”Jotta EU:ssa päästään eteenpäin, meidän on lopetettava unionin ja sen jäsenvaltioiden välinen keinotekoinen vastakkainasettelu.

Haluamme unionin, joka on suurissa kysymyksissä suuri ja pienissä pieni.

”Euroopan tulevaisuus on omissa käsissämme, ja [...] Euroopan unioni on paras keino tavoitteiden saavuttamiseksi.

”Meidän on syytä parantaa keskinäistä yhteydenpitoamme, niin jäsenvaltioiden keskuudessa, EU:n toimielinten kanssa kuin – mikä on kaikkein tärkeintä – suhteessa kansalaisiimme.

Laaja kampanjointi Euroopassa ja suora vuorovaikutus kansalaisten ja heidän valitsemiensa edustajien kanssa paikallisella, alueellisella ja kansallisella tasolla auttoivat enemmistön kannatuksen saanutta kärkiehdokasta osoittamaan, että hän on valmis ottamaan vastuuta. Prosessi antoi Euroopan komission puheenjohtajalle valtuudet toimia valikoivammin määrittäessään EU:n tason toimille painopisteitä, jotka perustuvat yhteiseen toimintaohjelmaan ja joihin toimielimet ovat yhdessä sitoutuneet. Tämä on auttanut Euroopan komissiota tunnistamaan asiat, joissa unionin toimia tarvitaan. Junckerin komissio kannattaa Rooman julistuksessavahvistettua lähestymistapaa olemalla ”suurissa asioissa suuri ja pienissä asioissa pieni”.

Kärkiehdokasjärjestelmä ei ole suora puheenjohtajavaali. Suurimman ääniosuuden saaneen puolueen ehdokasta ei valita automaattisesti Euroopan komission puheenjohtajaksi. Valituksi tulee ehdokas, joka onnistuu saamaan enemmistön kannatuksen ensin Eurooppa-neuvostossa perussopimusten mukaisesti ja sen jälkeen Euroopan parlamentissa. On syytä muistaa, että perussopimusten mukaan Euroopan parlamentti ja Eurooppa-neuvosto vastaavat yhdessä Euroopan komission puheenjohtajan valintaan johtavan prosessin sujuvasta etenemisestä. Jäsenvaltiot ovat sopineet, että Euroopan parlamentin ja Eurooppa-neuvoston edustajat järjestävät ennen Eurooppa-neuvoston päätöksen tekemistä tarpeelliset kuulemiset.

Euroopan unioni on yhtä lailla valtioiden kuin kansalaistenkin unioni. Kansalaista edustaa suoraan Euroopan parlamentti ja välillisesti hänen oman maansa hallitus, joka tekee yhteistyötä neuvostossa ja Eurooppa-neuvostossa. Euroopan komission puheenjohtajan asema perustuu kumpaankin legitimiteetin lähteeseen: EU-maiden johtajat tekevät Eurooppa-neuvostossa ehdotuksen puheenjohtajaksi, ja Euroopan parlamentti valitsee hänet.

1. Kärkiehdokkaat: perusta poliittiselle Euroopan komissiolle, joka on paremmin selvillä realiteeteista Euroopasta

Euroopan komissio on edelleen sitä mieltä, että nyt ei ole oikea aika käydä abstraktia keskustelua toimielinten uudistamisesta. Voimassa olevien perussopimusten pohjalta voidaan kuitenkin toteuttaa useita käytännön toimia, joilla tehostetaan ensisijaisiin painopisteisiin liittyviä unionin toimia. EU voi pitää lupauksensa ja täyttää kansalaisten odotukset yhteisten toimielinten kautta ja soveltaen kaikkien osapuolten hyväksymiä päätöksentekomenettelyjä.

Reilu vuosi on kulunut, ja Bratislavan menetelmä toimii. EU on edistynyt konkreettisesti eri aloilla, joihin kuuluvat rajaturvallisuus, puolustus, investoinnit, digitaalitalous, koulutus, kulttuuri sekä sisämarkkinoiden sosiaalinen ulottuvuus. Tätä uutta menetelmää vahvistettiin lokakuussa 2017 EU-johtajien asialistalla, jossa määritetään selkeästi, mitä Euroopan unionin on tarkoitus saada aikaan seuraavien 16 kuukauden aikana ennen Euroopan parlamentin vaaleja.

Keskellä vaikeita aikoja 16. syyskuuta 2016 Euroopan johtajat saivat aikaan myönteisen eurooppalaisen toimintaohjelman sopimalla Bratislavan julkilausumasta ja etenemissuunnitelmasta. Tämä osoittaa, että EU:lla on parhaat mahdollisuudet vastata edessä oleviin haasteisiin. Samalla sitoudutaan palvelemaan paremmin EU-kansalaisten tarpeita tuottamalla konkreettisia tuloksia nimetyillä painopistealueilla. Johtajat totesivat, että tärkeiksi katsotut kysymykset on ratkaistava päättäväisesti yhdessä, jotta voidaan auttaa kaventamaan kuilua teoreettisten lupausten ja kansalaisten odotusten välillä.

Keskeinen ehdotus koski äänikynnystä, joka olisi kolmesta viiteen prosenttia annetuista äänistä yhden vaalipiirin jäsenvaltioissa sekä vaalipiireissä, joissa käytetään listajärjestelmää ja joilla on yli 26 paikkaa. Nämä raja-arvot auttavat vähentämään poliittista pirstaloitumista tulevassa parlamentissa, mikä tehostaa päätöksentekoa. Tästä ehdotuksesta päätettäessä on asianmukaisesti varmistettava, että kaikenlaiset näkemykset otetaan huomioon ja jäsenvaltioiden omia perinteitä kunnioitetaan.

Vaalijärjestelmää ollaan jo tarkistamassa. Euroopan parlamentti antoi vuonna 2015 virallisen ehdotuksen Euroopan unionin vaalilainsäädännön uudistamisesta. Asiasta on tehtävä päätös viimeistään toukokuussa 2018, jos se on tarkoitus saada voimaan hyvissä ajoin ennen seuraavia Euroopan parlamentin vaaleja. Euroopan parlamentin ehdotuksessa kannatettiin monikansallisen vaalipiirin lisäksi EU:n vaalilainsäädännön uudistamista tavalla, joka edistää näiden vaalien eurooppalaista luonnetta. Siihen sisältyi seuraavia ehdotuksia: yhtenäinen määräaika ehdokas- ja vaaliluetteloiden vahvistamiselle EU:n alueella; EU:n ulkopuolisissa maissa asuvien unionin kansalaisten oikeus osallistua vaaleihin; kehotus jäsenvaltioille sallia postiäänestys sekä sähköinen ja internetissä äänestäminen; tasapuolisesti miehiä ja naisia ehdokasluetteloissa; Euroopan tason poliittisten puolueiden näkyvyyden lisääminen sisällyttämällä niiden nimet ja logot äänestyslipukkeisiin; demokraattiset ja helposti seurattavat ehdokkaiden valintamenettelyt.

Vaihtoehtoja on useita:

EU-johtajien on Eurooppa-neuvostossa vahvistettava Euroopan parlamentin ehdotuksesta ja sen suostumuksella lopullinen teksti, jossa määritetään Euroopan parlamentin kokoonpano vaalikaudeksi 2019–2024. Päätös parlamentin paikkojen jakamisesta uudelleen jäsenvaltioiden kesken on tehtävä ennen Euroopan parlamentin vaaleja, ja Yhdistyneen kuningaskunnan eroaminen unionista maaliskuussa 2019 on myös otettava huomioon; Yhdistyneellä kuningaskunnalla on tällä hetkellä 73 paikkaa.

Tiedotusvälineillä on tärkeä rooli kaikissa vaalikampanjoissa. Vuoden 2014 vaalien aikaan Euroopan komission puheenjohtajan tehtävään hakeneiden ehdokkaiden vaalikeskustelut näytettiin useissa jäsenvaltioissa keskeisillä televisiokanavilla (esimerkkeinä mainittakoon ARD, ZDF, ORF, RTBF, France24, LCI ja Euronews). Joissakin jäsenvaltioissa näkyvyys televisiossa oli pintapuolista tai sitä ei ollut lainkaan. Tämä oli hyvä alku, mutta parempaan on pyrittävä. Vuoden 2019 vaaleissa olisi edistettävä kattavaa, tasapainoista ja puolueetonta uutisointia. Tämän vuoksi olisi hyvä, jos vähintään yksi kärkiehdokkaiden välisistä vaalikeskusteluista voitaisiin lähettää julkisen palvelun pääkanavilla jokaisessa jäsenvaltiossa. Televisioidut keskustelut Euroopan parlamentin vaalien sisällöstä ja haasteista auttavat joka tapauksessa lisäämään tietämystä ja kansalaisten osallistumista.

On tärkeää jatkaa avointa keskustelua parhaasta mahdollisesta prosessista, joka vastaa Euroopan unionin ainutlaatuista demokraattista luonnetta ja kaikkia EU:n kansalaisia ja jäsenvaltioita edustavan Euroopan komission kaksoislegitimiteettiä. Prosessia olisi kehitettävä edelleen, jotta vuoden 2014 positiivisten kokemusten pohjalta voidaan käynnistää todellinen eurooppalainen keskustelu siitä, millaisen unionin kansalaiset ja jäsenvaltiot haluavat.

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 5 kohdassa määrätään, että jollei toisin päätetä, komission jäsenten lukumäärä vastaa marraskuun 1. päivästä 2014 alkaen kahta kolmasosaa jäsenvaltioiden lukumäärästä (27 jäsenvaltion unionissa olisi 18 komissaaria).

Ennen Irlannin toista kansanäänestystä Lissabonin sopimuksen ratifioinnista vuonna 2009 Eurooppa-neuvosto päätti hyväksyä päätöksen, jolla varmistetaan, että komission jäsenten lukumäärää vastaa jäsenvaltioiden lukumäärää.

Eurooppa-neuvoston on nyt tarkasteltava uudelleen 22. toukokuuta 2013 hyväksymäänsä päätöstä . EU-johtajien on päätettävä, onko syytä säilyttää Euroopan komissiossa yksi jäsen kustakin jäsenvaltiosta, vai pitäisikö komissaarien määrää vähentää. Jos Euroopan komission kokoa päätetään pienentää, perussopimuksen mukaan komission jäsenet valitaan jäsenvaltioiden täysin tasapuolisen vuorottelun järjestelmän mukaisesti jäsenvaltioiden koko väestöllisen ja maantieteellisen kirjon huomioon ottaen.

Pienempi johtoryhmä toimisi teoriassa tehokkaammin, olisi helpommin hallittavissa ja mahdollistaisi vastuualueiden tasapainoisemman jakamisen jäsenten kesken, kuten jotkut EU-johtajat ovat vastikään todenneet . Tällöin Euroopan komission olisi kiinnitettävä erityisesti huomiota sen varmistamiseen, että suhteet kaikkiin jäsenvaltioihin ovat täysin avoimia.

Pienempi johtoryhmä tarkoittaisi kuitenkin sitä, että joillakin jäsenvaltioilla ei olisi omaa edustajaa toimielimen poliittisella tasolla. Valitsemalla jatkossakin yksi Euroopan komission jäsen kustakin jäsenvaltiosta voitaisiin säilyttää suora yhteys kansalaisiin ja kansallisiin viranomaisiin kaikissa jäsenvaltioissa. Esimerkiksi Junckerin komission jäsenet ovat osoittautuneet keskeisen tärkeiksi yhteydenpitäjiksi alkuperämaihinsa. He ovat voineet välittää viestiä omalla kielellään, muun muassa tekemällä yli 657 vierailua, joiden aikana kansallisten parlamenttien jäsenten kanssa on vaihdettu tietoja, väitelty ja keskusteltu.

Jos jokaisella jäsenvaltiolla on jatkossakin oma komissaari, organisatoriset muutokset ovat tarpeen vastuuvelvollisuuden, yhtenäisyyden ja tehokkuuden varmistamiseksi. Junckerin komission työtapa perustuu useaan varapuheenjohtajaan (mukaan lukien ensimmäinen varapuheenjohtaja ja korkea edustaja/varapuheenjohtaja), jotka vastaavat monialaisista hankeryhmistä eri politiikan aloilla. Kullekin varapuheenjohtajalle on annettu aiempaa enemmän vastuuta johtamisesta ja komission jäsenten ryhmien ohjaamisesta ja koordinoinnista. Tämä kaksitasoinen rakenne on osoittanut toimivuutensa, ja sitä voitaisiin edelleen kehittää tulevaisuudessa.

4. Komission puheenjohtajan kaksoisrooli

Yksi vaihtoehto unionin rakenteen tehostamiseksi voisi olla se, että yksi henkilö hoitaisi sekä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan että Euroopan komission puheenjohtajan tehtävät.

Tämä muutos voisi auttaa poistamaan ihmisten mieliin juurtuneen väärinkäsityksen: liian usein Euroopan komission ja jäsenvaltioiden välillä katsotaan olevan jakolinja. Liian usein jäsenvaltioita koskevien päätösten väitetään kansallisessa keskustelussa olevan etäältä ”Brysselistä” saneltuja, vaikka itse asiassa jäsenvaltiot ja suorilla vaaleilla valitut Euroopan parlamentin jäsenet ovat yhdessä päättäneet, mitä tehdään.

Euroopan komissio on Eurooppa-neuvoston tapaan jäsenvaltioiden perustama toimielin, jonka tehtävä on ajaa Euroopan yhteistä etua. Yksi henkilö näiden kahden toimielimen puheenjohtajana ilmentäisi unionin legitimiteetin ja vastuuvelvollisuuden kahta perustaa ja vahvistaisi molempia.

Myös unionin ulkoinen edustus näyttäytyisi kolmansille maille yksinkertaisempana ja suoraviivaisempana. Muilla maailman johtajilla olisi EU:ssa vain yksi kollega, johon he olisivat yhteydessä muun muassa huippukokouksissa ja G7- tai G20-ryhmän kaltaisissa kansainvälisissä elimissä.

Tällainen kaksoisrooli ei tarkoittaisi sitä, että nämä kaksi toimielintä yhdistetään. Euroopan komission puheenjohtaja on jo nyt asemansa perusteella Eurooppa-neuvoston jäsen, eikä tämän ole koskaan nähty vaarantavan hänen riippumattomuuttaan. Kumpikaan kahdesta puheenjohtajasta ei äänestä Eurooppa-neuvostossa, vaan he antavat neuvoja, kertovat oman toimielimensä tekemästä työstä, toimivat sillanrakentajina ja kartoittavat yhteistä maaperää jäsenvaltioiden kanssa tehtävälle työlle. Komission puheenjohtajan kaksoisrooli parantaisi entisestään näiden kahden riippumattoman toimielimen välistä toiminnan tiivistä ja tuloksellista koordinointia.

Kaksoisroolissa toimivan puheenjohtajan valinta olisi mahdollista nykyisten perussopimusten puitteissa, koska niissä epäsuorasti sallitaan Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan nimittäminen toiseen EU-tehtävään. Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan toimikausi on lyhyempi kuin Euroopan komission puheenjohtajan, mutta käytännöllinen ratkaisu voitaisiin löytää, koska se on täsmälleen puolet lyhyempi ja uudelleen nimittäminen on mahdollista.

Tässä yhteydessä mallina voitaisiin käyttää nykyistä järjestelyä, jossa yksi henkilö hoitaa unionin yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja Euroopan komission varapuheenjohtajan tehtäviä. Tämä järjestely on seurausta Amsterdamin sopimuksella luodun neuvoston pääsihteerin/yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan aiemman roolin sekä silloisen ulkosuhteista vastaavan komissaarin aiemman roolin kehittymisestä, ja se kodifioitiin Lissabonin sopimuksella. Se tarjoaa esimerkin siitä, kuinka sama henkilö voi hoitaa tehtäviä kahdessa EU:n toimielimessä ilman että toimielinten roolien riippumattomuus vaarantuu tai että toinen niistä saa enemmän valtaa.

5. Keskustelut kansalaisten kanssa ennen Sibiun huippukokousta

Ennen Euroopan parlamentin vaaleja unionin on osoitettava, että se pystyy vastaamaan kansalaisten odotuksiin. Jäsenvaltiot ovat jo ilahduttavasti kiinnittäneet enemmän huomiota siihen, että kansalaiset saadaan tiiviimmin mukaan keskusteluun Euroopan unionin tulevaisuudesta. Myytit, väärät tiedot ja toisarvoiset asiat ovat liian usein horjuttaneet EU:sta käytävää keskustelua. Poliitikkojen on sekä EU:ssa että kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla yhdessä edistettävä rehellistä keskustelua EU:sta ja sen tulevaisuudesta. Kansalaiset äänestäisivät innokkaammin Euroopan parlamentin vaaleissa, jos he olisivat paremmin tietoisia siitä, miten EU:n politiikka vaikuttaa heidän jokapäiväiseen elämäänsä.

EU-johtajat kokoontuvat vuosina 2018 ja 2019 säännöllisesti keskustelemaan etenemistavoista ennen unionin uudistamisen ja kehittämisen seuraavaa keskeistä välietappia, joka on 9. toukokuuta 2019 pidettävä Sibiun huippukokous. Kyseisen huippukokouksen tulokset riippuvat siitä, kuinka hyvin käytävät neuvottelut perustuvat tietoon, keskusteluihin ja kansalaisten ja kansalaisjärjestöjen osallistumiseen jäsenvaltioissa.

Presidentti Macronin ehdotus EU:n tulevaisuutta koskevasta kansalaisten kuulemisesta on saanut näkyvästi tukea useilta muiden jäsenvaltioiden johtajilta sekä positiivisen vastaanoton useimmissa EU:n toimielimissä ja jäsenvaltioissa. Kansalaisten kanssa on jo käyty tai käydään parhaillaan keskustelua muun muassa Irlannissa, Bulgariassa ja Ruotsissa. Useat jäsenvaltioiden johtajat ovat myös ilmoittaneet olevansa valmiita osallistumaan laajaan julkiseen keskusteluun Euroopan tulevaisuudesta omien kansallisten käytäntöjensä mukaisesti. Tämän prosessin tarkoituksenmukainen rakenne vaihtelee jäsenvaltioittain niiden omien perinteiden ja sisäisten demokraattisten järjestelyjen mukaan: keskustelua voidaan käydä yksittäisessä jäsenvaltiossa tai useat jäsenvaltiot voivat käydä sitä yhdessä tai sitä voidaan käydä EU:n toimielinten tukemissa oikeudellisissa puitteissa.

Euroopan komissiolla on kokemusta omien kansalaiskeskustelujensa järjestämisestä. Euroopan komission ja Euroopan parlamentin jäsenet, kansallisten hallitusten jäsenet, paikalliset ja alueelliset viranomaiset sekä kansalaisjärjestöjen edustajat ovat tammikuusta 2015 alkaen osallistuneet 478:aan vuorovaikutteiseen julkiseen keskusteluun 160 paikkakunnalla Euroopan pääkaupungeissa ja niiden ulkopuolella. Euroopan komissio tukee tätä prosessia järjestämällä tai auttamalla järjestämään toukokuuhun 2019 mennessä noin 500 kansalaiskeskustelua yhteistyössä jäsenvaltioiden, paikallisten ja alueellisten viranomaisten kanssa sekä Euroopan parlamentin ja muiden EU:n toimielinten kanssa.

Euroopan komissio jakaa näistä keskusteluista saadun hyödyn omia tapahtumiaan suunnittelevien jäsenvaltioiden kanssa. Komissio on valmis tarjoamaan tukea esimerkiksi kansallisten tapahtumien yhdistämiseksi pian käynnistettävään komission verkkokuulemiseen Euroopan tulevaisuudesta, joka voi jatkua 9. toukokuuta 2019 saakka.