Italian toimittamien tietojen perusteella on selvää, että poikkeavan toimenpiteen jatkamista koskevan pyynnön tarkoituksena on vapauttaa pienet yritykset monista tavallisen alv-järjestelmän alv-velvoitteista sekä keventää verohallinnolle veronkannosta ja pienten yritysten tilintarkastuksista aiheutuvaa taakkaa. Tämän ansiosta verohallinto voisi keskittää valvontatoimensa suurempiin verovelvollisiin. Poikkeava toimenpide on näin ollen alv-direktiivin 395 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan tavoitteiden mukainen, sillä kyseisen alakohdan mukaan jäsenvaltioille voidaan antaa lupa ottaa käyttöön direktiivistä poikkeavia erityistoimenpiteitä arvonlisäveron kantamisen yksinkertaistamiseksi. Tässä yhteydessä muistutetaan siitä, että toimenpide on ja tulee olemaan vapaaehtoinen verovelvollisille, jotka voivat yhä valita tavanomaisen alv-järjestelmän.

Tässä yhteydessä tähdennetään, että poikkeavan toimenpiteen vaikutus lopullisessa kulutusvaiheessa kerättyihin verotuloihin on hyvin vähäinen mutta toimenpide yksinkertaistaa merkittävästi asianomaisten verovelvollisten alv-velvoitteita ja myös arvonlisäveron kantamismenettelyä verohallinnon kannalta. Toimenpide vaikuttaa 1 332 000 verovelvolliseen, joiden osuus mahdollisesti ehdot täyttävistä verovelvollisista on 25 prosenttia. Italian arvion mukaan verotulot vähenevät yhteensä 385,7 miljoonaa euroa.

Italia väittää, että pienillä ja keskisuurilla yrityksillä, erityisesti mikroyrityksillä, on sekä lisäarvon että työllisyyden kannalta keskeinen rooli maan finanssialan ulkopuolisella yrityssektorilla. Koska alv-säännösten noudattaminen aiheuttaa tällaisille yrityksille kohtuuttomia kustannuksia suuriin yrityksiin verrattuna ja koska talouskriisi vaikuttaa niihin edelleen, Italia toteaa, että poikkeava toimenpide on niiden kannalta merkittävä kannustin taloudellisen toiminnan käynnistämiseen ja vakiinnuttamiseen.

Poikkeavan toimenpiteen voimassaolon jatkamista koskeva pyyntö vaikuttaa edellä esitetyn perusteella aiheelliselta ottaen huomioon, että EU:n oikeudellinen kehys ja tosiasiallinen tilanne eivät ole muuttuneet. Sen vuoksi ehdotetaan Italian pyynnön hyväksymistä.

Poikkeukset myönnetään yleensä rajoitetuksi ajaksi, jotta voidaan arvioida, onko poikkeava toimenpide edelleen asianmukainen ja tehokas. Lisäksi, kuten edellä jo mainittiin, alv-direktiivin 281–294 artiklan säännöksiä, jotka koskevat pienten yritysten erityisjärjestelmää, on tarkistettu hiljattain. Pienten yritysten alv-sääntöjen yksinkertaistamista koskevan uuden direktiivin mukaan jäsenvaltioiden on annettava ja julkaistava viimeistään 31. joulukuuta 2024 lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, joita uusien sääntöjen noudattaminen edellyttää. Jäsenvaltioiden on sovellettava näitä kansallisia säännöksiä 1. tammikuuta 2025 alkaen.

Tästä syystä on aiheellista antaa Italialle lupa soveltaa poikkeavaa toimenpidettä 31. joulukuuta 2024 asti. On kuitenkin otettava huomioon, että komissio tekee päätöksen poikkeavan toimenpiteen hyväksymisestä neuvoston täytäntöönpanopäätöksen (EU) 2016/1988 voimassaolon päättymisen jälkeen (eli 31. joulukuuta 2019 jälkeen), minkä vuoksi tällä ehdotuksella ei voida siirtää kyseisellä päätöksellä sallitun poikkeavan toimenpiteen voimassaolon päättymispäivää.

•Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

Poikkeavassa toimenpiteessä noudatetaan samaa perusajatusta kuin 18. helmikuuta 2020 annetussa uudessa direktiivissä, jolla muutetaan pienten yritysten erityisjärjestelmää koskevia alv-direktiivin 281–294 artiklaa. Uusi direktiivi perustuu arvonlisäveroa koskevaan toimintasuunnitelmaan, ja sen tavoitteena on luoda nykyaikainen ja yksinkertaistettu järjestelmä pieniä yrityksiä varten. Sillä pyritään erityisesti vähentämään alv-säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia ja kilpailun vääristymistä sekä kansallisella että EU:n tasolla, vähentämään raja-arvovaikutuksesta johtuvia kielteisiä seurauksia ja huolehtimaan siitä, että yritysten on helpompi noudattaa säännöksiä ja verohallintojen helpompi valvoa niiden noudattamista. Lisäksi 65 000 euron raja-arvo on yhdenmukainen uuden direktiivin kanssa, koska siinä annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus asettaa alv-vapautuksen edellyttämä vuotuisen liikevaihdon raja-arvo enintään 85 000 euron (tai kansallisena valuuttana ilmaistun vasta-arvon) tasolle.

Muille jäsenvaltioille on myönnetty alv-direktiivin 285 artiklan nojalla vastaavia poikkeuksia, joilla on vapautettu arvonlisäverosta sellaisia verovelvollisia, joiden vuosittainen liikevaihto on alle tietyn raja-arvon. Maltalle on myönnetty 20 000 euron raja-arvo, Alankomaille 25 000 euron raja-arvo, Luxemburgille 65 000 euron raja-arvo, Puolalle, Virolle ja Latvialle on myönnetty 40 000 euron raja-arvo, Kroatialle ja Liettualle 45 000 euron raja-arvo, Unkarille 48 000 euron raja-arvo, Slovenialle 50 000 euron raja-arvo ja Romanialle 88 500 euron raja-arvo.

Kuten edellä mainittiin, alv-direktiiviä koskevat poikkeukset olisi aina rajoitettava ajallisesti, jotta niiden vaikutuksia voidaan arvioida. Italian pyytämä poikkeavan toimenpiteen voimassaolon jatkaminen 31. joulukuuta 2024 asti vastaa pienten ja keskisuurten yritysten alv-sääntöjen yksinkertaistamista koskevan uuden direktiivin vaatimuksia. Direktiivissä vahvistetaan 1. tammikuuta 2025 päiväksi, josta alkaen jäsenvaltioiden on sovellettava kansallisia säännöksiä, jotka niiden on annettava direktiivin noudattamiseksi.

Ehdotettu toimenpide on näin ollen yhdenmukainen alv-direktiivin säännösten kanssa.

Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

Komissio on tähdentänyt johdonmukaisesti vuotuisissa työohjelmissaan, että pienet yritykset tarvitsevat yksinkertaisempia sääntöjä. Komission työohjelmassa 2020 viitataan erityiseen pk-yrityksiä koskevaan strategiaan, joka ”helpottaa pienten ja keskisuurten yritysten toimintaa ja laajentumista”. Poikkeava toimenpide on verosääntöjen osalta näiden tavoitteiden mukainen. Se on myös komission työohjelman 2017 mukainen, jossa viitataan erityisesti arvonlisäveroon ja todetaan, että pienille yrityksille aiheutuu alv-sääntöjen noudattamisesta suuri hallinnollinen rasitus ja että tekniset uudistukset tuovat uusia haasteita tehokkaaseen veronkantoon. Tiedonannossa tähdennetään myös tarvetta yksinkertaistaa pieniä yrityksiä koskevia alv-sääntöjä. Toimenpide on linjassa myös vuoden 2015 sisämarkkinastrategian kanssa, jossa komissio asetti tavoitteeksi helpottaa pk-yritysten kasvua muun muassa keventämällä hallinnollisia rasituksia, jotka estävät niitä hyödyntämästä sisämarkkinoita täysimittaisesti. Toimenpiteessä noudatetaan myös samaa perusajatusta kuin vuonna 2013 annetussa komission tiedonannossa ”Yrittäjyys 2020 – Toimintasuunnitelma: Uutta kipinää Euroopan yrittäjyyteen”, jossa korostetaan tarvetta yksinkertaistaa pieniin yrityksiin sovellettavaa verolainsäädäntöä. Lisäksi ehdotus on linjassa pk-yrityksiä koskevien EU:n politiikkojen kanssa, jotka esitetään vuonna 2016 annetussa start-up-yrityksiä koskevassa tiedonannossa, sekä ”pienet ensin” ‑periaatteen kanssa, joka esitetään vuonna 2008 annetussa eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevaa Small Business Act ‑aloitetta koskevassa tiedonannossa, jossa jäsenvaltioita kehotetaan ottamaan lainsäädännön valmistelussa huomioon pk-yritysten erityisominaisuudet ja yksinkertaistamaan sääntely-ympäristöä. 2. OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

•Oikeusperusta

Alv-direktiivin 395 artikla on ainoa mahdollinen oikeusperusta.

•Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)