Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle - Yrittäjyyden Euroopan rakentaminen - Yhteisön toimet pk-yritysten tukemiseksi /* KOM/2001/0098 lopull. */





Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle - Yrittäjyyden Euroopan rakentaminen Yhteisön toimet pk-yritysten tukemiseksi SISÄLLYSLUETTELO YHTEENVETO YHTEENVETO PK-YRITYKSILLE MYÖNNETYSTÄ TUESTA JOHDANTO Kertomuksen tavoite ja rakenne Pk-yrityksen määritelmä I luku: pk-yritysten toimintaympäristön parantaminen 1. Pk-yritysten tuntemuksen parantaminen 1.1. Tilastotietoja 1.2. Euroopan pk-yritysten seurantakertomus (the European Observatory for SMEs) 2. Tiedotus yrityksille 2.1. Euroneuvontakeskusten verkko 2.2. Vuoropuhelu yritysten kanssa: tietoa, neuvoja ja palautetta 3. Yritysten toimintaympäristön parantaminen 3.1. Yritysten toimintaympäristön yksinkertaistamista käsittelevä työryhmä (BEST) 3.2. Parhaiden käytäntöjen vaihto: yhteiset toimet 3.3. Yritysten luovutus 3.4. Esikuva-analyysi (benchmarking) 3.5. Lainsäädäntöehdotusten laatu, toissijaisuus ja suhteellisuus 3.6. Sisämarkkinalainsäädännön yksinkertaistamishanke (SLIM) 3.7. Kaupallisten toimien maksuviivästykset 3.8. Osallistuminen tietoyhteiskuntaan ja sähköiseen kaupankäyntiin 3.9. Innovaatiotoiminnan tukeminen 3.10. Kilpailukyvyn parantaminen: kauppa, osuus- ja yhteisötalous sekä matkailu 3.11. Siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudellisen yhteistyön säännöt 4. Pk-yritysten lainsäädännöllinen ympäristö 4.1. Sisämarkkinat 4.2. Kilpailupolitiikka 4.3. Verotus ja tullit 4.3.1. Yritysverotus 4.3.2. Välillinen verotus: ALV 4.3.3. Tulli 5. Taloudellinen toimintaympäristö 5.1. Pk-yritysten valmistaminen euron käyttöönottoon 5.2. Rajojen yli suoritettavat tilisiirrot 5.3. Rahoitusmarkkinoita koskeva toimintasuunnitelma 5.4. Pankkialan ja pk-yritysten kolmas pyöreän pöydän tapaaminen 5.5. Yksityiset pääomasijoittajat 5.6. Pk-yrityksille tarkoitettu omaehtoisen arvioinnin opas julkisesta arvopaperiannista 5.7. Keskinäiset takausjärjestelmät 6. Yrityspolitiikan ja muun eri alojen politiikan rajapinta 6.1. Sosiaalinen toimintaympäristö ja työllisyys 6.1.1. Euroopan työllisyysstrategia ja yrittäjyyttä koskeva pilari 6.1.2. Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu 6.1.3. Yritysyhteisön kuuleminen 6.1.4. Paikalliset kehittämis- ja työllistämishankkeet 6.2. Ympäristölainsäädäntö ja -toimet 6.2.1. Viides ympäristöalan toimintaohjelma 6.2.2. Ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmä 6.2.2.1. Ympäristöjohtamisen opas 6.2.2.2. "Euromanagement-ympäristö" -kokeiluhanke 6.2.3. Yhteisön ympäristömerkin myöntämisjärjestelmä 6.3. Energia-, liikenne- ja televiestintäinfrastruktuurit II LUKU: PK-YRITYSTEN TUKEMISEKSI TARKOITETUT OHJELMAT JA RAHOITUSVÄLINEET 7. Rahoituksen ja luottojen saanti 7.1. Lainat 7.1.1. EIP:n globaalilainat 7.1.2. Pk-järjestelmä: korkotuettuja lainoja työpaikkoja luoville yrityksille 7.2. Takaus 7.2.1. EIR:n omiin varoihin perustuva takaustoiminta pk-yritysten hyväksi 7.2.2. Kokeiluhanke "Kasvu ja ympäristö" 7.2.3. Pk-yritysten takausjärjestelmä 7.3. Riskipääoma 7.3.1. Euroopan teknologiaohjelma (ETF) 7.3.2. ETF-käynnistysväline 7.3.3. CREA 7.3.4. Innovaatiotoiminnan rahoitus: I-TEC 7.3.5. Eurotech Capital -toimi 7.4. Eurooppalainen yhteisyritys 8. Pk-yritysten tukeminen aluepolitiikan keinoin 8.1. Pk-yritysten tukitoimet ohjelmakaudella 1994-1999 8.1.1. Kansalliset aloiteohjelmat 8.1.1.1. Pk-yritysten rahoitus alueellisissa tavoitteissa 8.1.1.2. Toimien vaikutusten arviointi 8.1.2. Yhteisöaloitteiden ohjelmat 8.1.2.1. Pk-yrityksiä koskeva yhteisöaloite 8.1.2.2. Leader II -yhteisöaloite 8.1.3. Kokeiluhankkeet ja innovatiiviset toimet 8.1.3.1. Kokeiluhankkeet 8.1.3.2. Alueelliset työllisyyssopimukset 8.2. Pk-yritykset ja tuleva koheesiopolitiikka (ohjelmakausi 2000-2006) 8.2.1. Uudet asetukset ja talousarviot 8.2.2. Komission ohjeet 9. Maataloudessa toimivien pk-yritysten tukitoimet 10. Yritysten välinen yhteistyö 10.1. Kansainväliseen yhteistyöhön sopiva oikeusväline ETEY 10.2. Yritysten eurooppalaistaminen 10.2.1. Europartenariat- ja Interprise-ohjelmat 10.2.2. Jäsenvaltioiden välinen alihankinta 11. Yrittäjyyden edistäminen ja kohderyhmien tukeminen 11.1. Käsiteollisuus-, pien- ja mikroyritykset 11.2. Naisyrittäjät ja yrityksissä mukana työskentelevät aviopuolisot 12. Tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen saatavuus 12.1. Eurooppalaiset TTK-ohjelmat: innovaatiotoiminnan ja kansainvälistämisen välineet 12.2. Pk-yrityksille tarkoitetut neljännen TTK-puiteohjelman erityistoimet 12.3. Pk-yritysten osallistuminen EU:n TTK-ohjelmiin 12.3.1. Pk-yritysten lisääntyvä osallistuminen EU:n TTK-ohjelmiin 12.3.2. Pk-yrityksille tarkoitetut erityistoimet: uudet osallistujat ja laajempi osallistuminen 12.3.3. Muut pk-yritysten kannalta merkittävät neljännen puiteohjelman toimet 12.4. EU:n TTK-toimien vaikutus pk-yrityksiin 12.5. Viides puiteohjelma ja pk-yrityksille tarkoitetut erityistoimet 12.5.1. Kussakin aihepiirikohtaisessa ohjelmassa toteutetut toimet 12.5.2. Pk-yritysten osallistumisen tukeminen 12.5.3. Pk-yritysten osallistuminen viidenteen puiteohjelmaan: alustavat tulokset 12.5.4. Cordis 13. Ammatillinen koulutus 13.1. Euroopan sosiaalirahasto 13.1.1. Adapt- ja Employment-aloitteet 13.2. Leonardo da Vinci -ohjelma 13.3. Eurooppalainen yritysten koulutusverkko 14. Muut tukiohjelmat III LUKU: LAAJENTUMINEN, LIITTYMISTÄ EDELTÄVÄT TOIMET JA YHTEISTYÖ YHTEISÖN ULKOPUOLISTEN MAIDEN KANSSA 15. Laajentuminen ja liittymistä edeltävät toimet 15.1. Osallistuminen kolmanteen monivuotiseen ohjelmaan pk-yritysten hyväksi 15.2. JOP-yhteisyritysohjelma 15.3. Teknisen tuen kansallinen Phare-ohjelma 15.4. Pk-yritysten rahoitusväline 15.5. Phare-yritystukiohjelma 16. Yritysten kansainvälistäminen: yhteistyö yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa 16.1. Kauppapolitiikka 16.2. Yhteistyö Yhdysvaltojen ja Kanadan kanssa 16.3. Yhteistyö Japanin kanssa 16.4. Yhteistyö Välimeren alueen, Latinalaisen Amerikan ja Aasian maiden kanssa 16.5. Yhteistyö uusien itsenäisten valtioiden (UIV) kanssa 16.6. Kehitysyhteistyö (AKT-maat) 16.7. Yhteistyö Etelä-Afrikan kanssa PÄÄTELMÄT YHTEENVETO Yhteisön toimia pk-yritysten tukemiseksi käsittelevä kertomus on laadittu kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) hyväksi Euroopan unionissa tehdyn neuvoston päätöksen mukaisesti. Päätöksen mukaan komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle joka toinen vuosi kertomuksen siitä, miten pk-yritysten näkökulman sisällyttäminen kaikkeen yhteisön politiikkaan ja kaikkiin yhteisön ohjelmiin on edistynyt yhteensovittamisen ansiosta. Tämä on järjestyksessä viides kertomus. Se on yhteenveto edeltävän kertomuksen antamisen eli vuoden 1997 jälkeen tapahtuneesta kehityksestä ja tulevaisuuden näkymistä. Kertomus koostuu kolmesta luvusta, joista ensimmäisessä käsitellään pk-yritysten toimintaedellytysten parantamista. Toinen luku koskee ohjelmia ja välineitä, joilla on erityisiä rahoitusvaikutuksia pk-yritysten tukeen ja kolmas liittyy laajentumiseen, liittymisen valmisteluun ja yhteistyöhön yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa. Päätelmissä tehdään yhteenveto siitä, kuinka pk-yritykset on otettu huomioon yhteisön politiikassa ja ohjelmissa. Kertomuksessa luodaan kokonaiskatsaus pk-yrityksille suunnattuihin yhteisön toimiin. Siinä käsitellään tavoitteita, jotka sisältyvät yhtenäiseen ohjelmaan pk-yritysten hyväksi. Ohjelma tarjoaa kehyksen yhteisön toimien yhteensovittamiselle riippumatta siitä, toteutetaanko toimet osana yrityspolitiikkaa tai muuta yhteisön politiikkaa, joka todennäköisesti vaikuttaa pk-yrityksiin. Kertomuksen laatiminen liittyy myös Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 kokoontuneeseen Eurooppa-neuvostoon, jossa suositeltiin uutta luovien yritysten ja erityisesti pk-yritysten perustamiselle ja kehittymiselle suotuisan ilmapiirin luomista. Eurooppa-neuvosto katsoi, että samalla olisi noudatettava avointa koordinointimenetelmää, jonka avulla voitaisiin levittää parhaita käytäntöjä sekä varmistaa toimien ja yhteisön pääasiallisten tavoitteiden entistä suurempi yhtenäisyys. Se kehotti komissiota esittämään ehdotuksensa seuraavasta monivuotisesta ohjelmasta yritysten ja yrittäjyyden edistämiseksi vuosina 2001-2005. Neuvosto hyväksyi tämän ohjelman vuoden 2000 lopulla. Eurooppa-neuvosto kehotti neuvostoa ja komissiota tekemään suorituksia vertailevan esikuva-analyysin (benchmarking), jonka kohteena ovat yritysten perustaminen (kustannukset ja aika) sekä riskipääoma. Lisäksi neuvostoa ja komissiota kehotettiin esittämään selvitys EIP:n ja EIR:n rahoitusvälineiden tarkastelusta, jotta rahoitusta voidaan kohdentaa uudelleen yritysten perustamisen ja huipputekniikan yritysten tukemiseen. Eurooppa-neuvoston pyytämä pienyrityksiä koskeva eurooppalainen peruskirja hyväksyttiin neuvostossa kesäkuussa 2000, jonka jälkeen myös Feirassa kesäkuussa 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto hyväksyi sen. Unionin 15 jäsenvaltiota asettivat Lissabonissa strategisen päämäärän seuraavaa vuosikymmentä varten: yhteisöstä on tultava maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin osaamistalous. Tämän päämäärän saavuttamiseksi Euroopasta on tultava entistä yrittäjämyönteisempi ja innovatiivisempi. Lissabonissa esitettyä eEurope-aloitetta, jonka tavoitteena on johtaa jokainen kansalainen, koulu ja yritys digitaaliaikaan, toteutetaan toimintasuunnitelman kautta, johon sisältyy toimia sähköisen kaupan kehittämiseksi ja Internetin käytön edistämiseksi yrityksissä. Kertomuksessa korostuu pk-yritysten ensisijainen asema laajassa koordinointivälineiden poliittisessa ympäristössä. Tällainen ympäristö luodaan talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen, Euroopan työllisyysstrategiaan liittyvän Luxemburgin prosessin ja pk-yrityksille myönteisemmän sääntelykehyksen luomista koskevan Cardiffin prosessin, BEST-toimintasuunnitelman seurannan, jäsenvaltioiden kanssa toteutettavien yhteisten toimien ja suorituskyvyn esikuva-analyysien avulla. Kertomuksessa esitetään pk-yritysten hyväksi toteutettujen toimien tilanne hetkenä, jona uudistetaan monivuotista ohjelmaa yritysten ja yrittäjyyden hyväksi Euroopassa. Näin lisätään pk-yrityksille tarkoitettujen yhteisön toimien avoimuutta ja näkyvyyttä. Kertomusta levitetään laajalti talouselämän eri toimijoille. Vuosien myötä pk-yrityksille tarkoitettuja yhteisön toimia on asteittain yhdenmukaistettu yritysten toimintaympäristön parantamiseksi ja niille suunnatun tuen lisäämiseksi eri rahoitusvälineiden ja -ohjelmien kautta. Yritysten toimintaympäristön ja toimintaedellytysten parantaminen sisältää hallinnollisen ja yhteiskunnallisen ympäristön sekä sääntely-, oikeus-, verotus- ja rahoitusympäristön yksinkertaistamisen. Komission ja jäsenvaltioiden toteuttamaan BEST-toimintasuunnitelmaan on koottu kaikki yritysten toimintaympäristön parantamiseen ja yksinkertaistamiseen tähtäävät toimet. Yritysten toimintaympäristön parantaminen tarkoittaa myös sitä, että yritykset ja niiden kehittyminen tunnetaan paremmin ja että ne pääsevät helposti yhteisön tietoihin. Euroneuvontakeskukset, muut yhteisön tietoverkot ja yritysten kanssa käytävä vuoropuhelu tarjoavat yrityksille tietoja ja neuvoja yhteisön säännöstöstä ja ohjelmista sekä mahdollisuuden palautteen antamiseen. Äskettäin toteutetuista toimista yritysten toimintaympäristön parantamiseksi voidaan mainita maksuviivästyksistä 29. kesäkuuta 2000 annettu direktiivi, yhteisöpatentista heinäkuussa 2000 tehty asetusehdotus ja ehdotukset julkisia hankintoja koskevan lainsäädännön yksinkertaistamiseksi. Yhteisön pk-yritysten tukiohjelmien ja rahoitusvälineiden tuki on suoraa tai epäsuoraa. Niiden tarkoituksena on pääasiassa parantaa rahoituksen ja luoton (lainat, takaukset ja riskipääoma), alueellisen tuen, yritysten välisen yhteistyön, tutkimuksen tulosten ja ammatillisen koulutuksen saatavuutta pk-yritysten keskuudessa. Rahoituksen saatavuus on ensisijaisen tärkeää pk-yrityksille, ja tästä syystä Euroopan unioni on viime vuosina tehostanut pk-yritysten rahoitusta koskevia tukitoimiaan Euroopan investointipankin ja Euroopan investointirahaston turvin edistääkseen riskipääomavarojen ja takauksien saatavuutta pk-yritysten keskuudessa. Osana Amsterdamin toimintasuunnitelmaa on luotu uusia rahoitusvälineitä, kuten Euroopan teknologiaohjelma ETF (määrärahat 125 miljoonaa euroa) ja Kasvu ja työllisyys -aloite, joka perustuu Euroopan parlamentin ja työllisyyttä käsittelevään Luxemburgin huippukokouksen aloitteeseen. Kolme uutta ohjelmaa on luotu: ETF-käynnistysväline (määrärahat 168 miljoonaa euroa), pk-yritysten takausjärjestelmä (määrärahat 168 miljoonaa euroa) ja eurooppalainen yhteisyritys (JEV, määrärahat 84 miljoonaa euroa). Ohjelmien määrärahat ovat 420 miljoonaa euroa. Muilla aloitteilla edistetään siemenpääoman saatavuutta (CREA) tai yksityisten pääomasijoittajien (yritysenkelit) verkon perustamista. EIP:n globaalilainoja on viitenä viime vuonna saanut 49 000 pk-yritystä, joista 85 prosenttia on pienyrityksiä. Pk-yrityksille tarkoitettujen EIR:n takaustoimien osuus kaikista rahaston toimista on 33 prosenttia ja yhteensä 879 miljoonaa euroa. Pk-yrityksille tarkoitettua EIP:n ja EIR:n välineitä arvioidaan parhaillaan, jotta niitä voitaisiin suunnata huipputekniikan yritysten perustamiseen ja muihin riskipääoma-aloitteisiin. Rakennerahastot ovat tärkeimpiä aluekehityksen ja työllisyyden rahoitusvälineitä, ja niistä tuetaan myös merkittävästi tukikelpoisten alueiden pk-yrityksiä. Rakennerahastojen vaikutuksista tehdystä aihepiirikohtaisesta arvioinnista ilmeni, että kaudella 1994-1999 yli 800 000 pk-yritystä sai tukea yhteensä 21,3 miljardia euroa, eli 18 prosenttia rahastojen kokonaismäärärahoista. Kauden 2000-2006 ohjelmista jäsenvaltioille annetuissa suuntaviivoissa komissio korosti pk-yritysten merkitystä alueellisen kilpailukyvyn ja yhteisön työllisyyden kannalta. Komissio katsoo, että kilpailukykyisten yritysten perustaminen tai kehittäminen on ensisijainen edellytys pysyvien työpaikkojen luomiselle ja sitä kautta alueelliselle talouskehitykselle. Erityisesti korostettiin palvelualan kasvavaa merkitystä. Pk-yritysten osallistuminen tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ohjelmiin on lisääntynyt huomattavasti: osallistuminen oli yli kaksi kertaa yleisempää neljännessä puiteohjelmassa kolmanteen verrattuna. Kaudella 1994-1998 puiteohjelmaan osallistui 14 754 pk-yritystä, kun kaudella 1990-1994 siihen osallistui 5 424 yritystä. Osallistuneet 14 754 pk-yritystä edustivat 28,5:tä prosenttia hankkeista, ja ne saivat yli 20 prosenttia kokonaismäärärahoista. Pk-yritysten osallistumista helpotti pk-yritysten keskitettyjen palvelupisteiden perustaminen, hakumenettelyjen yksinkertaistaminen ja pk-yrityksille tarkoitetut erityistoimet (tutkimuspalkkiot ja CRAFT-hankkeet). Osallistumisen uskotaan lisääntyvän entisestään viidennen puiteohjelman aikana, joka tuli voimaan monialaisen "Innovaatiot ja pk-yritysten osallistumisen edistäminen" -ohjelman myötä. Tuettaessa ammatillista koulutusta pk-yrityksissä tärkeimpiä yhteisön tuen lähteitä ovat Euroopan sosiaalirahasto ja Leonardo-ohjelma. Vaikka käytettävissä olevat tiedot eivät vielä ole tarkkoja, niiden mukaan Euroopan sosiaalirahaston tavoitteen 4 mukaisesti tuetuista hankkeista suurin osa on pk-yritysten hankkeita, ja kauden 1994-1999 ohjelmissa pk-yritysten osuus vaihtelee 40 prosentista 90 prosenttiin. Adapt-ohjelmissa pk-yritysten osuus on arviolta 15 prosenttia, kun taas Leonardo-ohjelmassa osuus on keskimäärin 20 prosenttia. Yrittäjyyden kehittämisen pilari Euroopan työllisyysstrategiassa on osoitus pk-yritysten merkittävästä asemasta työllisyyspolitiikassa. Sitä olisi kuitenkin sovellettava käytäntöön nykyistä konkreettisemmin jäsenvaltioiden kansallisissa työllisyyden toimintasuunnitelmissa. Myös kansainvälinen yhteistyö koskee pk-yrityksiä. Komissio suunnittelee unionin tulevaa laajentumista ja on tästä syystä ulottanut pk-yrityksiä koskevan kolmannen monivuotisen ohjelman ehdokasmaihin osana liittymistä edeltävää strategiaa. Komissio tulee myös yhteisyritysten perustamista ja suoria investointeja pk-järjestelmän kautta yhteistyössä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin kanssa. Lisäksi se tekee yhteistyötä yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa tarkoituksenaan edistää yritysten kansainvälistymistä maailmanlaajuisessa taloudessa. Kansainvälistyminen koskee sekä kauppapolitiikkaa että talousyhteistyötä eri maiden kanssa. Kertomuksen päätelmissä vahvistetaan pk-yrityksiä tukevan ja yrittäjyyden Eurooppaa edistävän politiikan ensisijaisuus. Viime vuosina pk-yritykset on otettu yhä paremmin huomioon yhteisöohjelmissa ja niiden osallistuminen ohjelmiin on lisääntynyt. On kuitenkin vielä tehostettava politiikan vaikutusten arviointia pk-yritysten kehitykseen. Pk-yrityksillä on usein vaikeuksia osallistua eri tukiohjelmiin. Tällä kertomuksella lisätään yhteisön toimien tunnettuutta pk-yritysten tukijärjestöissä. Yhteisön osallistuminen yrittäjyyden Euroopan kehittämiseen on merkittävä, mutta myös jäsenvaltioiden toimet ovat ensisijaisen tärkeitä maksimoitaessa pk-yritysten kilpailukykyä, kasvua, innovaatiotoimia ja työllisyyttä. Kertomuksestä käy selvästi ilmi, että pk-yrityksiä koskevan kolmannen monivuotisen ohjelman toteuttamisen aikana yrityspolitiikasta ja erityisesti pk-yritysten tukipolitiikasta on tullut olennainen ja yhtenäinen osa unionin eri alojen politiikkaa. Samanlainen myönteinen suuntaus on havaittavissa myös jäsenvaltioissa. Komission ja jäsenvaltioiden yhteisillä toimilla mahdollistetaan Lissabonissa kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa ilmoitetun tavoitteen saavuttaminen, eli tehdään Euroopasta maailman kilpailukykyisin ja dynaamisin osaamistalous. YHTEENVETO PK-YRITYKSILLE MYÖNNETYSTÄ TUESTA >TAULUKON PAIKKA> johdanto Euroopan unionissa ollaan laajalti yhtä mieltä siitä keskeisestä asemasta, joka pk-yrityksillä on kasvun, kilpailukyvyn, innovaatiotoiminnan ja työllisyyden edistämisessä. Viime vuosina on myös voimistunut poliittinen tahto kannustaa Eurooppaa entistä enemmän kohti yrittäjyyttä, kuten Lissabonissa 23. ja 24. maaliskuuta 2000 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä todetaan. Siinä suositellaan voimakkaasti uutta luovien yritysten, erityisesti pk-yritysten, perustamisen ja kehittämisen kannalta suotuisan ympäristön luomista. Neuvosto hyväksyi myös 13. kesäkuuta pk-yrityksiä koskevan peruskirjan, johon Feirassa 19. ja 20. kesäkuuta 2000 kokoontunut Eurooppa-neuvosto suhtautui myönteisesti. Yhteisön politiikka ja ohjelmat auttavat eri tavoin kehittämään eurooppalaista dynaamista yrittäjyyttä yritysten perustamisen, kasvun ja kehityksen edistämiseksi sekä niiden innovaatiokyvyn, uusille markkinoille pääsyn ja uuteen talouteen sopeutumisen edistämiseksi. Tämän kertomuksen tarkoituksena on tehdä unionin toiminta entistä näkyvämmäksi ja tarjota yleiskatsaus unionin toiminnasta yritysten ja erityisesti pk-yritysten hyväksi. Kertomus unionin toimista pk-yritysten hyväksi on laadittu kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pk-yritysten hyväksi tehdyn neuvoston päätöksen [1] 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Päätöksen 5 artiklan toisessa kohdassa määrätään, että "komissio antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle joka toinen vuosi kertomuksen siitä, miten pk-yritysten näkökannan sisällyttäminen kaikkiin yhteisön politiikkoihin ja ohjelmiin on kehittynyt komission yhteensovittamisen ansiosta". [1] Neuvoston päätös 97/15/EY, 9.12.1996, EYVL L 6 , 10.1.1997, s. 25. Tämä kertomus on järjestyksessä viides vuosina 1992, 1994, 1995 ja 1997 [2] esitettyjen kertomusten jälkeen. Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto on julkaissut kaksi viimeisintä kertomusta käyttäjäystävällisessä muodossa. Niistä vuonna 1997 julkaistu on saatavilla Internetissä [3] yhdellätoista virallisella kielellä, ja sitä on toimitettu yli 70 000 kappaletta talouden toimijoille. Myös tämä kertomus julkaistaan ja asetetaan saataville Internetiin heti, kun se on hyväksytty. Kertomuksessa esitetään viime aikojen kehitys vuoden 1997 lopun jälkeen ja se kattaa siis vuodet 1998 ja 1999 ja osittain myös vuoden 2000. Kyseessä on viimeinen kolmannen monivuotisen ohjelman pk-yritysten hyväksi [4] aikana laadittu kertomus, sillä ohjelma päättyi vuoden 2000 lopulla. Sitä seurasi monivuotinen ohjelma yritysten ja yrittäjyyden hyväksi ajanjaksolle 2001-2005 [5]. [2] SEC(1992) 704, 26.5.1992, KOM(1994) 221, 7.9.1994, KOM(1995) 362, 8.9.1995 ja KOM(1997) 610 lopullinen, 25.11.1997. [3] Julkaisu OPOCE CT-08-97-759-FR-C ISBN 92-828-2854-9. Internetistä löytyvässä esittelyssä on linkkejä useille hyödyllisille sivuille: http://europa.eu.int/comm/enterprise/entrepreneurship/promoting_entrepreneurship/index.htm. [4] Yritystoiminnan PO:n kotisivu http://europa.eu.int/comm/enterprise/index_en.htm. [5] Neuvoston päätös 2000/819/EY, 20.12.2000, EYVL L 333, 29.12.2000, s. 84. Jäsenvaltioiden edustajat monivuotisen pk-yritysten ohjelman hallintokomiteassa olivat hyvin tyytyväisiä marraskuussa 1997 julkaistuun kertomukseen ja sanoivat sitä sekä hyödylliseksi että laadukkaaksi asiakirjaksi. Euroopan parlamentti esitti kantansa vuoden 1997 kertomuksesta antamalla 5. marraskuuta 1998 päätöslauselman. [6] Parlamentti oli tyytyväinen siihen, että kertomus oli julkaistu ja käytti tilaisuutta hyväkseen ja toi esiin aloja, joilla vielä voitiin toteuttaa parannuksia. Parlamentti toivoi yhteisön pk-yritysten hyväksi suunnatun politiikan entistä parempaa yhteensovittamista erityisesti rakennerahastojen alalla. Se korosti tarvetta käyttää yhteisön määritelmää pk-yrityksistä kaikissa niitä koskevissa ohjelmissa. Se vaati, että laadittaessa yrityksiä koskevia lainsäädäntöehdotuksia kuultaisiin järjestelmällisesti pk-yrityksiä edustavia järjestöjä ja korosti pk-yritysten edustuksen merkitystä eurooppalaisessa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelussa. Parlamentti pyysi, että pk-yritysten tuki katsottaisiin ensisijaiseksi rakennerahastojen suunnittelukaudella (2000-2006) ja että pk-yritysten osallistuminen määriteltäisiin numeroin ilmaistavin ja tarkistettavin tavoittein. Parlamentti korosti myös pk-yritysten mukaan ottamisen merkitystä koulutusta koskevissa ohjelmissa. [6] A4-0359/98. Kertomuksen tavoite ja rakenne Tämän kertomuksen tavoitteena on kuvata sitä, kuinka pk-yritykset on otettu huomioon yhteisön politiikassa ja ohjelmissa. Kertomuksen rakenne noudattaa monivuotisessa ohjelmassa pk-yritysten hyväksi (1997-2000) määritettyjä painopistealueita, joita pk-yritysten toimintaympäristön parantaminen (I luku) ja pk-yrityksille suunnatut tukiohjelmat ja -välineet (II luku). III luku on omistettu laajentumiselle, laajentumisen valmistelulle sekä yhteistyölle yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa. Kertomuksessa esitetään, mitä on saatu aikaan pk-yritysten erityispiirteiden ottamiseksi paremmin huomioon yhteisön politiikassa ja ohjelmissa, ja siinä todetaan, että parannuksia voidaan vielä toteuttaa pk-yritysten osallistumisen lisäämiseksi yhteisön ohjelmiin. Yhteenvetotaulukossa esitetään pk-yritysten tuet ja pk-yritysten osallistuminen ohjelmiin ja tukitoimiin sekä määrällisesti että talousarviovarojen osalta. Uudet viestintävälineet, kuten Internet, tarjoavat käytettäväksi hyvin tehokkaita välineitä tiedon tarjoamiseen reaaliajassa. Näin voidaan taata unionin toiminnan parempi näkyvyys ja avoimuus yhä suuremman yleisön keskuudessa. Tämän vuoksi kertomuksessa esitetään lukuisia yhteisön toimintaan liittyviä Internet-osoitteita, joista lukija voi hakea laajempaa tietoa erityisaloilta sekä jatkuvasti päivitettäviä tietoa. Itse asiassa viime vuosina komissio on suosinut yhä enemmän Internetiä välineenä, jolla levitetään tietoja politiikan viimeisimmästä kehityksestä. Tämä kertomus julkaistaan kuitenkin myös kirjallisena, sillä kaikilla ei vielä ole Internetiä käytössään ja koska painettu versio viiteasiakirjoista on aina hyödyllinen ja käytännöllinen. Pk-yrityksen määritelmä Tässä kertomuksessa käytetty määritelmä pk-yrityksistä perustuu yhteisön pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritykset) määritelmään, jonka komissio esitti 3. huhtikuuta 1996 antamassaan suosituksessa [7], joka oli osoitettu jäsenvaltioille, Euroopan investointipankille (EIP) ja Euroopan investointirahastolle (EIR). Pk-yrityksen määritelmä kuvataan jäljempänä taulukossa. Määritelmää on sovellettava kaikkiin pk-yrityksiä koskeviin yhteisöohjelmiin ja kansallisiin ohjelmiin. Vaikka pk-yritysten määritelmän käyttö yleistyy vähitellen, on kuitenkin todettu, ettei kaikkia sen perusteita sovelleta järjestelmällisesti. Näin ollen on erityisen toivottavaa, että yhteisön pk-yrityksen määritelmää sovellettaisiin tiukemmin. [7] EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4. >TAULUKON PAIKKA> I luku: pk-yritysten toimintaympäristön parantaminen Yrityspolitiikan päätavoitteena on luoda yritysten perustamiselle ja kehittymiselle otollinen ympäristö. Yritysten toimintaympäristön parantaminen käsittää hallinnollisen ja lainsäädännöllisen ympäristön, rahoituksen, verotuksen sekä sosiaali- ja ympäristöpoliittisen ympäristön yksinkertaistamisen. Pk-yritysten entistä helpompi pääsy tietoyhteiskuntaan, erityisesti sähköisen kaupankäynnin hyödyntäminen, ja innovaatiotoiminta ovat kilpailukyvyn osatekijöitä. Yksi edellytys yrityksille suotuisan ympäristön perustamiselle on paremman tilastotiedon kerääminen pk-yrityksistä. Pk-yrityksille on tarjottava sellaisia tietoverkkoja ja keinoja antaa tietoja, jotka auttavat ottamaan entistä paremmin huomioon niiden tarpeet määritettäessä niitä koskevaa politiikkaa. 1. Pk-yritysten tuntemuksen parantaminen 1.1. Tilastotietoja Yli 99 prosenttia Euroopan unionin yhteensä 18 miljoonasta yrityksestä, jotka toimivat muulla kuin maatalousalalla, on pk-yrityksiä. Ne työllistävät 66 prosenttia työvoimasta ja tuottavat 55 prosenttia kokonaisliikevaihdosta. Viides painos vuonna 1999 julkaistusta julkaisusta "Enterprises in Europe" [8] sisältää tietoa eurooppalaisista yrityksistä kokoluokittain vuosilta 1994-1995 (lukumäärän, työntekijöiden määrän ja liikevaihdon perusteella) sekä yksityiskohtaisen analyysin toimialoittain (julkaisu kattaa 31 toimialaa) ja maittain (kaikki jäsenvaltiot, Norja, Islanti ja Sveitsi). Lisäksi siinä esitetään analyyseja esimerkiksi Keski-Euroopan maiden yritysten rakenteesta, yritysdemografiasta (perustaminen ja lakkauttaminen) ja työvoiman rakenteesta pienissä yrityksissä (sukupuoli, koulutus, työtehtävät), alueellinen analyysi pk-yrityksistä sekä vertailua USA:n ja Japanin tilanteeseen. Pk-yrityksiä koskeva tietokanta päivitettiin vuoden 2000 alkupuoliskolla, ja Eurostat on julkaissut useita pk-yrityksiä käsitteleviä "Statistics in Focus" -julkaisuja (aihe 4 N:o 11/2000, 8/2000, 27/1999, 16/1999). [9] Kuudes painos julkaisusta "Enterprises in Europe" julkaistaan keväällä 2001. [8] Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, nro CA-12-98-174-**-C. [9] Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, nro CA-NP-00-011-**-C, CA-NP-00-008-**-C, CA-NP-99-027-**-C ja CA-NP-99-016-**-C. Seuraavassa taulukossa kuvataan eurooppalaisia yrityksiä luokiteltuina työntekijöiden määrän ja toimialan mukaan sekä niiden osuuden mukaan unionin työllisyydestä ja liikevaihdosta. Yritykset Euroopan unionissa - jakautuminen työntekijöiden määrän mukaan, tiedot vuodelta 1997 >TAULUKON PAIKKA> Yritykset Euroopan unionissa - jakautuminen toimialoittain, tiedot vuodelta 1997 >TAULUKON PAIKKA> Komissio (Eurostat) kehittää edelleen eurooppalaista tilastotietojärjestelmää erityisesti pk-yritysten osalta. Yrityksiin kohdistuvaa taakkaa keventäessään jäsenvaltiot toimittavat yhä enemmän keskeistä tietoa, joka on luokiteltu työllisyyden määrän mukaisesti, kuten yritystoiminnan rakennetilastoista annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 58/97 säädetään. EU:n yritystoiminnan rakennetilastot, erityisesti pk-yritysten osalta EU:n yritystoiminnan rakennetilastot ovat parantuneet viime vuosina. Yritystoiminnan rakennetilastoista annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 58/97 määritetään yhteinen järjestelmä yhteisössä toimivien yritysten rakennetta, toimintoja, kilpailukykyä ja tuloksia koskevien yhteisön tilastojen keräämiselle, laatimiselle, toimittamiselle ja arvioinnille, erityisesti pk-yritysten osalta (2 artikla). Asetuksen 6 artiklan mukaan jäsenvaltiot voivat hankkia tarpeelliset tiedot useista eri lähteistä, kuten pakollisista tutkimuksista, hallinnollisista lähteistä tai arviointimenetelmin. Säännöksissä otetaan näin huomioon tarve rajoittaa erityisesti pk-yrityksiin kohdistuvaa tilastollista taakkaa. Yritystoiminnan rakennetilastoja varten tuotettavista tietosarjoista annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 2701/98 esitetään lukuisia perusmuuttujia (yritysten määrä, liikevaihto, arvonlisä, kiinteät investoinnit, työntekijöiden lukumäärä) alakohtaisesti ja kokoluokittain komission pk-yritysten määritelmästä antaman suosituksen [10] mukaisesti. Komission asetuksessa (EY) N:o 1618/1999 esitetään tiettyjä laatustandardeja jäsenvaltioiden toimittamille tilastotiedoille. [10] EYVL L 107, 30.4.1996, s. 4. Yksi tärkeimmistä yrityspolitiikan tavoitteista on lisätä uusien yritysten määrää ja yritysten nettoperustamista. Eurostat on jo vuosia selvittänyt yritysten demografiaa. Jäsenvaltioissa on aloitettu mittava kehityshanke, jonka tavoitteena on tuottaa yhdenmukaisia yritystilastoja alalta. Alustavien tulosten on tarkoitus olla saatavilla vuoden 2002 alussa. Yritysdemografian indikaattorit on sisällytetty jo BEST-ryhmän indikaattoreihin. Erityisalojen julkaisuja, joihin sisältyy tietoja pk-yrityksistä "Services in Europe" -julkaisu [11] ilmestyi ensimmäistä kertaa vuonna 1998, ja samana vuonna ilmestyi myös useita "Statistics in Focus" -nimisiä lyhyitä raportteja, jotka koskivat pääasiassa palveluja. [11] Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, nro CA-17-98-742-**-C. Kauppaa ja jakelua koskevat uudet julkaisut "Retailing in the EEA 1997" [12] ja "Wholesale Trade in the EEA 1997" [13] julkaistiin maaliskuussa 1998 pidetyssä seminaarissa [14]. Myös "Distributive Trades in Europe" -julkaisu ilmestyi vuonna 1999. [15] [12] Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, nro CA-11-98-738-**-C. [13] Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, nro CA-06-97-618-**-C. [14] Seminaarin tulokset: Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, nro CA-16-98-594 -EN-. [15] nro CA-24-99-154-**-C. Kun tutkimus nimeltä "The Co-operative, Mutual and Non-profit Sector in the European Union" [16] oli julkaistu, oli tuleville yhteiskuntataloudellisille kertomuksille luotu menetelmä. [16] Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg, nro CA-82-94-642-**-C. BACH-tietokanta Komissio on jo pitkään osallistunut Euroopan yritysten ja erityisesti pk-yritysten [17] taloudellisen tilanteen ja rahoitustilanteen seuraamiseen. Tarkoitusta varten luotiin vuonna 1987 erityinen BACH-tietokanta [18], joka sisältää yhtenäistetyt vuosittaiset tilinpäätöstiedot 11:stä Euroopan maasta, Japanista ja Yhdysvalloista. Tietokannan tarkoituksena on täydentää nykyisiä eurooppalaisia tietolähteitä, ja se on kehitetty yhteistyössä tasetietotoimistojen Euroopan komitean (European Committee of Central Balance Sheet Data Offices, ECCB) kanssa. Komissio ja sen kansalliset tiedon toimittajat ovat toteuttaneet useita vertailevia talousanalyysejä BACH-tietokannan perusteella. Sen tarjoamaa tietoa käyttävät myös yhä useammat tutkijat, korkeakoulut sekä yksityiset ja julkiset elimet. Tietokannan perusteella voidaan myös toteuttaa vertailevia alakohtaisia analyysejä, alakohtaisia viitejärjestelmiä sekä eurooppalaisten, yhdysvaltalaisten ja japanilaisten yritysten välisiä suorituskyvyn vertailuja. [17] Katso Financial situation of European enterprises in 1996. EUROPEAN ECONOMY. Supplement A. Economic trends. No. 11/12. November/December 1998. Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto, Luxemburg. [18] http://europa.eu.int/comm/economy_finance/databases/ bach_en.htm. 1.2. Euroopan pk-yritysten seurantakertomus (The European Observatory for SMEs) Viides European Observatory for SMEs -vuosikertomus julkaistiin vuonna 1997. Kertomus sisältää määrällisiä ja laadullisia tietoja pk-yrityksistä Euroopan talousalueen valtioissa ja Sveitsissä. Kertomuksessa käsiteltiin pääasiassa työllisyyttä ja työoloja sekä pk-yritysten suhtautumista kansainvälistymisen ja kasvavan kilpailun haasteisiin. Siinä esitettiin myös yksityiskohtaista tietoa alakohtaisista tutkimuksista, jotka koskivat pk-yrityksiä ja ympäristöä sekä pk-yrityksiä matkailualalla. Kertomuksessa todetaan, että alle kymmenen työntekijän mikroyrityksissä on suurin kasvupotentiaali. Viidennen ja neljännen vuosikertomuksen tulokset esitettiin kahdessa konferenssissa vuonna 1997. Nämä tilaisuudet korvasivat komission tiedonannon European Observatory for SMEs -vuosikertomuksesta. Kuudes European Observatory for SMEs -vuosikertomus julkaistiin vuonna 2000 [19]. [19] http://www.europa.eu.int/comm/enterprise/enterprise_policy/analysis/observatory.htm. 2. Tiedotus yrityksille 2.1. Euroneuvontakeskusten verkko Euroneuvontakeskusten verkkoon kuuluu 273 jäsentä 38 valtiossa sekä 14 yhteyskeskusta. Euroneuvontakeskukset ovat ainutlaatuinen yhteys Euroopan ja pk-yritysten välillä. [20] [20] http://Europa.eu.int/comm/enterprise/networks/eic/eic.html. Toukokuussa 1998 toteutettiin verkon osittainen uudelleenjärjestely, jonka tarkoituksena oli lisätä euroneuvontakeskusten verkon suorituksia laadullisesti ja määrällisesti. Kyseisenä ajankohtana euroneuvontakeskuksia oli 233, joista 17 oli "verkon johtajia". Ne ovat euroneuvontakeskuksia, joilla on itsellään käytössä kansallisen tason verkko. Uusi järjestely saattaa yhä useammat eurooppalaiset yritykset euroneuvontakeskusten verkon piiriin. Vuonna 1998 komissio teki myös sopimuksia pk-yrityksiä edustavien 42 kansallisen, useassa valtiossa toimivan ja eurooppalaisen järjestön kanssa. Näistä järjestöistä tuli "liitännäisjäseniä", jotka osallistuvat lisäarvon ja tietojen vaihtoon. Syyskuussa 1999 tarjouspyynnön jälkeen euroneuvontakeskusten verkko otti vastaan 44 uutta jäsentä Bulgariasta, Tsekistä, Virosta, Unkarista, Puolasta, Romaniasta ja Slovakiasta. Verkon ulottaminen näihin maihin tukee omalta osaltaan unionin laajentumista yritysten tuella. Tällä hetkellä euroneuvontakeskuksia on 273 yhteensä 38 maassa. Näiden lisäksi toimii 14 yhteyskeskusta Välimeren alueella sekä Sveitsissä, Latviassa, Liettuassa ja Sloveniassa. Maantieteellisen levinneisyytensä puolesta euroneuvontakeskusten verkko on ainutlaatuinen verkko. Se on sijoittautunut suorassa suhteessa pk-yrityksiin oleviin julkisiin, yksityisiin tai yhdistelmärakenteisiin (kauppakamarit, paikallisen kehittämisen tukiorganisaatiot tai pankit). Euroneuvontakeskukset ovat täysin omistautuneet yrityksille, ne ovat monipuolisia ja antavat yrityksille neuvoja, ohjeita ja tukea kaikissa yhteisön ohjelmiin ja politiikkaan liittyvissä asioissa. Euroneuvontakeskukset ovat yhteisön keskeinen väline pk-yritysten tukemiseksi Eurooppalaisten pk-yritysten on saatava entistä yksinkertaisemmin, selkeämmin ja tehokkaammin tietoa Euroopan unionista, sen lainsäädännöstä, ohjelmista ja mahdollisuuksista. Pk-yrityksillä on näin lähellään keskustelukumppani, jolta saa yksinkertaisen käytännön vastauksen kaikkiin kysymyksiin joko suoraan tai välillisesti niin, että se ohjaa pyytämään tietoa muilta organisaatioilta ja/tai muilta asiaan erikoistuneilta tahoilta, jotka kykenevät antamaan asiasta tarkempaa tietoa. Neuvontapisteenä toimimisen tavoitteen konkretisoiminen tarkoittaa toiminnan tasolla tiiviin yhteistyön tekemistä muiden pk-yritysten tukiorganisaatioiden kanssa, joita ovat mm. muut yhteisön verkot kuten innovaatiokeskukset, pk-yritysasioihin erikoistuneet kansalliset tietokeskukset ja eurooppalaiset yritys- ja innovaatiokeskukset. Komissio suunnittelee verkkojen järkeistämistä niiden välisten synergiaetujen hyödyntämiseksi ja vahvistaakseen niiden yhteistyötä kansallisten verkkojen kanssa. Euroneuvontakeskukset kehittävät yhteistyökumppanuuksia muiden pk-yritysten tukiorganisaatioiden kanssa (isäntäorganisaatiot, paikalliset, alueelliset, kansalliset, ammatilliset ja alakohtaiset yhteistyökumppanit) suosimalla yhteisvaikutusta sekä välttämällä päällekkäistä toimintaa ja osaamista toissijaisuusperiaatetta kunnioittaen. Euroneuvontakeskusten palvelujen laadun takaamiseksi keskukset ovat jatkuvan ulkopuolisen tarkkailun alaisia. Vuonna 1999 Deloitte & Touche -yhtiö esitti seuraavan lausunnon suorittamastaan arvioinnista: "Euroneuvontakeskukset ovat kehittyneet myönteisellä tavalla. Niiden määrällinen ja laadullinen vaikutus on merkittävä. Ne todistavat myös kasvavasta verkostovaikutuksesta ja pk-yritysten niiden kautta saama lisäarvo ylittää laajasti perinteisistä eurooppalaisista asioista tiedottavien tahojen tarjoaman lisäarvon. Euroneuvontakeskusten toiminnan seurantajärjestelmät ja laadunvalvontajärjestelmät ovat parantuneet pk-yrityksiä koskevan kolmannen monivuotisen ohjelman aikana". Euroneuvontakeskusten palveluvalikoima Tiedottaminen Euroneuvontakeskukset levittävät tietoa ja tarjoavat yritysten käyttöön suuren määrän kirjallista aineistoa. Ne järjestävät seminaareja ja konferensseja ja osallistuvat aktiivisesti ensisijaisista aiheista järjestettyihin suosittuihin tapahtumiin Euroopan unionissa, KIE-maissa ja Välimeren alueen maissa. Euroa koskevan tiedotuskampanjan yhteydessä 1999-2000 euroneuvontakeskukset järjestävät yli 270 pk-yrityksille suunnattua toimea. Vuonna 1998 euroneuvontakeskukset toteuttivat vuonna 1997 käynnistetyn työterveyttä ja -turvallisuutta pk-yrityksissä koskevan tiedotuskampanjan. Euroneuvontakeskukset osallistuvat yhteistyöhön tiedottamisessa eEurope-aloitteen ("digitalisointialoite") yhteydessä. Aloitteen tarkoituksena on saada mahdollisimman suuri määrä pk-yrityksiä osallistumaan sähköiseen kaupankäyntiin. Neuvot ja avustaminen Euroneuvontakeskukset tarjoavat tukea yrityksen eri kehitysvaiheissa. Ne antavat yrityksille neuvoja ennen kaikkea yrityksille tarkoitetuista eurooppalaisista rahoituslähteistä, kuten yhteisön tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen ohjelmista, rakennerahastoista, eurooppalaisesta laatupolitiikasta, standardoinnista ja sertifioinnista sekä ympäristöpolitiikasta. Euroneuvontakeskukset antavat myös tukea uusien markkina-alueiden ylläpitämiseen ja vahvistamiseen. Tässä asiassa euroneuvontakeskukset toimivat yritysten eurooppalaistumista ja kansainvälistymistä koskevilla aloilla taaten niille paremman tiedonsaannin yhteisön ulkopuolisten maiden kaikista markkinoista ja EU:n niihin liittyvistä ohjelmista, yritysten yhteistyön edistämisestä sekä EU:n sisällä että kolmansien maiden kanssa muita verkkoja ja yhteisön välineitä hyväksi käyttämällä. Näillä eri aloilla verkon yhteinen osaaminen perustuu euroneuvontakeskusten asiantuntijaryhmiin, jotka kehittävät tuotteita ja palveluja. Ryhmien kattamat tärkeimmät alat ovat ympäristö, euro, ulkosuhteet, tietoyhteiskunta, julkiset hankinnat ja standardointi. Pk-yrityksistä tuleva palautetieto Komission yksiköt ovat tietoisia euroneuvontakeskusten erityisasemasta ja siitä, että ne saavat tietoja niistä erityisongelmista, joita pk-yritykset kohtaavat lainsäädännön noudattamisessa tai osallistumisessa tiettyihin yhteisöohjelmiin. Palautetietoa saadaan kysymällä suoraan keskuksilta tai antamalla niille tehtäväksi erityisselvityksiä alueen pk-yrityksistä. Euroneuvontakeskukset jatkavat vuonna 1994 aloitettua yhtenäismarkkinoita koskevaa työtä hyvin laaditun palautetietomenettelyn ansiosta ja keräämällä "menestystarinoita". Euroneuvontakeskukset ovat myös osallistuneet neuvontapaneeleihin tiettyjen vihreiden kirjojen osalta: vuonna 1999 ne auttoivat laatimaan vihreää kirjaa julkisen sektorin tiedon käytöstä tietoyhteiskunnassa. 2.2. Vuoropuhelu yritysten kanssa: tietoa, neuvoja ja palautetta Euroneuvontakeskusten yhteydessä on kehitetty yritysten kanssa käytävää vuoropuhelua. Vuoropuhelu on suora ja interaktiivinen tapa tukea pk-yrityksiä, auttaa niitä hyödyntämään sisämarkkinoiden tarjoamia mahdollisuuksia ja auttaa kaikkia toimijoita (yrityksiä, jäsenvaltioita ja Euroopan toimielimiä) oppimaan sisämarkkinoilla toimivien yritysten käytännön kokemuksista. Yritysten kanssa käytävä vuoropuhelu koostuu kahdesta pääosasta: * Vuoropuhelu yritysten kanssa -Internet-sivusto (osoitteessa: http://europa.eu.int/business) on vakiintunut monikielinen sivusto, jonka kautta saa tietoja ja neuvoja useista eri lähteistä. Palvelu on ilmainen ja käytännöllinen väline, joka tukee yrityksiä toiminnan laajentamisessa yhtenäismarkkinoilla ja mahdollisten esteiden voittamisessa tarjoamalla tietoja sisämarkkinoiden toimintaa sääntelevistä säännöistä. Useat tuhannet yritykset käyttävät palvelua päivittäin saadakseen tukipalveluja yhteisön tai jäsenvaltion tasolla tai paikallisesti. * Yritysten palautemekanismi käynnistettiin huhtikuussa 2000, ja sen avulla jäsenvaltiot ja Euroopan komissio voivat tehdä politiikkaa koskevia päätelmiä, jotka sisällytetään ensisijaisiksi toimiksi vuosittaiseen sisämarkkinoiden strategian katsaukseen. [21] Tätä varten analysoidaan 20000 yritystapausta, joiden tiedot saadaan 15 jäsenvaltiossa sijaitsevien 41 euroneuvontakeskuksen kautta. Komission uudistuksen yhteydessä komissio tutkii mahdollisuutta laajentaa yritysten palautemekanismin menetelmää kattamaan muitakin komission politiikan aloja. Tämä liittyy myös uuteen hallinnointia koskevaan aloitteeseen. Palautteen järjestelmällinen hyödyntäminen lisäisi komission mahdollisuuksia vastata ihmisten tarpeisiin ja tehdä poliittisesta päätöksenteosta entistä avoimempaa. [21] KOM(2000) 257 lopullinen, 3.5.2000 ja KOM(1999) 624 lopullinen, 24.11.1999. 3. Yritysten toimintaympäristön parantaminen 3.1. Yritysten toimintaympäristön yksinkertaistamista käsittelevä työryhmä (BEST) Komissio tunnusti tarpeen tarkastella ja arvioida edelleen yrittäjyyteen ja kilpailukykyyn vaikuttavia tekijöitä ja perusti Amsterdamissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston kehotuksesta yritysten toimintaympäristön yksinkertaistamista käsittelevän työryhmän (BEST) syyskuussa 1997. Ryhmään kuuluu yrittäjiä, julkishallinnon edustajia sekä korkeakoulujen asiantuntijoita, ja sen tehtävänä on tarkastella lainsäädännön ja hallinnollisten käytäntöjen vaikutusta yrityksiin sekä esittää käytännön ehdotuksia siitä, kuinka voitaisiin vähentää hallinnollista taakkaa, joka haittaa yritysten kasvua ja uusien työpaikkojen luomista. BEST-ryhmä esitti lopullisen kertomuksensa [22] toukokuussa 1998 kahdessa osassa. [22] Yritysten toimintaympäristön yksinkertaistamista käsittelevän työryhmän kertomus, osat I ja II, 1998: http://europa.eu.int/comm/enterprise/enterprise_policy/index.htm. BEST-ryhmän suositusten perusteella komissio esitti toimintasuunnitelman "Yrittäjyyden ja kilpailukyvyn edistäminen" [23], jota teollisuusneuvosto tuki 29. huhtikuuta 1999 antamissaan päätelmissä. [24] Komissio on hiljattain käynnistänyt toimintasuunnitelman toteuttamisen ja toimii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa varmistaakseen, että toteutusta seurataan huolellisesti. Ensimmäinen kertomus toimintasuunnitelman toteutuksesta esitettiin vuoden 2000 loppupuolella. [23] KOM(1998) 550 lopullinen, 30.9.1998. [24] Teollisuusneuvoston päätelmät, 29.4.1999, ref. 7422/99. Toimintasuunnitelmassa yhdistetään ensimmäistä kertaa kaikki yrityksiin vaikuttavat poliittiset tekijät. Toimintaohjelma on myös yhteydessä muihin yhteisön politiikkoihin, erityisesti Luxemburgin työllisyysprosessiin sekä Cardiffissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston käynnistämiin tavara-, työllisyys- ja rahoitusmarkkinoiden rakenneuudistuksiin. Toimintasuunnitelman merkittävin panos on yritysten ja yrittäjyyden kannustaminen kilpailukykyä ja kestävää kasvua parantavien keinojen avulla. Toimintasuunnitelma keskittyy pk-yrityksille tärkeimpiin näkökohtiin eli koulutukseen ja työympäristöön liittyvään uuteen lähestymistapaan, rahoituksen ja innovaatiotoiminnan helpompaan saatavuuteen sekä parempaan julkishallintoon. 3.2. Parhaiden käytäntöjen vaihto: yhteiset toimet Yhtenäinen ohjelma pienten ja keskisuurten yritysten ja käsiteollisuuden hyväksi [25] oli merkittävä askel eurooppalaisen yrityspolitiikan kehityksessä, sillä siinä esitettiin laaja-alainen kehys kaikille pk-yrityksiä tukeville toimille ja lisättiin näin näiden toimien näkyvyyttä ja tehokkuutta. Ohjelma tarjosi perustan yrityspolitiikan ja muun yhteisön politiikan tai pk-yrityksiä koskevien ohjelmien koordinoinnille ja jäsenvaltioiden politiikkojen koordinoinnille. [25] KOM(1994) 207 lopullinen, 3.6.1994 ja KOM(1996) 329 lopullinen, 10.7.1996. Yhteisille toimille on ominaista se, että komissio tukee jäsenvaltioita näiden pyrkiessä parantamaan ja kehittämään politiikkaansa ja ohjelmiaan kannustamalla niitä määrittämään ja vaihtamaan keskenään parhaita käytäntöjä. Ajatuksena on, että jäsenvaltioiden toteuttamien toimien tehokkuutta voidaan lisätä vertaamalla niitä järjestelmällisesti muiden jäsenvaltioiden käytäntöihin. Käynnistysvaiheessa yhteiset toimet keskittyivät yritysten lainsäädännölliseen ja hallinnolliseen ympäristöön. Vuonna 1997 julkaistussa komission suosituksessa aloittavien yritysten toimintaympäristön parantamisesta ja yksinkertaistamisesta [26] sekä vuonna 1998 julkaistussa komission tiedonannossa pienten ja keskisuurten yritystenluovutuksesta [27] esitettiin joitakin alustavia tuloksia. Viime aikoina on korostettu erityisesti tukitoimia sekä tukipalvelujen näkyvyyttä ja hyödyntämistä. [26] EYVL L 145, 5.6.1997, s. 29. [27] EYVL C 93, 28.3.1998, s. 2. tYhteisten toimien alkuperäinen lähestymistapa on esitellä parhaita käytäntöjä lukuisilla eri foorumeilla, joilla julkishallinnon, yrityksiä tukevien tahojen ja muun yritysmaailman edustajat kohtaavat. Foorumeita on järjestetty säännöllisesti sen jälkeen kun uusien yritysten perustamisen tukialoitteita käsiteltiin ensimmäisen kerran Madridissa vuonna 1995. Baden bei Wienissä järjestettiin vuonna 1998 foorumi, jossa käsiteltiin kasvaville yrityksille suunnattuja toimenpiteitä. Sitä seurasi Helsingissä vuonna 1999 järjestetty seminaari, jossa tarkasteltiin lähemmin nopeasti kasvaville yrityksille myönnettävää tukea. Dublinissa vuonna 1996 järjestetyssä foorumissa tarkasteltiin tukipalvelujen näkyvyyttä ja tehokkuutta. Seurantaa on toteutettu monissa eri muodoissa. Tukitoimet edellyttävät toiminnan yksityiskohtien jatkuvaa seurantaa. Tämän vuoksi aiheesta on järjestetty lukuisia seminaareja. Niissä on keskitytty asioihin yksityiskohtaisemmin kuin foorumeissa ja niihin osallistuu pienempi määrä asiantuntijoita, jotka voivat antaa neuvoja hyvien käytäntöjen määrittämisessä. Tuloksena on määritetty 20 hyvää toimintatapaa, jotka on julkaistu. Ne koskevat yrityksen tukemista perustamisvaiheessa, rahoitusta, koulutusta ja suoraa tukea yrityshautomoiden muodossa. Kasvavien yritysten tuen analysointi edistyy samalla tavalla. Tällä hetkellä on aikomuksena siirtää tämä käsittely sähköiseen foorumiin, joka aikanaan voi saattaa yhteen huomattavasti suuremman määrän asiantuntijoita, jotka tarjoavat yrityksille tukea hyvien käytäntöjen määrittämisessä. Komissio on tehnyt paljon muutakin yhteisten toimien edistämiseksi. Toimeksisaajia on velvoitettu auttamaan tukitietokannan perustamisessa. Alihankkijoille on annettu toimeksi luoda tukitietokanta, joka koskee aluksi pk-yrityksille suunnattua aloitusvaiheen tukea, ja kehittää Internet-välineitä tiedon kokoamista ja hyvien käytäntöjen levittämistä varten. Perustietoa saadaan parhaillaan toteutettavista tutkimuksista, jotka koskevat pk-yrityksille tarjottujen palvelujen muotoa ja laatua. Niiden tarkoituksena on lopulta tehdä yritysten tukemisesta yhtenäisempää ja laadultaan parempaa Euroopassa. Kertomus jäsenvaltioiden kanssa toteutetusta yhteisistä toimista [28] hyväksyttiin 9. marraskuuta 1999 ja neuvosto oli siihen hyvin tyytyväinen. Internetissä on saatavilla kaikki yhteisiä toimia koskevat asiakirjat sekä lisätietoja asiasta [29]. [28] KOM(1999) 569 lopullinen, 9.11.1999. [29] http://europa.eu.int/comm/enterprise/entrepreneurship/entr/concerted_actions/index.htm. Yhteenveto pääasiallisista toimista yhteisien toimien ohjelmassa edellisen kertomuksen jälkeen >TAULUKON PAIKKA> 3.3. Yritysten luovutus Komissio antoi 28. maaliskuuta 1998 Lillessä järjestetyn yritysten luovutusta käsittelevän foorumin jälkeen tiedonannon [30], jossa se esitteli jäsenvaltioiden edistymistä vuonna 1994 annetun suosituksen [31] noudattamisessa. [30] EYVL C 93, 28.3.1998, s. 2. [31] Suositus pk-yritysten luovutuksesta, 7.12.1994. Julkaistu EYVL L 385, 31.12.1994, s. 14 ja C 400, 31.12.1994, s. 1. Komission toiminta on lisännyt kaikkien asiaankuuluvien tahojen tietoisuutta yritysten luovutuksen merkityksestä, ja asia on edistynyt konkreettisesti, kun jäsenvaltiot ovat helpottaneet yritysten luovutusta. Esimerkiksi Espanja on uudistanut perintö- ja lahjaveroa koskevaa lainsäädäntöään. Tällä hetkellä Espanjassa myönnetään 95 prosentin vähennys perintöverosta, kun yritys siirtyy perheen sisällä. Alalla tarvitaan kuitenkin lisätoimia, sillä monissa jäsenvaltioissa on havaittavissa tehokkaiden veronalennusten ja helposti saatavilla olevan rahoituksen puute yritysten luovutuksen yhteydessä. Vuonna 1998 julkaistulla ehdotuspyynnöllä [32] komissio pyrki tukemaan toimia, joiden tavoitteena oli yrittäjien ja välittäjien koulutus, käytännön taitojen opettaminen sekä tukipalvelujen kannustaminen yritysten luovutuksen osalta. [32] EYVL C 263, 20.8.1998, s. 13. 3.4. Esikuva-analyysi (benchmarking) Esikuva-analyysi on väline, jonka avulla voidaan parantaa suorituskykyä hyödyntämällä parhaita käytäntöjä. Sitä on käytetty yhä enemmän yrityspolitiikassa vuodesta 1997 [33] alkaen. Yhteisten toimien lisäksi esikuva-analyysiä käytetään nykyisin yritysten kilpailuympäristön vahvistamiseen sekä innovaatioita koskevassa toimintaohjelmassa. [33] Esikuva-analyysi: väline taloudellisten toimijoiden ja viranomaisten käyttöön, KOM(1997) 153, 16.4.1997. Yritysten kilpailuympäristön vahvistaminen Toimintaedellytykset: Vuonna 1997 käynnistettiin kokeilualoite, joka koski kilpailukykyyn vaikuttavien toimintaedellytysten tärkeimpien alojen esikuva-analyysiä. Neljässä hankkeessa, jotka toteutettiin yhdessä jäsenvaltioiden kanssa ja jotka saatettiin päätökseen vuonna 1998, esikuva-analyysiä sovellettiin innovaatiotoiminnan rahoitukseen, tieto- ja viestintätekniikkaan ja organisatoriseen malliin, logistiikkaan ja osaamiseen. Hankkeet näyttivät toteen esikuva-analyysin tarjoamat mahdollisuudet politiikan täytäntöönpanon tehostamisen välineenä [34]. [34] Esikuva-analyysi: eurooppalaisen teollisuuden kilpailukyky, aloitteiden arviointi SEC(1999) 523, 12.4.1999. Neuvosto suhtautui myönteisesti näihin aloitteisiin [35]. Se kehotti komissiota ja jäsenvaltioita määrittämään käytännön vaiheita esikuva-analyysin jatkuvan kehittämisen takaamiseksi sekä perustamaan tätä varten esikuva-analyysistä ja kilpailukyvystä vastaavan ryhmän. [36] Ryhmä tarkastelee parhaillaan uusien esikuva-analyysihankkeiden täytäntöönpanoa. [35] Neuvoston päätelmät esikuva-analyysistä, 16.11.1998. [36] Neuvoston päätelmät esikuva-analyysistä ja kilpailukyvystä, 29.4.1999. Komissio perusti vuonna 1997 korkean tason esikuva-analyysiryhmän. Ryhmän jäseninä on pk-yritysten edustajia, työmarkkinaosapuolten edustajia sekä laajemmin edustajia yhteiskunnan eri aloilta. Ryhmä esitteli loppukertomuksensa lokakuussa 1998. Yritykset: Euroopan laajuinen esikuva-analyysiverkko (jonka jäseniä ovat esikuva-analyysien käytännön toteuttajat) perustettiin komission tuella vuonna 1997 edistämään pk-yritysten esikuva-analyysejä. Tällä hetkellä verkkoon kuuluu yli 400 jäsenorganisaatiota 15 jäsenvaltiossa. Verkko on auttanut kansallisten esikuva-analyysipisteiden perustamisessa, pk-yrityksille suunnatun esikuva-analyysikäsikirjan ja CD-ROMin julkaisemisessa sekä neljän eurooppalaisen esikuva-analyysikonferenssin järjestämisessä. Rakennerahastojen pk-yrityksiä koskevan aloitteen yhteydessä toteutetaan parhaillaan valtioiden yhteistä esikuva-analyysitietokantaa pk-yrityksille. Toimialat: Lukuisia hankkeita on toteutettu kilpailukykyyn liittyvien aiheiden toimialakohtaisten esikuva-analyysien toteuttamiseksi. Nämä ovat koskeneet kemian alan energiatehokkuutta, autoteollisuuden käytäntöjä sekä tieto- ja viestintäteollisuuden hankintoja. Parhaillaan toteutetaan hankkeita bioteknologian innovaatioiden, rakennusteollisuuden laatumenettelyjen, puolustusalan hankintamenettelyjen sekä standardointielinten menettelyjen osalta. Innovaatiokartoitus Esikuva-analyysin perustaksi laaditaan parhaillaan innovaatiokartoitusta. Tarkoituksena on saada aikaan yhteinen viiteperusta innovaatioiden suoritusten ja toimien analysoimiseksi. Näin tuetaan hyvien käytäntöjen levittämistä ja soveltamista. Kartoitus keskittyy neljään ensisijaiseen alaan, eli innovaatiotoiminnan rahoitukseen, innovatiivisten yritysten kehitykseen, teknologian suojaamiseen ja teknologiasiirtojen edistämiseen. Jokaisella alalla on käynnistetty esikuva-analyysihanke. Ensimmäisenä vaiheena vastuuhenkilöiden verkko on kerännyt ja käsitellyt tietoja yli 250:stä innovaatiotoimintaa koskevaan politiikkaan liittyvästä toimenpiteestä kaikissa jäsenvaltioissa ja määrittänyt asian kannalta merkittävät organisaatiot ja henkilöt. 3.5. Lainsäädäntöehdotusten laatu, toissijaisuus ja suhteellisuus Euroopan komissio on sitoutunut parantamaan nykyistä yhteisön lainsäädäntöä ja varmistamaan uuden lainsäädännön tehokkuuden, yksinkertaisuuden ja avoimuuden. Komissio julkaisee vuosittain kertomuksen lainsäädäntöehdotusten käsittelyssä noudatettavista periaatteista ja toteutetuista toimenpiteistä. Tähän sisältyy tarve ottaa huomioon toissijaisuutta ja suhteellisuutta koskevat periaatteet, parantaa lainsäädäntöluonnosten laatua, ottaa käyttöön yksinkertaistamistoimenpiteitä, vahvistaa ja kodifioida olemassaolevaa lainsäädäntöä sekä huolehtia siitä, että kaikki asiaankuuluvat osapuolet saavat tietoa. Tuoreinta kertomusta "Säädöskäytännön parantaminen 1999" [37] käsiteltiin Helsingissä kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa, jossa valtioiden ja hallitusten päämiehet vakuuttivat sitoutumistaan parempaan lainsäädäntöön. Lisäksi useimmista lainsäädäntöehdotuksista kuullaan ensin epävirallisesti asianomaisia osapuolia. Tämä tapahtuu yleensä vihreiden tai valkoisten kirjojen avulla ja julkaisemalla kuulemisista saadut vastaukset reaaliajassa Europa-palvelimella, minkä jälkeen komissio laatii kertomuksen kuulemisten tuloksista ja tulevista suuntaviivoista. [37] KOM(1999) 562 lopullinen, 3.11.1999. Komissiota pyydettiin Lissabonissa 23.- 24. maaliskuuta 2000 pidetyn huippukokouksen jälkeen laatimaan strategia lainsäädäntöympäristön yhteensovittamiseksi ja yksinkertaistamiseksi vuoteen 2001 mennessä. Yhteisön lainsäädännön yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointi Jos jokin lainsäädäntöehdotus todennäköisesti vaikuttaa merkittävästi yritystoimintaan, lainsäädäntöehdotuksen laatineen komission pääosaston edellytetään laativan arviointikertomuksen yrityksiin kohdistuvista vaikutuksista. Yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointijärjestelmän tavoitteena on löytää asianmukainen tasapaino uusien vaatimusten ja niiden noudattamisesta aiheutuvien kustannusten sekä muiden yrityksiin kohdistuvien hallinnollisten rasitteiden kesken. Vuonna 1997 laadittiin 12 arviointia vaikutuksista yrityksiin. Arvioinnit koskivat ehdotusta direktiiviksi kaupallisten toimien maksuviivästysten torjumisesta [38], tekijänoikeuksia ja niiden lähioikeuksia tietoyhteiskunnassa, energiatuotteiden verotusta [39], eri jäsenvaltioissa sijaitsevien lähiyhtiöiden välisiin korko- ja rojaltimaksuihin sovellettavaa yhteistä verojärjestelmää [40], tuotevastuuta [41] sekä työmarkkinaosapuolten tekemää osa-aikatyötä koskevaa puitesopimusta [42]. [38] KOM(1998) 126 lopullinen, 25.3.1998. [39] KOM(1997) 30 lopullinen, 12.3.1997. [40] KOM(1998) 67 lopullinen, 4.3.1998. [41] KOM(1997) 478 lopullinen, 1.10.1997. [42] KOM(1997) 392 lopullinen, 23.7.1997. Vuonna 1998 laadittiin 21 arviointia vaikutuksista yrityksiin. Arvioinnit koskivat sellaisia aiheita kuin työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevia yleisiä puitteita [43], maantieliikenteen alalla työskentelevien liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten kuljettajien työajan järjestämistä [44], ilmassa olevan bentseenin ja hiilimonoksidin raja-arvoja [45], sähköistä kaupankäyntiä sisämarkkinoilla koskevia tiettyjä oikeudellisia näkökohtia [46] sekä säästöjen korkojen muodossa tuottamien tulojen tosiasiallisen vähimmäisverotuksen varmistamista yhteisössä koskevaa ehdotusta. [47] [43] KOM(1998) 612 lopullinen, 11.11.1998. [44] KOM(1998) 662 lopullinen, 24.11.1998. [45] KOM(1998) 591 lopullinen, 20.1.1999. [46] KOM(1999) 427 lopullinen, 17.8.1999. [47] KOM(1998) 295 lopullinen, 20.5.1998. Lisäksi komissio laati vuonna 1998 kertomuksen yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointijärjestelmästä [48] osoituksena sitoutumisesta avoimuuteen ja näkyvyyteen. Asiakirjan on tarkoitus tukea keskustelua järjestelmän lisäkehittämistarpeista osana suuntausta, jolla pyritään parantamaan lainsäädännön laatua niiden yritysten, erityisesti pk-yritysten, eduksi, jotka joutuvat sitä noudattamaan. [48] Yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arviointi - Euroopan komission vaikutusten arviointijärjestelmä, 1998. Vuonna 1999 laadittiin 12 arviointia vaikutuksista yrityksiin. Ne koskivat ehdotuksia, jotka käsittelivät muun muassa loistelamppujen virranrajoittimien energiatehokkuusvaatimuksia, kansallisia päästörajoja tietyille ilman epäpuhtauksille, ilman otsonia, työvoimakustannuksia koskevia rakenteellisia tilastoja, akkuja ja paristoja sekä yhdenmukaistettujen kuluttajahintaindeksien alaindeksejä. Neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat vaatineet yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arvioinnin kehittämistä edelleen erityisesti siksi, että tarvetta on lainsäädännön vaikutusten entistä kattavammasta arvioinnista, johon kuuluisi myös kustannus-hyöty-analyysi. Komissio aikoo käynnistää sisäisen kokeiluhankkeen, jota toteutetaan samanaikaisesti nykyisen järjestelmän kanssa. Hankkeen ensimmäinen arviointikertomus on tarkoitus esittää ennen vuoden 2001 loppua. Yrityspaneeli: innovatiivinen täydentävä kuulemismenettely Yhtenäismarkkinoita koskevassa toimintasuunnitelmassa esitettiin eurooppalaisista yrityksistä koostuvan paneelin perustamista. Tarkoituksena oli, että tavanomaisten kuulemisten lisäksi komissio kuulisi myös paneelia lainsäädäntöehdotuksista. Sisämarkkinoita käsittelevä neuvosto hyväksyi 30. maaliskuuta 1998 kertomuksen "Yrityspaneeli - kokeiluhanke" [49]. Paneeli keskittyy käsittelemään uusien lainsäädäntöehdotusten noudattamisesta yrityksille aiheutuvia kustannuksia ja todennäköisiä hallinnollisia seurauksia. [49] KOM(1998) 197 lopullinen, 30.3.1998. Yrityspaneelia on kuultu tähän mennessä kolme kertaa. Jäsenvaltioiden ja komission toteuttamat järjestelyt ovat toimineet tyydyttävästi. Kolmanteen kuulemiseen, joka koski ehdotusta direktiiviksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta, osallistui kymmenen jäsenvaltiota. Jäsenvaltioissa toteutettujen kuulemisten lisäksi komissio otti vastaan kommentteja yritysten vuoropuheluun tarkoitetulla Internet-sivustolla. Uuden innovatiivisen menettelyn käyttäminen yritysten kuulemisessa komission lainsäädäntöehdotuksista takasi sen, että hyvin monet yritykset esittivät huomautuksiaan, jotka eräissä tapauksissa johtivat lainsäädäntöehdotuksen muuttamiseen. Kokeiluhanketta arvioidaan huolellisesti yrityksiin kohdistuvia vaikutuksia koskevan komission arviointijärjestelmän yhteydessä. 3.6. Sisämarkkinalainsäädännön yksinkertaistamishanke (SLIM) Vuonna 1996 käynnistetyn sisämarkkinalainsäädännön yksinkertaistamishankkeen (SLIM) tavoitteena on vähentää sisämarkkinoita koskevista määräyksistä yrityksille aiheutuvaa taakkaa. Hanke on tuottanut konkreettisia tuloksia. Sovittelumenettely saatettiin onnistuneesti päätökseen Intrastat-ehdotuksen osalta, jonka tarkoituksena on vähentää yhteisön sisäisen kaupan tilastotietojen keruujärjestelmän keräämiä tietoja. [50] Komissio antoi kaksi asetusta nettomassan maininnasta ja tilastoarvosta. [51] Neuvosto antoi tuotenimikkeistön yksinkertaistamista koskevan asetuksen [52] 31. tammikuuta 2000 [53]. Tarkistettu direktiivi koristekasveista, jonka soveltamisalaa on selvennetty ja jonka aiheuttamaa hallinnollista taakkaa sekä tuottajien että hallinnon kannalta on vähennetty, hyväksyttiin. SLIM-hankkeen kolmannessa vaiheessa, joka saatettiin päätökseen vuonna 1998, SLIM-ryhmät esittivät ehdotuksia sosiaaliturvan koordinoinnin säännöistä, sähkömagneettisesta yhteensopivuudesta sekä vakuutuksista. Sosiaaliturvan osalta komissio on jo laatinut tarpeelliset muutokset joulukuussa 1998 hyväksytyssä ehdotuksessa [54]. [50] Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus N:o 1182/1999, annettu 10.5.1999, EYVL L 144, 9.6.1999, perustuu komission ehdotukseen KOM(1997) 252 lopullinen, 30.5.1997. [51] Komission asetus (EY) N:o 2385/96, 16.12.1996, EYVL L 326, 17.12.1996 ja komission asetus (EY) N:o 860/97 14.5.1997, EYVL L 123, 15.5.1997. [52] KOM(1997) 275 lopullinen, 4.6.1997. [53] EYVL L 28, 3.2.2000, s. 16-18. [54] KOM(1998) 779, EYVL C 38, 12.2.1999, s. 10. Kolmen ryhmän esittämät suositukset kokonaisuudessaan sekä komission ehdotukset niihin vastaamiseksi on julkaistu [55]. [55] KOM(1999) 88 lopullinen, 25.2.1999. SLIM-hankkeen neljäs vaihe käynnistyi tammikuussa 1999. Siinä tarkasteltiin kolmea alaa, eli vaarallisia aineita, yrityslainsäädäntöä sekä valmispakkauksia [56]. Ryhmät ovat esittäneet suosituksensa, ja komissio on julkaissut neuvostolle ja Euroopan parlamentille osoitetun kertomuksen tuloksista. [57] [56] Sisämarkkinoiden yksinkertaisempi lainsäädäntö: neljäs vaihe. SEC(1998) 1944. [57] KOM(2000) 56 lopullinen, 4.2.2000. Komissio on arvioinut SLIM-hanketta ja antoi 28. helmikuuta 2000 tiedonannon [58], johon sisältyy toimia SLIM-hankkeen toteuttamisen tehostamiseksi. [58] KOM(2000) 104, 28.2.2000. 3.7. Kaupallisten toimien maksuviivästykset Maksuviivästykset aiheuttavat joka neljännen konkurssin, ja tätä kautta menetetään vuosittain 450 000 työpaikkaa ja noin 23,6 miljardia euroa suorittamattomina saatavina. Tilanne haittaa huomattavasti jäsenvaltioiden välisiä kaupallisia toimia EY:n perustamissopimuksen sisämarkkinoiden toimintaa koskevan 14 artiklan vastaisesti. Tutkimusten mukaan yli 20 prosenttia eurooppalaisista yrityksistä harjoittaisi enemmän vientiä, jos ulkomaiset asiakkaat noudattaisivat lyhyempiä maksuaikoja. Varsinkin pk-yrityksissä maksuviivästykset aiheuttavat paljon haittaa, koska nämä yritykset ovat paljon herkempiä muutoksille likviditeetissään. Komission on ollut pakko turvautua lainsäädäntöön asiantilan kohentamiseksi. Aluksi se pyrki parantamaan tilannetta antamalla toukokuussa 1995 jäsenvaltioille suosituksen. [59] Koska suosituksella ei ollut toivottuja vaikutuksia [60], antoi komissio maaliskuussa 1998 ehdotuksen direktiiviksi tämän ongelman torjumisesta [61]. [59] EYVL L 127, 10.6.1995, s. 19 ja EYVL C 144, 10.6.1995, s. 3. [60] Katso komission heinäkuussa 1997 antamassa tiedonannossa esitetyn suosituksen arviointi, EYVL C 216, 17.7.1997, s. 10. [61] EYVL C 168, 3.6.1998, s. 13 ja KOM(1998) 126 lopullinen, 25.3.1998. Direktiivi alistettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteispäätösmenettelylle (EY:n perustamissopimuksen 251 artikla). Neuvosto hyväksyi direktiivin 18. toukokuuta 2000, jonka jälkeen Euroopan parlamentti hyväksyi sen 15. kesäkuuta 2000. Kyseessä on direktiivi 2000/35/EY, annettu 29 päivänä kesäkuuta 2000. [62] [62] EYVL L 200, 8.8.2000, s. 35. Direktiivi koskee maksuviivästyksiä kaikkien yritysten välillä, julkinen sektori mukaan luettuna. Pääasialliset säännökset koskevat lakisääteistä oikeutta periä viivästyskorkoa viivästyneistä maksuista sekä tehokasta menettelyä, jonka avulla voidaan periä saatavia oikeusteitse unionissa sekä ETA-maissa. Direktiivissä säädetään seitsemän prosenttiyksikön rangaistuskorosta Euroopan keskuspankin koron lisäksi tai vastaavan korkoasteen lisäksi jäsenvaltioissa, jotka eivät kuulu euroalueeseen, tai ETA-maissa. Direktiivissä vahvistetaan 30 päivän viiteajanjakso maksuviivästysten osalta. Sopimuksissa asetettuja määräaikoja voidaan arvioida tämän perusteella. Direktiivin odotetaan vaikuttavan välittömästi osapuolten välisiin sopimuksiin. Lisäksi sillä on suotuisa vaikutus maksuaikojen lyhenemiseen, varsinkin pk-yritysten käteisvaratilanteen paranemiseen ja työpaikkojen vakauttamiseen Euroopassa. 3.8. Osallistuminen tietoyhteiskuntaan ja sähköiseen kaupankäyntiin Pk-yrityksille on hyvin tärkeää hyödyntää digitaalitekniikan tarjoamia kasvumahdollisuuksia. Kokemus on kuitenkin osoittanut, että Eurooppa ei hyödy "uuden talouden" suotuisista vaikutuksista yhtä laajasti kuin sen kansainväliset kauppakumppanit. Tämä ei koske pelkästään pk-yrityksiä vaan yrityksiä yleensä, kansalaisia, hallintoa, kouluja jne. Tässä tilanteessa komissio käynnisti eEurope-aloitteen [63] 8. joulukuuta 1999 [64]. Aloitteen tavoitteena on tarjota kaikille Euroopassa - jokaiselle kansalaiselle, koululle ja yritykselle - mahdollisimman pian pääsy digitaaliaikaan. eEurope-aloite on saanut laajaa kannatusta jäsenvaltioista ja teollisuudelta. Lissabonissa 23.-24. maaliskuuta 2000 pidetty Eurooppa-neuvoston erityisistunto kannatti eEurope-aloitteen päätavoitteita ja kehotti komissiota ja neuvostoa valmistelemaan toimintasuunnitelman esiteltäväksi Feirassa 19.-20. kesäkuuta 2000 kokoontuvalle Eurooppa-neuvostolle. [63] http://europa.eu.int/comm/information_society/policy/index_en.htm. [64] KOM(1999) 687. eEurope-aloitteen toimintasuunnitelmassa [65] määritetään 11 toimintalinjaa. Niistä kolme koskee erityisesti pk-yrityksiä: [65] KOM(2000)330, 24.5.2000. http://europa.eu.int/comm/information_society/eeurope/actionplan/index_en.htm. - Sähköinen kaupankäynti: pk-yritysten oikeusturvan lisääminen, jotta nämä voisivat tarjota sähköisen kaupankäynnin palveluja unionissa; kuluttajien luottamuksen vahvistaminen sähköiseen kaupankäyntiin; sähköistä kaupankäyntiä koskevan lainsäädäntökehyksen antamisen nopeuttaminen, sen saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä ja soveltaminen jäsenvaltioissa. - Nopeampi ja halvempi Internet: uuden sähköistä viestintää koskevan lainsäädännön antamisen ja soveltamisen nopeuttaminen uusien kiinteiden ja langattomien laajakaistaisten infrastruktuurien kehittämiseksi ja tariffien laskemiseksi. - Työskentely osaamiseen perustuvassa taloudessa: työntekijöiden digitaalisen osaamisen tukeminen ja uusien markkinoiden tarpeisiin mukautettujen taitojen kehittäminen; digitaaliteknologian tarjoamien uusien mahdollisuuksien hyödyntäminen, kuten etätyö, työn organisoinnin joustavuuden lisäämiseksi. Yhteisön monivuotinen ohjelma tietoyhteiskunnan perustamisen kannustamiseksi Euroopassa: Promise Promise [66] on ohjelma, joka edistää kansalaisten tietoisuutta ja kannustaa kansalaisia hyödyntämään tietotekniikkapalveluja (1998-2002, määrärahat 25 miljoonaa euroa). Tällä hetkellä vain pieni osa kansalaisista voi käyttää ja käyttää päivittäin verkkoa henkilökohtaisten asioiden hoitamista varten (sähköposti, sähköinen kaupankäynti, Internet). Vain 15 prosenttia eurooppalaisista pk-yrityksistä käyttää uutta tietotekniikkaa parantaakseen toimintaansa ja kilpailukykyään maailmanlaajuisilla markkinoilla. Promise-ohjelmassa useat toimet koskevat myös pk-yrityksiä. Sellaisia ovat erityisesti tietoyhteiskuntaan liittyviä hankkeita ja toimia koskeva eurooppalainen tutkimus, eurobarometri-tutkimukset, joissa määritetään pk-yritysten tilannetta tietoyhteiskunnassa, European Internet Fiestas sekä ISPO-tietopalvelut. Vuonna 1997 järjestettiin myös Euroopan tietoyhteiskuntaa koskeva tiedotusviikko (EISAW) eurotietokeskusten verkon kanssa. Tapahtumia järjestettiin 27 kappaletta 15 jäsenvaltiossa, ja niihin osallistui yhteensä 2 061 pk-yritystä teollisuuden eri aloilta. Vuonna 1998 käynnistettiin ehdotuspyyntö aiheesta "tietoyhteiskunnan sosioekonomisten hyötyjen optimointi Euroopassa". Aiheeseen liittyy vahva pk-yritysten korostaminen (EPSILON-aloite). Vuonna 1999 pk-yrityksille järjestettyyn seminaariin tietoyhteiskunnan levittämisestä osallistui pk-yrityksiä ja muita toimijoita, jotka käsittelivät parhaita käytäntöjä tietoyhteiskunnan levittämiseksi ja edistämiseksi pk-yritysten parissa. Tapaamisessa pyrittiin myös parantamaan alan pääasiallisten toimijoiden välistä koordinointia ja yhteisvaikutusta. [66] http://www.ispo.cec.be/promotion/i_promise_wp_2000_en.html. Tällä hetkellä ensisijaista on lukuisten tietoyhteiskunnan perustamista ja edistämistä koskevien yhteisöaloitteiden koordinointi. Yhä enemmän keskitytään tietoyhteiskunnan parhaiden käytäntöjen määrittämiseen, näkyvyyteen ja noudattamisen edistämiseen tietyillä aloilla korkealaatuisten sovellusten, palvelujen ja menetelmien käyttöönoton ja levittämisen kannustamiseksi, kun taas uusien hankkeiden rahoitus on saanut vähemmän huomiota. Tietoyhteiskunnan edistäminen unionin tukemilla alueilla Tietoyhteiskuntaa koskeviin toimiin unionin tukemilla alueilla (RISI) sisältyy kaksi toimikokonaisuutta: RISI 1 edistää alueen keskeisten toimijoiden välistä kumppanuutta alueellisen toimintasuunnitelman laatimisessa tietoyhteiskunnan osalta ja RISI 2 tukee useiden alueiden välisiä kokeiluhankkeita. Yhteensä on valittu 31 hanketta, joista 21 saa rahoitusta EAKR:sta ja 10 ESR:sta. Useiden alueiden väliset toimet, kuten Enterskillsnet, koskevat esimerkiksi pk-yritysten verkon kehittämistä maaseutualueille Tarn et Haute-Garonnen (F), Andalusian (E), Etelä-Savon (FIN), Dublinin ja Lanfordin (IRL) sekä Skotlannin välille. Toinen toimi nimeltä Tourist saattaa yhteen paikallisia matkailualan toimijoita Madeirasta (P), Burgenlandista (A), Lapista (FIN), Val d'Aostesta (I), Västerbottenista (S) ja Hampshiresta (UK). Sähköinen kaupankäynti Sähköinen kaupankäynti on uusi kilpailukykyyn vaikuttava tekijä, joka oikein hyödynnettynä voi olla eduksi kaikille pk-yrityksille, vaikka siihen liittyykin merkittäviä haasteita, varsinkin perinteisillä ja työvoimavaltaisilla aloilla. Sähköinen kaupankäynti voi myös saada aikaan kokonaan uudenlaista toimintaa erityisesti uusia välittäjiä, on-line-yrityksiä sekä logistiikkapalveluita. Sähköinen kaupankäynti kattaa kaikki yritysmuodot, hallinnolliset toimet sekä tietojen vaihdon tieto- ja viestintätekniikkaa hyödyntämällä. Yritysten kannalta käsitteeseen sisältyy suhteellisen yksinkertaisia kaupankäyntijärjestelmiä sekä monimutkaisempia ratkaisuja, jotka koskevat koko kaupankäynnin kehää. Organisaation kannalta sähköinen kaupankäynti toimii voimakkaana yhdistävänä tekijänä, koska se mahdollistaa nykyisten virtojen saumattoman hoitamisen yritysten ja kuluttajien ja yritysten ja yritysten välillä sekä yritysten ja julkisen sektorin välisen tietojen vaihdon. Lisäksi sähköinen kaupankäynti suosii uusien, innovatiivisten yhteistyötapojen syntymistä pk-yritysten välillä, mikä auttaa niitä kohtaamaan menestyksellisesti maailmanlaajuistumisen uusia haasteita. Komission 24. toukokuuta 2000 hyväksymässä eEurope-toimintasuunnitelmassa [67] yksi tavoitteista on sähköisen kaupankäynnin nopeuttaminen ("go digital"). Siinä kannustetaan pk-yrityksiä siirtymään digitaaliaikaan koordinoidun verkkotoiminnan avulla, joka koskee parhaiden käytäntöjen vaihtoa, sähköisen kaupankäynnin valmiuksia sekä esikuva-analyysiä (esimerkiksi tutkijoiden työskentely pk-yrityksissä). [67] http://europa.eu.int/comm/information_society/eeurope/actionplan/index_en.htm. Sähköisellä kaupankäynnillä voidaan tehostaa yritysten toimintaa ja lisätä niiden kilpailukykyä. Se tukee laajentumismahdollisuuksia ja kohentaa tuottajien tai tavarantoimittajien ja kuluttajien välistä vuoropuhelua ja sitä kautta myös tuotteiden ja palvelujen laatua. Se tarjoaa pk-yrityksille mahdollisuuden yhdistyä ja keskittää hankintojaan, saavuttaa uusia ja etäisiä markkinoita vähäisin kustannuksin, saada tietoa markkinoista, parantaa logistiikkaa ja kehittää yhteistä T&K-toimintaa. Pk-yrityksiltä kuitenkin puuttuu tietoa ja taitoja ja ne kärsivät siitä, etteivät kuluttajat vielä ole riittävästi hyväksyneet tai luota sähköiseen kaupankäyntiin (varsinkin, koska palvelulla ei ole valmista brandiasemaa). Lisäksi pienyritykset tarvitsevat selkeän ja yksinkertaisen lainsäädännöllisen ympäristön sekä sähköisen kaupankäynnin erityispiirteisiin soveltuvan televiestinnän tariffijärjestelmän. Teknologian tarjoajien ja pienyritysten välillä esiintyy myös erilaista tietoa, erilaisia käsityksiä kaupankäynnistä ja edustuksesta. Sähköisellä kaupankäynnillä tulee olemaan laaja myönteinen vaikutus eurooppalaisten pk-yritysten kilpailukykyyn vasta, kun Internet on tehokkaalla tavalla käytettävissä ja kun kaikilla on siihen varaa samalla tavalla luin sähköön, kaasuun ja veteen. Tietoisuuden ja koulutuksen puute, korkeat televiestintäkustannukset ja epävarmuus oikeudellisista vaikutuksista hidastavat usein eniten sähköisen kaupankäynnin suurten markkinoiden valtausta Euroopassa, sillä niiden vuoksi tarpeeksi yrityksiä ei siirry sähköisille markkinoille. Seuraavia toimia toteutetaan vuonna 1999 ja jatketaan vielä vuonna 2000: * Tietoisuuden lisääminen: Koska 99 prosenttia kaikista Euroopan yrityksistä on pk-yrityksiä, ovat tietoisuuden lisäämistä koskevat toimet pk-yritysten parissa hyvin merkittävä tekijä sähköisen kaupankäynnin menestykselle. Tämän vuoksi toteutetaan pk-yrityksille suunnattu tiedotuskampanja vuoden 2000 aikana viidessä jäsenvaltiossa. Tiedotuskampanja käsittää lukuisia tärkeitä sähköiseen kaupankäyntiin liittyviä aiheita. Pk-yritysten sähköistä kaupankäyntiä kannustetaan nykyisillä, voimassa olevilla aloitteilla: * Lukuisten pysyvien voittoa tavoittelemattomien sähköisten yrityspalveluiden perustaminen pienyritysten kilpailukyvyn parantamiseksi sähköisessä kaupankäynnissä. Kehitetyt palvelut tukevat parhaisiin käytäntöihin perustuvien yhteisten rakenteiden luomista. Yrityskäyttäjien, alueellisten ja paikallisten viranomaisten, toimialajärjestöjen ja tekniikan toimittajien välisiä kumppanuussopimuksia edistetään pk-yritysten tukemiseksi kilpailukyvyn kehittämiseksi sähköisessä kaupankäynnissä. * Yritysten sähköisen sertifiointi- ja välitysjärjestelmän perustaminen pk-yrityksille. Palvelua kehitetään yhdessä yksityisen sektorin kanssa, ja sen tavoitteena on tarjota pk-yrityksille kaupallisen neuvonnan, sertifioinnin ja laatumerkkien tai maksujärjestelmien kaltaisia palveluja. Näiden palvelujen saatavuus kohtuullisin kustannuksin ja luotettavalta taholta on olennainen osa pk-yritysten menestystä niiden pyrkimyksissä hyödyntää Internetiä. 3.9. Innovaatiotoiminnan tukeminen Innovaatiotoiminnan tukeminen pk-yrityksissä on ratkaiseva kysymys, jota Euroopan unioni pitää ensisijaisen tärkeänä. Tätä on toteutettu seuraavin tavoin: * kokeilutoimet ja tutkimukset viidennen TTK-puiteohjelman innovaatiotoiminnan edistämistä ja pk-yritysten osallistumisen tukemista koskevan ohjelman yhteydessä * unionin tukemille alueille suunnatut välineet ja * innovaatiotoiminnan rahoitus. Innovaatiotoiminnan rahoitusta käsitellään II osan rahoitusvälineitä koskevassa osuudessa, ja lisää käytännön tietoa on saatavilla Cordis-sivustolla. [68] [68] http://www.cordis.lu/finance/src/acc-fin.htm. Kokeilutoimi "Innovatiivisten yritysten perustamista ja kehittämistä helpottavat mekanismit" Wienissä marraskuussa 1998 pidetyn ensimmäisen eurooppalaisen innovatiivisiä yrityksiä koskevan foorumin päätelmien perusteella komissio päätti käynnistää kokeilutoimen, jonka tavoitteena on kannustaa innovatiivisten yritysten perustamista ja kehittämistä helpottavien mekanismien syntymistä. Kokeilutoimen tarkoituksena on analysoida, määritellä ja vahvistaa alueellisia (tai alueiden välisiä) aloitteita, jotka tukevat innovatiivisten yritysten perustamista ja kehittämistä. Lisäarvoa aloitteelle tuo erityisesti tietojen, kokemusten, osaamisen ja hyvien käytäntöjen vaihto sekä menestystarinoiden korostaminen. Tarkoituksena on esitellä eurooppalaista innovaatiotoimintaa siten, että sillä olisi laaja ja menestystä lisäävä vaikutus kaikilla EU:n alueilla ja että se kannustaisi talousalueita soveltamaan vastaavia aloitteita mukautettuna niiden ympäristöön. Kokeiluluonteensa vuoksi toimi toteutetaan suhteellisen lyhyessä ajassa (alle kahdessa vuodessa), jotta saaduista kokemuksista voidaan tehdä johtopäätöksiä ja jotta jatkotoimia voidaan toteuttaa viidennen puiteohjelman aikana. Ensimmäiseen ehdotuspyyntöön, joka julkaistiin 15. kesäkuuta 1999 [69], varatut määrärahat olivat 12 miljoonaa euroa. Ehdotuspyyntö koski kolmen tyyppisiä toimia: aihepiirikohtaisia verkkoja, hankkeita ja täydentäviä toimenpiteitä. [69] EYVL C 167, 15.6.1999, s. 11. * Huippuosaamisen alueiden aihepiirikohtaiset verkot, joiden tavoitteena on määritellä ja verkostoida sellaiset eurooppalaiset talousalueet, jotka voivat esittää menestyksekkäitä järjestelyjä ja edellytyksiä innovatiivisten yritysten perustamiselle ja jotka aikovat jakaa tietoa, kokemuksia ja menetelmiä Myönnetään eurooppalainen osaamistunnus (label of excellence) yksittäisiä komission esittämät edellytykset täyttäviä talousalueita koskevien hyväksyttyjen ehdotusten korostamiseksi ja hyödyntämiseksi. * Hankkeet, joiden tavoitteena on vahvistaa EU:ssa ja assosioituneissa maissa käytössä olevien omien välineiden ja lähestymistapojen soveltuvuus innovatiivisten yritysten perustamisen ja kehittämisen tukemiseen sekä näihin yrityksiin suuntautuvien yksityisten investointien tukemiseen; myös näiden välineiden ja lähestymistapojen muuhun ympäristöön siirtämisen testaus. Erityisesti korostetaan seuraavia ensisijaisia tavoitteita: - innovatiivisten yritysten perustamista koskevien paikallisten rahoitusmekanismien (kuten alueellisten rahastojen tai yksityisten pääomasijoittajien verkkojen) ja/tai neuvontajärjestelmien yhdistäminen toisiinsa sekä vaihto; - uusien innovatiivisten yritysten perustamista koskevan koulutuksen ja tuen sekä yrityssuunnitelmien laadinnan hyvien käytäntöjen (esim. yrityssuunnitelmakilpailujen) yhdennetyt toimet; - käynnistysvaiheessa olevien innovatiivisten yritysten uudet palvelut teknologiakeskuksissa, yrityshautomoissa tai tiedekeskuksissa; - tietojen vaihtoon kannustavat mekanismit sekä korkeakoulujen (yliopistot jne.) ja tutkimuskeskusten uusien innovatiivisten yritysten tukeminen yhdessä teollisuuden osapuolten ja sijoittajien kanssa; - innovatiivisten yritysten kansainvälisten markkinoiden kehittämistä ja niihin pääsyä tukevat aloitteet (esim. investointifoorumit, välitys- tai yhteistyökumppanin etsintätilaisuudet jne.). Toimi on suunnattu pääasiassa yliopistoille, tutkimusorganisaatioille ja julkisen sektorin hallinto-organisaatioille paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla. * Täydentävät toimet, joiden tarkoituksena on valmistella tai tukea muita toimia, kuten hankkeita tai verkottumista sekä tukea strategisten tavoitteiden toteutumista, kuten EU:n innovaatiopolitiikan määrittelyä. Ehdotuspyyntö koski kahden tyyppisiä täydentäviä toimia: - tukitoimet verkkojen välisen toiminnan (kuten työryhmät, Internet-sivusto) ja hallinnon helpottamiseksi, mukaan luettuina tietojen vaihto, parhaiden käytäntöjen vaihto sekä esittelytapahtumien järjestäminen (esim. vuosittain järjestettävä eurooppalainen innovatiivisten yritysten foorumi); - "innovaatiopolitiikan rajapinta", jota koordinoidaan muun asiaa koskevan EU:n politiikan kanssa aihepiirikohtaisista verkoista ja hankkeista saatujen kokemusten hyödyntämiseksi, luomalla yhteyksiä asiantuntijapaneeleihin, vierailujärjestelmiin, työryhmiin, esikuva-analyysien toteuttamiseen jne. * Innovaatioita koskevat tutkimukset ja hyvät käytännöt Vuonna 1999 käynnistettiin 14 tutkimusta, joiden tarkoituksena on tukea innovaatiosuoritusten analyysiä ja esikuva-analyysiä Euroopassa. Tutkimusten tulokset, jotka saadaan vuoden 2000 aikana, auttavat levittämään hyviä käytäntöjä yrityksiin ja poliittisille päättäjille. Tutkimukset kattavat innovaatiotoimintaa Euroopassa koskevan toimintasuunnitelman yhteydessä ensisijaisiksi asetetut aiheet, kuten - innovatiiviset yritykset, - uuteen teknologiaan perustuvien yritysten rahoitus, - patenttien suojaaminen Euroopassa, - teknologiansiirrot suurista julkisista tutkimuslaitoksista. Komission innovaatiosta vastaava pääosasto käynnisti yhteistyössä Eurostatin kanssa vuonna 1999 myös lukuisia tutkimuksia hyödyntääkseen yhteisön innovaatiotutkimuksen II-osan tuloksia, jotka koskivat eurooppalaisten yritysten innovaatiosuorituksia ajanjaksolla 1997-1998. Käsitellyt aiheet ovat - innovatiivisten yritysten määrä (ja prosentuaalinen osuus) kokoluokittain; - innovatiiviset yritykset luokiteltuina innovaatiotoiminnan tyypin mukaan; - innovaatiotoiminnan intensiteetti (innovaatioista aiheutuneiden kustannusten prosentuaalinen osuus yrityksen liikevaihdosta); - innovaatiotoiminnan tavoitteet; - innovaatiohankkeiden tietolähteet; - innovaatiohankkeita haittaavat tekijät yrityksissä. Euroopan innovaatiosuoritusten ja -politiikan tutkimusta ja analyysiä jatkettiin vuonna 2000. Uusien tutkimusten suorittajien valitsemiseksi julkaistiin tarjouspyyntö 23. syyskuuta 1999. [70] [70] EYVL C 269, 23.9.1999, s. 12. * Innovaatiohankkeet ja täydentävät toimet Komissio julkaisi vuonna 1999 ehdotuspyynnön [71], joka koski innovaatiohankkeita ja täydentäviä toimia (mukaan luettuina tukitoimet klustereille, yhteiset edistämisrakenteet sekä innovaatiopolitiikan rajapinta) ja jonka kokonaismäärärahat olivat 15,6 miljoonaa euroa. Näihin toimiin osallistuneista 42 prosenttia oli pk-yrityksiä. Aiheeseen liittyvän työn luonteen vuoksi todennäköisimmät edunsaajat tulosten levittämisvaiheessa ovat pk-yrityksiä. [71] EYVL C 80, 23.3.1999, s. 12. * Innovaatiokeskusten verkko Innovaatiokeskusten verkkoon kuuluu 53 jäsentä. [72] Yhteisön osuus yhteensä 100 miljoonan euron kokonaisrahoituksesta on 54 miljoonaa euroa 30 kuukauden aikana innovaatio-ohjelman yhteydessä. Innovaatiokeskukset neuvovat yrityksiä teknologian ja innovaatioiden alalla, erityisesti teknologiansiirtoa yli rajojen koskevissa aiheissa. [72] http://www.cordi, lu/irc/home.html. Verkon suoritukset pk-yritysten parissa ajanjaksolla vuoden 1997 lopusta vuoden 1999 puoliväliin voidaan esittää yhteenvetona: - yhteydet asiakkaisiin (pk-yritykset): 47 694 - tukea saaneiden pk-yritysten määrä: 38 632 - neuvoteltujen teknologian siirtojen määrä: 1 686 - teknologian siirtoa koskevien allekirjoitettujen sopimusten määrä: 222 - esitetyt TTK-hankkeet: 1 870 - hyväksytyt TTK-hankkeet: 877. * Innovaatiotoiminnan edistäminen unionin tukemilla alueilla [73] [73] http://www.inforegio.cec.eu.int/wbpro/prord/prordi/pdia3 %5Fen.htm. RIS-RITTS: alueelliset innovaatiostrategiat (RIS) ja alueelliset innovaatio- ja teknologiansiirtostrategiat (RITTS) Vaikka alueelliset innovaatiostrategiat (RIS) saavat yhteisrahoitusta myös aluepolitiikan pääosastosta ja alueelliset innovaatio- ja teknologiansiirtostrategiat (RITTS) rahoitetaan innovaatio-ohjelmasta, aloitteita hallinnoidaan yhdessä. Vuodesta 1994 yli 100 aluetta on saanut rahoitusta RIS/RITTS-kehittämiseen (500 000 euroa, josta 50 prosenttia on Euroopan komission myöntämää rahoitusta ja 50 prosenttia alueen omaa rahoitusta). Pääasiallinen tavoite on laatia tehokas alueellinen innovaatiojärjestelmä parantamalla alueen nykyistä innovaatiokapasiteettia. Alueelliset innovaatiostrategiat eivät rajoitu huipputekniikan aloille vaan ne kattavat myös perinteiset alat sekä palvelualat (esimerkiksi matkailun), jotka ovat merkittäviä aloja epäsuotuisilla alueilla ja joissa pk-yritysten asema korostuu. Alueelliset innovaatiostrategiat ovat tarjonneet mahdollisuuden määrittää uusia innovaatiohankkeita yrityksissä ja varsinkin pk-yrityksissä. Ne ovat myös mahdollistaneet talouskehitystä edistävien uusien alueellisten kumppanuuksien luomisen sekä yritysten, julkisen sektorin ja yksityisen sektorin välisen yhteistyön edistämisen. Esimerkiksi useiden RIS-hankkeiden ohjauskomiteoita (Belgian Limbourgissa, Yorkshiressa ja Humbersidessa, Strathclydessa, Shannonissa) johtavat yrittäjät, mikä takaa sen, että hallinnollisissa elimissä on varsinaista yrittäjänäkemystä. Komiteoihin kuuluu myös politiikkaan osallistuvia henkilöitä. Teknologisiin tarkastuksiin ja/tai haastatteluihin on osallistunut yli 5 000 pk-yritystä. Parhaillaan rakenteilla oleva tietokanta (RINNO), joka koskee alueellisia julkisia innovaatiotoimia, toimii "älykkäänä" hakemistona, joka auttaa määrittämään ja levittämään hyviä käytäntöjä alueellisten viranomaisten kesken. Lisäksi on perustettu RITTS-RIS-verkko [74] alueiden tukemiseksi innovaatiostrategioihin osallistuvien alueiden välisen vaihdon helpottamisessa ja alueiden verkottumisen tukemiseksi perustamalla yhteinen alueiden välinen foorumi. Tarkoituksena on myös levittää tuloksia verkon ulkopuolelle. [74] http://www.innovating-region, org. TRIP (alueidenväliset innovaatiohankkeet) TRIP-hankkeiden tavoitteena on edistää yhteistyötä toimien käytännön kehittämisessä ja soveltamisessa. Työssä on hyödynnetty RITTS/RIS-hankkeiden tuloksia. TRIP-hankkeiden olennainen osa on kehittää yhdessä uusia menetelmiä eikä ainoastaan siirtää kokemuksia. Hankkeiden odotetaan nostavan RITTS/RIS-hankkeiden lisäarvoa joka alueella konkreettisten innovaatiotoimien toteutuksen myötä, mikä vahvistaa vaihtoa ja yhteistyötä innovaatiohankkeissa muiden alueiden kanssa. Teollisuuden ja tutkimuksen välisten yhteyksien, pk-yritysten sisällyttäminen johonkin tuotantoketjuun, alueellisen taloudellisen osaamisen ja palvelualan innovaatioiden tukemisen osalta kehitetään yhtätoista TRIP-hanketta, joiden kokonaismäärärahat ovat 4,5 miljoonaa euroa. RTT-hankkeet (alueiden väliset teknologiasiirtojen kokeiluhankkeet), joita on valittu seitsemän, tähtäävät alueiden välisen epätasapainon vähentämiseen ja niiden välisen yhteistyön kannustamiseen tutkimuksen, kehittämisen ja innovaatiotoiminnan alalla. Esimerkiksi Footwear-hankkeen tavoitteena on Italiassa kehitetyn muottien suunnittelun ja automatisoidun tuotannon teknologian mukauttaminen, esittely ja siirto tavoitteeseen 1 kuuluvien alueiden jalkinealan pk-yrityksiin Espanjassa, Portugalissa ja Kreikassa. Toisella alalla Esteem-hanke tähtää tuotannon ympäristöteknologian siirtoon brittiläisiin, kreikkalaisiin, saksalaisiin ja suomalaisiin pk-yrityksiin. Innovatiivisten pk-yritysten perustamisen kannustaminen EU:n tukemilla alueilla: Euroopan yritys- ja innovaatiokeskukset (BIC) Pk-yritysten perustamista ja innovaatioita sekä innovatiivisten yritysten perustamista tukemaan on perustettu 150:n yritys- ja innovaatiokeskuksen verkko, pääasiassa unionin tukea saavilla alueilla. Toiminta liittyy yhteisön aluepolitiikan yhteydessä toteutettuun kokeelliseen ohjelmaan. Kyseessä ovat tukikeskukset, joiden tehtävänä on auttaa innovatiivisten yritysten kehittämisessä ja perustamisessa yrityksille suunnatun yhdennetyn opastuspalvelun avulla. Sen jälkeen, kun ohjelman arviointi oli osoittautunut myönteiseksi yritysten perustamisen ja työpaikkojen luomisen kannalta, komissio totesi virallisesti rakennerahastojen suuntaviivoissa ajanjaksolle 2000-2006 [75], että yritys- ja innovaatiokeskukset ovat pk-yrityksille suunnattujen yhdennettyjen palvelujen hyvä malli ja tärkeä aluepolitiikan väline. Kansallisia viranomaisia kehotettiin hyödyntämään tehokkaammin näitä välineitä, perustamaan niitä uusille alueille ja hyödyntämään nykyisten keskusten palveluja pk-yrityksiin kohdistuvien julkisten toimien täytäntöönpanossa. [75] EYVL C 267, 22.9.1999. Uusia yritys- ja innovaatiokeskuksia on perustettu alueellisella tuella rakennerahastoista tuetuilla alueilla tai ilman tukea muilla alueilla. Molemmissa tapauksissa keskukset voivat liittyä Euroopan yritys- ja innovaatiokeskusten verkkoon (EBN) [76], jonka jäsenilleen tarjoamia teknisen avun palveluja kehitetään jatkuvasti. [76] http://www.ebn.be. Yritys- ja innovaatiokeskukset ovat yhteistyösopimusten kautta yhteydessä euroneuvontakeskuksiin sekä innovaatiokeskuksiin, mikä tarjoaa kaikille elimille mahdollisuuden yhdistää pk-yrityksille tarjottuja palveluja ja hyötyä muiden keskusten toimista. Patentit pk-yritysten innovaatiotoiminnan kannustimena Komission 5. helmikuuta 1999 antamassa tiedonannossa innovaatioiden edistämisestä patenttien avulla [77] tehdään yhteenveto kuulemismenettelystä yhteisöpatenttia ja Euroopan patenttijärjestelmää koskevan vuonna 1997 laaditun vihreän kirjan [78] laajassa kuulemismenettelyssä. Tiedonannossa ehdotetaan muun muassa kokeilutoimen käynnistämistä kansallisten patenttivirastojen pyrkimysten tukemiseksi varsinkin pk-yritysten innovaatiotoiminnan edistämisessä. Tiedonannon mukaan patenttijärjestelmää olisi muutettava pk-yritysten kannalta houkuttelevammaksi. Lisäksi ohjelmistoon liittyvien keksintöjen patentoitavuuden edellytykset olisi yhdenmukaistettava ja tehtävä avoimemmiksi. Ohjelmistopatentit voivat olla elintärkeitä riskipääomaa hakeville pk-yrityksille. [77] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle - Innovaatioiden edistäminen patenttien avulla - Yhteisön patenttia ja Euroopan patenttijärjestelmää koskevan vihreän kirjan perusteella toteutettavat toimet, KOM(1999) 42 lopullinen, 5.2.1999. [78] KOM(1997) 314 lopullinen, 24.6.1997. Yhteisöpatentti Komissio esitti 1. elokuuta 2000 ehdotuksen asetukseksi yhteisöpatentista [79], joka on ensisijaisessa asemassa teollis- ja tekijänoikeuksien alalla. Koko yhteisön alueen kattava yhtenäinen patenttijärjestelmä on välttämätön tekijä niiden kilpailunvääristymien poistamisessa, joita voi syntyä kansallisten patenttisuojien alueellisuudesta. Yhteisöpatentti tarjoaa yrityksille, pk-yritykset mukaan luettuina, mahdollisuuden mukauttaa tuotteidensa tuotanto ja jakelu Euroopan mittakaavaan ja vastata Yhdysvaltain ja Japanin esittämiin innovaatiotoimintaa ja kilpailukykyä koskeviin haasteisiin. Yhteisöpatentin olisi oltava kohtuuhintainen ja sillä olisi taattava erityisesti pk-yritysten tarpeisiin mukautettu oikeusvarmuus. [79] KOM(2000) 412, 5.7.2000. Kansalliset patenttivirastot innovaatiotoiminnan edistäjinä Vihreää kirjaa koskeva kuulemismenettely osoitti, että kansallisilla patenttivirastoilla tulisi olla aktiivinen tehtävä teollis- ja tekijänoikeuksia koskevan järjestelmän sekä taitotiedon levittäjänä ja edistäjänä, erityisesti pk-yrityksiä edustavien tahojen, käsiteollisuusyritysten, toimialajärjestöjen ja yksittäisten keksijöiden sekä korkeakoulujen välillä toteutetun laajemman yhteistyön turvin. Komissio on järjestänyt kolme pyöreän pöydän tapaamista kansallisten patenttivirastojen kanssa helpottaakseen innovaatiotoiminnan edistämistä koskevien parhaiden käytäntöjen vaihtamista maiden välillä. Alalla suunnitellaan muita aloitteita, joihin kansalliset patenttivirastot osallistuvat, kuten viidennen TTK-puiteohjelman kokeiluhanke. Kokeiluhankkeen tarkoituksena on vahvistaa patenttitiedotuksen nykyistä asemaa, tarjota suojattavan keksinnön alustavaa arviointia ja määrittää suojausstrategia, tarjota tietoa menettelyistä ja määräajoista, joita on noudatettava, jotta suojelustrategia onnistuu, ja tarjota taloudellista perustietoa teollis- ja tekijänoikeuksista. Kokeilutoimi kattaa myös tuen yrityksille koko teollis- ja tekijänoikeuksien alalla (patentit, tavaramerkit, mallit ja hyödyllisyysmallit) ja tarjoaa näin todellista "innovaatiosuojausta". Aloitteeseen osallistuvien patenttivirastojen uusi tehtävä voi sisältää myös pienten erityisryhmien perustamisen kansallisella monialaisella tasolla. Ryhmät ottaisivat huomioon yritysten tarpeet innovaatioiden suojauksen osalta ja tarjoaisivat asianmukaista ratkaisua näihin tarpeisiin. Ryhmien mahdollisia aloitteita olisivat esitteiden julkaiseminen koko innovaatioiden suojan alalta, Internet-sivustojen valmistelu samasta aiheesta, innovaatioita koskevien tapaamisten sekä kauppakamareiden ja teollisuuden osapuolten välisten konferenssien järjestäminen alueellisissa organisaatioissa, yliopistoissa ja teknisissä korkeakouluissa jne. Patenttijärjestelmän tekeminen houkuttelevammaksi pk-yritysten kannalta Komissio on määritellyt patenttien kustannukset merkittävimmäksi esteeksi järjestelmän optimaaliselle hyödyntämiselle Euroopassa, erityisesti pk-yrityksissä. Tämän vuoksi komissio suhtautuikin myönteisesti Euroopan patenttiviraston päätökseen pienentää maksujaan. Päätös ei kuitenkaan poista tarvetta tehdä erityisiä järjestelyjä pk-yrityksiä ja korkeakouluja varten. Pk-yritysten innovaatiokykyä voidaan tukea ja lujittaa myös perustamalla erityisesti tätä varten koulutettujen neuvojien virkoja edustusorganisaatioissa (kauppakamareissa, toimialajärjestöissä). Tehtäviin kuuluu suoran tiedon antaminen yrityksille ja niiden tukeminen innovaation syntymisestä patentin myöntämiseen ja kaupalliseen hyödyntämiseen. Komissio on myös hyväksynyt muutetun ehdotuksen direktiiviksi hyödyllisyysmalleista [80], joka soveltuu varsinkin sellaisten teknisten keksintöjen suojaukseen, joita tehdään pk-yrityksissä. [80] Muutettu ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi keksintöjen hyödyllisyysmallisuojaa koskevan lainsäädännön lähentämisestä, KOM(1999) 309 lopullinen, 25.6.1999. 3.10. Kilpailukyvyn parantaminen: kauppa, osuus- ja yhteisötalous sekä matkailu Kaupan ja jakelun yritykset Viimeisimmät Eurostatin tilastot osoittavat, että kaupan ja jakelun alan osuus yritysten määrästä on 30 prosenttia, työllisyydestä 16 prosenttia ja Euroopan unionin BKT:sta yli 13 prosenttia. Toisin sanoen noin 5 miljoonaa yritystä tuottaa 640 miljardia euroa ja tarjoaa 21,5 miljoonaa työpaikkaa jälleenmyynnissä, tukkumyynnissä ja välityksessä. Suurin osa alan yrityksistä on pk-yrityksiä, mutta merkittävä osa myynnin määristä toteutuu suuryrityksissä. Naisten osuus työvoimasta on keskimäärin yli 50 prosenttia (54,8 prosenttia). Korkeimmillaan luku on maissa, joissa työntekijää kohti laskettu liikevaihto on suurin. Kuten palvelualalla yleensä, naisia on työvoimasta eniten vähittäiskaupan alalla, ja heidän osuutensa on alan koko työvoimasta 57,6 prosenttia. Valkoinen kirja kaupasta [81] julkaistiin tammikuussa 1999 jatkoksi komission vihreälle kirjalle kaupasta [82], joka hyväksyttiin marraskuussa 1996. Vihreä kirja käynnisti alaa koskevan kuulemismenettelyn, jossa käsiteltiin alan haasteita ja mahdollisuuksia säilyttää kilpailukyky ja näin merkitys työllisyyden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta. [81] KOM(1999) 6 lopullinen, 27.1.1999. [82] KOM(1996) 530 lopullinen, 20.11.1996. Alan tarpeiden sisällyttämiseen yhteisön politiikkaan ja ohjelmiin tullaan kiinnittämään enemmän huomiota. Tämä edellyttää alan kehityksen seuraamista tiiviisti, varsinkin sähköisen kaupankäynnin ja keskittymisten seuraamista, tilastojen laatimista yhteistyössä Eurostatin kanssa sekä suhteiden vahvistamista kaikkien alan toimijoiden, jäsenvaltioiden, viranomaisten sekä toimialajärjestöjen välillä yhteisössä. Vuonna 1999 päätettiin kampanjasta nimeltä "European Days of Commerce", joka käynnistetään tarkoituksena lisätä tietoisuutta niistä haasteista, joita sähköinen kaupankäynti ja euro alalla synnyttävät. Komissio julkaisi Europa-sivustolla asiakirjan, jossa se määrittelee maaseudun pieniä kauppoja koskevia parhaita käytäntöjä. [83] [83] http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/commerce/index.htm. Malagassa järjestettiin toukokuussa 1999 konferenssi, jossa käsiteltiin kaupunkialueiden lähikauppojen ongelmia. Jäsenvaltioissa toteutetaan parhaillaan tutkimusta, jossa pyritään määrittämään ongelmat ja löytämään käytännön ratkaisuja. Osuus- ja yhteisötalous: osuuskunnat, keskinäiset yhtiöt, säätiöt ja yhdistykset Komissio hyväksyi kesäkuussa 1997 tiedonannon "yhdistysten ja säätiöiden tukemisesta Euroopassa" [84]. Sen tarkoituksena oli kiinnittää päättäjien huomio yhdistysten ja säätiöiden kasvavaan merkitykseen Euroopassa sekä niiden kohtaamiin ongelmiin ja haasteisiin. Tiedonannossa esiteltiin erityisiä toimenpiteitä, joita toteutetaan yhteisössä, kansallisesti sekä alakohtaisesti alan kehittämiseksi. [84] KOM(1997) 241 lopullinen, 6.6.1997. Tiedonannon julkaisemisesta lähtien on sen käsittelemästä aiheesta järjestetty sisäisiä neuvotteluja, seitsemän kansallista konferenssia ja yhdeksän asiantuntijatapaamista. Seurantakertomuksessa esitetään tulokset, jotka koskevat erityisesti ammattitaitoa ja koulutusta koskevia tarpeita. Ajanjaksolla on järjestetty kaksi merkittävää eurooppalaista konferenssia. Ensinnäkin kuudes osuus- ja yhteisötalouden eurooppalainen konferenssi pidettiin Birminghamissa kesäkuussa 1998. Työpaikkojen luomisen lisäksi siellä korostettiin osuus- ja yhteisötalouden kykyä uudistaa hyvinvointiyhteiskuntaa, sen tehtävää Euroopan kansalaisuuden kehittämisessä sekä sen vaikutusta yrittäjähenkeen ja elinikäiseen oppimiseen. Bolognassa järjestettiin joulukuussa 1998 konferenssi aiheesta "yrittäjyys ja osuuskunnat Euroopassa vuonna 2000". Konferenssiin osallistui yli 500 osanottajaa. Matkailu Matkailu on nopeasti kasvava teollisuudenala. Vaikka neuvosto ei päässyt yksimielisyyteen komission ehdottamasta Philoxenia-ohjelmasta, toteutetaan muun muassa alalla työpaikkojen luomiseen ja uuteen tekniikkaan liittyviä toimia. Matkailualaa koskevien tilastotietojen keräämisestä annetun neuvoston direktiivin 95/57/EY [85] nojalla kerättyjä tietoja on levitetty säännöllisesti vuodesta 1997. Vuosittain touko-kesäkuussa on julkaistu "Tourism in Europe - Key figures" -julkaisu, johon on koottu tietoja edeltäviltä kolmelta vuodelta matkailualan majoitusliikkeiden kapasiteetista, sänkypaikkojen käytöstä, majoitusliikkeisiin saapuvista ja yöpyvistä matkailijoista, jotka asuvat pysyvästi maassa, ja muista matkailijoista sekä matkailusta saaduista tuloista ja aiheutuvista kustannuksista. [86] Matkailualan pk-yritysten kohtaamia erityisiä haasteita käsiteltiin konferenssissa, jonka komissio järjesti toukokuussa 1998 yhdessä puheenjohtajavaltio Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa. Konferenssissa annettiin suosituksia. [87] Komissio järjesti lokakuussa 1998 toisen konferenssin, jossa tarkasteltiin euron käyttöönoton käytännön vaikutuksia matkailualan pk-yrityksiin. [88] Konferenssin valmistelusta vastasi euroa ja matkailua käsittelevä työryhmä, jonka tehtävänä oli auttaa matkailualaa siirtymään onnistuneesti euron käyttöön. Työllisyyttä ja matkailua käsittelevä korkean tason ryhmä esitti 22. lokakuuta 1998 komissiolle kertomuksensa [89], jossa se korosti matkailualan pk-yritysten toiminnan merkitystä yhteisössä, kansallisesti ja alueellisesti. [85] EYVL L 291, 6.12.1995, s. 32. [86] "Tourism in Europe - Key figures 1997-1998", (1999), Eurostat, "Tourism in Europe - Key figures 1996-1997", (1998), Eurostat, "Tourism in Europe - Key figures 1995-1996", (1997), Eurostat. [87] "Agenda 2010 for Small Businesses in the World's Largest Industry", Llandudno/Wales, 20.-22.5.1998, lopullinen tiedonanto, 30.6.1998. [88] "Conference on the euro and tourism: opportunities and strategies for businesses", Brussels, 16.10.1998, lopullinen kertomus. [89] "European Tourism - New Partnership for Jobs", lokakuu 1998. Komission tiedonannon Matkailuun liittyvän työllistämispotentiaalin tehostaminen [90] sekä sisämarkkinoita käsittelevän neuvoston 21. kesäkuuta 1999 antamien päätelmien lisäksi on saatavilla matkailualan Internet-kartta [91]. Kaikki nämä tarjoavat tietoa matkailualan pk-yrityksille suunnatuista yhteisöohjelmista. [90] KOM(1999) 205 lopullinen, 28.4.1999. [91] http://europa.eu.int/comm/enterprise/services/tourism/index_en.htm. Neuvoston päätelmissä kehotettiin komissiota ja jäsenvaltioita tiiviiseen yhteistyöhön muissa matkailualan pk-yritysten kannalta tärkeissä asioissa, kuten tiedon levittämisessä, koulutuksessa, laadunvarmistuksessa sekä ympäristönsuojelussa ja kestävässä kehityksessä. Tämän vuoksi komissio onkin perustanut neljä työryhmää käsittelemään aiheita. Työryhmien jäsenet ovat jäsenvaltioiden nimittämiä asiantuntijoita. Komissio esittelee neuvostolle raportin asian edistymises