Eurooppa 2020 ‑strategiaa tukevasta talousarviosta annetun tiedonannon mukaan komissio katsoo seuraavaa: ”Markkinoiden odotetaan pystyvän tuottamaan valtaosan tarvittavista investoinneista. Markkinahäiriöihin on kuitenkin puututtava poistamalla pitkään jatkuneet puutteet ja pullonkaulat sekä varmistamalla riittäväntasoiset rajatylittävät yhteydet. Saadut kokemukset kuitenkin osoittavat, että kansallisissa talousarvioissa ei koskaan aseteta etusijalle useamman maan kattavia rajatylittäviä investointeja, joilla voitaisiin perustaa sisämarkkinoiden tarvitsema infrastruktuuri. Tämä on jälleen yksi esimerkki EU:n talousarvion tarjoamasta lisäarvosta. Sillä voidaan turvata rahoitus kaikkia hyödyttäville yleiseurooppalaisille hankkeille, joilla yhdistetään mantereen keskusta ja reuna-alueet. Tämän vuoksi komissio on päättänyt ehdottaa uutta Verkkojen Eurooppa ‑välinettä, jolla nopeutetaan EU:n tarvitseman infrastruktuurin kehittämistä.”

Verkkojen Eurooppa ‑välineestä tuetaan alakohtaisten suuntaviivojen mukaisesti Euroopan laajuisia verkkoja (TEN), ja tavoitteena on lisätä yhteenkuuluvuuteen liittyviä hyötyjä sisämarkkinoilla ja parantaa EU:n kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla. Verkkojen Eurooppa ‑välineen yleisenä tavoitteena on tukea sellaisten hankkeiden toteutusta, joilla edistetään Euroopan laajuisten verkkojen valmistumista. Tämä otetaan huomioon liikenne-, energia- ja televiestintäalojen suuntaviivoissa vahvistetuissa painopisteissä. Verkkojen Eurooppa ‑välineellä puututaan markkinoiden toimintapuutteisiin, keskitytään hankkeisiin, jotka tuottavat merkittävää EU:n tason lisäarvoa, ja autetaan lisäämään yksityisen sektorin investointeja.

Verkkojen Eurooppa ‑väline (CEF) on yhteinen, keskitetysti hallinnoitu liikenne-, energia- ja televiestintäinfrastruktuurien rahoitusohjelma, jonka talousarvio on 30,4 miljardia euroa vuosina 2014–2020. Se perustettiin osana älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevaa Eurooppa 2020 ‑strategiaa sekä EU:n energia- ja ilmastopolitiikan alalla asetettuja 20-20-20-tavoitteita.

Lisäksi markkinoiden toimimattomuus vaivaa edelleen hankkeita, joilla pyritään saavuttamaan TEN-politiikan tavoitteet. Toimintapuutteita voi ilmetä esimerkiksi silloin, kun kustannuksia syntyy kansallisella/paikallisella tasolla, mutta hyödyt toteutuvat EU:n mittakaavassa, tai kun usean jäsenvaltion yhteisten hankkeiden kustannukset ja hyödyt eivät jakaudu tasaisesti maiden kesken. Tämä on tavallista rajat ylittävissä hankkeissa ja EU:n laajuisten teknologisten järjestelmien käyttöönottohankkeissa, joissa tarvittavaa rahoitusta ei yleensä saada pelkästään markkinoilta tai kansallisesta talousarviosta. Energia-alalla tällaisia ovat hankkeet, joiden kaupallinen kannattavuus on heikko, koska ne tuottavat esimerkiksi alueelliseen toimitusvarmuuteen tai erittäin innovatiivisiin ratkaisuihin liittyviä ulkoisvaikutuksia.

Televiestintäalalla ensisijaisena tavoitteena on televiestintäalan suuntaviivojen mukaisesti ottaa käyttöön Euroopan laajuisia digitaalipalveluja, joissa käytetään kehittyneitä teknisiä ja organisatorisia ratkaisuja. Nämä hankkeet kattavat monipuolisesti eri aloja, kuten sähköisen tunnistamisen ja yhteentoimivat terveydenhuollon palvelut. Sähköisen tunnistamisen alalla pyritään helpottamaan kansallisten sähköisten tunnistusmenetelmien (sähköinen tunnistaminen tai sähköinen henkilökortti) rajat ylittävää tunnustamista, jotta eurooppalaiset voisivat käyttää julkisia verkkopalveluja saumattomasti koko Euroopassa. Yhteentoimivilla terveyspalveluilla edistetään rajat ylittävää terveydenhoitoa tarvitsevien kansalaisten hoidon jatkuvuutta ja potilasturvallisuutta mahdollistamalla terveystietojen vaihto valtioiden välillä. Koska näillä rajat ylittävillä palveluilla autetaan parantamaan eurooppalaisten arkea lisäämällä osallisuutta tietoyhteiskuntaan ja parantamalla yhteyksiä, ne ovat olennaisia digitaalisten sisämarkkinoiden toteutuksen kannalta. Arvioinnissa kuitenkin havaittiin, että televiestintäalan suuntaviivoissa rajoitetaan mahdollisuutta hyödyntää ohjelmassa täysimääräisesti viimeisimpiä teknisiä saavutuksia ja käsitellä uusia painopisteitä, jotka on lisätty myöhemmin poliittiselle asialistalle. Laajakaistan osalta tuki on varojen rajallisuuden huomioon ottaen keskittynyt toistaiseksi i) tekniseen apuun, jolla voidaan edistää liiketaloudellisesti monimutkaisten hankkeiden toteutumista, sekä ii) rahoitusvälineisiin, joilla on merkittävä vipuvaikutus.

Energia-alalla Verkkojen Eurooppa ‑välineellä on poistettu esteitä, jotka heikentävät EU:n energiamarkkinoiden yhdentymistä, vahvistamalla rajat ylittäviä yhteyksiä. Erityisinä tavoitteina on lopettaa energiahuoltoon liittyvä eristyneisyys ja poistaa pullonkauloja. Verkkojen Eurooppa ‑välineen energiaosion tavoitteiden mukaisesti rahoituksella tuetaan hankkeita, joihin liittyy huomattavia ulkoisvaikutuksia. Sillä on autettu lisäämään toimitusvarmuutta jäsenvaltioissa, joissa ongelma on suurin. Esimerkkejä ovat Puolan ja Liettuan välinen kaasuyhdysputki, ensimmäinen kaasuyhdysputki itäisen Baltian alueen ja Manner-Euroopan välillä sekä ensimmäinen kaasuyhdysputki Suomen ja Viron välillä (Balticconnector). Kestävyyteen on vaikutettu tukemalla innovatiivisia sähköhankkeita ja tarjoamalla yhteisrahoitusta tärkeisiin tutkimuksiin ja töihin: 600 kilometrin pituinen merenalainen yhteys Irlannin ja Ranskan välillä, paineilmavarasto Pohjois-Irlannissa sekä Slovenian ja Kroatian väliset älykkäiden verkkojen hankkeet.

Liikennealalla painopiste on hankkeissa, joilla luodaan tai parannetaan rajat ylittäviä yhteyksiä, rakennetaan puuttuvia yhteyksiä ja poistetaan pullonkauloja. Nämä voivat olla hankkeita, joilla vaikutetaan verkon fyysisiin osuuksiin, tai EU:n tason ohjelmia, joissa kehitetään tehokkaita, yhteentoimivia ja turvallisia liikenteen hallintajärjestelmiä erilaisia liikennemuotoja varten. Verkkojen Eurooppa ‑välineen liikenneosion rajat ylittävää liikenneinfrastruktuuria koskevan rahoitustavoitteen osuus on 86 prosenttia liikenteeseen tällä hetkellä osoitetuista varoista (18,35 miljardia euroa). Esimerkkejä ovat Fehmarninsalmi (Tanskan ja Saksan välinen multimodaalitunneli), Rail Baltica ‑hanke, jossa parannetaan Puolan, Liettuan, Latvian ja Viron välisiä itä-länsisuuntaisia yhteyksiä, sekä SESAR-järjestelmän käyttöönotto (eurooppalaisen ilmaliikenteen hallinnan nykyaikaistamishanke). Viime kädessä Verkkojen Eurooppa ‑välineellä edistetään konkreettisesti tavoitetta luoda yhtenäinen Euroopan liikennealue.

Verkkojen Eurooppa ‑välineestä toistaiseksi saadut kokemukset osoittavat, että näiden kolmen ulottuvuuden välillä on voimakas myönteinen vuorovaikutus. Pitkäjänteinen suunnittelu tarkoittaa, että hankesuunnittelu voidaan toteuttaa jäsenvaltioissa, mutta mahdollisuus saada tukea investointeihin, joilla on selkeä eurooppalainen ulottuvuus, mahdollistaa integroitujen verkkojen kehittämisen. Esimerkiksi liikennealalla mahdollisuus tukea infrastruktuurin keskeisiä rajat ylittäviä osuuksia helpottaa käytäviin perustuvan lähestymistavan kehittämistä jäsenvaltioissa ja johtaa siten kansallisten osuuksien yhtenäiseen suunnitteluun. Energia-alalla käytössä on dynaaminen prosessi, jossa laaditaan kahden vuoden välein luettelo yhteistä etua koskevista hankkeista (PCI), jotka liittyvät ensisijaisiin käytäviin ja aihealueisiin. Prosessin avulla varmistetaan pitkäjänteinen suunnittelu ja mukautuminen tuleviin tarpeisiin. Televiestintäalalla Verkkojen Eurooppa ‑välinettä koskevissa televiestintäalan suuntaviivoissa luetellaan rakenneosia ja alakohtaisia digitaalipalvelujen infrastruktuureita, joihin voi saada rahoitusta.

Liikenteen osalta tämä pätee useimpiin Euroopan laajuista verkkoa koskeviin rajat ylittäviin hankkeisiin sekä horisontaalisiin painopisteisiin, etenkin liikenteen hallintajärjestelmiin (ERTMS rautateillä, SESAR lentoliikenteessä ja älykkäät liikennejärjestelmät (ITS) tieliikenteessä) ja vaihtoehtoisiin polttoaineisiin. Se pätee myös hankkeisiin, joiden hyötyjä ei voida vielä ottaa kustannuksissa huomioon. Ehdotuspyyntöihin osallistuneiden erittäin suuri määrä osoittaa, että EU:n avustuksille on tällä alalla erittäin suurta kysyntää, sillä saatavilla olevilla varoilla ei pystytä vastaamaan alan tarpeisiin.

Televiestintäalalla Verkkojen Eurooppa ‑väline on helpottanut jäsenvaltioiden välistä koordinointia standardien ja yhteenliitettyjen rajat ylittävien palvelujen kehittämisessä. Vaikka jäsenvaltiot ovat kehittäneet ratkaisuja, joilla tarjotaan julkisia palveluja verkossa, niiden edut toteutuvat vain kansallisesti. Verkkojen Eurooppa ‑välineen avulla näistä ratkaisuista voidaan saada parempia tuloksia lisäämällä niiden yhteentoimivuutta, mikä hyödyttää kansalaisia, yrityksiä ja julkishallintoa koko Euroopassa. Esimerkiksi sosiaaliturvatietojen sähköisen vaihtojärjestelmän (EESSI) tapauksessa jäsenvaltioilla on oikeudellinen velvoite varmistaa kansallisten sosiaaliturvalaitosten välinen rajat ylittävä viestintä. Verkkojen Eurooppa ‑välineellä on tässä yhteydessä vahvistettu liikkuvien kansalaisten sosiaaliturvaoikeuksien suojelua ja autettu jäsenvaltioita nopeuttamaan sääntöihin mukautumista. Toisaalta esimerkiksi kyberturvallisuuden alalla – missä rajat ylittävä yhteentoimivuus ei ole oikeudellinen velvoite – Verkkojen Eurooppa ‑välineen avulla on otettu käyttöön vapaaehtoinen yhteistyöalusta, joka vahvistaa varautumista ja reagointia kyberhyökkäyksiin tarjoamalla EU:n laajuisen ratkaisun uhkiin, jotka eivät noudata valtioiden rajoja. Sidosryhmien kuulemisen tulosten mukaan joidenkin digitaalipalvelujen infrastruktuurien käyttöönotto olisi viivästynyt merkittävästi tai jopa estynyt ilman Verkkojen Eurooppa ‑välinettä. Välineen rahoituksella tuetut perustason ratkaisut (ns. rakenneosat) tuottavat mittakaavaetuja, sillä niitä voidaan hyödyntää kattavasti entistä useammissa monimutkaisissa digitaalipalveluissa, myös Verkkojen Eurooppa ‑välineen ulkopuolella, maatalouden, ympäristön ja koulutuksen kaltaisilla aloilla.

Energia-alalla Verkkojen Eurooppa ‑välineellä tuetaan keskeisesti valtioiden välistä yhteistyötä ja tuotetaan mittakaavaetuja. Sillä on tärkeä rooli myös rajat ylittävän energiainfrastruktuurin tukemisessa, sillä PCI-hankkeiden on tuotettava etuja vähintään kahdelle jäsenvaltiolle. Verkkojen Eurooppa ‑väline on voimakas katalysaattori, jonka avulla hankkeen toteuttajat, kansalliset sääntelyviranomaiset ja hallituksen edustajat voivat yhdessä ratkaista rajat ylittävien infrastruktuurihankkeiden toteutumista vaikeuttavia ongelmia. Välineen avustuksilla edistetään maiden välistä yhteistyötä sellaisten energiaverkkoyhteyksiin liittyvien PCI-hankkeiden kehittämiseksi, jotka eivät muutoin toteutuisi. Tämä koskee erityisesti rajat ylittäviä hankkeita, jotka sijoittuvat väestöltään pienikokoisiin tai sijainniltaan syrjäisiin maihin, missä tariffeja olisi nostettava huomattavasti investointitarpeiden kattamiseksi. Puolan ja Liettuan välinen kaasuyhdysputki on hyvä esimerkki hankkeesta, jota ei olisi voitu rahoittaa pelkästään kansallisin varoin.

Liikennealalla Verkkojen Eurooppa ‑väline on tuonut selvää lisäarvoa, joka liittyy etenkin TEN-T-ydinverkon valmistumiseen vuoteen 2030 mennessä ja vähäpäästöisen liikkuvuuden tavoitteeseen. Jotkin rautateiden ja sisävesien infrastruktuurihankkeista, jotka ovat pitkän aikavälin investointeja (elinkaari 30–50 vuotta), eivät olisi käynnistyneet ilman Verkkojen Eurooppa ‑välineen kautta myönnettäviä EU:n julkisia avustuksia. Tällainen hanke on esimerkiksi Brennerin tunnelihanke, joka poistaa yhden EU:n keskeisistä rautateiden pullonkauloista Itävallan ja Italian välillä. Verkkojen Eurooppa ‑välineen maksusitoumus tuo varmuutta ja toisinaan myös turvaa muut rahoituslähteet, etenkin jos on kyse pankkialasta tai yksityisistä sijoittajista. Lisäksi EU:n lippulaivaohjelmat, kuten Euroopan rautatieliikenteen hallintajärjestelmä (ERTMS), edellyttivät investointien koordinoitua täytäntöönpanoa eri maiden ja sidosryhmien välillä, jotta suorituskykyyn, yhteentoimivuuteen ja turvallisuuteen liittyvät edut voitiin toteuttaa. Verkkojen Eurooppa ‑välineestä avustuksina myönnettävä rahoitus ja ohjelman tukitoimet, kuten jäsenvaltioiden julkishallinnon valmiuksien vahvistaminen, loivat edellytykset tällaiselle koordinoidulle toimintatavalle.

Televiestinnän osalta kaikissa digitaalipalvelujen infrastruktuureissa on kaksi tasoa: ydinpalvelualusta eli keskeinen solmukohta, joka mahdollistaa yhteentoimivuuden, ja yleisluonteiset palvelut eli yhdyskäytävät, jotka liittävät kansallisesti kehitetyt ratkaisut ydinpalvelualustaan. Avustuksilla tuetaan yleisluonteisten palvelujen käyttöönottoa, kun taas julkisilla hankinnoilla edistetään ydinpalvelualustojen kehittämistä ja toimintaa. Tämän perusteena on tarve puuttua jäsenvaltiotason ali-investointiin, joka liittyy yleiseurooppalaisen palveluintegroinnin yhteentoimiviin ratkaisuihin.

Verkkojen Eurooppa ‑välinettä koskevaan komission vuonna 2011 antamaan ehdotukseen sisältyi 50 miljardin euron kokonaistalousarvio (31,7 miljardia euroa liikenteeseen, 9,1 miljardia euroa energiaan ja 9,2 miljardia euroa televiestintään). Sekä neuvotteluvaiheessa että Euroopan strategisten investointien rahastoa (ESIR) koskevissa myöhemmissä neuvotteluissa tehdyt leikkaukset vähensivät kokonaisrahoitusta 30,44 miljardiin euroon. Rahoitusta vähennettiin eniten televiestintäalalta (8 miljardia euroa, lopullinen rahoitus 1,04 miljardia euroa). TEN-verkon loppuun saattaminen, joka sisältyy EU:n poliittisiin painopisteisiin, vaatii edelleen valtavia investointeja, jotka riippuvat osittain jatkuvasta EU:n tuesta. Verkkojen Eurooppa ‑välineellä pystytään sen koon vuoksi puuttumaan ainoastaan osaan määritetyistä markkinoiden toimintapuutteista (esim. rahoitusvajeen täydentäminen EU:n tuella) kaikilla kolmella alalla. Näin ollen julkisia ja yksityisiä investointeja voitaisiin edelleen saada enemmän, jos EU:n talousarviosta myönnettäisiin lisärahoitusta useampien markkinoiden toimintapuutteiden ratkaisemiseen.

Verkkojen Eurooppa ‑välineen valintaprosessilla varmistetaan, että avustuksina myönnettävä rahoitus mukautetaan alan ja investointiluokan mukaan ottaen huomioon yksittäisten hankkeiden rahoitusvaje. Liikennealalla tuen osuus vaihteli koheesiomäärärahojen 85 prosentin yhteisrahoitusosuudesta enintään 10–50 prosentin yhteisrahoitusosuuksiin painopisteestä ja toimen luonteesta riippuen. Energia-alalla yhteisrahoitusosuutta voidaan mukauttaa enintään 50 prosenttiin ja poikkeustapauksissa kasvattaa enintään 75 prosenttiin. Tämä on kuitenkin mahdollista vain silloin, jos ehdotetut toimet tarjoavat merkittävää alueellista tai unionin laajuista toimitusvarmuutta, lisäävät yhteenkuuluvuutta unionissa tai sisältävät huomattavan innovatiivisia ratkaisuja. Televiestintäalalla ydinpalvelualustoja on tavallisesti rahoitettu julkisilla hankinnoilla, kun taas yleisluonteisia palveluja on tuettu avustuksilla, joissa yhteisrahoituksen osuus on enintään 75 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista. Ehdotuspyyntöjen kilpailullisen luonteen sekä käytössä olevan arviointi- ja valintamenettelyn vuoksi hankkeet voidaan hylätä, jos niissä ei voida osoittaa avustuksina myönnettävän rahoitustuen tarvetta. Tällaisiin hankkeisiin voidaan kuitenkin harkinnan mukaan käyttää muita olemassa olevia mahdollisuuksia, kuten ESIR-rahastoa tai Verkkojen Eurooppa ‑rahoitusvälineitä.

Verkkojen Eurooppa ‑väline on poliittinen väline, jossa on alakohtaisia erityistavoitteita, ja sitä käytetään monimutkaisissa hankkeissa, joilla on rajat ylittävää tai EU:n laajuista yhteentoimivuutta koskeva ulottuvuus. Näin ollen suora hallinnointi on ollut tehokas keino varmistaa varojen nopea jako ja erittäin vakaa talousarvion toteutus. Innovoinnin ja verkkojen toimeenpanovirasto (INEA) seuraa hankkeita tiiviisti niiden täytäntöönpanon aikana ja varmistaa, että EU:n varoja käytetään asianmukaisesti. Verkkojen Eurooppa ‑välineen talousarvio käytetään tehokkaasti, mikä johtuu INEA:n kyvystä hallinnoida joustavasti uudelleenohjattuja varoja, jotka ovat jääneet käyttämättä tietyissä toimissa, ja käyttää ne sen sijaan uusien toimien rahoittamiseen. Esimerkiksi vuoden 2016 liikennealan ehdotuspyyntöön ohjattiin uudelleen noin 600 miljoonaa euroa, ja vuonna 2016 ehdotettiin 120 miljoonan euron investointia uuteen digitaalialan lippulaivahankkeeseen WiFi4EU.

2.2 Rahoitusvälineiden ja rahoituslähteiden yhdistämisen uraauurtava käyttö

Tuloja tuottavien hankkeiden osalta Verkkojen Eurooppa ‑välineestä voidaan myöntää tukea rahoitusvälineiden muodossa. Verkkojen Eurooppa ‑rahoitusvälineiden talousarviota voidaan käyttää erilaisten tuotteiden, kuten takausten tai EU:n pääomalla tuetun etuoikeutetun luoton, tarjoamiseen. Niiden avulla optimoidaan julkisten varojen käyttö. Tällaisia hankkeita ovat esimerkiksi satamien kapasiteetin laajentaminen, rautatieyhteydet lentoasemille ja vaihtoehtoisten polttoaineinfrastruktuurien kehittäminen liikennealalla, samoin kuin etuoikeudeltaan alisteiset lainat tai takuut erillisiin siirtohankkeisiin energia-alalla.

Rahoitusvälineiden käyttö on kuitenkin ollut odotettua vähäisempää kaikilla kolmella alalla. Verkkojen Eurooppa ‑välineen vieraan pääoman ehtoinen rahoitusväline (CEF DI) perustuu kokemuksiin, joita on saatu Euroopan laajuisille liikenneverkoille tarkoitetusta lainavakuusvälineestä (LGTT) sekä hankejoukkolainoja koskevan aloitteen pilottivaiheesta. CEF DI ‑välineessä on käytetty rahoitusvälineitä uraauurtavalla tavalla, mutta ESIR-rahaston perustaminen on saanut aikaan korvausvaikutuksen. Verkkojen Eurooppa ‑rahoitusvälineiden käytön ennakoidaan pääsevän vauhtiin ohjelman jälkipuoliskolla, kun Verkkojen Eurooppa ‑rahoitusvälineiden ja ESIR-rahaston välinen täydentävyys on varmistettu sen jälkeen, kun CEF DI ‑välineen ohjauskomitea pyysi asiasta ohjeistusta taatakseen kahden aloitteen välisen tehokkaan täydentävyyden.

Energia-alalla on useita tekijöitä, jotka ovat vaikuttaneet CEF DI ‑välineen vähäiseen käyttöön. Yksi niistä on sellaisten rahoituskelpoisten hankkeiden lyhyt hankejatkumo, joihin voidaan myöntää tukea Verkkojen Eurooppa ‑välineestä ja jotka olivat saatavilla CEF DI ‑välineen toiminnan käynnistyessä. Lisäksi hankkeen toteuttajien saatavilla on jo kilpailukykyinen valikoima velka- ja pääomavaihtoehtoja, mikä johtuu siitä, että hankerahoituksessa käytetään sääntelyviranomaisen laskemaan pääoman määrään perustuvaa mallia. Euroopan investointipankin (EIP) ja komission yhteinen hankeseuranta on kuitenkin johtanut siihen, että useat PCI-hankkeet ovat saaneet rahoitusta EIP:n kautta.

Lisäksi kehitteillä on oman pääoman ehtoinen rahoitusväline. Televiestintäalalla laajakaistan käyttöönottohankkeiden kirjo on erittäin monimuotoinen ja edellyttää monenlaisia välineitä, joilla vastataan sijaintikohtaisiin haasteisiin. Vaikka vieraan pääoman ehtoisilla rahoitusvälineillä voidaan palvella kaupallisia käyttöönottohankkeita, joilla on selkeä toimintamalli ja joiden toteutuksesta vastaavat suuret toimijat, oman pääoman ehtoisilla rahoitusvälineillä voidaan täydentää olemassa olevaa rahoitusvajetta tukemalla hankkeita, joiden toimintamalli on riskialttiimpi ja pitkäjänteisempi. Verkkojen Eurooppa ‑välineen laajakaistainvestointirahaston ennakoidaan vastaavan tähän tarpeeseen, sillä sen toiminta käynnistyy vuoden 2018 alkupuoliskolla.

Verkkojen Eurooppa ‑välineen liikenneosiossa käynnistettiin helmikuussa 2017 yhdistetty ehdotuspyyntö. Ehdotuspyynnössä yhdistetään Verkkojen Eurooppa ‑välineen avustuksia markkinarahoitukseen ja etenkin ESIR-rahastosta saatavilla oleviin rahoitusvälineisiin, ja sillä on tarkoitus lisätä kahden tukijärjestelmän välistä täydentävyyttä ja vivuttaa samalla muita rahoituslähteitä, etenkin ESIR-rahastoa, yksityisiä sijoittajia tai kansallisia kehityspankkeja. Tällaisesta lähestymistavasta on aikaisemmin saatu hyviä kokemuksia, kun sitä on käytetty Verkkojen Eurooppa ‑välineessä tilapäisesti esimerkiksi Dublinin satamaa ja Calais’n satamaa koskevissa liikennealan hankkeissa. Ehdotuspyynnössä haettiin rahoitusta 2,2 miljardia euroa, kun sen alustava talousarvio oli miljardi euroa, joten ensimmäiset kokemukset ovat olleet hyvin myönteisiä.