Virallinen lehti nro C 200 , 30/06/1997 s. 0153



A4-0179/97 Päätöslauselma Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välisistä suhteista Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon 17. kesäkuuta 1988 Euroopan yhteisön demokratiavajeesta ((EYVL C 187, 18.7.1988, s. 229)), 16. helmikuuta 1989 neuvottelumenettelystä ((EYVL C 69, 20.3.1989, s. 151)), 12. heinäkuuta 1990 kansallisten parlamenttien kanssa yhteisön tulevaisuudesta järjestettävän kokouksen (Eurooppa-kongressi) valmisteluista ((EYVL C 231, 17.9.1990, s. 165 )) ja 10. lokakuuta 1991 Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien suhteista Euroopan yhteisön parlamenttien konferenssin jälkeen ((EYVL C 280, 28.10.1991, s. 144 )) antamansa päätöslauselmat, - ottaa huomioon EU:n kansallisten parlamenttien tekemät ehdotukset niiden aseman vahvistamiseksi Euroopan unionia koskevissa asioissa, - ottaa huomioon 16. lokakuuta 1996 Dublinissa järjestetyn Eurooppa-asioita käsittelevien elinten konferenssin (COSAC) päätelmät, - ottaa huomioon puheenjohtajavaltio Irlannin perustamissopimuksen luonnosta koskevassa selvityksessä ehdottaman pöytäkirjan, - ottaa huomioon kansallisten parlamenttien kanssa 16. - 17. huhtikuuta 1997 järjestetyn paneelikeskustelun, - ottaa huomioon työjärjestyksensä 148 artiklan, - ottaa huomioon institutionaalisten asioiden valiokunnan mietinnön (A4-0179/97), A. katsoo, että yhä enemmän vaaditaan yleisesti sitä, että Euroopan unionissa päätökset tehtäisiin mahdollisimman lähellä kansalaisia, että Euroopan unionista tehtäisiin avoimempi ja sen demokraattista vastuuta päätöksentekomenettelyissä ja hallintokäytännöissä lisättäisiin, B. katsoo, ettei EU:n kansallisten parlamenttien toimivaltaa ole lisätty tavalla, joka vastaisi EU:n viime vuosina kasvanutta toimivaltaa, C. ottaa näin ollen huomioon tarpeen vahvistaa EU:n lainsäädäntö- ja muun toiminnan parlamentaarista valvontaa, jotta EU:n tuleva kehitys vastaisi sen kansalaisten toiveita, D. ottaa huomioon Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien toisistaan eroavat tehtävät ja niiden täydentävän luonteen Euroopan unionia koskeviin asioihin liittyvän demokraattisen vastuunalaisuuden vahvistamisen ratkaisevan tärkeän tehtävän osalta sillä Euroopan parlamentti valvoo EU:n muiden toimielinten ja laitosten toimintaa kansallisten parlamenttien valvoessa kansallisia hallituksia niiden toimiessa Euroopan unioniin liittyvissä asioissa, E. katsoo, että kansallisilla parlamenteilla ja Euroopan parlamentilla on yhteinen läheisen yhteistyön tavoite Euroopan kansalaisten heille uskoman poliittisen edustamisen tehtävän hoitamiseksi parhaimmalla mahdollisella tavalla, F. ottaa huomioon tarpeen olla monimutkaistamatta entisestään EU:n institutionaalista rakennetta ja jatkaa EU:n jäsenvaltioiden erilaisten parlamentaaristen käytäntöjen noudattamista, G. katsoo, että hallitusten välisessä konferenssissa ja muualla on toteutettava useita toimenpiteitä parlamenttien aseman vahvistamiseksi unionissa ja niiden yhteisen vaikutuksen mahdollisimman suureksi lisäämiseksi ottaen asianmukaisesti huomioon yhtenäisen institutionaalisen kehyksen, luomatta uusia virallisia rakenteita ja heikentämättä kansallisia valtiosääntöjä tai parlamentaarisia perinteitä; 1. Katsoo, että demokraattinen vastuunalaisuus Euroopan unionia koskevissa asioissa saavutetaan parhaiten yhdistämällä seuraavia toimia: i) on järjestelmällisesti tunnistettava alat, joissa kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin mahdollisuudet demokraattiseen valvontaan Euroopan unionia koskevissa asioissa ovat tällä hetkellä riittämättömiä ii) on luotava avoimempi Euroopan unioni iii) Euroopan parlamentin toimivaltaa on vahvistettava iv) kansallisten parlamenttien valvontamahdollisuuksia on vahvistettava Euroopan unionia koskevissa asioissa v) parlamenttien välistä yhteistyötä on lisättävä unionissa; Demokratiavajeen jatkuminen 2. Ottaa huomioon, että EU:n tasolla on edelleen suuria demokratiavajeeseen liittyviä ongelmia ja että niistä vakavimmat liittyvät tapauksiin, joissa asianmukaista valvontaa ei ole voitu varmistaa kansallisella tai Euroopan parlamentin tasolla; 3. Katsoo, että eräät yleiset ongelmat ovat EU:n tasolla vallitsevan nykyisen demokratiavajeen merkittävin syy: i) neuvostossa on otettu käyttöön määräenemmistöäänestykset useilla lainsäädännön aloilla, joilla kansalliset parlamentit sivuutetaan päätöksentekomenettelyssä ja joilla Euroopan parlamentilla ei ole yhteispäätösmenettelyyn liittyvää toimivaltaa ii) neuvostoon tai Eurooppa-neuvostoon, jotka ovat merkittäviä EU:n toimielimiä, ei kohdisteta lopullista poliittista arvostelua, koska kansalliset parlamentit tai Euroopan parlamentti eivät voi äänestää siitä, nauttivatko ne niiden luottamusta iii) EU:n lukuisia huomattavan teknisiä päätöksiä tekevien, niitä koskevia neuvoja antavien tai niitä täytäntöön panevien elinten (esim. neuvoston työryhmät, komitologiakomiteat ja EU:n hajautetut yksiköt) demokraattinen valvonta on usein joko epäsuoraa tai olematonta iv) EU:n päätöksentekomenettelyihin liittyy edelleen liikaa salailua, eivätkä ne ole tarpeeksi avoimia, mikä on erityisen vahingollista neuvoston toimiessa lainsäätäjänä; 4. Katsoo lisäksi, että demokratiavaje on erityisen ilmeinen tietyillä politiikan aloilla: - yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka - oikeus- ja sisäasiat - Euroopan talous- ja rahaliittoon liittyvät talous- ja rahapolitiikat - maatalouspolitiikka - kansainväliset kauppasopimukset - perustamissopimusten tarkistamismenettely (EU-sopimuksen N artikla); 5. Huomauttaa, että Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien toimien riittämätön yhteensovittaminen aiheuttaa lisäongelmia esimerkiksi saatettaessa EU:n direktiivejä osaksi kansallista oikeutta sekä petollisia menettelyjä ja epäkohtia koskevassa valvonnassa; 6. Katsoo, että on olemassa vaara, että hallitusten välisen konferenssin seurauksena demokraattiseen vastuunalaisuuteen liittyvät erinäiset ongelmat pahenevat sen sijaan että ne vähenisivät; 7. Uskoo tässä yhteydessä, että «joustavuuden» ja «tehostetun yhteistyön», joihin kaikki jäsenvaltiot eivät osallistu, kaltaisten tapausten todennäköinen lisääntyminen aiheuttaa tulevaisuudessa merkittäviä uusia ongelmia parlamentaarisen valvonnan osalta; Avoimempi Euroopan unioni 8. Katsoo, että olisi erityisen tärkeää sisällyttää perustamissopimukseen avoimuutta koskeva yleinen periaate yhdessä asiakirjojen julkisuutta koskevan vaatimuksen kanssa ja että olisi annettava niitä koskevat asianmukaiset täytäntöönpanomääräykset, jotta varmistettaisiin ainakin se, että neuvoston toiminta lainsäätäjänä olisi julkista; 9. Suhtautuu myönteisesti siihen, että kansallisten parlamenttien kanssa 16. - 17. huhtikuuta 1997 järjestetyssä paneelikeskustelussa kaikissa puheenvuoroissa kannatettiin voimakkaasti näitä vaatimuksia, ja pyytää unionin kansallisia parlamentteja painostamaan hallituksiaan näiden vaatimusten hyväksymiseksi hallitusten välisessä konferenssissa ja toteuttamaan niitä koskevia jatkotoimia; 10. Uskoo, että parlamenttien unionissa harjoittamaa demokraattista valvontaa edistäisi se, että hallitusten välinen konferenssi johtaisi unionin rakenteiden ja päätöksentekomenettelyiden parantamiseen, esim. vähentämällä ja yksinkertaistamalla EU:n lainsäädäntömenettelyjä ja yhtenäistämällä yhteisön talousarviota; Demokraattisen valvonnan vahvistaminen Euroopan parlamentin avulla 11. Uskoo, että Euroopan parlamentin erityisasema EU:n toimielinten demokraattisessa valvonnassa vahvistuisi huomattavasti, jos otettaisiin käyttöön useita merkittäviä uudistuksia, erityisesti: - laajentamalla yhteispäätösmenettelyn soveltamisalaa siten, että se olisi EU:n lainsäädännön osalta tavanomainen menettely ja että tosiasiallisesti otettaisiin käyttöön varainhoidollinen yhteispäätösmenettely, joka poistaisi eron pakollisten ja ei-pakollisten menojen välillä - laajentamalla hyväksyntämenettelyn soveltamisalaa kaikkiin perustamissopimuksen muutoksiin, 235 artiklaan perustuviin päätöksiin ja muihin valtiosääntöä täydentäviin osittain valtiosääntöoikeudellisiin päätöksiin sekä kaikkiin kansainvälisiin sopimuksiin ja vahvistamalla Euroopan parlamentin asemaa hyväksyttäessä komission puheenjohtajan ja koko komission nimittäminen sekä muut merkittävät EU:n nimitykset - lisäämällä Euroopan parlamentin osallistumista toisen ja kolmannen pilarin asioiden, kansainvälisten kauppasopimusten valmistelun ja EMU:n käsittelyyn sekä maatalouden kaltaisiin muihin asioihin; ottaa huomioon edellä mainittuja kohtia koskevat 17. toukokuuta 1995 Euroopan unionista tehdyn sopimuksen toimivuudesta ja vuoden 1996 hallitusten välisestä konferenssista - unionin toteuttaminen ja kehitys ((EYVL C 151, 19.6.1995, s. 56)), 13. maaliskuuta 1996 (i) Euroopan parlamentin lausunnosta hallitusten välisen konferenssin koollekutsumisesta ja (ii) mietintäryhmän työn arvioinnista ja Euroopan parlamentin poliittisten tavoitteiden täsmentämisestä hallitusten välistä konferenssia silmällä pitäen ((EYVL C 1.4.1996, s. 77)) ja 16. tammikuuta 1997 perustamissopimusten tarkistusta koskevasta kokonaisehdotuksesta ((EYVL C 33, 3.2.1997, s. 66)) antamissaan päätöslauselmissa; Kansallisten parlamenttien valvonnan tehostaminen Euroopan unionia koskevissa asioissa 12. Ottaa huomioon sen, että kansallisten parlamenttien valvontamenettelyt Euroopan unionia koskevissa asioissa ovat täysin jäsenvaltioiden vastuulla, ja kannattaa kansallisten kokemusten jatkuvaa vaihtoa näissä kysymyksissä, jotta parlamentit olisivat perillä siitä, mitä muualla EU:ssa tapahtuu ja jotta «parhaimmat mahdolliset käytännöt» otettaisiin käyttöön; 13. Uskoo kuitenkin, että Euroopan tasolla olisi toteutettava useita toimenpiteitä kansallisten parlamenttien valvonnan edistämiseksi; 14. Kannattaa voimakkaasti ajatusta EU:n lainsäädäntöasiakirjojen tarkastelun vähimmäisaikarajoituksesta, jota ehdotettiin lokakuussa 1996 Dublinissa järjestetyssä COSAC-konferenssissa ja puheenjohtajavaltio Irlannin laatimassa luonnoksessa perustamissopimukseksi ja jota koskevia ehdotuksia huomattava määrä kansallisia parlamentteja on tehnyt; 15. Kannattaa edellä mainitun lisäksi ehdotuksia, joiden mukaan nykyiseen julistukseen N:o 13 olisi sisällytettävä määräys ilmoitusten tekemisen neljän viikon vähimmäismääräajasta ja joiden mukaan tämä julistus olisi muutettava perustamissopimuksen tasoiseksi tekemällä siitä pöytäkirja; 16. Katsoo kuitenkin, että tämän lisäksi on tiettyjä käytännön ongelmia, jotka on ratkaistava, jotta ilmoitusten vähimmäismääräaikaa koskeva järjestelmä toimisi asianmukaisesti: - ilmoituksia koskevaa neljän viikon määräaikaa olisi sovellettava myös valmisteluasiakirjoihin, kuten vihreät ja valkoiset kirjat sekä komission muut kuulemisasiakirjat - pöytäkirjoja koskeva «lainsäädännön» määritelmä ei saisi perustua yksipuolisesti neuvoston omaan työjärjestykseen, vaan siitä olisi sovittava Euroopan parlamentin, komission ja neuvoston välisellä sopimuksella siten, että kansallisilla parlamenteilla olisi mahdollisuus ilmoittaa kantansa - määräajan olisi alettava siitä, kun neuvosto toimittaa asiakirjan viimeisen kieliversion kyseisen jäsenvaltion hallitukselle - kiireellistä menettelyä koskevien poikkeuksien edellytykset olisi ilmoitettava selkeästi täytäntöönpanomääräyksissä, ja kiireellistä menettelyä koskevat erityiset pyynnöt olisi perusteltava asianmukaisesti, ja - kansalliset parlamentit on pidettävä ajan tasalla ja niille on annettava mahdollisuus ilmaista kantansa, kun asiakirjaan tehdään lainsäädäntömenettelyn aikana huomattavia muutoksia. Euroopan parlamentin olisi tavoiteltava mahdollisimman suuren avoimuuden edistämistä yhteispäätösmenettelyyn liittyvän sovittelun edistymisen osalta; 17. Kehottaa lisäämään komission ja muiden EU:n asiakirjojen elektronista siirtämistä; 18. Ehdottaa lisäksi, että asiakirjojen elektroniset siirtämiset olisivat kahdensuuntaisia, jotta unionin parlamenttien ja EU:n toimielinten mielipiteiden vaihtoa ja tiedonkulkua edistettäisiin; 19. Kehottaa antamaan kansallisille parlamenteille vuosittaiset lainsäädäntöohjelmat mahdollisimman aikaisessa vaiheessa komission laadittua ne, jotta kansallisille parlamenteille annettaisiin mahdollisuus tutustua niiden sisältöön ja ilmoittaa kantansa niistä; kehottaa lisäksi ilmoittamaan niille säännöllisesti ohjelmien täytäntöönpanosta; 20. Katsoo, että tämä olisi tehokas keino kansallisten parlamenttien epäviralliseksi osallistumiseksi lainsäädännön suunnittelun alkuvaiheisiin ja että tällä tavoin autettaisiin kansallisia parlamentteja tarkastelemaan sitä, ovatko suunnitellut lainsäädäntöehdotukset toissijaisuusperiaatteen mukaisia; 21. Ottaa huomioon toisen ehdotuksen, jonka mukaan kansallisille parlamenteille annettaisiin oikeus saattaa asia Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi toimivallan ylityksen tai perustamissopimuksenvastaisuuden vuoksi, mutta katsoo, että tällaisen ehdotuksen aiheuttamat valtiosääntöoikeudelliset ongelmat, joihin kansallisten parlamenttien jäsenet kiinnittivät huomiota 16. - 17. huhtikuuta 1997 järjestetyssä paneelikeskustelussa, ovat ehdotuksen mahdollisia etuja suuremmat; Unionin parlamenttien välisen yhteistyön tehostaminen unionissa 22. Kannattaa 16. lokakuuta 1996 Dublinissa järjestetyn COSAC-konferenssin päätelmiä sen toiminnan tehostamisen osalta, esim. suunnittelemalla ja valmistelemalla paremmin etukäteen sen kokouksia; 23. Kannattaa lisäksi ajatusta, jonka mukaan COSAC esittäisi ehdotuksia yhteisissä asioissa, kuten toissijaisuutta tai toisen ja kolmannen pilarin alaan kuuluvat asiat; uskoo, että ne olisi osoitettava Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle ja ettei tämä olisi vastoin kansallisia valtiosääntöoikeudellisia perinteitä eikä se aiheuttaisi ongelmia COSAC:n edustukselliselle luonteelle; 24. Tunnistaa kuitenkin sen, ettei tällä hetkellä ole tarvetta kutsua koolle unionin kansanedustuslaitosten konferenssia, ja suosittelee tämän vuoksi julistuksen N:o 14 säilyttämistä nykyisessä sanamuodossaan, koska se saattaa osoittautua hyödylliseksi tulevaisuudessa; 25. Kehottaa lisäämään Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien välistä yhteistyötä useilla eri tasoilla, esimerkiksi kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin samoja aloja käsittelevien valiokuntien välisillä yhteisillä kokouksilla, valiokuntien kahdenvälisillä kokouksilla ja tiettyä asiaa käsittelevien esittelijöiden ja vastaavien poliittisten ryhmien edustajien välisillä kokouksilla; 26. Katsoo, että kansallisten parlamenttien ja Euroopan parlamentin väliset vastavuoroiset edut ovat kehittyneet jonkin verran viime vuosina, vaikka ne toistaiseksi vaihtelevat maasta toiseen ja vaikka ne ovat toistaiseksi riittämättömiä; ottaa kuitenkin huomioon, että toisin kuin nykyisen julistuksen N:o 13 osalta tällaisia vastavuoroisia etuja ei mainittu Dublinin COSAC-konferenssin päätelmissä tai puheenjohtajavaltio Irlannin tekemässä luonnoksessa pöytäkirjaksi, ja pyytää, että tällainen määräys sisällytettäisiin uusiin pöytäkirjoihin; 27. Korostaa Euroopan parlamentin sitoutumista siihen, ettei se anna myönteistä lausuntoa perustamissopimusten uudistamisesta, elleivät ne vastaa vaatimuksia, joiden mukaan unionista tulee tehokkaampi, demokraattisempi ja avoimempi, ja pyytää, että kansalliset parlamentit ottavat huomioon Euroopan parlamentin kyseisen lausunnon ratifiointimenettelyssä; 28. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja kansallisille parlamenteille.