Ehdotus neuvoston asetus lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta ja käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin kantamisesta lopullisesti Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan virtsa-aineen (urean) tuonnissa /* KOM/2001/0814 lopull. */





Ehdotus NEUVOSTON ASETUS lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta ja käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin kantamisesta lopullisesti Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan virtsa-aineen (urean) tuonnissa (komission esittämä) PERUSTELUT Komissio otti 21. heinäkuuta 2001 käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan virtsa-aineen (urean) tuonnissa. Egyptistä ja Puolasta tulevaa tuontia koskeva menettely päätettiin, koska niiden osalta vahinkomarginaali oli vähimmäistasoa. Kaikille tarkasteltavina oleville yrityksille ja maille määritettiin lopullisesti merkittävää tasoa oleva polkumyynti. Vaihteluväli oli 10,0 prosentista 90,3 prosenttiin. Yhteisön tuotannonalalle todettiin aiheutuneen merkittävää vahinkoa. Mainittakoon erityisesti, että tarkastelujakson aikana tuotanto laski 7,9 prosenttia, markkinaosuus pieneni 10,3 prosenttia, hinnat laskivat 31,0 prosenttia, työllisyys laski 18,5 prosenttia ja kannattavuus heikkeni +27,2 prosentista -2,4 prosenttiin. Samanaikaisesti tämän kielteisen kehityksen kanssa yhteisön kulutus kasvoi ja asianomaisista maista polkumyynnillä tapahtuva yhteisön tuotannonalan hinnat alittava tuonti kasvoi selvästi. Esille ei tullut muita tekijöitä, jotka olisivat katkaisseet yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon ja polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin välisen syy-yhteyden. Koska ei ole pakottavia syitä katsoa lopullisten toimenpiteiden käyttöönoton olevan vastoin yhteisön etua, ehdotetaan, että otetaan käyttöön lopulliset polkumyyntitullit, joiden määrä tonnia kohden vaihtelee 6,18 eurosta 21,43 euroon. Komissio ehdottaa, että neuvosto hyväksyy liitteenä olevan ehdotuksen asetukseksi, joka olisi julkaistava Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä viimeistään 20. tammikuuta 2002. Ehdotus NEUVOSTON ASETUS lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta ja käyttöön otetun väliaikaisen polkumyyntitullin kantamisesta lopullisesti Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan virtsa-aineen (urean) tuonnissa EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 22 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 384/96 [1], jäljempänä 'perusasetus', ja erityisesti sen 9 artiklan, [1] EYVL L 56, 6.3.1996, s. 1, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2238/2000, EYVL L 257, 11.10.2000, s. 2. ottaa huomioon komission ehdotuksen, joka on tehty komission kuultua neuvoa-antavaa komiteaa, sekä katsoo seuraavaa: A. VÄLIAIKAISET TOIMENPITEET (1) Komissio otti asetuksella (EY) N:o 1497/2001 [2], jäljempänä 'väliaikainen asetus' käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluvan Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan virtsa-aineen (urea) tuonnissa. [2] EYVL L 197, 21.7.2001, s. 4. (2) Samassa asetuksessa päätettiin päättää Egyptistä ja Puolasta peräisin olevan urean tuontia koskeva menettely. B. MYÖHEMPI MENETTELY (3) Sen jälkeen, kun oli annettu ilmoitus niistä olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella päätettiin ottaa käyttöön väliaikaiset toimenpiteet Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan urean tuonnissa (jäljempänä 'ilmoitus'), useat asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisia huomautuksia. Komissio antoi suullista kuulemista pyytäneille osapuolille tähän mahdollisuuden. (4) Komissio jatkoi lopullisten päätelmiensä kannalta tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista. (5) Ylimääräisiä tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien yritysten toimitiloihin: Yhteisön tuottajat - Fertiberia, Madrid - Hydro Agri France, Pariisi Käyttäjät yhteisössä - Libera Associazione Agricoltori Cremonesi, Cremona (6) Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisten polkumyyntitullien käyttöönottoa ja väliaikaisten tullien vakuutena olevien määrien lopullista kantamista. Osapuolille asetettiin myös määräaika, jossa ne voivat tehdä huomautuksia kyseisen ilmoituksen johdosta. (7) Osapuolten suulliset ja kirjalliset huomautukset tutkittiin, ja alustavia päätelmiä muutettiin tarvittaessa niiden perusteella. C. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE (8) Koska huomautuksia asiasta ei esitetty, vahvistetaan väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (9)-(12) kappaleessa annettu tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen määritelmä. D. POLKUMYYNTI 1. Markkinatalousmaat Normaaliarvo Perusasetuksen 18 artiklan soveltaminen (9) Libyalainen vientiä harjoittava tuottaja väitti, ettei väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (63) kappaleessa tarkasti kerrottu, minkälaista yhteistyössä toimimisen astetta edellytettiin. Se väitti komission olleen tietoinen ja implisiittisesti hyväksyneen, ettei kyseisen yhtymän kaikki toiminnot kattavaa yrityksen kirjanpitoa toimitettaisi luottamuksellisuuteen liittyvistä syistä. Se väitti edelleen, etteivät Libyan soveltamat kirjanpitomääräykset edellytä tarkastettujen tilien julkistamista ja että tämän vuoksi, perusasetuksen 2 artiklan 5 kohdan mukaisesti, komission ei olisi pitänyt olla hyväksymättä kirjanpitoa tällä perusteella. (10) Yhteistyössä toimimisen asteen osalta komissio ei ole missään vaiheessa antanut ymmärtää, että se hyväksyisi yrityksen kieltäytymisen toimittaa olennaisia tilinpäätösasiakirjoja. Sitä vastoin se on toistuvasti kertonut vientiä harjoittavalle tuottajalle mahdollisuudesta soveltaa perusasetuksen 18 artiklaa, mikä tarkoittaa myös mahdollisuutta käyttää käytettävissä olevia tietoja, silloin kun yhteistyössä toimimisen aste on riittämätön. Yrityksen suhtautumistapa ei kuitenkaan muuttunut, eikä se toimittanut olennaisia tietoja, joita erityisesti tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyynnin ja tuotantokustannusten täsmäyttäminen olisi edellyttänyt. Voidakseen määrittää normaaliarvon asianomaisen yrityksen osalta yhteisön toimielimillä ei näissä olosuhteissa ollut muuta neuvoa kuin käyttää, perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti, saatavilla olevia tietoja eli valituksen yhteydessä toimitettuja tietoja. Edellä esitetyn perusteella ei ole paikallaan yrityksen tavoin olettaa, että tarkastettujen tilien julkistamatta jättäminen oli syynä siihen, että normaaliarvon määrittämisessä käytettiin käytettävissä olevia tietoja. (11) Tätä vahvistaa myös se, että ilmoitettuja tietoja käytettiin silloin, kun ne voitiin todentaa ja täsmäyttää yrityksen sisäisiin tileihin; näin tehtiin erityisesti määritettäessä vientihintaa libyalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta (katso väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (67)-(72) kappale). (12) Sama vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen normaaliarvo olisi pitänyt määrittää pikemmin kotimarkkinamyynnin tosiasiallisten hintojen pohjalta tai vaihtoehtoisesti laskennallisesti yrityksen omien tilinpäätöstietojen pohjalta kuin yhteisön tuotannonalan valituksen yhteydessä toimittamien tietojen pohjalta. Se väitti toimittaneensa tähän tarvittavat näytön ja tiedot urean tuotannosta ja myynnistä Libyan kotimarkkinoilla. (13) Yritys ei edelleenkään toimittanut olennaisia tietoja vastauksessaan kyselylomakkeeseen eikä antanut tyydyttävää selitystä tarkastuskäynnin yhteydessä esille tulleisiin epäjohdonmukaisuuksiin ja ristiriitaisuuksiin, vaikka komissio korosti niitä selvästi puutteista ilmoittavissa kirjeissään ja paikalla. Näin ollen ei ollut mahdollista vahvistaa toimitettujen tietojen kattavuutta ja oikeellisuutta ilmoitetun kotimarkkinamyynnin ja tuotantokustannusten osalta. Tämän vuoksi vahvistetaan väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (64) ja (65) kappaleessa esitetyt urean tuotantoa ja myyntiä Libyan kotimarkkinoilla koskevien näytön ja tietojen toimittamista koskevat päätelmät. (14) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (66) kappaleessa mainitaan, libyalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta normaaliarvo oli perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti määritettävä käytettävissä olevien tietojen perusteella, koska muita luotettavia tietoja ei ollut. (15) Sama vientiä harjoittava tuottaja väitti, että normaaliarvon laskemiseksi valituksessa käytetty voittomarginaali oli arvioitu liian suureksi. Väitteensä tueksi se esitti, että voittomarginaalit ovat urea-alalla perinteisesti alhaiset. (16) Muita tässä menettelyssä yhteistyössä toimineita vientiä harjoittavia tuottajia koskevien päätelmien perusteella komissio piti tarkoituksenmukaisena tarkistaa libyalaisen vientiä harjoittavan tuottajan normaaliarvon laskennassa käytettyä voittomarginaalia. (17) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (22) kappaleessa esitetään, normaaliarvon laskemiseksi niiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, joille ei voitu määrittää voittomarginaalia perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan johdantokappaleen tai sen a ja b alakohdan mukaisesti, voittomarginaalina käytettiin, perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti, tässä tutkimuksessa yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien tarkasteltavana olevan tuotteen kotimarkkinamyynnin keskimääräistä voittomarginaalia. Koska ei ollut yksilöitävissä pätevää perustetta sille, miksi libyalaisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta olisi sovellettava erilaista voittomarginaalia, ja koska muita asian kannalta merkityksellisiä tietoja ei ollut, päätettiin samaa voittomarginaalia soveltaa lopullisessa vaiheessa myös libyalaisen tuottajan normaaliarvon määrittämisessä. Kotimarkkinamyyntiin perustuva normaaliarvo (18) Kaksi romanialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa esitti, että Romanian tutkimusajanjakson aikaisen inflaation vuoksi normaaliarvo olisi määritettävä kultakin kuukaudelta erikseen. Tätä menetelmää sovellettiin väliaikaisessa vaiheessa kaikkiin romanialaisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin. (19) Tätä menettelyä on kuitenkin analysoitu väliaikaisten polkumyyntitullien käyttöönoton jälkeen. Tutkimus osoitti, etteivät inflaation vaikutukset riittäneet perusteeksi kuukausittaisten normaaliarvojen laskemiseen. Yhteisön toimielinten pysyvänä käytäntönä on ollut määrittää tutkimusajanjakson osalta normaaliarvojen keskiarvo huippukorkean inflaation kaltaisia tilanteita lukuun ottamatta. Romaniassa ei kuitenkaan ollut kyse tällaisesta tilanteesta. (20) Näin ollen katsottiin tarkoituksenmukaiseksi määrittää lopullisessa vaiheessa normaaliarvo kullekin romanialaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle kotimarkkinoilla tutkimusajanjaksona maksetun keskihinnan pohjalta. Laskennallinen normaaliarvo (21) Yhteisön tuotannonala väitti, että normaaliarvojen laskennassa Bulgariassa, Liettuassa ja Virossa toimiville vientiä harjoittaville tuottajille käytettävää voittomarginaalia määritettäessä olisi pitänyt käyttää pääoman vähimmäistuottoa, joka tavallisesti tarvitaan pitämään urea-alan yritykset elinkelpoisina keskipitkällä tai pitkällä aikavälillä. Se väitti, etteivät voittomarginaalit edellä mainittujen maiden osalta olisi yleisesti ottaen luotettavia, koska ei-markkinatalousjärjestelmä vaikutti vielä asianomaisten yritysten tilinpäätöskäytäntöihin. (22) Tutkimuksessa ei tullut esiin näyttöä eikä tietoja, joiden mukaan asianomaisten yritysten tilit eivät olisi luotettavia ja niitä ei näin ollen voitaisi käyttää voittomarginaalin määrittämisessä. Siten yhteisön toimielinten ainoaksi vaihtoehdoksi jäi määrittää normaaliarvot perusasetuksen 2 artiklan 3 ja 6 kohdan mukaisesti. Voittomarginaalit määritettiin tämän vuoksi perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b ja c alakohdan mukaisesti eli Liettuan osalta perustana oli voitto, jonka asianomainen vientiä harjoittava tuottaja oli saanut samaan yleiseen tuoteluokkaan kuuluvien tuotteiden tuotannosta ja myynnistä kotimarkkinoilla, ja Bulgarian ja Viron osalta sovellettiin muuta mahdollista hyväksyttävää perustetta eli muiden tässä menettelyssä yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien voittomarginaalien painotettua keskiarvoa. (23) Voittomarginaalia, joka oli määritetty perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien, joilla oli kannattavaa kotimarkkinamyyntiä, voittomarginaalien painotetun keskiarvon mukaisesti, tarkasteltiin kuitenkin uudelleen. Koska Egyptistä peräisin olevan urean tuontia koskeva menettely oli päätetty, egyptiläisiä vientiä harjoittavia tuottajia ei otettu huomioon laskettaessa voittomarginaalin keskiarvoa. (24) Virolaisen vientiä harjoittavan tuottajan huomautusten johdosta sen normaaliarvon laskennassa käytetty voittomarginaali arvioitiin uudelleen. Alustavien päätelmien uudelleentarkastelun perusteella oli ilmeistä, että käytetty voittomarginaali, jonka perustana oli yrityksen muiden tuotteiden myynti, edellytti tarkistusta, sillä kyseisten tuotteiden ei voitu katsoa kuuluvan samaan yleiseen tuoteluokkaan kuin tarkasteltavana oleva tuote (lannoitteet). Näin ollen, koska yksikään toinen virolainen viejä/tuottaja ei ollut myynyt tavanomaisessa kaupankäynnissä tarkasteltavana olevaa tuotetta ja/tai samaan yleiseen tuoteluokkaan kuuluvaa tuotetta asianomaisen virolaisen yrityksen myymää määrää vastaavasti, sovellettiin lopullisessa vaiheessa perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan c alakohdan mukaisesti muuta hyväksyttävää menetelmää. Tältä osin voittomarginaalin perustana oli muiden asianomaisten yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien voittomarginaalien painotettu keskiarvo (kuten bulgarialaisen vientiä harjoittavan tuottajan kohdalla, katso johdanto-osan (22) kappale). (25) Liettualainen vientiä harjoittava tuottaja vastusti ammoniumnitraatin myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja saadun voiton käyttöä normaaliarvon laskennassa. Se väitti, että urea ja ammoniumnitraatti ovat erilaisia lannoitteita, joita myydään eri markkinoilla ja erilaisissa kilpailutilanteissa, joilla on erilainen valmistustekniikka ja joiden markkinakysyntä, myyntihinnat ja kustannukset ovat erilaiset. (26) Koska Liettuassa on vain yksi urean tuottaja ja koska edustavaa kotimarkkinamyyntiä ei ole, perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan b alakohta tarjoaa mahdollisen perusteen myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten ja voiton määrittämiselle. Lisäksi sekä urea että ammoniumnitraatti ovat typpilannoitteita, ja vaikka niiden tuotantotekniikat ovatkin jossain määrin erilaisia, ne kuuluvat samaan tuoteluokkaan, kuten perusasetuksessa edellytetään. Perusteeksi mainittakoon vielä, etteivät myöskään tuotteiden markkinat ja kilpailutilanne ole erilaiset (yksi tuottaja, tuonnin aiheuttama kilpailu). Edellä esitetyn perusteella päätettiin väliaikainen määrittäminen pitää voimassa. Vientihinnat (27) Koska asianomaiset osapuolet eivät esittäneet asiasta huomautuksia eikä esitetty muitakaan päätelmiä, jotka voisivat heikentää alustavien päätelmien arvoa, vahvistetaan väliaikaisesti määritetyt asianomaisten vientiä harjoittavien tuottajien vientihinnat. Vertailu Käsittely- ja lastauskustannukset (28) Libyalaisen vientiä harjoittavan tuottajan esitettyä huomautukset, jotka liittyivät tarkasteltavana olevaa tuotetta yhteisöön vietäessä syntyvien lastaus- ja käsittelykustannusten laskemiseen, komissio tarkasteli omia laskelmiaan ja löysi laskuvirheen, joka korjattiin. 2. Muut kuin markkinatalousmaat (29) Valkovenäläinen vientiä harjoittava tuottaja kiisti komission väitteen, jonka mukaan se oli kieltäytynyt yhteistyöstä menettelyssä. Yritys väitti toimittaneensa komissiolle kaikki pyydetyt tiedot, ja se katsoi syyksi kohteluun yhteistyöstä kieltäytyvänä osapuolena pyrkimyksen riistää siltä yhteistyössä toimivan osapuolen oikeudet ja erityisesti mahdollisuuden hintasitoumusten tarjoamiseen. (30) Tässä tutkimuksessa yritys ei toimittanut todennettavissa olevan vientihinnan määrittämiseen tarvittavia tietoja, minkä johdosta sovellettiin perusasetuksen 18 artiklassa annettuja yhteistyöstä kieltäytyneitä osapuolia koskevia sääntöjä, ja tämän seurauksena käytettiin osin "käytettävissä olevia tietoja", jotka kyseisessä tapauksessa olivat Eurostatin tuottamia vientilukuja. (31) Tässä on syytä huomata, että toisin kuin yritys väittää, 18 artiklan osittainen soveltaminen ei vie siltä ainoatakaan asianomaiselle osapuolelle kuuluvista oikeuksista, kuten oikeutta ilmoituksen saamiseen, oikeutta tulla kuulluksi ja toimittaa kirjallisia huomautuksia, oikeutta tutustua julkisiin tiedostoihin tai mahdollisuutta hintasitoumusten tarjoamiseen. Markkinatalousasema (32) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (118)-(130) kappaleessa mainitaan, kolme ukrainalaista yritystä toimitti perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti hakemukset markkinatalousaseman saamiseksi, koska samankaltaisen tuotteen valmistus ja myynti tapahtui niissä markkinatalousolosuhteissa. Kaksi ukrainalaista yritystä sai markkinatalousaseman. Ukrainalainen vientiä harjoittava tuottaja, jolta markkinatalousasema evättiin, oli valtion mahdollisesta puuttumisesta eri mieltä kuin mitä komission päätelmissä esitettiin. (33) Yhteisön tuotannonala toisti väitteensä, että Ukrainassa valtio puuttuu voimakkaasti typpilannoitteita, joihin myös urea kuuluu, tuottavien ja myyvien yritysten toimintaan, ja näin ollen markkinatalousasemaa ei olisi yleisesti ottaen pitänyt myöntää yhdellekään yritykselle. Se väitti erityisesti, että Ukrainan lannoitemarkkinoille luonteenomaisia piirteitä olivat jalostuskorvauksia koskevat sopimukset, vaihdantaketjujärjestelyt ja valtion puuttuminen energia-, sähkö- ja kuljetuskustannuksiin ja että kaikki edellä mainitut tekijät olivat sopimattomia markkinatalouden tilanteeseen. (34) Näitä vientiä harjoittavan tuottajan ja yhteisön tuotannonalan väitteitä on jo käsitelty väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (118)-(130) kappaleessa. Jalostuskorvaussopimuksista todetaan kuitenkin, etteivät ne sinänsä ole ristiriidassa markkinatalousaseman kanssa, sillä niitä ei välttämättä voida pitää tyypillisenä merkkinä valtion puuttumisesta. Kuljetuskustannusten osalta valtion puuttuminen arvioitiin vertaamalla niitä vertailumaassa sovellettaviin kuljetusmaksuihin. Energia- ja sähkökustannusten osalta ei saatu minkäänlaista näyttöä siitä, että valtion puuttuminen vääristäisi niitä merkittävästi tai että ne poikkeaisivat olennaisesti markkina-arvosta. Maakaasuun verrattuna ei energian ja sähkön osuus urean tuotantokustannuksista ole myöskään merkittävä. Yksilöllinen kohtelu (35) Yhteisön tuotannonala vastusti päätöstä myöntää yksilöllinen kohtelu yhdelle ukrainalaiselle vientiä harjoittavalle tuottajalle väittäen, että valtion omistusosuus yrityksessä mahdollisti merkittävän valtion puuttumisen. (36) Valituksen tehnyt yhteisön tuotannonala ei kuitenkaan toimittanut uusia tietoja tai uutta näyttöä siitä, että väitetty valtion puuttuminen mahdollistaisi käyttöönotettujen toimenpiteiden kiertämisen, minkä vuoksi väite on hylättävä. Näin ollen väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (132) kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan. Jalostuskorvaussopimusten mukaisesti tapahtuva myynti (37) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (133)-(135) kappaleessa esitetään, kolme ukrainalaista yritystä oli mukana jalostuskorvaussopimuksissa. Tässä yhteydessä muistutetaan, että Ukrainan lain mukaan valmiin tuotteen omistaa raaka-aineen toimittaja eikä jalostuksen suorittava yritys saa siihen omistusoikeutta. (38) Tutkimuksessa ilmeni, ettei yhtä yrityksistä, joille oli myönnetty markkinatalousasema, voitu sinänsä pitää tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavana tuottajana. Yrityksellä oli pitkäaikainen liikesuhde erääseen kolmanteen maahan sijoittautuneeseen toiseen yritykseen. Liikesuhteen mukaisesti viimeksi mainittu yritys oli käytännöllisesti katsoen ainoa jalostuskorvaussopimuksen mukainen pääraaka-aineen toimittaja (ja sen omistaja koko tuotantoprosessin ajan). Kyseinen yritys oli myös tarkasteltavana olevan tuotteen aktiivinen viejä. Nämä seikat osoittavat selvästi mainittujen yritysten välisen suhteen olevan enemmän kuin tavanomainen ostajan ja myyjän suhde. (39) Koska yritykseen yhteydessä oleva kaasuntoimittaja ei toiminut yhteistyössä, ei valmistuksen kokonaiskustannuksia eikä maksettuja tai maksettavia vientihintoja voitu määrittää eikä tarkistaa. On syytä panna merkille, että vaikka ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle suuntautuneen viennin hinnoista olikin käytettävissä joitain tietoja, ne eivät olleet todennettavissa eikä niitä näin ollen voitu käyttää polkumyyntimarginaalin määrittämisessä. Koska yritykseen yhteydessä oleva kaasuntoimittaja (eli pääraaka-aineen ja valmiin tuotteen laillinen omistaja) ei toiminut yhteistyössä, ei asianomaisen ukrainalaisen yrityksen normaaliarvoa eikä vientihintaa voitu määrittää luotettavasti. Tämän vuoksi kyseiselle yritykselle ei voitu määrittää yksilöllistä polkumyyntimarginaalia. (40) Eräs toinen ukrainalainen yritys, jolle ei myönnetty markkinatalouskohtelua eikä yksilöllistä kohtelua, toteutti kaiken vientinsä jalostuskorvaussopimusten mukaisesti. Koska sen kaasuntoimittaja ei toiminut yhteistyössä eikä käytettävissä ollut ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle suuntautuneen viennin todennettavissa olevia hintoja, koko maata koskevaa polkumyyntimarginaalia arvioitaessa määritettiin hinnat kyseisten liiketoimien osalta johdanto-osan (66) kappaleessa kuvatulla tavalla. (41) Myös osa erään kolmannen yrityksen kotimarkkinamyynnistä ja viennistä tapahtui jalostuskorvaussopimusten mukaisesti. Koska tämänkään yrityksen tavarantoimittajat eivät toimineet yhteistyössä eikä käytettävissä ollut ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle suuntautuneen myynnin todennettavissa olevia hintoja, yhteisön toimielinten oli jätettävä kyseisten sopimusten mukaisesti tapahtunut myynti kokonaisuudessaan huomioonottamatta. Jäljelle jäävä osa kotimarkkinamyynnistä oli kuitenkin edustava, kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (138) kappaleessa todetaan. (42) Kaksi muuta ukrainalaista yritystä, joilla myös oli jalostuskorvaussopimuksiin perustuvaa myyntiä ja joiden kaasuntoimittajat myös kieltäytyivät toimimasta yhteistyössä, väittivät kuitenkin, että toimitetut myyntitiedot olivat tarkkoja ja luotettavia ja että ne olivat toimittaneet riittävästi näyttöä, jotta kyseiset liiketoimet olisi voitu ottaa huomioon normaaliarvoa ja vientihintaa määritettäessä. (43) Tarkastuskäynnin yhteydessä todettiin, ettei kyseisten yritysten kirjanpitotietoihin ollut merkitty kauppalaskun mukaisia hintoja eikä ureasta saatuja maksuja. Koska kaasuntoimittajat, joiden kirjanpitoon kyseiset tiedot tavallisesti merkitään, eivät toimineet yhteistyössä eikä asianomaisiin liiketoimiin tosiasiallisesti liittyvistä maksuista ollut näyttöä, tietoja ei voitu tarkistaa eikä niitä näin ollen voitu hyväksyä. Normaaliarvo i) Vertailumaa (44) Kolme vientiä harjoittavaa ukrainalaistuottajaa oli sitä mieltä, ettei niille lasketun normaaliarvon olisi pitänyt perustua vertailumaan kotimarkkinahintoihin ja kustannuksiin; sen sijaan olisi pitänyt käyttää markkinatalousaseman saaneen, vientiä harjoittavan ukrainalaistuottajan kotimarkkinamyyntiin perustuvaa normaaliarvoa. (45) Yhteisön toimielinten johdonmukaisena käytäntönä on perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan b alakohdan mukaisesti määrittää normaaliarvo perusasetuksen 2 artiklan 1-6 kohdan perusteella ainoastaan sellaisille tuottajille, jotka pystyvät osoittamaan toimivansa markkinatalousolosuhteissa. Kaikille muille saman maan tuottajille normaaliarvo määritetään 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan perusteella, eli markkinataloutta toteuttavassa kolmannessa maassa käytettävän hinnan tai laskennallisen arvon perusteella, tai muulla 2 artiklan 7 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla hyväksytyllä perusteella. Tästä syystä alustavia päätelmiä ei tältä osin ole syytä muuttaa. (46) Vientiä harjoittava valkovenäläistuottaja, kolme vientiä harjoittavaa ukrainalaistuottajaa, Valko-Venäjän ja Ukrainan hallitukset sekä eräs tuojajärjestö vastustivat Yhdysvaltain valintaa vertailumaaksi ja väittivät, että Liettua olisi vertailumaaksi huomattavasti sopivampi markkinataloutta toteuttava kolmas maa. (47) Kyseiset osapuolet väittivät, Yhdysvallat ei ollut sopiva valinta, koska kaasukustannukset maassa ovat korkeat ja johtaisivat siten urean hintavääristymiin, koska maan talouden kehitystaso on kovin erilainen Valko-Venäjään ja Ukrainaan verrattuna ja markkinoiden kokoerojen takia. Se tosiasia, että ainoastaan yksi yhdysvaltalaistuottaja toimi yhteistyössä, nähtiin myös perusteena olla käyttämättä Yhdysvaltoja markkinataloutta toteuttavana kolmantena maana. Osapuolet esittivät edelleen, että Liettua olisi kaikkein sopivin vertailumaa. Väitettiin, että Liettuassa tuotetun urean määrä oli edustava verrattuna Ukrainasta ja Valko-Venäjältä yhteisöön tutkimusajanjaksolla vietyyn urean määrään. Lisäksi väitettiin, että Liettuan markkinat ovat avoimet ja kilpailukykyiset, että maassa ei kanneta tuontitulleja ja että maakaasun saantimahdollisuudet ja tuotantomenetelmät ovat samanlaiset kuin Valko-Venäjällä ja Ukrainassa. Se tosiasia, että Liettuassa on ainoastaan yksi urean tuottaja, oli osapuolten mielestä merkityksetön, koska Liettuaa ja muita sellaisia maita, joissa on ainoastaan yksi tarkasteltavana olevan tuotteen tuottaja, on aiemminkin käytetty samaan tuoteryhmään kuuluvia tuotteita koskevissa tutkimuksissa. (48) Yhteisön toimielimet ovat tarkastelleet edellä esitettyjä väitteitä perinpohjaisesti ja tehneet seuraavat päätelmät: (49) Yhdysvaltain markkinoilla on yli kymmenen urean tuottajaa verrattuna vähintään viiteen tuottajaan Ukrainassa, mutta Liettuassa tuottajia on vain yksi. Siitä huolimatta, että Yhdysvalloissa on käytössä polkumyyntitulli entisen Neuvostoliiton maista peräisin olevan urean tuonnissa, ureaa tuotiin huomattavia määriä (yli miljoona tonnia) useista muista kolmansista maista. Vaikka jatkotutkimuksessa ilmeni, ettei urean tuontiin Liettuassa sovelleta tuontitulleja, tuonti on siitä huolimatta hyvin vähäistä. Yhdysvaltojen ureamarkkinat ovat valtaisat (yli 10 miljoonaa tonnia vuodessa), kun taas Liettuassa ureamarkkinat ovat lähes olemattomat. Niinpä urean myynti Liettuan markkinoilla oli tutkimusajanjaksolla hyvin vähäistä, eikä se liettualaistuottajan toimittamien tietojen mukaan tapahtunut tavanomaisessa kaupankäynnissä. Näin ollen pääteltiin, että Yhdysvaltain ureamarkkinat ovat erittäin kilpailukykyiset, toisin kuin vastaavat markkinat Liettuassa. Sitä paitsi Yhdysvaltain kotimarkkinamyynti - toisin kuin Liettuan kotimarkkinamyynti - on edustavaa verrattuna Valko-Venäjän ja Ukrainan yhteisöön suuntautuvaan vientiin. (50) Se tosiasia, että ainoastaan yksi yhdysvaltalaistuottaja toimi tutkimuksessa yhteistyössä, ei mitätöi edellä esitettyjä päätelmiä. Itse asiassa kyseisen tuottajan hinnat, joita käytettiin normaaliarvon määrittämiseen, ovat edellä kuvatun kilpailun alaisia. Kyseisen tuottajan yksinään myymät määrät olivat sitä paitsi edustavia verrattuna Valko-Venäjältä ja Ukrainasta yhteisöön vietyihin kokonaismääriin. (51) Maakaasun, joka on ureantuotannon pääasiallinen raaka-aine, samankaltaisten saantimahdollisuuksien osalta tehtiin sen toimitusta urean tuottajille koskeva analyysi. Analyysissä vahvistui, että siinä missä yhdysvaltalaistuottajan käyttämä maakaasu tuli Ukrainan tapaan useammalta toimittajalta, liettualaistuottajalla oli vain yksi toimittaja, eikä sillä ollut mahdollisia vaihtoehtoisia toimittajia. Lisäksi Yhdysvallat on Ukrainan tapaan sekä maakaasun tuottaja että sen tuoja, kun taas Liettualla ei ole omia maakaasuvaroja. (52) Komissio vertasi myös Yhdysvalloissa, Valko-Venäjällä ja Ukrainassa käytössä olevia tuotantomenetelmiä ja päätteli, että yhdysvaltalaistuottajan käyttämä tekniikka oli vähintään yhtä tehokas kuin valkovenäläis- ja ukrainalaistuottajien käyttämä tekniikka. (53) Esitettiin myös, että Liettuaa pitäisi käyttää vertailumaana, koska se oli saman tutkimuksen kohteena. (54) Komissio huomauttaa, että perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan mukaan tarvittaessa valitaan saman tutkimuksen kohteena oleva kolmas maa, joka on markkinatalousmaa. Johdanto-osan (49) - (51) kappaleessa esitetyistä syistä Liettuaa ei kuitenkaan voitu tässä tutkimuksessa katsoa sopivaksi vertailumaaksi. (55) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (107) kappaleessa todetaan, Yhdysvalloissa tutkimusajanjaksolla vallinneiden korkeiden maakaasukustannusten osalta tehtiin oikaisu. Maakaasusta aiheutuvat korkeat kustannukset johtuivat Yhdysvalloissa tutkimusajanjaksolla vallinneesta markkinatilanteesta. Oikaisulla kaasusta aiheutuneet kustannukset saatiin alenemaan tasolle, joka oli verrannollinen muiden samassa menettelyssä yhteistyössä toimineiden yritysten kustannusten kanssa. (56) Yhteisön tuotannonala tuki Yhdysvaltojen valintaa vertailumaaksi. Yhteisön tuotannonala väitti kuitenkin, että kaasun hinnat nousivat Yhdysvalloissa vain vähän ja että tästä syystä sen osalta ei olisi pitänyt tehdä oikaisua. Vaikka pitääkin paikkansa, että jyrkin nousu kaasuhinnoissa tapahtui vasta vuoden 2000 jälkipuoliskolla eli tutkimusajanjakson jälkeen, todettiin, että tutkimusajanjakson jälkipuoliskolla maakaasukustannuksissa oli jo epätavanomaista ja erityistä nousua. Tästä syystä oikaisu katsottiin perustelluksi. (57) Kaikkien edellä esitettyjen syiden perusteella päätellään, että Yhdysvallat on sopiva markkinatalousvertailumaa ja että se oli valittu hyväksyttävällä tavalla. Yhdysvaltojen tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuvaan kotimarkkinamyyntiin perustuva normaaliarvo, johon sisältyy kohtuullinen voittomarginaali, vastaa näin ollen täysin perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan vaatimuksia. ii) Markkinatalousaseman saaneiden yritysten normaaliarvo (58) Ukrainalaisyritys, jonka lähes koko myynti tapahtui jalostuskorvaussopimusten puitteissa, väitti, että sen kotimarkkinamyyntiä pitäisi käyttää perustana sen normaaliarvoa määritettäessä. Vaihtoehtoisesti yritys ehdotti, että komissio käyttäisi markkinatalousaseman saaneen, vientiä harjoittavan ukrainalaistuottajan normaaliarvoa tai laskisi normaaliarvon yrityksen omien tietojen perusteella. (59) Koska yhtiösuhteessa oleva kaasuntoimittaja kieltäytyi yhteistyöstä, pääteltiin, ettei kyseistä ukrainalaisyritystä voitu yksinään katsoa vientiä harjoittavaksi urean tuottajaksi (katso johdanto-osan (38) ja (39) kappaleet). Tämän johdosta normaaliarvoa ei määritetty. (60) Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan (138) kappaleessa sanotun mukaisesti tarkasteltiin edelleen, oliko tarpeen oikaista kyseisen vientiä harjoittavan ukrainalaistuottajan, jonka normaaliarvo perustui sen omiin tietoihin, osalta muita kustannustekijöitä, erityisesti poistoja. (61) Vertailtaessa vertailumaassa yhteistyössä toimivan tuottajan eri tuotantolaitosten tuotantokustannuksiin sisältyviä poistoista aiheutuvia kustannuksia ukrainalaistuottajalle poistoista aiheutuviin kustannuksiin niissä ilmeni tiettyjä eroja. Erot voivat kuitenkin selittyä useilla eri tekijöillä, ja ne olivat joka tapauksessa sellaisia, etteivät ne oikeuttaneet tekemään oikaisua ukrainalaistuottajan kustannuksiin. Lisäksi kyseisen ukrainalaistuottajan normaaliarvo perustui kotimarkkinamyyntiin, joten kustannusten muuttumisella olisi ollut vain vähäistä tai ei lainkaan merkitystä. Näin ollen oikaisuja ei tehty. Vientihinta (62) Kaksi ukrainalaisyritystä, joiden vientimyynti tapahtui jalostuskorvaussopimusten puitteissa ja jotka siksi jätettiin polkumyyntiä koskevien laskelmien ulkopuolelle, esittivät, että niiden vientihinta pitäisi muodostaa niiden vientiasiakkailta laskuttaman jalostusmaksun perusteella ja lisätä siihen joko niiden itsensä tai toisen vientiä harjoittavan ukrainalaistuottajan maksamat kaasukustannukset sekä kohtuullinen voitto. (63) Näistä yrityksistä toisen vientimyyntihinnat eivät olleet todennettavissa, eikä sitä voitu yksinään katsoa vientiä harjoittavaksi urean tuottajaksi; tämä johtui siitä, että siihen yhtiösuhteessa oleva kaasuntoimittaja kieltäytyi yhteistyöstä (katso johdanto-osan (38) ja (39) kappaleet). Näin ollen sille ei ole määritetty yksittäistä polkumyyntimarginaalia. (64) Toisen yrityksen osalta ehdotettu menetelmä on ristiriidassa perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan kanssa. Kyseisen artiklan tarkoituksena ei ole ehdottaa vaihtoehtoisia menetelmiä vientihintojen määrittämiseksi yhteistyöstä kieltäydyttäessä vaan ottaa huomioon vientiä harjoittavaan tuottajaan etuyhteydessä tai yhtiösuhteessa olevan yhteisön tuojan osallistuminen vientimyyntiin. Ukrainalaisyritysten ehdottama tapa ei perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdassa säädetyn vastaisesti perustu mihinkään riippumattomalle osapuolelle myytyyn hintaan. Lähtökohtana siinä on sen sijaan valmistuskustannukset (menetelmä, jota käytetään normaaliarvon, ei vientihintojen määrittämiseen). Tämän vuoksi vaatimus hylättiin. (65) Kolmas ukrainalaisyritys, jonka koko myynti tapahtui sekin jalostuskorvaussopimusten puitteissa, väitti, että alhaisimman vientihinnan sijasta olisi pitänyt käyttää muiden vientiä harjoittavien ukrainalaistuottajien keskimääräistä vientihintaa. (66) Ei ollut kuitenkaan syytä uskoa, että muiden vientiä harjoittavien ukrainalaistuottajien keskimääräinen vientihinta olisi oikeampi. Yhteisön toimielinten käytäntönä on yhteistyöstä kieltäydyttäessä käyttää niiden liiketoimien keskimääräistä painotettua vientihintaa, joiden vientihinnat ovat alhaisimmat, mikä samalla vastaa huomattavaa osuutta sen viennin määrästä, jonka hinnat ovat todennettavissa. Vertailu (67) Kaksi ukrainalaisyritystä ja yksi valkovenäläisyritys olivat sitä mieltä, että komission pitäisi antaa niille perustietoja, jotta ne voisivat vaatia luontaisia suhteellisia etuja. (68) Koska ainoastaan yksi yhdysvaltalaisyritys toimi menettelyssä yhteistyössä, kyseisen yrityksen tuotannosta ja myynnistä ei voitu julkistaa yksityiskohtaisia tietoja rikkomatta luottamuksellisuutta koskevia sääntöjä. Muut perustiedot (maantieteellinen sijainti, raaka-aineiden saanti jne.) ovat julkisesti saatavilla. Yhteisön toimielimet ovat analysoineet saatavilla olevat tiedot ja tehneet omasta aloitteestaan tarvittavia oikaisuja. Palautetaan mieliin, että tutkimusajanjaksolla maakaasukustannusten havaittiin olevan Yhdysvalloissa epätavallisen korkeat ja että sen johdosta yhteistyössä toimineelle yhdysvaltalaisyritykselle aiheutuneisiin kaasukustannuksiin tehtiin oikaisu; tämä saattoi kaasukustannukset tasolle, joka on verrannollinen muiden samassa menettelyssä yhteistyössä toimineiden yritysten vastaavien kustannusten kanssa. (69) Kolme ukrainalaisyritystä ja yksi valkovenäläisyritys vastustivat sitä, että komissio teki sisämaaliikenteen osalta vientihintaan oikaisun, joka perustui vertailumaan rautatieliikenteen tariffeihin. Esitettiin, että pitäisi käyttää Ukrainan tai vaihtoehtoisesti Liettuan tariffeja. (70) Ukrainassa ja Valko-Venäjällä, jotka eivät vielä toimi markkinatalousolosuhteissa, valtio määrää rautatieliikenteen tariffit, joten niiden ei voida katsoa vastaavan normaaleja markkinahintoja. Yhteisön toimielinten pitkään harjoittamana käytäntönä on ollut oikaisujen tekeminen tämäntyyppisen sisämaaliikenteen ja perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdassa tarkoitettujen maiden osalta vertailumaasta saatavilla ja todennettavissa olevien tietojen perusteella. Samoin eräille asianomaisille ukrainalaisyrityksille kerrottiin markkinatalousasemaa myönnettäessä nimenomaisesti, että tiettyjä kustannustekijöitä voidaan tarkistaa niiden saattamiseksi normaalia markkina-arvoa vastaaviksi. Näin ollen alustavien päätelmien muuttamiseksi ei ole perusteita. (71) Edelleen esitettiin, että pitäisi soveltaa matalampia tariffeja, koska vientiä harjoittavat ukrainalaistuottajat käyttivät suuriin tavaraeriin omia rautatievaunuja ja koska samaiset vaunut joutuivat palaamaan tyhjinä. (72) Vertailumaan tuottajalta saaduista tiedoista kävi ilmi, että omien vaunujen käytön osalta oli perusteltua tehdä oikaisu. Niinpä laskelmia tarkistettiin tämän mukaisesti. (73) Ukrainalaiset ja valkovenäläiset yritykset väittivät, että vertailumaan kotimarkkinoilla myydyn rakeisen urean sekä Ukrainan ja Valko-Venäjän viemän mikrorakeisen urean välisten fyysisten erojen johdosta tehdyn oikaisun olisi pitänyt perustua Euroopan markkinoilla vallitseviin hintaeroihin. (74) Koska tarkoituksena on kuitenkin määritellä mikrorakeisen urean normaaliarvo vertailumaan markkinoilla, oikaisun on perustuttava kyseisillä markkinoilla vallitseviin hintaeroihin. Näin ollen tehty oikaisu on perustunut Yhdysvaltain markkinoilla vallitseviin hintaeroihin. Yhteisön markkinoiden käyttäminen ei vaikuta tarkoituksenmukaiselta, koska kaiken todennäköisyyden mukaan polkumyynnillä on vaikutusta kyseisillä markkinoilla vallitseviin hintaeroihin. Pyyntöön ei näin ollen suostuttu. (75) Kaksi ukrainalaisyritystä ja valkovenäläisyritys vaativat oikaisua myös kaupan portaan osalta, koska ne väittivät myyvänsä ainoastaan kaupan alan toimijoille. (76) Vientiä harjoittavat ukrainalais- ja valkovenäläistuottajat veivät tarkasteltavana olevaa tuotetta kaupan alan toimijoille. Myös yhteistyössä toimiva vertailumaan tuottaja myi tuotetta kaupan alan toimijoille. Osa vertailumaan tuottajan kotimarkkinamyynnistä meni alan sekoitusyrityksille. Toimintojen ja hintojen perusteellinen analyysi osoitti, ettei pyyntö ollut perusteltu. 3. Tutkittujen yritysten polkumyyntimarginaali Perusasetuksen 18 artiklan soveltaminen (77) Väliaikaisten tullien käyttöönoton jälkeen komissio tutki edelleen, pitivätkö vientiä harjoittavan liettualaistuottajan ilmoittamat mutta tuojien maksamat rahtikulut paikkansa. Kävi ilmi, että kyseiset kulut olivat yliarvioituja tuojilta kerättyihin tietoihin ja samoja reittejä koskeviin julkisesti saatavilla oleviin hintoihin verrattuina. Rahtikuluja on näin ollen tarkistettu, ja menettelyssä käytettiin tosiasiallisia kustannuksia. (78) Vientiä harjoittavan virolaistuottajan huomautuksen johdosta komissio selvitti asiaa perusteellisemmin ja päätti tarkistaa käytettyä menetelmää; huomautus koski ilmoittamattoman myynnin CIF-arvoon, jota käytetään ilmoittamaan tällaisen myynnin polkumyyntimarginaalia, väliaikaisessa vaiheessa tehdyn oikaisun perusteettomuutta. Väliaikaisessa vaiheessa tehty oikaisu on sittemmin peruttu. Koska yritys ei kuitenkaan toimittanut luotettavia tietoja, komissio päätti perustaa päätelmänsä Eurostatilta saatuihin tietoihin, koska ne ovat saatavilla olevista tiedoista kaikkein luotettavimmat. (79) Komissio teki väliaikaisen oikaisun vientiä harjoittavan valkovenäläistuottajan CIF-arvoon, jota käytettiin polkumyyntimarginaalin laskemiseen. Koska oikaisu tehtiin virheellisesti, se peruttiin. Polkumyyntimarginaalit (80) Lopulliset polkumyyntimarginaalit ilmaistuina prosentteina CIF-tuontihinnasta yhteisön rajalla ovat seuraavat: Valko-Venäjä Kaikki yritykset 67,3% Bulgaria Chimco AD 90,3% Muut 90,3% Kroatia Petrokemija d.d. 72,9% Muut 72,9% Viro JSC Nitrofert 37,4% Muut 37,4% Libya National Oil Corporation 48,8% Muut 48,8% Liettua Joint Stock Company Achema, Jonava 10,0% Muut 10,0% Romania Amonil S.A., Slobozia 20,1% Petrom S.A. Sucursala Doljchim Craiova, Craiova 40,7% Sofert S.A., Bacau 25,2% Muut 40,7% Ukraina - Cherkassy Azot, Cherkassy 21,1% - DniproAzot, Dniprodzerzhinsk 66,3% Muut 82,1% E. VAHINKO 1. Yhteisön tuotannonalan määritelmä (81) Useat asianomaiset osapuolet toistivat näkemyksensä, jonka mukaan menettelyn kohteena olevista maista ureaa hankkineet ja tuoneet yhteisön tuottajat pitäisi jättää yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle. (82) Väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (156) kappaleen mukaisesti kyseiset hankinnat olivat määrältään pääasiassa pieniä ja ne tehtiin huoltotöistä johtuvien tuotantovajeiden kattamiseksi. Yrityksistä se, joka teki mittavampia hankintoja, jotka vastasivat noin 20 prosenttia sen omasta tutkimusajanjakson tuotannosta, toimi niin tuotevalikoimansa täydentämiseksi. Tutkimuksessa kävi ilmi, että kyseinen yritys on ensisijaisesti urean tuottaja, ei sen tuoja, ja että tästä syystä ei ole hyviä perusteita sen jättämiseksi yhteisön tuotannonalan määritelmän ulkopuolelle. Ja vaikka jätettäisiinkin, se ei vaikuttaisi merkittävästi tapausta koskeviin päätelmiin eikä käyttöön otettujen tullien tasoon. (83) Näin ollen vahvistetaan väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (157) kappaleessa olevat päätelmät. 2. Yhteisön kulutus (84) Koska esille ei ole tullut uusia tietoja, vahvistetaan väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (158) ja (159) kappaleessa esitetyt yhteisön kulutusta koskevat päätelmät. 3. Tuonti asianomaisista maista Tarkasteltavana olevan tuonnin vaikutusten kumulatiivinen arviointi (85) Esitettiin, että Romaniasta peräisin olevan urean tuontia ei pitäisi kumuloida muista tämän menettelyn kohteena olevista maista peräisin olevan tuonnin kanssa. Vaatimus perustui siihen, että tuonnin määrä ja markkinaosuudet kehittyivät tarkastelujaksolla eri tavalla. (86) Väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (162) kappaleen mukaan - tuonnin määrät kaikista asianomaisista maista olivat merkittäviä ja ylittivät selvästi perusasetuksen 5 artiklan 7 kohdassa säädetyt tasot; - kaikkien polkumyyntimarginaalien todettiin olevan vähimmäistason yläpuolella ja kaikki vientiä harjoittavat tuottajat alittivat yhteisön tuotannonalan myyntihinnat; - sekä tuodun että yhteisössä tuotetun urean hinnat laskivat tarkastelujaksolla merkittävästi. (87) Romaniasta tuodun urean määrä noudatti urean hintakehitystä yhteisön markkinoilla, joten Romaniasta peräisin olevan tuonnin määrien ja hintojen välillä oli tarkastelujaksolla tietty yhteys. Hintojen ollessa alhaisimmillaan vuonna 1999 tuonti Romaniasta oli olematonta. Tämä on osoitus hintojen avoimuudesta yhteisön ureamarkkinoilla. Se kertoo myös sen, että romanialaiset viejät vetäytyvät markkinoilta, kun hinnat putoavat liian alhaisiksi. Hintojen elvyttyä osittain vuoden 1999 ja tutkimusajanjakson välillä (johdanto-osan (164) kappale) tuonti Romaniasta lisääntyi kuitenkin merkittävästi niin, että tutkimusajanjaksolla romanialaistuonnin markkinaosuus oli 2,3 prosenttia. Tutkimusajanjaksolla Romania oli tarkasteltavina olevista maista neljänneksi suurin yhteisöön viejä. (88) Tämä tuontia koskeva suuntaus ei ollut ominainen ainoastaan Romanialle. Tuonti useista muista tarkasteltavina olevista maista noudatti hämmästyttävän samantyyppistä kaavaa, eli tuonti laski vuosien 1996-1999 välillä ja nousi taas merkittävästi tutkimusajanjaksolla suuntautuen yhteisön markkinoille. Tässä yhteydessä on syytä muistaa, että tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan tuonnin kokonaismäärä kasvoi tarkastelujaksolla vuosi toisensa jälkeen. Ainoa muutos oli tuonnin jakaantumisessa tarkasteltavina olevien maiden kesken suhteessa hintoihin. Tämä on yksi osoitus lisää tuontituotteiden välisestä kilpailusta, eikä se ole peruste olla soveltamatta kumulaatiota Romaniasta tai mistään muustakaan tarkasteltavana olevasta maasta peräisin olevan tuontiin. (89) Kaikki edellä esitetyt syyt huomioon ottaen päätellään, että perusasetuksen 3 artiklan 4 kohdassa esitetyt vaatimukset on täytetty. Näin ollen väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (162) kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan. Tarkasteltavana olevan tuonnin määrä, markkinaosuudet ja hinnat (90) Koska esille ei ole tullut uusia tarkasteltavina olevista maista peräisin olevan tuonnin määrää ja hintoja koskevia tietoja, vahvistetaan alustavat päätelmät. Hinnan alittavuus (91) Alustavia tutkimuksia varten hinnan alittavuus laskettiin vertaamalla viejien yhteisön rajalla -hintoja toimitettuna laiturilla (tullattuna) yhteisön tuottajien todennettuihin vapaasti lähettäjältä -hintoihin. Vertailu tehtiin vertaamalla mikrorakeisia, rakeisia, irtotavara- ja eri pakkauslaatuja keskenään. (92) Monet asianomaiset, myös useat vientiä harjoittavat tuottajat, väittivät, että hinnan alittavuuden vertailussa käytettävien yhteisön tuottajien hintojen pitäisi olla yhteisön tuotannonalan painotettuja keskihintoja eikä yksittäisten tuottajien hintoja. Väitteen mukaan kyseinen menetelmä kasvattaa marginaalia keinotekoisesti nollaamalla sen yhteisön tuottajatasolla. (93) Alkuun on syytä panna merkille, että hinnan alittavuuden selvittäminen tai hintojen vertailu toimii vahingon osoittimena; perusasetuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaan tavoitteena on selvittää "onko polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin osalta esiintynyt huomattavaa alihinnoittelua suhteessa yhteisön tuotannonalan samankaltaisen tuotteen hintaan tai onko tällaisen tuonnin vaikutuksesta muutoin ilmennyt merkittävää hintojen alenemista". (94) On totta, ettei kaikki tarkasteltavina olevista maista peräisin oleva tuonti alita jokaisen yhteisön tuottajan hintoja. Merkittävä määrä vientimyynnistä tapahtui kuitenkin yhteisön tuotannonalan hintoja alhaisemmilla hinnoilla. Samoin on syytä panna merkille, että yhteisön ureamarkkinat ovat sekä erittäin avoimet että hyvin alttiit hintamuutoksille. (95) Lisäselvitysten perusteella todettiin, että tarkasteltavina olevien maiden yrityskohtainen tuontiosuus, joka alitti yhteisön tuotannonalan hinnat, vaihteli 0:sta 56 prosenttiin, koko tuontia koskevan keskiarvon olleessa 46 prosenttia. Hinnan alittavuuden taso oli korkeimmillaan 17 prosenttia. Tässä analyysissa nollausta ei käytetty. Koska yhteistyössä vientiä harjoittavan valkovenäläistuottajan (väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (113) kappale) ja virolaistuottajan (väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (58) kappale) kanssa oli ongelmia, hintavertailua ei ollut mahdollista tehdä näiden yritysten osalta. Ei ole kuitenkaan mitään syytä uskoa, että tulokset olisivat olleet millään tavalla erilaiset. (96) Lisäksi on syytä huomauttaa, että yhteisön tuotannonala teki tutkimusajanjaksolla tappiota (väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (175) kappale), toisin sanoen yhteisön tuotannonalan hinnat olivat painuneet alas. Lisäksi sen yrityksen, jonka hinnat eivät alittuneet, havaittiin harjoittavan alihinnoittelua. (97) Näin ollen voidaan lopullisesti vahvistaa, että tarkasteltavina olevien maiden vientiä harjoittavat tuottajat alittivat hintoja merkittävästi ja että yhteisön markkinoilla hinnat painuivat tutkimusajanjaksolla alas. (98) Vahingon korjauslaskelmista esitettiin useita väitteitä. Niitä käsitellään yksityiskohtaisesti jäljempänä johdanto-osan (114)-(116) ja (121)-(123) kappaleissa. Silloin, kun oikaisuihin suostuttiin, ne otettiin huomioon myös hinnan alittavuuden tarkastelussa. 4. Yhteisön tuotannonalan tilanne (99) Kahta yhteisön tuottajaa koskevan lisätarkastuksen johdosta eräät vahingon osoittimet muuttuivat absoluuttisesti mitattuna. Muutokset eivät kuitenkaan olleet niin merkittäviä, että ne olisivat vaikuttaneet olennaisesti vahingon osoittimien kehittymiseen tarkastelujaksolla tai muuttaneet alustavia päätelmiä. Edellä todettujen seikkojen perusteella vahvistetaan alustavat päätelmät yhteisön tuotannonalalle aiheutuneesta merkittävästä vahingosta. F. SYY-YHTEYS (100) Useat asianomaiset osapuolet toistivat väitteensä, jonka mukaan yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon syynä ei ollut polkumyynnillä tapahtunut tuonti vaan urean ylitarjonta maailmanmarkkinoilla. Tämä on kytköksissä joidenkin osapuolten esittämään väitteeseen, jonka mukaan yhteisön tuotannonalan kärsimä vahinko johtuu tuotannonalan vientimyynnin laskemisesta, mikä on puolestaan vaikuttanut sen myyntiin yhteisön markkinoilla. (101) Tässä yhteydessä on syytä panna merkille, että yhteisön tuotannonalan tilanteen arvio perustui tarkasteltavana olevan tuotteen myyntiä yhteisön markkinoilla koskeviin tietoihin. Tästä syystä vähentyneen vientimyynnin negatiiviset vaikutukset eivät sisälly edellä esitettyyn vahinkoanalyysiin. (102) Lisäksi yhteisön tuotannonalan vientimyynti laski tarkastelujaksolla 337 000 tonnia, kun taas sen myynti yhteisön markkinoilla kasvoi 172 000 tonnia. Näin ollen yhteisön tuotannonala pystyi vaikean vientitilanteen vallitessa ohjaamaan puolet menettämästään vientimyynnistä yhteisön markkinoille. (103) Samanaikaisesti yhteisön kulutus nousi 1,25 miljoonaa tonnia, halpatuonti polkumyynnillä lisääntyi 867 000 tonnilla (väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (163) kappale) ja yhteisön tuotannonala menetti 10,3 prosenttia yhteisön markkinoista (väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (173) kappale). Yhteisön tuotannonalan kyvyttömyys hyötyä laajentuvista kotimarkkinoista vientimyynnin laskiessa ei ole niinkään syy vaan pikemminkin osoitus polkumyynnillä tapahtunen tuonnin aiheuttamasta vahingosta. (104) Näin ollen ylitarjonnalla ja vientimyynnin vähentymisellä onkin voinut olla vaikutusta ainoastaan yhteisön tuotannonalalle (suurtuotannon etujen rajallisena menetyksenä), koska polkumyynnillä tapahtunut tuonti esti yhteisön tuotannonalaa hyödyntämästä täysimääräisesti yhteisön markkinoiden laajentumista. Tästä syystä päätellään, että yhteisön tuotannonalan vientimyynnissä tapahtuneen laskun vaikutus sekä väitetty ylitarjonta eivät erikseen tarkasteltuina riittäneet katkaisemaan polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ja yhteisön tuotannonalan kärsimän vahingon välistä syy-yhteyttä. Väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (197) ja (198) kappaleessa esitetyt päätelmät siis vahvistetaan. G. YHTEISÖN ETU 1. Tuojat/kaupan alan toimijat (105) Yksikään yhteistyössä toiminut tuoja ei esittänyt huomautuksia väliaikaisen asetuksen julkaisemisen johdosta. Sen sijaan yksi tuojajärjestö oli sitä mieltä, että polkumyyntitoimenpiteiden käyttöönotto oli urean tuojien edun vastaista ja että tuojien kannalta on tärkeää, että maataloudella menee hyvin. (106) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (206) kappaleessa todettiin, tuonnille on jatkuva tarve. Vaikka tullit otettaisiin käyttöön täysimääräisinä, maanviljelijöiden kustannukset nousisivat enintään 0,6 prosenttia. Vaikka tällainen kustannusten nousu voikin johtaa joihinkin muutoksiin siinä, mistä maanviljelijät hankkivat ureansa, ei ole näyttöä väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (206) kappaleessa esitettyjen päätelmien kyseenalaistamiseksi. 2. Käyttäjät Maanviljelijät (107) Maanviljelijöiden järjestöt Itävallassa, Italiassa, Espanjassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa esittivät huomautuksia väliaikaisen asetuksen julkaisemisen johdosta. Yksikään kyseisistä osapuolista ei kyseenalaistanut alustavaa päätelmää, jonka mukaan tullit johtaisivat pahimmassa tapauksessa 0,6 prosentin lisäykseen maanviljelijöiden kustannuksissa. Sen sijaan ne vastustivat toimenpiteiden käyttöönottoa sekä päätelmää, jonka mukaan hinnannousut eivät välittyisi täysimääräisinä. (108) Maanviljelijöiden osuuskunnan tiloihin tehdyn tarkastuskäynnin johdosta vahvistetaan ehdotettujen toimenpiteiden kustannusvaikutuksia koskeva päätelmä. Se, ettei toimenpiteiden vaikutusta siirretä täysimääräisenä perustuu monista muista polkumyyntimenettelyistä saatuihin kokemuksiin. Ei ole näyttöä sen tukemiseksi, ettei näin olisi tässä kyseisessä menettelyssä. (109) Vaikka maanviljelijöiden vaikea tilanne tunnustetaankin, ei ole mahdollista päätellä, että tullien vaikutus olisi sitä luokkaa, että toimenpiteiden käyttöönotto olisi yhteisön edun vastaista. Tuotetta käyttävä teollisuus (110) Yhdeltäkään yhteistyössä toimivalta urean teolliselta käyttäjältä ei saatu suoraan ensimmäistäkään kirjallista huomautusta. Tämä osoittaa, että toimenpiteillä ei olisi kovinkaan suurta vaikutusta asianomaisiin urean käyttäjiin. (111) Yksi urean teollinen käyttäjä, joka myös tuo ja myy ureaa, esitti huomautuksia tuojajärjestön välityksellä. Kyseinen yritys antoi ymmärtää, että toimenpiteiden käyttöönotto saattaa pakottaa sen sulkemaan tuotantolaitoksensa ja irtisanomaan sen 380 työntekijää. Koska yritys ei kuitenkaan esittänyt väitettä suoraan ja koska sen tueksi ei ole mitään näyttöä, väite hylättiin. 3. Yhteisön etua koskeva päätelmä (112) Koska esille ei ole tullut uusia yhteisön etua koskevia tietoja, vahvistetaan väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (219) kappaleessa esitetyt päätelmät. H. LOPULLISET POLKUMYYNTITOIMENPITEET 1. Vahingon korjaava taso (113) Alustavia päätelmiä varten alihinnoittelulaskettiin vertaamalla viejien yhteisön rajalla, toimitettuna laiturilla ja tullattuna -hintoja (DEQ-) yhteisön tuottajien tarkistettuihin vapaasti lähettäjältä tavoitehintoihin. Hintavertailut tehtiin yrityskohtaisesti vertailemalla mikrorakeisia, rakeisia, irtotavara- ja eri pakkauslaatuja keskenään. (114) Monet vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että DEQ-hintojen määrittämiseksi lastin purkamiskustannusten osalta tehty oikaisu ei ollut riittävä. Samoin väitettiin, että mukaan olisi laskettava tuojien (lähinnä kaupan alan toimijoiden) marginaali, kuten muissakin äskettäisissä lannoitteita koskeneissa menettelyissä. (115) Tosiasiallisista lastin purkamiskustannuksista on saatu lisänäyttöä useista lähteistä, muun muassa vientiä harjoittavilta tuottajilta, yhteisön tuotannonalalta ja riippumattomilta tuojilta. Näiden tietojen perusteella purkamiskustannuksiin on tehty asianmukainen oikaisu. (116) Kysymystä oikaisun myöntämisestä tuojien marginaalin ottamiseksi huomioon tarkasteltiin tämän nimenomaisen tutkimuksen olennaisten tekijöiden valossa. Todettiin, että vientiä harjoittavat tuottajat myivät ureaa yhteisön markkinoille useiden eri kanavien kautta, myös suoraan loppukäyttäjälle. Siitä, että hinnat vaihtelisivat käytetyn myyntikanavan mukaan, ei saatu näyttöä. Sen sijaan todettiin, että yleensä myyntihinnat eivät riippuneet asiakastyypistä. Myöskään yhteisön tuotannonalan ja vientiä harjoittavien tuottajien käyttämien myyntikanavien välillä ei havaittu huomattavia eroja. Näin ollen vaatimus tuojien marginaalia koskevan oikaisun tekemiseksi hylättiin. (117) Monet osapuolet, mukaan luettuna useimmat vientiä harjoittavista tuottajista, väittivät, että alihinnoittelun laskemisessa käytettyjen yhteisön tuottajien hintojen pitäisi olla yhteisön tuotannonalan hintojen painotettu keskiarvo eikä yksittäisten tuottajien veloittama hinta. Tällaisen laskutavan väitettiin korottavan marginaalia keinotekoisesti, koska siinä ei oteta huomioon kielteistä alihinnoittelua yhteisön tuottajien tasolla. Lisäksi väitettiin, että polkumyyntitullien määrittäminen nollaamiseen johtavan laskutavan perusteella on vastoin äskettäistä WTO:n päätöstä [3]. [3] Euroopan yhteisöt - Intiasta peräisin olevien puuvillan tyyppisten vuodeliinavaatteiden tuontia koskevat polkumyyntitullit - AB-2000-13 - Valituselimen kertomus 1.3.2001. (118) On syytä huomata, että alihinnoittelun laskemisella pyritään tarkastelemaan, missä määrin polkumyynnillä tapahtunut tuonti on aiheuttanut vahinkoa yhteisön tuotannonalalle. Todenmukaisen kuvan antamiseksi hintavertailun olisi vastattava taloudellista todellisuutta. Tutkimus osoitti, että yhteisön markkinoilla kilpailua käydään kaikkien yksittäisten vientiä harjoittavien tuottajien ja kaikkien yhteisön tuotannonalaan kuuluvien yksittäisten tuottajien välillä. Tältä osin todetaan muun muassa, että hintojen erot ovat huomattavat ja että yhteisön tuottajien sijainnissa on merkittäviä eroja. Näin ollen vientiä harjoittavan tuottajan harjoittaman polkumyynnin yhteisön tuotannonalalle aiheuttaman vahingon laajuutta olisi arvioitava tosiasiallisen markkinatilanteen ja kunkin yrityksen osalta tarkistettujen tietojen perusteella. (119) Hintojen vertaaminen yrityskohtaisesti johtaa tarkkaan arvioon yhteisön tuotannonalan kärsimän haitallisen polkumyynnin täysimääräisestä vaikutuksesta eikä nosta keinotekoisesti alihinnoittelun tasoa tarkasteltavana olevassa tapauksessa. Tämän vuoksi väite hylätään. (120) Yhteisön tuotannonala väitti, että osa yhteisöön tuodusta ureasta oli itse asiassa mikrorakeista hiukan suurempirakeista ("fat" prill), minkä vuoksi sitä olisi käsiteltävä erillisenä ureatyyppinä. Lisäksi väitettiin, että alihinnoittelun laskemisessa tämän ureatyypin hintaa olisi verrattava yhteisön tuottaman mikrorakeista hiukan suurempirakeisen urean hintaan. (121) Tutkimuksessa todettiin, että yhteisön tuotannonala todellakin tuottaa tällaista läpimitaltaan suurempaa mikrorakeista ureaa ja että sitä viedään yhteisöön joistakin tarkasteltavana olevista maista. Ainoa ero tavalliseen mikrorakeiseen ureaan on kuitenkin suurempi läpimitta. Ei ole mitään näyttöä siitä, että tämän suurempirakeisen urean tuotantokustannukset olisivat korkeammat tai että sitä olisi myyty korkeammalla hinnalla tutkimusajanjaksolla. Näin ollen pääteltiin, ettei tavallista mikrorakeista ureaa hiukan suurempirakeista ureaa ole syytä pitää erillisenä tuotetyyppinä. (122) Jotkin vientiä harjoittavat tuottajat toistivat vaatimuksensa oikaisun tekemiseksi niiden tuotteen laadun mukaan. Ne eivät kuitenkaan toimittaneet tätä tukevaa näyttöä. Markkinoilla ei myöskään todettu käsitystä, jonka mukaan romanialaiseen ureaan liittyisi laatuongelmia. Siksi tämä vaatimus hylättiin. (123) Olisi huomattava, että vahinkoa aiheuttamattoman hinnan laskemiseksi väliaikaisesti käytettiin 8 prosentin voittomarginaalia kustannuksista eikä liikevaihdosta, kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (222) kappaleessa todettiin. Eräät yhteistyössä toimineet osapuolet väittivät, että voittomarginaali olisi rajattava 5 prosenttiin kuten aiemmissa nitraattilannoitteita koskeneissa polkumyynnin vastaisissa menettelyissä sekä Venäjältä tulevaa ureaa koskevassa menettelyssä [4]. Yhteisön tuotannonala puolestaan toisti väitteensä, jonka mukaan 15 prosentin voittomarginaali sijoitetun pääoman tuotolle olisi asianmukaisempi. [4] EYVL L 127, 9.5.2001, s. 11. (124) Tässä menettelyssä käytettävän voittomarginaalin määrittäminen perustuu arvioon siitä voittomarginaalista, jonka yhteisön tuotannonala olisi kohtuudella voinut odottaa saavansa tavanomaisessa kilpailutilanteessa ilman polkumyynnillä tapahtunutta tuontia. Näin ollen se perustuu arvioon tähän asiaan liittyvistä tosiseikoista eikä arvioon muita tuotteita ja/tai tutkimusajanjaksoja koskevien, muiden menettelyjen tosiseikoista. (125) Väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (223) kappaleessa selostettujen syiden vuoksi vaatimusta kannattavuuden perustamisesta sijoitetun pääoman tuottoon ei hyväksytä. (126) Edellä todettu huomioon ottaen ja koska ei ole esitetty näyttöä siitä, että 8 prosentin voittomarginaalin käyttäminen olisi virheellistä, vahvistetaan väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (221)-(227) kappaleen päätelmät. (127) Väliaikaisen asetuksen julkaisemisen jälkeen saadut ja tarkistetut tiedot, kahdelta muulta yhteisön tuottajalta saadut tiedot mukaan luettuina, on sisällytetty laskelmiin tarvittaessa. 2. Tullien taso ja muoto (128) Edellä todetun perusteella katsotaan, että lopulliset polkumyyntitullit Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan urean tuonnissa olisi otettava käyttöön perusasetuksen 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti joko todettujen vahinkomarginaalien tai polkumyyntimarginaalien suuruisina sen mukaan, kummat näistä ovat alhaisemmat. (129) Yhteistyöhön osallistumattomiin vientiä harjoittaviin tuottajiin sovellettava jäännöstulli vahvistettiin yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille kussakin maassa määritetyn korkeimman tullin perusteella. (130) Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että jotta oltaisiin johdonmukaisia erään aiemman menettelyn kanssa, tullien pitäisi muodostua vähimmäistuontihinnasta kuten Venäjältä tulevan urean kohdalla. (131) Kuten väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (231) kappaleessa todettiin, toimenpiteiden tehokkuuden varmistamiseksi ja eräissä aiemmissa tutkimuksissa saman tuoteluokan eli lannoitteiden osalta havaitun hintakeinottelun torjumiseksi lopulliset tullit otetaan käyttöön paljouden perusteella eli tonnikohtaisesti kannettavina määrinä. Näin ollen vaatimusta ei voida hyväksyä. (132) Edellä esitetyn perusteella lopullisten tullien määrät ovat seuraavat: >TAULUKON PAIKKA> (133) Tässä asetuksessa yrityksille vahvistetut yksilölliset polkumyyntitullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Näin ollen ne kuvastavat kyseisten yritysten senhetkistä tilannetta. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevia, "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavia tulleja) yksinomaan tarkasteltavana olevasta maasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeussubjektien tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yrityksen nimeä ja osoitetta ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava "kaikkiin muihin yrityksiin" sovellettavaa tullia. (134) Kaikki näiden yritysten yksilöllisten polkumyyntitullien soveltamiseen liittyvät vaatimukset (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt) on toimitettava viipymättä komissiolle [5] ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Komissio muuttaa tarvittaessa tätä asetusta neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelon ajan tasalle. [5] Euroopan komissio 3. Väliaikaisten tullien kantaminen (135) Todettujen polkumyyntimarginaalien suuruuden ja yhteisön tuotannonalalle aiheutuneen vahingon vuoksi katsotaan tarpeelliseksi kantaa lopullisesti väliaikaisen asetuksen mukaisten väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät lopullisesti käyttöön otettujen tullien suuruisina. Jos lopulliset tullit ovat korkeammat kuin väliaikaiset tullit, vain väliaikaisia tulleja vastaavat vakuutena olevat määrät olisi kannettava lopullisesti. 4. Hintasitoumukset (136) Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen kroatialaiset, libyalaiset, romanialaiset, ukrainalaiset ja valkovenäläiset vientiä harjoittavat tuottajat tarjosivat hintasitoumuksia perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Liettualaiset ja virolaiset vientiä harjoittavat tuottajat uusivat hintasitoumukset, joita ne olivat tarjonneet jo menettelyn väliaikaisessa vaiheessa mutta jotka oli hylätty väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (236) ja (237) kappaleessa esitettyjen syiden vuoksi. (137) Tässä yhteydessä muistutetaan, että komissio hyväksyi jo menettelyn väliaikaisessa vaiheessa bulgarialaisen vientiä harjoittavan tuottajan hintasitoumuksen (ks. väliaikaisen asetuksen johdanto-osan (236) kappale). Kuten johdanto-osan (128) kappaleessa mainittiin, uusien tietojen ottaminen huomioon lopullisen vahinkomarginaalin laskemisessa vaikutti määritettyyn vahingon korjaavaan tasoon. Hintasitoumuksen vähimmäishintaa mukautettiin näin ollen vastaavasti. (138) Alustavien päätelmien julkistamisen jälkeen valituksen tehnyt yhteisön tuotannonala esitti vastalauseensa komission päätöksestä hyväksyä bulgarialaisen vientiä harjoittavan tuottajan hintasitoumus. Tältä osin väitettiin, että asianomainen yritys on etuyhteydessä muihin Bulgariassa, Ukrainassa ja Valko-Venäjällä sijaitseviin typpilannoitteiden, urea mukaan luettuna, viejiin ja/tai tuottajiin tai että sillä on niihin läheisiä teknisiä ja teollisia suhteita, mikä tarjoaisi hyvät mahdollisuudet hyvitysjärjestelyihin. Lisäksi yhteisön tuotannonala ilmaisi huolensa kyseisen vientiä harjoittavan tuottajan kyvystä täyttää hintasitoumuksen velvoitteet. (139) Yleisemmin ottaen yhteisön tuotannonala väitti, että hintasitoumukset eli siis vähimmäishinnat eivät ole tarkoituksenmukainen väline typpilannoitteiden (urea mukaan luettuna) kohdalla. (140) On huomattava, että yhteisön tuotannonala ei kyennyt esittämään riittävää näyttöä bulgarialaista vientiä harjoittavaa tuottajaa koskevien väitteidensä tueksi. Komission tekemä tutkimus ei myöskään vahvistanut näitä väitteitä, joten ne oli hylättävä. Hintasitoumusten tarkoituksenmukaisuudesta olisi todettava, että arviointi on kohdistuttava ensisijaisesti yrityskohtaisiin tilanteisiin. Tutkimuksessa todettiin, että asianomainen yritys tuottaa ja vie ainoastaan ureaa ja että tässä tapauksessa hintasitoumuksen noudattamisen tosiasiallinen valvonta on hyvin todennäköistä. (141) Joka tapauksessa, jos hintasitoumusta epäillään rikottavan, sitä rikotaan tai se peruutetaan, polkumyyntitulli voidaan ottaa käyttöön perusasetuksen 8 artiklan 9 ja 10 kohdan mukaisesti. (142) Kaikki muut tarjoukset hintasitoumuksiksi tutkittiin yksityiskohtaisesti. Nämä tutkimukset osoittivat hyväksynnälle seuraavat kaksi estettä: (143) Liettualaiset, romanialaiset, kroatialaiset, ukrainalaiset ja libyalaiset vientiä harjoittavat tuottajat tuottavat useita tyyppejä lannoitteita ja/tai muita kemiallisia tuotteita ja ovat vastaavasti menneisyydessä vieneet näitä tuotteita Yhteisössä oleville tavallisille asiakkaille (enimmäkseen välittäjille). Tästä käytännöstä seuraa vakava vaara ristiinkompensoinnista, toisin sanoen hintasitoumuksen mukaisia hintoja sopimuksen mukaisille tuotteille noudatetaan, mutta hintasitoumuksen ulkopuolisten tuotteiden hintoja alennettaisiin. Kaikki tämä mahdollistaisi ureasta sovittujen minimihintojen helpon kiertämisen ja tekisi sopimuksen tehokkaan valvonnan äärimmäisen hankalaksi. (144) Lisäksi tietyt tuottajat (Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta) väittivät, ettei heillä ollut mitään mahdollisuuksia valvoa tai edes tietää urea vientinsä määränpäitä tai myyntiehtoja vaikka viralliset tilastot osoittivat tarkastelujakson aikana tuotteiden menneen vientiin Yhteisöön suuressa määrin. Muistutetaan, että koska nämä yhtiöt eivät antaneet riittävää tietoa tässä suhteessa komissiolla ei ollut perusasetuksen artiklan 18 mukaisesti muuta mahdollisuutta kuin käyttää saatavilla olevia tosiasioita vientihintojen laskemiseksi. Lisäksi tietyt viejät (Libyasta ja Virosta) osoittivat riittämätöntä yhteistyötä tutkimuksen aikana. Katsottiin, että näiden tosiasioiden perusteella riski hyväksyä hintasitoumuksia oli kohtuuttoman suuri ja että takuut varmistaa sopiva valvonta olivat epätyydyttävät. (145) Edellä esitettyjen syiden vuoksi päätettiin, ettei yhtään ilmoituksen jälkeen tehdyistä tarjouksista hintasitoumuksiksi hyväksytä. (146) Asianomaisia osapuolia tiedotettiin asian johdosta ja asianosaisille viejille selvitettiin asiakohtaisilla ilmoituksilla, miksi ehdotettuja hintasitoumuksia ei voitu hyväksyä. Neuvoa antavaa komiteaa on asiasta kuultu. ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla 1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan, CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluvan, myös vesiliuoksena olevan virtsa-aineen (urean) tuonnissa. 2. Edellä 1 kohdassa kuvatun tuotteen vapaasti yhteisön rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on seuraava: >TAULUKON PAIKKA> 3. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa on suhteutettu tullausarvon määrittämiseksi komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 145 artiklan mukaisesti, polkumyyntitullia, joka lasketaan 2 kohdan perusteella, alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta. 4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tulleja koskevia säännöksiä ja määräyksiä. 2 artikla 1. Tuonti vapautetaan edellä 1 artiklan mukaisesti käyttöön otetusta polkumyyntitullista edellyttäen, että tuotteita tuottavat ja vievät suoraan (eli kuljettavat ja laskuttavat) ensimmäiselle tuojana toimivalle riippumattomalle asiakkaalle yhteisössä jäljempänä luetellut yritykset, jotka ovat tarjonneet komission hyväksymät hintasitoumukset, ja edellyttäen, että kyseinen tuonti on 2 kohdan mukaista. >TAULUKON PAIKKA> 2. (a) Hintasitoumukseen perustuvan vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevan ilmoituksen yhteydessä on mahdollista saada vapautus tullista ainoastaan esittämällä asianomaisen jäsenvaltion tulliviranomaisille 1 kohdassa mainittujen yritysten antamat pätevät hintasitoumuslaskut. (b) Hintaitoumuslaskun on oltava komission hyväksymässä hintasitoumuksessa vahvistettujen tällaisia laskuja koskevien edellytysten, joiden keskeiset osat esitetään tämän asetuksen liitteessä [6], mukainen. [6] Ks. erillinen asiakirja. (c) Tullista vapauttamisen edellytyksenä on lisäksi se, että tullille tulliselvitystä varten esitettävät tavarat vastaavat tarkoin hintasitoumuslaskussa esitettyä kuvausta. 3. Tällaisella hintasitoumuslaskulla tapahtuvaa tuontia tulliselvitettäväksi ilmoitettaessa on käytettävä 1 kohdassa esitettyjä Taric-lisäkoodia. 3 artikla Kannetaan lopullisesti asetuksen (EY) N:o 1497/2001 mukaisesti käyttöön otettujen väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät lopullisesti käyttöön otettujen tullien suuruisina Bulgariasta, Kroatiasta, Libyasta, Liettuasta, Romaniasta, Ukrainasta, Valko-Venäjältä ja Virosta peräisin olevan, CN-koodeihin 3102 10 10 ja 3102 10 90 kuuluvan, myös vesiliuoksena olevan virtsa-aineen (urean) tuonnissa. Lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan. 4 artikla Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä [...] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE Yrityksen myydessä hintasitoumuksen mukaisesti ureaa yhteisöön kauppalaskussa on ilmoitettava seuraavat tiedot: 1. Otsake "HINTASITOUMUKSESSA TARKOITETTUJEN TAVAROIDEN KAUPPALASKU" 2. Kauppalaskun antavan, asetuksen 2 artiklan 1 kohdassa mainitun yrityksen nimi 3. Kauppalaskun numero 4. Kauppalaskun päivämäärä 5. Taric-lisäkoodi, johon luokiteltuina laskussa tarkoitetut tavarat on tullattava yhteisön rajalla 6. Tavaroiden tarkka kuvaus, jossa mainitaan: - tuotteen koodinumero (PCN) - PCN:ää vastaavien tavaroiden kuvaus (esim. "PCN 1 -urea irtotavarana", "PCN 2 -urea säkitettynä") - yrityksen käyttämä tuotekoodi (CPC) (tarvittaessa) - CN-koodi - määrä (ilmoitetaan tonneina). 7. Myyntiehdot, joissa ilmoitetaan: - tonnihinta - sovellettavat maksuehdot - sovellettavat toimitusehdot - kaikki alennukset ja hyvitykset. 8. Sen tuojana toimivan yrityksen nimi, jota yritys suoraan laskuttaa 9. Hintasitoumuslaskun antaneen yrityksen työntekijän nimi ja seuraava allekirjoitettu ilmoitus: "Minä allekirjoittanut vahvistan, että tässä laskussa tarkoitettujen tavaroiden myynti Euroopan yhteisöön suuntautuvaa suoraa vientiä varten tapahtuu [yrityksen nimi] tarjoaman ja Euroopan komission [asetuksella (EY) N:o 1497/2001] hyväksymän hintasitoumuksen soveltamisalan ja ehtojen mukaisesti, ja vakuutan, että tässä laskussa ilmoitetut tiedot ovat täydelliset ja oikeat.".