[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 18.5.2009 KOM(2009) 214 lopullinen VALKOINEN KIRJA AMMATTIMAISET EURORAHAN MAANTIEKULJETUKSET JÄSENVALTIOIDEN RAJOJEN YLI EUROALUEELLA 1. JOHDANTO Fyysinen euroraha otettiin käyttöön vuonna 2002. Kansallisten lakien välillä olevien suurten erojen vuoksi eurorahan ammattimainen kuljettaminen maanteitse euron käyttöön ottaneiden jäsenvaltioiden (jäljempänä 'osallistuvat jäsenvaltiot') välillä on käytännössä kuitenkin erittäin vaikeaa. Rahaa kuljetetaankin toistaiseksi rajojen yli maitse varsin vähän. Kansallisten lainsäädäntöjen väliset erot koskevat useita eri seikkoja, kuten turvallisuushenkilöstön tuliaseiden hallussapito- ja kantolupia, koulutusvaatimuksia, sallittuja kuljetusmuotoja, arvokuljetusajoneuvojen panssarointia ja varustelua, älykkäiden setelinsuojausjärjestelmien ( Intelligent Banknote Neutralisation Systems , IBNS) käyttöä, henkilöstön määrää arvokuljetusajoneuvoissa, poliisille annettavia tietoja, lupasääntöjä ja asiaa koskevia seuraamuksia. Rajat ylittävät kuljetukset voidaan järjestää kohdejäsenvaltion tilannekohtaisten ad hoc -lupien pohjalta, mutta vaikka niihin liittyvät hallinnolliset menettelyt jätettäisiin huomiotta, kuljetuksissa on silti noudatettava ainakin kahden maan erilaisia, monimutkaisia kansallisia sääntökokonaisuuksia. Arvokuljetusmarkkinat toimivat näin ollen kansallisten sääntöjen mukaan. Yhteisen valuutan logiikkaan kuitenkin kuuluu, että eurosetelien ja -kolikkojen olisi voitava liikkua ja niitä olisi voitava kuljettaa mahdollisimman vapaasti euroalueen sisällä. Rajat ylittävien rahakuljetusten helpottaminen täydentää luontevasti kansallisten keskuspankkien käteispalvelujen lähentymistä koskevaa Euroopan keskuspankin suunnitelmaa ja ammattimaisille käteisen rahan käsittelijöille tarkoitetun yhtenäisen eurokäteisalueen luomista. Kyseisessä suunnitelmassa on yhtenä tärkeänä osatekijänä kansallisten keskuspankkien käteispalvelujen nk. etäkäyttömahdollisuus ( remote access ), joka tarkoittaa yhdessä osallistuvassa jäsenvaltiossa toimivan luottolaitoksen mahdollisuutta käyttää toisen osallistuvan jäsenvaltion keskuspankin käteispalveluja. Suunnitelmaa alettiin toteuttaa kesäkuussa 2007, mutta sen koko potentiaalia ei voida hyödyntää ennen kuin käteisen rahan kuljettaminen rajojen yli on mahdollista ja tosiasiallisesti vaivatonta. Pankkien, laajan vähittäiskauppasektorin ja muiden ammattimaisten käteisen rahan käsittelijöiden on voitava hankkia ja toimittaa käteistä rahaa mahdollisimman tehokkaasti ilman kansallisista rajoista aiheutuvia esteitä. Kuljetettavan tavaran luonteesta johtuen arvokuljetusalaan kohdistuu vakavia turvallisuusuhkia, ja riskien luonne ja taso voivat olla eri jäsenvaltioissa varsin erilaiset. On tärkeää, että käteistä rahaa voidaan kuljettaa rajojen yli olosuhteissa, joissa arvokuljetusyritysten henkilöstön ja myös väestön turvallisuus on taattu. Arvokuljetusyritysten henkilöstön turvallisuuden takaavien yhteisten sääntöjen laatiminen osallistuvien jäsenvaltioiden välisiin käteisen rahan maantiekuljetuksiin avaisi mahdollisuuden nykyistä tehokkaampien arvokuljetusreittien valintaan raja-alueilla. Liikepankkien olisi näin ollen mahdollista käyttää keskuspankin lähimmän konttorin tai arvokuljetusyrityksen laskentakeskuksen käteispalveluja sijaitsivatpa ne yritysten kotijäsenvaltiossa tai eivät. Vähittäiskauppiaat, myyntiautomaateista vastaavat yritykset ja muut ammattimaiset käteisen rahan käsittelijät voisivat myös vastaanottaa käteistä rahaa lähimmästä rahahuoltokeskuksesta ja toimittaa sinne rahaa kansallisista rajoista riippumatta. Raja-alueilla arvokuljetuksia harjoittavat yritykset voisivat suunnitella reittinsä ja muun käteisrahalogistiikan nykyistä tehokkaammin. Yleisesti ottaen rahakuljetusten tehostaminen on hyödyksi koko taloudelle. Euroopan keskuspankki, pankkisektori ja laaja vähittäiskauppasektori ovat jo kauan kaivanneet aloitetta käteisen eurorahan ammattimaisia rajat ylittäviä maantiekuljetuksia haittaavien esteiden poistamiseksi Euroopassa. Tätä taustaa vasten komissio käynnisti toukokuussa 2008 kuulemismenettelyjä valmistellakseen luonnoksen yhteisiksi säännöiksi eurorahan maantiekuljetuksista euroalueen jäsenvaltioiden rajojen yli. Aloite heijastelee komission kantaa rahakuljetusten mahdolliseen yhdenmukaistamiseen, joka mainitaan palveluista sisämarkkinoilla 12. joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/123/EY 38 b artiklassa. 2. KOMISSION ALOITE EURORAHAN RAJAT YLITTÄVIEN KULJETUSTEN HELPOTTAMISEKSI JA SIDOSRYHMIEN ALUSTAVA KUULEMINEN Ensimmäiseksi perustettiin alan sidosryhmien asiantuntemuksen kokoamiseksi vuoden 2008 ensimmäisellä puoliskolla työryhmä, jossa puhetta johtaa komissio ja jossa ovat edustettuina tärkeimpien sidosryhmien eurooppalaiset organisaatiot[1]. Työryhmällä oli vuoden 2008 heinäkuun ja joulukuun välisenä aikana kolme koko päivän kestävää kokousta, joissa käsiteltiin kaikkia alaa koskevia kysymyksiä, kuten mahdollisten tulevien yhteisten sääntöjen soveltamisalaa, kansallisten lainsäädäntöjen välisiä eroja ja rajat ylittävien sääntöjen yhdenmukaistamisen mahdollisuutta 1 jakson alussa mainituilla eri alueilla. Rajat ylittäviä rahakuljetuksia voidaan helpottaa oikeudellisin keinoin lähinnä seuraavilla tavoilla: - arvokuljetusten sääntelyä yhdenmukaistetaan kokonaisuudessaan asianomaisissa jäsenvaltioissa - yhden jäsenvaltion myöntämä lupa olisi voimassa kaikissa jäsenvaltioissa (vastavuoroinen tunnustaminen) - annetaan joukko yhteisiä sääntöjä, jotka olisivat voimassa kaikissa jäsenvaltioissa mutta jotka eivät rajoittaisi tiettyjen selvästi tekstissä mainittujen kansallisten sääntöjen noudattamista; toisin kuin täydessä yhdenmukaistamisessa, yhteisiä sääntöjä sovellettaisiin vain rajat ylittäviin kuljetuksiin. Kansallisten sääntöjen ja eri jäsenvaltioiden riskitasojen välillä on niin suuria eroja, että sopimukseen pääseminen arvokuljetuksia koskevien sääntöjen täydestä yhdenmukaistamisesta tai kansallisten sääntöjen tunnustamisesta yli rajojen katsottiin erittäin vaikeaksi. Jälkimmäinen vaihtoehto voisi lisäksi johtaa siihen, että rahakuljetuksia suoritettaisiin sellaisten sääntöjen nojalla, jotka eivät tarjoa tai joiden ei uskota tarjoavan riittävää suojaa henkilöstölle ja/tai väestölle. Näin ollen työryhmässä pidettiin selkeästi parhaana vaihtoehtona yhteisten sääntöjen luomista rajat ylittäviin kuljetuksiin. Ne olisivat olemassa kotimaisiin rahakuljetuksiin sovellettavien kansallisten sääntöjen rinnalla. Käteisen rahan maantiekuljetuksiin jäsenvaltioiden rajojen yli mahdollisesti sovellettavat yhteiset säännöt voisivat koskea pääasiassa seuraavia aloja: - Maantieteellinen laajuus: Järjestelmään voisivat osallistua EU:n kaikki 27 jäsenvaltiota tai sen voisi rajata koskemaan vain euroalueen maita. - Kuljetettava tavara: kuljetettavana tavarana voisi olla paitsi käteinen euroraha myös muut valuutat ja muu arvotavara. - Rajat ylittävän kuljetuksen määritelmä: rajat ylittävänä kuljetuksena voitaisiin pitää joko ainoastaan kahden paikan välistä kuljetusta ( point-to-point ) tai siihen voisivat sisältyä kotimaassa kansainvälistä osuutta edeltäviä kuljetuksia tai kohdejäsenvaltiossa kansainvälisen osuuden jälkeen suoritettavia kuljetuksia (kabotaasi). Työryhmässä esitettiin kaikista näistä seikoista erilaisia näkökantoja. Mahdollisten yhteisten sääntöjen tärkein tarkoitus on helpottaa yhtenäisvaluutan vapaata liikkuvuutta euroalueella. Tämä ei kuitenkaan sulje pois mahdollisuutta sisällyttää myös muiden jäsenvaltioiden alueita järjestelmään. Maantieteellisestä laajuudesta riippumatta sääntöjä voitaisiin soveltaa myös muiden jäsenvaltioiden ja muiden kuin jäsenvaltioiden valuuttoihin sekä muuhun arvotavaraan (kuten koruihin, kultaan, taide-esineisiin tai arvopapereihin). Soveltamisen ulottaminen eurojärjestelmän ulkopuolisiin maihin ja muihin tavaroihin voisi kuitenkin viivyttää pahoin yhteisten sääntöjen hyväksymistä tai jopa estää sen, koska keskustelu suuntautuisi pois tärkeimmistä kysymyksistä. Rajat ylittävä kuljetus voidaan tulkita kapeasti siten, että sillä tarkoitetaan käteisen rahan kuljetusta suojatusta paikasta maassa A suojattuun paikkaan maassa B ilman välipysähdyksiä (kahden paikan välinen kuljetus, point-to-point ). Kahden paikan välinen kuljetus tarkoittaisi, että yksittäisistä rahahuoltokeskuksista ja muista suojatuista paikoista voisi lähettää ja ne voisivat vastaanottaa rajat ylittäviä rahakuljetuksia mutta pankkien sivukonttoreihin, pankkiautomaateille ja vähittäiskauppiaille tällaisia kuljetuksia ei voisi tehdä (ellei niillä ole kulkuneuvon lastaamiseen ja lastin purkamiseen tarkoitettua suojattua aluetta). Olisi mahdollista suorittaa kerrallaan vain yksi kuljetus tietystä suojatusta paikasta toiseen suojattuun paikkaan. Kahden paikan väliset kuljetukset ovat kuitenkin vain osa arvokuljetusyritysten säännöllisistä rahakuljetuksista. Laajemmin tulkiten rajat ylittäviin kuljetuksiin voitaisiin sisällyttää kuljetusosuudet ennen itse rajat ylittävää osuutta ja sen jälkeen. Tämä mahdollistaisi rajat ylittävien kuljetusreittien järjestämisen logistisesti yhtä optimaalisella tavalla kuin kotimaisilla kuljetusreiteillä, palvelemalla matkan varrella useita kohteita, kuten pankkikonttoreita, pankkiautomaatteja ja vähittäiskauppoja. Käteisen eurorahan vapaan kansallisten rajojen yli liikkumisen helpottamiseksi ehdotetaankin, että olisi mahdollista suorittaa itse rajojen yli kulkevan osuuden lisäksi useita pysähdyksiä sisältäviä kuljetuksia sekä kotimaassa että yhdessä tai useammassa kohdemaassa. Kuten jäljempänä 3.2 kohdassa esitetään, kotimaassa ja kohdemaassa tai -maissa suoritettavan yhden matkan kokonaiskestoksi olisi määrättävä enintään yksi päivä. Rajat ylittäviä rahakuljetuksia koskevien yhteisten sääntöjen mukaisesti rahakuljetuspalvelut kuuluisivat eri lainsäädäntöjärjestelmien piiriin, erityisesti työntekijöihin sovellettavien periaatteiden, alaa koskevien kollektiivisten sopimusten ja muun sosiaalisiin tai turvallisuusnäkökohtiin liittyvän lainsäädännön noudattamisen osalta. Tämä voisi johtaa huomattaviin käytännön ongelmiin esimerkiksi valittaessa, mitä palkka- ja muita työehtoja sovelletaan, erityisesti silloin kun arvokuljetusajoneuvo suorittaa kuljetuksia useammassa kuin kahdessa maassa. Onkin tärkeää, että direktiivin 96/71/EY[2] , joka koskee palvelujen tarjoamisen yhteydessä tapahtuvasta työntekijöiden lähettämisestä työhön toiseen jäsenvaltioon, soveltamista rajat ylittäviin rahakuljetuksiin selkiytetään. Direktiivin tarkoituksena on sovittaa yhteen yhtäältä se, että yritykset voivat hyödyntää niille EY:n perustamissopimuksen 49 artiklan mukaan kuuluvaa vapautta tarjota palveluja valtioiden rajojen yli, ja toisaalta se, että tilapäisesti ulkomaille kyseisiä palveluja suorittamaan lähetettyjen työntekijöiden oikeuksia suojellaan asianmukaisesti. Sillä pyritään näin ollen luomaan tasapaino EY:n perustamissopimuksessa määrättyjen taloudellisten vapauksien ja työkomennuksella olevien työntekijöiden oikeuksien välille työkomennusten aikana. Siinä yksilöidäänkin yhteisön tasolla yleistä etua koskevat pakolliset säännöt, joita kohdemaassa on sovellettava työkomennuksella oleviin työntekijöihin, ja määritellään selkeästi tärkeimmät työntekijöiden suojelua koskevat työehdot, joita palveluntarjoajien on noudatettava kohdemaassa. Direktiiviä voidaan soveltaa tässä valkoisessa kirjassa tarkoitettuihin rajat ylittäviin kuljetuksiin, jos kyseiset kuljetukset suoritetaan direktiivin 1 artiklan 3 kohdassa säädettyjen määritelmien mukaisissa olosuhteissa. On kuitenkin tunnustettava, että rajat ylittäviin rahakuljetuksiin liittyvien työkomennusten lyhyt kesto vaikeuttaa direktiivin käytännön soveltamista ja direktiivin noudattamisen valvontaa. Direktiivin soveltaminen saattaisi esimerkiksi edellyttää, että arvokuljetusalan työnantajat mittaavat ajan, jonka niiden henkilöstö viettää kussakin maassa, jotta ne voisivat laskea pro rata -vähimmäistaksat. Direktiivin 96/71/EY käytännön soveltamista on näin ollen tarkasteltava huolellisesti jäsenvaltioiden, muiden asiaan olennaisesti liittyvien asiantuntijoiden[3] ja työmarkkinaosapuolten kanssa ennen kuin rajat ylittäviä rahakuljetuksia koskevia yhteisiä sääntöjä voidaan virallisesti hyväksyä. Erityisen tärkeää olisi varmistaa, ettei yhteisön tai kansallisen lainsäädännön soveltamisella aiheuteta alan toimijoille suhteetonta tai tarpeetonta hallinnollista taakkaa, joka voisi käytännössä haitata rajat ylittävien kuljetusten suorittamismahdollisuuksia. Näiden seikkojen selvittäminen sisältyy olennaisena osana toimintavaihtoehtojen yhteiskunnallisten vaikutusten arviointiin. Komissio käynnistää nyt tältä pohjalta laajan kuulemisprosessin niistä muutamista kaavailluista yhteisistä säännöistä, jotka ovat liitteenä tässä valkoisessa kirjassa. Komissio painottaa, että nämä kaavaillut säännöt ovat ehdotusluonteisia. Tarkoituksena on auttaa asiasta kiinnostuneita lausuntojen laatimisessa esittämällä jo tässä vaiheessa mahdollisten yhteisten sääntöjen tärkeimmät osatekijät. Nämä sääntökaavailut eivät millään lailla rajoita ehdotusta, jonka komissio jatkossa tekee. Asiasta kiinnostuneita pyydetään lähettämään huomionsa 30. kesäkuuta 2009 mennessä 4 jakson lopussa mainittuun osoitteeseen. 3. MAHDOLLISTEN YHTEISTEN SÄÄNTÖJEN PÄÄPIIRTEET Kaavailtuja yhteisiä sääntöjä sovelletaan rajojen yli tapahtuviin euromääräisen käteisen rahan kuljetuksiin osallistuvien jäsenvaltioiden välillä. Ne eivät vaikuta ainoastaan yhden jäsenvaltion alueella tapahtuviin rahakuljetuksiin. Jotta voitaisiin keskittyä itse asiaan – käteisen eurorahan vapaaseen liikkuvuuteen euroalueella – yhteisiä sääntöjä ei sovellettaisi jäsenvaltioihin, jotka eivät ole ottaneet euroa käyttöön, eikä niiden valuuttoihin. Olisi kuitenkin tarkasteltava tällaisten jäsenvaltioiden ja niiden valuuttojen mahdollista osallistumista erityisen osallistumislausekkeen kautta. Euroalueen keskuspankkien välisiin hyvin arvokkaisiin euroseteli- ja eurokolikkokuljetuksiin ei niiden erityispiirteiden vuoksi kuitenkaan sovellettaisi kyseisiä sääntöjä sillä edellytyksellä, että ne suoritetaan armeija- tai poliisisaattueessa. 3.1. Oikeusperusta Mahdollisten yhteisten sääntöjen oikeusperustaksi on kaavailtu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 123 artiklan 4 kohtaa, koska vaikuttaa siltä, että yhteisiä sääntöjä tarvitaan yhtenäisvaluutan, siis euron, käytön helpottamiseksi. Tämä tarkoittaa, että säännöt hyväksytään Euroopan keskuspankin kuulemisen jälkeen osallistuvien jäsenvaltioiden määräenemmistöllä. Oikeudelliseksi välineeksi on ajateltu valita asetus. 3.2. Yhden vuorokauden aikana ja päiväsaikaan tapahtuvat kuljetukset Arvokuljetustoiminnan erityispiirteiden vuoksi ja ottaen huomioon, kuinka vaikeaa on järjestää usean päivän kestäviä rahatoimituksia turvallisesti, rajat ylittävään kuljetukseen käytettävän arvokuljetusajoneuvon olisi lähdettävä kotijäsenvaltiostaan ja palattava sinne saman vuorokauden kuluessa ja koko kuljetuksen olisi tapahduttava päiväsaikaan (’päiväsajaksi’ ehdotetaan klo 6.00–22.00). Käteisen rahan kuljettaminen yöllä olisi kuitenkin sallittua, jos se on sallittua niiden jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti, joissa kyseinen kuljetus suoritetaan. Käteisen rahan nouto- ja/tai toimituskuljetukset kotimaassa ennen rajat ylittävää tai kohdejäsenvaltiossa suoritettavaa matkaosuutta olisivat mahdollisia, mutta arvokuljetusajoneuvon olisi palattava kotijäsenvaltioonsa saman päivän kuluessa (tai 24 tunnin kuluessa, jos yökuljetus on sallittua). 3.3. Lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin Kansallisten tarkastusviranomaisten olisi voitava todentaa, että arvokuljetusajoneuvo täyttää rahakuljetusten suorittamiselle kyseisessä maassa asetetut ehdot. Yritysten, jotka haluavat suorittaa käteisen eurorahan maantiekuljetuksia rajojen yli, olisi näin ollen haettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisilta viranomaisilta erityistä lupaa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin. Alkuperäistä lupa-asiakirjaa tai sen varmennettua jäljennöstä olisi aina kuljetettava ajoneuvon mukana. Lupa-asiakirjan yksityiskohdat olisi määriteltävä, ja se olisi voimassa rajoitetun ajan (voimassaoloajaksi ehdotetaan kolmea vuotta). Saadakseen luvan hakijayrityksen olisi noudatettava kaavailtuja yhteisiä sääntöjä ja sovellettavaa yhteisön lainsäädäntöä sekä erikseen niin säädettäessä arvokuljetuksia koskevaa voimassa olevaa kansallista lainsäädäntöä. Tällaiset viittaukset (mahdolliseen) kansalliseen lainsäädäntöön tehtäisiin seuraavissa kahdessa tapauksessa: i) ennakkoilmoitukset kansallisille poliisivoimille, ja ii) menettelyt, jotka koskevat käteisen rahan käsittelyä arvokuljetusajoneuvon ulkopuolella. Ensimmäinen tapaus koskee kansallisten poliisivoimien toimivaltaa ja organisaatiota silloin kun käytäntöjen yhdenmukaistamiselle ei näytä olevan erityistä syytä. Toinen tapaus koskee tilanteita, joissa arvokuljetusten turvallisuushenkilöstö on tavanomaista suoremmassa yhteydessä väestöön ja siten asettaa sen alttiiksi alaan sisältyville riskeille. Tällöin on tarkoituksenmukaista noudattaa kansallisia sääntöjä. Yrityksen olisi kuitenkin alkajaisiksi oltava kotimaassaan hyväksytty suorittamaan arvokuljetuksia. Jos jäsenvaltiolla ei ole erityistä hyväksymismenettelyä arvokuljetusyrityksille, yrityksen olisi pystyttävä todistamaan, että se on suorittanut säännöllisiä rahakuljetuksia tietyn ajanjakson ajan (ehdotetaan 12 kuukautta) rikkomatta olemassa olevaa kansallista lainsäädäntöä. Säännön tarkoituksena on varmistaa, että rajat ylittäviä kuljetuksia suorittavilla arvokuljetusyrityksillä on riittävä aikaisempi kokemus, jotta ne voisivat suorittaa rahakuljetuksia turvallisesti myös toisen jäsenvaltion alueella. Jotta voidaan varmistaa, että jäsenvaltioilla on riittävä tieto toisiin jäsenvaltioihin sijoittautuneista yrityksistä, joiden aikomuksena on suorittaa rahakuljetuksia niiden alueella, säännöissä olisi myös määrättävä jäsenvaltioiden välisestä tietojenvaihdosta. Tietoja olisi annettava rajat ylittäviin arvokuljetuksiin myönnetyistä luvista, kaikista luvan jäädyttämis- tai peruuttamispäätöksistä sekä ennakolta niiden yritysten nimistä, joiden aikomuksena on suorittaa kuljetuksia toisen jäsenvaltion alueella. 3.4. Sallitut rahakuljetustyypit Sallitut arvokuljetustyypit ja niihin liittyvät ehdot (ajoneuvojen panssarointia, älykkäiden setelinsuojausjärjestelmien käyttöä, aseenkantoa, ajoneuvohenkilöstön määrää jne. koskevat säännöt) vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioiden välillä. Näin on erityisesti aseiden hallussapidon ja aseenkannon osalta. Joissakin jäsenvaltioissa aseistautuminen on arvokuljetusten turvallisuushenkilöstöltä kielletty, toisissa jäsenvaltioissa se on puolestaan pakollista ja muissa ei kielletty eikä pakollista mutta sallittua. Näiden erojen valossa ei vaikuta realistiselta ehdottaa yhtä kaikille sopivaa kuljetustyyppiä. Kansallisia sääntöjä siitä, pitäisikö arvokuljetusten turvallisuushenkilöstöltä kieltää aseenkanto, sallia se heille tai velvoittaa heidät siihen, nimenomaan ei tulisi kyseenalaistaa. Jäsenvaltioissa nykyisin olevien käytäntöjen pohjalta on kaavailtu, että sallittuja kuljetustyyppejä tulisi olla neljä. Kaikki tyypit takaisivat korkean turvallisuustason henkilöstölle ja väestölle. Setelien (tai setelien ja kolikkojen yhdistelmien) kuljetuksissa on kolme eri vaihtoehtoa, kun taas viimeinen vaihtoehto koskee yksinomaan kolikkojen kuljetusta. Alan toimijoiden tulisi voida vapaasti valita heille parhaiten sopiva kuljetustyyppi kolmesta setelien kuljetukseen soveltuvasta kuljetustyypistä. Ehdotetaan kuitenkin, että jäsenvaltion olisi mahdollista komissiolle ilmoitettuaan päättää, että vaihtoehtoa, jossa kuljetus tapahtuu älykkäin setelinsuojausjärjestelmin varustetulla panssaroimattomalla tai osin panssaroidulla ajoneuvolla (jäljempänä vaihtoehto a), ei sovelleta sen alueella sillä edellytyksellä, että vastaavaa kuljetustapaa ei sallita myöskään kotimaisissa arvokuljetuksissa. On kaavailtu, että ajoneuvossa olisi oltava vähintään kolme arvokuljetuksen turvallisuushenkilöä, paitsi jos käteinen raha on suojattu matkan alusta loppuun älykkäällä setelinsuojausjärjestelmällä tai jos kuljetetaan vain kolikkoja. Koska ensimmäisessä tapauksessa käteinen raha on suojattu IBNS-teknologialla ja toisessa kolikkojen houkutusarvo on vähäisempi, niitä koskevissa vaihtoehdoissa (jäljempänä vaihtoehdot a, c ja d) arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön vähimmäismäärä olisi alennettava kahteen. a) Setelien kuljetus alusta loppuun toimivalla älykkäällä setelinsuojausjärjestelmällä (IBNS) varustetussa panssaroimattomassa tai osin panssaroidussa ajoneuvossa Tässä vaihtoehdossa ajoneuvon olisi oltava joko tavallisen näköinen (eli siinä ei olisi ulkoisia merkkejä sen kuulumisesta arvokuljetusyritykselle eikä sen käytöstä rahakuljetuksiin) tai sen kuljettajan hytin olisi oltava panssaroitu ja sen ulkoseinissä olisi oltava selkeät merkinnät matkan alusta loppuun toimivasta IBNS-järjestelmästä. IBNS-järjestelmän olisi täytettävä laadittavat kriteerit (joihin sisältyy muun muassa vaatimus tyyppihyväksynnästä ainakin yhdessä osallistuvassa jäsenvaltiossa). b) Setelien kuljetus täyspanssaroidussa ajoneuvossa, jossa ei ole IBNS-järjestelmää Tässä vaihtoehdossa ajoneuvon olisi oltava kokonaisuudessaan panssaroitu kestämään tulitusta tuliaseilla. Arvokuljetusten turvahenkilöstön olisi pidettävä luodinkestäviä liivejä ja noudatettava aseistautumisen kieltoa/sallimista/pakollisuutta sekä aseiden suurinta sallittua kaliiperia koskevia niissä jäsenvaltioissa olemassa olevia sääntöjä, joissa kuljetus tapahtuu. Aseiden hallussapidon ja aseenkannon osalta esitetään keskusteltaviksi kaksi toisensa poissulkevaa vaihtoehtoa: i) Luodaan erityinen ns. arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön eurooppalainen asepassi, jonka tarkemmat piirteet olisi määriteltävä. Passin myöntäisi sama jäsenvaltio, joka oli myöntänyt rajat ylittäviä arvokuljetuksia koskevan luvan, ja se voitaisiin myöntää vain sellaiselle arvokuljetusten turvallisuushenkilölle, jolla jo on kansallinen aseenkantolupa ja joka on rajat ylittäviä arvokuljetuksia koskevan luvan saaneen yrityksen palveluksessa. ii) Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön olisi haettava tuliaselupaa kyseisen jäsenvaltion kansallisilta viranomaisilta (edellyttäen, että ne sallivat arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön aseistautumisen). Kansallisen lainsäädännön noudattamiseksi on myös laadittava menettely niitä tapauksia varten, joissa suojatulla ajoneuvolla kuljetaan tuliaseiden käyttöön velvoittavasta jäsenvaltiosta ne kieltävään jäsenvaltioon. Tällaisissa tapauksissa aseet olisi lukittava ajoneuvon sisällä olevaan turvasäilöön ennen jälkimmäiseen jäsenvaltioon siirtymistä, ja ne olisi pidettävä arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön ulottumattomissa, kunnes ajoneuvo saapuu sellaisen jäsenvaltion alueelle, joka sallii arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön aseistautumisen. Kun tällainen turvasäilö on lukittu, se tulisi voida avata vain ajoneuvon hallintakeskuksen etäkomennolla. c) Setelien kuljetus IBNS-järjestelmällä varustetussa täyspanssaroidussa ajoneuvossa Tässä vaihtoehdossa yhdistyvät vaihtoehtojen a ja b suojatoimenpiteet, eli ne on varustettu sekä koko matkan ajan toimivalla IBNS-järjestelmällä että täyspanssaroinnilla. Tässä vaihtoehdossa olisi sovellettava samoja sääntöjä kuin vaihtoehdossa b, mutta lisäksi ajoneuvo olisi varustettava IBNS-järjestelmällä vaihtoehdon a mukaisesti ja ajoneuvossa olisi oltava tästä selkeästi näkyvät merkinnät. d) Ainoastaan kolikkoja sisältävä kuljetus Tämä on ainoa kuljetustyyppi, jota sovelletaan vain kolikkojen kuljetuksiin rajojen yli. Kolikot ovat raskaita niiden arvoon nähden ja näin ollen hankalampia ja vähemmän houkuttelevia varastettaviksi. Tämän voi päätellä myös siitä, ettei yhteisössä juuri ole hyökätty ainoastaan kolikkoja kuljettaviin ajoneuvoihin. Näin ollen olisi suotavaa, että ajoneuvossa olisi selkeät merkinnät siitä, että se kuljettaa ainoastaan kolikkoja. Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön suojaamiseksi ajoneuvon hytin olisi oltava panssaroitu. Olisi keskusteltava siitä, pitäisikö arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön olla aseistamaton vai ei. 3.5. Seuraamukset On ratkaisevan tärkeää varmistaa, että säännösten noudattamista valvotaan, ja näin ollen on olennaista laatia riittävät seuraamukset säännösten noudattamatta jättämisestä. On yhtä lailla tärkeää, että seuraamus on rikkomuksen vakavuuteen nähden oikeasuhteinen. Näin ollen voisi ajatella, että kun rajat ylittäviä arvokuljetuksia koskevan luvan ehtoja ei ole noudatettu, myöntävän viranomaisen olisi voitava päättää varoituksen lähettämisestä, luvan jäädyttämisestä määrätyksi ajaksi tai luvan peruuttamisesta kokonaan. Turvaverkon luomiseksi kohdejäsenvaltiolle ehdotetaan myös, että jäsenvaltiolla, jonka kautta tai alueella kuljetuspalvelu suoritetaan, tulisi olla oikeus kotijäsenvaltion myöntävän viranomaisen päätöstä odottaessa jäädyttää lupa väliaikaisesti, jos sääntöjä on rikottu vakavasti (rikkomukset arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön vähimmäismäärää tai tuliaseita koskevia sääntöjä vastaan). Jäsenvaltioiden olisi myös tiedotettava toisilleen kaikista rikkomuksista ja niihin liittyvistä seuraamuksista. 3.6. Muut määräykset Erityisen vakaviin turvallisuusuhkiin varautumiseksi olisi laadittava erityislauseke, joka koskee turvatoimenpiteitä hätätilanteissa. Tämä voisi koskea erityisesti väkivaltaisia hyökkäyksiä, jotka voivat vaatia väliaikaisesti poliisisaattuetta arvokuljetuksille jäsenvaltion alueella. Ulkomaisten ja kotimaisten toimijoiden erilaisen kohtelun välttämiseksi tällaisten hätätilanteissa sovellettavien turvatoimien olisi koskettava kaikkia arvokuljetuksia kyseisen jäsenvaltion alueella. Niiden olisi lisäksi oltava ajallisesti rajoitettuja ja niistä olisi ilmoitettava komissiolle. Hätätilanteiden toimenpiteiden keston pidentämiselle olisi saatava komission ennakkohyväksyntä. Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstölle olisi asetettava tiettyjä vähimmäisvaatimuksia, jotka koskevat puhdasta rikosrekisteriä, fyysistä ja psyykkistä terveyttä, koulutusta ja kielitaitoa. Yhteiset säännöt eivät saa rajoittaa olemassa olevan yhteisön lainsäädännön soveltamista esimerkiksi työlainsäädännön ja liikenteen alalla. Lisäksi ehdotetaan, että yhteisten sääntöjen täytäntöönpanoa tarkasteltaisiin uudelleen kaksi vuotta niiden voimaantulon jälkeen ja sen jälkeen säännöllisin väliajoin. 4. SEURAAVAT VAIHEET Liitteessä esitetyistä kaavailluista yhteisistä säännöistä keskustellaan jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa tätä tarkoitusta varten perustetussa asiantuntijaryhmässä. Näiden keskustelujen tulokset ja sidosryhmiltä ja muilta asiasta kiinnostuneilta tahoilta saadut kannanotot otetaan huomioon komission laatiessa mahdollisten yhteisten sääntöjen vaikutusten arviointia, jossa arvioidaan ennen varsinaisen ehdotuksen tekemistä myös edellä 2 jaksossa käsitellyt eri vaihtoehdot. Komissio pyytää intressitahoilta tätä valkoista kirjaa koskevia huomioita. Ne voi lähettää 30. kesäkuuta 2009 mennessä joko sähköpostitse osoitteeseen ECFIN-E3@ec.europa.eu tai postitse osoitteeseen European Commission Directorate-General for Economic and Financial Affairs, Unit E.3 Economic aspects of regulatory policy, Sector euro cash and legal issuesB-1049 Brussels. Liite: Kaavaillut yhteiset säännöt, jotka koskevat euromääräisen käteisen rahan rajat ylittäviä maantiekuljetuksia jäsenvaltioiden välillä euroalueella. LIITE Kaavaillut yhteiset säännöt, jotka koskevat euromääräisen käteisen rahan rajat ylittäviä maantiekuljetuksia jäsenvaltioiden välillä euroalueella Termiä [asetus] käytetään jäljempänä sisäisenä viitteenä, koska mahdollisten tulevien yhteisten sääntöjen oikeudelliseksi välineeksi on kaavailtu asetusta. JAKSO 1. MAHDOLLISET YHTEISET SÄÄNNÖT, JOTKA KOSKEVAT KAIKKIA EURORAHAN MAANTIEKULJETUKSIA RAJOJEN YLI A. Soveltamisala Tämän [asetuksen] mukaiset käteisen eurorahan rajatylittävät kuljetukset on suoritettava päiväsaikaan, ja arvokuljetusajoneuvon on lähdettävä kotimaastaan ja palattava sinne saman vuorokauden kuluessa. Kahden paikan välisiä kuljetuksia voidaan kuitenkin suorittaa 24 tunnin pituisena ajanjaksona sillä edellytyksellä, että yökuljetukset ovat sallittuja kotijäsenvaltiossa jo kansallisten sääntöjen nojalla ja niissä jäsenvaltioissa, joiden kautta kuljetus suoritetaan, sekä jäsenvaltiossa, jossa palvelu tarjotaan. Tämän [asetuksen] soveltamisalaan eivät kuulu nimellisarvoltaan yli 15 miljoonan euron eurosetelien ja -kolikkojen kuljetukset, jotka suoritetaan i) osallistuvien jäsenvaltioiden keskuspankkien välillä ja ii) sotilas- ja/tai poliisisaattueessa. B. Lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin a) Yrityksen, joka haluaa suorittaa käteisen eurorahan maantiekuljetuksia rajojen yli, on haettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisilta viranomaisilta lupaa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin. b) Toimivaltainen kansallinen viranomainen myöntää luvan rajat ylittäviin arvokuljetuksiin [kolmen] vuoden ajaksi alueellaan sijaitseville yrityksille edellyttäen, että seuraavat ehdot täyttyvät: - Hakijayrityksellä on oltava sen jäsenvaltion myöntämä lupa suorittaa arvokuljetuksia, jolle rajat ylittäviä arvokuljetuksia koskeva lupahakemus on jätetty. Jos jäsenvaltiolla ei ole arvokuljetuksille erityistä tavanomaisia turvallisuus- tai kuljetussääntöjä pidemmälle menevää hyväksymismenettelyä, yrityksen on voitava todistaa, että se on suorittanut säännöllistä arvokuljetusliiketoimintaa vähintään [kahdentoista] kuukauden ajan ennen hakemuksen jättämistä ja ettei se ole rikkonut kyseistä toimintaa koskevaa kansallista lainsäädäntöä. Yrityksen johtajilla ja hallituksen jäsenillä ei myöskään saa olla rikosrekisterimerkintöjä kyseisen liiketoiminnan kannalta olennaisista rikkeistä. - Hakijayrityksen, sen palveluksessa olevan henkilöstön, sen käytössä olevien ajoneuvojen ja sen rajat ylittävissä eurorahan kuljetuksissa noudattamien turvallisuussääntöjen on oltava tässä [asetuksessa] ja muussa sovellettavassa EU:n lainsäädännössä säädettyjen sääntöjen mukaisia tai tässä [asetuksessa] niin erikseen mainittaessa rahakuljetuksiin sovellettavan voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisia. c) Lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin on laadittava [jatkossa määriteltävän] mallin mukaisesti. Ammattimaisiin rajat ylittäviin käteisen eurorahan kuljetuksiin käytetyissä ajoneuvoissa on koko ajan oltava tarkastusviranomaisten nähtävillä joko alkuperäinen voimassa oleva lupa tai sen oikeaksi todistettu jäljennös. d) Jäsenvaltioiden on säännöllisin väliajoin tarkastettava, että [asetuksessa] säädettyjä sääntöjä noudatetaan. Tähän sisältyy myös ilman ennakkovaroitusta tehtäviä pistokokeita. Tällaisia pistokokeita on järjestettävä vähintään kerran vuodessa. C. Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstö a) Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön on täytettävä seuraavat ehdot: i) heillä ei saa olla rikosrekisterimerkintöjä olennaisista rikkeistä, ii) heillä on oltava lääkärintodistus, joka todistaa, että heidän fyysinen ja psyykkinen terveytensä on riittävä kyseisten työtehtävien suorittamiseen, iii) heillä on oltava menestyksekkäästi suoritettuna vähintään [200 tuntia] alustavaa ad hoc -koulutusta, johon ei sisälly tuliaseiden käyttökoulutusta. Kohdassa iii) mainitun alustavan ad hoc -koulutuksen on katettava vähintään [rajat ylittäviä arvokuljetuksia koskevat menettelyt, asiaa koskeva arvokuljetusalan lainsäädäntö, hyökkäystilanteita koskevat käyttäytymissäännöt, arvokuljetuslaitteiden käyttö ja tiimityön säännöt]. Näistä asioista on annettava säännöllistä koulutusta. b) Ajoneuvossa olevista arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön jäsenistä ainakin yhden on voitava todistaa vähintään A2-tason kielitaito niiden jäsenvaltioiden kielissä, joiden kautta kuljetus suoritetaan ja joissa palvelu tarjotaan. c) Jos yksikään arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön jäsenistä ei osaa niiden jäsenvaltioiden virallista kieltä, joiden kautta kuljetus suoritetaan tai joissa palvelu tarjotaan, ajoneuvon on oltava yrityksen komentokeskuksen kautta jatkuvassa radioyhteydessä sellaisen henkilön kanssa, jolla on todistettavasti vähintään B1-tason kielitaito kyseisessä kielessä, jotta varmistetaan, että viestintä toimii kansallisten viranomaisten kanssa joka hetkellä. D. Ajoneuvon varustus a) Kaikki käytössä olevat ajoneuvot on varustettava maailmanlaajuisella satelliittipaikannusjärjestelmällä. Arvokuljetusyrityksen komentokeskuksen on pystyttävä paikallistamaan ajoneuvonsa täsmällisesti joka hetkellä. b) Ajoneuvot on varustettava tarkoituksenmukaisilla viestintävälineillä, joiden avulla voidaan ottaa yhteys joka hetkellä kyseisten ajoneuvojen liikennettä hallinnoivan yrityksen komentokeskukseen ja toimivaltaisiin kansallisiin viranomaisiin. Ajoneuvossa on oltava niiden jäsenvaltioiden poliisiviranomaisten hätänumerot, joiden kautta kuljetus suoritetaan tai jossa palvelu suoritetaan. c) Kun ajoneuvot on varustettu älykkäillä setelintuhoamisjärjestelmillä (IBNS), kyseisten järjestelmien on oltava liitteessä […] olevien vaatimusten mukaiset. E. Ennakkoilmoitukset kansallisille poliisiviranomaisille Nämä säännöt eivät rajoita kansallisia sääntöjä, jotka edellyttävät ennakkoilmoituksen tekemistä poliisille kaikista rahakuljetuksista. F. Menettelyt, jotka koskevat käteisen rahan käsittelyä arvokuljetusajoneuvon ulkopuolella jäsenvaltioissa, joissa palvelu tarjotaan Nämä säännöt eivät rajoita kansallisia sääntöjä, jotka koskevat käteisen rahan käsittelyä arvokuljetusajoneuvon ulkopuolella kyseisessä jäsenvaltiossa. G. Tietojen vastavuoroinen toimittaminen a) Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle E ja F kohdassa mainitut säännöt ja tiedotettava sille välittömästi kaikista niihin vaikuttavista muutoksista. Komissio varmistaa, että kyseiset säännöt julkaistaan kaikilla osallistuvien jäsenvaltioiden virallisilla kielillä tarkoituksenmukaisten kanavien kautta, jotta kaikki rajat ylittäviin arvokuljetuksiin liittyvät toimijat saisivat tiedot sujuvasti. b) Jäsenvaltioiden on pidettävä rekisteriä kaikista yrityksistä, joille ne ovat myöntäneet luvan rajat ylittäviin arvokuljetuksiin, ja tiedotettava toisilleen tällaisten rekisterien sisällöstä. Niiden on saatettava rekisteri ajan tasalle jokaisen muutoksen jälkeen ja kirjattava päätökset jäädyttää tai peruuttaa lupa artiklan […] nojalla sekä ilmoitettava välittömästi toisilleen tällaisesta ajantasaistuksesta. c) Yrityksen, jolla on lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin, on ilmoitettava luvan myöntäneelle viranomaiselle riittävän ajoissa, missä jäsenvaltioissa se aikoo suorittaa arvokuljetuksia. Kotijäsenvaltion on tämän jälkeen välittömästi ilmoitettava kyseisille jäsenvaltioille alkamassa olevasta rajat ylittävästä toiminnasta. JAKSO 2. SALLITTUJA KULJETUSTYYPPEJÄ KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖT A. Setelien kuljetus panssaroimattomassa tai osin panssaroidussa IBNS-järjestelmällä varustetussa ajoneuvossa Yritykset, joilla on lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin, voivat suorittaa päiväsaikaan rajat ylittäviä euroseteleiden maantiekuljetuksia IBNS-järjestelmin varustetuilla ajoneuvoilla edellyttäen, että seuraavat ehdot täyttyvät: a) ajoneuvon on joko oltava tavanomaisen näköinen tai sen ohjaamon on oltava panssaroitu ja siinä on oltava IBNS-järjestelmästä selkeät merkinnät niiden jäsenvaltioiden virallisilla kielillä, joiden kautta kuljetus suoritetaan tai joissa palvelu tarjotaan; b) käytettävän älykkään setelientuhoamisjärjestelmän on oltava liitteessä […] vahvistettujen periaatteiden mukaisia ja niiden on oltava tyyppihyväksyttyjä ainakin yhdessä osallistuvassa jäsenvaltiossa; c) kussakin ajoneuvossa on oltava ainakin kaksi aseistamatonta arvokuljetusten turvallisuushenkilöä; he eivät saa pitää virka-asua, jos heidän käyttämänsä ajoneuvo on tavanomaisen näköinen; d) jäsenvaltio voi päättää, että tätä [artiklaa] ei sovelleta käteisen eurorahan rajat ylittäviin maantiekuljetuksiin sen alueella edellyttäen, että se ei salli vastaavaa kuljetustyyppiä kotimaisissakaan arvokuljetuksissa. Kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle päätöksestään olla soveltamatta tätä [artiklaa], ja komissio varmistaa, että asiaa koskeva ilmoitus julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Päätös tulee voimaan kuukauden kuluttua sen julkaisupäivästä. B. Setelien kuljetus täyspanssaroidussa ajoneuvossa, jossa ei ole IBNS-järjestelmää Yritykset, joilla on lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin, voivat suorittaa päiväsaikaan rajat ylittäviä euroseteleiden maantiekuljetuksia täyspanssaroiduilla ajoneuvoilla, joissa ei ole IBNS-järjestelmää, edellyttäen, että seuraavat ehdot täyttyvät: a) Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön on noudatettava niissä jäsenvaltioissa olemassa olevia aseenkantolupia ja tuliaseiden enimmäiskaliiperia koskevia sääntöjä, joiden kautta kuljetus suoritetaan ja jossa palvelu tarjotaan. Sellaisen jäsenvaltion alueelle tultaessa, joka ei salli arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön aseistautumista, kaikki turvallisuushenkilöstön hallussa olevat tuliaseet on laitettava ajoneuvossa sijaitsevaan turvasäilöön, joka on eurooppalaisen standardin [EN 1143-1] mukainen. Tuliaseiden on pysyttävä arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön ulottumattomissa koko kyseisessä jäsenvaltiossa suoritettavan matkaosuuden ajan. Ne voidaan ottaa turvasäilöstä vasta sellaisen jäsenvaltion alueelle tultaessa, joka sallii arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön aseistautumisen. Tuliaseiden turvasäilön avaamisen on edellytettävä ajoneuvon hallintakeskuksen etäkomentoa ja sitä, että kyseinen hallintakeskus todentaa ajoneuvon tarkan maantieteellisen sijainnin. b) Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön aseistamisessa on täytettävä seuraavat edellytykset: [Vaihtoehto 1: Turvallisuushenkilöstön jäsenellä on oltava ns. arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön eurooppalainen asepassi. Passi myönnetään laatimalla yritykselle liitteessä […] olevien mallien mukaiset asiakirjat. Passi myönnetään pyynnöstä arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön jäsenelle, jolla on kansallisen lainsäädännön mukaisesti myönnetty aseenkantolupa ja joka on sellaisen yrityksen palveluksessa, jolla on lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin. Passin myöntää sama jäsenvaltio, joka myönsi luvan rajat ylittäviin arvokuljetuksiin. Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön on pystyttävä näyttämään eurooppalainen asepassi poliisiviranomaisille, jos käteisen eurorahan rajat ylittävän maantiekuljetuksen yhteydessä suoritetaan tarkastuksia. Aseistautuneella arvokuljetusten turvallisuushenkilöstöllä on oltava suoritettuna vähintään [30 tuntia] tuliaseiden käyttökoulutusta, ja heidän on saatava jatkokoulutusta vähintään [kerran vuodessa]. [Vaihtoehto 2: Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön on anottava aseenkantolupaa niiden jäsenvaltioiden kansallisilta viranomaisilta, joiden kautta kuljetus suoritetaan tai jossa palvelu tarjotaan, jos kyseiset jäsenvaltiot sallivat arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön aseistautumisen. c) Kussakin ajoneuvossa on oltava vähintään kolme arvokuljetusten turvallisuushenkilöä. Heidän on pidettävä luotiliivejä, jotka kestävät vähintään tyypin 44 Magnum luoteja ja ovat [NIJIIIA]-standardin tai vastaavan mukaiset. d) Ne arvokuljetusajoneuvon osat, joissa arvokuljetusten turvallisuushenkilö matkustaa, on panssaroitava kestämään minimissään kalashnikovin tai AK-47:n tyyppisten tuliaseiden tulitusta, ja niiden on oltava [EN 1522, luokka FB4+]-standardin tai vastaavan mukaiset. C. Setelien kuljetus IBNS-järjestelmällä varustetussa täyspanssaroidussa ajoneuvossa Yritykset, joilla on lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin, voivat suorittaa päiväsaikaan rajat ylittäviä euroseteleiden maantiekuljetuksia täyspanssaroiduilla IBNS- järjestelmin varustetuilla ajoneuvoilla edellyttäen, että 2 jakson B ja A b kohdan ehdot täyttyvät. Ajoneuvossa on lisäksi oltava IBNS-järjestelmästä selkeät merkinnät niiden jäsenvaltioiden virallisilla kielillä, joiden kautta kuljetus suoritetaan tai joissa palvelu tarjotaan. Kussakin ajoneuvossa on oltava vähintään kaksi arvokuljetusten turvallisuushenkilöä. D. Kolikkojen kuljetukset Yritykset, joilla on lupa rajat ylittäviin arvokuljetuksiin, voivat suorittaa päiväsaikaan rajat ylittäviä eurokolikoiden maantiekuljetuksia ainoastaan kolikkoja kuljettavilla ajoneuvoilla edellyttäen, että seuraavat ehdot täyttyvät: a) Ajoneuvon ohjaamon on oltava panssaroitu ja ajoneuvossa on oltava selkeät merkinnät siitä, että ajoneuvossa kuljetetaan ainoastaan kolikoita, niiden jäsenvaltioiden virallisilla kielillä, joiden kautta kuljetus suoritetaan tai joissa palvelu tarjotaan. b) Kussakin ajoneuvossa on oltava ainakin kaksi [aseistamatonta] arvokuljetusten turvallisuushenkilöä. Sekä kolikkoja että seteleitä sisältäviin lähetyksiin sovelletaan 8, 9 tai 10 artiklaa sen mukaan, millaista ajoneuvoa käytetään. JAKSO 3. MUUT SÄÄNNÖKSET A. Määritelmät a) ’Käteisen eurorahan rajat ylittävillä maantiekuljetuksilla’ tarkoitetaan ajoneuvolla suoritettavia ammattimaisia eurosetelien ja/tai -kolikoiden kuljetuksia rajat ylittäviin arvokuljetuksiin luvan myöntäneestä osallistuvasta jäsenvaltiosta, siten kuin se on määritelty tässä [asetuksessa], toisessa tai useammassa muussa osallistuvassa jäsenvaltiossa tai kyseisessä kotijäsenvaltiossa sijaitseville asiakkaille tai eurosetelien ja/tai -kolikoiden hakemista tällaisista maista. b) ’Älykkäällä setelintuhoamisjärjestelmällä’ (’IBNS-järjestelmä’) tarkoitetaan koko matkan käytettäviä salkkuja (eli setelien jatkuvaa suojaamista käteisen rahan tuhoamisjärjestelmällä suojatusta paikasta toiseen suojattuun paikkaan saakka), joissa on pysyvä mekanismi, joka tuhoaa setelit, jos salkkua yritetään avata luvattomasti. c) ’Kotijäsenvaltiolla’ tarkoitetaan jäsenvaltiota, jonka alueelle arvokuljetusyritys on sijoittautunut ja jossa on käteisen rahan kuljetuksen suorittavan ajoneuvon matkan lähtö- ja päätepiste. Arvokuljetusyrityksen katsotaan olevan ’sijoittautunut’, jos se harjoittaa perustamissopimuksen 43 artiklassa tarkoitettua palveluntarjoajan tosiasiallista taloudellista toimintaa määrittelemättömän ajanjakson ajan pysyvän infrastruktuurin kautta, josta tosiasiallinen palveluntarjonta tapahtuu. d) ’Luvalla rajat ylittäviin arvokuljetuksiin’ tarkoitetaan lupaa, jonka fyysiset ominaisuudet on vahvistettu tämän [asetuksen] liitteessä […] ja jolla valtuutetaan sen haltija suorittamaan käteisen eurorahan rajat ylittäviä maantiekuljetuksia osallistuvien jäsenvaltioiden välillä tässä [asetuksessa] säädettyjen ehtojen mukaisesti. e) ’Tavanomaisella ajoneuvolla’ tarkoitetaan ajoneuvoa, jonka ulkomuoto on tavallinen ja jossa ei ole mitään näkyviä merkkejä sen kuulumisesta arvokuljetusyritykselle tai sen käytöstä rahakuljetuksiin. f) ’Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstöllä’ tarkoitetaan työntekijöitä, joille on annettu tehtäväksi kuljettaa käteistä rahaa kuljettavaa ajoneuvoa tai suojella sen sisältöä. g) ’Jäsenvaltioilla, joiden kautta kuljetus suoritetaan’ tarkoitetaan yhtä tai useaa muuta jäsenvaltiota kuin yrityksen kotijäsenvaltiota, jonka alueen kautta arvokuljetusajoneuvon on kuljettava saavuttaakseen jäsenvaltion tai jäsenvaltiot, joissa palvelu tarjotaan. h) Kielitaitotasoilla ’A2’ ja B1’ tarkoitetaan Euroopan neuvoston yhteisen eurooppalaisen kieliviitekehyksen tasoja. i) ’Päiväsaikaan’ tapahtuvalla kuljetuksella tarkoitetaan kuljetuksia, jotka suoritetaan kello [06.00] ja kello [22.00] välisenä aikana. j) ’Kahden paikan välisellä kuljetuksella’ tarkoitetaan kuljetusta yhdestä suojatusta paikasta toiseen suojattuun paikkaan ilman välipysähdyksiä. k) ’Virallisella kielellä’ tarkoitetaan yhtä tai useampaa yhteisön virallista kieltä, jota paikallisviranomaiset ja väestö käyttävät alueilla, joilla arvokuljetus suoritetaan. B. Seuraamukset Jos toimivaltaiset kansalliset viranomaiset toteavat, että rajat ylittäviin arvokuljetuksiin oikeuttavan luvan myöntämiselle asetettuja ehtoja on rikottu, luvan myöntänyt viranomainen voi rikkomisen luonteesta tai vakavuudesta riippuen päättää, lähettääkö se kyseiselle yritykselle varoituksen, jäädyttääkö se luvan [kahdesta viikosta kahteen kuukauteen] kestäväksi ajaksi vai peruuttaako se luvan kokonaan. Luvan myöntävä viranomainen voi myös kieltää kyseistä yritystä hakemasta uutta lupaa enintään [viisi vuotta] kestäväksi ajaksi. Jäsenvaltion, jonka kautta kuljetus suoritetaan tai jossa palvelu tarjotaan, on ilmoitettava kaikista tätä [asetusta] vastaan tehdyistä rikkomisista kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Jäsenvaltio, jonka kautta kuljetus suoritetaan tai jossa palvelu tarjotaan, voi kotijäsenvaltion myöntävän viranomaisen päätöstä odottaessaan jäädyttää yrityksen oikeuden suorittaa käteisen eurorahan maantiekuljetuksia alueellaan enintään [yhden kuukauden] ajaksi, jos kyseinen yritys ei ole noudattanut tässä [asetuksessa] säädettyjä sääntöjä, jotka koskevat arvokuljetusten turvallisuushenkilöstön vähimmäismäärää arvokuljetusajoneuvossa tai tuliaseita. C. Uudelleentarkastelu Komissio antaa neuvostolle kertomuksen tämän [asetuksen] täytäntöönpanosta viimeistään [kahden vuoden kuluttua sen voimaantulosta] ja sen jälkeen viiden vuoden välein. D. Turvatoimenpiteet hätätilanteessa a) Jäsenvaltio voi poikkeuksellisesti päättää ottaa käyttöön näitä sääntöjä pidemmälle meneviä väliaikaisia turvatoimenpiteitä hätätapauksissa, jotka vaikuttavat merkittävästi arvokuljetustoiminnan turvallisuuteen. Tällaiset väliaikaiset toimenpiteet koskevat kaikkia arvokuljetuksia, niitä saa soveltaa enintään neljän viikon ajan ja niistä on ilmoitettava komissiolle välittömästi. Komissio varmistaa kyseisten tietojen nopean julkaisemisen. b) Kohdassa a tarkoitettujen väliaikaisten toimenpiteiden voimassaolon jatkaminen neljää viikkoa pidempään edellyttää ennakkolupaa komissiolta. E. Muu yhteisön lainsäädäntö Tämä [asetus] ei rajoita olemassa olevan yhteisön lainsäädännön soveltamista erityisesti työolojen, terveyden ja työturvallisuuden alalla. F. Älykäs setelintuhoamisjärjestelmä (IBNS) Erityisen eurooppalaisen standardin puuttuessa IBNS-järjestelmän on oltava tyyppihyväksytty jossakin osallistuvassa jäsenvaltiossa. Lisäksi sen on täytettävä seuraavat vähimmäisedellytykset: - IBNS-järjestelmän on oltava varustettu laitteella, jolla voidaan valvoa jatkuvasti, että ennalta ohjelmoituja ohjeita noudatetaan ja että tavanomaisesta poikkeavat tapahtumat havaitaan. Arvokuljetusten turvallisuushenkilöstö ei saa pystyä avaamaan IBNS-salkkuja ennalta ohjelmoitujen aikojen ja/tai paikkojen ulkopuolella. - IBNS-salkun on oltava jatkuvasti valmiudessa luvattoman avaamisyrityksen tapahtuessa tuhoamaan setelit (eli tekemään ne käyttökelvottomiksi) merkitsemällä kaikkien setelien pinnasta vähintään 20 prosentin ala molemmilta puolilta lähtemättömällä läpinäkymättömällä musteella tai muulla tavoin. Käytettävän musteen on oltava sellaista, joka ei heikkene ajan kuluessa tai kuumuudelle tai valolle altistettaessa. G. Euroopan neuvoston yhteisen viitekehyksen tasot Kielitaitotaso B1: Ymmärtää tärkeimmät kohdat säännöllisesti työssä, koulussa, vapaa-aikana jne. vastaan tulevia tuttuja aihepiirejä koskevasta selkeästä esityksestä. Selviää suurimmasta osasta kielialueella matkustettaessa todennäköisesti eteen tulevista tilanteista. Osaa tuottaa yksinkertaista tekstiä tutuista tai henkilökohtaisesti kiinnostavista aihepiireistä. Osaa kuvata kokemuksia, tapahtumia, unelmia, toiveita ja pyrkimyksiä sekä perustella lyhyesti mielipiteitä ja suunnitelmia. Kielitaitotaso A2: Ymmärtää välittömiä olennaisia perusasioita (esim. henkilö- ja perhetietoja, ostostilanteita, paikallismaantiedettä, työasioita) koskevia lauseita ja usein käytettyjä ilmaisuja. Osaa viestiä yksinkertaisissa ja rutiininomaisissa tilanteissa, jotka edellyttävät tuttuja tai rutiininomaisia asioita koskevaa yksinkertaista ja suoraa tiedonvaihtoa. Osaa kuvailla yksinkertaisin termein omaa taustaansa, välitöntä ympäristöä ja välitöntä tarvetta koskevia asioita. [1] Edustettuina olivat seuraavat järjestöt: Euroopan vakuutus- ja jälleenvakuutusalan liitto CEA ( European insurance and reinsurance federation ), Euroopan turvallisuuspalvelujen liitto CoESS ( Confederation of European Security Services ), Euroopan pankkiliitto EBF ( European Banking Federation ), Eurosystem, Euroopan maksuneuvosto EPC ( European Payments Council ), Euroopan arvokuljetusliitto ESTA ( European Security Transport Association ), Euroopan älykkään setelisuojauksen liitto EURICPA ( European Intelligent Cash Protection Association ), EuroCommerce, Europol (Euroopan poliisivirasto), rahapajanjohtajien työryhmä MDWG (Mint Directors Working Group) ja UNI-Europa (Union Network International – Europa). [2] EYVL L 18, 21.1.1997, s. 1. [3] Työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon käsittelevän asiantuntijakomitean perustamisesta tehty komission päätös 2009/17/EY (EUVL L 8, 13.1.2009, s. 26).