47.

on sitä mieltä, että yhteisön seuraavan talousarviokehyksen tulee olla sellainen, että sen avulla voidaan varmistaa seuraavat tekijät: a. Heikoimmin kehittyneet Euroopan alueet sekä pysyvistä maantieteellisistä haitoista kärsivät erityiset alueelliset kokonaisuudet voivat edistyä lähentymisessä erityisesti parantamalla kilpailukykyään ja varmistamalla siten entistä tasapainoisemman taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen kehityksen koko Euroopan unionissa. b. Mikäli tietyt alueet jäävät EU:n tuen ulkopuolelle, tarvitaan kuitenkin asianmukaiset ja oikeudenmukaiset siirtymäsäännökset, jotta unionin koheesiopolitiikan avulla saavutettuja tuloksia ei vaarannettaisi. Tällöin on taattava asianomaisten maiden sekä alueiden yhdenvertaisuus koko EU:ssa riippumatta siitä, missä jäsenvaltiossa ne sijaitsevat. c. On myös tuettava päättäväisesti valmiuksien lisäämistä varsinkin innovaatiotoiminnassa sellaisilla alueilla, jotka antavat jo nyt tärkeän panoksen Euroopan unionin kilpailukykyyn globalisoituneessa maailmassa. d. Etusijalle on asetettava kestävää alueellista kasvua ja kilpailukykyä tukeva unionin politiikka, johon kaikki EU:n alueet osallistuvat. Kyseisenlaisen politiikan avulla kaikki alueet ja paikallisviranomaiset voivat löytää strategiset suuntaukset ja taloudelliset varat tehdäkseen innovatiivisia investointeja, jotka ovat välttämättömiä talouden, yhteiskunnan ja tekniikan rakenteellisiin muutoksiin sopeutumiseksi sekä omien erityisten olosuhteidensa ja mahdollisuuksiensa hyödyntämiseksi globaalissa kontekstissa. Erityisesti tulee hyödyntää pk-yrityksiä, jotka ovat Euroopan talouden perusta. e. Toteutetaan solidaarista politiikkaa, jotta kaikille kansalaisille voidaan varmistaa yhdenvertaiset mahdollisuudet käyttää perusrakenteita, saada koulutuspalveluja ja hankkia ammattipätevyys ja jotta kaikille lahjakkaille yksilöille voidaan taata tilaisuus hyödyntää kehittyneimpiä tutkimusmahdollisuuksia. Alue-, paikallis-, jäsenvaltio- ja unionitason viranomaisten on voitava yhdistää voimansa, jotta voidaan helpottaa akateemisen maailman, tutkimuspiirien ja liike-elämän kohtaamista ja jotta voidaan edistää näiden tahojen verkostoitumista eurooppalaisella ja maailmanlaajuisella tasolla. f. Euroopan yhdentymishankkeen taustalla oleva liikkumisvapaus saa uuden sysäyksen, kun investoinnit Euroopan laajuisiin liikenneverkkoihin lisääntyvät. Politiikoilla on tuettava kestäviä liikennemuotoja, eri liikennejärjestelmien yhteensovittamista sekä ennen kaikkea Euroopan laajuista yhteenliitettyä rautatieverkostoa, jonka avulla voidaan vähentää hiilidioksidipäästöjä sekä lyhentää henkilö- että tavaraliikenteen kuljetusaikoja ja alentaa niiden kuljetuskustannuksia. On myös edistettävä kestävää meriliikennettä. g. Kaikilla Euroopan alueilla on käytössään yhtä hyvät välineet ilmastonmuutoksen torjumiseksi sekä varat ilmiön syiden ennaltaehkäisemiseksi ja erityisesti ilmiöstä eniten kärsiville Euroopan kansalaisille ja taloudellisille toimijoille aiheutuviin seurauksiin sopeutumiseksi. On investoitava kestävän kehityksen malleihin, joissa otetaan huomioon sekä paikalliset mahdollisuudet että rajoitukset. h. Euroopan unionilla on yhteisötason energiapolitiikka, joka perustuu jäsenvaltioiden keskinäiseen solidaarisuuteen, toimitusvarmuuteen sekä tuotanto-, liikenne- ja kulutusmallien kestävyyteen ja jossa kunnioitetaan jäsenvaltioiden vapautta valita energialähteensä. Alue- ja kuntatasolla on parhaat mahdollisuudet huolehtia innovaatiotoiminnasta ja kulutuskäyttäytymisen laaja-alaisista muutoksista. i. Muuttovirtojen hallinnointiin löydetään ratkaisu Euroopan tasolla hyödyntäen alue- ja paikallistasolla jo kokeiltuja parhaita ratkaisuja. Niiden, jotka joutuvat kohtaamaan päivittäin hätätilanteita, on voitava luottaa solidaarisuuteen ja eurooppalaiseen yhteistyöhön. j. Tunnustetaan alue- ja paikallisviranomaisten keskeinen asema sellaisten toimien toteuttamisessa, joiden avulla pyritään sopeutumaan väestörakenteen muutosten vaikutuksiin. k. Unionin tulee voida luottaa siihen, että sillä on ajanmukainen, kilpailukykyinen, monipuolinen ja kestävä maatalous, jolla varmistetaan eurooppalaisten elintarvikkeiden turvallisuus ja etusija ja pidetään unioni maailmanmarkkinoilla unohtamatta yhteisön etuuskohtelua. Maataloudelle on annettava tarvittava tuki, jotta se voisi parantaa elämänlaatuamme, säilyttää elämänlaadun seuraaville sukupolville, torjua osaltaan ilmaston lämpenemistä sekä auttaa suojelemaan ympäristöä, biologista monimuotoisuutta ja maisemaa. l. Unioni voi jatkaa naapuruuspolitiikkaansa sekä toteuttaa yhteisiä hankkeita kaukaisempien kumppaniensa kanssa. Unionin ulkosuhteissa on itse asiassa voitava hyödyntää yhä enemmän alue- ja paikallisviranomaisten tekemää rajatylittävää yhteistyötä ja hajautettua yhteistyötä. Rajatylittävää yhteistyötä on korostettava, koska se on tärkeä tekijä rauhan vahvistamisessa, yhteisten tavoitteiden ja arvojen määrittämisessä ja vakiinnuttamisessa sekä alueellisen yhteenkuuluvuuden edistämisessä.