FI Euroopan unionin virallinen lehti C 248/108

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle seuraamusjärjestelmien lujittamisesta finanssipalvelujen alalla”

KOM(2010) 716 lopullinen

2011/C 248/18

Esittelijä: Bernardo HERNÁNDEZ BATALLER

Komissio päätti 8. joulukuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle seuraamusjärjestelmien lujittamisesta finanssipalvelujen alalla

KOM(2010) 716 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 26. toukokuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 15.–16. kesäkuuta 2011 pitämässään 472. täysistunnossa (kesäkuun 16. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 105 ääntä puolesta ja 2 vastaan 4:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 ETSK suhtautuu erittäin myönteisesti sellaisen ylikansallisen järjestelmän käyttöönottoon, jossa seuraamukset ovat todella tehokkaita, varoittavia ja oikeasuhtaisia. Komitea kannattaa komission tiedonannossaan omaksumaa lähestymistapaa, jolla pyritään takaamaan yhteiset vähimmäisvaatimukset, joita jäsenvaltioiden on noudatettava suunnitellessaan hallinnollisia seuraamuksia finanssipalvelusääntöjen rikkomisen varalta.

1.2 Käyttöön otettavalla sääntelykehyksellä on tarkoitus helpottaa niiden oikeudellisten periaatteiden toteutumista, joita EU on jo soveltanut menestyksekkäästi. Niihin kuuluu esimerkiksi aiheuttamisperiaate, jota tässä tapauksessa sovelletaan oikeasuhtaisesti seuraamuksena tuotetusta vahingosta ja varoittavana esimerkkinä finanssirikkomuksista tai sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevasta politiikasta, joka liittyy tyypillisesti kilpailun vastaisten käytäntöjen tutkintaa ja syytteeseen asettamista koskeviin menettelyihin. Nämä periaatteet ovat tässä yhteydessä erityisen merkittäviä, sillä finanssilaitosten työntekijöillä saattaa olla poikkeuksellinen rooli rikkomusten paljastamisessa.

1.3 ETSK yhtyy komission näkemykseen siitä, että ilmaisulle ”seuraamus” on annettava laaja sisältö, joka kattaa sekä hallinnolliset toimenpiteet (maksujen määrääminen) että toimenpiteet laillisen järjestyksen palauttamiseksi, menetetyksi tuomitsemisen, johtajien jääväämisen, kumoamisseuraamukset (kuten toimiluvan peruuttaminen) sekä taloudelliset seuraamukset, uhkasakot ja muut vastaavat seuraamukset.

1.4 ETSK kehottaa komissiota tarkastelemaan mahdollisia tapoja pysäyttää finanssipetokset, jotka ovat saaneet alkunsa vero- tai finanssiparatiiseista tai päätyvät niihin ja joihin liittyy sisämarkkinoiden toimintaan vaikuttavia pääomaliikkeitä.

1.5 Määrättävän seuraamuksen ohella on harkittava laittomasti hankittujen voittojen takavarikoimista ja rankaisevia vahingonkorvauksia. Kuten ETSK on jo useaan kertaan todennut (1), niiden tuotto on talletettava joukkokanteiden avustusrahastoon, jotta kuluttajajärjestöjen on helpompi nostaa kollektiivisia vahingonkorvauskanteita. Muistin virkistykseksi ETSK toteaa (2) komissiolle ottaneensa useissa yhteyksissä kantaa siihen, että joukkokanteet on tarpeen yhdenmukaistaa ylikansallisin säädöksin.

1.6 ETSK kehottaa komissiota ottamaan huomioon, että EU:n tulee tehdä kansainvälisiä sopimuksia unionin ulkopuolisten maiden kanssa vahvistaakseen voimassa olevan taloudellisia seuraamuksia koskevan lainsäädännön vaikutuksia unionin ulkopuolella, jotta voidaan taata sen tehokkuus sekä sen varoittava luonne finanssipalveluja koskevien säännösten rikkomistapauksissa

2. Johdanto

2.1 Finanssikriisi on herättänyt epäilyjä siitä, onko finanssimarkkinasääntöjen noudattaminen ja soveltaminen aina asianmukaista koko unionissa. EU-sääntöjen puutteellinen täytäntöönpano yhdessä jäsenvaltiossa voi vaikuttaa merkittävästi rahoitusjärjestelmän vakauteen ja toimintaan muissakin jäsenvaltioissa.

2.2 Ecofin-neuvosto pyysi komissiota ja kolmea valvontaviranomaisten komiteaa (Euroopan pankkivalvontaviranomaisten komiteaa [CEBS], Euroopan vakuutus- ja työeläkevalvontaviranomaisten komiteaa [CEIOPS] ja Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa [CESR]) tekemään monialaisen tilannearvion seuraamusvaltuuksien yhdenmukaisuudesta, vastaavuudesta ja tosiasiallisesta käytöstä jäsenvaltioissa.

2.3 Seuraamusjärjestelmien lujittaminen on kansainvälisellä tasolla osa finanssialan uudistusta, kuten Washingtonissa 15. marraskuuta 2008 kokoontuneiden G20-ryhmän johtajien huippukokouksesta voidaan päätellä. Heinäkuussa 2010 annetussa kuluttajansuojaa ja Wall Streetin uudistusta koskevassa Dodd–Frank-laissa (Dodd-Frank Wall Street Reform and Consumer Protection Act) säädetään Yhdysvaltojen rahoitusjärjestelmän laajamittaisesta uudistuksesta.

3. Tiedonanto

3.1 Komissio käsittelee tiedonannossa edellä mainittujen selvitysten ja jäsenvaltioiden kanssa käytyjen keskustelujen pohjalta seikkoja, joihin tarvittaisiin parannuksia, ja ehdottaa mahdollisia EU-toimia, joilla seuraamusjärjestelmiä voidaan yhtenäistää ja tehostaa. Finanssialalla tehokkaat seuraamusjärjestelmät ovat keskeinen osa valvontajärjestelmää, jolla pyritään varmistamaan terveellä ja vakaalla pohjalla olevat finanssimarkkinat sekä kuluttajien ja sijoittajien suoja.

3.2 Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhtaisia ja varoittavia, jotta niillä voidaan varmistaa EU:n oikeuden täysimittainen soveltaminen. Seuraamuksia voidaan pitää tehokkaina, jos niillä voidaan varmistaa EU:n oikeuden noudattaminen; oikeasuhtaisina, jos ne ilmentävät asianmukaisesti rikkomuksen vakavuutta eikä niissä mennä pitemmälle kuin on tarpeen asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi; varoittavina, jos ne ovat niin ankaria, että rikkomuksen tekijä ei enää syyllisty samaan rikkomukseen ja jos ne saavat muut mahdolliset rikkomuksen tekijät luopumaan vastaavista rikkomuksista.

3.3 Nykyisessä oikeudellisessa kehyksessä jäsenvaltiot voivat huomattavan vapaasti valita ja soveltaa kansallisia seuraamuksia. Tämän vapauden on kuitenkin oltava tasapainossa EU:n oikeuden tehokkaan ja yhdenmukaisen soveltamisen kanssa.

3.4 Finanssialalla voimassa olevat EU:n direktiivit ja asetukset sisältävät nykyisin neljänlaisia säännöksiä seuraamuksista:

— Jäsenvaltioiden seuraamusvaltuuksien koordinointi tapahtuu useampien jäsenvaltioiden kesken.

— Jäsenvaltiot velvoitetaan säätämään asianmukaisista hallinnollisista seuraamuksista ja toimenpiteistä sekä varmistamaan, että kyseiset seuraamukset ja toimenpiteet ovat tehokkaita, oikeasuhtaisia ja varoittavia. Tutkimus-, ennaltaehkäisy- ja rangaistustoimenpiteitä ei ole tapana erottaa toisistaan.

— Kolmannen ryhmän säännökset koskevat erityisistä rikkomuksista määrättäviä seuraamuksia.

— Neljännen ryhmän säännösten mukaan viranomaisten on julkistettava toimenpiteet ja seuraamukset tietyissä tilanteissa.

3.5 Seuraamusjärjestelmien tarkastelu paljastaa, että jäsenvaltioiden välillä on eroja, jotka voivat johtua monista tekijöistä, kuten kansallisten oikeusjärjestelmien välisistä eroista, valtiosäännön asettamista vaatimuksista, kansallisten hallintojen toimintatavoista ja tuomioistuinten roolista (hallinto- ja rikostuomioistuimet).

3.6 Komissio on havainnut seuraavat kansallisten seuraamusjärjestelmien erot ja heikkoudet:

— Joillakin toimivaltaisilla viranomaisilla ei ole tärkeitä seuraamusvaltuuksia tiettyjä rikkomuksia varten.

— Hallinnolliset taloudelliset seuraamukset (sakot) ovat eri jäsenvaltioissa hyvin erisuuruisia ja joissakin jäsenvaltioissa liian pieniä.

— Kansallisten lainsäädäntöjen seuraamukset ovat luonteeltaan erilaisia (hallinnollisia tai rikosoikeudellisia).

— Seuraamusten käytön laajuus vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen.

3.7 Komissio katsoo, että seuraamusjärjestelmien olennaisissa näkökohdissa ilmenevät erot saattavat johtaa siihen, ettei EU:n finanssipalvelusääntöjä noudateta. Ne saattavat myös vaarantaa vakavasti kuluttajansuojan ja markkinoiden yhtenäisyyden, vääristää kilpailua sisämarkkinoilla, vaikuttaa kielteisesti finanssivalvontaan ja kaiken kaikkiaan vaarantaa luottamuksen finanssialaan.

3.8 Komissio katsoo, että seuraamusjärjestelmiä on ehdottomasti yhtenäistettävä ja lujitettava entisestään, jotta voidaan välttää huonosti toimivien finanssimarkkinoiden vaara. Komissio ehdottaa, että otetaan käyttöön joukko yhteisiä vähimmäisvaatimuksia kansallisten seuraamusjärjestelmien lähentämiseksi toisiinsa vähimmässä määrin seuraavasti:

— hallinnolliset seuraamukset, joita määrätään keskeisten säännösten rikkomisesta

— seuraamusten julkistaminen

— riittävän suuret hallinnolliset sakot

— seuraamusten määrääminen sekä luonnollisille henkilöille että finanssilaitoksille

— perusteet seuraamusten soveltamiselle

— rikosoikeudellisten seuraamusten mahdollinen käyttöönotto vakavimpia rikkomuksia varten

— mekanismit, joilla tuetaan seuraamusten tehokasta soveltamista.

4. Yleisiä huomioita

4.1 ETSK:n arvio

4.1.1 ETSK pitää komission tiedonantoa hyvin myönteisenä, sillä siinä peräänkuulutetaan kauttaaltaan nykyistä tehokkaamman ylikansallisen sääntelykehyksen laatimista finanssilaitosten ja -toimijoiden rikkomusten varalle pääomamarkkinoiden kansainvälisten sääntöjen muuttuessa.

4.1.2 Tiedonanto heijastaa itse asiassa G20-ryhmän poliittisia kantoja, jotka ovat vakiintuneet etenkin Washingtonissa (2009), Lontoossa (2009) ja Soulissa (2010) pidetyissä huippukokouksissa, sekä EU:n omia kantoja, joista on sovittu hyvin korkealla toimielintasolla (esimerkiksi finanssivalvontaviranomaisten perustaminen, rahoitusmarkkinadirektiivin tarkistus, hedge-riskirahastoja koskeva sopimus jne.).

4.2 Toissijaisuusperiaate

4.2.1 Tiedonannossa toissijaisuusperiaatteeseen suhtaudutaan aivan oikein ja korostetaan selkeästi kansallisten viranomaisten päävastuuta valvoa koordinoiduin ja kattavin toimin finanssipalvelualan rikkomusten nykyisen ja tulevan seuraamuskehyksen johdonmukaista soveltamista sekä pitäydytään siinä, että seuraamukset kuuluvat kansallisten viranomaisten toimivaltaan.

4.2.2 Kyseeseen voivat kuitenkin tulla Euroopan sisäiset rikkomukset, joiden tekijät toimivat useissa unionivaltioissa ja joiden vaikutukset ulottuvat kaikkialle yhtenäismarkkinoille. Siinä tapauksessa on

— oltava tarkkaan selvillä toimivallasta päättää seuraamusmenettelyn käynnistämisestä, jotta vältetään mahdollinen oikeuspaikkakeinottelu valitsemalla sellaisen valtion viranomaiset, jotka soveltavat seuraamuslainsäädäntöä muita suopeammin

— tiettyjen edellytysten täyttyessä jopa delegoitava toimia ja vastuuta muille toimivaltaisille viranomaisille

— toisinaan poikkeustapauksissa annettava toimivalta tapauksesta riippuen Euroopan valvontaviranomaisille.

4.2.3 Ylikansallinen toiminta on perusteltua, koska on tarpeen lähentää toisiinsa kansallisia hallinnollisia tai rikosoikeudellisia seuraamuskehyksiä, jotka joko ovat nykyisellään hyvin puutteellisia, minkä vuoksi ne eivät ole keskenään verrannollisia, tai joita sovelletaan täysin toisistaan poikkeavin perustein. Kunkin jäsenvaltion on valittava rikosoikeudellinen tai hallinnollinen etenemistapa, mutta niiden on noudatettava vastaavuuden ja tosiasiallisuuden periaatteita EU:n tuomioistuimen oikeuskäytännön määrittelemissä puitteissa.

4.2.4 Samalla kun kunnioitetaan hallinto- ja lainkäyttövallan välistä vastuunjakoa, harkittavana olevalla sääntelykehyksellä on tarkoitus helpottaa niiden oikeusperiaatteiden toteutumista, joita EU on jo soveltanut menestyksekkäästi. Niihin kuuluu esimerkiksi aiheuttamisperiaate, jota tässä tapauksessa sovelletaan oikeasuhtaisesti seuraamuksena tuotetusta vahingosta ja varoittavana esimerkkinä finanssirikkomuksista tai sakkojen määräämättä jättämistä tai alentamista koskevasta politiikasta, joka liittyy tyypillisesti kilpailun vastaisten käytäntöjen tutkintaa ja syytteeseen asettamista koskeviin menettelyihin. Nämä periaatteet ovat tässä yhteydessä erityisen merkittäviä, sillä finanssilaitosten työntekijöillä saattaa olla poikkeuksellinen rooli rikkomusten paljastamisessa.

4.2.5 Lain rikkojille määrättävien seuraamusten ja rangaistusten on joka tapauksessa vaikutettava varoittavasti ja ehkäistävä rikkomukset, jotka eivät ole hyväksyttävissä demokraattisessa yhteiskunnassa, mutta samalla ankaruudesta on tingittävä, jotta seuraamusta tai rangaistusta voidaan alentaa tuntuvasti tai siitä voidaan luopua, kun rikkomuksen tekijä osallistuu rikollisiksi luokiteltujen tekojen paljastamiseen tai määrittelyyn.

4.2.6 ETSK katsoo, että tekojen paljastaminen tai ilmiantaminen, sellaisina kuin ne on määritelty Yhdysvaltojen Dodd–Frank-laissa, saattaa hyvinkin tervehdyttää finanssipalveluiden sisämarkkinoita ja parantaa niiden toimivuutta, kun luodaan taloudellinen kannustusjärjestelmä kannustinohjelmineen sellaisia henkilöitä varten, jotka antavat rahoitusvalvontaviranomaisille ilmi rahoituspalveluiden sääntelylainsäädännön rikkomistapaukset.

4.2.7 On kuitenkin poistettava tietyissä jäsenvaltioissa vielä vallitsevat lainsäädäntöesteet ja muut luottamuksellisuuteen liittyvät esteet, jotka oletettujen yrityssalaisuuksien vaalimisen perusteella estävät kyseiset toimet ja voivat vahingoittaa ilmiantajia. Työntekijöiden suojelu on kuitenkin taattava etujensuojeluohjelmilla.

4.2.8 Nykyisessä rahanpesun vastaisessa direktiivissä säädetään jo rahoituslaitosten työntekijöiden lieventävästä kohtelusta heidän antaessaan ilmi epäilyttäviä operaatioita sekä heidän suojelustaan mahdollisilta työhön liittyviltä tai muunlaisilta kostotoimilta.

4.3 Tiedonannon puutteita

4.3.1 Tiedonantoa tarkastellessa voi kuitenkin havaita, että komission käsittelemissä rikkomuksissa on yleensä kyse hallinto- tai rikosoikeusteitse syytteeseen asetettavien yksityishenkilöiden, luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden käyttäytymisestä. Siinä ei tältä osin tarkastella julkisen vallan – etenkään finanssimarkkinoiden sääntely- ja valvontavaltaa käyttävien tahojen – vilpillistä tai huolimatonta toimintaa, vaikka kyseisten markkinoiden epätarkoituksenmukainen toiminta saattaa merkitä sisämarkkinoille ja kuluttajien edulle vakavaa vahinkoa.

4.3.2 Tällaisia tapauksia ovat esimerkiksi sellaisten niin kutsuttujen näkymättömien esteiden tarpeellinen poistaminen, joista on aiheutunut ja aiheutuu ylitsepääsemättömiä esteitä perusluonteisten taloudellisten vapauksien harjoittamiselle (esimerkkeinä mainittakoon harkintavallan väärinkäyttö päätettäessä luottolaitosta tai vakuutusyhtiötä hoitavien henkilöiden soveltuvuudesta (3) tai päätös rahoituslaitoksen pääoman ”määräomistusosakkaiden” jääviydestä (4).

4.3.3 Samoin jäsenvaltioissa, joissa asiasta ei nykyisellään ole sisäisiä säännöksiä, niitä olisi annettava, jotta korostetaan sellaisten finanssilaitosten hoitajien vastuuta, jotka järjestelmäluonteensa vuoksi saattavat aiheuttaa suunnatonta vahinkoa finanssimarkkinoiden vakaudelle ja kuluttajille kyseisten laitosten varomattoman tai vilpillisen hoidon vuoksi.

4.3.4 On vähintäänkin perusteetonta, että nykyisin kenelle tahansa jopa kokonsa puolesta markkinoiden kannalta merkityksettömän finanssilaitoksen työntekijälle voidaan määrätä vakavia seuraamuksia lahjonnasta, petoksesta tai rahanpesusta, ja kuitenkin eräissä jäsenvaltioissa kyseisten laitosten hoitajat, jotka ovat vastuussa finanssirikoksista aiheutuneista vahingoista, pystyvät välttämään rikosoikeudelliset tai hallinnolliset seuraamukset. Tästä voidaan päätellä, että yrityshallinnon valvonta on toiminut erittäin huonosti.

4.4 Vastavuoroisuus

4.4.1 Tältä osin tiedonanto on liian Eurooppa-keskeinen, sillä huomiota kiinnitetään Euroopan sisällä vallitseviin tilanteisiin tarkastelematta unionin ulkopuolisten valtioiden finanssilaitosten toimia, jotka nekin voivat vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan, koska pääomamarkkinat ovat avoimia ja kyseisten laitosten on suhteellisen helppo asettautua vapaasti harjoittamaan toimintaansa hyväksytyin menetelmin, joita ovat esimerkiksi yhteisyritykset (joint-ventures) tai leap-frogging.

4.4.2 Koska ei ole olemassa yhteistä järjestelmää, joka helpottaisi unionin ulkopuolisten valtioiden kanssa finanssipalveluiden alalla harjoitettavaa vastavuoroisuuspolitiikkaa, kansallisia viranomaisia on välttämättä vaadittava luomaan valvonta- ja seuraamusmekanismeja, jotka toimivat yhtä tehokkaasti ja ankarasti unionin ulkopuolisten valtioiden finanssilaitosten tapauksessa.

4.4.3 ETSK kehottaa komissiota tarkastelemaan mahdollisia tapoja pysäyttää finanssipetokset, jotka ovat saaneet alkunsa vero- tai finanssiparatiiseista tai päätyvät niihin ja joihin liittyy sisämarkkinoiden toimintaan vaikuttavia pääomaliikkeitä.

4.4.4 ETSK on huolissaan siitä, ettei komissio kiinnitä tarpeeksi huomiota rahoituslainsäädännön rikkomistapausten seurantaan tapauksissa, joissa ne on tehty EU:n ulkopuolisen maan alueella tai joissa EU:n ulkopuolisessa maassa asuva luonnollinen henkilö tai toimiva oikeushenkilö on niistä välittömässä tai välillisessä vastuussa.

4.5 Tietyistä teknisluonteisista näkökohdista todettakoon seuraavaa:

4.5.1 ETSK yhtyy komission näkemykseen siitä, että ilmaisulle ”seuraamus” on annettava laaja sisältö, joka kattaa sekä hallinnolliset toimenpiteet (maksujen määrääminen) että toimenpiteet laillisen järjestyksen palauttamiseksi, menetetyksi tuomitsemisen, johtajien jääväämisen, kumoamisseuraamukset (kuten toimiluvan peruuttaminen) sekä taloudelliset seuraamukset, uhkasakot ja muut vastaavat seuraamukset.

4.5.2 Kaikkien seuraamusmenettelyjen lähtökohdaksi on otettava vähintään laillisuusperiaate, lainmukaisuus, syyllisyys, taannehtivuuskielto, reformatio in pejus -kielto, syyttömyys-olettama, suhteellisuuden periaate, syytesidonnaisuus, rikoksen vanhentumisen periaate, menettelyn mitättömyys, päätöksen täytäntöönpanon lykkääminen turvatoimena ja muutoksenhakumahdollisuus, joka toimii tehokkaana oikeussuojakeinona.

4.5.3 Olisi niin ikään suositeltavaa harkita, että rikoksen tekijöille määrättävistä seuraamuksista tiedotetaan näkyvämmin: sen lisäksi, että ne luonnollisesti julkaistaan jäsenvaltioiden sisäisissä virallisissa lehdissä, rikkomusten vakavuudesta riippuen seuraamukset olisi julkaistava myös EU:n virallisessa lehdessä, kirjallisissa viestimissä tai massalevityksessä, kuten internetportaalissa, ja että rikoksen tekijä vastaisi julkaisukustannuksista.

4.6 Huomioita säädösvälineestä

4.6.1 ETSK katsoo, että tavoitteena olevan tehokkuuteen, oikeasuhtaisuuteen ja varoittavuuteen perustuvan seuraamusjärjestelmän aikaansaamista saattaisi osaltaan helpottaa se, että selvennettäisiin, minkälaisen säädösvälineen komissio aikanaan ehdottaa hyväksyttäväksi.

4.6.2 Vaikka asetus olisi ihanteellinen vaihtoehto, sen soveltamisessa ei saisi olla lainkaan harkinnanvaraa, eikä se unionin oikeuden tämänhetkisessä kehitysvaiheessa liene asianmukainen säädös.

4.6.3 ETSK pitää sopivampana valintana puitedirektiiviä, vaikka komissio katsoo olevan aiheellista toteuttaa yhdenmukaistamisen vähimmäistaso. Siinä tapauksessa säännösten tulisi olla riittävän selkeitä täsmällisine ja ehdottomine mandaatteineen, jotta säädöksellä olisi välitön vaikutus unionin tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. Direktiivin olisi sisällettävä erittäin yksityiskohtaisia säännöksiä, jotta taataan yleisen edun tavoitteiden saavuttaminen.

4.6.4 Taloudellisia seuraamuksia määrättäessä olisi joka tapauksessa aina otettava huomioon periaate, jonka mukaan rikkomuksentekijä ei voi saada rikkomuksesta minkäänlaista voittoa; on otettava käyttöön yhteisiä tapoja laskea kyseisten laittomasti hankittujen voittojen palauttaminen sakkoa täydentävänä toimenpiteenä.

4.6.5 Langetettavan seuraamuksen ohella on harkittava laittomasti hankittujen voittojen takavarikoimista ja rankaisevia vahingonkorvauksia. Kuten ETSK on jo useaan kertaan todennut (5), niiden tuotto on talletettava joukkokanteiden avustusrahastoon kunkin jäsenvaltion ensisijaisten painopisteiden mukaisesti, jotta kuluttajajärjestöjen ja muiden oikeutettuja etujaan ajavien organisaatioiden on helpompi nostaa kollektiivisia vahingonkorvauskanteita. Muistin virkistykseksi ETSK toteaa (6) komissiolle, että joukkokanteet on tarpeen yhdenmukaistaa antamalla niistä ylikansallinen säädös kuluttajien taloudellisten etujen suojan korkean tason saavuttamiseksi.

4.6.6 Seuraamuksia määrättäessä olisi niin ikään otettava huomioon rikoksen tekijöiden henkilökohtaiset olosuhteet, rikoksen vakavuus, rikoksen tekijän varallisuus, rikoksen tekijän halu tehdä yhteistyötä, rikoksen kesto, rikoksen vaikutus kuluttajien oikeuksiin ja oikeutettuihin etuihin tai muihin taloudellisiin toimijoihin.

4.7 Kuluttajat Lissabonin sopimuksessa

4.7.1 Vaikka tiedonannossa otetaan tarkoin huomioon kuluttajien asema finanssimarkkinoilla ja viitataan muun muassa mahdollisuuteen ottaa kaikissa sisäisissä laitoksissa käyttöön kollektiiviset vahingonkorvauskanteet, joista ETSK on jo ilmaissut myönteisen kantansa useissa lausunnoissa, asiakirjassa kuluttajiin suhtaudutaan kuitenkin passiivisesti ja rajoitutaan suojelemaan heitä väärinkäytöksiltä ja rikolliselta toiminnalta.

4.7.2 Lissabonin sopimuksen myötä osallistavan demokratian periaatteesta on tullut yksi unionin demokratian peruslinjauksista. Sopimusta sovellettaessa olisi huomioitava kuluttajien ja edustuksellisimpien kuluttajajärjestöjen osallistuminen.

4.7.3 Tulevassa seuraamuskehyksessä, jonka käyttöönottoa nyt tarkastellaan, olisi taattava kuluttajajärjestöjen aseman vahvistaminen kyseisellä osa-alueella. Voitaisiin harkita muun muassa, että luotaisiin pysyviä viestintäkanavia Euroopan parlamentin, komission, ETSK:n ja mainittujen järjestöjen välille ja taattaisiin niille julkinen rahoitus, jotta ne toimisivat tehokkaammin ennakkoon varoittamalla finanssimarkkinoiden vakautta mahdollisesti uhkaavista vaaratilanteista ja olemalla avuksi laadittaessa sääntöjä, jotka vastaavat markkinoilla olevien tuotteiden ja markkinakäytänteiden nopeaa kehitystä ja joissa otetaan huomioon se, miten seuraamusten määrääminen finanssilaitoksille vaikuttaa asiakkaisiin.

4.7.4 Samalla kun asiakkaita suojellaan alan sääntöjen rikkomisen aiheuttamilta vahingoilta ja niistä rankaistaan, tällä tavoin toimimalla rikkomuksia onnistuttaisiin ehkäisemään ennakolta, mikä saattaa olla huomattavasti tehokkaampaa.

4.7.5 ETSK katsoo, että on tärkeää luoda finanssipalvelujen käyttäjiä suojeleva eurooppalainen elin, ja toistaa aiemmin esittämänsä ajatuksen (7), että on tarkasteltava mahdollisuutta luoda unionin oikeusjärjestykseen samantapainen viranomaistaho kuin Yhdysvaltoihin perustettiin Dodd–Frank-lailla (finanssipalveluiden kuluttajasuojavirasto Bureau of Consumer Financial Protection).

4.7.6 Näin ollen ETSK ehdottaa komissiolle, että se hyödyntää tulevan ehdotuksen valmisteluvaihetta sellaisten tutkimusten tekemiseen tai tarkistamiseen, jotka koskevat finanssipalvelujen kuluttajansuoja-alan parhaita eurooppalaisia käytänteitä. Niiden pohjalta voidaan ottaa käyttöön oikeudelliset välineet, joilla taataan korkea suojelun taso kaikille finanssipalvelujen käyttäjille. Unionin perusoikeuskirjan mukaan kaikkien unionin toimielinten kuuluu varmistaa finanssipalvelujen kuluttajansuojan korkea taso.

Bryssel 16. kesäkuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) EUVL C 162, 25.6.2008, s. 1–19 ja EUVL C 175, 28.7.2009, s. 20–25.

(2) EUVL C 324, 30.12.2006, s. 1.

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston 14. kesäkuuta 2006 antaman direktiivin 2006/48/EY 11 artikla, EUVL L 177, 30.6.2006, s. 1.

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston 5. syyskuuta 2007 antaman direktiivin 2007/44/EY 12 artikla, EUVL L 247, 21.9.2007, s. 1.

(5) Ks. alaviite 1.

(6) Ks. alaviite 2.

(7) EUVL C 107, 6.4.2011, s. 21.