Alueiden komitean lausunto aiheesta Komission tiedonanto Euroopan laajuista lentoasemaverkkoa koskevista suuntaviivoista (96/C 100/04)

Alueiden komitean työvaliokunta päätti kokouksessaan 1. helmikuuta 1995 antaa valiokunta 3:lle tehtäväksi oma-aloitteisen lausuntoehdotuksen valmistelemisen edella mainitusta tiedonannosta.

Valiokunta 3 "Liikenne- ja tietoliikenneverkot" antoi lausuntonsa 22. maaliskuuta 1995. Esittelijänä oli Johan Sauwens.

Alueiden komitea hyväksyi 20. ja 21. huhtikuuta 1995 pitämässään 7. täysistunnossa (huhtikuun 21. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

ASIAYHTEYS JA OIKEUSPERUSTA

Marraskuun 1. päivänä 1993 voimaan tulleessa perustamissopimuksen XII osaston 129 b d artiklassa korostetaan Euroopan laajuisten liikenneinfrastruktuuriverkostojen luomisen ja kehittämisen välttämättömyyttä sisämarkkinoiden sekä unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kannalta.

Euroopan komissio on tässä yhteydessä määritellyt jäsenvaltioiden kanssa kiinteässä yhteistyössä Euroopan laajuisen lentoasemaverkon. Ottaen lähtökohdaksi sen, että lentoliikenteen kasvavan kysynnän asettamiin vaatimuksiin on vastattava, ja ottaen huomioon ympäristönäkökohdat tämä määritelmä tähtää Euroopan unionin taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden parantamiseen.

Koska 129 d artiklassa nimenomaan määrätään alueiden komitean kuulemisesta Euroopan laajuisiin verkostoihin liittyvissä kysymyksissä, komitea päätti antaa komission raportista lausunnon.

JOHDANTO

Seuraavan 15 vuoden aikana lentoliikenteen kasvun on ennustettu ylittävän kaikkien muiden liikennemuotojen kasvun; matkustajamäärät todennäköisesti kaksinkertaistuvat ja lentorahdin määrä kasvaa sitäkin enemmän huolimatta suurnopeusjunien verkoston kehittymisestä.

Nämä kaksi keskipitkän ja pitkän matkan nopean liikenteen verkostoa ovat välttämättömiä Euroopan yhdentymisprosessin edistämiselle. Lentoasemaverkosto pystyy kuitenkin tarjoamaan laajemmat ja monipuolisemmat yhteydet.

Useimpien lentoyhtiöiden viime vuosien heikko taloudellinen tilanne ja yleinen talouslama ovat estäneet Euroopassa vuodesta 1987 lähtien toteutetun lentoliikenteen asteittaisen vapauttamisen tuomien etujen täysimittaisen hyödyntämisen. Tulevaisuus näyttää lupaavalta, kun otetaan huomioon Euroopan unionin laajentuminen tulevaisuudessa. Tämä merkitsee sitä, että unionin taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus riippuu tulevaisuudessa yhä enemmän lentoliikenteen suomista mahdollisuuksista unionin sisäisten sekä unionin ja muun maailman välisten yhteyksien kehittämiseen liittyvistä mahdollisuuksista.

Lentoliikenne on myös mahdollinen sosiaalisen edistymisen ja taloudellisen kasvun väline. Lentoasemat ovat kasvukeskuksia, joiden voimakas taloudellinen ja alueellinen vaikutus ulottuu niiden ympäristöön ja joilla on merkittäviä kansainvälisiä yhteyksiä. Niillä on suuri strateginen merkitys paikalliselle taloudelle. Lentoaseman läheisyys on tärkeä huomioon otettava tekijä teollisuusinvestoinneista päätettäessä. Taloudellisesti lentoasemia voidaan pitää liike-elämälle alueellisina logistisina tukikeskuksina.

Liikenteen solmukohtina ja paikallisen liike-elämän keskuksina toimivat lentoasemat tarjoavat paikalliselle liike-elämälle maailmanlaajuisia liikesuhteita. Logistisina keskuksina lentoasemat ovat osa kansainvälistä tuotanto-, liikenne- ja kauppaverkostoa.

Alueet, joilla sijaitsee suuri kansainvälinen lentoasema, haluavat osallistua lentoasemien nykyiseen toimintaan ja tulevan toiminnan suunnitteluun, koska ne ottavat huomioon vastuunsa lentoasemien ympäristön asutusta kohtaan.

Valiokunta 3 viittaa tässä yhteydessä johtopäätöksiin, jotka tehtiin Gatwickissa, West Sussexissa (Yhdistyneessä kuningaskunnassa) 3. ja 4. marraskuuta 1994 pidetyssä kyseisten alueiden ensimmäisessä konferenssissa.

Tämän lisäksi useimmat alueet pyrkivät alueellisia lentoasemia kehittämällä hyötymään dynamiikasta, jonka lentoliikenteen lisääntyminen ja lentoasemien suorasti ja epäsuorasti synnyttämät työpaikat luovat. Lentoasemien kehittäminen on taloudellisesti erittäin kallista nimenomaan siksi, että lentoturvallisuutta ja matkustajaturvallisuutta, rakennusten turvallisuutta ja ympäristön suojelua ja erityisesti lentoliikenteen aiheuttaman melun torjuntaa koskevia määräyksiä on noudatettava. Maanpinnalla sijaitsevan infrastruktuuriin ja siihen liittyvien ympäristöhaittojen torjuntaan joudutaan myös tekemään yhä suurempia taloudellisia investointeja.

Euroopan komissio on määritellyt Euroopan laajuisen lentoasemaverkoston ottaen huomioon välttämättömyyden taata, että

yhteisön lentoasemien kapasiteetti vastaa nykyisiä ja tulevia vaatimuksia ottaen huomioon erityisesti neuvoston kesäkuussa 1992 hyväksymän siviili-ilmailua koskevan kolmannen toimenpidekokonaisuuden odotetut vaikutukset;

kapasiteettia ei kasvateta ilman välttämättömiä toimenpiteitä, joilla taataan ympäristön nykyistä parempi huomioon ottaminen, erityisesti ympäröivän alueen asukkaille aiheutuvat haitat sekä lentoasemalle pääsy maa- ja rautateitse sekä tämän liikenteen kasvu;

lentoasemien kehitys edistää yhteisön taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta erityisesti luomalla yhteyksiä syrjäisten seutujen ja yhteisön ydinalueen välillä.

Suuntaviivojen yleisenä päämääränä on olemassaolevan verkoston ja yksittäisten lentoasemien entistä parempi hyödyntäminen sekä tarpeen mukaan kasvavan kysynnän vaatiman uuden kapasiteetin kehittäminen. Erityishuomiota kiinnitetään sellaisiin toimenpiteisiin, joiden avulla suurten lentoasemien painetta pienennetään ja lentoliikenteen maantieteellistä levinneisyyttä parannetaan nykyisen ja tulevan kysynnän mukaan.

SISÄLTÖ

1. Alueiden komitea kannattaa komission aloitetta Euroopan laajuisen lentoasemaverkoston luomista osaksi Euroopan laajuista liikenneverkkoa ja erityisesti tiedonantoa "Euroopan laajuisen lentoasemaverkoston suuntaviivoista" (komission yksiköiden laatima työasiakirja SEC(94) 1863). Tässä raportissa esitetään pääpiirteittäin Euroopan laajuinen lentoasemaverkosto, jolla on aivan omat piirteensä ja logiikkansa muihin liikennemuotoihin verrattuna.

Tämä verkosto määritellään lentoasemien nykyisen käytön perusteella, kun taas muut liikennemuodot luokitellaan infrastruktuurin ja fyysisten ominaisuuksiensa perusteella riippumatta niiden todellisesta käytöstä.

Komitean mielestä lentoliikenteestä vastaavien hallintoviranomaisten on pystyttävä periaatteessa vastaamaan siitä, että kaikki lentoasemat tyydyttävät kysynnän tarpeet. Kysynnän tyydyttämisessä on kuitenkin otettava huomioon seuraavat seikat: ympäristöpoliittisista syistä lyhyet ja keskipitkän matkan lentokuljetukset tulisi korvata mahdollisuuksien mukaan rautatiekuljetuksilla; ja tämän vuoksi Euroopan nykyisiä rautateitä olisi laajamittaisesti uudistettava ja uusia rakennettava sekä luotava houkuttelevia rautatieyhteyksiä. Lyhyillä ja keskipitkillä matkoilla maantie- ja rautatieliikenne on edullisempaa ei vain ympäristön näkökulmasta, vaan myös siksi, että se edistää alueellista kehitystä. Edellä mainittua liikennemuodon muutosta ei kuitenkaan pidä toteuttaa valtion tai alueellisen julkisen vallan toimenpiteillä, vaan muutos on toteutettava kehittämällä rautatieliikenteen tarjontaa.

2. Raportissa otetaan huomioon lentoasemien käyttöön liittyvät moninaiset ongelmat, joiden pohjalta on määritelty seuraavat suuntaviivat Euroopan laajuisen lentoasemaverkoston luomiseksi:

nykykapasiteetin optimoiminen;

uuden kapasiteetin kehittäminen;

ympäristötekijöiden parempi huomioonottaminen;

lentoasemille vievän liikenteen parantaminen ja kehittäminen.

AK hyväksyy Euroopan unionin toiminnan suuntautumisen näille neljälle osa-alueelle. Komitea muistuttaa kuitenkin antamastaan lausunnosta "Euroopan kattavan liikenneverkoston kehittämisen suuntaviivoista" (176/94). Komitea korostaa jälleen, että Euroopan kattavan lentoasemaverkoston suuntaviivat eivät aiheuta jäsenvaltioille oikeudellisia velvoitteita eivätkä loukkaa millään tavoin jäsenvaltioiden ja niiden alueviranomaisten itsemääräämisoikeutta aluesuunnitteluun liittyvissä asioissa.

Edellä mainituissa neljässä suuntaviivassa on tarkasti otettava huomioon uusien lentokoneiden tuotannon kehitys.

Komitea korostaa sitä, että olemassaolevan kapasiteetin optimointi on asetettava uuden kapasiteetin rakentamisen edelle. Näin ollen lentoliikenteen hallinnon (ATM-verkon) parantaminen on erityisen tärkeää.

3. Komitea toteaa, että kansainvälinen ilmailuliikenne on tällä hetkellä keskittynyt EU:n sisällä 40 keskeiselle lentokentälle, joiden kautta kulkee 75 prosenttia matkustajaliikenteestä.

Odotettava kasvu lisää näiden lentoasemien kapasiteettiongelmia sekä maassa että ilmassa ja jotkut näistä ongelmista ovat ylitsepääsemättömiä.

Tämän vuoksi komitea katsoo, että alueellisilla ja yhdysliikennettä palvelevilla lentoasemilla on oltava nykyistä tärkeämpi asema Euroopan laajuisessa lentoasemaverkostossa.

Näin ollen komission asiakirjan liitteessä 2 mainittua toimenpidettä nro 6 tulee soveltaa kaikkiin kolmeen lentoasematyyppiin ja toimenpidettä nro 8 myös alueellisiin lentoasemiin; näin menetellään, koska ympäristövaikutusten huomioon ottamiseen ja lentoasemien nykyistä parempien rautatieyhteyksien kehittämiseen liittyvä tarve ei koske vain yhteisön alueen keskeisimpiä lentoasemia.

Useilla keskeisillä lentoasemilla on varakapasiteettia, toimivat maantieyhteydet, ja ne pystyvät ottamaan ympäristönsuojelun huomioon. Kuitenkin lentoasemille olisi suunniteltava rautatieyhteyksiä, ellei niitä ole, ja jos sellaisia on, niitä olisi parannettava. Alueellisia ja yhdysliikennettä palvelevia lentoasemia kehittämällä voidaan vähentää keskeisten lentoasemien sisäisen kapasiteetin ja niiden ympäristön kapasiteetin kasvattamiseen tähtääviä kalliita investointeja. Näin myös lentokuljetusten suorat ja epäsuorat taloudelliset edut jakaantuvat laajemmalle alueelle.

Tällainen kehitys edellyttää lentoyhtiöiden aloitteellisuutta ja sitä, että niitä rohkaistaan käyttämään alueellisia ja yhdysliikennettä palvelevia lentoasemia nykyistä tehokkaammin näiden erityisetujen perusteella.

4. Alueellisten ja yhdysliikennettä palvelevien lentoasemien on oltava osa verkkoa.

5. Komitea on todennut, että lentoyhtiöt ovat tähän asti määränneet harjoitetusta lentoasemapolitiikasta. Näin tapahtui varsinkin ennen vuotta 1987, jolloin ilmailuliikenteen vapauttamista vasta valmisteltiin. Vuonna 1992 toteutunut vapauttaminen ja sen vaikutukset ilmailuliikenteeseen takaavat kuitenkin sen, että lentoasemilla on taloudellisina ja liiketaloudellisena itsenäisinä kokonaisuuksina suurempi valta ilmailuliikennettä koskevaan politiikkaan. Myös niiden lentoasemien, jotka eivät ole yhteisössä keskeisiä ("mainport"), on vaikutettava politiikkaan järjestelmällisesti.

6. AK katsoo, että Euroopan laajuisen lentoasemaverkoston tulevaa kehittämistä koskevassa keskustelussa on lentoyhtiöiden lisäksi kuultava myös lentomatkustajia ja rahtitilan vuokraajia jotka käyttävät näitä palveluja. Erityisesti on selvitettävä missä määrin se, että lentoyhtiöt ja matkanjärjestäjät mielellään suosivat suuria lentoasemia, vastaa käyttäjien toiveita lyhyistä matkoista lentoasemalle ja lentoasemalta sekä nopeasta ja helposta lähtö- ja tuloselvityksestä.

7. Komitea korostaa lentokuljetuksen ja maantie- ja rautatieliikenneverkkojen välisten yhteyksien kasvavaa merkitystä; maantie- ja rautatieverkkojen käyttö riippuu lentokuljetusten vaatimuksista, mutta se ei kuulu lentokenttien hallinnon alaisuuteen.

Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että lentoasemien yhdistäminen julkiseen liikenneverkkoon on ensiarvoisen tärkeää. Tässä ollaan huomattavasti maantieyhteyksistä jäljessä.

Koska lentoasemat ovat myös osa yhtenäistä liikennejärjestelmää, ne olisi sisällytettävä yhdistelmäliikenteen toimintasuunnitelmaan. Näissä suunnitelmissa tulisi korostaa mahdollisuuksia tavaran yhdistettyyn (lento-juna) kuljetukseen.

8. Komitean mielestä kaupallisia kuljetuksia hoitavien lentoasemien kuljetustuloksiin perustuvan puolueettoman luokituksen tulisi pohjautua vain matkustaja-, rahti- ja liikevaihtolaskelmiin.

Olisi tarkistettava, missä määrin tällainen yhdenmukaistettu laskentamenetelmä on jo saatavilla ja käytössä.

Lentoasemille yhdentyminen Euroopan kattavaan verkostoon on liiketaloudellisesti merkittävää. Tämän luokituksen tullessa tunnetummaksi kyseisten lentoasemien kokoa ja tehtävää on helpompi arvioida.

Komitea vaatii, että liikennemäärää ilmaisevat luvut ja niiden luokitukset saatetaan vuosittain ajan tasalle.

Komission ilmoituksen mukaisesti verkoston laajenemista Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1995 liittyneiden uusien jäsenvaltioiden lentoasemien mukaantulon myötä on pidettävä tilaisuutena tämän asiakirjan liitteinä olevien karttojen ajantasaistamiseksi nykyisten lentoasemia koskevien tietojen perusteella ja jäsenvaltioiden suostumuksella.

Bryssel, 21. huhtikuuta 1995.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Jacques BLANC