FI Euroopan unionin virallinen lehti C 75/109

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Pohjanmeren pohjakalakantoja ja näitä kantoja hyödyntäviä kalastuksia koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 676/2007 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1342/2008 kumoamisesta”

(COM(2016) 493 final – 2016/0238 (COD))

(2017/C 075/18)

Esittelijä: Thomas McDONOGH

Lausuntopyyntö Euroopan parlamentti, 12.9.2016 neuvosto, 26.9.2016 Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 2 kohta ja 304 artikla Työvaliokunnan päätös 20/09/2016 Vastaava erityisjaosto ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” Hyväksyminen erityisjaostossa 24.11.2016 Hyväksyminen täysistunnossa 14.12.2016 Täysistunnon numero 521 Äänestystulos (puolesta / vastaan / pidättyi äänestämästä) 211/1/3

1. Yleiset ja erityiset huomiot ja suositukset

1.1 Yhteinen kalastuspolitiikka otettiin käyttöön 1960- ja 1970-luvulla, ja sitä on jatkuvasti tarkistettava. Komitea suhtautuu myönteisesti tällaiseen ajantasaistamiseen, jonka tarkoituksena on pitää politiikka teknologian kehityksen tasalla, jotta kalakantojen säilymistä ja suojelua voidaan parantaa. Komitea on tyytyväinen komission ehdottamiin toimiin, joista monet kuuluvat WGNSSK-työryhmän vuoden 2016 kertomuksessa (1) esitettyjen toimenpiteiden joukkoon. Ne auttavat saattamaan EU:n kalastuslainsäädännön ajan tasalle ja suojelemaan erittäin arvokasta elinkeinoalaa.

1.2 Kalastus Pohjanmerellä ja sen lähialueilla on luonteeltaan erittäin monimutkaista, sillä siihen osallistuu vähintään seitsemän rannikkojäsenvaltion ja Norjan aluksia, jotka käyttävät monia erilaisia pyyntivälineitä monien erilaisten kala- ja äyriäislajien pyytämiseen. Keskeinen ongelma on se, että monia tärkeimmistä pohjakalakannoista (eli merenpohjalla tai lähellä pohjaa elävistä kalakannoista) pyydetään sekakalastuksessa. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että joka kerta kun alus nostaa pyydyksensä alukselle, saalis koostuu eri kalalajeista. Sekoituksen koostumus vaihtelee käytetyn pyydyksen ja sen mukaan, milloin ja missä pyydystä käytetään.

1.3 Tämä merkitsee sitä, että alusten, jotka pyytävät kalakantoja, joihin sovelletaan suurimpia sallittuja saaliita (TAC), on lopetettava kalastus heti, kun niiden kyseistä kantaa koskeva kiintiö on täynnä. Ennen perusasetuksen (2) hyväksymistä alusten ei tarvinnut lopettaa kalastusta heti, kun jonkin niiden pyytämän lajin kiintiö täyttyi, vaan ne saivat jatkaa muiden kohdelajien kalastusta, minkä seurauksena ne saivat saaliiksi lisää lajeja, joiden kiintiöt olivat jo täynnä, mutta eivät voineet laillisesti purkaa näitä saaliita. Nämä kiintiön ylittäneet saaliit oli heitettävä pois. Nyt yhden tällaisen kannan kiintiön täyttyminen estää mahdollisuuden jatkaa muiden kantojen kalastamista. Siksi näitä kantoja koskevia TAC-kiintiöitä vahvistettaessa on suotavaa ottaa huomioon se, että joitakin kantoja pyydetään yhdessä sekakalastuksessa. Tällainen lähestymistapa hyödyttäisi sekä kantojen suojelemista että hyödyntämistä. Komission ehdotuksessa noudatetaan tätä lähestymistapaa.

1.4 Perusasetuksen tavoitteena on ratkaista liikakalastuksen ja kalojen poisheittämisen ongelmat aiempaa lainsäädäntöä tehokkaammin. Siksi on ryhdyttävä asianmukaisiin toimenpiteisiin, jotta kalastusalalle ei aiheudu kielteisiä taloudellisia ja sosiaalisia seurauksia. Ensimmäinen askel kohti tällaista mukautuvaa hoitoa olisi sisällyttää kaikki kyseiset kannat yhteen yhteiseen hoitosuunnitelmaan. Se sisältäisi kuhunkin kantaan mahdollisesti sovellettavat kalastuskuolevuuden tavoitteet, joiden perusteella kyseisten kantojen vuotuiset TACit asetettaisiin.

2. Muut huomiot ja suositukset

2.1 Olisi asetettava riippumaton komitea huolehtimaan kansallisten kiintiöiden tarkistamisesta. Kalakantojen elpyminen ei kuitenkaan riipu vain kalastuskuolevuudesta vaan myös muista tekijöistä, kuten ilmastonmuutoksesta. Kaikki toimet kestävällä pohjalla olevan kalastuksen edistämiseksi edellyttävät kalastusalusten ja pyydysten mukauttamista (mikä on kallista), luotettavaa tieteellistä tietoa ja jatkuvia toimenpiteitä kalastajien kouluttamiseksi ja valistamiseksi. Myös kalastuksen sosiaalisiin näkökohtiin on syytä kiinnittää huomiota, sillä pienimuotoisen kalastuksen harjoittajilta ollaan viemässä elinkeinotoiminnan edellytykset. On ensisijaisen tärkeää turvata nykyisten työpaikkojen säilyminen EU:n monien kalastuksesta riippuvaisten rannikkoalueiden yhteisöissä.

2.2 Kalanviljelyn vaikutusta luonnonvaraisiin kalakantoihin on tutkittava lisää. Luonnonvarainen lohi on vaarassa kuolla sukupuuttoon, mikä johtuu lähinnä liikakalastuksesta ja huonosta sääntelystä. Kalanviljelylaitosten vaikutuksia luonnonvaraiseen loheen ei kuitenkaan vielä tunneta. Luonnonvaraisen lohen hinta olisi asianmukaisen markkinoinnin avulla saatava viljellyn lohen hintaa korkeammaksi. Urheilukalastuksella on merkittävä vaikutus syrjäisempien alueiden talouteen: jokainen pyydetty luonnonvarainen lohi tuo paikallistalouteen arvioiden mukaan keskimäärin 1 200 euroa oppaille maksettujen palkkojen, majoituksen, liikennepalvelujen tms. kautta.

2.3 Ankeriaan kalastuksen väheneminen edellyttää toimenpiteitä, jotta suuntaus saadaan käännettyä. Nuorten kalojen saaliiksi joutumisen ongelmaan olisi puututtava lisäämällä verkkojen vähimmäissilmäkokoa. Lisäksi olisi otettava käyttöön monofiiliverkkoja koskevia rajoituksia.

2.4 Kalastuslainsäädännön rikkomisesta määrättäviä seuraamuksia olisi tiukennettava. Laittomien maahanmuuttajien työllistämistä kalastusaluksilla on torjuttava tehokkain toimenpitein. Monille heistä ei edes makseta työstä palkkaa, ja he ovat käytännössä vankeja, koska heiltä otetaan passit pois (näin tiedetään käyneen esimerkiksi Keski-Amerikasta saapuneille maahanmuuttajille). Elin- ja työolot merellä on järjestettävä niin, että ne vastaavat EU:n tiukimpia normeja. Tämä koskee myös EU:n ulkopuolisista maista kotoisin olevia työntekijöitä.

Bryssel 14. joulukuuta 2016. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Georges DASSIS

(1) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) Pohjanmeren ja Skagerrakin pohjakalakantojen arvioinnista vastaavan työryhmän kertomus. Työryhmä kokoontui Hampurissa 26.4.–5.5.2016.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 1380/2013, annettu 11 päivänä joulukuuta 2013, yhteisestä kalastuspolitiikasta, neuvoston asetusten (EY) N:o 1954/2003 ja (EY) N:o 1224/2009 muuttamisesta sekä neuvoston asetusten (EY) N:o 2371/2002 ja (EY) N:o 639/2004 ja neuvoston päätöksen 2004/585/EY kumoamisesta (EUVL L 354, 28.12.2013, s. 22).