A4-0307/97

Päätöslauselma, johon sisältyy Euroopan parlamentin ehdotus työllisyyttä käsittelevälle Eurooppa-neuvoston ylimääräiselle huippukokoukselle (20. ja 21. marraskuuta 1997) (C4-0389/97)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon Amsterdamissa 16. ja 17. kesäkuuta 1997 pidetyssä Eurooppa- neuvoston kokouksessa tehdyn päätöksen kutsua Luxemburgin puheenjohtajakauden aikana koolle Eurooppa-neuvoston ylimääräinen kokous, jonka tehtävänä on tarkastella edistymistä työllistämismahdollisuuksien luomisessa (SN 150/97),

- ottaa huomioon Eurooppa-neuvoston nykyisen puheenjohtajan Junckerin Euroopan parlamentin puhemiehelle Gil-Robles Gil-Delgadolle osoittaman kirjeen, jolla pyydetään Euroopan parlamenttia myötävaikuttamaan ylimääräiseen huippukokoukseen (C4-0389/97),

- ottaa huomioon työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietinnön sekä talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan, tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan, ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan, naisten oikeuksien valiokunnan, kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan, aluepoliittisen valiokunnan ja taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan lausunnot (A4-0307/97),

A. katsoo, että on olemassa kiistämättömiä, vaikkakin vielä vähäisiä merkkejä Euroopan talouden elpymisestä ja kaikkialla on tarkistettu kasvuennusteita ylöspäin; vuonna 1997 BKT:n nousu on keskimäärin 2 prosenttia ja vuonna 1998 kasvu on 2,5 - 3 prosenttia; kun otetaan huomioon BKT:n kasvun ja työpaikkojen luomisen välisen suhteen rakenteellinen parantuminen, paluu normaalikasvuun kuvastuu työpaikkojen määrän voimakkaampana kasvuna kuin aikaisempien suhdanteiden elpymisten aikana, mutta tämä ei kuitenkaan riitä vähentämään työttömyyttä ja palauttamaan sitä siedettävälle tasolle;

1. Katsoo, että Amsterdamin huippukokouksen työllisyyttä koskevien päätösten on johdettava Luxemburgin huippukokouksessa tehtäviin sitoviin sopimuksiin työpaikkojen luomisesta siten, että todennettavat lähestymiskriteerit yhtyvät esikuva-analyysiin (benchmarking) ja parhaiden käytäntöjen vaihtoon perustuvien määrällisten tavoitteiden asetteluun; jäsenvaltioiden ja EU:n yhteisillä ponnistuksilla on pyrittävä nostamaan työllisyysaste 60,4 prosentista 65 prosenttiin viiden vuoden kuluessa ja laskemaan työttömyysaste seitsemään prosenttiin; nuorisotyöttömyys olisi puolitettava;

2. Korostaa sitä, että uusia työpaikkoja ja uusia mahdollisuuksia yrityksille avanneissa tavaroiden ja palveluiden vapaassa liikkuvuudessa saavutetusta edistyksestä huolimatta viidentoista jäsenvaltion kansallisten markkinoiden muuttamisessa suuriksi yhtenäismarkkinoiksi on edelleen paljon työtä; liian suuri osa kansallisesta lainsäädännöstä hyväksytään edelleen epäyhtenäisesti, mikä lisää kilpailun vääristymiä verotuksen alalla, sosiaalialalla, ympäristön ja kuluttajansuojan alalla ja monilla muilla aloilla; liian monen direktiivin kohdalla saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä on heikkoa; kaikkien edellä mainittujen tekijöiden vuoksi Montin sisämarkkinoita koskevia ehdotuksia on tuettava;

3. Kannattaa sitä, että aletaan käyttää «I/A-normia» (inaktiivinen/aktiivinen- suhde), joka kertoo kolmen parhaan jäsenvaltion aktiivisen väestönosan ja 15 - 65 vuotiaan väestönosan välisen suhteen ja pyytää työllisyys- ja työmarkkinakomiteaa kehittämään edelleen eri alojen osoittimia ja valvomaan, että jäsenvaltiot noudattavat niitä; I/A-normiin on sisällytettävä aliedustettuja ryhmiä koskevat kriteerit ja sen yhteydessä on otettava huomioon sosiaalipoliittiset näkökohdat, kuten Euroopan sosiaalisen peruskirjan määräykset ja työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan määräykset;

4. Korostaa sitä, että Euroopan maiden talouspolitiikka, rahoituspolitiikka, tulopolitiikka ja rahapolitiikka on koordinoitava siten, että EU:ssa saavutetaan asianmukainen toimien yhdistelmä, jonka avulla pystytään edistämään kasvua, investointeja ja työllisyyttä; korostaa sitä, että tätä koordinointia on vahvistettava taloudellisella ja investointeja ja verotusta koskevalla sopimuksella;

Koulutus

5. Pyytää kaikkia toimijoita vastedes yhdistämään toisiinsa työttömien koulutusohjelmat ja korkealaatuisen opetuksen, tavoitteena antaa työttömille markkinoiden vaatimat taidot sen takaamiseksi, että uudelleenkoulutetut työttömät saavat tehdä vähintään vuoden verran palkallista työtä; erityistä huomiota on kiinnitettävä niihin ryhmiin, joita työttömyys koettelee erityisen ankarasti;

6. Kehottaa jäsenvaltioita yhteensovittamaan koulutusponnistuksensa siten, että ne kansallisia talousarvioita vahvistaessaan pyrkivät kolmen parhaiten sijoittuvan jäsenvaltion keskiarvoon ja sitoutuvat nostamaan koulutukseen, aikuisten ammatilliseen koulutukseen sekä tutkimukseen ja teknologiseen kehittämiseen käytettäviä keskimääräisiä määrärahoja; tämän seurauksena jäsenvaltiot käyttävät yhä enemmän resursseja työttömyyden seurausten lievittämisen (passiivisen toiminnan) sijaan aktiivisten työllistämistoimenpiteiden rahoittamiseen työllisyyden parantamiseksi vaarantamatta kuitenkaan sillä valtiontaloutta tai sosiaaliturvajärjestelmää;

7. Pyytää työmarkkinaosapuolia kehittämään jatkokoulutusjärjestelmän, joka antaa elinikäisen oppimisen periaatteen mukaisesti kaikille oikeuden jatkokoulutukseen, joka voi jakautua koko työelämän ajalle;

8. Kehottaa työmarkkinaosapuolia keskinäisten sopimusten pohjalta luomaan työpaikkoja, joita voidaan tarjota nuorille ja pitkäaikaistyöttömille heidän koulutuksensa päätyttyä, ja sopimaan (tilapäisten) työpaikkojen luomisesta työvuorottelun, vanhempainloman ja elinikäisen oppimisen yhdistämisen avulla; kehottaa jäsenvaltioita tukemaan erityisesti pk-sektoria tämän velvoitteen täyttämisessä ja kehottaa työnantajia sisällyttämään (tulevan) henkilöstönsä koulutuksen strategia- ja investointisuunnitelmiinsa;

Työaikajärjestelyt

9. Uskoo, että jäsenvaltioiden on edistettävä työllisyyttä edistämällä työmarkkinoiden joustavuutta työajan, työaikojen ja työn mallien (virkavapaa, sapattivapaa jne.) osalta ilman lainsäädäntöä ja ilman pakkoa yrityskohtaisen sosiaalisen vuoropuhelun avulla ottaen erityisesti huomioon pk-yritysten ratkaisevan merkityksen työpaikkojen luomisessa; tunnustaa merkityksen, joka liittyy työntekijöiden liikkuvuuden lisäämiseen ja tutkintojen keskinäisen tunnustamisen sekä eläkkeiden, vakuutusten ja sosiaaliturvan siirrettävyyteen;

10. Kehottaa komissiota ja työmarkkinaosapuolia tekemään epätyypillistä työtä koskevia ehdotuksia sen turvaamiseksi, että tällaisiin epätyypillisiin työsuhteisiin usein liittyvän epäsäännöllisen työn tekijöille voidaan taata riittävä sosiaaliturva ja oikeudet samanlaisina kuin kokopäivätyötä tekeville;

Rahoitustoimet

11. Vaatii sosiaalisen tai alimman mahdollisen arvonlisäveron tason käyttöönottoa työvaltaisissa palveluissa, erityisesti työkokemus- ja harjoittelupaikkojen ja "kolmannen sektorin" osalta; huippukokouksen olisi sallittava heti alhaista arvonlisäveroa koskevat kokeilut;

12. Vaatii nopeita päätöksiä työn verotuksen keventämisestä eurooppalaisilla sopimuksilla, joilla verotuksen painopistettä siirretään kohti ympäristön, luonnonvarojen käytön, energian ja pääomavaltaisen tuotannon verotusta, kuten jo valkoisessa kirjassa kasvusta, kilpailukyvystä ja työllisyydestä ehdotettiin;

13. Kehottaa painokkaasti muutokseen, jolla verorasitusta siirretään pois palkansaajilta ja yrityksiltä;

14. Kehottaa jäsenvaltioita parantamaan verotuksen ja sosiaaliturvajärjestelmien keskinäistä korvaavuutta, tarkoituksena kannustaa työntekijöitä hyväksymään myös matalapalkkaiset työpaikat, tutkimalla edelleen kansalaispalkan ja negatiivisen tuloveron tarjoamia uusia mahdollisuuksia sosiaalipolitiikan alla;

15. Pyytää jäsenvaltioita siirtymään passiivisista aktiivisiin työllisyystoimiin sekä harmaan talouden tukahduttamiseen;

16. Kehottaa komissiota ja jäsenvaltioita olemaan valppaampia yritystukia myönnettäessä valvomalla paremmin niiden käyttöä, jotta ne todella auttaisivat vakituisten työpaikkojen luomista eivätkä johtaisi uudelleenjärjestelyihin ja yrityssiirtoihin, joiden seurauksena työntekijöitä irtisanotaan huolimatta niihin liitetyistä «sosiaalisista toimista»;

17. Kehottaa kannustamaan ja edistämään tutkimusta ja kehittämistä asianmukaisilla verohelpotuksilla sekä helpottamalla riskipääoman saantia ja yritysten, yliopistojen ja tutkimuslaitosten rajat ylittävää läheistä yhteistyötä, poistamaan byrokraattiset esteet investoinneilta, tarkistamaan ja yksinkertaistamaan pk-yritysten kannettavana olevaa hallinnollista taakkaa ja asettamaan pakotteita yritysten perustamiseen liittyvien oikeudellisten ja rahoituksellisten esteiden purkamiseksi;

18. Kehottaa komissiota ja neuvostoa vastaisuudessa arvioimaan kaikki poliittiset toimet työllisyysnäkökohtien kannalta; vaatii komissiota myös tekemään tutkimuksen kaikkien EU:n talousarvion osastojen työllisyysvaikutuksista ja samassa yhteydessä suuntaamaan rakennerahastot paremmin pitkäaikaistyöttömyyden estämiseen, ammatillisen osaamisen edistämiseen, yrittäjyyteen ja sopeutumiskykyyn; kehottaa jäsenvaltioita parantamaan rakennerahastojen ohjelmien tehokkuutta ja kiinnittämään enemmän huomiota työllisyyteen;

19. Kehottaa Ecofin-neuvostoa omistamaan seuraavan kokouksensa niiden toimien edistämiseen ja toteuttamiseen, joista huippukokouksessa päätettiin;

20. Kehottaa Eurooppa-neuvostoa mahdollistamaan sen, että Euroopan unionin talousarvion käyttämättä jääneitä määrärahoja voidaan käyttää työllisyyttä edistäviin toimenpiteisiin erityisesti paikallisten työllisyysaloitteiden ja "kolmatta sektoria» koskevien alueellisten sopimusten yhteydessä ja erityisesti takuurahaston luomiseksi lainoille, joita Euroopan investointipankki myöntää pk-yrityksille;

21. Pyytää Eurooppa-neuvostoa tekemään aloitteen EHTY:n talousarviosta yli jääneiden varausten käyttämiseksi vuodesta 1998 lähtien työllisyyttä tukevien ja vuoden 2002 jälkeiseen aikaan ulottuvien toiminnallisten budjettien rahoittamiseen ja että tätä varten EIP:lle myönnetään erityisrahoitusta;

Talouspolitiikan yhteensovittaminen

22. Pyytää Eurooppa-neuvostoa Luxemburgin huippukokouksessa päättämään talouspolitiikan yhteensovittamiseen käytettävästä menettelystä, työllisyyttä koskevien suuntaviivojen laatimisesta, seurannan järjestämisestä ja vuosikertomusten laatimisesta, niin että Amsterdamin kokouksen työllisyyttä koskevat johtopäätökset voidaan välittömästi panna täytäntöön ja että sekä jatkuvasta talouskasvusta ja ekologiasta että kestävästä työllisyydestä ja sosiaaliturvasta tulee unionin ja jäsenvaltioiden talouspolitiikan ensisijaisia tavoitteita; kehottaa Eurooppa-neuvostoa julistamaan, että Montin sisämarkkinoita koskevat ehdotukset on hyväksyttävä mahdollisimman pian, koska niiden odotetaan vaikuttavan työllisyyteen erittäin myönteisesti;

23. Kehottaa Eurooppa-neuvostoa ottamaan nykyistä enemmän huomioon jäsenvaltioiden keskinäisen taloudellisen riippuvuuden, joka on tulosta viidentoista jäsenvaltion kansallisten markkinoiden muuttamisesta suuriksi yhtenäismarkkinoiksi ja joka enenevässä määrin rajoittaa puhtaasti kansallisen talouspolitiikan tehokkuutta; pitää sen vuoksi ehdottoman välttämättömänä entistä suurempaa edistymistä tiellä kohti jäsenvaltioiden talouspolitiikkojen keskinäistä täydentävyyttä, jonka avulla voidaan saavuttaa synergiaetuja stimuloimalla ja edistämällä innovaatioita, tutkimusta ja teknistä kehittämistä pk-yrityksille annettavilla asianmukaisilla verohelpotuksilla, tutkimuksen ja kehittämisen alalla toimivien pk-yritysten riskipääoman saantimahdollisuuksien parantamisella, edistämällä tehokasta tutkimuksen infrastruktuuria ja yritysten, yliopistojen ja tutkimuslaitosten läheisempää rajat ylittävää yhteistyötä;

24. Pyytää, että Luxemburgin ylimääräisessä työllisyyshuippukokouksessa päätettäisiin sitovasta «Euroopan sopimuksesta työllisyyden, vakauden ja solidaarisuuden puolesta», jolla täydennetään Amsterdamissa tehtyä vakaussopimusta;

25. Katsoo, että eurooppalaisen infrastruktuurin, kuten Delorsin valkoisessa kirjassa esitettyjen Euroopan laajuisten verkkojen kehittäminen luo työllisyyttä ja vaikuttaa EU:ssa, koska se myös lisää kasvua ja edistää investointeja;

26. Kehottaa jäsenvaltioita ensisijaisena tavoitteenaan jatkamaan pyrkimyksiä käyttää julkisen talouden uudistusten antamaa liikkumatilaa työvoimakustannusten alentamiseen ja verotuksen siirtämiseen työn verottamisesta liikkuvien tekijöiden verottamiseen; vaatii sen vuoksi eurooppalaista verotusta koskevaa sopimusta, joka lopettaisi EU:n sisäisen turmiollisen verokilpailun, helpottaisi verorasitusta ja työn sivukustannuksia ja toteuttaisi vihreän verouudistuksen;

27. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman työllisyyttä käsittelevälle Eurooppa-neuvoston kokoukselle, neuvostolle, komissiolle, eurooppalaisille työmarkkinaosapuolille sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.