[pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 21.4.2010 KOM(2010)168 lopullinen 2010/0092 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS, etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevan alueellisen yleissopimuksen allekirjoittamisesta EN PERUSTELUT EHDOTUKSEN TAUSTA Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tällä hetkellä Paneurooppa–Välimeri-kumulaatiovyöhykkeeseen kuuluvat Euroopan unioni, EFTA-valtiot (Islanti, Norja, Sveitsi, Liechtenstein), Barcelonan prosessiin osallistujat (Algeria, Egypti, Israel, Jordania, Libanon, Marokko, Syyria, Tunisia, Turkki, Palestiina) sekä Färsaaret. Paneurooppa–Välimeri-alkuperäkumulaatiojärjestelmä koostuu useista sopimuksista, joissa vahvistetaan mm. vyöhykkeeseen kuuluvien maiden välisen diagonaalisen kumulaation mahdollistaviin yhdenmukaisiin alkuperäsääntöihin perustuvat vapaakauppaa koskevat määräykset. Tämä kumulaatiovyöhyke laajenee epäilemättä tulevaisuudessa. Paneurooppa–Välimeri-kumulaatiojärjestelmän täytäntöönpanon jälkeen yksittäisiin pöytäkirjoihin perustuvan nykyisen järjestelmän hallinnointiin liittyvät vaikeudet ovat lisääntyneet. Jokainen kahden Paneurooppa–Välimeri-vyöhykkeeseen kuuluvan kumppanimaan väliseen pöytäkirjaan tehtävä muutos edellyttää samanlaisen muutoksen tekemistä kaikkiin vyöhykkeellä sovellettaviin pöytäkirjoihin. Sen vuoksi Euroopan komissio esitti, että diagonaalinen alkuperäkumulaatio voisi perustua ainoastaan yhteen oikeudelliseen välineeseen. Kyseinen väline olisi alkuperäsääntöjä koskeva alueellinen yleissopimus, jäljempänä ’yleissopimus’, johon viitattaisiin vyöhykkeeseen kuuluvien maiden välillä sovellettavissa yksittäisissä vapaakauppasopimuksissa. Tällaisen yleissopimuksen tekemistä tarkasteltiin jo vuonna 2003, mutta hanketta ei silloin viety eteenpäin. Lissabonissa lokakuussa 2007 pidetyssä kauppaministereiden Euro–Välimeri-konferenssissa yleissopimuksen tekeminen otettiin uudelleen esille. Ministerit sopivat aloittavansa Paneurooppa–Välimeri-vyöhykkeen etuuskohteluun oikeuttavia alkuperäsääntöjä koskevan yleissopimuksen laatimisen korvatakseen nykyiset alkuperäsääntöpöytäkirjat. Tekninen valmistelutyö annettiin Paneurooppa–Välimeri-työryhmälle. Samassa yhteydessä Euro–Välimeri-vyöhykkeen kauppaministerit päättivät ottaa tähän kumulaatiovyöhykkeeseen mukaan vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistujat (Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Kroatia, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Montenegro ja Serbia, mukaan lukien Kosovo siten kuin Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 1244/99 on määritelty) ja uskoivat tätä tarkoitusta varten tarvittavien teknisten muutosten valmistelun Paneurooppa–Välimeri-työryhmälle. Nämä maat otetaan mukaan Paneurooppa–Välimeri-kumulaatiojärjestelmään tällä yleissopimuksella. Neuvosto valtuutti 26. marraskuuta 2009 komission aloittamaan yleissopimusta koskevat neuvottelut EFTA-valtioiden, Barcelonan prosessiin osallistujien, vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistujien sekä Färsaarten kanssa. Komissio noudatti kaikkia neuvotteluohjeita: - yleissopimuksen ansiosta Paneurooppa–Välimeri-kumulaatiojärjestelmän hallinnointi tehostuu ja siten muutosten tekeminen alkuperäsääntöihin helpottuu; - yleissopimuksella perustetaan sekakomitea, jolle annetaan valtuudet muuttaa yleissopimuksen määräyksiä ja päättää vyöhykkeeseen mahdollisista liittyvistä uusista maista; - yleissopimuksessa otetaan huomioon voimassa olevat määräykset, jotka eivät ole yhteisiä kaikille tuleville sopimuspuolille; - kumulaation maantieteellistä soveltamisalaa voidaan tulevaisuudessa laajentaa naapurimaihin ja -alueisiin; - yleissopimuksen määräyksiä voidaan muuttaa sekakomitean yksimielisellä päätöksellä taloudellisten realiteettien huomioon ottamiseksi paremmin. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohdan mukaisesti komissio edustaa unionia yleissopimuksen 3 artiklalla perustetussa sekakomiteassa. Kun sekakomiteaa pyydetään erityisesti yleissopimuksen 4 artiklan mukaisesti hyväksymään säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, unionin puolesta omaksuttavat kannat vahvistetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan mukaisesti. Yleinen tausta Komissio osallistui aktiivisesti vuonna 2007 käynnistettyyn prosessiin yleissopimusluonnoksen laatimiseksi Paneurooppa–Välimeri-työryhmässä. Lopullisesta luonnoksesta keskusteltiin työryhmässä, joka hyväksyi sen 29. lokakuuta 2009. Euro–Välimeri-vyöhykkeen kauppaministerit hyväksyivät yleissopimuksen tekstin Brysselissä 9. joulukuuta 2009 pidetyssä konferenssissaan. Voimassa olevat aiemmat säännökset Yleissopimuksella yhdistetään kaikki Paneurooppa–Välimeri-kumulaatiojärjestelmän osapuolten väliset voimassa olevat alkuperäsääntöpöytäkirjat yhdeksi yhteiseksi alkuperäsääntöpöytäkirjaksi. Yleissopimus yhdistää myös kaikki vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistuvien kumppaneiden sekä Paneurooppa–Välimeri-vyöhykkeen maiden ja alueiden väliset voimassa olevat alkuperäsääntöpöytäkirjat. Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Päätösehdotus on unionin kauppapolitiikan mukainen. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI Intressitahojen kuuleminen Jäsenvaltioita kuultiin säännöllisesti yleissopimusluonnoksesta tullikoodeksikomitean alkuperäjaostossa. Paneurooppa–Välimeri-kumppaneita kuultiin Paneurooppa–Välimeri-työryhmässä, ja tämän ehdotuksen liitteenä oleva lopullinen teksti perustuu kyseisessä ryhmässä käytyihin keskusteluihin. Euro–Välimeri-vyöhykkeen kauppaministerit hyväksyivät yleissopimuksen tekstin Brysselissä 9. joulukuuta 2009 pidetyssä konferenssissaan. Asiantuntijatiedon käyttö Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu. Vaikutusten arviointi Vaikutusten arviointia ei tarvita. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Yleissopimuksen allekirjoitus. Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäinen alakohta yhdessä sen 218 artiklan 5 kohdan kanssa. Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Toissijaisuusperiaatetta ei sen vuoksi sovelleta. Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen. Toimenpiteestä ei aiheudu ylimääräistä taloudellista tai hallinnollista rasitetta. Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: neuvoston päätös. Muut sääntelytavat eivät soveltuisi seuraavasta syystä: Yleissopimus on allekirjoitettava Euroopan unionin puolesta. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutuksia unionin talousarvioon. LISÄTIEDOT Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Ei sovelleta. 2010/0092 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖS, etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevan alueellisen yleissopimuksen allekirjoittamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, JOKA ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan yhdessä 218 artiklan 5 kohdan kanssa, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: 1. Etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsääntöjä koskevan alueellisen yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, tarkoituksena on korvata Paneurooppa–Välimerivyöhykkeen maiden välillä tällä hetkellä voimassa olevat alkuperäsääntöpöytäkirjat. 2. Vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistujat otetaan tällä yleissopimuksella mukaan Paneurooppa-Välimeri-alkuperäkumulaatiojärjestelmään. 3. Neuvosto valtuutti 26 päivänä marraskuuta 2009 komission aloittamaan yleissopimusta koskevat neuvottelut EFTA-valtioiden, Barcelonan prosessiin osallistujien, vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistujien sekä Färsaarten kanssa. 4. Euro–Välimeri-vyöhykkeen kauppaministerit hyväksyivät yleissopimuksen tekstin Brysselissä 9 päivänä joulukuuta 2009 pidetyssä konferenssissaan. 5. Neuvottelijan olisi allekirjoitettava yleissopimus Euroopan unionin puolesta sillä varauksella, että yleissopimus lopullisesti tehdään myöhemmin, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on oikeus allekirjoittaa etuuskohteluun oikeuttavia Paneurooppa-Välimeri-alkuperäsääntöjä koskeva alueellinen yleissopimus Euroopan unionin puolesta sillä varauksella, että yleissopimus tehdään. Yleissopimuksen teksti on tämän päätöksen liitteenä. 2 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE ETUUSKOHTELUUN OIKEUTTAVIA PANEUROOPPA–VÄLIMERI-ALKUPERÄSÄÄNTÖJÄ KOSKEVA ALUEELLINEN YLEISSOPIMUS Euroopan unioni, Islannin tasavalta, Norjan kuningaskunta, Sveitsin valaliitto, Liechtensteinin ruhtinaskunta, jäljempänä ’EFTA-valtiot’, Algerian demokraattinen kansantasavalta, Egyptin arabitasavalta, Israelin valtio, Jordanian hašemiittinen kuningaskunta, Libanonin tasavalta, Marokon kuningaskunta, Syyrian arabitasavalta, Tunisian tasavalta, Länsirannan ja Gazan alueen palestiinalaishallinnon puolesta toimiva Palestiinan vapautusjärjestö (PLO), Turkin tasavalta, jäljempänä ’Barcelonan prosessiin osallistujat’, Albanian tasavalta, Bosnia ja Hertsegovina, Kroatian tasavalta, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Montenegro, Serbian tasavalta ja Kosovo siten kuin Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselmassa 1244/99 on määritelty, jäljempänä ’vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistujat’, Tanskan kuningaskunta Färsaarten osalta, jäljempänä ’Färsaaret’, OTTAVAT HUOMIOON, että Paneurooppa–Välimeri-alkuperäkumulaatiojärjestelmä koostuu useista vapaakauppasopimuksista, joissa on diagonaalisen kumulaation mahdollistavat yhdenmukaiset alkuperäsäännöt, OTTAVAT HUOMIOON diagonaalisen kumulaation maantieteellisen soveltamisalan mahdollisen laajentamisen naapurimaihin ja -alueisiin, OTTAVAT HUOMIOON, että Paneurooppa-Välimeri-vyöhykkeen maiden tai alueiden kahdenvälisten alkuperäsääntöpöytäkirjojen hallinnoinnissa esiintyvien vaikeuksien vuoksi on suotavaa siirtää nykyiset kahdenväliset alkuperäsääntöjärjestelmät monenväliseen kehykseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asiaankuuluvissa sopimuksissa tai mahdollisissa muissa asiaa koskevissa kahdenvälisissä sopimuksissa määrättyjen periaatteiden noudattamista, OTTAVAT HUOMIOON, että jokainen kahden Paneurooppa–Välimeri-vyöhykkeeseen kuuluvan kumppanimaan välillä sovellettavaan alkuperäsääntöpöytäkirjaan tehtävä muutos edellyttää samanlaisten muutosten tekemistä kaikkiin vyöhykkeellä sovellettaviin pöytäkirjoihin, OTTAVAT HUOMIOON, että alkuperäsääntöjä on muutettava, jotta ne vastaisivat paremmin taloudellisia realiteetteja, OTTAVAT HUOMIOON ehdotuksen, jonka mukaan alkuperäkumulaatio perustuisi ainoastaan yhteen oikeudelliseen välineeseen eli etuuskohteluun oikeuttavia alkuperäsääntöjä koskevaan alueelliseen yleissopimukseen, johon viitattaisiin vyöhykkeeseen kuuluvien maiden välillä sovellettavissa yksittäisissä vapaakauppasopimuksissa, OTTAVAT HUOMIOON, että jäljempänä oleva alueellinen yleissopimus ei kokonaisuutena johda tilanteeseen, joka olisi epäsuotuisampi kuin Paneurooppa- tai Paneurooppa–Välimeri-kumulaatiota soveltavien vapaakauppakumppanien välillä aiemmin vallinnut tilanne, OTTAVAT HUOMIOON, että Euro–Välimeri-vyöhykkeen kauppaministerit puolsivat etuuskohteluun oikeuttavista Paneurooppa–Välimeri-alkuperäsäännöistä tehtävää alueellista yleissopimusta koskevaa ehdotusta Lissabonissa 21. lokakuuta 2007 pidetyssä kokouksessaan, OTTAVAT HUOMIOON, että yhden alueellisen yleissopimuksen päätavoitteena on siirtyä samanlaisten alkuperäsääntöjen soveltamiseen kaikkien sopimuspuolten välillä kaupan kohteena olevien tavaroiden alkuperäkumulaation mahdollistamiseksi, OVAT PÄÄTTÄNEET tehdä seuraavan yleissopimuksen: YLEISET MÄÄRÄYKSET 1 artikla 1. Tässä yleissopimuksessa vahvistetaan sopimuspuolten välillä tehtyjen asiaankuuluvien sopimusten nojalla kaupan kohteena olevien tavaroiden alkuperää koskevat määräykset. 2. Käsite ’peräisin olevat tuotteet’ (alkuperätuotteet) ja siihen liittyvät hallinnollisen yhteistyön menetelmät vahvistetaan tämän yleissopimuksen lisäyksissä. Lisäyksessä I vahvistetaan käsitettä ’peräisin olevat tuotteet’ (alkuperätuotteet) ja hallinnollisen yhteistyön menetelmiä koskevat yleiset säännöt. Lisäyksessä II vahvistetaan eräiden sopimuspuolten välillä sovellettavat erityismääräykset. 3. Tämän yleissopimuksen sopimuspuolet ovat seuraavat: - Euroopan unioni - johdanto-osassa luetellut EFTA-valtiot, - Färsaaret, - johdanto-osassa luetellut Barcelonan prosessiin osallistujat, - johdanto-osassa luetellut vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistujat. 2 artikla Tässä yleissopimuksessa tarkoitetaan ilmaisulla a) ’sopimuspuoli’ 1 artiklan 3 kohdassa lueteltuja sopimuspuolia, b) ’kolmas osapuoli’ kaikkia naapurimaita tai -alueita, jotka eivät ole tämän yleissopimuksen sopimuspuolia ja joita ei luetella 1 artiklan 3 kohdassa; c) ’asiaankuuluva sopimus’ kahden tai useamman sopimuspuolen välillä tehtyä sopimusta, jossa viitataan tähän yleissopimukseen. SEKAKOMITEA 3 artikla 1. Perustetaan sekakomitea, jossa kaikki tämän yleissopimuksen sopimuspuolet ovat edustettuina. 2. Sekakomitea tekee päätöksensä yksimielisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 artiklan 4 kohdan soveltamista. 3. Sekakomitea kokoontuu tarpeen mukaan, mutta vähintään kerran vuodessa. Kaikki sopimuspuolet voivat pyytää kokouksen koolle kutsumista. 4. Sekakomitea vahvistaa oman työjärjestyksensä, jossa on oltava muun muassa määräyksiä kokousten koollekutsumisesta sekä puheenjohtajan nimittämisestä ja hänen toimikaudestaan. 5. Sekakomitea voi päättää perustaa alakomiteoita tai työryhmiä avustamaan itseään tehtäviensä suorittamisessa. 4 artikla 1. Sekakomitea vastaa tämän yleissopimuksen hallinnoinnista ja varmistaa sen moitteettoman soveltamisen. Tätä varten sopimuspuolten on ilmoitettava sille säännöllisesti tämän yleissopimuksen soveltamisesta saamistaan kokemuksista. Sekakomitea antaa suosituksia ja tekee päätöksiä 3 kohdassa säädetyissä tapauksissa. 2. Erityisesti sen sopimuspuolille antamat suositukset koskevat a) selittäviä huomautuksia ja tämän yleissopimuksen yhdenmukaista soveltamista koskevia ohjeita; b) yleissopimuksen soveltamiseksi tarvittavia muita toimenpiteitä. 3. Sekakomitea tekee päätökset a) tähän yleissopimukseen ja sen lisäyksiin tehtävistä muutoksista; b) kolmansille osapuolille esitettävistä kutsuista liittyä tähän yleissopimukseen 5 artiklan mukaisesti; c) uusien sopimuspuolten liittyessä tarvittavista siirtymätoimenpiteistä. Sopimuspuolet saattavat tässä kohdassa tarkoitetut päätökset voimaan oman lainsäädäntönsä mukaisesti. 4. Jos jonkin sopimuspuolen edustaja on hyväksynyt sekakomiteassa päätöksen sillä varauksella, että oikeudelliset perusvaatimukset täytetään, päätös tulee voimaan kyseisen varauksen poistamista koskevaa ilmoitusta seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä, jos päätöksessä ei ole ilmoitettu päivämäärää. 5. Edellä 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetut sekakomitean päätökset, joissa pyydetään jotakin kolmatta osapuolta liittymään tähän yleissopimukseen, lähetetään tallettajalle, joka toimittaa päätöksen asianomaiselle kolmannelle osapuolelle yhdessä kyseisenä päivänä voimassa olevan yleissopimuksen tekstin kanssa. 6. Edellä 5 kohdassa tarkoitetusta päivästä alkaen asianomainen kolmas osapuoli voi olla edustettuna tarkkailijana sekakomiteassa, alakomiteassa ja työryhmissä. KOLMANSIEN OSAPUOLIEN LIITTYMINEN 5 artikla 1. Muista kuin 1 artiklan 3 kohdassa mainituista vyöhykkeen maista ja alueista voi tulla tämän yleissopimuksen sopimuspuolia, jos vähintään yksi sopimuspuoli on tehnyt hakijamaan tai -alueen kanssa voimassa olevan vapaakauppasopimuksen, jossa vahvistetaan etuuskohteluun oikeuttavat alkuperäsäännöt. 2. Kolmas osapuoli toimittaa tallettajalle kirjallisen liittymishakemuksen. 3. Tallettaja toimittaa hakemuksen sekakomitealle sen harkittavaksi. 4. Tallettajan on kahden kuukauden kuluessa toimitettava hakemuksen jättäneelle kolmannelle osapuolelle sekakomitean päätös kutsua se sopimuspuoleksi. Yksittäinen sopimuspuoli ei voi vastustaa tätä päätöstä. 5. Tämän yleissopimuksen sopimuspuoleksi kutsutusta kolmannesta osapuolesta tulee sopimuspuoli, kun se tallettaa liittymisasiakirjan tallettajalle. Mainitun asiakirjan liitteenä on oltava käännös yleissopimuksesta liittyvän maan tai alueen virallisella kielellä / virallisilla kielillä. 6. Liittyminen tulee voimaan liittymisasiakirjan tallettamista seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä. 7. Tallettaja ilmoittaa kaikille sopimuspuolille liittymisasiakirjan tallettamispäivästä ja siitä päivästä, jona liittyminen tulee voimaan. 8. Myös 2 kohdassa tarkoitetun hakemuksen jättämispäivän ja liittymisen voimaantulopäivän välisenä aikana annetut 4 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut sekakomitean suositukset ja päätökset toimitetaan liittyvälle kolmannelle osapuolelle tallettajan välityksellä. Ilmoitus, jonka mukaisesti tällaiset asiakirjat hyväksytään, sisällytetään joko liittymisasiakirjaan tai erilliseen asiakirjaan, joka on talletettu tallettajalle toimittamista seuraavien kuuden kuukauden kuluessa. Jos ilmoitusta ei talleteta tuona aikana, liittymistä pidetään mitättömänä. MUUT MÄÄRÄYKSET JA LOPPUMÄÄRÄYKSET 6 artikla Kukin sopimuspuoli toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet varmistaakseen tämän yleissopimuksen määräysten tosiasiallisen soveltamisen ottaen huomioon tarve saavuttaa keskinäisesti tyydyttävät ratkaisut näiden määräysten soveltamisessa mahdollisesti esiintyviin vaikeuksiin. 7 artikla Sopimuspuolet tiedottavat toisilleen tämän yleissopimuksen täytäntöönpanoa varten toteuttamistaan toimenpiteistä tallettajan välityksellä. 8 artikla Tämän yleissopimuksen lisäykset ovat sen erottamaton osa. 9 artikla Sopimuspuoli voi erota tästä yleissopimuksesta, jos se antaa 12 kuukauden irtisanomisajalla kirjallisen ilmoituksen tallettajalle, joka ilmoittaa siitä kaikille muille sopimuspuolille. 10 artikla 1. Tämä yleissopimus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2011 niiden sopimuspuolten osalta, jotka ovat siihen mennessä tallettaneet hyväksymisasiakirjansa tallettajalle, jos vähintään kaksi sopimuspuolta on tallettanut hyväksymisasiakirjansa tallettajalle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2010. 2. Jos tämä yleissopimus ei tule voimaan 1 päivänä tammikuuta 2011, se tulee voimaan viimeisimmän hyväksymisasiakirjan tallettamista seuraavan toisen kuukauden ensimmäisenä päivänä, kun vähintään kaksi sopimuspuolta on tallettanut hyväksymisasiakirjansa. 3. Tallettaja ilmoittaa sopimuspuolille kunkin sopimuspuolen hyväksymisasiakirjan tallettamispäivän ja tämän yleissopimuksen voimaantulopäivän julkaisemalla nämä tiedot Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa. 11 artikla Euroopan unionin neuvoston pääsihteeri on tämän yleissopimuksen tallettaja. LISÄYS IKÄSITTEEN ”PERÄISIN OLEVAT TUOTTEET” (ALKUPERÄTUOTTEET) MÄÄRITTELYJA HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMÄT SISÄLLYSLUETTELO I OSASTO YLEISET MÄÄRÄYKSET 1 artikla Määritelmät II OSASTO KÄSITTEEN ”PERÄISIN OLEVAT TUOTTEET” (ALKUPERÄTUOTTEET) MÄÄRITTELY 2 artikla Yleiset vaatimukset 3 artikla Alkuperäkumulaatio 4 artikla Kokonaan tuotetut tuotteet 5 artikla Riittävästi valmistetut tai käsitellyt tuotteet 6 artikla Riittämättömät valmistus- tai käsittelytoimet 7 artikla Kelpuuttamisen yksikkö 8 artikla Tarvikkeet, varaosat ja työkalut 9 artikla Sarjat 10 artikla Neutraalit tekijät III OSASTO ALUEESEEN LIITTYVÄT VAATIMUKSET 11 artikla Alueperiaate 12 artikla Suora kuljetus 13 artikla Näyttelyt IV OSASTO TULLINPALAUTUS TAI TULLEISTA VAPAUTTAMINEN 14 artikla Tullinpalautuksen tai tulleista vapauttamisen kieltäminen V OSASTO ALKUPERÄSELVITYS 15 artikla Yleiset vaatimukset 16 artikla EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen antamismenettely 17 artikla Jälkikäteen annettavat EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistukset 18 artikla EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen antaminen 19 artikla EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen antaminen aikaisemmin annetun tai laaditun alkuperäselvityksen perusteella 20 artikla Kirjanpidollinen erottelu 21 artikla Alkuperäilmoituksen tai EUR–MED-alkuperäilmoituksen laatimista koskevat edellytykset 22 artikla Valtuutettu viejä 23 artikla Alkuperäselvityksen voimassaolo 24 artikla Alkuperäselvityksen esittäminen 25 artikla Tuonti osalähetyksinä 26 artikla Poikkeukset alkuperäselvityksen esittämisestä 27 artikla Todistusasiakirjat 28 artikla Alkuperäselvitysten, hankkijan ilmoitusten ja todistusasiakirjojen säilyttäminen 29 artikla Poikkeavuudet ja muotovirheet 30 artikla Euroina ilmaistavat määrät VI OSASTO HALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMÄT 31 artikla Hallinnollinen yhteistyö 32 artikla Alkuperäselvitysten tarkastaminen 33 artikla Riitojen ratkaiseminen 34 artikla Seuraamukset 35 artikla Vapaa-alueet Liiteluettelo Liite I: Alkuhuomautukset liitteessä II olevaan luetteloon Liite II: Luettelo ei-alkuperäainesten valmistus- tai käsittelytoimista, jotka on tehtävä, jotta valmistettu tuote voi saada alkuperäaseman Liite III a: EUR.1-tavaratodistuksen ja EUR.1-tavaratodistushakemuksen mallit Liite III b: EUR–MED-tavaratodistuksen ja EUR–MED-tavaratodistushakemuksen mallit Liite IV a: Alkuperäilmoituksen teksti Liite IV b: EUR–MED-alkuperäilmoituksen teksti Liite V Luettelo sopimuspuolista, jotka eivät sovella osittaista tullinpalautusta koskevia määräyksiä I OSASTOYLEISET MÄÄRÄYKSET 1 artikla Määritelmät Tässä yleissopimuksessa tarkoitetaan ilmaisulla a) ’valmistus’ kaikenlaista valmistusta tai käsittelyä, myös kokoamista tai erityistoimia; b) ’aines’ kaikkia aineosia, raaka-aineita, komponentteja, osia jne., joita käytetään tuotteen valmistuksessa; c) ’tuote’ valmista tuotetta, vaikka se olisi tarkoitettu käytettäväksi myöhemmin toisessa valmistustoimessa; d) ’tavara’ sekä aineksia että tuotteita; e) ’tullausarvo’ tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen VII artiklan soveltamisesta 1994 tehdyn sopimuksen (WTO:n sopimus tullausarvosta) mukaisesti määritettyä arvoa; f) ’vapaasti tehtaalla -hinta’ sille sopimuspuolessa olevalle valmistajalle, jonka yrityksessä viimeinen valmistus tai käsittely on suoritettu, tuotteesta maksettua vapaasti tehtaalla -hintaa, johon sisältyy kaikkien valmistuksessa käytettyjen ainesten arvo ja josta on vähennetty sisäiset verot, jotka palautetaan tai voidaan palauttaa valmista tuotetta vietäessä; g) ’ainesten arvo’ valmistuksessa käytettyjen ei-alkuperäainesten tullausarvoa maahantuontihetkellä tai, jos sitä ei tiedetä tai voida todeta, ensimmäistä todettavissa olevaa aineksista viejäsopimuspuolessa maksettua hintaa; h) ’alkuperäainesten arvo’ tällaisten ainesten arvoa määriteltynä soveltuvin osin sovelletun g alakohdan mukaisesti; i) ’arvonlisäys’ vapaasti tehtaalla -hintaa, josta on vähennetty kaikkien sellaisten käytettyjen ainesten tullausarvo, jotka ovat sellaisten muiden sopimuspuolten, joihin voidaan soveltaa kumulaatiota, alkuperätuotteita, tai jos tullausarvoa ei tiedetä tai voida todeta, ensimmäinen todettavissa oleva aineksista viejäsopimuspuolessa maksettu hinta; j) ’ryhmä’ ja ’nimike’ harmonoidun tavarankuvaus- ja koodausjärjestelmän, jäljempänä tässä yleissopimuksessa ’harmonoitu järjestelmä’ tai ’HS’, muodostavan nimikkeistön ryhmiä ja nimikkeitä (nelinumeroiset koodit); k) ’luokitella’ tuotteen tai aineksen luokittelua tiettyyn nimikkeeseen; l) ’lähetys’ tuotteita, jotka lähetetään samanaikaisesti yhdeltä viejältä yhdelle vastaanottajalle tai kuljetetaan yhdellä kuljetusasiakirjalla taikka, jos tällaista asiakirjaa ei ole, yhdellä kauppalaskulla viejältä vastaanottajalle; m) ’alueet’ myös aluevesiä. n) ’sopimuspuolen tulliviranomaiset’ Euroopan unionin osalta kaikkia Euroopan unionin jäsenvaltioiden tulliviranomaisia. II OSASTOKÄISTTEEN ”PERÄISIN OLEVAT TUOTTEET” (ALKUPERÄTUOTTEET) MÄÄRITTELY 2 artikla Yleiset vaatimukset 1. Asiaankuuluvaa sopimusta täytäntöön pantaessa seuraavia tuotteita pidetään sopimuspuolesta peräisin olevina eli sopimuspuolen alkuperätuotteina, kun niitä viedään toiseen sopimuspuoleen: a) 4 artiklan mukaiset sopimuspuolessa kokonaan tuotetut tuotteet; b) sopimuspuolessa tuotetut tuotteet, joiden valmistuksessa on käytetty muita kuin siellä kokonaan tuotettuja aineksia, jos näille aineksille on suoritettu kyseisessä sopimuspuolessa 5 artiklan mukainen riittävä valmistus tai käsittely; c) Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen pöytäkirjan nro 4 mukaiset Euroopan talousalueen (ETA) alkuperätuotteet; tällaisia tuotteita pidetään Euroopan unionin, Islannin, Liechtensteinin tai Norjan alkuperätuotteina, kun ne viedään Euroopan unionista, Islannista, Liechtensteinista tai Norjasta muuhun sopimuspuoleen kuin ETA-sopimuspuoliin; 2. Edellä 1 kohdan c alakohdan määräyksiä sovelletaan vain, jos tuojasopimuspuolen ja ETA-sopimuspuolten (Euroopan unioni, Islanti, Liechtenstein ja Norja) välillä sovelletaan vapaakauppasopimusta. 3 artikla Alkuperäkumulaatio 1. Tuotteita pidetään viejäsopimuspuolen alkuperätuotteina toiseen sopimuspuoleen vietäessä, jos tuotteet on tuotettu siellä käyttäen Sveitsin (mukaan lukien Liechtenstein) [1], Islannin, Norjan, Turkin tai Euroopan unionin alkuperäaineksia, edellyttäen että kyseisiä aineksia on viejäsopimuspuolessa valmistettu tai käsitelty 6 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enemmän, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 1 kohdan soveltamista. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä. 2. Tuotteita pidetään viejäsopimuspuolen alkuperätuotteina toiseen sopimuspuoleen vietäessä, jos tuotteet on tuotettu siellä käyttäen Färsaarten alkuperäaineksia tai Turkkia lukuun ottamatta minkä tahansa 27 ja 28 päivänä marraskuuta 1995 pidetyssä Euro–Välimeri-konferenssissa annettuun Barcelonan julistukseen perustuvaan Euro–Välimeri-kumppanuuteen osallistuvan maan alkuperäaineksia taikka minkä tahansa muun maan tai alueen, joka on tämän yleissopimuksen sopimuspuoli, alkuperäaineksia, edellyttäen että kyseisiä aineksia on viejäsopimuspuolessa valmistettu tai käsitelty 6 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enemmän, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 artiklan 1 kohdan soveltamista. Näiden ainesten ei tarvitse olla riittävästi valmistettuja tai käsiteltyjä. 3. Jos valmistusta tai käsittelyä ei ole viejäsopimuspuolessa suoritettu 6 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enemmän, valmista tuotetta pidetään viejäsopimuspuolen alkuperätuotteena ainoastaan, jos siellä syntynyt arvonlisäys on suurempi kuin käytettyjen jonkin muun 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäainesten arvo. Jos näin ei ole, valmista tuotetta pidetään sen sopimuspuolen alkuperätuotteena, jonka viejäsopimuspuolessa suoritetussa valmistuksessa käytettyjen alkuperäainesten arvo on korkein. 4. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen sopimuspuolten alkuperätuotteet, joille ei suoriteta mitään valmistusta tai käsittelyä viejäsopimuspuolessa, säilyttävät alkuperänsä, jos ne viedään johonkin muuhun sopimuspuoleen. 5. Tämän artiklan mukaista kumulaatiota voidaan soveltaa ainoastaan seuraavin edellytyksin: a) alkuperäaseman saamiseen osallistuvien sopimuspuolten ja määräsopimuspuolen välillä sovelletaan tullitariffeja ja kauppaa koskevan yleissopimuksen (GATT) XXIV artiklan mukaista, etuuskohtelukauppaa koskevaa sopimusta; b) ainekset ja tuotteet ovat saaneet alkuperäaseman sovellettaessa samanlaisia alkuperäsääntöjä kuin tämän yleissopimuksen säännöt; ja c) kumulaation soveltamiseen tarvittavien vaatimusten täyttymisestä on ilmoitettu Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa ja asiaankuuluvien sopimusten sopimuspuolille niiden omia menettelyjä noudattaen. Tämän artiklan mukaista kumulaatiota sovelletaan Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa olevassa ilmoituksessa mainitusta päivämäärästä. Sopimuspuolet antavat muille asiaankuuluvien sopimusten sopimuspuolille Euroopan komission välityksellä yksityiskohtaiset tiedot 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen muiden sopimuspuolten kanssa sovellettavista sopimuksista, mukaan lukien niiden voimaantulopäivät. 4 artikla Kokonaan tuotetut tuotteet 1. Seuraavia tuotteita pidetään sopimuspuolessa kokonaan tuotettuina, kun ne viedään toiseen sopimuspuoleen: a) niiden maaperästä tai merenpohjasta louhitut kivennäistuotteet; b) siellä korjatut kasvituotteet; c) siellä syntyneet ja kasvatetut elävät eläimet; d) siellä kasvatetuista elävistä eläimistä saadut tuotteet; e) siellä metsästämällä tai kalastamalla saadut tuotteet; f) viejäsopimuspuolen alusten sen aluevesien ulkopuolelta pyytämät merikalastustuotteet ja muut sen merestä saamat tuotteet; g) sen tehdasaluksilla ainoastaan f alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tuotteet; h) siellä kerätyt yksinomaan raaka-aineiden talteenottoon soveltuvat käytetyt tavarat, myös yksinomaan uudelleen pinnoitettaviksi tai jätekäyttöön soveltuvat käytetyt ulkorenkaat; i) siellä suoritetuista valmistustoimista syntyneet jätteet ja romu; j) sen aluevesien ulkopuolisesta merenpohjasta tai merenpohjan alaisista kerrostumista saadut tuotteet, jos sillä on yksinoikeus hyödyntää tätä merenpohjaa tai sen alaisia kerrostumia; k) siellä yksinomaan a–j alakohdassa tarkoitetuista tuotteista valmistetut tavarat. 2. Edellä 1 kohdan f ja g alakohdassa käytettyjä ilmaisuja ’viejäsopimuspuolen alukset’ ja ’sen tehdasalukset’ voidaan soveltaa ainoastaan aluksiin ja tehdasaluksiin: a) jotka on merkitty tai ilmoitettu viejäsopimuspuolen alusrekisteriin; b) jotka purjehtivat viejäsopimuspuolen lipun alla; c) jotka vähintään puoliksi ovat viejäsopimuspuolen kansalaisten tai sellaisen yhtiön omistuksessa, jonka kotipaikka sijaitsee viejäsopimuspuolessa ja jonka johtaja tai johtajat, hallituksen tai hallintoneuvoston puheenjohtaja ja näiden elinten jäsenten enemmistö ovat viejäsopimuspuolen kansalaisia ja jonka pääomasta lisäksi henkilöyhtiöiden ja osakeyhtiöiden osalta vähintään puolet kuuluu viejäsopimuspuolelle tai sen julkisille laitoksille taikka kansalaisille; d) joiden päällystö koostuu viejäsopimuspuolen kansalaisista; ja e) joiden miehistöstä vähintään 75 prosenttia on viejäsopimuspuolen kansalaisia. 3. Edellä 2 kohdassa kyseessä on Euroopan unionin jäsenvaltio silloin, kun viejäsopimuspuoli on Euroopan unioni. 5 artikla Riittävästi valmistetut tai käsitellyt tuotteet 1. Sovellettaessa 2 artiklan määräyksiä pidetään tuotteita, jotka eivät ole kokonaan tuotettuja, riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä, jos liitteessä II olevassa luettelossa määrätyt edellytykset täyttyvät. Näissä edellytyksissä ilmoitetaan valmistus tai käsittely, joka on suoritettava valmistuksessa käytetyille ei-alkuperäaineksille, ja niitä sovelletaan ainoastaan tällaisiin aineksiin. Tästä seuraa, että jos tuotetta, joka on saanut alkuperäaseman, koska se täyttää luettelossa määrätyt edellytykset, käytetään toisen tuotteen valmistuksessa, siihen ei sovelleta sitä tuotetta koskevia edellytyksiä, jonka valmistuksessa sitä käytetään, eikä sen valmistuksessa mahdollisesti käytettyjä ei-alkuperäaineksia oteta huomioon. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa määrätään, ei-alkuperäaineksia, joita liitteessä II olevassa luettelossa määrättyjen edellytysten mukaan ei saa käyttää tuotteen valmistuksessa, saa kuitenkin käyttää, jos a) niiden yhteisarvo on enintään 10 prosenttia tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta; b) mitään niistä prosenttimääristä, jotka luettelossa annetaan ei-alkuperäainesten enimmäisarvoksi, ei ylitetä tämän kohdan soveltamisen johdosta. Tätä kohtaa ei sovelleta harmonoidun järjestelmän 50–63 ryhmän tuotteisiin. 3. Edellä 1 ja 2 kohdan määräyksiä sovelletaan, jollei 6 artiklassa toisin määrätä. 6 artikla Riittämättömät valmistus- tai käsittelytoimet 1. Seuraavia valmistus- tai käsittelytoimia pidetään riittämättöminä antamaan alkuperäasema riippumatta siitä, täyttyvätkö 5 artiklan vaatimukset, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista: a) toimenpiteet tuotteiden kunnon säilymisen varmistamiseksi kuljetuksen ja varastoinnin aikana; b) kollien jakaminen ja yhdistäminen; c) pesu, puhdistus; pölyn, oksidin, öljyn, maalin tai muun peiteaineen poistaminen; d) tekstiilien silitys tai prässäys; e) yksinkertainen maalaus ja kiillotus; f) viljan ja riisin esikuorinta, valkaisu osittain tai kokonaan, kiillotus ja lasitus; g) sokerin värjäys tai sokeripalojen muodostus; h) hedelmien, pähkinöiden ja vihannesten kuoriminen ja kivien poisto; i) teroitus, yksinkertainen hiominen tai yksinkertainen leikkaaminen; j) seulonta, lajittelu, luokittelu, ryhmittely, yhteensovitus; (myös tavaroiden järjestäminen sarjoiksi); k) yksinkertainen pullotus, tölkitys, pussitus, koteloihin tai rasioihin pakkaaminen, kartongille tai levyille kiinnittäminen ja kaikki muut yksinkertaiset pakkaustoimenpiteet; l) merkkien, nimilappujen, logojen ja muiden vastaavanlaisten tunnusten kiinnittäminen tai painaminen tuotteisiin tai niiden pakkauksiin; m) erilaistenkin tuotteiden yksinkertainen sekoittaminen; n) sokerin sekoittaminen muiden ainesten kanssa; o) osien yksinkertainen yhdistäminen kokonaiseksi tuotteeksi tai tuotteiden purkaminen osiin; p) kahden tai useamman a–n alakohdassa mainitun toimenpiteen toteuttaminen yhdessä; q) eläinten teurastus. 2. Kaikki tietylle tuotteelle viejäsopimuspuolessa suoritetut toimenpiteet on otettava kokonaisuutena huomioon määritettäessä, pidetäänkö tälle tuotteelle suoritettua valmistusta tai käsittelyä olevan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla riittämättömänä. 7 artikla Kelpuuttamisen yksikkö 1. Kelpuuttamisen yksikkö tämän yleissopimuksen määräyksiä sovellettaessa on se tuote, jota pidetään perusyksikkönä määritettäessä nimike harmonoidun järjestelmän nimikkeistön mukaan. Tästä seuraa, että a) kun tavararyhmästä tai -yhdistelmästä koostuva tuote luokitellaan harmonoidun järjestelmän mukaan yhteen ainoaan nimikkeeseen, tämä kokonaisuus muodostaa kelpuuttamisen yksikön; b) kun lähetys koostuu useasta samanlaisesta tuotteesta, jotka luokitellaan samaan harmonoidun järjestelmän nimikkeeseen, tämän yleissopimuksen määräyksiä sovelletaan kuhunkin tuotteeseen erikseen. 2. Jos harmonoidun järjestelmän 5 yleisen tulkintasäännön mukaan pakkausta pidetään tuotteeseen kuuluvana luokiteltaessa, sitä on pidettävä tuotteeseen kuuluvana myös alkuperää määritettäessä. 8 artikla Tarvikkeet, varaosat ja työkalut Tarvikkeiden, varaosien ja työkalujen, jotka toimitetaan yhdessä laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa, jotka kuuluvat tavanomaisena varustuksena tähän laitteistoon, koneeseen, laitteeseen tai ajoneuvoon ja jotka sisältyvät sen hintaan taikka joita ei laskuteta erikseen, katsotaan muodostavan kyseisen laitteiston, koneen, laitteen tai ajoneuvon kanssa yhden kokonaisuuden. 9 artikla Sarjat Harmonoidun järjestelmän 3 yleisen tulkintasäännön mukaisia sarjoja pidetään alkuperätuotteina, jos kaikki sarjaan kuuluvat tuotteet ovat alkuperätuotteita. Jos sarja koostuu sekä alkuperätuotteista että ei-alkuperätuotteista, sitä on kuitenkin kokonaisuutena pidettävä alkuperätuotteena, jos ei-alkuperätuotteiden arvo on enintään 15 prosenttia sarjan vapaasti tehtaalla -hinnasta. 10 artikla Neutraalit tekijät Määritettäessä, onko tuote alkuperätuote, ei ole tarpeen todeta seuraavien tuotteen valmistuksessa käytettyjen tuotteiden alkuperää: a) energia ja polttoaineet; b) laitokset ja laitteistot; c) koneet ja työkalut; d) tavarat, jotka eivät sisälly ja joiden ei ole tarkoitus sisältyä tuotteen lopulliseen koostumukseen. III OSASTOALUEESEEN LIITTYVÄT VAATIMUKSET 11 artikla Alueperiaate 1. Edellä II osastossa alkuperäaseman saamiselle määrättyjen edellytysten on täytyttävä keskeytyksettä viejäsopimuspuolessa, jollei 2 artiklan 1 kohdan c alakohdassa, 3 artiklassa ja tämän artiklan 3 kohdassa toisin määrätä. 2. Jos sopimuspuolesta johonkin muuhun maahan viedyt alkuperätuotteet palautetaan, niitä on, jollei 3 artiklassa toisin määrätä, pidettävä ei-alkuperätuotteina, jollei tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla voida osoittaa, että a) palautettavat tavarat ovat samoja kuin viedyt tavarat; ja b) niille ei ole suoritettu kyseisessä maassa tai viennin aikana muita kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavia toimenpiteitä. 3. Viejäsopimuspuolen ulkopuolella suoritettu valmistus tai käsittely viejäsopimuspuolesta viedyille ja sinne jälleentuoduille aineksille ei vaikuta alkuperäaseman saamiseen II osastossa määrätyillä edellytyksillä, jos a) kyseiset ainekset ovat viejäsopimuspuolessa kokonaan tuotettuja tai niitä on ennen niiden vientiä valmistettu tai käsitelty siellä 6 artiklassa tarkoitettuja toimenpiteitä enemmän; ja b) tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla voidaan osoittaa, että i) jälleentuodut tavarat on saatu vietyjä aineksia valmistamalla ja käsittelemällä; ja ii) viejäsopimuspuolen ulkopuolella tämän artiklan määräyksiä soveltamalla yhteensä saavutettu arvonlisäys on enintään 10 prosenttia sen valmiin tuotteen, jolle alkuperäasemaa vaaditaan, vapaasti tehtaalla -hinnasta. 4. Sovellettaessa 3 kohdan määräyksiä ei II osastossa määrättyjä edellytyksiä alkuperäaseman saamiselle sovelleta viejäsopimuspuolen ulkopuolella suoritettuun valmistukseen tai käsittelyyn. Kuitenkin silloin, kun valmiin tuotteen alkuperäaseman määrittämiseksi sovelletaan liitteessä II olevan luettelon mukaista sääntöä, joka määrää kaikkien käytettyjen ei-alkuperäainesten enimmäisarvon, viejäsopimuspuolen alueella käytettyjen ei-alkuperäainesten yhteisarvo ja tämän artiklan määräysten mukaisesti kyseisen viejäsopimuspuolen ulkopuolella yhteensä saavutettu arvonlisäys yhteen laskettuina eivät saa ylittää mainittua prosenttimäärää. 5. Sovellettaessa 3 ja 4 kohdan määräyksiä ’yhteensä saavutettu arvonlisäys’ tarkoittaa kaikkia viejäsopimuspuolen ulkopuolella syntyneitä kustannuksia, mukaan lukien siellä käytettyjen ainesten arvo. 6. Edellä 3 ja 4 kohdan määräyksiä ei sovelleta tuotteisiin, jotka eivät täytä liitteessä II olevassa luettelossa mainittuja edellytyksiä ja joita voidaan pitää riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä vain soveltamalla 5 artiklan 2 kohdassa määrättyä yleistä poikkeusta. 7. Edellä 3 ja 4 kohdan määräyksiä ei sovelleta tuotteisiin, jotka kuuluvat harmonoidun järjestelmän 50–63 ryhmään. 8. Tämän artiklan määräysten mukainen valmistus tai käsittely viejäsopimuspuolen ulkopuolella tapahtuu ulkoisena jalostuksen menettelyssä tai sen kaltaisessa järjestelmässä. 12 artikla Suora kuljetus 1. Asiaankuuluvan sopimuksen mukaista etuuskohtelua sovelletaan ainoastaan tämän yleissopimuksen vaatimukset täyttäviin tuotteisiin, joiden kuljetus tapahtuu suoraan sellaisten sopimuspuolten alueiden välillä tai kautta, joihin voidaan soveltaa kumulaatiota 3 artiklan mukaisesti. Yhden lähetyksen muodostavat tuotteet voidaan kuitenkin kuljettaa muiden alueiden kautta, tarvittaessa uudelleenlastaten tai väliaikaisesti varastoiden näillä alueilla, jos tuotteet pysyvät kauttakuljetus- tai varastointimaan tulliviranomaisten valvonnassa ja niille ei suoriteta muita toimenpiteitä kuin purkaus tai uudelleenlastaus tai niiden kunnon säilyttämiseksi tarvittavat toimenpiteet. Alkuperätuotteet voidaan kuljettaa putkijohdoissa muun kuin viejä- tai tuojasopimuspuolen alueen kautta. 2. Edellä 1 kohdassa määrättyjen edellytysten täyttyminen osoitetaan tuojasopimuspuolen tulliviranomaisille esittämällä a) yksi ainoa kuljetusasiakirja, jolla tavarat on kuljetettu viejäsopimuspuolesta kauttakuljetusmaan kautta; tai b) kauttakuljetusmaan tulliviranomaisten antama todistus, jossa i) on tarkka kuvaus tuotteista, ii) ilmoitetaan tuotteiden purkamisen ja uudelleenlastauksen päivämäärät ja tarvittaessa käytettyjen alusten tai muiden kuljetusvälineiden nimet, ja iii) vahvistetaan ne olosuhteet, joissa tavarat ovat olleet kauttakuljetusmaassa; tai c) jos edellä mainittuja ei ole, muita asian kannalta olennaisia asiakirjoja. 13 artikla Näyttelyt 1. Alkuperätuotteille, jotka on lähetetty muussa kuin sellaisessa 3 artiklassa tarkoitetussa maassa, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, pidettävään näyttelyyn ja jotka myydään näyttelyn jälkeen sopimuspuoleen tuotaviksi, myönnetään tuonnissa asiaankuuluvan sopimuksen määräysten mukaiset etuudet, jos tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että a) viejä on lähettänyt nämä tuotteet sopimuspuolesta maahan, jossa näyttely pidetään, ja pitänyt niitä siellä näytteillä; b) kyseinen viejä on myynyt tai muuten luovuttanut tuotteet toisen sopimuspuolen alueella olevalle vastaanottajalle, c) tuotteet on lähetetty näyttelyn aikana tai välittömästi sen jälkeen siinä tilassa, jossa ne lähetettiin näyttelyä varten; ja d) sen jälkeen kun tuotteet on lähetetty näyttelyyn, niitä ei ole käytetty muihin tarkoituksiin kuin tässä näyttelyssä esittelyyn. 2. Alkuperäselvitys on annettava tai laadittava V osaston määräysten mukaisesti ja esitettävä tavanomaisella tavalla tuojasopimuspuolen tulliviranomaisille. Siinä on ilmoitettava näyttelyn nimi ja osoite. Tarvittaessa voidaan vaatia kirjallinen lisäselvitys olosuhteista, joissa tuotteita on pidetty näytteillä. 3. Edellä 1 kohdan määräyksiä sovelletaan kaikkiin kaupan, teollisuuden, maatalouden ja käsiteollisuuden näyttelyihin, messuihin tai niiden kaltaisiin julkisiin esittelytilaisuuksiin, joita ei ole järjestetty yksityisiin tarkoituksiin kaupoissa tai liiketiloissa ulkomaisten tuotteiden myymiseksi ja joiden aikana tuotteet pysyvät tullivalvonnassa. IV OSASTOTULLINPALAUTUS TAI TULLEISTA VAPAUTTAMINEN 14 artikla Tullinpalautuksen tai tulleista vapauttamisen kieltäminen 1. Ei-alkuperäaineksille, joita on käytetty sellaisten tuotteiden valmistuksessa, jotka ovat jonkin sopimuspuolen alkuperätuotteita ja joille on annettu tai laadittu alkuperäselvitys V osaston määräysten mukaisesti, ei myönnetä viejäsopimuspuolessa tullinpalautusta tai tullihelpotusta missään muodossa. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua kieltoa sovelletaan kaikkiin tullien tai vaikutukseltaan niitä vastaavien maksujen osittaista tai täydellistä palauttamista, peruuttamista tai niistä vapauttamista koskeviin järjestelyihin, joita viejäsopimuspuoli soveltaa valmistuksessa käytettyihin aineksiin nimenomaisen tai tosiasiallisen tällaisen palauttamisen, peruuttamisen tai vapauttamisen osalta siinä tapauksessa, että näistä aineksista valmistetut tuotteet viedään maasta, mutta ei siinä tapauksessa, että ne on tarkoitettu kotimaiseen käyttöön siellä. 3. Alkuperäselvityksessä tarkoitettujen tuotteiden viejän on oltava valmis milloin tahansa tulliviranomaisten pyynnöstä esittämään kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan, että tuotteiden valmistuksessa käytetyistä ei-alkuperäaineksista ei ole saatu tullinpalautusta ja että kaikki tällaisiin aineksiin sovellettavat tullit tai vaikutukseltaan niitä vastaavat maksut on tosiasiallisesti maksettu. 4. Mitä 1–3 kohdassa määrätään, sovelletaan ei-alkuperätuotteiden osalta myös 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin pakkauksiin, 8 artiklassa tarkoitettuihin tarvikkeisiin, varaosiin ja työkaluihin ja 9 artiklassa tarkoitettuihin sarjaan kuuluviin tuotteisiin. 5. Mitä 1–4 kohdassa määrätään, koskee ainoastaan aineksia, jollaisiin asiaankuuluvaa sopimusta sovelletaan. 6. a) Edellä 1 kohdassa määrättyä kieltoa ei sovelleta jonkin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen ja jonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen, lukuun ottamatta Israelia, Färsaaria ja vakautus- ja assosiaatioprosessiin osallistuvia maita, kahdenväliseen kauppaan, jos tuotteita pidetään viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina ja jos kumulaatiota ei ole sovellettu jonkin muun 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin. b) Edellä 1 kohdassa määrättyä kieltoa ei sovelleta Egyptin, Jordanian, Marokon ja Tunisian kahdenväliseen kauppaan, jos tuotteita pidetään näiden maiden alkuperätuotteina ja jos kumulaatiota ei ole sovellettu jonkin muun 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin. 7. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa määrätään, viejäsopimuspuoli voi, harmonoidun järjestelmän 1–24 ryhmän tuotteita lukuun ottamatta, soveltaa sellaisia tullien tai vaikutukseltaan niitä vastaavien maksujen palauttamista tai niistä vapauttamista koskevia järjestelyjä, joita sovelletaan alkuperätuotteiden valmistuksessa käytettyihin ei-alkuperäaineksiin, ottaen huomioon seuraavat määräykset: a) harmonoidun järjestelmän 25–49 ja 64–97 ryhmään kuuluvista tuotteista kannetaan edelleen 4 prosentin tulli tai viejäsopimuspuolessa voimassa oleva tulli, jos se on alhaisempi; b) harmonoidun järjestelmän 50–63 ryhmään kuuluvista tuotteista kannetaan edelleen 8 prosentin tulli tai viejäsopimuspuolessa voimassa oleva tulli, jos se on alhaisempi. Tämän lisäyksen liitteessä V luetellut sopimuspuolet eivät sovella tämän kohdan määräyksiä. 8. Edellä 7 kohdan määräyksiä sovelletaan 31 päivään joulukuuta 2012, ja niitä voidaan tarkistaa yhteisellä sopimuksella. V OSASTOALKUPERÄSELVITYS 15 artikla Yleiset vaatimukset 1. Sopimuspuolen alkuperätuotteet saavat muuhun sopimuspuoleen tuotaessa asiaankuuluvien sopimusten mukaiset etuudet, jos niistä esitetään jokin seuraavista alkuperäselvityksistä: a) liitteessä III a esitetyn mallin mukainen EUR.1-tavaratodistus; b) liitteessä III b esitetyn mallin mukainen EUR–MED-tavaratodistus; c) 21 artiklan 1 kohdassa mainituissa tapauksissa ilmoitus, jäljempänä ’alkuperäilmoitus’ tai ’EUR–MED-alkuperäilmoitus’, jonka viejä antaa kauppalaskussa, lähetysluettelossa tai muussa sellaisessa kaupallisessa asiakirjassa, jossa tuotteiden kuvaus on riittävän yksityiskohtainen niiden tunnistamiseksi; alkuperäilmoitusten teksti on liitteissä IV a ja IV b. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa määrätään, tämän yleissopimuksen mukaiset alkuperätuotteet saavat 26 artiklassa mainituissa tapauksissa asiaankuuluvien sopimusten mukaiset etuudet ilman, että on tarpeen esittää mitään 1 kohdassa tarkoitetuista alkuperäselvityksistä. 16 artikla EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen antamismenettely 1. Viejäsopimuspuolen tulliviranomaiset antavat EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen viejän tai tämän valtuuttaman edustajan viejän vastuulla tekemästä kirjallisesta hakemuksesta. 2. Tätä varten viejä tai tämän valtuuttama edustaja täyttää sekä EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen että hakemuslomakkeen, joiden mallit esitetään liitteissä III a ja III b. Nämä lomakkeet täytetään jollakin niistä kielistä, joilla asiaankuuluva sopimus on tehty, ja viejämaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos lomakkeet täytetään käsin, ne on täytettävä musteella painokirjaimin. Tuotteiden kuvaus on merkittävä sille varattuun kohtaan jättämättä väliin tyhjiä rivejä. Jos kohtaa ei täytetä kokonaan, kuvauksen viimeisen rivin alle on vedettävä vaakasuora viiva ja täyttämätön tila on suljettava viivalla. 3. EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistusta hakevan viejän on oltava valmis milloin tahansa sen viejäsopimuspuolen tulliviranomaisten pyynnöstä, jossa EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistus annetaan, esittämään kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan tuotteiden alkuperäasema sekä tämän yleissopimuksen muiden vaatimusten täyttyminen. 4. Viejäsopimuspuolen tulliviranomaiset antavat EUR.1-tavaratodistuksen seuraavissa tapauksissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 kohdan soveltamista: a) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin muuhun 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - asianomaisia tuotteita voidaan pitää viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina taikka jonkin muun sellaisen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muuta tämän yleissopimuksen vaatimukset, - asianomaisia tuotteita voidaan pitää jonkin sellaisen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, edellyttäen että alkuperämaassa on annettu EUR–MED-tavaratodistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus, b) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen taikka jostakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - asianomaisia tuotteita voidaan pitää viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin muun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, tai - asianomaisia tuotteita voidaan pitää jonkin muun sellaisen 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, edellyttäen että alkuperämaassa on annettu EUR–MED-tavaratodistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus; c) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - asianomaisia tuotteita voidaan pitää viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin muun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, tai - asianomaisia tuotteita voidaan pitää jonkin muun sellaisen 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, edellyttäen että alkuperämaassa on annettu EUR–MED-tavaratodistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus. 5. Viejäsopimuspuolen tulliviranomaiset antavat seuraavissa tapauksissa EUR-MED-tavaratodistuksen, jos asianomaisia tuotteita voidaan pitää viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina tai jonkin muun sellaisen 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ja tuotteet täyttävät tämän yleissopimuksen vaatimukset: a) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin muuhun 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - kumulaatiota sovellettiin yhden tai useamman 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, jos EUR–MED-todistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus on annettu alkuperämaassa, tai - tuotteita voidaan käyttää tuojasopimuspuolessa aineksina kumulaation yhteydessä tuotteiden valmistamiseksi tuojasopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen suuntautuvaan vientiin, tai - tuotteet voidaan jälleenviedä tuojasopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen; b) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen taikka jostakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - kumulaatiota sovellettiin yhden tai useamman muun 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, jos EUR–MED-todistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus on annettu alkuperämaassa, tai - tuotteita voidaan käyttää tuojasopimuspuolessa aineksina kumulaation yhteydessä tuotteiden valmistamiseksi tuojasopimuspuolesta johonkin muuhun 3 artiklassa tarkoitettuun sopimuspuoleen suuntautuvaan vientiin, tai - tuotteet voidaan jälleenviedä tuojasopimuspuolesta johonkin 3 artiklassa tarkoitettuun sopimuspuoleen; c) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - kumulaatiota sovellettiin yhden tai useamman muun 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, jos EUR–MED-todistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus on annettu alkuperämaassa, tai - tuotteita voidaan käyttää tuojasopimuspuolessa aineksina kumulaation yhteydessä tuotteiden valmistamiseksi tuojasopimuspuolesta johonkin muuhun 3 artiklassa tarkoitettuun sopimuspuoleen suuntautuvaan vientiin, tai - tuotteet voidaan jälleenviedä tuojasopimuspuolesta johonkin 3 artiklassa tarkoitettuun sopimuspuoleen. 6. EUR–MED-tavaratodistuksen 7 kohdassa on oltava jompikumpi seuraavista englanninkielisistä ilmaisuista: - jos alkuperä on saatu soveltamalla kumulaatiota yhden tai useamman sopimuspuolen alkuperäaineksiin: ”CUMULATION APPLIED WITH ……” (maan nimi / maiden nimet) - jos alkuperä on saatu soveltamatta kumulaatiota yhden tai useamman sopimuspuolen alkuperäaineksiin: ”NO CUMULATION APPLIED”. 7. EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen antavat tulliviranomaiset toteutettavat kaikki tarvittavat toimenpiteet tuotteiden alkuperäaseman ja tämän yleissopimuksen muiden vaatimusten täyttymisen tarkastamiseksi. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeellisiksi katsomiaan tarkastuksia. Ne myös varmistavat, että 2 kohdassa tarkoitetut lomakkeet täytetään asianmukaisesti. Ne tarkastavat erityisesti, että tuotekuvaukselle varattu kohta on täytetty siten, että siihen on mahdotonta tehdä vilpillisiä lisäyksiä. 8. EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen antamispäivä merkitään tavaratodistuksen 11 kohtaan. 9. Tulliviranomaiset antavat EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen, ja se annetaan viejän käyttöön heti, kun vienti on tosiasiallisesti tapahtunut tai varmistunut. 17 artikla Jälkikäteen annettavat EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistukset 1. Sen estämättä, mitä 16 artiklan 9 kohdassa määrätään, EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistus voidaan poikkeuksellisesti antaa siihen merkittyjen tuotteiden viennin jälkeen, jos a) sitä ei ole annettu vientihetkellä erehdysten, tahattomien laiminlyöntien tai erityisolosuhteiden vuoksi; tai b) tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistus on annettu, mutta sitä ei ole tuonnissa hyväksytty teknisistä syistä. 2. Sen estämättä, mitä 16 artiklan 9 kohdassa määrätään, EUR–MED-tavaratodistus voidaan antaa sellaisten siihen merkittyjen tuotteiden viennin jälkeen, joille on annettu EUR.1-tavaratodistus vientihetkellä, jos tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla osoitetaan, että 16 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut edellytykset täyttyvät. 3. Sovellettaessa 1 ja 2 kohdan määräyksiä viejän on ilmoitettava hakemuksessaan EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistukseen merkittyjen tuotteiden vientipaikka ja -päivä sekä perusteet pyynnölleen. 4. Tulliviranomaiset voivat antaa EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen jälkikäteen vasta todettuaan viejän hakemuksessa annettujen tietojen olevan vastaavien asiakirjojen mukaisia. 5. Jälkikäteen annettuihin EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksiin on tehtävä seuraava englanninkielinen merkintä: ”ISSUED RETROSPECTIVELY” EUR–MED-tavaratodistuksiin, jotka annetaan jälkikäteen 2 kohtaa soveltaen, on tehtävä seuraava englanninkielinen merkintä: ”ISSUED RETROSPECTIVELY (Original EUR.1 no ………. [antamispäivämäärä ja -paikka] .” 6. Edellä 5 kohdassa tarkoitettu merkintä tehdään EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen 7 kohtaan. 18 artikla EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen antaminen 1. Jos EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistus varastetaan tai se katoaa tai tuhoutuu, viejä voi pyytää todistuksen antaneilta tulliviranomaisilta kaksoiskappaleen, joka laaditaan niiden hallussa olevien vientiasiakirjojen perusteella. 2. Näin annettuun kaksoiskappaleeseen on tehtävä seuraava englanninkielinen merkintä: ”DUPLICATE”. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu merkintä tehdään EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen kaksoiskappaleen 7 kohtaan. 4. Kaksoiskappale, johon on merkittävä alkuperäisen EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen antamispäivämäärä, on voimassa kyseisestä päivästä alkaen. 19 artikla EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen antaminen aikaisemmin annetun tai laaditun alkuperäselvityksen perusteella Kun alkuperätuotteet asetetaan sopimuspuolessa tullitoimipaikan valvontaan, alkuperäinen alkuperäselvitys voidaan korvata yhdellä tai useammalla EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksella kaikkien näiden tuotteiden tai niistä osan lähettämiseksi toisaalle samaan sopimuspuoleen. Korvaavat EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistukset antaa se tullitoimipaikka, jonka valvontaan tuotteet asetetaan. 20 artikla Kirjanpidollinen erottelu 1. Jos samanlaisten tai keskenään korvattavissa olevien alkuperä- ja ei-alkuperäainesten erillisvarastointi aiheuttaa huomattavia kustannuksia tai merkittäviä vaikeuksia, tulliviranomaiset voivat asianomaisten kirjallisesta pyynnöstä antaa luvan käyttää niin kutsuttua kirjanpidollisen erottelun menetelmää, jäljempänä ’menetelmä’, kyseisten varastojen hallinnoimiseksi. 2. Menetelmää käytettäessä on pystyttävä varmistamaan, että tiettynä viiteajanjaksona tuotettujen tuotteiden, joita voidaan pitää ”alkuperätuotteina”, lukumäärä on sama kuin jos varastot olisivat olleet fyysisesti erillään. 3. Tulliviranomaiset voivat myöntää 1 kohdassa tarkoitetun luvan asianmukaisina pitämillään edellytyksillä. 4. Menetelmää on sovellettava, ja sen soveltaminen dokumentoitava siinä maassa sovellettavien yleisesti hyväksyttyjen kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti, jossa tuote valmistetaan. 5. Menetelmän käyttöön luvan saanut voi tapauksen mukaan antaa tai hakea alkuperäselvityksiä tuotemäärälle, jonka voidaan katsoa muodostuvan alkuperätuotteista. Luvan saaneen on tulliviranomaisten pyynnöstä annettava selvitys siitä, kuinka määriä on hallinnoitu. 6. Tulliviranomaiset valvovat luvan käyttöä ja voivat milloin tahansa peruuttaa sen, jos luvan saanut käyttää sitä sääntöjenvastaisesti tai ei täytä jotain muuta tässä yleissopimuksessa vahvistettua edellytystä. 21 artikla Alkuperäilmoituksen tai EUR–MED-alkuperäilmoituksen laatimista koskevat edellytykset 1. Edellä 15 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun alkuperäilmoituksen tai EUR–MED-alkuperäilmoituksen voi laatia: a) 22 artiklassa tarkoitettu valtuutettu viejä; tai b) kuka tahansa viejä yhdestä tai useammasta kollista muodostuvalle, yhteensä enintään 6 000 euron arvosta alkuperätuotteita sisältävälle lähetykselle. 2. Alkuperäilmoitus voidaan laatia seuraavissa tapauksissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdan soveltamista: a) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin muuhun 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - asianomaisia tuotteita voidaan pitää viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina tai jonkin muun sellaisen 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, tai - asianomaisia tuotteita voidaan pitää jonkin sellaisen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, edellyttäen että alkuperämaassa on annettu EUR–MED-tavaratodistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus; b) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen taikka jostakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - asianomaisia tuotteita voidaan pitää viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin muun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, tai - asianomaisia tuotteita voidaan pitää jonkin muun sellaisen 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, edellyttäen että alkuperämaassa on annettu EUR–MED-tavaratodistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus; c) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - asianomaisia tuotteita voidaan pitää viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin muun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, tai - asianomaisia tuotteita voidaan pitää jonkin muun sellaisen 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ilman että kumulaatiota sovelletaan jonkin 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, ja tuotteet täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, edellyttäen että alkuperämaassa on annettu EUR–MED-tavaratodistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus. 3. EUR–MED-alkuperäilmoitus voidaan antaa seuraavissa tapauksissa, jos asianomaisia tuotteita voidaan pitää viejä- tai tuojasopimuspuolen alkuperätuotteina tai jonkin muun sellaisen 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperätuotteina, johon voidaan soveltaa kumulaatiota, ja tuotteet täyttävät tämän yleissopimuksen vaatimukset: a) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin muuhun 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - kumulaatiota sovellettiin yhden tai useamman 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, jos EUR–MED-todistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus on annettu alkuperämaassa, tai - tuotteita voidaan käyttää tuojasopimuspuolessa aineksina kumulaation yhteydessä tuotteiden valmistamiseksi tuojasopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen suuntautuvaan vientiin, tai - tuotteet voidaan jälleenviedä tuojasopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen; b) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen taikka jostakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - kumulaatiota sovellettiin yhden tai useamman muun 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, jos EUR–MED-todistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus on annettu alkuperämaassa, tai - tuotteita voidaan käyttää tuojasopimuspuolessa aineksina kumulaation yhteydessä tuotteiden valmistamiseksi tuojasopimuspuolesta johonkin muuhun 3 artiklassa tarkoitettuun sopimuspuoleen suuntautuvaan vientiin, tai - tuotteet voidaan jälleenviedä tuojasopimuspuolesta johonkin 3 artiklassa tarkoitettuun sopimuspuoleen; c) jos tuotteet viedään jostakin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetusta sopimuspuolesta johonkin 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun sopimuspuoleen, ja - kumulaatiota sovellettiin yhden tai useamman muun 3 artiklassa tarkoitetun sopimuspuolen alkuperäaineksiin, jos EUR–MED-todistus tai EUR–MED-alkuperäilmoitus on annettu alkuperämaassa, tai - tuotteita voidaan käyttää tuojasopimuspuolessa aineksina kumulaation yhteydessä tuotteiden valmistamiseksi tuojasopimuspuolesta johonkin muuhun 3 artiklassa tarkoitettuun sopimuspuoleen suuntautuvaan vientiin, tai - tuotteet voidaan jälleenviedä tuojasopimuspuolesta johonkin 3 artiklassa tarkoitettuun sopimuspuoleen. 4. EUR–MED-alkuperäilmoituksessa on oltava yksi seuraavista englanninkielisistä merkinnöistä: - jos alkuperä on saatu soveltamalla kumulaatiota yhden tai useamman sopimuspuolen alkuperäaineksiin: ”CUMULATION APPLIED WITH ……” (maan nimi / maiden nimet) - jos alkuperä on saatu soveltamatta kumulaatiota yhden tai useamman sopimuspuolen alkuperäaineksiin: ”NO CUMULATION APPLIED”. 5. Viejän, joka laatii alkuperäilmoituksen tai EUR–MED-alkuperäilmoituksen, on oltava valmis milloin tahansa viejäsopimuspuolen tulliviranomaisten pyynnöstä esittämään kaikki tarvittavat asiakirjat, joilla todistetaan asianomaisten tuotteiden alkuperäasema ja tämän yleissopimuksen muiden vaatimusten täyttyminen. 6. Viejä laatii alkuperäilmoituksen tai EUR–MED-alkuperäilmoituksen kirjoittamalla koneella, leimaamalla tai painamalla kauppalaskuun, lähetysluetteloon tai muuhun kaupalliseen asiakirjaan liitteissä IV a ja IV b olevan tekstin mukaisen ilmoituksen käyttäen yhtä näissä liitteissä annetuista erikielisistä toisinnoista ja viejämaan sisäisen lainsäädännön mukaisesti. Jos ilmoitus kirjoitetaan käsin, se on kirjoitettava musteella painokirjaimin. 7. Alkuperäilmoituksissa ja EUR–MED-alkuperäilmoituksissa on oltava viejän käsin kirjoittama alkuperäinen allekirjoitus. Jäljempänä 22 artiklassa tarkoitettua valtuutettua viejää ei kuitenkaan vaadita allekirjoittamaan tällaisia ilmoituksia, jos tämä antaa viejäsopimuspuolen tulliviranomaisille kirjallisen sitoumuksen, että tämä ottaa jokaisesta alkuperäilmoituksesta, josta tämä voidaan tunnistaa, täyden vastuun, niin kuin tämä olisi käsin allekirjoittanut sen. 8. Viejä voi laatia alkuperäilmoituksen tai EUR–MED-alkuperäilmoituksen, kun siinä tarkoitetut tuotteet viedään maasta tai viennin jälkeen, jos se esitetään tuojamaassa viimeistään kahden vuoden kuluttua siitä, kun siinä tarkoitetut tuotteet on tuotu maahan. 22 artikla Valtuutettu viejä 1. Viejäsopimuspuolen tulliviranomaiset voivat antaa sellaiselle viejälle, jäljempänä ’valtuutettu viejä’, joka harjoittaa usein tapahtuvaa tuotteiden vientiä tämän yleissopimuksen määräysten mukaisesti, luvan laatia alkuperäilmoituksia tai EUR–MED-alkuperäilmoituksia asianomaisten tuotteiden arvosta riippumatta. Tällaista lupaa hakevan viejän on annettava kaikki tulliviranomaisten tarpeellisina pitämät takeet tuotteiden alkuperäaseman ja muiden tässä yleissopimuksessa asetettujen vaatimusten täyttymisen tarkastamiseksi. 2. Tulliviranomaiset voivat asettaa valtuutetun viejän aseman myöntämiselle kaikki tarpeellisina pitämänsä edellytykset. 3. Tulliviranomaiset antavat valtuutetulle viejälle tullin lupanumeron, joka merkitään alkuperäilmoitukseen tai EUR–MED-alkuperäilmoitukseen. 4. Tulliviranomaiset valvovat valtuutetun viejän luvankäyttöä. 5. Tulliviranomaiset voivat milloin tahansa peruuttaa luvan. Niiden on tehtävä näin silloin, kun valtuutettu viejä ei enää anna 1 kohdassa tarkoitettuja takeita, ei enää täytä 2 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä taikka muutoin käyttää lupaa väärin. 23 artikla Alkuperäselvityksen voimassaolo 1. Alkuperäselvitys on voimassa neljä kuukautta siitä päivästä, jona se on annettu viejäsopimuspuolessa, ja se on esitettävä mainitun ajan kuluessa tuojasopimuspuolen tulliviranomaisille. 2. Alkuperäselvitykset, jotka esitetään tuojasopimuspuolen tulliviranomaisille 1 kohdassa mainitun esittämismääräajan päätyttyä, voidaan hyväksyä etuuskohtelun soveltamista varten, jos nämä asiakirjat ovat jääneet esittämättä ennen määräajan päättymistä poikkeuksellisten olosuhteiden vuoksi. 3. Muissa myöhästymistapauksissa tuojasopimuspuolen tulliviranomaiset voivat hyväksyä alkuperäselvitykset, jos tuotteet on esitetty niille ennen mainitun määräajan päättymistä. 24 artikla Alkuperäselvityksen esittäminen Alkuperäselvitys on esitettävä tuojasopimuspuolen tulliviranomaisille kyseisessä maassa sovellettavien menettelyjen mukaisesti. Mainitut viranomaiset voivat vaatia alkuperäselvityksen käännöksen, ja ne voivat lisäksi vaatia, että tulli-ilmoitusta täydennetään tuojan vakuutuksella siitä, että tuotteet täyttävät asiaankuuluvan sopimuksen soveltamiseksi vaadittavat edellytykset. 25 artikla Tuonti osalähetyksinä Jos tuojan pyynnöstä harmonoidun järjestelmän XVI ja XVII jaksoon tai nimikkeisiin 7308 ja 9406 kuuluva harmonoidun järjestelmän 2 yleisen tulkintasäännön a alakohdassa tarkoitettu osiin purettu tai kokoamaton tuote tuodaan maahan osalähetyksinä tuojasopimuspuolen tulliviranomaisten määräämin edellytyksin, tulliviranomaisille esitetään tällaisesta tuotteesta yksi alkuperäselvitys ensimmäistä osalähetystä tuotaessa. 26 artikla Poikkeukset alkuperäselvityksen esittämisestä 1. Yksityishenkilöiden yksityishenkilöille pikkulähetyksinä lähettämät tuotteet ja matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvät tuotteet voidaan tuoda maahan alkuperätuotteina ilman, että alkuperäselvityksen esittämistä vaaditaan, jos kyseessä ei ole kaupallinen tuonti ja tuotteiden on ilmoitettu täyttävän tässä yleissopimuksessa määrätyt vaatimukset ja kun ei ole syytä epäillä annetun ilmoituksen todenmukaisuutta. Jos tuotteet lähetetään postitse, tämä ilmoitus voidaan tehdä tulliluetteloon CN22/CN23 tai tähän asiakirjaan liitettävälle erilliselle paperille. 2. Tuontia, joka on satunnaista ja muodostuu ainoastaan vastaanottajien tai matkustajien tai heidän perheidensä henkilökohtaiseen käyttöön tarkoitetuista tuotteista, ei pidetä kaupallisena, jos näiden tuotteiden luonne tai määrä ei viittaa mihinkään kaupalliseen tarkoitukseen. 3. Näiden tuotteiden yhteisarvo ei kuitenkaan saa olla suurempi kuin 500 euroa pikkulähetysten osalta eikä suurempi kuin 1 200 euroa matkustajien henkilökohtaisiin matkatavaroihin sisältyvien tuotteiden osalta. 27 artikla Todistusasiakirjat Edellä 16 artiklan 3 kohdassa ja 21 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut asiakirjat, joita käytetään todisteena sitä, että EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksessa, alkuperäilmoituksessa tai EUR–MED-alkuperäilmoituksessa tarkoitettuja tuotteita voidaan pitää sopimuspuolen alkuperätuotteina ja että ne täyttävät muut tämän yleissopimuksen vaatimukset, voivat olla muun muassa seuraavia: a) esimerkiksi viejän tai hankkijan tileihin tai sisäiseen kirjanpitoon sisältyvät välittömät todisteet toimista, jotka tämä on suorittanut tavaroiden tuottamiseksi; b) asiakirjat, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten alkuperäasema ja jotka on annettu tai laadittu asiaankuuluvassa sopimuspuolessa, jossa näitä asiakirjoja käytetään kansallisen lainsäädännön mukaisesti; c) asiakirjat, joilla osoitetaan ainesten valmistus tai käsittely asiaankuuluvassa sopimuspuolessa tai jotka on annettu tai laadittu asiaankuuluvassa sopimuspuolessa, jossa näitä asiakirjoja käytetään sisäisen kansallisen mukaisesti; d) EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistukset tai alkuperäilmoitukset taikka EUR–MED-alkuperäilmoitukset, joilla osoitetaan tuotteiden valmistuksessa käytettyjen ainesten alkuperäasema ja jotka on annettu tai laadittu sopimuspuolissa tämän yleissopimuksen mukaisesti; e) asiaankuuluvan sopimuspuolen ulkopuolella 11 artiklaa soveltaen tehtyjä valmistus- tai käsittelytoimia koskevat asianmukaiset todisteet, jotka osoittavat, että mainitun artiklan vaatimukset ovat täyttyneet. 28 artikla Alkuperäselvityksen ja todistusasiakirjojen säilyttäminen 1. Viejän, joka hakee EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistusta, on säilytettävä 16 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta. 2. Viejän, joka laatii alkuperäilmoituksen tai EUR–MED-alkuperäilmoituksen, on säilytettävä tämän alkuperäilmoituksen jäljennös ja 21 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut asiakirjat vähintään kolme vuotta. 3. Viejäsopimuspuolen tulliviranomaisten, jotka antavat EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen, on säilytettävä 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu hakemuslomake vähintään kolme vuotta. 4. Tuojasopimuspuolen tulliviranomaisten on säilytettävä niille esitetyt EUR.1- ja EUR–MED-tavaratodistukset, alkuperäilmoitukset ja EUR–MED-alkuperäilmoitukset vähintään kolme vuotta. 29 artikla Poikkeavuudet ja muotovirheet 1. Pienet poikkeavuudet alkuperäselvityksen merkintöjen ja tuotteiden tuontimuodollisuuksien täyttämiseksi tullitoimipaikassa esitettyjen asiakirjojen merkintöjen välillä eivät sinänsä tee alkuperäselvityksestä mitätöntä, jos asianmukaisesti osoitetaan, että se vastaa tulliviranomaisille esitettyjä tuotteita. 2. Alkuperäselvityksessä olevat selvät muotovirheet kuten lyöntivirheet eivät saa johtaa kyseisen asiakirjan hylkäämiseen, elleivät nämä virheet ole sellaisia, että ne antavat aihetta epäillä asiakirjassa annettujen tietojen oikeellisuutta. 30 artikla Euroina ilmaistavat määrät 1. Tämän pöytäkirjan 21 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 26 artiklan 3 kohdan määräysten soveltamiseksi tapauksissa, joissa tuotteet laskutetaan muuna valuuttana kuin euroina, kukin asianomainen maa vahvistaa vuosittain euroina ilmaistavia määriä vastaavat määrät sopimuspuolten kansallisena valuuttana. 2. Lähetykseen sovelletaan 21 artiklan 1 kohdan b alakohdan ja 26 artiklan 3 kohdan määräyksiä sen valuutan perusteella, jona kauppalasku on laadittu, asianomaisen maan vahvistaman määrän mukaisesti. 3. Kansallisena valuuttana käytettävät määrät ovat euroina ilmaistujen määrien vasta-arvot kyseisenä valuuttana kunkin vuoden lokakuun ensimmäisen työpäivän euron kurssin mukaisesti. Määrät ilmoitetaan Euroopan komissiolle viimeistään 15 päivänä lokakuuta, ja niitä sovelletaan seuraavan vuoden tammikuun 1 päivästä. Euroopan komissio ilmoittaa kaikille asianomaisille maille kyseisistä määristä. 4. Maa voi pyöristää ylöspäin tai alaspäin määrää, joka saadaan muunnettaessa euroina ilmaistu määrä sen kansalliseksi valuutaksi. Pyöristyksen tuloksena saatu määrä voi poiketa muuntamisen tuloksena saadusta määrästä enintään viisi prosenttia. Maa voi pitää euroina ilmaistun määrän kansallisena valuuttana ilmaistun vasta-arvon muuttumattomana, jos kyseisen määrän muuntaminen 3 kohdassa määrättynä vuotuisen tarkistuksen ajankohtana ilman mahdollista pyöristystä korottaisi kansallisena valuuttana ilmaistua vasta-arvoa vähemmän kuin 15 prosenttia. Kansallisena valuuttana ilmaistu vasta-arvo voidaan pitää samana, jos kyseinen vasta-arvo alenisi muuntamisen tuloksena. 5. Sekakomitea tarkastelee minkä tahansa sopimuspuolen pyynnöstä euroina ilmaistuja määriä. Tätä tarkastelua tehdessään sekakomitea harkitsee, onko aiheellista säilyttää näiden arvorajojen reaalivaikutus entisellään. Tätä tarkoitusta varten se voi päättää euroina ilmaistujen määrien muuttamisesta. VI OSASTOHALLINNOLLISEN YHTEISTYÖN MENETELMÄT 31 artikla Hallinnollinen yhteistyö 1. Sopimuspuolten tulliviranomaiset toimittavat toisilleen Euroopan komission välityksellä tullitoimipaikkojensa EUR.1- ja EUR–MED-tavaratodistusten antamiseen käyttämien leimasinten leimanäytteet ja niiden tulliviranomaisten osoitteet, jotka vastaavat mainittujen todistusten, alkuperäilmoitusten ja EUR–MED-alkuperäilmoitusten tarkastamisesta. 2. Sen varmistamiseksi, että tätä yleissopimusta sovelletaan oikein, sopimuspuolet avustavat toisiaan toimivaltaisten tullihallintojen välityksellä tarkastaessaan EUR.1-ja EUR–MED-tavaratodistusten, alkuperäilmoitusten ja EUR–MED-alkuperäilmoitusten aitoutta sekä näissä asiakirjoissa annettujen tietojen oikeellisuutta. 32 artikla Alkuperäselvitysten tarkastaminen 1. Alkuperäselvityksen jälkitarkastus suoritetaan pistokokein tai aina kun tuojasopimuspuolen tulliviranomaisilla on perusteltua aihetta epäillä tällaisten asiakirjojen aitoutta, tuotteiden alkuperäasemaa tai muiden tässä yleissopimuksessa määrättyjen vaatimusten täyttymistä. 2. Sovellettaessa 1 kohdan määräyksiä tuojasopimuspuolen tulliviranomaiset palauttavat viejäsopimuspuolen tulliviranomaisille EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistuksen ja kauppalaskun, jos se on esitetty, alkuperäilmoituksen tai EUR–MED-alkuperäilmoituksen tai näiden asiakirjojen jäljennökset ja esittävät tarvittaessa syyt tarkastuspyyntöön. Tarkastuspyynnön tueksi toimitetaan kaikki asiakirjat ja saadut tiedot, joiden perusteella alkuperäselvityksessä olevia tietoja voidaan epäillä virheellisiksi. 3. Tarkastuksen suorittavat viejäsopimuspuolen tulliviranomaiset. Tätä varten niillä on oikeus vaatia todistusaineistoa ja tarkastaa viejän tilejä tai tehdä muita tarpeellisiksi katsomiaan tarkastuksia. 4. Jos tuojasopimuspuolen tulliviranomaiset päättävät lykätä etuuskohtelun myöntämistä kyseisille tuotteille siihen asti, kun tarkastuksen tulokset on saatu, niiden on luovutettava tuotteet tuojalle, edellyttäen että tarpeellisiksi katsotut varmuustoimenpiteet toteutetaan. 5. Tarkastuksen tulokset ilmoitetaan tarkastusta pyytäneille tulliviranomaisille niin pian kuin mahdollista. Näistä tuloksista on käytävä selvästi ilmi, ovatko asiakirjat aitoja ja voidaanko kyseisiä tuotteita pitää jonkin sopimuspuolen alkuperätuotteina ja täyttävätkö ne muut tämän yleissopimuksen vaatimukset. 6. Jos perustellun epäilyn tapauksessa vastausta ei ole saatu kymmenen kuukauden kuluessa tarkastuspyynnön päivämäärästä tai saadussa vastauksessa ei ole riittävästi tietoja sen ratkaisemiseksi, ovatko kyseiset asiakirjat aitoja tai mikä on tavaroiden tosiasiallinen alkuperä, tarkastusta pyytäneet tulliviranomaiset epäävät etuuskohtelun, paitsi poikkeuksellisissa olosuhteissa. 33 artikla Riitojen ratkaiseminen Jos 32 artiklassa määrätyistä tarkastusmenettelyistä syntyy riita, jota tarkastusta pyytävät ja sen suorittamisesta vastuussa olevat tulliviranomaiset eivät pysty keskenään sopimaan, asia saatetaan asiaankuuluvalla sopimuksella perustetun kahdenvälisen elimen ratkaistavaksi. Jos tämän yleissopimuksen tulkinnasta syntyy riita, joka ei liity 32 artiklassa määrättyihin tarkastusmenettelyihin, asia saatetaan sekakomitean ratkaistavaksi. Tuojan ja tuojasopimuspuolen tulliviranomaisten väliset riidat ratkaistaan aina kyseisen maan lainsäädännön mukaisesti. 34 artikla Seuraamukset Seuraamuksia määrätään jokaiselle, joka laatii tai laadituttaa vääriä tietoja sisältävän asiakirjan saadakseen tuotteille etuuskohtelun. 35 artikla Vapaa-alueet 1. Sopimuspuolet toteuttavat kaikki tarpeelliset toimenpiteet taatakseen, että kaupan kohteena olevia tuotteita, joihin liittyy alkuperäselvitys ja joita kuljetuksen aikana pidetään niiden alueella sijaitsevilla vapaa-alueilla, ei vaihdeta toisiin tavaroihin ja että niille ei suoriteta muita toimenpiteitä kuin niiden kunnon säilyttämiseksi tarkoitetut tavanomaiset toimenpiteet. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa määrätään, kun sopimuspuolen alkuperätuotteita, joihin liittyy alkuperäselvitys, tuodaan vapaa-alueelle ja niitä valmistetaan tai käsitellään siellä, kyseisten viranomaisten on viejän pyynnöstä annettava uusi EUR.1- tai EUR–MED-tavaratodistus, jos suoritettu valmistus tai käsittely on tämän yleissopimuksen mukaista. LIITE I ALKUHUOMAUTUKSET LIITTEESSÄ II OLEVAAN LUETTELOON 1 huomautus: Luettelossa asetetaan edellytykset, jotka tuotteiden on täytettävä, jotta niitä voitaisiin pitää yleissopimuksen lisäyksessä 1 olevan 5 artiklan mukaisesti riittävästi valmistettuina tai käsiteltyinä. 2 huomautus: 2.1. Luettelon kahdessa ensimmäisessä sarakkeessa kuvataan valmis tuote. Ensimmäisessä sarakkeessa on harmonoidussa järjestelmässä käytetty nimikkeen tai ryhmän numero ja toisessa sarakkeessa harmonoidussa järjestelmässä tästä nimikkeestä tai ryhmästä käytetty tavaran kuvaus. Jokaisen kahden ensimmäisen sarakkeen merkinnän osalta on sääntö 3 tai 4 sarakkeessa. Jos ensimmäisen sarakkeen numeron edellä on maininta ”ex”, tämä tarkoittaa, että 3 tai 4 sarakkeen sääntöä sovelletaan ainoastaan 2 sarakkeessa mainittuun nimikkeen osaan. 2.2. Kun 1 sarakkeessa on koottu yhteen useita nimikkeitä tai mainittu ryhmän numero ja 2 sarakkeessa on tämän vuoksi yleisluonteinen tavaran kuvaus, vastaavaa 3 tai 4 sarakkeen sääntöä sovelletaan kaikkiin niihin tuotteisiin, jotka harmonoidussa järjestelmässä luokitellaan kyseisen ryhmän nimikkeisiin tai johonkin nimikkeistä, jotka on koottu 1 sarakkeeseen. 2.3. Kun luettelossa on eri sääntöjä, joita sovelletaan samaan nimikkeeseen kuuluviin eri tuotteisiin, jokaisessa luetelmakohdassa on sen nimikkeen osan tavaran kuvaus, jota viereinen 3 tai 4 sarakkeen sääntö koskee. 2.4. Kun kahden ensimmäisen sarakkeen merkinnälle on sääntö sekä 3 että 4 sarakkeessa, viejä voi valintansa mukaan soveltaa joko 3 tai 4 sarakkeessa olevaa sääntöä. Jos 4 sarakkeessa ei ole alkuperäsääntöä, on sovellettava 3 sarakkeen sääntöä. 3 huomautus: 3.1. Yleissopimuksen lisäyksessä I olevan 5 artiklan määräyksiä alkuperäaseman saaneista, muiden tuotteiden valmistuksessa käytettävistä tuotteista sovelletaan riippumatta siitä, onko tämä asema saatu siinä tehtaassa, jossa nämä tuotteet käytetään, vai jossakin muussa sopimuspuolen tehtaassa. Esimerkki: Nimikkeeseen 8407 kuuluva moottori, jonka osalta säännössä määrätään, että käytettävien ei-alkuperäainesten arvo saa olla enintään 40 prosenttia vapaasti tehtaalla -hinnasta, on valmistettu nimikkeeseen ex 7224 kuuluvasta ”muusta takomalla esimuokatusta seosteräksestä”. Jos tämä esimuokattu teräs on taottu Euroopan unionissa ei-alkuperätuotetta olevasta valanteesta, se on jo saanut alkuperäaseman luettelossa vahvistetun nimikkeen ex 7224 tuotteita koskevan säännön nojalla. Esimuokattua terästä voidaan pitää moottorin arvoa laskettaessa alkuperätuotteena riippumatta siitä, onko esimuokattu teräs tuotettu samassa tehtaassa vai jossakin muussa Euroopan unionin tehtaassa. Valanteen, joka ei ole alkuperätuote, arvoa ei siten oteta huomioon laskettaessa käytettyjen ei-alkuperäainesten arvoa. 3.2. Luettelon säännössä vahvistetaan suoritettavan valmistuksen tai käsittelyn vähimmäismäärä; tästä seuraa, että sen ylittävä valmistus tai käsittely antaa myös alkuperäaseman ja sitä vähempi valmistus tai käsittely taas ei anna alkuperäasemaa. Toisin sanoen, jos säännössä määrätään, että tietyllä valmistusasteella olevia ei-alkuperäaineksia voidaan käyttää, on sitä aiemmalla valmistusasteella olevien tällaisten ainesten käyttö myös sallittua, mutta sen sijaan myöhemmällä valmistusasteella olevien ainesten käyttö ei ole. 3.3. Rajoittamatta 3.2 huomautuksen soveltamista, kun säännössä käytetään ilmaisua ”Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista” voidaan käyttää minkä tahansa nimikkeen aineksia (myös sellaisia, joiden kuvaus ja nimike ovat samat kuin tuotteella) ottaen kuitenkin huomioon sääntöön mahdollisesti sisältyvät erityisrajoitukset. Ilmaisulla ”Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista, myös muista nimikkeen ... aineksista” tai ”Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista, myös muista samaan nimikkeeseen kuin tuote kuuluvista aineksista” tarkoitetaan kuitenkin, että minkä tahansa nimikkeen aineksia voidaan käyttää paitsi niitä, joiden kuvaus on sama kuin luettelon 2 sarakkeessa oleva tuotteen kuvaus. 3.4. Kun luettelon säännössä määrätään, että tuote voidaan valmistaa useammasta kuin yhdestä aineksesta, tämä tarkoittaa, että yhtä tai useampaa näistä aineksista voidaan käyttää. Säännössä ei vaadita, että niitä kaikkia käytetään. Esimerkki: Nimikkeisiin 5208–5212 kuuluviin kankaisiin sovellettavassa säännössä määrätään, että luonnonkuituja voidaan käyttää ja että muun muassa kemiallisia aineita voidaan myös käyttää. Tämä sääntö ei tarkoita, että on käytettävä molempia; on mahdollista käyttää vain toista näistä aineksista tai molempia yhdessä. 3.5. Kun luettelon säännössä määrätään, että tuote on valmistettava tietystä aineksesta, tämä edellytys ei estä käyttämästä muita aineksia, jotka ovat luonteeltaan sellaisia, että ne eivät voi täyttää sääntöä. (Ks. myös 6.2 huomautus tekstiilien osalta.) Esimerkki: Nimikkeen 1904 elintarvikevalmisteita koskeva sääntö, jossa nimenomaan suljetaan pois viljan ja viljatuotteiden käyttö, ei estä kivennäissuolojen, kemikaalien ja muiden sellaisten lisäaineiden käyttöä, joita ei valmisteta viljasta. Tätä ei kuitenkaan sovelleta tuotteisiin, joita, vaikka niitä ei voida valmistaa luettelossa nimenomaisesti mainituista aineksista, voidaan valmistaa luonteeltaan samanlaisesta, aiemmalla valmistusasteella olevasta aineksesta. Esimerkki: Jos ex 62 ryhmän vaatteen osalta, joka on tehty kuitukankaasta, ainoastaan ei-alkuperätuotetta olevan langan käyttö on sallittua, ei ole mahdollista aloittaa valmistusta kuitukankaasta, vaikka kuitukangasta ei tavallisesti voidakaan tehdä langasta. Tällaisissa tapauksissa lähtöaineksen olisi tavallisesti oltava lankaa edeltävällä asteella, toisin sanoen kuituasteella. 3.6. Jos luettelon säännössä määrätään kaksi prosenttimäärää enimmäisarvoksi ei-alkuperäaineksille, joita voidaan käyttää, näitä prosenttimääriä ei saa laskea yhteen. Toisin sanoen kaikkien käytettyjen ei-alkuperäainesten enimmäisarvo ei saa koskaan olla suurempi kuin korkeampi kyseisistä prosenttimääristä. Lisäksi yksittäisiä prosenttimääriä ei saa ylittää niiden nimenomaisten ainesten osalta, joita ne koskevat. 4 huomautus: 4.1. Luettelossa käytetyllä ilmaisulla ”luonnonkuidut” tarkoitetaan muita kuituja kuin muunto- ja synteettikuituja. Se rajoittuu kehruuta edeltävillä valmistusasteilla oleviin kuituihin, ja siihen kuuluvat myös jätteet ja, jollei toisin mainita, kuidut, jotka on karstattu, kammattu tai muulla tavoin käsitelty, mutta joita ei ole kehrätty. 4.2. Ilmaisuun ”luonnonkuidut” kuuluvat nimikkeen 0511 jouhi, nimikkeiden 5002 ja 5003 silkki, nimikkeiden 5101–5105 villakuidut ja hieno ja karkea eläimenkarva, nimikkeiden 5201–5203 puuvillakuidut ja nimikkeiden 5301–5305 muut kasvitekstiilikuidut. 4.3. Ilmaisuja ”tekstiilimassa”, ”kemialliset aineet” ja ”paperinvalmistusaineet” käytetään luettelossa kuvaamaan 50–63 ryhmään kuulumattomia aineksia, joita voidaan käyttää muunto-, synteetti- tai paperikuitujen tai -lankojen valmistukseen. 4.4. Luettelossa käytettyyn ilmaisuun ”katkotut tekokuidut” kuuluvat nimikkeiden 5501–5507 synteetti- tai muuntokuitufilamenttitouvi, synteetti- ja muuntokatkokuidut ja niiden jätteet. 5 huomautus: 5.1. Kun luettelossa mainittuun tuotteeseen liittyy viittaus tähän huomautukseen, luettelon 3 sarakkeessa vahvistettuja edellytyksiä ei sovelleta kyseisen tuotteen valmistuksessa käytettyihin perustekstiiliaineisiin, joiden paino yhteensä on enintään 10 prosenttia kaikkien käytettyjen perustekstiiliaineiden yhteispainosta. (Katso myös 5.3 ja 5.4 huomautus.) 5.2. Edellä 5.1 huomautuksessa mainittua poikkeusta voidaan kuitenkin soveltaa ainoastaan sekoitetuotteisiin, jotka on tehty kahdesta tai useammasta perustekstiiliaineesta. Perustekstiiliaineet ovat seuraavat: - silkki, - villa - karkea eläimenkarva, - hieno eläimenkarva, - jouhet, - puuvilla, - paperinvalmistusaineet ja paperi, - pellava, - hamppu, - juutti ja muut niinitekstiilikuidut, - sisali ja muut Agave-sukuisista kasveista saadut tekstiilikuidut, - kookoskuidut, manilla, rami ja muut kasvitekstiilikuidut, - synteettikuitufilamentit, - muuntokuitufilamentit, - sähköä johtavat filamentit, - polypropeenista valmistetut synteettikatkokuidut, - polyesteristä valmistetut synteettikatkokuidut, - polyamidista valmistetut synteettikatkokuidut, - polyakryylinitriilistä valmistetut synteettikatkokuidut, - polyimidistä valmistetut synteettikatkokuidut, - polytetrafluorieteenistä valmistetut synteettikatkokuidut, - poly(fenyleenisulfidista) valmistetut synteettikatkokuidut, - poly(vinyylikloridista) valmistetut synteettikatkokuidut, - muut synteettikatkokuidut, - viskoosista valmistetut muuntokatkokuidut, - muut muuntokatkokuidut, - segmentoitu polyuretaania oleva lanka, jossa on joustavia polyeetterisegmenttejä, myös kierrepäällystetty, - segmentoitu polyuretaania oleva lanka, jossa on joustavia polyesterisegmenttejä, myös kierrepäällystetty, - nimikkeen 5605 tuotteet (metalloitu lanka), joissa on kaistaleita, jotka koostuvat enintään 5 mm leveästä kahden muovikelmun väliin joko värittömällä tai värillisellä liimalla kiinnitetystä, alumiinifoliota tai muovikelmua, myös alumiinijauheella peitettyä, olevasta sydämestä, - muut nimikkeen 5605 tuotteet. Esimerkki: Nimikkeen 5205 lanka, joka on tehty nimikkeen 5203 puuvillakuiduista ja nimikkeen 5506 synteettikatkokuiduista, on sekoitelanka. Sen vuoksi ei-alkuperätuotteita olevia synteettikatkokuituja, jotka eivät täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta kemiallisista aineista tai tekstiilimassasta), voidaan käyttää, jos niiden yhteispaino on enintään 10 prosenttia langan painosta. Esimerkki: Nimikkeen 5112 villakangas, joka on tehty nimikkeen 5107 villalangasta ja nimikkeen 5509 synteettikatkokuitulangasta, on sekoitekangas. Sen vuoksi synteettikuitulankaa, joka ei täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta kemiallisista aineista tai tekstiilimassasta), tai villalankaa, joka ei täytä alkuperäsääntöjä (joissa edellytetään valmistusta karstaamattomista, kampaamattomista tai muuten kehruuta varten käsittelemättömistä luonnonkuiduista), tai näiden kahden lankatyypin sekoitusta voidaan käyttää, jos niiden yhteispaino on enintään 10 prosenttia kankaan painosta. Esimerkki: Nimikkeen 5802 tuftattu tekstiilikangas, joka on tehty nimikkeen 5205 puuvillalangasta ja nimikkeen 5210 puuvillakankaasta, on sekoitetuote ainoastaan, jos puuvillakangas itsessään on sekoitekangas, joka on tehty kahdesta eri nimikkeeseen luokiteltavasta langasta, tai jos käytetyt puuvillalangat itsessään ovat sekoitetuotteita. Esimerkki: Jos kyseinen tuftattu tekstiilikangas on tehty nimikkeen 5205 puuvillalangasta ja nimikkeen 5407 kudotusta synteettikuitukankaasta, on selvää, että käytetyt langat ovat kahta eri perustekstiiliainetta ja tuftattu tekstiilikangas on näin ollen sekoitetuote. 5.3. Tuotteissa, joissa on ”segmentoitua polyuretaania olevaa lankaa, jossa on joustavia polyeetterisegmenttejä, myös kierrepäällystettyä”, tämä poikkeus on tällaisen langan osalta 20 prosenttia. 5.4. Tuotteissa, joissa on ”kaistaleita, jotka koostuvat enintään 5 mm leveästä kahden muovikelmun väliin joko värittömällä tai värillisellä liimalla kiinnitetystä, alumiinifoliota tai muovikelmua, myös alumiinijauheella peitettyä, olevasta sydämestä”, tämä poikkeus on 30 prosenttia tällaisen kaistaleen osalta. 6 huomautus: 6.1. Kun luettelossa on viittaus tähän huomautukseen, voidaan käyttää tekstiiliaineita (vuoria ja välivuoria lukuun ottamatta), jotka eivät täytä kyseistä sovitettua tuotetta koskevaa luettelon 3 sarakkeen sääntöä, jos ne luokitellaan eri nimikkeeseen kuin tuote ja jos niiden arvo on enintään 8 prosenttia tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta. 6.2. Aineksia, joita ei luokitella 50–63 ryhmään, voidaan käyttää vapaasti tekstiilituotteiden valmistuksessa riippumatta siitä, sisältävätkö ne tekstiiliainetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 6.3 huomautuksen soveltamista. Esimerkki: Jos luettelon säännössä määrätään, että tietyn tekstiilitavaran (esimerkiksi housujen) valmistuksessa on käytettävä lankaa, tämä ei estä metallitavaroiden kuten nappien käyttöä, koska nappeja ei luokitella 50–63 ryhmään. Samasta syystä se ei estä vetoketjujen käyttöä, vaikka vetoketjut tavallisesti sisältävät tekstiiliainetta. 6.3. Prosenttisääntöä sovellettaessa on käytettyjen ei-alkuperäainesten arvoa laskettaessa otettava huomioon niiden ainesten arvo, joita ei luokitella 50–63 ryhmään. 7 huomautus: 7.1. Nimikkeissä ex 2707, 2713–2715, ex 2901, ex 2902 ja ex 3403 ilmaisulla ”tietty käsittely” tarkoitetaan seuraavia toimintoja: a) tyhjötislaus; b) toistotislaus perusteellisen jakotislausmenetelmän avulla; c) krakkaus; d) reformointi; e) uuttaminen valikoivien liuottimien avulla; f) käsittely, jossa yhdistyvät kaikki seuraavat toiminnot: käsittely tiivistetyllä rikkihapolla, oleumilla tai rikkitrioksidilla; neutralointi emäksisillä aineilla; värinpoisto ja puhdistus luonnostaan aktiivisilla maalajeilla, aktivoiduilla maalajeilla, aktiivihiilellä tai bauksiitilla; g) polymerointi; h) alkylointi; i) isomerointi. 7.2. Nimikkeissä 2710, 2711 ja 2712 ilmaisulla ”tietty käsittely” tarkoitetaan seuraavia toimintoja: a) tyhjötislaus; b) toistotislaus perusteellisen jakotislausmenetelmän avulla; c) krakkaus; d) reformointi; e) uuttaminen valikoivien liuottimien avulla; f) käsittely, jossa yhdistyvät kaikki seuraavat toiminnot: käsittely tiivistetyllä rikkihapolla, oleumilla tai rikkitrioksidilla; neutralointi emäksisillä aineilla; värinpoisto ja puhdistus luonnostaan aktiivisilla maalajeilla, aktivoiduilla maalajeilla, aktiivihiilellä tai bauksiitilla; g) polymerointi; h) alkylointi; ij) isomerointi; k) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen osalta rikinpoisto vedyn avulla, jonka tuloksena valmistettujen tuotteiden rikkipitoisuus vähenee vähintään 85 prosenttia (ASTM D 1266–59 T -menetelmä); l) ainoastaan nimikkeeseen 2710 kuuluvien tuotteiden osalta parafiinin poisto muun menetelmän avulla kuin suodattamalla; m) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen osalta vetykäsittely suuremmassa kuin 20 baarin paineessa ja suuremmassa kuin 250 °C:n lämpötilassa katalysaattoria käyttäen, muussa kuin rikinpoistotarkoituksessa, kun vety on aktiivisena aineena kemiallisessa reaktiossa. Nimikkeen ex 2710 voiteluöljyjen jatkokäsittelyä vedyn avulla (esimerkiksi vedyn avulla tapahtuva viimeistely eli ”hydrofinishing” tai värinpoisto) erityisesti värin tai stabiliteetin parantamiseksi ei kuitenkaan pidetä tiettynä käsittelynä; n) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien polttoöljyjen osalta ilmatislaus, jos vähemmän kuin 30 tilavuusprosenttia näistä tuotteista (hävikki mukaan lukien) tislautuu 300 °C:n lämpötilassa ASTM D 86 -menetelmän avulla määritettynä; o) ainoastaan nimikkeeseen ex 2710 kuuluvien raskasöljyjen, muiden kuin kaasuöljyjen ja polttoöljyjen, osalta käsittely suurtaajuudella toimivan sähköisen huiskupurkauksen avulla; p) ainoastaan nimikkeeseen ex 2712 kuuluvien raakatavaroiden, muiden kuin vaseliinin, otsokeriitin, ruskohiilivahan, turvevahan ja vähemmän kuin 0,75 painoprosenttia öljyä sisältävän parafiinin, osalta rasvanpoisto kiteyttämällä jakotislausmenetelmän avulla. 7.3. Nimikkeissä ex 2707, 2713–2715, ex 2901, ex 2902 ja ex 3403 yksinkertaiset toiminnot kuten puhdistus, dekantointi, suolan poisto, veden erotus, suodatus, värjäys, merkintä, rikkipitoisuuden lisääminen sekoittamalla tuotteita, joilla on erilaiset rikkipitoisuudet, näiden toimintojen tai niitä vastaavien toimintojen yhdistelmät eivät anna alkuperäasemaa. LIITE II LUETTELO EI-ALKUPERÄAINEKSIIN SOVELLETTAVISTA VALMISTUS- TAI KÄSITTELYTOIMISTA, JOTKA ON TEHTÄVÄ, JOTTA VALMISTETTU TUOTE VOI SAADA ALKUPERÄASEMAN HS-nimike | Tuotteen kuvaus | Ei-alkuperäainesten valmistus tai käsittely, joka antaa alkuperäaseman | (1) | (2) | (3) tai (4) | 1 ryhmä | Elävät eläimet | Kaikkien käytettyjen 1 ryhmän eläinten on oltava kokonaan tuotettuja | 2 ryhmä | Liha ja muut syötävät eläimenosat | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 1 ja 2 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | 3 ryhmä | Kalat sekä äyriäiset, nilviäiset ja muut vedessä elävät selkärangattomat | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 3 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | ex 4 ryhmä | Maito ja meijerituotteet; linnunmunat; luonnonhunaja; muualle kuulumattomat eläinperäiset syötävät tuotteet; lukuun ottamatta seuraavia: | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 4 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | 0403 | Kirnumaito ja kirnupiimä, juoksetettu maito ja kerma, jogurtti, kefiiri ja muu käynyt tai hapatettu maito ja kerma, myös tiivistetty tai maustettu tai lisättyä sokeria tai muuta makeutusainetta, hedelmää, pähkinää tai kaakaota sisältävä | Valmistus, jossa - kaikkien käytettyjen 4 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja; - käytettyjen nimikkeen 2009 hedelmämehujen (lukuun ottamatta ananas-, limetti- tai greippimehuja) on jo oltava alkuperätuotteita; - käytettyjen 17 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 30 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta | ex 5 ryhmä | Muualle kuulumattomat eläinperäiset tuotteet; lukuun ottamatta seuraavia: | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 5 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | ex 0502 | Sian ja villisian harjakset ja muut karvat, valmistetut | Harjasten ja muiden karvojen puhdistus, desinfioiminen, lajittelu ja järjestäminen | 6 ryhmä | Elävät puut ja muut elävät kasvit; sipulit, juuret ja niiden kaltaiset tuotteet; leikkokukat ja leikkovihreä | Valmistus, jossa - kaikkien käytettyjen 6 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja; - kaikkien käytettyjen ainesten arvo ei ylitä 50 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta | 7 ryhmä | Kasvikset sekä tietyt syötävät kasvit, juuret ja mukulat | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 7 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | (1) | (2) | (3) tai (4) | 8 ryhmä | Syötävät hedelmät ja pähkinät; sitrushedelmien ja melonin kuoret | Valmistus, jossa - kaikkien käytettyjen hedelmien ja pähkinöiden on oltava kokonaan tuotettuja; - käytettyjen 17 ryhmän ainesten arvo ei ylitä 30 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta | ex 9 ryhmä | Kahvi, tee, mate ja mausteet; lukuun ottamatta seuraavia: | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 9 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | 0901 | Kahvi, myös paahdettu tai kofeiiniton; kahvinkuoret ja -kalvot; kahvinkorvikkeet, joissa on kahvia, sen määrästä riippumatta | Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista | 0902 | Tee, myös maustettu | Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista | ex 0910 | Maustesekoitukset | Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista | 10 ryhmä | Vilja | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 10 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | ex 11 ryhmä | Myllyteollisuustuotteet; maltaat; tärkkelys; inuliini; vehnägluteeni; lukuun ottamatta seuraavia: | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen viljojen, syötävien kasvisten, nimikkeen 0714 juurien ja mukuloiden taikka hedelmien on oltava kokonaan tuotettuja | ex 1106 | Nimikkeen 0713 kuivatusta, silvitystä palkoviljasta valmistetut hienot ja karkeat jauhot sekä jauhe | Nimikkeen 0708 palkokasvien kuivaus ja jauhaminen | 12 ryhmä | Öljysiemenet ja -hedelmät; erinäiset siemenet ja hedelmät; teollisuus- ja lääkekasvit; oljet ja kasvirehu | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 12 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | 1301 | Kumilakat; luonnonkumit ja -hartsit, -kumihartsit ja -oliohartsit (esimerkiksi palsamit) | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen nimikkeen 1301 ainesten arvo on enintään 50 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta | 1302 | Kasvimehut ja -uutteet; pektiiniaineet, pektinaatit ja pektaatit; agar-agar ja muut kasviaineista saadut kasvilimat ja paksunnosaineet, myös modifioidut: | - kasviaineista saadut kasvilimat ja paksunnosaineet, modifioidut | Valmistus modifioimattomista kasvilimoista ja paksunnosaineista | - muut | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen ainesten arvo on enintään 50 % tuotteen vapaasti tehtaalla -hinnasta | 14 ryhmä | Kasviperäiset punonta- ja palmikointiaineet; muualle kuulumattomat kasvituotteet | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 14 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | ex 15 ryhmä | Eläin- ja kasvirasvat ja -öljyt sekä niiden pilkkoutumistuotteet; valmistetut ravintorasvat; eläin- ja kasvivahat; lukuun ottamatta seuraavia: | Valmistus, jossa kaikki käytetyt ainekset luokitellaan eri nimikkeeseen kuin tuote | 1501 | Sianrasva, myös sianihra (laardi) ja siipikarjanrasva, muut kuin nimikkeeseen 0209 tai 1503 kuuluvat: | - luu- ja jäterasvat | Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista paitsi nimikkeiden 0203, 0206 tai 0207 aineksista taikka nimikkeen 0506 luista | - muut | Valmistus nimikkeiden 0203 tai 0206 sianlihasta tai sian muista syötävistä osista taikka nimikkeen 0207 siipikarjan lihasta tai siipikarjan muista syötävistä osista | 1502 | Nautaeläinten, lampaan tai vuohen rasva, muut kuin nimikkeeseen 1503 kuuluvat | - luu- ja jäterasvat | Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista paitsi nimikkeiden 0201, 0202, 0204 tai 0206 aineksista taikka nimikkeen 0506 luista | - muut | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 2 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | 1504 | Kala- ja merinisäkäsrasvat ja -öljyt sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat: | - jähmeät jakeet | Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista paitsi nimikkeen 1504 aineksista | - muut | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 2 ja 3 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | ex 1505 | Puhdistettu lanoliini | Valmistus nimikkeen 1505 raa'asta villarasvasta | 1506 | Muut eläinrasvat ja -öljyt sekä niiden jakeet, myös puhdistetut, mutta kemiallisesti muuntamattomat: | - jähmeät jakeet | Valmistus minkä tahansa nimikkeen aineksista paitsi nimikkeen 1506 aineksista | - muut | Valmistus, jossa kaikkien käytettyjen 2 ryhmän ainesten on oltava kokonaan tuotettuja | 1507–1515 | Kasviöljyt ja niiden jakeet: | - soija-, maapähkinä-, palmu-, kookos- (kopra-), palmunydin-, babassu-, kiin