C 80/120 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea lausunto aiheesta ”Talouspolitiikan laajat suuntaviivat
vuosiksi 2003–2005”
(2004/C 80/30)
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 15. toukokuuta 2003 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan
nojalla antaa oma-aloitteisen lisälausunnon aiheesta ”Talouspolitiikan laajat suuntaviivat vuosiksi2003–2005”.
Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus”
-erityisjaosto antoi lausuntonsa 26. marraskuuta 2003. Esittelijä oli Thomas Delapina.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. ja 11. joulukuuta 2003 pitämässään 404. täysistunnossa
(joulukuun 11. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 50 ääntä puolesta ja5 vastaan 2:n pidättyessä äänestämästä.
1. Tiivistelmä
1.1. Tämä lausunto on täydennystä aikaisempiin lausuntoi-
hin ja perustuu erityisesti ETSK:n 26. maaliskuuta 2003hyväksymään lausuntoon aiheesta ”Talouspolitiikan laajat
suuntaviivat”, jonka komitea laati vastaukseksi komission
tiedonantoon vuoden 2002 talouspolitiikan laajojen suuntavii-vojen toteuttamisesta.
1.1.1. Komitea eritteli tuolloisessa lausunnossaan kolme
ongelma-aluetta: i) ”suuntaviivojen” yleinen tavoitteenasettelu,
ii) ”suuntaviivojen” soveltaminen ja iii) ”suuntaviivojen” joh-donmukainen rajaaminen.
1.1.2. Tuolloista aihevalintaa vastaavasti kysymys sovelta-
misesta asetettiin erityisasemaan. Siksi tämän näkökohdan
käsittelyä ei tässä lausunnossa syvennetä uudestaan.
1.1.3. Sen lisäksi aiemmissa lausunnoissa on arvosteltu
myös yleistä makrotalouspoliittista kokonaisuutta riittämättö-
mäksi. On todettu muun muassa, että ”toisin kuin maailman
muilla alueilla EU:lla ei ole riittävän vahvaa, sen taloudenkasvupotentiaalin herättävää makroekonomista politiikkaa,
jonka avulla se kykenisi torjumaan laskusuhdanteen, vahvista-
maan luottamusta ja ylläpitämään kysyntää sisämarkkinoilla”.
1.1.4. Tässä lausunnossa tulee siksi asettaa keskeiseen ase-
maan ennen kaikkea ETSK:n aikaisemmat makrotalouspoliitti-
sen kokonaisuuden yleistä suuntaa koskevat mielipiteet ja
ehdotukset. Tämä painopisteen asettaminen ei tarkoita missäännimessä sitä, että rakennepoliittisten toimien tai kansallisentason soveltamisen merkitystä vähätellään.
1.2. Euroopan talouskasvu on ollut kolmena viime vuotena
huolestuttavan hidasta, ja nopean, voimakkaan ja kestävänelpymisen näkymät ovat huonot yhteisön sisäisen kysynnän
heikkouden vuoksi. Erityisesti investointien vähäisyys on huo-
lestuttavaa. Lissabonissa vuodeksi 2010 asetettujen tavoittei-den saavuttaminen vaikuttaa näin ollen epärealistiselta.1.3. Tulosten heikkoudesta huolimatta laajojen suuntavii-
vojen linjaukset ovat pysyneet vuosia muuttumattomina: va-
kauteen tähtäävän makrotalouspolitiikan ja tarjontapuolenkustannuksia laskevien joustavoittamistoimien yhdistelmänä.Väite, jonka mukaan vakauteen tähtäävä politiikka riittää
yksinään synnyttämään automaattisesti kasvua, ei ole osoittau-
tunut todeksi. Joustavuuden lisääminen ja kustannusten laske-minen eivät voi korvata kysynnän puutetta. Yksipuolisesti
tarjonnan ehtojen parantamiseen tähtäävä vakauspolitiikka
vaikuttaa rajoittavasti. Edelleenkään ei ole merkkejä siitä,että EU:n makrotalouspolitiikalla pyrittäisiin käynnistämään
itsenäisesti kasvudynamiikkaa.
1.4. Komission ja neuvoston näkemyksestä poiketen ETSK
katsoo, että vain talouspolitiikan ja erityisesti makrotalouspoli-
tiikan perusteellisella uudelleensuuntaamisella voidaan poistaa
yhteisön sisäiset kestävän ja pitkällä aikavälillä tapahtuvansuhdanteiden paranemisen esteet. EU:n on tukeuduttava omiin
sisäisiin voimiinsa saattaakseen Euroopan talouden takaisin
kasvun raiteille ja täystyöllisyyteen. Sen vuoksi tarvitaanaktiivista ja ekspansiivista koordinoitua talouspolitiikkaa, jossaotetaan huomioon talouden kiertokulun makrotaloudelliset
vuorovaikutukset. Tällaiseen tasapainoiseen makrotalouspoli-
tiikkaan, johon sisältyy nimenomainen täystyöllisyyden tavoi-te, kuuluu tarjontaan vaikuttavien, kustannuksia alentavien
toimien lisäksi ennen kaikkea todellisen kysynnän lisääminen.
1.5. Nykyään erityisen tarpeellinen sijoittajien ja kuluttajien
luottamuksen vahvistaminen edellyttää uskottavaa talouspoli-
tiikkaa. Talouspolitiikan uskottavuus kärsii kuitenkin, jos se ei
ole aktiivista ja pysyy edelleen pidättyvänä kolmen viimevuoden tapaan. Makrotaloudellinen politiikkayhdistelmä, jolla
pyritään kasvuun ja täystyöllisyyteen torjumalla kysynnän
jatkuvaa heikkoutta ja näin myös taloudellisten toimijoidenluottamuksen puutetta, edellyttää seuraavaa:
1.5.1. vakauteen pyrkivää mutta kasvua edistävää vakaus-
ja kasvusopimuksen uudelleentulkintaa jäsenvaltioiden vero-
poliittisten toimintamahdollisuuksien laajentamiseksi, jottavoidaan edistää aktiivisesti kasvua ja työllisyyttä,
30.3.2004 FI C 80/121 Euroopan unionin virallinen lehti
1.5.2. käytännöllistä ja ennakoivaa rahapolitiikkaa, joka
erityisesti matalan ja vakaan inflaation aikoina ottaa myös
vastuun kokonaistaloudellisesta kehityksestä,
1.5.3. tarkoituksenmukaista, tuottavuuden kehitykseen täh-
täävää palkkapolitiikkaa ja korkeaa (sosiaalisen) turvallisuudentasoa, jotta voidaan taata kilpailukyvyn, kysynnän ja sosiaalisen
koheesion välinen tasapaino,
1.5.4. mainittujen alojen koordinointia rakentavan ja avoi-
men vuoropuhelun ilmapiirissä.
1.6. Talouspolitiikan koordinointi Euroopan unionissa ei
ole osoittautunut menestyksekkääksi nykyisessä talouskriisissä.
Useat säännöt ovat osoittautuneet liian jäykiksi, ja niissä
on otettu liian vähän huomioon käytännön haasteet. Myöstoimielinten yhteistoimintaa tulisi parantaa. Asialistalla on
laajoja uudistuksia. Niiden avulla tulisi ennen kaikkea mahdol-
listaa entistä joustavammat, nykyisiin taloudellisiin haasteisiinsuunnatut talouspoliittiset reaktiot. Vain tällä tavoin unionivoi päästä nykyisestä kasvu- ja työllisyyskriisistä. Komitea
uskoo optimistisesti, että tarpeelliset uudistukset voidaan to-
teuttaa onnistuneesti, koska unionin vahvuudeksi on aiemminosoittautunut sosiaalisen vakauden ja innovaation yhdistä-
minen.
1.7. Jo suuntaviivoissa vuosiksi 2003–2005 olisi erityisesti
koordinaation osalta pitänyt kiinnittää suurta huomiota unio-
nin laajentumiseen, sillä se muuttaa selvästi myös nykyisten
jäsenvaltioiden toimintaedellytyksiä. Komitean on vaikea ym-märtää, minkä vuoksi niin ei ole tehty, vaikka suuntaviivat
kattavat kolme vuotta.
1.8. Keväällä 2004 toteutettava pienimuotoinen, ajantasais-
tamisen vuoksi tehtävä tarkistus on yksistään tämän laiminly-
önnin vuoksi riittämätön. Tarvittava talouspoliittisen suun-tauksen perinpohjainen uudistaminen tulisi toteuttaa laajojensuuntaviivojen perusteellisen uudelleenlaatimisen yhteydessä.
1.9. Suuntaviivojen 27 kohdassa kehotetaan syventämään
analyysia talouskehityksestä ja talouspolitiikan vaatimuksista;
komitea antaa tällä oma-aloitteisella lausunnolla kyseisessä
kohdassa tarkoitetun rakentavan panoksen asiaan.
2. Neuvoston asiakirjan keskeinen sisältö
2.1. Aluksi talouspolitiikan suuntaviivat laadittiin yhdessä
työllisyyspoliittisten suuntaviivojen kanssa niin kutsutun suun-
taviivapaketin yhteydessä. ETSK selostaa menettelyä perusteel-
lisesti lausunnossaan aiheesta ”Talouspolitiikan laajat suunta-viivat vuodeksi 2003” (
1).
(1) EUVL C 133, 6.6.2003.2.2. ”Talouspolitiikan laajat suuntaviivat” on keskeinenasiakirja politiikan koordinointipyrkimysten kannalta, jotka
ovat olennainen osa EU:n ja sen jäsenvaltioiden talouspoliitti-
sen hallintotavan järjestelmää.
2.3. Laajojen suuntaviivojen painopisteenä on talouspolitii-
kan mahdollinen panos Lissabonissa EU:lle asetettujen tavoit-
teiden saavuttamiseen seuraavien kolmen vuoden aikana.
Ensimmäisessä osassa muotoillaan yleisiä, kaikkia jäsenvaltioi-ta samalla tavalla koskevia suuntaviivoja. Euroalueen erityis-
haasteita käsitellään omassa luvussaan. Toisessa osassa on
maakohtaisia suuntaviivoja, jotka on muotoiltu erikseen kulle-kin 15 jäsenvaltiosta.
2.3.1. ETSK käsittelee tässä lausunnossa suuntaviivojen
ensimmäistä osaa, joka siis koskee kaikkia jäsenvaltioita tai
euroalueen valtioita. Yleiset suuntaviivat perustuvat kolmeenpilariin: kasvuun ja vakauteen tähtäävään makrotalouspolitiik-
kaan, kasvupotentiaalia lisääviin talousuudistuksiin sekä kestä-
vyyden parantamiseen.
2.3.2. Ensimmäinen pilari (kasvuun ja vakauteen tähtäävä
talouspolitiikka): EU painottaa laajoissa suuntaviivoissa nykyis-
tä nopeamman ja vakaamman talouskasvun merkitystä; sensaavuttamiseksi tarvitaan terveitä makrotaloudellisia edellytyk-siä ja vakaata makrotalouspolitiikkaa.
2.3.3. Toinen pilari (kasvupotentiaalia lisäävät talousuudis-
tukset): On välttämätöntä parantaa työ-, tuotanto- ja pääoma-markkinoiden toimintaa ja kilpailukykyä talouden joustavoitta-
miseksi ja kasvupotentiaalin parantamiseksi.
2.3.4. Kolmas pilari (kestävyyden vahvistaminen): Taloudel-
liset, yhteiskunnalliset ja ekologiset kestävyysnäkökohdat onotettava asianmukaisesti huomioon, jotta voidaan taata toivot-
tujen tulosten saavuttaminen pitkällä aikavälillä.
3. Yleistä
3.1. Komitea on tyytyväinen useisiin parannuksiin sekä
laajojen suuntaviivojen laatimismenettelyssä että niiden sisäl-
lössä.
3.1.1. On myönteistä, että nyt on toteutettu usein vaadittu
synkronointi työllisyyspoliittisten suuntaviivojen kanssa. On-
nistunut työllisyyspolitiikka edellyttää nimittäin työmarkkina-poliittisten toimien ohella erityisesti kasvuun ja työllisyyteen
tähtäävää makrotalouspolitiikkaa.
3.1.2. Myönteistä on myös, että laajat suuntaviivat ovat
nyt voimassa virallisesti kolme vuotta, sillä talouspolitiikan
keskipitkän aikavälin suuntaviivojen avulla voidaan luoda
vakaat toimintaedellytykset. Ne eivät kuitenkaan saa heikentäätalouspolitiikan lyhyen aikavälin toimintakykyä.
C 80/122 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
3.1.3. Laajojen suuntaviivojen laatua parantaa myös se, että
niissä on omistettu euroalueelle oma luku, jossa käsitellään sen
erityishaasteita.
3.1.4. Sen lisäksi on ilahduttavaa, että suuntaviivoihin
sisältyy kestävyyttä koskeva kohta, jossa ei käsitellä vainvanhuuseläkejärjestelmän rahoitusta ja ekologista kestävyyttä
koskevia kysymyksiä, vaan lisäksi korostetaan taloudellisen ja
sosiaalisen yhteenkuuluvuuden merkitystä.
3.1.5. Tämän lausunnon luvussa 4 käsitellään lisäksi useita
laajojen suuntaviivojen muotoilun yksityiskohtia, joita ETSK
kannattaa.
3.2. Komitea toistaa kuitenkin, että laajojen suuntaviivojen
perustana oleva makrotalouspolitiikan yleinen suuntaus ei riitä
olennaisiin haasteisiin vastaamiseen ja kasvun ja työllisyyden
edistämiseen (
1). Komitea on käsitellyt käytännön kysymyksiä
eli laajojen suuntaviivojen toteuttamisessa ilmenneitä puutteita
perusteellisesti erillisessä lausunnossa (2).
3.2.1. Euroopan komission uuden syysennusteen mukaan
Euroopan talouskasvu on vuonna 2003 hyvin hidasta kolmattavuotta peräkkäin ja on selvästi kasvupotentiaalin alapuolella.
Heikon talouskasvun vuoksi euroalueen työllisyystilanne heik-
kenee tänä vuonna. Työttömyysaste nousee vuonna 2003euroalueella 8,9 prosenttiin ja seuraavana vuonna jopa 9,1 pro-
senttiin, mikä merkitsee 1,1 prosenttiyksikön nousua vuoteen
2001 verrattuna.
3.2.2. Vuoden 2002 jyrkkä laskusuhdanne johtui pääa-
siassa yhteisön sisäisen kysynnän romahduksesta. Kuluttajien
kulutusalttius väheni selvästi, ja ennen kaikkea yritysten inves-toinnit vähenivät huomattavasti epäsuotuisten menekkiodo-tusten vuoksi. Kotitalouksien ja yritysten luottamus on tosin
parantunut jonkin verran, mutta siitä huolimatta myöskään
vuodeksi 2004 ei ole odotettavissa omaehtoista noususuhdan-netta. Koska sisäinen kysyntä pysyy edelleen laimeana, lievä
vientivetoinen elpyminen on mahdollista, mutta potentiaali-
seen kasvuun ei ole vielä mahdollista palata. Sitä sekä työttö-myysasteen pienenemistä komissio odottaa – joskin suurin
varauksin – vasta vuodeksi 2005.
(1) Ks. esim. EYVL C 139, 11.5.2001 ”Vuoden 2000 talouspolitiikan
laajat suuntaviivat”, EYVL C 48, 21.2.2002 ”Maailman muuttunuttalousympäristö: Euroopan unionin uudet talouspoliittiset haas-teet”, EUVL C 85, 8.4.2003 ”Talouden hallintotapa EU:ssa”, EUVLC 133, 6.6.2003 ”Talouspolitiikan laajat suuntaviivat vuodeksi2003”, CES 1069/2002, ETSK:n päätöslauselma Euroopan tulevai-suutta käsittelevälle valmistelukunnalle.
(
2) EUVL C 133, 6.6.2003 ”Talouspolitiikan laajat suuntaviivat
vuodeksi 2003”.3.2.3. Näin ollen heikko talouskasvu kolmena perättäisenä
vuotena on omiaan vähentämään hyvinvointia suurin piirtein
samassa määrin kuin lamakaudet vuosina 1975, 1981 ja 1993.
Toisin kuin silloisina ”aitoina” lamakausina kriisiä ei tälläkertaa kuitenkaan oteta tarpeeksi vakavasti, koska se on”salakavala”. Nykyisellä suhdannekriisillä on huomattavia kiel-
teisiä vaikutuksia työmarkkinoihin ja julkistalouteen. Työttö-
myyden lisääntyminen, työvoiman tarjonnan väheneminen jajulkistalouden vajeen kasvu ei jää kuitenkaan lyhytaikaiseksi
ilmiöksi, vaan sillä on myös pitkäaikaisia kielteisiä vaikutuksia.
3.2.4. Näin ollen ollaan jäämässä yhä kauemmaksi tavoit-
teesta tehdä unionista vuoteen 2010 mennessä maailmankilpailukykyisin ja dynaamisin tietopohjainen talousalue –
talousalue, jolla vallitsee kestävä talouskasvu, luodaan enem-
män ja parempia työpaikkoja ja lisätään sosiaalista yhteenkuu-luvuutta. Koska tavoite edellyttää kolmen prosentin vuosikas-
vua vuoteen 2010 asti, se ei ole nykyisen, ainakin kolme
vuotta kestäneen taantuman jälkeen enää saavutettavissa ilmanaktiivista kasvupolitiikkaa. Tähän mennessä saavutettu BKT:nkasvuvauhti ei ole ollut läheskään riittävä EU:n ensisijaisten
ongelmien ratkaisemiseen (näitä ongelmia ovat esim. pysyvästi
korkea työttömyys, tuloerot ja alueelliset erot, köyhyys jasyrjäytyminen sekä epävarmat työmarkkinat).
3.2.5. Nyt olisi uusi tilaisuus tarkistaa EU:n talouspoliittista
kokonaisstrategiaa eli jäsenvaltioiden ja yhteisön talouspolitii-
kan laajoja suuntaviivoja sekä omaksua ekspansiivinen lähesty-mistapa yksittäisillä politiikka-aloilla. Tätä tilaisuutta ei kuiten-
kaan käytetä hyväksi, vaan peruslähestymistapa säilytetään
muuttumattomana ja näin vahvistetaan suuntausta kohti kas-vun pysähtymistä. Taustalla oleva makrotaloudellinen politiik-kayhdistelmä unionin keskeisiin haasteisiin vastaamiseksi on
pysynyt jo vuosia käytännöllisesti katsoen muuttumattomana
sen heikoista tuloksista huolimatta.
3.2.6. Komissio (
3) ja Euroopan unionin neuvosto (ks. suosi-
tuksia talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi, 26.6.2003)
ovat toki oikeassa korostaessaan makrotalouspolitiikan merki-
tystä kasvun ja työllisyyden edistämisessä, mutta ne eivätkritisoi sitä, että tosiasiassa makrotalouspolitiikka on pidätty-
vää. Ne luottavat edelleen talouspoliittiseen malliin, jonka
päätavoite on talouskasvun nopeuttaminen kustannuksia las-kevien toimien ja joustavoittamisen avulla. Raha-, vero- japalkkapolitiikan kolmeen pilariin nojaava makrotalouspoliitti-
nen suuntaus pysyy näin ollen rajoittavana. Talouspoliittisten
suositusten yleissuuntaus ei ole lupaava, vaan se on epätasapai-noinen ja riittämätön keskittyessään tarjontaan. Siinä ei myös-
kään oteta huomioon, että talouden kiertokulussa on taattava
tarjonta- ja kysyntäpuolen tekijöiden välinen tasapainoinensuhde, jotta voidaan hyödyntää kasvupotentiaalia.
(3) KOM(2003) 170 lopullinen, 8.4.2003: Komission suositus jäsen-
valtioiden ja yhteisön talouspolitiikan laajoiksi suuntaviivoiksi.
30.3.2004 FI C 80/123 Euroopan unionin virallinen lehti
3.2.7. Komissio ja neuvosto eivät huomaa, että geopoliittis-
ten ja ulkosyntyisten tekijöiden ohella myös niiden käsitys
talouspolitiikasta pahentaa nykyistä kasvun heikkenemistä.
Tämä ilmenee komission kuvaillessa ilmiön syitä (vertaa myös”The EU Economy 2002 Review ”j a” Spring 2003 Economic
Forecast ”): komissio selittää kasvun heikkenemistä aivan oikein
geopoliittisilla jännitteillä, ulkoisista tekijöistä (osakemarkki-
nat, öljyn hinta) aiheutuvalla epävarmuudella sekä rakenteidenjäykkyydellä. Komissio ei kuitenkaan huomaa, että kasvun
heikkous unionissa johtuu myös siitä, että unioni ainoana
maailman alueena ei toteuta ekspansiivista, selvästi kasvuuntähtäävää makrotalouspolitiikkaa ja odottaa vain passiivisena
voivansa päästä osalliseksi talouden elpymisestä muilla maail-
man alueilla. Komission ja neuvoston vuosien ajan ehdottamapolitiikkayhdistelmä ei ole osoittautunut kykeneväksi synnyt-
tämään sellaista yhteisön sisäistä kysyntää, joka olisi tarpeen
investointivalmiuden edistämiseksi. Kaikki suositetut tarjonta-puolen rakennetta parantavat toimet jäävät vaikutuksettomik-
si, jos kysyntä ja menekkiodotukset eivät lisäänny vastaavasti.
3.2.8. Tässä yhteydessä on merkille pantavaa, että OECD
vaikuttaa selvästi näkevän kysynnän kehityskulun heijastuma-na maailman eri alueilla noudatettavan makrotalouspolitiikanerilaisista suuntauksista; ne ovat joillakin alueilla lisänneet
olennaisesti kysyntää (vrt. esim. OECD Economic Outlook
Nr. 73, executive summary ).
3.3. Sen vuoksi komitea suosittaa tasapainoisempaa poli-
tiikkayhdistelmää, jonka avulla saavutetaan tasapaino tarjonta-
ja kysyntäpuolen tekijöiden sekä mikro- ja makrotaloudellisten
tekijöiden kesken. Komitean suosittama makrotalouspolitiikansuunta esitellään kohdissa 4.1–4.3. Yhteisen eurooppalaisen
investointiohjelman muodossa oleva kasvualoite tukisi sitä
tarkoituksenmukaisella tavalla. Lisäksi komitea kehottaa nou-dattamaan suosituksia vastaavasti valtiotasolla. Mikrotalouden
tasolla yritysten on ennen kaikkea sopeutettava tehokkaasti
teknologiaansa ja kilpailukykyään, jotta ne voivat hyödyntääparemmin käytössään olevaa tuotantopotentiaalia ja parantaanäin tuottavuuttaan.
4. Erityistä
4.1. Rahapolitiikka
4.1.1. Rahapoliittisten laajojen suuntaviivojen lausumat
ovat perinteisesti hyvin niukkoja. Niissä vain esitetään vakio-
huomautus, jonka mukaan rahapolitiikalla pyritään hintatason
vakauteen ja – kun se ei ole uhattuna – tuetaan yleistätalouspolitiikkaa. Selvempiä suosituksia vältetään ilmeisestisiksi, että EKP ei tuntisi riippumattomuuttaan uhatuksi.
4.1.2. Rahapolitiikan tavoitteena tulisi joka tapauksessa olla
hintatason vakauden, talouskasvun ja työllisyyden välisentasapainon saavuttaminen. Neuvoston suosittamasta politiik-kayhdistelmästä puuttuu kuitenkin selvä, EKP:lle osoitettu
vaatimus kantaa myös oma vastuunsa reaalitaloudesta (kasvus-
ta ja työllisyydestä). Sen vuoksi olisi tarkoituksenmukaista
velvoittaa EKP asettamaan ”laaja-alainen” vakaustavoite, jokaei koskisi vain rahan arvon vakautta, vaan myös kasvun,täystyöllisyyden ja sosiaalisen koheesion vakautta. Euroopan
talous- ja sosiaalikomitea on kehottanut jo useita kertoja
edistämään rahapolitiikalla kasvun ja täystyöllisyyden tavoit-teen saavuttamista (esim. Eurooppa-valmistelukunnalle
19. syyskuuta 2002 osoitetussa päätöslauselmassa).
4.1.3. Sijoittajien ja kuluttajien luottamuksen palauttami-
seksi täytyy vastuullisen ja käytännöllisen rahapolitiikan, jossa
otetaan huomioon myös reaalitalouden kehitys, jo uhkaavan
laskusuhdanteen tilanteessa välittää uskottava viesti sen osoit-tamiseksi, että rahapolitiikalla on tarkoitus torjua laskusuhdan-ne päättäväisesti. Vaikka kansainvälisissä vertailuissa täytyy
ottaa huomioon erilaiset puite-edellytykset, voidaan toki tode-
ta, että tällainen rahapoliittinen suuntaus edisti olennaisestiUSA:n talouden pitkää nousukautta 1990-luvulla. EKP on
laiminlyönyt tämän tilaisuuden hyödyntämisen vuoden 2001
kesästä lähtien. Jo ennen vuoden 2001 syyskuun 11. päivänterroristi-iskuja talous heikkeni kaikilla kolmella suurella
maailman alueella. Samalla kun tilanteeseen vaikutettiin voi-
maperäisesti rahapolitiikan avulla unionin ulkopuolella, EKPreagoi liian myöhään ja ponnettomasti. Koronlaskut vasta
puoli vuotta taantuman alkamisen jälkeen eivät ole tehokkaita
haluttaessa parantaa sijoittajien luottamusta.
4.1.4. Kulutuksen ja investointien vähäisyyden ja euron
korkean vaihtokurssin vuoksi unionissa ei ole nyt yleistä
inflaatiovaaraa. Tässä tilanteessa EKP:n korkopolitiikka vaikut-taa myös vuonna 2003 jälleen liian epäröivältä (vrt. myös
OECD Economic Outlook Nr. 73 ). Maailmanlaajuisesti katsottu-
na korkotaso unionissa on korkea, mikä vaikuttaa osaltaaneuron korkeaan vaihtokurssiin pääomasiirtojen vuoksi. Seheikentää hintojen nousun ohella myös unionin talouden
vientimahdollisuuksia.
4.1.5. Komitea kehottaa myös harkitsemaan EKP:n inflaa-
tiotavoitetta uudestaan. Korkokäytävästä päättäminen Yhdisty-
neen kuningaskunnan tai Ruotsin tapaan tekisi mahdollisiksinykyistä joustavammat mukautukset. Yksittäisten maiden inf-
laatioasteen väliset suuret erot voivat johtaa deflaatiovaaraan
maissa, joissa hintojen nousu on hyvin vähäistä. Tämä täytyykuitenkin välttää, sillä muutoin rahapoliittiset välineet eivätole tehokkaita.
4.1.6. Laajoissa suuntaviivoissa esitettyyn vaatimukseen pa-
rantaa ja tehostaa makropolitiikkojen koordinointia on sisällyt-
tävä johdonmukaisesti myös velvoite sovittaa rahapolitiikka
yhteen muiden politiikka-alojen kanssa. Tällainen EKP:n aitositouttaminen avoimeen ja pysyvään vuoropuheluun taloudel-lisen tilanteen arvioinnista ja talouspolitiikan mahdollisuuksis-
ta on täysin toteutettavissa ilman EKP:n riippumattomuuteen
puuttumista. Koordinointiprosessin yksittäisten toimijoidenriippumattomuus on joka tapauksessa säilytettävä.
C 80/124 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
4.2. Budjettipolitiikka
4.2.1. Jäsenvaltioiden budjettipolitiikkojen koordinointi on
järkevää valuuttaunionissa, kun pyritään vakaaseen talouskehi-
tykseen ja työllisyystilanteen parantamiseen. Nykyinen vakaus-
ja kasvusopimuksen puitteissa toteutettava budjettipolitiikankoordinointi vaikuttaa kuitenkin talouskriisin aikana saatujentuoreimpien kokemusten perusteella riittämättömältä.
4.2.2. ETSK:n mielestä jatkuva keskustelu tällaisista koordi-
nointimenettelyistä ja niiden kyseenlaistaminen ovat jokatapauksessa erittäin haitallisia talouskehityksen kannalta. Sen
vuoksi se kehottaa selvittämään mahdollisimman pian vakaus-
ja kasvusopimuksen muotoilua ja tulkintaa koskevat avoimetkysymykset.
4.2.3. Veropolitiikan osalta laajoissa suuntaviivoissa asete-
taan uudelleen etusijalle vakaus- ja kasvusopimuksessa sovittukeskipitkän aikavälin budjettitavoitteen pikainen saavuttami-
nen. Pyrkimys saattaa julkistaloudet tasapainoon talouden
stagnaation aikana uhkaa kuitenkin heikentää edelleen talous-kasvua ja lisätä työttömyyttä. Tässä veropoliittisessa suuntauk-sessa ei oteta tarpeeksi huomioon EU:n korkeita ja edelleen
nousevia työttömyyslukuja. Työttömyyden vähentäminen olisi
tällöin olennainen panos julkistalouden kestävyyden turvaami-seen.
4.2.4. Myös budjettipolitiikalla olisi pyrittävä selvästi kas-
vun ja työllisyyden tavoitteisiin. Veropolitiikka on kuitenkinvaikuttanut – varsinkin itse asettamiensa rajoitusten vuoksi –
pikemminkin myötäsyklisesti, koska taantumavaiheessa on
säästetty erityisen paljon.
4.2.5. Komitea on tyytyväinen komission viime kuukausina
esittämiin suunnitelmiin ja neuvoston – muun muassa laajoissa
suuntaviivoissa – ehdottamiin jatkotoimiin vakaus- ja kasvuso-pimuksen toteuttamisen joustavoittamiseksi. Myönteistä onennen kaikkea automaattisten vakauttajien täysipainoisen toi-
minnan salliminen, myötäsyklisen toiminnan välttäminen sekä
velkaantumisasteen roolin painottaminen suhteessa lisävelanottamiseen.
4.2.6. Vakaus- ja kasvusopimuksen perusongelma (alhainen
BKT:n kasvu aiheuttaa alijäämien kasvua ja siitä seuraavatmenoleikkaukset heikentävät kysyntää ja täten kasvua) jää
kuitenkin ratkaisematta. Kun aiemmin laiminlyötiin tilaisuus
päästä eroon julkistalouden alijäämistä nopean kasvun aikana,laajoissa suuntaviivoissa vaaditaan siirtymäkauden ratkaisuna
euroalueen maiden rakenteellisten alijäämien asteittaista vä-
hentämistä 0,5 prosenttiyksiköllä vuosittain. Myös tämä vai-kuttaa haitallisesti taantuman aikana, sillä kysyntä väheneemyötäsyklisesti, mikä heikentää suhdannetta. Sen vuoksi komi-
tea kehottaa tulkitsemaan sopimusta uudelleen siten, että se
antaa mahdollisuuden ottaa veropolitiikassa huomioon eritaloudelliset suhdanteet.4.2.7. Usein väitetään, että budjettipolitiikan uskottavuus
on keskeisessä asemassa ehdottoman tarpeellisessa sijoittajien
ja kuluttajien luottamuksen vahvistamisessa ja että uskottavuus
on vaarassa, mikäli menoja ei leikata ankarasti. Tähän komiteahuomauttaa, että uskottavuus vain lisääntyy, jos talouspolitii-kassa osoitetaan erittäin heikon kysynnän vallitessa valmiutta
toimia aktiivisesti kasvun ja työllisyyden edistämiseksi. ETSK:n
mielestä on ristiriitaista, että kansainväliset rahoitusmarkkinatsuhtautuvat myönteisesti myötäsykliseen säästämiskäyttäyty-
miseen kriisin aikana ja pitävät kielteisenä kasvuun tähtäävää
suuntausta.
4.2.8. Olisi ennen kaikkea toivottavaa korvata taseiden
erittelemätön tarkastelu sellaisella lähestymistavalla, jossa ote-
taan entistä enemmän huomioon julkistalouksien rakenteelli-set ja laadulliset tekijät. Tällöin tulisi pyrkiä siihen, että
sekä tulo- että menorakenteiden avulla edistetään nykyistä
paremmin kasvua ja työllisyyttä. Periaatteessa olisi sukupolvienvälisen oikeudenmukaisuuden kannalta mielekästä, jos suuriininvestointeihin käytettävät julkiset menot, jotka hyödyttävät
useita sukupolvia, myös jaettaisiin useiden sukupolvien kesken.
Käytännössä nämä ehdotukset ovat kuitenkin monelta osinongelmallisia. Ongelmat ovat osittain teknisiä (esimerkiksi
määrittely ja rajaaminen) ja osittain poliittisia. Sen vuoksi ETSK
käsittelee aihetta ”budjettipolitiikka ja investoinnit” erillisessäoma-aloitteisessa lausunnossa.
4.3. Palkkapolitiikka
4.3.1. Valuuttaunionin perustaminen lisäsi palkkapolitiikan
vastuuta kokonaistaloudellisesta kehityksestä. Ennen voitiintasoittaa valuuttakurssin muutoksilla sellaisia palkkapolitiikan
epäonnistumisia, jotka olivat ristiriidassa kokonaistalouden
kanssa. Tätä korjausmahdollisuutta ei enää ole.
4.3.2. Laajoissa suuntaviivoissa ei ole riittävästi raha- ja
budjettipolitiikan kriittistä tarkastelua, minkä vuoksi niissäasetetaan palkkapolitiikalle suhteettoman suuri vastuu koko-naistaloudellisesta kehityksestä. Palkkapolitiikan kokonaista-
loudellinen merkitys politiikkayhdistelmässä vähenee kuiten-
kin, jos myös raha- ja budjettipolitiikalle kuuluvaa rooliavahvistetaan asianmukaisesti.
4.3.3. Komitea kannattaa periaatteessa laajoissa suuntavii-
voissa esitettyä vaatimusta nimellisen palkkakehityksen ja
tuottavuuden kehityksen sekä keskipitkän aikavälin inflaation
välisestä johdonmukaisuudesta. Mikäli kuitenkin usein esitettä-vä vaatimus kohtuullisista, maltillisista tai pidättyvistä palkka-
ratkaisuista merkitsisi sitä, että palkkojen kasvun tulisi olla
vähäisempää kuin tuottavuuden kasvun, komitea ei voi kannat-taa vaatimusta, sillä tällöin tarjonnan ja kysynnän tekijöidenvälinen tasapaino horjuisi.
30.3.2004 FI C 80/125 Euroopan unionin virallinen lehti
4.3.4. Mikäli tilannetta arvioidaan vain tarjonnan näkökul-
masta, palkankorotusten maltillisuus alentaa suhteellisia työ-
voimakuluja ja voi siksi vaikuttaa työllisyyttä lisäävästi. Tällöin
unohdetaan kuitenkin, että palkat eivät ole vain tarjontapuolenkustannustekijä, vaan lisäksi ne ovat kysyntäpuolella suurinsisäistä kysyntää määräävä tekijä. Erittäin maltillinen palkkake-
hitys heikentää kokonaiskysyntää ja näin ollen myös kasvua ja
työllisyyttä. Kokonaistaloudellisesti tarkasteltuna palkkakehi-tyksen keskipitkän aikavälin mukauttamisella kulloisenkin
valtion kokonaistaloudelliseen tuottavuuden kasvuun turva-
taan riittävä tasapaino kysynnän kehityksen ja hintojen kilpai-lukyvyn säilyttämisen välillä. Tämä vastaa sellaisen vastuullisen
palkkapolitiikan vaatimusta, jonka mukaan palkkapolitiikan
tulee ottaa vastuu tarjontapuolesta ja kysyntäpuolesta ja näinollen myös kasvusta ja hintavakaudesta. Tähän tarvitaan
luonnollisesti vastaavia institutionaalisia edellytyksiä.
4.3.5. Työehtosopimusosapuolet ovat makrotaloudellisen
vuoropuhelun keskeisiä osapuolia ja osallistuvat siksi talouspo-
litiikkojen koordinointiprosessiin (ks. jäljempänä kohta 4.6.4).
Samoin kuin EKP:n riippumattomuutta koskevissa huomau-tuksissa kohdassa 4.1.6 komitea painottaa, että palkkaneuvot-teluissa on joka tapauksessa kunnioitettava työehtosopimuso-
sapuolten riippumattomuutta. Edellä kuvattu palkkapolitiikan
suuntaus voi olla esimerkkinä siitä, miten voidaan säilyttäätyöehtosopimusosapuolten täydellinen autonomia, ja päästä
kuitenkin yhteisymmärrykseen periaatteellisista ja perusluon-
teisista vuorovaikutussuhteista ja parantaa näin makrotalous-politiikkojen koordinointia.
4.4. Talousuudistukset
4.4.1. T y ö m a r k k i n a t
4.4.1.1. Komitea korostaa, että on tarpeen hyödyntää hen-
kilöresursseja nykyistä paremmin ja lisätä työmarkkinoille
osallistumista. Laajoissa suuntaviivoissa esitetään useita mah-
dollisia toimia, joilla voidaan edistää tavoitteen saavuttamista.Näihin kuuluu erityisesti koulutuksen sekä jatko- ja täydennys-
koulutuksen laadun parantaminen mutta myös työmarkkinoi-
den ja työn organisoinnin nykyaikaistaminen, liikkuvuudenlisääminen, maksu- ja etuusjärjestelmien kannustinvaikutusten
selvittäminen sekä sellaisen sosiaalisen perusrakenteen luomi-
nen, jolla parannetaan työssä käyvien vanhempien mahdolli-suuksia työelämän ja perheen yhteensovittamiseen.
4.4.1.2. ETSK korostaa nimenomaisesti, että työmarkkina-
osapuolten tulee osallistua täysimittaisesti tällaisiin uudenai-
kaistamistoimiin. Tällöin on huolehdittava yhteiskunnallisesta
tasapainosta, otettava huomioon työntekijöiden perusluontei-set edut sekä taattava hyvä sosiaaliturva. Sosiaalinen koheesio-han kuuluu unionin politiikan nimenomaisiin tavoitteisiin.
4.4.1.3. Palkkapolitiikan periaatteita on käsitelty jo edellä
kohdassa 4.3.4.4.2. T a v a r a - , p a l v e l u - j a p ä ä o m a m a r k -
kinat
4.4.2.1. Unionin kasvupotentiaalin paraneminen edellyttää
tuottavuuden ja yritysten dynaamisuuden tukemista edelleen.Sen keskeinen edellytys on sisämarkkinoiden tuomien etujenjohdonmukainen hyödyntäminen esimerkiksi korottamalla si-
sämarkkinadirektiivien täytäntöönpanoastetta jäsenvaltioiden
oikeudessa.
4.4.2.2. Investoinnit ovat tuottavuuden parantumisen kes-
keinen tekijä. Tähän kuuluu kasvua lisäävän fyysiseen pääo-
maan investoimisen ohella investointien lisääminen tietämi-seen ja osaamiseen eli inhimilliseen pääomaan. On myös
laajennettava uuden teknologian käyttömahdollisuuksia. EU-
tasolla on suuri vastuu keskeisten hankkeiden eteenpäin viemi-sestä eurooppalaisten infrastruktuuri-investointien (esimerkiksiEuroopan laajuisten verkkojen) alalla.
4.4.2.3. Palvelujen osalta laajoissa suuntaviivoissa vaaditaan
hyvällä syyllä, että markkinoiden mahdollisen täyden avaami-sen vaikutukset on tarkkaan selvitettävä. Palvelualan merkitys
vaurauden ja työllisyyden synnyttämisessä on Yhdysvalloissa
selvästi suurempi kuin EU:ssa. Unionissa suoritetaan kotita-louksissa useat sellaiset palvelut, jotka Yhdysvalloissa välitetään
markkinoiden kautta. Kuitenkin myös EU:n sisällä on huomat-
tavia eroja palvelujen osuudessa taloudesta. Skandinavianmaissa julkissektori tarjoaa lukuisia sosiaalisia palveluja. On
analysoitava entistä tarkemmin mahdollisuudet kehittää palve-
lujen tarjontaa EU:ssa ja tehokkuusnäkökohtien ohella onkiinnitettävä erityishuomiota ennen kaikkea yleiseen saatavuu-teen (yleisluonteisuuteen) sekä yleishyödyllisten palvelujen
laatuun. Tulisi selvittää myös työn ja pääoman melko erilaisen
verottamisen vaikutukset.
4.4.2.4. Lisäksi tarvitaan yrittäjyyttä ja yritysten perustamis-
ta tukevaa toimintaympäristöä. Siihen kuuluvat selvä, mahdol-
lisimman yksinkertainen lainsäädäntö ja verotus. Lisäksi erityi-sesti pk-yrityksille on tärkeää rahoituksen saatavuuden paran-
taminen.
4.4.2.5. ”Talous- ja yritysystävällisellä ilmapiirillä” tarkoite-
taan yleensä toimivia markkinoita, sääntelyn purkamista,markkinoiden vapauttamista ja kilpailun lisäämistä. Komitea
korostaa, että on tarpeen toteuttaa uudistuksia, joiden tavoit-
teeksi täytyy asettaa sääntelyjärjestelmien tehostaminen. Komi-tea ei voi kuitenkaan kannattaa erittelemätöntä ja yleistä
vaatimusta valtion roolin heikentämisestä ja valtion toimien
yleisestä vähentämisestä. Komitea painottaa viranomaistentoimien merkittävää roolia sellaisilla aloilla kuin tutkimus
ja kehitys, rakennepolitiikka, aluetuet ja ympäristöpolitiikka.
Lisäksi etenevä markkinoiden vapauttaminen lisää sellaistenriippumattomien ja toimintakykyisten kilpailu- ja sääntelyelin-ten tarvetta, jotka mahdollistavat asianmukaisen siirtymäkau-
den sekä tehokkaan, demokraattisesti muotoiltuihin ja koko
yhteiskunnassa noudatettaviin periaatteisiin perustuvan yksi-tyistettyjen alojen valvonnan.
C 80/126 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
4.5. Kestävyys
4.5.1. V a n h u u s e l ä k e j ä r j e s t e l m ä
4.5.1.1. Tukholmassa sovittiin kolmiosaisesta strategiasta
ikääntyvän yhteiskunnan haasteisiin vastaamiseksi. Strategianensimmäinen kohta koskee työelämään osallistumisasteenkorottamista. Komitea painottaa tehtävän olevan kiireellinen,
sillä jokainen lisäys eläkejärjestelmään maksavien määrässä
vähentää suorituksiin liittyvien toimenpiteiden tarvetta. Tässäyhteydessä komitea viittaa jo kohdassa 4.4.1.1 mainitun
sosiaalisen perusrakenteen sekä uudelleenkoulutustoimien
merkitykseen. Komitea on tyytyväinen laajoissa suuntavii-voissa esitettyyn vaatimukseen selvittää maahanmuuton vaiku-
tuksia. Tällöin on analysoitava taloudellisten näkökohtien
lisäksi erityisesti vaikutuksia sosiaaliseen koheesioon sekälähtö- että kohdemaassa. Myös työelämään siirtymisikä vaikut-
taa työllisyyslukujen kehitykseen.
4.5.1.2. Tukholman strategian toinen painopiste koskee
julkisen velan merkitystä. Tähän liittyen komitea viittaa koh-
dassa 4.2.3 tekemäänsä huomautukseen, jonka mukaan vel-kaantumisaste on tärkeämpi tekijä kuin uuden velan otta-
minen.
4.5.1.3. Eläkejärjestelmän kolmas painopiste on eläkeuudis-
tus. Laajojen suuntaviivojen tapaan komitea pitää todelliseneläkeiän korottamista mielekkäänä tavoitteena, kunhan se onvapaaehtoista ja hyödyttää yksittäisiä työntekijöitä. Täytän-
töönpanoehdotuksissa on otettava huomioon, että monille
ikääntyville, jotka mielellään kävisivät työssä, ei ole tarjollasopivia työpaikkoja. Mikäli työpaikkoja ei ole tarpeeksi, tämän
vaatimuksen toteuttaminen merkitsee ikääntyvien henkilöiden
työttömyyden kasvua tai eläkeleikkauksia. Sama pätee vastaa-vasti eläkejärjestelyjen joustavoittamisvaatimukseen. Eläkejär-
jestelmien kestävyyden parantamiseksi tulee kehittää toimia,
joilla tuetaan siirtymistä epävarmoista työsuhteista ja pimeästätyöstä pysyviin ja laillisiin työsuhteisiin.
4.5.1.4. Todellisen eläkeiän korottaminen on aivan välttä-
mätöntä pitkällä aikavälillä. Jotta tästä ei aiheudu haittaa
asianosaisille, tarvitaan ikääntyvää työvoimaa koskevia erityis-
toimia. Tällaisia toimia ovat muun muassa jatko- ja täydennys-koulutusjärjestelmän tehostaminen, työaikajärjestelyjen jousta-
voittaminen sekä terveydenhuollon parantaminen. Tässä koh-
din komitea viittaa ikääntyvien työntekijöiden ongelmaa käsit-televiin lausuntoihinsa (
1).
(1) EYVL C 14, 16.1.2001 ”Ikääntyvät työntekijät”, EYVL C 48,
21.2.2002 ”Talouskasvu, verotus ja EU:n eläkejärjestelmien kestä-vyys”, EUVL C 48, 21.2.2003 ”Turvattuja ja kestäviä eläkkeitäkoskevien kansallisten strategioiden tukeminen kokonaisvaltaisel-
la lähestymistavalla”.4.5.2. T a l o u d e l l i n e n j a s o s i a a l i n e n y h t e e n -
kuuluvuus
4.5.2.1. Komitea kannattaa varauksetta laajoissa suuntavii-
voissa edustettua näkemystä, jonka mukaan työpaikka on parassuoja köyhyyttä ja syrjäytymistä vastaan. Myös sosiaalisen ja
alueellisen koheesion vuoksi tulee antaa ehdoton etusija kas-
vuun ja työllisyyteen tähtäävälle talouspolitiikalle.
4.5.2.2. Makrotalouspolitiikan tukemiseksi tarvitaan erojen
kaventamisprosessia varten erityisesti koulutus- sekä jatko-
ja täydennyskoulutusrakenteiden tehostamista ja investointia
infrastruktuureihin sekä tutkimukseen ja kehitykseen. Laajoissasuuntaviivoissa vaaditun sosiaaliturvajärjestelmien ja työmark-
kinoiden uudistuksen osalta komitea viittaa kohdassa 4.4.1.2
esittämiinsä huomautuksiin.
4.5.3. E k o l o g i n e n k e s t ä vyys
4.5.3.1. Komitea korostaa, että on tarpeen käsitellä talou-
dellisia ja ekologisia kysymyksiä yhdessä, ja kannattaa siksi
sensuuntaisia pyrkimyksiä. Kioton pöytäkirjan perusteella vaa-ditaan energian ja raaka-aineiden hyödyntämisen tehostamista
sekä uusiutuvien energialähteiden hyödyntämisen lisäämistä.
Komitea vahvistaa väitteen, jonka mukaan ympäristöpoliittisiatavoitteita ei yleensä saavuteta ilman valtion ohjaavia toimia,
sillä luonnonvarat ja ympäristö ovat niin kutsuttuja julkishyö-
dykkeitä.
4.5.3.2. Komitea kannattaa myös pyrkimyksiä noudattaa
johdonmukaisesti aiheuttajaperiaatetta ja sisäistää ulkoisia kus-
tannuksia, eli heijastaa hinnoissa luonnonvarojen riiston jahyödyntämisen sekä jätehuollon (myös pitkäaikaisten loppusi-
joituskustannusten) yhteiskunnallisia kustannuksia.
4.5.3.3. Komitea on tyytyväinen siihen, että erityisesti lii-
kenteen alalla on määrä muuttaa hintoja nykyistä enemmän
todellisia kustannuksia vastaaviksi. Myös tällä alalla on määrä
vähentää yksittäisten liikennemuotojen välisiä kysynnän vää-ristymiä sisäistämällä ulkoisia ympäristökustannuksia.
4.6. Talouspolitiikan koordinointi
4.6.1. Unionissa tarvitaan johdonmukaista talouspolitiik-
kaa kaikilla tasoilla, jotta unioni pystyy vastaamaan menestyk-
sekkäästi moninaisiin haasteisiin globaalissa ympäristössä,jossa kilpaillaan järjestelmillä ja yritysten sijainnilla. Perusta on
luotava sopivilla perustamissopimuksen määräyksillä. Talous-
ja rahaliiton vaatimukset täyttävän, unionitason koordinoiduntalouspolitiikan on perustuttava niihin. Komitea selvittää pe-
rusteellisesti vuoden 2003 maaliskuussa antamassaan, talous-
politiikan laajojen suuntaviivojen täytäntöönpanoa koskevassalausunnossa (
2) kansallisen politiikan yhtä merkittävää roolia
ja vastuuta.
(2) EUVL C 133, 6.6.2003 ”Talouspolitiikan laajat suuntaviivat
vuodeksi 2003”.
30.3.2004 FI C 80/127 Euroopan unionin virallinen lehti
4.6.2. Komitea on jo useaan otteeseen korostanut EU:n
talouden kärsivän siitä, että vaikka 12 maata liittyi onnistunees-
ti rahaliittoon, siinä ei kuitenkaan noudateta tehokkaasti
koordinoitua tai yhteistä unionin talouspolitiikkaa. Tässä lau-sunnossa ETSK ottaa kantaa talouspolitiikan laajoihin suunta-viivoihin. Siinä ei käsitellä talouspolitiikan koordinoinnin tai
yhtenäistämisen näkökohtia, sillä ne eivät kuulu aiheen piiriin.
Tällaisia kysymyksiä ovat erityisesti talouden rakennetta jaunionin institutionaalisia muutoksia koskevat kysymykset,
jotka hallitustenvälisen konferenssin on selvitettävä Eurooppa-
valmistelukunnan esittämän perustuslakiluonnoksen pohjalta.Näiden aiheiden osalta, joita ovat muun muassa komission
aloiteoikeuden palauttaminen, komitea viittaa lukuisiin aiem-
piin lausuntoihinsa (
1).
4.6.3. Sekä komissio että neuvosto ovat tarttuneet puheen-
johtajavaltio Italian esittämään ehdotukseen eurooppalaisiainfrastruktuurihankkeita koskevasta yhteisestä investointioh-
jelmasta, jota on paikallaan pohtia perusteellisesti, koska se
voisi asianmukaisesti toteutettuna olla tärkeä askel kohtiyhteisen talouspolitiikan vahvistamista.
4.6.4. ETSK on erityisen tyytyväinen siihen, että laajoissa
suuntaviivoissa vaaditaan talouspolitiikan koordinoinnin te-
hostamista yksittäisten toimijoiden välillä. Laajoissa suuntavii-
voissa painotetaan ilahduttavasti sekä palkkapolitiikkaa tarkas-teltaessa että euroaluetta käsittelevässä luvussa makrotaloudel-
lisen vuoropuhelun merkitystä (Kölnin prosessi) nykyistä tasa-
painoisemman talouskehityksen edistämisessä. Komiteakehottaa jäsenvaltioiden hallituksia, EKP:tä ja työmarkkinaosa-
puolia ottamaan täyden vastuun Euroopan taloudesta ja hyö-
dyntämään toimintamahdollisuuksiaan, luonnollisesti yksit-täisten toimijoiden riippumattomuuteen puuttumatta.
4.6.5. Myönteistä on niin ikään se, että laajoissa suuntavii-
voissa tuodaan erityisesti esiin työmarkkinaosapuolten rooli
(1) EYVL C 125, 27.5.2002 ”TSK:n panos jäsenvaltioiden ja yhteisön
talouspolitiikan laajoihin suuntaviivoihin 2002”, EYVL C 221,17.9.2002 ”Talouspoliittinen koordinointi pitkällä aikavälillä”,EUVL C 85, 8.4.2003 ”Talouden hallintotapa EU:ssa”.
Bryssel 11. joulukuuta 2003.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean
puheenjohtaja
Roger BRIESCHtässä koordinaatioprosessissa. ETSK:n näkemyksen mukaan
neuvoston kokouksia valmistelevasta kolmikantaisesta sosiaa-
liasioiden huippukokouksesta tulisi lisäksi tehdä todellinen
kasvun ja työllisyyden neuvottelufoorumi.
4.6.6. Komitea toteaa painokkaasti, että talouspolitiikkojen
koordinoinnin parantaminen ei ole välttämätöntä ainoastaan
euroalueella, vaan vaatimus koskee periaatteessa koko Euroo-pan unionia.
4.6.7. Tämän vuoksi on hämmästyttävää, että kolmea vuot-
ta koskevissa laajoissa suuntaviivoissa mainitaan vain yhdessälauseessa se tosiseikka, että unioniin kuuluu muutaman kuu-
kauden kuluttua 10 uutta jäsentä. Niissä todetaan vain, että
kyseisiä maita kehotetaan noudattamaan laajoja suuntaviivojaja että suuntaviivoja ajantasaistettaessa vuonna 2004 käsitel-
lään tarkemmin uusia jäsenvaltioita. Koska unionin laajentumi-
nen muuttaa huomattavasti myös nykyisten jäsenvaltioidentoimintaedellytyksiä, tämä lähestymistapa ei ETSK:n mielestä
ole riittävän kaukokatseinen.
4.6.8. Erityisesti talouspolitiikkojen koordinointi, joka on
jo nyt puutteellista, vaikeutuu huomattavasti laajentumisen
vuoksi. Laajentuminen synnyttää uuden koordinointitarpeen
kahdella tavalla: ensinnä yksittäisten politiikka-alojen sisällä(kuten palkkapolitiikan sisäinen koordinointi) ja toiseksi mak-
rotalouspolitiikan kolmen päälinjan kesken, sillä laajentumi-
nen kasvattaa selvästi makrotalouspolitiikassa vallitsevia eroja.
4.6.9. Komitea varoittaa erään talouspolitiikkojen koordi-
noinnin välineen, vakaus- ja kasvusopimuksen liian tiukasta
tulkinnasta erityisesti uusissa jäsenvaltioissa. Komitea viittaasiihen mahdollisuuteen, että uudet jäsenvaltiot yrittävät täyttää
mahdollisimman nopeasti talous- ja rahaliittoon liittymisen
ehdot ja pyrkivät sen vuoksi vakaus- ja kasvusopimuksenkriteerien tinkimättömään täyttämiseen. Tämä voisi vähentää
investointeja, joita tarvitaan suuren välimatkan kuromiseksi
umpeen infrastruktuurissa ja alikehittyneissä sosiaaliturvajär-jestelmissä.