FI Euroopan unionin virallinen lehti C 356/7

Komission tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2012

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

2011/C 356/02

I JOHDANTO

1. Sen jälkeen, kun maailmanlaajuinen finanssikriisi syksyllä 2008 alkoi, komissio on antanut neljä tiedonantoa, joissa selostetaan yksityiskohtaisesti perusteita, joita sovelletaan tutkittaessa, soveltuuko valtion tuki rahoituslaitoksille (1) sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan vaatimusten mukaisesti. Kyseiset tiedonannot ovat valtiontukisääntöjen soveltamisesta maailmanlaajuisen finanssikriisin seurauksena rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin annettu tiedonanto (2) (pankkitiedonanto); rahoituslaitosten pääomapohjan vahvistamisesta tämänhetkisessä finanssikriisissä: tuen rajaaminen välttämättömään vähimmäismäärään ja suojatoimet kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi annettu tiedonanto (3) (pääomapohjan vahvistamista koskeva tiedonanto); arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelystä yhteisön pankkisektorilla annettu tiedonanto (4) (arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskeva tiedonanto) ja elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella annettu tiedonanto (5) (rakenneuudistustoimenpiteitä koskeva tiedonanto). Näistä kolmessa (pankkeja, pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevissa tiedonannoissa) esitetään edellytykset, joiden täyttyessä jäsenvaltioiden myöntämän tuen päätyypit — velkojen takaukset, pääomapohjan vahvistaminen ja ongelmallisiin omaisuuseriin kohdistuvat tukitoimet — soveltuvat sisämarkkinoille. Rakenneuudistustoimenpiteitä koskevassa tiedonannossa puolestaan esitetään, millainen rakenneuudistussuunnitelman (tai elinkelpoisuussuunnitelman) on oltava, kun pankeille myönnetään perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla kriisiin liittyvää valtiontukea.

2. Komissio antoi 1 päivänä joulukuuta 2010 viidennen tiedonannon, joka on tiedonanto valtiontukisääntöjen soveltamisesta finanssikriisin yhteydessä pankkien hyväksi toteutettaviin tukitoimenpiteisiin 1 päivästä tammikuuta 2011 (6) (voimassaolon jatkamista koskeva tiedonanto). Voimassaolon jatkamista koskevassa tiedonannossa jatkettiin rakenneuudistustoimenpiteitä koskevan tiedonannon – jolle oli ainoana neljästä tiedonannosta säädetty voimassaolon päättymispäivä – voimassaoloaikaa muutetuin ehdoin 31 päivään joulukuuta 2011. Komissio totesi voimassaolon jatkamista koskevassa tiedonannossa katsovansa, että vaatimukset, jotka valtiontuen on perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan, jossa poikkeuksellisesti sallitaan tuki jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen, mukaisesti täytettävä, täyttyvät edelleen ja että pankkitiedonanto, pääomapohjan vahvistamista koskeva tiedonanto ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskeva tiedonanto jäävät voimaan, sillä niissä selostetaan perusteita, joilla arvioidaan kriisiin liittyvän pankkituen soveltuvuutta sisämarkkinoille perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.

3. Jännitteiden lisääntyminen valtionvelkamarkkinoilla vuonna 2011 on lisännyt unionin pankkisektorin paineita erityisesti pidempiaikaisen rahoituksen markkinoilla. Valtion- tai hallitusten päämiesten 26 päivänä lokakuuta 2011 hyväksymän ”pankkipaketin” (7) tarkoituksena on palauttaa luottamus pankkisektoriin ottamalla käyttöön keskipitkän rahoituksen takaukset ja luomalla väliaikainen pääomapuskuri. Tällöin vaaditaan 9 prosentin vakavaraisuussuhdetta, joka perustuu korkealaatuisimpaan pääomaan ja jossa on otettu huomioon valtionvelkaan liittyvien positioiden markkina-arvo. Näistä toimenpiteistä riippumatta komissio katsoo, että valtiontuen hyväksymistä 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti koskevat vaatimukset täyttyvät myös vuoden 2011 jälkeen.

4. Näin ollen pankkeja, pääomapohjan vahvistamista ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat tiedonannot ovat voimassa 31 päivän joulukuuta 2011 jälkeen. Samoin rakenneuudistustoimenpiteitä koskevan tiedonannon soveltamisaikaa jatketaan 31 päivästä joulukuuta 2011 (8). Komissio tarkkailee rahoitusmarkkinoiden tilannetta ja ryhtyy toimenpiteisiin perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohtaan perustuvaa pankkien pelastamis- ja rakenneuudistustukea koskevien pysyvimpien valtiontukisääntöjen vahvistamiseksi heti kun markkinatilanne sen sallii.

5. Pankkipaketin täytäntöönpanon helpottamiseksi ja pankkien riskiprofiilin kehittymisen huomioon ottamiseksi kriisin alkamisen jälkeen on suotavaa selventää ja ajantasaistaa sääntöjä tietyiltä osin. Tässä tiedonannossa esitetään tarvittavat muutokset parametreihin, joilla kriisiin liittyvän pankkituen soveltuvuutta sisämarkkinoille arvioidaan 1 päivästä tammikuuta 2012. Erityisesti tässä tiedonannossa a) täydennetään pääomapohjan vahvistamista koskevaa tiedonantoa antamalla yksityiskohtaisempia ohjeita sellaisista pääomainstrumenteista saatavan riittävän korvauksen varmistamiseksi, joihin ei liity kiinteää tuottoa; b) selvitetään, kuinka komissio toteuttaa pankkien pitkän aikavälin elinkelpoisuutta koskevan suhteellisen arvioinnin pankkipaketin yhteydessä; ja c) otetaan käyttöön tarkistettu menetelmä sen varmistamiseksi, että pankkien vastuista annettujen takausten vastineeksi maksettavat maksut ovat riittäviä rajoittamaan tuen vähimmäismäärään, ja jotta menetelmässä otetaan huomioon pankkien luottoriskinvaihtosopimusten (credit default swap, CDS) hintaerojen viimeaikainen suurempi kasvu ja kyseisen jäsenvaltion lainoihin liittyvien luottoriskinvaihtosopimusten hintojen vaikutus.

II VALTION TOTEUTTAMAN PANKKIEN PÄÄOMAPOHJAN VAHVISTAMISEN HINNOITTELU JA EDELLYTYKSET

6. Pääomapohjan vahvistamista koskevassa tiedonannossa on yleiset ohjeet pääomasijoitusten hinnoittelusta. Ne kohdistuvat ensi sijassa kiinteätuottoisiin pääomainstrumentteihin.

7. Lainsäädännön ja markkinaympäristön muutosten vuoksi komissio arvioi, että tulevaisuudessa valtioiden pääomasijoitukset tehdään entistä enemmän vaihtuvatuottoisina osakkeina. Pääomasijoitusten hinnoittelua koskevia sääntöjä olisi selvennettävä, sillä kyseisten osakkeiden vastikkeena ovat (epävarmat) osingot ja luovutusvoitot, minkä johdosta on vaikea arvioida etukäteen kyseisten instrumenttien tuottoa.

8. Tämän vuoksi komissio arvioi pääomasijoitusten tuottoja osakkeiden liikkeeseenlaskuhinnan perusteella. Pääomasijoitukset olisi merkittävä alennetulla osakkeen hinnalla (sen jälkeen kun on ensin otettu laimentumisvaikutus (9) huomioon) juuri ennen pääomasijoituksesta tiedottamista, jotta voidaan kohtuudella varmistaa, että valtio saa riittävän tuoton (10).

9. Pörssinoteerattujen pankkien viiteosakehinnan olisi oltava osakkeiden julkisesti noteerattu markkinahinta, kun osakkeisiin liittyvät liikkeeseen laskettaviin osakkeisiin liittyviä oikeuksia vastaavat oikeudet. Noteeraamattomilla pankeilla ei ole tällaista markkinahintaa ja jäsenvaltioiden olisi käytettävä soveltuvaa markkinapohjaista arvostusmenetelmää (mukaan lukien vertailuryhmän P/E-lukuun perustuva arvonmääritys tai muut yleisesti hyväksyt arvostusmenetelmät). Osakkeet olisi merkittävä markkina-arvoon (tai markkinapohjaiseen arvoon), jota on alennettu asianmukaisesti.

10. Jos jäsenvaltiot merkitsevät osakkeita ilman äänioikeuksia, suurempi arvonalennus saattaa olla tarpeen ja sen suuruuden olisi heijastettava äänioikeutettujen ja äänioikeudettomien osakkeiden hintojen välistä eroa vallitsevissa markkinaolosuhteissa.

11. Pääomapohjan vahvistamista koskevien toimenpiteiden on sisällettävä asianmukaiset kannustimet, jotta pankit irtautuvat valtiontuesta mahdollisimman pian. Jos irtautumiskannustimet suunnitellaan vaihtuvatuottoisten osakkeiden osalta tavalla, joka rajoittaa jäsenvaltiolle odotettavissa olevaa hinnan nousua, esimerkiksi laskemalla liikkeeseen optiotodistuksia olemassa oleville osakkeenomistajille, jolloin ne voivat ostaa valtiolta takaisin uudet liikkeeseen lasketut osakkeet hintaan, joka antaa valtiolle kohtuullisen vuosituoton, arvonalennuksen on oltava suurempi rajoitetun odotettavissa olevan hinnan nousun ottamiseksi huomioon.

12. Kaikissa tapauksissa arvonalennuksen suuruuden on heijastettava pääomasijoituksen suuruutta verrattuna olemassa olevaan Tier 1 -ydinpääomaan. Suurempi pääoman puute suhteessa olemassa olevaan pääomaan on osoitus valtiolle aiheutuvasta suuremmasta riskistä ja sen vuoksi arvonalennuksen on oltava suurempi.

13. Hybridi-instrumenttien olisi periaatteessa sisällettävä ACSM-järjestely (alternative coupon satisfaction mechanism), jossa korot, joita ei voida maksaa käteisellä, maksetaan valtiolle uusina liikkeeseen laskettuina osakkeina.

14. Komissio edellyttää edelleen, että jäsenvaltiot toimittavat rakenneuudistussuunnitelman (tai olemassa olevan rakenneuudistussuunnitelman) kuuden kuukauden kuluessa päivästä, jolloin komissio on antanut päätöksen pelastamistuesta sellaiselle pankille, jolle on myönnetty julkista tukea pääoman vahvistamisen tai arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan toimenpiteen muodossa. Jos pankin osalta on aikaisemmin tehty pelastamistukea koskeva päätös pankeille myönnetyn tuen soveltuvuudesta sisämarkkinoille perussopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti, riippumatta siitä, onko kyse samasta rakenneuudistustoimenpiteestä, komissio voi vaatia, että rakenneuudistussuunnitelma toimitetaan kuutta kuukautta aikaisemmin. Komissio toteuttaa pankkien pitkän aikavälin elinkelpoisuutta koskevan suhteellisen arvioinnin ottaen täysimääräisesti huomioon ne tekijät, jotka osoittavat, että pankit voivat olla elinkelpoisia pitkällä aikavälillä ilman merkittävän rakenneuudistuksen tarvetta. Tämä koskee erityisesti tilanteita, joissa pääoman puute liittyy olennaisesti valtion velkaan kohdistuvaan luottamuskriisiin, julkinen pääomasijoitus rajoittuu määrään, joka tarvitaan korvaamaan tappiot, jotka johtuvat siitä, että pankit, jotka muuten ovat elinkelpoisia, arvostavat ETA-sopimuksen sopimuspuolten valtion joukkovelkakirjalainat markkinahintaan, ja analyysin mukaan kyseiset pankit eivät ottaneet liiallista riskiä valtionvelkaa hankkiessaan.

III VALTIONTAKAUSTEN HINNOITTELU JA EDELLYTYKSET

15. Pankit voivat hyötyä uusien vakuudellisten tai vakuudettomien velkainstrumenttien liikkeeseen laskuun liittyvästä valtiontakauksesta, lukuun ottamatta instrumentteja, jotka voidaan katsoa pääomaksi. Koska pankkien rahoitukseen kohdistuvat paineet keskittyvät pidempiaikaiseen rahoitukseen, valtion takausten olisi yleensä katettava vain velka, jonka maturiteetti vaihtelee yhdestä vuodesta viiteen vuoteen (seitsemään vuoteen kun on kyse katetuista joukkovelkakirjalainoista).

16. Kriisin alkamisesta alkaen valtiontakausten hinnoittelu on kytketty tuensaajan luottoriskinvaihtosopimusten keskihintaan 1 päivän tammikuuta 2007 ja 31 päivän elokuuta 2008 väliseltä ajalta. Tätä hintaa korotettiin 1 päivänä heinäkuuta 2010, jotta se heijastaisi paremmin yksittäisten tuensaajien riskiprofiilia (11).

17. Jotta pankkien luottoriskinvaihtosopimusten hintojen viimeaikainen suurempi eriytyminen riskin mukaan voitaisiin ottaa huomioon, hinnoittelukaavaa olisi ajantasaistettava niin, että siinä viitataan luottoriskinvaihtosopimusten keskihintoihin kolmen vuoden ajalta päättyen kuukautta ennen takausten myöntämistä. Koska luottoriskinvaihtosopimusten hinnat ovat viime vuosina nousseet osittain syistä, jotka eivät johdu yksittäisistä pankeista, vaan erityisesti valtionvelkamarkkinoilla kasvaneista jännitteistä ja siitä, että entistä enemmän katsotaan, että pankkisektorin riskit ovat kasvaneet, kaavan avulla olisi erotettava yksittäisten pankkien ja koko markkinoiden luontainen riski jäsenvaltioiden luottoriskinvaihtosopimusten hinnan vaihteluista. Kaavan olisi heijastettava myös sitä, että katettujen joukkovelkakirjalainojen takaukset aiheuttavat takaajalle huomattavasti pienemmän riskin kuin vakuudettoman velan takaukset.

18. Edellä 17 kohdassa mainittujen periaatteiden mukaisesti liitteessä esitetyn tarkistetun hinnoittelukaavan avulla voidaan laskea vähimmäistakausmaksut, joita olisi sovellettava silloin, kun valtiontakauksia myönnetään kansallisesti yhdistämättä takauksia jäsenvaltioiden kesken. Komissio soveltaa kaavaa kaikkiin valtiontakauksiin, joita myönnetään 1 päivästä tammikuuta 2012 pankkien velalle, jonka maturiteetti on vähintään vuosi.

19. Jos takaus kattaa velan, joka ei ole takaajan kotimaan valuutan määräinen, olisi perittävä lisämaksu, joka kattaa takaajan valuuttariskin.

20. Jos takauksen on katettava velka, jonka maturiteetti on alle vuosi, komissio soveltaa voimassa olevaa hinnoittelukaavaa, joka vahvistetaan viitteeksi liitteessä. Komissio ei hyväksy takauksia, jotka kattavat maturiteetiltaan alle kolmen kuukauden velan, lukuun ottamatta poikkeustapauksia, jolloin takaus on tarpeen rahoitusjärjestelmän vakauden turvaamiseksi. Tällaisissa tapauksissa komissio arvioi asianmukaisen korvauksen ottaen huomioon asianmukaisten irtautumiskannustimien tarpeen valtiontuesta luopumiseksi mahdollisimman pian.

21. Jos jäsenvaltiot päättävät ottaa käyttöön poolijärjestelyjä pankkien velkojen takaamista varten, komissio tarkistaa ohjeistustaan vastaavasti varmistaakseen erityisesti, että jäsenvaltioiden luottoriskinvaihtosopimuksia painotetaan vain siinä määrin kuin ne ovat relevantteja.

22. Jotta komissio voi arvioida tarkistetun hinnoittelukaavan käytännön soveltamista, jäsenvaltioiden olisi uusista takausjärjestelmistä tai takausjärjestelmien voimassaolon jatkamisesta ilmoittaessaan annettava arvio maksusta kunkin takauskelpoisen pankin osalta. Maksu olisi laskettava kaavan avulla käyttämällä viimeaikaisia markkinatietoja. Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava komissiolle kolmen kuukauden kuluessa myös takausmaksu, joka on todellisuudessa veloitettu kunkin taatun joukkovelkakirjalainan liikkeeseen laskemisen yhteydessä.

(1) Yksinkertaisuuden vuoksi tässä asiakirjassa ’rahoituslaitoksia’ kutsutaan ’pankeiksi’.

(2) EUVL C 270, 25.10.2008, s. 8.

(3) EUVL C 10, 15.1.2009, s. 2.

(4) EUVL C 72, 26.3.2009, s. 1.

(5) EUVL C 195, 19.8.2009, s. 9.

(6) EUVL C 329, 7.12.2010, s. 7.

(7) EU:n valtion- tai hallitusten päämiesten lausunto 26 päivänä lokakuuta 2011 (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_Data/docs/pressdata/en/ec/125621.pdf).

(8) Komission aiemman käytännön mukaisesti voimassa olevia pankkitukijärjestelmiä (oli sitten kyse takauksista, pääomapohjan vahvistamisesta, maksuvalmiudesta, ongelmallisiin omaisuuseriin kohdistuvista tukitoimista tai muusta tuesta) jatketaan tai uusia hyväksytään ainoastaan kuudeksi kuukaudeksi, jotta lisämukautukset ovat tarvittaessa mahdollisia vuoden 2012 puolivälissä.

(9) ”Laimentumisvaikutus” voidaan määrittää käyttämällä yleisesti hyväksyttyjä markkinamenetelmiä (esimerkiksi teoreettinen arvo ennen merkintäoikeuden irtoamista, TERP).

(10) Jos jäsenvaltiot merkitsevät osakeannin, liikkeeseenlaskijan olisi maksettava asianmukainen merkintäpalkkio.

(11) Ks. komission kilpailun pääosaston valmisteluasiakirja 30 päivältä huhtikuuta 2010 (The application of State aid rules to Government Guarantee schemes covering bank debt to be issued after 30 June 2010) http://ec.europa.eu/competition/state_aid/studies_reports/phase_out_bank_guarantees.pdf