1.Ympäristöpolitiikka on nykytilanteessa tärkeämpää kuin koskaan

Euroopan unioni on kolmen viime vuoden aikana kohdannut terveyteen, talouteen ja geopolitiikkaan liittyviä haasteita, jollaisia ei ole koettu lähihistoriassa aiemmin. Yhteisen turvallisuutemme parantamisesta on tullut ensiarvoisen tärkeä tavoite. Ukrainan sodan myötä energian hinnat ovat nousseet dramaattisesti, ja sota vaikuttaa selvästi peruselintarvikkeiden saatavuuteen ja hintaan. Tämä on herättänyt huolta siitä, että nämä ongelmat hidastavat EU:n pyrkimystä tehdä Euroopasta ensimmäinen ilmastoneutraali maanosa. Nykyinen tilanne on kuitenkin osoittanut vakuuttavammin kuin koskaan ennen, kuinka tärkeää on lisätä EU:n resurssiriippumattomuutta uusiutuvan energian ja tehokkuuden pohjalta. Nykyiset ongelmat eivät voi olla vaikuttamatta ympäristöön, joka on yksi sosioekonomisen mallimme peruspilareista, mutta ympäristö voi myös auttaa meitä parantamaan häiriönsietokykyämme.

Vaikka geopoliittiset jännitteet kasvavat, emme saa unohtaa nykyistä ympäristökriisiä. Komissio on muistuttanut REPowerEU-suunnitelmassaan, että EU:n keskeisiä strategisia keinoja, joilla se käsittelee nykyistä energiakriisiä ja parantaa energiajärjestelmän häiriönsietokykyä, on nopeuttaa siirtymistä puhtaaseen energiaan ja panna 55-valmiuspaketin ehdotukset nopeammin täytäntöön. Ukrainan sota ei muuta sitä tosiasiaa, että ilmastonmuutos, saastuminen ja luonnon monimuotoisuuden köyhtyminen ovat nykyajan vaikeimpia haasteita. Sään ja ilmaston ääri-ilmiöt ovat joka vuosi johtaneet kuolemantapauksiin ja merkittäviin taloudellisiin menetyksiin. Ilmastonmuutoksen vaikutukset näkyvät jo maastopaloina, joista Etelä-Eurooppa kärsii kesä toisensa jälkeen, kuivuutena, joka koettelee yhä enemmän Keski- ja Pohjois-Eurooppaa, sekä suurten tulvien yleistymisenä. Veteen ja ruoantuotantoon kohdistuva paine kasvaa edelleen, ja jo nyt joissakin EU:n osissa esiintyy keskisuurta tai suurta vesistressiä, jonka odotetaan kasvavan ajan myötä. Euroopassa joka kahdeksas kuolema voidaan liittää saastumiseen . Saastuminen vaikuttaa ennen kaikkea heikoimmassa asemassa oleviin ja haavoittuvimpiin väestöryhmiin ja pahentaa syrjintää ja konfliktien riskiä. Saastuminen on myös yksi viidestä pääasiallisesta tekijästä, jotka vähentävät luonnon monimuotoisuutta. Maapallolla on arviolta kahdeksan miljoonaa kasvi- ja eläinlajia, ja niistä saastuminen uhkaa jo yli miljoonan lajin selviytymistä.

Euroopan vihreän kehityksen ohjelma on osoittautunut tavoitteiltaan tarkoituksenmukaiseksi ja riittävän joustavaksi, jotta sitä voidaan mukauttaa muuttuvaan tilanteeseen. Pitkän aikavälin kestävyys pyritään saavuttamaan soveltamalla EU:n politiikkoja ja sääntöjä ja muuttamalla niitä tarvittaessa, kun uudet haasteet sitä edellyttävät. Vihreän kehityksen ohjelmalla tuetaan jo energiajärjestelmän vähähiilistämistä sekä uusien, puhtaampien teknologioiden, kuten sähköisen liikkumisen, vihreän vedyn, biokemikaalien ja vähähiilisten materiaalien, kehittämistä. EU myös arvioi uudelleen energiapolitiikkaansa, jotta sen avulla voitaisiin siirtyä energiajärjestelmään, joka perustuu pääasiassa uusiutuvaan energiaan ja parempaan energiatehokkuuteen. Energiajärjestelmällä olisi tuettava EU:n ilmasto- ja ympäristötavoitteiden saavuttamista, ja sitä olisi täydennettävä kauppastrategialla, jonka keskiössä on avoin strateginen riippumattomuus ja joka perustuu EU:n talouden häiriönsietokyvyn ja kestävyyden lisäämiseen. Vihreän kehityksen ohjelma ja EU:n lainsäädäntö, jonka tavoitteena on maatalouspolitiikan viherryttäminen, luonnon monimuotoisuuden suojelu ja luonnonmukainen maatalous, ovat muita kestäviä ratkaisuja maailmanlaajuista ruokaturvaa ja toimitusvarmuutta uhkaaviin ongelmiin.

Terve ympäristö liittyy erottamattomasti demokraattisiin arvoihimme. Tulevilla sukupolvilla on oikeus periä puhdas ympäristö, ja meidän velvollisuutenamme on kehittää sosioekonominen malli, jossa otetaan huomioon maapallon kestävyyden rajat. Tältä osin työmme edistää ympäristölainsäädännön asianmukaista täytäntöönpanoa, vahvempaa ympäristöhallintoa ja parempaa vaatimusten noudattamista jäsenvaltioissa.

Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa tunnustetaan, että ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arvioinnilla on tärkeä tehtävä, koska siinä esitetään laajoja ja tarkkoja analyysejä ja päätelmiä. Ohjelmassa todetaan, että komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että politiikat ja lainsäädäntö pannaan täytäntöön, ja korostetaan samalla, että ”[y]mpäristölainsäädännön täytäntöönpanon arviointi on keskeisessä asemassa kunkin jäsenvaltion tilanteen kartoittamisessa”. Tämä vahvistetaan myös Euroopan vihreän kehityksen ohjelman investointisuunnitelmassa, jossa painotetaan, että ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arviointi – samalla tavoin kuin muut välineet, kuten eurooppalainen ohjausjakso ja energiaunionin kansalliset energia- ja ilmastosuunnitelmat – auttaa määrittämään kunkin jäsenvaltion investointitarpeet ympäristöpolitiikan keskeisillä aloilla.

2.Poliittiset tavoitteet ja oikeudelliset velvoitteet ovat vain hyviä neuvoja, jos niitä ei panna täytäntöön – ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arvioinnin tehtävä

Sen lisäksi, että EU:n tasolla sovitaan kunnianhimoisista tavoitteista, on olennaisen tärkeää varmistaa EU:n ympäristöpolitiikkojen ja ympäristölainsäädännön soveltaminen. Ympäristösääntöjen epäonnistuneesta tai heikosta täytäntöönpanosta voi koitua monia haitallisia vaikutuksia maapallolle, väestölle ja taloudelle. Seurauksena voi olla poliittinen epäluottamus ja turhautuminen erityisesti nuorten keskuudessa, sillä nuoret eivät välitä tyhjistä puheista vaan arvioivat tilannetta tulosten perusteella.

Ympäristöpolitiikkaa toteutetaan yleensä pitkällä aikavälillä, ja tahtotilan ylläpitäminen on haastavaa. Kuitenkin juuri täytäntöönpano tuottaa tuloksia ihmisten hyväksi. Tehokkaan täytäntöönpanon keskeisiä tekijöitä ovat jatkuvuus ja sinnikkyys, joita tarvitaan myös unionin ympäristötavoitteiden saavuttamiseksi. Vuonna 2016 komissio sitoutui raportoimaan säännöllisesti EU:n ympäristölainsäädännön täytäntöönpanosta. Tässä kolmannessa ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arvioinnissa tarkastellaan, miten jäsenvaltiot ovat panneet EU:n ympäristövelvoitteita täytäntöön, kun ensimmäisestä arvioinnista on kulunut viisi vuotta.

Kuten edellisissä arvioinneissa on todettu, ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arviointi ei korvaa vaan täydentää muita välineitä, joilla tuetaan ja seurataan vaatimusten noudattamista ja varmistetaan niiden noudattaminen EU:n tasolla tapahtuvalla valvonnalla. Ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arviointi ei rajoita komission toimivaltaa käynnistää rikkomusmenettelyjä, kun unionin oikeutta rikotaan. Ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arvioinnilla tuetaan jäsenvaltioita antamalla niille tietoa ja palautetta sekä hyvin tarpeellinen kokonaiskuva ympäristölainsäädännön täytäntöönpanosta yksittäisissä EU-maissa ja koko EU:ssa. Tämä auttaa jäsenvaltioita soveltamaan paremmin ympäristöpolitiikkaa ja -sääntöjä. Arvioinnilla myös selvennetään ongelmia, joita jäsenvaltiot kohtaavat auttaessaan päätöksentekijöitä täytäntöönpanon aikana. Tämä koskee erityisesti resurssien priorisointia.

Komissio on tässä yhteydessä yksilöinyt tärkeimmät tavoitteet, jotka on määritelty sovituissa politiikoissa ja säännöissä ja joiden perusteella voidaan mitata täytäntöönpanon edistymistä. Tavoitteet ovat samat kuin ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon aiemmilla arviointikierroksilla, mutta niitä on tarkistettu ja parannettu tarpeen mukaan. Tämä antaa mahdollisuuden seurata edistymistä ja tehdä tasapuolisia vertailuja siitä, miten jäsenvaltiot ovat onnistuneet EU:n ympäristölainsäädännön (ympäristösäännöstön) soveltamisessa.

Ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arviointi osoittaa, että ainoa tapa saavuttaa kaikille yhteiset poliittiset tavoitteet on puuttua tehokkaasti kunkin jäsenvaltion erityisongelmiin. Ensisijaiset toimet, joissa annetaan suosituksia kullekin jäsenvaltiolle, on räätälöity maaraporteissa esitettyjen arviointien perusteella, jotta on voitu täsmentää, miten säännösten noudattamisessa esiintyvät puutteet voidaan korjata. Sen jälkeen toimia on yhdenmukaistettu, jotta ne soveltuisivat myös sellaisille maille, jotka ovat samankaltaisessa tilanteessa. Tämän tiedonannon liitteessä esitetään yleiskatsaus ensisijaisista toimista.

Tämän tiedonannon tavoitteena on tehdä maaraporttien perusteella EU:n tasolla laaja-alaisia päätelmiä kaikista maaraporteissa arvioiduista aihealueista sekä ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon hallintokehyksestä ja mekanismeista. Tiedonannon lopussa käsitellään tulevia toimia.

3.Havaintoja täytäntöönpanon edistymisestä

3.1. Kiertotalous ja jätehuolto

Maaliskuussa 2020 julkaistussa uudessa kiertotalouden toimintasuunnitelmassa komissio ilmoitti aloitteista, jotka koskevat tuotteiden koko elinkaarta suunnittelusta ja valmistuksesta kulutukseen, korjaamiseen, uudelleenkäyttöön, kierrätykseen ja resurssien palauttamiseen talouteen. Tavoitteena on pienentää EU:n kulutusjalanjälkeä ja kaksinkertaistaa kiertomateriaalien käyttöaste EU:ssa vuoteen 2030 mennessä. Komissio täyttää uuden kiertotaloutta koskevan toimintasuunnitelman keskeiset sitoumukset kestäviä tuotteita koskevan aloitteen ja EU:n ensimmäisen kestäviä tekstiilejä koskevan strategian avulla. Kiertotalouden seurantakehyksessä seurataan keskeisiä suuntauksia ja malleja, jotta voidaan ymmärtää, miten kiertotalouden eri osatekijät kehittyvät ja onko toimia toteutettu riittävästi. Tehokkaita uudistuksia ja investointeja tarvitaan kuitenkin kansallisella tasolla.