:n säännöt on kehitetty ei-sotilaallista ja ei-arkaluonteista julkista hankintaa varten, niissä ei oteta näitä piirteitä riittävästi huomioon. Tämän seurauksena valtaosa puolustus- ja turvallisuusalan tarvikehankinnoista pohjautuu yhteensovittamattomiin kansallisiin sääntöihin, joissa on huomattavia eroja esimerkiksi julkaisemisen, hankintamenettelyjen, valinta- ja sopimuksentekoperusteiden ja vastakauppojen osalta. Tämä sääntelyn epäyhtenäisyys on huomattava este siirryttäessä kohti Euroopan puolustusmateriaalimarkkinoita, ja se tarjoaa mahdollisuuden olla noudattamatta perustamissopimuksen periaatteita. Avoimuuden puute ja muista jäsenvaltioista tulevien tavarantoimittajien syrjintä johtavat avautumisen puutteeseen puolustusmarkkinoilla, mistä aiheutuu kielteisiä vaikutuksia kaikille sidosryhmille. Tämä ei ole niin ilmeistä arkaluonteisella turvallisuusalalla kuin puolustusalalla lähinnä siksi, että ei-sotilaallinen turvallisuus on monimuotoisempaa, ja kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla on hyvin paljon erilaisia asiakkaita, käyttäjiä ja talousarvioita. Ongelma (laajat poikkeukset EY:n säännöistä), sen syyt (sopimusten erityispiirteet, joihin EY:n säännöt soveltuvat huonosti) ja seuraukset (avautumisen puute) ovat samat sekä puolustusalan hankintasopimuksissa että turvallisuusalan arkaluonteisissa hankintasopimuksissa. Erityisenä ongelma on näin ollen toisaalta perustamissopimuksen ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön ja toisaalta jäsenvaltioiden hankintakäytäntöjen yhteensopimattomuus. Komissiolla on perustamissopimuksen valvojana velvollisuus toimia ongelman ratkaisemiseksi. TAVOITTEET Komission yleisenä tavoitteena on luoda avoimet ja kilpailukykyiset Euroopan puolustusmateriaalimarkkinat. Ihanteellisessa tapauksessa tällaiset Euroopan puolustusmateriaalimarkkinat antaisivat johonkin tiettyyn jäsenvaltioon sijoittautuneille tavarantoimittajille mahdollisuuden palvella asiakkaina olevia julkisyhteisöjä kaikissa jäsenvaltioissa rajoituksetta. Kun kyseessä on puolustus- ja turvallisuusalan hankintasopimusten tekeminen, tämä edellyttää asianmukaisesti toimivaa sääntelykehystä EU:n tasolla. Komission toiminnallisena tavoitteena on rajoittaa turvautuminen perustamissopimuksen 296 artiklassa ja julkisia hankintoja koskevan direktiivin 14 artiklassa vahvistettuihin poikkeuksiin ainoastaan poikkeuksellisiin tapauksiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. Suurin osa puolustus- ja turvallisuusalan hankintasopimuksista, myös aseiden, ammusten ja sotatarvikkeiden julkista hankintaa koskevat sopimukset, olisi näin ollen tehtävä EY:n sääntöjen mukaisesti yhdenvertaisen kohtelun, avoimuuden ja syrjimättömyyden lisäämiseksi. Samanaikaisesti jäsenvaltioiden turvallisuusedut on varmistettava. TOIMINTAVAIHTOEHDOT Tavoitteen saavuttamiseksi on kolme vaihtoehtoa: ei ryhdytä mihinkään toimiin, ehdotetaan muuta kuin lainsäädäntötoimenpidettä tai hyväksytään lainsäädäntötoimenpide. Jos lisätoimia ei toteuteta , voimassa oleva julkisia hankintoja koskeva direktiivi , Euroopan puolustusviraston hallinnoimat menettelysäännöt sekä tulkitseva tiedonanto EY:n perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisesta puolustushankintoihin jäisivät edelleen ainoiksi välineiksi puolustusalan hankintasopimusten alalla. Muihin kuin lainsäädäntötoimenpiteisiin voisi sisältyä tulkitseva tiedonanto julkisia hankintoja koskevan direktiivin 14 artiklan soveltamista turvallisuusalalla, entistä ennakoivampi rikkomuksia koskeva toimintalinja sekä kansallisten hankintaviranomaisten ja komission henkilöstön kouluttaminen mahdollisten poikkeusten arvioimiseksi. Mahdollisiin lainsäädäntötoimenpiteisiin sisältyvät asetus , toimialakohtainen direktiivi , jota sovellettaisiin puolustus- ja turvallisuusalalla toimivien hankintaviranomaisten tekemiin kaikkiin hankintasopimuksiin, sekä direktiivi, jolla EY:n lainsäädäntöön sisällytettäisiin puolustusalan hankintasopimusten ja turvallisuusalan arkaluonteisten hankintasopimusten erityispiirteisiin räätälöidyt uudet säännöt – eli kyseeseen tulisi joko julkisia hankintoja koskevan direktiivin muutosdirektiivi tai itsenäinen direktiivi . Hylätyt ja lisätarkasteluun valitut vaihtoehdot Muut kuin lainsäädäntötoimenpiteet ovat hyödyllisiä, mutta on epätodennäköistä, että yksistään niiden avulla päästäisiin tavoitteeseen rajoittaa poikkeuksiin turvautumista. Tähän päästään ainoastaan, jos julkisia hankintoja koskeva EY:n lainsäädäntö sisältää säännöt, joissa otetaan huomioon puolustusalan hankintasopimusten ja turvallisuusalan arkaluonteisten hankintasopimusten erityispiirteet. Koska tällaisia sääntöjä ei tällä hetkellä ole, ne on vahvistettava lainsäädäntötoimenpiteellä. Sen vuoksi lisätarkasteluun otettiin kaksi vaihtoehtoa: 1. Ei toteuteta toimia. 2. Hyväksytään lainsäädäntötoimenpide, jolla EY:n lainsäädäntöön sisällytetään puolustusalan hankintasopimusten ja turvallisuusalan arkaluonteisten hankintasopimusten erityispiirteisiin räätälöidyt uudet säännöt. Koska direktiivi on joustavampi, se vaikuttaa soveltuvan tähän tarkoitukseen paremmin kuin asetus. Vaihtoehdossa 2 on kolmitasoisia lisävaihtoehtoja: - Säädöslajin valinta. Toimialakohtaista direktiiviä pidettiin yhteensopimattomana paremman sääntelyn periaatteiden kanssa. Valitut vaihtoehdot olivat näin ollen muutosdirektiivi ja itsenäinen direktiivi . - Soveltamisala. Tämä voitaisiin määritellä joko luettelon tai yleisen määritelmän avulla. Tietyt sopimukset voitaisiin nimenomaisesti jättää soveltamisalan ulkopuolelle tai yksinkertaisesti viitata perustamissopimuksessa sallittuihin poikkeuksiin. Voitaisiin joko vahvistaa uudet kynnysarvot tai säilyttää nykyisessä julkisia hankintoja koskevassa direktiivissä vahvistetut kynnysarvot. - Sisältö. Toimitusvarmuuden, tietoturvallisuuden, vastakauppojen ja sopimuksentekomenettelyjen suhteen on olemassa erilaisia vaihtoehtoja. VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Vaihtoehtojen tarkastelu Vaihtoehto 1. Jos uusia EU:n toimia ei toteuteta, sotilasalan hankintasopimuksissa ja turvallisuusalan arkaluonteisissa hankintasopimuksissa turvauduttaisiin varmasti edelleen laajamittaisesti EY:n säännöistä tehtäviin poikkeuksiin. Tulkitseva tiedonanto voi rajoittaa turvautumista perustamissopimuksen 296 artiklaan ei-sotilaallisten tarvikkeiden julkisessa hankinnassa, mutta se vaikuttaisi todennäköisesti vain vähän sotatarvikkeiden julkiseen hankintaan, eikä se vaikuttaisi lainkaan turvallisuusalan arkaluonteisten tarvikkeiden julkiseen hankintaan. Euroopan puolustusviraston menettelysäännöillä voidaan parhaimmillaan rajoittaa perustamissopimuksen 296 artiklassa määrättyjen poikkeusten kielteisiä vaikutuksia mutta ei niiden väärinkäyttöä. Sotatarvikkeiden ja arkaluonteisten turvallisuusalan tarvikkeiden markkinoiden avoimuus ja avautuminen eivät lisääntyisi. Kustannuksiin, tehokkuuteen ja kilpailukykyyn kohdistuvat kielteiset vaikutukset eivät katoaisi minnekään. Vaihtoehto 2. Ennen kuin mahdollisen direktiivin vaikutuksia voidaan arvioida, on päätettävä direktiivin olennaisista tekijöistä. a) Itsenäinen direktiivi v. muutosdirektiivi Sääntelytavan valinta on lähinnä lainsäädäntötekninen kysymys, ja valinta on tehty soveltaen neljää perustetta: yhteisön säännöstön parantaminen, parempaa sääntelyä koskevien periaatteiden noudattaminen, oikeusvarmuus ja näkyvyys. Itsenäinen direktiivi olisi näkyvämpi, selkeämpi, lukijaystävällisempi ja sen vuoksi hankintaviranomaisten kannalta helpompikäyttöinen väline. Sen lisäksi yhteisön säännöstön (eli nykyisen julkisia hankintoja koskevan direktiivin säännösten) säilyttäminen olisi helpompaa ja räätälöityjen säännösten laadintaan tarjoutuisi enemmän joustavuutta. Lisäksi valtaosa jäsenvaltioista kannattaa itsenäistä direktiiviä. b) Soveltamisala Soveltamisalan määrittelyssä on otettava huomioon pääasiallinen tavoite eli poikkeuksien käytön rajaaminen poikkeuksellisiin tapauksiin. Näin ollen uusien sääntöjen potentiaalinen soveltamisala pitäisi säilyttää mahdollisimman laajana. Samanaikaisesti on kunnioitettava perustamissopimuksen mukaisia jäsenvaltioiden oikeuksia olla soveltamatta EY:n lainsäädäntöä keskeisten turvallisuusetujen vuoksi. Näiden perusteiden mukaisesti parhaat vaihtoehdot ovat: - määritellään soveltamisala pikemminkin yleisen määritelmän kuin luettelon avulla - rajoitetaan nimenomaisten poikkeusten määrää ja viitataan pikemminkin perustamissopimuksessa mainittuihin poikkeuksiin - säilytetään EY:n nykyiset kynnysarvot. c) Sisältö - Uusien sääntöjen tavoitteena täytyy olla yhtenäismarkkinoita koskevien periaatteiden täytäntöönpano puolustusmarkkinoilla. Toisaalta uusien sääntöjen on myös tarjottava riittävä suoja ja joustavuus jäsenvaltioiden turvallisuusetujen varmistamiseksi. Näiden kahden perusteen mukaiset parhaat vaihtoehdot ovat: - Toimitusvarmuuden osalta sallittaisiin hankintaviranomaisten 1) pyytää tavarantoimittajilta todisteet siitä, että ne pystyvät täyttämään vientiin, siirtoon ja kauttakuljetukseen liittyvät velvoitteet, 2) käyttää toimitusvarmuutta valintaperusteena arvioitaessa tavarantoimittajien teknistä suorituskykyä ja pyytää tavarantoimittajilta sitoumusta varmistaa tulevaisuuden välttämättömien hankintatarpeiden täyttäminen. - Tietoturvallisuuden osalta sallittaisiin hankintaviranomaisten 1) olla paljastamatta luottamuksellisia tietoja hankintamenettelyn aikana, 2) käyttää kykyä varmistaa tietoturvallisuus valintaperusteena arvioitaessa tavarantoimittajien teknistä suorituskykyä. - Vastakaupat jätettäisiin mainitsematta. Koska vastakaupat tavallisesti merkitsevät jo luonteensa vuoksi syrjintää, ne ovat täysin perustamissopimuksen vastaisia. Näin ollen julkisia hankintoja koskevissa EY:n säännöissä ei voida sallia tai säännellä vastakauppoja. Toisaalta jos vastakaupat nimenomaisesti kiellettäisiin direktiivissä, tämä voisi luoda mielikuvan, että ne automaattisesti sallitaan niissä puolustusalan hankintasopimuksissa, joihin sovelletaan perustamissopimuksen 296 artiklan mukaista poikkeusta. Tämä on kuitenkin väärin. Sen vuoksi vaikuttaa suotavalta jättää jäsenvaltioiden tehtäväksi pitää mahdolliset vastakauppoja koskevat vaatimukset EU:n lainsäädännön mukaisina. - Vakiomenettelynä sallitaan neuvottelumenettely , josta julkaistaan ennakolta hankintailmoitus, mutta rajataan neuvottelumenettely, josta ei ennakolta julkaista hankintailmoitusta, ainoastaan ehdottoman tarpeellisiin tapauksiin. Valitun vaihtoehdon vaikutukset - Oikeudelliset vaikutukset . Direktiivin pitäisi huomattavasti tehostaa puolustusalan julkisia hankintoja koskevaa nykyistä pirstoutunutta sääntelykehystä. Se lisäisi myös merkittävästi oikeudellista selkeyttä. Hankintaviranomaiset pystyisivät arvioimaan, mitä lainsäädäntöä pitäisi soveltaa, ja perustelemaan päätöksensä tarvittaessa. Tämä parantaisi oikeusvarmuutta kaikkien osapuolten kannalta. - Hallinnolliset kustannukset . Mahdolliset kielteiset vaikutukset olisivat vähäiset sekä teollisuuden että hankintaviranomaisten kannalta. Parantunut avoimuus alentaisi varmasti keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä yritysten, erityisesti pk-yritysten, hallinnollisia kustannuksia. - Taloudelliset vaikutukset . Nämä riippuvat paljolti siitä, miten hankintaviranomaiset ottavat direktiivin vastaan. Hankintaviranomaisten suhtautuminen muuttuu varmasti ajan mittaan. Alussa direktiivi saattaa lähinnä vaikuttaa sarjavalmisteisten tuotteiden ja teknologisesti vähemmän kehittyneiden tuotteiden hankintaan. Markkinoiden lisääntyneen avautumisen pitäisi kasvattaa yritysten mahdollisuuksia saada valtioiden rajat ylittäviä sopimuksia, minkä turvin kaikkein kilpailukykyisimmät eurooppalaiset yritykset saavuttaisivat mittakaavaetuja. Yksikkökustannusten aleneminen lisää niiden tuotteiden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla. Toisaalta hankintaviranomaiset saavat parempaa vastinetta rahoilleen. - Kansainväliset näkökohdat . Puolustusalan hankintasopimuksia ja turvallisuusalan arkaluonteisia hankintasopimuksia koskevien EY:n sääntöjen käyttöönotto ei vaikuttaisi kolmansien maiden kanssa käytävään asekauppaan, johon sovellettaisiin edelleen WTO:n sääntöjä ja erityisesti julkisia hankintoja koskevaa sopimusta. Hankintaviranomaisilla olisi edelleen vapaus valita, pyytävätkö ne tarjouskilpailuun mukaan ainoastaan EU:hun sijoittautuneita yrityksiä vai myös EU:n ulkopuolisia yrityksiä. SEURANTA- JA ARVIOINTIJÄRJESTELYT Komissio laskee edelleen vuosittain tärkeimmät taloudelliset indikaattorit, joiden avulla on mahdollista arvioida puolustusmarkkinoiden avoimuutta ja kilpailua. Se myös jatkaa poliittista vuoropuhelua jäsenvaltioiden kanssa. Direktiivin vaikutuksia hallinnollisiin kustannuksiin tulisi arvioida ensimmäisen kerran viiden vuoden kuluttua direktiivin hyväksymisestä. Pidemmällä aikavälillä olisi arvioitava direktiivin taloudellisia vaikutuksia. PÄÄTELMÄT Puolustusalan hankintasopimusten ja turvallisuusalan arkaluonteisten hankintasopimusten erityispiirteisiin räätälöityjen sääntöjen sisällyttäminen julkisia hankintoja koskeviin EY:n sääntöihin vaikuttaa Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti välttämättömältä, jotta voidaan rajoittaa turvautumista perustamissopimuksen 296 artiklassa ja julkisia hankintoja koskevan direktiivin 14 artiklassa vahvistettuihin poikkeuksiin. Itsenäinen direktiivi vaikuttaa tähän tarkoitukseen parhaiten soveltuvalta sääntelytavalta. Puolustusalan hankintasopimuksiin ja turvallisuusalan arkaluonteisiin hankintasopimuksiin sovellettavan direktiivin hyväksyminen on looginen jatkotoimenpide joulukuussa 2006 annetulle tulkitsevalle tiedonannolle, jossa selitetään edellytyksiä perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamiselle puolustusalan julkisiin hankintoihin. Samanaikaisesti se on luonnollinen vastine Euroopan puolustusviraston menettelysäännöille, joiden tarkoituksena on edistää sellaisten puolustusalan hankintasopimusten avoimuutta, jotka täyttävät perusteet perustamissopimuksen 296 artiklan soveltamisesta. Kun otetaan huomioon puolustusmarkkinoita muokkaavien tekijöiden moninaisuus, on vaikea esittää määrällisesti tällaisen direktiivin odotettuja taloudellisia vaikutuksia. Yleisesti ottaen direktiivillä on kuitenkin vaikutusmahdollisuudet. Aseiden, ammusten, sotatarvikkeiden sekä arkaluonteisten turvallisuusalan tarvikkeiden sisällyttäminen yhtenäismarkkinoihin on jo sinällään vahva poliittinen merkki EU:n valmiudesta luoda Euroopan puolustusmateriaalimarkkinat. Koska direktiivillä yhteensovitetaan kansalliset menettelyt, se vähentää sääntelyn nykyistä epäyhtenäisyyttä. Jäsenvaltioiden on helpompi soveltaa EY:n sääntöjä mutta myös vaikeampi perustella mahdollisia poikkeuksia. Tämä puolestaan vähentää poikkeuksiin turvautumista ja siten lisää EU:n puolustusmarkkinoiden avoimuutta, syrjimättömyyttä ja avautumista. Jotta uudet säännöt olisivat mahdollisimman tehokkaita, komission pitäisi suunnitella liitännäistoimenpiteitä. Komission henkilöstölle tarkoitetut erityiset koulutuskurssit ja lisäresurssien myöntäminen puolustus- ja turvallisuusmarkkinoiden aktiiviseen seurantaan vaikuttavat erityisen tärkeiltä. Komission pitäisi myös jatkaa aloitteita, jotka ovat jo käynnissä asiaan liittyvillä aloilla, erityisesti toimitusvarmuuden ja standardoinnin alalla, ja suunnitella uusia toimia erityisesti tietoturvallisuuden ja vastakauppojen alalla. Puolustustarvikkeiden ja arkaluonteisen turvallisuusalan tarvikkeiden julkisia hankintoja koskevien EY:n sääntöjen laatiminen on vain yksi, tosin tärkeä askel kohti Euroopan puolustusalan (ja turvallisuusalan) materiaalimarkkinoiden muodostumista.