Neuvoston 5 päivänä marraskuuta 2002 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artiklassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vahvistama yhteinen kanta (EY) N:o 61/2002 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi pääsystä satamapalvelujen markkinoille



Virallinen lehti nro C 299 E , 03/12/2002 s. 0001 - 0015



Neuvoston 5 päivänä marraskuuta 2002 vahvistama Yhteinen kanta (EY) N:o 61/2002 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/.../EY antamiseksi pääsystä satamapalvelujen markkinoille (2002/C 299 E/01) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 80 artiklan 2 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotukset(1), ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2), ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3), noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4), sekä katsovat seuraavaa: (1) Perustamissopimuksen 49 artiklan tavoitteena on poistaa palvelujen tarjoamisen vapauden rajoitukset yhteisössä. Perustamissopimuksen 51 artiklan mukaan tämä tavoite on saavutettava yhteisen liikennepolitiikan puitteissa muun muassa ympäristönsuojelua koskevia perustamissopimuksen sääntöjä noudattaen. (2) Tavoite on saavutettu varsinaisten meriliikenteen palvelujen osalta palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta jäsenvaltioiden väliseen meriliikenteeseen sekä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden väliseen meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 4055/86(5) ja palvelujen tarjoamisen vapauden periaatteen soveltamisesta meriliikenteeseen jäsenvaltioissa (meriliikenteen kabotaasi) 7 päivänä joulukuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3577/92(6). (3) Satamapalvelut ovat välttämättömiä, jotta meriliikenne toimisi moitteettomasti, sillä niillä edistetään merkittävästi meriliikenteen infrastruktuurin tehokasta käyttöä. (4) Komissio ilmoitti joulukuussa 1997 annetussa satamia ja meriliikenteen infrastruktuuria koskevassa vihreässä kirjassa aikovansa ehdottaa lainsäädäntöä, jolla mahdollistettaisiin pääsy kansainvälistä liikennettä palvelevien yhteisön satamien satamapalvelumarkkinoille. (5) Yhteisön tasolla toteutettava satamapalvelumarkkinoille pääsyn helpottaminen on toimenpide, joka edistäisi yleistä kilpailua yhteisön satamien sisällä ja välillä ja jolla poistetaan olemassa olevat esteet, jotka vaikeuttavat satamapalvelujen tarjoajien ja itsekäsittelijöiden pääsyä markkinoille, sekä parannetaan sataman käyttäjille tarjottujen palvelujen laatua, lisätään tehokkuutta ja joustavuutta, vähennetään kustannuksia ja edistetään siten lähimerenkulkua ja yhdistettyjä kuljetuksia. (6) Kun tämän direktiivin mukainen toimilupa myönnetään sellaisen sopimuksen muodossa, joka kuuluu direktiivien 92/50/ETY(7), 93/36/ETY(8), 93/37/ETY(9) ja 93/38/ETY(10) soveltamisalaan, sovelletaan kyseisiä direktiivejä. Vastaavasti, kun tämän direktiivin mukainen toimilupa on asetuksen (ETY) N:o 3577/92 soveltamisalaan kuuluva julkisia palveluhankintoja koskeva sopimus, sovelletaan kyseistä asetusta. Tarvittaessa sovelletaan myös ammatillisen koulutuksen vastavuoroista tunnustamista koskevia direktiivejä 89/48/ETY(11), 92/51/ETY(12) ja 99/42/EY(13). (7) Satamapalveluja koskeviin sopimuksiin, jotka on saatu tarjouspyyntömenettelyn mukaisesti jonkin toisen yhteisön oikeuden säädöksen perusteella, ei pitäisi soveltaa valintamenettelyä tämän direktiivin säännösten mukaisesti. (8) Kansalliset lainsäädännöt ja käytännöt ovat johtaneet siihen, että sovelletuissa menettelyissä on eroja, ja luoneet oikeudellista epävarmuutta satamapalvelujen tarjoajien oikeuksista ja toimivaltaisten viranomaisten velvollisuuksista. Sen vuoksi on yhteisön edun mukaista luoda yhteisön oikeudellinen kehys, jossa vahvistetaan satamapalvelumarkkinoille pääsyä, nykyisten ja mahdollisten palveluntarjoajien ja itsekäsittelijöiden oikeuksia ja velvollisuuksia, satamien hallintoelimiä sekä toimilupien myöntämis- ja valintamenettelyjä koskevat perussäännöt. (9) Ehdotettujen toimien tavoite, joka on kaikkien yhteisöön sijoittautuneiden luonnollisten ja oikeushenkilöiden pääsy satamapalvelumarkkinoille, voidaan perustamissopimuksen 5 artiklassa esitetyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti saavuttaa paremmin vahvistamalla kaikkia jäsenvaltioita koskevat yhteiset periaatteet. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. (10) Satamapalveluihin pääsyä koskeva yhteisön lainsäädäntö ei sulje pois erityisesti monopolitilanteissa yhteisön muiden sääntöjen soveltamista, kuten kilpailusääntöjä, yleishyödyllisiä taloudellisia palveluja koskevat säännöt mukaan lukien. (11) Tämän direktiivin tavoitteen saavuttamiseksi ilman, että aiheutetaan pienemmille satamille lisärasitusta, joka olisi kohtuuton odotettuihin tuloksiin nähden, tätä direktiiviä olisi sovellettava satamiin, joiden vuosittainen kokonaismeriliikennemäärä vastaa päätöksessä N:o 1692/96/EY(14) määriteltyjen "kansainvälisesti merkittävien merisatamien" (A-luokka) kokonaisliikennemäärää, rajoittamatta kuitenkaan jäsenvaltioiden mahdollisuutta päättää tämän direktiivin soveltamisesta myös muihin satamiin. Määritellessään kokonaisliikennemäärää jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus olla huomioimatta liikennettä sellaisissa sataman osissa, joissa ei ole yleistä kaupallista liikennettä. (12) Jäsenvaltioiden olisi voitava sulkea tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle erittäin kausiluonteiset satamat, edellyttäen että ne varmistuvat siitä, että pääsy satamapalvelujen markkinoille taataan riittävällä tavalla. (13) Jäsenvaltion nimeämää samalla maantieteellisellä alueella sijaitsevaa satamajärjestelmää koskevat samat rajoitukset kuin yksittäistä satamaa, ja jäsenvaltioiden olisi tätä direktiiviä sovellettaessa voitava kohdella sitä kuten yksittäistä satamaa. (14) Jäsenvaltioilla olisi oltava vapaus valita hallintomalli samalla maantieteellisellä alueella sijaitsevalle kahdelle tai useammalle satamalle, jotka voidaan sisällyttää satamajärjestelmään. (15) Jäsenvaltioiden olisi nimettävä toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset tämän direktiivin täytäntöönpanoa varten. Tämä viranomainen tai nämä viranomaiset voivat olla julkisia tai yksityisiä, ja niiden vastuualueeseen voi kuulua yksi tai useampi tässä direktiivissä säädetyistä tehtävistä yhden tai useamman sataman osalta. (16) Tehokkaan ja turvallisen satamahallinnon edistämiseksi jäsenvaltioiden olisi voitava vaatia, että satamapalvelutoimintojen tarjoajien ja itsekäsittelijöiden on hankittava toimilupa. Toimiluvan myöntämisperusteiden olisi oltava puolueettomia, selkeitä, syrjimättömiä, asianmukaisia ja oikeasuhteisia, ja perusteet olisi julkistettava. (17) Sen varmistamiseksi, että hakijoina olevien palveluntarjoajien saatavilla on asianmukaista koulutusta, kun vaadittuun tekniseen ammattipätevyyteen kuuluu erityinen paikallistuntemus tai kokemus paikallisista olosuhteista, jäsenvaltiot voivat velvoittaa tällaisen paikallistuntemuksen tai kokemuksen omaavia palveluntarjoajia tarjoamaan edellä mainittua asiaa koskevaa koulutusta, tarvittaessa maksusta. (18) Satamapalvelujen tarjoajilla ja itsekäsittelijöillä olisi oltava oikeus ottaa haluamaansa henkilöstöä palvelukseensa. Niiden on noudatettava työllisyyttä, työoloja ja muita sosiaaliasioita sekä koulutusta ja ammattipätevyyttä koskevia asianmukaisia sääntöjä. (19) Koska satamat ovat rajoitettuja maantieteellisiä alueita, markkinoille pääsyä voivat joissakin tapauksissa rajoittaa kapasiteetin ja tilan puute, liikenteen turvallisuuteen liittyvät seikat tai ympäristönormit. Tällaisissa tapauksissa voi sataman yleisen tehokkuuden varmistamiseksi olla tarpeen rajoittaa toimiluvan saavien palveluntarjoajien määrää satamissa, kunhan palvelun tarjoajalle tai sataman hallintoelimelle asetettuja julkisen palvelun velvoitteita sekä ympäristönormeja noudatetaan. Rajoittamisperusteiden olisi oltava puolueettomia, selkeitä, syrjimättömiä, asianmukaisia ja oikeasuhteisia. (20) Jos toimivaltainen viranomainen määrittää julkaistun sataman kehittämissuunnitelman nojalla, minkälaista kaupallista toimintaa satamassa tai sen osissa harjoitetaan, tätä ei olisi syytä tulkita satamapalvelujen tarjoajien lukumäärän rajoittamiseksi. (21) Jos palvelujen tarjoajien määrää rajoitetaan, olisi määrä olosuhteet huomioon ottaen säilytettävä mahdollisimman suurena. Palveluntarjoajat olisi valittava selkeällä, puolueettomalla, avoimella ja oikeudenmukaisella valintamenettelyllä syrjimättömiä sääntöjä noudattaen. (22) Jotta valintamenettely olisi avoin ja selkeä, siitä on ilmoitettava asianomaisille aloille ja kaikki asiakirjat on toimitettava asianosaisille. Valintamenettelyn perusteella tehty päätös on myös julkistettava. (23) On keskeisen tärkeää varmistaa, että tämän direktiivin mukaiset päätökset tehdään ja menettelyihin liittyvät toimenpiteet toteutetaan avoimuutta ja syrjimättömyyttä koskevien periaatteiden mukaisesti. Kun toimivaltainen viranomainen päättää tietyn sataman yhtä tai useampaa satamapalvelua koskevista rajoituksista ollen itse saman tai samanlaisen palvelun tai palvelujen tarjoaja tässä satamassa, olisi rajoituspäätöksen tekeminen, hyväksyminen tai valvonta sen vuoksi uskottava erilliselle riippumattomalle toimivaltaiselle viranomaiselle. Kun toimivaltainen viranomainen hoitaa valintamenettelyä tietyssä satamassa ollen itse saman tai samanlaisen palvelun tarjoaja tässä satamassa, olisi valintamenettelyn hoitaminen, hyväksyminen tai valvonta uskottava erilliselle riippumattomalle toimivaltaiselle viranomaiselle. (24) Sataman hallintoelin ei saisi syrjiä palveluntarjoajia. Erityisesti on vältettävä syrjintää sellaisen yrityksen tai elimen eduksi, jossa se on osallisena. (25) Jollei valintamenettelyllä ole onnistuttu löytämään sopivaa palveluntarjoajaa, sataman hallintoelimelle olisi annettava mahdollisuus varata kyseisen palvelun tarjoaminen itselleen rajoitetuksi ajaksi, edellyttäen että se täyttää toimiluvan myöntämiselle asetetut perusteet ja noudattaa tässä direktiivissä säädettyjä avoimuusperusteita. (26) Jäsenvaltioiden olisi voitava sallia, että palvelujentarjoaja, joka tarjoaa palveluja yleiseltä kaupalliselta liikenteeltä suljetussa sataman osassa, huolehtii siellä asioiville aluksille tarjottavista meriteknisistä palveluista muiden kuin tässä direktiivissä säädettyjen menettelyjen mukaisesti, edellyttäen että merenkulun ja sataman turvallisuus taataan. (27) Valintamenettelyllä myönnettyjen toimilupien olisi oltava määräaikaisia, mutta ne olisi kuitenkin myönnettävä ajanjaksoiksi, jotka mahdollistavat tavanomaiset poistot ja tuoton tehdyille investoinneille. Toimiluvan voimassaoloajasta päätettäessä on kohtuullista ottaa huomioon, onko palveluntarjoaja joutunut investoimaan omaisuuteen, ja jos näin on, onko omaisuus irtainta vai kiinteää. (28) Investoinnit irtaimeen omaisuuteen, joita toimivaltainen viranomainen pitää kalliina, kuten konttipukkinosturit, irtolastipurkaimet ja erikoishinaajat, olisi asetettava samanarvoiseen asemaan kiinteään omaisuuteen tehtyjen investointien kanssa. (29) Jäsenvaltioiden olisi voitava halutessaan jatkaa voimassaolevaa toimilupaa ja/tai käynnistää aikaistettu valintamenettely, jos huomattavia investointeja on tehty tai tehdään, kannustaakseen pitkäaikaisiin investointeihin vakaissa olosuhteissa, mikä osaltaan edistää satamien kehitystä. (30) Itsekäsittely olisi sallittava mahdollisuuksien mukaan noudattaen tässä direktiivissä asetettuja ehtoja ja itsekäsittelijöille olisi asetettava samat vaatimukset kuin samojen tai vastaavien satamapalvelujen tarjoajille. (31) Itsekäsittelyllä ei saisi haitata satamatoiminnan yleistä tehokkuutta eikä alentaa työterveys-, sosiaali- ja turvallisuusmääräysten tasoa eikä palveluksessa olevan henkilöstön koulutustasoa, erityisesti nykyisten toimilupien siirtymäkausien aikana, jos niitä sovelletaan. (32) Jäsenvaltioiden olisi voitava vaatia, että itsekäsittelyn edellytyksenä on ennakolta muun muassa työllisyys- ja sosiaaliasioihin liittyvin perustein myönnettävä lupa. (33) Luotsauspalveluihin olisi sovellettava erityissääntöjä sille tyypillisten koulutusta ja pätevyyttä koskevien erityisvaatimusten ja korkean turvallisuustason säilyttämisen tarpeen vuoksi. (34) Toimivaltaisten viranomaisten olisi tässä yhteydessä voitava todeta luotsauksen ja muiden meriteknisten palvelujen pakollisuus. (35) Kaluston vuokraaminen ei ole satamapalvelua, mutta siinäkin yhteydessä olisi noudatettava avoimuuden ja syrjimättömyyden periaatteita. (36) Erityisesti on tarpeen velvoittaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien satamien hallintoelimet, jotka toimivat myös palveluntarjoajina, erottamaan kirjanpidossaan toimet, joita ne toteuttavat hallintoelimenä, kilpailun pohjalta toteuttamistaan toimista. (37) Vaatimusta pitää erillistä kirjanpitoa kustakin satamapalvelusta olisi sovellettava kaikkiin yrityksiin, jotka on valittu tarjoamaan tällaisia palveluja. (38) Toimivaltaisen viranomaisen päätöksistä valittamiseksi olisi oltava muutoksenhakumenettelyjä. (39) Tämä direktiivi ei saisi millään tavalla vaikuttaa jäsenvaltioiden ja niiden nimittämien toimivaltaisten viranomaisten oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka koskevat lakia ja järjestystä, satamien turvallisuutta ja ympäristönsuojelua sekä satamien, vesiteiden ja merialueiden kansainvälistä asemaa. (40) Kansallisen sosiaalilainsäädännön soveltaminen ei vaikuta millään tavalla tähän direktiiviin. (41) Yhteisön satamien nykyinen tilanne ja oikeusvarmuuden tarve edellyttävät selvien siirtymätoimenpiteiden vahvistamista, koska satamissa on käytössä lukuisia lupa- ja valintamenetelmiä ja voimassaoloaikoja. Toimenpiteitä koskevissa säännöissä olisi erotettava satamat, joissa palveluntarjoajien määrää on rajoitettu, sellaisista satamista, joissa tällaisia rajoituksia ei ole. Siirtymätoimenpiteiden soveltamiskauden päätyttyä kaikki toimiluvat olisi myönnettävä tämän direktiivin mukaisesti. (42) Jos satamapalvelujen tarjoajien määrää ei ole rajoitettu, ei ole syytä muuttaa voimassa olevia toimilupia. (43) Voimassa olevat toimiluvat ja sopimukset olisi asetettava samanarvoiseen asemaan uusien toimilupien ja sopimusten kanssa, ja niihin olisi näin ollen sovellettava rajoitusten osalta samoja enimmäisvoimassaoloaikoja, jotka alkavat tämän direktiivin voimaantulopäivästä. (44) Jos palveluntarjoajien määrää on rajoitettu tai rajoitetaan, voimassaolevien toimilupien voimassaoloaikaa olisi jatkettava siten, että ne vastaavat uusien toimilupien voimassaoloaikaa. (45) On tärkeää varmistaa, että tällä direktiivillä edistetään uusien satamien ja satamatilojen kehittämistä. Kaikkia yritysten investointeja, jotka on tehty omaisuuden hankkimista koskevien kansallisten määräysten mukaisesti, olisi pidettävä yleisesti saatavilla olevina. (46) Tässä direktiivissä ei edellytetä jäsenvaltiolta yhteisön lainsäädännön yleisten periaatteiden vastaisia omaisuudenriistona tai omaisuuteen kajoamisena pidettäviä toimenpiteitä, ellei omaisuudenriisto tai omaisuuteen kajoaminen ole perusteltua kyseisten yleisten periaatteiden mukaisesti, ja toimiluvan saanutta tai valittua palveluntarjoajaa voidaan vaatia maksamaan korvausta tällaisesta omaisuudenriistosta tai omaisuuteen kajoamisesta mainittujen yleisten periaatteiden mukaisesti. (47) Tämä direktiivi ei vaikuta perustamissopimuksen määräysten soveltamiseen. Komission olisi edelleen varmistettava kyseisten sääntöjen soveltaminen käyttämällä tarvittaessa kaikkia valtuuksia, jotka sille on perustamissopimuksen 86 artiklassa myönnetty. (48) Komission olisi tehtävä jäsenvaltioiden tämän direktiivin soveltamisesta antamien kertomusten perusteella arviointi, johon liittyy tarvittaessa direktiivin tarkistamista koskeva ehdotus, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite 1. Satamapalvelujen tarjoamisen vapautta sovelletaan yhteisön satamapalvelujen tarjoajiin tämän direktiivin säännösten mukaisesti. 2. Satamapalvelujen tarjoamisen vapauteen voi liittyä sataman tai satamajärjestelmän asettamia rajoituksia, jotka johtuvat käytettävissä olevasta tilasta tai kapasiteetista, meriliikenteen turvallisuudesta tai sataman kehittämissuunnitelmista, ja soveltuvilta osin turvallisuutta, ympäristönsuojelua ja julkisen palvelun velvoitteita koskevia vaatimuksia. Palvelut, jotka suoritetaan vesiväylällä satamaan tai satamajärjestelmään ja satamasta tai satamajärjestelmästä, voivat myös olla erityisten turvallisuusrajoitusten alaisia. 3. Satamapalvelujen tarjoajilla ja itsekäsittelijöillä on oltava ketään syrjimätön mahdollisuus käyttää yleisesti käytettävissä olevia satamainfrastruktuureja siinä määrin kuin niiden toiminta sitä edellyttää. 2 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan liitteessä lueteltuihin satamapalvelutoimintoihin, joita tarjotaan tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvan sataman osalta sataman käyttäjille joko satama-alueella tai vesiväylällä satamaan tai satamajärjestelmään ja satamasta tai satamajärjestelmästä. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltion alueella sijaitseviin, yleiselle kaupalliselle meriliikenteelle avoimiin merisatamiin tai satamajärjestelmiin edellyttäen, että yksittäisen sataman vuosittainen meriliikenteen määrä on kolmen edeltävän vuoden aikana ollut keskimäärin vähintään 1,5 miljoonaa tonnia lastia tai 200000 matkustajaa. Tätä varten jäsenvaltiot voivat tarvittaessa päättää, että liikennettä sataman sellaisissa osissa, jotka eivät ole yleiselle kaupalliselle meriliikenteelle avoimia, ei oteta huomioon. 3. Jos satama saavuttaa 2 kohdassa tarkoitetun lastiliikennekynnyksen mutta ei vastaavaa matkustajaliikennekynnystä, tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta yksinomaan matkustajille varattuihin satamapalveluihin. Jos saavutetaan matkustajaliikennekynnys mutta ei lastiliikennekynnystä, tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta yksinomaan lasteja koskeviin palveluihin. 4. Jäsenvaltiot voivat soveltaa tätä direktiiviä myös muihin satamiin. 5. Jäsenvaltiot voivat sulkea tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle erittäin kausiluonteiset satamat edellyttäen, että ne varmistuvat siitä, että satamapalvelujen markkinoille pääsy taataan riittävällä tavalla. Tällaisten satamien luetteloa tarkistetaan säännöllisesti, ensimmäisen kerran viiden vuoden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen joka viides vuosi, ja kaikista muutoksista on ilmoitettava komissiolle. 6. Komissio antaa jäsenvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta tiedoksi luettelon tässä artiklassa tarkoitetuista satamista ja satamajärjestelmistä julkaisemalla sen Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Luettelo julkaistaan ensimmäisen kerran kolmen kuukauden kuluessa tämän direktiivin voimaantulosta ja sen jälkeen vuosittain. 7. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että satamapalvelujen tarjoajat ovat sijoittautuneet yhteisöön ja että alukset, joita käytetään pääasiassa satamapalvelujen tarjoamiseen, on rekisteröity jossakin jäsenvaltiossa ja purjehtivat jonkin jäsenvaltion lipun alla. 8. Jäsenvaltiot voivat jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle palvelut, joihin sovelletaan perustamissopimuksen 296 artiklaa tai jotka on julistettu salaisiksi taikka joiden toteuttaminen edellyttää erityisiä turvatoimia asianomaisessa jäsenvaltiossa voimassa olevien lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten mukaisesti, tai jos valtion perustavaa laatua olevien turvallisuusetujen suojeleminen tätä edellyttää. 3 artikla Suhde muuhun lainsäädäntöön 1. Tällä direktiivillä ei rajoiteta direktiiveistä 92/50/ETY, 93/36/ETY, 93/37/ETY ja 93/38/ETY johtuvia toimivaltaisten viranomaisten velvoitteita. Tällä direktiivillä ei rajoiteta myöskään asetuksen (ETY) N:o 3577/92 perusteella tehtyjä sopimuksia julkisista palveluhankinnoista. 2. Kun jokin 1 kohdassa mainituista direktiiveistä edellyttää, että tarjouskilpailun järjestäminen palvelusopimuksesta on pakollista, kyseisen sopimuksen myöntämiseen ei sovelleta tämän direktiivin 9 artiklaa, 16 artiklan 1 ja 2 kohtaa eikä 17 artiklaa. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin sisällyttää tällaisia sopimuksia koskevaan tarjouskilpailumenettelyyn omia satamiaan koskevia erityissääntöjä. 3. Tällä direktiivillä ei rajoiteta toimivaltaisten viranomaisten velvoitteita, jotka johtuvat jäsenvaltioiden välistä ammatillisen koulutuksen vastavuoroista tunnustamista koskevista direktiiveistä 89/48/ETY, 92/51/ETY ja 1999/42/EY. 4 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1. "merisatamalla" tai "satamalla" maa- ja vesialuetta, jolla on tehty sellaisia töitä ja joka on varustettu siten, että kyseisellä alueella voidaan pääasiallisesti ottaa vastaan aluksia, lastata niitä ja purkaa niiden lasteja, varastoida tavaroita, vastaanottaa ja toimittaa tavaroita sekä ottaa aluksiin matkustajia ja laskea matkustajia maihin; 2. "vesiväylällä satamaan" tarkoitetaan pääsyä vesitse avomereltä satamaan, kuten laivaväyliä, jokia, kanavia ja vuonoja. 3. "satamajärjestelmällä" kahta tai useampaa samalla maantieteellisellä alueella sijaitsevaa satamaa, joita hallinnoi yksi hallintoelin; 4. "erittäin kausiluonteisella satamalla" satamaa, jonka keskimääräisestä vuotuisesta kokonaismeriliikenteen määrästä on kolmen edeltävän vuoden aikana kertynyt 50 prosenttia kolmen peräkkäisen kuukauden jaksona; 5. "sataman hallintoelimellä" tai "satamaviranomaisella" (jäljempänä "sataman hallintoelin") elintä, jonka tavoitteena on kansallisen lain tai asetuksen nojalla joko pelkästään tai muiden tehtävien ohella hallinnoida ja hoitaa sataman infrastruktuureja sekä koordinoida ja tarvittaessa valvoa kyseisessä satamassa tai satamajärjestelmässä toimivien toiminnanharjoittajien toimintaa; sataman hallintoelin voi koostua useista erillisistä elimistä tai vastata useammasta kuin yhdestä satamasta; 6. "satamapalvelulla" satamassa tarjottua liitteessä lueteltua palvelua; 7. "satamapalvelujen tarjoajalla" tai "palveluntarjoajalla" luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka tarjoaa tai haluaa tarjota korvausta vastaan yhden tai useamman luokan satamapalveluja; 8. "julkisen palvelun vaatimuksella" vaatimusta, jonka toimivaltainen viranomainen asettaa tiettyjen satamapalvelujen luokkien riittävän tarjonnan varmistamiseksi; 9. "itsekäsittelyllä" tilannetta, jossa yritys, joka voisi yleensä ostaa satamapalveluja, tuottaa itselleen omaa vakinaista maissa toimivaa henkilöstöään ja/tai merenkulkumiehistöä ja omia laitteitaan käyttäen yhden tai useamman luokan satamapalveluja; 10. "luotsinkäyttövelvollisuuden vapautuskirjalla" toimivaltaisen viranomaisen myöntämää asiakirjaa, jolla myönnetään vapautus tai muutos luotsinkäyttövelvollisuuteen; 11. "toimiluvalla" mitä tahansa lupaa, sopimus mukaan luettuna, joka antaa luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle oikeuden tarjota yhden tai useamman luokan satamapalveluja tai harjoittaa itsekäsittelyä. 12. "tarjoajien lukumäärän rajoittamisella" tilannetta, jossa sataman hallintoelin ei salli toimiluvan myöntämiselle 6 artiklan mukaisesti asetetut perusteet täyttävän tarjoajan tarjota yhden tai useamman luokan palveluja. 5 artikla Toimivaltaiset viranomaiset Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että toimivaltainen viranomainen tai toimivaltaiset viranomaiset vastaavat tämän direktiivin 6, 7, 8, 9, 10, 13, 14, 16 ja 25 artiklan täytäntöönpanosta. 6 artikla Toimilupa 1. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että toimivaltainen viranomainen voi vaatia, että satamapalvelutoimintojen tarjoaja hankkii ennakolta toimiluvan mahdollisesti rajoitetuksi ajaksi tämän artiklan 2-5 kohdassa asetettujen ehtojen mukaisesti. Toimilupa katsotaan myönnetyksi 9 artiklan mukaisesti valituille palveluntarjoajille. 2. Perusteiden, joilla toimivaltainen viranomainen myöntää toimiluvan, on oltava selkeitä, syrjimättömiä, puolueettomia, asianmukaisia ja oikeasuhteisia. Perusteet voivat koskea soveltuvissa tapauksissa ainoastaan a) palveluntarjoajan ja sen henkilöstön ammattipätevyyttä, moitteetonta taloudellista tilannetta ja riittävää vakuutussuojaa, b) meriturvallisuutta tai sataman ja sen tuloväylien, laitteiden, varusteiden ja henkilöiden turvallisuutta, c) työllisyys- ja sosiaalisia kysymyksiä, d) ympäristövaatimuksia, e) sataman kehittämissuunnitelmia. Toimilupaan voi sisältyä julkisen palvelun vaatimuksia, jotka liittyvät turvallisuuteen, säännöllisyyteen, jatkuvuuteen, laatuun ja hintaan sekä ehtoihin, joilla palvelua voidaan tarjota. 3. Jäsenvaltiot voivat antaa säännöksiä ammattiin pääsystä sekä tutkinnoilla hankittavista pätevyystodistuksista. Jos vaadittuun tekniseen ammattipätevyyteen kuuluu erityinen paikallistuntemus tai kokemus paikallisista olosuhteista, jäsenvaltioiden on lisäksi huolehdittava siitä, että asiaa koskevaa koulutusta on asianmukaisesti saatavilla hakijoina oleville palveluntarjoajille avoimin ja syrjimättömin edellytyksin tarvittaessa maksua vastaan. 4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut perusteet on julkistettava, ja satamapalvelujen tarjoajille on ilmoitettava etukäteen menettelystä, jolla toimiluvan voi saada. Tätä vaatimusta sovelletaan myös, jos toimiluvassa palvelun tarjoaminen liitetään kiinteään omaisuuteen investoimiseen. 5. Satamapalvelujen tarjoajalla, joka harjoittaa toimiluvan piiriin kuuluvaa palvelua, on oikeus ottaa palvelukseensa valintansa mukaan henkilöstöä edellyttäen, että se täyttää 2 kohdan mukaisesti vahvistetut perusteet, ja että se toimii sen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti, jossa palveluntarjoaja tarjoaa kyseisiä palveluja, edellyttäen, että lainsäädäntö on yhteisön oikeuden mukaista. 6. Toimivaltainen viranomainen voi muuttaa tai peruuttaa toimiluvan, jos 2 kohdassa tarkoitetut perusteet eivät täyty. 7 artikla Sataman kehittämispolitiikka Toimivaltainen viranomainen voi tarvittaessa määrittää julkaistun sataman kehittämissuunnitelman nojalla, minkälaista kaupallista toimintaa satamassa tai sen osissa harjoitetaan ja erityisesti sen, mitä lastiluokkia siellä käsitellään ja miten kyseiseen toimintaan myönnetään sataman tilaa ja kapasiteettia, rajoittamatta kuitenkaan palveluntarjoajien lukumäärää. 8 artikla Rajoitukset 1. Tätä artiklaa sekä 9 ja 12 artiklaa sovelletaan yhteen tai useampaan satamapalveluun ainoastaan silloin, kun kyseisen palvelun tai kyseisten palvelujen tarjoajien määrää on rajoitettu satamassa tai satamajärjestelmässä. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen viranomainen rajoittaa satamapalvelujen tarjoajien määrää ainoastaan sellaisten rajoitusten perusteella, jotka liittyvät käytettävissä olevaan tilaan tai kapasiteettiin, turvallisuusnäkökohtiin tai ympäristölainsäädäntöön perustuviin vaatimuksiin. Jos tarjoajien lukumäärää rajoitetaan, toimivaltaisen viranomaisen on: a) ilmoitettava asianosaisille, mitä satamapalvelujen luokkaa tai luokkia ja tarvittaessa sataman osaa rajoitukset koskevat, sekä rajoitusten perusteet; b) sallittava niin suuri määrä palveluntarjoajia kuin olosuhteet sallivat. 9 artikla Valintamenettely 1. Kun toimivaltainen viranomainen on rajoittanut satamapalvelujen tarjoajien määrää 8 artiklaa soveltaen, sen on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet avoimen ja puolueettoman valintamenettelyn varmistamiseksi käyttäen oikeasuhteisia, syrjimättömiä ja asianmukaisia perusteita. 2. Toimivaltaisen viranomaisen on julkistettava kyseessä olevien alojen yleiseksi tiedoksi yhteisössä asiasta kiinnostuneille tahoille osoitettu kutsu osallistua valintamenettelyyn. Julkistaminen on tehtävä Euroopan yhteisön virallisessa lehdessä 12 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisten lupien osalta ja kaikkien muiden lupien osalta asianmukaisella tavalla, jotta kaikki menettelystä kiinnostuneet henkilöt saavat tarvittavat tiedot ajoissa käyttöönsä. 3. Toimivaltaisen viranomaisen on huolehdittava siitä, että täydellinen aineisto toimitetaan sitä pyytäville asiasta kiinnostuneille tahoille. Mahdollisille tarjoajille annettavaan aineistoon on sisällytettävä vähintään seuraavat seikat: a) 6 artiklan 2 kohdan mukaiset luvanmyöntämisperusteet sekä valintaperusteet, joissa määritellään viranomaisen vähimmäisvaatimukset; b) ratkaisuperusteet, joissa määritellään seikat, joiden pohjalta viranomainen tekee valintansa valintaperusteet täyttävistä ehdotuksista; c) lakisääteiset ja organisaation asettamat palvelujen tarjoamista koskevat ehdot, toimilupaan kuuluvat vaatimukset mukaan lukien, ja yksilöity aineellinen ja aineeton omaisuus, joka annetaan valitun palveluntarjoajan käyttöön, sekä asiaa koskevat ehdot ja sovellettavat säännöt; d) sopimuksen noudattamatta jättämisestä aiheutuvat seuraamukset ja sopimuksen purkamista koskevat ehdot, ja e) toimiluvan voimassaoloaika. 4. Ehdotuspyyntöä koskevan ilmoituksen lähettämisen ja ehdotusten viimeisen vastaanottopäivän välisen ajan on oltava valintamenettelyssä vähintään 52 päivää. 5. Toimivaltaisen viranomaisen on julkistettava valintamenettelyn perusteella tehty päätös. 10 artikla Valintamenettelyn puolueettomuus Kun yhtä tai useampaa tietyn sataman satamapalvelua koskevista rajoituksista päättävä tai kyseisessä satamassa tämän palvelun valintamenettelyn hoitava toimivaltainen viranomainen on itse saman tai samanlaisen palvelun tai palvelujen tarjoaja tai sillä on suoraa tai epäsuoraa määräysvaltaa saman tai samanlaisen palvelun tai palvelujen tarjoajaan tässä satamassa, jäsenvaltiot nimeävät erillisen riippumattoman toimivaltaisen viranomaisen, jonka tehtäväksi ne antavat rajoituksia koskevan päätöksen tekemisen, tällaisen päätöksen hyväksymisen tai valvomisen taikka valintamenettelyn hoitamisen tai sen hyväksymisen tai valvomisen. 11 artikla Erityistilanteet 1. Jos 9 artiklan mukaisella valintamenettelyllä ei ole onnistuttu löytämään sopivaa palveluntarjoajaa tiettyä satamapalvelua varten, sataman hallintoelin voi 16 artiklan 1 kohdassa asetetuin edellytyksin varata kyseisen palvelun tarjoamisen itselleen ajaksi, joka ei saa missään tapauksessa olla enempää kuin viisi vuotta. 2. Jäsenvaltiot voivat sallia, että palvelujentarjoaja, joka toimii yleiseltä kaupalliselta liikenteeltä suljetussa sataman osassa, huolehtii siellä asioiville aluksille tarjottavista meriteknisistä palveluista muiden sääntöjen kuin 8 ja 9 artiklan mukaisesti, edellyttäen että merenkulun ja sataman turvallisuus taataan. 12 artikla Voimassaoloaika Satamapalvelujen tarjoajat valitaan määräajaksi, joka asetetaan seuraavin perustein: 1. Jos palvelujen tarjoamiseksi ei tehdä investointeja, jotka toimivaltainen viranomainen katsoisi merkittäviksi, toimiluvan voimassaoloaika on enintään 10 vuotta. 2. Jos toimivaltaisen viranomaisen merkittäviksi katsomat investoinnit ovat a) irtainta omaisuutta, voimassaoloaika on enintään 15 vuotta b) kiinteää omaisuutta ja toimivaltaisen viranomaisen kalliina pitämää irtainta omaisuutta, voimassaoloaika on enintään 36 vuotta riippumatta siitä, palautuuko omistus sataman hallintoelimelle. Jäsenvaltiot voivat sallia voimassaolevan toimiluvan jatkamisen 10 vuodella kerran sen kymmenen viimeisen voimassaolovuoden aikana, jos on tehty merkittäviä investointeja kiinteään omaisuuteen ja toimivaltaisen viranomaisen kalliina pitämään irtaimeen omaisuuteen tai näistä investoinneista on tehty peruuttamaton sopimus. Jos palveluntarjoajan investointi käsittää sekä irtainta että kiinteää omaisuutta, enimmäisaika on pisin kyseeseen tulevista voimassaoloajoista. 3. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön menetelmän, jonka mukaan palveluntarjoaja, joka aikoo tehdä merkittäviä investointeja tai peruuttamattomia sopimuksia niistä ennen voimassa olevan toimiluvan päättymistä ja joka kykenee osoittamaan, että ne parantavat kyseessä olevan palvelun yleistä tehokkuutta, voi pyytää toimivaltaista viranomaista käynnistämään 9 artiklan mukaisen valintamenettelyn uuden toimiluvan saamiseksi ennen voimassaolevan toimiluvan päättymistä. 13 artikla Itsekäsittely 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet itsekäsittelyn sallimiseksi, aina kun se on mahdollista, tämän direktiivin mukaisesti. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltainen viranomainen rajoittaa itsekäsittelyä ainoastaan, kun tähän on objektiiviset perusteet, jotka sopivat yhteen 8 artiklassa tarkoitettujen rajoittamisperusteiden kanssa ja liittyvät niihin. 2. Tämä direktiivi ei vaikuta työllisyyttä ja sosiaalisia näkökohtia koskevien kansallisten määräysten soveltamiseen, jos ne ovat yhteisön lainsäädännön sekä yhteisön ja asianomaisten jäsenvaltioiden kansainvälisten velvoitteiden mukaisia. 3. Kun itsekäsittely edellyttää lupaa, myöntämisperusteiden täytyy olla samat kuin perusteet, joita sovelletaan saman tai vastaavan satamapalvelun tarjoajiin, edellyttäen että ne ovat asianmukaisia. 4. Kun itsekäsittelijältä edellytetään maksua korvauksena niistä meriteknisiin palveluihin liittyvistä julkisen palvelun velvoitteista, joita se ei pysty täyttämään, maksun on määräydyttävä asianmukaisin, puolueettomin, avoimin ja syrjimättömin perustein. 14 artikla Luotsaus 1. Varsinaisten luotsauspalvelujen osalta jäsenvaltiot voivat 6 artiklan mukaisesti asettaa luvan myöntämiselle meriturvallisuuden ja julkisen palvelun vaatimusten osalta erityisen tiukat ehdot. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös todeta, että luotsaus on pakollista, ja määrätä palvelun järjestämiselle turvallisuuden ja julkisen palvelun vaatimusten kannalta asianmukaisiksi katsomansa säännöt, mukaan lukien mahdollisuus varata kyseinen palvelu itselleen tai osoittaa se tarvittaessa suoraan ainoastaan yhdelle palveluntarjoajalle, jos sataman tai satamien ryhmän olosuhteet ja/tai sinne pääsy sitä edellyttävät. Erityisesti ne voivat vaatia, että kyseisen palvelun toimittavat toimivaltaiset henkilöt, jotka täyttävät kansallisessa lainsäädännössä asetetut oikeudenmukaisuutta ja syrjimättömyyttä koskevat vaatimukset. 2. Toimivaltainen viranomainen voi rajoittaa itsekäsittelyn koskemaan luotsinkäyttövelvollisuuden vapautuskirjan antamista tai tiettyjen alusluokkien vapauttamista luotsinkäyttövelvollisuudesta. Tällöin luotsinkäyttövelvollisuuden vapautuskirjan saamisen tai luotsinkäyttövelvollisuudesta vapauttamisen edellytysten on oltava asianmukaisia, puolueettomia, avoimia ja syrjimättömiä. 3. Muutetaan luotsauksen osalta 12 artiklan 1 kohdan mukainen enimmäisvoimassaoloaika 10 vuodeksi. 15 artikla Laskentatoimen säännökset Valittujen palveluntarjoajien on pidettävä erillistä kirjaa kustakin satamapalvelusta. Laskentatoimessa on noudatettava voimassa olevaa kaupallista käytäntöä ja yleisesti tunnustettuja kirjanpito- ja kustannuslaskentaperiaatteita. 16 artikla Avoimuus 1. Kun sataman hallintoelin tarjoaa satamapalveluja, sen on täytettävä 6 artiklan 2 kohdassa säädetyt perusteet ja erotettava jokaista satamapalvelutoimintoaan koskeva kustannuslaskenta muita toimintojaan koskevasta kustannuslaskennasta. Laskentatoimessa on noudatettava voimassa olevaa kaupallista käytäntöä ja yleisesti tunnustettuja kirjanpito- ja kustannuslaskentaperiaatteita sen varmistamiseksi, että: a) eri toiminnoista on erillinen sisäinen laskenta; b) kaikki kustannukset ja tuotot merkitään asianmukaisesti soveltaen johdonmukaisesti objektiivisesti perusteltuja kustannuslaskennan periaatteita; c) erillisen laskennan perustana olevista kustannuslaskennan periaatteista annetaan selkeät tiedot. 2. Tilinpäätöstä koskevassa tilintarkastuskertomuksessa on osoitettava kaikki sataman hallintoelimen satamapalvelutoiminnon ja muiden toimintojen väliset rahavirrat. Jäsenvaltion on säilytettävä tilintarkastuskertomus ja annettava se pyynnöstä komission käyttöön. Erillinen tilintarkastuskertomus voidaan katsoa riittäväksi, jos se sisältää samat tiedot. 3. Tämän direktiivin säännökset eivät vaikuta jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta 25 päivänä kesäkuuta 1980 annetussa komission direktiivissä 80/723/ETY(15) säädettyihin jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin. 17 artikla Muutoksenhaku 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikilla osapuolilla, joiden oikeutettua etua asia koskee, on oikeus hakea muutosta toimivaltaisten viranomaisten tai sataman hallintoelimen tämän direktiivin nojalla tekemiin päätöksiin tai toteuttamiin yksittäisiin toimenpiteisiin. 2. Kun tämän direktiivin mukaista satamapalvelumarkkinoille pääsyä koskeva hakemus hylätään, hakijalle tai hakijoille on ilmoitettava syistä, joiden vuoksi hakijalle tai hakijoille ei ole myönnetty toimilupaa taikka sitä tai niitä ei ole valittu. Syiden on oltava puolueettomia, syrjimättömiä, hyvin perusteltuja ja asianmukaisesti todistettuja. Hakijalle on annettava mahdollisuus hakea muutosta päätökseen. Valitus on voitava esittää kansalliselle tuomioistuimelle tai viranomaiselle, joka on organisaatioltaan, rahoitukseltaan, oikeudelliselta rakenteeltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton toimivaltaisesta viranomaisesta tai kyseisen sataman hallintoelimestä sekä kaikista palveluntarjoajista. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että muutoksenhakuelinten tekemistä päätöksistä voidaan valittaa edelleen tuomioistuimeen. 18 artikla Turvallisuus ja ympäristönsuojelu Tämä direktiivi ei vaikuta millään tavoin jäsenvaltioiden ja niiden nimittämien toimivaltaisten viranomaisten oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka koskevat lakia ja järjestystä, satamien turvallisuutta ja ympäristönsuojelua. 19 artikla Sosiaalinen suojelu Tämä direktiivi ei vaikuta millään tavoin jäsenvaltioiden sosiaalilainsäädännön soveltamiseen, mukaan lukien henkilöstön työhön ottamista koskevat asianmukaiset säännöt, joita valintamenettelyn tuloksena toimiluvan saaneen palveluntarjoajan on noudatettava. Sosiaalialan normit eivät saa olla alhaisempaa tasoa kuin asiaa koskevassa yhteisön lainsäädännössä. 20 artikla Kansainvälinen asema Tämä direktiivi ei vaikuta millään tavoin niihin jäsenvaltioiden oikeuksiin ja velvollisuuksiin, jotka koskevat satamien, vesiteiden ja merialueiden kansainvälistä asemaa. 21 artikla Siirtymätoimenpiteet 1. Tätä artiklaa sovelletaan kaikkiin toimilupiin, jotka ovat voimassa tämän direktiivin voimaantulopäivänä. 2. Jos satamapalvelujen tarjoajien määrää satamassa ei ole rajoitettu 8 artiklan mukaisesti, voimassa olevat toimiluvat voivat jäädä muuttumattomina voimaan siihen asti, kunnes määrää on rajoitettava. 3. Jos satamapalvelujen tarjoajien määrää satamassa on rajoitettu, voimassa olevat toimiluvat voivat jäädä muuttumattomina voimaan niiden voimassaolon päättymiseen saakka, mutta 12 artiklassa ja 14 artiklan 3 kohdassa säädettyjen voimassaoloaikojen rajoissa siitä lähtien, kun direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä. Kun satamapalvelujen tarjoajien määrää satamassa rajoitetaan direktiivin voimaantulopäivän jälkeen, voimassa olevat toimiluvat voivat jäädä muuttumattomina voimaan niiden voimassaolon päättymiseen saakka, mutta 12 artiklassa ja 14 artiklan 3 kohdassa säädettyjen voimassaoloaikojen rajoissa siitä lähtien, kun kyseinen rajoitus on asetettu. Kun toimilupa johtuu sataman omistuksesta, se voi olla voimassa enintään 36 vuotta. 4. Siirtymäaikojen päätyttyä kaikkien toimilupien on oltava tämän direktiivin mukaisia. 22 artikla Uusi satama tai sataman uusi osa 1. Jäsenvaltiot voivat säätää, että toimiluvat myönnetään asettamatta lisävaatimuksia sijoittajalle tai sijoittajille, jotka ovat kaupallisesti rahoittaneet ja yhdessä rakentaneet uuden sataman tai sataman uuden osan, myös sen perusinfrastruktuurin, ja jotka haluavat tarjota satamapalveluja, edellyttäen, että investointimahdollisuus oli ollut kaikille avoin. 2. Kun päätös uuden sataman tai sataman uuden osan rakentamisesta riippuu tulevan palveluntarjoajan rinnakkaispäätöksestä, jolla sen on peruuttamattomasti sovittava merkittävistä investoinneista uuteen satamaan tai sataman uuteen osaan, jäsenvaltiot voivat säätää, että toimilupia myönnetään asettamatta lisävaatimuksia tälle tulevalle palveluntarjoajalle. Jos tulevien palveluntarjoajien määrää rajoitetaan, jäsenvaltioiden on käytettävä syrjimätöntä ja avointa menettelyä. 3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut toimiluvat myönnetään määräajaksi, joka määräytyy joko 12 artiklan mukaisesti tai on enintään 40 vuotta. 23 artikla Korvaus Toimiluvan saaneita palveluntarjoajia voidaan vaatia maksamaan korvausta kansallisten sääntöjen mukaisesti edellisille palveluntarjoajille tai muille asianosaisille. 24 artikla Kertomus ja tarkistaminen Jäsenvaltioiden on lähetettävä komissiolle kertomus tämän direktiivin soveltamisesta viimeistään ...(16). Komissio tekee jäsenvaltioiden kertomusten perusteella arvioinnin siitä, miten jäsenvaltiot ovat panneet direktiivin täytäntöön, ja liittää siihen tarvittaessa tämän direktiivin tarkistamista koskevan ehdotuksen. 25 artikla Täytäntöönpano 1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään ...(17). Niiden on ilmoitettava tästä viipymättä komissiolle. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säännöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 26 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 27 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty ... Euroopan parlamentin puolesta Puhemies Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 154 E, 29.5.2001, s. 290 ja EYVL C 181 E, 30.7.2002, s. 160. (2) EYVL C 48, 21.2.2002, s. 122. (3) EYVL C 19, 22.1.2002, s. 3. (4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 14 päivänä marraskuuta 2001 (EYVL C 140 E, 13.6.2002, s. 294), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 5 päivänä marraskuuta 2002, ja Euroopan parlamentin päätös, tehty ... (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (5) EYVL L 378, 31.12.1986, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (ETY) N:o 3573/90 (EYVL L 353, 17.12.1990, s. 16). (6) EYVL L 364, 12.12.1992, s. 7. (7) Julkisia palveluhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/50/ETY (EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2001/78/EY (EYVL L 285, 29.10.2001, s. 1). (8) Julkisia tavaranhankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/36/ETY (EYVL L 199, 9.8.1993, s. 1), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2001/78/EY. (9) Julkisia rakennusurakoita koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/37/ETY (EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2001/78/EY. (10) Vesi- ja energiahuollon, liikenteen ja teletoiminnan alan hankintoja koskevien sopimusten tekomenettelyjen yhteensovittamisesta 14 päivänä kesäkuuta 1993 annettu neuvoston direktiivi 93/38/ETY (EYVL L 199, 9.8.1993, s. 84), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2001/78/EY. (11) Vähintään kolmivuotisesta ammatillisesta korkeammasta koulutuksesta annettujen tutkintotodistusten tunnustamista koskevasta yleisestä järjestelmästä 21 päivänä joulukuuta 1988 annettu neuvoston direktiivi 89/48/ETY (EYVL L 19, 24.1.1989, s. 16), direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/19/EY (EYVL L 206, 31.7.2001, s. 1). (12) Direktiiviä 89/48/ETY täydentävästä ammatillisen koulutuksen tunnustamista koskevasta toisesta yleisestä järjestelmästä 18 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/51/ETY (EYVL L 209, 24.7.1992, s. 25), direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2001/19/EY. (13) Tutkintotodistusten tunnustamisjärjestelmän perustamisesta vapauttamisdirektiivien ja siirtymätoimenpiteistä annettujen direktiivien soveltamisalaan kuuluvan ammatillisen toiminnan osalta sekä tutkintotodistusten yleisen tunnustamisjärjestelmän täydentämisestä 7 päivänä kesäkuuta 1999 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 1999/42/EY (EYVL L 201, 31.7.1999, s. 77). (14) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1692/96/EY, tehty 23 heinäkuuta 1996, yhteisön suuntaviivoista Euroopanlaajuisen liikenneverkon kehittämiseksi (EYVL L 228, 9.9.1996, s. 1), päätös sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1346/2001/EY (EYVL L 185, 6.7.2001, s. 1). (15) EYVL L 195, 29.7.1980, s. 35, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä N:o 2000/52/EY (EYVL L 193, 29.7.2000, s. 75). (16) Viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. (17) Kaksi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta. LIITE LUETTELO SATAMAPALVELUTOIMINNOISTA, JOITA TÄMÄ DIREKTIIVI KOSKEE 1. Meritekniset palvelut a) luotsaus 14 artiklan rajoissa b) hinaus c) kiinnitys. 2. Lastinkäsittelytoimet, mukaan lukien lastaus ja purku, ahtaus, kuormaus, uudelleenlastaus ja muu terminaalin sisäinen kuljetus. 3. Matkustajapalvelut (mukaan lukien matkustajien ottaminen alukseen ja laskeminen maihin). NEUVOSTON PERUSTELUT I. JOHDANTO Neuvosto pääsi 17.6.2002 yhteispäätösmenettelyn puitteissa (Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 251 artikla) poliittiseen yhteisymmärrykseen ehdotuksesta direktiiviksi pääsystä satamapalvelujen markkinoille(1). Lingvistijuristien tekemän tarkistuksen jälkeen neuvosto vahvisti 5 päivänä marraskuuta 2002 yhteisen kantansa. Neuvosto otti kannassaan huomioon Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä 14.10.2002 antaman lausunnon(2) sekä talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(3) ja alueiden komitean lausunnon(4). Direktiivin päätavoitteena on luoda yhteiset lainsäädännölliset puitteet, jotta turvattaisiin vapaa pääsy satamapalvelumarkkinoille avoimin ja tasapuolisin ehdoin yleistä kaupallista liikennettä harjoittavissa jäsenvaltioiden satamissa näiden palvelujen laadun parantamiseksi ja kustannusten pienentämiseksi ja siten merenkulun ja multimodaalisen liikenteen kannustamiseksi. Ehdotuksessa pyritään tasapainottamaan perustamissopimuksen yleisperiaatteiden soveltamista satama-alan monimutkaisen todellisuuden kanssa; ehdotuksen mukaan satamapalvelujen tarjoajien määrää voidaan rajoittaa ottaen huomioon kunkin sataman erityispiirteet ja siinä annetaan myös säännöt sen varmistamiseksi, että palvelujen tarjoajien valintamenettelyt ovat selkeät ja avoimet. II. YHTEISEN KANNAN ERITTELY Neuvosto tukee perustamissopimuksen 49 artiklan 1 kohdan mukaisesti tavoitetta laatia järjestelmälliset säännöt, jotta turvattaisiin vapaa pääsy satamapalvelumarkkinoille avoimin ja tasapuolisin ehdoin. Se pitää kuitenkin samalla tärkeänä, että otetaan huomioon satama-alan monimutkaisuus ja monimuotoisuus. Periaatteessa olisi vallittava vapaus tarjota satamapalveluja, ja niiden markkinoille pääsyä estävät rajoitukset olisi poistettava. Neuvoston mielestä tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ei saisi jättää mitään erityistä palvelua. Yhteisten lainsäädännöllisten puitteiden olisi kuitenkin myös oltava sopusoinnussa yhteisön satamien erilaisten tilanteiden kanssa muun muassa satamien sijainnin, koon ja julkisten palvelujen velvoitteiden osalta. Neuvoston mielestä on niin ikään tärkeää, että palvelujen tarjoamisen vapaus ei vaaranna meriturvallisuutta ja ympäristön suojelua eikä heikennä sosiaalialan normeja ja palvelussuhteen ehtoja. Sen vuoksi sataman kapasiteettiin tai sen käytettävissä olevaan tilaan, meriliikenteen turvallisuuteen ja turvallisuutta koskeviin vaatimuksiin, ympäristön suojeluun ja/tai julkisen palvelun velvoitteisiin liittyvät seikat voivat rajoittaa mahdollisuuksia satamapalvelujen tarjoamiseen. Jos tällaisia rajoituksia on olemassa, satamapalvelujen tarjoajat olisi valittava avoimella ja syrjimättömällä menettelyllä. Neuvosto katsoo, että satamapalvelujen tarjoamisen vapautta sääntelevien yhteisten sääntöjen soveltamisen olisi oltava oikeasuhteista eikä se saisi aiheuttaa alalle tarpeetonta hallinnollista rasitusta. Sen vuoksi neuvosto on yhtä mieltä siitä, että direktiivin pakollinen soveltaminen olisi rajattava tietyn kokoisiin satamiin, vaikka jäsenvaltiot voisivatkin soveltaa direktiiviä myös muihin satamiin. Jotta direktiivin soveltamisalaa selkeytettäisiin ja yhteisön lainsäädäntö olisi johdonmukaista liikenteen alalla, soveltamisala on määritelty viittaamalla Euroopan laajuisia verkkoja koskevissa yhteisön suuntaviivoissa "kansainvälisesti merkittäviksi merisatamiksi (A-luokka)" luokiteltuihin satamiin. Lisäksi on tehty selväksi se, että liikennettä sataman sellaisissa osissa, jotka eivät ole yleiselle kaupalliselle meriliikenteelle avoimia, ei pitäisi ottaa huomioon. Jäsenvaltiot ovat kuitenkin vapaita soveltamaan direktiiviä tätä ryhmää alemmaksi luokiteltuihin satamiin. Jäsenvaltioille annetaan myös mahdollisuus jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle erittäin kausiluonteiset satamat, jotta joitain satamia ei kuormitettaisi suhteettomasti. Neuvosto on direktiivin yleisen tavoitteen mukaisesti yhtä mieltä siitä, että omahuolinta olisi mahdollisuuksien mukaan sallittava samoilla ehdoilla kuin satamapalvelut yleensä, eikä sitä saisi rajoittaa enempää kuin samoja tai vastaavia satamapalveluja. Kuten yhteisessä kannassa tähdennetään, omahuolinnalla ei kuitenkaan saisi haitata sataman yleistä tehokkuutta eikä heikentää ammatillisia, sosiaali- ja terveysmääräyksiä. Neuvosto pitää tärkeänä sitä, että jäsenvaltiot voivat asettaa satamapalvelujen tarjoamista koskevan toimiluvan myöntämiselle, myös omahuolinnan osalta, useita perusteita, jotka koskevat palveluntarjoajan ammattipätevyyttä, taloudellista tilannetta, turvallisuus-, ympäristö-, sosiaalisia ja työllisyyskysymyksiä sekä julkisen palvelun vaatimuksia. Jäsenvaltioiden olisi myös voitava säännellä ammattiin pääsyä esimerkiksi tutkinnoilla hankittavilla todistuksilla. Tältä osin olisi huomattava, että jäsenvaltiot voivat yhteisen kannan perusteella asettaa erityisen tiukat ehdot luotsauspalveluja koskevien toimilupien myöntämisen osalta. Työllisyyden, työolojen ja sosiaalisen suojelun osalta neuvoston yhteisessä kannassa korostetaan sitä, että satamapalvelujen tarjoamisen vapaus ei saa vaikuttaa millään tavalla kansallisen lainsäädännön soveltamiseen eikä heikentää sosiaalialan normeja. Neuvosto katsoo niin ikään, että satamapalvelujen tarjoamisen vapaus ei saisi haitata sataman mahdollisuuksia kehittää ja toteuttaa pitkän aikavälin kehityspolitiikkaa. Sen vuoksi sataman kehityspolitiikkaan kuuluvaa kaupallisten toimintojen määrittelemistä ei olisi pidettävä sataman käytettävissä olevaan tilaan tai kapasiteettiin taikka turvallisuus- tai ympäristövaatimuksiin liittyvistä seikoista johtuvana rajoittamisena. Tässä tapauksessa valintamenettelyyn ei ole aihetta. Neuvosto on yhtä mieltä siitä, että palveluntarjoajien valintamenettelyn olisi oltava mahdollisimman syrjimätön ja avoin. Valintamenettelyn vaatimukset on laadittu, ja ne tarjoavat riittävät takeet potentiaalisille palveluntarjoajille ja ovat samalla selkeät ja käytännölliset. Neuvosto katsoo, että palveluntarjoajien olisi voitava toimia täydellisen oikeusvarmuuden oloissa, mikä edesauttaisi tavoitetta kehittää satama-alaa edistämällä pitkän aikavälin investointia vakaissa oloissa. Sen vuoksi palveluntarjoajien valinnan jälkeen myönnettävien toimilupien voimassaoloaika on määrätty niin, että se mahdollistaa tavanomaiset poistot ja tuoton tehdyille investoinneille. Toimilupien voimassaoloaika vaihtelee näin ollen tehtyjen investointien merkittävyyden mukaan. Neuvosto katsoo myös, että palveluntarjoajille olisi annettava mahdollisuus saada toimilupaansa pidennys, jos he ovat tehneet merkittäviä investointeja, tai uusi toimilupa uuden valintamenettelyn käynnistämisen kautta, jos he aikovat tehdä tällaisia investointeja. Myös uusien satamien kehittämistä olisi tarkasteltava edellä mainittuihin periaatteisiin perustuvien asiaan kuuluvien säännösten pohjalta. Neuvosto haluaa myös säätää voimassa olevia toimilupia koskevista siirtymäkauden toimenpiteistä, joilla varmistetaan suurin mahdollinen oikeusvarmuus ja joilla ei häiritä alan investointipolitiikoita. III. TARKISTUKSET Neuvoston yhteiseen kantaan on sisällytetty tärkeimmät osiot Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä ehdottamista tarkistuksista. - Euroopan parlamentin lausuntoa noudattaen neuvosto on muuttanut eri säännöksiä direktiivin tekstin yksinkertaistamiseksi ja selkeyttämiseksi: erityisesti on muutettu 6 artiklaa (toimilupa), 9 artiklaa (valintamenettely), 12 artiklaa (voimassaolo) ja 21 artiklaa (siirtymätoimenpiteet). - Neuvosto pitää Euroopan parlamentin tavoin meriturvallisuuteen ja ympäristönsuojeluun liittyviä kysymyksiä ongelmallisina. Sen vuoksi näihin kysymyksiin on viitattu ja niitä on korostettu eri säännöksissä, kuten esimerkiksi direktiivin tavoitetta koskevassa 1 artiklassa, toimilupien myöntämisen perusteita koskevassa 6 artiklassa, rajoituksia koskevassa 8 artiklassa ja luotsausta käsittelevässä 14 artiklassa. Työllisyyttä ja sosiaalilainsäädäntöä koskevat Euroopan parlamentin huolenaiheet on otettu huomioon toimilupasäännöksiä (6 artikla), omahuolintaa (13 artikla) ja sosiaalista suojelua (19 artikla) koskevissa tarkistuksissa. - Direktiivin soveltamisala on laajennettu käsittämään satamiin johtavat vesiväylät. Yhteisessä kannassa korostetaan Euroopan parlamentin lausunnon tavoin turvallisuusnäkökohtien merkitystä vesiväylien sisällyttämisen osalta (1 ja 2 artikla). - Satamajärjestelmän määritelmä on muutettu Euroopan parlamentin tarkistuksen mukaisesti (4 artikla). - Neuvosto on yhtä mieltä Euroopan parlamentin kanssa siitä, että satamissa, joissa on käytettävissä olevaan tilaan tai kapasiteettiin liittyviä rajoituksia, ei ole tarpeen säätää velvoitteesta antaa toimilupa vähintään kahdelle palvelujen tarjoajalle kunkin lastiluokan osalta. Toimivaltaisen viranomaisen velvoite sallia niin suuri määrä palveluntarjoajia kuin olosuhteet sallivat lienee riittävä tältä osin (8 artikla). - Neuvosto on yhtä mieltä Euroopan parlamentin näkemyksen kanssa siitä, että palveluntarjoajalle valintamenettelyn mukaisesti myönnettävän toimiluvan voimassaoloajan olisi oltava niin pitkä, että tämä voisi toimia kaupallisesti elinvoimaisen ajan. Sen vuoksi neuvosto haluaa pidentää toimiluvan voimassaoloajan kymmeneen vuoteen tapauksissa, joihin ei liity merkittäviä investointeja. Vastaavasti tapauksissa, joihin liittyy merkittäviä investointeja irtaimeen omaisuuteen, toimiluvat voivat olla voimassa 15 vuotta, ja jos merkittäviä investointeja on tehty kiinteään omaisuuteen (ja kalliita investointeja irtaimeen omaisuuteen), toimilupien pisin mahdollinen voimassaoloaika on 36 vuotta (12 artikla). - Neuvosto on yhtä mieltä Euroopan parlamentin kanssa siitä, että olisi oltava mahdollisuus vaatia valittuja palveluntarjoajia maksamaan korvaus aiemmille palveluntarjoajille (23 artikla). - Neuvosto on yhtä mieltä Euroopan parlamentin kanssa siitä, että luotsauspalvelut ovat meriturvallisuuden kannalta oleellisia. Neuvosto ei kuitenkaan pidä asianmukaisena sulkea luotsausta direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. Jotta luotsauksen erityispiirteet, erityisesti koulutus- ja pätevyysvaatimukset, otettaisiin huomioon, neuvosto on vahvistanut luotsauspalveluja varten erityisiä sääntöjä, joiden nojalla toimiluvan myöntämiselle voidaan asettaa erityisen tiukat ehdot meriturvallisuuden ja julkisen palvelun vaatimusten osalta. Lisäksi neuvosto katsoo, että toimivaltaisten viranomaisten olisi voitava todeta, että luotsaus on pakollista, ja järjestää luotsauspalvelut turvallisuuden ja julkisen palvelun vaatimusten kannalta asianmukaiseksi katsomallaan tavalla. Neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaan myös mahdollisuuden rajoittaa luotsauspalvelujen omahuolinnan koskemaan luotsinkäyttövelvollisuuden vapautuskirjan antamista tai tiettyjen alusluokkien vapauttamista luotsinkäyttövelvollisuudesta (johdanto-osan 33 ja 34 kappale sekä 14 artikla). - Neuvosto on yhtä mieltä siitä, että satamapalvelujen tarjoajien välinen kasvava kilpailu ei ole ainoa tekijä, jolla parannetaan satamien kilpailukykyä ja tehokkuutta ja edistetään siten lähimerenkulkua ja intermodaalisuutta. Neuvosto uskoo, että tältä osin keskeistä on myös olosuhteiden luominen oikeudenmukaiselle ja tasapuoliselle kilpailulle Euroopan satamien välillä rahoitussuhteiden ja julkisen rahoituksen avoimuuden kautta. Jotta tämän direktiivin soveltamisalaa ei kuitenkaan laajennettaisi kohtuuttomasti, näitä asioita pidettiin asianmukaisempana käsitellä eri yhteydessä. Neuvosto on antanut tätä silmällä pitäen lausuman, jossa komissiota pyydetään tekemään lähitulevaisuudessa asianmukaisia ehdotuksia lainsäädäntö- ja muiksi toimiksi, jotka koskevat muun muassa satamien välistä kilpailua, satamien infrastruktuurin julkista rahoitusta, valtion tukia ja julkisen rahoituksen avoimuutta. Yhteinen kanta sisältää myös joitain muutoksia komission ehdotukseen edellä esitettyjen periaatteiden mukaisesti (kohta II, Yhteisen kannan erittely); muutokset koskevat muun muassa direktiivin soveltamisalaa, toimilupien voimassaoloaikaa ja siirtymätoimenpiteitä. (1) Komissio esitti muutetun ehdotuksensa 19.2.2002 (EYVL C 181 E, 30.7.2002, s. 160). (2) EYVL C 140, 13.6.2002, s. 166. (3) EYVL C 48, 21.2.2002, s. 122. (4) EYVL C 19, 22.1.2002, s. 3.