Euroopan parlamentin päätöslauselma kehitysyhteistyön lisäämisestä ja parantamisesta: EU:n kehitysavun tuloksellisuutta koskeva toimenpidepaketti vuodelle 2006 (2006/2208(INI))



Virallinen lehti nro 306 E , 15/12/2006 s. 0373 - 0381



P6_TA(2006)0382 Kehitysyhteistyön lisääminen ja parantaminen: toimenpidepaketti vuodelle 2006 Euroopan parlamentin päätöslauselma kehitysyhteistyön lisäämisestä ja parantamisesta: EU:n kehitysavun tuloksellisuutta koskeva toimenpidepaketti vuodelle 2006 (2006/2208(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon: "EU:n kehitysavun määrän lisääminen, laadun parantaminen ja täytäntöönpanon nopeuttaminen" (KOM(2006)0087), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille: "EU:n kehitysavun vaikutuksen vahvistaminen: maakohtaisten strategia-asiakirjojen ja yhteisen monivuotisen ohjelmatyön yhteinen kehys" (KOM(2006)0088), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille: "Kehitysyhteistyön rahoitus ja avun tuloksellisuus - EU:n avun lisäämisen haasteet 2006-2010" (KOM(2006)0085), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille: "Kehityksen vauhdittaminen vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi - kehityksen rahoittaminen ja avun tuloksellisuus" (KOM(2005)0133), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle: "Kehitykseen vaikuttavien politiikkojen johdonmukaisuus: Kehityksen vauhdittaminen vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi" (KOM(2005)0134), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle: "Vuosituhattavoitteiden saavuttamisen nopeuttaminen - Euroopan unionin panos" (KOM(2005)0132), - ottaa huomioon yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvoston 10. ja 11. huhtikuuta 2006 tekemät päätelmät kehitysavun rahoituksesta ja EU:n myöntämän kehitysavun tuloksellisuudesta: kehitysavun määrän lisääminen, laadun parantaminen ja täytäntöönpanon nopeuttaminen, - ottaa huomioon yhdenmukaistamisesta 25. helmikuuta 2003 kehitysavun yhdenmukaistamista käsitelleen korkean tason foorumin päätteeksi annetun Rooman julistuksen sekä kehitysavun tuloksellisuutta koskevan Pariisin julistuksen, joka annettiin 2. maaliskuuta 2005 kehitysavun tuloksellisuutta käsitelleen korkean tason foorumin päätteeksi (jäljempänä "Pariisin julistus"), - ottaa huomioon 16. helmikuuta 2006 antamansa päätöslauselman uusista kehitysyhteistyön rahoitusvälineistä vuosituhannen kehitystavoitteiden yhteydessä [1], - ottaa huomioon Yhdistyneiden kansakuntien päätöslauselman A/RES/55/2 vuosituhannen julistuksesta, - ottaa huomioon YK:n pääsihteerin neuvonantajan Jeffrey Sachsin raportin: "Investing in development: a practical plan to achieve the Millennium Development Goals", - ottaa huomioon Monterreyssä 22. maaliskuuta 2002 saavutetun konsensuksen kehityksen rahoituksesta, - ottaa huomioon neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien, Euroopan parlamentin ja komission yhteisen julkilausuman Euroopan unionin kehityspolitiikasta: "Eurooppalainen konsensus" [2] (jäljempänä "kehitysyhteistyötä koskeva eurooppalainen konsensus"), - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle: "EU:n Afrikka-strategia: eurooppalaisafrikkalainen sopimus kehityksen nopeuttamiseksi Afrikassa" (KOM(2005)0489), - ottaa huomioon Afrikan kehitysstrategiasta 17. marraskuuta 2005 antamansa päätöslauselman [3], - ottaa huomioon kehitysavun rahoituksen uusista lähteistä 14. syyskuuta 2005 vuosituhattavoitteiden toteuttamista käsitelleessä, 14.- 16. syyskuuta 2005 järjestetyssä huippukokouksessa annetun New Yorkin julistuksen, jossa 79 valtiota on jo ilmoittanut tukevansa ensimmäisen pilottimekanismin käynnistämistä lentolippujen yhteydessä maksettavan avustuksen muodossa, - ottaa huomioon Landaun raportin kehityksen uusista rahoituslähteistä, jonka tilasi nelikantaryhmä ja joka julkaistiin vuonna 2004, Atkinsonin kertomuksen "New Sources of Development Finance: Funding the Millennium Development Goals", jonka YK:n yliopisto julkaisi vuonna 2004, - ottaa huomioon 18. toukokuuta 2006 ilmaisemansa kannan ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen perustamisesta [4], - ottaa huomioon 6. huhtikuuta 2006 antamansa päätöslauselman kehitysavun tehokkuudesta ja korruptiosta kehitysmaissa [5], - ottaa huomioon 12. huhtikuuta 2005 antamansa päätöslauselman, joka koskee Euroopan unionin tehtäviä vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi [6], - ottaa huomioon 14. maaliskuuta 2006 antamansa päätöslauselman Kansainvälisen valuuttarahaston toiminnan strategisesta tarkistamisesta [7], - ottaa huomioon 7. kesäkuuta 2006 päivätyn tiedonannon, jonka antoi afrikkalainen ryhmä WTO:n maatalouskomiteassa ja joka koskee maataloustuotteista käytävien neuvottelujen menettelytapoja (06-0000) (TN/AG/GEN/18), - ottaa huomioon Maailmanpankin itsenäisen arviointiryhmän maaliskuussa 2006 julkaiseman raportin "Assessing World Bank support for trade, 1987-2004", - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan, - ottaa huomioon kehitysyhteistyövaliokunnan mietinnön ja kansainvälisen kaupan valiokunnan lausunnon (A6-0270/2006), A. katsoo, että koska yli puolet maailman julkisesta kehitysavusta on peräisin Euroopan unionilta, se on maailman tärkein kehitysavun antaja; katsoo kuitenkin, ettei unioni tästä asemastaan huolimatta ole osoittanut sellaista johtajuutta, joka mahdollistaisi erottumisen kansainvälisesti, B. katsoo, että kehitysyhteistyötä koskeva eurooppalainen konsensus luo pohjan Euroopan unionin yhteiselle kehitysyhteistyöpoliittiselle näkemykselle jäsenvaltioiden, neuvoston, parlamentin ja komission yhteisten arvojen, periaatteiden, tavoitteiden ja välineiden ansiosta, C. katsoo, että Euroopan unionin kehitysyhteistyöpolitiikan keskeinen tavoite on köyhyyden poistaminen osana kestävää kehitystä ja vuosituhannen kehitystavoitteiden toteuttaminen, D. ottaa huomioon, että komissio aikoo nyt ensimmäistä kertaa kehitysyhteistyötä koskevan eurooppalaisen konsensuksen hyväksymisen jälkeen laatia strategian paitsi sen itsensä myöntämää/hallinnoimaa kehitysapua myös jäsenvaltioiden myöntämää kahdenvälistä apua varten; strategiassa on tarkoitus ottaa huomioon Pariisin julistuksen sitoumukset (vastaanottajamaiden omavastuu, vastaanottajamaiden strategioihin mukautuminen, avun yhdenmukaistaminen, tuloshakuisuus sekä keskinäinen vastuu), E. katsoo, että unionin kehitysyhteistyöpolitiikkojen epäyhtenäisyys on esteenä avun tuloksellisuudelle ja on EY:n perustamissopimuksen 178 artiklan vastainen, F. ottaa huomioon, että useiden tutkimusten mukaan varsinkin elintarvikeavun sidonnaisuuden purkaminen (toisin sanoen avun alkuperälle tai sen ohjaamiselle ei aseteta ehtoja) on välttämätöntä sen tuloksellisuuden parantamiseksi, G. katsoo, että kehitysyhteistyötä koskevan eurooppalaisen konsensuksen ja Pariisin julistuksen keskeisenä periaatteena on, että kumppanuusmaat ottavat vastuun kehitysyhteistyöstrategioista ja -ohjelmista, H. ottaa huomioon, että edellä mainitun raportin, jonka Jeffrey Sachs laati YK:lle, mukaan tarvitaan ainakin 50 miljardia dollaria vuodessa enemmän vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi vuoteen 2015 mennessä, I. ottaa huomioon, että Euroopan unionin on luvannut osoittaa kaksi miljardia euroa, joista yksi miljardi tulee jäsenvaltioilta ja yksi miljardi komissiolta, vuodessa kehitysmaiden kaupallisen kapasiteetin tukemiseen, J. ottaa huomioon, että Euroopan unioni on toistanut edellä mainituissa neuvoston päätelmissä 24. toukokuuta 2005 tekemänsä, kehitysavun nostamista koskevat sitoumukset, joiden mukaan sen on määrä osoittaa vähintään 50 prosenttia julkisen kehitysavun nostamista vastaavasta määrästä Afrikan kehittämiseen; ottaa lisäksi huomioon, että Euroopan unioni on siten lahjoittajaryhmistä ainoa, joka on tehnyt huomattavia, mitattavissa ja ennustettavissa olevia sitoumuksia kehitysavun nostamiseksi yli 84 miljardiin euroon viimeistään vuonna 2015, K. katsoo, että suurin osa kehitysavun nostamiseen tähtäävistä ponnisteluista (80-90 prosenttisesti) on tapahduttava jäsenvaltioissa, joiden on otettava huomioon vuosien 2007-2013 rahoituskehyksessä Euroopan unionin talousarviolle vahvistetut rajoitukset (ks. Brysselissä 15. ja 16. joulukuuta 2005 tehdyt Eurooppa-neuvoston päätelmät), L. ottaa huomioon, että Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön OECD:n julkaisemien vuotta 2005 koskevien lukujen perusteella Euroopan unioni on hyvää vauhtia saavuttamassa vuodelle 2006 asetetut tavoitteet; katsoo, että tästä huolimatta neljä jäsenvaltiota ei ole vieläkään täyttänyt Barcelonan kompromississa hyväksyttyä tavoitetta, jonka mukaan kehitysavulle on osoitettava vähintään 0,33 prosenttia BKT:stä, M. ottaa huomioon, että OECD:n kehitysapukomitean tuoreiden tilastojen mukaan Euroopan unioni on merkinnyt vuotta 2005 koskevaan tilinpitoon 9 miljardin euron suuruiset velkojenkevennykset (jotka on osoitettu lähinnä Irakille ja Nigerialle), vaikka Monterreyn konsensus nimenomaisesti määrää, ettei velkojenkevennyksinä myönnettyä rahoitusta pidä ottaa kehitysmaille tavallisesti suoraan osoitetuista kehitysapumäärärahoista, N. katsoo, että jos ei oteta huomioon julkisen kehitysavun määrän keinotekoista kasvattamista, huomattava osa Euroopan unionin jäsenvaltioiden myöntämästä kehitysavusta ei hallinnoinnin tehottomuuden takia saavuta eteläisen pallonpuoliskon maita, joille se on osoitettu, O. ottaa huomioon, että G-8 maiden Gleneaglesissa tekemän sitoumuksen toteuttaminen (kehitysavun lisääminen 50 miljardilla Yhdysvaltain dollarilla vuoteen 2010 mennessä) pysyy paljolti pelkkänä lupauksena, sillä tosiasiallinen apu (jossa ei oteta huomioon köyhimpien maiden velan peruuttamisen vaikutuksia) on kasvanut vuonna 2005 vain 5 miljardia Yhdysvaltain dollaria, P. ottaa huomioon, että kansainvälinen yhteisö on kyseisen sitoumuksen toteuttamiseksi kokoontunut syyskuun 2005 jälkeen jo kaksi kertaa keskustelemaan kehitysavun luovista lähteistä, Q. ottaa huomioon, että uutta luovien rahoitusmekanismien käyttöönottaminen auttaisi paitsi keräämään uusia resursseja, myös parantamaan kehitysrahoitusvirtojen laatua erityisesti resurssien vakauden ja ennakoitavuuden osalta, mikä on oleellisen tärkeää kansallisten strategioiden tukemiselle pitkällä aikavälillä, R. katsoo, että eurooppalaisen kehitysyhteistyöpolitiikan tehokkuuden parantaminen edellyttää, että asetetaan täsmällisiä tavoitteita ja indikaattoreita, joiden avulla saavutettua edistystä voidaan mitata, S. ottaa huomioon, että Pariisin julistuksessa rahoittajat lupasivat määritellä tavoitteet vuodelle 2010 käyttämällä 12:ta Pariisissa vahvistettua indikaattoria ja perustaa tehokkaan järjestelmän, jolla valvotaan, että kukin osapuoli saavuttaa tavoitteet, T. ottaa huomioon, että on kiireellisesti ja kestävällä tavalla ratkaistava velkaongelma, joka on suuri este vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiselle, U. ottaa huomioon, että on olemassa kansainvälinen yhteisymmärrys siirtymisestä velkahuojennuksesta velan peruuttamiseen köyhimmiltä mailta, mitä kuvastaa vuosituhannen julistus ja G8-maiden vuonna 2005 tekemä päätös velkojen peruuttamisesta; 1. ottaa huomioon, että komission kolmessa edellisessä tiedonannossaan esittämät ehdotukset merkitsevät todellista kehitystä tehokkuuden suhteen, sekä panee merkille neuvoston edellä mainitut päätelmät, joissa toistuvat osittain kyseisiin tiedonantoihin sisältyvät ehdotukset; 2. kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota pyrkimään avun tehokkuuteen niiden laajempien arvojen puitteissa, jotka perustuvat yleismaailmalliseen ihmisoikeuksien julistukseen ja YK:n yleissopimuksiin, kuten kansainväliseen taloudellisia, sosiaalisia ja kulttuurisia oikeuksia koskevaan sopimukseen; 3. katsoo, että erityisillä alueilla suurimpien avunantajien valitseminen valtioiden tasolla on mielenkiintoinen edistysaskel; 4. kehottaa jäsenvaltioita ja komissiota ponnistelemaan kaikin keinoin sen hyväksi, että Euroopan unioni puhuisi yhdellä äänellä ja pyrkisi sellaiseen johtajuuteen, jossa pääpaino olisi kehitysyhteistyöhön osoitetuilla määrärahoilla ja näiden määrärahojen tuloksellisuuden parantamisella; 5. katsoo, että köyhyyden tehokas torjunta edellyttää, että kansainväliset rahoittajat osoittaisivat nykyistä paljon suuremman osan julkisesta kehitysavusta ensisijaisesti kaikkein köyhimmille maille; pahoittelee, ettei unioni ole tehnyt tämänsuuntaista sitoumusta; 6. katsoo, että kehitysmaiden kanssa tehdyillä kalastussopimuksilla on pyrittävä parantamaan kyseisten maiden kykyä hallita asianmukaisesti niiden aluevesillä sijaitsevia kalastusalueita, varsinkin seurata ja valvoa kalastustoimintaa ja suorittaa tieteellisiä tutkimuksia eikä vain määrätä maksuja kalastusoikeuksista; 7. katsoo, että Euroopan unionin avun tehokkuuden parantamiseksi olisi varmistettava, että kehitysmailla on riittävästi poliittista tilaa, ja arvioitava tätä tehokkuutta konkreettisina edistysaskelina vuosituhannen kehitystavoitteiden toteuttamisessa; 8. kehottaa komissiota ja Euroopan unionin kaikkia jäsenvaltioita noudattamaan tiukasti kehitysyhteistyötä koskevaan eurooppalaiseen konsensukseen sisältyviä tavoitteita ja periaatteita sekä erityisesti köyhyyden torjunnan keskeistä tavoitetta; 9. kehottaa Euroopan unionia tukemaan ja edistämään edellä mainittua politiikkaa, jossa kunnioitetaan ihmisoikeuksia ja avun vastaanottajavaltioiden oikeutta määritellä omat politiikkansa paitsi kahdenvälisissä suhteissa myös kaikissa niissä monenkeskisissä elimissä, joissa kyseistä politiikkaa harjoitetaan; 10. kehottaa Euroopan unionia sisällyttämään kehitysyhteistyöpolitiikkaansa YK:n raportissa vuosituhannen ekosysteemien arvioinnista esitetyt suositukset, joiden mukaan ekosysteemien tuhoutuminen maailmassa on este vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiselle, ja toteuttamaan toimia ympäristön tilan yleisen heikentymisen korjaamiseksi; 11. pyytää jäsenvaltioita ja komissiota tekemään kaikkensa yhdessä kehitysapukomitean muiden rahoittajien kanssa, jotta Pariisin julistus voidaan panna täytäntöön; 12. kannustaa jäsenvaltiota panemaan viipymättä täytäntöön komission esittämät ja neuvoston hyväksymät suositukset, jotka merkitsevät sitä, että komission ja jäsenvaltioiden on ponnisteltava tehdäkseen tarvittaessa jopa perusteellisia muutoksia tukijärjestelmiinsä ja/tai tukien täytäntöönpanomenettelyihinsä, jotta avun tuloksellisuutta voidaan merkittävästi lisätä parantamalla kehitysapuohjelmien yhteensovittamista, toimien täydentävyyttä sekä kehitysyhteistyöpolitiikkojen yhdenmukaisuutta; 13. korostaa, että tuen tehokkuutta on tavoiteltava kahdella tavalla: kiinnittämällä huomiota paitsi menettelyihin, kuten koordinointiin, täydentävyyteen, yhdenmukaistamiseen ja mukauttamiseen, myös sisältöön ja substanssiin; painottaa, että korruption vastustaminen, toimintakyvyn parantaminen yhdessä aivovuodon ehkäisemisen kanssa ja katastrofivaaran vähentäminen ovat tässä oleellisen tärkeitä; 14. katsoo, että tukiohjelmien yhteensovittamisen parantamisen lisäksi toimia olisi täydennettävä siten, että tuloksena olisi entistä tasapuolisempi työnjako paitsi jäsenvaltioiden välillä myös jäsenvaltioiden ja komission välillä - kiinnittäen huomion maiden tasolle ja pitäen kumppanivaltiot johdossa - jotta voidaan ratkaista "orpojen" maiden ja alojen ongelma; katsoo lisäksi, että tässä yhteydessä olisi tarkoituksenmukaista laatia lahjoittajamaiden Atlas; 15. painottaa, että lahjoittajien koordinointi ja työnjako on tehtävä kumppanimaan johdolla pitäen tavoitteena mukautumista kumppanimaan prioriteetteihin ja menettelyihin; 16. toteaa, että koordinointia ja työnjakoa ei voida tehdä eristyksissä; Euroopan unioni ei sen vuoksi saa keskittyä yksinomaan sisäiseen työnjakoon vaan sillä on aina oltava kaikki avunantajat kattava näkökulma; 17. kehottaa jäsenvaltioita nostamaan viipymättä kehitysyhteistyömäärärahojaan niiden sitoumusten noudattamiseksi, joiden mukaan jäsenvaltioiden on vuoteen 2010 mennessä osoitettava ilman tilinpitoon tehtäviä korjauksia vähintään 0,56 prosenttia BKT:stä kehitysavulle ja vuoteen 2015 mennessä vähintään 0,7 prosenttia BKT:stä ylimääräisten varojen saamiseksi ja kehitysavun tuloksellisuuden parantamiseksi; korostaa jäsenvaltioiden keskeistä roolia tässä suhteessa; 18. kehottaa Euroopan unionia ottamaan huomioon, että kehitysyhteistyömäärärahojen nostaminen on järkevää vain, jos samalla parannetaan merkittävästi myös avun tuloksellisuutta ja laatua; kehottaa lisäksi toimimaan siten, että avun tuloksellisuuden lisääminen nostettaisiin kehitysyhteistyöpolitiikan ensisijaiseksi tavoitteeksi kaikissa jäsenvaltioissa sekä niissä toimielimissä, joita asia koskee; 19. kehottaa kaikkia jäsenvaltioita vuosittain laatimaan täyttä avoimuutta noudattaen sellaisen yksityiskohtaisen luettelon, joka pohjautuisi komission laatimaan yhteiseen viiteasiakirjaan ja jossa tehtäisiin selkeä ero kehitysavulle suoraan myönnettyjen määrärahojen ja niiden määrärahojen välillä, joita myönnetään muiden sellaisten aloitteiden - kuten velkahuojennuksen - yhteydessä, jotka eivät varsinaisesti kuulu kehitysavun piiriin; vaatii, että kyseiset määrärahat on nimenomaisesti jätettävä pois kehitysavun kokonaiskulujen laskemisesta; 20. ottaa huomioon, että OECD:n kehitysapukomiteassa on vuonna 2007 määrä jatkaa keskusteluja aloitteista, jotka voidaan katsoa kuluviksi kehitysavun piiriin, ja saada keskustelut päätökseen Ghanassa vuoden 2008 alussa pidettävässä korkean tason huippukokouksessa; korostaa aikovansa ottaa aktiivisesti osaa näihin keskusteluihin; 21. kehottaa komissiota tiedottamaan paitsi niiden valtuuksien myöntämisen menettelyistä, joita komissio käyttää OECD:n kehitysapukomiteassa, myös siitä, miten komissio määrittelee tuossa komiteassa ajamiaan kantoja, sekä komitean järjestäytymiseen ja toimintaan liittyvistä säännöistä; 22. kehottaa OECD:n kehitysapukomitean jäseniä asettamaan tavoitteet vuodelle 2010 Pariisin julistuksessa vahvistettujen 12 kriteerin - varsinkin ehdollisuutta, keskinäistä vastuuta ja ennakoitavuutta koskien tavoitteiden - mukaisesti ja luomaan tehokkaan seurantamekanismin; 23. tukee komission esittämää ja neuvoston hyväksymää yhteistä ohjelmakehystä koskevaa aloitetta, jota aiotaan toteuttaa pilottihankkeena yhdessätoista Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiossa (AKT) sekä Vietnamissa ja Nicaraguassa; katsoo lisäksi, että AKT-valtioita varten valmisteilla oleva ohjelmakehys olisi hyvä testi hankkeen onnistumisesta; painottaa kuitenkin, että on tärkeää varmistaa, että pilottialoitteet eivät ole ristiriidassa kumppanimaissa meneillään olevien yhteisten toimien (kuten yhteiset kehitysapustrategiat) kanssa, vaan että niillä pikemminkin vahvistetaan olemassa olevia prosesseja; 24. panee merkille ja arvostaa komission tekemää työtä kehittääkseen suoritusindikaattoreita toiminnastaan, mutta panee merkille myös, että suurin osa indikaattoreista liittyy sisäisiin arviointeihin, että niillä ei arvioida budjettitukea ja alakohtaisia ohjelmia ja että ei vielä ole vaikutus- ja kestävyysindikaattoreita, joilla voidaan arvioida toteutettuja hankkeita; 25. pyytää komissiota ja jäsenvaltioita yhdessä määrittelemään suoritusindikaattoreita, jotka on sovitettu vuosituhannen kehitystavoitteita mittaaviin indikaattoreihin erityisesti budjettituen osalta, jotta kansalliset parlamentit ja paikalliset kansalaisyhteiskunnat sekä Euroopan parlamentti voisivat jäljittää Euroopan unionin osallistumisen tulokset; 26. katsoo, että yhteisellä ohjelmakehyksellä on tarkoitus edistää avun vastaanottajamaiden omavastuuseen ja keskinäiseen vastuuseen perustuvaa kumppanuutta; 27. painottaa, että kehitysavun ja kaupanalan toimenpiteillä voi olla - ja pitää olla - merkittävä rooli vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa; 28. kehottaa komissiota tekemään tutkimuksen siitä, miten reilu kauppa voi kehittyä kestävän kauppapolitiikan malliksi, jolla voidaan edistää pohjoisen ja etelän välistä tasapainoista kauppa ja määrittelemään maailman köyhimpiin kaikkein vakavimmin vaikuttavat kaupan esteet; 29. tunnustaa, että on tärkeää vakiinnuttaa raaka-aineiden hinnat kehitysmaissa ja kehottaa komissiota ehdottamaan tätä koskevia toimenpiteitä; 30. kehottaa komissiota täsmentämään, missä määrin avun vastaanottajamaat ja kansalaisyhteiskunta voivat täysimääräisesti hallita kehityspolitiikkaansa ja missä määrin niillä on poliittista liikkumavaraa analyysien, määrittelyjen ja yhteisten politiikkastrategioiden tekemiseen avun vastanottajamaiden vastauksen parantamiseksi; 31. katsoo, että avun vastaanottajamaiden on itse demokraattisesti päätettävä kansallisesta ja alueellisesta kehitysyhteistyöpolitiikasta ja että demokraattisesti valittujen parlamenttien on valvottava tarkemmin ohjelmien täytäntöönpanoa; 32. korostaa avoimuuden sekä korruption torjunnan merkitystä avun tuloksellisuuden kannalta; kiinnittää tässä yhteydessä huomiota avun tehokkuudesta ja korruptiosta kehitysmaissa antamassaan päätöslauselmassa esitettyihin suosituksiin ja vakuuttaa tukevansa "Publish What You Pay" -kampanjaa, jolla monikansallisia yrityksiä vaaditaan julkaisemaan tiedot hallituksille suoritetuista maksuista; 33. toistaa suosituksensa avun tehokkuudesta ja korruptiosta kehitysmaissa ja kehottaa komissiota ja neuvostoa varaamaan asianmukaisen prosenttiosuuden budjettiavusta kansalaisyhteiskunnan "vahtikoirille", luomaan kansainvälisen mustien listojen järjestelmän, jonka avulla pankkeja estetään lainaamasta rahaa korruptoituneille hallinnoille, kieltämään julkiset urakkasopimukset yrityksiltä, jota ovat sekaantuneet korruptioon jossakin kehitysmaassa, ja kehottaa kaikkia jäsenvaltioita ratifioimaan Yhdistyneiden Kansakuntien korruptionvastaisen yleissopimuksen vuodelta 2003; 34. muistuttaa lisäksi sen tärkeydestä, että noudatetaan hyvää hallintoa ja että on olemassa vakaa oikeusvaltio sekä avoimet ja ennakoitavat sääntely-, oikeus- ja toimielinrakenteet, jotka ovat välttämättömiä edellytyksiä taloudelliselle kehitykselle suotuisan ilmapiirin luomiselle; 35. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita syventämään hajautettua yhteistyötä suoraan kehitysmaiden paikallisten tahojen kanssa; 36. katsoo, että yhteisrahoitus voi toimia katalysaattorina eurooppalaiselle rahoitukselle ja siten myötävaikuttaa aidosti eurooppalaisen kehitysyhteistyöpolitiikan syntymiseen; 37. panee merkille komission ehdotuksen siitä, että tuetaan joustavan ja kestävän välineen luomista vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiseksi ja pyytää täsmentämään tämän välineen toimintaa ja hallintomenettelyjä; 38. pahoittelee - toisin kuin komissio -, että tietyt jäsenvaltiot eivät ole eteläisen pallonpuoliskon maiden paikallisten tuottajien ja väestöjen odotuksista huolimatta edistyneet riittävästi kehitysavun sidonnaisuuden purkamista [8] koskevien sitoumustensa saavuttamisessa, vaikka kyse on näille väestöille erittäin hyödyllisestä välineestä; kehottaa näin ollen jäsenvaltioita soveltamaan välittömästi tätä välinettä vähiten kehittyneiden maiden hyväksi OECD:n suosituksen mukaisesti; 39. on huolissaan siitä, että Euroopan unionin budjettituki kehitysmaille on yhä enenevässä määrin alistettu kansainvälisten rahoituslaitosten asettamille ehdoille, mikä pakottaa kyseiset maat täyttämään Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) ehdot saadakseen unionin kehitysapua; katsoo, että tämä keskitetty ehdollisuus on ristiriidassa tukea saavien maiden itsevastuun politiikan kanssa; 40. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita pitämään huolen siitä, että kehitysapua vastaanottavien maiden asianosaiset, kuten kansalaisyhteiskunnan järjestöt, ovat tarpeeksi hyvin informoituja, jotta helpotetaan näiden maiden mahdollisuuksia osallistua käytettävissä oleviin ohjelmiin; 41. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita edistämään yhteisiä kehitysyhteistyön aloitteita, millä tarkoitetaan kehittyneisiin maihin asettuneiden siirtolaisyhteisöjen mahdollisuuksien edistämistä kyseisten henkiöiden alkuperämaiden kehityksen hyväksi; 42. kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita ottamaan kehitysapuohjelmiin mukaan diasporassa eläviä kyvykkäitä henkilöitä, jotka haluavat auttaa konkreettisella tavalla ja työskennellä alkuperämaassaan, jolloin he voivat antaa kykynsä palvelemaan kehitystä; 43. korostaa, että todellisena edistyksenä kentällä näkyvän tehokkaan avun parantamiseksi tarvitaan ehdottomasti uutta luovia rahoitusvälineitä ja lisäresursseja, jotka eivät saa korvata julkisen kehitysavun puitteissa jo tehtyjä sitoumuksia; 44. suhtautuu myönteisesti Euroopan unionin voimakkaaseen tahtoon perustaa innovatiivisia kehityksen rahoitusmekanismeja, joilla pyritään takaamaan tuen vakaus, tehokkuus ja ennakoitavuus; 45. painottaa, että komissiota ei pitäisi nähdä Euroopan unionin 26:ntenä avunantajana; katsoo sen sijaan, että on määriteltävä yhteisön antaman avun suhteellinen etu; muistuttaa eurooppalaisessa konsensuksessa määriteltyjen alueiden tärkeydestä: unionin maailmanlaajuinen läsnäolo, unionin kehitysyhteistyöbudjetin koko, politiikan yhtenäisyyden vahvistuminen, parhaiden kehitysyhteistyökäytänteiden edistäminen, koordinointimenettelyjen yksinkertaistaminen ja harmonisointi sekä demokratian ja ihmisoikeuksien edistäminen, jne.; pyytää Euroopan unionia ottamaan selkeän kannan tähän asiaan; 46. kehottaa jäsenvaltioiden parlamentteja parantamaan kehitysapumäärärahojen valvontaa sekä panemaan täytäntöön kahdenvälisiä kehitysapuohjelmia; 47. pahoittelee, että voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita (HIPC) koskeva aloite ei ole tuonut kestävää ratkaisua velkaongelmaan ja että useimpien asianosaisten maiden velkatilanne ei ole kohentunut, kuten Maailmanpankin raportti maaliskuussa 2006 osoitti; 48. pitää ilahduttavana Norjan aloitetta tilata Maailmanpankilta ja Yhdistyneiltä kansakunnilta tutkimus keskeisestä kysymyksestä, joka on velan lainvastaisuus, ja kehottaa Euroopan unionia ja jäsenvaltiota edistämään tätä aloitetta kansainvälisillä foorumeilla niin, että asia tunnustetaan kansainvälisesti ja että tarkastuksia suoritetaan jäsenvaltioiden tiettyjen kahdenvälisten velkojen "vastenmielisen velan" luonteesta tavoitteena niiden peruuttaminen; 49. pahoittelee, että neuvosto ei ole valmis antamaan rahoituskehyksessä vuosille 2007-2013 uusia määrärahoja kehitysavun ja kaupan toimenpiteitä varten; katsoo, että kyseisiä toimia ei saa rahoittaa muiden sellaisten toimien kustannuksella, joilla pyritään saavuttamaan vuosituhannen kehitystavoitteet; katsoo, että se olisi epäjohdonmukaista ja mahdotonta hyväksyä, sillä uudet rahoitusvälineet ja uudet määrärahat ovat oleellisen tärkeitä; 50. korostaa kaupan kehittämistä koskevan aloitteen (Aid for Trade) tärkeyttä, koska sen ansiosta on mahdollista auttaa kehitysmaita vahvistamaan kauppamahdollisuuksiaan ja panemaan täytäntöön WTO:ssa tehdyt sopimukset, mikä mahdollistaisi niiden hyötymisen kyseisistä sopimuksista ja helpottaisi niiden kansainvälistä kaupankäyntiä; toistaa tässä yhteydessä tukensa uudelle "Aid for Trade" -budjettikohdalle, joka parantaa sekä avoimuutta että demokraattista valvontaa; 51. suhtautuu myönteisesti komission ehdotukseen koordinoinnin vahvistamisesta kauppaan liittyvässä kehitysyhteistyössä; korostaa tässä yhteydessä tarvetta parempiin avunantajien välisiin yleisiin ja varsinkin käytännön koordinointitoimiin; korostaa Euroopan unionin tarvetta keskinäistää kehitysyhteistyötoimensa muiden kansainvälisten rahoittajien kanssa; 52. katsoo, että Euroopan unionin sokeritukitoimet AKT-maille ovat välttämättömiä, jotta nämä voisivat sopeutua unionin sokerintuotantojärjestelmän uudistuksen vaatimuksiin; katsoo sitä vastoin, että rakenneuudistustuen puitteissa osoitettavaa tukea ei saa rahoittaa unionin kehitysyhteistyöpolitiikan muiden toimien ja varsinkaan vuosituhattavoitteisiin käytettävien määrärahojen kustannuksella; 53. muistuttaa komissiota sen lupauksesta antaa kehitysmaille "ilmainen kierros" WTO:ssa; kehottaa komissiota ja neuvostoa tekemään kaikkensa, jotta vähiten kehittyneistä maista ei tule uhreja vahvojen kaupparyhmittymien eduille; 54. tunnustaa, että komissio ja AKT-maat haluavat lisää tehokkuutta vahvistamalla alueellista yhteistyötä talouskumppanuussopimusten avulla; kehottaa tässä yhteydessä soveltamaan tarvittavia varajärjestelyjä ja realistista aikataulua asteittaiseen ja eri aikoihin tapahtuvaan kaupan avaamiseen, jotta varmistetaan, että talouskumppanuussopimukset kiihdyttävät tehokkaasti talouskasvua AKT-maissa; 55. kehottaa kaikkia teollistuneita maita ja teollistuneita kehitysmaita noudattamaan Euroopan unionin Kaikki paitsi aseet -aloitetta ja takaamaan vähiten kehittyneille maille verottoman ja kiintiöttömän markkinoillepääsyn; 56. viittaa komission kertomukseen, josta ilmenee, että vähiten kehittyneet maat saavat vähiten etua Euroopan unionin etuusjärjestelmästä; kehottaa komissiota toteuttamaan uusia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että köyhimmät maat hyötyisivät mahdollisimman paljon Euroopan unionin kauppaetuuksista; 57. katsoo, että vaikka Euroopan unionin talousavun määrä on merkittävä, on myös tärkeää toteuttaa oleellisia uudistuksia maailmanlaajuisissa rahoituksen ja kaupan elimissä, jotta voidaan ottaa käyttöön moniulotteinen oikeuksiin perustuva lähestymistapa; 58. viittaa edellä mainittuun päätöslauselmaansa Kansainvälisen valuuttarahaston strategisesta uudistuksesta, jossa jäsenvaltioita kehotettiin ponnistelemaan yhtenäisen maaryhmän ("constituency") kokoamiseksi, alkaen euroalueen maiden ryhmästä, jotta pitkällä aikavälillä voidaan turvata yhtenäinen eurooppalainen edustus, johon kuuluvat Ecofin-neuvosto ja komissio; katsoo, että kyseisen maaryhmän olisi oltava Euroopan parlamentin valvonnan alainen; 59. kehottaa tarkistamaan kansainvälisten rahoituslaitosten toiminnan; katsoo, että ensimmäisenä askeleena olisi muutettava äänestysjärjestelmä vallitsevan tilanteen mukaiseksi antaen enemmän painoarvoa kehitysmaille ja tarkistamalla maaryhmien nykyistä epätasapainoista kokoonpanoa; 60. ottaen huomioon Yhdistyneiden Kansakuntien raportit, mm. edellä mainitun Sachsin raportin, kehottaa kansainvälisiä rahoituslaitoksia varmistamaan, että kehitysmaiden velan kestävällä luonteella ymmärretään velan tasoa, jossa maalla on mahdollisuus saavuttaa vuosituhattavoitteet lisäämättä velkaantumistaan, ja pyytää jäsenvaltioita kansainvälisissä rahoituslaitoskissa vaatimaan termin määrittelemistä tällä tavalla; 61. viittaa Kansainvälisen valuuttarahaston uudistusta koskevaan edellä mainittuun päätöslauselmaansa sisältyvään edotukseen, että kansainvälisten rahoituslaitosten apuun ja lainoihin liittyvät ehdot määriteltäisiin YK:n elinten kanssa tehtävän yhteistyön puitteissa, ja tunnustaa, että ehdoilla on ollut monissa tapauksissa kielteinen vaikutus kehitysmaiden sosiaalis-taloudellisiin indikaattoreihin; 62. ehdottaa, että perustetaan eurooppalaisen avun tehokkuutta tutkiva ja kehitysyhteistyötä koskevaa eurooppalaista konsensusta seuraava työryhmä, joka koostuisi kehitysyhteistyövaliokunnan jäsenistä ja joka kutsuisi komission, jäsenvaltiot, kehitysyhteistyötä tekevät kansalaisjärjestöt, kansalaisyhteiskunnan edustajat ja ammattijärjestöt osallistumaan työryhmään; ehdottaa sen vuoksi, että tietyt maat valittaisiin "tapaustutkimuksiksi", jotta parlamentille ja sen kehitysyhteistyövaliokunnalle voidaan antaa paljon parempi kuva ponnistuksista ja tuloksista kansallisella tasolla; 63. pitää ehdottoman tärkeänä, että unioni noudattaa järjestelmällisesti kokonaisuutena johdonmukaisempaa politiikkaa; pitää ilahduttavana, että kysymys Euroopan unionin eri politiikkojen välisestä johdonmukaisuudesta on otettu esityslistalle Suomen puheenjohtajakaudella, jolta odottaa paljon; 64. painottaa Euroopan unionin eri politiikan alojen johdonmukaisuuden sekä Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden toimien koordinoinnin ja täydentävyyden merkitystä avun tehokkuudelle varsinkin paikallisella tasolla; katsoo, että johdonmukaisuuden puuttuminen on EU:n perustamissopimuksen 178 artiklan vastaista; 65. katsoo, että Euroopan unionin avun tehokkuutta koskevien toimien yhteydessä on varmistettava kauppavaihdon, kehitysyhteistyön ja yhteisen maatalous- ja kalastuspolitiikan yhteenkuuluvuus niin, että voidaan välttää välittömät tai välilliset kielteiset seuraukset kehitysmaiden talouteen; 66. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle. [1] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0063. [2] EUVL C 46, 24.2.2006, s. 1. [3] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2005)0445. [4] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0217. [5] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0141. [6] EUVL C 33 E, 9.2.2006, s. 311. [7] Hyväksytyt tekstit, P6_TA(2006)0076. [8] Ks. johdanto-osan F kappale. --------------------------------------------------