Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi rehuseosten pitämisestä kaupan annetun direktiivin 79/373/ETY muuttamisesta"

(2000/C 140/05)

Euroopan unionin neuvosto päätti 23. maaliskuuta EY:n perustamissopimuksen 152 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 15. maaliskuuta 2000. Esittelijä oli Leif E. Nielsen.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. maaliskuuta 2000 pitämässään 371. täysistunnossa (maaliskuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 78 puolesta, 1 vastaan.

1. Taustaa

1.1. EU:n rehulainsäädäntö on laaja ja monimutkainen. Siinä pyritään mahdollisimman pitkälti yhdistämään turvallisuuteen, tervellisyyteen, rehun koostumusta ja käyttöä koskeviin tietoihin sekä vapaaseen kilpailuun ja kauppaan liittyvät näkökohdat. Tässä käsiteltävässä muutosehdotuksessa komissio esittää, että käyttöön otetaan pakolliset avoimet ilmoitukset, jotka sisältävät yksityiskohtaista, laadullista ja määrällistä tietoa rehujen koostumuksesta. Tähän asti ilmoitukset ovat olleet "suljettuja", eli rehuseoksien sisältämät ainekset on ilmoitettu ryhmittäin ilman lähempiä laatuun tai määriin liittyviä tietoja. Myös jatkossa ainoastaan objektiivisten tai mitattavien ja todistettavissa olevien määrien ilmoittaminen on sallittua perusteettoman myönteisten ja harhaanjohtavien väitteiden välttämiseksi.

1.2. Neuvoston direktiivi 79/373/ETY, joka koskee rehuseosten pitämistä kaupan(1) ja jota muutettiin neuvoston direktiivillä 90/44/ETY(2), sisältää rehuseosten sisältö- ja käyttömerkintöjä koskevia säännöksiä. Vuonna 1990, jolloin direktiivi 90/44/ETY annettiin, käytettyjen rehuainesten määrien määrittelyyn liittyi valvontaongelmia, jotka johtuivat mm. käytettyjen rehuainesten laadusta, sekoitusten monimutkaisuudesta ja valmistusmenetelmistä. Tästä syystä päätettiin, ettei rehujen ainesmääriä tarvitse ilmoittaa. Samalla päätettiin, että rehuaineksia ryhmitellään yhteen, ja annettavat tiedot koskevat näin muodostettuja rehuainesryhmiä.

1.3. Kysymystä rehuseoksia koskevien avointen ja suljettujen ilmoitusten eduista ja haitoista on sittemmin käsitelty tiiviisti. Euroopan parlamentti ja BSE-tautia käsittelevä parlamentin tilapäinen tutkintavaliokunta ovat helmikuusta 1997 lähtien toistuvasti vaatineet, että käyttöön otetaan pakollinen avoin ilmoitus, joka sisältää tietoa rehujen ja niiden raaka-aineiden koostumuksen laadusta. Parlamentti ja tilapäinen tutkintavaliokunta ovat jatkuvasti monessa yhteydessä toivoneet myös määrää koskevien tietojen ilmoittamista. Komissio ja pysyvä rehukomitea ovat toisaalta huomauttaneet, että laatua ja määrää koskevien merkintöjen vaatiminen edellyttää, että annetut tiedot on mahdollista varmistaa ja että ne perustuvat hyväksyttyihin analyysimenetelmiin. Heinäkuussa 1999 paljastuneen dioksiiniskandaalin kanssa samaan aikaan järjestetyssä pysyvän rehukomitean kokouksessa jäsenvaltioiden enemmistö kuitenkin kannatti vapaaehtoista avointa ilmoitusta.

1.4. Nyt käsiteltävässä ehdotuksessa komissio myöntää avoimen ilmoituksen edut kuluttajien kannata sekä sen, että BSE- ja dioksiinikriisin kaltaiset tapaukset korostavat yksityiskohtaisten tietojen välttämättömyyttä. Tuotantoeläimille tarkoitettujen rehujen ainesosien laadun ja määrän määrittely on ilmeisesti edelleenkin hankalaa. Komission mukaan analyyseihin perustuvaa merkintöjen valvontaa voidaan täydentää valmistajan toimittamilla, mm. alkuperämaan viranomaisten suorittamia tarkastuksia koskevilla asiakirjolla.

1.5. Näin ollen komissio esittää, että "tässä vaiheessa" on asianmukaista edellyttää pakollista ilmoitusta kaikista rehuaineksista sekä niiden määrästä.

2. Yleistä

2.1. Käsitykset tähänastisten säännösten tarkoituksenmukaisuudesta vaihtelevat. Tuotantosyistä maatalousala toivoo yleisesti mahdollisimman suurta avoimuutta ja rehusekoituksia koskevia avoimia ilmoituksia. Rehuteollisuus sitä vastoin toivoo edelleen rehusekoituksia koskevia suljettuja ilmoituksia. Se vetoaa päällysmerkinnöissä annettavien tietojen valvontaongelmiin, rehujen koostumukseen liittyvien teollis- ja tekijänoikeuksien välttämättömään suojeluun sekä käytännön vaikeuksiin lisätä päällysmerkintöihin alati muuttuvia rehujen ainesosia. Rehuteollisuus väittää lisäksi, että avoin ilmoitus luo harhakuvan turvallisuudesta ja että rehuihin kohdistuisi elintarvikkeita kattavammat vaatimukset. Lisäksi perinteet ja käytännöt vaihtelevat jäsenvaltioittain. Esim. Alankomaissa sekä maatalous että teollisuus toivovat perinteisen käytännön säilyttämistä. Sen mukaan rehuteollisuusosuuskuntien valvonnasta vastaa riippumaton laitos ("De Schothorst"), joka tutkii rehuseosten laatua ja koostumusta teollisuuslaitoksissa. Yksittäisen tuottajan pyynnöstä rehuteollisuudella on lisäksi velvollisuus antaa luottamuksellisesti kaikki asian kannalta tärkeät tiedot.

2.2. TSK myöntää, että rehuteollisuuden epäröinti on tietyssä määrin oikeutettua. Samalla se kuitenkin katsoo, että muutos on välttämätön, koska karjantuottajat tarvitsevat entistä useammin täsmällistä tietoa rehujen koostumuksesta, ja ostajapuoli vaatii aiempaa yleisemmin tuotantoketjun edeltävältä lenkiltä asiakirjoin vahvistettua tietoa. Lisäksi on tärkeää ottaa huomioon tarve korostaa elintarviketurvallisuuteen liittyvien näkökohtien merkitystä ja viranomaisten yhä yleisemmin esittämä vaatimus asiakirjoin vahvistetusta tiedosta ja mahdollisuudesta jäljittää saasteet ja ei-toivotut ainesosat niiden lähteille.

2.3. Vapaaehtoinen avoin ilmoitus on ristiriidassa tiedon saannin ja avoimuuden kanssa. Se vääristää myös rehuntuottajien välistä kilpailua. Sen lisäksi sekä vapaaehtoiset että pakolliset avoimet ilmoitukset edellyttävät samoja valvontamahdollisuuksia. Avoimuuden vaatimus on asetettava yritysten tuotekehittelyn suojelun edelle. Koska rehujen koostumusta ei tavallisesti patentoida, kyseessä ei ole teollis- ja tekijänoikeuksien suojelu. Rehuteollisuus väittää, että pakollisen avoimen ilmoituksen myötä uusien ja entistä parempien rehujen kehittely loppuu. TSK toteaa siihen, että kun lähtökohdaksi otetaan avoimuus, sen voidaan katsoa tervehdyttävän kilpailua, koska se kannustaa mahdollisimman hyvien rehuseosten tuotantoa.

2.4. Kuten komissio esittää, rehun koostumuksen muuttamisesta johtuva merkintöjen muuttamisongelma voidaan ratkaista siten, että avoin ilmoitus, jossa rehuainekset ilmoitetaan painoprosentteina, annetaan toisessa päällysmerkinnässä tai erillisessä liiteasiakirjassa. Tulevaisuudessa mm. rehuvalmistajien itsensä suorittama valvonta, sisäisten valvontajärjestelmien varmentaminen ja tuote-erien rekisteröinti käyvät sekä ostajien että julkisen tahon vaatimusten vuoksi entistä välttämättömämmäksi. Tämän vuoksi komitea katsoo, että analyysituloksiin perustuvaa valvontaa täydennetään luonnollisella tavalla asiakirjoihin pohjautuvalla seurannalla. Asiakirjoihin perustuva valvonta ei ole tähän asti kuitenkaan ollut tarpeen niissä jäsenvaltioissa, joissa on vapaaehtoisesti sovellettu avoimia merkintöjä ja niiden valvontaa.

2.5. TSK on yhtä mieltä siitä, ettei muutosehdotus koske lemmikkieläinten rehuja. Nykyinen lainsäädäntö on riittävä, mikäli tilanne näiden tuotteiden osalta pysyy ennallaan. Mahdollisuus sekä pakolliseen, osittain avoimeen ilmoitukseen (jossa rehuainekset voidaan ilmoittaa ryhmittäin eikä aineskohtaisesti) että vapaaehtoiseen avoimeen ilmoitukseen säilyy.

2.6. Kuten tekstin selvityksistä ja perusteluista ilmenee, TSK voi edellä mainituista syistä yhtyä komission ehdotukseen.

3. Erityistä

3.1. TSK pahoittelee, etteivät asiaan perehtymättömät voi saada tarkkaa yleiskuvaa nyt käsiteltävän ehdotuksen sanamuodon muutosten seurauksista, koska ei ole saatavana konsolidoitua tekstiä, joka sisältäisi kaikki vuonna 1979 annettuun alkuperäiseen tekstiin tehdyt muutokset. Siksi ei ole mahdollista kommentoida komission ehdotuksen muotoon liittyviä yksityiskohtia. Määräysten avoimuuden vuoksi TSK kehottaa varmistamaan, että konsolidoidut tekstit ovat aina saatavilla ainakin Celex-tietokannassa.

Bryssel 29. maaliskuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) EYVL L 86, 6.4.1979, s. 30.

(2) EYVL L 27, 31.1.1990, s. 35.