FI Euroopan unionin virallinen lehti C 128/48

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Euroopan yliopistot”

(oma-aloitteinen lausunto)

(2010/C 128/09)

Yleisesittelijä: Joost VAN IERSEL

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 5. maaliskuuta 2009 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Euroopan yliopistot.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean työvaliokunta päätti antaa asian valmistelun ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaoston (Lissabonin strategian seurantaryhmä) tehtäväksi.

Asian luonteen vuoksi Euroopan talous- ja sosiaalikomitea nimesi 4.–5. marraskuuta 2009 pitämässään 457. täysistunnossa (marraskuun 4. päivän kokouksessa) yleisesittelijäksi Joost van Ierselin ja hyväksyi seuraavan lausunnon äänin 158 puolesta ja 8 vastaan 12:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK katsoo, että yliopistot ja korkeakoulut ovat olennaisia tekijöitä koulutuksen, tutkimuksen ja innovoinnin muodostamassa ”osaamiskolmiossa”. Niitä tulisi pitää keskeisinä tekijöinä ajatellen Euroopan kestävää taloudellista ja sosiaalista kehitystä. Nykyinen epäasianmukainen korkeakoulujärjestelmä ei mahdollista korkeakoulujen valtavan potentiaalin riittävää kehittämistä. Tämänsuuntaisella parannuksella tulisi olla sijansa vuoden 2010 jälkeisessä Lissabonin strategiassa.

1.2 Vuonna 1999 Bolognassa järjestetyn konferenssin ja myöhemmin laaditun Lissabonin strategian myötä yliopistot ja korkeakoulut ovat entistä selvemmin unionitason prioriteetti. Vaikka jäsenvaltiot ja yliopistot ovat asettaneet uusia tavoitteita, akateemisissa piireissä ja yhteiskunnassa laajemminkin ollaan entistä huolestuneempia eurooppalaisen korkeakouluopetuksen pirstoutumisesta ja tarvittavien uudistusten hitaudesta.

1.3 ETSK korostaa tarvetta uudistaa eurooppalaisia korkeakouluja, sillä maailmanlaajuinen kehitys taloudessa, teknologiassa ja opetuksessa sekä vallitseva kriisi edellyttävät, että sijoitetuille varoille saatavaa vastinetta sekä opiskelijoiden, opettajien ja tutkijoiden toimintaympäristöä ja mahdollisuuksia parannetaan.

1.4 Tarpeellisia muutoksia ovat mm. korkeakoulujen autonomian ja niille uskotun julkisen tehtävän suorittamiseen liittyvän tilivelvollisuuden lisääminen, (riittävien) rahoitustapojen monipuolistaminen, kaikenlaisen avoimuuden lisääminen, kumppanuudet yritysmaailman kanssa, kansainvälisesti huipputasoisen opetuksen ja tutkimuksen edistäminen ja asianmukaiset henkilöstöjohtamisen käytännöt.

1.5 ETSK korostaa, että suorituskyvyn mittaamiseksi ja vertailukelpoisen tiedon keräämiseksi tarvitaan eurooppalainen menetelmä. Eurooppalaisen arvioinnin tulisi perustua riippumattomien asiantuntijoiden laatimaan perusteelliseen tutkimukseen. Sen tulee olla myös huomattavasti viittauksia ja lainauksia mittaavaa järjestelmää ja yksiulotteista ”Shanghain luetteloa” laajempi ja kattaa laajasti monipuolisia indikaattoreita (1).

1.6 Ajantasaisten ja vertailukelpoisten koulutus- ja tutkimusstandardien tulisi olla monialaisia ja uusia yhdistelmiä edistävän laajapohjaisuuden lisäksi kannustaa myös korkeakoulujen monipuolisuutta ja erikoistumista yhdenmukaisuuden ja samankaltaisuuden sijasta.

1.7 ETSK kannattaa korkeakoulujen johdonmukaista integrointia uudistettuun Lissabonin strategiaan osana Euroopan korkeakoulutusaluetta ja Euroopan tutkimusaluetta (2).

1.8 Opiskelijoille ja tutkijoille tulisi tarjota nykyistä enemmän mahdollisuuksia luoda monialaista uraa Euroopassa. Tämä edellyttää mm. tutkijoiden avointa rekrytointia sekä tutkijoiden peruskirjaa, joka liittyy nk. ”viidennen vapauden”, eli osaamisen vapaan liikkuvuuden toteuttamiseen. Samalla on huolehdittava siitä, etteivät lähestymistavat yksipuolistu ja että kilpailu parhaista tuloksista jatkuu.

1.9 Lisäksi tulisi käsitellä yhteistä eurooppalaista lähestymistapaa unionin ulkopuolisiin korkeakouluopettajiin, tutkijoihin, opiskelijoihin sekä tieteen huippua edustaviin korkeakouluihin nähden.

1.10 ETSK kannattaa myös mm. kansalaisyhteiskunnan edustajista koostuvien neuvoa-antavien koulutusfoorumeiden perustamista unioni- ja jäsenvaltiotasolle. Sekä maailmanluokan että alueellisten huippuosaamisen keskusten tulisi sitoutua niitä ympäröivään yhteiskuntaan ja alueeseen. Näin voidaan edistää yrittäjähenkeä korkeakouluissa sekä tukea taloudellisia ja osaamisklustereita.

1.11 Korkeakoulujen ja yliopistojen itsenäinen rooli ja riippumaton asema, jollainen niillä oli kauan sitten, rohkaisee ja vahvistaa niitä toimimaan Euroopan henkisinä moottoreina. Eurooppalaista lähestymistapaa koulutukseen ja luento-opetukseen, tieteisiin ja huippututkimukseen ei pidä rajoittaa eurooppalaisen tutkimus- ja kehitystoiminnan, innovoinnin ja opetuksen laajentamiseen ja syventämiseen. Niitä tulisi laajentaa kattamaan myös muita kompetensseja ja tieteen aloja, kuten lääketieteellinen tutkimus ja kliininen työ, yhteiskunnallis-taloudelliset tieteet sekä humanistiset tieteet.

1.12 Komission tulisi jatkaa tukeaan ja osallistua prosessiin näkyvästi ja aktiivisesti.

1.13 ETSK ei pidä korkeakoulujen ja EU:n yhteyden tiivistämistä teknisenä asiana. Siinä ei tule myöskään rajoittua pelkästään talouteen, olipa se miten ratkaisevassa asemassa tahansa. Kyseessä on kauempana siintävä horisontti, korkeakoulujen kokonaismerkitys elinikäiselle oppimiselle ja henkiselle elämälle, yhteiskunnalle ja sivilisaatiolle.

1.14 EU:n perustajilla ja heidän seuraajillaan oli aikoinaan syynsä jättää koulutus Rooman sopimuksen ulkopuolelle, mutta meidän aikamme on toinen. Jäsenvaltioiden suvereniteetin ja monimuotoisuuden rinnalla on tunnustettava, että EU:n on itsessään oltava maailmanlaajuisesti yhdenvertainen kumppani ja kilpailija. Tähän tavoitteeseen pääsemisessä korkeakoulut ovat elintärkeitä kumppaneita.

1.15 Toisin sanoen, korkeakouluja tulisi instituutioina rohkaista siirtymään Euroopan yhdentymistä ajatellen ulkopuolelta integraation sisäpiiriin. Neuvoston tulisi tuoda tässä asiassa julki selkeä ja tulevaisuuteen suuntaava kanta.

2. Johdanto

2.1 Yliopistoilla on ollut kautta historian keskeinen rooli eurooppalaisen yhteiskunnan kehityksessä. Ne olivat henkisen elämän ytimessä ja ovat monessa mielessä toimineet edistyksen moottoreina.

2.2 Vapaasti mantereen itsenäisten yliopistojen välillä liikkuvat tutkijat ja akateemiset piirit vaikuttivat huomattavasti yhteiskunnan ilmiöihin ja tieteeseen liittyviin näkemyksiin. Ne muokkasivat Euroopan yhteiskunnan poliittisen, yhteiskunnallisen ja taloudellisen kehityksen kannalta merkittäviä ryhmiä ja henkilöitä sukupolvien ajan.

2.3 Kansallisvaltioiden 1700-luvulta alkaneen kehittymisen myötä yliopistoista tuli pitkälti kansallista opetusta tarjoavia ja kansallisia tieteeseen ja tutkimukseen liittyvä etuja ajavia instituutioita. Tämä kehitys juurtui syvälle. Huolimatta myös tieteiden etenevästä kansainvälistymisestä pohjautuu korkeakouluissa annettava opetus edelleen jopa luonnontieteiden ja tekniikan alalla osittain kansallisiin lähtökohtiin.

2.4 Poliittisesta vaikuttamisesta tuli vähitellen käytäntö. Nykyään koulutusjärjestelmät perustuvat kaikilla opetustasoilla kansallisiin poliittisiin päätöksiin, joiden mukaan järjestelmät on myös organisoitu. Korkeakoulutuksesta tuli kaikkialla leimallisesti kansallista. Tilanteelle on tyypillistä kansallisten instituutioiden laaja ja monimutkainen kirjo ja toisaalta koulutuksellinen samankaltaisuus.

2.5 Tärkeitä tekijöitä tässä moninaisessa eurooppalaisessa tilanteessa ovat institutionaaliset puitteet, rahoitusjärjestelyt, hallintotapa, itsemääräämisaste sekä korkeakouluopettajien ja tutkijoiden nimitysmenettelyt ja urakehitys.

2.6 Koska tiede ei tunne rajoja, akateemiset piirit ja tutkijat ovat entistä enemmän mukana eurooppalaisissa ja maailmanlaajuisissa verkostoissa. Myös tutkimusohjelmat kehittyvät kansainväliseen suuntaan, vaikkakin rajoitetusti. Poikkeuksen muodostaa yksityinen korkeakouluopetus, ja etenkin liikealan opetusta tarjoavat laitokset ovat selkeästi muita kansainvälisempiä sekä ulottuvuudeltaan että lähestymistavoiltaan.

2.7 Rooman sopimuksessa eikä sen seuraajissa ole lukua ”Koulutus”. Tuolloin ei taloudellisen yhdentymisen katsottu olevan yhteydessä koulutukseen. Koulutus jäi kansalliseksi asiaksi ja kokonaisuudessaan toissijaisuusperiaatteen piiriin. Kaikki koulutusta koskevat unionitason päätökset tehdään hallitustenvälisesti.

2.8 Osaa koulutusalasta ei kuitenkaan enää voida pitää yhdentymisprosessista riippumattomana seikkana. Työmarkkinaosapuolet tukivat tätä näkemystä voimakkaasti, ja kehitys ilmeni ensimmäiseksi niillä koulutusaloilla, jotka liittyivät suorimmin talouteen ja työmarkkinoihin, eli osaamisen parantamiseen ja ammattikoulutukseen.

2.9 Opiskelijavaihto-ohjelma Erasmus on vuodesta 1986 edistänyt oppisisältöjen kansainvälistymistä. Vuonna 2009 Erasmus-ohjelmaa laajennettiin Erasmus Mundus-ohjelmalla. Erityisohjelmista mainittakoon korkeakoulujen ja teknologiayritysten vaihto-ohjelma Comett, tutkijavaihto-ohjelma Marie Curie sekä elinikäiseen oppimiseen keskittyvä Socrates-ohjelma.

2.10 Korkeakoulut ottivat harppauksen eteenpäin vuonna 1999, kun 29 maan opetusministerit hyväksyivät Bolognan julistuksen.

2.11 Bolognan prosessissa on nykyään mukana 46 tahoa eri puolilta Eurooppaa. Yleistavoitteena on luoda Euroopan korkeakoulutusalue. Kuluneena vuosikymmenenä keskusteluun on tullut mukaan huomattavasti uusia aiheita (3). Bolognan prosessin ensisijaiset tavoitteet ovat: kolmisyklisen tutkintojärjestelmän (alempi, ylempi ja tohtorin tutkinto) käyttöönotto, jonka myötä tohtoritason opinnot ja tutkimus korostuvat, laadunvarmistus, pätevyyden ja tutkintojen tunnustaminen, opintojen kesto, opintojärjestelmien mittausjärjestelmien vertailuväline (ETCS, European Credit Transfer System), elinikäinen oppiminen, korkeakoulutuksen sosiaalinen ulottuvuus, opiskelijoiden ja henkilökunnan liikkuvuus sekä Euroopan korkeakoulutusalueen ulkoisen ulottuvuuden luotaaminen.

2.12 Lissabonin strategiassa korostetaan voimakkaasti osaamisen ja kilpailukyvyn yhteyttä. Se toimi katalyyttinä. Se auttoi korkeakouluja siirtymään yhteisön reunoilta sen ytimeen. Yhä useammat komission alulle panemat tutkimus- ja innovaatiohankkeet laajensivat Euroopassa tehtävää kansainvälistä yhteistyötä.

2.13 Samasta syystä useissa komission tiedonannoissa käsitellään korkeakoulujen uudistamista ja modernisointia. (4)

2.14 Korkeakoulu-uudistukset etenevät Euroopassa vaihtelevasti.

2.15 Uudistetun Lissabonin strategian myötä vuonna 2005 syntyi myös aloitteita korkeakoulujen mobilisoimiseksi. Näistä tärkeimpiä olivat neuvoston päätös perustaa Euroopan tutkimusneuvosto (ERC, 2007) ja Euroopan teknologiainstituutti (EIT, 2008), jonka toimialaan kuuluu myös innovaatio. Myös aiheesta ”Eurooppalainen tutkimusalue: uudet näköalat” (5) julkaistu vihreä kirja liittyy tähän.

2.16 Tässä yhteydessä on paikallaan mainita vuodelta 2005 peräisin oleva tutkijoiden liikkuvuutta ja vapaita markkinoita koskeva eurooppalainen peruskirja ja menettelysääntö (6). Kahdeksansataa korkeakoulua allekirjoitti peruskirjan ja menettelysäännön. Täytäntöönpanon yhteydessä on kuitenkin käynyt ilmi, että monet korkeakoulut eivät sovella sopimusta käytännössä. Toisinaan käytännössä onnistuneeksi koetuista tietyistä perinteistä pidetään kiinni.

2.17 Komissio valmistelee eurooppalaista merkkiä, jonka tavoitteena on rohkaista peruskirjan ja menettelysäännön soveltamista, mutta joka sallisi lähestymistapoja ajatellen tietyn jouston.

2.18 Eurooppalaisten korkeakoulujen todellinen sitoutuminen Euroopan yhdentymiseen on aikaa vievä prosessi. Akateemiset piirit, tutkijat ja opiskelijat ovat yhä laajemmin osa kansainvälistä dynamiikkaa, mutta laitoksina korkeakouluja rajoittavat usein perinteet ja kansalliset järjestelyt. Kehitystä hidastaa myös se, ettei ”Koulutus” vieläkään ole oma aihepiirinsä perustamissopimuksessa.

2.19 Akateemisten piirien ja tutkijoiden maailmanlaajuinen verkostoituminen laajenee korkeakoulujen, tutkimuslaitosten ja monikansallisten yritysten vuorovaikutuksen ansiosta. Tämä suuntaus heijastuu myös yhteisön ohjelmissa.

2.20 Käsillä olevassa lausunnossa keskitytään uusiin suuntauksiin ja perusehtoihin, joilla korkeakoulut saadaan nykyistä tehokkaammin ja näkyvämmin mukaan Euroopan yhdentymiseen. Korkeakoulujen tulisi pitkän historiallisen kutsumuksensa mukaisesti itse ryhtyä prosessin merkittäviksi katalyyteiksi, eikä pelkästään edetä Lissabonin toimintasuunnitelman työntäminä.

3. Yleiset huomiot

3.1 Kuluneina vuosikymmeninä aloitteita ja ohjelmia eurooppalaisen korkeakouluopetuksen kansainvälistämisen edistämiseksi on tehostettu.

3.2 ETSK katsoo, että korkeakoulujen tulisi uusia virikkeitä ajatellen olla näkyvästi mukana Lissabonin strategian seuraavalla kierroksella.

3.3 Kansainväliset analyysit osoittavat yksimielisesti, etteivät Euroopan akateemiset piirit ole kaiken kaikkiaan valmiita huolehtimaan roolistaan, kun ajatellaan teknologian ja innovaatioiden kehittymistä ja kilpailun kiristymistä. Suhteellisesti tarkasteltuna niiden voidaan jopa katsoa menettävän asemiaan (7).

3.4 Tavoitteena tulee olla opiskelijoiden kykyjen ja lahjojen optimaalinen kehittäminen, yhdenvertaiset mahdollisuudet saada korkeakouluopetusta ja siirtyä myös (korkeakoulutuksen) tasolta toiselle sekä elinikäinen oppiminen koko Euroopassa ilman minkäänlaista karsintaa. Opintojen keskeyttävien määrä on oma erityisongelmansa. Olisi kehitettävä tehokkaita menetelmiä ohjata opiskelussa. Euroopassa on säilytettävä julkista etua palvelevat yliopistotehtävät, eivätkä ne haittaa laadun ja huippuosaamisen takaamista (8).

Eurooppalaisille korkeakouluille yhteisiä piirteitä tulisi tarkastella kriittisesti riippumatta ilmenevistä variaatioista, jotka voivat myös viitata huomattaviin eroihin akateemisissa tuloksissa. Tässä lausunnossa on paikallaan korostaa seuraavia seikkoja.

3.5.1 Riippumattomuuden aste. Tilanne on erittäin monimutkainen. Vaikka suuntauksena onkin lisätä korkeakoulujen autonomiaa, julkisviranomaisten puuttuminen niiden toimintaan on edelleen vallalla (9). Riittämätön autonomia ja vastuullisuus yleensä vahvistavat perinteisiä näkökantoja ja liiallista sääntelyä. Julkisten viranomaisten osallistumiseen nojaavan julkisen rakenteen ei pitäisi viivyttää autonomiaa (10). Tavoitteena tulisi olla opiskelijoiden valmentaminen nykyistä paremmin työmarkkinoille ja tehokkaampi suhtautuminen tutkimukseen ja innovointiin.

3.5.2 Rahoitus. Myös rahoitusta ajatellen tilanne on erittäin vaihteleva, mutta yleisesti julkisella rahoituksella on ratkaiseva asema (11). Tästä syystä korkeakoulutus ja tutkimus ovat yleensä monien muiden alojen tavoin erittäin riippuvaisia mm. poliittisista prioriteeteista, minkä vuoksi rahoitus on usein riittämätöntä. Lisäksi rahoituslähteiden monipuolistamiseen ei kannusteta riittävästi. Esimerkkeinä voidaan mainita säätiöiltä ja yrityksiltä saatava rahoitus, lukukausimaksujen käyttöönotto ja niihin liittyvät apurahat ja lainat (12).

3.5.3 Avoimuuden puute. Koska korkeakouluista ei ole saatavana luotettavaa ja vertailukelpoista tietoa, eivät opiskelijat ja tutkijat pysty löytämään heille sopivaa osaamista tai kurssitarjontaa Euroopasta. Eurooppalainen luokittelumenetelmä on avoimuuden edistämistä ajatellen ratkaiseva tekijä. Se edistäisi tiedon jakamista ja yhteistoimintaa eripuolilla Eurooppaa tarjolla olevissa koulutus- ja tutkimusohjelmissa sekä asianmukaista tiedotusta ja laatua. Tämä voisi lisätä sekä opiskelijoiden että tutkijoiden liikkuvuutta.

3.6 Se, että yleissivistävä ja korkeakoulutus kuuluvat jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, ei välttämättä rohkaise korkeakouluja suuntaamaan kiinnostustaan oman horisontin ja kotimaan rajojen ulkopuolelle. Tuloksena on sirpaleinen korkeakoulukenttä, joka monesti on melko suljettu ulkopuolisen maailman dynamiikalta.

3.7 Lisäksi sirpaleisuutta pitävät yllä erilaiset laatuvaatimukset, myös sovellettaessa alemman/ylemmän korkeakoulututkinnon mallia, vähemmän houkuttelevat työolot ja monesti puutteelliset rahoitusjärjestelyt. Ne haittaavat avoimuutta, yhteisten akateemisten arvojen muodostumista ja rajatylittävää liikkuvuutta muiden paitsi huippujen kohdalla.

3.8 Kapea autonomia johtaa yleensä korkeakoulujen samankaltaisuuteen ja homogeenisyyteen. Monissa maissa se edistää pikemminkin korkeakouluissa tarjottavaa ”yleistä” opetusta ja yleistutkimusta sen sijaan, että edistettäisiin heterogeenisyyttä ja laadukasta erikoistumista.

3.9 Tutkimus- ja innovaatio-ohjelmat, jotka kansalliset innovaatiofoorumit usein määrittelevät, perustuvat yleensä kansallisiin näkökohtiin eivätkä yleensä jäsenny tätä laajempiin näköaloihin. Sirpaleisuutta vahvistavat päällekkäisyydet, vaihtelevat aikataulut ja asialistat, ja ne myös siten estävät erikoistumisen.

3.10 Tilanne ei houkuttele ulkomaisia tutkijoita ja huippuopettajia sen enempää jäsenvaltioista kuin muualtakaan maailmasta. Lisäksi Yhdysvaltoihin suuntautuva aivovuoto on pysyvä huolenaihe. Myös kiinalaiset mainostavat omia hyvinkin erikoistuneita huippuyliopistojaan. Intia tekee perässä samoin.

3.11 Useat eurooppalaisten korkeakoulujen ryhmittymät koordinoivat entistä enemmän näkemyksiään, mitä tulee tutkimus- ja kehitystoiminnan edellytysten parantamiseen ja potentiaaliseen osaamis- ja innovointikapasiteettiin (13). Yhteiset tutkimusohjelmat ovat lupaava yhteistyöväline, jolla voidaan torjua myös sirpaleisuutta (14).

3.12 Vuonna 1999 annettua Bolognan julistusta, jonka tavoitteena oli parantaa alan kilpailukykyä uudistuksin ja luoda vuoteen 2010 mennessä Euroopan korkeakoulutusalue, seurasi vuonna 2006 komission uusi havahduttava tiedonanto (15). Komissio päättelee aiheellisesti, että ”tämä talouden ja yhteiskunnan avainala tarvitsee kuitenkin perinpohjaista rakennemuutosta ja uudistusta, jos Eurooppa aikoo pysyä mukana maailmanlaajuisen kilpailun vauhdissa koulutuksen, tutkimuksen ja innovaatioiden alalla” (16).

3.13 Sopeutuksia tehdään, mutta liian hitaasti. Lisäksi korkeakoulujen alalla sääntelypolitiikat vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioittain.

3.14 Akateemisissa piireissä käytävät keskustelut osoittavat valitettavasti myös, että kehitys kohti Euroopan korkeakoulualuetta on liian empivää.

3.15 Alan jättäminen eurooppalaisen yhteistyön ulkopuolelle voi kuitenkin tulla hyvin kalliiksi. Edellä esitettyjen huomioiden lopuksi ETSK katsoo, että Lissabonin strategian vuonna 2010 käynnistyvän uuden kierroksen tavoitteisiin tulisi lukea myös korkeakoulujen modernisointi ja yhteistyö, eurooppalaisen koordinoinnin parantaminen ja luokitteluin saavutettava aito avoimuus.

4. Tarvitaan uusia näköaloja

4.1 Lissabonin strategian tavoitteena on tasapainottaa EU-tason lähentyminen ja koordinointi ja jäsenvaltioiden toimivallan säilyttäminen määrittelemällä yhteiset tavoitteet ja edistämällä koko Euroopassa vertailukelpoisia ohjelmia ja toimintalinjoja. ETSK katsoo, että korkeakoulut ovat avaintoimijoita, kun on kyse koulutuksesta, tutkimuksesta ja innovaatioista, minkä vuoksi niillä tulisi olla selkeästi määritelty asema Lissabonin toimintasuunnitelmassa.

4.2 Nykyisessä kriisissä on tarpeen korostaa entistä enemmän uusia väyliä ja mahdollisuuksia avaavaa koulutusta ja innovaatiota mahdollisimman laajasti ymmärrettynä. Käynnistettyjen tutkimus-, kehitys- ja soveltavan teknologian ohjelmien jatko sekä opiskelijoiden ja opettajien nykyistä parempi liikkuvuus (17) tulisi taata kaikkialla Euroopassa.

4.3 Tätä taustaa vasten ETSK korostaa, että tässä yhteydessä on avoimuuden lisäämiseksi kiireesti tarpeen kehittää vertailukelpoista tietoa (18) sekä luotettava eurooppalainen metodi korkeakoulujen toiminnan arvioimiseksi ja vertailemiseksi eri kriteereiden perusteella, mainittakoon esim. opetus, tutkimus ja innovaatio. Kun ajatellaan tavoitteiksi asetettuja heterogeenisyyttä, erikoistumista ja monipuolisuutta, on ymmärrettävä, ettei tällaista tietoa voida kerätä yksinkertaisella tavalla. Metodologiaa ja kriteerien kehittämistä voidaan parantaa soveltamalla vaihtelevaa keinovalikoimaa. Yhteistyö OECD:n kanssa olisi toivottavaa.

4.4 Tekstijaksossa 2 mainitut ohjelmat tukevat merkittävällä tavalla rajatylittävää vaihtoa. Euroopan tutkimusneuvoston perustaminen on iso askel eteenpäin. Euroopan tutkimusneuvoston tulee tutkimushankkeiden moottorina tukea korkeakoulujen kansainvälistymistä. Tutkimusrahoituksen ja itse tutkimustyön on pysyttävä tiukasti erillisinä toimintoina.

4.5 Läheisesti tutkijoiden peruskirjaan ja tutkijoiden työhönottoa koskevaan säännöstöön liittyvän ns. ”viidennen vapauden” myötä Euroopan tutkimusneuvosto laajentanee osaltaan myös tutkijoiden rajatylittävää liikkuvuutta (19). Toivottujen tulosten saavuttaminen edellyttää kipeästi korkeakoulujen toimintaedellytysten sopeuttamista sekä nykyistä asiamukaisempia hallinto- ja rahoitusoloja.

4.6 Euroopan teknologiainstituutin perustaminen on toinen tärkeä virstanpylväs. Teknologiainstituutin tulisi tukea yhteyksiä ja yhteenliittymiä. Samalla korkeakouluohjelmien eurooppalaista koordinaatiota tulisi parantaa. Komission tuore ehdotus perustaa yritysten ja korkeakoulujen foorumi on seuraava tärkeä askel.

4.7 Korkeakouluja ja tutkimuslaitoksia ei toistaiseksi käsitellä erikseen neuvoston mainitsemissa viidessä kumppanuusaloitteessa Euroopan tutkimusalueen kehittämiseksi. Euroopan tutkimusalueen kehittämiseksi vihreässä kirjassa (20) ehdotettujen kuuden toimintalinjan yhteydessä mainitaan kaikkien muiden paitsi korkeakoulujen (ja yleisemmin tutkimuslaitosten) yhteistyön tiivistäminen. Tämä ei vastaa ETSK:n näkemystä korkeakoulujen asemasta Lissabonin strategiassa (21).

4.8 Saman suuntaisesti tulisi parantaa korkeakoulujen ryhmittymiä yhdistävien suurten tutkimuslaitosten (CERN) ja muiden yhteisten tutkimuskeskusten toimintaedellytyksiä. Laajat perusrakenteet edellyttävät kriittistä massaa ja lukuisia sitoutuneita tutkijoita, mikä voi houkutella lisää rahoitusta.

4.9 ETSK katsoo, että nykyinen kriisi voi olla johdonmukaisuuteen ja kestävyyden periaatteisiin nojaava uusi alku pyrittäessä säilyttämään Euroopan asema arvostettuna kilpailijana ja kumppanina tieteiden ja teknologian alalla.

5. Vastaus dynaamisessa toimintaympäristössä

5.1 Jäsenvaltioiden ja korkeakoulujen sitoutuminen

5.1.1 Mainitut kolme pilaria koulutus, tiede ja innovaatio edellyttävät jäsenvaltioilta selkeää sitoutumista. Lisäksi ne edellyttävät korkeakouluilta kokonaisvaltaista osallistumista. Myös yksityissektorin osallistumista tarvitaan. Parhaisiin tuloksiin päästään joustavalla sekä ylhäältä alas että päinvastoin suuntautuvalla prosessilla, jossa on mukana monia sidosryhmiä.

5.1.2 On otettava huomioon, että globaali verkottuminen, teknologian ja tutkimuksen dynamiikka, kohdennettu erikoistuminen ja sidoksista vapaat lahjakkuudet luovat (kansallisille) korkeakouluille uuden toimintakentän, minkä ansiosta ne voivat etsiä uusia horisontteja (22).

5.1.3 Tavoitteena ei ole kulttuurisen monimuotoisuuden heikentäminen, päinvastoin. Kansallinen ja alueellinen monimuotoisuus on Euroopalle arvokas voimavara. On kuitenkin selvää, että kattava strategia, joka nojaa yhteisiin analyyseihin ja yhdessä sovittuihin tavoitteisiin purkaa jäljellä olevia esteitä, edistää laatua ja erikoistumista, palvelee paremmin tavoitteen saavuttamista, kun otetaan huomioon toimintakentän ja sen johdannaisten monimuotoisuus.

5.1.4 Korkeakoulujen parissa tarvitaan ennen kaikkea yhteistä suuntaa ja ajattelutapaa, jotka kattavat yhteiset akateemiset arvot, kulttuurisen ja akateemisen avoimuuden, hallintobyrokratian karsimisen, rajatylittävät väylät, ammattipätevyyksien ja tulosten avoimuuden, rajatylittävät teknologiahankkeet ja rajatylittävän liikkuvuuden. Tämä kaikki on mahdollista saavuttaa tinkimättä kulttuurisesta moninaisuudesta.

5.1.5 Autonomian ja itsehallinnon lisääminen, joustavammat ja luotettavammat rahoitusjärjestelyt ja avoimuus tehostavat korkeakoulujen omia ajanmukaistamisaloitteita. Ne saavat aikaan alhaalta ylös suuntautuvan prosessin, jolla pyritään korkeampiin standardeihin, parempaan laatuun ja erikoistumiseen.

5.1.6 Huomattavan kannusteen korkeakoulujärjestelmän muutoksiin sekä eurooppalaisia opiskelijoita että muualta tulevia lahjakkaita ihmisiä ajatellen tarjonnee Euroopan väestökehitys. Ellei tarvittavia muutoksia tehdä, kärsitään tulevaisuudessa kouraantuntuvista puutteista. Tuottavuuden edistämiseksi tutkimuksen, tiedonlevittämisen ja innovaatiokapasiteetin avulla Eurooppa tarvitsee enemmän erittäin päteviä osaajia.

5.1.7 On muistettava, että jopa Yhdysvallat pystyy säilyttämään johtoasemansa monilla aloilla ainoastaan siksi, että amerikkalaiset korkeakoulut houkuttelevat ulkomaalaisia.

5.2 Avoin toimintakenttä ja laadunarviointi

5.2.1 Lissabonin strategiassa hahmoteltu osaamisyhteiskunta edellyttää nykyistä enemmän monialaista ja eri sektorit leikkaavaa koulutusta ja tutkimusta yksialaisuutta korvaamaan.

5.2.2 Korkeakoulujen avoimesta toimintaympäristöstä huolehtiminen vastaa yhdenmukaistamisen sijasta erilaistumis- ja erikoistumistarpeeseen. Viimeksi mainittu houkutellee myös yksityissektorin osarahoitusta, silloin kun se on asianmukaista (23).

5.2.3 Tätä taustaa vasten ETSK pitää erittäin tervetulleena komission tuoretta aloitetta luoda eurooppalainen menetelmä korkeakoulujen suorituskyvyn arvioimiseksi.

5.2.4 Eurooppalaisen paremmuusjärjestyksen tulisi perustua tarkkaan valittujen asiantuntijoiden tekemään syvälliseen arviointiin. Siinä tulisi tekstimainintojen ja lainausten määrän lisäksi tarkastella koulutuksen ja opetuksen laatua, tutkimusta, innovointia, yhteyksiä sekä kartoittaa erikoisaloja, monialaista osaamista, korkeakoulujen ja riippumattomien tutkimuslaitosten institutionaalisia yhteyksiä (24) ja opiskelijoille tarjottaviin palveluihin liittyvää logistiikka. Korkeakoulujen tuloksellisuuden arvioimiseksi tarvitaan moniulotteisia eurooppalaisia arviointimetodeja.

5.2.5 ”Kartoitus” edistänee opiskelijoiden, lehtorien, professorien ja tutkijoiden kohdennettua rajatylittävää liikkuvuutta. Se vastaa opiskelijoiden parissa ilmenevään suuntaukseen etsiä oman alansa parhaita kursseja ja siten rohkaisee mahdollisia lahjakkuuksia.

5.2.6 Se myös auttaa parantamaan keskinkertaisen tutkimuksen laatua luomalla uusia verkostoja ja herättämällä yhteistyötä ja kilpailuhenkisyyttä heijastavaa asennetta Euroopassa. Tällaiset huippuosaamisen keskusten verkostot ja uuden liittoumat luovat puolestaan korkeatasoisia yhteyksiä, kuten rajatylittävää monialaista tutkimusta, ja raivaavat tietä uusille ratkaisuille.

5.3 Ulkopuoliset vaikutukset ja keskinäiset yhteydet

5.3.1 Nykyoloissa kaikkialla kohdistuu paineita julkisiin menoihin. ETSK pitää kiinni tarpeesta säilyttää koulutus- ja korkeakoulutusmäärärahat osaamisen edellyttämän infrastruktuurin ylläpitämiseksi ja uudistusohjelmien toteuttamiseksi.

5.3.2 Tutkimuksen ja teknologian nykyinen dynamiikka korostaa tarvetta uudistaa ja etsiä uusia ratkaisuja. Korkeakoulujen omien tarpeellisten muutosten lisäksi tulee rohkaista julkisten osapuolten keskinäisiä sekä julkisten ja yksityisten osapuolien kumppanuuksia. Yksityinen rahoitus voi jouduttaa suuntausta ongelmalähtöiseen tutkimukseen, joka on Yhdysvalloissa osoittautunut yhä menestyksekkäämmäksi menetelmäksi.

5.3.3 Jäsenvaltioiden innovaatio-ohjelmien, joihin korkeakoulut osallistuvat, koordinointi unionitasolla voi olla hyödyksi ja kannattavaa. Toistaiseksi nämä ohjelmat, jotka ovat usein kansallisten innovaatiofoorumeiden määrittelemiä, pohjautuvat pääasiassa kansallisiin erikoisuuksiin ja niissä keskitytään kansallisiin prioriteetteihin. Tästä syystä niissä jätetään laajemmat eurooppalaiset toimintaohjelmat tai -aikataulut yleensä liian vähälle huomiolle eikä oteta eurooppalaista kokonaisuutta ajatellen huomioon päällekkäisyyksiä tai toivottavia heijastusvaikutuksia.

Lisäksi rajatylittävä ja Euroopan laajuinen lähestymistapa ja hankkeet olisivat tietyissä tapauksissa erittäin toivottavia.

5.3.4 Yhteiset teknologia -aloitteet, Euroopan tasolla määritellyt ja yhteisrahoitetut julkisen ja yksityisen tahon hankkeet voivat myös olla tässä mielessä eduksi.

5.3.5 Tässä yhteydessä on paikallaan mainita saksalainen vuodelta 2005 peräisin oleva huippuosaamisaloite (25) onnistuneena kansallisena ohjelmana, joka voi tarjota hyödyllisen esimerkin eurooppalaisten sovellusten ja tieteellisten saavutusten parantamiseksi kautta Euroopan.

5.3.6 Nykyisten eurooppalaisten ohjelmien ja korkeakoulujen omien aloitteiden lisäksi korkeakoulujen Lissabonin toimintasuunnitelma parantaa korkeakouluopetuksen kilpailukykyä laajalla rintamalla ja edistää huippuosaamista.

5.3.7 ETSK katsoo, että neuvoa-antavien koulutusfoorumeiden perustaminen Euroopan tasolle (26) voi – teknologiafoorumeiden tavoin – edesauttaa keskustelua koulutuksen ohjelmoinnista, eurooppalaisesta koulutusohjelmasta, Euroopan työmarkkinoiden tarpeista, tavoiteltavasta osaamisesta, akkreditoinnista, elinikäisestä oppimisesta, pätevyyksistä, ammattiprofiileista, moderneista opetusmenetelmistä jne.

5.3.8 Nämä neuvoa-antavat foorumit tulisi ulottaa akateemisia piirejä laajemmalle valtiosta riippumattomiin toimijoihin, työmarkkinaosapuoliin ja kansalaisyhteiskunnan edustajiin.

5.4 Liikkuvuuden helpottaminen

5.4.1 Eurooppa kokonaisuutena on nuorille sukupolville todellisuutta. Euroopan tasolla tarjolla oleva luotettava ja avoin tieto parhaista kursseista kullakin alalla sekä korkeakoulujen ja tiedekuntien erikoisaloista vastaisi monen nuoren toiveita ja edistäisi rajatylittävää vaihtoa. Opiskelijoille ja tutkijoille tulisi tarjota nykyistä enemmän mahdollisuuksia luoda monialaista uraa Euroopassa. Hyötyä olisi myös tutkijoiden liikkuvuuden tehostamisesta julkisten instituutioiden ja yksityissektorin välillä.

5.4.2 Erikoistuminen luo hedelmällistä maaperää nuorten, lahjakkaiden tutkijoiden vaihdolle. Sitä haittaavia esteitä tulisi tarkastella kriittisesti Euroopan tasolla. Lisäämällä tietoisuutta ja luomalla Eurooppaan huippututkimuksen ja -koulutuksen keskuksia, eurooppalaisia korkeakouluja rohkaistaan rakentavaan vuorovaikutukseen.

5.4.3 Erittäin toivottava olisi myös tulevaisuuteen suuntautuvan yhteiseurooppalaisen lähestymistavan omaksuminen unionin ulkopuolisiin tutkijoihin ja opiskelijoihin nähden. Joissain maissa tähän on jo ryhdytty (27).

5.4.4 Erilaiset työsopimukset eivät sinänsä aiheuta erityisiä ongelmia. Vaihtelevat toissijaiset työehdot, kuten sosiaaliturvajärjestelyjä koskevat erityiset kansalliset säädökset, voivat kuitenkin muodostua esteeksi. On erittäin tervetullutta, että mahdollisuus luoda yhteiseurooppalainen eläkerahasto tutkijoille selvitetään. Tutkijoiden eurooppalaista kumppanuutta käsittelevässä komission tiedonannossa korostettuja periaatteita tulisi rohkaista (28).

5.4.5 Erityisen hyvän esimerkin tarjoaa ohjelmien ja hankkeiden budjetointi. Koska viite-ehdot ja hallinnolliset menettelyt vaihtelevat maittain, niitä olisi tarkasteltava kriittisesti kansainvälistymisen edistämiseksi.

5.4.6 Liikkuvuuden helpottaminen puolestaan parantaa nykyisten ja uusien eurooppalaisten osaamiskeskusten ja -klustereiden houkuttelevuutta. Ne edistävät monialaista toimintaa ja vahvistavat erittäin tarpeellisia tiedemaailman ja yksityissektorin välisiä yhteyksiä komission korostamalla tavalla.

5.5 Alueellinen ulottuvuus

5.5.1 Talousklusterit – korkeakoulujen, tutkimuslaitosten ja yksityissektorin yhteenliittymät – edustavat yleensä vahvaa ja alueellisesti juurtunutta kärkijoukkoa. Klusterit voivat olla myös erittäin hyödyllisiä aluekehityksen edistäjinä. Alueita ja korkeakouluja tulisi rohkaista tehostamaan yhteistyötään.

5.5.2 Käytännön kokemus osoittaa, että huippuosaamisen keskusten kapasiteetin laajentaminen huippututkimuksella ja -opetuksella syventää alueilla ja suurkaupunkialueilla yritysten kanssa tehtävää yhteistyötä (29). Korkeakoulujen ja niiden erikoisalojen juurruttaminen entistä näkyvämmin niiden luonnolliseen ympäristöön on laajoilla urbaaneilla alueilla hyödyllistä kasvun ja työpaikkojen kannalta.

5.5.3 Erikoistuminen ja moninaisuus luovat erilaisia väyliä kohti huippuosaamista. Osa korkeakouluista kilpailee ja tekee yhteistyötä maailmanlaajuisesti, osa niistä on puolestaan alueellisia huippuosaamisen keskuksia.

5.5.4 Kaikkia korkeakouluja tulee rohkaista sitoutumaan niitä ympäröivään yhteiskuntaan. Niiden ydintehtävien, eli koulutuksen ja opetuksen lisäksi on tarpeen kehittää kolmatta osa-aluetta, kuten osaamisen ja innovoinnin välittämistä yhteiskuntaan, sitoutumista ympäröivään yhteisöön, elinikäistä oppimista ja panosta alueelliseen ja paikalliseen kehitykseen.

Bryssel 4. marraskuuta 2009 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Kattava luettelo asianmukaisista indikaattoreista on kohdassa 5.2.4.

(2) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Eteneminen kohti eurooppalaista tietoyhteiskuntaa”, EUVL C 65, 17.3.2006, s. 94. Lausunnossa peräänkuulutetaan eurooppalaista ”osaamisaluetta, joka perustuu tehostettuun yhteistyöhön koulutus-, innovaatio- ja tutkimuspolitiikan alalla”.

(3) Erilaiset korkeakoulurakenteet ja akateemiset perinteet ovat antaneet aihetta laajaan keskusteluun Bolognan prosessista ja sen toteutuksesta. Esim. Saksan tilanteesta saa kuvan Saksan korkeakoululiiton julkaisuista (Deutscher Hochschulenverband).

(4) ”Euroopan aivokapasiteetti liikkeelle: miten yliopistot saadaan hyödyntämään koko potentiaaliaan Lissabonin strategian edistämiseksi” KOM (2005) 152 lopullinen, ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: tuloksia korkeakoulujen nykyaikaistamisesta: koulutus, tutkimus ja innovaatiot”, KOM(2006) 208 lopullinen, ”Uusi kumppanuus korkeakoulujen nykyaikaistamiseksi: korkeakoulujen ja yritysten välisen vuoropuhelun EU-foorumi”, KOM(2009) 158 lopullinen.

(5) Huhtikuussa 2007 julkaistussa vihreässä kirjassa keskitytään eurooppalaisen tutkimusalueen kehittämiseen kuudella alalla: tutkijat, kansainvälinen yhteistyö, yhteiset tutkimusohjelmat, tutkimusperusrakenteet, osaamisen siirto ja teollis- ja tekijänoikeudet. Ks. myös ETSK:n lausunto EUVL C 44, 16.2.2008, s. 1.

(6) Komission 11. maaliskuuta 2005 antama, neuvoston hyväksymä suositus.

(7) Ks. mm. ”The future of European Universities, Renaissance or Decay” (Richard Lambert ja Nick Butler, Centre for European Reform, kesäkuu 2006 ja ”High Aspirations, Agenda for reforming Universities”, Breugel, elokuu 2008. Sivulla VII todetaan, että kirjoittajat käsittelevät korkeakouluopetusta ja esittävät kunnianhimoisen toimintaohjelman, koska ovat vakuuttuneita, että korkeakoulujen parantaminen on yksi Euroopan kasvun keskeisistä voimanlähteistä. Tätä taustaa vasten ETSK pitää tervetulleena Euroopan yliopistoliiton vuonna 2009 Prahassa antamaa julistusta, jossa poliittisille päättäjille suunnatun selkeän viestin lisäksi yksilöidään kymmenen tärkeää tekijää, jotka vaikuttavat eurooppalaisten korkeakoulujen menestykseen tulevalla vuosikymmenellä.

(8) Tässä yhteydessä on hyvä panna merkille, että Yhdysvalloissa kolmanneksi parhaaksi yliopistoksi arvioitu Berkeley on julkinen laitos.

(9) Joskus autonomia jopa kaventuu. Tästä on kuvaava esimerkki Tanskassa vuonna 2003 annettu korkeakoululaki, joka poliittisen vaikutusvallan lisäämisen myötä kavensi tutkijoiden ja korkeakoulujen autonomiaa huomattavasti.

(10) ”Autonomian” lisäksi on kiinnitettävä huomiota korkeakoulujen ”itsehallintoon”.

(11) Harmillisena seikkana mainittakoon, että kokonaiskulut on vain harvassa korkeakoulussa laskettu tarkasti.

(12) ETSK viittaa tässä yhteydessä komissioon: lukukausimaksut voidaan ottaa käyttöön, mikäli samassa yhteydessä yhdenvertaisten mahdollisuuksien takaamiseksi tarjotaan apurahoja tai lainarahoitusta.

(13) Euroopan tutkimusyliopistojen liitto LERU (League of European Research Universities), Coimbra-ryhmä, IDEA League, RISE.

(14) Tällainen rajatylittävä yhteistyö kantaa hedelmää myös (laajojen) EU-hankkeiden puitteissa tehtävää perustutkimusta ajatellen.

(15) ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille: tuloksia korkeakoulujen nykyaikaistamisesta: koulutus, tutkimus ja innovaatiot”, KOM(2006)208 lopullinen, toukokuu 2006. Ks. myös ”Euroopan aivokapasiteetti liikkeelle: miten yliopistot saadaan hyödyntämään koko potentiaaliaan Lissabonin strategian edistämiseksi” KOM (2005) 152 lopullinen, huhtikuu 2005.

(16) KOM(2006) 208 lopullinen, s. 11.

(17) Opiskelijoiden liikkuvuuden merkitys, ks. neuvoston huhtikuussa 2009 Bolognan prosessista antama tiedonanto: vuoteen 2020 mennessä opiskelijoista vähintään 20 prosentin tulisi olla opiskellut tai harjoitellut määräajan ulkomailla.

(18) Erilaisten rahoitus-/sponsorointisuunnitelmien sekä tutkimus- ja kehitystoimistojen samoin kuin korkeakoulujen ulkopuolisten tutkimuslaitosten ja teollisuusyritysten yhteistyön ja sitoutumisen on myös kuuluttava näiden tietojen piiriin.

(19) Ks. alaviite 4.

(20) Ks. alaviite 2.

(21) Jäsenvaltioiden näkökantoja ja ETSK:n lähestymistapaa esitellään huhtikuussa 2008 järjestetyn vihreää kirjaa koskevan julkisen kuulemisen tuloksia esittelevässä asiakirjassa sivulta 20 eteenpäin.

(22) Ks. esim. professori H. Wissema: ”The Third Generation Universities”, jossa kuvataan korkeakoulujen nykypäivän haasteita ja mahdollisuuksia. Tilannetta kuvaavat mm. Cambridgen ja Leuvenin yliopistojen tarjoamat esimerkit.

(23) Yhdysvaltojen esimerkki osoittaa, että avoimuuden, erilaistumisen ja erikoistumisen ansiosta jokainen tutkija ja tieteentekijä maailmassa tietää, mikä yhdysvaltalainen korkeakoulu tarjoaa parhaat edellytykset milläkin erikoisalalla. Näiden perusehtojen täyttyminen houkuttelee myös yhteisrahoitusta yksityissektorilta ja säätiöiltä.

(24) Tietyissä Euroopan maissa, kuten Ranskassa ja Saksassa, suurin osa tutkimuksesta tehdään tutkimuslaitoksissa, joilla on tiiviit yhteydet korkeakouluihin. Tällaisia yhteyksiä tulisi rohkaista.

(25) Vuodelta 2005 peräisin oleva huippuosaamisaloitteen tavoitteena on edistää Saksan houkuttelevuutta tutkimusalueena ja parantaa sen kilpailukykyä kiinnittämällä huomiota Saksan korkeakoulujen ja tiedeyhteisön erinomaisiin saavutuksiin. Ohjelmasta tuetaan huippututkimusta. Ohjelman talousarvio vuosiksi 2006–2011 on 1,9 miljardia euroa.

(26) ”Koulutusfoorumien” perustamista esitti 6. helmikuuta 2009 järjestetyssä University Business Forumissa Twenten yliopiston hallituksen entinen puheenjohtaja F.A. van Vught. On mielenkiintoista huomata, että Suomessa korkeakoululainsäädäntö on varsin suppea, mutta kolmikantaisella seurannalla on huomattava vaikutus.

(27) Esimerkin tarjoaa Alankomaat. Tohtorintutkintoon tähtääviä jatko-opiskelijoita on noin 10 000 ja heistä 30 prosenttia on ulkomaalaisia.

(28) Paremmat uranäkymät ja suurempi liikkuvuus: Eurooppalainen kumppanuus tutkijoita varten, KOM(2008) 317 lopullinen.

(29) Monista esimerkeistä voidaan mainita Cambridge, Eindhoven, Stuttgart ja Juutinrauman alue. Ks. lisäksi OECD:n käynnissä olevat hankkeet ja korkeakouluopetuksen roolia alueiden ja kaupunkien kehityksessä käsittelevä julkaisu (http://www.oecd.org.document/16/0.3343.en_2649_35961291_34406608_1_1_1_1.00.html).