FI Euroopan unionin virallinen lehti C 127/2

Viitenumerolla CHAP(2015) 2880 rekisteröidyt kantelut

(2016/C 127/02)

Euroopan komissio on vastaanottanut useita kanteluita, joissa Slovenian väitetään soveltavan syrjivää verotusta rajatyöntekijöihin. Komissio on rekisteröinyt nämä kantelut viitenumerolla CHAP(2015) 2880.

Koska komissio on vastaanottanut useita tätä asiaa koskevia kanteluita, se julkaisi – varmistaakseen nopean vastauksen asianomaisille ja hyödyntääkseen tehokkaasti hallinnollisia resurssejaan – vastaanottoilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä C 74, 26. helmikuuta 2016, s. 26 ja internetissä osoitteessa http://ec.europa.eu/eu_law/complaints/receipt/index_en.htm, ja se julkaisee vastauksen samalla tavalla.

1. Kantelut

Kantelut koskevat Sloveniassa asuvien ja Itävallassa työskentelevien rajatyöntekijöiden väitetysti suhteetonta tuloveron tasoa Sloveniassa. Kantelun tekijöiden mukaan tuloverotaso rikkoo Euroopan unionin toiminnasta tehdyllä sopimuksella taattua henkilöiden ja työntekijöiden vapaan liikkuvuuden oikeutta. Näiden työntekijöiden mukaan heidän on maksettava lisätuloveroa Sloveniassa, vaikka he ovat jo maksaneet tuloveroa Itävallassa. Kantelun esittäjät toteavat lisäksi, että tämän lisätuloveron vuoksi, jota ei sovelleta muista jäsenvaltiosta tuleviin työntekijöihin, heidän tilanteensa on näitä heikompi. Kantelun esittäjät pyytävät komissiota tarkistamaan kyseessä olevan Slovenian lainsäädännön vaatimustenmukaisuuden, sääntelemään tulonsa ulkomailta saavien verotettavien henkilöiden asemaa ja saattamaan tämän aseman yhdenmukaiseksi muiden jäsenvaltioiden lainsäädännön kanssa.

2. Komission menestyksekkäät toimet rajatyöntekijöiden syrjivien verotoimenpiteiden purkamiseksi

Ensinnäkin on huomautettava, että työntekijöiden liikkuvuus on yksilöity yhdeksi keskeiseksi tekijäksi kasvun ja työllisyyden lisäämiseksi Euroopassa. Sillä edistetään myös EU 2020 -strategiassa esitettyjä taloudellisia tavoitteita kasvun ja työllisyyden edistämiseksi ja tiedonannossa Tavoitteena työllistävä elpyminen (1) esitettyjä tavoitteita. Veroesteet ovat edelleen yksi suurimpia syitä siihen, että ihmiset eivät hakeudu työhön toiseen jäsenvaltioon. Tästä syystä komissio on tehnyt vuodesta 2012 lähtien perusteellista selvitystä kansallisista välittömistä veroista määrittääkseen, aiheutuuko niistä epäoikeudenmukaista haittaa työntekijöille, jotka asuvat yhdessä jäsenvaltiossa ja työskentelevät toisessa (2). Jos on havaittu, että EU:n perussopimuksen mukaisia vapauksia rikotaan, komissio on osoittanut ongelman kansallisille viranomaisille, ja jos kansallisen lainsäädännön korjaamiseksi ei ole toteutettu toimenpiteitä, se on käynnistänyt rikkomismenettelyjä. Komission toimien ansiosta lähes kaikki jäsenvaltioiden kansalliset verosäännöt ovat nyt EU-lainsäädännön mukaisia, ja näin on onnistuttu poistamaan rajatyöntekijöiden oikeuksia rikkovia säännöksiä.

3. Välitöntä verotusta koskeva rajoitettu EU:n lainsäädäntö

Tähän asiaan liittyvistä kanteluista komissio panee merkille Sloveniassa asuvien ja Itävallassa työskentelevien rajatyöntekijöiden lukuisissa kirjeissä esiin otetun tilanteen. Komissio katsoo kuitenkin, että kyseessä ei ole EU:n lainsäädännössä kielletty syrjintä seuraavassa esitettävistä syistä.

Ensinnäkään välitöntä verotusta koskevaa EU:n lainsäädäntöä ei ole tässä vaiheessa kovin paljon. Koska lainsäädäntöä ei ole yhdenmukaistettu, välitön verotus (mukaan luettuna kaksinkertaista verotusta koskevien sopimusten tekeminen ja täytäntöönpano) kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan. Tätä toimivaltaa harjoittaessaan jäsenvaltioiden on kuitenkin noudatettava SEUT-sopimuksen mukaisia velvoitteitaan sellaisina kuin EU:n tuomioistuin niitä on tulkinnut. Jäsenvaltiot eivät saa harjoittaa kansalaisuuteen perustuvaa syrjintää eivätkä syrjiä muiden jäsenvaltioiden tai oman jäsenvaltionsa kansalaisia, jotka käyttävät SEUT-sopimuksessa määrättyjä vapauksiaan. Ne eivät voi myöskään soveltaa perusteettomia tai suhteettomia rajoituksia näihin vapauksiin.

Toiseksi ei ole olemassa EU:n lainsäädäntöä, jonka mukaisesti määritetään yksi ainoa verotusvaltio, jos verovelvollisella on verotuksellisia yhteyksiä useaan jäsenvaltioon, kuten tässä tapauksessa. Verotusoikeuksien jakamisesta määrätään kaksinkertaista verotusta koskevissa sopimuksissa, joita jäsenvaltiot tekevät kahdenvälisesti. Näiden sopimusten soveltamista ja tulkintaa ei säännellä EU:n lainsäädännöllä. Näin ollen jäsenvaltioilla on toimivalta ja vapaus määrittää perusteet verotusoikeuksiensa harjoittamista varten. On syytä lisätä, että EU:n tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan kaksinkertainen verotus sinällään ei ole EU:n lainsäädännön vastaista (3).

Kolmanneksi kansainvälisessä verolainsäädännössä on yleisenä periaatteena, että nk. asuinmaa (tässä tapauksessa Slovenia) verottaa yleensä asukkaidensa tuloja maailmanlaajuisesti, mukaan luettuna nk. lähdevaltiossa (tässä tapauksessa Itävallassa) ansaitut tulot, mutta myöntää myöhemmin helpotuksia kyseisestä ulkomaisesta tulosta maksettavaan kansalliseen veroon. Tämä tehdään joko niin i) ettei veroteta ulkomaista tuloa uudelleen (joko jättämällä se kokonaan huomiotta – nk. täysimääräisen vapautuksen menetelmä – tai ottamalla se huomioon vain veroasteen määrittämisessä – progressiivisen vapautuksen menetelmä) tai ii) että otetaan kyseinen tulo huomioon kotimaisen lainsäädännön mukaisesti verotettavaa tuloa määritettäessä ja vähennetään sitten ulkomailla tosiasiallisesti peritty vero maksettavaksi tulevasta kokonaisverosta (hyvitysmenetelmä). EU:n tuomioistuin on katsonut, että molemmat edellä mainitut menetelmät kaksinkertaisen verotuksen poistamiseksi ovat EU:n lainsäädännön mukaisia (4).

Päätelmänä voidaan todeta, että koska EU:ssa ei ole yhdenmukaistettu tuloverotusta, jäsenvaltiolla on edelleen toimivalta määrittää sekä verotusvallan jakamista että kaksinkertaisen verotuksen huojennusjärjestelmiä koskevat perusteet.

4. Kaksinkertaista verotusta koskeva sopimus Slovenian ja Itävallan välillä (5)

Jos henkilö, jonka verotuksellinen kotipaikka on Sloveniassa, työskentelee Itävallassa, Itävallalla on oikeus verottaa siellä saatuja ansioita. Verotussopimuksen 15 artiklan 1 kohdan mukaan myös Slovenialla on oikeus verottaa niiden henkilöiden, joiden verotuksellinen kotipaikka on Slovenia, Itävallassa ”riippuvuussuhteessa” tehdystä työstä saamia tuloja. Koska sekä Slovenia että Itävalta voivat verottaa ansiotuloa, näitä ansioita voidaan verottaa molemmissa maissa. Kaksinkertainen verotus Sloveniassa kuitenkin vältetään sopimuksen 24 artiklan 2 kohdan nojalla. Siinä määrätään, että jos Sloveniassa asuva henkilö saa tuloa, jota sopimuksen määräysten mukaan voidaan verottaa Itävallassa, Slovenia vähentää tätä tuloa koskevasta verosta summan, joka vastaa Itävallassa maksettua tuloveroa. Näin ollen verotussopimuksessa määrätään, että kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi Slovenia soveltaa edellä selitettyä hyvitysmenetelmää.

Jos Itävallassa maksettava vero on alempi kuin vastaava vero Sloveniassa, verovelvollisen on siten aina maksettava erotus. Tämän tuloksena hän maksaa saman verojen kokonaismäärän – Itävallan ja Slovenian verot laskettuna yhteen – kuin hän olisi maksanut, jos häntä olisi verotettu pelkästään Itävallassa. Näin ollen hänen tilanteensa ei ole huonompi kuin siinä tilanteessa, että hän olisi saanut kaiken ansiotulonsa Sloveniasta. Tästä seuraa, että työntekijöiden liikkumisvapautta ei ole rikottu.

Edellä mainitusta EU:n tuloverotuksen yhdenmukaistamisen puutteesta sekä tuomioistuimen vakiintuneesta oikeuskäytännöstä seuraa myös, että se seikka, että muut jäsenvaltiot ovat tehneet Itävallan kanssa kaksinkertaista verotusta koskevia sopimuksia, jotka eroavat Slovenian kanssa tehdystä sopimuksesta ja joissa määrätään erilaisesta verotusoikeuksien jakamisesta tai kaksinkertaisen verotuksen huojentamiseen tarkoitetusta vapautusmenetelmästä, ei tarkoita sitä, että Slovenia tai jokin muu jäsenvaltio rikkoisi EU:n lainsäädäntöä.

5. Käsittelyn ehdotettu päättäminen

Edellä esitetyt seikat huomioon ottaen komission yksiköt päättävät asian käsittelyn, elleivät kantelun tekijät toimita neljän viikon kuluessa tämän tiedonannon julkaisemisesta uusia tietoja, joiden perusteella lisäarviointi olisi perusteltua.

(1) COM(2012) 173 final, 18.4.2012.

(2) Ks. komission lehdistötiedote IP/12/340; http://europa.eu/rapid/press-release_IP-12-340_fi.htm

(3) Ks. asiat C-128/08 Damseaux ja C-67/08 Block.

(4) Ks. asia C-336/96 Gilly.

(5) Itävallan tasavallan ja Slovenian tasavallan välinen yleissopimus kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tulo- ja varallisuusverotuksen alalla, tehty 1. lokakuuta 1997 ja tullut voimaan 1. helmikuuta 1999.