FI Euroopan unionin virallinen lehti C 27/75

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto ”Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hiilidioksidin geologisesta varastoinnista ja neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY, direktiivien 2000/60/EY, 2001/80/EY, 2004/35/EY ja 2006/12/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1013/2006 muuttamisesta”

KOM(2008) 18 lopullinen — 2008/0015 COD

(2009/C 27/17)

Neuvosto päätti 8. helmikuuta 2008 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi hiilidioksidin geologisesta varastoinnista ja neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY, direktiivien 2000/60/EY, 2001/80/EY, 2004/35/EY ja 2006/12/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1013/2006 muuttamisesta.

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 4. kesäkuuta 2008. Esittelijä oli Gerd Wolf.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 9. ja 10. heinäkuuta 2008 pitämässään 446. täysistunnossa (heinäkuun 9 päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 138 ääntä puolesta ja 1 vastaan 4:n pidättyessä äänestämästä.

Sisällys

1. Tiivistelmä ja päätelmät

2. Johdanto

3. Komission ehdotus

4. Yleistä

5. Erityistä

1. Tiivistelmä ja päätelmät

1.1 Fossiilisia energialähteitä käytettäessä (poltettaessa) syntyvän hiilidioksidin (CO2) erottaminen ja pitkäaikainen varastointi (carbon dioxide capture and storage, CCS) edistäisi merkittävästi ilmastonsuojelua. Sen vuoksi tulee pyrkiä nopeuttamaan tämän menettelyn kehittämistä ja ottamaan se mahdollisimman pikaisesti käyttöön.

1.2 Komitea on tyytyväinen komission ehdottamaan direktiiviin, sillä se on CCS:n kehittämisen ja käyttämisen välttämätön edellytys, ja kannattaa pääosin direktiivin sisältöä.

1.3 Direktiivissä käsitellään keskeisiä näkökohtia ja ehdotetaan niitä koskevia säännöksiä. Tämä pätee erityisesti ihmisten ja ympäristön turvallisuuteen ja siihen liittyviin vastuukysymyksiin. Näin direktiivillä edistetään myös hyväksyntää kansalaisten keskuudessa, ja siinä otetaan huomioon heidän turvallisuudentarpeensa.

1.4 CCS:n koko arvoketjun — johon kuuluu hiilidioksidin erottaminen, kuljetus ja varastointi — kehittäminen, on vasta alullaan, osittain vielä tutkimusvaiheessa. Tämä täytyy ottaa direktiivissä huomioon, ja sen vuoksi sitä on vielä mukautettava joiltakin kohdin.

1.5 Jotta ensimmäisten hankkeiden pikainen toteuttaminen olisi mahdollista, direktiivin eräitä kohtia tulisi muuttaa siten, että sekä asianomaisten jäsenvaltioiden viranomaisten että investoimisesta kiinnostuneiden yritysten on helpompi noudattaa niitä, ja että ne tarjoavat tällaisille yrityksille suunnitteluvarmuutta ja kannustimia investointeihin. Tämä koskee esimerkiksi vastuukysymysten selvittämistä ja rahavakuuksien tyyppiä ja laajuutta.

2. Johdanto

2.1 Ilmastonsuojelua ja energian toimitusvarmuutta koskien, vuoden 2007 maaliskuussa annettujen neuvoston päätösten perusteella komissio on ehdottanut — erillisten asiakirjojen muodossa — toimenpidepakettia, jonka avulla neuvoston päätöksessä asetetut tavoitteet voidaan saavuttaa. Toimien pääpaino on energiatehokkuudessa, uusiutuvien energiavarojen käytön tehostamisessa sekä innovatiivisten teknologioiden kehittämisessä ja käyttämisessä. Komitea on laatinut aiheesta yksittäisiä kysymyksiä koskevia lausuntoja (1).

2.2 Tässä yhteydessä on suuri merkitys myös niillä menettelyillä, joiden avulla pyritään vähentämään kestävästi fossiilisten energialähteiden käytössä syntyviä kasvihuonekaasupäästöjä. Tässä lausunnossa käsitellään näitä menettelyjä. Lausunnon aihe on siis komission ehdotus direktiiviksi hiilidioksidin (CO2) geologisesta varastoinnista.

2.3 Tätä lausuntoa täydennetään samaa tekniikkaa käsittelevällä komitean lausunnolla, joka koskee komission tiedonantoa (2) aiheesta ”Kestävää sähköntuotantoa fossiilisista polttoaineista: varhaisvaiheen demonstroinnin tukeminen”.

3. Komission ehdotus

3.1 On otettava huomioon, että i) kansainvälisellä tasolla kasvava energiankysyntä katetaan todennäköisesti valtaosin fossiilisilla polttoaineilla ja ii) koska tavoitteena on vähentää vuoteen 2050 mennessä hiilidioksidipäästöjä maailmanlaajuisesti 50 prosenttia ja teollisuusmaissa 60–80 prosenttia, komissio pitää välttämättömänä, että hyödynnetään kaikki käytettävissä olevat keinot päästöjen vähentämiseksi. Tällöin hiilidioksidin talteenotolla ja varastoinnilla eli CCS:llä (3) on suuri merkitys.

3.2 Vuoden 2007 maaliskuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti luomaan tarvittavat tekniset, taloudelliset ja lainsäädännölliset puitteet, jotta CCS saadaan ympäristöystävällisesti käyttökelpoiseksi; komission ehdotus edistää osaltaan tavoitetta. Ehdotus koskee ennen kaikkea lainsäädännöllisiä puitteita, joiden oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 175 artiklan 1 kohta. Ehdotuksella on määrä yksinkertaistaan lainsäädäntöä sekä EU:n ja kansallisten viranomaisten hallinnollisia menettelyjä.

3.3 Voimassa olevat säädökset, kuten direktiivit 96/61/EY, 85/337/ETY, 2004/35/EY ja 2003/87/EY, otetaan huomioon ja niitä mukautetaan tarvittaessa.

3.4 Komission ehdotuksen konkreettinen sisältö on seuraava:

3.4.1 Ehdotuksen 1 luvussa määritellään direktiivin kohde, tavoite ja soveltamisala. Lisäksi siinä annetaan määritelmät.

3.4.2 Ehdotuksen 2 luvussa käsitellään varastointipaikan valintaa ja tutkimuslupia. Jäsenvaltiot määräävät, mitä alueita varastointiin voi käyttää ja mitä sääntöjä sovelletaan tutkimuslupien myöntämiseen.

3.4.3 Ehdotuksen 3 luvussa käsitellään varastointilupia ja niiden edellytyksiä sekä Euroopan komission toimivaltuuksia. Tärkeä seikka on ympäristöarviointi, johon sisältyy vaikutusten arviointi ja yleisön kuuleminen.

3.4.4 Ehdotuksen 4 luvussa käsitellään käyttöön ja sulkemiseen liittyviä sekä sulkemisen jälkeen noudatettavia velvollisuuksia. Niihin kuuluvat arviointiperusteet hiilidioksidivirtojen hyväksymiselle, seuranta- ja raportointivelvollisuudet, tarkastukset, häiriöiden ja/tai vuotojen tapahtuessa toteutettavat toimenpiteet, sulkemiseen liittyvät ja sen jälkeen noudatettavat velvollisuudet sekä rahavakuuden esittäminen.

3.4.5 Ehdotuksen 5 luvussa käsitellään siirto- ja varastoverkon käyttöoikeutta.

3.4.6 6 luvussa annetaan toimivaltaista viranomaista, rajat ylittävää yhteistyötä, seuraamuksia, Euroopan komissiolle tehtävää raportointia sekä säädöksen muuttamista ja asiaa koskevia komiteamenettelyjä koskevat yleiset säännökset.

3.4.7 7 luvussa esitetään muuhun lainsäädäntöön tehtävät muutokset, myös vesi- ja jätelainsäädäntöön tehtävät mukautukset. Lisäksi määritellään myös uusien voimalaitosten hyväksymisen täydentävät edellytykset.

3.4.8 Liitteessä I esitetään yksityiskohtaiset perusteet varastointipaikan karakterisoinnille ja riskinarvioinnille. Liitteessä II esitetään yksityiskohtaiset perusteet seurannalle. Euroopan komissio voi muuttaa liitteitä, mutta siinä tapauksessa asiasta päätetään yhdessä Euroopan parlamentin kanssa.

4. Yleistä

4.1 Komitea on useaan otteeseen todennut (4), että edullinen energia on nykyaikaisten sosiaalisten kansantalouksien elämäneliksiiri ja kaikkien peruspalveluiden edellytys. Näin ollen on erityisen tärkeää tehostaa uudenlaisten teknologioiden kehittämistä (5).

4.2 Komitea onkin tyytyväinen komission ehdottamaan direktiiviin, sillä se on tärkeä edellytys yhden edellä mainittua tavoitetta palvelevan menetelmän, CCS:n, kehittämiselle ja soveltamiselle, ja kannattaa pääosin direktiivin sisältöä.

4.3 Komitea on energiakysymysten osalta todennut (6), että fossiiliset polttoaineet hiili, öljy ja maakaasu ovat nykyään sekä Euroopan että koko maailman energiahuollon tukiranka (7) eikä niiden merkitys ehkä vähene tulevinakaan vuosikymmeninä.

4.4 Tämä ei ole ristiriidassa sen kanssa, että tavoitteeksi on asetettu uusiutuvien energialähteiden osuuden tuntuva lisääminen. Vaikka EU pyrkii kasvattamaan uusiutuvien energialähteiden osuuden vähintään 20 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä (8), myös muista lähteistä tuotettavaa energiaa tarvitaan huomattavasti vielä useita vuosikymmeniä, jotta loput 80 prosenttia, tai vuoden 2050 jälkeen edelleen noin 50 prosenttia, energiankulutuksesta saadaan katettua.

4.5 Uusiutuvista energialähteistä vain vesivoimaa ja biomassaa (9) on tähän asti voitu käyttää sähköntuotantoon kysyntälähtöisesti. Tuuli- ja aurinkoenergiaa taas on saatavissa rajoitetusti, sillä niiden saatavuus riippuu sääoloista. Näiden energialähteiden kehittämistä ja soveltamista on kuitenkin jatkettava erittäin ponnekkaasti, ja lisäksi on kehitettävä asianmukaisia ja edullisia varastointimahdollisuuksia. Näitä kysymyksiä käsitellään kuitenkin erillisissä komitean lausunnoissa.

4.6 Edellä esitetyistä syistä perussähköhuollon turvaamiseksi tarvitaan — ydinvoiman lisäksi tai sen sijaan (10) — edelleen monia fossiilista polttoainetta hyödyntäviä voimalaitoksia. Lisäksi tuulivoiman syötön vaihteluiden kompensoiminen edellyttää yhä useampia riittävän nopeasti säädeltäviä voimalaitoksia, jotta (alas- ja ylössäätöön tarvittavaa) säätövoimaa on saatavilla riittävästi.

4.7 Kulutushuippuja varten tarvittavan varavoiman ja säätövoiman takaamiseen soveltuvat ennen kaikkea kaasu- ja pumppuvoimalaitokset. Mahdollisuudet pumppuvoimalaitosten lisäämiseen ovat kuitenkin vähäiset, koska tarkoitukseen soveltuvat maastoalueet ovat paljolti jo käytössä.

4.8 Perus- ja keskikuorman kattamiseen käytetään ydinvoimalaitosten lisäksi lähinnä hiilivoimalaitoksia. Jos jäsenvaltiot luopuvat oman ydinvoiman käytöstä, hiilen merkitys niiden sähköntuotannossa kasvaa entisestään.

4.9 Myös hiiltä käytettäessä hiilidioksidipäästöt on pidettävä mahdollisimman vähäisinä. Tähän pyritään kahden kehityssuuntauksen avulla, jotka ovat tekniseltä kehitystasoltaan ja vaikutuksiltaan erilaisia: yhtäältä pyritään lisäämään voimalaitosten tehokkuutta entisestään ja toisaalta kehitetään voimalaitoksia, joissa sovelletaan CCS-menetelmää (11). Menetelmää soveltavissa voimalaitoksissa jopa valtaosa hiilidioksidista ei enää pääse ilmakehään, mutta energiatehokkuus heikkenee väistämättä tuntuvasti, koska menetelmä lisää energiantarvetta. Lisäksi on edelleen kehitettävä menetelmiä teollisuuden tuotantoprosesseissa syntyvän hiilidioksidin erottamiseksi.

4.10 CCS-järjestelmän (hiilidioksidin erotus, kuljetus ja varastointi) kehittäminen on vasta alullaan, osittain vielä tutkimusvaiheessa. Sen sijaan tavanomaisen voimalaitostekniikan hyötysuhteen parantamisessa kyllä edistytään askel askeleelta, mutta vähitellen aletaan myös lähestyä fysikaalisten mahdollisuuksien rajoja. Koska korvaavaa voimalaitoskapasiteettia tarvitaan seuraavalla vuosikymmenellä kipeästi, komitea suosittaa käytännönläheistä toimintatapaa, jossa molempia teknologioita kehitetään rinnakkain. Voimalaitosten hyötysuhteiden parantaminen voi tapahtua pitkälti markkinalähtöisesti, mutta CCS-teknologian — sekä voimalaitosten että infrastruktuurin — kehittäminen edellyttää lisätukea demonstrointi- ja kaupallistamisvaiheessa.

4.11 CCS-teknologian kehittämisessä on useita suuntauksia: Integroidussa voimalaitosteknologiassa hiilidioksidi erotetaan ennen polttoprosessia kaasuttamalla hiiltä tai soveltamalla happipolttomenetelmää, jossa hiilidioksidi rikastetaan ennen erotusta. Jälkipolttoteknologiana tunnetussa menetelmässä hiilidioksidi taas pestään savukaasusta polton jälkeen (hiilidioksidin pesu). Asianmukaisesti kehitettynä viimeksi mainittu teknologia soveltuu lisättäväksi jo nyt rakenteilla oleviin ja erittäin tehokkaisiin uusiin voimalaitoksiin, mikäli ne rakennetaan tätä mahdollisuutta silmällä pitäen (”talteenottovalmius”). Näille kehityssuuntauksille on yhteistä se, että erotettu hiilidioksidi on siirrettävä voimalaitoksen sijaintipaikasta sopivaan varastointipaikkaan.

4.12 Hiilidioksidia voidaan varastoida ainoastaan tähän tarkoitukseen soveltuviin turvallisiin geologisiin muodostumiin. Tämänhetkisen tutkimustiedon mukaan kysymykseen tulevat lähinnä syvällä sijaitsevat suolavesiesiintymät sekä ehtyneet öljy- ja kaasulähteet. Sen sijaan suljetut hiilikaivokset eivät vaikuta kovin sopivilta. Vuotojen välttämiseksi on tärkeää, että varastointipaikan peittävät kivi- ja maakerrostumat ovat mahdollisimman ehjiä (mahdollisimman vähän yhteyksiä maanpinnalle).

4.13 Kun varastointipaikka valitaan ehdotetun direktiivin säännösten mukaisesti ja varastointi toteutetaan ammattimaisesti, varastoinnista aiheutuvat vaarat vaikuttavat erittäin vähäisiltä. Esimerkiksi äkilliset suuret hiilidioksidivuodot ovat varastointiin sopivissa geologisissa muodostumissa lähes mahdottomia (12). Myös varastoinnin aiheuttamien maanjäristysten vaara voidaan pitkälti sulkea pois, koska varaston enimmäispaine on valittava siten, etteivät varastointikerrostumat ja niitä peittävät kivi- ja maakerrostumat murru (13) vaan säilyvät ehjinä varastointia varten.

4.14 Yhteiskunnallisen ja poliittisen hyväksynnän kannalta kysymys hiilidioksidin varastoinnin turvallisuudesta ja pitkäaikaisuudesta on ratkaisevan tärkeä.

4.15 Komitean mielestä onkin erittäin tärkeää, että komissio ja erityisesti jäsenvaltiot ja mahdolliset toiminnanharjoittajat tiedottavat kansalaisille kattavasti uuden tekniikan kaikista näkökohdista ja että kansalaiset otetaan kulloinkin mukaan päätöksentekoon käymällä heidän kanssaan avointa vuoropuhelua. Tätä varten olisi kehitettävä tarkoituksenmukainen menettely.

4.16 Kohdan 4 lopuksi komitea ehdottaa vielä täydentävää varotoimenpidettä. Se koskee hiilidioksidin mahdollista tarvetta myöhemmin tulevaisuudessa, olipa kyse sitten hiilidioksidin käytöstä kemiallisena perusaineena tavalla, joka ei ole nyt ennakoitavissa, tai hiilidioksidista ilmaston ”luonnolliseen” pitkän aikavälin kehityskiertoon (14) vaikuttavana tekijänä. Täydentävänä varotoimenpiteenä kestävän kehityksen takaamiseksi pitkällä aikavälillä komitea suosittaa, että hiilidioksidin varastointi toteutetaan turvallisella tavalla mutta että sulkemissuunnitelmassa otetaan huomioon mahdollisuus hyödyntää varastoitu hiilidioksidi ainakin osittainen uudelleen tai tiettyjen varastointikompleksien tarjoamat hyödyntämismahdollisuudet dokumentoidaan. Etusijalle on luonnollisestikin asetettava se, että varasto on ehdottomasti turvallinen ja tiivis.

4.17 Komitea on kaiken kaikkiaan tyytyväinen komission ehdottamaan direktiiviin ja ottaa seuraavassa kohdassa kantaa muutamiin yksityiskohtiin.

5. Erityistä

5.1 Ehdotettu direktiivi sisältää kaikki olennaiset säännökset tarvittavien sääntelypuitteiden luomiseksi hiilidioksidin talteenottoon ja varastointiin tarkoitettujen laitosten toiminnanharjoittajia varten. Muutamissa kohdin mennään kuitenkin pidemmälle kuin on välttämätöntä.

5.2 Lisäksi muutamia kohtia on vielä syytä selkiyttää täytäntöönpanon mahdollistamiseksi ja oikeusvarmuuden takaamiseksi.

5.3 Komission ehdotuksen mukaan talteen otettu ja turvallisesti varastoitu hiilidioksidi on tarkoitus luokitella päästökauppajärjestelmässä sellaiseksi, ”josta ei ole muodostunut päästöjä”, joten sitä varten ei tarvitse varata päästöoikeuksia (ehdotetun direktiivin 23 perustelukappale, jossa viitataan direktiiviin 2003/87/EY). Tämä on hyödyllinen, tosin demonstrointivaiheessa vielä riittämätön, markkinalähtöinen kannustin investointien suuntaamiseksi hiilidioksidin talteenottoon ja varastointiin tarkoitettuihin laitoksiin ja laitteistoihin.

5.3.1 Komitea onkin tyytyväinen ehdotukseen yhdistää hiilidioksidin talteenotto ja varastointi päästökauppajärjestelmään. Markkinalähtöinen lähestymistapa on nimittäin pakollista hiilidioksidin talteenottoa ja varastointia selvästi parempi vaihtoehto, etenkin kun talteenotto- ja varastointivelvoitteen asettaminen olisi CCS-teknologian nykyisessä kehitysvaiheessa aivan liian aikaista.

5.3.2 Sen sijaan on aivan oikein velvoittaa varaamaan uusissa voimalaitoksissa riittävästi tilaa hiilidioksidin talteenotto- ja paineistuslaitteistoille (ehdotetun direktiivin 32 artikla, jolla lisätään 9 a artikla direktiiviin 2001/80/EY). Myös näiden lähtökohtaisesti lisäkustannuksia aiheuttavien toimenpiteiden toteuttamista olisi kuitenkin edistettävä asianmukaisin markkinalähtöisin kannustimin (15) (esimerkiksi edulliset päästöoikeudet tai päästökauppajärjestelmän mukaisista huutokaupoista saatavan tuoton käyttäminen osittain hiilidioksidin talteenottoon ja varastointiin).

5.4 Varastointimahdollisuuksien tarpeettoman rajoittamisen välttämiseksi komission ehdottaman direktiivin 2 artiklan 3 kohdassa säädetyn kiellon ei tulisi viitata ”geologisiin muodostumiin” vaan ”varastointipaikkoihin”. Direktiivin 3 artiklan 4 kohdassa esitetyn määritelmän mukaiset geologiset muodostumat voivat nimittäin helpostikin ulottua 2 artiklan 1 kohdassa mainittujen alueiden ulkopuolelle, mutta varastointipaikkojen kohdalla tämä on selvästi epätodennäköisempää. Varastointimahdollisuuksia voitaisiin lisätä poikkeuslausekkeella, joka mahdollistaisi luotettavat sopimukset EU:n ulkopuolisten maiden kanssa.

5.5 Ehdotuksen 3 artiklan 3 kohdassa esitetyllä ”varastointipaikan” määritelmällä tulisi viitata vain siihen ”erityisen geologisen muodostuman osaan”, ”jota käytetään hiilidioksidin varastointiin”. (Geologinen muodostuma saattaa olla kooltaan — pintaprojektiona — jopa miljoonia neliökilometrejä, joten vain osaa siitä voidaan tässä kutsua ”varastointipaikaksi”). On täysin mahdollista ja jopa todennäköistä, että geologisessa muodostumassa voi olla ja luultavasti tuleekin olemaan useita varastointipaikkoja.

5.6 Komission ehdotuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltioilla on oikeus osoittaa soveltuvat varastointipaikat. Tässä yhteydessä tulisi selventää, että jäsenvaltiot todellakin osoittavat hiilidioksidin varastointiin periaatteessa soveltuvat alueet, mikäli tätä vastaan ei ole merkittäviä perusteita.

5.7 Komitea on tyytyväinen siihen, että ehdotetussa direktiivissä vaaditaan mahdollisimman korkeaa turvallisuutta. Se on välttämätöntä niin ihmisten, ympäristön ja ilmaston suojelun (16) kuin päästökaupan yhtenäisyyden varmistamiseksi.

5.7.1 Kyseinen tavoite on varmistettava soveltuvien ja kulloistakin teknistä tasoa vastaavien asianmukaisten valvontajärjestelmien avulla. Jäsenvaltioiden on otettava tämä huomioon asianomaisia lupia myöntäessään (17).

5.7.2 Valvontajärjestelmät edellyttävät ja niiden on myös varmistettava, että prosessit itse varastointipaikassa voidaan ymmärtää ja mallintaa mahdollisimman hyvin. (Maanpinnalla tai lähellä maanpintaa toteutetut mittaukset eivät sinällään ole tätä varten riittäviä.) Tämän vuoksi käytetyt mallit tulisi mahdollisuuksien mukaan tutkia tai sertifioida kahdella itsenäisellä simulointi- ja mallintamisjärjestelmällä.

5.7.3 Vuoto tulisi määritellä seuraavasti: ”Kaikenlainen hiilidioksidin vapautuminen varastointikompleksista, jota valvotaan parhaan teknisen tason mukaisilla valvontajärjestelmillä”. Täydellistä (eli sataprosenttista) tiiviyttä ei nimittäin ole olemassa, eikä sitä voitaisi osoittaa, sillä maaperästä vapautuu luontaisesti hiilidioksidia. Täydellinen tiiviys ei myöskään ole turvateknisistä syistä tai ilmastonsuojelun kannalta (18) välttämätöntä. Kyseinen määritelmä, jonka mukaan on aina suuntauduttava parhaan teknisen tason mukaan, johtaisi siihen, että valvontajärjestelmiä parannettaisiin jatkuvasti — myös hiilidioksidin talteenoton ja varastoinnin jatkuvan kehittämisen ansiosta — mikä edistäisi osaltaan dynaamisesti turvallisuuden jatkuvaa kasvua.

5.7.4 Mikäli myöhemmässä rutiinikäytössä pyrittäisiin määrittelemään sallittuja vuotojen raja-arvoja, voitaisiin valita arvo, jonka yhteydessä ei esiinny turvallisuutta vaarantavia tai ilmaston kannalta oleellisia vaikutuksia ja jolla ei näin ollen ole vaikutuksia päästöoikeuksiin. Tällaisen vuodon määrä olisi siis esimerkiksi 0,1 prosenttia 100 aarilla.

5.8 Komission ehdotuksen 5 artiklan 3 kohdassa ehdotettu tutkimuslupien pituus on liian lyhyt. Kokemukset osoittavat, että vaikka tutkimus etenisi parhaalla mahdollisella tavalla, tutkimusohjelman toteuttaminen kestää vähintään neljä vuotta. Missään tapauksessa ei saa käydä niin, että tutkimus on keskeytettävä siksi, että asetettu määräaika ja sen pidennys ovat umpeutuneet, vaikka vain pieni määrä tietoja enää puuttuu. Tämän vuoksi tulisi laatia joustava säännös, jossa otetaan huomioon kulloisetkin paikalliset olosuhteet mutta vaaditaan samalla toiminnanharjoittajalta tutkimusohjelman yhteydessä tavoitteellista toimintaa, jotta ehkäistään viivästyneistä tutkimuksista johtuva mahdollisten varastointipaikkojen käytön estyminen.

5.9 Mahdollisten varastointipaikkojen tutkimus edellyttää taitotietoa, pätevää henkilöstöä sekä aikaa ja rahaa, eikä onnistuminen ole lainkaan varmaa. Jollei yritysten tutkimustoimintaan nivottaisi etuoikeutta käyttää varastointipaikkaa, ei tutkimustoimintaan olisi ratkaisevia kannustimia. Komission ehdotuksen 5 artiklan 4 kohdassa ehdotettua säännöstä tulisi näin ollen täydentää varastointipaikan käyttöä koskevalla etuoikeudella esimerkiksi siten, että lisätään kohtaan seuraava virke (joka on jo tullut esiin keskusteluissa): ”Tutkimusten päätyttyä hiilidioksidin varastointipaikan tutkimuslupa joko muutetaan hiilidioksidin varastointiluvaksi tai se lakkautetaan koko tutkitun alueen osalta.”

5.10 On oikein, että on laadittava korjaavia toimenpiteitä koskeva suunnitelma. Korjaavia toimenpiteitä koskevaa suunnitelmaa (9 artikla, 6 artikla ja 16 artiklan 1 kohta) tulisi kuitenkin soveltaa vain muutettavaksi esitetyn vuodon määritelmän (3 artiklan 5 kohdassa) mukaisesti.

5.11 Komission ehdottamissa 6–9 artikloissa säädetään varastointilupahakemuksista sekä varastointilupien ehdoista ja sisällöstä. Artikloista ilmenee, että yhdellä geologisella muodostumalla voi toimia useita toiminnanharjoittajia.

5.11.1 Komitea suhtautuu periaatteessa myönteisesti syrjimättömän pääsyn periaatteeseen. Vuotoihin liittyvä vastuu sekä vastuun siirtyminen valtiolle saattavat kuitenkin johtaa vaikeisiin rajoittamista koskeviin kysymyksiin.

5.11.2 Tästä syystä tulisi noudattaa sääntöä, jonka mukaan vain yksi toiminnanharjoittaja voi saada luvan yhdessä varastointikompleksissa. Näin varmistettaisiin selkeä vastuunjako. Lisäksi 20 artiklan myötä varmistettaisiin syrjimätön pääsy varastointipaikkaan.

5.12 Komission ehdotuksen mukaan jäsenvaltion viranomaisen on ennen varastointiluvan lopullista myöntämistä (10 artikla ja 18 artikla) ilmoitettava asiasta komissiolle ja odotettava sen jälkeen komission lausuntoa jopa kuusi pitkää kuukautta. Kyseinen komission lausunto on otettava huomioon luvan yhteydessä, tai jos lausunnosta poiketaan, perusteltava asia komissiolle.

5.12.1 Ehdotettu säännös aiheuttaisi viivästymisiä sekä lisäisi hallinnollista taakkaa. Se ei myöskään ole toissijaisuusperiaatteen mukainen.

5.12.2 Komitea suositteleekin, että kyseisiä ehdotetun direktiivin säännöksiä muutetaan siten, että yhtäältä varmistetaan jäsenvaltioiden toimintatapojen riittävä yhtenäisyys ja toisaalta vältetään turhia viivästymisiä ja noudatetaan riittävässä määrin toissijaisuusperiaatetta. Yhtenä mahdollisuutena lupamenettely voitaisiin rajoittaa jäsenvaltioiden viranomaisten velvoitteeseen raportoida asiasta komissiolle. Rikkomustapauksissa komissiolla olisi käytettävissään hyväksi osoittautunut, EY:n perustamissopimuksen 226 artiklan mukainen sopimuksen rikkomiseen sovellettava menettely. Näin ollen ehdotuksen 10 artikla voitaisiin muuttaa kuuluvaksi seuraavasti: ”Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava komissiolle tarkastusta varten varastointia koskeva lupapäätös.”

5.13 Komitean mielestä jäsenvaltioiden viranomaisilla on oltava tehokkaita välineitä, ja niiden on voitava myös suorittaa säännöllistä valvontaa, jotta voidaan varmistaa varastointipaikkojen turvallisuus kaikkina aikoina. Komitea suhtautuu kuitenkin epäillen siihen, parannetaanko komission ehdotuksen mukaisella viiden vuoden välein suoritettavalla varastointilupien lisätarkistuksella varastointipaikkojen turvallisuutta. Lisätarkistuksella ei parannettaisi turvallisuutta vaan lisättäisiin kaikkien osapuolten hallinnollista taakkaa.

5.14 Komission ehdotuksen 18 artiklassa asetetaan korkeat vaatimukset varastointipaikkaa koskevan vastuun siirtämisessä kulloisellekin jäsenvaltiolle. Tämä on aivan oikea menettely, ja komitea on siihen tyytyväinen.

5.14.1 Ehdotetun direktiivin 18 artiklan 1 kohdassa edellytetään kuitenkin, että kaikki saatavilla oleva näyttö viittaa siihen, että varastoitu hiilidioksidi pysyy ”täysin” eristettynä määräämättömään tulevaisuuteen. Täydellistä tiiviyttä ei kuitenkaan ole olemassa, eikä sitä näin ollen tulisi vaatia. Komitea viittaa myös kohdissa 5.7.3 ja 5.7.4 esittämiinsä huomioihin.

5.14.2 Jotta tässä yhteydessä ei luotaisi ylipääsemättömiä esteitä vastuun siirrolle, tulisi kohta muuttaa kuulumaan seuraavasti: että vuotoja ei ole odotettavissa lähiaikoina (19). (Edellyttäen, että kohdassa 5.7.3 ehdotettu määritelmä hyväksytään).

5.15 Komission ehdotuksen mukaan yritysten on varastointipaikkoja avatessaan ja varastointitoimintaa aloittaessaan hankittava rahavakuudet (19 artikla). Komitea kannattaa tätä ja suhtautuu myönteisesti siihen, että jäsenvaltiot päättävät vakuuksien muodosta.

5.15.1 Komitean mielestä ei kuitenkaan ole asianmukaista, että vakuudet on hankittava kokonaisuudessaan jo ennen varastointilupahakemuksen jättämistä. Rahoitusvakuudet tulisi lähtökohtaisesti mitoittaa kulloisenkin turvallisuustarpeen mukaisesti hankkeen edistymisestä riippuen. Muutoin vähennetään kyseiseen uuteen tekniikkaan investoiville yrityksille tähän mennessä tarjottuja muutoinkin riittämättömiä taloudellisia kannustimia.

5.15.2 Ilmastoon vaikuttavien vuotojen esiintyminen edellyttää päästöoikeuksien hankkimista jälkikäteen. Tällaiset vuodot eivät varastointiluvan saamiseen tarvittavien laajojen tutkimusten jälkeen ole todennäköisiä. Kyseisessä tapauksessa riittävät rahavakuudet tulisi voida osoittaa todistuksella omaisuudesta, joka voidaan realisoida toiminnanharjoittajan maksukyvyttömyyden johdosta. Kun ajatellaan vuotojen alhaista todennäköisyyttä, tätä pidemmälle menevät vaatimukset rasittaisivat suhteettomasti yritysten investointikykyä.

5.16 Varastointipaikkojen karakterisointiin ja arviointiin liitteen I mukaisesti edellytettävät työt kuuluvat vielä osittain tutkimus- ja kehittämistoimintaan. Jotta kyseiset työt voidaan toteuttaa käytännössä, lupahakemuksissa tulisi viitata parhaaseen käytettävissä olevaan tekniseen tasoon.

5.17 Liitteessä I sekä mahdollisten varastointipaikkojen riskinarvioinnissa tulisi tarkentaa biosfäärin käsitettä. Biosfääri, jota on suojeltava kielteisiltä vaikutuksilta, tulisi määritellä siten, että se ulottuu maanpinnan biosfääristä aina juomavettä (makeaa vettä) johtavien kerrosten biosfääriin.

5.18 Lisäksi tulisi selventää liitteen jatkuvasta tarkistuksesta vastaavan asiantuntijaryhmän kokoonpanoa ja työskentelytapaa.

Bryssel 9. heinäkuuta 2008 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Dimitris DIMITRIADIS

(1) CESE 1201/2008, CESE 1202/2008, CESE 1203/2008 tehty 9. heinäkuuta 2008, ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.

(2) KOM(2008) 13 lopullinen.

(3) CCS: C arbon C apture and S torage eli hiilen (tarkoittaa hiilidioksidin) talteenotto ja varastointi. Lausunnossa TEN/340 — CESE 562/2008 ehdotetaan, että käytettäisiin lyhenteen CCS sijasta lyhennettä CCTS: C arbon C apture, T ransport and S torage (kuljetus ja talteenotto). Tässä lausunnossa käytetään edelleen lyhennettä CCS.

(4) Ks. esimerkiksi EUVL C 162, 25.6.2008, s. 72.

(5) Ks. CESE 1199/2008 tehty 9. heinäkuuta 2008, ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.

(6) Ks. esimerkiksi CESE 6437/2005 sekä äskettäin annettu CESE 1246/2007, ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.

(7) CCS-menetelmää on tarkoitus käyttää aluksi lähinnä fossiilisiin polttoaineisiin pohjautuvassa sähköntuotannossa. Tällä hetkellä noin 30 prosenttia EU:ssa tuotettavasta sähköstä tuotetaan ydinvoimalla, jolloin hiilidioksidipäästöjä ei synny käytännössä lainkaan.

(8) Eurooppa-neuvoston päätös, maaliskuu 2007.

(9) Biomassan käyttö vähentää hiilidioksidin kokonaispäästöjä (vain) siinä tapauksessa, ettei tuotanto-, kuljetus- ja käsittelyprosessien energiankulutus ole tuotetun energian määrää suurempi. CCS-teknologialla varustettuja biomassavoimalaitoksia voidaan tukea päästökauppadirektiivin 24 a artiklan nojalla.

(10) Niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat päättäneet olla tuottamatta ydinenergiaa tai luopua sen tuotannosta.

(11) Katso myös CESE 1246/2007, ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.

(12) Ainoastaan suuret vuodot aiheuttaisivat varaa myös varastointipaikan välittömässä läheisyydessä asuville ihmisille. Toisin kuin hiilimonoksidi hiilidioksidi ei ole myrkyllistä. Hengitysilman hiilidioksidipitoisuus on hengenvaarallinen vasta, jos se on yli 8 prosenttia. (Tällä hetkellä ilman keskimääräinen hiilidioksidipitoisuus on noin 380 ppm (ppm = miljoonasosa).

(13) Toisin kuin geotermistä energiaa hyödynnettäessä.

(14) Jääkairausnäytteiden perusteella on saatu tietoja siitä, miten maailmapallon ilmasto on kehittynyt viimeisten 600 000 vuoden aikana. Ne osoittavat, että lämpö- ja jääkaudet ovat vaihdelleet säännöllisesti yleensä 100 000 vuoden välein ja että lämpötilan kehitys ja sen kanssa korreloiva ilmakehän hiilidioksidipitoisuuden kehitys on ollut sahaavaa. Koska lämmin kausi on nyt jatkunut jo pitkään, eli olemme lähellä sahanhampaan mallisen käyrän lakipistettä, ja edellisen lämpökauden päättymisestä on kulunut jo yli 100 000 vuotta, olisi siis mahdollista, että maapallon lämpötila ja ilman hiilidioksidipitoisuus taas laskisivat vähitellen lähitulevaisuudessa. Tämä edellyttäisi kuitenkin sitä, etteivät nykyiset ihmisen toiminnasta aiheutuvat kasvihuonekaasupäästöt saisi aikaan juuri päinvastaista vaikutusta.

(15) Ks. myös lausunnon EUVL C 162, 25.6.2008, s. 72, 3.3 kohdassa esitetyt yleiset suositukset.

(16) Usein vaatimuksena on myös terveyden, turvallisuuden ja ympäristön suojelu (Health, Security, Environment, HSE).

(17) Ks. myös ehdotetun asetuksen 13 artiklan 2 kohta sekä liite II.

(18) Muutoin on esitettävä todistus päästöoikeuksista: EU:n päästökauppajärjestelmä.

(19) Komitea muistuttaa tässä yhteydessä siitä, että komission ehdotuksessa käytetty käsite ”määräämätön” on ilmeisen harhaanjohtava ja ristiriitainen.