Tuomioistuinvirasto jatkaa tiedonvaihdon tukemista ja aikoo laajentaa muuta toimintaansa tukeakseen tuomioistuimia niiden työssä. Vuonna 2020 perustetun Tuomioistuinviraston tehtävänä on vahvistaa tuomioistuinten rakenteellista autonomiaa ja riippumattomuutta sekä parantaa oikeudenhoidon laatua, jotta tuomioistuimet voivat keskittyä keskeisiin tehtäviinsä hallinnollisten tehtävien sijasta. Covid-19-pandemian aikana Tuomioistuinvirasto alkoi järjestää säännöllisesti tapaamisia tuomioistuinten johtajien kanssa, mikä on muodostunut vakiintuneeksi käytännöksi. Tuomioistuinvirasto järjestää kahden viikon välein kokouksia tuomioistuinten johtajien kanssa ja säännöllisiä tapaamisia tuomioistuinten hallintojohtajien ja Suomen asianajajaliiton kanssa. Lisäksi se ylläpitää verkostoja, joissa keskustellaan erityiskysymyksistä, kuten tieto- ja viestintätekniikasta tai tietosuojasta. Nämä tilaisuudet tarjoavat tuomioistuimille mahdollisuuden vaihtaa tietoja sekä keskenään että tuomioistuinviraston kanssa. Tuomioistuinvirasto aikoo myös toteuttaa useita muita hankkeita, joihin kuuluu muun muassa tuomioistuimiin liittyvien julkisten tilastojen parantaminen. Se on myös viritellyt yhteistyötä yliopistojen ja tutkimuslaitosten kanssa, mutta tähän ei ole riittävästi resursseja. Sidosryhmät ovat ilmaisseet arvostavansa Tuomioistuinviraston työtä. Ne suhtautuvat myönteisesti sen avoimeen ja läpinäkyvään viestintään ja toteavat, että se on toiminnallaan auttanut tiivistämään tuomioistuinten välisiä yhteyksiä. Tuomioistuinviraston on todettu kunnioittavan tuomioistuinten riippumattomuutta.

Oikeuslaitosta pidetään Suomessa edelleen hyvin riippumattomana sekä yksityishenkilöiden että yritysten keskuudessa. Vuonna 2022 kaikkiaan 88 prosenttia yksityishenkilöistä ja 87 prosenttia yrityksistä katsoo, että tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuus on ”melko hyvä tai erittäin hyvä”. EU:n oikeusalan tulostaulun 2022 mukaan luvut ovat vuodesta 2016 lähtien pysyneet jatkuvasti erittäin korkealla tasolla sekä yksityishenkilöiden että yritysten osalta. Molemmat luvut ovat nousseet vuoteen 2021 verrattuna (jolloin ne olivat sekä yksityishenkilöiden että yritysten osalta 83 prosenttia). Yksityishenkilöiden osalta tätä mieltä olevien osuus on kasvanut myös vuoteen 2016 verrattuna (80 %), kun taas yritysten osuus on yhtä suuri kuin vuonna 2016 (87 %).

Suomen oikeuslaitoksen muodostavat yleiset tuomioistuimet eli 20 käräjäoikeutta, viisi hovioikeutta ja korkein oikeus (KKO), sekä hallintotuomioistuimet eli kuusi alueellista hallinto-oikeutta ja korkein hallinto-oikeus (KHO). Erityistuomioistuimia on kolme . Riippumaton Tuomioistuinvirasto huolehtii tuomioistuinten hallinnosta, kuten määrärahoista, toimitiloista ja tietojärjestelmistä. Riippumaton tuomarinvalintalautakunta valmistelee tuomareiden virkanimityksiä koskevat esitykset valtioneuvostolle. Korkein oikeus ja korkein hallinto-oikeus sen sijaan laativat tuomarinimityksiä koskevat esityksensä itse. Tuomarit nimittää virkaan tasavallan presidentti. Syyttäjälaitos on riippumaton valtion viranomainen. Sitä johtaa valtakunnansyyttäjä, jonka presidentti nimittää oikeusministeriön esityksestä ja joka voidaan erottaa tehtävästään tai pidättää virantoimituksesta vain valtioneuvoston päätöksellä. Suomen asianajajaliitto on riippumaton yhteisö, joka valvoo asianajajien ammatillista toimintaa. Kurinpitomenettelyt asianajajia vastaan hoitaa valvontalautakunta , joka on Suomen asianajajaliiton yhteydessä toimiva riippumaton valvontaelin. Suomi osallistuu myös Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) toimintaan.

Sidosryhmien osallistuminen lainsäädäntöprosessiin on merkityksellistä, mutta ei järjestelmällistä. Hallitus jatkaa paremman sääntelyn toimintaohjelman täytäntöönpanoa, minkä lisäksi se on käynnistänyt valmiuslain uudistuksen. Eduskunta on hyväksynyt uudistuksen, jolla selkeytetään oikeuskanslerin ja oikeusasiamiehen tehtäviä. Hallitus laatii parhaillaan ehdotusta oikeushallinnon erityisviranomaisten viraston perustamisesta. Uusi virasto antaisi hallinnollista tukea useille oikeuksien suojelusta vastaaville riippumattomille elimille. Hallitus on myös ryhtynyt valmistelemaan kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden uutta rahoitusmallia vakaan ja ennakoitavan rahoituksen tarjoamiseksi niille ja niiden itsenäisyyden suojelemiseksi. Hallitus on nimittänyt uuden kansalaisyhteiskuntapolitiikan neuvottelukunnan, joka on foorumi viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan välisen vuorovaikutuksen edistämiseksi.

Toimittajien ja media-alan ammattilaisten toimintaympäristö on Suomessa yleisesti ottaen vapaa ja suojattu. Tiedotusvälineiden sääntelyviranomaiset toimivat itsenäisesti. Media-alan itsesääntelystä vastaavalle Julkisen sanan neuvostolle on tehty aiempaa enemmän journalistista etiikkaa koskevia kanteluja. Julkisen palvelun median riippumattomuus taataan lainsäädännöllisillä takeilla. Lisäksi on olemassa kirjoittamaton käytäntö, jonka mukaan julkisen palvelun mediaa koskevaan lakiin tehtävät muutokset edellyttävät eduskunnan konsensusta. Hallitus on myös tehnyt rikoslakiin muutoksia, joilla helpotetaan syytteeseenpanoa laittomien uhkausten ja haavoittuvassa asemassa oleviin uhreihin, kuten freelance-toimittajiin, kohdistuvan maalittamisen perusteella. Myös julkisuuslakia (laki viranomaisten toiminnan julkisuudesta) ollaan uudistamassa laajentamalla perustuslaissa taattua oikeutta tutustua julkisiin asiakirjoihin ja tehostamalla sääntöjen noudattamisen valvontaa.

Suomea pidetään edelleen yhtenä EU:n ja koko maailman vähiten korruptoituneista maista. Vuosiksi 2021–203 on laadittu kattava korruptionvastainen strategia ja sitä tukeva toimenpideohjelma, joita toteutetaan parhaillaan. Strategian toteuttamisen yhteydessä tarkistetaan korruption ja lahjontarikosten kriminalisointia koskevaa oikeudellista kehystä, ja vaikutusvallan kauppaamisen kriminalisointia koskevan lainsäädäntöehdotuksen luonnoksen on määrä valmistua vuoden 2022 alkupuoliskolla. Yhteistyö korruption tutkinnasta ja syytteeseenpanosta vastaavien viranomaisten välillä sujuu hyvin, ja syytteiden nostaminen korruptioon liittyvistä rikoksista on lisääntynyt. Valtion virkamieslakia on muutettu tiukentamalla työsuhteen päättymisen jälkeen sovellettavia rajoituksia ja valtionhallinnon ylimmän johdon virkoihin nimitettävien varallisuusilmoituksia koskevia vaatimuksia. Ministerien pyöröovi-ilmiön rajoittamista ja eturistiriitojen ehkäisemistä koskeva tarkistus on edelleen käynnissä, ja hallituksen esitys avoimuusrekisterin perustamisesta toimitettiin eduskunnalle kesäkuussa 2022. Väärinkäytöksistä ilmoittavien suojelua koskeva lakiesitys, jolla asiaa koskeva EU:n direktiivi on tarkoitus saattaa osaksi kansallista lainsäädäntöä, on valmisteilla, ja se on tarkoitus toimittaa eduskunnalle syyskuussa 2022.

Laatu

Oikeuslaitoksen digitalisaation parantamiseen tähtääviä hankkeita jatketaan. Kuten vuoden 2021 kertomuksessa todettiin, viranomaiset ovat toteuttaneet useita hankkeita oikeuslaitoksen digitalisaation edistämiseksi. Merkittävin näistä hankkeista on kahden monimutkaisen asianhallintajärjestelmän kehittäminen ja niihin perustuvan uuden digitaalisen työskentelytavan käyttöönotto: HAIPA-asianhallintajärjestelmä on tarkoitettu hallintotuomioistuinten käyttöön ja AIPA yleisten tuomioistuinten käyttöön. Kummankin järjestelmän hallinnoinnista vastaa Tuomioistuinvirasto. HAIPA-järjestelmä saatiin valmiiksi vuonna 2020, ja sen ominaisuuksien kehittämistyö jatkuu edelleen. AIPA-järjestelmää toteutetaan vaiheittain, ja sen käyttöönoton odotetaan jatkuvan vuoden 2023 kesäkuuhun asti. Osa sidosryhmistä on ollut tyytyväisiä järjestelmien käyttöönottoon, toiset taas ovat panneet merkille puutteita, kuten sen, että asianajajilla ei ole pääsyä järjestelmään. Toisinaan on myös ilmennyt vakavia teknisiä ongelmia. Oikeusministeriö kehittää edelleen tuomioistuimille ja muille viranomaisille tarkoitettua raportointivälinettä, jonka tarkoituksena on parantaa tietojen ymmärrettävyyttä ja tuottaa yksityiskohtaisempi tilannekuva. Välineen on tarkoitus olla käyttövalmis vuoden 2022 loppuun mennessä.

Viranomaiset tutkivat edelleen keinoja parantaa oikeussuojan saatavuutta. Oikeudenkäyntikuluja pidetään keskimäärin korkeina, mikä voi haitata oikeussuojan saatavuutta. Tähän liittyen oikeusministeriö käynnisti kesäkuussa 2020 oikeusavun saatavuutta koskevan selvityshankkeen. Sen tuloksena julkaistiin lokakuussa 2021 selvitys, jonka mukaan maksuton oikeusapu ei ole kaikkien pienituloisten saatavilla. Hallitus on pohtinut mahdollisuutta tehdä muutoksia järjestelmään, ja se on edistynyt aloitteessa perustaa kansallinen oikeusapu- ja edunvalvontavirasto oikeusavun hallinnoinnin keskittämiseksi. Oikeusministeriö on myös laatinut asiaa koskevan lakiesityksen. Täytäntöönpanoa on kuitenkin lykätty toistaiseksi. Hallitus tutkii myös mahdollisuuksia uudistaa siviilioikeudellisia oikeudenkäyntikuluja koskevaa lainsäädäntöä ja luoda erityinen tuomioistuinmenettely vähäisiä vaatimuksia koskevia riita-asioita varten. Sidosryhmät ovat suhtautuneet aloitteisiin myönteisesti, mutta oikeudenkäyntikuluja koskeva kysymys, joka liittyy läheisesti myös oikeudenkäyntien kestoon, edellyttää niiden mukaan moniulotteisempaa ratkaisua.

Tuomioistuimet ovat saaneet erityisrahoitusta covid-19-pandemian aiheuttaman käsittelyruuhkan purkamiseen, mutta resurssien riittävyys herättää kysymyksiä. Vuonna 2021 tuomioistuimille myönnettiin lisärahoitusta (14 miljoonaa euroa, joka vastaa noin viittä prosenttia tuomioistuinten vuosibudjetista) covid-19-pandemian aikana syntyneen käsittelyruuhkan purkamiseen. Sidosryhmät pitivät lisärahoitusta tervetulleena. Se ei kuitenkaan korjannut tilannetta välittömästi, sillä uusien tuomareiden palkkaaminen tällä rahoituksella tuettaviin väliaikaisiin virkoihin vei aikaa. Sidosryhmien mukaan yleinen taloudellisten resurssien, tuomareiden ja tuomioistuinhenkilöstön puute on edelleen merkittävä ongelma. Vuonna 2020 tuomioistuinten kokonaismenot olivat 0,24 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä on EU:n oikeusalan tulostaulun tietojen perusteella vähän. Oikeusministeriö laatii parhaillaan toimintaedellytyksiä koskevaa selvitystä, jossa tarkastellaan myös tuomioistuinten ja muiden valtion viranomaisten resurssien tilaa. Selvitys on määrä antaa eduskunnalle syksyllä 2022.

Tehokkuus

Oikeuslaitos toimii edelleen tehokkaasti, mutta vuonna 2020 tehokkuus väheni, ja monimutkaisissa tapauksissa oikeudenkäyntien kestoa pidetään ongelmallisena. Siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden selvitysaste on vuodesta 2019 vuoteen 2020 laskenut 100 prosentista 94 prosenttiin. Hallinto-oikeudellisten asioiden selvitysaste on sen sijaan laskenut vuosina 2019–2020 vain hieman, 100 prosentista 99 prosenttiin. Vireillä olevien asioiden määrä 100:aa asukasta kohti on kuitenkin edelleen siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa vähäinen ja hallinto-oikeudellisissa asioissa keskimääräinen. Siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden ratkaisemiseen kuluva arvioitu aika on keskimääräinen. Sidosryhmät huomauttavat kuitenkin, että vaikka tietyntyyppisten tapausten, kuten vähäisten vaatimusten tai riidattomien rikosasioiden, ratkaisemiseksi on tehokkaita prosesseja, menettelyjen kestoon liittyy ongelmia erityisesti monimutkaisemmissa tapauksissa.

II.Korruptiontorjunnan kehys

Suomessa useat viranomaiset työskentelevät yhdessä poliisin, keskusrikospoliisin ja syyttäjälaitoksen kanssa korruptiotapausten seuraamiseksi, havaitsemiseksi ja ehkäisemiseksi. Näitä viranomaisia ovat muun muassa rahanpesun selvittelykeskus (FIU), Suomen valtiontalouden tarkastusvirasto (VTV), Kilpailu- ja kuluttajavirasto (KKV) sekä eduskunnan oikeusasiamies ja oikeuskansleri. Oikeusministeriön Kriminaalipolitiikka- ja rikosoikeusosasto valvoo edelleen korruptionvastaista työtä ja koordinoi korruptionvastaista yhteistyöverkostoa, johon kuuluu muun muassa useiden ministeriöiden, poliisin, ammattiliittojen ja kansalaisyhteiskunnan edustajia.

Asiantuntijat ja yritysjohtajat pitävät Suomea yhtenä maailman vähiten korruptoituneista maista. Transparency Internationalin vuoden 2021 korruptioindeksissä Suomi sai 88/100 pistettä ja sijoittui ensimmäiselle sijalle sekä Euroopan unionissa että maailmanlaajuisesti. Tilanne on pysynyt suhteellisen vakaana viimeisten viiden vuoden ajan. Vuonna 2022 toteutetun korruptiota koskevan erityiseurobarometrin mukaan 17 prosenttia suomalaisista vastaajista pitää korruptiota laajalle levinneenä kotimaassaan (EU:n keskiarvo 68 %) ja 10 prosenttia vastaajista kokee, että korruptio vaikuttaa heidän jokapäiväiseen elämäänsä (EU:n keskiarvo 24 %). Yrityksistä 24 prosenttia katsoo, että korruptio on laajalle levinnyttä (EU:n keskiarvo on 63 %), ja 15 prosenttia katsoo, että korruptio haittaa niiden liiketoimintaa (EU:n keskiarvo on 34 %). Lisäksi 46 prosenttia vastaajista on sitä mieltä, että syytetoimet korruptiorikoksissa ovat johtaneet tuomioon niin usein, että se voi estää korruptoituneita käytäntöjä (EU:n keskiarvo on 34 %), ja 48 prosenttia yrityksistä katsoo, että ylemmän virkamiehen lahjonnasta kiinni joutuneita henkilöitä ja yrityksiä rangaistaan asianmukaisesti (EU:n keskiarvo on 29 %).

Kansallisen korruptionvastaisen strategian ja sen vuodet 2021–2023 kattavan toimenpideohjelman täytäntöönpano on alkanut ja siinä on saavutettu edistystä. Kuten vuoden 2021 oikeusvaltiokertomuksessa todettiin, Suomen ensimmäinen korruptionvastainen strategia hyväksyttiin toukokuussa 2021. Strategiaan sisältyy ajallisesti rajattu toimenpideohjelma, jolla on selkeät ja mitattavissa olevat tavoitteet ja joka käsittää kuusi kehittämisosa-aluetta korruption torjumiseksi ja ehkäisemiseksi. Edistymistä toimenpideohjelman asiaankuuluvien toimenpiteiden toteuttamisessa valvoo oikeusministeriön johtama valmistelu- ja ohjausryhmä, joka raportoi oikeusvaltion kehittämisen ja sisäisen turvallisuuden ministeriryhmälle. Ohjausryhmän viimeisimmän arvioinnin mukaan suunnitelluista 79 toimenpiteestä on kesäkuuhun 2022 mennessä aloitettu 65. Niistä yhdeksän on jo saatettu päätökseen ja 22 toimea on edennyt pitkälle.

Oikeusministeriö on aloittanut työn vaikutusvallan kauppaamisen kriminalisoimiseksi. Suomen lainsäädännössä korruptio- ja lahjontarikokset on kriminalisoitu, mutta vaikutusvallan kauppaamista ei säännellä. Aiemmat yritykset kriminalisoida vaikutusvallan kauppaaminen ovat johtaneet eduskunnassa pitkiin keskusteluihin ilman minkäänlaista tulosta. Oikeusministeriö valmistelee parhaillaan vaikutusvallan kauppaamista koskevaa lakiesitystä, joka on tarkoitus saada valmiiksi ennen kesää ja josta on tarkoitus järjestää julkinen kuuleminen vuoden 2022 loppuun mennessä. Oikeusministeriö aikoo myös analysoida, ovatko julkisissa viroissa tapahtuvia lahjontarikoksia koskevat rikoslain säännökset ajan tasalla vai edellyttävätkö ne lisäuudistuksia. Oikeusministeriö tutkii edelleen mahdollisuutta laajentaa virkavastuuta siten, että se kattaisi myös kunnalliset ja valtion enemmistöomistuksessa olevat yritykset.

Yhteistyö korruption tutkinnasta ja syytteeseenpanosta vastaavien viranomaisten välillä sujuu edelleen hyvin, vaikka poliisissa ja syyttäjänvirastossa ei ole korruption torjuntaan erikoistuneita yksiköitä. Suomessa korruptioon liittyvät rikokset tutkitaan ja niistä nostetaan syyte samojen menettelyjen ja takeiden mukaisesti kuin muuntyyppisistä rikoksista. Rahanpesun selvittelykeskus tukee keskusrikospoliisin (KRP) suorittamaa monimutkaisia korruptiotapauksia koskevaa tutkintaa. Lisäksi se vastaanottaa ja analysoi ilmoituksia korruptioon ja muihin talousrikoksiin liittyvistä epäilyttävistä liiketoimista ja toimittaa arvion asiaankuuluville viranomaisille. Kun rahanpesun selvittelykeskus havaitsee merkkejä mahdollisesta korkean tason korruptiosta, tutkinta siirretään keskusrikospoliisille. Poliisilla on edelleen riittävät resurssit talousrikostutkintaan, myös korruption ja lahjonnan käsittelyyn. Vaikka poliisi vastaa itse omista tutkintaprosesseistaan ja niiden hallinnoinnista, se tekee yhteistyötä ja jakaa tietoja syyttäjäviranomaisen kanssa sekä alueellisella että valtakunnallisella tasolla. Tämä yhteistyö toimii edelleen hyvin. Syyttäjälaitosta koskevassa laissa vahvistetaan vankat perusteet tälle yhteistyölle ja annetaan syyttäjälle valtuudet nostaa syyte käräjäoikeudessa tutkinnan päätyttyä.

Korruptioon liittyviä rikoksia koskevien syytteiden määrä on kasvanut. Kuten viime vuonna raportoitiin, korruptiorikoksiin erikoistuneita syyttäjiä on kuusi ja virassa tehtyjä rikoksia koskeviin syytetoimiin erikoistuneita syyttäjiä 19. Kaikilla syyttäjäalueilla on myös talousrikoksiin erikoistuneita syyttäjiä, jotka usein käsittelevät lahjontarikoksia. Poliisille raportoitujen korruptio- ja lahjontatapausten määrä kasvoi vuonna 2021. Tämä johtui pääasiassa eräästä valtiontalouden tarkastusvirastoon liittyvästä korkean profiilin tapauksesta. Siinä oli osallisina useita korkean tason virkamiehiä, joiden todettiin syyllistyneen petoksiin ja väärinkäytöksiin julkisessa virassa. Tapauksen käsittelyyn tarvittiin lisäresursseja, jotka saatiin myöntämällä väliaikaisia resursseja monimutkaisten tapausten syytteeseenpanon tukemiseen. Vuonna 2021 syyttäjälaitos sai poliisilta käsiteltäväksi 90 korruptiotapausta. Kyseisenä vuonna syyttäjäviranomainen ratkaisi 68 asiaa, joista 56:ssa nostettiin syytteet, ja 19 tapausta hylättiin. Tämä merkitsee eksponentiaalista kasvua verrattuna viime vuonna raportoituun keskimäärin kymmenen syytteen vuotuiseen keskiarvoon. Suomen rikostuomioistuimissa on annettu varsin vähän tuomioita korruptiorikoksista, mutta syytetoimien lisääntyminen saattaa muuttaa tilannetta lähitulevaisuudessa.

Merkittävien korkean tason korruption muotojen tutkintaan ja syytteeseenpanoon tarvitaan edelleen poliittinen päätös. Kuten viime vuonna raportoitiin, valtioneuvoston jäsenten korruptiotutkinnassa noudatetaan eri menettelyä kuin yleensä. Jos valtioneuvoston jäsentä epäillään lainvastaisesta menettelystä virkatoimessa, esimerkiksi korruptiosta, asia voidaan saattaa valtakunnanoikeuden käsiteltäväksi vasta kun eduskunnan perustuslakivaliokunta on ottanut asiaan kantaa. GRECOn näkemyksen mukaan se, ettei asiasta vastaavalla syyttäjällä ole oikeutta pyytää tutkinnan käynnistämistä, voi estää rikosoikeusjärjestelmää toimimasta kunnolla. Erityismenettelyssä ministerille ilmoitetaan mahdollisesta rikostutkinnasta, mikä lisää riskiä siitä, että todisteita häviää ja rikollisin keinoin hankittuja varoja kätketään menettelyn tässä vaiheessa. Lisäksi eduskunnan valiokunta on itsessään poliittinen elin, joten poliittiset näkökohdat voivat vaikuttaa sen työhön.

Hallitus jatkaa toimia ulkomaisen lahjonnan havaitsemisen ja paljastamisen tehostamiseksi. Rikostutkijoille, syyttäjille ja tuomareille on järjestetty vuodesta 2021 lähtien koulutusta ulkomaisten lahjontarikosten selvittämisestä. Hallitus julkaisi helmikuussa 2022 kattavan tutkimuksen kansainväliseen liiketoimintaan liittyvästä korruptiosta, myös ulkomaisesta lahjonnasta. Lisäksi on laadittu suosituksia, jotka koskevat lainvalvontaa, todistusaineistoa, oikeushenkilöiden vastuuta ja koulutusta. Tutkimuksessa kehotetaan erityisesti muuttamaan lahjontaa koskevaa lainsäädäntöä ja saattamaan laki kansainvälisten vaatimusten mukaiseksi. Tutkimuksessa korostetaan myös, että täytäntöönpanon tehostamiseksi tarvitaan lisäkoulutusta ja tukea lahjontarikoksiin liittyvistä näyttövaatimuksista.

Valtion virkamieslakia on muutettu varallisuusilmoituksia ja työsuhteen jälkeistä aikaa koskevien sääntöjen tiukentamiseksi. Kuten viime vuonna raportoitiin, julkishallinnon etiikkaa ja eturistiriitoja koskevat säännöt on yhdenmukaistettu virkakunnan ja ylimpien virkamiesten osalta, ministereitä lukuun ottamatta. Lisäksi on annettu hallituksen esitys, jolla muutetaan valtion virkamieslain sääntöjä viran täyttämisestä, työsuhteen jälkeisistä rajoituksista ja sidonnaisuuksia koskevista ilmoituksista. Esitys toimitettiin eduskunnalle syksyllä 2021, ja se hyväksyttiin toukokuussa 2022. Kuten viime vuonna raportoitiin, yksi muutoksista koskee 12 kuukauden karenssiajan käyttöönottoa valtionhallinnon ylemmän johdon tehtäviä hoitaville virkamiehille palvelussuhteen päättymisen jälkeen. Toinen muutos koskee valtionhallinnon ylimpien johtohenkilöiden, myös ministerien erityisneuvonantajien, sidonnaisuusilmoituksia. Tarkoituksena on vahvistaa ilmoituksissa annettavia tietoja koskevat yhdenmukaiset vaatimukset. Uudistus tuli voimaan kesäkuussa 2022, ja se on linjassa niiden GRECOn suositusten kanssa, jotka koskevat tarvetta varmistaa, että ilmoitukset ovat täsmällisiä, standardoituja ja oikea-aikaisia.

Vuonna 2020 käynnistetty avoimuusrekisteriä koskeva työ edistyy, mutta lobbausta ei edelleenkään säännellä. Joulukuussa 2021 parlamentaarinen ohjausryhmä ja asiantuntijatyöryhmä toimittivat oikeusministeriölle avoimuusrekisterilakia koskevan mietinnön. Vaikka lobbausta ei edelleenkään säännellä, ehdotettu avoimuusrekisterilaki velvoittaa vaikuttamistoimintaan osallistuvat rekisteröitymään sähköiseen avoimuusrekisteriin ja raportoimaan vaikuttamistoiminnastaan puolivuosittain laadittavassa toimintailmoituksessa. Rekisterin tavoitteena on tarjota kansalaisille ja lobbauksen kohteille kattavampi yleiskuva valtiotason päättäjiin vaikuttavista toimijoista. Asiaa koskevaa ehdotusta laaditaan parhaillaan, ja siitä on tarkoitus järjestää kuuleminen 27.6.–22.8.2022, minkä jälkeen se annetaan eduskunnalle syksyllä 2022.

Ministerien pyöröovi-ilmiön rajoittamista koskevan lakiesityksen valmistelu on edelleen kesken. Kuten aiempina vuosina on raportoitu, käynnissä on lainsäädäntöhanke, jolla on tarkoitus säännellä menettelyjä eturistiriitojen ehkäisemiseksi valtioneuvoston jäsenen siirtyessä toisiin tehtäviin. Ministereihin ei sovelleta valtion virkamieslaissa säädettyjä pyöröovi-ilmiöön liittyviä rajoituksia. Sen sijaan heidän on valtion virkamieseettisen neuvottelukunnan suosituksen mukaisesti ilmoitettava aikomuksestaan ottaa vastaan uusia tehtäviä ministerintehtävien päätyttyä. Esitys oli tarkoitus toimittaa eduskunnalle keväällä 2021, mutta sitä on lykätty vuoden 2022 jälkipuoliskolle.