Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Kausityöllisyyden ja muuttoliikkeen tilanne ja näkymät maaseudulla"



Virallinen lehti nro C 355 , 21/11/1997 s. 0051



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Kausityöllisyyden ja muuttoliikkeen tilanne ja näkymät maaseudulla" (97/C 355/10) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 20. maaliskuuta 1997 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta "Kausityöllisyyden ja muuttoliikkeen tilanne ja näkymät maaseudulla". Asian valmistelusta vastannut maa- ja kalatalousjaosto antoi lausuntonsa 18. syyskuuta 1997. Esittelijänä oli Hans-Joachim Wilms. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. ja 2. lokakuuta 1997 pitämässään 348. täysistunnossa (lokakuun 1. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 86 ääntä puolesta, yksi vastaan, ja seitsemän pidättyi äänestämästä. 1. Perustelut 1.1. Taustaa 1.1.1. Euroopan unionissa ja muualla maailmassa (esim. Kaliforniassa ja Israelissa) maataloudessa on kausityöntekijöitä, jotka muuttavina työntekijöinä kohtaavat sadonkorjuuaikaan erilaisia kulttuureja ja tuotteita. Käsillä olevassa lausunnossa tutkitaan maatalouden piirissä tehtävän kausityön mahdollisuuksia ja vaaroja Euroopan unionissa. On muistettava, että myös maatalousalan ulkopuolella, kuten matkailussa ja ravintola-alalla, kausityö nostaa merkittävästi kyseisten alojen suorituskykyä. Tässä lausunnossa keskitytään kuitenkin nimenomaan maatalouteen. 1.1.2. Taloudellisesta ja teknisestä rakennemuutoksesta, rakenteellisista eroista ja avautumisesta Maghreb-maihin sekä Keski- ja Itä-Euroopan maihin (KIE) on Euroopan unionissa monia seurauksia: rakenteelliset erot ennen kaikkea eteläisten ja pohjoisten jäsenvaltioiden välillä ovat yhä edelleen syynä laajaan muuttoliikkeeseen maataloustyöntekijöiden etsiessä työtä ja toimeentuloa. Tähän muuttoliikkeeseen kuuluu sekä jäsenvaltioiden välillä että yhteisön naapurimaista (esim. Marokosta, Tunisiasta ja Algeriasta Etelä-Euroopan maihin (), sekä Keski- ja Itä-Euroopan maista Euroopan talousalueelle) ja muista yhteisön ulkopuolisista valtioista tapahtuva muutto; kausityöntekijöiden työmarkkinoiden nopea alueellinen laajentuminen aiheutti EU:n markkinoilla samanaikaisesti vallitsevien palkkaodotusten välisten erojen kasvua. Tähän ovat vaikuttaneet ennen kaikkea yhteisön ulkopuolisista maista kuten Pohjois-Afrikasta sekä KIE-maista tulevien työntekijöiden mahdollisuudet työskentelyyn EU:ssa. Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistus vuonna 1992 muutti myös yritys- ja toimintarakenteita, joille tuli ominaiseksi yhä lisääntyvä automatisoituminen sekä tuotantolinjojen erikoistuminen; osittain tästä aiheutunut työvoiman kasvu on lisännyt jo muutenkin rakennemuutoksesta johtuvaa, perinteisesti kausityöstä riippuvaisiin maataloustyöntekijöihin kohdistuvaa painetta työmarkkinoilla sekä EU:n laajuisesti että yksittäisissä jäsenvaltioissa; samanaikaisesti paine on vaikuttanut maatalousalalla vakinaisesti työskenteleviin jopa niin, että kausityöntekijät ovat osittain korvanneet heidät. 1.1.3. EU:n maaseutualueiden kärjistynyt työtilanne vaatii kaikilta yhteiskuntaryhmiltä erityisiä ponnistuksia olemassa olevien, yhteiskunnallisesti tärkeiden työpaikkojen säilyttämiseksi, työttömyyden vähentämiseksi ja uusien työpaikkojen luomiseksi. 1.1.4. Nykyisen kehityksen vaarana on varmastikin työmarkkinaosapuolten solmimien työehtosopimusten ja vapaaehtoisten puitesopimusten noudattamatta jättäminen ainakin jäsenvaltioissa, joissa on tämäntyyppisiä järjestelyjä. Lisäksi on olemassa vaara, että komission puheenjohtajan Jacques Delorsin vuonna 1993 valkoisessa kirjassa "Kasvu, kilpailukyky, työllisyys" linjaamista unionin kehityksen pääperiaatteista luovutaan. 1.1.5. Huolimatta kausityön tämänhetkisistä laajenevista ongelmista se on monissa EU:n jäsenvaltioissa maataloustyön perinteinen ja elinvoimainen muoto. Kausityötä tullaan tarvitsemaan eri tuotantolinjoilla luonnonoloista johtuen. Tässä yhteydessä on kiinnitettävä erityistä huomiota muuttavien kausityöntekijöiden suorittamaan sesonkiluonteiseen tai jaksottaiseen työhön maaseudulla: kausityö on monilla EU:n alueilla olivatpa nämä työvoimaa tarjoavia tai työvoimaa tarvitsevia laajan taloudenrakenteen osa; kausityö on Euroopan integraation kannalta erityisen arvokas tekijä kulttuurivaihdon ja unionin sisällä tapahtuvan ihmisten kanssakäymisen vuoksi. 1.1.6. Talous- ja sosiaalikomitea haluaa tällä lausunnolla kiinnittää Euroopan unionin toimielinten huomion kausityöhön arvokkaana talouden ja kulttuurin tekijänä, jotta siihen liittyvät kasvavat ongelmat voidaan ratkaista yhdessä. 1.1.7. Komitean jäsenten lähtökohtana on komission puheenjohtajan luottamussopimusta käsittelevässä asiakirjassa kesäkuussa 1996 lausuma ajatus, jonka mukaan "Eurooppaan on palautettava luottamuksen ilmapiiri, jotta innovaatio ja kysyntä lähtevät kasvuun". 1.2. Toimien kiireellisyys 1.2.1. Työmarkkinoiden sekä työllisyys- ja palkkaodotusten epäselvyys rasittaa luottamuksen ja luotettavuuden ilmapiiriä. Tilannetta vaikeuttaa erityisesti tilastotietojen puutteellisuus (ks. kohta 3) ja tästä johtuva kehityksen vinoutumien oikaisematta jättäminen tai oikaisun viivästyttäminen (ks. ennen kaikkea kohta 5). 1.2.2. Luotettavien tilastotietojen puuttuminen on vaarallista myös siksi, että harvoista saatavilla olevista tiedoista ilmenee kiireinen toiminnan tarve: Esimerkiksi Italiassa () oli vuonna 1995 noin 850 000 maatalousalan kausityöntekijää, Ranskassa () noin 600 000 ja Saksassa () noin 220 000 maatalousalan muuttavaa kausityöntekijää. Pohjoismaisissa jäsenvaltioissa on ilmeisesti EU:n keskiarvoa vähemmän muuttavia kausityöntekijöitä. 1.2.3. Kausityöllä tarkoitetaan tässä tilapäistä työsuhdetta ja ajallisesti rajoitettua (kausittaista) työtä, joka kestää normaalisti muutamasta päivästä kolmeen kuukauteen. 1.2.4. Näitä lukuja ei varmastikaan voi yleisesti käyttää muista jäsenvaltioista puhuttaessa, mutta ne ovat käyttökelpoisia yhden osa-alueen osoittimia eikä niitä voi jättää huomioimatta, jos halutaan välttyä haittavaikutuksilta. Lukuja on täydennettävä lisätiedoin. 1.2.5. Tämä oma-aloitteinen lausunto on aihepiirin monimutkaisen kehitysdynamiikan ja ilmeisen laajentumistaipumuksen vuoksi tarpeellinen, jotta voidaan nopeasti ja oikea-aikaisesti kehittää ja soveltaa tehokkaita keskipitkän aikavälin valvonta- ja ohjausvälineitä. 1.3. Määritelmä 1.3.1. Seuraavassa luetaan kausityöhön kuuluvaksi kaikki sellainen maataloustyö, jota tehdään viljely- tai tuotannollisista syistä vain ajoittain. Kyse on ennen kaikkea tyypillisistä kylvö- ja sadonkorjuutöistä sekä tietyistä karjanhoitoon liittyvistä töistä. Lisäksi on huomattava, että ennen kaikkea erityisalojen yrityksissä, esim. hedelmä- ja vihannesviljelyssä, vakituista työvoimaa korvataan ja täydennetään kausityöntekijöillä. 1.3.2. Kausityötä voivat tehdä samalla paikkakunnalla tai alueella asuvat työntekijät (kausityöntekijät), muulta samasta valtiosta kotoisin olevat työntekijät (kansalliset muuttavat kausityöntekijät), EU:n muista jäsenvaltioista kotoisin olevat työntekijät (yhteisössä muuttavat kausityöntekijät) tai EU:n ulkopuolisista maista kotoisin olevat työntekijät (yhteisön ulkopuolelta muuttavat kausityöntekijät). 1.3.3. Muuttavia kausityöntekijöitä on siis pidettävä kausityöntekijöiden erityisryhmänä. Lisäksi on tehtävä ero yhteisössä sekä yhteisön ulkopuolelta muuttavien kausityöntekijöiden välillä. 2. Maatalouden kausityön historiasta ja nykytilanteesta 2.1. Ilmastovyöhykkeet, vuoroviljely, kauppamekanismit ja tietyillä alueilla myös pelkkä taloudellinen ahdinko ja sen useinkin synnyttämä suoranainen toive kannattavasta kausityöstä ovat muovanneet tästä työmuodosta maatalouden runsaasti käytetyn osatekijän. 2.2. Liikenteen ja kaupan rakenteiden kehittyessä tiettyjen alueiden ja yritysten keskittyminen tiettyihin tuotteisiin on lisääntynyt. 2.3. Luonnonoloista johtuva jo sinälläänkin jatkuva kausityöntekijöiden ja muuttavien kausityöntekijöiden tarve on matkustusmahdollisuuksien parannuttua vain lisääntynyt. Euroopan sisärajojen avautumisella on ollut vain näennäisesti mullistavia vaikutuksia, sillä toisissakin oloissa kehitys olisi kolmen viime vuosikymmenen aikana kulkenut nykyiseen suuntaan. 2.4. Muuttavien kausityöntekijöiden tavoitteet liittyvät varmastikin aina taloudellisiin tarpeisiin muttei välttämättä aina taloudelliseen ahdinkoon. Kausityö on voinut ja voi edelleenkin olla myös osa tyypillistä työnkuvaa ja vastata kausityöntekijän henkilökohtaista kiinnostusta. "Taitavat poimijat" voivat pitää itseään myös maatalouden asiantuntijoina, jotka voivat tarjota palvelujaan tehokkaammin muualla kuin omalla asuinalueellaan, jossa he ovat paikallisista lyhyistä sadonkorjuuajoista riippuvaisia. Samalla on muistettava "mahdollisuuden ja pakon" välinen vuorovaikutus, jonka vuoksi työnkuvaa ei pidä romantisoida. Tarkemmissa tutkimuksissa ja esityksissä voitaisiin valaista kausityöhön liittyvän "pakon ja mahdollisuuden" välistä jännitettä ja selvittää näin uusia kausityöhön liittyviä piirteitä. 2.5. Kulutustavaroiden saatavuuden eroista johtuen kausityö on muodostunut hyvin mielenkiintoiseksi Maghreb- ja KIE-maista kotoisin oleville työntekijöille, koska työstä saatavaan tuottoon voi ulkomailla työskennellessä yhdistää ostomahdollisuudet (tavaratarjonta) tai ostoedut (hinnat). 2.6. Muuttavien työntekijöiden suorittama kausityö on Euroopan talousalueiden välisen toimivan kaupan tärkeä tekijä. Tässä mielessä sillä on tärkeä sosiaalisen tasapainottamisen tehtävä. Näin ollen olisi tutkimuksin selvitettävä lähettävät ja vastaanottavat alueet sekä erityisviljelyalat ja -yritykset. Näin saataisiin selville erilaisten etujen ja tavoitteiden nykyistä tarkempi perusta. 2.7. Kausityöntekijöitä vastaanottavien alueiden ja yritysten edut liittyvät taloudellisessa mielessä kausityöntekijöiden jossakin määrin muita korkeampaan työtehoon, joka johtuu rutiinista ja motivaatiosta. Tärkein syy kausityöntekijöiden palkkaamiseen on kuitenkin mahdollisuus määräaikaisiin työsuhteisiin, jolloin työnantajan maksamat sosiaaliturvamaksut (perinteisesti etenkin eläkemaksut) vähenevät tai (lyhyissä työsuhteissa) poistuvat kokonaan. Jos paikkakunnalla asuvia kausityöntekijöitä ei ole riittävästi saatavilla, turvaudutaan muilta alueilta kotoisin oleviin muuttaviin kausityöntekijöihin. Mikäli työvoimaa ei vieläkään ole riittävästi, yritykset palkkaavat kausityöntekijöitä EU:n alueelta tai EU:n ulkopuolisista maista (). Jossain määrin tärkeitä tekijöitä ovat myös tiedonvaihto sekä uusien markkinointimahdollisuuksien avautuminen. Kulttuurisia eroja, sosiaali- ja elinoloja jne. koskevien usein puutteellisten tietojen vuoksi tiedonvaihdossa on myös aukkoja. Muuttavien kausityöntekijöiden hyväksikäytön vaara on kasvanut lisääntyneen liikkuvuuden myötä. Miten voidaan taistella tilanteen lisääntynyttä vaikeaselkoisuutta vastaan? 2.8. Aihetta ensimmäisiä kertoja tarkasteltaessa on yritetty erotella ne talouden alat, joilla kausityöllä on oleellinen merkitys, ja löytää alakohtaisia ratkaisuja. 2.9. Selvitysten perusteella on katsottu, että yrityksissä on mahdollista järjestää työprosessit ja valita tuotteet ja tuotantolinjat siten, että yritys voi näillä toimintaedellytyksillä olla taloudellisesti vakaa. Tähän liittyy ilmoitusvelvollisuuden laajentaminen (esim. työvoimahallinnolle annettava ilmoitus, kuten joissakin jäsenvaltioissa on käytäntönä), jonka avulla saadaan lisätietoa yritysten vuosittaisesta työvoiman tarpeesta. 3. Maatalouden kausityö Euroopan unionissa (tilastot) Riittäviä tilastotietoja ei ole saatavilla. 3.1. Maatalouden kausityön kaltaisen määräaikaisen ja osittain sääntelemättömän työmuodon tilastoiminen ei tule olemaan helppoa, mutta sitä voidaan huomattavasti parantaa. Edellä mainitun poliittisen välttämättömyyden vuoksi tilastointiin on nyt ryhdyttävä viipymättä. 3.2. Komitea kehottaa komissiota perustamaan tarkkailuelimen maatalouden kausityön tilastoimiseksi. 3.3. Tilastoinnissa voitaisiin käyttää seuraavia perusteita: kotimaa; asuinalue; ammatti; sukupuoli; ikä; mukana seuraava perhe; jatkuva vai vaihtuva työsuhde; työsuhteen kesto; tulot tuntia/päivää/viikkoa/kuukautta kohti; onko yrityksen työvoiman tarve todettu; sovelletaanko työsuhteeseen kulloisiakin sosiaali- ja eläketurvamääräyksiä. 3.4. Tilastointi onnistuu vain, jos kaikki asianomaiset osallistuvat siihen omasta tahdostaan. Menettelyjen on siis oltava riittävän yksinkertaisia ja otettavan huomioon osittain hyvin lyhyet työhönotto- ja irtisanomisajat, jotka johtuvat myös säästä. Millä kannustimilla työnantajat ja työntekijät saadaan mukaan yhteistyöhön, mitä etuja yhteistyöstä on mm. sosiaaliturvalaitoksille, väestörekisteritoimistoille, tullille ja rajavartiolaitokselle? 3.5. Periaatteessa tilastointi on sitä menestyksekkäämpää, mitä kouraantuntuvammin muuttava kausityöntekijä hyötyy ilmoituksesta ja valvonnasta. Mitkä yhtymäkohdat sosiaaliseen suojeluun (onnettomuus-, sairaus- ja vastuuvakuutus, eläketurva, oikeussuoja, matkakulualennukset, tullihelpotukset jne.) ovat mahdollisia? Mitä mahdollisuuksia tarjoaisi Ranskan mallin mukaisen " Osekkivihkojärjestelmän" () käyttöönotto? On löydettävä ratkaisuja, joilla voidaan poistaa laittoman työn ristiriitaiset edut (palkan lisäys säästyneiden sosiaaliturvamaksujen johdosta, määräajan pidennykset jne.). On kehitettävä vähemmän byrokraattisia malleja. Työnantajille on tarjottava suunnattuja etuja (verotusjärjestelyt, asiantunteva työnvälitys, oikeusturva, vastuu- ja onnettomuusvakuutussuoja, tuet, yhtenäistariffimaksut muuttavien kausityöntekijöiden edellyttämän henkilöstöhallinnon yksinkertaistamiseksi jne.). Selvästi vahingollisesta olemassa olevien määräysten laiminlyönnistä olisi seurattava asiaankuuluva lievä tai ankara rangaistus (työnvälityksen lopettaminen, yhtenäistariffin mukaiset vähimmäismaksut liikevaihdon perusteella, sopimussakot jne.). 3.6. Tilastoinnissa olisi määrää koskevien tietojen ohella otettava huomioon myös laadulliset tekijät, jotta muuttavien kausityöntekijöiden henkilökohtaiset tarpeet, ahdinkotilanteet ja kokemukset saadaan selville yksittäistapauksia laajemmin. Tavoitteena ei olisi yksittäisten henkilöiden valvonta eikä suinkaan täydellinen kontrolli, vaan EU:ta talousalueena koskeva poliittinen ja sosiaalinen arvioitavuus. 3.7. Kaikki tulevat menetelmät ja järjestelyt on toteutettava tämän vapaan ja hyödyllisen yhteistyön hengessä, mikäli juuri vuorovaikutusta lisäämällä on määrä luoda luottamuksen ilmapiiri. 3.8. Näin ollen muuttavia kausityöntekijöitä voidaan pyytää osallistumaan nimettöminä kyselyihin, joilla pyritään lyhyellä aikavälillä selvittämään käsillä olevia ongelmia ja pitkällä aikavälillä tarkistamaan tilastoja. 4. Maatalouden kausityössä EU:n laajentumisen myötä tapahtuneita erityismuutoksia 4.1. Voidaan ennustaa, että maatalouden kausityö tulee sekä lisääntymään että työllistämään yhä enemmän EU:n ulkopuolisista maista kotoisin olevia työntekijöitä. Tätä puoltaa yritysten yhä laajempi erikoistuminen tulevaisuudessa. Juuri erikoistuneet alat (hedelmä- ja vihannesviljely, viininviljely, taimitarhat) työllistävät pääasiassa kausityöntekijöitä. Tämä näkyy kuitenkin myös lainsäädännön ja työehtosopimusten määräysten lisääntyvinä laiminlyönteinä. 4.2. Sekä työmarkkinajärjestöjen ja työehtosopimusten osapuolten että Euroopan unionin periaatteiden uskottavuus saattaa joutua huonoon valoon, jollei toimita nykyistä päättäväisemmin. Tämän vuoksi kehitettävissä järjestelyissä olisi tuettava tulevan taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tärkeimpiä tekijöitä, jotka komission puheenjohtaja mainitsi 16. heinäkuuta 1997 Euroopan parlamentissa pitämässään puheessa: alueellisten erojen kaventaminen, taloudellisessa muutostilassa olevien alueiden tukeminen sekä koko unionin henkilöresurssien kehittäminen edelleen. Tämän vuoksi on kehitettävä käytännön menetelmiä, jotta taataan tiedotus muuttaville kausityöntekijöille heille kuuluvista oikeuksista. 4.3. Pohjois-Afrikasta, KIE-maista sekä muista yhteisön ulkopuolisista maista kotoisin olevien kausityöntekijöiden määrän kasvu mainittiin jo kohdassa 1.2. Tässä yhteydessä on korostettava, että jäsenvaltioiden välillä on huomattavia vaaka- ja pystytason eroja. 4.4. Jokaisen toisessa valtiossa työskennelleen henkilön myötä lisääntyy myös työntekijän kotimaassa tieto siitä, miten ja missä saa työtä virallisen työnvälityksen ohi. Miten välittäjäviranomaiset, väestörekisterikeskukset, työnantajat jne. hyödyntävät työntekijän ensimmäistä työjaksoa maassa tilaisuutena tiedottaa mm. työntekijän oikeuksista sekä onnettomuus- ja sairastapausmenettelyistä? Miten toimivaltaiset valtion viranomaiset menettelevät laittomien välittäjien suhteen? Minkälaista tukea muuttaville kausityöntekijöille voitaisiin antaa, jotta ahdinkotilanteen aiheuttama kysyntä ja halpatyö ei kasvaisi hallitsemattomasti, vaan sitä hillittäisiin soveltuvin toimin (tiedotus, jatkokoulutus, yrittäjä- ja integraatiotuet jne.)? Mitkä kahden- tai monenväliset sopimukset voisivat myötävaikuttaa siihen, että myös muuttavien kausityöntekijöiden kotimaassa kiinnostutaan aktiivisesta yhteistyöstä tilanteen vakiinnuttamiseksi? Minkälaisia järjestelyjä voitaisiin kehittää ns. "lähetettyjä" kausityöntekijöitä varten, jotta vähennetään tehokkaasti "näennäiseen itsenäisyyteen" () ja vastaaviin ilmiöihin liittyviä ongelmia? 5. Laiton kausityö ja "pimeä" työ 5.1. Maatalouden kausityön yhteydessä ei voi sivuuttaa laittoman (pimeän) työn ongelmaa. Laittomaan työhön ei luonnollisestikaan sovelleta laki- ja yhteiskuntanormeja eikä työehtosopimuksia. Laittoman työvoiman käyttäjät rikkovat lakia tahallaan ja tuottavat kansantaloudellista vahinkoa. Lisäksi he saavat markkinaetuja. Laittomaan työhön osalliset saavat kilpailijoidensa haitaksi etuja, mitä ei voi hyväksyä. 5.2. Toiminnan laajuudesta kertovia lukuja, tyyppitietoja ja tutkimuksia käytännön haitoista on riittämättömästi. Pimeän työn yleisyys näyttää vaihtelevan. Ranskassa pimeä työ näyttää olevan vähäistä, kun taas Saksassa suhde on asiaa tutkineen ammattiliiton mukaan yksi yhteen: yhtä laillista työntekijää kohti on siis yksi pimeän työn tekijä. Italian ammattiliitot arvioivat, että EU:n ulkopuolisista maista kotoisin olevista työntekijöistä 60 % on laittomia. 5.3. Näin ollen on selviä todisteita siitä, että määräyksiä kiertämällä syntyy ainakin joissain jäsenvaltioissa laittomia työsuhteita. 5.4. Yritykset työllistävät aiemman jakson laillisesti palvelleita työntekijöitä laittomasti palkkaamalla heidät suoraan seuraavalla kaudelle ilman toimivaltaisten viranomaisten myötävaikutusta. Näin säästetään virallisen työnvälityksen perimät maksut, ja palkasta sovitaan usein suoraan työnantajan ja työntekijän kesken yleensä työntekijän tappioksi. 5.5. Laittoman työn konkreettiset seuraukset (puuttuva sairausvakuutus, laiminlyödyt sairaskassamaksut jne.) johtavat vääränlaiseen käytäntöön, jolla on pelkästään kielteisiä vaikutuksia. Ne eivät rajoitu ainoastaan asianomaisiin. Erityisesti konfliktitilanteissa laiton työ voi johtaa henkilökohtaisiin kriiseihin, jotka saattavat heikentää tuotteiden laatua. 5.6. Toimielinten on kiinnitettävä erityistä huomiota tällaiseen perustaltaan sosiaalisesti kestämättömään sekä asiaomaisille henkilökohtaisia ja taloudellisia haittoja aiheuttavaan tilanteeseen. Laittomien työsuhteiden syitä on tutkittava ja eriteltävä. Tulosten perusteella on kehitettävä ja toteutettava soveltuvia strategioita, jotta pimeän työn laajat haittavaikutukset lopetetaan. 6. Maatalouden muuttavien kausityöntekijöiden sosiaalinen tilanne 6.1. Maatalouden muuttavien kausityöntekijöiden tilanne on sekä eri maissa että jäsenvaltioiden sisällä hyvin eri tavoin (kokonaan, jossain määrin tai ei lainkaan) verrattavissa maatalouden työntekijöiden yleiseen tilanteeseen. Tämä koskee myös alojen kulloisiakin ehtoja (lomajärjestelyjä, takuita uudelleentyöllistämisestä, sopimustilannetta jne.), sillä kausityöntekijät kuuluvat osittain eri ammattiryhmiin. 6.2. Kausityöntekijöiden kysyntään ja tästä aiheutuvaan tiettyjen työehtojen hyväksyntään johtava paine vaihtelee erisyistä. Siihen vaikuttavat alueelliset (työmarkkina- ja palkkatilanne), henkilökohtaiset (työntekijän koulutus, sosiaaliset yhteydet) ja kulloisestakin tilanteesta johtuvat seikat (henkilökohtaiset suunnitelmat). 6.3. Kausityötä voidaan etsiä ja välittää alueilta, yhteisöstä tai yhteisön ulkopuolelta (Pohjois-Afrikasta tai Itä-Euroopan maista). 6.4. Vaikka tarkkoja, myös laadulliset seikat huomioon ottavia tilastoja ei olekaan saatavilla, voidaan kokemusten ja oletusten perusteella erotella työntekijöiden perustilanteita: maanviljelijät tai maatalouden työntekijät, jotka pyrkivät varsinaisen työnsä ohella kartuttamaan tulojaan kausityöstä saatavin lisäansioin; eri alojen työntekijät, jotka voivat halutessaan hyödyntää suhdanteista johtuvaa tai työsopimuksen takaamaa vapaa-aikaansa (loma) sivutulojen hankkimiseen; työntekijät, joiden vakituinen työ on ajoittaista tai kausittaista ja jotka tarvitsevat kausityön tarjoamia lisätuloja elinkustannustensa kattamiseen; työnhakijat, pitkäaikaistyöttömät ja rakennemuutoksen vuoksi syrjäytyneet henkilöt, jotka ovat valmiita tai pakotettuja hyväksymään kausityön jäljelle jääneenä työmahdollisuutena (); harjoittelijat ja opiskelijat opiskeluaikanaan sekä nuoret, jotka etsivät väliaikaisia tulonlähteitä; matalapalkkamaista kotoisin olevat työntekijät, jotka haluavat käyttää kaikki tilaisuudet ansaita paremmin ja hyödyntää ostovoiman tarjoamia etuja kotimaassaan tai kotimaataan parempia ostomahdollisuuksia työskentelymaassaan. 6.5. Jotta esitys olisi kattava, on vielä mainittava kausityön houkuttelevuus niiden henkilöiden kannalta, jotka ovat eri syistä kiinnostuneita kausityön kaltaisista lyhytaikaisista töistä (halu "työskennellä jälleen käsillään" esim. bosnialaisten pakolaisten keskuudessa Saksassa tai opiskelijoiden ja sapattivapaata pitävien toive osallistua viininkorjuuseen Elsassissa). 6.6. Kausityö on periaatteessa ongelmallista silloin, kun työntekijäpuolen suuriin taloudellisiin vaikeuksiin tai ahdinkotilanteisiin ja työvoiman kasvavaan tarjontaan liittyy viranomaisten välittämän "avustetun muuton" ohella esim. laittomien välittäjien tarjoamat työmahdollisuudet. Työnantajat joutuvat kiusaukseen alentaa palkkoja ja kiertää sosiaaliturvamaksuja, työntekijät puolestaan luopua perusoikeuksistaan, jotta ylipäätään saavat mahdollisuuden työmarkkinoilla. Monissa EU:n jäsenvaltioissa tämä tilanne on yhä yleisempi eikä saa enää levitä. Kyse ei ole vain yksilön suojasta, vaan myös tosiasiallisten muutosten valvonnasta paikallisilla ja alueellisilla työmarkkinoilla. Niistä voi tulla hallitsemattomia, mikä voi lopulta tuhota työpaikkoja ja vaarantaa yhteiskuntarauhaa. 7. Päätelmät 7.1. Maatalouden kausityöntekijöiden sosiaalisen suojelun puolesta tulevaisuuden Euroopassa 7.1.1. Maatalouden kausityötä koskeviin nykyistä tarkempiin tilastoihin (ks. kohta 3) on otettava mukaan Pohjois-Afrikan maat sekä KIE-maat, tai ainakin ne, jotka ovat hakeneet Euroopan unionin jäsenyyttä. Tietoja on kerättävä laajentumisen tahdissa ja tulevia muutoksia on voitava ennakoida mahdollisimman pitkälle. Tässä yhteydessä mielenkiintoisia ovat kokonaislukujen ja syiden lisäksi alueelliset jakautumat, suuntaukset ja tapaustutkimukset. 7.1.2. Tilastointi (ennen kaikkea Eurostatin avulla) olisi välittömästi aloitettava lisäohjausvälineiden käytön valmistelemiseksi. 7.1.3. Koska kausityötä tarvitaan, on toimittava yhä enemmän siten, että edellä mainitut muutokset pysäytetään ja että kausittaisesti tai määräaikaisesti työskenteleville taataan yhteisövelvoitteisiin liitetty sosiaaliturva. 7.1.4. Kausityöntekijät eivät ole syrjäytyneitä tai talouspakolaisia, he eivät ole järjestäytyneitä eikä heillä ole vahvaa edunvalvontaa. Kausityöntekijöillä on luultavasti hyvin puutteelliset perustiedot oikeuksistaan ja mahdollisuuksistaan EU:ssa. 7.1.5. EU:n toimielinten on pitkällä aikavälillä otettava huomioon kausityöntekijät yhteiseurooppalaisen talouden integroituna ja integroitavana osana, sekä heidän toiveensa esimerkkinä Euroopassa vallitsevasta keskinäisestä ymmärtämyksestä. 7.1.6. Kun kausityön tuloksena saavutetun tuotannon laajuudesta ja jakautumisesta on saatu nykyistä yksityiskohtaisempi kuva, kausityöhön sidoksissa olevia eturyhmiä kehotetaan esittämään toiveensa kausityön järjestelyjen kehittämisestä, ottaen huomioon eri toimijoille (esim. sosiaaliturvalaitoksille) aiheutuvat kulut. 7.2. Eturyhmät sekä yhteiset ohjausvälineet kausityön, eurooppalaisen talouden ja kulttuurin osatekijän, vakauttamiseksi 7.2.1. On monia myönteisiä esimerkkejä siitä, miten sosiaali- ja työolot on järjestetty kaikkien asianomaisten eduksi. Aina on kuitenkin myös niitä, jotka pyrkivät hyötymään epäselvistä tilanteista ja yrittävät tavoitella voittoa sekä sälyttää kuluja toisten maksettaviksi. Näin he saavat huomattavia etuja kauppakumppaneihinsa verrattuna. 7.2.2. Kaikki muut asianomaiset yrittävät mahdollisuuksiensa mukaan selkeyttää tilannetta ja vaalia näin osapuolten välisiä etuja. Näitä osapuolia ovat: kausityötä hakevat työntekijät, jotka tarvitsevat tuloja, haluavat parantaa henkilökohtaista tilannettaan tai etsivät uusia kokemuksia; kausittain, kertaluontoisesti tai mahdollisesti työtä tarjoavat, jotka toimivat talouden eri aloilla (kasvinviljely, karjankasvatus, sekayritykset, palvelujen tarjonta maatalouden tuotantoasteella, puutarhapalvelut, palvelujen tarjonta karjatalouden tuotantoasteella, hedelmä- ja vihannesjalostus, metsätalous jne.); alueet, jotka rakenteidensa ja taloutensa suorituskyvyn turvaamisen vuoksi etsivät asukkailleen työpaikkoja alueensa ulkopuolelta (työvoimaa tarjoavat alueet) tai jotka hakevat työvoimaa alueensa ulkopuolelta (työvoimaa tarvitsevat alueet); tuotantolinjat ja niihin liittyvät teollisuuden ja kaupan alat, jotka ovat riippuvaisia niitä edeltävien tuotantovaiheiden rakenteiden toimivuudesta; sosiaaliturvajärjestelmät, joiden piiriin myös laittomasti työskentelevät kausityöntekijät loppujen lopuksi joutuvat loukkaannuttuaan, ja joiden kannettavaksi koituvat kustannukset on katettava; kansalliset hallitukset ja EU, joiden on kehitettävä yhtenäinen kehys kausityölle; jäsenvaltioiden kansanedustuslaitokset, joiden on edistettävä tällaista yhtenäistä kehystä; työehtosopimusosapuolet, joiden on luotavien kehysehtojen puitteissa yhdessä kehitettävä työehtosopimuksia koskevia ja yrityskohtaisia ratkaisuja kausityöntekijöiden työn ja aseman järjestämiseksi. 7.2.3. Nyt onkin pyrittävä keskusteluun, johon kaikki osapuolet yhtyvät ja jossa saa esiintyä myös kiistoja. 7.2.4. Tässä prosessissa on yhteisen vastuun nimissä tutkittava ennen kaikkea niitä kausityön aloja, joilla ahdinko ja tilanteen vaikeaselkoisuus ajavat ihmiset kohtuuttomiin työsuhteisiin. 7.2.5. On tarjottava keskustelu- ja koulutustilaisuuksia etu- ja kohderyhmille asian käsittelemiseksi sekä toimintamahdollisuuksien, ratkaisujen ja myös pienimuotoisten tulevaisuudenkuvien valmistelemiseksi. Kausityötä voidaan Euroopassa aktiivisesti kehittää myös talouteen ja kulttuuriin kuuluvana osatekijänä. Bryssel, 1. lokakuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () Italiassa on työntekijöitä myös Keski-Afrikasta ja Pakistanista, ja ennen kaikkea Albaniasta. () Ks. liite 1. () Ks. liite 2. () Ks. liite 3. () Italiassa on eräillä alueilla ja etenkin taloudellisesti kireinä aikoina syntynyt muuttavien kausityöntekijöiden ja paikallisten työntekijöiden välisiä jännitteitä. Tämä johtuu mm. siitä, että eräät yritykset palkkaavat EU:n ulkopuolelta tulevia työntekijöitä laittomasti paikallisten työntekijöiden vaihtoehtona ja kilpailijoina. Itävallassa tämä estetään valtiollisin toimin. () Ranskassa on mahdollista yhdistää useita lyhytaikaisia työsuhteita ns työllisyyss Oekkien avulla ja saada niiden perusteella sosiaali- ja eläketurva. () Eräiden jäsenvaltioiden taimitarhoissa työskentelee varttamiseen erikoistuneita kausityöntekijöitä, jotka tosiasiassa ovat palkansaajia, mutta joihin suhtaudutaan itsenäisinä yrittäjinä. () Esimerkiksi Saksassa tällä ryhmällä on yhä enemmän merkitystä 24. kesäkuuta 1996 voimaan astuneen liittotasavallan sosiaaliapulakiuudistuksen vuoksi. Uudistukseen sisältyvä "työntekijätuki" rohkaisee työntekijöitä hakeutumaan myös kausityöhön. Ensimmäisistä kokemuksista ilmenee kuitenkin työvoiman välitysongelmia, sillä työntekijöiden odotetusti vähäinen motivaatio aiheuttaa ongelmia myös työnantajille. LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausunto Näissä liitteissä annetaan summittainen yleiskuva joidenkin jäsenvaltioiden tilanteesta, eivätkä ne sovellu välittämään riittävästi tietoa koko EU:n tilanteesta. Liite 1 Italia >TAULUKON PAIKKA> Liite 2 Ranska >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> >TAULUKON PAIKKA> Liite 3 Saksa >TAULUKON PAIKKA> Tämän tilaston pääasiassa maatalouteen liittyvillä aloilla kasvuluvut ovat prosentteina ilmaistuina selvästi kaksinumeroisia! Huolimatta kokonaisten talouden alojen rajaamisesta tilastojen ulkopuolelle on vuoden 1996 kokonaismäärä suurempi kuin vuonna 1992 käytettyjen ohjausvälineiden vaikutus on tasoittunut.