Virallinen lehti nro C 175 , 21/06/1999 s. 0035



A4-0089/99 Päätöslauselma komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille: Tieteellis-tekninen tutkimus: strateginen osa Euroopan unionin yhteistyötä kehitysmaiden kanssa (KOM(97)0174 - C4-0207/97) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(97)0174 - C4-0207/97), - ottaa huomioon tutkimusta, teknologista kehittämistä ja energia-asioita käsittelevän valiokunnan mietinnön sekä taloudellisten ulkosuhteiden valiokunnan ja kehitys- ja yhteistyövaliokunnan lausunnot (A4-0089/99), A. katsoo, että tieteellinen ja tekninen tutkimus ja innovaatio edistävät taloudellista vireyttä, joka on kehitysmaiden kestävän kehityksen ehtona, B. katsoo, että tutkimus ja teknologinen kehittäminen voivat ratkaisevalla tavalla auttaa konkreettisten kehitysongelmien ratkaisemisessa lukuisilla yhteiskunnan aloilla ja yksilöllisten elinolojen muovaamisessa ja että ne voivat auttaa varsinkin kehitysmaita näiden erityisongelmien ratkaisemisessa, C. katsoo, että kehitysmailta puuttuu sekä taloudellisia että inhimillisiä voimavaroja, mikä lisää niiden riippuvuutta kehittyneistä maista, ja että kaiken tutkimukseen liittyvän yhteistyön lopullisena tavoitteena pitäisi olla maiden omien tutkimuskapasiteettien kehittäminen, D. katsoo, että kehitysmaiden integrointi maailmantalouteen ei ole mahdollista ilman, että tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen tasoa näissä maissa kohotetaan merkittävästi, E. katsoo, että unionin kehitysmaatukeen on luettava maiden omien tutkimuskapasiteettien (capacity building) kehittämistä varten myönnettävät määrärahat, teknologiasiirrot ja vaihdot sekä tieteen ja tekniikan alan asiantuntijoiden ja kokemusten kokoaminen yhteen maiden ensisijaisia tarpeita varten, F. katsoo, että Euroopan kehitysmaakumppaneita koskevan TTK-strategian täytäntöönpanon edellytyksenä on prioriteettien ja ennakkoehtojen määrittely ja että kumppanimaissamme on luotava todelliset ja oikeudelliset edellytykset hedelmälliselle toiminnalle TTK-alalla; katsoo, että yksityinen elinkeinoelämä on saatava osallistumaan toimintaan niin suuressa määrin kuin mahdollista, G. katsoo, että kehitysmaissa tehdyissä tutkimuksissa on ensisijaisen tärkeää ottaa huomioon kyseisten yhteiskuntien kehitystarpeet ja erityisesti on tuettava paikallisten voimavarojen kestävää käyttöä edistävien tekniikoiden kehittämistä, H. katsoo, että on edistettävä niin sanottujen «ensimmäisen asteen» teknologioiden käyttöä, joissa nojaudutaan kehitysmaiden väestöjen omiin teknisiin ja kulttuurisiin kykyihin ja voimavaroihin sekä edulliseen ja helposti saatavaan ulkopuoliseen taloudelliseen tukeen, I. katsoo, että kehitysmaiden kestävässä kehityksessä on pakko nojautua inhimillisten voimavarojen käyttöönottoon ja hyödyntämiseen ja että tutkimuskapasiteettien kehittämisessä on pidettävä mielessä myös koulutus ja jatkokoulutus, J. katsoo, että monikansallisten tutkimusryhmien perustaminen siten, että niihin kuuluu sekä kehittyneiden maiden että kehitysmaiden samanlaisissa hankkeissa työskenteleviä tutkijoita, edistää todennäköisesti pitkäaikaisia yhteistyömuotoja ja alueellista synergiaa, K. katsoo, että on tarpeen tukea kansainvälisiä tiedonsaantimahdollisuuksia ja tiedon jakelua erityisesti tutkimuksen edistämistä varten luotujen telemaattisten tietokantojen ja etenkin Internetin avulla, L. katsoo, että neljännen TTK-puiteohjelman yhteydessä vain INCO-ohjelman kohdalla on onnistuttu kehittämään todellista tieteellis-teknistä yhteistyötä kehitysmaiden kanssa, kun taas eräät muut yhteisön kolmansiin maihin suuntautuvat TTK-ohjelmat eivät ole tuottaneet toivottuja tuloksia, M. katsoo, että kehitysmaiden kestävän kehityksen on perustuttava ensisijaisesti luonnonvarojen järkevään käyttöön ja erityisesti siinä on kiinnitettävä huomiota sekä paikallisiin että maailmanlaajuisiin ympäristöhaasteisiin, N. katsoo, että eri kehitysmaissa tutkimustoimet ja -sektorit eroavat toisistaan suuresti ja nämä erot on otettava huomioon kaikissa kehitysmaiden tutkimusta edistävissä yhteisötoimissa, O. katsoo, että kehitysmaiden todellisten tutkimuskapasiteettien kehittämistä on tuettava alan eri yhteisövälineiden sekä kansallisten ja kansainvälisten välineiden paremmalla koordinaatiolla, P. katsoo, että kehitysmaat voivat osallistua tiettyjen yhteisön tutkimusohjelmien täytäntöönpanoon viidennen TTK-puiteohjelman yhteydessä; 1. Ottaa tyytyväisenä vastaan ensimmäiset tiedot kehitysmaiden yhteisötukistrategiasta ja kannattaa komission arviota siitä, että kehityksen kannalta on tärkeää luoda sellaisia paikallisia tutkimuskapasiteetteja, joissa huomio kohdennetaan mahdollisimman konkreettisesti maan omiin ongelmiin; 2. Katsoo, että määritellyissä prioriteeteissa ja toimintasektoreissa on otettava selkeästi huomioon kestävän kehityksen tavoite; 3. Pitää tärkeänä pitkälle kehittyneen teknologian korostamista, joka on mainittu aiemmin sen 2. lokakuuta 1997 komission vihreästä kirjasta Euroopan unionin ja AKT-maiden välisistä suhteista 2000-luvun alussa - uuden kumppanuuden tuomat haasteet ja mahdollisuudet ((EYVL C 325, 27.10.1997, s. 28.)) ja 1. huhtikuuta 1998 komission tiedonannosta suuntaviivoista uusien yhteistyösopimusten neuvottelemiseksi Afrikan, Karibianmeren ja Tyynen valtameren maiden (AKT) kanssa ((EYVL C 138, 4.5.1998, s. 108.)) antamissa päätöslauselmissa, koska sen avulla poistetaan köyhyyttä ja käynnistetään kestävän hyvinvoinnin luomista varten kumulatiivinen prosessi, johon liittyy muun muassa hygienia, vesihuolto, jätteiden käsittely ja kierrätys; 4. Katsoo komission tavoin, että eriyttämisen periaatteen (joka edellyttää kehitysmaiden välisten erojen todellista huomioon ottamista) on oltava ratkaisevassa asemassa ja että tarvittaessa komission on yhdessä paikallisten ja alueellisten kumppanien kanssa laadittava maantieteellisesti ja aloittain eriytetyt säännöt ja prioriteetit; 5. Katsoo, että yhteistyön avulla on pystyttävä päättämään sellaisista prioriteeteista, jotka vastaavat kyseisten yhteiskuntien todellisia tarpeita, mitä tulee demokratian ja kulttuurin lisääntymiseen, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, elämänlaadun parantamiseen ja markkinasääntöjen vaiheittaiseen käyttöönottamiseen, ja että tutkimuksen kohteet on valittava kuulemalla myös kehitysasioiden asiantuntijoita, ei pelkästään poliittisia ja hallinnollisia viranomaisia; 6. Muistuttaa, että perinteisiä taitoja ja paikallisia voimavaroja hyödyntämällä voidaan paikalliset erityisongelmat ratkaista konkreettisesti ja toisaalta ne saattavat olla todellisia innovaation lähteitä maailmanlaajuisessa tutkimuksessa; 7. Korostaa, että on välttämätöntä valvoa tutkimustulosten jakelua ja hyödyntämistä tutkimuskeskuksissa, mahdollisten (julkisten tai yksityisten) toimijoiden keskuudessa sekä tulosten soveltamisen ja arvioinnin yhteydessä (talous, kauppa jne.); katsoo, että on myös valvottava kehitysmaissa tehtyjen tutkimusten tulosten suojelua; 8. Kannattaa sitä, että prioriteetit ja ohjelmien hallinta määritellään eri toimijoiden välisen kumppanuuden avulla, mutta toteaa kuitenkin, että tehokkaiden tutkimusrakenteiden luomista on tuettava voimakkaasti, jos kehitysyhteistyössä halutaan pitkällä aikavälillä pyrkiä keskinäisen edun saavuttamiseen; tämän lisäksi kulttuurierot ja teknologisen kehityksen sosio-ekonomiset vaikutukset on otettava huomioon ja siviiliyhteiskunta, erityisesti työmarkkinaosapuolet, on otettava ajoissa mukaan toimintaan; 9. Katsoo, että komission on seurattava joidenkin vielä kehitysmaiksi luokiteltujen, mutta itse asiassa nopeasti kehittyvien maiden (Mercosur) voimakkaan dynaamista kehitystä ja mukautettava aika ajoin ja asteittain yhteistyön mallia avustamisesta kohti voimavarojen yhdistämistä; 10. Toistaa edellä mainitussa 2. lokakuuta 1997 antamassaan päätöslauselmassa tekemänsä ehdotuksen eurooppalaisen säätiön luomisesta, jolla tuetaan pitkällä tähtäimellä kehitysmaiden tutkimuslaboratorioita näiden maiden ympäristön, voimavarojen ja yhteiskuntien tuntemuksen parantamiseksi; 11. Katsoo, että pitkän tähtäimen tuki varsinkin monikansallisille tutkimusryhmille, väliaikaisten hankkeiden tukemisen sijasta, saattaa auttaa vahvistamaan kumppanuutta ja kehittämään kestävää synergiaa etenkin alueiden välille ja tällä tavoin välttämään varojen sirottelun vaaran; 12. Muistuttaa, että kansainvälisen tiedeyhteisön on otettava kehitysmaiden tutkijat täysivaltaisesti mukaan toimintaansa ja heidät on tunnustettava, ja korostaa, että heidän liikkuvuutensa (koulutuksen, vaihtojen jne. avulla) on välttämätöntä tiedeyhteisön toimintaan osallistumisen ja heidän tuomansa panoksen kannalta; 13. Katsoo, että tutkimusyhteistyön tavoitteena on oltava paikallisen tutkimuskapasiteetin kehittäminen ja että vaikka «aivoviennin» hyväksikäyttö on mahdollista siten, että luodaan maasta muuttaneiden tiedemiesten verkosto, on kuitenkin toivottavampaa houkutella tiedemiehiä jäämään maahan ja tukea poismuuttaneiden paluuta; 14. Muistuttaa, että tietojen vaihdon edellytyksenä on pääsy tietolähteisiin ja erityisesti kansainvälisiin verkkoihin, kuten Internetiin, ja siitä riippuu siten koko tutkimuksen edistämisen tehokkuus; 15. Muistuttaa, että kansainvälisillä patentteja koskevilla säännöillä ei saa missään tapauksessa jarruttaa näiden maiden tiedonsaantia tai estää etuja, joita ne voisivat saada voimavarojensa käytöstä; 16. Katsoo, että on pyrittävä estämään kehitysmaiden geneettisen ja intellektuaalisen perimän ryöstäminen ja että paikalliselle väestölle on annettava mahdollisuus saada täysi hyöty tästä perimästä; 17. Katsoo, että on määriteltävä ensisijaiset toiminnan kohteet (kuten maanviljely, terveys, ympäristö ja erityisesti vesistöt), joita voidaan kehittää eteenpäin jokaisen alueen tarpeiden ja voimavarojen mukaisesti; 18. Korostaa kehitysmaiden terveys- ja hygieniaongelmien kiireellisyyttä ja tärkeyttä ja katsoo, että yhteisön tieteellisten ja teknisten yhteistyöponnistelujen on koskettava ensisijaisesti näiden ongelmien paikallista ratkaisemista, jotta taataan, että ihmiset saavat hoitoa tasapuolisesti; 19. Muistuttaa tieteellisen tutkimuksen ja teknologisen innovaation tärkeydestä sellaisen kehityksen edistämisessä, joka perustuu voimavarojen kestävään hallintaan ja käyttöön siten, että ei tueta ainoastaan taloudellista toimintaa, vaan myös vähennetään ympäristölle saastuttavista menetelmistä aiheutuvia vahinkoja; 20. Muistuttaa lisäksi, että energialähteiden hallinta on olennaista kestävän kehityksen kannalta ja että energiataloudellinen tehokkuus ja uusiutuvien energialähteiden käyttö merkitsevät energiataloudellista riippumattomuutta, joka on kehitysmaiden taloudellisen ja sosiaalisen vakauden perusta; 21. Katsoo, että metsien häviämisen torjunnasta, uusiutuvien energialähteiden kehittämisestä ja energian hallinnasta tulee äärimmäisen tärkeitä tekijöitä maailmanlaajuisessa taistelussa kasvihuoneilmiötä vastaan ja niistä tulee merkittäviä tulolähteitä kehitysmaille, erityisesti Kioton prosessin yhteydessä kehitettyjen joustavuuteen perustuvien välineiden (mm. päästöluvat) täytäntöönpanon jälkeen; 22. Muistuttaa biodiversiteetin ja erityisesti metsiin liittyvän monimuotoisuuden tärkeydestä tieteelliselle tutkimukselle ja toisaalta tutkimuksen tärkeästä roolista voimavarojen säilyttämisessä ja kestävässä hoidossa; 23. Muistuttaa, että on pyrittävä yhteisön, jäsenvaltioiden ja kansainvälisten eri välineiden yhteensovittamiseen; katsoo, että komission on lisättävä T& K-yhteistyötoimien yhteensovittamista pääosastojensa sisällä ja ulkopuolella, mihin kuuluu myös toiminnan koordinaation kehittäminen asianomaisten jäsenvaltioiden ministeriöiden kanssa; 24. Vaatii, että komission on taattava kehitysmaiden kanssa toteutettavan T& K-yhteistyön rahoitusvälineiden mahdollisimman suuri joustavuus ja tämän vuoksi viidennen puiteohjelman yhteistyötä koskevaan toimintakokonaisuuteen olisi yhdistettävä suurempaan vapaaehtoisuuteen perustuvia ehdotuksia (kuten Eureka ja Cost); 25. Katsoo, että välineitä ja erityisesti unionin rahoitusvälineitä, kuten EKR sekä ALA ja MEDA -asetuksia, olisi käytettävä paremmin hyväksi ja niissä olisi määrättävä enemmän varoja kehitysmaiden tutkimuksen ja teknologisen kehittämisen uudelleenjärjestämiseen; 26. On vakuuttunut siitä, että tehtävän monimutkaisuuden (oikeudellisen ja aineellisen infrastruktuurin luominen ja henkilöstön kouluttaminen) ja teollisuusmaiden etumatkan huomioon ottaen vain pitkäaikainen yhteistyö, jossa kumppaneiden erityispiirteet ja myös aiemmin tuntemattomat alat otetaan huomioon, tarjoaa mahdollisuudet onnistumiseen; katsoo, että koska yhteistyötä on tehtävä laajemmalta pohjalta ja siihen on sisällytettävä useampia tieteen aloja kuin tähän asti, tarkoitukseen on varattava enemmän varoja ja kumppaniemme on myös vastaavasti lisättävä tarkoitukseen käyttämiensä varojen määrää; 27. Katsoo, että viidennessä TTK-puiteohjelmassa olisi lujitettava erityisen kehitysmaiden yhteistyöohjelman asemaa ja lisättävä sen legitimiteettiä kehitysmaiden kannalta liittämällä se tiiviimmin yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaan ja huolehdittava siitä, että kehitysmaiden osallistumista helpotetaan aihekohtaisten ohjelmien avulla; 28. Korostaa, että poliittisten päättäjien tietoisuutta TTK:n merkityksestä on lisättävä ja on huolehdittava siitä, että alasta tulee yleisölle avoimempi ja helpommin lähestyttävä; 29. Vaatii, että komission on lujitettava EU:n ulkopolitiikan ja kolmansien maiden ja erityisesti kehitysmaiden kanssa toteutettavien T& K-yhteistyöohjelmien johdonmukaisuutta ja yhteensovittamista ja taattava ne ja otettava huomioon yhteisvastuullisuuden kriteerit köyhien maiden osalta, mutta myös mahdollisuudet uusille markkinoille; 30. Korostaa, että erityistä ja systemaattista huomiota on kiinnitettävä määrärahojen myöntämismenettelyjen avoimuuteen ja seuranta- ja valvontamenettelyjen luomiseen; 31. Katsoo, että sen takaamiseksi, että ehdotetun strategian täytäntöönpanossa käytetään julkisen kehitysavun rahoitusvälinettä tehokkaasti, on kansallisten tai alueellisten toimintakehysten määrittelyssä vapaaehtoisille maille tai alueille käynnistettävä nopeasti alustava vaihe, jotta tässä strategiassa toiminta voitaisiin perustaa todelliselle poliittiselle vuoropuhelulle; katsoo, että kehitysavun tehokkuutta ja siitä väestölle koituvaa todellista hyötyä pitäisi voida mitata arvioimalla säännöllisesti julkisen kehitysavun tuloksia ja tämän sektorin yhteistyötä; katsoo että tarvittavien tutkimusten rahoitus, koehankkeiden käynnistäminen ja sekä komission ja jäsenvaltioiden että Euroopan unionin ja kehitysmaiden välisten koordinointitoimintojen toteuttaminen pitäisi pystyä takaamaan vahvistamalla erityisesti olemassa olevaa kehityspolitiikkojen koordinointiin ja arviointiin liittyvää budjettikohtaa; 32. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman komissiolle, neuvostolle, jäsenvaltioiden hallituksille sekä unionin kehitysyhteistyökumppaneille.