ICAOn liitteessä 6 olevan I osan standardin 6.18.1 mukaan kaikkien lentokoneiden, joiden suurin sallittu lentoonlähtömassa on yli 27 000 kg ja joille on ensimmäisen kerran myönnetty ilma-aluskohtainen lentokelpoisuustodistus 1. tammikuuta 2023 tai sen jälkeen, on lähetettävä itsenäisesti tiedot, joista lentotoiminnan harjoittaja voi hädässä määrittää sijainnin vähintään kerran minuutissa.

ICAOn neuvosto on ICAOn pysyvä elin, ja sen jäseninä ovat 36 sopimusvaltiota, jotka ICAOn yleiskokous valitsee kolmeksi vuodeksi. ICAOn neuvostossa on kaudella 2019–2022 seitsemän EU:n jäsenvaltiota.

Kansainvälinen siviili-ilmailujärjestö on Yhdistyneiden kansakuntien erityisjärjestö. Järjestön tavoitteena on kehittää kansainvälisen lentoliikenteen periaatteita ja tekniikoita sekä edistää kansainvälisen lentoliikenteen suunnittelua ja kehittämistä.

Kaikilla ilma-alusten valmistajilla on huomattavia viiveitä ICAOn liitteessä 6 olevan I osan standardin 6.18.1 ja EU:n lentotoimintasääntöjen CAT.GEN.MPA.210 kohdan noudattamisessa. Nykyisen soveltamispäivän säilyttäminen johtaa luultavasti tilanteeseen, jossa monien EU:hun sijoittautuneiden ilma-alusten käyttäjien on pyydettävä väliaikaisia poikkeuksia vuonna 2023 toimitettaville lentokoneille ja suoritettava hyvin kalliita laitteiden jälkiasennuksia. Väliaikaisia poikkeuksia saatetaan joutua jatkamaan vuoteen 2024, jotta kaikkiin asianomaisiin lentokoneisiin voidaan tehdä jälkiasennukset. Lisäksi viestintäinfrastruktuurin täyttä toimintavalmiutta ja ilmaliikennepalveluyksiköiden ja pelastustoiminnan koordinointikeskusten täyttä valmiutta ei ehkä saavuteta ennen vuotta 2024. EU:hun sijoittautuneilla ilma-alusten käyttäjillä ei ole juurikaan vaikutusvaltaa nopeuttaa ICAOn standardin 6.18.1 ja CAT.GEN.MPA.210 kohdan täytäntöönpanoa.

”6.18.1 Kaikkien lentokoneiden, joiden suurin sallittu lentoonlähtömassa on yli 27 000 kg ja joille on ensimmäisen kerran myönnetty ilma-aluskohtainen lentokelpoisuustodistus 1 päivänä tammikuuta 2024 tai sen jälkeen, on 1 päivästä tammikuuta 2025 alkaen lähetettävä itsenäisesti tiedot, joista lentotoiminnan harjoittaja voi lisäyksen 9 mukaisesti hädässä määrittää sijainnin vähintään kerran minuutissa.”

ICAOn liitteen 6 osan I muutosluonnoksessa 48 lykätään standardin 6.18.1 soveltamispäivää 1 päivään tammikuuta 2025 (1 päivän tammikuuta 2023 sijasta) ja rajoitetaan sen soveltaminen lentokoneisiin, joille on ensimmäisen kerran annettu ilma-aluskohtainen lentokelpoisuustodistus 1. tammikuuta 2024 tai sen jälkeen (eikä lentokoneisiin, joille on ensimmäisen kerran annettu ilma-aluskohtainen lentokelpoisuustodistus 1. tammikuuta 2023 tai sen jälkeen). Tärkeimmät syyt näiden muutosten ehdottamiseen ovat seuraavat:

(2)kaikki lentokoneet, joiden suurin sallittu lentoonlähtömassa on yli 45 500 kg ja joille on ensimmäisen kerran annettu ilma-aluskohtainen lentokelpoisuustodistus 1 päivänä tammikuuta 2023 tai sen jälkeen.”

(1)kaikki lentokoneet, joiden suurin sallittu lentoonlähtömassa on yli 27 000 kg ja suurin käytettävä matkustajapaikkaluku yli 19 ja joille on ensimmäisen kerran annettu ilma-aluskohtainen lentokelpoisuustodistus 1 päivänä tammikuuta 2023 tai sen jälkeen; ja

ICAOn liitteessä 6 olevan I osan standardi 6.18.1 on saatettu osaksi komission asetuksen (EU) N:o 965/2012, jäljempänä ’EU:n lentotoimintasäännöt’, liitteessä IV (osa CAT) olevaa CAT.GEN.MPA.210 kohtaa, jossa edellytetään seuraavaa:

ICAOn liitteessä 6 olevan I osan standardin 6.18.1 soveltamispäivään ehdotettu muutos vaikuttaa vain vähän ilmailun turvallisuuteen, koska kyseinen ICAOn standardi on vain yksi toimenpiteistä, joita ICAO on toteuttanut helpottaakseen hädässä olevien ilma-alusten paikantamista. Lentotoiminnan harjoittajan on myös seurattava useimpia standardin 6.18.1 soveltamisalaan kuuluvia lentokoneita, kun ne lentävät valtamerialueilla ICAOn liitteessä 6 olevan I osan 3.5.3 kohdan mukaisesti (saatettu osaksi EU:n lentotoimintasääntöjen CAT.GEN.MPA.205 kohtaa) ja kun ne on varustettu kahdella ICAOn liitteessä 6 olevan I osan standardin 6.17.3 mukaisella hätäpaikannuslähettimellä (saatettu osaksi EU:n lentotoimintasääntöjen CAT.IDE.A.280 kohtaa).

Sen vuoksi unionin olisi puollettava ehdotusta ICAOn liitteessä 6 olevan I osan standardin 6.18.1 soveltamispäivän lykkäämisestä.

4.Oikeusperusta

4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

4.1.1.Periaatteet

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohtaa sovelletaan riippumatta siitä, onko unioni kyseisen elimen jäsen tai kyseisen sopimuksen osapuoli.

Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.

4.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

ICAOn neuvosto on sopimuksella eli kansainvälisen siviili-ilmailun yleissopimuksella, jäljempänä ’Chicagon yleissopimus’, perustettu elin.

Chicagon yleissopimuksen 54 artiklan mukaan ICAOn neuvosto hyväksyy Chicagon yleissopimuksen liitteiksi otettavat kansainväliset standardit ja suositellut menettelytavat. Nämä ovat säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia. Näiden asiakirjojen tietyt oikeusvaikutukset voivat riippua eroavuuksia koskevien ilmoitusten toimittamisesta ja näiden ilmoitusten edellytyksistä. Sen vuoksi näitä ilmoituksia koskevan unionin kannan hyväksyminen kuuluu SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan soveltamisalaan.

Suunniteltu säädös voi vaikuttaa ratkaisevasti EU:n lainsäädännön sisältöön eli komission asetuksessa (EU) N:o 965/2012 olevaan CAT.GEN.MPA.210 kohtaan.

4.2.Aineellinen oikeusperusta

4.2.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen hyväksytyn asiakirjan tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos hyväksytyllä säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

Hyväksytyn asiakirjan pääasiallinen tarkoitus ja sisältö liittyvät yhteiseen liikennepolitiikkaan.

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 100 artiklan 2 kohta.

4.3.Päätelmät

Ehdotetun neuvoston päätöksen oikeusperustana on SEUT-sopimuksen 100 artiklan 2 kohta yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.