Ehdotus NEUVOSTON YHTEINEN KANTA Euroopan neuvostossa käytävistä neuvotteluista, jotka liittyvät rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista koskevaan vuoden 1990 yleissopimukseen

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Tämä ehdotus yhteiseksi kannaksi koskee rikollisuuden ja erityisesti järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin ehkäisemistä ja torjuntaa, jotka nimenomaisesti mainitaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 29 artiklassa. Näillä aloilla neuvosto voi Euroopan yhteisön toimivaltuuksia rajoittamatta ja yksimielisesti minkä tahansa jäsenvaltion tai komission aloitteen perusteella hyväksyä yhteisen kannan, jossa määritetään unionin suhtautuminen johonkin erityiskysymykseen, kuten Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 34 artiklan 2 kohdan a alakohdassa määrätään.

Euroopan yhteisön toimivaltuudet tällä alalla ovat viime vuosina lisääntyneet, ja EU onkin kehittänyt kattavan politiikan, jonka tarkoituksena on ehkäistä ja torjua järjestäytynyttä rikollisuutta ja terrorismia. Tämä politiikka perustuu monialaiseen lähestymistapaan, jossa yhdistyvät ehkäisevät toimet, epäilyttävien liiketoimien ja asianomaisten henkilöiden tunnistaminen ja näiden henkilöllisyyden tarkistaminen, aineellinen rikosoikeus sekä oikeudellinen ja poliisiyhteistyö.

Joulukuun 3. päivänä 1998 hyväksytty yhteinen toiminta rahanpesusta, rikoksentekovälineiden ja rikoksen tuottaman hyödyn tunnistamisesta, jäljittämisestä, jäädyttämisestä, takavarikosta ja menetetyksi tuomitsemisesta [1] täydentää rahanpesudirektiivejä, sillä siinä korostetaan tarvetta tehostaa jäsenvaltioiden yhteistyötä tällä alalla. Rahanpesusta, rikoksentekovälineiden ja rikoksen tuottaman hyödyn tunnistamisesta, jäljittämisestä, jäädyttämisestä tai takavarikoimisesta ja menetetyksi tuomitsemisesta tehty puitepäätös [2] korvaa osittain edellä mainitun yhteisen toiminnan. Tarkoituksena on huolehtia siitä, että jäsenvaltiot toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vuoden 1990 Strasbourgin yleissopimuksen [3] tiettyjen artiklojen osalta ei tehdä tai pidetä voimassa varaumia. Yleissopimus velvoittaa jäsenvaltioita säätämään takavarikointitoimista ja kriminalisoimaan vakavien rikosten tuottaman hyödyn pesun. Puitepäätöksessä edellytetään jäsenvaltioiden huolehtivan myös siitä, että niiden lainsäädäntö mahdollistaa rikoksen tuottaman hyödyn arvoa vastaavan omaisuuden menetetyksi tuomitsemisen.

[1] Yhteinen toiminta 98/699/YOS (9.12.1998).

[2] 2001/500/YOS (EYVL L 182, 5.7.2001). Komission oli määrä laatia kertomus puitepäätöksen täytäntöönpanosta ennen vuoden 2003 loppua, jotta neuvosto voisi arvioida, missä määrin jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tarpeelliset toimenpiteet puitepäätöksen noudattamiseksi.

[3] Rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista koskeva yleissopimus, jonka Euroopan neuvosto hyväksyi marraskuussa 1990.

Marraskuun 30. päivänä 2000 annetulla neuvoston säädöksellä [4] laajennetaan Europolin toimivalta koskemaan rahanpesua yleensä riippumatta siitä, minkä tyyppisestä rikoksesta pestyt varat ovat peräisin.

[4] Neuvoston säädös, annettu 30 päivänä marraskuuta 2000 (EYVL C 358, 13.12.2000, s. 1).

Pöytäkirjassa, joka on liitetty keskinäisestä oikeusavusta rikosasioissa tehtyyn yleissopimukseen lokakuun 16. päivänä 2001 annetulla neuvoston säädöksellä [5] edellytetään, että jäsenvaltioiden viranomaiset toimittavat yksityiskohtaisia tietoja tiettyjen henkilöiden pankkitileistä ja pankkitapahtumista. Jäsenvaltiot eivät voi kieltäytyä yhteistyöstä pankkisalaisuutta koskevien sääntöjen nojalla.

[5] EYVL C 326, 21.11.2001, s. 1.

Oikeus- ja sisäasioiden neuvosto pääsi 19. joulukuuta 2002 poliittiseen yhteisymmärrykseen luonnoksesta neuvoston puitepäätökseksi rikoksen tuottaman hyödyn ja rikoksella saadun omaisuuden sekä rikoksentekovälineiden menetetyksi tuomitsemisesta [6]. Ehdotuksen tarkoituksena on varmistaa, että käytössä on tehokkaat säännöt siitä, milloin rikoksen tuottama hyöty voidaan tuomita menetetyksi, myös silloin kun on kyse todistustaakasta sellaisen henkilön hallussa olevien varojen alkuperän suhteen, joka on tuomittu järjestäytyneeseen rikollisuuteen liittyvästä rikoksesta. Todistusaineiston jäädyttämistä koskevien päätösten täytäntöönpanosta annetussa puitepäätöksessä [7] vahvistetaan säännöt, joita sovelletaan jonkin jäsenvaltion oikeusviranomaisten rikosoikeudellisen menettelyn yhteydessä tekemien jäädyttämispäätösten tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon. Puitepäätösluonnoksessa, josta päästiin poliittiseen yhteisymmärrykseen 29. huhtikuuta pidetyssä oikeus- ja sisäasioiden neuvostossa, vahvistetaan samanlainen lähestymistapa menetetyksi tuomitsemista koskevien päätösten täytäntöönpanoon EU:n alueella. [8] Rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista koskeva yleissopimus (jäljempänä 'yleissopimus') hyväksyttiin Euroopan neuvoston ministerikomiteassa syyskuussa 1990 ja avattiin allekirjoittamista varten saman vuoden marraskuussa. Yleissopimus tuli voimaan syyskuussa 1993, ja kaikki EU:n jäsenvaltiot ovat nyt liittyneet siihen. Yleissopimuksen tarkoituksena on säännellä rikostutkintaa, jonka avulla pyritään varmistamaan menetetyksi tuomitsemista koskevien tuomioiden antaminen ja täytäntöönpano sekä tarjota tehokas mekanismi kansainvälistä yhteistyötä varten, jotta rikollisilta voidaan ottaa pois rikoksentekovälineet ja rikollisesta toiminnasta saatu hyöty. Yleissopimus on tunnustettu yhdeksi tämän alan tärkeimmistä kansainvälisistä välineistä. Koska rahanpesuun liittyvien uhkatekijöiden tuntemus on kehittynyt tuntuvasti vuodesta 1990 ja tähän ilmiöön voidaan puuttua tehokkaammin, vuonna 1998 alettiin keskustella tarpeesta muuttaa yleissopimusta.

[6] EYVL C 184, 2.8.2002, s. 3.

[7] 2003/577/YOS, tehty 22 päivänä heinäkuuta 2003 (EUVL L 196, 2.8.2003, s. 45).

[8] 2002/C 184/05, EYVL C 184, 2.8.2002, s. 8.

Rikosongelmia käsittelevän Euroopan neuvoston komitean (CDPC) puheenjohtajisto päätti marraskuussa 2000 perustaa työryhmän, joka sai tehtäväkseen pohtia lisäpöytäkirjan laatimista yleissopimukseen. Pohdintaryhmän oli määrä tarkastella muun muassa rahanpesun torjunnassa yleissopimuksen hyväksymisen jälkeen tapahtunutta kehitystä.

Pohdintaryhmä esitti lopullisen toimintaraporttinsa CDPC:n kesäkuussa 2002 pidetyssä täysistunnossa. Pohdintaryhmä katsoi, että yleissopimuksen kattavalle päivittämiselle on olemassa vahvat perusteet ja että tämä voitaisiin toteuttaa laatimalla yleissopimukseen lisäpöytäkirja.

Pohdintaryhmä suositteli lopullisessa toimintaraportissaan, että uusitussa yleissopimuksessa olisi määrättävä monenlaisista toimenpiteistä, jotka koskisivat muun muassa rikollisten varojen tunnistamista, takavarikoimista ja menetetyksi tuomitsemista sekä lainvalvontaviranomaisten yhteistyöstä rikosasioissa kansainvälisellä tasolla.

Kun huomioon otetaan yhtäältä lisäpöytäkirjaluonnos ja toisaalta viime vuosina annettu EU:n lainsäädäntö, EU:n jäsenvaltioiden olisi noudatettava neuvotteluissa johdonmukaista ja yhtenevää strategiaa. Lisäpöytäkirjaluonnoksen ja EU:n tasolla hyväksyttyjen poliittisten ja oikeudellisten asiakirjojen väliset epäjohdonmukaisuudet ja ristiriitaisuudet olisi voitava välttää. Siltä osin kuin järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin rahoittamisen torjuntaan liittyvää EU:n säännöstöä on jo annettu, se olisi paitsi pantava täytäntöön EU:n jäsenvaltioissa myös otettava ohjenuoraksi kansainvälisellä ja erityisesti laajemmalla eurooppalaisella tasolla.

Tämän vuoksi on tarpeen esittää ehdotus yhteiseksi kannaksi, jossa määritellään unionin lähestymistapa tähän erityiskysymykseen.

Ehdotus NEUVOSTON YHTEINEN KANTA Euroopan neuvostossa käytävistä neuvotteluista, jotka liittyvät vuonna 1990 tehtyyn, rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista koskevaan yleissopimukseen

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston ja erityisesti sen 34 artiklan 2 kohdan a alakohdan,

ottaa huomioon komission [9] ehdotuksen,

[9] EYVL C [...], [...], s. [...].

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Euroopan unioni pitää rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen ehkäisemistä ja torjuntaa vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen luomisen kannalta olennaisen tärkeänä.

(2) Muun muassa rahanpesun ehkäisemistä ja torjuntaa sekä rikollisten varojen jäädyttämistä ja terrorismin torjuntaa koskevat Euroopan unionin periaatteet ja säännöt, terrorismin rahoitusta koskevat rahanpesunvastaisen toimintaryhmän hyväksymät 40 suositusta ja 8 erityissuositusta ja muut kansainväliset oikeudelliset välineet kuten kansainvälisen järjestäytyneen rikollisuuden vastainen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus ja korruptionvastainen Yhdistyneiden Kansakuntien yleissopimus, muodostavat perustan parhaillaan käytäville neuvotteluille lisäpöytäkirjasta, jolla tarkistetaan rikoksen tuottaman hyödyn rahanpesua, etsintää, takavarikkoa ja menetetyksi tuomitsemista koskevaa vuoden 1990 Euroopan neuvoston yleissopimusta (jäljempänä 'yleissopimus').

(3) Neuvotteluissa käsitellään yleissopimuksen nykyisten määräysten muuttamista. Lisäksi pohditaan rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen ehkäisemistä koskevien toimenpiteiden sisällyttämistä yleissopimukseen sen tarkistetun toimeksiannon perusteella, jonka rikosongelmia käsittelevä Euroopan neuvoston komitea päätti 53. täysistunnossaan antaa asiaa käsittelevälle asiantuntijakomitealle.

(4) Yleissopimuksen katsotaan olevan osa unionin säännöstöä.

(5) Yleissopimuksen lisäpöytäkirjaa koskeva unionin kanta parhaillaan käytävissä neuvotteluissa on tarpeen koordinoida parhaan mahdollisen tuloksen saavuttamiseksi.

(6) Unionin on pyrittävä tavoitteidensa toteuttamisessa varmistamaan yhdenmukaisuus niiden erityissitoumusten kanssa, joita se on tehnyt sekä kansainväliseen yhteisöön nähden että yleensä ulkopolitiikan ja sisäisten päätösten alalla.

(7) Unioni haluaa suojella etujaan ja välttää tarpeettomat ristiriidat yhteisön ja Euroopan neuvostossa tai muualla laadittujen kansainvälisten välineiden välillä,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN YHTEISEN KANNAN:

1 artikla

Neuvosto tukee Euroopan neuvostossa käytävissä, vuoden 1990 yleissopimukseen liitettävää lisäpöytäkirjaa koskevissa neuvotteluissa seuraavia kantoja:

1. Unioni tukee Euroopan neuvostossa parhaillaan tehtävää työtä yleissopimuksen tarkistamista koskevan lisäpöytäkirjan laatimiseksi ja pyrkii siihen, että lisäpöytäkirja saataisiin valmiiksi hyvissä ajoin ennen toukokuussa 2005 pidettävää Euroopan neuvoston valtion- ja hallitusten päämiesten huippukokousta.

2. Lisäpöytäkirjassa olisi varmistettava, että yleissopimuksen määräyksiä, jotka koskevat rikollisten varojen tunnistamista, takavarikoimista ja menetetyksi tuomitsemista sekä lainvalvontaviranomaisten rikosasioissa tekemää kansainvälistä yhteistyötä sovelletaan myös terrorismin rahoittamisen torjuntaan.

3. Lisäpöytäkirjassa olisi pyrittävä myös tehostamaan rikosasioissa tehtävää kansainvälistä yhteistyötä, joka liittyy rikostutkinnan kohteena olevien henkilöiden pankkitilitietojen toimittamiseen. Määräysten olisi koskettava myös tiettyjä pankkitilejä ja pankkitapahtumia koskevien tietojen toimittamista sekä sellaisten pankkitapahtumien valvontaa, jotka liittyvät yhden tai useamman rikoksen tutkintaan.

2 artikla

Euroopan neuvostossa laadittavien määräysten on oltava yhteensopivia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston nojalla laadittujen välineiden kanssa.

3 artikla

Kulloinenkin neuvoston puheenjohtajavaltio sovittaa yhteen jäsenvaltioiden kannat Euroopan neuvostossa käytävissä neuvotteluissa komission avustamana ja pyrkii laatimaan yhteisen kannan kaikista Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osaston soveltamisalaan kuuluvista asioista.

4 artikla

Jäsenvaltioiden on sovitettava kantansa yhteen myös sen työn kanssa, jota tehdään muilla kansainvälisillä foorumeilla ja erityisesti rahanpesunvastaisen toimintaryhmän piirissä.

5 artikla

Neuvoston puheenjohtajavaltio kehottaa assosioituneita maita (Romania, Bulgaria ja Turkki) sekä EFTA-maita noudattamaan tätä yhteistä kantaa.

6 artikla

Tämä yhteinen kanta ei vaikuta valtuutukseen, jolla komissio valtuutetaan neuvottelemaan Euroopan yhteisön puolesta niistä yleissopimuksen osista, jotka kuuluvat yhteisön lainsäädännön piiriin.

7 artikla

Tämä yhteinen kanta tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.

Tehty Brysselissä [...] päivänä [...]kuuta [...].

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja