Parannuksista huolimatta oikeuslaitoksen tehokkuuteen liittyy edelleen haasteita. Tätä kysymystä on käsitelty myös vuoden 2020 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä annetussa maakohtaisessa suosituksessa, joka koskee tarvetta parantaa vero- ja hallintotuomioistuinten tehokkuutta. Portugali on pyrkinyt ratkaisemaan nämä ongelmat toteuttamalla useita toimenpiteitä tehostaakseen tuomioistuinten toimintaa. Se on etenkin perustanut nopean toiminnan ryhmiä purkamaan asiaruuhkia vero- ja hallintotuomioistuimissa. Nämä toimet ovat parantaneet tehokkuutta huomattavasti. Tuomioistuimissa on kuitenkin edelleen suhteellisen pahoja asiaruuhkia, ja menettelyt ovat melko aikaa vieviä. Nämä ongelmat vaikuttavat erityisesti hallinto- ja verotusalan oikeudenkäyttöön, ja Portugali kuuluu niihin jäsenvaltioihin, joissa menettelyt ovat pisimpiä. Käsittelyaika hallinto- ja verotuomioistuimissa on edelleen yli 900 päivää ensimmäisessä oikeusasteessa ja yli 1 000 päivää toisessa oikeusasteessa. Lisäksi vaikka ratkaisuaste on noussut yli 100 prosenttiin, Portugalin vireillä olevien hallinnollisten asioiden määrä on edelleen yksi jäsenvaltioiden suurimmista. Myös Euroopan neuvosto on korostanut hallinto- ja verotuomioistuinten tehokkuuteen liittyviä haasteita.

Covid-19-pandemian vaikutuksia oikeuslaitoksen toimintaan rajoitettiin useilla toimenpiteillä. Portugali julisti covid-19-pandemian yhteydessä poikkeustilan ja sen jälkeen hätätilan. Tänä aikana hyväksyttiin useita tuomioistuinten toimintaan liittyviä toimenpiteitä, jotka koskivat erityisesti etätyöjärjestelyjen toteuttamista sekä mahdollisuuksia järjestää käsittelyjä ja muita menettelyjä etänä. Sidosryhmät korostavat, että digitaalisilla välineillä oli merkittävä rooli siinä, että järjestelmän täydellinen lamaantuminen voitiin tänä aikana välttää. Kiireellisten ja muiden kuin kiireellisten asioiden jakamista ei missään vaiheessa keskeytetty ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimissa, mutta muiden kuin kiireellisten asioiden määräaikoja myöhennettiin ja ei-kiireellisiä toimia lykättiin. Poikkeustoimien asteittaisen lopettamisen yhteydessä Portugali aikoo toteuttaa oikeuslaitosta koskevia toimia. Mahdollisten asiaruuhkien ja riita-asioiden määrän lisääntymisen vuoksi käyttöön on otettu väliaikainen tuomioistuinmaksujen alennusjärjestelmä, jonka tavoitteena on helpottaa oikeuspaikkasopimusten tekoa. Lisäksi työtuomioistuinten ja kauppatuomioistuinten henkilöstömäärää (tuomareita ja virkailijoita) lisätään, koska talous- ja sosiaalipalveluihin liittyvien tapausten määrän odotetaan kasvavan.

Oikeuslaitoksen resursseista keskustellaan. Oikeuslaitokseen kohdistettavien budjettivarojen vähentyminen sekä aineellisten ja henkilöresurssien puute ovat sidosryhmien usein esiin tuomia ongelmia. Esimerkiksi ensimmäisen oikeusasteen vero- ja hallintotuomioistuimissa tällä hetkellä työskentelevien tuomareiden kokonaismäärä on huomattavasti pienempi kuin oikeudellisessa kehyksessä vahvistettu määrä, mikä sidosryhmien mukaan johtaa vero- ja hallintotuomioistuimissa havaittuihin tehokkuusongelmiin. Osa ilmoitetuista toimenpiteistä tuomioistuinten tehokkuuden parantamiseksi on edelleen toteuttamatta budjettirajoitteiden vuoksi. Tämä koskee neuvoa-antavien kabinettien perustamista tuomareiden avuksi. Vaikka asiasta on jo säädetty laissa, korkein neuvosto on ilmoittanut, että tämän toimenpiteen täytäntöönpano ei ole mahdollista, koska siihen ei ole varattu resursseja. Syyttäjälaitoksen käytettävissä olevien henkilö- ja teknisten resurssien riittämättömyyden todettiin myös rajoittavan tehokasta syytteeseenpanoa.

Tuomioistuinten erikoistumisen ja tuomioistuinverkoston osalta on hyväksytty uusia uudistuksia. Tämä uudelleenjärjestely toteutettiin vuonna 2013 toteutetun laajan tuomioistuinverkostouudistuksen arvioinnin jatkotoimena, ja sen tarkoituksena on korjata joitakin havaittuja puutteita. Tämän uudelleenjärjestelyn yhteydessä avattiin uudelleen 20 tuomioistuinta, jotka oli suljettu vuoden 2013 uudistuksessa. Uudelleen avaamiseen tavoitteena oli tuoda oikeuslaitos lähemmäs kansalaisia. Lisäksi viimeisimmässä uudistuksessa lisätään erikoistumista perustamalla lisää erityistuomioistuimia etenkin alueille, joilla niitä ei ole aiemmin ollut, sekä luokitellaan uudelleen nykyisiä tuomioistuimia. Uudistuksella pyritään myös kohdentamaan käytettävissä olevia resursseja paremmin ja ottamaan kohdentamisessa huomioon tuomioistuinten työmäärä. Viranomaiset odottavat, että uudistuksella on myönteinen vaikutus tuomioistuinten toiminnan tehokkuuteen. Samaan aikaan tulivat voimaan myös hallinto- ja verotuomioistuinten ohjesääntöön tehdyt muutokset. Ne koskevat erityisesti uudentyyppisten erityisjaostojen perustamista. Tällaisia jaostoja on tarkoitus perustaa neljälle erityisalalle, jotka ovat julkiset hankinnat, hallinnollis-sosiaaliset asiat, verolainsäädännön noudattamisen valvonta ja rikkomusten valvonta. Ensimmäiset erityisjaostot ovat toiminnassa syyskuusta 2020 alkaen, ja ne sijoitetaan tuomioistuimiin, joissa asioiden hoitaminen on ruuhkautunut eniten.

Syyttäjälaitoksen ohjesääntöä ja tuomareiden ohjesääntöä on muutettu. Molemmissa uusissa ohjesäännöissä on poistettu korkeimman oikeuden presidentin ja valtakunnansyyttäjän palkkaan aiemmin sovellettu enimmäisraja, jolla kyseiset palkat sidottiin pääministerin palkkaan. Näillä muutoksilla varmistetaan tuomareiden ja syyttäjien rinnakkaiset urat. Syyttäjälaitoksen uudessa ohjesäännössä myös mukautetaan syyttäjälaitoksen rakenne uuteen alueelliseen organisaatioon, joka otettiin käyttöön vuosina 2013 ja 2019 toteutetuilla tuomioistuinverkoston uudistuksilla. Siinä otetaan myös käyttöön säännöksiä, joilla pyritään selventämään väliintulohierarkian rajoja rikosoikeudellisissa menettelyissä. Lainsäädäntöprosessin aikana kuultiin korkeinta tuomarineuvostoa, syyttäjälaitoksen korkeinta neuvostoa ja asianomaisia ammattijärjestöjä.

Kansalaisten käsitys oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on heikentynyt. Kansalaisten keskuudessa luottamus tuomioistuinten ja tuomareiden riippumattomuuteen on keskitasoa (40 % arvioi riippumattomuuden ”melko hyväksi” tai ”erittäin hyväksi”), mutta se on heikentynyt vuodesta 2017. Yritysten käsitys on myönteisempi (45 % arvioi riippumattomuuden ”melko hyväksi” tai ”erittäin hyväksi”), ja tilanne onkin edellisiin vuosiin verrattuna parantunut.

Sähköinen järjestelmä asioiden jakamiseksi tuomioistuimissa on parhaillaan tarkasteltavana. Asioiden jakaminen sekä tuomioistuimissa että hallinto- ja verotuomioistuimissa tapahtuu sähköisessä järjestelmässä, joka jakaa asiat satunnaisperiaatteella ennalta määritellyn algoritmin mukaisesti ja mahdollistaa asioiden jakautumisen tarkastelun verkossa. Vuoden 2020 alussa esille nousi kuitenkin väitteitä järjestelmän rikkomisesta ja puuttumisesta satunnaisperiaatteella toteutettuun asioiden jakamiseen, ja ylimpiä tuomareita asetettiin syytteeseen korkean tason korruptiosta, vaikutusvallan väärinkäytöstä ja rahanpesusta. Korkein tuomarineuvosto on määrännyt kurinpitoseuraamuksia kahdelle asianosaiselle tuomarille ja johtaa parhaillaan tutkintaa asioiden jakamiseen liittyvistä mahdollisista sääntöjenvastaisuuksista. Korkein neuvosto käsitteli tilannetta julkisesti ja korosti näiden väitteiden vakavuutta ja vahinkoa, jota tilanne saattaa aiheuttaa kansalaisten ja yritysten käsityksille oikeudenhoidosta.

Korkeimpien neuvostojen kokoonpanoa koskevista muutoksista keskustellaan parhaillaan. Korkein tuomarineuvosto koostuu korkeimman oikeuden presidentistä (puheenjohtaja), kahdesta tasavallan presidentin nimittämästä jäsenestä, seitsemästä parlamentin valitsemasta jäsenestä ja seitsemästä tuomarista, jotka muut tuomarit valitsevat suhteellisen vaalitavan periaatteen mukaisesti. Koska korkeimmilla neuvostoilla on merkittävä toimivalta oikeuslaitoksen jäsenten nimitysten ja urakehityksen suhteen, on korostettu, että niiden riippumattomuus suhteessa poliittiseen vaikutusvaltaan on tärkeää turvata. Parlamentti hylkäsi vuonna 2018 lainsäädäntöehdotuksen syyttäjälaitoksen korkeimman neuvoston kokoonpanon muuttamisesta maallikkojäsenten määrän lisäämiseksi, ja suurin osa syyttäjälaitoksen korkeimman neuvoston jäsenistä on siten edelleen syyttäjiä. Vastaava ehdotus korkeimman tuomarineuvoston kokoonpanon muuttamisesta käynnistettiin epävirallisesti vuonna 2019, mutta se ei ole edennyt. Vaikka ehdotusta ei ole virallisesti viety parlamentin käsiteltäväksi, on tärkeää, että mahdollisissa muutoksissa otetaan huomioon Euroopan neuvoston suositukset.

Portugalin oikeuslaitoksen tuomioistuinjärjestelmä koostuu perustuslakituomioistuimesta, korkeimmasta oikeudesta ja ensimmäisen ja toisen oikeusasteen tuomioistuimista, korkeimmasta hallinto-oikeudesta, ensimmäisen ja toisen oikeusasteen hallinto- ja verotuomioistuimista sekä tilintarkastustuomioistuimesta. Korkein tuomarineuvosto, hallinto- ja verotuomioistuinten korkein neuvosto ja syyttäjälaitoksen korkein neuvosto voivat ryhtyä kurinpitotoimiin asianomaisiin tuomareihin nähden, ja niille on annettu asianmukaiset johtotehtävät. Lisäksi neuvostot ovat toimivaltaisia nimittämään, siirtämään ja ylentämään tuomareita ja syyttäjiä. Tuomarit ja syyttäjät nimittää asianomainen neuvosto avoimen kilpailun perusteella ja oikeusalan opintojen keskuksen pakollisissa koulutuksissa saatujen arvosanojen perusteella. Syyttäjälaitos on tuomiovallasta riippumaton elin ja toimii itsenäisesti, erillään toimeenpanovallasta. Sillä on oma hallintojärjestelmänsä, jossa korkeimpana elimenä on valtakunnansyyttäjänvirasto. Asianajajaliitto on itsenäinen julkisoikeudellinen oikeushenkilö, ja sääntelytehtäviä suorittaessaan se toimii viranomaisen ominaisuudessa.

Hallitusjärjestelmän osien keskinäisen valvonnan osalta perustuslainmukaisuuden valvontajärjestelmä mahdollistaa ennakko- ja jälkitarkastukset ja kattaa lainsäädäntöön jääneet aukot. Oikeusasiamiehellä on laajat valtuudet turvata perusoikeudet, ja perusteeton yhteistyöhaluttomuus oikeusasiamiehen kanssa on rikosoikeudellisesti rangaistava teko. Lainsäädäntöprosessin avoimuus on turvattu ja sidosryhmien osallistuminen on varmistettu. Korkeimmalla tuomarineuvostolla on oikeus tehdä lainsäädäntöaloitteita oikeuslaitoksen kehittämiseksi. Kansalaisyhteiskunta hyötyy mahdollistavasta lainsäädäntökehyksestä ja toimii aktiivisesti.

Perustuslaissa vahvistetaan sananvapaus ja tiedonvälityksen vapaus sekä tiedotusvälineiden vapaus ja moniarvoisuus, ja maassa kunnioitetaan yleisesti toimittajien toimituksellista vapautta. Audiovisuaalialan sääntelyviranomainen, Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC), on maineeltaan riippumaton ja tehokas. Muiden ongelmallisten kysymysten osalta Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on katsonut, että kunnianloukkauksesta annetut rikosoikeudelliset tuomiot loukkaavat sananvapautta. Oikeusjärjestelmä sisältää säännöksiä tiedotusvälineiden omistuksen ja rahoituksen ilmoittamisesta sekä valtion mainoskampanjoiden avoimuudesta. Media-alan sääntelyviranomainen valvoo molempia osa-alueita. Viranomaisten hallussa olevien tietojen ja asiakirjojen saatavuus on turvattu erityisellä lainsäädännöllä.

Korruption torjumiseksi tarvittava rikosoikeudellinen lainsäädäntö on suurelta osin voimassa. Kansallista korruptiontorjuntastrategiaa valmistellaan parhaillaan. Hallitus ilmoitti joulukuussa 2019 laativansa kansallisen korruptiontorjuntastrategian. Sitä ennen korruptioon ei ole sovellettu koordinoitua strategista lähestymistapaa. Havaittuja puutteita on aiemmin korjattu lähinnä hajanaisin poliittisin ja lainsäädännöllisin toimin. Erityinen syyttäjä- ja rikospoliisilaitos on jatkanut korruption torjuntaa. Tehokkaita korruptionvastaisia syytetoimia rajoittaa kuitenkin lainvalvontaviranomaisten resurssien ja erikoistumisen puute. Vuonna 2019 hyväksyttiin lainsäädäntöpaketti julkishallinnon avoimuudesta, varallisuusilmoituksista ja jääviydestä, ja se on tullut voimaan. Ennaltaehkäisevät toimet ovat toistaiseksi olleet rajallisia, eikä korruption ehkäisemistä käsittelevällä neuvostolla ole riittävästi resursseja ja erikoisosaamista, joten se tekee pääasiassa tiedotustyötä. Hiljattain perustettu läpinäkyvyydestä vastaava yksikkö, joka huolehtii varallisuusilmoitusten ja eturistiriitojen seurannasta ja valvonnasta, ei ole vielä toiminnassa.

Portugalin oikeuslaitoksen, erityisesti hallinto- ja verotuomioistuinten, tehokkuuteen liittyy edelleen haasteita. Oikeudenkäytön laadun ja tehokkuuden parantamiseksi on käynnissä useita aloitteita, ja erityistä huomiota kiinnitetään digitaalisten ratkaisujen käyttöönottoon kaikentyyppisissä tuomioistuimissa. Merkittäviä uudistuksia on toteutettu tuomioistuinverkoston mukauttamiseksi ja olemassa olevien resurssien ohjaamiseksi havaittuihin tarpeisiin. Koska asioiden sähköiseen jakamisjärjestelmään on väitetty kohdistuneen erityisiä rikkomuksia, korkein tuomarineuvosto on määrännyt kurinpitoseuraamuksia ja tutkii parhaillaan mahdollisia asioiden jakamiseen liittyviä sääntöjenvastaisuuksia.

Toimittajien suojelua koskevat perusnormit ovat vakiintuneet, mutta kunnianloukkauksesta voidaan määrätä vankeusrangaistus. Portugalin kehys toimittajien suojelemiseksi on kattava ja vakiintunut. Perustuslain mukaan rikokset, jotka kohdistuvat toimittajiin heidän harjoittaessaan ammattiaan, kuuluvat tuomioistuinten ja riippumattoman sääntelyelimen toimivaltaan. Näin ollen ERC:n tehtävänä on myös varmistaa lehdistönvapaus. Suojelua koskevien perusnormien osalta MPM 2020 ‑raportissa arvioidaan riskit vähäisiksi. Solvauksesta ja kunnianloukkauksesta voidaan kuitenkin määrätä vankeusrangaistus huolimatta Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen tuomioista, joissa viitataan sananvapauden loukkauksiin. Portugalia koskevia varoituksia ei ole annettu sen jälkeen, kun journalismin suojelun ja toimittajien turvallisuuden edistämistä käsittelevä Euroopan neuvoston foorumi perustettiin vuonna 2015.

Käytössä on suojatoimia, joilla taataan tiedotusvälineiden riippumattomuus ja suojellaan toimittajan ammatin harjoittamista valtion viranomaisten häirinnältä. Perustuslaissa kielletään erityisesti kaikenlainen poliittinen häirintä ja taloudellinen puuttuminen sekä kaikenlainen sensuuri. Toimittajien riippumattomuutta käsitellään myös journalistin perussäännössä, joka hyväksyttiin 13. tammikuuta 1999 annetulla lailla nro 1/99. MPM 2020 ‑raportissa arvioitiin, että poliittiseen tiedotusvälineisiin vaikuttamiseen liittyvä riski on vähäinen.

Käytössä on sääntöjä, joilla säännellään valtion mainonnan läpinäkyvyyttä. Valtion mainoskampanjoiden läpinäkyvyyttä koskevat säännökset on vahvistettu lainsäädännössä. Mainoskampanjoissa on myös noudatettava julkisia hankintoja koskevia sääntöjä , ja toimeksisaajat on velvoitettava seuraamaan sopimusten täytäntöönpanoa erityisesti mahdollisten alihankintasuhteiden ja mainostilan hankinnan osalta. Laissa nro 95/2015 säädetään myös toimenpiteistä, jotka koskevat valtion mainontaa alueellisessa lehdistössä sekä paikallis- ja alueradioissa. Lisäksi laissa säädetään mainoskampanjoiden jakamisesta lehdistön, radion, television ja digitaalisen median välillä. Sääntöjen noudattamisen valvonta on annettu ERC:n tehtäväksi. ERC:llä on oma verkkoportaali, jossa käynnistetään kaikki julkiset mainoskampanjat. Poikkeavuudet tai poikkeamat lainsäädännöstä on saatettava tilintarkastustuomioistuimen käsiteltäväksi. MPM 2020 ‑raportin yhteydessä ei löytynyt näyttöä siitä, että julkisen mainonnan jakamisessa Portugalissa olisi ollut läpinäkymättömiä sääntöjä tai tilanteita vuosina 2018–2019, mutta toimittajajärjestöt ilmaisivat huolensa mediatukipaketin myöntämisperusteista vuonna 2020. Portugalin viranomaisten mukaan tiedotusvälineiden ja tukimäärien valintakriteerit vahvistettiin media-alan edustajien kanssa käytyjen keskustelujen perusteella, ja ne velvoittavat valtion ostamaan kuhunkin ryhmään kuuluvilta tiedotusvälineiltä tietyn määrän aikaa/tilaa institutionaalista mainontaa varten.

Portugalilla on kattava kehys tiedotusvälineiden omistuksen läpinäkyvyyden varmistamiseksi. Tiedotusvälineiden omistusta ja rahoitusta koskeva julkistamisvelvollisuus sisältyy perustuslakiin, ja sen valvonta on ERC:n vastuulla. Heinäkuun 29. päivänä 2015 annetussa laissa nro 78/2015 säädetään mediatoimintaa harjoittavien yhteisöjen omistuksen, johdon ja rahoituslähteiden läpinäkyvyydestä. MPM 2020 ‑raportissa arvioidaan, että tiedotusvälineiden omistuksen läpinäkyvyyteen Portugalissa liittyy vain vähäinen riski.

Media-alan sääntelyviranomaisen katsotaan olevan riippumaton ja tehokas. Entidade Reguladora para a Comunicação Social (ERC) on riippumaton hallintoelin, joka on perustettu perustuslain ja lainsäädännön nojalla . ERC:n sääntelyvaltuudet kattavat kaikki oikeushenkilöt, jotka harjoittavat tiedotustoimintaa Portugalin valtion lainkäyttöalueella, mukaan lukien uutistoimistot, sanomalehdet, radioasemat ja televisiopalvelujen tarjoajat. ERC hoitaa perustuslaissa sille annettuja tiedotusvälineiden sääntelyyn liittyviä tehtäviä. Se ei ota vastaan ohjeita poliittisilta päättäjiltä. Sen on tiedotettava parlamentille päätöksistään ja toiminnastaan kuukausittain ja vuosittain annettavissa kertomuksissa sekä vuositilinpäätöksessä. ERC koostuu sääntelyneuvostosta, toimeenpanevasta osastosta, neuvoa-antavasta toimikunnasta ja tarkastajasta. ERC:n sääntelytoimien määrittelystä ja toteuttamisesta vastaava sääntelyneuvosto koostuu puheenjohtajasta, varapuheenjohtajasta ja kolmesta jäsenestä. Parlamentti valitsee neljä sääntelyneuvoston viidestä jäsenestä, ja ensin valitut neljä jäsentä valitsevat yhdessä viidennen jäsenen. Puheenjohtaja ja varapuheenjohtaja valitaan sääntelyneuvoston viidestä jäsenestä. Sääntelyneuvoston viidellä jäsenellä on viisivuotinen toimikausi, jota ei voida uusia, ja he jatkavat tehtävässään, kunnes heidän tilalleen tulee uusi jäsen tai heidän tehtävänsä päättyy. ERC:n ohjesäännössä esitetään yksityiskohtaisesti ehdot, jotka koskevat jäsenten toimikauden päättämistä ja sääntelyneuvoston erottamista. Näillä säännöksillä turvataan sääntelyviranomaisen riippumattomuus tarkistetun audiovisuaalisia mediapalveluja koskevan direktiivin tavoitteiden mukaisesti. Portugalia koskevassa tiedotusvälineiden moniarvoisuuden seurantavälineen raportissa vuodelta 2020 (MPM 2020) arvioidaan, että sääntelyviranomaisen riippumattomuuteen liittyy vain hyvin vähäinen riski.

Väärinkäytösten paljastajien suojelemiseksi on olemassa virkamiehiä koskevia yleisiä säännöksiä. Säännösten mukaan niitä, jotka ilmoittavat tehtäviään hoitaessaan tietoonsa saamistaan rikkomuksista, ei saa millään tavoin vahingoittaa, esimerkiksi siirtämällä heidät toisiin tehtäviin vastoin heidän tahtoaan tai erottamalla heidät. Väärinkäytösten paljastajille määrättävät kurinpitoseuraamukset katsotaan väärinkäytöksiksi, kunnes toisin todistetaan, jos ne pannaan täytäntöön vuoden kuluessa ilmiantamisesta. Väärinkäytösten paljastajilla on oikeus nimettömyyteen, kunnes syyte on esitetty. Heillä on myös oikeus todistajansuojeluun. Vaikka varsinaiset säännökset ovat olemassa, sidosryhmät korostivat, että käytännön täytäntöönpanoa on tehostettava.

Ns. pyöröovi-ilmiötä sääntelevän järjestelmän vahvistamiseksi on otettu käyttöön uusia sääntöjä, mutta lobbausta ei säännellä. Tehdyt muutokset koskevat valtio-omisteisten yhtiöiden hallitusten jäseniä, jotka eivät enää saa toimia asianomaisissa vastaanottavissa yhteisöissä tai käyttöoikeuden saaneissa yhteisöissä kolmen vuoden kuluessa sellaisesta omaisuuden luovuttamisesta tai käyttöoikeuden myöntämisestä, johon he ovat osallistuneet, sekä hallituksen jäseniä, joihin sovelletaan kolmen vuoden karenssia, jonka aikana kaikki alisteinen työ tai konsulttitoiminta kansainvälisissä järjestöissä, joiden kanssa he ovat luoneet institutionaalisia suhteita julkisessa tehtävässään, on kielletty. Rajoitusten täytäntöönpanoa ei kuitenkaan juurikaan valvota. Pyrkimykset lobbaustoimintaa sääntelevän lakiesityksen edistämiseksi epäonnistuivat sen jälkeen, kun tasavallan presidentti palautti parlamentin kesäkuussa 2019 hyväksymän lakiesityksen uudelleentarkasteltavaksi. Eräät parlamentin ryhmät ovat sittemmin esittäneet uusia lainsäädäntöehdotuksia. Tarve priorisoida covid-19-pandemiaan liittyviä aloitteita on jonkin verran viivästyttänyt näiden ehdotusten tarkastelua.

Osana vuoden 2019 uudistuksia parlamentti hyväksyi myös parlamentin jäsenten menettelysäännöt. Ne ovat parlamentissa ensimmäiset laatuaan. Menettelysäännöissä määrätään, että parlamentin jäsenten on tehtäviään hoitaessaan noudatettava yleisiä toimintaperiaatteita, joita ovat vapaus, riippumattomuus, yleisen edun ajaminen, läpinäkyvyys ja poliittinen vastuu. Myös parlamentin jäsenten ohjesääntöä on tarkistettu yleistä etua, läpinäkyvyyttä ja poliittista vastuuta koskevien sääntöjen lisäämiseksi. Ohjesääntöä on tarkistettu myös uusien jääviyttä koskevien sääntöjen käyttöönottamiseksi. Parlamentin jäsenet eivät yleensä voi yhdistää tehtäväänsä parlamentissa muihin julkisiin tehtäviin, kuten virkamiehen tehtävään. Äskettäisellä muutoksella laajennettiin julkisiksi katsottavien tehtävien soveltamisalaa niin, että se kattaa tehtävät valtionyhtiöissä, muissa hajautetuissa ja/tai itsenäisissä julkisyhteisöissä, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksissa tai muissa yrityksissä, joissa valtio omistaa osakkeita. Läpinäkyvyyttä ja jäsenten ohjesääntöä käsittelevä parlamentin valiokunta on korvannut aiemman eettisen valiokunnan säilyttäen kuitenkin sen toimivallan.

Vuonna 2019 otettiin käyttöön uudet säännöt, joiden tarkoituksena on lisätä läpinäkyvyyttä ja integriteettiä julkisessa elämässä. Vastauksena useisiin tiedotusvälineiden esiin tuomiin ristiriitoihin, jotka liittyivät perhesiteisiin hallitus- ja kabinettitasolla, uudet säännökset kabinettineuvonantajien ja tukihenkilöstön, korkeiden virkamiesten ja julkisen sektorin johtajien poliittisista nimityksistä tulivat voimaan syyskuussa 2019. Lailla otetaan käyttöön tiukemmat säännöt nepotismin ja eturistiriitojen ehkäisemiseksi. Aiemmin vuonna 2019 saatiin päätökseen laajempi lainsäädäntöprosessi, joka koski erilaisia korruption vastaisia säännöksiä. Prosessi, jota johti vuonna 2016 perustettu parlamentin tilapäinen valiokunta vastuualueenaan läpinäkyvyyden lisääminen julkisten tehtävien hoidossa, johti parlamentin jäsenten ja korkeiden virkamiesten integriteettijärjestelmän tarkistuksiin, joissa keskityttiin erityisesti joihinkin varallisuuden ja sidonnaisuuksien ilmoitusjärjestelmän näkökohtiin ja jääviyttä koskeviin sääntöihin. Uudessa laissa säädetään erityisesti läpinäkyvyydestä vastaavan yksikön perustamisesta perustuslakituomioistuimen yhteyteen. Se on uusi elin, jonka tehtävänä on valvoa ja tarkistaa poliittisten viranhaltijoiden ja korkea-arvoisten nimitettyjen virkamiesten tekemiä varallisuus- ja sidonnaisuusilmoituksia. Uudistuksella pyritään korjaamaan varojen ilmoitusjärjestelmän puutteita, joita käsiteltiin myös useissa GRECOn suosituksissa, erityisesti parlamentin jäsenten osalta. Läpinäkyvyydestä vastaavan yksikön koko laajuutta ja vaikuttavuutta on kuitenkin vielä arvioitava, koska se ei ole vielä toiminnassa.

Korruption ja siihen liittyvien rikosten kansallisten torjuntatoimien kehittämisestä vastaavana viranomaisena on korruption ehkäisemistä käsittelevä neuvosto (CPC). CPC on riippumaton elin, joka kuuluu tilintarkastustuomioistuimeen ja jonka puheenjohtajana toimii tilintarkastustuomioistuimen presidentti. CPC:n taloudelliset ja henkilöresurssit ovat hyvin rajalliset. Korruption torjunnan alalla CPC:n toimet keskittyvät pääasiassa korruptioriskejä koskevien ohjeiden antamiseen ja valistuskampanjoiden toteuttamiseen kouluissa. CPC tekee myös yhteistyötä eri ministeriöiden kanssa korruptiontorjuntasuunnitelmien sisällyttämiseksi tarkastuksiin ja julkaisee tilastoja korruptioon liittyvien valitusten käsittelystä, myös syytteiden ja tuomioistuinten lainvoimaisten päätösten osalta.

Syyttäjäviranomaiset pyrkivät parantamaan tehokkuuttaan, myös korkean tason korruptiotapausten käsittelyn osalta. Rikostutkinnasta ja syytteeseenpanosta vastaava keskusosasto (DCIAP) ja sen alueelliset osastot (DIAP) ovat päävastuussa korruption tutkinnasta ja syytteeseenpanosta. Tutkinnan osalta DCIAP on toimivaltainen käsittelemään tapauksia, jotka koskevat useita alueita tai ovat erityisen monimutkaisia. DCIAP huolehtii tarvittavasta koordinoinnista eri osastojen välillä. DCIAP:tä johtaa valtakunnansyyttäjän nimittämä johtaja (apulaisvaltakunnansyyttäjä), ja siihen kuuluu 3 varajäsentä ja 31 syyttäjää, ja sen toimintaa tukee rikospoliisi, jolla on korruption torjuntaan erikoistunut kansallinen yksikkö. Toimia syytteeseenpanon tulosten parantamiseksi jatkettiin muun muassa korkean tason korruptiotapausten käsittelyn osalta. Suuri osa korruptiotutkinnoista saatetaan päätökseen ilman syytteeseenpanoa. Korruptiorikoksista määrättävien seuraamusten osalta voidaan todeta, että vuonna 2017 vain 10 prosenttia korruptiosta tuomituista tuomittiin vankeuteen ja 83 prosenttia sai ehdollisen rangaistuksen. Vuonna 2018 korruptiorikoksista tuomituista 12,3 prosenttia tuomittiin vankeusrangaistukseen ja 73,6 prosenttia ehdolliseen rangaistukseen. Syyttäjäliitto toi esiin, että laittomien rahavirtojen jäljittämisestä vastaavassa rikospoliisin erityisyksikössä on jatkuva resurssipula ja että syyttäjillä ei ole talousrikosten tutkintaan tarvittavaa erityisasiantuntemusta. DCIAP:n mukaan tämä voi vaikuttaa syytetoimien tehokkuuteen. Jotta voitaisiin vastata koulutus- ja erikoistumistarpeisiin sekä antaa tutkinnasta ja syytteeseenpanosta vastaaville alueellisille osastoille valmiudet monimutkaisten tutkintojen tehokkaampaan toteuttamiseen, suunnitteilla on joitakin organisatorisia toimia ja valmiuksien kehittämistoimia.

Kansallista korruptiontorjuntastrategiaa valmistellaan parhaillaan. Ilmoitettuaan joulukuussa 2019 suunnitelmistaan strategian laatimiseksi hallitus perusti sitä varten työryhmän. Työryhmän tehtävänä on muun muassa laatia kansallinen korruptiontorjuntakertomus ja tarkistaa väärinkäytösten paljastajien suojelua koskevaa kehystä, tehdä lainsäädännöstä aukottomampaa petosten suhteen, parantaa julkisia hankintamenettelyjä, lisätä poliittisten puolueiden rahoituksen läpinäkyvyyttä ja varmistaa, että keskisuurilla ja suurilla yrityksillä on korruptiontorjuntasuunnitelmat. Ministerineuvosto käynnisti 3. syyskuuta julkisen kuulemisen kansallista korruptiontorjuntastrategiaa koskevasta ehdotuksesta. Vuoden 2020 talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson Portugalia koskevassa maaraportissa todettiin, että maahan tarvitaan selkeä strategia johdonmukaisen ja vankan korruption vastaisen lainsäädäntö- ja politiikkakehyksen luomiseksi.

Korruption torjumiseksi tarvittava rikosoikeudellinen lainsäädäntö on suurelta osin voimassa. Passiivinen ja aktiivinen lahjonta julkisella ja yksityisellä sektorilla, vaikutusvallan väärinkäyttö, vaikutusvallan kauppaaminen sekä varojen kavaltaminen ja väärinkäyttö on kriminalisoitu rikoslaissa. Vuonna 2015 toteutetulla uudistuksella useita rikosoikeudellisia säännöksiä saatettiin lahjonnan vastaisen valtioiden ryhmän GRECOn suositusten mukaisiksi, erityisesti rikoksen vakavuusasteen määrittelyn osalta.

Transparency Internationalin viimeisimmässä korruptioindeksissä Portugali sai arvosanan 62/100 ja sijoittuu Euroopan unionissa sijalle 10 ja maailmanlaajuisesti sijalle 30. Vuonna 2020 tehtyyn korruptiota koskevaan Eurobarometri-erityistutkimukseen vastanneista portugalilaisista 94 prosenttia pitää korruptiota laajalle levinneenä maassaan (EU:n keskiarvo 71 %), ja 59 prosenttia vastanneista kokee, että korruptio vaikuttaa heidän jokapäiväiseen elämäänsä (EU:n keskiarvo 26 %). Yrityksistä 92 prosenttia katsoo, että korruptio on laajalle levinnyttä (EU:n keskiarvo 63 %), ja 53 prosenttia yrityksistä pitää korruptiota ongelmana liiketoiminnassa (EU:n keskiarvo 37 %). Kansalaisista 34 prosenttia katsoo, että syytteeseenpano on riittävässä määrin onnistunut estämään korruptiota (EU:n keskiarvo 36 %), ja 16 prosenttia yrityksistä katsoo, että korkean virkamiehen lahjontaan syyllistyneitä ihmisiä ja yrityksiä rangaistaan asianmukaisesti (EU:n keskiarvo 31 %).

Korruption ehkäisemistä, tutkimista ja syytteeseenpanoa koskeva toimivalta on jaettu eri elinten kesken. Valtakunnansyyttäjänviraston alainen rikostutkinnasta ja syytteeseenpanosta vastaava keskusosasto (DCIAP) ja poliisin kansallinen korruptiontorjuntayksikkö on nimetty tutkimaan korruptiotapauksia. Myös tilintarkastustuomioistuin on merkittävässä asemassa korruption torjunnassa. Korruptiontorjuntatoimien koordinoinnista ja analysoinnista vastaavana viranomaisena on korruption ehkäisemistä käsittelevä neuvosto, joka toimii tilintarkastustuomioistuimen yhteydessä ja jonka puheenjohtajana on tilintarkastustuomioistuimen presidentti. Viimeaikaisilla lainsäädännön tarkistuksilla perustettiin perustuslakituomioistuimeen uusi läpinäkyvyydestä vastaava viranomainen, joka huolehtii varallisuusilmoitusten seurannasta ja todentamisesta. Joulukuussa 2019 ilmoitettiin kansallisesta korruptiontorjuntastrategiasta, johon sisältyy esimerkiksi kansallisen korruptiontorjuntakertomuksen laatiminen.

IV.Muut hallitusjärjestelmän osien keskinäiseen valvontaan liittyvät institutionaaliset kysymykset

Portugali on edustuksellinen demokraattinen tasavalta, jolla on suorilla vaaleilla valittu presidentti ja yksikamarinen parlamentti. Puolipresidentiaalisessa järjestelmässä tasavallan presidentillä, joka valitaan suoralla kansanäänestyksellä, on huomattava perustuslaillinen ja poliittinen valta, mukaan lukien toimivalta hajottaa parlamentti. Pääministerillä on toimivalta ohjata hallituksen yleistä politiikkaa sekä koordinoida ja ohjata kaikkien ministerien toimia. Eduskunta ja hallitus jakavat lainsäädäntövallan. Parlamentin jäsenillä, parlamenttiryhmillä, hallituksella, alueellisilla edustuselimillä ja vähintään 20 000 kansalaisen muodostamilla ryhmillä on oikeus tehdä lainsäädäntöaloitteita. Riippumattoman oikeusasiamiehen tehtävänä on turvata ja edistää kansalaisten vapauksia, oikeuksia ja takeita, ja hänellä on oikeus käynnistää perustuslainmukaisuuden valvonta.

Perustuslakijärjestelmä tarjoaa hallitusjärjestelmän osien keskinäisen valvonnan järjestelmää koskevia takeita. Perustuslakituomioistuin voi suorittaa perustuslainmukaisuuden ennakko- ja jälkivalvontaa, ja se voi myös tarkastella, onko perustuslaillisten normien täytäntöönpanon edellyttämiä lainsäädäntötoimia jätetty toteuttamatta. Vaikka sekä parlamentti että hallitus voivat toimia lainsäätäjinä, perustuslaissa varataan parlamentille lainsäädäntövalta tietyissä asioissa. Perustuslakituomioistuimella on toimivalta todeta, että tätä toimivallan jakoa rikkovat hallituksen säädökset ovat perustuslain vastaisia. Lisäksi kymmenen parlamentin jäsenen ryhmä voi pyytää, että hallituksen säädökset toimitetaan parlamentin tarkasteltaviksi.

Sidosryhmät osallistuvat lainsäädäntöprosesseihin, ja käytössä on takeita läpinäkyvyyden varmistamiseksi. Tietyissä tapauksissa kansalaisyhteiskunnan edustajien osallistuminen lainsäädäntöprosessiin on kirjattu perustuslakiin. Korkeimmalla tuomarineuvostolla ja syyttäjälaitoksen korkeimmalla neuvostolla on oikeus antaa neuvoa-antavia lausuntoja ja ehdottaa lainsäädäntöaloitteita oikeuslaitoksen toiminnan tehostamiseksi ja parantamiseksi. Hallituksen lainsäädäntöaloitteesta tehdään vaikutustenarviointi, joka koskee ehdotetun säädöksen taloudellisia kustannuksia ja hyötyjä. Vaikka perustuslaissa säädetään mahdollisuudesta esittää säädösehdotus kiireellisessä menettelyssä, jolloin ehdotuksen käsittelyaika on tavanomaista lyhyempi, kiireellisen menettelyn käyttö edellyttää parlamentin toimivaltaisen valiokunnan lausuntoa ja keskustelua täysistunnossa.

Poikkeustilavaltuuksia käytettiin covid-19-pandemian yhteydessä. Tasavallan presidentti julisti poikkeustilan kuultuaan presidentin neuvoa-antavaa elintä (Conselho de Estado) ja hallitusta ja saatuaan siihen luvan parlamentilta. Poikkeustilaa jatkettiin tämän jälkeen kahdesti. Hallituksen on annettava parlamentille poikkeustilan soveltamista koskevat kertomukset, joiden avulla parlamentti voi valvoa toteutettuja toimenpiteitä myös jälkikäteen ja joiden nojalla se voi käynnistää siviilioikeudellisen tai rikosoikeudellisen menettelyn poikkeustilan julistamista koskevien määräysten rikkomisesta.

Oikeusasiamiehellä on merkittäviä oikeuksia perusoikeuksien turvaamiseksi. YK:n kansallisten ihmisoikeusinstituutioiden kansainvälinen verkosto (GANHRI) myönsi Portugalin oikeusasiamiehelle (Provedor de Justiça) uudelleen A-statuksen. Oikeusasiamies toimii myös kansallisena kidutuksen vastaisena mekanismina. Oikeusasiamiehen tehtävänä on puolustaa ja edistää perusoikeuksia ja -vapauksia ja varmistaa epävirallisesti julkisen vallan käytön oikeudenmukaisuus ja laillisuus. Oikeusasiamiehellä on oikeus pyytää tietoja ja suorittaa kaikki tarpeellisiksi katsomansa tutkimukset. Perusteeton yhteistyöhaluttomuus oikeusasiamiehen kanssa on tottelemattomuusrikos. Oikeusasiamiehellä on myös toimivalta pyytää lainsäädännön perustuslainmukaisuuden tarkistamista (sekä toimien että laiminlyöntien osalta) ja antaa suosituksia parlamentille. Oikeusasiamies raportoi siitä, miten viranomaiset kunnioittavat oikeusasiamiesinstituution riippumattomuutta ja koskemattomuutta sen hoitaessa tehtäviään. YK:n lapsen oikeuksien komitea suositteli vuonna 2019, että Portugali myöntäisi oikeusasiamiehen toimistolle riittävät resurssit lapsen oikeuksien edistämiseksi ja suojelemiseksi.

Portugalin lainsäädännössä suojellaan kansalaisosallistumista. Kansalaisyhteiskunnan tilaa pidetään avoimena . Koska valtiosta riippumattomilla yhteistyö- ja kehitysjärjestöillä on tärkeä rooli sosiaali-, kulttuuri-, ympäristö-, kansalais- ja talousohjelmien täytäntöönpanossa, niille on annettu erityinen oikeudellinen asema. Myös naisia, maahanmuuttajia, nuoria ja vammaisia edustaviin yhdistyksiin sekä ympäristönsuojeluun osallistuviin yhdistyksiin sovelletaan erityislainsäädäntöä. Näyttää siltä, että nykyisellä kehyksellä varmistetaan kansalaisyhteiskunnan organisaatioille avoin toimintatila ja annetaan niille mahdollisuus toimia ilman, että niiden riippumattomuuteen ja turvallisuuteen kohdistuu erityisiä riskejä. On kuitenkin raportoitu, että kansalaisjärjestöillä on haasteita, jotka liittyvät rahoituksen saatavuuteen ja rahoituslähteiden rajoittuneisuuteen.

Liite I: Lähteet aakkosjärjestyksessä *

* Luettelo oikeusvaltiota koskevaan vuosikertomukseen 2020 liittyvän kuulemisen yhteydessä toimitetuista asiakirjoista on saatavilla osoitteessa (komission verkkosivusto).

CEPEJ (2018), European judicial systems: efficiency and quality of justice.

CIVICUS (2020), Portugal country profile. https://monitor.civicus.org/country/portugal/

Conselho de Prevenção da Corrupção (2019), Vuotuinen toimintakertomus. http://www.cpc.tcontas.pt/documentos/ra/rel_actv_cpc_2019.pdf

Direção Geral das Políticas da Justiça (2019), Estatísticas de Justiça: Corrupção. https://estatisticas.justica.gov.pt/sites/siej/pt-pt/Paginas/Corrupcao.aspx .

Euroopan komissio (2013, 2014, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2020), EU:n oikeusalan tulostaulu.

Euroopan komissio (2019), Portugalin vuoden 2019 maaraportti, SWD(2019) 1021 final.

Euroopan komissio (2020), Portugalin vuoden 2020 maaraportti, SWD(2020) 521 final.

Euroopan neuvosto: Ministerikomitea (2010), Ministerikomitean suositus CM/Rec(2010)12 jäsenvaltioille tuomareiden riippumattomuudesta, tehokkuudesta ja vastuualueista.

Euroopan neuvosto: Ministerikomitea (2016), Ministerikomitean suositus CM/REC(2016)4 jäsenvaltioille journalismin suojelemisesta sekä toimittajien ja muiden media-alan toimijoiden turvallisuudesta. https://search.coe.int/cm/Pages/result_details.aspx?ObjectId=09000016806415d9#_ftn1 .

Euroopan neuvosto: Ministerikomitea (2018), H46-20 Vicente Cardoso Group v. Portugali (valitus nro 30130/10) – Euroopan unionin tuomioistuimen tuomioiden CM/Del/Dec (2018) 1331/H46-20 täytäntöönpanon valvonta.

Euroopan unionin neuvosto (2020), neuvoston suositus, annettu 20. heinäkuuta 2020, Portugalin vuoden 2020 kansallisesta uudistusohjelmasta sekä samassa yhteydessä annettu Portugalin vuoden 2020 vakausohjelmaa koskeva neuvoston lausunto.