FI Euroopan unionin virallinen lehti C 318/22

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Yritysmuotojen moninaisuus” (oma-aloitteinen lausunto)

2009/C 318/05

Esittelijä: Miguel Ángel CABRA DE LUNA

Apulaisesittelijä: Marie ZVOLSKÁ

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 10. heinäkuuta 2008 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla laatia oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

”Yritysmuotojen moninaisuus.”

Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 9. syyskuuta 2009. Esittelijä oli Miguel Ángel CABRA DE LUNA ja apulaisesittelijä Marie ZVOLSKÁ.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30. syyskuuta – 1. lokakuuta 2009 pitämässään 456. täysistunnossa (lokakuun 1. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 113 ääntä puolesta 4:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Tässä lausunnossa pyritään kuvailemaan Euroopan unionissa (EU) toimivien yritysten moninaisia yritysmuotoja. Moninaisuuden suojelu ja säilyttäminen on erittäin tärkeää yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi ja eurooppalaisen yhteiskuntamallin ylläpitämiseksi sekä työllisyyttä, kilpailukykyä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevien Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamiseksi.

1.2 Monet erilaiset yritysmuodot ovat yksi EU:n vahvuuksista. Lausunnon keskeinen sanoma on, että yrityksiä ja kilpailupolitiikkaa sääntelevillä lainsäädäntöpuitteilla on tuettava johdonmukaisesti monia erilaisia yritysmuotoja, jotta kaikilla yrityksillä olisi yritysmuodosta riippumatta yhtäläiset toimintaedellytykset ja jotta kunkin yritystyypin erityispiirteet otettaisiin huomioon.

1.3 Yritysmuotojen runsaus ja moninaisuus on kirjattu perussopimukseen, ja se on toteutunut käytännössä erilaisen jo hyväksyttyjen tai parhaillaan harkittavien oikeudellisten muotojen ansiosta.

1.4 Tämä moninaisuus myötävaikuttaa EU:n vaurauteen ja on ensisijaisen tärkeää unionille, jonka tunnuslause on ”moninaisuudessaan yhtenäinen”. Kaikki yrittäjyyden muodot ilmentävät osaa Euroopan historiasta. Jokainen niistä ylläpitää yhteistä muistiamme ja kulttuuriamme – ”meidän kulttuurejamme”. Tällainen moninaisuus on säilyttämisen arvoista.

1.5 Moninaisuus on myös välttämätön perusta, jotta Lissabonin strategian mukaiset, kasvua, työllisyyttä, kestävää kehitystä ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koskevat tavoitteet onnistutaan toteuttamaan. Kaiken taustalla on yritysten kilpailukyvyn säilyttäminen ja edistäminen.

1.6 Kilpailulainsäädännön avulla ei pidä pyrkiä yhdenmukaistamiseen, vaan on tarjottava tasapuoliset lainsäädäntöpuitteet, joita voidaan soveltaa eri yritysmuotoihin. Yritysten on kyettävä kehittymään, mutta samalla niiden on voitava pitäytyä tavoitteissaan ja toimintatavoissaan.

1.7 ETSK kehottaa komissiota aloittamaan valmistelut yhdistysten ja keskinäisten yhtiöiden eurooppalaisen perussäännön antamiseksi. Komitea suhtautuu myönteisesti säätiöiden eurooppalaisen perussäännön laatimisen käynnistämiseen ja toivoo, että se johtaa pian eurooppasäätiön perussäännön antamiseen. ETSK suhtautuu myönteisesti eurooppaosuuskuntaa (SCE) koskevan asetuksen yksinkertaistamiseen, koska sen monimutkaisuus hidastaa eurooppaosuuskuntien toimintaa.

1.8 Eri yritysmuodoille on myös annettava tilaa tarjottaessa tuki- ja tiedotuspalveluita, oikeudellista neuvontaa, markkinoimistukea ja muita palveluita.

1.9 ETSK kehottaa komissiota kunnioittamaan osuuskuntien luonnetta kirjanpitokysymyksissä ja kohtelemaan jäsenten osuuspääomaa osuuskuntien omina varoina ennemmin kuin velkana niin kauan kuin jäsenestä ei tule velkojaa hänen jättäessään osuuskunnan.

1.10 Osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, yhdistyksiä, säätiöitä ja vastaavia yrityksiä koskevat taloudelliset tilastot ovat erittäin rajallisia ja epäyhtenäisiä, minkä vuoksi niitä on vaikea analysoida ja arvioida niiden panosta makrotalouden laajoihin päämääriin.

1.10.1 ETSK kehottaakin komissiota ja jäsenvaltioita tukemaan edellä mainittuja yritysmuotoja koskevien tilastojen käyttöönottoa. Komitea kehottaa erityisesti edistämään satelliittitilinpidon käyttöönottoa Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmän (EKT) puitteissa vuonna 1995 laadittujen yhdenmukaistettujen perusteiden mukaisesti. Perusteet on esitelty osuus- ja yhteisötalouden yritysten satelliittitilinpidon laatimista koskevassa oppaassa Manual for drawing up the satellite accounts of Enterprises in the Social Economy (1) sekä Euroopan unionissa harjoitettavasta osuus- ja yhteisötaloudesta tehdyssä ETSK:n selvityksessä (2).

1.11 ETSK kehottaa komissiota kannustamaan jäsenvaltioita tutkimaan, voidaanko yrityksille myöntää kannustimia niiden ansiosta saatavan yhteiskunnallisen hyödyn tai aluekehitykseen osallistumisen perusteella. (3)

1.12 ETSK kehottaa Euroopan komissiota perustamaan erilaisia yritysmuotoja monitoroivan seurantakeskuksen, koska yritysmuotojen moninaisuus on Euroopan kilpailukyvyn kannalta keskeinen tekijä, ja kehittämään edelleen nykyisiä välineitä, joilla varmistettaisiin, ettei yrityksiä syrjitä minkään niihin vaikuttavan politiikan alalla, ja jotka sovitettaisiin yhteen komission eri yksiköiden kanssa.

1.13 ETSK kehottaa tarjoamaan kaikille eri yritysmuotoja todennetusti parhaiten edustaville organisaatioille tilaisuuden osallistua työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun.

2. Yritysmuotojen moninaisuus ja Euroopan unionin sisämarkkinat

2.1 Euroopan unionissa nykyisin tavattavat erilaiset yritysmuodot ovat seurausta monimutkaisesta ja kirjavasta historiallisesta kehityksestä. Ne ovat kaikki syntyneet tietyssä historiallisessa, yhteiskunnallisessa ja taloudellisessa ympäristössä, joka on usein ollut erilainen kussakin Euroopan maassa. Yritysten on lisäksi kehityttävä, ja ne joutuvat jatkuvasti sopeutumaan yhteiskunnassa tapahtuviin muutoksiin ja markkinasuuntauksiin. Toisinaan niiden on jopa muutettava oikeudellista muotoaan. Siksi eri yritysmuotojen runsaus ja moninaisuus on arvokasta Euroopan unionin perintöä, ja ne ovat välttämättömiä pyrittäessä saavuttamaan Lissabonin strategian mukaisia kasvuun, työllisyyteen, kestävään kehitykseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen tähtääviä tavoitteita. Taustalla on yritysten kilpailukyvyn säilyttäminen ja edistäminen. Tällaisen moninaisuuden suojeleminen ja säilyttäminen ovat ensiarvoisen tärkeitä päämääriä kilpailukykyisten markkinoiden, tuloksia tuottavan talouden ja taloudellisten toimijoiden kilpailukyvyn turvaamiseksi, mikä puolestaan pitää yllä EU:n sosiaalista yhteenkuuluvuutta.

2.2 Euroopan unionin toimielimet ovat tunnustaneet tämän perussopimuksen 48, 81 ja 82 artiklan määräyksissä ja Lissabonin sopimuksessa (4), jonka 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti yksi unionin tavoitteista on sosiaalinen markkinatalous. Se perustuu markkinasääntöjen sekä yksilöille työntekijöinä ja kansalaisina taattavan sosiaaliturvan väliseen tasapainoon.

2.3 Erilaiset yritysmuodot voidaan määritellä eri perustein. Niitä ovat esimerkiksi yrityksen koko, oikeudellinen rakenne, rahoituksensaantimuodot, tavoitteet, pääomasta johtuvat rahoitukselliset ja poliittiset oikeudet (voittojen ja osinkojen jako, äänioikeus) tai se, miten pääoma on muodostettu eli onko se julkista vai yksityistä, johtoportaan nimittäminen, merkitys (unionin, jäsenvaltioiden ja kuntien) taloudelle, työllisyys, konkurssialttius jne. Näin moninaisuudesta syntyy muotti, joka on esitetty yksinkertaistettuna seuraavassa taulukossa:

ERILAISET YRITYSMUODOT EUROOPAN UNIONISSA

YRITYSMUOTO Monikansallinen Suuri Pieni ja keskisuuri Julkisen sektorin omistama yritys X X X Pörssiyhtiö (listattu) X X X Pörssissä noteeraamaton yritys (ei listattu) X X Perheyritys X X Avoin yhtiö, henkilöyhtiö, kommandiittiyhtiö (Partnership) X X X Osuuskunta X X (5) X (5) Keskinäinen yhtiö X (5) X (5) Säätiö X (5) X (5) Yhdistys X (5) X (5) Muut jäsenvaltioissa mahdollisesti esiintyvät voittoa tavoittelemattomat yritysmuodot X (5) X (5)

Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan (6) säätiöt, yhdistykset ja muut voittoa tavoittelemattomat organisaatiot voivat olla taloudellisia toimijoita harjoittaessaan EY:n perustamissopimuksen 43 ja 49 artiklassa tarkoitettua taloudellista toimintaa, ja ne on siksi sisällytetty tähän luokitteluun.

2.4 Vaikka kaikenmuotoisten yritysten yhteinen tavoite on luoda arvoa ja maksimoida tulokset, arvon ja tulosten mittaamiseen käytetyt muuttujat tai käsitteet voivat poiketa toisistaan yritysmuodon ja yritystä hallitsevien tai sen toiminnasta hyötyvien tahojen tavoitteiden mukaan. Joissakin tapauksissa tulosten maksimointi tarkoittaa mahdollisimman hyvän tuoton saamista osakkeenomistajien sijoittamalle pääomalle; toisissa tapauksissa arvon luominen ja tulosten maksimointi tarkoittaa jäsenille tai ylipäätään kansalaisille tarjottujen palvelujen laadun maksimointia (esimerkiksi koulutusosuuskunnassa, jonka omistavat jäsenet ovat perheitä, sosiaalivakuutusyhtiössä tai julkisen palvelun velvoitteita täytettäessä).

2.4.1 On myös mahdollista, että joillakin suuryrityksillä ei ole osakkeenomistajia. Ne käyttävät yrityksen tuottaman voiton uudelleeninvestointeihin tai yleishyödyllisiin sosiaalisiin tavoitteisiin, kuten säästöpankit tekevät tietyissä Euroopan maissa. (7)

2.4.2 Joissakin paikallisesti toimivissa mikroyrityksissä ja pk-yrityksissä arvon tuottaminen ei merkitse vain taloudellista voittoa vaan myös sosiaalisia tarkoitusperiä, kuten työoloja tai omistajahallintaa.

2.5 Seuraavassa kuvataan yksityiskohtaisemmin erilaisia yritysmuotoja sen mukaan, minkä kokoinen yritys on ja mihin luokkaan se omistuspohjansa perusteella kuuluu.

2.6 Monikansallisilla yrityksillä ja suuryrityksillä, jotka ovat kokonsa vuoksi usein pörssiyhtiöitä, on vankka asema talousjärjestelmien tuottavuudessa ja kilpailukyvyssä. Voittoa tuottaessaan ne voivat myös pitää työllisyysasteen korkealla. (8)

2.7 Yritysten kilpailuedut perustuvat yhä enenevässä määrin kilpailukykystrategioihin, joissa tutkimuksella, kehittämisellä ja teknologisella innovoinnilla on keskeinen asema. Monikansalliset yritykset ja suuryritykset ovat EU:ssa johtoasemassa talouden yksityisellä sektorilla toteutetussa tutkimus-, kehittämis- ja innovointitoiminnassa, vaikka maailmantalouden johtavilla aloilla ei ehkä vielä ole riittävästi monikansallisia tai suuryrityksiä. Sen lisäksi, että suuret ja monikansalliset yritykset ovat taloudelle ja työllisyydelle tuiki tärkeitä, on otettava huomioon, että jokainen yksittäinen yritys toimii usein suurten, maailmanlaajuisten tuotantoverkostojen solmukohtana. Verkostot muodostuvat joko pk-yrityksistä, joilla on tiiviitä yhteyksiä toisiinsa (suuret verkostoyritykset), tai itsenäisistä yrityksistä (modulaariset tuotantoverkostot). Juuri ne Euroopan maat, joissa toimii eniten monikansallisia ja suuryrityksiä, kokevat ensimmäisinä nykyisen talouskriisin käynnistämän tuotannon vähenemisen ja työpaikkojen menetykset.

2.8 Koska nämä yritykset ovat viime vuosikymmeninä ulkoistaneet pk-yrityksille useita tuotantoprosessiensa ja palvelurakenteidensa vaiheita, pk-yritysten tuotannon ja työllisyyden taso riippuu usein monien muiden tekijöiden ohella monikansallisten ja suuryritysten kysynnästä. Monikansalliset ja suuryritykset tarjoavat siten keinon Euroopan sijoittamiseksi maailmanlaajuisille markkinoille. Vaikka 30 prosenttia maailman 40 suurimmasta teollisuusyrityksestä sijaitsee EU:ssa (9), niiden markkina-arvo on vain 24 prosenttia kokonaismarkkina-arvosta. Eräillä huipputeknologian aloilla, kuten tieto- ja viestintätekniikkaan perustuvilla aloilla, EU:n osuus rajoittuu yhteen suuryritykseen.

2.9 Pk-yritykset, niiden muodostamat verkostot, mikroyritykset ja itsenäiset ammatinharjoittajat ovat viime vuosikymmenten mittaan olleet merkittävien teknologisten muutosten alullepanijoita. Ne muodostavat Euroopan talouden perustan, sillä 99 prosenttia EU:n yrityksistä on pk-yrityksiä, ja niissä on 66 prosenttia työpaikoista. (10) Vaikka ne eivät yleensä ole pörssiyhtiöitä, ne voivat käyttää pörssilistausta lisätäkseen pääomaansa tai kerätäkseen riskipääomaa (venture capital).

2.9.1 Pk-yrityksille olisi ylipäätään oltava tarjolla muitakin kuin eurooppalaisia pk-yrityksiä tukeva aloite nimeltä Small Business Act (SBA) (11). Pk-yritykset tarjoavat usein keinon säilyttää työpaikkoja, koska kyseisiä yrityksiä kehittävät ja johtavat intressitahot muodostuvat ihmisistä, joilla on vankkoja yhteyksiä alueeseen, joilla yritykset toimivat. Pk-yritykset ovat osoittaneet suurta kykyä lisätä ja pitää yllä työllisyyttä. Pk-yritykset ovat yrittäjäkulttuurin luonnollisia hautomoja, yritysjohtajien elinikäisiä opinahjoja.

2.10 Yleishyödyllisiä palveluita tuottavat yritykset voivat omistuspohjastaan riippuen olla julkisia tai sekapääomayrityksiä tai ne voivat olla oikeudelliselta asemaltaan jopa yksityisyrityksiä. Maantieteellisesti tarkasteltuina ne voivat olla joko monikansallisia, valtakunnallisia tai paikallisia yrityksiä, joskin niiden toiminta on yleensä paikkakunta- tai aluekohtaista. Ne keskittyvät tarjoamaan yleishyödyllisiä palveluita, kuten joukkoliikennepalveluita, energia-, vesi- ja jätehuoltoa, viestintäpalveluita, sosiaalipalveluita, terveydenhoitoa, peruskoulutusta jne. Yleishyödyllisiä palveluita tuottavat yritykset voivat kuitenkin olla mukana myös kaupallisessa toiminnassa sillä ehdolla, että ne noudattavat avoimuusdirektiiviä 93/84/ETY (12). Samalla kun yritykset palvelevat yleistä etua, niiden tuotot sijoitetaan uudelleen alueella ja kunnissa tapahtuvan toiminnan hyväksi. Yritykset edistävät siis huomattavasti sosiaalista, taloudellista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Yleishyödyllisiä palveluita tuottavat yritykset ovat peruspalveluiden tuottajina keskeisiä toimijoita ylipäätään talouselämää piristettäessä, koska ne tekevät investointeja elintärkeille aloille, joilla sijoituksilla on puolestaan vipuvaikutus muuhun taloudelliseen toimintaan. Tällaisia sektoreita ovat sähköala, viestintä infrastruktuureineen, liikenne jne.

2.11 Pörssissä noteerattavien yhtiöiden omistajat ovat niiden rekisteröityjä osakkeenomistajia. Osakkaat ostavat ja myyvät osakkeitaan julkisilla pörssimarkkinoilla.

2.12 Pörssissä noteeraamattomat yritykset voivat olla suuria tai pieniä, mutta niiden osakkeita (tai osallistumiskiintiöitä tai muuta varantoa) ei määritelmän mukaan noteerata osakemarkkinoilla. Myös pörssissä noteeraamattomat yritykset tähtäävät kuitenkin usein listautumiseen, erityisesti siinä tapauksessa, että niihin liittyy riskipääomaa tai yksityisiä sijoittajia. Jopa yksityiset pk-yritykset voivat käyttää pörssilistautumista, kun ne lisäävät pääomaansa rahoittaakseen yrityslaajentumista.

2.13 Perheyritykset ovat tehokas väline yleistää yrityskulttuuria. Ne ovat edelleen paras tapa tarjota miljoonille ihmisille mahdollisuus ryhtyä harjoittamaan liiketoimintaa, ei vain pk-yrityksissä, joista perheyritykset muodostavat enemmistön, vaan myös suurissa perheyrityksissä. Saksan, Yhdistyneen kuningaskunnan, Italian tai Ranskan kaltaisissa merkittävissä maissa perheyritysten osuus on 12–30 prosenttia kaikista suuryrityksistä. (13) Olivatpa perheyritykset suuria tai pieniä, niille on tunnusomaista, että niissä perheryhmittymä käyttää pysyvää valtaa, vaikka kyseessä olisi julkinen osakeyhtiö. Tällöin tavoitteena ei välttämättä ole listautuminen.

2.14 Avoimet, henkilö- tai kommandiittiyhtiöt ovat tyypillisiä liikeyrityksiä anglosaksisissa maissa, vaikka niitä on myös muissa EU-maissa. Ne ovat usein asiantuntija-ammateissa toimivien henkilöiden perustamia. Useamman luonnollisen henkilön perustama avoin yhtiö on tehokas keino asiantuntijoille (esimerkiksi lakimiehille ja kirjanpitäjille) toimia liike-elämässä tarjoamalla asiantuntijapalveluja. Tällaiset yritykset ovat yhtiömiesten omistuksessa. Yhtiömiesten tärkein side yritykseen on heidän sijoittamansa pääoman ohella heidän oma työpanoksensa. Kun yhtiömiehet jäävät eläkkeelle tai lähtevät avoimesta yhtiöstä, he myyvät osuutensa avoimelle yhtiölle.

2.15 Erilaisten EU:ssa tavattavien yritysmuotojen tarkastelun päätteeksi todettakoon, että on olemassa myös hyvin erilaisia yksityisyrityksiä, joiden rakenteessa ja toiminnassa on samankaltaisia piirteitä. Ne harjoittavat kuitenkin toimintaa, jolla on sosiaalinen tarkoitus. Niiden ensisijaisena tavoitteena on pikemminkin vastata ihmisten tarpeisiin kuin hankkia tuottoa pääomasijoittajille. (14) Tällaiset yritykset samaistuvat lähinnä osuuskuntiin, keskinäisiin yhtiöihin, yhdistyksiin ja säätiöihin. (15) Komission, Euroopan parlamentin ja ETSK:n asiakirjoissa nämä yritykset yleensä luokitellaan osuus- ja yhteisötalouden yrityksiksi. (16) Vaikka tätä käsitettä ei käytetäkään kaikissa EU:n jäsenvaltioissa, ja jotkut käyttävät sellaisia ilmaisuja kuin ”kolmas sektori” (17), ”kolmas järjestelmä”, ”yhteisvastuullinen talous”, kaikki nämä käsitteet kuvaavat yrityksiä, joilla on samat piirteet joka puolella Eurooppaa. (18)

3. Sosiaalinen ulottuvuus

3.1 Vaikka monikansallisilla yrityksillä, suuryrityksillä ja pk-yrityksillä ei olisikaan selkeää sosiaaliseen hyvinvointiin liittyvää päämäärää, niiden toiminta markkinoilla myötävaikuttaa ratkaisevasti kilpailukykyyn ja työllisyyteen. Niiden toiminnalla on siten kattava sosiaalinen ulottuvuus. Tämä yleinen sosiaalinen ja territoriaalinen ulottuvuus on erittäin ilmeinen tiettyyn alueeseen vahvasti sidoksissa olevien paikallisten pk-yritysten ja mikroyritysten tapauksessa.

3.2 Osuuskunnat, keskinäiset yhtiöt, yhdistykset ja säätiöt ovat niin ikään EU:ssa erittäin tärkeitä toimijoita. Ne harjoittavat merkittävää taloudellista toimintaa kolmella niistä kansantalouden viidestä sektorista, joihin Euroopan kansantalouden tilinpitojärjestelmä (EKT 1995) luokittelee kaikki taloudellisen päätöksenteon keskukset kussakin kansantaloudessa. (19) Osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluu 10 prosenttia kaikista Euroopan yrityksistä eli kaksi miljoonaa yritystä (20) ja niissä tuotetaan 7 prosenttia (21) kaikesta palkkatyöstä. Osuuskunnissa on 143 miljoonaa jäsentä, keskinäisissä yhtiöissä on 120 miljoonaa jäsentä, ja yhdistykset saattavat yhteen 50 prosenttia EU:n väestöstä. (22)

3.2.1 Ovatpa yritykset suuria tai pieniä, niiden toiminta sijoittuu alueille ja/tai yhteiskunnan osa-alueille, joilla on sisämarkkinoita ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta vaarantavia ongelmia ja haasteita. Ne sisällyttävät toimintaansa sosiaaliset kustannukset ja synnyttävät positiivisia ulkoisvaikutuksia.

3.2.2 Koska nämä yritykset ovat juurtuneet paikallisyhteisöihin ja koska niiden ensisijaisena tavoitteena on pyrkiä täyttämään ihmisten tarpeet, ne eivät siirrä toimintaansa muualle, vaan ne torjuvat tehokkaasti maaseudun väestökatoa ja myötävaikuttavat muita heikommin kehittyneiden alueiden ja kuntien kehitykseen. (23)

3.3 Yleishyödyllisiä palveluita tuottavat yritykset muodostavat Euroopan sosiaalisen ulottuvuuden vankan selkärangan. Niillä on erityinen roolinsa, koska ne ovat erottamaton osa eurooppalaista yhteiskuntamallia, sillä palveluita tuottamalla ne panevat täytäntöön ja edistävät korkean laadun, turvallisuuden ja kohtuullisten hintojen, yhtäläisen kohtelun sekä yleisen saatavuuden periaatteita ja käyttäjien oikeuksia. Tässä mielessä niillä on myös välittömiä ja välillisiä työllisyysvaikutuksia, sillä hyvät perusrakenteet houkuttelevat alueelle yksityisiä investointeja. Yleishyödyllisiä palveluita tuottavat yritykset ovat olennainen osa taloudellista toimintaa. Niiden osuus työvoimasta on 25–40 prosenttia ja BKT:stä yli 30 prosenttia.

3.4 Sosiaaliset yritykset (sosiaaliset osuuskunnat ja muut vastaavat yritykset; on olemassa useita erilaisia oikeudellisia muotoja) tuottavat esimerkiksi terveydenhoitoon, ympäristöön, sosiaalialaan ja peruskoulutukseen liittyviä palveluja. Ne tuovat usein huomattavia resursseja tuotantoprosesseihinsa pyyteettömän panoksen muodossa ja toimivat näin tehokkaina julkisen sosiaaliturvapolitiikan välineinä. Merkittävä osa sosiaalisesta yritystoiminnasta on nk. työhön sijoittumista edistäviä sosiaalisia yrityksiä, joiden tavoitteena on luoda työpaikkoja ja työllistää heikommassa asemassa olevia henkilöitä.

3.5 Sosiaaliset yritykset eivät ole aina oikeudellinen luokka, vaan niihin kuuluu sosiaalista ja taloudellista hyötyä hyvin erilaisilla aloilla tavoittelevia yrityksiä. Niitä ei ole helppo luokitella. Tulisikin keskittyä pohtimaan, miten näitä yrittäjiä kannustetaan luomalla olosuhteet, joiden ansiosta he voivat kehittää innovointikykyään. Tällainen kyky on erityisen arvokas talouskriisissä kamppailtaessa. (24) Euroopan komission olisi vakavasti harkittava sosiaalisia yrityksiä koskevan politiikan laatimista. (25)

3.6 Eri yritysmuotoja todennetusti parhaiten edustaville organisaatioille olisi tarjottava tilaisuus osallistua työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun.

3.6.1 Eräät edellä mainituista tahoista ovat jo osallistuneet alakohtaisiin neuvotteluihin, kuten keskinäisten vakuutusyhtiöiden ja vakuutusosuuskuntien eurooppalainen kattojärjestö (Association of Mutual Insurers and Insurance Cooperatives in Europe, AMICE) vakuutusalalla, eräät Cooperatives Europe -kattojärjestön (26) jäsenet, kuten Euroopan osuuspankkiliitto (European Association of Co-operative Banks, EACB) ja Euroopan säästöpankkiryhmittymä (European Savings Banks Group, ESBG) pankkialalla. (27)

4. Yritysmuotojen moninaisuutta sääntelevät oikeudelliset puitteet

4.1 Johdanto: Erilaiset yritysmuodot ja sisämarkkinat

4.1.1 Sisämarkkinoiden muotoutuminen ja kehittyminen eivät voi pyhittää tarkoitusta keinoille. Siksi on luotava oikeudelliset ja sääntelypuitteet, joissa otetaan huomioon markkinoilla toimivien erilaisten taloudellisten toimijoiden ominaispiirteet, jotta luodaan yhtäläiset toimintaedellytykset kaikille eri yhtiömuodoille ja otetaan huomioon jokaisen yritysmuodon ominaisuudet. Tällä hetkellä sääntelypuitteet on yleisesti ottaen suunniteltu suuria pörssiyhtiöitä varten. Niiden soveltaminen kaikkiin eri yritysmuotoihin vaikeuttaa pienimpien yritysten toimintaa. Oikeudellisilla puitteilla olisi tehokkaasti kannustettava toimijoita käyttäytymään tuloksellisesti. Tällä tavoin järjestelmä olisi yhä oikeudenmukaisempi. Sääntelypuitteita tarvitaan yhtiö-, kirjanpito-, kilpailu- ja vero-oikeudessa, tilastojen yhdenmukaistamisessa ja yrityspolitiikassa.

4.2 Yhtiöoikeus

4.2.1 Eurooppalaisille osakeyhtiöille ja osuuskunnille on omat perussääntönsä. Muut yhtiömuodot kohtaavat kuitenkin sisämarkkinoilla erilaisia esteitä, jotka johtuvat eurooppalaisten perussääntöjen puuttumisesta. Eurooppalaiset pk-yritykset tarvitsevat joustavaa yhteisön lainsäädäntöä, jotta niiden on helpompi toimia kansallisten rajojen yli. Osuuskunnat tarvitsevat eurooppaosuuskuntaa (SCE) koskevan asetuksen yksinkertaistamista, koska sen monimutkaisuus hidastaa sen toimintaa.

4.2.2 Oikeudellisen kehyksen puuttuminen estää Euroopan tasolla toimivia säätiöitä toimimasta samoin perustein muiden lainsäädännön kattamien yritysmuotojen kanssa. Siksi ETSK suhtautuu myönteisesti eurooppalaisia säätiöitä koskevasta perussäännöstä laaditun toteutettavuustutkimuksen tuloksiin ja kehottaa komissiota saattamaan vaikutustenarvioinnin päätökseen vuoden 2010 alussa ja tekemään ehdotuksen asetukseksi, jonka nojalla Euroopan laajuiset säätiöt voivat toimia sisämarkkinoilla yhtäläisin edellytyksin muiden yritysmuotojen kanssa. (28)

4.2.3 Samoista syistä ETSK pyytää komissiota käynnistämään myös valmistelut eurooppalaisia yhdistyksiä ja eurooppalaisia keskinäisiä yhtiöitä koskevien eurooppalaisten perussääntöjen antamiseksi.

4.3 Kirjanpito-oikeus

4.3.1 Kirjanpitostandardit on mukautettava erilaisiin yritysmuotoihin. Uuden kansainvälisen tilinpäätöskäytännön (International Accounting System, IAS) käyttöönoton pörssiyhtiöille aiheuttamat esteet ovat myös esimerkki kirjanpito-oikeuteen liittyvistä rajoitteista. Eurooppalaisia kirjanpitojärjestelmiä ei voida yhdenmukaistaa joidenkin Euroopan unionissa esiintyvien yritysmuotojen olennaisten ominaispiirteiden poistamisen kustannuksella.

4.3.2 Osuuskunnat ovat erityistapaus, jossa on selvästi vaikeaa määritellä sellaista jäsenten osuuspääomaa koskevaa käsitettä, jota voidaan soveltaa yleisesti ja syrjimättömästi. Sillä saattaisi olla yritysmuotojen moninaisuudelle kielteisiä ja tuhoisia vaikutuksia. ETSK kehottaa komissiota kunnioittamaan osuuskuntien luonnetta kirjanpitokysymyksissä ja kohtelemaan jäsenten osuuspääomaa osuuskuntien omina varoina ennemmin kuin velkana niin kauan kuin jäsenestä ei tule velkojaa hänen jättäessään osuuskunnan. (29)

4.3.3 ETSK kannattaa de Larosièren työryhmän suositusta (30), jonka mukaan tilinpäätösstandardien ei pitäisi heikentää yritystoimintamallien puolueettomuutta, edistää suhdanteita vahvistavaa käyttäytymistä tai lamauttaa pitkän aikavälin investointeja eikä yritysten vakautta.

4.4 Kilpailuoikeus

4.4.1 Yrityksen pitäisi oikeudellisesta asemastaan riippumatta kyetä harjoittamaan toimintaansa joutumatta luopumaan omista toimintatavoistaan. Siten kilpailulainsäädäntö ei voi perustua yhteen, yhdenmukaiseen yritystoiminnan malliin. Siinä on myös vältettävä syrjivää käytöstä ja arvostettava hyviä kansallisia käytäntöjä. Kysymys ei ole etuoikeuksien myöntämisestä vaan oikeudenmukaisen kilpailulainsäädännön edistämisestä. Aikaisempien lausuntojensa mukaisesti (31) ETSK katsoo, että kilpailua ja verotusta koskevissa säännöissä pitäisi ottaa huomioon yritysten kustannuserot silloin, kun kustannukset eivät liity tehottomiin tuotantoprosesseihin, vaan sosiaalikustannusten sisällyttämiseen yritystoimintaan, ja niitä pitäisi säännellä korvaavasti.

4.4.2 Tietyissä kilpailupolitiikan välineissä ei suhtauduta puolueettomasti eri yhtiömuotoihin, kuten ETSK on jo huomauttanut, joten ”– – osuus- ja yhteisötalous vaatii [– –] sille erikseen sovitettuja ratkaisuja verotusta, julkisia hankintoja ja kilpailua koskeviin sääntöihin – –” (32). Esimerkiksi myönnettäessä yksityisyrityksille julkisista varoista tukea tutkimus-, kehittämis- ja innovointitoimiin tuotantojärjestelmän kilpailukyvyn parantamiseksi suositaan lähinnä suuryrityksiä, jotka yleensä toteuttavat eniten kyseisiä toimia. Koska suuryrityksillä on enemmän valinnanvaraa tehdessään päätöksiä tuotantolaitostensa sijoituspaikasta, ne voivat myös hyödyntää tehokkaammin teollisuuden hyväksi tehtäviä infrastruktuuriin kohdistuvia julkisia investointeja. Tämä synnyttää joskus kilpailuhaittoja pienille yrityksille, joilla on vain vähän todellisia mahdollisuuksia valita useampien yrityksen sijaintia koskevien vaihtoehtojen väliltä.

4.4.3 Kilpailusäännöissä pitäisi myös harkita erityisasemaa sosiaalisille yrityksille, jotka tuottavat ja jakelevat markkinattomia tavaroita ja palveluja syrjäytyneille tai henkilöille, jotka ovat vaarassa syrjäytyä sosiaalisesti. Tällaiset sosiaaliset yritykset saavat tärkeitä pyyteettömiä resursseja tuotantoprosesseihinsa.

4.5 Vero-oikeus

4.5.1 Tietyissä jäsenvaltioissa jotkut yritykset joutuvat usein kilpailullisesti keskenään eriarvoiseen asemaan. Syyt tähän eivät liity tuotantoprosesseihin vaan johtuvat markkinoiden toimintapuutteista (33), toisin sanoen tilanteista, joissa markkinat itse ovat tehottomia ja resursseja ei käytetä parhaalla mahdollisella tavalla. ETSK kannattaa direktiiviehdotusta alennetuista arvonlisäverokannoista paikallisesti tarjotuille palveluille. Verokannan alentaminen koskee ennen kaikkea pk-yrityksiä. ETSK toistaa myös kannattavansa komission esittämää periaatetta, jonka mukaan tietyntyyppiselle yritykselle myönnettyjen veroetujen on oltava suhteessa yritysmuotoon liittyviin oikeudellisiin rajoituksiin tai sosiaaliseen lisäarvoon. (34) ETSK kehottaa komissiota kannustamaan jäsenvaltioita tutkimaan, voitaisiinko yrityksille myöntää kannustimia niiden todistetun yleishyödyllisen luonteen tai sen perusteella, että niiden on todettu osallistuvan aluekehitykseen. (35) Olisi myös ratkaistava ongelma, joka voittoa tavoittelemattomille organisaatioille syntyy siitä, ettei niillä tietyissä maissa ole mahdollisuutta saada takaisin sellaisista tavaroista ja palveluista maksamaansa arvonlisäveroa, jotka liittyvät niiden yleishyödylliseen toimintaan. Maininnan arvoisia ovat myös verotusjärjestelmät, joita sovelletaan kansalaisjärjestöihin niiden harjoittaessa muuta kuin yleishyödyllisiin päämääriin liittyvää toimintaa.

4.5.2 Tällä hetkellä pk-yrityksillä on vain vähän todellisia mahdollisuuksia investoida tutkimus-, kehittämis- ja innovointitoimintaan, joka on tärkeä tekijä tuotannon tehostamisessa ja yrityksen kilpailukyvyn säilyttämisessä. Tämä asettaa yritykset epäedulliseen kilpailuasemaan. Tilanne on korjattava veroetuuksilla, joilla palkitaan alaan investoivia pk-yrityksiä. Komitea suosittaa muun muassa monenlaisia kannustimia. Jäsenvaltiosta riippuen monet tutkimus- ja kehittämisinvestoinnit voisivat oikeuttaa erityisiin verovähennyksiin, yritykset voisivat saada veronpalautusta, ellei niiden toiminta ole voitollista, ja ne voisivat saada huojennusta sosiaaliturvamaksuista. Koska pk-yrityksillä on yhteisön taloudessa strateginen merkitys, ETSK suosittaa, että kukin jäsenvaltio hyödyntäisi parasta mahdollista kannustinyhdistelmää tukeakseen pk-yritysten säilymistä ja niiden kasvua. Tällaiset ohjelmat tepsivät ennen kaikkea siten, että niillä voidaan tukea tutkimus- ja kehittämistoimintaan erikoistuneiden pk-yritysten kehittämistä yrityksen ensimmäisinä toimintavuosina.

4.6 Tilastojen yhdenmukaistaminen

4.6.1 Eri yritysmuotoja koskevat kokonaissummat laaditaan jäsenvaltioissa ja EU:ssa Euroopan kansantalouden tilinpidon ja aluetilinpidon järjestelmän (EKT 95) hyväksymien perusteiden mukaisesti. Osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, yhdistyksiä, säätiöitä ja muita samantyyppisiä yrityksiä koskevat taloudelliset tilastot ovat kuitenkin erittäin rajallisia. Ne on laadittu epäyhtenäisten perusteiden pohjalta, mikä vaikeuttaa suuriin makrotaloudellisiin tavoitteisiin kohdistuvien vaikutusten analysointia ja arviointia. Siksi komissio teetätti oppaan (36), joka mahdollistaa kansallisten tilastotietojen laatimisen näistä yrityksistä kansantalouden tilinpidon kannalta yhtenäisten perusteiden mukaisesti. ETSK peräänkuuluttaa näiden uusien analysointivälineiden käyttämistä kaikissa Euroopan unionin jäsenvaltioissa laadittaessa yhdenmukaistettuja tilastoja edellä mainituista yritysmuodoista ja tehokkaamman politiikan täytäntöönpanoa tässä suhteessa. On myös suositeltavaa ottaa käyttöön välineet, joilla voidaan vauhdittaa Euroopan mikroyritysten seurantakeskuksen perustamista.

Bryssel 1 päivänä lokakuuta 2009. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) CIRIECin Euroopan komissiolle vuonna 2006 laatima opas Manual for drawing up the satellite acoounts of Companies in the Social Economy: Co-operatives and Mutual Societies.

(2) CIRIECin ETSK:lle laatima selvitys The Social Economy in the European Union, Bryssel 2008,

www.eesc.europa.eu ISBN 928-92-830-08-59-0.

(3) EUVL C 234, 22.9.2005.

(4) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen konsolidoitu versio Lissabonin sopimuksen tultua hyväksytyksi, EUVL C 115, 9.5.2008.

(5) Eräissä jäsenvaltioissa, Euroopan parlamentissa, Euroopan komissiossa ja ETSK:ssa tämäntyyppisiä yrityksiä kutsutaan osuus- ja yhteisötalouden yrityksiksi. Tämä on sosiologinen luokka, ei oikeudellinen käsite.

(6) Ks. esimerkiksi asiat C-180/98–C-184/98 (Pavlov) ja C-352/85 (Bond van Adverteerders).

(7) Viimeisten 50 vuoden ajan taloustiedettä käsittelevässä kirjallisuudessa on korostettu puolueettomien toimintojen monimuotoisuutta yhtiömuodon mukaan, vrt. B. Ward (1958), E.D. Domar (1967), J. Vanek (1970), J. Meade (1972) ja J. L. Monzón (1989). Mainintoja tekijöistä alaviitteessä 1 mainitussa teoksessa Manual forDrawing up the Satellite Accounts of Companies in the Social Economy.

(8) Joissakin tapauksissa suuryrityksissä ei ole lainkaan osakkeenomistajia eivätkä ne jaa voittoja millään tavalla. Eräissä Euroopan maissa säästöpankit toimivat tällä tavoin. On myös suuria yrityksiä, osuuskuntia, jotka laskevat liikkeeseen osakkeita, joita ei ole listattu pörssissä, tai sosiaalivakuutusyhtiöitä, jotka toimivat oman pääomansa varassa jäsenten hankkiman pääoman sijaan.

(9) www.forbes.com, The Global 2000, 4.2.2008.

(10) EUVL C 120, 20.5.2005, s. 10 (kohta 2.1); EUVL C 112, 30.4.2004, s. 105 (kohta 1.7); EUVL C 182, 4.8.2009, s. 30 (Small Business Act).

(11) KOM(2008) 394 lopullinen – ”Pienet ensin” – Eurooppalaisia pk-yrityksiä tukeva aloite (Small Business Act).

(12) Komission direktiivi 93/84/ETY, annettu 30 päivänä syyskuuta 1993, jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta annetun komission direktiivin 80/723/ETY muuttamisesta (EYVL L 254, 10.12.1993, s. 16).

(13) A. Colli, P. Fernández ja M. Rose, (2003): National Determinants of Family Firm Development? Family Firms in Britain, Spain and Italy in the Nineteenth and Twentieth Centuries, Enterprise & Society, 4, s. 28–64.

(14) The Social Economy in the European Union, ks. alaviite 2.

(15) Euroopan parlamentin mietintö osuus- ja yhteisötaloudesta (2008/2250 (INI)).

(16) Komissio viittaa ”sosiaalitalouden” alaan lukuisissa asiakirjoissa, esim. KOM(2004) 18 lopullinen, tiedonanto osuuskuntien edistämisestä Euroopassa (kohta 4.3.).

(17) Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa on kolmannen sektorin kysymyksiä käsittelevä virasto (Office of the Third Sector, OTS), jonka toiminta käsittää vapaaehtoiset ja yhteisöjen ryhmät, sosiaaliset yritykset, hyväntekeväisyysjärjestöt, osuuskunnat ja keskinäiset yhtiöt ja yhteisöt, toisin sanoen samat yritykset, joita tässä asiakirjassa kutsutaan osuus- ja yhteisötalouden yrityksiksi. Kyseinen elin, The Office of the Third Sector (OTS), on Yhdistyneen kuningaskunnan hallituksen alainen valtion keskusvirasto (www.cabinetoffice.gov.uk).

(18) Mietintö (2008/2250(INI)). Ks. alaviite 14.

(19) Vuoden 1995 EKT:ssa ryhmitellään kaikki ne organisaatiot, joiden taloudellinen toiminta on samanlaista (EKT 95, kohta 2.18), viiteen laajaan sektoriin (EKT 95, taulukko 2.2): a) yritykset ja asuntoyhteisöt (S.11), b) rahoitus- ja vakuutuslaitokset (S.12), c) julkisyhteisöt (S.13), d) kotitaloudet (S.14) ja e) kotitalouksia palvelevat, voittoa tavoittelemattomat yhteisöt (S.15). Vuoden 1995 ETK:ssa luokitellaan myös eri tuotantoyksiköt toimialoihin, jotka harjoittavat samaa tai samantyyppistä toimintaa (EKT 95, kohta 2.108). Ne jaetaan viiteen eri tasoon, joissa on vastaavasti 60, 31, 17, 6 ja 3 toimialaa. (EKT 95, liite IV).

(20) Mietintö (2008/2250 (INI)). Ks. alaviite 14.

(21) Osuus- ja yhteisötalouden yritykset tarjoavat suoraan kokopäivätyötä 11 miljoonalle eurooppalaiselle. Näitä yrityksiä on mukana kaikessa taloudellisessa toiminnassa, sekä kovan kilpailun aloilla, kuten rahoitusalalla tai maataloudessa, että innovatiivisilla aloilla, kuten yksittäisille henkilöille tarjottavissa palveluissa tai uusiutuvien energialähteiden alalla.

(22) ETSK (2008): The Social Economy in the European Union. Ks. alaviite 2.

(23) KOM(2004) 18 lopullinen – Tiedonanto osuuskuntien edistämisestä Euroopassa, kohta 4.3.

Tässä suhteessa osuus- ja yhteisötalouden eri muotojen panos muun muassa Italian Trenton ja Espanjan Andalusian kaltaisten alueiden taloudelliselle kehitykselle on tuttua.

(24) Trimble, Robert: It's time for social entreprise to realise its potential, aikakausijulkaisussaThe Bridge, s.17, www.ipt.org.uk

(25) ETSK:n lausunto aiheesta ”Yrittäjyyttä suosiva ajattelutapa ja Lissabonin ohjelma”, EUVL C 44, 16.2.2008, s. 84.

(26) Huomattakoon, että eräät organisaatiot, kuten Cooperatives Europe, tutkivat parhaillaan soveltuvuuttaan osallistua työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua koskeviin kuulemisiin.

(27) ETSK:n lausunnot EUVL C 182, 4.8.2009, s. 71 ja EUVL C 228, 22.9.2009, s. 149-154.

(28) Komission toteutettavuustutkimuksessa eurooppalaisia säätiöitä koskevasta perussäännöstä arvioidaan, että näiden esteiden kustannukset eurooppalaisten säätiöiden rajatylittävälle toiminnalle ovat vuosittain 90–100 miljoonaa euroa.

(29) CIRIEC-Espanja, Review of Public, Social and Cooperative Economy N:o 58, elokuu 2007 (www.ciriec.es), B. Fernández Feijóo ja M. J. Cabaleiro: Clasificación del capital social de la sociedad cooperativa: una visión crítica (Kriittinen näkemys osuuskuntien sosiaalisen pääoman luokittelusta).

(30) EU:n rahoitusvalvontaa käsittelevän korkean tason työryhmän raportti, helmikuu 2009, http://ec.europa.eu/internal_market/finances/docs/de_larosiere_report_en.pdf, suositus 4, s. 21).

(31) EUVL C 234, 22.9.2005 ja KOM(2004) 18 lopullinen.

(32) EUVL C 117, 26.4.2000, s. 52 (kohta 8.3.1). Myös EYVL C 117, 26.4.2000, s. 57. Euroopan komissio erottaa toisistaan ”valtiontuen” ja ”yleiset toimenpiteet”. Viimeksi mainittuihin sisältyvät ”ympäristö-, tutkimus-, kehitys- ja koulutusinvestointeja koskevat verohelpotukset hyödyttävät vain kyseisiä investointeja tekeviä yrityksiä, mutta myöskään niitä ei välttämättä katsota sen seurauksena valtiontuiksi” (Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen, EYVL C 384, 10.12.1998, s.3, tiedonannon kohta 14). Euroopan unionissa suuryritykset ovat aktiivisimpia tutkimus- ja kehittämistoiminnassa. Esimerkiksi Espanjassa 27,6 prosenttia suuryrityksistä investoi tutkimukseen ja kehittämiseen, kun taas vain 5,7 prosenttia alle 250 työntekijää työllistävistä yrityksistä investoi tutkimukseen ja kehittämiseen vuodelta 2007 peräisin olevien tietojen mukaan, www.ine.es

(33) Komission tiedonanto KOM(2008) 394 lopullinen. Ks. alaviite 10.

(34) KOM(2004) 18 lopullinen.

(35) ETSK:n lausunto komission tiedonannosta KOM(2004) 18 lopullinen, EUVL C 234, 22.9.2005, s. 1, lausunnon kohta 4.2.3.

(36) Osuus- ja yhteisötalouden yritysten satelliittitilinpidon laatimista koskeva opas. Ks. alaviite 1.