1.

päättää asettaa terrorismia käsittelevän erityisvaliokunnan, joka tarkoin määritellyn toimivaltansa mukaisesti: a) tarkastelee, analysoi ja arvioi puolueettomasti jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisten, asiasta vastaavien unionin virastojen ja tunnustettujen asiantuntijoiden toimittamia tietoja Euroopassa vallitsevan terroriuhan laajuudesta ja esittää aiheellisia toimenpiteitä, joiden avulla unionia ja jäsenvaltioita autetaan torjumaan ja tutkimaan terrorismiin liittyviä rikoksia ja nostamaan niistä syytteitä; b) havaitsee ja analysoi puolueettomasti ja näyttöön perustuvan lähestymistavan pohjalta mahdollisia puutteita ja virheitä, jotka ovat mahdollistaneet eri jäsenvaltioissa viime aikoina tapahtuneet terroriteot, erityisesti keräämällä, kokoamalla ja analysoimalla kaikki jäsenvaltioiden tiedustelupalveluilla tai lainvalvonta- ja oikeusviranomaisilla tekijöistä ennen terrori-iskua olleet tiedot; c) tarkastelee ja arvioi ulkorajojen valvonnan eri aloilla käytössä olevien toimenpiteiden ja välineiden täytäntöönpanoa, mukaan luettuna ulkorajojen tarkastusten toimintapuutteet, jotka ovat mahdollistaneet henkilöiden pääsyn Eurooppaan väärien asiakirjojen avulla, sekä arvioi, miksi jotkut jäsenvaltiot eivät ole onnistuneet panemaan täytäntöön velvoitteita, jotka on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1987/2006 (SIS II) (1); kokoaa ja analysoi tietoja siitä, mitä mahdollisia puutteita jäsenvaltioiden ja komission toiminnassa on ollut niiden pyrkiessä varmistamaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/399 (2) (Schengenin rajasäännöstö) tähän liittyvien säännösten täyden täytäntöönpanon, sekä ehdottaa aiheellisia toimenpiteitä havaittujen puutteiden korjaamiseksi; d) havaitsee puutteita, joita esiintyy oikeudellisten, lakien täytäntöönpanon ja tiedustelusta saatavien tietojen jakamisessa jäsenvaltioiden kesken; tutkii erityisesti väitettyjä laajamittaisia puutteita, joita ilmenee kerättäessä, analysoitaessa ja välitettäessä tietoja, jotka voisivat auttaa estämään iskuja, ja tässä yhteydessä erityisesti: — analysoi ja arvioi unionin tietokantojen, kuten Schengenin tietojärjestelmän (SIS), viisumitietojärjestelmän (VIS) ja yhteisen eurooppalaisen tietojenvaihtomallin (EIXM), toimintaa, ja sitä, miten jäsenvaltiot ovat mahdollisesti epäonnistuneet pannessaan täytäntöön nykyisiä säädöksiä, kuten neuvoston päätöstä 2008/615/YOS (3) tai neuvoston puitepäätöstä 2006/960/YOS (4); analysoi erityisesti mahdollisia syitä, joiden vuoksi jotkut jäsenvaltiot eivät ole pystyneet osaltaan syöttämään tietoja näihin tietokantoihin, erityisesti kun otetaan huomioon velvoitteet, jotka niille on vahvistettu Schengenin tietojärjestelmää koskevassa asetuksessa ja neuvoston päätöksessä 2007/533/YOS (5); — analysoi, ovatko jäsenvaltiot jättäneet täyttämättä niille neuvoston asetuksen 2005/671/YOS (6) 2 artiklan 3 kohdassa vahvistetun velvollisuuden varmistaa, että kyseisen viranomaisen kokoamat tuon artiklan 4 ja 5 kohdassa tarkoitetut tiedot toimitetaan Europolille ja Eurojustille; — kokoaa tietoja ja analysoi, miten jäsenvaltioiden viranomaiset ovat noudattaneet puitepäätöksen 2006/960/YOS 3 ja 7 artiklassa vahvistettua velvollisuutta erityisesti varmistaa, että kyseiset lainvalvontaviranomaiset toimittavat muiden asianomaisten jäsenvaltioiden lainvalvontaviranomaisille tietoa ja tiedustelutietoja tapauksissa, joissa on todellista syytä uskoa, että tiedot ja tiedustelutieto saattaisivat auttaa neuvoston puitepäätöksen 2002/584/YOS (7) 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen rikosten paljastamisessa, ehkäisemisessä tai tutkimisessa; — tarkastelee, onko Europol täysin noudattanut sille neuvoston päätöksen 2009/371/YOS (8) (kumottu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) 2016/794 (9)) 17 artiklassa vahvistettua tiedonantovelvollisuutta; — tarkastelee, ovatko jäsenvaltioiden kansalliset yksiköt täysin noudattaneet päätöksen 2009/371/YOS (kumottu asetuksella (EU) 2016/794) 8 artiklan 4 kohdan a alakohdassa vahvistettua velvollisuutta toimittaa Europolille oma-aloitteisesti tiedustelutietoja ja muita tietoja, joita se tarvitsee tehtäviensä suorittamisessa; — tutkii unionin virastojen välisen tiedonvaihdon mahdollisia puutteita sekä näiden virastojen oikeudellisia keinoja ja tarpeita käyttää Schengenin tietojärjestelmää ja muita asiaankuuluvia unionin tietojärjestelmiä; — arvioi jäsenvaltioiden tiedusteluyksiköiden nykyistä epävirallista yhteistyötä ja arvioi tehokkuutta tietojen vaihdon ja käytännön yhteistyön kannalta; — arvioi Euroopan unionin ja kolmansien maiden sekä kansainvälisten virastojen suhdetta terrorismin torjunnassa, mukaan luettuna terrorismin torjunnassa tehtävä nykyinen kansainvälinen yhteistyö ja siinä käytetyt välineet, kuten parhaiden käytäntöjen vaihto, sekä nykyisen tietojen vaihdon tason tehokkuutta; e) arvioi EU:n terrorismin vastaisen lainsäädännön ja sen täytäntöönpanon vaikutusta perusoikeuksiin; f) arvioi kaikkien niiden resurssien käytettävyyttä ja tehokkuutta, jotka on kohdennettu terrorismin torjuntaan osallistuville jäsenvaltioiden ja EU:n toimivaltaisille viranomaisille (poliisi-, sotilas-, talousarvio-, tiedustelu-, valvonta-, tieto- ja tietotekniikkaviranomaiset jne.); analysoi poliisiyhteistyön mahdollisia puutteita ja rajatylittävän käytännön lainvalvontayhteistyön esteitä tutkinnoissa, jotka liittyvät terrorismin torjuntaan, sekä tunnistaa tutkintavalmiuksien teknisiä, rakenteellisia ja oikeudellisia heikkouksia; g) tarkastelee oikeuslaitoksen ja oikeudellisen yhteistyön puutteita EU:n tasolla sekä erityisesti sellaisissa rajatylittävissä tutkinnoissa tehtävän yhteistyön puutteita, jotka tapahtuvat Eurojustin, Euroopan oikeudellisen verkoston, yhteisten tutkintaryhmien, eurooppalaisen pidätysmääräyksen ja eurooppalaisen tutkintamääräyksen avulla; tunnistaa tutkinta- ja syytetoimivalmiuksien teknisiä, rakenteellisia ja oikeudellisia heikkouksia; h) tarkastelee nykyistä parhaiden käytäntöjen vaihtoa ja yhteistyötä kansallisten viranomaisten ja asianmukaisten EU:n elinten välillä pehmeiden kohteiden suojaamisessa, mukaan lukien kauttakulkualueet, kuten lento- ja rautatieasemat, sekä elintärkeän infrastruktuurin suojaamisessa neuvoston direktiivin 2008/114/EY (10) mukaisesti; i) tarkastelee terrorismin uhrien käytettävissä tällä hetkellä olevia mekanismeja, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2012/29/EU (11), ja tunnistaa olemassa olevia vaihdettavaksi soveltuvia hyviä käytäntöjä; j) kerää tietoja radikalisoitumisesta ja analysoi sitä sekä joissakin jäsenvaltioissa käyttöön otettujen radikalismista luopumista edistävien ohjelmien tehokkuutta; tunnistaa sellaisia nykyisiä hyviä käytäntöjä, jotka soveltuvat vaihdettaviksi, ja selvittää, ovatko jäsenvaltiot toteuttaneet aiheelliset toimenpiteet tässä suhteessa; k) arvioi jäsenvaltioiden välisen yhteistyön ja myös toimivaltaisten viranomaisten, ilmoitusvelvollisten laitosten ja henkilöiden sekä lainvalvontaviranomaisten välisen yhteistyön tehokkuutta rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjunnassa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2005/60/EY (12) mukaisesti sekä vaihtaa pankkisektorin asianmukaisten toimijoiden sekä petostutkinta- ja lainvalvontaviranomaisten kanssa tietoja, jotta tunnistetaan terrorismin rahoituksen uudet muodot sekä terrorismin yhteydet järjestäytyneeseen rikollisuuteen; l) antaa tarpeellisiksi katsomiaan suosituksia kaikissa edellä mainituissa asioissa ja luo tässä tarkoituksessa tarvittavat yhteydet, tekee vierailuja ja järjestää kuulemistilaisuuksia yhdessä EU:n toimielinten ja asiaankuuluvien virastojen kanssa sekä kansainvälisten ja kansallisten laitosten, jäsenvaltioiden sekä kolmansien maiden parlamenttien ja hallitusten, päivittäiseen terrorismin torjuntaan osallistuvien virkamiesten, kuten lainvalvontayksiköiden, poliisiviranomaisten, tiedustelupalveluiden ja tuomareiden, sekä tiedeyhteisön, liike-elämän ja kansalaisyhteiskunnan edustajien, uhrien järjestöt mukaan lukien, kanssa;