FI Euroopan unionin virallinen lehti CE 341/29

Keskiviikko 10. helmikuuta 2010

Hyvän hallintotavan edistäminen verotusalalla

P7_TA(2010)0020

Euroopan parlamentin päätöslauselma 10. helmikuuta 2010 hyvän hallintotavan edistämisestä verotusalalla (2009/2174(INI))

2010/C 341 E/07

Euroopan parlamentti, joka

ottaa huomioon komission 28. huhtikuuta 2009 antaman tiedonannon hyvän hallintotavan edistämisestä verotusalalla (KOM(2009)0201),

ottaa huomioon komission 31. toukokuuta 2006 antaman tiedonannon koordinoidusta strategiasta veropetosten torjunnan tehostamiseksi (KOM(2006)0254),

ottaa huomioon 2. syyskuuta 2008 antamansa päätöslauselman koordinoidusta strategiasta veropetosten torjunnan tehostamiseksi (1),

ottaa huomioon komission 25. lokakuuta 2005 antaman tiedonannon vero- ja tullipolitiikan merkityksestä Lissabonin strategian toteuttamisessa (KOM(2005)0532),

ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-255/02 (Halifax ja muut vastaan Commissioners of Customs & Excise) 21. helmikuuta 2006 antaman tuomion, jossa tuomioistuin katsoi, että kuudetta alv-direktiiviä (direktiivi 77/388/ETY) on tulkittava siten, että verovelvollinen ei voi saada ostoihin sisältyvän arvonlisäveron vähennystä, kun tämän oikeuden perustana olevia toimia on pidettävä oikeuksien väärinkäyttönä,

ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-524/04 (Test Claimants in the Thin Cap Group Litigation vastaan Commissioners of Inland Revenue) 13. maaliskuuta 2007 antaman tuomion, jossa tuomioistuin katsoi, että EY:n perustamissopimuksen 47 artikla ei ole esteenä sellaiselle jäsenvaltion lainsäädännölle, jolla rajoitetaan pelkässä verotuksellisessa tarkoituksessa toteutetun täysin keinotekoisen yritysjärjestelyn sijoittautumisoikeutta,

ottaa huomioon neuvoston 14. toukokuuta 2008 pitämän kokouksen päätelmiin sisältyvät suositukset verotuskysymyksistä yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kolmansien maiden kanssa tekemissä sopimuksissa,

ottaa huomioon komission 13. marraskuuta 2008 esittämän ehdotuksen neuvoston direktiiviksi säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksesta annetun direktiivin 2003/48/EY muuttamisesta (KOM(2008)0727),

ottaa huomioon komission 2. helmikuuta 2009 esittämän ehdotuksen neuvoston direktiiviksi hallinnollisesta yhteistyöstä verotuksen alalla (KOM(2009)0029),

ottaa huomioon komission 2. helmikuuta 2009 esittämän ehdotuksen neuvoston direktiiviksi keskinäisestä avunannosta veroihin, tulleihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä (KOM(2009)0028),

ottaa huomioon komission 30. huhtikuuta 2009 esittämän ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivien 2004/39/EY ja 2009/…/EY muuttamisesta (KOM(2009)0207),

ottaa huomioon komission suosituksen neuvostolle komission valtuuttamisesta aloittamaan neuvottelut Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Andorran ruhtinaskunnan, Monacon ruhtinaskunnan ja San Marinon tasavallan välisistä sopimuksista niiden taloudellisten etujen vastaisten petosten ja muun laittoman toiminnan estämiseksi ja verotietojen vaihtoon perustuvan hallinnollisen yhteistyön varmistamiseksi sekä komission valtuuttamisesta aloittamaan neuvottelut Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden sekä Sveitsin valaliiton välisestä sopimuksesta välittömiä veroja koskevien petosten ja välittömien verojen kiertämisen estämiseksi sekä verotietojen vaihtoon perustuvan hallinnollisen yhteistyön varmistamiseksi (SEC(2009)0899),

ottaa huomioon G20-ryhmän Washingtonissa 15. marraskuuta 2008 pitämän rahoitusmarkkinoita ja maailmantaloutta käsittelevän huippukokouksen julkilausuman,

ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston 19. ja 20. maaliskuuta 2009 pitämän kokouksen puheenjohtajan päätelmät,

ottaa huomioon G20-ryhmän Lontoossa 2. huhtikuuta 2009 pitämän yleistä elvytys- ja uudistussuunnitelmaa käsittelevän huippukokouksen julkilausuman,

ottaa huomioon neuvoston 9. kesäkuuta 2009 ja 20. lokakuuta 2009 pitämien kokousten päätelmät,

ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston 18. ja 19. kesäkuuta 2009 pitämän kokouksen puheenjohtajan päätelmät,

ottaa huomioon G8-ryhmän talousministerien Leccessä, Italiassa 13. heinäkuuta 2009 antaman julkilausuman,

ottaa huomioon G20-ryhmän johtajien Pittsburghissa 24. ja 25. syyskuuta 2009 pitämässä kokouksessa annetun julkilausuman,

ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 8 artiklan,

ottaa huomioon Yhdysvaltain hallituksen tilintarkastusviraston (US Government Accountability Office) raportin (2007), Iso-Britannian kansallisen tilintarkastusviraston (British National Audit Office) raportin (2008) ja Ranskan Conseil des Prélèvements Obligatoires -elimen raportin (2009), joissa korostetaan muun muassa, että noin kolmasosa Yhdistyneen kuningaskunnan 700:stä suurimmasta yrityksestä ei maksanut veroja vuosina 2005 ja 2006, että 25 prosenttia yhdysvaltalaisista yrityksistä, joilla oli varallisuutta yli 250 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria tai yli 50 miljoonan Yhdysvaltojen dollarin vuositulot, ei myöskään maksanut veroja vuosina 1998–2005, ja että Ranskan suurimmat yritykset maksavat nykyisin kahdeksan prosenttia veroa todellisesta keskimääräisestä voitostaan virallisen veroprosentin ollessa 33 prosenttia,

ottaa huomioon työjärjestyksen 48 artiklan,

ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön (A7-0007/2010),

A. ottaa huomioon, että EU:n ja kansainvälisellä tasolla vallitsee yleinen yksimielisyys siitä, että verotusalan hyvä hallintotapa merkitsee avoimuutta, tietojenvaihtoa ja oikeudenmukaista verokilpailua,

B. ottaa huomioon, että hyvän hallintotavan puuttuminen verotusalalla rohkaisee veropetoksiin ja veronkiertoon ja aiheuttaa kansallisille talousarvioille ja Euroopan unionin omien varojen järjestelmälle vakavia seurauksia, jotka vastaavat 2,5:tä prosenttia EU:n BKT:sta vuosittain; ottaa huomioon, että rehellisesti toimivat liikeyritykset joutuvat epäedulliseen kilpailuasemaan veropetosten vuoksi; ottaa huomioon, että verotusalan hyvän hallintotavan tuloksena olisi johdettava siihen, että EU:n jäsenvaltioiden ja kehitysmaiden käyttöön annetaan enemmän resursseja vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi,

C. ottaa huomioon, että globalisaatio on vaikeuttanut edelleen veropetosten torjuntaa kansainvälisellä tasolla ja että erityisesti Euroopan unionin 27 jäsenvaltiota suurine eroineen kärsivät; katsoo, että nämä tekijät puhuvat voimakkaasti sen puolesta, että kansainvälistä yhteistyötä on parannettava EU:ssa ja kansainvälisellä tasolla, jotta sen tehokkuus varmistettaisiin,

D. katsoo, että verojen kiertäminen muodostaa kansainvälisellä tasolla vakavan esteen vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiselle,

E. ottaa huomioon, että monet monikansalliset yhtiöt ovat rakenteeltaan sellaisia, että ne voivat hyödyntää veronkiertomahdollisuudet niillä eri oikeudenkäyttöalueilla, joilla ne toimivat; ottaa huomioon, että verokohtelun eroavaisuudet eri oikeudenkäyttöalueilla suosivat suuria, kansainvälisiä tai vakiintuneita yrityksiä pienten, kansallisten tai uusien yritysten kustannuksella,

F. katsoo, että monikansallisten yhtiöiden mahdollisuudet käyttää laajasti hyväkseen veroparatiiseja ja offshore-keskuksia veronkiertostrategioidensa mukaisesti ovat ristiriidassa tasapuolisen kilpailun ja yritysten vastuun periaatteen kanssa,

G. ottaa huomioon, että veroparatiisit ovat ristiriidassa solidaarisuutta, oikeudenmukaisuutta ja tulonjakoa koskevan periaatteen kanssa; ottaa huomioon, että monet monikansalliset yhtiöt käyttävät maailmanlaajuisessa taloudessa valtaansa painostaakseen hallituksia erityisesti kehitysmaissa alentamaan verokantoja ja tarjoamaan verokannustimia investointien houkuttelemiseksi; ottaa huomioon, että tämä on käytännössä siirtänyt verotaakan työntekijöiden ja matalatuloisten kotitalouksien kannettavaksi ja johtanut haitalliseen julkisten palveluiden karsimiseen,

H. ottaa huomioon, että neuvosto käsittelee parhaillaan monia tärkeitä lainsäädäntöehdotuksia säästöjen verotuksesta, hallinnollisesta yhteistyöstä ja keskinäisestä avunannosta verojen perimisessä; ottaa huomioon, että verotusalan hyvän hallintotavan vahvistaminen EU:ssa mahdollistaa poliittisen ja moraalisen pohjan, jonka perusteella kolmansilta mailta voidaan vaatia hyvää hallintotapaa verotusalalla,

I. ottaa huomioon, että yleisten veronkierron vastaisten periaatteiden hyväksyminen antaa veroviranomaisille vallan harkita, onko tietyn liiketoimen pääasiallisena tarkoituksena välttää verojen maksuvelvoite tai pienentää sitä, missä tapauksessa ne voivat määrätä lisäveron kyseisen välttämisen tai pienentämisen ehkäisemiseksi,

J. ottaa huomioon, että kehitysmailla ei ole usein legitimiteettiä tai valtaa verottaa omia kansalaisiaan juuri verotusalan heikon hallintotavan vuoksi; ottaa huomioon, että verotusalan hallintotapapolitiikkaa laatiessaan EU:n on otettava huomioon kehitysmaiden erityisongelmat ja tarjottava tukea niiden ratkaisemiseksi,

K. ottaa huomioon, että G20-ryhmän ja YK:n yhteiset ponnistelut ja OECD:n vetämien aloitteiden osana toteutetut toimet ovat antaneet joitakin lupaavia tuloksia verotushallinnon alalla; ottaa huomioon, että kyseiset tulokset ovat riittämättömät veroparatiisien ja offshore-keskusten tarjoamiin haasteisiin vastaamiseksi ja että näiden tulosten jälkeen on toteutettava ratkaisevia, tehokkaita ja yhdenmukaisia toimia,

L. ottaa huomioon, että OECD:n arvioiden mukaan veroparatiiseissa on tällä hetkellä yksityistä pääomaa lähes biljoona (1 000 000 000 000) Yhdysvaltain dollaria, joka on viisi kertaa suurempi luku kuin kaksikymmentä vuotta sitten; ottaa huomioon, että yli miljoonalla yrityksellä, jotka ovat sijoittautuneet erityisesti Yhdysvaltoihin ja Euroopan unionin jäsenvaltioihin, on rekisteröityjä toimistoja maissa, joissa nämä veroparatiisit sijaitsevat,

M. ottaa huomioon, että on esitetty todisteita siitä, että osittain rahoituskriisin taustalla oli uudentyyppisiä monimutkaisia rahoitusvälineitä ja johdannaisia, jotka oli sijoitettu suurelta osin pankkisalaisuutta soveltavilla oikeudenkäyttöalueilla sijaitseviin rahastoihin; ottaa huomioon, että veroparatiisit voivat tarjota esimerkiksi turvapaikan monimutkaisille rahoitustuotteille, jotka horjuttavat rahoitusalan vakautta, ja että monilla rahoituslaitoksilla oli taseen ulkopuolisia sitoumuksia veroparatiiseissa; ottaa huomioon, että rahoituskriisi on tuonut uutta selvyyttä seurauksiin, joita verotusalan hyvän hallintotavan puutteella on, ja tuonut esiin läpinäkymättömään oikeudenkäyttöön liittyvät riski,

N. ottaa huomioon, että ainoastaan viisi prosenttia rajat ylittävistä verosaatavista saadaan perittyä Euroopan unionissa,

Mahdollisuus, josta on otettava kiinni

1. tuomitsee voimakkaasti veroparatiisien roolin veronkierron, veropetosten ja pääomien paon rohkaisijana ja niistä hyötyvänä keinottelijana; kehottaa näin ollen jäsenvaltioita asettamaan veroparatiisien, veronkierron ja laittoman pääomapaon torjumisen ensisijaiseksi tavoitteekseen; kehottaa jäsenvaltioita vauhdittamaan toimiaan ja toteuttamaan välittömiä, konkreettisia toimenpiteitä – kuten pakotteita – veroparatiisien, veronkierron ja laittoman pääomapaon torjumiseksi;

2. katsoo, että hyvä hallintotapa veroalalla – eli avoimuus ja tiedonvaihto kaikilla tasoilla, tehokas rajatylittävä yhteistyö ja oikeudenmukainen verokilpailu – on avaintekijä maailmanlaajuisen talouden palauttamisessa ennalleen vuoden 2008 taloudellisen romahduksen jälkeen;

3. muistuttaa tässä yhteydessä, että on keskeisen tärkeää lopettaa keinotekoisten oikeushenkilöiden käyttäminen verotuksen välttämiseksi; korostaa myös, että pankkisalaisuuden sijaan on toteutettava automaattista tiedonvaihtoa kaikissa yhteyksissä, myös EU:n kaikkien jäsenvaltioiden ja niistä riippuvaisten alueiden välillä; panee tässä yhteydessä tyytyväisenä merkille hallinnollista yhteistyötä verotusalalla koskevan komission ehdotuksen, koska siinä muun muassa ulotetaan jäsenvaltioiden välinen yhteistyö koskemaan kaikkia veroja sekä poistetaan pankkisalaisuus ja vahvistetaan automaattinen tiedonvaihto yleiseksi säännöksi;

EU:n tasolla

4. palauttaa mieliin, että parlamentti on antanut lausuntonsa neuvostolle direktiiviin 2003/48/EY tehdyistä tarkistuksista ja pyytänyt sitä muuan muassa lopettamaan aikarajaa koskevan poikkeuksen, joka sallii Itävallan, Belgian ja Luxemburgin välttää tiedonvaihtoa soveltamalla lähdeveroa; kehottaa neuvostoa hyväksymään direktiiviä 2003/48/EY muuttavan direktiivin Euroopan parlamentin kannan mukaisesti;

5. pitää tervetulleena ensimmäisenä askeleena EU:n säästöjen tuottamien korkotulojen verotuksen suhteen, että Itävalta, Belgia, Luxemburg ja Sveitsi ovat peruneet OECD:n malliverosopimuksen 26 artiklaan tekemänsä varaumat ja että Andorra, Monaco, Liechtenstein ja San Marino hyväksyvät OECD:n standardit; panee tyytyväisenä merkille Belgian päätöksen siirtyä lähdeverojärjestelmästä automaattiseen tietojenvaihtojärjestelmään 1. tammikuuta 2010 lähtien;

6. painottaa Euroopan parlamentin 24. huhtikuuta 2009 antamassa kannassa esitettyä pyyntöä laajentaa direktiivin 2003/48/EY soveltamisalaa merkittävästi erityisesti niin, että se ulottuu oikeudellisiin yhteisöihin (etenkin yksityisiin yhtiöihin ja huolto-omaisuuksiin) ja erityyppisiin korkotuloihin; palauttaa mieleen, että direktiivin 2003/48/EY säännökset olisi ulotettava koskemaan Singaporea, Hong Kongia, Macaota ja muita oikeudenkäyttöalueita, kuten Dubaita, Uutta-Seelantia, Ghanaa ja eräitä Yhdysvaltojen osavaltioita, joita direktiivin 2003/48/EY säännökset eivät sido ja jotka ovat siksi veronkiertäjien suosimia kohteita;

7. katsoo, että kolmannessa maassa kotipaikkaansa pitävien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnille EU:ssa olisi oltava ehtona, että kyseinen kolmas maa noudattaa verotusalan hyvän hallintotavan standardeja, mukaan lukien automaattisen tiedonvaihdon periaatteen tehokas täytäntöönpano oikeudellisesti sitovien sääntöjen perusteella; korostaa erityisesti, että OECD:n ja G20:n kaltaisilla kansainvälisillä foorumeilla saavutetussa edistymisessä verotusalan hallintostandardien suhteen ei pitäisi estää Euroopan unionia soveltamasta korkeampia standardeja;

8. korostaa, että yhteisön ja kansallisen nykyisen verolainsäädännön tehokkaampi täytäntöönpano helpottaisi verojen tehokkaampaa perintää; korostaa kuitenkin myös, että tarvitaan kiireellisesti lisätoimia ja -toimenpiteitä, jotka on suunnattu verotusalan hyvän hallintotavan parantamiseen;

9. muistuttaa, että arvonlisäveroon liittyvät veropetokset huolestuttavat erityisesti sisämarkkinoiden toiminnan kannalta, koska niillä on suora rajojen yli ulottuva vaikutus, tuloja menetetään merkittävästi ja ne vaikuttavat suoraan EU:n talousarvioon; kehottaa neuvostoa hyväksymään hallinnollista yhteistyötä verotusalalla koskevan uuden direktiivin sekä torjumaan alv-alaan liittyviä petoksia Euroopan parlamentin kanta asianmukaisesti huomioon ottaen;

Kansainvälisellä tasolla

10. vaatii kaikkia asianomaisia osapuolia vauhdittamaan petostentorjuntasopimuksen tekemistä Liechtensteinin kanssa; vaatii neuvostoa sopimaan komissiolle annettavista valtuuksista neuvotella samanlaiset sopimukset Andorran, Monacon, San Marinon ja Sveitsin kanssa; kehottaa tässä yhteydessä jäsenvaltioita tarkistamaan kahdenvälisiä sopimuksiaan kolmansien maiden kanssa;

11. kehottaa lisäämään yhteistyötä esimerkiksi soveltamalla automaattista tiedonvaihtoa maiden välillä, jotta sisämarkkinoita vahingoittavien, laittomasti ulkomaille siirrettyjen pääomien takaisinperintä helpottuisi;

12. pyytää komissiota raportoimaan pikaisesti neuvoston 14. toukokuuta 2008 antamasta suosituksesta, joka koskee verotusalan hyvää hallintotapaa koskevan lausekkeen sisällyttämistä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden kolmansien maiden kanssa tekemiin asiaankuuluviin sopimuksiin; korostaa erityisesti, että on neuvoteltava hyvän hallintotavan säännöistä kolmansien maiden kanssa tehtävien yleisten tai erityisten sopimusten yhteydessä ja varmistettava tehokas tapa valvoa niiden täytäntöönpanoa;

13. palauttaa mieliin, että yritysverotuksen käytännesääntöjen nojalla tehtävän haitallista verokilpailua koskevan työn yhteydessä on varmistettava, että jäsenvaltiot noudattavat näitä sääntöjä suhteissaan kolmansiin maihin tavalla, joka on johdonmukainen avoimuutta ja tiedonvaihtoa verotuskysymyksissä edistävien toimien kanssa;

14. pitää tervetulleena ensimmäisenä vaiheena edistystä, jota on saavutettu verotusalan hyvän hallintotavan alalla muissa kansainvälisissä foorumeissa, kuten G20-ryhmässä, G8-ryhmässä, YK:ssa ja etenkin OECD:ssä, esitettyjen aloitteiden tuloksena; katsoo kuitenkin, että G20:n tähän mennessä tekemät sitoumukset ovat riittämättömät veronkierron, veroparatiisien ja offshore-keskusten asettamiin haasteisiin vastaamiseksi;

15. muistuttaa, että pyrkimyksissä torjua veroparatiiseja ja veronkiertoa voidaan onnistua ainoastaan, mikäli samat säännöt koskevat kaikkia, jotta vältetään luomasta uusia oikeudellisia porsaanreikiä, jotka mahdollistavat väärinkäytön; katsoo tässä yhteydessä, että direktiivi 2003/48/EY, jossa vahvistettiin automaattista monenvälistä tiedonvaihtoa valtioiden välillä koskeva periaate, on tervetullut askel kohti automaattisen tiedonvaihdon maailmanlaajuisen kehyksen perustamista; suhtautuu näin ollen myönteisesti komission ehdotukseen edistää kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä direktiivin 2003/48/EY mukaisesti;

16. kehottaa OECD:tä ja sen jäsenvaltioita ottamaan komission täysin mukaan työhön maailmanlaajuisen foorumin vertaisarvioinnissa, etenkin yhteistyöstä kieltäytyvien oikeudenkäyttöalueiden kartoittamiseksi, noudattamisen arviointiprosessin kehittämiseksi ja varoittavien vastatoimenpiteiden täytäntöön panemiseksi standardien noudattamisen edistämistä varten; katsoo lisäksi, että OECD:n kehys veroparatiisien torjumiseksi on puutteellinen; korostaa, että indikaattoria yhteistyötä tekevän oikeudenkäyttöalueen aseman saamiseksi on parannettava antamalla sille esimerkiksi laadullinen arvo; kritisoi sitä, että tämä indikaattori edellyttää ainoastaan kahdentoista verotietojen vaihtoa koskevan sopimuksen tekemistä; pahoittelee tässä yhteydessä, että tiedonvaihto toteutuu ainoastaan pyynnöstä eikä ole pikemminkin pakollinen ja sitova vaatimus ja että lisäksi OECD sallii hallitusten välttävän mustalle listalle joutumisen ainoastaan lupaamalla noudattaa tiedonvaihdon periaatteita ilman, että se varmistaa, että kyseiset periaatteet pannaan tosiasiallisesti täytäntöön;

Kohti aitoa EU-politiikkaa verotuksen hyvän hallintotavan alalla

17. katsoo, että verotuksen hyvän hallintotavan alalla tarvitaan yhdenmukaista ja aitoa EU-politiikkaa; on sitä mieltä, että Euroopan unionin uskottavuus riippuu muun muassa sen valmiudesta tiukentaa ensin sen omalla alueella sijaitsevien veroparatiisien valvontaa esimerkkinä hyvästä hallintotavasta; pyytää komissiota tässä yhteydessä valvomaan tiiviisti tiedonannossaan ”Hyvän hallintotavan edistäminen verotusalalla” esittämiensä toimien nopeaa ja perinpohjaista täytäntöönpanoa;

18. katsoo, että jäsenvaltioiden toimivaltaa rajoittamatta komissiota olisi pyydettävä suunnittelemaan ja laatimaan tämä EU:n lähestymistapa ja että sille on annettava tarvittavat resurssit;

19. suosittaa asianmukaisen kannustinjärjestelmän luomista rajat ylittävien verosaatavien takaisinperintää varten, jotta nykyistä alhaista viiden prosentin perintätasoa saadaan nostettua jakamalla maksamattomien verojen keruusta kertyvistä tuloista oikeudenmukainen osa sekä esittäjäjäsenvaltion puolesta verosaatavia perivälle hallinnolle että esittäjäjäsenvaltion hallinnolle;

20. kehottaa komissiota veroihin, tulleihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä annettavan keskinäisen avunannon osalta arvioimaan niiden rajat ylittävien verosaatavien määrän, jotka jäsenvaltiot pyrkivät perimään Euroopan unionin alueella, sekä ottamaan käyttöön määrällisiä indikaattoreita rajat ylittävässä takaisinperinnässä tapahtuneen edistymisen mittaamiseksi;

21. katsoo, että EU:n pitäisi aktiivisesti edistää OECD:n standardeiden parantamista, jotta automaattisesta, monenvälisestä tiedonvaihdosta tulee maailmanlaajuinen standardi; vaatii EU:ta lisäksi toteuttamaan toimenpiteitä, joilla estetään ”asuinpaikkaperiaatteen” väärinkäyttö keinotekoisena kotipaikkana ja omistajuusjärjestelyt, joilla toimintaa harjoittamattomat holdingyhtiöt ja pöytälaatikkoyhtiöt voivat suojata edunsaajia veronmaksulta kotimaassaan; vaatii EU:ta lisäksi noudattamaan väärinkäytösten vastaisten toimenpiteiden soveltamisessa yhteistä lähestymistapaa, jonka pitäisi olla tehokas ja oikeudenmukainen ja jossa yhteisöjen tuomioistuimen vahvistama täysin keinotekoisen järjestelyn käsite pitäisi ottaa huomioon;

22. kehottaa EU:ta soveltamaan johdonmukaista lähestymistapaa verotusalan hyvään hallintotapaan Euroopan naapuruuspolitiikan, laajentumispolitiikan ja kehitysyhteistyöpolitiikan yhteydessä; korostaa, että verotusalan hallintotavalla olisi aktiivisesti tuettava kestävien ja avoimien verotusjärjestelmien luomista kehitysmaissa erityisesti veropetosten kitkemiseksi, joiden johdosta vuosittain menetettyjen verotulojen määrä on kymmenkertainen kehittyneiden maiden antamaan kehitysapuun verrattuna; katsoo, että tämän tavoitteen saavuttamiseksi on osoitettava riittävästi varoja; muistuttaa, että verotusta koskeva hallintotapa tukee viime kädessä investointien houkuttavuutta, koska se edistää verotuksen oikeusvarmuutta, avoimuutta ja vakautta;

23. korostaa, että nykyisiä kansainvälisiä kirjanpitostandardeja on tarkistettava avoimuuden lisäämiseksi; kehottaa tässä yhteydessä vaatimaan, että yhtiöt ilmoittavat tilinpäätöksissään maakohtaisesti veroparatiiseihin liittyvät kirjanpitotietonsa, ja ehdottaa sellaisen EU:n julkisen rekisterin perustamista, johon sisällytetään kaikkien veroparatiiseissa yhtiöitä perustaneiden ja tilejä avanneiden yksityishenkilöiden ja yritysten nimet, jotta offshore-yhtiöiden suojelemat todelliset edunsaajat paljastuisivat;

24. korostaa, että jäsenvaltioiden on koordinoitava toimintalinjojaan tehostaakseen veronkierron vastaisten sääntöjen täytäntöönpanoa;

25. muistuttaa, että yhteisen yhtenäistetyn yhtiöveropohjan käyttöönotto helpottaisi kaksoisverotuksen ja konsernien siirtohintaongelmien torjuntaa EU:ssa; odottaa saavansa komissiolta aiheesta vaikutusarvioinnin viimeistään tämän vuoden loppuun mennessä;

26. ehdottaa liiketoimien epäasianmukaisen hinnoittelun ja yleisimmin sovellettujen veronkiertotekniikoiden todentamisen helpottamiseksi, että komissio pitää ensisijaisena liiketoimivoittomenetelmän soveltamisen laajentamista, jolloin liiketoimien hinnoittelun tarkastelemisen kohde siirtyy liiketoimen tasolta yhtiön tasolle; toteaa, että liiketoimivoittomenetelmässä keskitytään vertailemaan yritysten voittoja teollisuusalakohtaisesti ja että monikansallisen yhtiön tytäryhtiön tuottojen pieneneminen määrällä, joka alittaa merkittävästi alanlaajuisen pitkän aikavälin keskiarvon, saattaa olla osoitus huomattavasta siirtohinnoittelusta;

27. vaatii EU:ta tutkimaan rangaistus- ja kannustinvaihtoehtoja verotusalan hyvän hallintotavan edistämiseksi, kuten erityisvero kaikista siirroista yhteistyöstä kieltäytyville oikeudenkäyttöalueille tai yhteistyöstä kieltäytyviltä oikeudenkäyttöalueilta, yhteistyöstä kieltäytyville oikeudenkäyttöalueille perustettavien yritysten oikeudellisen aseman tunnustamatta jättäminen EU:ssa ja EU:n rahoituslaitoksille asettava kielto perustaa tai pitää tytäryhtiötä ja haarakonttoreita yhteistyöstä kieltäytyvillä oikeudenkäyttöalueilla;

28. katsoo, että EU:n olisi myös varmistettava standardien täytäntöönpanon yhdenmukaisuus EU:ssa ja kansainvälisellä tasolla vakausvalvonnan, verotuksen, rahanpesun ja terrorismin torjunnan aloilla;

29. pyytää komissiota raportoimaan parlamentille vuosittain EU:n verotuksen hallintopolitiikasta lokakuusta 2010 lähtien;

*

* *

30. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle ja jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.

(1) EUVL C 295 E, 4.12.2009, s. 13.