Vuoden 2019 vakausohjelmaan sisältyvän monivuotisen kehitysuran mukaan alijäämä on 0,8 prosenttia vuonna 2019 ja supistuu 0,2 prosenttiin vuonna 2020. Belgian pääministeri esitti eronpyyntönsä 18. joulukuuta 2018. Sen jälkeen toimitushallitus on hyväksynyt talousarvioita, joita valmistellessa oletuksena on ollut, että politiikka pysyy ennallaan. Hallituksella ei siis ole ollut vakausohjelman jättämisen aikaan kansallisen valtiosäännön ja/tai perustuslakia koskevien sopimusten mukaan täysiä talousarviovaltuuksia. Näiden puuttuessa vakausohjelmassa esitetyn julkisen talouden kehitysuran tukena ei ole hyväksyttyjä tai tarpeeksi yksityiskohtaisia toimenpiteitä, joilla saavutettaisiin keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva rakenteellinen budjettitasapaino vuonna 2021. Komission ennusteen ja vakausohjelman välinen ero vuonna 2019 johtuu useista toimenpiteistä, jotka eivät ole mukana komission ennusteessa, koska niitä ei ole hyväksytty tai tarkennettu riittävästi, tai koska ne katsotaan väliaikaisiksi (ne päättyvät vuonna 2018 eikä niitä ole enää mukana vuonna 2019). Vuonna 2020 ero johtuu suurimmalta osin menojen vähennyksestä (–0,6 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen) ja tulojen lisäyksestä +0,2 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen), joiden tukena ei ole kohdennettuja lisätoimenpiteitä.

Siksi komissio on laatinut tämän kertomuksen, jossa arvioidaan kattavasti SEUT-sopimuksen mukaisen, velan supistumista koskevan vertailuarvon ylittymistä ja tarkastellaan, onko aiheellista aloittaa liiallisen alijäämän menettely, kun kaikki merkitykselliset tekijät on otettu huomioon. Kohdassa 2 tarkastellaan alijäämäkriteeriä. Kohdassa 3 tarkastellaan velkakriteeriä. Kohdassa 4 käsitellään julkisia investointeja ja muita merkityksellisiä tekijöitä ja arvioidaan, toteutuuko vaadittu keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävä sopeutus. Tässä kertomuksessa otetaan huomioon 7. toukokuuta 2019 julkaistu komission kevään 2019 talousennuste ja komission arvio makrotalouden ja julkisen talouden myöhemmästä kehityksestä.

Se, että Belgia ei noudattanut velan supistamista koskevaa vertailuarvoa vuonna 2018, on näyttönä vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitetun liiallisen alijäämän lähtökohtaisesta olemassaolosta, tosin ennen kuin kaikki jäljempänä esitetyt tekijät on otettu huomioon.

Belgian viranomaisten 29. maaliskuuta 2019 ilmoittamat ja Eurostatin myöhemmin vahvistamat tiedot osoittavat, että Belgian julkisen talouden alijäämä oli 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018, kun taas velan määrä oli 102,0 prosenttia suhteessa BKT:hen eli yli 60 prosentin viitearvon. Vuonna 2019 alijäämä on alustavan talousarviosuunnitelman mukaan 1,0 prosenttia suhteessa BKT:hen ja velan määrä 100,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Belgian vuoden 2019 vakausohjelmassa, jonka komissio vastaanotti 26. huhtikuuta 2019, ennakoidaan, että alijäämä on 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen ja velkasuhde 100,6 prosenttia suhteessa BKT:hen.

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’ tai ’perussopimus’, 126 artiklassa määrätään liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä. Menettelystä säädetään yksityiskohtaisemmin liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annetussa asetuksessa (EY) N:o 1467/97 , joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta. Asetuksessa (EU) N:o 473/2013 on erityissäännöksiä, joita sovelletaan euroalueen jäsenvaltioihin, jotka ovat liiallisia alijäämiä koskevassa menettelyssä.

3.Epäsuotuisat makrotalouden olosuhteet (ja erityisesti hidas inflaatio), jotka voivat haitata velkasuhteen pienentämistä ja tehdä vakaus- ja kasvusopimuksen säännösten noudattamisesta erityisen haastavaa. Jäsenvaltion on hitaan inflaation ympäristössä vaikeampaa noudattaa velan supistamista koskevaa vertailuarvoa. Näissä olosuhteissa keskipitkän aikavälin tavoitteen tai siihen tähtäävän sopeuttamisuran noudattaminen on keskeinen merkityksellinen tekijä arvioitaessa velkakriteerin noudattamista.

2. Jo toteutetut tai rakenneuudistussuunnitelmassa yksityiskohtaisesti selostetut rakenneuudistukset, joiden odotetaan parantavan kestävyyttä keskipitkällä aikavälillä sen vuoksi, että ne vaikuttavat kasvuun ja ovat tällä tavoin osaltaan saattamassa velkasuhdetta tyydyttävälle lasku-uralle. Keskipitkän aikavälin tavoitteen (tai siihen tähtäävän sopeuttamisuran) noudattamisen ja rakenneuudistusten toteuttamisen (talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa) odotetaan tavanomaisissa taloudellisissa olosuhteissa tuovan velkakehityksen kestävälle uralle, sillä vaikutus kohdistuu sekä velkatasoon (kun keskipitkän aikavälin tavoite on saavutettu ja julkisen talouden rahoitusasema on vakaa) että talouskasvuun (uudistusten kautta).

1. Keskipitkän aikavälin tavoitteen tai siihen tähtäävän sopeuttamisuran noudattaminen, jolla on määrä varmistaa julkisen talouden kestävyys tai nopea edistyminen kohti kestävyyttä tavanomaisissa makrotalouden olosuhteissa. Koska maakohtaiset keskipitkän aikavälin tavoitteet on laadittu niin, että niissä otetaan huomioon velkataso ja implisiittiset vastuut, keskipitkän aikavälin tavoitetta tai siihen tähtäävää sopeuttamisuraa noudattamalla on määrä varmistaa velkasuhteiden lähentyminen ainakin keskipitkällä aikavälillä kohti maltillista tasoa.

Jos velkakriteerin ylittyminen on ilmeistä, merkityksellisten tekijöiden analysointi on erityisen perusteltua, koska tekijät, joihin hallitus ei voi vaikuttaa, vaikuttavat enemmän velan kuin alijäämän kehitykseen. Tämä tunnustetaan asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 4 kohdassa, jossa säädetään, että kun arvioidaan velkakriteerin noudattamista, merkitykselliset tekijät otetaan huomioon riippumatta raja-arvon ylittymisen suuruudesta. Arvioitaessa velkakriteerin noudattamista on tarkasteltava (kuten aikaisemminkin) ainakin seuraavia kolmea keskeistä näkökohtaa, koska ne vaikuttavat velan kehitykseen ja kestävyyteen:

SEUT-sopimuksen 126 artiklan 3 kohdassa määrätään, että komission kertomuksessa ”otetaan huomioon myös se, ylittääkö julkisen talouden alijäämä julkiset investointimenot, sekä muut merkitykselliset tekijät, kyseisen jäsenvaltion keskipitkän aikavälin talouskehitys ja julkisen talouden rahoitusasema mukaan luettuina”. Näitä tekijöitä kuvataan tarkemmin asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 3 kohdassa, jonka mukaan huomioon on otettava myös ”muut tekijät, joita kyseinen jäsenvaltio pitää merkityksellisinä arvioitaessa kokonaisvaltaisesti alijäämä- ja velkaperusteiden noudattamista ja jotka jäsenvaltio on esittänyt neuvostolle ja komissiolle”.

Vuoden 2019 vakausohjelmassa esitetyn skenaarion perusteella velkakriteeriä noudatetaan vuodesta 2019 alkaen, kun Belgia ylittää velan supistamista koskevan (ennakoivan) vertailuarvon 0,7 prosentilla suhteessa BKT:hen vuonna 2019 ja noudattaa sitä (0,0 prosenttia) vuonna 2020. Vuoden 2018 vakausohjelman mukaan velkakriteeriä on noudatettu vuodesta 2018. Ero komission ennusteeseen johtuu siitä, että alijäämän odotetaan supistuvan 0,5 prosenttia enemmän vuonna 2019 ja 1,3 prosenttia enemmän vuonna 2020, sillä komission ennuste perustuu oletukseen, ettei politiikka muutu, kun taas vakausohjelmassa otetaan huomioon suunnitellut toimet Belgian keskipitkän tavoitteen (rakenteellinen rahoitusasema 0,0 prosenttia suhteessa BKT:hen) saavuttamiseksi vuonna 2021. Niiden perustana olevat toimenpiteet eivät kuitenkaan ole riittävän yksityiskohtaisia. Osa erosta johtuu myös siitä, että vuoden 2019 velkakannan korjauserä on suurempi, eikä vuoden 2020 pienempi korjauserä riitä kumoamaan sen vaikutusta.

Komissio on arvioinut, että vuonna 2019 Belgia voi tilapäisesti poiketa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuralta 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, jotta se voisi toteuttaa merkittäviä rakenneuudistuksia, joilla on myönteinen vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (rakenneuudistuslauseke).

Belgia on komission viime vuosina harjoittaman julkisen talouden valvonnan yhteydessä hyötynyt vakaus- ja kasvusopimuksen puitteissa sovellettavista joustolausekkeista ja sallituista poikkeamista. Asetuksessa (EY) N:o 1466/97 otetaan huomioon lisämenot, jos niillä katetaan epätavallinen tapahtuma, jonka vaikutus julkiseen talouteen on merkittävä, eikä kestävyys vaarannu, jos tilapäinen poikkeaminen julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeuttamisuralta sallitaan. Belgialle myönnettiin vuosina 2015–2017 kumulatiivisesti noin 763 miljoonan euron poikkeama (0,18 % suhteessa BKT:hen). Belgialle myönnetty jousto oli keskeisen tärkeä tekijä varmistettaessa, että se toteutumatietojen perusteella (pitkälti) noudattaisi vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevää osiota erityisesti vuosien 2015, 2016 ja 2017 osalta. Lisäksi komissio piti ennalta ehkäisevän osion noudattamista keskeisenä lieventävänä seikkana, kun se ei käynnistänyt liiallista alijäämää koskevaa menettelyä, vaikka velan supistamista koskevaa vertailuarvoa ei lähtökohtaisesti noudatettu.

Vuonna 2020 Belgian edellytetään toteuttavan keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävän vuotuisen rakenteellisen sopeutuksen niin, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu on enintään 1,6 prosenttia. Tämä vastaa rakenteellista sopeutusta, joka on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan nettomääräisten julkisten perusmenojen nimelliskasvun, ilman päätösperäisiä tulopuolen toimenpiteitä ja kertaluonteisia toimenpiteitä, odotetaan ylittävän vuonna 2020 menojen kasvulle asetetun viitearvon 1,3 prosentilla suhteessa BKT:hen, mikä viittaa siihen, että vaarana on merkittävä poikkeaminen. Rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan heikkenevän 0,3 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuonna 2020, mikä myöskin viittaa merkittävään poikkeamaan, joka on 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen

Komission kevään talousennusteessa ennustetaan vuodeksi 2019 menojen kasvua, joka ylittää vertailuarvon 0,4 prosentilla suhteessa BKT:hen. Tämä viittaa jonkinasteiseen poikkeamaan. Rakenteellisen rahoitusaseman puolestaan ennustetaan säilyvän muuttumattomana, mikä viittaa jonkinasteiseen poikkeamiseen (–0,1 % suhteessa BKT:hen) suositetusta rakenteellisesta sopeutuksesta. Kun vuosia 2018 ja 2019 tarkastellaan yhdessä, menojen kasvun vertailuarvo viittaa siihen, että vaarana on merkittävä poikkeaminen siten, että keskimääräinen poikkeama on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Ennustettu keskimääräinen rakenteellisen rahoitusaseman poikkeama samana aikana on komission ennusteen mukaan –0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä myös viittaa merkittävän poikkeamisen vaaraan. Näin ollen kokonaisarviointi vahvistaa, että kun vuosia 2018 ja 2019 tarkastellaan yhdessä, vaarana on merkittävä poikkeaminen.

Belgian vuoden 2019 alustavan talousarviosuunnitelman mukana esitettiin virallinen pyyntö hyödyntää ennaltaehkäisevään osioon sisältyvää joustoa Ecofin-neuvoston helmikuussa 2016 vahvistaman ”Vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvää joustoa koskevan yhteisesti sovitun kannan” mukaisesti. Belgia on pyytänyt lupaa poiketa tilapäisesti keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuralta, jotta se voisi toteuttaa merkittäviä rakenneuudistuksia, joilla on myönteinen vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen. Kaikista keskeisistä osista on jo hyväksytty lainsäädäntöä, ja vuoden 2019 vakausohjelmassa esitetään sen täytäntöönpanolle uskottava aikataulu. Jouston pyytäminen rakenneuudistuksia varten liittyy eläkejärjestelmän uudistamiseen, tax shift -toimenpiteeseen (eli verotuksen painopisteen muuttamiseen), yhtiöverotuksen uudistamiseen, työmarkkinauudistukseen ja julkishallinnon uudistukseen. Koska tilapäistä poikkeamaa koskeva pyyntö olisi esitettävä lausekkeen soveltamista edeltävänä vuonna, komissio on arvioinut rakenneuudistuslausekkeen soveltamisedellytysten täyttymistä vuodesta 2019 lukien. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan Belgia noudattaa vuonna 2019 edelleen vähimmäisvertailuarvoa, jolla varmistetaan varmuusmarginaali alijäämälle asetettuun kynnysarvoon (3 prosenttia suhteessa BKT:hen) nähden. Komissio katsoo tältä pohjalta, että Belgialle voidaan myöntää vuodeksi 2019 pyydetty tilapäinen poikkeama 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen rakenteellisia uudistuksia varten. Kun tämä jousto otetaan huomioon, Belgian odotetaan toteuttavan keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävän vuotuisen rakenteellisen sopeutuksen, joka on 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Tällöin nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu olisi enintään 2,8 prosenttia.

Tämän epävarmuuden vuoksi tällainen kokonaisarvion kannalta merkityksellinen tekijä – kun otetaan huomioon sekä ylimääräisten tulojen suuruusluokka sekä suuri epävarmuus niiden väliaikaisen luonteen suhteen – aiheuttaa sen, että tässä kertomuksessa on viime vuonna tehdyn analyysin tapaan vaikeaa arvioida, kuinka merkittävä on poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävältä sopeutusuralta vuonna 2018 sekä vuonna 2017 ja 2018 tarkasteltuina yhdessä.

Vuoden 2019 vakausohjelmassa katsotaan siis suurempi osa yhtiöverotulosta rakenteelliseksi. Komissio tunnustaa, että tämä on yhä mahdollista. Arvio taustalla olevasta julkisen talouden rahoitusasemasta paranisi, jos toimenpiteen pysyvää vaikutusta tarkistetaan jälkikäteen ylöspäin. Tämän vuoksi suhteellisen varovainen suhtautuminen komission kevään 2019 talousennusteessa on merkityksellinen tekijä, joka on huomioitava kokonaisarviossa, kun otetaan huomioon ylimääräisten tulojen suuruusluokka (noin 0,5 % suhteessa BKT:hen vuonna 2017 ja 0,7 % vuonna 2018) ja niihin liittyvä suuri epävarmuus.

Kun vuosia 2017 ja 2018 tarkastellaan yhdessä, menojen kasvun vertailuarvon ja rakenteellisen rahoitusaseman lukemien välillä on ero, joka johtuu siitä, että vuotta 2017 koskevat tiedot ovat erilaisia. Menojen kasvun vertailuarvon osalta ero on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä viittaa merkittävään poikkeamaan. Rakenteellisen rahoitusaseman osalta ero on 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä viittaa jonkinasteiseen poikkeamaan. Kun vuosia 2017 ja 2018 tarkastellaan yhdessä, päätelmät riippuvat yksittäisiä vuosia 2018 ja 2017 koskevista lukemista. Vuotta 2018 tarkasteltiin jo edellä. Vuonna 2017 perusmenojen kasvu Belgiassa ilman päätösperäisiä tulopuolen toimenpiteitä ja kertaluonteisia toimenpiteitä ylitti menojen kasvun vertailuarvon noin 0,5 prosentilla suhteessa BKT:hen. Toisaalta Belgian rakenteellinen rahoitusasema koheni yli 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen, mikä ylittää neuvoston kyseiseksi vuodeksi suosittaman – epätavallisten tapahtumien vaikutuksella korjatun – rakenteellisen sopeutuksen, joka oli vähintään 0,58 prosenttia suhteessa BKT:hen. Rakenteellisen rahoitusaseman pilarin perusteella positiivinen poikkeama oli siis noin 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Koska ennaltaehkäisevän osion pilarien välinen ero on vuonna 2017 noin 0,7 prosenttia suhteessa BKT:hen, tarvitaan kokonaisarvio, jossa on otettava huomioon seuraavat tekijät:

Neuvosto suositti 11. heinäkuuta 2017, että Belgian olisi pyrittävä toteuttamaan merkittäviä julkisen talouden sopeutustoimia vuonna 2018 vakaus- ja kasvusopimuksen ennaltaehkäisevän osion vaatimusten mukaisesti, kun otetaan huomioon tarve vahvistaa meneillään olevaa talouden elpymistä ja varmistaa Belgian julkisen talouden kestävyys. Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen yhteisesti sovitun kaavion mukainen sopeutus edellytti, että nettomääräisten julkisten perusmenojen nimellinen kasvu olisi enintään 1,6 prosenttia vuonna 2018. Tämä vastaa rakenteellista sopeutusta, joka on vähintään 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Samalla neuvosto totesi, että vuoden 2018 alustavan talousarviosuunnitelman arvioinnissa ja sen jälkeen julkisen talouden vuoden 2018 toteutuman arvioinnissa olisi otettava asianmukaisella tavalla huomioon, että tavoitteena on saavuttaa sellainen finanssipolitiikan viritys, joka osaltaan sekä vahvistaa talouden elpymistä että varmistaa julkisen talouden kestävyyden. Komissio on laatinut Belgian vuoden 2018 alustavasta talousarviosuunnitelmasta antamansa lausunnon yhteydessä arvion elpymisen vahvuudesta Belgiassa ja ottanut siinä asianmukaisella tavalla huomioon talouden kestävyyttä koskevat haasteet. Neuvosto totesi 13. heinäkuuta 2018 arvion perusteella, ettei muita tekijöitä ei tarvitse tältä osin ottaa huomioon.

Belgian viranomaiset vahvistivat vuoden 2019 vakausohjelmassaan, että keskipitkän aikavälin tavoitteena oli rakenteellinen budjettitasapaino. Keskipitkän aikavälin tavoite vaikuttaa riittävän tiukalta, jotta velkasäännön noudattaminen keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä voidaan varmistaa tavanomaisina pidettävissä taloudellisissa olosuhteissa. Belgia lykkäsi vuoden 2019 vakausohjelmassa arviota sen saavuttamisesta vuodesta 2020 vuoteen 2021. Vakausohjelman mukaan keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen edellyttäisi toimia, joiden vaikutus on 0,9 prosenttia suhteessa BKT:hen. Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan vaadittaisiin suurempi sopeutus (1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen), koska vuoden 2018 rakenteellista alijäämää koskeva arvio on erilainen (suurempi). Lisäksi komission ennusteen mukaan odotetaan, että rakenteellinen rahoitusasema pysyy ennallaan vuonna 2019 ja heikkenee politiikan pysyessä muuttumattomana 0,3 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuonna 2020, joka on viimeinen komission ennusteeseen sisältyvä vuosi. Belgian finanssipolitiikkaa käsittelevän korkean neuvoston mukaan rakenteellinen rahoitusasema heikkenee vielä 0,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2021, jos politiikka ei muutu. Näin ollen keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttaminen vuonna 2021 edellyttää huomattavia lisätoimenpiteitä uudelta hallitukselta toukokuussa 2019 pidettyjen vaalien jälkeen.

Euroalueen yleistä trendiä vastaavasti Belgian velkainstrumenttien korot ovat ennätyksellisen alhaiset. Kymmenen vuoden joukkovelkakirjojen tuotto oli keskimäärin 0,57 prosenttia vuoden 2019 ensimmäisellä neljänneksellä. Ero Belgian ja Saksan joukkovelkakirjojen välillä on pysynyt seitsemän vuotta jokseenkin vakaana. Ero oli keskimäärin 37 peruspistettä vuonna 2016, 41 peruspistettä vuonna 2017, 35 peruspistettä vuonna 2018 ja 53 peruspistettä vuoden 2019 ensimmäisellä neljänneksellä, kun se oli enimmillään 366 peruspistettä marraskuun 2011 lopussa. Velan implisiittinen korko on laskenut viime vuosina 4,6 prosentista (vuonna 2007) 2,4 prosenttiin (vuonna 2018). Sen ennustetaan laskevan edelleen 2,2 prosenttiin vuonna 2020.

Komission kevään 2019 talousennusteen mukaan julkisen talouden velkasuhde pienenee 0,7 prosenttiyksikköä 101,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2019. Perusylijäämä on 0,8 prosenttia suhteessa BKT:hen ja velkaa pienentävä lumipalloefekti, joka johtuu BKT-deflaattorin kasvusta ja korkomenojen pienenemisestä, on 0,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, mutta velkaa kasvattavat velkakannan korjauserät osittain kumoavat niiden vaikutuksen. Trendin odotetaan jatkuvan samanlaisena vuonna 2020, jolloin velka supistuu 100,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen, jos politiikka ei muutu.

Vuodesta 2017 alkaen velkasuhdetta on supistanut pääasiassa positiivisten perusylijäämien kasvu. Tämä osoittaa, että paluu merkittäviin perusylijäämiin on ennakkoedellytys velan saamiselle laskusuuntaan ja velan supistamista koskevan vertailuarvon noudattamiselle.

Liittohallitus on noudattanut strategisten investointien kansallista sopimusta, jossa ennakoidaan infrastruktuuri-investointien merkittävää lisäämistä. Tavoitteena on kartoittaa yksityisten investointien esteitä ja vauhdittaa niitä keskeisillä aloilla mobilisoimalla yksityisiä (55 %) ja julkisia (45 %) varoja. Alueet ja yhteisöt voivat liittyä aloitteeseen.

Myös talouden kasvupotentiaali määrittää julkisen velan kestävyyttä. Kuten edellä kuvataan, kokonaistuottavuuden kasvun asteittainen heikkeneminen 1990-luvun alusta on vähentänyt potentiaalista kasvua. Tämä korostaa, kuinka tärkeää on toteuttaa rakenteellisia uudistuksia potentiaalisen kasvun edistämiseksi. Edistymistä uudistuksissa tarkastellaan kohdassa 4.3.

4.3. Keskipitkän aikavälin taloudellinen tilanne

Huolimatta siitä, että kasvu on viime aikoina hidastunut, makrotalouden olosuhteet ovat edelleen suotuisat, eikä niitä voi pitää merkittävänä lieventävänä tekijänä sille, että Belgia ei ole noudattanut velan supistamista koskevaa vertailuarvoa. Talouden nimelliskasvun odotetaan itse asiassa pysyvän vakaana koko ennustejakson ajan. Belgia on edistynyt vain vähän vuoden 2018 maakohtaisten suositusten noudattamisessa, mutta on viime vuosina tehnyt tärkeitä monivuotisia rakenteellisia uudistuksia eläkejärjestelmän kestävyyden parantamiseksi sekä verotuksen ja työmarkkinoiden, myös palkkojen indeksoinnin, uudistamiseksi, jotta se voi tukea kilpailukykyä.

Suhdannetilanne, potentiaalinen kasvu ja inflaatio

Belgian talous osoittautui melko kestäväksi vuonna 2009 tapahtuneen maailmanlaajuisen taantuman jälkeen. BKT kasvoi nopeasti kriisiä edeltäneelle tasolle. Vuosien 2010 ja 2011 elpymistä kuitenkin seurasi stagnaatio, ja BKT:n kasvu pysyi paikallaan vuosina 2012 ja 2013. Kasvu elpyi vahvasti vuonna 2014, jolloin se oli 1,4 prosenttia, ja vuonna 2015, jolloin se oli 1,7 prosenttia. Tätä seurasi vuonna 2016 kasvun pieni notkahdus 1,5 prosenttiin, mikä johtui ulkoisen toimintaympäristön heikkenemisestä ja maaliskuun 2016 terrori-iskuihin liittyvän turvallisuustilanteen kielteisestä, vaikkakin ohimenevästä, vaikutuksesta. Tämän jälkeen kasvu jatkui vuonna 2017, jolloin se oli 1,7 prosenttia. Se heikkeni kuitenkin takaisin 1,4 prosenttiin vuonna 2018, ja heikkenemisen odotetaan jatkuvan 1,2 prosenttiin vuosina 2019 ja 2020, kun kotimainen kysyntä on vahvaa, mikä kompensoi vähenevän nettoviennin negatiivista vaikutusta vuosina 2019 ja 2020.

Belgian potentiaalisen kasvun arvioidaan olevan vuosina 2016–2019 keskimäärin 1,3 prosenttia. Kasvun hidastuminen verrattuna ennen vuotta 2009 vallinneeseen tilanteeseen on laaja-alaista, sillä siinä näkyy kokonaistuottavuuden (jonka arvioidaan viime vuosina vakiintuneen alhaiselle tasolle) pitkäaikaisen laskevan trendin jatkuminen, työvoimapanoksen vähenevä vaikutus potentiaaliseen kasvuun (työikäisen väestön hitaamman kasvun vuoksi) ja pääoman muodostuksen jonkinasteinen väheneminen. Negatiivisen tuotantokuilun, joka oli suurimmillaan –1,6 prosenttia vuonna 2013, arvioidaan umpeutuneen vuonna 2017. Sen arvioidaan pysyvän positiivisena ja vakaana 0,2 prosentissa suhteessa BKT:hen vuosina 2019 ja 2020.

Nimellisen BKT:n suhteellisen vähäinen kasvu vuoteen 2015 asti on vaikuttanut merkittävästi velkasuhteen kehittymiseen kyseisinä vuosina. Se suurensi rakenteellista sopeutusta, jota vaadittiin sen varmistamiseksi, että velkasuhde pysyisi vakaalla lasku-uralla, kuten velan vertailuarvo edellyttää. Lisäksi tämä suhdannetilanne vaikutti myös perusjäämään, mikä näkyi julkisessa velassa.

Taulukko 3: Makrotalouden ja julkisen talouden kehitysa

Makrotalouden olosuhteet ovat kuitenkin parantuneet vuodesta 2016, minkä vuoksi niitä ei voida enää pitää merkittävänä lieventävänä tekijänä, joka selittäisi eroa velan (takautuvaan) vertailuarvoon nähden (1,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2018). Kotimainen hintojen nousu oli Belgiassa pitkään hidasta vuoteen 2015 saakka, minkä jälkeen inflaatio kiihtyi siten, että se oli 2,2 prosenttia vuonna 2017 ja 2,3 prosenttia vuonna 2018. BKT-deflaattorin kasvun odotetaan kiihtyvän 1,2 prosenttiin vuonna 2018, 1,5 prosenttiin vuonna 2019 ja 1,6 prosenttiin vuonna 2020. Luvut ovat kuitenkin pienempiä kuin vuonna 2016 (1,8 prosenttia) ja vuonna 2017 (1,7 prosenttia). Nimellisen BKT:n kasvun, joka oli 2,6 prosenttia vuonna 2018, odotetaan nopeutuvan hieman, 2,8 prosenttiin, vuosina 2019 ja 2020. Se jää kuitenkin alle vuosien 2016 (3,1 prosenttia) ja 2017 (3,4 prosenttia) kasvuvauhdin.

Korkojen aleneminen on luonut julkisen talouden vakauttamista tukevan ympäristön. Belgian julkisen velan implisiittinen nimelliskorko on laskenut jatkuvasti kahden viime vuosikymmenen ajan, ja tämä trendi on nopeutunut viime vuosina. Tämän vuoksi julkisen talouden kokonaiskorkomenot ovat supistuneet edelleen suhteessa BKT:hen. Korkomenot supistuivat noin 1,6 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen vuosien 2008 ja 2018 välillä, 0,4 prosenttiyksikköä vuonna 2017 ja 0,1 prosenttiyksikköä vuonna 2018. Koska korkomenot pienenevät, rakenteellinen perusjäämä heikkenee vuonna 2018 (–0,1 prosenttiyksikköä) ja vuonna 2019 (–0,2 prosenttiyksikköä) rakenteellisen rahoitusaseman pysyessä ennallaan. Vuoden 2019 vakausohjelman herkkyysanalyysista käy ilmi, kuinka tuottokäyrän lineaarinen nousu 100 peruspisteellä tarkoittaisi, että menot kasvaisivat 0,03 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2019 ja olisivat 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2022 verrattuna lähtötilanteeseen, jossa korot laskevat. Tämä korostaa riskejä sellaisessa vakauttamisstrategiassa, joka nojaa merkittävästi korkomenojen pienenemisestä johtuviin satunnaistuloihin.

Rakenneuudistukset

Komissio vahvisti 13. tammikuuta 2015 antamassaan tiedonannossa rakenneuudistusten tuloksellisen toteuttamisen, investointien ja vastuullisen finanssipolitiikan yhteyttä työllisyyden ja kasvun tukemiseen vakaus- ja kasvusopimuksen voimassa olevien sääntöjen puitteissa.

Belgian vuoden 2019 maaraportissa todettiin, että maa on edistynyt vuoden 2018 maakohtaisten suositusten noudattamisessa vain vähän. Julkisen talouden tavoitteiden jakamisessa eri hallintotasoille siten, että noudattamista voidaan valvoa, ja julkisten menojen rakenteen parantamisessa on edistytty vain vähän. Toisin kuin vuonna 2018, jolloin kaikkien hallintotasojen välille saatiin aikaan yhteisymmärrys keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisesta viimeistään vuonna 2020, tänä vuonna yhteistoimintakomitea ainoastaan pani merkille vakausohjelman yleisen sopeuttamisuran kohti keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista viimeistään vuonna 2021 (eli se ei antanut virallista hyväksyntää). Eri hallintoyksiköiden sisäiset alayksiköt eivät myöskään sitoutuneet virallisesti vuotuisiin julkisen talouden tavoitteisiin, kuten aiemmin on tehty. Lisäksi Belgian hallituksella ei ole ollut joulukuun 2018 jälkeen kansallisen valtiosäännön ja/tai perustuslakia koskevien sopimusten mukaisia täysiä talousarviovaltuuksia, joten komitea päätti nimetä vakausohjelman julkisen talouden tavoitteet ”ohjeellisiksi”. Flanderin alue toteuttaa parhaillaan pilottiohjelmaa, jossa menojen uudelleenarviointi otetaan rakenteelliseksi osaksi sen julkisen talouden kehystä. Liittovaltion hallitus on laatimassa strategista suunnitelmaa menojen uudelleenarviointien sisällyttämiseksi sen talousarvioprosessiin. Toistaiseksi liittovaltion tasolla ei kuitenkaan ole toteutettu yhtään uudelleenarviointia, vaikka olisi hyvin tarpeellista priorisoida menot uudelleen. Strategisten investointien kansallisessa sopimuksessa ennustetaan infrastruktuuri-investointien lisääntyvän 150 miljardia euroa vuoteen 2030 mennessä. Tästä 82,5 miljardia euroa tulisi yksityiseltä sektorilta. Vaikka kieliyhteisöt ovat toteuttamassa suuria koulutusuudistuksia (jotka kattavat useita aloja Flanderissa; ranskankieliselle yhteisölle on laadittu Pacte d'Excellence), ammattikoulutuksen ja yhdenvertaisuuden tukemisessa on saatu aikaan vain vähän edistystä. Myös tietopääomaan tehtävien investointien edistämisessä on edistytty vain vähän, vaikka toimenpiteiden laajuus vaihteleekin alueiden, kieliyhteisöjen ja liittovaltion tasoilla. Sektorikohtaisessa sääntelyssä on edistytty yleisesti vain vähän. Tämä koskee myös vähittäissektorin toiminnan parantamista. Sääntelystä johtuvat rajoitukset haittaavat edelleen kilpailua tietyissä asiantuntijapalveluissa.

Maaraportissa tuodaan myös esiin toimenpiteet, joilla tuetaan hiljattain aikaan saatua, työpaikkoja luovaa kasvua parantamalla kilpailukykyä. Näitä ovat esimerkiksi tax shift, siihen liittyvä työmarkkinauudistus, jolla muun muassa tuetaan palkkamalttiin tähtääviä toimia, sekä yhtiöverouudistus. Tuloveron ja työnantajien sosiaaliturvamaksujen asteittaisesta alentamisesta on hyväksytty lainsäädäntöä, jossa pieniin palkkoihin kohdistuvia veroja ja maksuja alennetaan suhteellisesti enemmän. Alentamisen kohdentaminen pieniin palkkoihin hyödyttää nuoria ja matalan osaamistason työntekijöitä, joiden palkat ovat yleensä pieniä. Näin toimella tuetaan haavoittuvimpien ryhmien aktivointia. Työ tuotannontekijänä on kuitenkin Belgiassa edelleen korkeasti verotettua. Vaikka tax shift on kaventanut hyvin pienipalkkaisten työntekijöiden (50 prosenttia keskiansiosta) verokiilaa (tulovero sekä työnantajan ja työntekijän sosiaaliturvamaksut), keskituloisten verokiila on edelleen EU:n suurin. Suuri työhön kohdistuva verorasitus johtuu kapeista tuloveroluokista, sillä myös keskituloisiin sovelletaan kaikkein korkeinta tuloveroprosenttia, vaikkakin tax shift onkin laajentanut 40 prosentin veroluokkaa. Veropohjan laajentaminen verotukia vähentämällä voisi tuottaa tarvittavat tulot veroluokkien laajentamiseksi, sillä verotukien laajamittainen käyttö heikentää Belgian verojärjestelmän tehokkuutta. Hiljattain toteutettu yhtiöverouudistus, jossa lakisääteisiä verokantoja alennetaan ja verovapautuksia vähennetään, yksinkertaistaa osaltaan verojärjestelmää ja tekee Belgian taloudesta houkuttelevamman.

Belgia on nykyaikaistanut julkista eläkejärjestelmäänsä viime vuosina. Ensimmäisistä eläkeuudistuksista säädettiin vuonna 2015. Niillä vähennettiin varhaisen eläkkeelle siirtymisen mahdollisuuksia tiukentamalla varhaiseläkkeelle siirtymisen vakioedellytyksiä. Lakisääteistä eläkeikää on tarkoitus korottaa 65:stä 66:een vuonna 2025 ja 67:ään viimeistään vuonna 2030. Kun otetaan huomioon ikääntymistyöryhmän uudet Belgiaa koskevat ennusteet vuodeksi 2018, eläkkeisiin liittyvien julkisten menojen odotetaan näiden uudistusten johdosta kasvavan 2,9 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuoteen 2070 mennessä, pääasiassa seuraavien kahden vuosikymmenen aikana, kun ennen näiden toimenpiteiden hyväksymistä luku oli 3,3 prosenttiyksikköä (ennustejaksolle 2013–2060). Eliniänodotteen odotetaan kuitenkin kasvavan todellista eläkkeellesiirtymisikää nopeammin. Ikääntymisen kustannuksia voitaisiin hillitä vuoden 2030 jälkeen erityisesti kytkemällä varhaiseläkeikä ja lakisääteinen eläkeikä elinajanodotteen paranemiseen. Lisäksi useiden suurten virkamiesryhmien varhaiseläke-edellytykset ovat edelleen vakioedellytyksiä suotuisammat. Pitkäaikaishoidon julkisten menojen ennustetaan kasvavan 1,7 prosenttiyksiköllä suhteessa BKT:hen vuoteen 2070 mennessä. Kasvu on keskiarvoa suurempaa, vaikka lähtötaso on jo ennestään yksi EU:n korkeimmista.

Vuoden 2019 maaraportin julkaisemisen jälkeen parlamentti hyväksyi kuitenkin useita lisätoimenpiteitä. Tällainen on esimerkiksi Jobs deal eli 28 työmarkkinatoimen paketti, joka jakautuu kahteen osa-alueeseen: julkiseen talouteen ja sosiaalikysymyksiin. Näitä toimia ovat esimerkiksi uudet kannustimet tukea työpaikkojen luomista ja työllisyyttä, edistää työssäoppimista ja ammattitaidon päivittämistä, lisätä ikääntyvien työntekijöiden työmarkkinoille osallistumista ja tarjota työntekijöille lisää liikkumismahdollisuuksia jo käytössä olevan Cash-for-car-vaihtoehdon lisäksi. Lisäksi julkishallintoa ollaan uudistamassa, mutta ohjelmassa ei anneta määrällistä tietoa uudistuksen vaikutuksista.

4.4. Muut komission merkityksellisinä pitämät tekijät

Niiden muiden tekijöiden joukossa, joita komissio pitää merkityksellisinä, kiinnitetään huomiota erityisesti rahoitusosuuksiin, jotka on tarkoitettu kansainvälisen solidaarisuuden edistämiseen ja unionin poliittisten tavoitteiden saavuttamiseen, jäsenvaltioiden välisen kahden- ja monenvälisen tuen muodossa rahoitusvakauden turvaamisen yhteydessä syntyneeseen velkaan sekä suurten rahoituksellisten häiriöiden aikana toteutettuihin rahoituksenvakautusoperaatioihin liittyvään velkaan (asetuksen (EY) N:o 1467/97 2 artiklan 3 kohta).