FI    FI  
 EUROOPAN  
KOMISSIO 
Bryssel 6.5.2013  
SWD(2013) 166 final 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUS TEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen 
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
virallisesta valvonnasta ja muista virallisista  toimista, jotka suorit etaan elintarvike- ja 
rehulainsäädännön ja eläinten terveyttä ja  hyvinvointia, kasvien terveyttä, kasvien 
lisäysaineistoa ja kasvinsuojeluainei ta koskevien sääntöjen soveltamisen 
varmistamiseksi, sekä asetusten (EY) N:o 999/2001, (EY) N:o 1829/2003, (EY) N:o 
1831/2003, (EY) N:o 1/2005, (EY) N:o 396/2005,  (EY) N:o 834/2007, (EY) N:o 1099/2009, 
(EY) N:o 1069/2009, (EY) N:o 1107/2009, (E U) N:o 1151/2012 ja (EU) N:o [….]/2013 
[Office of Publications, please insert number of Re gulation laying down provisions for the 
management of expenditu re relating to the food chain, an imal health and animal welfare, 
and relating to plant health and plant reproductive material ] ja direktiivien 98/58/EY, 
1999/74/EY, 2007/43/EY, 2008/119/EY, 2008/120/ EY ja 2009/128/EY muuttamisesta 
(virallista valvontaa koskeva asetus) 
{COM(2013) 265 final} 
{SWD(2013) 167 final}  
 
FI 2   FI KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
Oheisasiakirja 
ehdotukseen 
 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI 
virallisesta valvonnasta ja muista virallisista  toimista, jotka suoritetaan elintarvike- ja 
rehulainsäädännön ja eläinten terveyttä ja  hyvinvointia, kasvien terveyttä, kasvien 
lisäysaineistoa ja kasvinsuojeluaineita  koskevien sääntöjen soveltamisen 
varmistamiseksi, sekä as etusten (EY) N:o 999/2001, (E Y) N:o 1829/2003, (EY) N:o 
1831/2003, (EY) N:o 1/2005, (EY) N:o 396/2005,  (EY) N:o 834/2007, (EY) N:o 1099/2009, 
(EY) N:o 1069/2009, (EY) N:o 1107/2009, (EU) N:o 1151/2012 ja (EU) N:o [….]/2013 
[Office of Publications, please  insert number of Regulation la ying down provisions for the 
management of expenditure relating to the food chain, animal health and animal welfare, 
and relating to plant health and plant reproductive material ] ja direktiivien 98/58/EY, 
1999/74/EY, 2007/43/EY, 2008/119/EY, 2008/120/EY  ja 2009/128/EY muuttamisesta 
(virallista valvont aa koskeva asetus) 
1. O NGELMAN MÄÄRITTELY  
Tausta  
Vastuu elintarvikeketjua koskevan Euroopan unionin (EU) lainsäädännön 
täytäntöönpanon valvonnasta kuuluu jäsenvaltioille, joiden  viranomaiset valvovat, 
että asiaankuuluvat vaatimukset pannaan tosiasiallisesti täytäntöön koko EU:ssa. 
Tässä yhteydessä ne varmistavat, että toimijoiden toiminta ja EU:n markkinoille saatetut (joko EU:ssa tuot etut tai kolmansista maista tuodut) tavarat vastaavat 
asiaankuuluvia elinta rvikeketjulle asetettuja vaa timuksia. Kaikki alan toimijat 
kuuluvat virallisen valvonnan piiriin koosta an riippumatta sen mukaan, millainen 
riski eri toimista voi aiheutua elinta rvikeketjun turvallis uudelle. Useimmissa 
jäsenvaltioissa yli puolet yr ityksistä on nimenomaan pien iä yrityksiä, mikroyritykset 
mukaan luettuina, ja niiden toimintaan  voi kätkeytyä vakavia riskejä huolimatta 
niiden toiminnan pienemmästä mitt akaavasta (kuten äskettäisessä 
kolibakteerikriisissä kävi ilmi). 
Asetuksessa (EY) N:o 882/2004 (jäljempänä ’a setus’) vahvistetaan  jäsenvaltioiden 
suorittamaa virallista valvontaa koskeva t yhdenmukaistetut EU:n säännöt, jotta 
saataisiin yhdennetty ja yhtenäinen toim intamalli elintarvikeketjun eri vaiheissa 
tehtävää virallista valvont aa varten. Asetuksessa säädetään virallisen valvonnan 
yleisistä puitteista rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja 
eläinten hyvinvointia koskevien sääntöjen  alalla ja vahvistet aan säännöt tällaisen 
valvonnan järjestämisestä  ja rahoituksesta . 
 
FI 3   FI Edellä mainitusta yhdennetystä toiminta mallista huolimatta el äinten terveyttä 
koskevaa virallista valvontaa (sekä kotimaist en että tuontitavaroiden osalta) ja 
eläinlääkejäämiä koskevaa virallista valvont aa säännellään historiallisista syistä 
edelleen erillisesti. Lisä ksi tiettyjä elinta rvikeketjuun liittyviä aloja – kuten kasvien 
terveys, kasvien lisäysaineisto ja  eläimistä saatavat sivutuotteet  – ei sisällytetty 
asetuksen soveltamisalaan, vaan niille  kehitettiin erity isiä alakohtaisia 
menettelytapoja. 
Asetuksella on otettu kä yttöön merkittäviä para nnuksia sen suhteen, miten 
toimivaltaiset viranomaise t järjestävät ja toteutta vat virallista valvontaa koko 
elintarvikeketjussa, ja luotu perusta yhdennetylle hor isontaaliselle toimintamallille.  
Viiden viime vuoden aikana kerätty näyttö (palaute jäsenvaltioiden toimivaltaisilta 
viranomaisilta ja sidosryhmiltä sekä terv eys- ja kuluttaja-asioiden pääosaston 
elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston tarkastuksista) on kuitenkin tuonut esiin 
puutteita, jotka johtuvat tiettyjen periaa tteiden/tavoitteiden puutteellisesta 
täytäntöönpanosta/saavuttami sesta ja siitä, että vi rallisen valvonnan yhdennetty 
toimintamalli on toteutunut vain osittain. 
Asetuksen uudelleentarkastelu on osa pake ttia, johon sisältyy myös kolme muuta 
merkittävää tarkastelua eläinten terveyttä, kasvien terveyttä ja kasvien lisäysaineistoa koskevan säännöstön uudistamiseksi.
1 Sen tavoitteena on näin ollen uudenaikaistaa 
ja yhtenäistää virallisen valvonnan jä rjestelmä siten, että samalla otetaan 
johdonmukaisesti huomioon näitä aloja koskevaan EU:n politiikkaan tehdyt parannukset. 
Ongelmien kartoittaminen
 
Vaikka jäsenvaltiot ovat varmistan eet, että virallinen valvonta koko 
elintarvikeketju ssa on pantu hyvin täytäntöön, ja asetuksella käyttöön otettujen 
täytäntöönpanovälineiden käyt össä on tapahtunut edisty stä, samalla on kuitenkin 
todettu puutteita, jotk a johtuvat yhtäältä virallisen valvonnan järjestelmän 
suunnittelusta  ja toisaalta epävarmuudesta sen suhteen, onko käytettävissä 
riittävästi resursseja virallisen val vonnan rahoittamiseksi asianmukaisesti . 
Virallisen valvonnan järjestelmän suunnittelu 
(1) Asetuksen päätavoitetta eli yhdennetyn ja yhtenäisen toimintamallin 
kehittämistä virallisen valvonnan alalla ei ole saavutettu täysin: virallista 
valvontaa koskevia EU:n sääntöjä niillä  aloilla, jotka eivät kuulu asetuksen 
soveltamisalaan, ei ole täysin saatettu asetuksessa esitettyjen periaatteiden ja 
vaatimusten mukaisiksi. Tämä on johtanut epäjohdonmukaisuuksiin  ja 
juridisiin aukkoihin , koska kyseisillä aloilla ei ole olemassa valvontatoimiin 
liittyvän vastuuvelvollisuuden, luote ttavuuden ja tehokkuuden varmistavia 
tärkeitä säännöksiä (ks. esimer kkejä kertomuksen sivuilla 7–8). 
Valvontaviranomaiset toimivat näin olle n eri toimintamallien ja edellytysten 
nojalla sen mukaan, mitä e lintarvikeketjuun lii ttyviä erityisiä sä ännöksiä niiden 
edellytetään soveltavan, ilman että näitä eroja olisi mitenkään perusteltu. 
                                                 
1 Eläinten terveyttä ja kasvien terveyttä koskevien tarkastelujen vaikutustenarvioinnit ovat jo saaneet 
vaikutustenarviointilautakunnalta myönteiset lausunnot. Kasvien lisäysaineistoa koskevan tarkastelun vaikutustenarviointi on käynnissä parhaillaan. 
 
FI 4   FI (2) Asetuksessa edellytetään vi rallisen valvonnan olevan riskiperusteista , jotta 
terveyden suojeluun tähtäävien va lvontatoimien tehokkuus voitaisiin 
maksimoida. Tällaista toimintamallia ei nykyisellään ole edelleenkään käytössä 
kahdella alalla eli virallisessa valvonnassa, jota toteutetaan rajoilla tiettyjen 
tavaroiden tullessa unioniin kolmansista maista , ja eläinlääkejäämiä  
koskevassa virallisessa valvonnassa (ks.  esimerkkejä kertomuksen sivuilla 8–
9). Tämä johtuu lähinnä siitä, että tä llaisesta valvonnasta määrätään nykyisin 
EU:n säännöissä, jotka olivat voimassa jo  ennen asetusta ja joita ei kumottu 
sillä ja joissa ei vahvistettu asia nmukaisia mekanismeja tietyn tavaran, 
liiketoiminnan tai kolmannen maan mahdollisesti aiheuttaman todellisen riskin ottamiseksi huomioon. Seurauksena on, e ttä resursseja ohjataan kaikissa 
jäsenvaltioissa valvontaa n, joka ei ole perusteltavissa riskin suuruudella. 
Julkisia voimavaroja (aikaa ja rahaa) t uhlataan näin ollen me rkittävässä määrin, 
vaikka ne olisi parempi käyttää siellä, missä riskit ovat suurempia. Resurssien 
tehoton käyttö aiheuttaa lisäksi tarp eetonta rasitetta toimijoille (aika, 
henkilöstö, välineet ja tilat, joita valvonnassa tarvitaan). 
(3) Jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille aiheutuu tarpeetonta 
hallinnollista rasitetta . Tästä on hyvänä esimer kkinä eläinlääkejäämiä 
koskeviin jäsenvaltioiden seurantas uunnitelmiin edellytettävät vuosittaiset 
päivitykset, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava komission hyväksyttäviksi. 
Samalla alalla myös erityiset raportoi ntivelvoitteet ovat tarpeettomia, koska 
niissä toistetaan asetuksen yleinen raportointivaatimus. Nämä rasitteet aiheutuvat jäsenvaltioille direktiivissä 96/23/EY as etetuista velvoitteista. 
(4) Vaikka asetuksessa edellytetään virallisten laboratorioiden akkreditointia 
standardin EN ISO/IEC 17025 mukaisesti,  siinä ei mahdollisteta tilapäisiä 
järjestelyjä hätätilanteissa tai tapauksissa, joissa laboratorioiden on käytettävä 
uutta menetelmää, joka ei vielä sisälly niiden akkreditointii n (ks. esimerkkejä 
kertomuksen sivulla 10). Siinä ei myöskään säädetä minkäänlaisesta 
joustomahdollisuudesta sellaisten pienten laboratorioiden kohdalla, jotka toteuttavat perustestejä (ks. es imerkkejä kertomuksen sivulla 10). 
(5) Asetukseen sisältyy joitakin merkittäviä periaatteita ja mekanismeja, jotka 
jäsenvaltioiden toimivaltaiset vi ranomaiset ovat panneet täytäntöön 
vaihtelevasti tai joita sovelletaan eri käytäntöjen mukaan eri jäsenvaltioissa. Kyse on erityisesti hallinnollista yhteistyötä koskevista pyynnöistä i) 
jäsenvaltioiden välillä ra jat ylittävien täytäntöönpanot oimien alalla ja ii) 
terveys- ja tulliviranomaisten välill ä. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan hyödynnä 
tätä välinettä täysipainoisesti, ja/tai niillä on vaikeuksia ymmärtää sen käyttämiseen liittyvät edellytykset (k s. esimerkkejä kertomuksen sivulla 10). 
Toinen vaatimus, jota jäsenvaltioissa sovelletaan eri tavoi n, on jäsenvaltioiden 
toimivaltaisiin viranomaisiin kohdistuva  velvoite varmistaa valvontatoimien 
olevan ’mahdollisimman avoimia’ toimijoih in ja kaikkiin kansalaisiin nähden. 
Tämä johtuu lähinnä siitä, että asetukse ssa ei esitetä mitään kattavia ohjeita 
siitä, miten yhteistyön olisi ta pahduttava (ajoitus, vaihdett avat tiedot jne.), eikä 
siitä, mitä tietoja olisi asetettava julkis esti saataville. Komissiolla ei myöskään 
ole valtaa vahvistaa tarkempia yksityiskohtia eikä yhdenmukaisia 
täytäntöönpanoa koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä. 
Virallisen valvonnan rahoitus 
 
FI 5   FI (1) Jäsenvaltioiden edellytet ään varmistavan, että vira llista valvontaa varten on 
käytettävissä riittävästi rahoitusta. Jäsenvaltioilta ja elintarvike- ja 
eläinlääkintätoimiston tarkastuksista saadut tiedot kuitenkin osoittavat, että jäsenvaltioilla on mittavia ongelmia  riittävien resurssien järjestämiseksi 
valvontaan. Liitteessä XV (kertomuksen s. 132) luetellaan useita merkittäviä 
tapauksia, joissa EU :n tarkastajat ovat neljän vi ime vuoden aikana raportoineet 
valvontatoimissa todettujen puutteiden  tai epätyydyttävän tai riittämättömän 
valvonnan johtuvan resurssien puuttumisesta tai vajeesta  (ks. esimerkkejä 
kertomuksen sivulla 11). Käynnissä olev a talous- ja rahoitu skriisi pahentaa 
näitä ongelmia. Vaarana onkin, että julkisiin varoihin ja viralliseen valvontaan 
käytettäväksi asetettuihin  varoihin kohdistuva lisäp aine saattaa heikentää 
jäsenvaltioiden valmiutta toteuttaa tehokasta virall ista valvontaa ja sen 
seurauksena EU:n lainsäädännön tarjoaman suojan tasoa. 
Jotta valvonnan rahoituksessa voitais iin vähentää riippuvuutta julkisista 
varoista, asetuksessa mainitaan useita valvontatoimia (jotka  koskevat lähinnä 
lihaa, maitoa, kalatuotteita ja EU:n rajo illa tehtävää valvontaa), joiden osalta 
jäsenvaltioiden on perittävä maksu toimijoilta ( pakollinen maksu ) valvonnan 
kustannusten kattamiseksi . Muiden valvontatoimien osalta jäsenvaltiot 
voivat valita, perivätkö ne toimijoilta maksun. 
Nykyisessä asetuksessa säädetyt pakol liset maksut eivät kuitenkaan anna 
toimivaltaisille viranomaisille mahd ollisuutta kattaa kaikkia kustannuksiaan, 
eivätkä ne näin ollen varmista jatkuv aa rahoitusta valvonnan suorittamiseksi. 
Jäsenvaltioiden virallisesta valvonna sta kantamien maksujen määrät myös 
vaihtelevat suuresti, mikä on johtanut s iihen, että yritykset kaikkialla EU:ssa 
katsovat, että viralliste n valvontatoimien kustannukset eivät jakaudu EU:n 
elintarvikeketjuun kuuluvien toimijoiden kannalta tasaisesti eivätkä 
oikeudenmukaisesti. Toimijat valitta vat myös siitä, että nykyisessä 
järjestelmässä ei riittävästi palkita sä ännöksiä noudattavia yrityksiä (ja vaativat 
vahvempaa bonus-malus-toimintamallia). 
(2) Pakollisten maksujen tapauksessa niiden vaikutus voi olla suurempi 
mikroyrityksiin , koska niiden liikevaihto/tu otanto on alhaisempi. Ei ole 
saatavilla mitään näyttöä siitä, että n ykyisten toimintapuitteid en pohjalta perityt 
pakolliset maksut olisivat todellis uudessa vaikuttaneet  haitallisesti tai 
suhteettomasti mikroyrityksiin. Tässä yhteydessä on kuitenkin punnittava ja tasapainotettava keskenään näkökohdat, jotka liittyvät yhtääl tä siihen, että 
valvontaviranomaisten on voitava pe riä kustannukset, jotta varmistetaan 
virallisen valvonnan riittävät re surssit, ja toisaalta siih en, että erittäin pieniin 
yrityksiin kohdistuvaa rasi tetta on alennettava, kuten komission uudessa 
toimintapolitiikassa Pienten ja keskisuurten yritysten sääntelytaakan 
keventäminen – Euroopan unionin sääntelyn  mukauttaminen mikroyritysten 
tarpeisiin
2 todetaan. Tämän toimintapolitiikan  mukaan mikroyritykset olisi 
periaatteessa vapautettava sääntelytaakas ta ellei niiden kuulumista sen piiriin 
voida osoittaa välttämättömyys - ja suhteellisuussyillä. 
                                                 
2 KOM(2011) 803. 
 
FI 6   FI 2. T OISSIJAISUUSANALYYSI  
Jotta voidaan varmistaa elintarvikeke tjua koskevien sääntöjen yhdenmukainen 
täytäntöönpano koko EU:n alueella sekä sisämarkkinoiden moitteeton toiminta, on välttämätöntä luoda yhdenmukaistettu EU :n lainsäädäntökehys , joka sääntelee 
virallisen valvonnan organisointia ja tote uttamista elintarvik eketjun kaikissa 
vaiheissa. Nämä perusteet, jotka ovat yhä  voimassa, tukevat nykyisiä virallisen 
valvonnan sääntöjä. Tässä tarkastelussa todetut ongelmat liittyvät EU:n lainsäädäntökehyksen nykyiseen muotoon, minkä  vuoksi uudistusta ei voida toteuttaa 
pelkästään jäsenvaltioiden toimin. Tarvitaan unionin lainsäätäjän toimia. 
Virallista valvontaa sääntelevän y hden yhtenäisen EU:n sääntökokonaisuuden 
lisäarvo on siinä, että se tarjoaa kans allisille täytäntöönpanijoille (ja niiden 
toimijoille) puitteet, joissa toimivaltaiset viranomaiset voivat luottaa toisessa jäsenvaltiossa toteutettuihin täytän töönpanotoimiin ja valvonnan tulosten 
uusittavuuteen sekä tieteelliseen ja te kniseen moitteettomuuteen. Lisäksi sillä 
varmistetaan, että sisämarkkinoiden to iminnan kannalta välttämättömiä EU:n 
elintarvikeketjun vaatimuks ia sovelletaan yhtenäises ti ja johdonmukaisesti eri 
jäsenvaltioissa ja eri aloilla. 
EU:n tehokas virallisen va lvonnan järjestelmä on tärkeä niin EU:n viennin kuin 
tuonninkin kannalta. Kolmansiin maihin suuntautuva EU:n vienti on riippuvainen 
EU:n hyvästä maineesta korkeiden tuotant ovaatimusten suhteen sekä sen lisäarvon 
suhteen, jota EU:sta tule villa tavaroilla voidaan osoittaa olevan Euroopan 
ulkopuolella tuotettuihin verrattuna. Tämä  onnistuu vain sellaisen luotettavan 
virallisen valvonnan järjestelm än avulla, jolla varmistet aan, että elintarvikeketjua 
koskevat EU:n turvallisuus- ja laat uvaatimukset pannaan johdonmukaisesti 
täytäntöön ja kauppakumppaneid en vastaavat odotukset täyt etään. Tuonnin osalta on 
olennaisen tärkeää, että kaikki EU:n markkinoilla olevat e lintarvikkeet ovat 
turvallisia. Jäsenvaltioiden toimivaltais ten viranomaisten tekemät tarkastukset 
kolmansista maista saapuville tavaroille anta vat tarvittavat takeet siitä, että tavarat 
täyttävät vastaavat tu rvallisuusvaatimukset. 
Siltä osin kuin on kyse valvonnan rahoituksesta, yhteisillä EU:n säännöillä 
varmistetaan, että toimivaltaiset viranomaiset varmasti saavat riittävät varat säilyttääkseen valvonnan sellaisella ta solla, joka on tarpeen riskien ja 
valvontatarpeiden (esim. säännöstenva staisuuksien määrä) suhteen. Maksuja 
koskevilla säännöksillä varmistetaan erit yisesti se, että e lintarvikkeita/rehuja 
käsittelevät yritykset, jotka saavat välitöntä hyötyä tehokka asti toteutetusta 
valvonnasta, osallistuvat val vontajärjestelmien rahoituksee n, jotta valvon nan rahoitus 
olisi mahdollisimman vähän riippuvaista julkisista varoista. Yhteisiä EU-sääntöjä tarvitaan myös ehkäisemään syrjivää kohtel ua toimijoiden välillä tilanteessa, jossa 
toiset toimijat sijaitsevat jäsenvaltiossa, jossa sovelletaan käyttäjä maksaa -sääntöä (eli maksuja), ja toiset jäsenvaltiossa, jossa tätä sääntöä ei sovelleta. Ainoastaan yhteisillä EU-säännöillä voidaan varmistaa yhtenäinen toimintamalli tätä tavoitetta 
varten. 
EU:n toimilla ei tulisi ylittää sitä, mikä on tarpeen asetettujen tavoitteiden 
saavuttamiseksi. Tässä ehdotuksessa on tark asteltu useita eri vaihtoehtoja, myös 
maksujen määrien yhdenmukaistamista kaikis sa jäsenvaltioissa sekä asiaa koskevan 
sääntelyn purkamista. Analyysissä on pyritty kehittämään suhteellisuusperiaatteen 
 
FI 7   FI mukaisesti paras mahdollinen ratkaisu siihen , että varmistetaan riittävä ja vakaa 
rahavirta nimenomaisesti virall ista valvontaa varten. Samalla  annetaan jäsenvaltioille 
tarvittava aika ja joustovara sisäisten järjestelyjensä ja yritystensä erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. 
3. P
OLITIIKAN TAVOITTEET  
Yleiset  tavoitteet (jotka vastaavat laajal ti perussopimuksen tavoitteita) ovat 
seuraavat: 
1. edistetään sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa; 2. pidetään yllä ihmisten, eläinten ja kasvien terveyden su ojelun ja eläinten 
hyvinvoinnin korkeaa tasoa ja estetään tämän tason heikentyminen siitä syystä, että EU:n lainsäädäntöä ei mahdollisesti panna täytäntöön; 
3. varmistetaan EU:n lainsäädä nnön asianmukainen ja yhtenäinen 
täytäntöönpano. 
Erityis
tavoitteet on asete ttu, jotta voitaisiin päästä er oon niistä analyysin kuluessa 
todetuista erityisistä esteistä, jotka estävät yleisten tavoitteiden saavuttamisen tällä alalla tai haittaavat sitä. 
Taulukko 1: erityistavoitteet ja niiden yhteys ongelmiin  
 Käsillä oleva ongelma  Erityistavoitteet  
Epäjohdonmukaisuuksia, aukkoja ja 
päällekkäisyyksiä valvontavaatimuksissa  Varmistetaan kattava ja johdonmukainen toimintamalli virallisen valvonnan osalta koko elintarvikeketjussa
 
Riskiperusteisen toimintamallin epäjohdonmukainen täytäntöönpano
 Mahdollistetaan kansallisten valvontaresurssien tehokas käyttö
 
Hallinnollinen rasite ja kohtuuttomat vaatimukset
 Vähennetään hallinnollista rasitetta ja poistetaan tarpeettomia vaatimuksia
 
Lisätään avoimuutta  Virallisen valvonnan 
järjestelmän suunnittelu  
Yhteistyötä ja avoimuutta koskevien 
vaatimusten epätasainen täytäntöönpano  
Edistetään yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä virallisen valvonnan toteuttamisen parantamiseksi
 Virallisen 
valvonnan 
rahoitusVaikeuksia ja eriarvoisuutta virallisten 
valvontatoimien rahoituksessa  - Varmistetaan riittävien resurssien saatavuus 
- Varmistetaan tasapuolisuus ja 
oikeudenmukaisuus virallisen valvonnan 
rahoituksessa 
- Lisätään virallisen valvonnan 
rahoitusjärjestelmän avoimuutta  
4. T OIMINTAVAIHTOEHDOT  
Käytettävissä olevien vaihtoehtojen analyysi tehtiin kahdessa vaiheessa: 
(1) Ensin arvioitiin nykytilanteeseen teht ävien kahden mahdollisen muutoksen 
mahdollista vaikutusta – ne koskevat erityisesti sääntelyn purkamista virallisen 
 
FI 8   FI valvonnan rahoituksen alalla (vaihtoeht o 1A) ja mikroyritysten vapauttamista 
maksujärjestelmästä (vaihtoehto 1B).3 
(2) Edellä 1 kohdassa tarkoitetun analyysin tulosten pohjalta hahmoteltiin sitten 
vaihtoehdot 2–4. Niissä yhdistyvät seur aavat osatekijät: i) laajennetaan 
asetuksen soveltamisala kattamaa n nykyisin sen ulkopuolella olevat 
elintarvikeketjun sektorit (esim. kasvien terveys, kasvien lisäysaineisto ja eläimistä saatavat sivutuotteet), ii)  parannetaan ja yksinkertaistetaan 
lainsäädäntökehystä, iii) varmistetaan kustannusten täysimääräinen kattaminen 
maksujen avulla ja iv) laajennetaan n iiden valvontatoimien luetteloa, joista 
maksun periminen toimijoilta on pakollista. 
Perusskenaario:
 Virallisen valvonnan järjes telmää ei ole yhdennetty koko 
elintarvikeketjun osalta, koska jotkin el intarvikeketjun sekt orit ovat asetuksen 
soveltamisalan ulkopuolella. Tietyille kolmans ista maista tuleville tavaroille EU:n 
ulkorajoilla toteutettavaa virallista valvont aa ja eläinlääkejäämien virallista valvontaa 
ei ole saatettu vastaamaan riskiperusteista toimintamallia. Tästä aiheutuu edelleen vältettävissä olevia kustannuksia (jäykästi säännellyn valvonnan vuoksi, joka ei ole 
riskiperusteista). Epäjohdon mukaisuudet ja tehottomuudet siinä, miten kansalliset 
viranomaiset ottavat toimenpiteitä käyttöön ja  tekevät yhteistyötä, johtuvat siitä, ettei 
ole annettu yhdenmukaisia ohjeita hallinnol lisen yhteistyön täyt äntöönpanosta eikä 
siitä, miten mahdollisimman suuri avoimuus saataisiin toteutettua. Virallisten 
laboratorioiden akkreditoin tivaatimuksesta ei ole kaav ailtu mitään poikkeuksia. 
Maksujen periminen on pakollista joidenkin valvontatoimien osalta. Jäsenvaltio voi 
periä asetuksessa vahvistet un EU:n tason vakiomaksun, joka ei vastaa valvonnan 
todellisia kustannuksia. Tästä saattaa olla seurauksena re surssien vähäisyys ja se 
riski, ettei valvontajärjestelmällä ole valmi uksia estää ja pitää kurissa terveysriskejä 
koko elintarvikeketjun pituudelta. 
Vaihtoehto 1A – Valvontamaksuja kos kevien unionin sääntöjen kumoaminen
: Kukin 
jäsenvaltio saisi itse päättää siitä, minkälaista toimintamallia se noudattaa virallisten valvontatoimien rahoituksen os alta edellyttäen, että se va rmistaa, että valvontaan on 
käytettävissä riittävästi varoja. Tämä vaihtoehto edellyttäisi asetuksen 27–29 
artiklan  ja erityisesti maksujen pakollisen perimisen kumoamista  tietyillä aloilla. 
Vaihtoehto 1B – Mikroyritysten pakollinen vapautus maksujen soveltamisesta
: Tämä 
vaihtoehto, jonka taustalla ovat kom ission jatkuvat pyrkimykset edistää 
mikroyritysten kilpailukykyä, ed ellyttäisi, että mikroyritykset  rajattaisiin pois niistä 
toimijoista, joilta pakollisia maksuja peritään. 
Vaihtoehto 2 – Mukauttaminen : Tällä vaihtoehdolla parannettaisiin 
lainsäädäntökehystä mukauttamalla niitä sääntöjä, jotka koskevat kolmansista 
maista peräisin olevi lle tietyille tavaroille  EU:n ulkorajoilla tehtävää valvontaa  ja 
                                                 
3 Vaikka teoriassa sekä vaihtoehto 1A että vaihtoehto 1B voitaisiin yhdistää vaihtoehtojen 2–4 muihin 
osatekijöihin, ne esitellään ja arvioidaan yksitellen ottaen huom ioon niillä tavoiteltujen muutosten 
merkittävyys. Molemmat muuttaisivat nykyisiä puitteita merkittävästi kansallisten 
valvontajärjestelmien rahoituksen osalta ja asettais ivat sen vakiintuneet periaatteet kyseenalaisiksi. 
Vaihtoehtojen 1A ja 1B yhdistäminen vaihtoehtojen 2–4 muihin osatekijöihin ei johtaisi merkittäviin kompromisseihin eikä näin ollen muuttaisi vaihtoehtojen 2–4 kustannus-hyötyanalyysia tuntuvasti. 
 
FI 9   FI eläinlääkejäämien  valvontaa, ja saattamalla  ne vastaamaan  riskiperusteista 
toimintamallia . Vaihtoehdon myötä olisi mahdollista perustaa valvonnan 
koordinointimekanismeja muiden kansalliste n viranomaisten kanssa (rajoilla ja 
muualla), jotta voitaisiin hyödyntää kaikkia mahdollisia toiminnallisia 
synergiavaikutuksia . Virallisia laboratorioita  koskevia säännöksiä 
yksinkertaistettiin  niin, että tarvittaessa poikkeukset olisivat mahdollisia. 
Tarpeeton/vanhentunut  aiemmin annettu lainsäädäntö kumottaisiin , jotta 
päästäisiin eroon päällekkäisyyksistä ja hallinnollisesta rasitteesta . Komissiolle 
annettaisiin valta  täsmentää delegoiduilla /täytäntöönpanosäädöksillä 
yksityiskohtaiset säännöt niistä tietyistä vaatimuksista, joiden osalta tarvitaan 
yksityiskohtaisempia sääntöjä (esim. hallinnollinen yhteistyö  ja avoimuus ). 
Niillä aloilla, joilla jo ed ellytetään pakollisia maksuja, ne pidettäisiin voimassa ja 
kustannusten täysimääräistä kattamista haittaavat nykyiset esteet (esim. EU:lla tasolla yhdenmukaistetut vakiomaksut ) poistettaisiin . Lisäksi säädettäisiin 
jäsenvaltioiden mahdollisuudesta
 vapauttaa mikroyrit ykset maksuista . Kaikkien 
kustannusten kattamiseen tähtäävän järjeste lmän soveltamista varten säädettäisiin 
kahden vuoden  siirtymäajasta. 
Vaihtoehto 3 – Mukauttaminen + yhdentäminen : Sen lisäksi, mitä vaihtoehdossa 2 
on tarkoitus tehdä, vaihtoehdossa 3 laajennettaisiin aset uksen soveltamisala  
kattamaan nykyisin soveltamisalan ulkopuolella olevat alat (kasvien  terveys, kasvien 
lisäysaineisto ja eläimistä s aatavat sivutuotteet) ja saatet taisiin päätökseen virallisen 
valvonnan ’yhdentäminen’. Virallisen valvonnan rahoituksen osalta kasvipasseja  
koskeviin velvoitteisiin ja kasvien lisäysaineiston sertifiointiin  liittyvä virallinen 
valvonta lisättäisiin niiden toim intojen luetteloon, jotka katetaan pakollisilla 
maksuilla .4 
Vaihtoehto 4 – Mukauttaminen + yhdent äminen + laaja kustannusten kattaminen : 
Sen lisäksi, mitä vaihtoehdossa 3 on tarkoitus tehdä, vaihtoehdossa 4 
laajennettaisiin pakollisten tarkastusmaksujen luettelo  sisältämään kaiken 
sellaisten rehu- ja elinta rvikealan yritysten toteutta man valvonnan, joiden osalta 
rekisteröitymis vaatimus on vahvistettu elintarvikkeiden ja rehujen turvallisuutta 
koskevien sääntöjen  mukaisesti. Kaikkien kusta nnusten kattamiseen tähtäävän 
laajennetun järjestelmän sove ltamista varten säädettäisiin kolmen vuoden  
siirtymäajasta. 
Taulukko 2: Yhteenveto analyysi ssä käsitellyistä vaihtoehdoista  
 Asetuksen 
soveltamisala  Lainsäädäntökehys  Kustannusten 
kattaminen  Pakollisten maksujen 
soveltamisala  
Perusskenaario  osittain (kasvien 
terveys, kasvien 
lisäysaineisto, 
eläimistä saatavat 
sivutuotteet eivät 
kuulu 
soveltamisalaan)  puutteita ja 
heikkouksia  osittain  osittain (liha, maito, 
kalastustuotteet, 
tuonti)  
Vaihtoehto 1A  nykytilanne nykytilanne säilyy  ei (sääntelyn / 
                                                 
4 Näin voitaisiin ottaa huomioon kasvien terveyttä ja kasvien lisäysaineistoa koskevan tarkastelun 
mukana annettavien vaikutustenarviointien yhteydessä valittu parhaaksi arvioitu vaihtoehto. 
 
FI 10   FI säilyy  purkaminen)  
Vaihtoehto 1B  nykytilanne 
säilyy  nykytilanne säilyy  nykytilanne säilyy  mikroyrityksiä 
koskevat vapautukset  
Vaihtoehto 2  nykytilanne 
säilyy  parannusta  kokonaisuudessaan nykytilanne säilyy  
Vaihtoehto 3  laajennettu 
kasvien 
terveyteen ja 
kasvien 
lisäysaineistoon  parannusta  kokonaisuudessaan laajennettu kasvien 
terveyteen ja kasvien 
lisäysaineistoon  
Vaihtoehto 4  laajennettu 
kasvien 
terveyteen ja 
kasvien 
lisäysaineistoon  parannusta  kokonaisuudessaan kaikki rekisteröidyt 
elintarvike- ja rehualan 
toimijat  
5. V AIKUTUSTEN ARVIOINTI  
Vaikutustenarvioinnissa an alysoidaan eri toimintavaihtoehtojen todennäköiset 
sosiaaliset, taloudellis et ja ympäristöön liittyvät vaikut ukset – olivatpa ne sitten 
suoria tai välillisiä. Jokaista vaihtoehtoa on arvioitu suhteessa teoreettiseen perusskenaarioon, jossa ei tehdä mitään. Kuva tut vaikutukset ovat näin ollen lisäystä 
nykytilanteeseen verrattuna. Taloudelliset vaikutukset  arvioidaan seuraavien 
kriteerien pohjalta: kilpailukyky, innovointi, kestävyys, yksinkertaistaminen ja 
hallinnollisen rasitteen vähentäminen. Analyysissä yhtä tärkeitä ovat sosiaaliset 
vaikutukset (e rityisesti turvallisuus  mutta myös vastuuvelvollisuus ). Kun kutakin 
vaihtoehtoa arvioitiin ympäristövaikut usten ja työllisyysas teeseen kohdistuvien 
vaikutusten osalta, ei havaittu merkittäviä vaikutuksia (sen enempää negatiivisia kuin positiivisiakaan). 
Vaihtoehto 1A – Valvontamaksuja kos kevien unionin sääntöjen kumoaminen
 
Tarkastusmaksuja koskevan EU:n nykyi sen lainsäädäntökehyksen kumoaminen 
johtaisi todennäköisesti tilanteeseen, jossa kansalliset toimintamallit poikkeaisivat 
toisistaan entistä enemmän, ja mahdollisesti valvontaan osoitettujen resurssien vähentymiseen. 
Vaikka tosiasiallisesti käy ttöön otettujen resurssien tasoon kohdistuvat vaikutukset 
riippuisivatkin niistä toimintavaihtoehdoist a, joita kukin jäsenvaltio valitsisi, eikä 
niitä voida täysin ennustaa ja analysoida, nykyiseen ma ksujärjestelmään liittyviä 
ongelmia (kuten se, että kustannusten täysimääräistä kattamista ei onnistuta 
varmistamaan, ja valvonnan riippuvuus fi nanssipolitiikasta) ei todennäköisesti 
pystytä ratkaisemaan. Nykyinen talouskr iisi huomioon ottaen ongelmat saattavat 
pahentua, jos jäsenvaltioi den päätökset johtavat s iihen, että kansallisten 
valvontajärjestelmien toimintaan on käytettävissä vähemmän resursseja. 
Toimivaltaisten viranomaisten  olisi tällöin entistä va ikeampaa valvoa tehokkaasti 
turvallisuusvaatimusten noudatta mista elintarvikeketjussa ja ehkäistä ja ratkaista 
suurimittaisia kriisejä. 
EU:n lainsäädäntökehyksen kumoam inen johtaisi monimutkaiseen 
lainsäädäntöympäristöön, sillä valvonnan rahoitusta koskevien kansallisten sääntöjen 
 
FI 11   FI erot todennäköisesti kasvaisivat. Tämä saa ttaisi johtaa kilpailun vääristymiseen, jos 
yhden jäsenvaltion toimijoilta peritään  valvonnasta maksu mutta toisessa 
jäsenvaltiossa näin ei tehdä. Tällä olisi haitallisia vaikutuksia sisämarkkinoihin. 
Vaihtoehto 1B – Mikroyritysten pakollinen vapautus maksujen soveltamisesta  
Mikroyritysten pakollinen vapautus maks ujen soveltamisesta vähentäisi kyllä 
mikroyrityksiin kohdistuvaa taloudellista ra sitetta mutta vaarantaisi tavoitteena 
olevan valvontajärjestelmän kestävyyden  varmistamisen ja tämän myötä 
elintarvikeketjun turvallisuuden. 
Niissä 16 jäsenvaltiossa (EU:n 23 jäsenvaltiosta), joista tietoja on saatavilla, yli 
puolet kaikista yrityksistä on mikroyrityksiä , ja yhdeksässä tällaisessa valtiossa (AT, 
BE, CY, FI, IT, NL, PL, SE, SI) mikroyr itysten osuus kaikista liike-elämän 
toimijoista on kaksi kolmasosaa (tai enem män). Kun ylivoimaisesti suurin osa 
maksujen piiriin kuuluvista yrityksistä on mikroyrityksiä, niiden vapauttaminen 
maksusta vaikuttaisi erittäin negatiivises ti siihen kustannusten osuuteen, jonka 
toimivaltaiset viranomaiset saavat katettua. Samalla vaarantuisi tavoitteena oleva valvonnan kestävän rahoituksen varmis taminen kustannusten täysimääräisen 
korvaamisen keinoin, koska valvontaa olis i edelleen toteutettava kaikkien 
toimijoiden osalta niin tiheään kuin riskit antavat aihetta. 
Vaikka vapautuksiin liittyvä toimivaltais ten viranomaisten tulonmenetys voitaisiin 
korvata siirroilla yleisestä talousarviosta , tämä johtaisi jälleen valvontatoiminnan 
vahvaan riippuvuuteen julkisista  varoista ja loisi näin taloudellisen epävarmuuden 
tilanteen – erityisesti näinä kriisien ja budjet tileikkausten aikoina. Tällainen tilanne ei 
näytä hyvältä, kun pyrkimyksenä on johdo nmukaisten, tehokkaiden ja riskiin 
suhteutettujen valvontatoimien varmistaminen koko elintarvikeketjussa. Jos toimivaltaiset viranomaiset saisivat vähe mmän tuloja, seurauks ena olisi valvonnan 
vähentyminen, elintarvikeketjua kos kevan EU:n lainsäädännön noudattamatta 
jättämiseen liittyvien tapausten todennäköinen lisääntyminen ja elintarvikeketjun 
turvallisuuden vaarantuminen elintarvikekriisien kasvaneen riskin myötä. 
Jos tulojen menetys toisaalta korvattais iin suuremmilta yrityksiltä perittävillä 
korkeammilla maksuilla, mikroyritysten pa kollinen vapautus maksuista johtaisi 
suurempien toimijoiden epäoikeudenmukaiseen kohteluun ja mahdollisesti kilpailun vääristymiseen.  
Toimivaltaiset viranomaise t ja tuotannonalan edusta jat ovat täysimääräisesti 
kannattaneet edellä kuvattua an alyysia, jonka pohj alta katsotaan, että mikroyritysten 
(tai yleensä pk-yritysten) automaattinen vapauttaminen maksuist a voisi viedä pohjan 
tavoitteelta varmistaa kansallisten valvont ajärjestelmien kestävyys ja saattaisi 
vääristää kilpailua.
5 Tämän vuoksi jäljempänä kuvatuissa vaihtoehdoissa 
mikroyritysten vapauttaminen maksujen soveltamisesta korvataan mekanismilla, joka auttaa korjaamaan tällaisia puutteita. 
                                                
 
5 Tämä päätelmä pätee myös tapauksissa, joissa pakollisia maksuja määrätään kaikille rekisteröidyille 
elintarvike- ja rehualan toimijoille (vaihtoehto 4), s illä mikroyritysten osuus elintarvikeketjun eri aloilla 
on aina erittäin merkittävä (Fooddrinkeuropen huhtikuussa 2012 julkaisemien tietojen mukaan 79 prosenttia elintarvike- ja juomateollisuuden toimijoista on mikroyrityksiä). 
 
FI 12   FI Vaihtoehto 2 – Mukauttaminen  
Valvontaresurssien riskiperusteisen kä ytön ja tähän tarkoitukseen osoitettujen 
varojen käyttöönoton tehostaminen vähent ää kansallisiin varo ihin kohdistuvaa 
painetta ja auttaa edistymään ensisijaisek si tavoitteeksi asetetussa tehokkaan 
valvonnan ja elintarvikeketjun turvallis uuden ylläpitämisessä. Jäsenvaltio voi 
kokonaan tai osittain vapauttaa mikroyrity kset maksuista valtiontukisääntöjen 
mukaisesti.  
Vaihtoehto 2 mahdollistaisi se n, että virallisen valvonnan riskiperusteinen 
toimintamalli  voidaan panna täysimääräisest i täytäntöön aloilla, joilla 
jäsenvaltioiden toimivaltaiset vira nomaiset eivät nykyisin voi mukauttaa 
valvontatoimiaan todellisiin riskeihin (EU: n rajoilla tietyille kolmansista maista 
tuleville tavaroille tehtävä virallinen va lvonta sekä eläinlääkejäämien virallinen 
valvonta). Tämä johtaisi valvontaresurssi en parempaan kohdentamiseen ja tehostaisi 
näin ollen valvontajärjestelmää. Jos ka nsalliset viranomaiset voisivat keskittää 
valvontatoimensa sinne, missä säännöstenva staisuuksia ja riskejä on enemmän, 
voitaisiin minimoida virallisesta valvonna sta säännöksiä noudattaville yrityksille 
aiheutuva rasite, mikä vaikuttais i myönteisesti niiden kilpailukykyyn. 
Tehokkuuden ja kilpailukyvyn lisääntymisestä aiheutuvat hyödyt olisivat kuitenkin 
vain osittaisia, koska kasvien terveys, ka svien lisäysaineisto ja eläimistä saatavat 
sivutuotteet eivät sisälly asetuksen soveltamisalaan. Valvontaresurssien paras 
mahdollinen kohdentaminen onnistuu ainoastaa n varmistamalla, että toimivaltaiset 
viranomaiset suorittavat riskien priorisoinni n kaikilla elintarvikeketjun osa-alueilla, 
edellä mainitut osa-alueet mukaan luettuina. Virallista valvontaa koskevan lainsäädännön nykyinen pirs taleisuus estää tämän. 
Virallisen valvonnan rahoituksesta voidaan todeta , että vaatimus, jonka mukaan 
jäsenvaltioiden olisi täysimääräises ti katettava valvonnan kustannukset, kun 
käytetään pakollisia maksuja, mahdollista isi vakaamman tällaisista maksuista 
koostuvan rahoituksen ja vähentäisi näin  kansallisiin talo usarvioihin kohdistuvaa 
painetta. 
Useimmissa jäsenvaltioissa valvonnan kusta nnukset katetaan vain osittain maksuilla 
(tämä prosenttiosuus vaihtelee 20:stä yl i 80:een). Kaikki kustannukset katetaan 
kahdeksassa jäsenvaltiossa. Jos kustannukset al ettaisiin siis kattaa täysimääräisesti, 
joissakin tapauksissa elintarvikeketjun toimijo ille siirtyisi ja niiden kesken jakautuisi 
entistä suurempi osa valvonnan kustannuksista. Pakollisten maksujen tason nostamisen, joka vaihtelisi sen mukaan, kuinka suuri osa kusta nnuksista nykyisellään 
katetaan, ei odoteta aiheuttavan toimijoille huomattavaa lisärasitetta niilläkään aloilla, joilla valvonnan kus tannukset vaikutta vat eniten toimijoiden yleisiin 
tuotantokustannuksiin, eli lihan  tarkastuksessa (käyttäen  laatikossa 6 sivulla 31 
olevia lukuja voidaan arvioida, että – jä senvaltioiden nykyisin maksuilla kattamien 
kustannusten prosenttiosuuden mukaan – peri ttävä lisämaksu vastaisi noin 0,2–0,8:aa 
prosenttia tyypillisen toimijan vuotuise sta tuotannon arvosta). Tällä puolestaan 
 
FI 13   FI taattaisiin noin 0,9–3,4 miljardia euroa uusia varoja vuodessa virallisen valvonnan 
käyttöön eri jäsenvaltioissa.6 
Poistamalla EU:n tason vakiomaksujen käyttö  ja edellyttämällä, että kaikki maksut 
ovat kustannusperusteisia, vaih toehdolla 2 luotaisiin yhtäläiset toimintaedellytykset 
kaikille pakollisten maksujen piiriin kuul uville toimijoille. Uusilla säännöksillä 
varmistetaan, että jäsenval tiot voivat käyttää valvonnan rahoitusmekanismia hyvin 
suoriutuvien ja vähäisen ri skin aiheuttavien yritysten palkitsemiseen silloinkin, kun 
kaikkiin toimijoihin sovelle taan kiinteämääräisiä maksuj a riippumatta siitä, onko ne 
todellisuudessa tarkastettu viit eajanjaksolla (perimällä niiltä alhaisempi maksu kuin 
niiltä toimijoilta,  jotka eivät noudata säännöksiä). 
Vaatimuksen, jonka mukaan kaikki maksut  olisi laskettava kustannusten pohjalta, 
odotetaan aiheuttavan vähän hallinnollista lisärasitetta – hall intomenettelyihin 
mahdollisesti tehtävien muutosten muodossa – niille jäsenvaltio ille, jotka eivät 
nykyisin vahvista maksuja aiheutuneiden  kustannusten pohjalta. Suurin osa 
jäsenvaltioista laskee ainakin osan pakollis ista maksuista tosiasiallisten kustannusten 
pohjalta, mutta täysin kusta nnuksiin perustuva järjes telmä saattaa edellyttää 
nykyisten kustannuslaskentame netelmien mukauttamista. Julkisten talousarvioiden 
odotetaan voivan kattaa  lisäkustannukset (kahden jäse nvaltion esittämien arvioiden 
mukaan ne vaihtelisivat muutamasta tuhannesta eurosta vuodessa , laskennassa 
käytettävien tietojen keräämiseen ja kokoamiseen käytettynä kokoaikavastaavana 
työaikana, aina huomattavampiin lukuihin (0,5 mi ljoonan euron kertaluontoinen 
suoritus) , jos otetaan käyttöön nimenom aan tähän tarkoitukseen varattu 
tietotekninen väline, jolla voidaan kirjata kuhunkin tarkastukseen käytetty aika ja 
resurssit, ks. laatikko 6 kertomuksen si vulla 31). Vaihtoehdossa 2 otetaan huomioon 
tämä mukautustarve antamalla jäsenvaltioille kaksi vuotta aikaa valmistella hallintojärjestelmänsä uuteen kustannustenlaskenta-/veloitusmalliin. 
Vaihtoehto 2 lisäisi valvontatoimia koske vaa tilintekovelvollisuutta, koska siinä 
luodaan vankempi yhteys kustannusten ja maksujen välille maksumekanismien 
suuremman avoimuuden kautta (toimijat voisiva t nähdä selvästi, mistä niiltä peritään 
maksuja ja miten maksut määräytyvät toim ivaltaisille viranomaisille aiheutuvien 
kustannusten pohjalta). Tämänkaltainen se lkeyttäminen tehostaisi virallisen 
valvonnan järjestelmiä ja mahdollistaisi se n, että komissio voisi paremmin seurata 
täytäntöönpanoa. Avoimuuden lisääntyminen auttaisi lisäksi varmistamaan, että 
maksutuloja ei aiheettomasti johdeta pois n iiden aiotusta käyttö tarkoituksesta (joka 
on valvonnan kustannusten korvaaminen). 
Jos jäsenvaltiot voisivat
 lieventää kustannusten täysimäär äisen kattamisen vaikutusta 
mikroyrityksiin vapauttamalla ne kokonaan tai osittain maksujen suorittamisesta sillä 
edellytyksellä, että vastaava summa siirretään yleisestä talousarviosta toimivaltaisille viranomaisille, toimivaltaisilla viranomaisilla  olisi edelleen käytö ssään ne resurssit, 
jotka ovat tarpeen niille kuuluvien va lvontatehtävien suorittamiseksi. 
Vaihtoehto 3 – Mukauttaminen + yhdentäminen
 
                                                 
6 Alan tuotannon arvo on 400 miljardia euroa vuodessa. Yritysten lukumäärä on 60 000 (Eurostat 2008). 
Vuotuinen keskimääräinen tarkastusmaksu toimijaa kohti, kun kustannukset korvataan täysimääräisesti, on noin 80 000 euroa vuodessa (teollisuudelta saadut tiedot). 
 
FI 14   FI Koko elintarvikeketjun kattava täysin y hdennetty valvontajärjestelmä maksimoisi 
valvonnan tehokkuuden – yksinkertaistamisen ja  synergiahyötyjen  ansiosta – ja 
helpottaisi elintarv ikeketjua koskevassa lainsäädännö ssä asetettujen tavoitteiden 
saavuttamista. Jäsenvaltio voi kokonaan tai osittain vapauttaa mikroyritykset maksuista, jos jäsenvaltio siirtää toimiv altaiselle viranomai selle vastaavan summan 
yleisestä talousarviosta.  
Vaihtoehdon 2 kohdalla mainittujen vaikutusten lisäksi vaihtoehto 3 varmistaisi 
virallisen valvonnan yhdenmukaisen toimintamallin koko elintarvikeketjun osalta laajentamalla asetuksen soveltamisalan kattamaan kasvien terveyden, kasvien lisäysaineiston ja eläimistä saatavat sivut uotteet. Samalla siinä otetaan tarvittaessa 
huomioon kunkin alan erityispiirteet. Koko järj estelmästä tulisi johdonmukaisempi ja 
luotettavampi, kun samoja mekanismeja ja tehtäviä käytettäisiin kaikilla aloilla. 
Kasvien terveyden parissa toim ivien laboratorioiden uudesta 
akkreditointivelvoitteesta aihe utuvista alkukustannuksista vast aisi EU (ks. liite XIX, 
s. 194), ja tämän uuden velvoitteen ottami seksi käyttöön kitkattomasti on kaavailtu 
viiden vuoden siirtymäaikaa. 
Vaihtoehto 4 – Mukauttaminen + yhdentäminen + laaja kustannusten kattaminen
 
Laajentamalla pakollisten maksujen perimisen elintarvikeketjun keskeisiin 
toimintoihin tällä vaihtoehdolla lisättäisii n koko valvontajärjest elmän kestävyyttä ja 
vähennettäisiin sen yleistä riippuvuutta bud jettipäätöksistä. Lisä ksi sillä poistetaan 
nykyjärjestelmässä havaittua epäoikeudenmukai suutta, joka johtuu siitä, että vain 
tiettyihin ryhmiin kuuluvil ta toimijoilta peritään maksuja, ja varmistetaan näin 
oikeudenmukaisempi toimintamalli tarkas tusmaksujen osalta. Jäsenvaltio voi 
kokonaan tai osittain vapauttaa mikroyritykset maksuista, jos jäsenvaltio siirtää toimivaltaiselle viranomaiselle vastaa van summan yleisestä talousarviosta.  
Pakolliset maksut on perinteisesti rajattu (o lennaisilta osin) liha- ja maitoalalle ja 
eläimistä peräisin olevien tuotteiden rajatarkastuksiin, mitä on yhä vaikeampi 
perustella ja mitä pidetään maksujen  piiriin kuuluvien toimijoiden keskuudessa 
epäreiluna. Maksujen periminen pelkäs tään kyseisiltä aloilta ei ole enää 
perusteltavissa uuden asetuksen myötä,  kun toimivaltaisten viranomaisten 
edellytetään arvioivan ri skit ja suunnittelevan ja toteuttavan valvontaa koko 
elintarvikeketjun pituudelta. Vaihtoehdolla 4 varmistetaan, että pakolliset maksut otetaan käyttöön myös elintarvikeketjun kesk eisillä aloilla, joilla elintarvike- ja 
rehualan toimijat hyötyvät suoraan tehokkaasti  suoritetusta virallisesta valvonnasta, 
koska se auttaa niitä toimittamaan turvallisia elintarvikkeita ja rehuja markkinoille. Kustannusten korvaamista koskevan vaatimuksen ulottaminen kaikkiin valvontatoimiin, joilla on tarko itus varmistaa elinta rvikkeiden ja rehu jen turvallisuus, 
varmistetaan, että vaihto ehdon 2 myönteiset vaikutuks et – valvonnan kestävyyden 
lisääntymisenä – toimivat suuremmassa mittakaavassa. 
Kuhunkin jäsenvaltioon ja toimijoihin kohdistuva taloudellinen vaikutus riippuu 
siitä, veloittaako jäsenvaltio (ja missä määr in) jo nykyisellään niitä  aloja, jotka eivät 
kuulu pakollisten maksujen piiriin. Näin toim ivilta jäsenvaltioi lta saadut tiedot 
osoittavat, että määrät vaihtelevat yr ityksen koon/tuotannon mukaan ja niiden osuus 
tuotantokustannuksista on hyvin vähäinen . Vuosittain sovelletta vat maksut, joita 
peritään riippumatta siitä, onko vuoden m ittaan itse asiassa tehty tarkastus, 
 
FI 15   FI vaihtelevat pienistä (84,5 euroa vuode ssa pienimpien ravintoloiden osalta 
Belgiassa) suurempiin, muttei merkittä viin summiin (1 500 euroa vuodessa 
suurimpien teollisten leip omoiden osalta Italiassa).  
Jäsenvaltioissa, joissa jokaisen tarkastuks en todelliset kusta nnukset veloitetaan, 
määrät vaihtelevat valvontatoiminnan tuntikustannusten mukaan. Virallisen 
valvonnan tiheys riippuu riskistä, siit ä, onko toimija aiemmin noudattanut 
säännöksiä, toimijan omien tarkastusten luot ettavuudesta jne. ja vaihtelee alan ja 
yrityksen ryhmän mukaan. Tyypillisenä esimerkkinä  voidaan mainita 
elintarvikealan vähitt äismyyjä, joka tarkastetaan vuos ittain. Tarkastuksen suorittaa 1 
tarkastaja, joka käyttää 1,5 t untia tarkastusten tekemiseen  ja 1,5 tuntia paperitöihin 
niitä koskevan raportin laatimiseksi. Tällainen hypoteettinen tarkastus maksaisi  
siihen käytetyn ajan mukaan noin 50 euroa vuodessa  Puolassa ja 150 euroa 
vuodessa  Italiassa. Ravintoloissa tehdään tarkas tuksia yhtä usein, mutta ne kestävät 
pidempään ja maksavat 30–40 prosenttia en emmän (65 euroa vuodessa Puolassa ja 
enintään 210 euroa vuodessa Italiassa). Yl eisesti ottaen näin voitaisiin taata 
vähintään 2,3 miljardia euroa ja parhaimm illaan monta kertaa tämä määrä (enintään 
37 miljardia euroa siinä hypoteettisessa ta pauksessa, että kaikilta toimijoilta 
veloitettaisiin nykyisin suurimmilta elintarv ikealan yrityksiltä veloitettava määrä eli 
noin 1 500 euroa).7 
Kuten vaihtoehdon 2 kohdalla, vaihtoehdo sta 4 olisi seurauksena vähäistä 
hallinnollista lisärasitetta toimivaltaisille  viranomaisille, joiden pitäisi perustaa 
maksujen perimisjärjestelmä, jonka laajuus on todennäköi sesti verrattavissa 
vaihtoehdossa 2 esitettyyn järjestelmään ja hieman sitä laajempi laskelmien laajemman soveltamisalan vuoks i. Tällaiset kustannukset vähenisivät ajan myötä, 
kun maksujen perimisjärjestelmät virtaviivai stuvat ja tehostuvat.  Jäsenvaltioille on 
tarkoitus myöntää kolmen vuoden siirtymäkausi. 
                                                
 
7 Yhdistettyinä uudet maksut aloilla, jotka ovat nykyisin pakollisten maksujen piirissä (eli lisämaksut 
liha-alalla vaihtoehdon 2 nojalla), ja maksut, joita  peritään vaihtoehdon 4 myötä ensimmäistä kertaa. 
Yritysten lukumäärä on 25 miljoona a (Eurostat 2008). Vaihtoehdon 4 nojalla perittyjen maksujen 
suuruus vaihtelee 85:stä 1 500:aan euroon (ks. edellä). 
 
FI 16   FI 6. V AIHTOEHTOJEN VERTAILU  
Taulukko 3: Vaihtoehtojen ve rtailu tavoi tteisiin nähden  
Yleiset tavoitteet  Vaihtoehto 1A  Vaihto-
ehto 1B  Vaihtoehto 2  Vaihtoehto 3  Vaihtoehto 4  
Edistetään sisämarkkinoiden 
moitteetonta toimintaa  (--) Jäsenvaltioiden 
väliset erot 
todennäköisesti 
kasvavat ja vaikuttavat kilpailuun  (0) (+) Erilaisista 
käytänteistä (maksut) 
johtuvat vääristymät 
poistuvat (aloilla, joilla pakolliset 
maksut ovat nykyisin 
käytössä) (++) Kuten 
vaihtoehdossa 2, ja 
lisäksi selkeytetyt 
virallista valvontaa koskevat säännöt 
koskisivat kaikkia
 
elintarvikeketjuun kuuluvia aloja (+++)  Kuten 
vaihtoehdossa 3, ja lisäksi 
maksuihin liittyvät 
vääristymät poistuvat myös uusilla aloilla, joita 
pakolliset maksut 
koskevat  
Pidetään yllä ihmisten, eläinten ja 
kasvien terveyden suojelun ja 
eläinten hyvinvoinnin korkeaa tasoa ja estetään tämän tason 
heikentyminen siitä syystä, että 
EU:n lainsäädäntöä ei mahdollisesti panna täytäntöön
 (-) Valvonnan ja 
riskeihin 
reagoimiskyvyn mahdollinen 
vähentyminen (0) (+) Entistä enemmän 
riskien perusteella 
suoritettava valvonta lisäisi tehokkuutta ja 
riskeihin 
reagoimiskykyä  (++) Valvonnan 
tehokkuus 
maksimoituu ja ei-optimaalisen suojelun 
riskit vähentyvät (++) Kuten vaihtoehdossa 
3 
Varmistetaan EU:n lainsäädännön asianmukainen ja 
yhtenäinen täytäntöönpano (-) Lainsäädännön 
täytäntöönpano 
mahdollisesti ei-
optimaalista, jos 
resurssit vähenevät  (0) (+) Selkeämpi luettelo 
veloitettavista toimista 
ja luettelo 
kustannuksista; 
ainoastaan kustannuksiin 
pohjautuvat maksut  (++) Samat 
vaatimukset ja 
tehtävät kaikilla  
elintarvikeketjun 
aloilla  (++) Kuten vaihtoehdossa 
3 
Varmistetaan kattava ja 
johdonmukainen virallisen 
valvonnan toimintamalli koko 
elintarvikeketjussa  (0) (0) (+) Riskiperusteisen 
periaatteen 
johdonmukainen 
käyttö   (++) Kaikilla aloilla 
käytössä samat 
tehtävät ja mekanismit   (++) Kuten vaihtoehdossa 
3 
Mahdollistetaan kansallisten 
valvontaresurssien tehokkaampi 
käyttö (0) (0) (+) Täysin riskeihin 
perustuva 
toimintamalli   (++) Kaikkien 
elintarvikeketjun 
alojen sisällyttäminen mukaan mahdollistaisi 
alojen välisen riskien 
priorisoinnin (++) Kuten vaihtoehdossa 
3 
Vähennetään hallinnollista rasitetta ja poistetaan 
tarpeettomia vaatimuksia (0) EU:n 
maksusääntöihin 
liittyvä hallinnollinen rasite poistuu, mutta jäsenvaltiot 
hallinnoisivat omia 
järjestelmiään
 (0) (+) Tarpeettomat 
suunnitelmat ja 
raportit poistuvat   (++) Kuten 
vaihtoehdossa 2  (++) Kuten vaihtoehdossa 
2 
Edistetään tiiviimpää yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä virallisen 
valvonnan toteuttamisen parantamiseksi
 (0) (0) (+) Voidaan antaa 
hallinnollista 
yhteistyötä koskevia sääntöjä ja kehittää 
synergiavaikutuksia 
(sisäinen tarkastus) (++) 
Synergiavaikutukset 
mahdollisia myös kasvien terveyttä ja 
kasvien lisäysaineistoa 
koskevien alojen kanssa  
 (++) Kuten vaihtoehdossa 
3 
Varmistetaan riittävien resurssien saatavuus (-) Riittävä rahoitus 
riippuisi 
budjettivalinnoista – 
kustannusten 
kattamisen varmistaminen 
todennäköisesti 
vaikeutuu kriisiaikoina  
 (- -) 
Riittämät-
tömät varat, 
koska 
mikro-yrityksiltä ei 
peritä 
maksuja (++) Koska 
kustannukset katetaan 
maksuilla, riippuvuus 
kansallisista 
budjeteista ja niihin kohdistuva paine 
vähentyy (++) Kuten 
vaihtoehdossa 2  (+++) Kuten 
vaihtoehdossa 2, mutta 
suuremmassa 
mittakaavassa  
 
FI 17   FI Varmistetaan tasapuolisuus ja 
oikeudenmukaisuus virallisen 
valvonnan rahoituksessa  (-) Ei takuita 
yhtäläisistä 
toimintaedellytyksistä, koska toimintamallit 
maksujen osalta 
todennäköisesti vaihtelevat  
 (-) Ei 
yhtäläisiä 
toiminta-edellytyksiä, 
koska 
mikro-yritykset 
muita 
parem-massa 
asemassa 
 (+) Kaikilta toimijoilta 
peritään pakolliset 
maksut, mikä kattaisi valvonnan todelliset 
kustannukset (++) Kuten 
vaihtoehdossa 2  (++) Kuten vaihtoehdossa 
2, ja lisäksi kaikilta  
valvonnasta eniten hyötyviltä toimijoilta 
peritään maksu 
Lisätään avoimuutta, myös 
virallisen valvonnan rahoitusjärjestelmän osalta (0)  (++) Mahdollisimman 
suurta avoimuutta koskevat vaatimukset 
voidaan esittää 
yksityiskohtaisesti; maksujärjestelmän 
avoimuus lisääntyisi
 (++) Kuten 
vaihtoehdossa 2   (++) Kuten vaihtoehdossa 
2 
 
 
FI 18   FI   Vaihtoehto 
1.A 
Maksuja 
koskevan 
sääntelyn 
purkaminen  Vaihtoehto 
1.B 
Mikroyrit
ysten 
vapautus  Vaihtoehto 2 
Mukauttaminen  Vaihtoehto 3 
Mukauttaminen + 
yhdentäminen8 
 Vaihtoehto 4 
Mukauttaminen + 
yhdentäminen + laaja 
kustannusten 
kattaminen  
  T o i m i  euroa Toimi  euroa Toimi  euro
a Toimi  euroa 
Kus-
tan-
nukset  Maksujen 
laskemista 
ja perimistä 
koskevan 
raportointi-
järjestelmän 
perusta-
minen ja 
hallinnointi  0,5 
miljoonaa 
euroa kerta-
luontoisesti 
+ 
2 000 euroa 
vuodessa  
(jäsenvaltiota 
kohden)  Sama (kuin 
vaihtoehto 2 
+ kasvien 
terveys ja kasvien 
lisäysaineisto
) Sama Sama kuin 
vaihto-
ehdot 2 ja 3
 Sama 
Jäsen-
valtion 
toimi-
valtaiset 
viran-
omaiset  
Hyö-
dyt Riippuu kunkin jäsenvaltion 
tekemistä valinnoista sen 
suhteen, veloittavatko ne 
virallisesta valvonnasta (1A) ja perivätkö ne mikroyrityksiä 
koskevan valvonnan 
kustannukset muilta 
yrityksiltä, ja jälkimmäisten 
prosenttiosuudesta (1B) 
Vakaa 
rahoitus 
maksujen 
piiriin jo 
kuuluvilla 
aloilla eli 
liha-alalla 
(lisäys 
niiden 
kustan-
nusten 
prosentti-
osuuteen, 
joita jo 
peritään 
kustan-
nusten 
täysi-
määräiseen 
katta-
miseen 
pääse-
miseksi)  Riippuu siitä, 
kuinka monta 
prosenttia 
kustan-
nuksista 
jäsenvaltiot 
kattavat. 
Arviolta 0,9–
3,4 miljardia 
euroa  uusia 
varoja 
vuodessa 
kaikissa 
EU:n jäsen-
valtioissa9,10 Sama Sama Kustan-
nusten 
katta-
minen 
kokonaan 
kaiken 
virallisen 
valvon-
nan 
osalta 
rekiste-
röityjen 
toimi-
joiden 
tapauk-
sessa + 
vaihto-
ehdossa 2 
esitetty 
lisäys Uusien 
maksujen 
keskim. 
kokonais-
määrä  
2,3–37 
miljardia 
euroa 
vuodessa   
kaikissa 
EU:n 
jäsen-
valtioissa
11 + 0,9–
3,4 
miljardia 
euroa 
vuodessa  
 
 
Liike-
elämän 
toimijat  Kus-
tan-
nukset  Riippuu kunkin jäsenvaltion 
tekemistä valinnoista sen 
suhteen, veloittavatko ne 
virallisesta valvonnasta (1A) 
ja perivätkö ne mikroyrityksiä 
koskevan valvonnan kustannukset muilta 
yrityksiltä, ja jälkimmäisten 
prosenttiosuudesta (1B) Lisäys 
nykyisiin 
maksuihin 
(liha-ala) 
täysi-
määräiseen 
kustan-
nusten 
kattamiseen 
pääse-Riippuu siitä, 
kuinka monta 
prosenttia 
kustannuk-
sista 
jäsenvaltiot 
kattavat. 
Arviolta 0,9–
3,4 miljardia 
euroa  uusia Sama (kuin 
vaihtoehto 2 
+ kasvien 
terveys ja 
kasvien 
lisäysaineisto) Sama Uusia 
kustan-
nuksia 
toimi-
joille, 
joilta ei 
nykyisin 
peritä 
maksuja 
(muu Uusia 
maksuja 
arviolta 
keskim. 
yhteensä 
2,3–37 
miljardia 
euroa 
vuodessa 
kaikissa 
                                                 
8 Vaihtoehdon 3 kohdalla kustannukset/hyödyt liittyvät kasvien terveyden, kasvien lisäysaineiston ja 
eläimistä saatavien sivutuotteiden sisällyttämiseen soveltamisalaan; niiden vaikutukset on arvioitu 
kyseisiä aloja koskevissa vaikutustenarvioinnissa, joita ei ole sisällytetty tähän. 
9 Alan tuotannon arvo 400 miljardia euroa vuodessa (yritystoiminnan pääosasto). Yritysten lukumäärä 
60 000 (Eurostat 2008). Vuotuinen keskimääräinen tarkastusmaksu toimijaa kohti, kun kustannukset 
korvataan täysimääräisesti, on noin 80 000 euroa vuodessa (vaikutustenarvioinnin liite XI). 
10 Suurimmalta osalta toimijoita yksittäisissä jä senvaltioissa peritään nykyisin 30–80 prosenttia 
tarkastusmaksuista, jotkin maksavat jopa 100 prosenttia. 
11 Uudet maksut niille aloille, joilta peritään maksuja ensimmäistä kertaa vaihtoehdon 4 nojalla. Nämä 
luvut vastaavat niitä kahta äärihypoteesiä, joissa kaikilta toimijoilta peritään maksut, jotka nykyisin 
peritään pienimmiltä ja kaikkein suurimmilta yrityks iltä. Niiden toimijoiden määrä, joilta ei nykyisin 
peritä maksuja, on 25 miljoonaa (Eurostat 2008). 
 
FI 19   FI miseksi  maksuja 
(kaikissa 
EU:n jäsen-
valtioissa) 
(noin 0,2–0,8 
prosenttia  
vuotuisesta 
tuotannon 
arvosta liha-
alalla12) kuin liha-
ala) + 
vaihto-
ehdossa 2 
esitetty 
lisäys EU:n 
jäsen-
valtioissa 
+ 0,9–3,4 
miljardia 
euroa 
vuodessa 
Hyö-
dyt Riski-
perusteinen 
toiminta-
malli eläin-
lääkkeiden 
valvonnassa  EU:n 
laajuiset 
säästöt 12,4–
98,5 milj. 
euroa  
vuodessa 
(maksuilla 
katetut)  Sama Sama Sama 
kuin 
vaihto-
ehdot 2 ja 
3 Sama 
                                                                                                                                                         
12 Perustuu Yhdistyneen kuningaskunnan teollisuuden arvioihin. 
 
FI 20   FI Parhaaksi arvioitu vaihtoehto  
Vaihtoehdon 4  katsotaan olevan paras tapa saavuttaa tavoitteet (ks. yhteenveto 
edellä olevassa taulukossa). Vaikka kaik kien elintarvikeketj uun kuuluvien alojen 
täysimääräisestä integroimisesta yhteen yht enäiseen lainsäädäntökehykseen aiheutuu 
jonkin verran kustannuksia, tämä vaihtoeh to tarjoaa parhaan toimintamallin, kun 
pyrkimyksenä on yksinkertaistaminen, selk eys, johdonmukaisuus ja hallinnollisen 
rasitteen vähentäminen.  Valvonnan rahoituksen osalta vaihtoehdossa 4  säilytetään 
kansallisten valvontajärjestelmien pitkän aikavälin kestävyys vähentämällä niiden 
riippuvuutta julkisista varoista ja vähentämällä sitä  riskiä, että käynnissä oleva 
talous- ja rahoituskriisi va ikuttaisi käytettävissä olev ien valvontaresurssien tasoon.  
Toimijoille aiheutuvien hieman korkeampien lisäkustannusten vastapainoksi valvonta tehostuu, käyttöön saadaan mekanismit säännösten noudattamisesta palkitsemiseksi ja valvontapalveluja koskeva tilintekovelvollisuus voimistuu. 
7. S
EURANTA JA ARVIOINTI  
Viralliseen valvontaan koko elintarvikek etjun pituudelta sovellettavan EU:n 
lainsäädäntökehyksen tarkaste lussa pyritään tehostamaan järjestelmää ja lisäämään 
sen johdonmukaisuutta sekä varmistamaan se n kestävyys pitkällä aikavälillä. Minkä 
tahansa vaihtoehdon katsotaan selkeyttävän nyk yisiä sääntöjä ja helpottavan niiden 
soveltamista jäsenvaltioiden toimivalta isten viranomaisten toimesta. Käyttöön 
otettujen toimenpiteiden onnistumisen arvioimiseksi on määritetty seuraavat 
keskeiset edistymistä kuvaavat indikaattorit tämän toimintalinjan toiminnallisten tavoitteiden mukaisesti: 
Toiminnalliset tavoitteet  Indikaattorit  
Laaditaan yhtenäinen ja yksinkertaisempi 
lainsäädäntökehys virallista valvontaa varten  - Komission vastaanottamien oikeudellista tulkintaa 
koskevien pyyntöjen määrä  
- Viralliseen valvontaan sovellettavien EU:n tason 
säädösten määrä al aa/tuotetta kohden 
- Tuotannonalaan ja jäsenvaltioihin kohdistuvan 
ilmoitetun keskimääräisen hallinnollisen rasitteen raportoitu muutos 
Kaikki valvonta, myös raja valvonta, riskiperusteiseksi  Jäsenvaltioiden seuraaminen siltä osin, käytetäänkö tämän 
tarkastelun vapauttamia resursseja valvonnan suorittamiseen 
suuremman riskin muodostavilla aloilla  
Lisätään niiden tapausten määrää, joissa rajat ylittäviä 
valvontatapauksia ratkaistaan hallinnollisen avun ja 
yhteistyön keinoin  - Yhteydenottojen määrä asetuksen 35 artiklassa 
tarkoitettujen hallinnollisen yhteistyön yhteyspisteiden 
kautta 
- Talouden toimijoilta saatujen sellaisten valitusten 
määrä, joista ilmenee, että jäsenvaltiot eivät ole kyenneet koordinoimaan tutkimuksia rajat ylittävissä 
säännösten noudattamatta jättämiseen liittyvissä 
tapauksissa  
Lisätään niiden virallisten välineiden määrää, joita on toimivaltaisten viranomaisten ja tulliviranomaisten välillä 
käytössä virallisen valvonnan suorittamiseksi Toimivaltaisten viranomaisten ja muiden viranomaisten 
(tulli mukaan luettuna) välillä virallisesti tehtyjen 
palvelutasosopimusten määrä  
Vähennetään resurssien puutteesta johtuvien 
epätyydyttävien valvontatuloste n esiintymiä elintarvike- ja 
eläinlääkintäto imiston raporteissa  Useissa elintarvike- ja eläinlääkintätoimiston raporteissa 
ilmenevät suuntaukset, jotka viittaavat resurssien 
puuttumiseen jäsenvaltioissa