Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ilman otsonista /* KOM/99/0125 lopull. - COD 99/0068 */



Virallinen lehti nro C 056 E , 29/02/2000 s. 0040 - 0055



Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ilman otsonista (2000/C 56 E/11) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(1999) 125 lopull. - 1999/0068(COD) (Komission esittämä 14 päivänä heinäkuuta 1999) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen, ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat seuraavaa: 1) perustamissopimuksen 174 artiklassa määriteltyjen periaatteiden mukaisesti viidennessä ympäristöalan toimintaohjelmassa, jonka neuvosto ja neuvostossa kokoontuneet jäsenvaltioiden hallitusten edustajat hyväksyivät 1 päivänä helmikuuta 1993 antamassaan päätöslauselmassa ympäristöä ja kestävää kehitystä koskevasta Euroopan yhteisön poliittisesta toimintaohjelmasta(1), ehdotetaan erityisesti muutoksia voimassa olevaan ilman epäpuhtauksia koskevaan lainsäädäntöön; ohjelmassa suositellaan ilmanlaatua koskevien pitkän aikavälin tavoitteiden asettamista, 2) ilmanlaadun arvioinnista ja hallinnasta 27 päivänä syyskuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/62/EY(2) 4 artiklan 5 kohdan mukaisesti neuvoston on annettava saman artiklan 1 kohdassa tarkoitettu lainsäädäntö sekä 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut säännökset, 3) on tärkeää varmistaa ihmisten terveyden tehokas suojelu otsonille altistumisen vaikutuksilta; otsonin haitallisia vaikutuksia kasvillisuuteen, ekosysteemeihin ja koko ympäristöön on mahdollisuuksien mukaan vähennettävä; otsonin siirtyminen helposti maasta toiseen edellyttää toimien toteuttamista yhteisön tasolla, 4) direktiivissä 96/62/EY säädetään, että raja-arvoja koskevien lukuarvojen on perustuttava tämän alan kansainvälisten tieteellisten ryhmien töiden tuloksiin; komission on otettava huomioon kyseeseen tulevien epidemiologisten ja ympäristöalan tutkimusten viimeisimmät tulokset sekä mittausmenetelmissä tapahtunut viimeisin kehitys niiden tekijöiden uudelleenarvioimiseksi, joihin kyseiset lukuarvot perustuvat, 5) direktiivissä 96/62/EY edellytetään raja- ja/tai tavoitearvojen asettamista otsonille; koska otsoni siirtyy helposti maasta toiseen, ihmisten terveyden ja kasvillisuuden suojelemiseksi on asetettava tavoitearvot; näiden tavoitearvojen on perustuttava alailmakehän otsonin torjuntaa koskevaan yhteisön strategiaan sisältyviin välitavoitteisiin, 6) direktiivissä 96/62/EY edellytetään toimien toteuttamista niillä alueilla ja niissä taajamissa, joissa otsonipitoisuudet ylittävät tavoitearvot, jotta tavoitearvot voitaisiin mahdollisuuksien mukaan saavuttaa määräaikaan mennessä; tällainen toiminta perustuu pitkälle valvontatoimiin, joita toteutetaan asianomaisen yhteisön lainsäädännön mukaisesti, 7) joissakin tapauksissa paikalliset erityisolosuhteet edellyttävät paikallistason lisätoimenpiteiden toteuttamista tavoitearvoihin pääsemiseksi; paikallistason toimenpiteitä ei edellytetä, jos niillä saavutettavien hyötyjen voidaan osoittaa olevan epäsuhteessa kustannuksiin nähden, 8) pitkän aikavälin tavoitteet on asetettava niin, että niillä pyritään ihmisten terveyden ja ympäristön tehokkaaseen suojeluun; pitkän aikavälin tavoitteiden on perustuttava otsonin torjuntastrategiaan ja siihen sisältyvään tavoitteeseen kuroa mahdollisuuksien mukaan umpeen nykyisten otsonitasojen ja pitkän aikavälin tavoitteen välinen kuilu, 9) mittausten on oltava pakollisia, alueilla, joilla pitkän aikavälin tavoitearvot ylittyvät; täydentävillä arviointikeinoilla ja yhdistetyillä typpidioksidin mittauksilla on mahdollista vähentää vaadittavien näytteenottopaikkojen määrää, 10) otsonille on asetettava varoituskynnys väestön suojelemiseksi; erääksi varoituskynnykseksi olisi asetettava tiedotuskynnys alttiina olevien väestöryhmien suojelemiseksi; yleisön saatavilla on oltava ajantasaista tietoa ilman otsonipitoisuuksista, 11) on laadittava lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmia, joiden avulla voidaan merkittävästi vähentää varoituskynnyksen ylittysmisriskiä; mahdollisuuksia vähentää ylittymisten määrää, kestoa ja vakavuutta on selvitettävä ja arvioitava, 12) otsonin aiheuttaman pilaantumisen siirtyminen helposti maasta toiseen voi edellyttää yhteistyötä yhteisen rajan omaavien jäsenvaltioiden kesken toimintasuunnitelmien laatimisessa ja täytäntöönpanossa sekä yleisölle tiedottamisessa, 13) komissiolle on toimitettava tiedot mitatuista pitoisuuksista, joita käytetään määräaikaiskertomusten perustana, 14) komissio tarkastelee tämän direktiivin säännöksiä uudelleen viimeisimpien, erityisesti otsonin vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön koskevien tutkimustulosten valossa; kyseisen tarkastelun on oltava osa yhtenäistä ilmanlaatustrategiaa, jonka tarkoituksena on tarkastella uudelleen ilmanlaatua koskevia yhteisön tavoitteita ja tarvittaessa muuttaa niitä, myös happamoitumisen ja rehevöitymisen osalta; tavoitteiden saavuttamisen varmistamiseksi strategiaan on sisällyttävä toimenpiteitä, joilla vähennetään kaikista lähteistä peräisin olevia päästöjä ja joissa on otettu huomioon tekninen toteutettavuus ja kustannustehokkuus; otsonin osalta tarkastelulla on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä saavuttamaan pitkän aikavälin tavoitteet lähitulevaisuudessa, 15) jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt, jotka koskevat tämän direktiivin säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia, ja jäsenvaltioiden on varmistettava niiden täytäntöönpano; seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia, 16) perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti tämän direktiivin tavoitteita, jotka ovat varmistaa ihmisten terveyden tehokas suojelu otsonille altistumisen vaikutuksilta ja vähentää otsonin haitallisia vaikutuksia kasvillisuuteen, ekosysteemeihin ja koko ympäristöön, ei voida riittävästi saavuttaa jäsenvaltioiden tasolla otsonin rajat ylittävän luonteen vuoksi, ja tavoitteet voidaan siten paremmin saavuttaa yhteisön tasolla; tässä direktiivissä säädetään vain vähimmäisvaatimuksista näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tämän vuoksi tarpeen, ja 17) otsonin aiheuttamasta ilman pilaantumisesta 21 päivänä syyskuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/72/ETY(3) on tämän vuoksi kumottava. OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tarkoitus Tämän direktiivin tarkoituksena on: a) määritellä ihmisten terveydelle ja koko ympäristölle haitallisten vaikutusten välttämiseksi, ehkäisemiseksi tai vähentämiseksi pitkän aikavälin tavoitteet, tavoitearvot, varoituskynnys ja tiedotuskynnys ilman otsonipitoisuuksille yhteisössä, b) varmistaa yhteisten menetelmien ja perusteiden käyttö arvioitaessa ilman otsonin ja tarvittaessa otsonin prekursorien (typen oksidit ja haihtuvat orgaaniset yhdisteet) pitoisuuksia jäsenvaltioissa, c) varmistaa, että ilman otsonitasoista on saatavilla riittävästi tietoja ja että niistä tiedotetaan yleisölle, d) varmistaa, että ilmanlaatua ylläpidetään silloin, kun se on otsonin suhteen hyvä, ja että sitä muussa tapauksessa parannetaan. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 1. "ilmalla" ulkoilmaa alailmakehässä lukuun ottamatta työpaikkoja, 2. "epäpuhtaudella" ihmisen suoraan tai välillisesti ilmaan päästämiä aineita, joilla voi olla haitallisia vaikutuksia ihmisen terveydelle ja/tai koko ympäristölle, 3. "tasolla" epäpuhtauden pitoisuutta ilmassa tai sen laskeumaa tiettynä aikana, 4. "arvioinnilla" menetelmää, jolla mitataan, lasketaan, ennustetaan tai arvioidaan epäpuhtauden taso ilmassa, 5. "kiinteillä mittauksilla" direktiivin 96/62/EY 6 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtyjä mittauksia, 6. "alueella" jäsenvaltioiden niiden alueesta rajaamaa osaa, 7. "taajamalla" aluetta, jolla on 250000:ta asukasta suurempi väestökeskittymä tai, jos väestökeskittymä on enintään 250000 asukasta, sellaista aluetta, jonka asukastiheys neliökilometriä kohden edellyttää kyseisen jäsenvaltion mielestä ilmanlaadun arviointia ja hallintaa, 8. "tavoitearvolla" tasoa, joka on vahvistettu ihmisten terveyteen ja/tai koko ympäristöön kohdistuvien haitallisten vaikutusten välttämiseksi pitkällä aikavälillä ja joka on mahdollisuuksien mukaan saavutettava määrätyssä ajassa, 9. "pitkän aikavälin tavoitteella" ilmakehän otsonitpitoisuutta, jota pienemmällä pitoisuudella ei nykytieteen mukaan pitäisi olla välittömiä haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja/tai koko on mahdollisuuksien mukaan saavutettava pitkällä aikavälillä ihmisten terveyden ja ympäristön suojelemiseksi tehokkaasti, 10. "varoituskynnyksellä" tasoa, jonka ylittyessä lyhytaikainen altistuminen vaarantaa ihmisten terveyden ja jäsenvaltioiden on ryhdyttävä viipymättä tässä direktiivissä säädettyihin toimiin, 11. "tiedotuskynnyksellä" herkkiä väestöryhmiä koskevaa varoituskynnystä, 12. "haihtuvilla orgaanisilla yhdisteillä" (VOC) orgaanisia yhdisteitä, jotka voivat tuottaa fotokemiallisia oksidantteja reagoidessaan auringonvalossa typen oksidien kanssa. 3 artikla Tavoite-arvot 1. Ilman otsonitpitoisuuksia koskevat tavoitearvot, jotka on saavutettava viimeistään vuonna 2000, on annettu liitteessä I olevassa II jaksossa. 2. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo niistä alueista ja taajamista, joissa 9 artiklan mukaisesti arvioidut ilman otsonitasot ovat korkeammat kuin edellä kohdassa 1 tarkoitetut tavoitearvot. 3. Jäsenvaltioiden on 2 kohdassa tarkoitetuilla alueilla ja taajamissa toteutettava toimenpiteitä sellaisen suunnitelman tai ohjelman laatimisen ja täytäntöönpanon varmistamiseksi, jonka avulla tavoitearvo pyritään saavuttamaan mahdollisuuksien mukaan liitteessä I olevassa II jaksossa mainittuun määräpäivään mennessä. Silloin, kun muista epäpuhtauksista on direktiivin 96/62/EY 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti laadittava tai pantava täytäntöön suunnitelma tai ohjelma, jäsenvaltioiden on laadittava ja pantava täytäntöön kaikki kyseeseen tulevat epäpuhtaudet kattava yhtenäinen suunnitelma tai ohjelma. Näihin suunnitelmiin ja ohjelmiin on sisällyttävä vähintään direktiivin 96/62/EY liitteessä IV luetellut tiedot, ja ne on toimitettava yleisön ja asianomaisten organisaatioiden, kuten ympäristö- ja kuluttajajärjestöjen, alttiina olevia väestöryhmiä edustavien tahojen ja muiden asianomaisten terveydenhuoltoalan elimien saataville. 4 artikla Pitkän aikavälin tavoitteet 1. Ilman otsonitpitoisuuksia koskevat pitkän aikavälin tavoitteet on annettu liitteessä I olevassa III jaksossa. 2. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo niistä alueista ja taajamista, joissa 9 artiklan mukaisesti arvioidut ilman otsonitasot ovat korkeammat kuin edellä 1 kohdassa tarkoitetut pitkän aikavälin tavoitteet, mutta enintään yhtä korkeat kuin liitteessä I olevassa 2 jaksossa vahvistetut tavoitearvot. Tällaisilla alueilla ja taajamissa jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiseksi mahdollisuuksien mukaan. 5 artikla Niitä alueita ja taajamia koskevat vaatimukset, joissa otsonitasot vastaavat pitkän aikavälin tavoitteita Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo niistä alueista ja taajamista, joissa otsonitasot vastaavat pitkän aikavälin tavoitetta. Jäsenvaltioiden on pidettävä näiden alueiden ja taajamien otsonitasot pitkän aikavälin tavoitteiden alapuolella ja pyrittävä säilyttämään kestävän kehityksen kannalta paras mahdollinen ilmanlaadun taso. 6 artikla Ajantasaisen tiedon jakaminen, tiedotuskynnys ja varoituskynnys 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimet ajantasaisen tiedon jakamiseksi ilman otsonitpitoisuuksista yleisölle sekä alttiina olevia väeströyhmiä edustaville organisaatioille ja muille asiaankuuluville terveydenhuoltoalan elimille esimerkiksi radiota ja televisiota, lehdistöä, tietoruutuja tai tietoverkkopalveluja hyväksi käyttäen. Tietoja on annettava myös kyseeseen tulevista prekursoriaineista, jos ne eivät kuulu olemassa olevan yhteisön lainsäädännön soveltamisalaan. Tiedot on päivitettävä vähintään kerran päivässä, tarpeen ja mahdollisuuksien mukaan kerran tunnissa. Tiedot on annettava kaikista pitoisuuksista, jotka ylittävät pitkän aikavälin tavoitteet, tavoitearvot, tiedotuskynnyksen ja varoituskynnyksen, sekä tarpeen mukaan liitteessä II olevassa III jaksossa annetuista vertailutasoista asianomaisena keskiarvon laskentajaksona. Lisäksi on annettava lyhyt arviointi pitkän aikavälin tavoitteisiin sekä tiedotus- ja varoituskynnyksiin liittyvistä kysymyksistä sekä tarpeelliset tiedot terveysvaikutuksista. 2. Liitteessä II olevassa I jaksossa annetaan tiedotuskynnys ja varoituskynnys ilman otsonipitoisuuksille. Kumman tahansa kynnysarvon ylittyessä yleisölle direktiivin 96/62/EY 10 artiklan nojalla annettaviin yksityiskohtaisiin tietoihin on sisällyttävä vähintään liitteessä II olevassa II jaksossa luetellut seikat. Jäsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan toteutettava toimenpiteitä näiden tietojen antamiseksi myös silloin, kuin tiedotuskynnyksen tai varoituskynnyksen ylittyminen on odotettavissa. 3. Edellä 1 ja 2 kohdan mukaisesti annettavien tietojen on oltava selkeitä, ymmärrettäviä ja helposti saatavilla. 7 artikla Lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmat Jäsenvaltioiden on direktiivin 96/62/EY 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti laadittava toimintasuunnitelmat, joista käy ilmi toimenpiteet, jotka on toteutettava lyhyellä aikavälillä varoituskynnyksen ylittymisen uhatessa sekä silloin, kun uhkaa tai minkä tahansa ylittymisen kestoa tai vakavuutta on todennäköisesti mahdollista vähentää merkittävästi. Tätä tarkoitusta varten jäsenvaltioiden on selvitettävä ja arvioitava, millaisia vähennyksiä näillä lyhyen aikavälin toimenpiteillä on mahdollista saavuttaa niin, että otetaan huomioon 12 artiklassa tarkoitetuissa ohjeissa annetut perusteet. Jäsenvaltioiden on otettava kyseiset ohjeet huomioon myös silloin, kun ne laativat näitä lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmia ja panevat niitä täytäntöön 8 artikla Valtioiden rajat ylittävä pilaantuminen 1. Silloin kun tavoitearvot tai pitkän aikavälin tavoitteet ylittävät otsonipitoisuudet ovat pääasiassa seurausta muissa jäsenvaltioissa syntyvistä prekursorien päästöistä, asianomaisten jäsenvaltioiden on tarvittaessa tehtävä yhteistyötä laatiakseen yhteisiä suunnitelmia ja ohjelmia tavoitearvojen tai pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiseksi mahdollisuuksien mukaan. Komissio voi olla tässä työssä avuksi. Komission on sille 11 artiklan nojalla kuuluvia velvollisuuksia hoitaessaan mietittävä, olisiko yhteisön tasolla toteutettava lisätoimia prekursoripäästöistä johtuvan valtioiden rajat ylittävän otsonin aiheuttaman pilaantumisen vähentämiseksi. 2. Jäsenvaltioiden on 7 artiklan nojalla tarvittaessa laadittava ja pantava täytäntöön yhteisiä lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmia, jotka kattavat eri jäsenvaltioissa sijaitsevat naapurialueet. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niille eri jäsenvaltioissa sijaitseville naapurialueille, joissa on laadittu lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmia, toimitetaan kaikki niiden tarvitsemat tiedot. 3. Silloin kun tiedotuskynnys tai varoituskynnys ylittyy kansallisten rajojen läheisyydessä sijaitsevilla alueilla, asiasta olisi tiedotettava mahdollisimman pian asianomaisten, yhteisen rajan omaavien jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille yleisölle tiedottamisen helpottamiseksi kyseisissä valtioissa. 9 artikla Ilman otsonin ja prekursoriaineiden pitoisuuksien arviointi 1. Mittaukset ovat pakollisia alueilla, joissa otsonia koskeva pitkän aikavälin tavoite on ylittynyt viimeksi kuluneiden viiden mittausvuoden aikana. Jos tietoja on saatavilla lyhyemmältä kuin viiden vuoden ajalta, jäsenvaltiot voivat yhdistää lyhyet mittausjaksot, jotka on toteutettu sellaisina ajankohtina ja sellaisissa paikoissa, joille korkeimmat epäpuhtaustasot ovat todennäköisesti tyypillisiä, ja päästöjen kartoitusta ja mallintamista koskevat tiedot ja määrittää näiden perusteella ylitykset. 2. Liitteessä IV annetaan perusteet näytteenottopaikkojen sijainnin määrittelemiseksi otsonin ja asianomaisten prekursoriaineiden mittaamista varten. 3. Liitteessä V olevassa I jaksossa vahvistetaan kiinteiden näytteenottopaikkojen vähimmäismäärä otsonin jatkuvaa mittausta varten niillä alueilla ja taajamissa, joissa mittaukset ovat pakollisia, jos mittaukset ovat ainoa ilmanlaadun arvioimisessa käytettävä tiedonlähde. 4. Alueilla ja taajamissa, joissa otsonimittaukset ovat pakollisia, myös typpidioksidia on liitteessä V olevan I jakson mukaisesti mitattava jatkuvasti vähintään puolessa näytteenottopaikoista, joita on oltava kullakin aluella tai kussakin taajamassa. 5. Alueilla ja taajamissa, joissa kiinteiltä mittausasemilta peräisin olevia tietoja täydennetään muista lähteistä - esimerkiksi objektiivisella arvioinnilla, mallintamisella, satunnaisotannalla ja suuntaa-antavilla mittauksilla - saatavilla tiedoilla, liitteessä V olevassa I jaksossa määriteltyä näytteenottopaikkojen kokonaismäärää voidaan vähentää kolmanneksella. Jäljellä olevien asemien määrän on oltava riittävä, jotta arviointi voidaan suorittaa liitteessä VII määritellyllä tarkkuudella, ja kullekin alueella tai kuhunkin taajamaan on jäätävä vähintään yksi näytteenottopaikka. Tällöin typpidioksidia on mitattava kaikilla jäljelle jäävillä näytteenottopaikoilla lukuun ottamatta asumattoman maaseudun asemia. 6. Mittauksia on tehtävä myös alueilla, joissa pitoisuudet ovat alle pitkän aikavälin tavoitteiden. Tällöin jatkuvia mittauksia suorittavien asemien määrä määritellään liitteessä V olevan II jakson mukaisesti. 7. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että niiden alueella toimii vähintään yksi asema, jossa mitataan liitteessä VI lueteltuja otsonin prekursoriaineiden pitoisuuksia. Kunkin jäsenvaltion on määriteltävä niiden asemien määrä ja sijainti, joilla otsonin prekursoriaineita mitataan kyseisessä liitteessä vahvistetut tavoitteet, menetelmät ja suositukset huomioon ottaen. Osana 12 artiklassa tarkoitettuja ohjeita on laadittava suuntaviivat otsonin prekursoriaineiden asianmukaisesti mittausstrategiaa varten niin, että otetaan huomioon voimassa olevan yhteisön lainsäädännön ja EMEP-ohjelman(4) vaatimukset. 8. Otsonin analysoinnissa käytettävät vertailumenetelmät on määritelty liitteessä VIII olevassa I osassa. Vertailumenetelmät ilmanlaadun mallintamiseksi ja objektiiviseksi arvioimiseksi on määritelty saman liitteen II jaksossa. 9. Tarvittavat muutokset tämän artiklan ja liitteiden IV-VIII mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen on tehtävä direktiivin 96/62/EY 12 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti. 10 artikla Tietojen ja kertomusten toimittaminen 1. Toimittaessaan komissiolle tietoja direktiivin 96/62/EY 11 artiklan nojalla jäsenvaltioiden on myös: a) lähetettävä komissiolle luettelot tämän direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa, 4 artiklan 2 kohdassa ja 5 artiklassa tarkoitetuista alueista ja taajamista vuosittain viimeistään yhdeksän kuukauden kuluttua kunkin kalenterivuoden päättymisestä, b) lähetettävä komissiolle tämän direktiivin 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut suunnitelmat tai ohjelmat viimeistään kahden vuoden kuluttua sen vuoden päättymisestä, jonka kuluessa otsonia koskevat tavoitearvot ylittyivät, c) tiedotettava komissiolle edellä tarkoitetun suunnitelman tai ohjelman edistymisestä kolmen vuoden välein. 2. Jäsenvaltioiden on lisäksi: a) lähetettävä komissiolle alustavasti tämän direktiivin liitteessä III määritellyt tiedot kuukausittain kunkin huhti-syyskuun välisenä aikana viimeistään seuraavan kuukauden loppuun mennessä, b) lähetettävä komissiolle liitteessä III määritellyt validoidut tiedot vuosittain viimeistään seuraavan kalenterivuoden 1 päivän heinäkuuta mennessä, c) lähetettävä komissiolle liitteessä VI määriteltyjen otsonin prekursoriaineiden vuotuiset keskimääräiset pitoisuudet yhdeksän kuukauden kuluessa kunkin kalenterivuoden päättymisestä, d) toimitettava komissiolle neuvoston direktiivin 91/692/ETY(5) 4 artiklassa tarkoitetun alakohtaisen kertomuksen yhteydessä joka kolmas vuosi viimeistään yhdeksän kuukauden kuluttua kunkin kolmivuotiskauden päättymisestä: i) yhteenveto havaituista tai arvioiduista otsonitasoista, tapauksesta riippuen, tämän direktiivin 3 artiklan 2 kohdassa, 4 artiklan 2 kohdassa ja 5 artiklassa tarkoitetuilla alueilla ja taajamissa, ii) tiedot tämän direktiivin 4 artiklan 2 kohdan nojalla toteutetuista tai suunnitelluista toimenpiteistä, iii) tiedot lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmia koskevista päätöksistä ja aikeista tällaisten suunnitelmien laatimiseksi tämän direktiivin 7 artiklan mukaisesti. 3. Komission on: a) julkaistava vuosittain 1 kohdan a alakohdan mukaisesti lähetettävä luettelo alueista ja taajamista ja kunkin vuoden lokakuun loppuun mennessä kertomus otsonitilanteesta kuluvan vuoden kesänä ja edellisenä kalenterivuotena, b) valvottava 1 kohdan b alakohdan nojalla toimitettujen suunnitelmien tai ohjelmien täytäntöönpanoa seuraamalla niiden etenemistä ja ilmanlaadun kehittymistä, c) otettava huomioon 1 ja 2 kohdan nojalla toimitetut tiedot laatiessaan ilmanlaatua koskevia kolmivuotiskertomuksia direktiivin 96/62/EY 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti, d) huolehdittava lyhyen aikavälin suunnitelmien laatimiseen ja täytäntöönpanoon liittyvien, 2 kohdan d alakohdan iii alakohdan mukaisesti toimitettujen tietojen ja kokemusten vaihdosta. 4. Komissio käyttää tarvittaessa hyväkseen Euroopan ympäristökeskuksen (EEA) asiantuntemusta laatiessaan 3 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettuja kertomuksia. 5. Määräaika, mihin mennessä jäsenvaltioiden on direktiivin 96/62/EY 11 artiklan 1 kohdan d alakohdan nojalla ilmoitettava komissiolle ilmanlaadun alustavassa arvioinnissa käyttämänsä menetelmät, on 18 kuukautta tämän direktiivin voimaantulosta. 11 artikla Uudellentarkastelu ja kertomukset 1. Komission on annettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2004 kertomus tämän direktiivin soveltamisesta saaduista kokemuksista ja erityisesti viimeisimmistä tutkimustuloksista, joita on saatavilla otsonille altistumisen vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön, samoin kuin tekniikan kehityksestä mukaan luettuna pitoisuuksien mittaamiseen tai muuhun arviointiin käytettävien menetelmien kehitys. 2. Kyseisessä kertomuksessa tarkastellaan tämän direktiivin säännöksiä ottaen huomioon viimeisimmät tutkimustulokset erityisesti otsonin vaikutuksista ihmisten terveyteen ja ympäristöön. 3. Kertomus on kiinteä osa ilmanlaatustrategiaa, jonka tarkoituksena on tarkastella ja ehdottaa yhteisön ilmanlaatutavoitteita ja kehittää täytäntöönpanostrategioita kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Strategiassa on otettava huomioon: a) voimassa olevien ilmanlaatua, happamoitumista ja rehevöitymistä koskevien vaatimusten täytäntöönpano, mukaan luettuna direktiivin 96/62/EY 4 artiklan mukaisesti vahvistettujen raja-arvojen ja tavoitearvojen saavuttamisessa tapahtunut edistys, ja erityisesti jäsenvaltioiden toimittamat tiedot tämän direktiivin 3 ja 4 artiklan mukaisesti suunnitelluista ja täytäntöönpannuista suunnitelmista ja ohjelmista, tämän direktiivin 7 artiklaan perustuvien lyhyen aikavälin toimintasuunnitelmien täytäntöönpanosta saatu kokemus sekä olosuhteet, joissa ilmanlaatumittaukset on tehty, b) epäpuhtauksien kulkeutuminen yli kansallisten rajojen, c) tarve uudistaa ja tarkistaa ilmanlaatua, happamoitumista ja rehevöitymistä koskevia tavoitteita, d) nykyinen ilmanlaatu ja kehitysnäkymät vuoteen 2010 ja sen jälkeen, e) kaikista kyseeseen tulevista lähteistä peräisin olevien epäpuhtauspäästöjen vähentämismahdollisuudet laajasti ottaen, myös niiden tekninen toteutettavuus ja kustannustehokkuus, f) epäpuhtauksien väliset suhteet ja yhdistettyjen strategioiden tarjoamat mahdollisuudet ilmanlaatua koskevien ja siihen liittyvien yhteisön tavoitteiden saavuttamiseksi, g) tämän direktiivin soveltamisesta jäsenvaltioissa saatu kokemus mukaan luettuina erityisesti liitteessä IV vahvistetut olosuhteet, joissa mittaukset on tehty, h) nykyiset ja tulevat vaatimukset yleisölle tiedottamisesta ja tietojenvaihdosta jäsenvaltioiden ja komission välillä, i) mahdollisuudet saavuttaa Maailman terveysjärjestön (WHO) suosituksiin perustuva otsonia koskeva pitkän aikavälin tavoite lähitulevaisuudessa. 4. Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia tämän direktiivin muuttamiseksi. 12 artikla Ohjeet 1. Komission on laadittava ohjeet tämän direktiivin säännösten täytäntöönpanemiseksi. Tässä työssä se käyttää tarvittaessa hyväkseen jäsenvaltioiden, Euroopan ympäristökeskuksen ja muiden asiantuntijatahojen asiantuntemusta. 2. Ohjeet on annettava direktiivin 96/62/EY 12 artiklan 2 kohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti. Ohjeilla ei voida suoraan tai välillisesti muuttaa tavoitearvoja, pitkän aikavälin tavoitteita, varoituskynnystä eikä tiedotuskynnystä. 13 artikla Seuraamukset Jäsenvaltioiden on vahvistettava säännöt, jotka koskevat tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia, ja jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet niiden täytäntöönpanon varmistamiseksi. Määrättyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, suhteutettuja ja varoittavia. 14 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 1. Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä tammikuuta [2001], ja niiden on sovellettava näitä säännöksiä 1 päivästä tammikuuta 2001. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiivin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säädökset kirjallisina komissiolle. 15 artikla Kumoamiset Kumotaan direktiivi 92/72/EY (14 artiklan päivämäärästä) alkaen. 16 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 17 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. (1) EYVL C 318, 17.5.1993, s. 1. (2) EYVL L 296, 21.11.1996, s. 55. (3) EYVL L 297, 13.10.1992, s. 1. (4) Ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailun ja arvioinnin Euroopan yhteistyöohjelma. (5) EYVL L 377, 31.12.1991, s. 48. LIITE I OTSONIA KOSKEVAT MÄÄRITELMÄT, TAVOITEARVOT JA PITKÄN AIKAVÄLIN TAVOITTEET I. Määritelmät Kaikki arvot ilmoitetaan mikrogrammoina kuutiometrissä (µg/m3). Tilavuus on standardoitava seuraaviin olosuhteisiin: lämpötila 293 K ja paine 101,3 kPa. Ajat on ilmoitettava Keski-Euroopan aikoina (CET). AOT40 tarkoittaa suurempien tuntipitoisuuksien kuin 80 µg/m3 (= 40 partikkelia miljardissa) ja 80 µg/m3 tuntipitoisuuksien välisen erotuksen summaa määrättynä ajanjaksona käyttäen ainoastaan päivittäin klo 8.00 ja 20.00 CET välillä mitattuja tuntiarvoja. Jotta ylittymisiä koskevat vuositiedot, joiden avulla tarkistetaan oheisten tavoitearvojen ja pitkän aikavälin tavoitteiden toteutuminen, olisivat valideja, niiden on täytettävä liitteen III osassa II annetut vaatimukset. II. Tavoitearvot >TAULUKON PAIKKA> III. Pitkän aikavälin tavoitteet >TAULUKON PAIKKA> LIITE II TIEDOTUSKYNNYS JA VAROITUSKYNNYS SEKÄ YLIMÄÄRÄISET VERTAILUTASOT YLEISÖLLE TIEDOTTAMISTA VARTEN I. Otsonia koskeva tiedotus- ja varoituskynnys >TAULUKON PAIKKA> II. Yleisölle annettavat vähimmäistiedot tiedotus- tai varoituskynnyksen ylittyessä tai silloin, kun ylittyminen on ennustettavissa Riittävän laajalle yleisölle mahdollisimman pian annettavat vähimmäistiedot ovat: 1. Tiedot havaitusta ylittymisestä/havaituista ylittymisistä: - sijainti tai alue, jossa ylittyminen on tapahtunut, - onko kysymyksessä tiedotus- vai varoituskynnyksen ylittyminen, - ylittymisen ajankohta ja kesto, - suurin 1 ja 8 tunnin keskipitoisuus. 2. Ennuste seuraavalle iltapäivälle ja/tai vuorokaudelle/-kausille: - tiedotus- ja/tai varoituskynnyksen odotettavissa olevien ylittymisten ajankohta ja maantieteellinen sijainti, - ennustettavissa oleva suurin tuntipitoisuus tai pitoisuuksien vaihteluväli, - pilaantumisessa oletettavasti tapahtuva muutos (tilanteen paraneminen, vakiintuminen tai huononeminen), - syy tilanteen syntymiseen ja/tai siinä olettavasti tapahtuvaan muutokseen. 3. Tiedot asianomaisista väestöryhmistä ja mahdollisista terveysvaikutuksista sekä suositeltava toimintatapa: - tiedot väestön riskiryhmistä, - todennäköisten oireiden kuvaus, - asianomaisille väestönosille suositeltavat varotoimet, - mistä saa lisätietoja. 4. Tiedot ennalta ehkäisevistä toimista pilaantumisen vähentämiseksi: - alat, joilla päästöjä syntyy eniten, - toimintasuosituhset päästöjen vähentämiseksi III. Materiaaleihin ja metsiin kohdistuvien vahinkojen sekä viljelykasveihin kohdistuvien näkyvien vahinkojen vertailutasot >TAULUKON PAIKKA> LIITE III JÄSENVALTIOIDEN KOMISSIOLLE TOIMITTAMAT TIEDOT JA PERUSTEET TIETOJEN YHDISTÄMISEKSI JA TILASTOLLISTEN PARAMETRIEN LASKEMISEKSI I. Komissiolle toimitettavat tiedot Seuraavasta taulukosta käy ilmi, mitä tietoja jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle. >TAULUKON PAIKKA> Vuosittaisiin kertomuksiin on sisällyttävä myös seuraavat tiedot: - otsonin sekä ja typpioksidin summan (µg/m3) osalta enimmäisarvo, 99,9:s, 98:s ja 50:s persentiili sekä validoitujen tuntiarvojen lukumäärä, - enimmäisarvo, 98:s ja 50:s persentiili vuorokauden 8 tunnin enimmäisarvoista, - typpidioksidin ja typpioksidin (NOx) vuosikeskiarvot(1) Neuvoston päätöksen 97/101/EY(2), liitteessä II määritellyt uusia asemia koskevat tiedot on toimitettava osana ensiksi toimitettavia tietoja, paitsi jos ne on toimitettu kyseisen neuvoston päätöksen soveltamisen yhteydessä. Kuukausittaisissa kertomuksissa annettuja tietoja pidetään alustavina, ja niitä on tarvittaessa päivitettävä myöhemmin toimitettavissa kertomuksissa. II. Perusteet tietojen yhdistämiseksi ja tilastollisten parametrien laskemiseksi Persentiilit lasketaan käyttämällä neuvoston päätöksessä 97/101/EY määriteltyä menetelmää. Tietoja yhdistettäessä ja tilastollisia parametrejä laskettaessa on käytettävä seuraavia perusteita validiteetin tarkistamiseksi: >TAULUKON PAIKKA> (1) Typpimonoksidin ja typpidioksidin summa yhteenlaskettuna ppb-arvoina ja ilmaistuna typpioksidina µg/m3). (2) EYVL L 35, 5.2.1997, s. 14. LIITE IV PERUSTEET OTSONIPITOISUUKSIEN ARVIOINTIA VARTEN PERUSTETTAVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN LUOKITTELEMISEKSI JA SIJOITTAMISEKSI Seuraavia perusteita sovelletaan kiinteisiin mittauksiin: I. Makrotason sijoitusperusteet >TAULUKON PAIKKA> Tarvittaessa on harkittava maaseudun ja asumattoman maaseudun asemia koskevien vaatimusten yhteensovittamista yhteisön metsien suojelua ilmansaasteilta koskevaan komission asetukseen (EY) N:o 109/94(1) sisältyvien seurantavaatimusten kanssa. II. Mikrotason sijoitusperusteet Seuraavia ohjeita on mahdollisuuksien mukaan noudatettava: 1. Näytteenottoanturin lähellä ei saa olla ilmavirtaa rajoittavia esteitä, jotka vaikuttavat ilmavirran kulkuun näytteenottolaitteen läheisyydessä (virtauksen on oltava vapaa vähintään 270 asteen kaaressa); näytteenottimen on sijaittava rakennuksiin, parvekkeisiin, puihin ja muihin esteisiin nähden etäisyydellä, joka on vähintään kaksi kertaa se mitta, jonka este kohoaa näytteenottimen yläpuolelle. 2. Näytteenottokohdan olisi yleensä oltava vähintään 1,5 metrin (hengitystaso) ja enintään 4 metrin korkeudella maanpinnasta. Sijainti voi olla korkeampi kaupunkialueilla tietyissä olosuhteissa ja puita kasvavilla alueilla. 3. Näytteenottoanturi on sijoitettava riittävän etäälle uunien ja polttohormien tyyppisistä lähteistä ja vähintään 10 metrin päähän lähimmältä tieltä; välimatkaa on pidennettävä suhteessa liikenteen määrän kasvuun. 4. Näytteenottimen poistoaukon on oltava sellaisessa asennossa, että poistoilma ei kierrä näytteenottimen sisäänottoaukkoon. Myös seuraavat tekijät voidaan ottaa huomioon: 1. häiriöitä aiheuttavat lähteet, 2. toimintavarmuus, 3. kulkuyhteydet, 4. sähkön ja puhelinyhteyksien saatavuus, 5. paikan näkyvyys suhteessa ympäristöönsä, 6. väestön ja mittaajien turvallisuus, 7. eri epäpuhtauksien mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen sijoittaminen yhteen, 8. suunnittelun vaatimukset. III. Dokumentointi ja valitun näytteenottopaikan tarkastaminen Näytteenottopaikan valintamenettely on dokumentoitava asianmukaisesti luokitteluvaiheessa esimerkiksi ympäristöstä eri ilmansuunnista otettujen valokuvien ja yksityiskohtaisten karttojen avulla. Näytteenottopaikat olisi tarkastettava ja dokumentoitava säännöllisin väliajoin, jotta voidaan varmistaa, että ne täyttävät edelleen valintaperusteet. Tämä edellyttää seuranta-aineiston perusteellista läpikäymistä ja tulkintaa niin, että otetaan huomioon ne meteorologiset ja fotokemialliset prosessit, jotka vaikuttavat kulloisellakin alueella mitattuihin otsonipitoisuuksiin. (1) EYVL L 125, 18.5.1994, s. 1. LIITE V OTSONIN JA SIIHEN LIITTYVIEN PREKURSORIAINEIDEN PITOISUUKSIEN KIINTEISSÄ MITTAUKSISSA KÄYTETTÄVIEN NÄYTTEENOTTOPAIKKOJEN VÄHIMMÄISMÄÄRÄN MÄÄRITTÄMISPERUSTEET I. Kiinteissä jatkuvissa mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen vähimmäismäärä tavoitearvojen, pitkän aikavälin tavoitteiden, tiedotuskynnyksen ja varoituskynnyksen noudattamisen arvioimiseksi siellä, missä jatkuvat mittaukset ovat ainoa tiedonlähde >TAULUKON PAIKKA> II. Kiinteissä mittauksissa käytettävien näytteenottopaikkojen vähimmäismäärä alueilla ja taajamissa, joissa pitkän aikavälin tavoitteet on saavutettu Otsonin näytteenottopaikkoja on oltava riittävästi, jotta otsonin aiheuttaman pilaantumisen kehittymistä voidaan tutkia ja varmistaa pitkän aikavälin tavoitteiden toteutuminen. Lisäksi on käytettävä muita täydentäviä arviointikeinoja, kuten ilmanlaadun mallintamista ja typpidioksidin yhdistettyjä mittauksia. Esikaupunkialueilla ja taajamia ympäröivillä maaseutualueilla sijaitsevien asemien määrää voidaan vähentää kolmannekseen osassa I annetusta määrästä. Jos tämän tuloksena alueelle ei jää yhtään asemaa, naapurialueiden eri asemien välisellä koordinoinnilla on varmistettava, että otsonipitoisuuksia arvioidaan riittävästi pitkän aikavälin tavoitteisiin nähden. Syrjäisellä maaseudulla on oltava 1 asema 100000 neliökilometriä kohden. LIITE VI Otsonin prekursoriaineiden mittaukset Tavoitteet Mittausten tärkeimmät tavoitteet ovat otsonin prekursorien tilanteen kehittymisen analysointi, päästöjen vähentämisstrategioiden tehokkuuden validointi, päästökartoitusten johdon mukaisuuden tarkistaminen ja epäpuhtauspäästöjen paikantaminen niiden lähteisiin. Lisätavoitteena on tukea otsonin muodostumisen ja prekursorien leviämisprosessien ymmärtämistä sekä fotokemiallisten mallien soveltamista. Aineet Otsonin prekursoriaineiden mittauksiin on sisällytettävä ainakin typpioksidi, hiilimonoksidi ja soveltuvat haihtuvat orgaaniset yhdisteet (VOC). Ohessa luettelo haihtuvista orgaanisista yhdisteistä, joiden mittaamista suositellaan: Metaani Etaani Eteeni Asetyleeni Propaani Propeeni n-butaani i-butaani 1-buteeni trans-2-buteeni cis-2-buteeni 1,3-butadieeni n-pentaani i-pentaani 1-penteeni 2-penteeni Isopreeni n-heksaani i-hekseeni n-heptaani n-oktaani i-oktaani Bentseeni Tolueeni Etyylibentseeni m+p-ksyleeni o-ksyleeni 1,2,4-trimetyylibentseeni 1,2,3-trimetyylibentseeni 1,3,5-trimetyylibentseeni Formaldehydi Muiden hiilivetyjen kuin metaanin kokonaismäärä Vertailumenetelmät Typpioksideihin sovelletaan direktiivissä 85/203/ETY tai sen jälkeen annetussa yhteisön lainsäädännössä määriteltyä vertailumenetelmää. Hiilimonoksidiin sovelletaan direktiivin 96/62/EY nojalla myöhemmin annettavassa lainsäädännössä määriteltyä menetelmää sen jälkeen, kun kyseinen säädös on tullut voimaan. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle menetelmät, joita ne käyttävät näytteiden ottamiseksi haihtuvista orgaanisista yhdisteistä ja niiden mittaamiseksi. Komission on vertailtava niitä mahdollisimman pian ja selvitettävä mahdollisuus määritellä vertailumenetelmät näytteiden ottamiseksi prekursoreista ja niiden mittaamiseksi, jotta mittausten vertailukelpoisuutta ja tarkkuutta voitaisiin parantaa direktiivin 11 artiklan perusteella tehtävää uudelleentarkastelua varten. Sijanti Mittauksia on tehtävä erityisesti kaupunki- ja esikaupunkialueilla sellaisilla direktiivin 96/62/EY vaatimusten mukaisilla seurantapaikoilla, joiden katsotaan olevan edellä mainittujen seurantatavoitteiden kannalta tarkoituksenmukaisia. LIITE VII MITTAUSTULOSTEN LAATUTAVOITTEET JA ILMANLAADUN ARVIOINTITULOSTEN LAATIMINEN I. Mittaustulosten laatutavoitteet Seuraavassa taulukossa on esitetty mittaustuloksia koskevat laatutavoitteet, jotta voidaan varmistaa arviointimenetelmiltä edellytettävä tarkkuus. >TAULUKON PAIKKA> Mittausten tarkkuus määritellään julkaisun Guide to the Expression of Uncertainty of Measurements (ISO 1993) tai julkaisun ISO 5725-1 Accuracy (trueness and precision) of measurement methods and results (1994) mukaisesti. Taulukon prosenttiarvot on annettu yksittäisille mittauksille laskettuna keskiarvona tavoitearvojen ja pitkän aikavälin tavoitteiden laskenta-ajanjaksolle 95 prosentin luottamusvälille. Jatkuvilta mittauksilta vaadittava tarkkuus on tulkittava siten, että sitä sovelletaan kyseiselle kynnysarvolle käytetyllä pitoisuusalueella. Mallintamisen ja objektiivisen arvioinnin tarkkuus määritellään enimmäispoikkeamana mitatuista ja lasketuista pitoisuustasoista asianomaisen kynnysarvon laskentajaksolla ilman, että tapahtumien ajoitus otetaan huomioon. Ajallinen kattavuus määritellään epäpuhtauden mittaamiseen käytetyn ajan prosenttiosuutena kynnysarvon asettamiseen käytetystä ajasta. Mittaustulosten määrä määritellään prosenttiosuutena mittausajasta, jonka kuluessa laite tuottaa valideja tietoja. Mittaustulosten vähimmäismäärää ja ajallista kattavuutta koskevissa vaatimuksissa ei oteta huomioon tietohukkaa, joka aiheutuu laitteiden normaalin kunnossapidon vaatimasta säännöllisestä kalibroinnista. II. Ilmanlaadun arviointitulokset Niiltä alueilta ja taajamista, joissa mittaustietoja täydennetään muista lähteistä saaduilla tiedoilla, on kerättävä seuraavat tiedot: - kuvaus toteutetuista arviointitoimista, - käytetyt erityismenetelmät ja viittaukset niiden kuvauksiin, - tiedonlähteet, - kuvaus tuloksista, mukaan luettuina tarkkuudet ja erityisesti sellaisten kyseisillä alueilla tai taajamissa sijaitsevien osa-alueiden koko laajuus, joissa pitoisuudet ylittävät pitkän aikavälin tavoitteet tai tavoitearvot, - ihmisten terveyden suojelua koskevien pitkän aikavälin tavoitteiden tai tavoitearvojen kynnysrajan ylittäville pitoisuuksille täsmennetään mahdollisesti altistuva väestö. Jäsenvaltioiden on mahdollisuuksien mukaan laadittava karttoja, joista ilmenee pitoisuuksien jakautuminen kullakin alueella ja kussakin taajamassa. III. Standardointi Otsonin tilavuus on standardoitava seuraaviin olosuhteisiin: lämpötila 293 K ja paine 101.3 kPa. Typpioksidin osalta sovelletaan direktiivissä 85/203/ETY tai sitä myöhemmässä lainsäädännössä säädettyä standardointia. LIITE VIII OTSONIN ANALYSOINNISSA KÄYTETTÄVÄ VERTAILUMENETELMÄ JA ANALYSOINTILAITTEIDEN KALIBROINTI I. Otsonin analysoinnissa käytettävä vertailumenetelmä ja analysointilaitteiden kalibrointi - Analysointimenetelmä: UV-fotometrimenetelmä (ISO FDIS 13964) - Kalibrointimenetelmä: vertailu-UV-fotometri (ISO FDIS 13964, VDI 2468, Bl. 6) Menetelmän standardointi on meneillään CEN(1):ssä. Heti kun CEN on julkaissut kyseisen standardin, siinä kuvatuista menetelmästä ja tekniikoista tulee tässä direktiivissä tarkoitettu vertailu- ja kalibrointimenetelmä. Jäsenvaltiot voivat käyttää otsonin analysointiin mitä tahansa muuta menetelmää, jonka ne voivat osoittaa antavan vastaavat tulokset kuin edellä mainittu menetelmä. II. Otsonin mallintamisen vertailumenetelmä Mallintamisen vertailumenetelmiä ei toistaiseksi voida määritellä. Muutokset tämän kohdan mukauttamiseksi tieteen ja tekniikan kehitykseen tehdään direktiivin 96/62/EY 12 artiklan 2 kohdassa säädetyn menetellyn mukaisesti. (1) Euroopan standardointikomitea.