[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 6.7.2007 KOM(2007) 390 lopullinen KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen - Petostentorjunta - Vuosikertomus 2006 [SEC(2007) 930][SEC(2007) 938] SISÄLLYSLUETTELO Johdanto 4 1. Petostentorjunnan tulokset: tilastotiedot petoksista ja muista sääntöjenvastaisuuksista 5 1.1. Tilastotiedot petoksista ja muista sääntöjenvastaisuuksista, joista jäsenvaltiot ilmoittivat vuonna 2006 5 1.1.1. Perinteiset omat varat 6 1.1.2. Maatalousmenot (EMOTR:n tukiosasto) 7 1.1.3. Rakennetoimet 8 1.1.4. Liittymistä valmisteleva tuki 9 1.2. OLAFin toimintaa koskevat tilastotiedot 10 2. Petosten ehkäisy 11 2.1. Riskianalyysi ja riskinhallinta sekä valvontajärjestelmät 11 2.1.1. Menoihin liittyvät toimenpiteet 11 2.1.2. Tulliasiat 13 2.2. Poissulkemista, varoitusta ja luotettavuutta koskevat tietokannat 13 2.2.1. Yhteisön tasolla 13 2.2.2. Jäsenvaltioissa 15 2.3. Avoimuuden lisääminen EU:n varainhoidossa 18 2.4. Tilinpito- ja valvontasääntöjen tehostaminen myönteisen tarkastuslausuman saamiseksi 18 2.5. Herkules-ohjelma yhteisön taloudellisten etujen suojaamisen alalla toteutettavien toimien edistämiseksi 19 3. Petostentorjunta 20 3.1. Petosten paljastaminen: varoitusjärjestelmät, jotka toimivat ilmiantajien avulla (whistleblowing) 20 3.1.1. Yhteisöjen toimielimet 20 3.1.2. Jäsenvaltiot 21 3.2. Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) uudistus 22 3.3. Keskinäisen avunannon kehittäminen 23 3.4. Savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen torjunta 24 3.5. Euron suojaaminen 24 3.6. Tiettyjen jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet vuonna 2006 25 4. Takaisinperintä 25 4.1. Maatalous 25 4.1.1. Perinnästä vastaavan erityisryhmän (Task Force on Recovery) työ 25 4.1.2. Rahoitusoikaisut 27 4.2. Rakennerahastot 27 4.3. Omat varat 28 4.4. Takaisinperintä OLAFin suorittaman tutkinnan jälkeen 29 4.5. Yhteisön varojen takaisinperintää koskeva kansallinen lainsäädäntö 29 JOHDANTO Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaaminen ja petostentorjunta ovat yhteisön ja jäsenvaltioiden yhteistä vastuualuetta. Komissio laatii vuosittain yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa kertomuksen, jossa esitetään, mitä uusia toimia näiden EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan mukaisten velvollisuuksien täyttämiseksi on toteutettu. Kertomus on osoitettu Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ja se julkaistaan. Eri alueilla toteutetuista toimenpiteistä tehdyn yhteenvedon lisäksi tarkastellaan jäsenvaltioiden yhteisen sopimuksen mukaisesti seuraavia neljää erityiskysymystä: riskianalyysi ja riskinhallinta, poissulkemista ja varoitusta koskevat tietokannat, ilmiantajan välityksellä toimivat varoitusjärjestelmät ja järjestelmät perinnän suorittamiseksi kuittaamalla kompensointimenettelyn avulla. Kertomuksen ensimmäisessä kohdassa esitetään tilastotiedot sääntöjenvastaisuuksista, joista jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet alakohtaisten asetusten mukaisesti, ja annetaan joitakin lukuja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) toiminnasta. Toinen kohta koskee jäsenvaltioiden ja komission toteuttamia toimenpiteitä petosten ja muiden sääntöjenvastaisuuksien torjumiseksi . Kohdassa käsitellään myös riskianalyysin ja riskinhallinnan aihealuetta sekä poissulkemis- ja varoitustietokantoja . Kolmannessa kohdassa esitetään petosten torjumiseksi toteutetut toimenpiteet. Kohdassa on myös ilmiantajan välityksellä toimivia varoitusjärjestelmiä koskeva luku. Neljännessä kohdassa käsitellään toimenpiteitä, joiden avulla on pyritty parantamaan saatavien ja aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperintää . Kohdassa on myös luku järjestelmistä, joilla takaisinperintä suoritetaan kuittaamalla kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Kertomuksessa esitetään vain yleiskatsaus toteutetuista toimista ja saaduista tuloksista. Komissio julkaisee samaan aikaan tämän vuosikertomuksen kanssa kaksi valmisteluasiakirjaa, joista toisessa esitellään tarkemmin jäsenvaltioiden toteuttamat toimet[1] ja toisessa jäsenvaltioiden ilmoittamien sääntöjenvastaisuuksien tilastotiedot[2]. Edellisten vuosien vuosikertomukset ovat saatavilla OLAFin Internet-sivuilla[3]. 1. PETOSTENTORJUNNAN TULOKSET: TILASTOTIEDOT PETOKSISTA JA MUISTA SÄÄNTÖJENVASTAISUUKSISTA 1.1. Tilastotiedot petoksista ja muista sääntöjenvastaisuuksista, joista jäsenvaltiot ilmoittivat vuonna 2006 Taloudellisten etujen suojaaminen on yhteistä vastuualuetta. Alueilla, joilla jäsenvaltiot toteuttavat talousarviota (maatalouspolitiikka, rakennerahastot ja liittymistä valmisteleva tuki), ja yhteisön omien varojen keräämisessä jäsenvaltiot ovat yhteisen lainsäädännön mukaisesti velvollisia ilmoittamaan epäillyistä petoksista ja muista sääntöjenvastaisuuksista, jotka vahingoittavat yhteisön taloudellisia etuja. Jäsenvaltioiden valvomat menot ovat noin 80 prosenttia yhteisön talousarviosta. Perusteellinen analyysi saatujen ilmoitusten perusteella kootuista tilastotiedoista esitetään sääntöjenvastaisuuksien tilastollista arviointia koskevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa, joka julkaistaan samanaikaisesti tämän kertomuksen kanssa. Tässä kertomuksessa ei ole tilastotietoja yhteisöjen suoraan hallinnoimien menojen alalla havaituista sääntöjenvastaisuuksista, mutta komissio on ryhtynyt tarvittaviin toimiin näiden tilastotietojen esittämiseksi jatkossa. Taulukossa 1 esitetään yhteenveto ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista sekä kyseessä olevien varojen määrä kullakin alalla. Taulukko 1 – Sääntöjenvastaisuuksien lukumäärä ja arvo – vuosi 2006 YHTEENSÄ VUONNA 2006 | Ala | Ilmoitetut sääntöjenvastai-suudet | Sääntöjenvas-taisuuksien arvioitu kokonaisarvo, ml. petosepäilyt (milj. euroa) | Petosepäilyjen rahallinen arvo (milj. euroa) | Omat varat | 5 243 | 353 | 134,39 (~0,94 prosenttia omien varojen kokonaismäärästä vuonna 2006[4]) | EMOTR:n tukiosasto | 3 249 | 87 | 29,8 (~0,06 prosenttia kaikista osoitetuista varoista) | Rakennerahastot ja koheesiorahasto | 3 216 | 703 | 157,56 (~0,41 prosenttia kaikista osoitetuista varoista) | Liittymistä valmisteleva tuki | 384 | 12,32 | 1,57 (~0,03 prosenttia kaikista osoitetuista varoista[5]) | Yhteensä | 12 092 | 1 155,32 | 323,32(~0,94 prosenttia omista varoista ja ~0,2 prosenttia kaikista menoista kolmella alalla[6]) | 1.1.1. Perinteiset omat varat Havaittujen ja ilmoitettujen petosten ja sääntöjenvastaisuuksien (tapauksen arvo yli 10 000 euroa) määrä on laskenut 12 prosenttia vuonna 2006 vuoteen 2005 verrattuna (5943:sta 5243:een), mutta sääntöjenvastaisuuksien arvo kasvoi 7 prosenttia (328 miljoonasta eurosta 353 miljoonaan euroon[7]). Petosepäilyjä oli noin 22 prosenttia ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista (arvioitu rahallinen arvo on noin 134,39 miljoonaa euroa eli noin 0,94 prosenttia omista varoista vuonna 2006, kun taas vuonna 2005 luku oli 105,3 miljoonaa euroa eli 0,85 prosenttia omista varoista). Kuvio 1 kuvaa viiden viimeksi kuluneen vuoden aikana ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrän kehitystä ja niiden arvioitua rahallista arvoa. Tapausten kokonaismäärän kasvua vuodesta 2003 voidaan selittää sillä, että jäsenvaltiot ilmoittavat tapauksista enemmän, myöhässä päätetyt passitustapahtumat on sisällytetty määrään ja uusia jäsenvaltioita on liittynyt. Myöhässä päätettyjen passitustapahtumien lukumäärä ja osuus on pienentynyt verrattuna vuoteen 2005 (yli kolmanneksella)[8]. Suurin osa sääntöjenvastaisuuksista liittyi vuonna 2006, kuten edeltävinäkin vuosina, tupakkatuotteisiin ja televisioihin. Sokeriala on menettänyt merkitystään vuoteen 2005 nähden, samoin kalastustuotteet, lasi ja lasitavarat sekä optiset välineet, kun taas lihatuotteiden, moottoreiden ja niiden varaosien, epäorgaanisten tuotteiden sekä öljyjen ja rasvojen osuus on kasvanut. Tekstiiliala on pysynyt suhteellisen vakaana maksujen ollessa 10,3 miljoonaa euroa. Kuvio 1: Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja arvioitu rahallinen arvo perinteisten omien varojen alalla – vuosina 2002–2006 (miljoonaa euroa) [pic] 1.1.2. Maatalousmenot (EMOTR:n tukiosasto) Vuonna 2006 sääntöjenvastaisuuksia ilmoitettiin 3 prosenttia enemmän kuin edellisenä vuonna (3249 tapausta vuonna 2006). Vuoden 2006 kokonaismäärä (87 miljoonaa euroa) väheni 15 prosenttia, toisin sanoen lähelle 0,17 prosenttia kaikista EMOTR:n tukiosastolle myönnetyistä määrärahoista (49 742 miljoonaa euroa vuonna 2006). Ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista noin 10 prosenttia oli petosepäilyjä (29,8 miljoonaa, toisin sanoen noin 0,06 prosenttia kaikista määrärahoista verrattuna vuoteen 2005, jolloin määrä oli 21,5 miljoonaa euroa, toisin sanoen 0,05 prosenttia). Suurin osa ilmoitetuista tapauksista koskee maaseudun kehittämistä, nautaeläintuotantoa sekä hedelmä- ja vihannesalaa. Näiden kolmen alan osuus yhdessä on noin 60 prosenttia kaikista ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista ja lähes 70 prosenttia sääntöjenvastaisuuksien kattamasta kokonaismäärästä. Maatalousmenojen alalla komission vuonna 2006 antamalla asetuksella[9] yksinkertaistetaan sääntöjenvastaisuuksien ilmoitusmenettelyjä vuodesta 2007 alkaen. Kynnysarvo, josta alkaen jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle sääntöjenvastaisuuksista, on nyt asetettu samalle tasolle rakennerahastojen kanssa (10 000 euroa). Kuvio 2: Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja arvioitu rahallinen arvo maatalousmenojen alalla – vuosina 2002–2006 (miljoonaa euroa) [pic] 1.1.3. Rakennetoimet Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat antaneet rakennerahastojen alalla useita asetuksia uudelle ohjelmakaudelle 2007–2013. Säännöt, jotka koskevat velvollisuutta ilmoittaa komissiolle sääntöjenvastaisuuksista, on säilytetty. Vanhoja asetuksia sovelletaan edelleen vanhojen ohjelmakausien puitteissa. Ilmoitettuja sääntöjenvastaisuuksia koskevien tapausten määrä väheni vuonna 2006 yhteensä 10 prosenttia (3216 tapausta koheesiorahastot mukaan luettuina) edellisvuoteen verrattuna (3750 tapausta), mutta niiden rahallinen arvo kasvoi 17 prosenttia (703 miljoonaa euroa). Näiden vuonna 2006 ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien arvioitu rahallinen arvo on noin 1,83 prosenttia rakennerahastoille ja koheesiorahastolle vuodelle 2006 tarkoitetuista määrärahoista (38,430 miljardia euroa). Petosepäilyt ovat noin 16,6 prosenttia ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien rahallisesta arvosta (157,56 miljoonaa euroa eli 0,41 prosenttia kaikista myönnetyistä määrärahoista verrattuna vuoteen 2005, jolloin määrä oli 205 miljoonaa euroa eli 0,53 prosenttia). Todellinen rahallinen arvo voidaan arvioida vasta ohjelmien päätyttyä. Edellisvuosien tapaan suurin osa ilmoitetuista sääntöjenvastaisuuksista liittyi EAKR:n ja ESR:n toimintaan (noin 75 prosenttia sääntöjenvastaisuuksista). EMOTR:n tukiosaston kohdalla ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä kasvoi 38 prosenttia, koheesiorahaston ja KOR:n kohdalla määrä on pysynyt vakaana. Kuvio 3: Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja arvioitu rahallinen arvo rakennetoimien alalla – vuosina 2002–2006 (miljoonaa euroa) [pic] 1.1.4. Liittymistä valmisteleva tuki Phare-, Sapard- ja Ispa-määrärahoihin liittyvien sääntöjenvastaisuuksien kokonaismäärä kasvoi 13,6 prosenttia vuonna 2006 (384, kun määrä oli 338 vuonna 2005). Sääntöjenvastaisuuksien oletettu rahallinen arvo nousi Phare- ja Sapard-määrärahojen kohdalla, mutta laski Ispan kohdalla (6,9 miljoonaa euroa vuonna 2005 ja 1,2 miljoonaa vuonna 2006). Ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien kokonaismäärä kasvoi vuoden 2006 osalta 26 prosenttia (12,318 miljoonaa euroa, kun määrä oli 16,7 miljoonaa vuonna 2005), mikä vastaa noin 2,8 prosenttia kaikkien kolmen ohjelman tukikelpoisista kokonaismääristä. Petosepäilyjä oli noin 14,63 prosenttia ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrästä. Arvioitu rahallinen arvo on 1,57 miljoonaa euroa. Ilmoitettujen petosten rahallinen arvo vuosina 2000–2006 on 0,03 prosenttia kaikille kolmelle ohjelmalle myönnetyistä kokonaismääristä. Yleisin sääntöjenvastaisuuksien laji jokaisessa liittymistä valmistelevassa tuessa oli ”ei-tukikelpoinen meno”[10]. Pharen osalta toiseksi yleisin sääntöjenvastaisuuden laji oli ”ei-perusteltu meno”[11]. Kuvio 4: Ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet ja arvioitu rahallinen arvo liittymistä valmistelevan tuen alalla – vuosina 2002–2006 (miljoonaa euroa) [pic] 1.2. OLAFin toimintaa koskevat tilastotiedot Saatujen tietojen arvioinnin jälkeen OLAFin aloittamien tutkimusten määrä on vähentynyt (195 aloitettua tapausta vuonna 2006 ja 214 vuonna 2005). Päätös tutkinnan aloittamisesta tehdään ennakkoarvioinnin perusteella. Kuvio 5: Saatujen tietojen arvioinnin jälkeen aloitetut tapaukset [pic] Joulukuun 31. päivänä 2006 vireillä oli yhteensä 430 tutkimusta, mitä voidaan verrata vuoden 2005 lukuun (452 vireillä olevaa tutkimusta 31. joulukuuta 2005). Taulukko 2: Vireillä olevat tapaukset 31. joulukuuta 2006 aloittain ja niiden rahallinen arvo Ala | Vireillä olevat tapaukset 31. joulukuuta 2006 | Arvioitu rahallinen arvo (milj. €) | Maatalous | 65 | 202,7 | Rakennerahastot | 46 | 192,9 | Tullit | 111 | 748,9 | Välittömät menot | 118 | 293,4 | Sisäiset tutkimukset | 91 | 301 | Yhteensä | 431 | 1 738,8 | Yksityiskohtaisempia tietoja OLAFin tutkimuksista ja vertailu edellisvuosiin on esitetty OLAFin kertomuksessa[12]. 2. PETOSTEN EHKÄISY 2.1. Riskianalyysi ja riskinhallinta sekä valvontajärjestelmät Tarkoituksenmukainen riskien arviointi ja hallinta sekä vankka valvontajärjestelmä edistävät veronmaksajien varojen tehokasta käyttämistä. Tätä alaa kehitetään tällä hetkellä komissiossa ja jäsenvaltioissa yhteisön taloudellisten etujen suojaamisen, sääntöjenvastaisuuksien ennaltaehkäisyn ja kohdennettujen toimien tehostamiseksi. 2.1.1. Menoihin liittyvät toimenpiteet Komissiossa on sovellettu riskinhallintamenettelyjä useita vuosia laajemminkin kuin vain menojen alalla. Koska yhteinen riskinhallintamenetelmä olisi tarpeen[13], komissio on toteuttanut tämänsuuntaisia toimia vuodesta 2006[14]. Tavoitteena on tehostaa päätöksentekoprosessia, lisätä tehokkuutta ja vahvistaa hallintajärjestelmien luotettavuutta. Komission yksiköillä on käytettävissään yhteinen menetelmä, jolla analysoidaan riskejä ja valitaan sopiva ratkaisu. Vuoden 2006 lopussa toteutettiin pilottihanke, jolla testattiin useita yksiköitä koskevaa riskinhallinnan tehostamiseen tarkoitettua järjestelmää, jota yksiköiden muodostama ryhmä voisi hallita tehokkaammin. Järjestelmä tulee pysyvään käyttöön vuonna 2007. Kansallisella tasolla kaikilla jäsenvaltioilla on talousarviomenettelyissään sääntöjä, joiden tarkoituksena on auttaa hallinnosta vastaavaa tahoa arvioimaan ja hallitsemaan tuen myöntämiseen tai julkisen hankintasopimuksen tekemiseen liittyviä taloudellisia riskejä ja erityisesti tarkistamaan mahdollisten tuensaajien luotettavuus[15]. Vuonna 2006 annettujen uusien varainhoitosääntöjen[16] mukaan kansalliset virastot ottavat käyttöön tehokkaat sisäisen valvonnan järjestelmät ja suorittavat tarvittavat tarkastukset niiden EU:n varojen osalta, joiden hallinnoinnista ne vastaavat. Näihin velvollisuuksiin kuuluu tiedonanto ja vuosittainen raportoiminen valvontatoimista ja tilintarkastuksista. Noin puolella jäsenvaltioista on yleisiä kansallisia suuntaviivoja (ohjeita tai hyviä käytänteitä)[17] tai riskien arviointia tai riskinhallintaa erityisillä aloilla koskevat säännöt[18]. Yhdeksällä jäsenvaltiolla on erityisvälineitä, joilla ne arvioivat uusien julkisista varoista tukea saavien yhteisöjen muodostamaa riskiä. Esimerkiksi Irlannissa voidaan tukien myöntämisen arviointivaiheessa pyytää täydentäviä tietoja, joita ei vielä ole saatavilla uusista ehdokasvaltioista. Puolassa ensimmäistä kertaa YMP:n rahoitusta saavat yhteisöt joutuvat herkemmin paikan päällä suoritettavan valvonnan kohteeksi. Edunsaajan tunnistaminen riskiä aiheuttavaksi voi johtaa hallintoviranomaisen tehostettuun valvontaan[19] järjestelmälliseen vaatimukseen erityisvakuuksista [20]. Jos tuki myönnetään tai julkinen hankintasopimus tehdään (kansallisella tai yhteisön tasolla), hallintoviranomaiset vaativat, että ehdokkaiden on esitettävä asiaankuuluvat asiakirjat, joilla ilmoitetaan vaatimusten täyttämisestä. Tietyissä jäsenvaltioissa hallintoviranomaisilla on pääsy erityisiin tietokantoihin (suoraan tai välillisesti) ehdokkaiden antamien tietojen paikkansapitävyyden tarkistamiseksi. Näihin kuuluvat tietokannat, jotka koskevat verotusta (pääsy yli puolella jäsenvaltioista[21]), rahoituslaitoksia[22] sekä henkilöitä ja yrityksiä, jotka ovat saaneet rangaistuksen hallinnollisissa[23] tai rikosoikeudellisissa menettelyissä[24]. Unkarissa vuoden 2006 lailla luodaan uusi velkojia suojaava rekisteri, jonka tavoitteena on antaa täydellistä ja ajantasaista tietoa vakavaraisuudesta ja tuomioistuimen toimenpiteistä rekisteröityä yritystä vastaan. 2.1.2. Tulliasiat Kansalliset tulliviranomaiset ovat käyttäneet pitkään riskianalyysiä mahdollisten laittomien toimien tunnistamiseksi ja valvonnan kohdistamiseksi tehokkaammin. Kansallisten viranomaisten toiminta on tehostunut vuosien mittaan Euroopan tasoisen koordinoinnin ansiosta. Komissio esitti vuonna 1997 Euroopan passitusta koskevan toimintasuunnitelman[25] passitusmenettelyjä koskevien petosten torjumiseksi tehokkaammin. Vuonna 2001 komissio vahvisti tarkistetun sääntelykehyksen, joka sisälsi uuden tietokoneistetun passitusjärjestelmän (NSTS). Tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen nro 11/2006 jälkeen komissio ryhtyi tarvittaviin toimiin, jotta se voisi vuodesta 2007 alkaen päästä tutustumaan arkoja tavaroita koskeviin NSTS:n tietoihin riskien analysoimiseksi ja kauttakuljetettavien tavaroita koskevien kohdennettujen valvontastrategioiden edistämiseksi. Komissio tehosti edelleen myös ConTraffic-järjestelmää, jonka avulla saadaan kokonaisvaltainen kuva konttiliikenteestä. Järjestelmän avulla voidaan seurata kontin reittiä mahdollisesti epäilyttävien tavaroiden saapumisten tunnistamiseksi. Vuonna 2006 käyttöön otetun uuden www-käyttöliittymän ja yli 220 miljoonaa rekisteröintiä yli 4,4 miljoonasta kontista sisältävän tietokannan ansiosta kansalliset viranomaiset ovat voineet käyttää järjestelmää menestyksekkäästi petostentorjunnan tehostamiseksi erityisesti vuonna 2006 toteutettujen yhteisten tullioperaatioiden yhteydessä. Komissio antoi joulukuussa 2006 asetuksen[26] tiettyjen yhteisön tullikoodeksin soveltamisesta annettujen säännösten muuttamisesta. Asetuksella säädetään yhteisten riskikriteerien soveltamisesta ja ensisijaisista valvonta-alueista sekä tullitarkastuksen yhdenmukaistetusta soveltamisesta erityistapauksissa. 2.2. Poissulkemista, varoitusta ja luotettavuutta koskevat tietokannat 2.2.1. Yhteisön tasolla Komissio tarkisti vuonna 2006 varoitus- ja poissulkemisjärjestelmät[27], erityisesti tiettyjen julkisten hankintojen toimintaan liittyvien riskien hallitsemiseksi ja yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi tehokkaammin. Tässä yhteydessä OLAF ja Transparency International (TI) järjestivät tammikuussa 2006 pyöreän pöydän keskustelun keinoista, joiden avulla yhteisön taloudellisia etuja suojataan poissulkemisjärjestelmillä[28]. Vuonna 2006 muutetun varainhoitoasetuksen 95 artiklassa säädetään toimielimille, toimeenpanovirastoille ja varainhoitoasetuksen 185 artiklassa tarkoitetuille elimille yhteisen keskustietokannan käyttöönotosta. Tietokantaan kirjataan organisaatiot, jotka on suljettu yhteisön talousarviosta rahoitettavien hankintojen ja tukien ulkopuolelle. Tietokanta sisältää kaikki aiheelliset tiedot laitoksista, jotka on tuomittu petoksesta tai lahjonnasta joko jäsenvaltioissa ja EU:n ohjelmien täytäntöönpanoon osallistuvissa kolmansissa maissa. Tietokantaan syötetään kumppaneilta saatuja tietoja ja yhteisön talousarvion toteuttamiseen osallistuvat jäsenvaltioiden viranomaiset voivat myös hakea sieltä tietoa[29]. Komissiolla on jo ennakkovaroitusjärjestelmään liittyvä sisäinen tietokanta (EWS – Early Warning System), joka sisältää komission suoraan hallinnoimia varoja koskevaa tietoa. Tietokannassa noudatetaan henkilötietojen suojaamista koskevia sääntöjä. Komissio hallinnoi myös tietokantaa, jolla tunnistetaan riskiä aiheuttavat taloudelliset toimijat EMOTR:n tukiosaston erityisalalla ja johon jäsenvaltiot syöttävät tietoja. Toisessa tämän järjestelmän toteuttamisesta annetun asetuksen soveltamista koskevassa kertomuksessa[30] komissio ilmoitti asetuksen soveltamisessa havaituista ongelmista. Niitä olivat esimerkiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien vähäinen lukumäärä, oikeudellisten käsitteiden tulkintaongelmat tai jäsenvaltioiden pelko, että rekisteriin merkityt toimijat nostavat niitä vastaan kanteita kansallisissa tuomioistuimissa. Poissulkemista koskevien tietokantojen lisäksi on myös luotettavia edunsaajia koskevia tietokantoja, joilla myös edistetään tehokkaampaa riskien arviointia. Yhteisön tullikoodeksin soveltamista koskevien säännösten muuttamisesta annetulla asetuksella[31] säädetään taloudellisen toimijan aseman myöntämisestä luotettaville toimijoille, jotka täyttävät tietyt vaatimukset ja hyötyvät näin tullilainsäädännöllä määrätyistä yksinkertaistamistoimista ja/tai tullivalvonnan helpotuksista. 2.2.2. Jäsenvaltioissa Kummassakin julkisista hankintamenettelyistä vuonna 2004 annetussa direktiivissä[32] säädetään, että jäsenvaltiot ovat velvollisia sulkemaan hankintamenettelyjen ulkopuolelle taloudelliset toimijat, jotka on tuomittu lainvoimaisella päätöksellä petoksesta, lahjonnasta, rikollisjärjestöön osallistumisesta tai muusta laittomasta toiminnasta, joka vahingoittaa yhteisöjen taloudellisia etuja. Direktiiveillä säädetään myös mahdollisuudesta sulkea menettelyjen ulkopuolelle taloudellinen toimija, joka on konkurssissa tai selvitystilassa taikka on keskeyttänyt liiketoimintansa tai joka on muun vastaavan kansalliseen lainsäädäntöön ja kansallisiin määräyksiin perustuvan menettelyn alainen, joka on tuomittu ammattinsa harjoittamiseen liittyvästä rikkomuksesta lainvoimaisella tuomiolla, joka on syyllistynyt ammattiaan harjoittaessaan vakavaan virheeseen tai joka on laiminlyönyt verojen tai lakisääteisten sosiaalimaksujen suorittamisen. Ennakkovaroitus- ja poissulkemisjärjestelmien (mustat listat) viimeaikaiseen kehitykseen liittyen jäsenvaltioita kehotettiin ilmoittamaan riskejä aiheuttavia edunsaajia koskevista tietokannoista (jos niillä on sellaisia) ja kuvaamaan jotakin niistä yksityiskohtaisemmin. On korostettava, että se, että puolella jäsenvaltioista[33] ei ole näitä tietokantoja, ei tarkoita sitä, että niillä ei olisi toimenpiteitä tai voimassa olevia sääntöjä, joilla riskiä aiheuttavat edunsaajat voidaan tunnistaa (ks. 2.1.1. kohta). Lähes kaikkien esitettyjen tietokantojen tavoitteena on ennaltaehkäisy (ennakkovaroitusjärjestelmä)[34]. Se, että on merkittynä tietokantaan, merkitsee esimerkiksi erityisvakuuksien vaatimista ja tehostettua valvontaa. Seitsemän näistä tietokannoista[35] on tarkoitettu myös (tai ainoastaan) seuraamuksia varten , toisin sanoen merkintä tietokantaan merkitsee tai saattaa merkitä esimerkiksi sulkemista julkisia hankintoja tai valtiontukia koskevien menettelyjen ulkopuolelle määrätyksi ajaksi. Kaikissa tietokannoissa on tietoa kyseiseen sääntöjenvastaisuuteen syyllistyneestä oikeushenkilöstä ja suurimmassa osassa tietokantoja on myös tietoa asiaan osallisista luonnollisista henkilöistä (esimerkiksi sääntöjenvastaisuuteen syyllistynyt henkilö tai yrityksen johtaja)[36]. Kuudessa tietokannassa on tietoa myös sääntöjenvastaisuuteen syyllistyneeseen oikeushenkilöön yhteydessä olevista oikeushenkilöistä (holding-yhtiö, tytäryhtiö, jne.)[37]. Kaikissa verotuksen [38] , alan tietokannoissa se, että edunsaaja on viivästynyt verojen tai sosiaaliturvamaksujen maksussa, riittää syyksi tietokantaan merkitsemiselle . Tiettyihin tietokantoihin merkitään myös velkaantuneet edunsaajat[39], joita vastaan hallinnollinen seuraamusmenettely on käynnissä[40] tai joille on määrätty hallinnollinen seuraamus[41], joita syytetään talousrikoksista[42] tai joiden on todettu (alimassa tai ylimmässä oikeusasteessa) syyllistyneen talousrikoksiin[43]. Useimmissa tapauksissa veroviranomainen päättää tuensaajan merkitsemisestä tietokantaan tai poistamisesta tietokannasta[44]. Julkisten hankintojen[45] alan tietokantoihin merkitään Itävallassa edunsaajat, joille on määrätty hallinnollisia seuraamuksia. Saksassa edunsaajat merkitään korruptiotietoja sisältävään rekisteriin, jos niille on määrätty hallinnollinen seuraamus tai jos niiden on ylimmässä oikeusasteessa todettu syyllistyneen talousrikoksiin. Laajin tietokanta näyttää olevan julkisia rakennusurakkasopimuksia koskeva tietokanta Italiassa, jossa kaikki edellä mainitut tilanteet johtavat tietokantaan merkitsemiseen. Edunsaajat merkitään myös tietokantaan, jos ne eivät ole täyttäneet velvollisuuksiaan tuen myöntämisessä tai julkisen hankintasopimuksen tekemismenettelyssä. Tärkein syy, jonka vuoksi edunsaaja merkitään rahoitustukia [46] koskeviin tietokantoihin, on velvollisuuksien laiminlyönti tukea myönnettäessä[47]. Muista syistä huomattakoon vireillä olevat talousrikoksia koskevat kanteet[48] tai talousrikoksesta annettu lopullinen tuomio[49]. Tärkeimmät syyt, joilla perustellaan edunsaajan poistamista tietokannasta, voivat olla seuraavat: määräajan päättyminen[50], tilanteen muuttuminen alkutilanteeseen nähden[51] tai tutkinnassa on todettu, että sääntöjenvastaisuutta ei ole ollut[52]. Kahdessa tapauksessa poistaminen tietokannasta ei ole mahdollista[53]. Puolustautumisoikeuden osalta kuudessa jäsenvaltiossa edunsaajille ilmoitetaan merkinnästä tietokantaan[54]. Joskus on mahdollista hakea muutosta merkintään[55]. Muutoksenhakumenettelyt voivat olla hallinnollisia menettelyjä[56] tai oikeudenkäyntimenettelyjä[57]. Suurin osa tietokannoista on keskitettyjä [58], muut ovat paikallisesti hallinnoituja. Neljä tietokantaa on avoinna muille kuin sitä hallinnoiville viranomaisille[59]. Kolmessa jäsenvaltiossa tietokannat ovat myös avoimia muiden jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden viranomaisille tai kansainvälisille järjestöille, jotka noudattavat vastaavia tietosuojaa koskevia määräyksiä ja jotka hakevat oikeutta päästä tietokantaan[60]. Ruotsia lukuun ottamatta tietokannat eivät ole yleisölle avoimia. Yli puolet jäsenvaltioista[61] on ilmoittanut, että niissä on noudatettava henkilötietojen suojaa koskevia määräyksiä asiasta annettujen yhteisön säännösten lisäksi (esimerkiksi perustuslailliset suojat). Jäsenvaltiot ovat maininneet useita ongelmia, joita niillä on ollut tietokantojen käyttöönotossa ja toiminnassa. Näitä ovat esimerkiksi väärä oikeusperusta[62], tarve perustella tietokannan olemassaoloa täsmällisellä oikeudellisella tavoitteella[63], epävarmuus siitä, mitä oikeushenkilöitä ja luonnollisia henkilöitä koskevia tietoja järjestelmään voidaan syöttää[64], tietokannan yhdistämisestä toisiin tietokantoihin aiheutuvat tekniset ongelmat[65], yrityksen tunnistamisongelmat tämän muuttaessa oikeudellista muotoaan[66], ja kaikkien niiden tietojen hakeminen, joiden avulla selvitään riskiarvioinnin mutkikkuudesta[67]. Ilmoitetut ongelmat ovat samankaltaisia kuin ne, jotka on mainittu komission toisessa kertomuksessa EMOTR:n tukiosaston erityisalalla riskejä aiheuttavien taloudellisten toimijoiden tunnistamisjärjestelmän toteuttamisesta annetun asetuksen täytäntöönpanosta[68]. On myös luotettaviin tuensaajiin sovellettavia toimenpiteitä (välineitä), kuten erityinen luotettavia henkilöitä koskeva tietokanta (valkoinen lista), varmentamisjärjestelmä tai tulosten laadullinen arviointi. Saksassa (Berliinissä) yritykset, jotka ovat osoittaneet tekniset valmiutensa, tehokkuutensa ja luotettavuutensa, voivat hakea merkitsemistään rakennusalan yrittäjien ja tavarantoimittajien rekisteriin . Rikkomisiin syyllistyneet yritykset poistetaan rekisteristä tietyksi ajaksi, ja ne voidaan sulkea julkisia hankintoja koskevien menettelyjen ulkopuolelle. Italiassa kaikilla yrityksillä, jotka toteuttavat yli 150 000 euron arvoisia julkisia rakennusurakoita koskevia sopimuksia, on oltava todistus. Edellytykset täyttävät yritykset merkitään julkisista rakennusurakoista vastaavan seurantakeskuksen sähköiseen rekisteriin . Todistus (lupa) on myös välttämätön mafian vastaisen lainsäädännön nojalla. Vaikka edellä esitettyjen tietokantojen kirjavuuden vuoksi ei ole mahdollista erottaa jäsenvaltioissa yleisintä mallia, esitetyt esimerkit kuvastavat alan mahdollisuuksia. Tämän katsauksen ansiosta komissio voi tutkia, onko eurooppalainen ennakkovaroitukseen ja mustaan listaan perustuva toimintatapa parantunut, ja miten säännöt ja menettelyt voidaan saada selvemmiksi ja avoimemmiksi. 2.3. Avoimuuden lisääminen EU:n varainhoidossa Euroopan avoimuusaloitteen[69] johdosta varainhoitoasetuksen 30 artiklan 3 kohdassa säädetään avoimuusvaatimuksesta, joka koskee yhteisön talousarviosta peräisin olevien varojen saajia riippumatta siitä, miten kyseessä olevia varoja hoidetaan. Rakennerahaston edunsaajista on tarkoitus julkaista jälkikäteen tehtävä vuosittainen katsaus vuodesta 2008 alkaen. Yhteisen maatalouspolitiikan alalla vuosittaisia julkaisuja laaditaan Euroopan maatalouden tukirahaston menojen osalta varanhoitovuodesta 2008 alkaen ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston menojen osalta 1. tammikuuta 2007 alkaen. Jotkin jäsenvaltiot[70] sovelsivat tätä avoimuusperiaatetta jo ennen varanhoitoasetuksen uudistamista. Komissiolla on keskusportaali, josta on yhteys jäsenvaltioiden vastaaville www-sivuille[71]. Komissio julkaisee jo tietoja niiden ohjelmien tuensaajista, joiden hallinnoista se vastaa suoraan[72]. Saadessaan pääsyn taloudellisiin tietoihin kansalaiset voivat valvoa välillisesti yhteisön varojen käyttöä, ja näin varmistetaan myös yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen tehokkaammin. 2.4. Tilinpito- ja valvontasääntöjen tehostaminen myönteisen tarkastuslausuman saamiseksi Komissio hyväksyi tammikuussa 2006 toimintasuunnitelman yhdennetyn sisäisen valvonnan kehyksestä[73]. Se otti huomioon erityisesti Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lausunnon nro 2/2004[74]. Toimintasuunnitelma kuuluu Barroson johtaman komission tavoitteeseen saada parlamentilta myönteinen tarkastuslausuma talousarvion toteuttamisesta. Tältä osin vuoden 2005 kertomuksessa yhteisön taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta[75] oli koottu yhteen jonkin verran tietoja järjestelmistä, joilla varmistetaan jäsenvaltioiden julkisten menojen hyvä hallinto. Vuoden 2006 merkittäviä edistysaskeleita ovat mm. seuraavassa esitellyt toimet[76]. Heinäkuussa 2006 vuosiksi 2007–2013 hyväksytyllä rakennerahastoja koskevalla neuvoston uudella asetuksella ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1290/2005[77] YMP:n rahoituksesta tehtiin useita asiassa sovellettavia sääntöjä yksinkertaistavia ja selventäviä parannuksia, joilla komissiolle, Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle ja Euroopan parlamentille pyrittiin antamaan paremmat takeet varojen asianmukaisesta käytöstä. Arviointi suoritettiin jäsenvaltioiden toteuttaman valvonnan osista sekä laillisuuden ja sääntöjenvastaisuuden indikaattoreista. Yhteistyönä toteutettavaa maksajavirastojen valvontaa on tehostettu ja säännöllisestä tarkastusjärjestelmästä on määrätty sekä maatalouden että rakennerahastojen alalla. Walesin ja Itävallan viranomaiset allekirjoittivat vuonna 2006 komission kanssa ns. luottamussopimuksen. Kyseinen sopimus on komission ja jäsenvaltion viranomaisten välinen vapaaehtoinen järjestely rakennerahastojen puitteissa toteutettavista meneillään olevista ohjelmista tehdyn tilintarkastustyön laadun takaamiseksi vuoteen 2008 asti. Tällaisen sopimuksen tekeminen merkitsee sitä, että komissio on saanut takuita hallinta- ja valvontajärjestelmän moitteettomasta toiminnasta, tarkastusstrategiasta ja vuotuisen tarkastuskertomuksen laadusta. Neuvottelut luottamussopimusten tekemiseksi muiden jäsenvaltioiden kanssa ovat edenneet. Euroopan parlamentin ja komission ehdotusten suuntaisesti Alankomaat hyväksyi vuonna 2006 aloitteen kansallisen poliittisen tason tarkastuslausuman toimittamiseksi yhteisön varoista. Komission arvion mukaan aloitteella voitaisiin viitoittaa tietä muille vastaaville aloitteille. 2.5. Herkules-ohjelma yhteisön taloudellisten etujen suojaamisen alalla toteutettavien toimien edistämiseksi Ohjelmalla pyritään edistämään toimia yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi[78]. Komissio ehdotti kesäkuussa Herkules-ohjelman muuttamista ja jatkamista vuoden 2013 loppuun[79]. Ohjelmalla voitiin vuonna 2006 rahoittaa 11 koulutushanketta, viisi seminaaria ja yksi vertaileva oikeustieteen tutkimus lainsäädännön alalla ja 23 hanketta teknisen avun alalla. Komissio ehdotti, että ohjelman määrärahoja korotetaan 44 miljoonalla eurolla vuosiksi 2007–2013 (6 miljoonaa euroa vuodelle 2007). Lisärahoituksella voidaan rahoittaa koulutustoimia ja laitehankintoja savukkeiden salakuljetuksen torjumiseksi savukkeita valmistavan Philip Morris Internationalin kanssa allekirjoitetun yhteistyösopimuksen mukaisesti. 3. PETOSTENTORJUNTA 3.1. Petosten paljastaminen: varoitusjärjestelmät, jotka toimivat ilmiantajien avulla (whistleblowing) Virkamiehet ja muut hallinnon alan toimijat voivat parhaiten tunnistaa riskit ja siis ehkäistä ja torjua petokset. Ilmiantajan asema on muuttunut huomattavasti viimeksi kuluneina vuosina joissakin jäsenvaltioissa, samoin Euroopan unionissa ja useissa kansainvälisissä järjestöissä. 3.1.1. Yhteisöjen toimielimet Euroopan yhteisöjen toimielimet ottivat vuonna 1999 käyttöön periaatteen, jonka mukaisesti kaikki virkamiehet ja muu henkilöstö velvoitettiin ilmoittamaan viipymättä tietoonsa tulleista laittomia tekoja koskevista epäilyistä yksikkönsä päällikölle tai pääjohtajalle tai, jos tarpeen vaatiessa suoraan komission pääsihteerille tai OLAFiin[80]. EU:n virkamiehiin ja muuhun henkilöstöön sovellettaviin henkilöstösääntöihin lisättiin vuonna 2004 uusi artikla. Henkilöstösääntöjen 22 a artiklaan on sisällytetty vuonna 1999 tehdyssä päätöksessä säädetty velvoite[81]. Henkilöstösäännöissä määrätään myös ilmiantajan suojelemisesta, ja niissä määrätään erityisesti, että ”toimielin ei saa aiheuttaa haittaa virkamiehelle […] tietojen toimittamisen johdosta edellyttäen, että virkamies on toiminut maltillisesti ja rehellisesti”. Osana EU:n virkamiesten ja muun henkilöstön ammattietiikkaan liittyviä toimiaan komissio on kouluttanut henkilöstöään petoksia ja muita havaittuja mahdollisia sääntöjenvastaisuuksia koskevien tietojen ilmoittamisessa. OLAF ei käynnistänyt vuonna 2006 yhtään tutkimusta ilmiantajalta suoraan saatujen tietojen tuloksena. 3.1.2. Jäsenvaltiot Kaikki jäsenvaltiot ovat edesauttaneet tämän kertomuksen laatimista, kun ne ovat ilmoittaneet antaneensa määräyksiä tai toteuttaneensa käytäntöjä, joiden avulla kaikille virkamiehille tai julkisen hallinnon toimijoille asetetaan oikeus tai velvollisuus antaa tehtävien hoitamisessa saatuja tietoja, jos nämä epäilevät, että organisaatiossa, jossa he työskentelevät, on voinut esiintyä sääntöjenvastaista tai vilpillistä toimintaa, lahjontaa tai väärinkäytöksiä. Näillä säännöksillä tai käytänteillä suojellaan julkisia varoja, myös yhteisön varoja. Suurimassa osassa jäsenvaltioita[82] ensi sijassa rikosoikeudellisilla säännöksillä virkamiehet velvoitetaan ilmoittamaan tehtävien hoitamisen yhteydessä havaituista rikkomisista. Lisäksi on usein[83] annettu käytännesääntöjä, kiertokirjeitä ja ohjeita, joissa vahvistetaan tämän ilmoitusvelvollisuuden soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Yhdessätoista jäsenvaltiossa[84] velvollisuudesta ilmoittaa viranomaisille todetuista tai epäillyistä sääntöjenvastaisuuksista ei säädetä rikosoikeuden vaan ainoastaan hallinto-oikeuden instrumenteilla. Ilmoitusvelvollisuus on usein hyvin yleinen ja koskee kaikkea sääntöjenvastaisuuden epäilyä. Tietyissä olosuhteissa velvollisuus rajoittuu kaikkein vakavimpiin tapauksiin, kuten rikoksiin. Yksi jäsenvaltio[85] on ilmoittanut, että ilmoitusvelvollisuus on suurempi julkista taloutta ja etenkin EU:n taloudellista etua vahingoittavissa rikkomisissa. Kaikissa järjestelmissä kahta lukuun ottamatta[86] henkilöstöön kuuluvan saadessa tietää seikasta, josta hänen pitää ilmoittaa, tieto on annettava ensi sijassa lähimmälle esimiehelle (tai muulle kuin lähimmälle, jos sitä voidaan perustella olosuhteilla[87]). Kyseisen esimiehen on välitettävä tieto tarvittaessa muille toimivaltaisille viranomaisille. Joskus henkilöstöön kuuluva voi myös ilmoittaa tapauksista esimiehen ohi riippumattomalle sisäiselle yksikölle, kuten sisäisen tarkastuksen yksikölle[88] tai sisäiselle valvontaviranomaiselle[89]. Muissa tapauksissa asiasta voidaan ilmoittaa esimiehen lisäksi samaan aikaan ulkopuoliselle viranomaiselle, kuten poliisille[90], yleisen syyttäjän virastolle[91], varoja hallinnoiville viranomaisille[92] ja valvontaviranomaisille[93]. Tiedosta ilmoittaminen voidaan toteuttaa seuraavin tavoin: kirjeitse, puhelimitse, sähköpostilla tai faksilla. Yhdessä jäsenvaltiossa ilmiantajan on oltava tunnistettavissa[94]. Kahdessa muussa jäsenvaltiossa ilmoituksen voi sen sijaan tehdä anonyymisti[95]. Viidessä jäsenvaltiossa tieto on ehdottomasti välitettävä kirjallisesti[96]. Kahdella jäsenvaltiolla on Internetin välityksellä toimivat ilmoitusjärjestelmät[97], toisella on lisäksi erityinen sähköposti ilmiantajia varten[98]. Viidellä jäsenvaltiolla on maksutta toimiva puhelinlinja[99]. Usein henkilöstön jäsen, joka havaitsee vakavan sääntöjenvastaisuustilanteen hallinnossaan, saattaa pelätä asiaan osallisten henkilöiden vastatoimia. Pelkojen hälventämiseksi ja ilmiantojen helpottamiseksi voidaan sopia erilaisista suojatoimista, joita ovat suojaaminen irtisanomiselta[100], vastuusta vapautuminen ilmiannon aiheuttaman taloudellisen vahingon osalta[101], ilmiantajan henkilöllisyyden paljastamatta jättäminen[102] ja oikeusasiamiehen suojaan asettaminen pyynnöstä[103]. Yleinen työlainsäädäntö voi myös varmistaa tietynasteisen suojan: vaatimus, jonka mukaan työntekijän kannalta epäsuotuisat päätökset on perusteltava[104], ja vaatimus, jonka mukaan yksiköiden on suojeltava henkilökuntaansa kaikenlaiselta vääryydeltä ja väkivallalta[105]. Ilmiantajan on voitava tuomioistuinmenettelyn aikana saada suojaa todistajana laissa säädetyn menettelyn mukaisesti[106], erityisesti jos kyseinen tai toinen henkilö on vakavassa vaarassa. Yksi jäsenvaltio[107] on ilmoittanut, että ilmiantajalla on oikeus saada kohtuullisessa ajassa tietoa ilmoituksensa aiheuttamista jatkotoimista ja vedota riippumattomaan viranomaiseen, jos hän ei ole tyytyväinen kyseisiin jatkotoimiin. Jos ilmiantaja on toiminut kohtuudella ja vilpittömässä mielessä, tietyissä oikeusjärjestelmissä on lisäehtoja suojan myöntämiselle, esimerkiksi kun sääntöjenvastaisuudesta on ollut todellista vahingon vaaraa[108]. 3.2. Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) uudistus Euroopan unionin taloudellisten etujen ja Euroopan toimielinten maineen suojaamiseksi vuonna 1999 perustettua OLAFia uudistettiin vuonna 2006 toiminnan alusta alkaen saadun kokemuksen perusteella. Tavoitteena oli tehostaa toimintaa. Komissio hyväksyi toukokuussa 2006 ehdotuksen asetukseksi OLAFin tutkimuksista annettujen asetusten muuttamisesta[109]. Ehdotuksella korvataan helmikuussa 2004 annettu ehdotus[110]. Uudessa ehdotuksessa otetaan huomioon tilintarkastustuomioistuimen suositukset, ja sen tavoitteena on parantaa viraston hallintoa ja tehokkuutta sekä menettelyoikeuksia. Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston käsiteltäväksi yhteispäätösmenettelyssä. 3.3. Keskinäisen avunannon kehittäminen Komission joulukuussa 2006 esittämässä ehdotuksessa keskinäistä avunantoa koskevan asetuksen muuttamiseksi tulli- ja maatalousalalla[111] ehdotetaan tullitietojärjestelmän laajentamista[112], jotta sitä voitaisiin käyttää kansallisissa analyysijärjestelmissä tavaroiden valvonnan ohjaamiseksi ja toimien koordinoimiseksi yhteisön tasolla. Alalla on jatkuvasti tehostettava käytössä olevia instrumentteja tai tehtävä uudistuksia, jotta rikollisuuden lisääntyminen voidaan estää. Ehdotuksen tavoitteena on tiivistää tullialan operatiivista yhteistyötä ja varmistaa tulliviranomaisten sekä alueellisten ja kansainvälisten järjestöjen (Interpol, WCO[113], Europol jne.) ja Euroopan unionin elinten ja virastojen välinen yhteydenpito. Ehdotuksessa esitetään tullitutkintatietokannan[114] ja kansainvälisen tavarakuljetuksen, erityisesti konttikuljetuksen, tärkeimpien palveluntarjoajien tiedot sisältävän eurooppalaisen keskusrekisterin perustamista[115]. Ehdotuksella luodaan siis oikeusperusta pysyvän infrastruktuurille, jolla koordinoidaan yhteisiä tullin valvontaoperaatioita. Sen avulla OLAF voi ottaa vastaan jäsenvaltioiden edustajia tai yhteyshenkilöitä operatiivisessa toimintavaiheessa. Syyskuussa 2006 hyväksytyn muutosehdotuksen[116] tavoitteena on luoda uusi, entistä täydellisempi ja monialaisempi keskinäisen avunannon kehys yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi petoksilta ja kaikilta laittomilta toimilta. Jäsenvaltiot ja komissio tekevät tätä tarkoitusta varten yhteistyötä koordinoimalla toimiaan, avustamalla toisiaan ja vaihtamalla tietoa nopean tutkinnan ja tarkoituksenmukaisen toiminnan mahdollistamiseksi. Ehdotuksen tavoitteena ei ole antaa komissiolle omia tutkintavaltuuksia, vaan tarjota jäsenvaltioille apua (palvelujärjestely) valtioiden rajat ylittävien petostapausten, kuten arvonlisäveroa koskevien petosketjujen varalle. Ehdotuksella pyritään varmistamaan saatavilla olevien tietojen mahdollisimman tehokas käyttö esimerkiksi käyttämällä rahanpesun torjunnan alan taloudellisia tietoja yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavien petosten torjumiseksi. 3.4. Savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen torjunta Kuusi jäsenvaltiota[117] liittyi vuonna 2006 komission, kymmenen jäsenvaltion[118] ja savukkeita valmistavan Philip Morris Internationalin (PMI) välillä vuonna 2004 allekirjoitettuun sopimukseen. Sopimuksen osapuolina olevia jäsenvaltioita oli joulukuun 2006 lopussa siis 24[119]. Ainoastaan Yhdistynyt kuningaskunta ei ole vielä liittynyt sopimukseen. Sopimuksessa määrätään tehokkaasta järjestelmästä savukkeiden salakuljetuksen ja väärentämisen torjumiseksi. Sillä parannetaan osapuolten välistä tietojenvaihtoa salakuljetettujen ja/tai väärennettyjen savukkeiden (joissa on Philip Morrisin merkki) takavarikoista ja säännöllistä yhteydenpitoa sopimuksen alaisista toimista. Sopimuksen tärkeimpiä osia on valvonta- ja seurantayhteistyö, jonka tavoitteena on toisaalta OLAFin ja jäsenvaltioiden ja toisaalta OLAFin ja PMI:n välinen yhteistyö. Yhteistyöhön kuuluu savukkeiden seuranta ja paikannus, jotta voidaan määrittää, milloin savukkeet eivät ole enää laillisessa toimitusketjussa vaan siirtyvät salakuljettajien käsiin. PMI sitoutui maksamaan sopimuksen perusteella Euroopan yhteisölle ja sopimuksen osapuolina heinäkuussa 2004 olleelle kymmenelle jäsenvaltiolle noin miljardi dollaria kahdentoista vuoden aikana. Sopimuksen allekirjoittamisen ja vuoden 2006 lopun välillä PMI on maksanut noin 425 miljoonaa dollaria. Lokakuussa 2006 kaikki kymmenen sopimuksen alkuperäistä allekirjoittajaa ja komissio yhteisön puolesta vahvistivat sopimuksensa kyseisten maksujen jakamisesta. Yhteisön talousarvioon maksettu osuus oli 9,70 prosenttia saadusta summasta. Loppuosa on siirretty jäsenvaltioiden talousarvioon. 3.5. Euron suojaaminen Komissio jatkoi jäsenvaltioiden toimien koordinoimista tiiviissä yhteistyössä Europolin ja Euroopan keskuspankin kanssa euron suojaamiseksi väärentämiseltä. OLAF hallinnoi myös tietojenvaihtoa, avunantoa ja koulutusta koskevaa Perikles-toimintaohjelmaa, jonka tavoitteena on euron suojaaminen rahanväärennykseltä[120]. Ohjelmalla yhteisrahoitetaan kansainvälisiä ja monialaisia hankkeita, joilla pyritään saamaan asianomainen henkilöstö tietoiseksi euron yhteisönlaajuisesta ulottuvuudesta, lähentämään toimintarakenteita ja henkilöstöä sekä kehittämään keskinäisen luottamuksen ilmapiiriä, tarjoamaan kouluttajille korkeatasoista koulutusta ja laajentamaan yleistä tietämystä erityisesti yhteisön ja kansainvälisestä lainsäädännöstä ja muista säännöistä. Vuonna 2006 aloitettiin 12 hanketta, joista yhdeksää ehdottivat jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset ja kolmea komissio tai OLAF. Hankkeen menestyksen vuoksi ohjelmaa jatkettiin vuoden 2013 loppuun[121]. 3.6. Tiettyjen jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet vuonna 2006 Useat jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet antaneensa vuonna 2006 uusia lakeja arvonlisäveropetosten torjumiseksi. Tanskassa sovelletaan ankarampia määräyksiä takauksien täytäntöönpanosta ja petosketjuihin osallistuneiden yritysten asettamisesta selvitystilaan. Italiassa hyväksyttiin laki, jonka mukaan arvonlisäpetoksista koituu ankarampia rikosoikeudellisia seuraamuksia. Sloveniassa voidaan rangaista peruuttamalla arvonlisäverotunnus (ns. missing trader -tapaukset ) . Portugalissa uudella lailla säädetään toimenpiteistä arvonlisäveropetosten torjumiseksi jätealalla. Monet jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet ryhtyneensä toimiin yhteisvastuullisuuden lisäämiseksi tapauksissa, joissa arvonlisäverojen maksaminen laiminlyödään[122]. Tšekin hallitus antoi päätöslauselman lahjonnan vastaisesta strategiasta vuosiksi 2006–2011. Jotkut jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet tehneensä toisten jäsenvaltioiden tai kolmansien maiden kanssa kahdenvälisiä sopimuksia keskinäisestä avunannosta tullialalla[123]. 4. TAKAISINPERINTÄ 4.1. Maatalous 4.1.1. Perinnästä vastaavan erityisryhmän (Task Force on Recovery) työ Komissio perusti vuonna 2002 maatalouden perinnästä vastaavan erityisryhmän (Task Force on Recovery) tutkimaan Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston alaisia perittävinä olevia maksurästejä. Maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosaston ja OLAFin yhteinen perinnästä vastaava erityisryhmä käsiteltävänä oli komissiolle ennen vuotta 1999 ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien osalta 463 tapausta, joiden kunkin rahallinen arvo oli yli 500 000 euroa, ja 3 227 tapausta, joissa maksurästi oli alle 500 000 euroa. Erityisryhmän toimet olivat edenneet 31. joulukuuta 2006 mennessä seuraavasti. a) Tapaukset, joissa kunkin rahallinen arvo on yli 500 000 euroa Komissio teki 3. lokakuuta 2006 ensimmäisen virallisen päätöksen[124] taloudellisesta vastuusta 349 maksurästitapauksessa, joiden kokonaissumma on noin 895 miljoonaa euroa. Päätöksellä lopetettiin seuraavien velallisten luetteloon sisältyvien tapausten käsittely: - 41 tapausta, joiden rahallinen arvo on yhteensä 176 miljoonaa euroa, kirjattiin maksettavaksi yhteisön talousarviosta, koska jäsenvaltiot olivat ryhtyneet kaikkiin niille määrättyihin toimiin, minkä vuoksi perimättä jäämisiä ei voinut lukea niiden syyksi; - 164 tapausta, joiden rahallinen arvo on 317 miljoonaa euroa, kirjattiin perittäväksi asianomaisilta jäsenvaltioilta takaisinperintämenettelyssä tapahtuneen laiminlyönnin vuoksi; - 144 tapausta, joiden rahallinen arvo on noin 402 miljoonaa euroa, poistettiin velallisten luettelosta, sillä tapaukset oli luokiteltu tai ne olivat luettelossa kahteen kertaan. Jäljellä olevista 114 tapauksessa on vielä tarkastettava ja hyväksyttävä tilit. - 59 tapauksessa, joiden rahallinen arvo on 111,9 miljoonaa euroa, komissio totesi, että asianomaiset jäsenvaltiot olivat toimineet takaisinperintämenettelyssä asianmukaisesti ja että menettely oli vielä kesken. - 55 tapauksessa, joiden rahallinen arvo on 128,6 miljoonaa euroa, tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskeva menettely on vielä kesken, ja sen pitäisi päättyä vuonna 2007. Lisäksi komissio teki 13. lokakuuta 2006 päätöksen[125], joka koskee 6 653 487 euroa 50 tapauksessa, jotka koskevat Belgiaa, Saksaa, Irlantia, Ranskaa, Alankomaita, Portugalia ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Koska jäsenvaltiot ovat toimineet perintätoimissa asiaankuuluvasti, summa on asetettu maksettavaksi yhteisön talousarviosta. b) Tapaukset, joissa kunkin rahallinen arvo on alle 500 000 euroa. Asetuksella (EY) N:o 1290/2005 otettiin käyttöön automaattinen tilien tarkastamis- ja hyväksymisjärjestelmä sääntöjenvastaisten maksujen osalta. Sitä sovelletaan, kun takaisinperintä ei ole suoritettu neljän vuoden kuluessa ensimmäisestä hallinnollisesta tai oikeudellisesta päätöksestä tai kahdeksan vuoden kuluessa, jos takaisinperintää käsitellään kansallisissa tuomioistuimissa. Perimättä jäämisen taloudellisista seurauksista vastaavat siis 50-prosenttisesti asianomainen jäsenvaltio ja 50-prosenttisesti yhteisö talousarviostaan. Tätä uutta järjestelmää sovelletaan 16. lokakuuta 2006 alkaen, ja se kattaa kaikki ennen kyseistä päivämäärää perimättä olleet tapaukset, myös edellä mainitut 114 tapausta, sekä jäsenvaltioiden ennen 31 päivää joulukuuta 1998 ilmoittamat tapaukset, joista kunkin rahallinen arvo on alle 500 000 euroa. Näin ollen kaikki ennen vuotta 2003 (tai ennen vuotta 1999, jos takaisinperinnästä on valitettu kansalliseen tuomioistuimeen) tapahtuneet sääntöjenvastaisuudet, joihin liittyviä saatavia ei vielä 16. lokakuuta 2006 ollut peritty takaisin, on voitu käsitellä vuonna 2007 takaisinperintää koskevan 50 prosentin periaatteen mukaisesti. Komissio sovelsi tätä periaatetta ensimmäisen kerran huhtikuussa 2007 tehdyssä tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevassa päätöksessä[126]. 4.1.2. Rahoitusoikaisut Edellä mainitun takaisinperinnän täydentämiseksi komissio on jättänyt EMOTR:n takuuosaston rahoituksen ulkopuolelle joitakin jäsenvaltioiden hyväksymiä maksajavirastojen kuluja, koska ne eivät olleet yhteisön sääntöjen mukaisia. Tarkastusten sekä kolmentoista jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja komission kokousten jälkeen komissio sulki noin 575,5 miljoonan euron kulut yhteisön rahoituksen ulkopuolelle kolmella, vuonna 2006 tehdyllä päätöksellä[127]. Komissio on myös jättänyt yhteisön rahoituksen ulkopuolelle yli puoli miljoonaa euroa kahden valtion Sapard-virastojen kuluja [128]. 4.2. Rakennerahastot Rakennerahastojen alalla sääntöjenvastaisuuksien tai petosten vuoksi aiheettomasti maksettujen määrien takaisinperiminen on jäsenvaltioiden tehtävä. Kyseiset määrät voidaan maksaa takaisin komissiolle vähentämällä ne jäsenvaltioille kuuluvista rahoitusosuuksista, ja varat voidaan osoittaa uudelleen muihin toimiin. Rakennerahastoista osarahoitusta saavat ohjelmat ovat monivuotisia ja toimivat välimaksujen perusteella. Aiheettomasti maksetut määrät voidaan periä takaisin joko ennen ohjelman saattamista päätökseen tai sen jälkeen. Ohjelmakaudella 1994–99 loppumaksut oli esitettävä komissiolle viimeistään 31. maaliskuuta 2003. Kyseisellä kaudella yhteisö myönsi yhteensä 159 miljardia euroa rahoitusta lähes tuhannelle ohjelmalle[129]. Ohjelmien loppuun saattamiseksi tarvittavista hallinnollisista ja taloudellisista seurantatoimista huolehtivat tulojen ja menojen sekä ohjelmien hallinnoinnista vastaavat komission yksiköt (pääosastot REGIO, EMPL, AGRI ja FISH) OLAFin avustuksella. Seuranta perustuu erityisesti sääntöjenvastaisuuksia koskeviin ilmoituksiin, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava asetuksen (EY) N:o 1681/94[130] nojalla ja jotka kirjataan ECR-tietokantaan ( External Communications Registry ). Ohjelmakaudella 1994–99 jäsenvaltiot ilmoittivat 11 573 sääntöjenvastaisuudesta, joiden yhteisön varoihin liittyvä taloudellinen vaikutus oli 1,452 miljardia euroa[131]. Näistä tapauksista 5 488 on käsitelty loppuun komissiossa, ja niitä vastaava määrä, 600 miljoonaa euroa, on otettu huomioon loppumaksuissa. Lisäksi jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle, että kansallisen tason hallinnolliset ja oikeudelliset menettelyt on saatettu päätökseen 2 016 samaan ajanjaksoon liittyvän tapauksen osalta, joiden rahallinen arvo on 173 miljoonaa euroa. Komission yksiköt ovat aloittaneet sovittelutoimet tapausten saattamiseksi päätökseen. Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet ohjelmakauden 2000–2006 osalta tähän mennessä 8 733 sääntöjenvastaisuudesta, joiden yhteisön varoihin liittyvä taloudellinen vaikutus on noin 1,156 miljardia euroa. Jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet komissiolle, että hallinnollisia ja/tai oikeudellisia menettelyjä on toteutettu kansallisella tasolla 3 686 tapauksessa ja että noin 345 miljoonaa euroa on peritty takaisin. Vuonna 2006 ohjelmakautta 1994–1999 koskevat rahoitusoikaisut olivat 502 miljoonaa euroa ja ohjelmakautta 2000–2006 koskevat 521 miljoonaa euroa. Rahoitusoikaisut johtuvat komission ja tilintarkastustuomioistuimen tilintarkastuksista sekä ohjelmakauden 1994–1999 ohjelmien päättämismenettelystä. Näihin kuuluvat sääntöjenvastaisuuden havaitsemisen jälkeistä rahoitusoikaisua koskevat viralliset päätökset, määrärahojen peruuttaminen ohjelman päättämisen yhteydessä, mikä johtaa yhteisön rahoituksen vähentämiseen, kun jäsenvaltio ei ole ilmoittanut riittäviä tukikelpoisia kuluja, ja ohjelmien päättämisen aikaan kesken olleiden oikeudellisten menettelyjen tuloksena havaittujen määrien takaisin maksaminen. Määriin eivät sisälly rahoitusoikaisut, jotka eivät johda takaisinperintään, esimerkiksi rahoitusoikaisut, jotka tehdään kun jäsenvaltio on havainnut sääntöjenvastaisuuden tai hyväksynyt komission ehdottaman rahoitusoikaisun ja sääntöjenvastainen määrä on kohdennettu uudelleen toiseen hankkeeseen. 4.3. Omat varat Jäsenvaltioiden tehtävänä on periä takaisin OWNRES-järjestelmään rekisteröityjä sääntöjenvastaisuuksia koskevat todetut määrät. Vuonna 2006 ilmoitettujen tapausten perintäaste 30. maaliskuuta 2007 oli 32 prosenttia (noin 113 miljoonaa euroa). Useiden syiden vuoksi on mahdollista, että alun perin todettua määrää ei voida periä takaisin kokonaisuudessaan jäsenvaltioiden ponnisteluista huolimatta, esimerkiksi jos määrän perimättä jääminen johtuu velallisen maksukyvyttömyydestä tai jos määrä muuttuu uusien tietojen tai uuden tuomioistuinmenettelyn johdosta. Kun todetun määrän perimättä jääminen ei johdu jäsenvaltiosta, tämä voi hakea perimättä jääneen määrän poistamista rekisteristä. Komissio hylkäsi vuonna 2006 joidenkin jäsenvaltioiden hakemuksen rekisteristä poistamiseen 59 tapauksessa, joiden rahallinen arvo oli noin 4,6 miljoonaa euroa, sillä se katsoi, että perimättä jääminen johtui jäsenvaltioista. Lisäksi joitakin jäsenvaltioiden on katsottu olevan taloudellisessa vastuussa yhteensä noin 33,4 miljoonan euron saamisista, koska ne eivät olleet todenneet asianmukaisia tullimaksuja. 4.4. Takaisinperintä OLAFin suorittaman tutkinnan jälkeen Kun OLAFin suorittamassa tutkinnassa todetaan, että joitakin määriä on todennäköisesti maksettu tuensaajalle sääntöjenvastaisesti tai että määriä ei ole peritty, vaikka ne olisi pitänyt periä, asiasta vastaavien viranomaisten, jotka ovat yleensä jäsenvaltioiden tai asianosaisten kolmansien maiden viranomaisia, on perittävä takaisin kyseiset määrät. Vuonna 2006 OLAFIn tutkinnan perusteella perittiin takaisin yhteensä lähes 114 miljoonaa euroa. Taulukko 4: Takaisinperintä OLAFin suorittaman tutkinnan jälkeen Ala | Takaisinperintä vuonna 2006 | Tullit | 0,1 | Maatalous | 1,2 | Rakennerahastot | 17,2 | Välittömät menot | 93,1 | Sisäinen tutkinta | 2,2 | Yhteensä | 113,8 | 4.5. Yhteisön varojen takaisinperintää koskeva kansallinen lainsäädäntö Edellisessä vuosikertomuksessa esitettiin yleiskatsaus jäsenvaltioiden takaisinperintämenettelyistä. Vastausten perusteella takaisinperinnässä käytetään kompensointimenettelyä (mitätöidään vastavuoroiset saamiset ja velat) lähes kaikissa jäsenvaltioissa valtion varojen osalta. Tällainen kuittaaminen on hyvin tehokas väline valtion varojen takaisin saamiseksi, minkä vuoksi vuoden 2006 kyselylomakkeella pyrittiin selvittämään joitakin järjestelmän näkökohtia. Periaatteessa kaikissa oikeudellisissa järjestelmissä tunnetaan samaan yhteisön rahastoon kuuluvan velan ja saamisen välinen kuittaaminen[132]. Näin ei ole kuitenkaan silloin kun velka ja saaminen kuuluvat yhteisön eri rahastoihin. Tässä tapauksessa vain puolet jäsenvaltioista ilmoittaa, että kuittaaminen on mahdollista[133]. EMOTR:n tukiosastossa maatalouden eri aloja koskevan velan ja saamisen välinen kuittaaminen on mahdollista lähes kaikissa oikeusjärjestelmissä[134]. Rakennerahastoissa ja koheesiorahastossa kuittaamista sovelletaan yleensä ainoastaan saman ohjelman sisällä. Vain kymmenessä jäsenvaltiossa[135] kuittaaminen on mahdollista eri ohjelmien välillä. Kymmenen jäsenvaltiota sallii myös eri ohjelmakausien välisen kuittaamisen[136]. Neljässä jäsenvaltiossa kuittaaminen on mahdollista, vaikka takaisinperintä ja maksu eivät kuulu samalle maksajana toimivalle laitokselle[137]. Suurimmassa osassa jäsenvaltioita yhteisön velan ja kansallisen saamisen sekä kansallisen velan ja yhteisön saamisen välinen kuittaaminen on mahdollista[138]. Tietyillä jäsenvaltioilla on tilastotietoja takaisinperintäkäytänteistä, joista ne ovat ilmoittaneet komissiolle tämän kertomuksen puitteissa. Näiden tilastotietojen mukaan jotkut jäsenvaltiot turvautuvat säännöllisesti kuittaamiseen. Siten esimerkiksi kolmen viimeksi kuluneen vuoden aikana kompensointimenettelyä sovellettiin 75–90 prosentissa kaikista Irlannissa maatalouden alalla takaisin perityistä valtion varoista, 73–94 prosenttia eläinpalkkioalalla Ranskassa, noin 90 prosenttia maatalousalalla Itävallassa, yli 50 prosenttia maatalousalalla ja 21–93 prosenttia Euroopan sosiaalirahastossa Ruotsissa[139]. Nämä luvut sisältävät kansalliset varat, mutta huomattava osa on tällä menettelyllä takaisin perittyjä yhteisön varoja. Joissakin jäsenvaltioissa yhteisön varojen takaisinperinnässä laajalti käytettyä kompensointimenettelyä sovelletaan toisissa jäsenvaltioissa paljon vähemmän, vaikka se on niissä laillisesti mahdollista tietyin ehdoin. Komissio haluaakin rohkaista käyttämään tätä hyvin tehokasta välinettä yhteisön varojen takaisinperinnässä aina kun se on mahdollista. Kuittaamisen käytön lisäämiseksi takaisinperinnästä vastaaville viranomaisille voitaisiin sallia pääsy etenkin muiden maksajana olevien laitosten tietokantoihin tai keskustietokantoihin, kuten joissakin jäsenvaltioissa on jo tehty[140].[pic][pic][pic] [1] EY:n perustamissopimuksen 280 artiklan täytäntöönpanoon liittyvät jäsenvaltioiden toimet vuonna 2006 (Implementation of Article 280 of the Treaty by the Member States in 2006), SEC(2007) 930. [2] Sääntöjenvastaisuuksien tilastollinen analyysi (Statistical Evaluation of Irregularities- Own Resources, Agriculture, Structural Measures, Pre-Accession Funds -Year 2006), SEC(2007)938. [3] http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html. [4] Prosenttiluku lasketaan vuoden 2006 yleisen talousarvion perinteisten omien varojen arvioinnin eikä kirjanpidon perusteella. [5] Petosepäilyä koskeva prosenttiosuus vuosina 2000–2006 kaikista kyseisenä ajanjaksona myönnetyistä varoista. [6] Liittymistä valmistelevassa tuessa on otettu huomioon vuosien 2000–2006 suhdeluku. [7] Vuoden 2005 kertomuksessa julkaistut luvut on saatettu ajan tasalle. [8] Myöhässä päätettyjen passitustapahtumien määrä vuonna 2005 oli 2313. Vuonna 2006 tapauksia oli 1381. [9] Täsmälliset viitteet tässä luvussa mainituista asetuksista on esitetty edellä mainitussa sääntöjenvastaisuuksien tilastollista arviointia koskevassa komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa. [10] Meno ei ole ”tukikelpoinen”, kun jäsenvaltioiden asettamia sitoumusta koskevia vaatimuksia ei täytetä tai kun menoa ei ole maksettu sovellettavien yhteisön ja jäsenvaltioiden sääntöjen mukaisesti. [11] Meno ei ole ”perusteltu”, kun se on tukikelpoinen, mutta sitä tukevia asiakirjoja ei ole tai raha käytetään muuhun tarkoitukseen kuin se oli myönnetty. [12] http://ec.europa.eu/comm/anti_fraud/reports/index_en.html. [13] Komission tiedonanto suunnitelmasta yhdennetyn sisäisen valvonnan kehyksen kehittämiseksi, KOM(2005) 252. [14] Grybauskaitén yhdessä puheenjohtajan ja varapuheenjohtaja Kallasin kanssa komissiolle antama tiedonanto komission yksiköiden riskinhallinnan tehostamisesta ja yhtenäistämisestä, SEC(2005) 1327. [15] Säännöt vahvistettiin useita vuosia sitten, mutta niitä on kehitetty. Siten esimerkiksi Espanjan viranomaiset ovat ilmoittaneet, että tukia koskevalla lailla vuodelta 2006 annetaan mahdollisuus määrätä rikosoikeudellisesta seuraamuksesta, jos henkilön, jonka oli asetettava vakuus, ei ole sitä tehnyt. [16] Neuvoston (EY, Euratom) asetus N:o 1605/2002, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisön yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (EYVL L 248/1, 16.9.2002), sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston (EY, EURATOM) asetuksella N:o 1995/2006, annettu 13 päivänä joulukuuta 2006 (EUVL L 390, 30.12.2006). [17] Tšekin tasavalta, Tanska, Puola, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta. [18] Julkiset hankinnat: Irlanti, Alankomaat, Puola ja Yhdistynyt kuningaskunta. Avustukset ja taloudelliset tuet (rakennerahastot, koheesiorahasto, liittymistä valmistelevat ja siirtymäjärjestelyjä koskevat ohjelmat mukaan luettuina): Belgia, Tšekin tasavalta, Malta, Alankomaat, Puola ja Slovakia. Maatalous: Irlanti, Ranska ja Luxemburg. [19] Belgia, Tanska, Saksa, Irlanti, Ranska, Italia, Latvia, Liettua, Malta, Alankomaat, Itävalta, Puola, Portugali, Slovenia, Slovakia, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. [20] Saksa ja Ranska. Maltan lain mukaan viranomaiset voivat vaatia vakuuksia henkilöltä, jonka rekisteröiminen arvonlisäverovelvolliseksi voi aiheuttaa erityisen riskin. [21] Tšekin tasavalta, Tanska, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Latvia, Liettua, Unkari, Itävalta, Puola, Suomi ja Ruotsi. Portugalissa vuoden 2006 talousarviosta annetussa laissa säädetään tärkeimpien verovelallisten julkaisemisesta. [22] Tanska, Kreikka (välillisesti), Ranska, Liettua, Alankomaat, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta. [23] Kreikka, Ranska, Italia, Latvia, Liettua, Itävalta, Puola, Portugali ja Suomi. [24] Tšekin tasavalta, Tanska, Kreikka, Ranska, Italia, Latvia, Liettua, Unkari, Itävalta, Puola, Portugali ja Suomi. [25] KOM(97) 188 lopullinen, EYVL C 176, 10.6.1997. [26] Komission asetus (EY) N:o 1875/2006, annettu 18 päivänä joulukuuta 2006, tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun asetuksen (ETY) N:o 2454/93 muuttamisesta, EUVL L 360, 19.12.2006. [27] Poissulkemisjärjestelmät ovat hallinnollisia seuraamusjärjestelmiä, joissa taloudellinen toimija, johon sovelletaan poissulkemiskriteerejä, suljetaan tiettyjen menettelyjen tai etujen, kuten julkiseen hankintamenettelyyn osallistumisen tai tuen ulkopuolella. Poissuljetut toimijat luetteloidaan tietokantaan, joka on avoin toimivaltaisille viranomaisille. [28] Kokouksen jälkeen TI laati suosituksia poissulkemisjärjestelmän parantamisesta komissiossa ja sellaisen Euroopan tasolla keskitetysti hallinnoitavan poissulkemisjärjestelmän käyttöön ottamisesta, jolla katetaan kaikki yhteisön menot, myös jaetun hallinnoinnin varat. [29] Tietokanta perustetaan viimeistään 1. tammikuuta 2009. [30] Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle asetuksen (EY) N:o 1469/95 täytäntöönpanosta (musta lista), KOM(2005) 520; SEC(2005) 1333, 20.10.2005. [31] Ks. alaviite sivulla 26. [32] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/18/EY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, julkisia rakennusurakoita sekä julkisia tavara- ja palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/17/EY, annettu 31 päivänä maaliskuuta 2004, vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta, EUVL L134, 30.4.2004. [33] Belgia, Tšekin tasavalta, Viro, Irlanti, Kreikka, Espanja, Unkari, Ranska, Kypros, Luxemburg, Alankomaat, Portugali, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta. [34] Tanska, Slovenia ja Slovakia (verotietokannat). Saksa, Italia ja Itävalta (julkisia hankintoja koskevat tietokannat). Liettua ja Puola (rakennerahastot ja koheesiorahasto). [35] Saksa, Italia, Itävalta, Puola, Slovakia ja Ruotsi. [36] Lukuun ottamatta Puolaa. [37] Saksa, Italia, Liettua, Itävalta, Slovakia ja Ruotsi. [38] Tanska, Slovenia, Slovakia ja Ruotsi. [39] Slovakia ja Ruotsi. [40] Slovenia ja Slovakia. [41] Tanska, Slovenia ja Slovakia. [42] Slovenia ja Slovakia. [43] Tanska ja Slovakia. [44] Tanska, Slovenia ja Ruotsi. Slovakiassa tietokantaan merkitseminen ja sieltä poistaminen on automaattista. [45] Saksa (Berliini), Italia ja Itävalta. [46] Rakennerahastot ja koheesiorahasto: Liettua, Malta ja Puola. Maatalous: Latvia. [47] Latvia, Liettua ja Puola. [48] Puola. [49] Latvia. [50] Tanska, Saksa, Itävalta, Slovenia ja Ruotsi. [51] Saksa. Lahjontaa koskevasta rekisteristä annetun lain 8 artiklan 2 kohta. [52] Puola. [53] Latvia ja Liettua. [54] Tanska, Saksa, Italia, Latvia, Liettua ja Ruotsi. [55] Tanska, Saksa, Italia, Latvia ja Ruotsi. [56] Tanska, Italia ja Latvia. [57] Saksa ja Ruotsi. [58] Tanska, Saksa (keskitetty osavaltiotasolla), Italia, Liettua, Malta, Itävalta, Puola, Slovenia ja Ruotsi. [59] Saksa, Malta, Itävalta ja Ruotsi. [60] Tanska (poikkeustapauksissa), Italia ja Ruotsi. [61] Saksa, Irlanti, Kreikka, Espanja, Italia, Latvia, Malta, Itävalta, Puola, Portugali, Slovenia, Slovakia ja Ruotsi. [62] Slovakia. [63] Itävalta. [64] Liettua. [65] Malta. [66] Itävalta. [67] Slovakia. [68] Komission kertomus Euroopan parlamentille ja neuvostolle asetuksen (EY) N:o 1469/95 täytäntöönpanosta (musta lista), KOM(2005) 520; SEC(2005) 1333, 20.10.2005. [69] KOM(2006) 194 lopullinen. [70] Esimerkiksi yhteisen maatalouspolitiikan tapauksessa tiedot edunsaajista asetettiin yleisön käyttöön vuonna 2006 Belgiassa, Tanskassa, Virossa, Ranskassa, Alankomaissa, Portugalissa, Espanjassa, Sloveniassa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. [71] http://ec.europa.eu/grants/beneficiaries_fr.htm. [72] http://ec.europa.eu/public_contracts/beneficiaries_en.htm. [73] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimelle: Komission toimintasuunnitelma yhdennetyn sisäisen valvonnan kehyksen luomiseksi, KOM (2006) 9 ja SEC(2006) 49. Yhtenäinen valvontajärjestelmä tarkoittaa täydentäviä seuranta- ja valvontajärjestelmiä, jotka riittävät antamaan kohtuullisen varmuuden siitä, että virheiden vaaraa hallitaan asianmukaisesti kaikilla toimintatasoilla. [74] Euroopan yhteisöjen tilintarkastustuomioistuimen lausunto nro 2/2004 yhtenäisestä tarkastusmallista (single audit), EUVL C 107, 30.4.2004. [75] KOM(2006) 378 lopullinen. [76] Ks. myös ensimmäinen kertomus toimintasuunnitelman edistymisestä, KOM(2007) 86 lopullinen. [77] Neuvoston asetus (EY) N:o 1290/2005, annettu 21 päivänä kesäkuuta 2005, yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta (EUVL L 209, 11.8.2005). [78] http://ec.europa/anti-fraud/programmes/index_fr.html. [79] KOM(2006) 339. Tätä kertomusta laadittaessa neuvosto ja Euroopan parlamentti eivät olleet vielä hyväksyneet ehdotusta. [80] Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission tekemä toimielinten välinen sopimus, tehty 25 päivänä toukokuuta 1999, Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista, 2 artikla, EYVL L 136, 31.5.1999, s. 15. [81] ”Virkamiehen on viipymättä ilmoitettava suoraan yksikkönsä päällikölle tai pääjohtajalleen tai, jos hän pitää sitä tarpeellisena, pääsihteerille tai vastaavissa viroissa toimiville henkilöille taikka Euroopan petostentorjuntavirastolle (OLAF) sellaisista tehtäviään hoitaessaan tai niiden yhteydessä tietoonsa tulleista seikoista, jotka antavat aihetta olettaa petoksen tai korruption taikka yhteisöjen etuja vahingoittavan muun laittoman toiminnan mahdollisuutta, tai sellaisista virkatoimiin liittyvistä vakavista teoista, jotka voivat merkitä, että yhteisöjen virkamiehelle kuuluvia velvollisuuksia ei ole noudatettu”. [82] Belgia, Tšekin tasavalta (jonka työlainsäädännössä on vastaavia säännöksiä), Viro, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Puola, Portugali, Slovenia ja Slovakia. [83] Belgia, Viro, Espanja, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Puola, Slovenia ja Slovakia. [84] Tanska, Saksa, Irlanti, Kypros, Latvia, Liettua, Unkari, Malta, Suomi, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta. [85] Espanja. [86] Kreikka ja Ruotsi. [87] Latvia, Alankomaat ja Slovenia. [88] Belgia (Flanderi), Irlanti (maatalouden alalla) ja Malta. Ruotsissa kansallisen tilintarkastusviraston on raportoitava sisäisen tarkastuksen yksikölle. [89] Tanska, Liettua (sääntöjenvastaisuuksia valvova henkilö), Unkari (organisaatiossa sääntöjenvastaisuuksia valvova henkilö), Itävalta (korruption torjunnasta vastaava virkamies). [90] Tanska ja Italia. [91] Ranska, Italia ja Slovakia. Kreikassa rikkomisen todennut virkamies voi ilmoittaa siitä suoraan yleisen syyttäjän virastoon. [92] Latvia, Malta ja Puola. [93] Alankomaat ja Portugali (valvontaviranomainen). [94] Belgia. [95] Saksa ja Slovenia. [96] Kreikka, Italia, Kypros, Luxemburg ja Malta. [97] Liettua (rakennerahastot ja koheesiorahasto). Saksassa kyseinen järjestelmä on käytössä Ala-Saksissa ja Hannoverissa, ja tämäntyyppinen järjestelmä toteutetaan lähiaikoina kansallisella tasolla. [98] Puola. [99] Tšekin tasavalta, Latvia, Itävalta, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta. [100] Espanja ja Irlanti. [101] Irlanti. [102] Irlanti ja Suomi. [103] Belgia, Flanderi. [104] Tanska ja Latvia. [105] Ranska ja Itävalta. [106] Tšekin tasavalta, Luxemburg, Portugali, Slovenia ja Slovakia. [107] Alankomaat. [108] Latvia ja Itävalta. [109] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 1073/1999 muuttamisesta, KOM(2006) 244 lopullinen. [110] KOM(2004) 103 ja 104. [111] KOM(2006) 866, Jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 515/97 muuttamisesta, EYVL L 82, 22.3.1997. [112] Tullitietojärjestelmä (CIS - Customs Information System). [113] Maailman tullijärjestö. [114] Tullitutkintatietokanta (FIDE – Customs File Identification Database). [115] EU Container Targeting System. [116] KOM(2006) 473. [117] Kypros, Tšekin tasavalta, Viro, Latvia, Unkari ja Ruotsi. [118] Belgia, Saksa, Kreikka, Espanja, Ranska, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Portugali ja Suomi. [119] Romanian ja Bulgarian liityttyä sopimukseen maaliskuussa 2007 luku on 26. [120] http://ec.europa.eu/anti_fraud/programmes/pericles/index_en.html. [121] Neuvoston päätös N:o 849/2006, tehty 20 päivänä marraskuuta 2006, tietojenvaihtoa, avunantoa ja koulutusta koskevan toimintaohjelman perustamisesta euron suojaamiseksi rahanväärennykseltä (Perikles-ohjelma) tehdyn päätöksen N:o 2001/923/EY muuttamisesta ja voimassaolon jatkamisesta. [122] Belgia ja Tanska yritysten johtajien vastuuseen ja Espanja yritysten yhteenliittymien yhteisvastuullisuuteen liittyvissä asioissa. [123] Belgia on allekirjoittanut sopimuksia Valko-Venäjän ja Kongon, Portugali Espanjan ja Slovakia Slovenian, Albanian ja Israelin kanssa. [124] Komission päätös N:o 2006/678/EY, tehty 3 päivänä lokakuuta 2006, EUVL L 278, 10.10.2006, s. 24. [125] C(2006)4801. [126] Komission päätös N:o 2007/327/EY, tehty 27 päivänä huhtikuuta 2007, EUVL L 122, 11.5.2007. [127] Päätös N:o 2006/334/EY, päätös N:o 2006/554/EY ja päätös N:o 2006/932/EY, EUVL L 124, 11.5.2006, L 218, 9.8.2006, ja L 355, 15.12.2006. [128] Komission päätökset C(2005)3702 ja C(2006)2405, ei julkaistu EUVL:ssä. [129] Nämä ovat monivuotisia ohjelmia. Luku ei sisällä suoraan rakennerahastoista rahoitettuja hankkeita eikä koheesiorahastosta osarahoitusta saavia hankkeita. [130] EYVL L 178, 12.7.1994. [131] Tilanne ECR-tietokannan tietojen mukaan 18.5.2007. [132] Jotkut jäsenvaltiot, kuten Tšekin tasavalta, Kreikka, Luxemburg, Unkari ja Malta, ilmoittavat kuitenkin, että kuittaaminen koskee vain maatalousalaa. [133] Belgia (Flanderin hallitus), Tanska, Saksa, Irlanti (EMOTR:n molempien osastojen välillä, mutta käytännössä ei käytössä), Espanja, Ranska (EMOTR:n molempien osastojen välillä), Italia, Alankomaat, Puola (kun varoja hoitaa sama elin), Portugali, Slovakia ja Ruotsi. [134] Lukuun ottamatta Viroa, Maltaa ja Sloveniaa. Itävallassa kuittaaminen on mahdollista ainoastaan saman maksajana toimivan laitoksen sisällä. [135] Belgia, Tanska, Saksa, Irlanti, Espanja, Italia, Alankomaat, Puola, Portugali ja Yhdistynyt kuningaskunta. [136] Belgia, Tanska, Saksa, Irlanti, Espanja, Italia, Alankomaat, Puola, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta. [137] Belgia (Flanderi), Tanska, Saksa ja Italia. [138] Tämä ei ole mahdollista Kreikassa, Latviassa, Liettuassa, Maltalla, Alankomaissa, Itävallassa, Suomessa, Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Joissakin jäsenvaltioissa tällaista kuittaamista sovelletaan ainoastaan maatalousalalla. Sloveniassa ja Slovakiassa on mahdollista periä takaisin yhteisön talousarviosta johtuva summa kansalliseen talousarvioon kuuluvalla saamisella, mutta päinvastainen ei ole mahdollista. [139] Kaikki jäsenvaltioiden ilmoittamat tilastotiedot, ks. SEC(2007) 930. [140] Belgia (Vallonia), Tšekin tasavalta, Tanska, Viro, Kreikka, Ranska, Italia, Latvia, Liettua, Puola, Ruotsi ja Yhdistynyt kuningaskunta.