Unionin kanta on tarpeen, koska oikeudellisesti sitovaa tekstiä eli OSPAR-yleissopimusta, jonka sopimuspuoli EU on, on muutettava tämän yhdenmukaisuuden saavuttamiseksi. Koska OSPAR-yleissopimuksen 1 artiklan a alakohdan muutos helpottaa EU:n lainsäädännön täytäntöönpanoa ja parantaa ympäristönsuojelua, ehdotetaan, että unionin kantana on tukea kyseistä muutosta.

Makaronesian osa-alue on osa Koillis-Atlantin merialuetta meristrategiapuitedirektiivin 4 artiklan mukaisesti ja suurin Euroopan merillä määritetty osa-alue. Makaronesian alueella on runsaasti erilaisia luontotyyppejä ja lajeja, joista osa on myös OSPARin luettelossa uhanalaisista ja/tai taantuvista lajeista ja luontotyypeistä. Tällä hetkellä OSPAR-yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluva merialue kattaa vain osittain Makaronesian osa-alueen vedet siten kuin rajoista on sovittu EU:n tasolla.

Yleissopimuksen muutos tulee voimaan sen ratifioineille tai hyväksyneille sopimuspuolille kolmantenakymmenentenä päivänä siitä, kun tallettajahallitus on saanut ilmoitukset vähintään seitsemältä sopimuspuolelta OSPAR-yleissopimuksen 15 artiklan määräysten mukaisesti. Sen jälkeen muutos tulee voimaan kullekin muulle sopimuspuolelle kolmantenakymmenentenä päivänä siitä, kun tämä sopimuspuoli on tallettanut ratifioimis- tai hyväksymisasiansa.

Yleissopimuksen 20 artiklan mukaan kullakin sopimuspuolella on yksi ääni komissiossa. EU:lla on oikeus äänimäärään, joka vastaa niiden EU-jäsenvaltioiden lukumäärää, jotka ovat yleissopimuksen sopimuspuolia. EU ei käytä äänioikeuttaan, kun sen jäsenvaltiot käyttävät omaa äänioikeuttaan, ja päinvastoin.

OSPAR-yleissopimuksen tavoitteena on suojella Koillis-Atlantin merialuetta ihmisen toiminnan haitallisilta vaikutuksilta, jotta voidaan suojella ihmisten terveyttä ja suojella meriekosysteemejä sekä mahdollisuuksien mukaan palauttaa ennalleen merialueet, joihin on kohdistunut haitallisia vaikutuksia. Sopimuspuolia on 16: Belgia, Tanska, EU, Suomi, Ranska, Saksa, Islanti, Irlanti, Alankomaat, Norja, Portugali, Espanja, Ruotsi, Yhdistynyt kuningaskunta, Luxemburg ja Sveitsi. Yleissopimus oli avoinna allekirjoittamista varten Oslon ja Pariisin komission ministerikokouksessa Pariisissa 22. syyskuuta 1992, ja se tuli voimaan 25. maaliskuuta 1998.

4.Oikeusperusta

4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

4.1.1.Periaatteet

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.

4.1.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

OSPAR-komissio on sopimuksella eli OSPAR-yleissopimuksella perustettu elin.

Säädös, joka OSPAR-komission on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunnitellulla säädöksellä on oikeusvaikutuksia, koska sillä muutetaan voimassa olevaa säädöstä, jolla on oikeusvaikutuksia, eli OSPAR-yleissopimusta.

Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta OSPAR-yleissopimuksen institutionaalisia rakenteita.

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

4.2.Aineellinen oikeusperusta

4.2.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

4.2.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät ympäristön suojeluun.

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohta.

4.3.Päätelmät

Ehdotetun päätöksen oikeusperustana tulisi olla SEUT-sopimuksen 192 artiklan 1 kohta yhdessä sen 218 artiklan 9 kohdan kanssa.

5.Suunnitellun säädöksen julkaiseminen

Koska OSPAR-komission säädöksellä muutetaan OSPAR-yleissopimusta, jonka sopimuspuoli unioni on, on aiheellista julkaista se Euroopan unionin virallisessa lehdessä sen jälkeen, kun se on hyväksytty.