Erityiskertomus nro 8/2012 ”Tuen kohdentaminen maatilojen nykyaikaistamiseen”





SANASTO CMEF : Yhteinen seuranta- ja arviointikehys. Göteborgin strategia : Vuonna 2001 käynnistetty Göteborgin strategia on Euroopan unionin ensimmäinen kestävän kehityksen strategia. Lissabonin strategia : Vuonna 2000 käynnistetty Euroopan unionin kasvua ja työllisyyttä koskeva strategia, jonka tarkoituksena on lisätä kasvua sekä luoda uusia ja parempia työpaikkoja investoimalla osaamiseen, talouden viherryttämiseen ja innovaatioon. M121 : Toimenpide 121 – Maatilojen nykyaikaistaminen. Maaseudun kehittämisohjelma : Jäsenvaltion valmistelema ja komission hyväksymä ohjelma-asiakirja Euroopan unionin maaseudun kehittämispolitiikan suunnittelua ja täytäntöönpanoa varten. Maaseudun kehittämisohjelma voidaan laatia alueellisella tai kansallisella tasolla. Maaseuturahasto : Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto. Nollavaikutus : Tilanne, jossa tukea saanut hanke olisi toteutettu kokonaan tai osittain ilman myönnettyä tukea. Ohjelmakausi : Euroopan unionin politiikkojen, kuten maaseudun kehittämispolitiikan, suunnittelua ja täytäntöönpanoa koskeva monivuotinen kehys. Maaseudun kehittämispolitiikan ohjelmakausi kestää vuodesta 2007 vuoteen 2013. "Terveystarkastus" : Yhteistä maatalouspolitiikkaa mukautettiin vuonna 2009, jotta viljelijät pystyisivät vastaamaan paremmin markkinasignaaleihin, suorien tukien hallinnointia yksinkertaistettaisiin ja viljelijöitä autettaisiin vastaamaan tuleviin uusiin haasteisiin, erityisesti ilmastonmuutosta koskevaan haasteeseen. Tätä mukautusta kutsutaan "terveystarkastukseksi". Toimenpide : Politiikan täytäntöönpanoa varten perustettu tukijärjestelmä. Toimenpiteessä määritetään säännöt hankkeille, joita voidaan rahoittaa tietyn toimintalinjan yhteydessä. Toiminta : Hanke, sopimus tai muu yksittäinen järjestely, joka rahoitetaan osittain maaseuturahastosta. Toimintalinjat : Ohjelmakautena 2007–2013 maaseudun kehittämispolitiikan täytäntöönpano jakautuu neljään temaattiseen toimintalinjaan, jotka vastaavat yhtenäisiä maaseudun kehittämistoimenpiteiden ryhmiä. Yhteisön strategiset suuntaviivat : Neuvosto määrittää edellä mainituissa strategisissa suuntaviivoissa Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoon (maaseuturahasto) liittyvät Euroopan unionin ensisijaiset tavoitteet. Niissä yhdistetään toisiinsa Lissabonin ja Göteborgin Eurooppa-neuvostojen määrittämät tavoitteet ja luodaan maaseudun kehittämispolitiikka. Tarkoituksena on varmistaa maaseudun kehittämisen yhdenmukaisuus EU:n muilla aloilla toteuttaman politiikan, erityisesti yhteenkuuluvuutta ja ympäristöä koskevan politiikan, kanssa sekä tukea uuden yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) ja siihen liittyvän rakenneuudistuksen täytäntöönpanoa. YMP : Yhteinen maatalouspolitiikka: Euroopan unionin hyväksymät säännökset ja käytännöt yhteisen ja yhdenmukaisen maatalouspolitiikan toteutusta varten. TIIVISTELMÄ I. Euroopan unioni (EU) osallistuu maatiloja koskevien investointihankkeiden rahoitukseen maaseudun kehittämispolitiikkansa kautta. Nykyisen ohjelmakauden 2007–2013 aikana talousarviossa on varattu 11,1 miljardia [1] euroa investointitoimenpiteeseen, joka koskee maatilojen nykyaikaistamista. EU:n rahoitusta täydennetään kansallisista julkisista varoista, joilla katetaan osa investoinnin kokonaiskuluista. II. Neuvosto on määrittänyt maaseudun kehittämistä koskevissa yhteisön strategisissa suuntaviivoissa erityisiä EU:n ensisijaisia tavoitteita, joita on edistettävä maaseudun kehittämispolitiikassa. Jäsenvaltioita kehotetaan kohdentamaan rahoitusta selvästi määritettyihin tavoitteisiin, jotka heijastavat jäsenvaltioiden maaseutualueilla määritettyjä tarpeita. III. Vuonna 2009 osoitettiin 4,95 miljardin euron suuruinen lisämääräraha maaseudun kehittämistoimenpiteisiin, muun muassa terveystarkastuksen ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelman avulla toteutettavaan nykyaikaistamiseen. Tarkoituksena oli tehostaa toimia, jotka liittyvät ilmastonmuutosta, uusiutuvaa energiaa, vesihuoltoa, biologista monimuotoisuutta ja maitoalan rakenneuudistusta koskeviin EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin. IV. Tarkastuksessa selvitettiin, oliko EU:n maatilojen nykyaikaistamista koskeva tuki suunnattu EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin ja jäsenvaltioiden erityistarpeisiin. V. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi seuraavaa: a) Toimenpiteellä 121 oltiin saavuttamassa sille asetettu maatilojen nykyaikaistamista koskeva tavoite. Tämä oli tosin lähes väistämätöntä, sillä mikä tahansa investointi tai uusien laitteiden hankinta johtaa jonkinlaiseen nykyaikaistamiseen. Toimenpiteellä voidaan saada enemmän vastinetta rahalle, jos käytettävissä olevat varat kohdennetaan paremmin. b) Kohdentamisen laajuus vaihtelee huomattavasti tarkastuksen kohteena olevien jäsenvaltioiden välillä. Joissakin jäsenvaltioissa kohdentaminen on vaikuttavaa, kun taas toiset jäsenvaltiot eivät käytä laatimiaan hyviä valintakriteerejä tai niiden käyttämät kohdentamisjärjestelmät ovat heikkoja. c) Jäsenvaltioiden laatimissa maaseudun kehittämisohjelmissa ei useinkaan ole saatavilla riittävästi tietoa, joka osoittaisi, että investointituki on kohdennettu asianmukaisesti. Myös hankkeiden valintamenettelystä on liian vähän tietoa. Tämän vuoksi komissiolla ei useinkaan ole maaseudun kehittämisohjelmia hyväksyessään tietoa menettelyistä, joita jäsenvaltiot käyttävät hankkeiden valinnassa. d) Yhteisellä seuranta- ja arviointikehyksellä ei saada tietoa, jolla edistettäisiin seurannan kohteena olevien EU:n ensisijaisten tavoitteiden saavuttamista. Saatuja tietoja ei pidetty luotettavina eikä niiden perusteella voitu tehdä vertailuja jäsenvaltioiden (ja/tai alueiden) välillä. e) Joissakin jäsenvaltioissa EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin liittyviä toimia ei onnistuttu tehostamaan, koska lisärahoituksen sijasta käytettiin varoja, jotka jo oli suunnattu kyseisiin toimenpiteisiin ennen terveystarkastusta. f) Tilojen tai investointihankkeiden kannattavuuden ja kestävyyden määrittämisessä käytetyt menettelyt eivät olleet tehokkaita kaikissa jäsenvaltioissa. g) Jo käynnistettyjen investointien takautuvaan hyväksymiseen liittyvä nollavaikutusriski on yhä olemassa. VI. Tilintarkastustuomioistuin antaa seuraavat suositukset havaintojensa perusteella: a) Komission ei pitäisi hyväksyä maaseudun kehittämisohjelmia, ellei niissä osoiteta, että tuki on kohdennettu, ja ellei niihin sisälly selkeitä ja asiaankuuluvia valintakriteerejä, joissa otetaan huomioon EU:n ensisijaiset tavoitteet sekä kansalliset tai alueelliset tarpeet. b) Komission olisi varmistettava, että tulevaa ohjelmakautta varten saadaan asiaankuuluvia ja luotettavia tietoja, jotka helpottavat toimenpiteen tulosten hallinnointia ja seurantaa ja osoittavat, missä määrin myönnetty tuki edistää EU:n ensisijaisten tavoitteiden saavuttamista. c) Kun tarkoituksena on kohdentaa tiettyjä toimenpiteitä ja budjettimäärärahoja määrättyihin ensisijaisiin tavoitteisiin, kuten terveystarkastuksen yhteydessä tehtiin, komission olisi tehtävä lainsäädäntöehdotuksia, jotta rahoituksen lisävaikutuksen varmistava vaatimus sisällytettäisiin perustana oleviin EU:n asetuksiin. d) Jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön riskien mukaan suhteutettuja vaikuttavia menettelyjä sen varmistamiseksi, että avustusta ei myönnetä hankkeille, joissa investoinnin taloudellisesta kannattavuudesta tai tilan kestävyydestä ei ole varmuutta. e) Komission olisi kannustettava jäsenvaltioita noudattamaan hyvää käytäntöä, jonka mukaan hankemenot ovat tukikelpoisia ainoastaan avustuksen hyväksymispäivästä alkaen. JOHDANTO MAASEUDUN KEHITTÄMINEN – TOIMENPITEEN 121 PUITTEET 1. EU on luonut yhteisen maaseudun kehittämispolitiikan, joka tunnetaan myös yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) toisena pilarina. Politiikka toteutetaan monivuotisten ohjelmakausien avulla. Nykyinen kausi koskee vuosia 2007–2013, ja maksut on suoritettava vuoteen 2015 mennessä. Politiikka perustuu yhteisrahoitusperiaatteeseen: EU:n rahoitusta täydennetään kansallisella ja yksityisellä rahoituksella. EU osallistuu toimien rahoitukseen Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) kautta. Maaseuturahastolle varattiin talousarviossa 96 miljardia euroa ohjelmakaudelle 2007–2013. Tähän määrään sisältyy noin 5 miljardin euron lisärahoitus, joka otettiin käyttöön terveystarkastuksen ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelman jälkeen [2]. 2. Politiikka perustuu kolmeen aihealueeseen (toimintalinjaan) sekä yhteen laaja-alaiseen toimintalinjaan, joka tunnetaan nimellä Leader. Kolme toimintalinjaa ovat seuraavat: - toimintalinja 1: Maa- ja metsätalousalan kilpailukyvyn parantaminen - toimintalinja 2: Ympäristön ja maaseudun tilan parantaminen - toimintalinja 3: Maaseutualueiden elämänlaadun parantaminen. 3. Maaseudun kehittämisen strategiset painopisteet asetetaan yhteisön tasolla yhteisön strategisissa suuntaviivoissa, kun taas vuosien 2007–2013 maaseudun kehittämispolitiikkaa koskevat tärkeimmät säännöt sekä jäsenvaltioiden ja alueiden käytettävissä olevat poliittiset toimenpiteet määritetään neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 [3]. 4. Lainsäädännössä on määritetty kutakin toimintalinjaa varten maaseudun kehittämistoimenpiteitä, jotka ovat erityisvälineitä toimintalinjan toteuttamiseksi. 5. Jäsenvaltiot laativat kansallisella tai alueellisella tasolla omia maaseudun kehittämisohjelmiaan, joissa ne määrittävät strategian ja ehdottavat toimenpiteitä nimettyihin tarpeisiin vastaamiseksi. Nämä maaseudun kehittämisohjelmat ovat tärkein ohjelmointiväline, jonka kautta EU:n rahoitusta kanavoidaan. Ohjelmat hyväksyy Euroopan komissio. Kuluvaa ohjelmakautta varten hyväksyttiin yhteensä 97 maaseudun kehittämisohjelmaa. 6. Euroopan komissio ja jäsenvaltiot ovat määrittäneet yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen maaseudun kehittämispolitiikan täytäntöönpanon seurantaa ja arviointia varten. Yhteinen seuranta- ja arviointikehys sisältää indikaattoreita, joiden avulla on tarkoitus arvioida tuotoksen, tulosten ja vaikutusten perusteella, missä määrin asetetut tavoitteet on saavutettu. 7. Tässä kertomuksessa käsitellään toimintalinjaan 1 kuuluvaa erityistoimenpidettä 121, jolla tuetaan maatilojen nykyaikaistamiseksi toteutettavia investointihankkeita. MIKÄ ON "TOIMENPIDE 121"? 8. Toimenpiteellä 121 rahoitetaan maatilojen investointeja. Investointikohteet voivat vaihdella yksinkertaisista hankinnoista, kuten maatilojen työvälineistä tai puisista hedelmälaatikoista, vaativiin hankkeisiin, kuten biokaasulaitoksiin. Toimenpiteelle on varattu EU:n talousarviosta yhteensä 11,1 miljardia euroa (maaseuturahaston kautta välitettävä rahoitus) [4]. Tämä vastaa noin 11:tä prosenttia kaikista Euroopan unionin maaseudun kehittämiseen ohjelmakaudelle 2007–2013 suunnitelluista EU:n menoista. Kaikki jäsenvaltiot ovat päättäneet soveltaa toimenpidettä 121. LAATIKKO 1 ESIMERKKEJÄ TOIMENPITEEN 121 YHTEYDESSÄ RAHOITETUISTA INVESTOINTIKOHTEISTA JA -TYYPEISTÄ Tarkastuksen aikana otetut valokuvat osoittavat, miten toimenpiteen 121 investointikohteet vaihtelevat haarukkatrukeista... +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ 9. Tärkeimmässä maaseudun kehittämistä koskevassa asetuksessa julkisen kokonaistuen (maaseuturahastosta sekä kansallisista tai alueellisista julkisista talousarvioista myönnettävä tuki) tavanomaiseksi tukitasoksi asetetaan 40 prosenttia tukikelpoisesta investoinnista. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa tukea määrittämällä alhaisemmat tukitasot tai enimmäismäärät tukikelpoisille kuluille. Tavanomaista tukitasoa voidaan kuitenkin nostaa erityistapauksissa. Täten nuori viljelijä voi saada tukea jopa 50 prosenttia tukikelpoisen investoinnin arvosta. Myös vuoristoisella tai muuten epäsuotuisalla alueella tai Natura 2000 [5] -alueella työskentelevälle viljelijälle saatetaan antaa lisätukea vielä 10 prosenttia. Poikkeustapauksissa (eli syrjäisimmillä alueilla ja pienillä Egeanmeren saarilla) tuen määrä voi nousta 75 prosenttiin. EU:n säännöksissä ei määritetä tuen vähimmäistasoa. TUEN KOHDENTAMINEN TOIMENPITEEN 121 OLISI KOHDISTUTTAVA EU:N ENSISIJAISIIN TAVOITTEISIIN JA MÄÄRITETTYIHIN TARPEISIIN 10. Yhteisön strategisissa suuntaviivoissa määritetään maatalouden kilpailukyvyn parantamista koskevat EU:n ensisijaiset tavoitteet, jotka koskevat nykyaikaistamista, innovaatiota ja laatua. Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 johdanto-osassa määritetään toimenpiteen 121 nykyaikaistamista koskevan investointituen tarkoitus [6]: "Yhteisön maatilojen investointituen tarkoituksena on nykyaikaistaa maatiloja ja parantaa niiden taloudellista suorituskykyä hyödyntämällä tehokkaammin tuotantotekijöitä, mukaan luettuna uusien tekniikoiden ja innovaatioiden käyttöönotto. Tällöin tähdätään laatuun, luonnonmukaisiin tuotteisiin ja toiminnan monipuolistamiseen tiloilla tai niiden ulkopuolella, mukaan luettuina non-food-tuotanto ja energiakasviala, sekä parannetaan maatilojen ympäristöä, työturvallisuutta, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevia olosuhteita[...]." 11. Itse asetuksessa esitetään tukikelpoisuuskriteerit, joiden mukaan tukea olisi myönnettävä ainoastaan investointeihin, jotka [7] - parantavat maatilan kokonaistehokkuutta; ja - ovat kyseiseen investointiin sovellettavien yhteisön vaatimusten mukaisia. 12. Jäsenvaltioiden on varmistettava yhteisön strategiset suuntaviivat huomioon ottaen, että maaseudun kehittämisohjelmien investointitoimenpiteet kohdennetaan selkeästi määriteltyihin tavoitteisiin, jotka kuvastavat havaittuja rakenteellisia ja alueellisia tarpeita sekä rakenteellisia haittoja [8]. 13. Jäsenvaltiot voivat käyttää erilaisia lähestymistapoja tämän saavuttamiseksi. Kohdentamisen ensimmäinen taso voidaan saavuttaa määrittämällä maaseudun kehittämisohjelmassa rajoittavia tukikelpoisuuskriteerejä ja investointihankkeiden tyypin mukaisesti eriytettyjä tukimääriä. Siten jäsenvaltio voi määrittää tietyntyyppiset maanviljelijät ja maatilat tukikelpoisiksi (edunsaajien tukikelpoisuus) ja esittää investointihankkeita koskevat tukikelpoisuuskriteerit joko laatimalla "positiivisen" luettelon tukikelpoisista investointityypeistä tai laatimalla "negatiivisen" luettelon investointikohteista, jotka eivät ole tukikelpoisia. Tämä voi johtaa alueelliseen ja alakohtaiseen erotteluun (jotkin alat jätetään tuen ulkopuolelle) tai (hankekokoon liittyvien) tuen enimmäismäärien asettamiseen. 14. Kun tukikelpoisuudelle asetettuja peruskriteerejä käytetään edellisessä kappaleessa kuvatulla tavalla, menettelystä voidaan hylätä hankkeet, jotka eivät liity määritettyihin tarpeisiin ja ensisijaisiin tavoitteisiin. Asetuksessa vaaditaan kuitenkin tarkentamaan kohdentamista: jäsenvaltioiden olisi valittava tuensaajat esitettyjen tukikelpoisten investointihankkeiden joukosta erityisten valintakriteerien avulla [9]. 15. Valinta voidaan suorittaa esimerkiksi asettamalla hankehakemukset paremmuusjärjestykseen antamalla niille kustakin valintakriteeristä pisteitä – vaikka tätä ei vaaditakaan perustana olevassa lainsäädännössä. Tämäntyyppisillä pisteytysjärjestelmillä pyritään laatimaan luettelo "parhaista" hankkeista, jotka edistävät eniten toimenpiteelle asetettuja tavoitteita. 16. Kaaviossa esitetään, miten jäsenvaltiot voivat kohdentaa toimenpidettä 121. KAAVIO +++++ TIFF +++++ TARKASTUKSEN SISÄLTÖ JA LÄHESTYMISTAPA 17. Tarkastuksessa selvitettiin, miten Euroopan komissio hallinnoi maatilojen nykyaikaistamista koskevaa toimenpidettä (toimenpide 121) ja miten se pantiin täytäntöön jäsenvaltioissa. Tarkastuksessa käsiteltiin yleensä ottaen seuraavaa kysymystä: Onko EU:n maatilojen nykyaikaistamista koskeva tuki suunnattu EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin ja erityistarpeisiin jäsenvaltioissa? Tarkastuksessa pyrittiin määrittämään, oliko talousarviossa toimenpiteelle osoitettu 11,1 miljardin euron määräraha suunnattu hankkeisiin, joilla parhaiten saavutettiin nykyaikaistamista koskeva EU:n ensisijainen tavoite, erityisesti asetuksessa (EY) N:o 1698/2005 määritetyt seikat huomioon ottaen (ks. kohta 10). 18. Tarkastuksessa arvioitiin myös terveystarkastukseen ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelmaan liittyvän lisärahoituksen käyttöä toimenpiteen 121 yhteydessä. 19. Lopuksi tarkastuksessa arvioitiin, olivatko jäsenvaltiot ottaneet käyttöön vaikuttavia järjestelmiä rahoitusinvestointeja koskevien riskien vähentämiseksi taloudellisesti kannattamattomilla maatiloilla sekä nollavaikutusriskin pienentämiseksi. 20. Tarkastuksessa keskityttiin tärkeimpiin vaiheisiin, joissa investointitukea voidaan kanavoida poliittisen kehyksen eri näkökohtien avulla ensisijaisiin tavoitteisiin ja määritettyihin tarpeisiin. Nämä vaiheet koskevat EU:n sääntelykehystä, maaseudun kehittämisohjelmaa, maaseudun kehittämisohjelman hyväksymistä komissiossa ja toimenpiteen täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. 21. Tarkastus koski sekä komissiota että kymmentä jäsenvaltiota [10]. Komissiossa tutkittiin toimenpiteen suunnittelua perustana olevan EU:n lainsäädännön pohjalta [11], Euroopan komission toimintaa sen hyväksyessä jäsenvaltioiden esittämiä maaseudun kehittämisohjelmia sekä komission suorittamaa kehittämissuunnitelmien mahdollista myöhempää seurantaa. Tarkastustiimit kävivät kymmenestä valitusta jäsenvaltiosta seitsemässä (ja/tai näissä valtioissa sijaitsevilla alueilla). Kolmesta muusta jäsenvaltiosta tehtiin asiakirjatarkastus. Tarkastuksen yhteydessä käytiin läpi perustana olevat maaseudun kehittämisohjelmat ja asiaankuuluva kansallinen/alueellinen lainsäädäntö sekä menettelyt, joita on otettu käyttöön toimenpiteen 121 yhteydessä rahoitettavien investointihankkeiden valitsemiseksi. Arvioidessaan yhteistä seuranta- ja arviointikehystä toimenpiteen 121 seurantavälineenä tilintarkastustuomioistuin tarkasti jäsenvaltioiden vuosittain kokoamat ja ilmoittamat tiedot. 22. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti toimivaltaisten kansallisten tai alueellisten viranomaisten vuonna 2009 hyväksymistä sadasta investointihankkeesta koostuvan otoksen [12] (kymmenen investointihanketta kustakin tarkastuksen kohteena olevasta jäsenvaltiosta tai tarkastuksen kohteena olevalta alueelta) analysoidakseen hankkeiden valinnassa käytettyä menettelyä. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastajat kävivät paikan päällä 21:n otokseen kuuluvan hankkeen kohdepaikassa ja haastattelivat lopullisia tuensaajia. HUOMAUTUKSET TOIMENPITEEN 121 RAHOITUKSEN KOHDENTAMINEN EU:N ENSISIJAISIIN TAVOITTEISIIN JA MÄÄRITETTYIHIN TARPEISIIN UUSIEN LAITTEIDEN TAI TILOJEN HANKINTA JOHTAA AINA JONKINASTEISEEN NYKYAIKAISTAMISEEN 23. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että kaikissa otokseen kuuluvissa sadassa hankkeessa onnistuttiin tai todennäköisesti onnistuttaisiin nykyaikaistamaan kohteena ollutta maatilaa ja/tai maatalousalaa. Tämä oli tosin lähes väistämätöntä, sillä investoinneilla rahoitetaan yleensä uusia koneita, laitteita tai rakennuksia tai rakennusten kunnostustöitä, ja uusien laitteiden tai tilojen hankinta johtaa aina jonkinasteiseen nykyaikaistamiseen. 24. Samalla tavalla uusilla investoinneilla vaikutetaan todennäköisesti jossain määrin automaattisesti EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin (katso kohta 10), kuten uusien tekniikoiden käyttöönottoon tai maatilojen ympäristöä, työturvallisuutta, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevien olosuhteiden parantamiseen. Tekniikka ja ympäristövaatimukset kehittyvät jatkuvasti, ja siten kaikki uudet laitteet parantavat todennäköisesti jonkin verran energiatehokkuutta ja vähentävät päästöjä vanhoihin laitteisiin verrattuna. Esimerkiksi uusien eläintilojen on oltava EU:n direktiiveissä asetettujen vaatimusten mukaisia, ja siten niillä parannetaan jonkin verran hygieniaan, eläinten hyvinvointiin, työturvallisuuteen ja ympäristönsuojeluun liittyviä tekijöitä vanhoihin tiloihin verrattuna. Muita EU:n ensisijaisia tavoitteita, kuten innovaatiota, laatua ja monipuolistamista, ei kuitenkaan välttämättä edistetä automaattisesti pelkästään uusiin laitteisiin tai tiloihin tehdyillä investoinneilla. TIETYT JÄSENVALTIOT KOHDENTAVAT TUEN HANKKEISIIN, JOTKA KOHDISTUVAT MÄÄRITETTYIHIN TARPEISIIN JA EU:N ENSISIJAISIIN TAVOITTEISIIN… 25. Jos tuki kohdennetaan EU:n ensisijaisten tavoitteiden mukaisiin erityistarpeisiin, tuen käyttöä voidaan tehostaa. Sovittuihin ensisijaisiin tavoitteisiin ja määritettyihin tarpeisiin suunnatut hankkeet ovat taloudellisesti kannattavampia hankkeiden rahoittajille eli Euroopan unionille ja jäsenvaltioiden veronmaksajille. 26. Useimmat jäsenvaltiot sovelsivat rajoittavia tukikelpoisuusehtoja tuen peruskohdentamiseen. Esimerkiksi - Unkarissa viranomaiset järjestivät hanke-ehdotuspyyntöjä, jotka koskivat tiettyjä aloja tai hanketyyppejä, kuten karjatilojen nykyaikaistamista, puutarhaviljelyssä käytettäviä välineitä, kasteluhankkeita jne. - Saksassa (Baden-Württemberg) tukea ei myönnetty peltokoneille, kuten traktoreille. Kuitenkin joissakin jäsenvaltioissa, kuten Puolassa tai Luxemburgissa, lähes kaikentyyppiset tilojen investoinnit olivat tukikelpoisia. 27. Useissa jäsenvaltioissa tukea kohdennettiin tarjoamalla kannustimia hankkeille, jotka vastasivat maatalouden kehittämisohjelmassa määritettyjä tarpeita ja ensisijaisia tavoitteita. Esimerkiksi - Luxemburgissa tarjottiin enemmän tukea (lisätuki kattoi 10 prosenttia hankekuluista) investoinneille, jotka koskivat ympäristökysymyksiä tai eläinten hyvinvointia - Belgiassa myönnettiin 40 prosentin tuki hankkeille, joilla parannettiin lannan varastointia ja levitystä – kaksinkertainen määrä verrattuna 20 prosentin suuruiseen tavanomaiseen tukitasoon. 28. Kahdessa jäsenvaltiossa kohdentamista tarkennettiin edelleen valitsemalla parhaat hankkeet tukikelpoisiksi arvioitujen hankkeiden joukosta. Tällaisia valintakriteerejä käytettiin Italiassa (Veneto) ja Romaniassa muiden kohdentamismenetelmien lisäksi maaseudun kehittämisohjelman tarpeisiin vastaamiseksi EU:n ensisijaisten tavoitteiden mukaisesti. LAATIKKO 2 ESIMERKKI HYVÄSTÄ KÄYTÄNNÖSTÄ: ITALIASSA (VENETON ALUE) ON TEHTY MAHDOLLISIMMAN TODENNÄKÖISEKSI, ETTÄ VALITUIKSI TULEVAT SELLAISET INVESTOINTIHANKKEET, JOTKA KOHDISTUVAT PARHAITEN SEKÄ MÄÄRITETTYIHIN TARPEISIIN ETTÄ EU:N ENSISIJAISIIN TAVOITTEISIIN Venetossa määritetyillä valintakriteereillä hankkeet valitaan tukikelpoisten hakemusten joukosta pisteytysjärjestelmällä, jossa otetaan huomioon alueellisessa maaseudun kehittämisohjelmassa määritetyt ensisijaiset tavoitteet ja laaditaan luettelo ensisijaisista investointityypeistä kullakin alalla. Ensisijaisiin tavoitteisiin kuuluivat ympäristöhyödyt; tuotteiden arvon parantaminen; yritysintegraatio; rakenteiden nykyaikaistaminen; tieto- ja viestintätekniikan käyttömahdollisuus; tiettyjen maatalousalojen tuotantosuunnan muuttaminen ja rakenneuudistukset sekä vuoristoalueilla toteutettavat hankkeet. Menettelyssä valittiin esimerkiksi hanke, joka koski varaston ja kylmävaraston rakentamista omenoille, sillä hanke vastasi luonnonmukaista tuotantoa koskevia ensisijaisia tavoitteita (lisäarvo), vähensi energiankulutusta aurinkopaneelien käytön ansiosta (ympäristöhyödyt) ja toteutettiin vuoristoalueella. … MUTTA KÄYTÄNNÖSSÄ PRIORISOINTI ON VÄHÄISTÄ 29. Saksassa (Baden-Württemberg), Espanjassa (Katalonia), Ranskassa, Unkarissa ja Portugalissa (mannermaa) otettiin kansallisissa menettelyissä käyttöön valintakriteerejä, joiden perusteella arvioitiin kaikki hankkeet. Arvioinnin tuloksista huolimatta kaikille tukikelpoisille hankehakemuksille myönnettiin kuitenkin avustus, koska toimenpiteelle riitti talousarviomäärärahoja. 30. Esimerkiksi Ranskassa viranomaiset pitivät tukikelpoisena hevostallien rakentamista koskevaa 76000 euron arvoista hanketta. Hanke ei saanut arvioinnissa yhtään pistettä, sillä se ei edistänyt ainuttakaan toimenpiteelle määritetyistä ensisijaisista tavoitteista. Hankkeelle myönnettiin kuitenkin avustusta, sillä käytettävissä olevien budjettivarojen määrä ylitti kyseiseen ajankohtaan mennessä saapuneissa tukikelpoisissa hankehakemuksissa pyydettyjen avustusten kokonaismäärän. 31. Belgia, Luxemburg ja Puola eivät olleet määrittäneet minkäänlaisia valintakriteerejä siitä huolimatta, että komissio oli ilmoittanut jäsenvaltioille valintakriteerien määrittämisen olevan lainmukainen velvollisuus. LAATIKKO 3 PUOLAN MAASEUDUN KEHITTÄMISOHJELMA, ESIMERKKI RIITTÄMÄTTÖMÄSTÄ KOHDENTAMISESTA Puolan maaseudun kehittämisohjelmasta laadittu riippumaton jälkiarviointi osoitti, että käytetty kohdentamisjärjestelmä oli heikko; arvioinnissa suositeltiin valintakriteerien laatimista ja käyttöönottoa. Maaseudun kehittämisohjelmassa ei kuitenkaan määritetä minkäänlaisia valintakriteerejä tai muita keinoja, jotka kohdistuisivat tiettyihin tarpeisiin tai tavoitteisiin. Hyväksytyissä kriteereissä tuen ulkopuolelle jätettiin ainoastaan tiettyä kokoa pienemmät maatilat, joten lähes kaikki eri maatalousaloilla toimivat tilat saattoivat hakea tukea. Tämän seurauksena hakemusten määrä oli huomattavasti suurempi kuin sellaisten hankkeiden määrä, joille saatettiin myöntää rahoitusta. Tästä syystä Puolan hallintoviranomaiset sovelsivat "ensiksi tullutta palvellaan ensin" -periaatetta ensimmäisessä hanke-ehdotuspyynnössä vuonna 2007. Tukikelpoiset hakemukset käsiteltiin saapumisjärjestyksessä ja varoja myönnettiin siihen saakka, kunnes saavutettiin kyseiselle alueelle varatun talousarvion enimmäisraja. Tämän seurauksena joissakin alueellisissa virastoissa hakemusten jättäjät jonottivat vuoroaan viraston ulkopuolella. Vuonna 2009 järjestetyssä toisessa hanke-ehdotuspyynnössä hankkeet valittiin satunnaisesti. Kaikki tukikelpoisuudelle asetettujen peruskriteerien mukaiset hyväksyttävät hakemukset valittiin satunnaisessa järjestyksessä siihen saakka, kunnes alueen talousarviovarat oli käytetty. Tällaisia valintamenetelmiä käytettäessä rahoitusta ei voida kohdentaa määritettyjen rakenteellisten tai alueellisten tarpeiden mukaisiin hankkeisiin. Puolan viranomaiset ottivat investointihankkeiden valintakriteerit käyttöön lokakuussa 2010. YLEISKATSAUS TARKASTUKSEN KOHTEENA OLEVISSA JÄSENVALTIOISSA (ALUEILLA) KÄYTETTYIHIN ERILAISIIN KOHDENTAMISMENETELMIIN 32. Taulukossa 1 esitetään yleiskatsaus kymmenessä jäsenvaltiossa käytettyihin erilaisiin kohdentamismenetelmiin sekä tilintarkastustuomioistuimen analyysi maaseudun kehittämisohjelmia koskevien säännösten, kansallisen lainsäädännön ja täytäntöönpanomenettelyjen avulla saavutetusta kohdentamisasteesta. TAULUKKO 1 TARKASTETTUJEN KYMMENEN JÄSENVALTION (ALUEEN) ERILAISET KOHDENTAMISMENETELMÄT JA -ASTEET Jäsenvaltio | Määritettyihin ensisijaisiin tavoitteisiin ja/tai kannustimiin liittyvät rajoittavat tukikelpoisuuskriteerit | Tuen kohdentamiseksi määritetyt valintakriteerit | Tosiasiassa käytetyt valintakriteerit | Yleisarvio kohdentamisesta | Belgia (Vallonia) | √ | X | X | heikko | Saksa (Baden-Württemberg) | √ | √ | X | rajallinen | Espanja (Katalonia) | √ | √ | X | rajallinen | Ranska (mannermaa) | √ | √ | X | rajallinen | Italia (Veneto) | √ | √ | √ | hyvä | Luxemburg | rajallinen | X | X | heikko | Unkari | √ | √ | X | rajallinen | Puola | X | X | X | heikko | Portugali (Portugalin mannermaa) | √ | √ | X | rajallinen | Romania | √ | √ | √ | hyvä | KOMISSIO HYVÄKSYI JOITAKIN MAASEUDUN KEHITTÄMISOHJELMIA, JOISSA TUKEA EI KOHDENNETTU MÄÄRITETTYIHIN TARPEISIIN JA ENSISIJAISIIN TAVOITTEISIIN 33. Edellä kohdissa 29–32 tarkasteltua puutteellista kohdentamista ei pitäisi esiintyä, koska jäsenvaltioiden laatimat maaseudun kehittämisohjelmat toimitetaan komission hyväksyttäviksi, ja lainsäädännön mukaan niiden on osoitettava riittävällä tavalla, että investointitoimenpiteet kohdennetaan selkeästi määriteltyihin tavoitteisiin, jotka kuvastavat nimettyjä rakenteellisia ja alueellisia tarpeita ja rakenteellisia haittoja [13]. Tämänhetkinen lainsäädäntö ei velvoita jäsenvaltioita ilmoittamaan käytettäviä valintakriteerejä maaseudun kehittämisohjelmissa. Jäsenvaltio voi hyväksyä ne sen jälkeen, kun komissio on hyväksynyt maaseudun kehittämisohjelman. Maaseudun kehittämisohjelmaan on kuitenkin välttämätöntä sisällyttää keskeiset tekijät, joita jäsenvaltiot aikovat käyttää investointihankkeiden valinnassa, jotta voidaan määrittää, päästäänkö kohdentamistavoitteeseen ja missä määrin kyseinen tavoite saavutetaan. 34. Kymmenestä tarkastetusta maaseudun kehittämisohjelmasta kahdessa oli selvää näyttöä toimenpiteen 121 hyvästä kohdentamisesta (Italia – Veneto ja Unkari). Kuudessa muussa maaseudun kehittämisohjelmassa oli vähän näyttöä hyvästä kohdentamisesta (Belgia – Vallonia, Saksa – Baden-Württemberg, Espanja – Katalonia, Ranska, Romania [14], Portugali). Kahdessa maaseudun kehittämisohjelmassa (Luxemburg ja Puola) ei ollut riittävästi näyttöä toimenpiteen 121 kohdentamisesta. Komissio oli kuitenkin hyväksynyt kaikki edellä mainitut kymmenen maaseudun kehittämisohjelmaa. 35. Komission yksiköt tutkivat toimenpiteen 121 puutteellista kohdentamista arvioidessaan ehdotusta Puolan maaseudun kehittämisohjelmasta heinäkuussa 2007. Tässä yhteydessä komissio otti esiin kysymyksen ehdotetusta "ensiksi tullutta palvellaan ensin" -lähestymistavasta. Vaikka Puolan maaseudun kehittämisohjelmaan ei tehty muutoksia, komissio hyväksyi sen syyskuussa 2007 riittämättömästä kohdentamisesta huolimatta. 36. Luxemburgin maaseudun kehittämisohjelmassa esitetään tukikelpoisuuskriteerit ja eriytetyt tukimäärät, mutta siinä ei selvitetä, millä tavoin tuki kohdennetaan tavoitteisiin, jotka on määritetty tiettyjen tarpeiden mukaan. Komissio on muistuttanut Luxemburgin viranomaisia useita kertoja siitä, että ne ovat velvollisia määrittämään valintakriteerit. 37. Luxemburgin ja Puolan tapaukset ovat osoitus siitä, että komission on varmistettava riittävä kohdentaminen, josta on oltava näyttöä hyväksymistä varten toimitetussa maaseudun kehittämisohjelmassa. Komission on vaikea varmistaa kohdentamista takautuvasti sen jälkeen, kun se on hyväksynyt maaseudun kehittämisohjelman ja maaseuturahaston varat on asetettu jäsenvaltion käyttöön. MAASEUDUN KEHITTÄMISOHJELMIEN KOHDENTAMISTA KOSKEVAT TIEDOT EIVÄT AINA VASTAA KÄYTÄNNÖSSÄ TOTEUTETTUA KOHDENTAMISTA 38. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että käytetty valintamenettely ja käytännön kohdentaminen poikkesivat toisinaan huomattavasti kuvauksesta, joka esitettiin maaseudun kehittämisohjelmassa. Maaseudun kehittämisohjelma on keskeinen asiakirja, koska komissio päättää sen perusteella koko rahoitusohjelman hyväksymisestä. Jotkin jäsenvaltiot kuvasivat maaseudun kehittämisohjelmissaan yksityiskohtaisia valintajärjestelmiä mutta antoivat käytännössä rahoitusta kaikille tukikelpoisille hankkeille, mikä teki niiden käyttämistä valintamenettelyistä merkityksettömiä (Ranska, Unkari). Sitä vastoin toiset jäsenvaltiot, muun muassa Portugali, kehittivät tarkempia kohdentamisjärjestelmiä kuin komission hyväksymässä maaseudun kehittämisohjelmassa oli kuvattu. YHTEISEN SEURANTA- JA ARVIOINTIKEHYKSEN AVULLA EI VOIDA ARVIOIDA, MISSÄ MÄÄRIN TOIMENPIDE VAIKUTTAA KAIKKIIN EU:N ENSISIJAISIIN TAVOITTEISIIN 39. Yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen avulla saadaan tietoa ohjelman täytäntöönpanon edistymisestä taloudellisia panoksia, tuotoksia ja tuloksia koskevien indikaattoreiden perusteella. Kehyksen olisi siten autettava määrittämään toimenpiteen kohdentamisen tulokset. 40. Yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen toimenpidettä 121 koskevat indikaattorit (ks. taulukko 2) eivät ole merkityksellisiä, kun arvioidaan sitä, missä määrin rahoitetut hankkeet vaikuttavat tiettyihin EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin tai tiettyihin kyseistä toimenpidettä koskeviin toimiin, kuten laatuun, toiminnan monipuolistamiseen tiloilla tai niiden ulkopuolella sekä maatilojen ympäristöä, työturvallisuutta, hygieniaa ja eläinten hyvinvointia koskevien olosuhteiden parantamiseen, koska tämäntyyppisiä tietoja ei kerätä. YHTEISEN SEURANTA- JA ARVIOINTIKEHYKSEN TULOKSIA KOSKEVAT TIEDOT EIVÄT OLE KOVINKAAN LUOTETTAVIA 41. Uusia tuotteita ja/tai tekniikoita koskeva tulosindikaattori on tärkeä investointitoimenpiteelle, jonka päätavoitteena on tilojen nykyaikaistaminen. Tarkastuksessa kävi ilmi, että jäsenvaltioilla oli vaikeuksia koota tietoja, jotka vastasivat tätä indikaattoria koskevaa yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen määritelmää [15]. Jotkin jäsenvaltiot päättivät olla kokonaan toimittamatta kyseistä indikaattoria koskevia tietoja (Ranska) tai mitata sitä vain osittain (Belgiassa (Vallonia) otettiin huomioon ainoastaan "uudet tuotteet"). Lisäksi väliarviointiraporteissa todettiin, että kymmenestä tarkastuksen kohteena olleesta jäsenvaltiosta viidellä oli vaikeuksia "uusien tekniikoiden" määrittämisessä (Belgia (Vallonia), Saksa (Baden-Württemberg), Ranska, Luxemburg ja Romania). Muissa jäsenvaltioissa käytettiin määritelmää, joka on yhteisessä seuranta- ja arviointikehyksessä ehdotettua määritelmää laajempi. Romaniassa määritelmä kattaa kaikki tuotteet tai tekniikat, jotka ovat maatilalla uusia. Määritelmä kattaa siten lähes kaikki toimenpiteen yhteydessä tuetut investointihankkeet (98 prosenttia päätökseen saatetuista investoinneista [16]). TAULUKKO 2 YHTEISEN SEURANTA- JA ARVIOINTIKEHYKSEN TOIMENPIDETTÄ 121 KOSKEVAT INDIKAATTORIT Indikaattori-tyyppi | Indikaattori | Perustilanne | Työn tuottavuus maataloudessa | Kiinteän pääoman bruttomuodostus maataloudessa | Panos | Julkisten menojen määrä (kokonaismenot verrattuna maaseuturahaston menoihin) | Tuotos [9999] | Investointitukea saaneiden maatilojen määrä (jaottelu sukupuolen, oikeusaseman, ikäluokan, investointityypin – FADN [8888] – maataloustoimialan tyypin mukaan) | Investoinnin kokonaismäärä (jaottelu investointityypin – FADN – ja maataloustoimialan tyypin mukaan) | Tulos | Uusia tuotteita ja/tai tekniikoita käyttöön ottavien tilojen määrä (jaottelu tuotannon uudelleenjärjestelytyypin mukaan) | Bruttoarvonlisäyksen kasvu tuetuilla tiloilla | Vaikutus | Taloudellinen kasvu | Työn tuottavuus | 42. Komission julkaiseman ohjeasiakirjan mukaan bruttoarvonlisäyksen kasvua koskevan tulosindikaattorin tarkoituksena on mitata taloudellisen tuloksen paranemista tukea saaneilla tiloilla [17]. Tarkastuskäynnin kohteina olleista seitsemästä jäsenvaltiosta kaksi ei ilmoittanut bruttoarvonlisäyksen kasvua koskevia tietoja vuosilta 2007–2010, koska niillä oli vaikeuksia kerätä tarvittavia tietoja (Luxemburg ja Ranska). Tarkastuksessa todettiin, että muissa tarkastuksen kohteina olleissa jäsenvaltioissa tietojen keruussa käytetyt määritelmät ja menetelmät olivat hyvin vaihtelevia. Espanjaa (Kataloniaa) koskevassa väliarviointiraportissa todettiin, että bruttoarvonlisäyksen kasvua koskevan indikaattorin luotettavuus oli hyvin heikko, koska tarvittavia kirjanpitotietoja toimittaneiden tilojen otos oli hyvin pieni. 43. Vähäisen luotettavuuden ja yhteisten määritelmien puuttumisen seurauksena kerättyjä tietoja ei voida vertailla jäsenvaltioiden kesken eikä niitä voida EU:n tasolla koota yhteen merkityksellisellä tavalla. LISÄRAHOITUKSEN KOHDENTAMINEN TERVEYSTARKASTUKSEN AVULLA TERVEYSTARKASTUKSELLA PYRITTIIN KOHDENTAMAAN LISÄRAHOITUSTA UUSIIN HAASTEISIIN 44. Vuonna 2007 tekemässään terveystarkastusta koskevassa ehdotuksessa [18] komissio määritti useita Euroopan maatalouden uusia haasteita ilmastonmuutoksen, uusiutuvan energian, vesihuollon ja biologisen monimuotoisuuden aloilla. Neuvosto lisäsi haasteisiin vielä maitoalan rakenneuudistuksen. Neuvosto osoitti terveystarkastuksen ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelman kautta 4,95 miljardia euroa lisärahoitusta [19] ja painotti, että kyseiset varat oli kohdennettava tehostamalla [20]Euroopan unionin uusiin haasteisiin liittyviä toimia jäsenvaltioiden maaseudun kehittämisohjelmissa. Jäsenvaltioiden, jotka aikoivat vastata uusiin haasteisiin maaseudun kehittämisohjelmissaan ja siten käyttää terveystarkastuksen ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelman kautta käytettävissä olevaa lisärahoitusta tammikuusta 2010 alkaen, oli toimitettava tarkistetut maaseudun kehittämisohjelmat komission hyväksyttäviksi kesäkuuhun 2009 mennessä. Tämän jälkeen toimenpiteelle 121 osoitettiin vielä noin 630 miljoonaa euroa. 45. Tilintarkastustuomioistuimen yksiköt tarkastivat, miten toimenpidettä 121 oli käytetty uusiin haasteisiin vastaamisessa, arvioimalla tarkistettua terveystarkastusta, komission hyväksymiä maaseudun kehittämisohjelmia ja kansallisia täytäntöönpanomenettelyjä tämän tarkastuksen kohteena olleissa kymmenessä jäsenvaltiossa. MUUTAMISSA JÄSENVALTIOISSA LISÄRAHOITUSTA EI KÄYTETTY TOIMENPITEEN 121 TEHOSTAMISEEN 46. Jäsenvaltiot voivat käyttää lisärahoitusta esimerkiksi nostaakseen merkityksellisten hankkeiden tuen määrää tai ottamalla käyttöön erityisiä alatoimenpiteitä uusiin haasteisiin vastaamiseksi. Jäsenvaltiot saattavat myös tarkistaa menettelyjään ja kriteerejään suosiakseen valintamenettelyssä uusiin haasteisiin vastaavia investointeja. 47. Kymmenestä tarkastuksen kohteena olleesta jäsenvaltiosta seitsemässä [21] toimenpiteelle 121 varattuja talousarviomäärärahoja lisättiin terveystarkastuksen ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelman hyväksymisen seurauksena. Kaikissa näissä tapauksissa maaseudun kehittämisohjelmat oli jo ennen terveystarkastusta suunnattu tavoitteisiin, jotka liittyivät uusiin ensisijaisiin tavoitteisiin. 48. Niissä seitsemässä jäsenvaltiossa, joissa toimenpiteen 121 määrärahoja lisättiin, uusiin ensisijaisiin tavoitteisiin vastattiin eri tavoin. Kolmessa jäsenvaltiossa (Italia (Veneto), Romania ja Portugali) valintamenettelyjä tarkistettiin, niin että etusijalle asetettiin ennen muuta toimenpiteen 121 mukaiset, uusia ensisijaisia tavoitteita koskevat investointihankkeet: - Italiassa nostettiin maitoalan hankkeille suunnatun tuen määrää ja avustusten enimmäismäärää. Ensisijaisiin valintakriteereihin lisättiin uutta haastetta koskevat ensisijaiset tavoitteet, mikä lisäsi uusiin haasteisiin vastaavien hankkeiden todennäköisyyttä tulla valituiksi. - Romaniassa muutettiin menettelyjä antamalla lisäpisteitä hanke-ehdotuksille, jotka koskivat investointeja uusiutuvaan energiaan. - Portugalin viranomaiset käynnistivät erityisen maitoalaa koskevan hanke-ehdotuspyynnön, jossa tuen määrä oli kymmenen prosenttia enemmän kuin aloilla, jotka eivät olleet ensisijaisia. 49. Kolmessa jäsenvaltiossa (Saksa (Baden-Württemberg), Ranska ja Luxemburg) menettelyjä ei muutettu. Puolassa menettelyjä oltiin parhaillaan tarkistamassa tarkastuksen aikana. 50. Tämän lisäksi edellä kohdissa 29–32 esitetyt huomautukset osoittavat, että monissa jäsenvaltioissa ei sovellettu tukikelpoisuussääntöjä eikä valintamenettelyjä tai -kriteerejä, joiden avulla ne olisivat voineet kohdentaa lisärahoitusta ilmastonmuutosta, uusiutuvaa energiaa, vesihuoltoa ja biologista monimuotoisuutta koskeviin ensisijaisiin tavoitteisiin. 51. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiin, joilla vastataan uusiin haasteisiin, käytetään terveystarkastuksesta ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelmasta saatavaa lisärahoitusta vastaava summa varoja [22]. Jäsenvaltioiden on taattava, että uusiin haasteisiin vastaavista toimista laaditaan erillinen tilinpäätösraportti, jonka avulla komissio voi tarkistaa, onko tätä ehtoa noudatettu. Vuodesta 2010 alkaen jäsenvaltioita on myös vaadittu seuraamaan yhteisen seuranta- ja valvontakehyksen puitteissa, missä määrin maaseuturahastosta rahoitetuilla toimilla on vastattu uusiin haasteisiin. Ennen terveystarkastusta uusiin haasteisiin vastaavista toimista ei kuitenkaan erityisesti raportoitu komissiolle laadittavien tilinpäätösraporttien tai yhteisen seuranta- ja valvontakehyksen yhteydessä. Sen vuoksi terveystarkastusta edeltävää ja sen jälkeistä tilannetta on lähes mahdotonta verrata toisiinsa. 52. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa tuli esiin riski siitä, että jäsenvaltiot, jotka olivat suunnitelleet uusiin haasteisiin vastaavien toimien rahoittamista ennen terveystarkastusta, saattoivat käyttää lisärahoituksen muihin tarkoituksiin kuin uusien ensisijaisten tavoitteiden vahvistamiseen. Näin saattoi käydä tapauksissa, joissa jäsenvaltiot olivat suunnitelleet vastaavanlaisten ensisijaisten tavoitteiden, kuten maitoalan, edistämistä ennen uuden rahoituksen käyttöönottoa. Aikaisemmin suunniteltujen menojen katsotaan silloin täyttävän terveystarkastuksen vaatimukset ja terveystarkastuksen perusteella saatavat lisävarat käytetään muihin tarkoituksiin. 53. Kyseinen riski konkretisoitui, sillä eräässä tarkastetuista tapauksista komission hyväksymässä terveystarkastuksen mukaisessa tarkistetussa maaseudun kehittämisohjelmassa kuvataan nimenomaan tämäntyyppistä varojen käyttöä toiseen tarkoitukseen (ks. laatikko 4). 54. Komissio katsoo, että laatikossa 4 kuvattu talousarviovarojen suuntaaminen uuteen tarkoitukseen on asetuksen säännösten mukaista, koska 59,8 miljoonaa euroa käytetään uusia ensisijaisia tavoitteita edistäviin toimiin. Uusiin ensisijaisiin tavoitteisiin käytettävä määrä tosin vastaa täysin terveystarkastusta edeltävän suunnitelman mukaista määrää, joten "tehostamista" ei ole tapahtunut. 55. Tämän vuoksi tilintarkastustuomioistuin painottaa, että kaikkia terveystarkastuksen / Euroopan talouden elvytyssuunnitelman kautta saatavilla olevia varoja ei käytetä vahvistamaan määritettyjä ensisijaisia tavoitteita ja että on mahdotonta määrittää, kuinka suuri summa tosiasiassa käytetään kyseisten ensisijaisten tavoitteiden vahvistamiseen terveystarkastusta edeltäneeseen tilanteeseen verrattuna. LAATIKKO 4 SAKSA (BADEN WÜRTTEMBERG): TERVEYSTARKASTUKSEEN LIITTYVÄLLÄ LISÄRAHOITUKSELLA KORVATAAN UUSIIN HAASTEISIIN JO SUUNNATUT TALOUSARVIOMENOT Komissiolle toimitetussa terveystarkastuksen / Euroopan talouden elvytyssuunnitelman mukaisessa tarkistetussa maaseudun kehittämisohjelmassa Baden-Württembergiä koskevan maaseudun kehittämisohjelman talousarvioon varattiin 59,8 miljoonaa euroa lisärahoitusta kolmeen seuraavaan uuteen haasteeseen vastaamiseksi: maitoalan rakenneuudistus, ilmastonmuutos ja biologinen monimuotoisuus. Varat kanavoitiin ainoastaan jo olemassa oleviin toimenpiteisiin 121 ja 214 (maatalouden ympäristötoimenpide). Maitoalan rakenneuudistus oli määrä toteuttaa toimenpiteen 121 avulla. Baden-Württembergin viranomaiset väittivät, että marraskuussa 2007 hyväksytyssä alkuperäisessä maaseudun kehittämisohjelmassa toimenpiteiden 121 ja 214 yhteydessä oli jo varattu uusia haasteita koskeviin toimiin yli 59,8 miljoonaa euroa ennen terveystarkastusta. Baden-Württembergin viranomaiset vähensivät tästä johtuen toimenpiteille 121 ja 214 varatuista talousarviomäärärahoista 59,8 miljoonaa euroa ja kohdensivat kyseiset varat uudelleen useisiin jo olemassa oleviin toimenpiteisiin. Toimenpiteeseen 121 kohdennettiin noin 18 miljoonaa tarkoituksena vastata tiettyihin alueellisiin tarpeisiin. Viranomaiset varasivat toimenpiteen 121 talousarviomäärärahoista 26 miljoonaa euroa uutta maitoalan rakenneuudistamista koskevaa haastetta varten. Terveystarkastusta edeltäviä menoja koskevista tiedoista käy kuitenkin ilmi, että maitoalalle oli alkuperäisessä talousarviossa todennäköisesti jo varattu noin 35 miljoonaa euroa. TUEN KOHDENTAMINEN KESTÄVYYTEEN LIITTYVIEN RISKIEN JA NOLLAVAIKUTUKSEN VÄLTTÄMISEKSI MAATILOJEN JA ESITETTYJEN INVESTOINTIHANKKEIDEN TALOUDELLISEN KANNATTAVUUDEN PUUTTEELLINEN VARMISTAMINEN 56. Jäsenvaltioiden olisi varmistettava, että maatilojen investointiehdotusten taloudellinen kannattavuus voidaan osoittaa ennen avustuksen myöntämistä, jotta tukea ei suunnata tiloille, jotka ovat vaarassa joutua vararikkoon, ja jotta taataan tuetun investoinnin kestävyys. Kaikki tarkastetut jäsenvaltiot (alueet) vaativat hakijoita toimittamaan jonkinlaisen osoituksen tilan ja/tai hanke-ehdotuksen taloudellisesta kannattavuudesta, vaikka sitä ei velvoitetakaan lainsäädännössä [23]. Tarkastuksessa havaittiin kuitenkin, että vaaditun näytön taso ja laajuus vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioiden välillä. 57. Luxemburgissa tietyn kynnysarvon ylittävissä investoinneissa vaaditaan todistus siitä, että viljelijä on saanut investointihanketta koskevaa taloudellista neuvontaa. Tämä todistus sisältää yhteenvedon tilan bruttotuotosta ja hankekuluista, mutta se ei sisällä taloudellisen analyysin tulosta. 58. Unkarissa arvioidaan hankehakemuksen mukana toimitettavan rahoitussuunnitelman laatua ja luotettavuutta pisteytysjärjestelmällä, jossa viitetiedoista laaditaan tietokonepohjainen vertailu. Vuoden 2008 ehdotuspyynnössä valituista hankkeista yli neljäsosa ei saanut yhtään pistettä yhdestä tai useasta kriteeristä arvioinnissa, joka koski rahoitussuunnitelman realistisuutta. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että rahoitussuunnitelman arviointia varten ei ollut määritetty minkäänlaista vähimmäispistemäärää ja että kaikki hankkeet hyväksyttiin niiden saamasta pistemäärästä huolimatta. 59. Puolassa hakijan on osoitettava hankkeen taloudellinen vakaus ainoastaan sellaisissa tapauksissa, joissa hankkeen tavoitteena on erityisesti tilan bruttoarvonlisäyksen kasvu. Viljelijä päättää kuitenkin itse, merkitseekö hän hakemuksessa hankkeelle kyseisen tavoitteen. Jos viljelijä merkitsee sen hanketavoitteeksi, viranomaiset käynnistävät automaattisesti hakemuksen lisäanalyysin. Kyseistä tavoitetta ei ilmoitettu yhdessäkään tilintarkastustuomioistuimen tarkastamista kymmenestä hankkeesta, ja siten hankkeiden kannattavuutta ei ollut tarkastettu. JÄSENVALTIOISSA VALITTIIN JO KÄYNNISTETTYJÄ HANKKEITA, MIKÄ TOI MUKANAAN NOLLAVAIKUTUSRISKIN 60. Tilintarkastustuomioistuin on todennut aikaisemmissa kertomuksissa (esim. Leader-lähestymistapaa koskevassa kertomuksessa) [24], että avustusohjelmien vaikuttavuuteen liittyy riski siitä, että investointi olisi toteutettu joka tapauksessa myös ilman julkista tukea. Tällaisilla investoinneilla on "nollavaikutus". 61. Selvä merkki mahdollisesta nollavaikutuksesta on, että hanke on jo käynnistetty tai jopa saatu päätökseen ennen tuen myöntämistä. Jos tuki myönnetään takautuvasti, viljelijän alkuperäinen investointipäätös osoittaa viljelijän olevan halukas investoinnin tekemiseen, vaikka julkista tukea ei myönnettäisikään. 62. Toimenpiteen 121 yhteydessä sovelletaan erilaisia lähestymistapoja sellaisten hankkeiden hyväksymiseen, jotka on jo käynnistetty: - Luxemburgissa maatilat voivat hakea investointitukea investoinnin toteuttamisen jälkeen, jos investoinnin arvo on alle 100000 euroa tai jos hanke on käynnistetty ohjelmakauden alkamispäivän ja kansallisen täytäntöönpanolain julkaisupäivän välisenä aikana. - Muissa jäsenvaltioissa, muun muassa Espanjassa (Katalonia), Italiassa (Veneto) ja Portugalissa, tilat voivat käynnistää mahdollisesti tukikelpoisen investoinnin tukihakemuksensa jättämispäivänä, vaikka ei olekaan varmuutta siitä, että hankkeen rahoitus hyväksytään. - Belgiassa (Vallonia) ja Romaniassa investointihankekulut ovat tukikelpoisia ainoastaan avustuksen hyväksymispäivästä alkaen, mikä on käytäntönä hyvä [25]. 63. Tarkastuksessa havaittiin, että neljässä tarkastetussa jäsenvaltiossa/alueella (Espanja (Katalonia), Italia (Veneto), Luxemburg ja Portugali (mannermaa)) puolet otokseen poimituista hankkeista oli käynnistetty (tai jopa saatu päätökseen) ennen avustuksen myöntämistä. Tällaisissa tapauksissa nollavaikutusriski, toisin sanoen riski siitä, että viljelijä olisi toteuttanut investoinnit myös ilman julkista tukea, on huomattava. 64. Komission esittämissä lainsäädäntöehdotuksissa maaseudun kehittämisestä annetun nykyisen asetuksen muuttamiseksi [26] täsmennetään, että menot ovat tukikelpoisia vasta avustushakemuksen jättämisen jälkeen. Tällä estetään takautuva hyväksyminen, joka on Luxemburgissa sallittua, mutta ei vaikuteta riittävästi nollavaikutusriskiin, koska investointihanke voitaisiin edelleen käynnistää ennen hakemuksen hyväksymistä (ja jopa ennen hakemuksen jättämistä edellyttäen, että ennen hakemuksen päivämäärää syntyneet kulut eivät ole tukikelpoisia). 65. Tämä vaatimus esitetään uudelleen maaseudun kehittämiskautta 2014–2020 koskevassa komission ehdotuksessa. Ehdotuksessa esitetään kuitenkin myös tähän liittyvä hyvä käytäntö ja säädetään nimenomaan, että jäsenvaltiot voivat pitää menoja tukikelpoisina ainoastaan tuen hyväksymispäivästä alkaen (ks. laatikko 5). LAATIKKO 5 MAASEUDUN KEHITTÄMISKAUTTA 2014–2020 KOSKEVA KOMISSION EHDOTUS [27] Lukuun ottamatta [...] yleiskuluja [valmistelukuluja], [...] investointitoimien osalta tukikelpoisiksi katsotaan vain menot, jotka ovat aiheutuneet sen jälkeen, kun hakemus on toimitettu toimivaltaiselle viranomaiselle. Jäsenvaltiot voivat sopia ohjelmissaan, että tukikelpoisia ovat vain menot, jotka ovat aiheutuneet sen jälkeen, kun toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt tukihakemuksen. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 66. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa havaittiin, että maaseudun kehittämistä koskevalla investointitoimenpiteellä 121 "Maatilojen nykyaikaistaminen" saavutettiin sille asetettu nimellistavoite sikäli, että toimenpiteen tuloksena maatiloja nykyaikaistettiin. Tarkastuksessa todetaan kuitenkin, että tämä oli lähes väistämätöntä, kun otetaan huomioon, että lähes minkä tahansa investoinnin tai uusien laitteiden hankinnan voidaan katsoa johtavan jossakin määrin nykyaikaistamiseen ja niitä voidaan pitää väljien tukikelpoisuuskriteerien mukaisina (kohdat 23–24). 67. Vaikka jäsenvaltioita vaaditaan kohdentamaan investointituki maaseutualueillaan selkeästi määritettyihin tarpeisiin, kohdentamisen laajuus vaihtelee huomattavasti tarkastuksen kohteena olleiden jäsenvaltioiden välillä. Joissakin jäsenvaltioissa tuki kohdennetaan hyvin voimakkaasti erityistarpeisiin, ja niissä on otettu käyttöön valintamenettelyjä sopivimpien hankkeiden valitsemiseksi tukikelpoisilta hakijoilta (kohdat 25–28). 68. Toisissa jäsenvaltioissa avustusta on myönnetty kaikille vastaanotetuille hanke-ehdotuksille, jotka täyttävät tukikelpoisuudelle asetetut perusedellytykset, riippumatta hankkeiden vaikutuksista toimenpiteen tavoitteiden saavuttamiseen. Tällaiset käytännöt heikentävät sekä EU:n että jäsenvaltioiden julkisten varojen käytön tehokkuutta ja vaikuttavuutta. Maaseuturahastosta tähän toimenpiteeseen varatuille 11,1 miljardille eurolle voidaan saada enemmän vastinetta, jos varat kohdennetaan paremmin EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin sekä määritettyihin kansallisiin ja alueellisiin tarpeisiin (kohdat 29–32). 69. Komissio hyväksyi maaseudun kehittämisohjelmia, joissa tukea ei ollut kohdennettu riittävästi ja joissa ei ollut määritetty hankkeiden valinnassa käytettävää menettelyä tai kriteerejä (kohdat 33–38). SUOSITUS NRO 1 a) Komission olisi tehtävä lainsäädäntöehdotuksia, jossa jäsenvaltioita vaaditaan selvästi esittämään maaseudun kehittämisohjelmissaan tietoa siitä, miten toimenpide kohdennetaan määritettyihin tarpeisiin ja yleisiin ensisijaisiin tavoitteisiin, muun muassa tietoa hankkeiden valinnassa käytettävistä menettelyistä ja kriteereistä, sekä varmistettava maaseudun kehittämisohjelmia hyväksyessään, että nämä vaatimukset täytetään. b) Kun jäsenvaltiot toteuttavat tulevaa ohjelmakautta koskevia maaseudun kehittämisohjelmia, niiden olisi kohdennettava tukea selkeiden ja asiaankuuluvien valintakriteerien avulla EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin sekä kansallisiin tai alueellisiin tarpeisiin. 70. Yhteinen seuranta- ja arviointikehys on perustettu jäsenvaltion ja komission työvälineeksi. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että kehyksen avulla ei saada merkityksellisiä tietoja, joiden perusteella voitaisiin seurata toimenpiteen 121 varoilla saavutettuja tuloksia. EU:n ensisijaisten tavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistystä ei pystytä seuraamaan määritetyillä indikaattoreilla. Tiedot eivät ole kovinkaan luotettavia eikä niiden avulla voida laatia jäsenvaltioiden (ja/tai alueiden) välisiä vertailuja (kohdat 39–43). SUOSITUS NRO 2 Komission olisi varmistettava, että tulevaa ohjelmakautta varten saadaan asiaankuuluvia ja luotettavia tietoja, jotta voidaan helpottaa toimenpiteen hallinnointia ja seurantaa ja osoittaa, missä määrin myönnetty tuki edistää EU:n ensisijaisten tavoitteiden saavuttamista. 71. Vuoden 2009 terveystarkastuksessa suunnattiin noin 5 miljardia euroa lisävaroja tehostamaan tiettyjä EU:n uusiksi haasteiksi määritettyjä EU:n ensisijaisia tavoitteita, joita olivat muun muassa ilmastonmuutos ja biologinen monimuotoisuus. Tehokkaiden kohdentamisjärjestelyjen puuttuminen heikentää lisävarojen mahdollista vaikuttavuutta näihin haasteisiin vastaamisessa. Lisäksi tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa havaittiin esimerkkitapauksia, joissa "tehostamista" ei tapahtunut, koska terveystarkastuksen / Euroopan talouden elvytyssuunnitelman mukaiset varat oli korvattu varoilla, jotka jo oli varattu kyseisille toimenpiteille ennen terveystarkastusta (kohdat 44–55). SUOSITUS NRO 3 Kun tarkoituksena on kohdentaa tiettyjä toimenpiteitä ja budjettimäärärahoja määrättyihin ensisijaisiin tavoitteisiin, kuten tehtiin terveystarkastuksen yhteydessä, komission olisi tehtävä lainsäädäntöehdotuksia, jotta rahoituksen lisävaikutuksen varmistava vaatimus sisällytettäisiin perustana oleviin EU:n asetuksiin. 72. Kaikissa tarkastetuissa jäsenvaltioissa (alueilla) hakijoita vaaditaan toimittamaan jonkinlainen osoitus tilan ja/tai hanke-ehdotuksen taloudellisesta kannattavuudesta. Joissakin jäsenvaltioissa saatua näyttöä ei kuitenkaan otettu huomioon hanke-ehdotuksia arvioitaessa (kohdat 56–59). SUOSITUS NRO 4 Jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön tehokkaita, riskeihin suhteutettuja menettelyjä sen varmistamiseksi, että avustusta ei myönnetä hankkeille, joissa investoinnin taloudellisesta kannattavuudesta tai tilan kestävyydestä ei ole varmuutta. 73. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että jo käynnistettyjen investointien takautuvaan hyväksymiseen liittyvä nollavaikutusriski on yhä olemassa (kohdat 60–65). SUOSITUS NRO 5 Komission olisi kannustettava jäsenvaltioita noudattamaan hyvää käytäntöä, jonka mukaan investointikulut ovat tukikelpoisia ainoastaan siitä päivästä alkaen, jolloin avustus hyväksytään. Tilintarkastustuomioistuimen jaosto I on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Ioannis SARMASIN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 14. maaliskuuta 2012 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Rahoitustiedot tammikuulta 2012. [2] Vuonna 2007 Euroopan komissio teki ehdotuksen yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksesta, jonka neuvosto hyväksyi vuonna 2008. Vastatakseen vuoden 2008 talouskriisiin komissio laati terveystarkastuksen jälkeen Euroopan talouden elvytyssuunnitelman, jonka neuvosto hyväksyi joulukuussa 2008. [3] Neuvoston asetus (EY) N:o 1698/2005, annettu 20 päivänä syyskuuta 2005, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen (EUVL L 277, 21.10.2005, s. 1). [4] Rahoitustiedot tammikuulta 2012. Määrä pitää sisällään terveystarkastuksen ja Euroopan talouden elvytyssuunnitelman yhteydessä myönnetyt 630 miljoonaa euroa. [5] Natura 2000 -alueet ovat erityissuojelualueita. [6] Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 johdanto-osan 21 kappale. [7] Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 26 artikla. [8] Komission asetus (EY) N:o 1974/2006, annettu 15 päivänä joulukuuta 2006, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1698/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä, 43 artikla (EUVL L 368, 23.12.2006, s. 15). [9] Asetuksen (EY) 1698/2005 71 artiklassa vaaditaan, että hankkeiden valinnassa käytetään asiaankuuluvan jäsenvaltion tai alueen vahvistamia valintakriteerejä. [10] Tarkastus koski seuraavia kansallisia tai alueellisia maaseudun kehittämisohjelmia: Belgia (Vallonia), Saksa (Baden-Württemberg), Espanja (Katalonia), Ranska (mannermaa), Italia (Veneto), Luxemburg, Unkari, Puola, Portugali (Portugalin mannermaa) ja Romania. [11] Asetus (EY) N:o 1698/2005 ja asetus (EY) N:o 1974/2006. [12] Italiassa (Veneto) otokseen kuului myös vuonna 2008 hyväksyttyjä hankkeita. [13] Asetuksen (EY) N:o 1974/2006 43 artikla. [14] Vaikka Romanian maaseudun kehittämisohjelmassa esitettiin komission sitä hyväksyessä vähän näyttöä hyvästä kohdentamisesta, toimenpiteeseen 121 liittyvät investoinnit olivat käytännössä tarkkaan kohdennettuja. Tämä johtui rajoittavien tukikelpoisuuskriteerien käytöstä ja relevanttien valintakriteerien tarkoituksenmukaisesta soveltamisesta (ks. taulukko1). [15] Yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen käsikirja: Maankäytön tai maatalouskäytäntöjen muutokset, jotka johtavat muutokseen perusmaataloustuotteiden valikoimassa. [The Handbook on Common Monitoring and Evaluation Framework. Guidance document (yhteistä seuranta- ja arviointikehystä koskeva käsikirja – ohjeasiakirja), maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto, syyskuu 2006.] [16] Romania, vuotuinen edistymiskertomus 2009. [9999] Yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen mukaan myös hyväksyttyjen hakemusten määrä on ilmoitettava. [8888] Maatalouden kirjanpidon tietoverkko. [17] Working paper on the CMEF gross value added indicators (yhteisen seuranta- ja arviointikehyksen bruttoarvonlisäystä koskevia indikaattoreita käsittelevä työasiakirja), Euroopan komissio, maaliskuu 2010. [18] COM(2007) 722 lopullinen, 20. marraskuuta 2007. [19] Neuvoston asetus (EY) N:o 74/2009, annettu 19 päivänä tammikuuta 2009, Euroopan maatalouden kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) tuesta maaseudun kehittämiseen annetun asetuksen (EY) N:o 1698/2005 muuttamisesta (EUVL L 30, 31.1.2009, s. 100). [20] Asetuksen (EY) N:o 74/2009 johdanto-osan 6 kappaleessa todetaan: On tärkeää, että näitä yhteisön ensisijaisiin haasteisiin liittyviä toimia tehostetaan asetuksen (EY) N:o 1698/2005 mukaisesti hyväksyttävissä maaseudun kehittämisohjelmissa. [21] Kolmessa tarkastetussa jäsenvaltiossa toimenpiteelle 121 ei osoitettu lisärahoitusta terveystarkastuksen seurauksena (kyseiset jäsenvaltiot ovat Belgia (Vallonia), Espanja (Katalonia) ja Unkari). [22] Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 69 artiklan 5 a kohta, joka lisättiin asetuksella (EY) N:o 74/2009. [23] Asetuksissa vaaditaan ainoastaan, että ehdotetun investoinnin on parannettava tilan kokonaistehokkuutta. [24] Erityiskertomus nro 5/2010 Leader-lähestymistavan sisällyttämisestä maaseudun kehittämiseen (http://eca.europa.eu). [25] Samantyyppisiä sääntöjä noudatettiin Saksassa, Ranskassa, Unkarissa ja Puolassa, mutta niissä hyväksyttiin myös poikkeuksia. [26] COM(2010) 537 lopullinen, 30. syyskuuta 2010 – komission ehdotus asetukseksi asetuksen (EY) N:o 1698/2005 muuttamisesta; yhteispäätösmenettely COD/2010/0266. [27] COM(2011) 627 lopullinen/2 – komission ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahasto) tuesta maaseudun kehittämiseen; komissio teki ehdotuksen kauden 2014–2020 yhteisen maatalouspolitiikan lainsäädäntökehyksen yhteydessä. -------------------------------------------------- LIITE TARKASTETTAVIKSI VALITUT JÄSENVALTIOIDEN TAI NIIDEN ALUEIDEN MAASEUDUN KEHITTÄMISOHJELMAT SEKÄ TOIMENPITEEN 121 TALOUSARVIO VUOSILLE 2007–2013 Maaseudun kehittämisohjelma | EU:n rahoitusosuus (maaseuturahaston kautta) 2007–2013 (euroa) | Toimenpiteen 121 julkinen kokonaisbudjetti 2007–2013 [1] (euroa) | Belgia (Vallonia) | 28800000 | 96000000 | Saksa (Baden-Württemberg) | 84196000 | 168393000 | Espanja (Katalonia) | 27628000 | 119082000 | Ranska (mannermaa) | 687062000 | 1374125000 | Italia (Veneto) | 87816000 | 190381000 | Luxemburg | 24574000 | 122871000 | Unkari | 1175175000 | 1652571000 | Puola | 1449672000 | 1919068000 | Portugali (mannermaa) | 259874000 | 344923000 | Romania | 816404000 | 1020506000 | [1] Mukaan lukien kansallinen tai alueellinen julkinen yhteisrahoitusosuus. --------------------------------------------------