EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 16.10.1996 
KOM(96)483 lopull. 
VIHREÄ KIRJA ALAIKÄISTEN JA IHMISARVON SUOJELUSTA 
AUDIOVISUAALISISSA JA TIETOPALVELUISSA 
(kommission esittämä) 

SISÄLLYSLUETTELO 
JOHDANTO 1 
YHTEENVETO 3 
LUKU I Alaikäisten ja ihmisarvon suojelun ongelmakenttä 7 
1. Alaikäisten ja ihmisarvon suojelun ongelmat 7 
2. Alalla tapahtuneet muutokset . 7 
3. Ongelmien laajuus palvelulajin mukaan 12 
LUKU II Aineistoihin sovellettavat valvontasäännöt ja keinot alaikäisten ja 
ihmisarvon suojelemiseksi 13 
1. Yleiset ja yhteiset periaatteet 13 
2. Kansallisella tasolla toteutetut säännöt ja keinot 14 
2.1. Ihmisarvon suojelu 14 
2.2. Alaikäisten suojelun menettelyt 16 
2.3. Joukkoviestintäkasvatus 21 
LUKU III Euroopan unionin soveltamisala 
Välineet ja ensisijaiset toimet 22 
1. Palvelujen vapaan liikkuvuuden periaate 22 
2. Yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa 23 
3. Yhteistyön ensisijaiset toimintalinjat 24 
PÄÄTELMÄT 26 
LIITTEET 
M 
it 
JOHDANTO 
Tämän vihreän kirjan tavoitteena on tarkastella haasteita, joita yhteiskunta kohtaa turvatessaan, 
että kaksi kansalaisten keskeisiä etuja koskevaa erityisaihetta eli alaikäisten ja ihmisarvon suojelu 
otetaan riittävällä tavalla huomioon nopeasti kehittyvässä audiovisuaalisten ja tietopalvelujen 
maailmassa. Siirtyminen yleisradiotoiminnan maailmasta ympäristöön, jossa perinteisen television 
rinnalla on olemassa on line -palveluja ja todella sekamuotoisia tuotteita, luo monia 
mahdollisuuksia. Tällaisen kehityksen todelliset mahdollisuudet riippuvat suoraan siitä tavasta, 
jolla koko yhteiskunta hakee oikean tasapainon yhtäältä sananvapauden ja yleishyödyllisten 
näkökohtien välillä, toisaalta uusien palvelujen syntyä edistävien politiikkojen ja sen seikan 
välillä, että on tarpeen estää joitakuita käyttämästä niiden luomia mahdollisuuksia väärin kaikkien 
muiden kustannuksella. Jotkut asiaan liittyvät näkökohdat vaativat eurooppalaisia ja jopa 
maailmanlaajuisia ratkaisuja. Toiset ovat yksittäisten valtioiden tai yksilöiden omia asioita. 
Komission mielestä on oikeutettua ja tarpeellista tarkastella tilannetta tässä yhteydessä 
kokonaisuutena, jotta voidaan tutkia lisäarvoa, joka päätöksenteon kunkin tason on tuotava, sekä 
kiinnittää erityistä huomiota Euroopan unionin tasolla tehtyihin poliittisiin aloitteisiin 
toissij aisuusperiaatteesta tinkimättä. 
Käsitellyt ongelmat - alaikäisten ja ihmisarvon suojelu - ovat ajankohtaisia poliittisia kysymyksiä. 
Kesäkuussa 1996 hyväksytyssä tietoyhteiskuntafoorumin ensimmäisessä vuosikertomuksessa niitä 
pidetään ensisijaisen tärkeinä oikeussuojaan liittyvinä asioina. Ne ovat myös jatkuvasti olleet sekä 
kansallisissa että yhteisöllisissä politiikoissa yleisön keskeistä etua koskevina kysymyksinä. Alaa 
koskevissa oikeudellisissa ja muissa toimissa on lähdetty perinteisen sähköisen joukkoviestinnän 
ominaispiirteistä (yleisradiotoiminta), joka on luonteeltaan keskitettyä ja joukko viestintää. Uusilla, 
syntymässä olevilla sähköisillä joukkoviestimillä on kaksi perustavaa laatua olevaa eroa - ne ovat 
hajautettuja ja lähempänä yksilöviestintää kuin joukkoviestintää. Vaikka tällaisten palvelujen 
todellinen sisältö on joskus sama - elokuva, uutiset, dokumentti - on nämä erilaiset piirteet 
otettava huomioon politiikkaa laadittaessa. Siksi tässä vihreässä kirjassa kuvataan 
audiovisuaalisten ja tietopalvelujen kehitystä, tarkastellaan voimassa olevaa lainsäädäntöä ja 
kansallisen, yhteisön ja maailmanlaajuisen tason politiikkoja samoin kuin näiden vaikutusta 
uusien palvelujen kehittymiseen siltä osin kuin ne liittyvät aiheena olevaan kahteen ongelmaan. 
On tutkittu monia ja laajasti vaikuttavia toimintavaihtoehtoja sääntelystä itsesääntelyyn ja 
vanhempien valvontamahdollisuuksiin tiedotus- ja valistustoimia unohtamatta. 
Komission vihreän kirjan tavoitteena on käynnistää keskipitkän ja pitkän aikavälin keskustelu. 
Se esitetään samanaikaisesti vahingollisia ja laittomia aineistoja Internetissä koskevan komission 
tiedonannon kanssa. Nämä asiakirjat ovat toisiaan täydentäviä niin ajoituksen kuin 
ulottuvuudenkin suhteen. Tiedonannossa esitetään Internetiin liittyviin kysymysten 
käsittelemiseksi lyhyen aikavälin toimia, jotka ovat laajempia kuin alaikäisten ja ihmisarvon 
suojelu. Vihreä kirja taas on luonteeltaan pitkän aikavälin asiakirja ja eri näkemyksiä kokoava, 
siinä käsitellään alaikäisten ja ihmisarvon suojelun erityisaihetta kaikissa sähköisissä 
joukkoviestinpalveluissa. Nämä asiakirjat ovat vastaus Euroopan parlamentille ja neuvostolle, 
jotka olivat pyytäneet uusien palvelujen kehittymiseen liittyvän yhteisöpolitiikan lähempää 
tarkastelua. 
Tässä yhteydessä komissio tähdentää, että yleistä etua nimenomaisesti koskevia tai epäsuorasti 
sivuavia aloitteita on jo käynnistetty tai otettu tutkittaviksi. Esimerkiksi komission tiedonanto 
Yleishyödylliset palvelut Euroopassa käsittelee radiota ja televisiota. Siinä todetaan 
yleishyödyllisten näkökohtien tällä alalla liittyvän ennen muuta lähetettävien ohjelmien sisältöön 
sekä niiden moraalisiin ja demokraattisiin arvoihin, joita ovat mm. yhteiskunnan moniarvoisuus, 
tiedottamisen etiikka ja intimiteettisuoja. Henkinen omaisuus kuuluu tekijänoikeuksia ja niiden 
lähioikeuksia tietoyhteiskunnassa käsittelevän vihreän kirjan piiriin. Kaupallista viestintää koskeva 
vihreä kirja keskittyy yleishyödyllisiin näkökohtiin lähinnä mainonnan ja suojelijatoiminnan 
osalta. Henkilöiden tietosuojasta on annettu direktiivi. "Televisio ilman rajoja" -direktiivi, jota 
ollaan tarkistamassa, sisältää yhteensovitettuja yhteisön säännöksiä muun muassa alaikäisten 
suojelusta. Ehdotus direktiiviksi sisämarkkinoiden sääntelyn avoimuudesta tietoyhteiskunnan 
palvelujen osalta helpottaa tulevan sääntelyn yhteensovittamista yhteisötasolla ja suojeltavaksi 
katsottavien yleishyödyllisten päämäärien vaalimista. 
Lisäksi toisenlaisia uusien audiovisuaalisten ja tietopalvelujen kehittymisestä seuraavia ongelmia -
kuten kulttuurien ja kielten moninaisuutta - on käsitelty useilla viimeaikaisilla aloitteilla (kuten 
MEDIA II, INFO 2000 ja monikielisiä tietojärjestelmiä koskevat ohjelmat). Komissio tutkii 
näiden aloitteiden tulokset ja esittää aikanaan ajantasaistetun tilannekatsauksen täsmentäen uusien 
aloitteiden tarpeellisuuden. 
3 
YHTEENVETO 
Ihmisarvoa loukkaavien aineistojen ja alaikäisten suojeleminen heidän kehitystään haittaavilta 
aineistoitta ovat osoittautuneet ensisijaisen tärkeiksi, jotta uudet palvelut voivat kehittyä 
luottamuksen ilmapiirissä. Ellei tehokkaita keinoja pian tunnisteta ja toteuteta näiden yleisten 
etujen suojelemiseksi, on olemassa vaara, että kaikki uusien palvelujen kehitykseen liittyvät 
taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriset lupaukset jäävät toteutumatta. 
Tämän vihreän kirjan luvussa I pyritään tunnistamaan tärkeimmät ongelmat, joita 
audiovisuaalisten ja tietopalvelujen aineistolajit voivat aiheuttaa alaikäisten ja ihmisarvon suojelun 
kannalta. Siinä korostetaan, ettei erilaatuisia ongelmia saa rinnastaa; kuten lapsipornografiaa, 
joka on lailla kiellettyä ja joka johtaa oikeudellisiin seuraamuksiin sekä lasten pääsyä 
aikuisille tarkoitettuihin pornografisiin aineistoihin, jotka ovat lapsille haitallisia mutta 
aikuisille sallittuja. Ratkaisut on kehiteltävä aineistolajien mukaan. 
Ratkaisujen on myös mukauduttava palveluympäristön kehittymiseen. Uudet televisiopalvelut 
kuten kertamaksupalvelut (pay-per-view) lisäävät yksilön valinnanvapautta. Ne eroavat 
joukkotiedotuksesta, jossa katsojan valittavana on joko katsoa tai olla katsomatta, ja tulevat 
lähelle editoijamallia, jossa katsoja valitsee ohjelmansa suuresta valikoimasta. On line-palvelut 
vievät kehitystä vielä pitemmälle kohti yksilöllisen viestinnän mallia. Maantieteellisesti 
jakelukanavat toimivat vähemmän kansallisesti ja entistä maailmanlaajuisemmin Internetin 
muodostaessa verkkojen maailmanlaajuisen verkoston. Lisäksi uusia aineistolajeja ilmaantuu. 
Perinteinen televisio-ohjelma, joka katsotaan alusta loppuun, on luonteeltaan lineaarinen, kun taas 
vuorovaikutteisuus antaa mahdollisuuden poiketa eri käsikirjoituksissa. Syntyy aineistojen 
sekamuotoja, joissa omintakeisesti yhdistetään pelit, mainonta ja tieto. 
Uusien palvelujen kehittyminen edellyttää joustavaa ympäristöä erityisesti sääntelyn osalta. 
Kunkin uuden palvelulajin toimintapiirteiden eritteleminen on tarpeen uudenlaisten ratkaisujen 
löytämiseksi. Uusiin palveluihin liittyvät riskit on kaikki tutkittava tarkkaan. Alaikäisten ja 
ihmisarvon suojeluun liittyvät uhkat edellyttävät niin julkisen vallan kuin kansalaistenkin 
paneutumista tähän asiaan. Kuitenkaan ei saa liioitella ongelmaa - vaikeudet syntyvät pikemmin 
uusien palvelujen erilaisesta luonteesta perinteisiin viestimiin verrattuna kuin niiden 
aineistoista. 
Luvussa II eritellään yhteisön ja valtioiden tason oikeudellisia ja perustuslaillisia määräyksiä. 
Siinä todetaan ihmisoikeuksia ja perusvapauksia koskevassa eurooppalaisessayleissopimuksessa 
tarkoitettujen perusoikeuksien olevan perustana kaikille kansallisille säädöksille ja niiden tulleen 
vahvistetuiksi Euroopan yhteisön oikeuden yleisiksi periaatteiksi Euroopan unionista tehdyn 
sopimuksen F artiklan 2 kohdassa. Erityisesti yleissopimuksen 10 artiklassa taataan oikeus 
sananvapauteen. Siinä määrätään lisäksi, että kyseistä oikeutta voidaan rajoittaa erityisistä 
terveydellisistä, moraalisista ja rikosten estämiseen liittyvistä syistä. Näin ollen sananvapaus ei 
toteudu Euroopassa missään täydellisenä, vaan siihen kohdistuu rajoituksia. Euroopan 
ihmisoikeustuomioistuin on laintulkinnassaan luonut suhteellisuusperiaatteen, jolloin 
suhteellisuustestillä verrataan rajoituksia ja yleissopimuksessa määrättyjä periaatteita keskenään. 
Euroopalla on näin yhteinen tarkasteluperusta - sananvapauden periaate ja suhteellisuustesti. 
Perustan ollessa yhteinen eri maiden säädökset poikkeavat suuresti toisistaan heijastaen kulttuuri-
ja moraalinormien eroja. 
Uudet palvelut voivat yleisesti ottaen luoda uusia säädösten soveltamiseen liittyviä ongelmia. 
Esimerkiksi on entistä vaikeampaa määritellä vastuut, kun useampi toimija on mukana 
viestintäketjussa (verkon tarjoaja, verkkoyhteyden myöntäjä, palvelujen tarjoaja, aineistojen 
toimittaja). Vaikeudet kasvavat ketjun levittäytyessä useampaan maahan. 
Luvussa tarkastellaan sen jälkeen alaikäisten suojelua haitallisilta aineistoilta, kuten aikuisille 
tarkoitetut eroottiset aineistot, jotka eivät välttämättä ole laittomia. Joissakin jäsenvaltioissa 
alaikäisten suojelemisen periaate sisältyy yleisiin säädöksiin, joilla kielletään kaikkien viestimien 
osalta alaikäisten kehitystä haittaavien aineistojen toimittamisen näille (vaikka ne ovat aikuisille 
sallittuja). Toisissajäsenvaltioissa määräykset ovat erilaiset kullekin viestimelle. Joka tapauksessa 
alaikäisten suojelu edellyttää sellaisten keinojen löytämistä, että alaikäiset eivät pääse tekemisiin 
heille haitallisiin aineistoihin ja aikuisten pääsymahdollisuuksia samanaikaisesti rajoitetaan. 
Tekniikan viimeisin kehitys voi tarjota mahdollisuudet lisääntyneeseen vanhempien 
suorittamaan valvontaan niin television (väkivallan vastainen siru eli V-chip) kuin PICSin ( 
Platform for Internet Content Selection) osalta. Molemmissa tapauksissa aineistojen 
merkitseminen on avainasemassa. Uusia teknisiä mahdollisuuksia on television osalta vähemmän 
kuin linjamuotoisten palvelujen osalta, mutta kummankin etuna on tarjota ratkaisut 
ruohonjuuritasolta pikemmin kuin ylhäältäpäin, jolloin ennakkosensuuri käy tarpeettomaksi ja 
itsesääntelyn tehokkuus paranee. 
Luvussa III tarkastellaan tilannetta Euroopan unionin tasolla sekä yhteisön oikeuden että 
oikeus- ja sisäasioissa tehtävän yhteistyön kannalta. Palvelujen tarjoamisen vapaus on yksi 
perustamissopimuksessa taattavasta neljästä perusvapaudesta. Sen rajoittaminen on mahdollista 
pakottavista yleistä etua koskevista syistä kuten alaikäisten ja ihmisarvon suojelemiseksi, mutta 
rajoittamiseen on sovellettava erityisesti suhteellisuustestiä. 
Laittomien aineistojen torjunnassa jäsenvaltioiden välisellä yhteistyöllä oikeus-ja sisäasioissa 
havaitaan olevan perustavanlaatuinen merkitys ottaen huomioon uusien palvelujen 
kansainvälisen luonteen. Tällaisen yhteistyön välityksellä jäsenvaltiot pystyvät tehokkaammin 
vastustamaan laitonta käyttöä ja laittomia aineistoja. Lisäksi niiden välinen johdonmukaisuus 
helpottaa pyrkimyksiä maailmanlaajuisiin ratkaisuihin pääsemiseksi. 
Luvussa tarkastellaan erilaisia mahdollisuuksia parantaa kansallisten hallintoviranomaisten 
yhteistyötä keskenään ja komission kanssa sekä yhteisön puitteissa että oikeus- ja sisäasioissa 
(järjestelmällinen tiedonvaihto, yhteinen kansallisen lainsäädännön tarkastelu, yhteisen 
itsesääntelykehyksen luominen, oikeus-ja sisäasioissa tehtävää yhteistyötä koskevat suositukset, 
yhteiset suuntaviivat kansainvälistä yhteistyötä varten). Lisäksi arvioidaan mahdollisuuksia 
edistää asianomaisten teollisuudenalojen välistä yhteistyötä (menettelytapasäännöt, yhteiset 
luokittelujärjestelmiäkoskevat standardit, PICS-järjestelmänedistäminen). Käyttäjien tietoisuuden 
kehittämistä ja viestintäkasvatuksellisia toimenpiteitä esitetään keskustelunaiheiksi. 
Vahingollisia ja laittomia aineistoja Internetissä koskevaan komission tiedonantoon sisältyviin 
politiikkamahdollisuuksiin pohjautuen luvuissa Ilja III esitetään keskusteltavaksi kysymyksiä, 
joita komissio pitää tulevien toimenpiteiden määrittelyn kannalta keskeisinä. Kysymykset ovat 
esiintymisjärjestyksessä seuraavat: 
Kvsvmvs 1: 
Minkälainen vastuu pitäisi teknisesti toteutettavan ja taloudellisesti järkevän rajoissa olla 
aineistojen viestintäketjussa toimivilla eri toimijoilla, aineiston luojasta loppukäyttäjään asti 
(minkä tyyppinen vastuu - rangaistus, yhteinen oikeus, julkaisu -ja millä perusteilla vastuusta 
voidaan vapauttaa)? 
Kvsvmvs 2: 
Miten toteutettujen toimenpiteiden suhteellisuutta valvotaan? Onko Euroopan unionin tasolla 
laadittava välimies- tai sovittelumenettelyjä? Jos on, mitkä menettelyt? 
Kvsvmvs 3: 
Kuinka määritellään oikea tasapaino yksityisyyden suojan (mukaan lukien se, että käyttäjille 
annetaan mahdollisuus toimia verkossa tuntemattomana) ja sen tarpeen välille, että laittomasti 
toimijat on saatava vastuuseen? 
Kvsvmvs 4: 
Onko vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitettujen laitteiden osalta etusijalle asetettava 
sääntely vai itsesääntely (jolle mahdollisesti vahvistetaan kehys)? Minkälaisia sääntöjä pitäisi 
laatia yleensä ja erityisesti Euroopan unionin tasolla? 
Kvsvmvs 5: 
Millaisissa tapauksissa (palvelutyyppi vai muut perusteet) vanhempien suorittamaan valvontaan 
tarkoitettujen laitteiden toimittamisen pitäisi olla järjestelmällistä? Onko laadittava pakollisia 
laitteiden toimittamismenettelyjä? Jos näin on, niin missä muodossa ja keille toiminnan 
harjoittajille? Mitkä ovat eri tapauksissa ne välttämättömät toiminnot, joita ehdotetuissa 
laitteissa pitäisi olla? 
Kvsvmvs 6: 
Kuinka voidaan toteuttaa aineiston merkitsemisen hajauttaminen ylikansallisissa 
audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa ottaen huomioon kansalliset, alueelliset ja yksilölliset 
herkkyyserot ? 
Kvsvmvs 7: 
Mitkä ovat ne standardointitekijät, jotka mahdollistavat digitaalisten palvelujen aineiston 
merkitsemisen johdonmukaisen kehittämisen Euroopan unionin tasolla (toimitettavien 
tietotyyppien standardointi, toimitettujen tai muiden tietojen koodauksen ja koodauksen 
purkamisen standardointi)? 
Kvsvmvs 8: 
Kuinka toteutetaan hallintoyhteistyö Euroopan unionin tasolla? Pitääkö sen olla virallista? Jos 
pitää, minkä toimielimen alaisuudessa? 
Kvsvmvs 9: 
Miten Euroopan ja kansainvälisen tason toiminta nivelletään toisiinsa? Onko asetettava 
etusijalle ratkaisujen etsiminen Euroopan unionin tasolla ennen kuin ratkaisuja pyritään 
edistämään kansainvälisellä tasolla vai pitääkö molempien toimien tapahtua samanaikaisesti? 
Mitkä ovat sopivimmat yhteydet kansainvälisessä yhteistyössä (G7, OECD, ITU, WTO vai 
kahdenvälinen kanssakäyminen)? Missä muodossa kansainvälisen yhteistyön on toteuduttava? 
7 
LUKU I ALAIKÄISTEN JA IHMISARVON SUOJELUN ONGELMAKENTTÄ 
Tässä luvussa pyritään tunnistamaan tärkeimmät ongelmat, joita audiovisuaalisten ja 
tietopalvelujen aineistolajit voivat aiheuttaa alaikäisten ja ihmisarvon suojelun kannalta. 
1. Alaikäisten ia ihmisarvon suojelun ongelmat 
Sananvapauden soveltamisalasta riippumatta ovat alaikäisten ja ihmisarvon suojelu aina 
muodostaneet perustavanlaatuisen osan joukkoviestinten sääntelyä. Uusien joukkoviestinten 
syntyminen ei millään tavalla kyseenalaista näiden yleisten etujen pysyvyyttä ja tehokkaan 
suojelun välttämättömyyttä. 
Alaikäisten ja ihmisarvon suojelemiseksi toteutetut järjestelyt saatavat vaihdella maasta toiseen 
ja ajankohdasta toiseen. On kuitenkin tärkeää erottaa toisistaan kaksi aineistoihin liittyvää 
ongelmalajia: 
Ensinnäkin voidaan koko yhteiskunnalta kieltää tietynlaisten aineistojen käyttöön 
saaminen, riippumatta mahdollisten vastaanottajien iästä tai välineestä. Näiden kiellettyjen 
aineistojen joukosta voidaan erottaa, yli kansallisten lainsäädäntöjen, yleinen, ihmisarvoa 
räikeästi loukkaava aineistoluokka: kyse on pääasiassa sellaisista aineistoista, kuten lapsiporno, 
aiheettoman väkivallan äärimuodot ja rotuun tai muuhun perustuvan syrjinnän, tai vihaan tai 
väkivaltaan yllyttäminen. 
Toisaalta joidenkin, alaikäisten fyysiseen ja/tai henkiseen kehitykseen vaikuttavien 
aineistojen käyttöön saaminen kielletty on kielletty alaikäisiltä, mutta sallittu aikuisille. Tätä 
alaikäisten fyysiseen tai psyykkiseen terveyteen liittyvää tavoitetta ei pidä sekoittaa muihin, 
yleisiin etuihin liittyviin tavoitteisiin, kuten kuluttajansuojeluun, jotka voivat myös antaa aihetta 
alaikäisten suojelutoimenpiteisiin (eritoten kaupallisessa viestinnässä toimenpiteet, joilla tähdätään 
kaikin tavoin estämään heidän herkkäuskoisuutensa hyväksikäyttö)1. 
Nämä ongelmakentät sekoitetaan eri syistä joskus keskenään, mutta on erittäin tärkeää säilyttää 
ero näiden erilaisten ongelmien välillä: kyse on erillisistä päämääristä, jotka aiheuttavat erilaisia 
ongelmia ja vaativat erilaisia ratkaisuja. On esimerkiksi selvää, että täydellisen kiellon 
täytäntöönpano välineet eroavat selvästi keinoista, joilla rajoitetaan alaikäisten aineistojen käyttöön 
saamista ja aikuisten sattumanvaraista aineistojen käyttöön saamista. 
2. Alalla tapahtuneet muutokset 
Uusien audiovisuaalisten ja tietopalveluiden syntyminen muuttaa ratkaisevasti alaikäisten ja 
ihmisarvon suojelua (katso liite II). 
Esimerkiksiyleisradiopalvelujensääntelyssäyhteisöntasolla(direktiivi89/552/EY)on nämä kaksi tavoitettaerotettu selvästi toisistaan: 
- alaikäisten suojelua koskevia sääntöjä sovelletaan kaikkiin ohjelmiin kaupalliset viestit mukaan lukien: mainos tai 
muunlainen lähetys ei voi sisältää kuvia tai viestejä, jotka voivat vakavalla tavalla . . haitata alaikäisten kehitystä (ks. art. 22); 
- kuluttajansuojasäännötjoita sovelletaan yleisradioituun mainontaan, sisältävät erityissäädöksiä, joilla . pyritään välttämään 
alaikäisten herkkäuskoisuuden kaikenlainen hyväksikäyttö (ks. art. 16). 
8 
2.1 Television maailma: joukkotiedotusvälineistä editoijamalliin 
Digitaalinen yleisradiotoiminta edistää todennäköisesti palvelujen huomattavaa lisääntymistä ja 
monipuolistumista: jokainen "digitaalikimppu" käsittää useita kymmeniä palveluja, joiden 
joukkoon kuuluvat kertamaksutelevisiopalvelut (PPV, pay-per-view) ja tilausvideon esiaste 
(NVOD). Tilausvideojärjestelmät (VOD, video-on-demand) ja monet uudet kaupalliset palvelut 
(etäostoksista vuorovaikutuksellisten pelien kautta etäpankkiin) toteutuvat vähitellen, ilman että 
nyt on mahdollista määritellä tarkasti niiden syntyyn liittyviä yksityiskohtia (infrastruktuurit, 
viestintäkeinot, sisältölajit...). 
Käyttäjän TV ja 
salauksenpurkulaite/PC 
c ^ A__ 
Käyttäjän "j 
valinta J 
m-Sisältö H 
H-I e 
a S ö 
M O • 
O 
M 
> 
O 
H ^•^•^Ä Ohjelmantekijät 
Mainostajat 
>V?*-j \ % k *X-
^Internet .h 
h 
Tämä kehitys merkitsee televisiomaailman siirtymistä "joukkotiedotusvälineen" logiikasta yhä 
lähemmäksi editoijamallia: 
taajuuksien puute ei enää rajoita palvelujen nopeaa lisääntymistä; 
palvelut monipuolistuvat ja niiden vaikutus suhteutuu kaikkiaan saatavilla olevien 
palvelujen määrän mukaan; 
television katsoja voi valita laajasta palvelujen ja ohjelmalajien valikoimasta, jotka ovat 
selvästi tunnistettavissa; 
2.2 On line -maailma: editoijamallista uudenlaiseen viestintämalliin 
On line -"isäntäpalvelujen" kuten CompuServes tai America On Line:n kehityksen (AOL), ja 
vieläkin enemmän Internetin eksponentiaalisen kasvun, arvellaan enteilevän tulevaisuuden on line 
-palvelujen massamarkkinoita. 
= I TTT 
Käyttäjän PC 
Sisältö l'i f< Sovitut kolmannet 
osapuolet sisällön 
tarjaoajina 
Viihde 1) 
...Jtj 
Tietopalvelut || 
====SÄ8ssaaJ 
!>§ § j^ia^^^^^P^^V V v i k 
^ INTERNET \ 
m\, . 
SVR Electronic postilaatikot \ 
1 I Lg.^J. ^.,.^..J 
&C Foorumit ]] Vuorovaikutteiset palvelut. "'; 
sisällöt muilta käyttäjiltä, j 
on line-palvelun tarjoaja hoitaa ,; 
On line-palvelut ovat sähköisiä viestintäjärjestelmiä, jotka tarjoavat tilauksen avulla laajan 
valikoiman suorituksia (sähköposti eli e-mail:istä tietoja, pelejä ja keskustelufoorumeita eli 
"rupattelulinjoja"...), joita voi käyttää puhelinverkon, modeemin ja tietokoneen avulla. Kauan 
sitten perustettujen BBS-palvelujen (Bulletin Board Services) lisäksi lisääntyvät kaupalliset 
"isäntäpalvelut" nopeasti Yhdysvalloissa ja tekevät tuloaan tietyille Euroopan markkinoille. 
Näiden verkkojen suljettu arkkitehtuuri takaa liiketoiminnan turvallisuuden tason, joka on 
mahdollistanut kaupallisten palvelujen nopean lisääntymisen. 
On line -palvelujen peruslogiikka on tyypiltään selvästi julkaisullinen: aineistoja toimitetaan ja 
niitä saadaan käyttöön yksilöllisestä tilauksesta. Mutta tiettyjen on line -palvelujen, ja erityisesti 
Internetin kautta2, syntyy uusi vuorovaikutteisen viestinnän malli: jokaisesta käyttäjästä tulee 
mahdollinen aineistojen toimittaja. Tällä lajiltaan ainutlaatuisella mallilla ei ole minkäänlaista 
yhteneväisyyttä olemassaolevien joukkoviestinten ja perinteisten televiestintämallien kanssa. 
Sen koko erikoislaatuisuus on otettava huomioon. 
Katso vahingollisiaja laittomia aineistoja Internetissä koskeva tiedonanto. 
10 
Käyttäjän TV ja 
salauksenpurkulaite/PC 
»XK-w-v- :•••••-'••:. 
A. 
Käyttäjän 
valinta , 
~ Sisältö V > 
Vi 
M 9 6 
M 
> 
H H o 
S 
H v*\v Ohjelmantekijät 
Mainostajat 
V < 
"^ Internet J % .„ *,*.,...*.»& 
i 
M' ^ 
2.3 Kansalliset palvelut maailmanlaajuisissa verkoissa 
Temaattisten palvelujen ja maksullisten palvelujen ilmestyminen on laajentanut rajojen yli 
ulottuvien televisiolähetysten jakelua, vaikka nämä palvelut kohdentuvatkin pääasiassa ainoastaan 
yhdelle kielialueelle. Digitaalisen television nopea kehitys mahdollistaa erittäin erikoistuneiden 
palvelujen kehittämisen, joista jotkut eivät olisi taloudellisesti kannattavia rajoittuessaan 
yksittäiselle kansalliselle markkina-alueelle. Näiden palvelujen on siis hyödynnettävä 
markkinarakoja rajat ylittävään toimintaan perustuen saavuttaakseen siten riittävän yleisön. 
Teknologisesti VOD-järjestelmiä on vaikea tarkastella kansainvälisellä tasolla. Ulkomailla 
sijaitsevan palvelimen käyttö ei vaikuta yhteyskustannusten vuoksi laajasti ajatellen kannattavalta. 
Pidemmällä aikavälillä voisi VOD-järjestelmien kehitys sen sijaan seurata on line -palvelujen 
kehitystä. 
On line -palveluilla on jo kansainvälinen ulottuvuus suurten isäntäverkkojeni kuten AOL:än ja 
CompuServe:n, kautta. Aina kun tällainen palvelu syntyy uuteen maahan, koko verkko laajenee 
ja kaikki tilaajat voivat viestiä keskenään ja päästä käsiksi samoihin aineistoihin. 
Internet muodostaa jo globaalin verkon, jota lähes kaikilla mailla on mahdollisuus käyttää. 
Lisäksi itse Internetin rakenne tekee lähes mahdottomaksi sen, että tietty alue eristettäisiin 
maantieteellisesti. 
Tämä kehitys, jossa kansallisista palveluista tulee maailmanlaajuisia verkkoja, on merkittävä 
haaste alaikäisten ja ihmisarvon suojelulle. Se edellyttää toteutettavien keinojen syvällistä 
harkintaa ja soveltuvaa tasoa, joilla varmistetaan eurooppalaisten arvojen huomioonottaminen 
alaikäisten ja ihmisarvon suojelussa. 
11 
2.4 Uudenlaisten aineistojen syntyminen 
Television aineistoille ominainen lineaarinen malli (lähetys katsotaan alusta loppuun) on 
väistymässä monimutkaisemman rakenteen tieltä, jossa kehotetaan selaamaan annettuja tietoja 
vapaammin ja jopa reagoimaan sisältöön (kuten uusissa vuorovaikutteisissa välineissä: CD-ROM, 
CD-I, DVD...). 
Sen lisäksi selvästi tunnistettavissa olevat aineistot (dokumentti, uutinen, mainos, elokuva...) 
sulautuvat uusiksi sekamuotoisiksi aineistoiksi, joita on vaikea määritellä: samassa aineistossa 
voivat yhdistyä mainos, uutinen ja leikinomainen näkökulma, ilman että sen osatekijöitä on 
mahdollista selvästi erottaa toisistaan. 
Lopuksi, digitaalisessa maailmassa aineistoista tulee maailmanlaajuisesti liikkuvia', niitä voidaan 
helposti muuttaa ja jakaa monissa erilaisissa välineissä ja palveluissa. Tietokoneella luoduilla 
kuvilla voidaan luoda virtuaalimaailmoja ja käyttää piilovaikuttavaa aineistoa, mikä johtaa uuteen 
todellisuuden hämärtymiseen. 
Nämä suuntaukset synnyttävät paljon kysymyksiä. Miten voidaan tarkistaa tiedon tarkkuus 
(alkuperäinen viesti vaihdettu väärennettyyn, tekaistut yritykset tarjoamassa tekaistuja palveluja 
tai tuotteita)? Kuinka puolustaa henkilön tai yrityksen nimeen, imagoon tai maineeseen liittyviä 
erilaisia oikeuksia? Mikä on sekamuotoisen, todellisen ja virtuaalimaailman yhdistävän aineiston 
pitkän aikavälin yhteiskunnallinen vaikutus? Nämä kysymykset heijastelevat uusia pitkän 
aikavälin vaaroja, joita on vaikea arvioida, erityisesti alaikäisiin kohdistuvien vaarojen osalta. Ne 
on havaittava ja niitä on tarkasteltava huolellisesti. 
2.5 Syntyvaihe: uudet vaarat, uudet mahdollisuudet 
Tämä uusi, nopeasti kehittyvä ympäristö ei ole vielä lähelläkään vakiintumista. Mutta yhteisen 
digitaalisen kielen avulla voidaan harkita erilaisia lähentymishahmotelmia sekä vastaanottavien 
laitteiden tasolla (televisio, tietokone tai muu) ja infrastruktuurien (radioverkot, televiestintä, 
kaapeli tai satelliitti) että itse palvelujen tasolla. 
Uusien palvelujen kehitys tämän pitkän syntyvaiheen aikana voi tapahtua ainoastaan joustavassa 
ympäristössä - nimenomaan säännöstelyn tasolla - jonka on oltava valmiina sopeutumaan helposti 
alan nopeaan kehitykseen. Erilaiset lähentymishahmotelmat, samoin kuin vuorovaikutteisuuden 
moninaiset mahdollisuudet, tekevät perinteisten erotteluperusteiden automaattisen käytön 
erilaisten palvelujen erottelussa hankalammaksi (televisio/tietokone, yksityinen viestintä/julkinen 
viestintä, pisteestä pisteeseen -_viestintä/monipisteyhteysviestintä), samoin kuin yhtäläistämisen 
olemassa oleviin tiedotusvälineisiin. On tutkittava tarkkaan kunkin uuden palvelun tarjoamat 
toiminnot palvelun keskeisten piirteiden toteamiseksi. 
Näiden nopeiden muutosten vuoksi on syytä arvioida alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun 
liittyvien uusien vaaratekijöiden syntyä. On kuitenkin hyödynnettävä niitä moninaisia 
mahdollisuuksia, joita uudet audiovisuaaliset ja tietopalvelut tarjoavat sisällön valvontaan. 
12 
3- Ongelmien laajuus palvelulajin mukaan 
Alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun liittyvien ongelmien luonne ja laajuus vaihtelee palvelun lajin 
mukaan. 
Joissakin maissa voi taajuisvälitteisten televisiokanavien myöhäisohjelmistossa olla eroottisia 
lähetyksiä ja maksullisilla kanavilla pornografisia aineistoja. Suojatut, ainoastaan pornografialle 
omistetut kanavat, ovat suhteellisen rajallinen ilmiö Euroopassa. Lisäksi hyvin monissa maissa 
keskustellaan paljon vaikeammin säännösteltävästätelevisioväkivallasta. On myös luultavaa, että 
PPV-, NVOD- ja VOD -palvelut tarjoavat usein eroottisia ja/tai pornografisia ohjelmia ja 
keskustelu väkivallasta koskee harvemmin niitä, varsinkin jos kuluttujia on informoitu 
asianmukaisesti saatavilla olevien ohjelmien tarkasta luonteesta. 
On line-palvelut tarjoavat joukon kaupallisia, aikuisille tarkoitettuja kohteita, jotka sisältävät 
eroottisia tai pornografisia kuvia maksua vastaan. Nämä "julkaistut" kohteet on selvästi 
tunnistettavissa. Huolimatta isäntäverkkojen suljetusta luonteesta, voidaan kaikkia muunlaisia 
aineistoja tavata myös käyttäjäystävällisissä sovelluksissa (keskusteluryhmät) tai sähköpostissa. 
Kuten vahingollisia ja laittomia aineistoja Internetissä koskevassa tiedonannossa todetaan, 
Internet kuljettaa epäilemättä kaikenlaisia kiistanalaisia aineistoja, lapsipornografiasta 
kaikenlaiseen väkivaltaiseen tai herjaavaan aineistoon ja rotuvihan lietsontaan. Ongelmalliset 
kohteet on usein helposti tunnistettavissa ja se, että tietoja on etsittävä vapaaehtoisesti 
(osoitteiden tai hakupalvelujen kautta) tekee satunnaisen törmäämisen ei-toivottuihin aineistoihin 
lähes mahdottomaksi. 
Alaikäisten ja ihmisarvon suojelun saama huomattava sija sähköisissä palveluissa ei ole 
varmastikaan sattumaa. On syntymässä todellisia ongelmia, jotka oikeuttavat täysin 
viranomaisten ja kansalaisten niihin kohdistaman huomion. Uutuus piilee kuitenkin 
viestintämallien ulkoisessa olemuksessa, jotka kestävät vertailun olemassaoleviin 
joukkoviestimiin, eikä itse aineistoissa. On nimittäin syytä epäillä, ettei uusissa palveluissa liiku 
sen enempää kiistanalaisia aineistoja kuin perinteisissä joukkoviestimissä on tähän asti 
liikkunut. Uudet palvelut tekevät ne kuitenkin näkyvä nimiksi ja suhteellisesti helpommin 
lähestyttävämmiksi koska ne eivät ole valvottavissa perinteisten viestimien tapaan. Vaikuttaa 
siis ratkaisevalta ymmärtääjokaisellepalvelulleominainen logiikka vastausten määrittämiseksi 
13 
LUKU II Aineistoihin SOVELLETTAVAT VALVONTASÄÄNNÖT JA -KEINOT 
ALAIKÄISTEN JA IHMISARVON SUOJELEMISEKSI 
1. Yleiset ja yhteiset periaatteet 
Ennen kuin alamme tutkia valvontasääntöjä ja -keinoja, joita kansallisella tasolla on toteutettu 
alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi, on välttämätöntä 
korostaa, että nämä menettelyt kuuluvat kahden perusperiaatteen muodostaman kehyksen sisälle, 
jotka ovat osa kaikkia demokraattisia yhteiskuntia: sananvapaus ja yksityisyyden kunnioitus 
(katso liite III). 
1.1 Sananvapauden periaate 
Sananvapauden periaate taataan monissa kansainvälisissä sopimuksissa, joista ihmisoikeuksia ja 
perusvapauksia koskeva eurooppalainen yleissopimus (tästä eteenpäin "sopimus") on samalla 
kertaa kaikkein täydellisin sopimus ja tärkeä teos Euroopan unionille. Kaikki jäsenvaltiot ovat 
liittyneet tähän sopimukseen ja ovat, Yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuun ottamatta, tehneet 
sananvapaudesta perustuslaillisen arvon. 
Vaikka tämä teksti ei suoraan sido Euroopan yhteisöä, sopimuksen sisältö on sisällytetty sen 
oikeusjärjestykseen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F artiklan 2 kohdan sekä Euroopan 
yhteisöjen tuomioistuimen antamien, yhteisön oikeuden yleisperiaatteisiin liittyvien tuomioiden 
välityksellä. 
Periaate ei kuitenkaan missään ole ehdoton. Valtio voi rajoittaa sananvapautta, mutta rajoituksia 
koskevat erittäin tarkat arviointiperusteet: rajoittavan toimenpiteen on oltava vastaus 
pakottavaan yhteiskunnalliseen tarpeeseen ja sen on oltava tehokas, ilman että sen määräämät 
rajoitukset ovat suhteettomia ollakseen välttämätön demokraattisessa yhteiskunnassa. Arviointi 
edellyttää suhteellisuustestin suorittamista. 
L2 Yksityisyyden kunnioituksen periaate 
Yksityisyyden kunnioituksen periaatteella on sama asema kuin sananvapauden periaatteella. Se 
taataan sopimuksen 8 artiklassa ja siinä esitetään samantapaisia rajoituksia kuin edellä esitettiin 
sananvapauden osalta. 
Erityisesti tiettyjen aineistojen kansallisten kieltomenettelyjen toteutuksen yhteydessä (erityisesti 
yksityisen viestinnän rikollisiin tarkoituksiin käyttämisen havaitseminen ja rankaiseminen) 
periaatteen rajoittamista voidaan harkita, mutta tässäkin on noudatettava tiukasti 
suhteellisuusperiaatetta. 
Meillä on sopimuksen ja yhteisön oikeusjärjestyksen yleisten oikeuksien periaatteiden 
huomioonottamisen ansiosta yhteinen perusta Euroopan sananvapauden ja yksityisyyden 
suojelun osalta. On kuitenkin todettava, että yhteinen perusta ei merkitse täysin samanlaista 
sääntökokonaisuutta. On kuitenkin korostettava näiden periaatteiden merkitystä: yhteisten 
sääntöjen asemesta Euroopalla on käytössään yhteinen sananvapautta tai yksityisyyden 
oikeutta rajoittavien sääntöjen arviointimenetelmä. Tämän menetelmän (suhteellisuustesti) on 
oltava merkittävä tekijä jäsenvaltioiden välisessä lähentymisessä alaikäisten ja ihmisarvon 
suojelun sääntelyä (tai itsesääntelyä)käsittelevien kysymysten osalta audiovisuaalisissa tai 
tietopalveluissa. 
14 
2. Kansallisella tasolla toteutetut säännöt ja keinot 
Alaikäisten ja ihmisarvon suojelua koskevan kansallisen sääntelyn ja muiden toimenpiteiden 
tutkiminen paljastaa selvästi jäsenvaltioiden oikeus- ja kulttuuriperinteiden eroavaisuudet (katso 
liite III). Voidaan kuitenkin erottaa suuria suuntaviivoja ja erityisongelmia. 
2.1 Ihmisarvon suojelu 
Kansallisen sääntelyn ensimmäinen olemassaoleva rajoite tähtää tietynlaisten aineistojen, jotka 
katsotaan sietämättömiksi niin yksilölle kuin yhteisöllekin sekä itse yhteiskunnan ja eritoten 
ihmisarvon perustaa vastaan hyökkääviksi, ehdottomasti laittomaksi tekemiseen. 
Kaikissa jäsenvaltioissa on yleismenettelyjä tietynlaisten aineistojen kieltämiseksi. Useimmissa 
tapauksissa ovat tällaisten aineistojen tuotanto, jakelu, tuonti ja mainonta kiellon kohteena ja 
niistä on seurauksena ankarat taloudelliset rangaistukset ja vankilatuomiot, joista on määrätty 
rikoslaissa tai erityisissä teksteissä. Yleisluontoisina tällaiset kiellot koskevat kaikkia välineitä 
ja palveluita, mukaan lukien ne, joita ei sääntöjä hyväksyttäessä ollut olemassa. Vastaanottajan 
tai käyttäjän ikä eivät tässä tapauksessa vaikuta asiaan. 
Suurimmassa osassa jäsenvaltioita on olemassa kieltoja, jotka koskevat yleisiä luokituksia, kuten 
hyvien tapojen vastaisia rivoja tai säädyttömiä tai ihmisarvoa loukkaavia aineistoja. Joissakin 
tapauksissa nämä käsitteet on laillisesti määritelty, toisissa tapauksissa on oikeuskäytännön 
tehtävänä tuoda esiin niiden merkitys. 
Ottaen huomioon nämä ominaispiirteet sekä tietyt erityisemmat säännöt, vaikuttaa mahdolliselta 
määrittää tietynlaiset aineistot, jotka on laajasti kielletty Euroopan unionissa. 
Kaikkein yksimielisimmin kielletty aineisto unionissa on varmasti lapsipornografia (valokuvien, 
"pseudo-valokuvien" tai liikkuvien kuvien muodossa). Tukholmassa äskettäin pidetyssä 
maailmanlaajuisessa lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaisessa kongressissa kiinnitettiin 
huomiota tällaisen aineiston jakeluun tietoverkoissa ja vaadittiin tiukasti voimassaolevien 
kieltojen laajentamista koskemaan pelkkää lapsipornografian omistustakin. 
Turvautuminen yleiskäsitteisiin (rivous, hyvät tavat...) mahdollistaa myös väkivaltaisen 
pornografian (mukaan lukien vastoin tahtoaan toimivia aikuisia sisältävä pornografia) ja eläimiin 
sekaantumisen erottamisen laajalti kielletyiksi 
Toinen aineistolaji, joka huomattavassa osassa maita on yleiskieltojen kohteena, on rotuvihaan 
ja/tai väkivaltaan yllyttäminen. Tavoite näyttää olevan yhteinen: kyse on kaikkien niiden 
aineistolajien torjunnasta, jotka suoraan tai epäsuoraan, lietsovat vihaa, syrjintää tai väkivaltaa 
henkilöitä tai henkilöryhmiä vastaan heidän rotunsa, kansallisuutensa, ihonvärinsä, sukupuolensa 
tai uskontonsa perusteella. 
Kansallisten sääntöjen väliset erot sekä niiden avoimuuden puute vaikeuttaa kansallisten sääntöjen 
soveltamista kansainvälisiin palveluihin ja verkkoihin sekä asianomaisten teollisuudenalojen 
liikkeelle saamista Euroopan tasolla. Lisäksi ne voivat aiheuttaa suhteettomia esteitä palvelujen 
vapaalle tarjoamiselle yhteisössä ja vaikeuttaa yhteisten arvojen puolustamista kansainvälisissä 
yhteyksissä. 
15 
Edelliseen liittyen komissio tunnustaa jäsenvaltioiden yhteistyön olennaisen merkityksen 
erityisesti oikeus-ja sisäasioiden yhteistyössä (katso luku III, 2 kohta). On tarpeen laatia yhteisiä 
määritelmiä siitä, mikä on laitonta. Lisäksi jäsenvaltioiden välistä rangaistuksia koskevaa sekä 
oikeudellista ja poliisiasiain yhteistyötä olisi vahvistettava. 
Kun kielletty aineisto on määritelty, jäsenvaltioiden on pantava kiellot täytäntöön tunnistamalla 
syylliset ja rankaisemalla heitä. Uusien audiovisuaalisten ja tietopalveluiden kohdalla tässä syntyy 
uusia ongelmia: keskitetyissä palveluissa on etuna selvästi tunnistettavissa oleva operaattori, 
jonka kanssa voi keskustella sopivista säännöistä ja joka ottaa vastuun niiden täytäntöönpanosta; 
sen sijaan hajautetuissa palveluissa on vaikea määrittää eri toimijoille kuuluvia vastuita 
viestintäketjussa, aineiston syötöstä aina loppukäyttäjän aineiston käyttöön (katso vahingollisia 
ja laittomia aineistoja Internetissä koskeva tiedonanto). 
Laitonta aineistoa syöttävän käyttäjän vastuu näyttää olevan vakiintunut. Vastuun puuttuminen 
niiltä toiminnan harjoittajilta, jotka harjoittavat pelkkää aineiston siirtotoimintaa ilman 
minkäänlaista valvontaa, näyttää niin ikään olevan selvää. Sitä vastoin muiden osapuolten 
mahdollinen vastuu viestintäketjussa (erityisesti kaikki toiminta, joka edellyttää aineiston 
väliaikaista varastointia luettavassa muodossa) on edelleen avoin kysymys. Olennaista on 
varmistaa, mikä on teknisesti mahdollista ja taloudellisesti järkevää, ja säilyttää sananvapauden 
ja yksityisyyden suojelun sekä toisaalta alaikäisten ja ihmisarvon suojelun välinen tasapaino. 
Lisäksi verkkojen maailmanlaajuinen luonne rajoittaa kansallisen lainsäädännön tehokasta 
täytäntöönpanoa. Kansainvälisten verkkojen hajautettujen palvelujen kohdalla kiistanalaiset 
aineistot voidaan nopeasti siirtää muille palvelimille ja näin väistää mahdolliset rajoitukset. Sen 
vaaran lisäksi, että palvelimet "hajaantuvat" voimakkaasti kohti sallivampia maita, herättää tämä 
liikkuvuus kysymyksen mahdollisten kiistanalaisten kohteiden tai aineistojen "mustien listojen" 
päivityksestä. Lisäksi voi kiistanalaisia aineistoja ylläpitävien kohteiden sulkeminen osoittautua 
monissa tapauksissa suhteettomaksi, jos se merkitsee kaikkien saman palvelimen palvelujen ja 
aineistojen sulkemista. 
Sillä aikaa, kun odotellaan oikeuskäytännön kehittymistä, ovat erilaiset käytännön tapaukset 
herättäneet keskustelua jäsenvaltioissa. Vaikka jotkut jäsenvaltiot hahmottelevat sääntelyyn 
perustuvia vastauksia, tuo kyseisten toiminnan harjoittajien itsesääntely ensimmäiset vastaukset 
näihin käytännön ongelmiin (katso vahingollisia ja laittomia aineistoja Internetissä koskeva 
tiedonanto). 
Koska irralliset kansalliset ratkaisut ovat rajallisia, Euroopan unionin tasolla työstettävä 
yhtenäinen kehys helpottaisi kansallisen lainsäädännön soveltamista estäen kuitenkin 
suhteettomien esteiden syntymisen palvelujen yli rajojen ulottuvalle kehitykselle 
sisämarkkinoilla. 
Ottaen huomioon vahingollisia ja laittomia aineistoja Internetissä koskevassa tiedonannossa 
esitetyt alustavat suuntaviivat tämä yhtenäinen lähestymistapa voisi keskittyä seuraaviin 
kysymyksiin: 
16 
Minkälainen vastuu pitäisi teknisesti toteutettavan ja taloudellisesti 
järkevän rajoissa olla aineistojen viestintäketjussa toimivilla eri 
toimijoilla, aineiston luojasta loppukäyttäjään asti (minkä tyyppinen 
vastuu - rangaistus, yhteinen oikeus, julkaisu -ja millä perusteilla 
vastuusta voidaan vapauttaa)? 
Miten toteutettujen toimenpiteiden suhteellisuutta valvotaan? Onko 
Euroopan unionin tasolla laadittava välimies- tai sovittelumenettelyjä? Jos 
on, mitkä menettelyt? 
Kuinka määritellään oikea tasapaino yksityisyyden suojan (mukaan lukien 
se, että käyttäjille annetaan mahdollisuus toimia verkossa 
tuntemattomana) ja sen tarpeen välille, että laittomasti toimijat on saatava 
vastuuseen? 
2.2 Alaikäisten suojelun menettelyt 
Joissakin jäsenvaltioissa alaikäisten suojelun periaatteen yleinen soveltamisala ilmenee 
rikossäännöksistä, joissa kielletään toimittamasta alaikäisille aineistoja, jotka saattavat 
vahingoittaa heidän kehitystään, vaikka ne ovat laillisesti aikuisten käyttöön tarkoitettuja. Näitä 
säännöksiä sovelletaan yleisesti, riippumatta tavasta, jolla kielletty aineisto toimitetaan 
alaikäiselle. Niissä jäsenvaltioissa, joissa ei ole tällaisia yleissääntöjä, varmistetaan samanlainen 
suojelu jokaista joukkoviestintä koskevin erityissäännöin. 
Kaikissa tapauksissa edellyttää alaikäisten suojelua koskevan menettelyn toimeenpano niiden 
keinojen tunnistamista, jotka mahdollistavat, etteivät alaikäiset tavanomaisin keinoin saa 
käyttöönsä aineistoja, jotka voivat haitata heidän fyysistä tai henkistä kehitystään 
mahdollistaen kuitenkin aikuisille, jotka sitä haluavat, näiden aineistojen käyttöön saamisen. 
2.2.1 Alaikäisten kiistanalaisten aineistojen käytön valvonta 
Alaikäisten tiettyjen aineistolajien käytön valvontaa koskevat säännöt riippuvat selkeästi palvelun 
lajista. Nämä keinot vaihtelevat palvelujen luonteen mukaan ja vaikka yleisradiomaailman ja on 
line -palvelujen välillä ilmenee joitakin yhteisiä seikkoja, tutkimme näitä kahta aluetta erikseen 
selventääksemme esitystä (katso liite IV). 
a) yleisradiopalvelut 
Perinteisen television kohdalla on lähetysten ohjelmointi mahdollistanut ohjelmien 
jakeluaikatauluun perustuvan suojelun: ohjelmia, jotka voivat vaikuttaa haitallisesti alaikäisiin, 
ei voida levittää vasta kuin myöhään illalla, jolloin lasten ei oleteta olevan television edessä. 
Teknisesti tätä aikatauluihin perustuvaa estejärjestelmää voidaan soveltaa kaikkiin 
yleisradiopalveluihin, mutta se ei välttämättä aina vastaa huomisen television logiikkaa. Lisäksi 
jotkut yksityiset ja julkiset yleisradiotoiminnan harjoittajat ovat kehittäneet usein 
vapaaehtoisuuteen perustuvia signaalijärjestelmiä, joiden tarkoituksena on informoida 
televisionkatsojia levitettävien ohjelmien luonteesta. Ohjelmaluokkiin, joiden epäillään voivan 
vaikuttaa alaikäisiin, liittyy erilaisia logoja. 
17 
Näiden järjestelmien tarkoituksena on kuitenkin ainoastaan helpottaa vanhempien tai kasvattajien 
harjoittamaa valvontaa, sillä heillä on ratkaiseva osuus tehokkaan suojelun toteuttamisessa. 
Uudet y leisradiopalvelut tarjoavat uusia ratkaisuja alaikäisten suojeluun. Ehdollinen käyttöoikeus, 
joka kuuluu kaikkiin maksullisiin palveluihin, tarjoaa monia mahdollisuuksia alaikäisten 
suojeluun: 
ensinnäkin tilaaminen sinällään tarjoaa vanhemmille tilaisuuden tarkistaa, ettei heidän 
valitsemassaan palvelussa ole aineistoja, jotka voivat olla ristiriidassa heidän lastensa 
herkkyystason kanssa 
toiseksi on tilaajan ja maksullisen palvelun välinen side usein saanut kyseiset palvelut 
kehittämään kuluttajatietopolitiikan, joka sisältää levitettäviä ohjelmia koskevia neuvoja 
vanhemmille 
lopuksi ehdotetaan vanhempien suorittaman valvonnan helpottamiseksi usein erilaisia 
teknisiä toimintoja; kyse voi olla yksinkertaisesta lukitusjärjestelmästä, joka mahdollistaa sen, että 
vanhemmat voivat esimerkiksi poissaollessaan estää lähetysten vastaanoton; kyse voi olla 
järjestelmästä, joka mahdollistaa lähetysten (tavallisesti häirittyjä) vastaanoton ainoastaan 
henkilökohtaista koodia (Personal Identification Number tai PIN), erityistä korttia tai luottokorttia 
käyttäen. Aikuisia koskevien palvelujen kohdalla tämä järjestelmä mahdollistaa, että vanhemmilla 
itsellään on oikeus vastaanottaa lähetykset. 
Vanhempien suorittaman valvonnan teknisten laitteiden synty on aiheuttanut laajaa keskustelua, 
eritoten mahdollisuudesta turvautua siihen ilmaistelevision kohdalla. Kanadan ja Yhdysvaltojen 
mallin mukainen järjestelmä, jonka avulla on mahdollista yhdistää aineistojen järjestelmällinen 
luokittelu vanhempien suorittamaan valvontaan, herätti erityistä kiinnostusta Euroopan 
parlamentissa ja neuvostossa uudistettaessa "Televisio ilman rajoja" -direktiiviä3. Kysymys on 
aiheuttanut keskustelua myös useissa jäsenvaltioissa. Tästä järjestelmästä käydyt keskustelut ovat 
tuoneet nopeasti esiin sekajärjestelmän toteuttamiseen liittyviä (erityisesti aineistojen luokittelua 
koskevia) vaikeuksia että perustavampaa laatua olevan, vielä ratkaisemattoman ongelman. 
Kyseiset teollisuudenalat ovat myös tunnustaneet alaikäisten suojelua koskevan kysymyksen 
tärkeyden ja työskentelevät parhaillaan käytännön ratkaisujen kehittämiseksi. Markkinoille on 
pian tulossa sähköisiä oppaita, joiden avulla voi selata televisio-ohjelmien monipuolista 
valikoimaa ja jotka tarjoavat tiettyjä mahdollisuuksia vanhempien suorittamaan valvontaan. Alun 
perin videonauhuriohjelmoinnin helpottamiseksi ja automatisoimiseksi monikanavaisessa 
ympäristössä tarkoitetut oppaat voivat purkaa ohjelmia koskevia monipuolisia tietoja, mukaan 
lukien alaikäisille ongelmallisia aineistoja koskevat tiedot. 
Digitaalisen television alalla tarjoavat koodauksen purkulaitteen käyttö ja sähköisten oppaiden 
omistuksen välttämättömyys saatavilla olevien ohjelmien runsauden takia mahdollisuuden kehittää 
televisionkatsojan informointi- ja aineistonvalvontalaitteita. MarkkinoiUetuonti vaiheessa 
digitaalisiin koodauksen purkulaitteisiin kohdistuva hintapaine ei ole tähän mennessä 
mahdollistanut tämän ulottuvuuden kytkemistä olemassaoleviin purkulaitteisiin. Mutta sitä mukaa 
kun markkinat kehittyvät ja jos se tuntuu vastaavan kuluttajien tarpeisiin, voidaan tällaiset 
toiminnot luoda kohtuullisin kustannuksin. 
Direktiivi 89/552. 
18 
b) On line -palvelut 
Päinvastoin kuin yleisradiopalveluissa, ei on line -palveluissa ole mahdollista erotella aineistoja 
levitysaikataulujen mukaan. Kaikkia saatavilla olevia palveluita voidaan käyttää jatkuvasti. 
Lisäksi aineistoja käytetään yksilöllisin perustein (tarkan sisällön valinta) käyttäjän valitsemalla 
hetkellä. Mahdolliset ratkaisut alaikäisten suojelun takaamiseksi voivat vaihdella verkkojen 
enemmän tai vähemmän avoimen luonteen mukaan. 
* Suljetut verkot 
Tilausvideojärjestelmillä on nykyisessä kehitysvaiheessaan ominaisuuksia, jotka helpottavat 
alaikäisten suojelua. 
Niitä tarjoavat operaattorit ovat selvästi tunnistettavissa ja heitä on suhteellisen vähän. Silloin kun 
ne eivät itse tarjoa aineistoja, ne luovat sopimussuhteita aineistojen toimittajien kanssa. Tämän 
rakenteen avulla on mahdollista luoda avoin vastuujärjestelmä tarjotuista aineistoista. Jos 
vaikuttaa selvästi suhteettomalta kieltää kaikki tällaisten palvelujen aineistot, jotka voivat haitata 
alaikäisiä, on mahdollista määritellä kyseisten operaattoreiden kanssa toimeenpantavat keinot, 
joiden avulla alaikäisiä voidaan tehokkaasti suojella. 
kiistanalaisten aineistojen tunnistaminen tai luokittelu sähköisten ohjelmaoppaiden 
avulla (esimerkiksi aikuisille tarkoitetun ajanvietealueen tunnistaminen) 
iän todistaminen maksua suoritettaessa tai ohjelman käytön alkaessa (pankkikortin tai 
henkilökohtaisen tunnusnumeron avulla) 
joitakin ohjelmaluokkia koskeva poisjättäytymismahdollisuus käyttäjän pyynnöstä 
(käyttäjällä olisi siis käyttöoikeus ainoastaan osaan saatavilla olevista aineistoista) 
vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitettujen valvontalaitteiden avulla voidaan 
sulkea tiettyjen ohjelmaluokkien käyttöön saaminen. 
Myös on line -isäntäpalvelujen julkaisuosalla (palvelun itsensä tarjoamat aineistot tai palvelun 
ja aineiston toimittajan väliseen sopimukseen perusteella tarjotut aineistot) on samantapaisia 
ominaispiirteitä, ja se tarjoaa siis vertailtavissa olevia ratkaisuja. Verkon koolla on tässä kuitenkin 
ratkaiseva merkitys: maailmanlaajuisessa verkossa voi osoittautua vaikeaksi määrittää ratkaisuja, 
jotka ovat kaikissa palvelun kattamissa maissa hyväksyttyjä. 
* Avoimet verkot 
Kun avoimissa verkoissa jokainen käyttäjä on mahdollinen aineiston toimittaja, on alaikäisten 
suojelua koskevan kysymyksen sääntely vaikeampi ratkaista. Sekä isäntäverkoissa että 
Internetissä luodaan, tutkitaan ja vaihdetaan tuhansia aineistoja keinoilla, jotka mahdollistavat 
enemmän tai vähemmän vuorovaikutusta käyttäjien kesken ja jotka edellyttävät erilaisia välittäjiä 
aineistojen toimittajan ja niitä käyttävien käyttäjien kesken. 
Alaikäisille vahingollisten aineistojen välittämisestä rikosoikeudelliseen osavastuuseen 
joutumisen uhkan vuoksi teollisuus on vapaaehtoisesti kehittänyt joukon mekanismeja 
alaikäisten suojelemiseksi. Nämä mekanismit voidaan ryhmitellä sen tason mukaan, jolla ne 
toimivat: aineiston toimittajan taso, yhteyden toimittajan taso ja käyttäjän taso. 
19 
Vain käyttäjän tasolla toimivat erilaiset suojelujärjestelmät mahdollistavat aikuisille täydellisen 
pääsyn Internetiin (tai on line -isäntäpalveluun) valvoen tai rajoittaen kuitenkin alaikäisten 
pääsyä. Nämä äärimmäisen vaihtelevat järjestelmät perustuvat kaikki ohjelmiin, joiden 
turvallisuus riippuu suuresti tuotteen teknisestä kehittyneisyydestä. 
Kaikkien järjestelmien yhteisen käyttäjien ennakkotunnistuksen lisäksi ehdotetaan erilaisia 
toimintoja: 
tietokoneen käytön estävä laite mahdollistaa sen, että vanhemmat voivat rajoittaa 
alaikäisten käyttöä silloin, kun he eivät itse ole paikalla 
verkossa liikkumisen muistiin merkintä (kohteet, joissa on käyty ja vaihdetut viestit...) 
mahdollistaa, että vanhemmat voivat valvoa alaikäisten todellista palvelujen käyttöä 
aineistojen automaattinen seulonta mahdollistaa yhteyden automaattisen katkaisun 
ongelmallisiin aineistoihin. Tällaisten järjestelmien ensimmäinen sukupolvi toimii 
pääasiassa avainsanojen ja tiettyjen aineistolajien tunnistamisen perusteella (kuvat). Tämä 
rajoittaa suojelun tehokkuutta (tietyt avainsanat eivät riitä määrittämään sisältöalueita, 
jotka voivat vaikuttaa alaikäisiin) ja aiheuttaa merkittävän, ongelmattomiin sivuihin 
kohdistuvan rajoituksen 
kohteiden sulkeminen valikoidusti merkitsemällä aineistot siten, että niiden seulonta 
voidaan suorittaa sopivilla ohjelmilla. 
Kaikkiin audiovisuaalisiin ja tietopalveluihin voidaan sisällyttää valvontajärjestelmiä, erityisesti 
vanhempien suorittaman valvonnan muotoja. Kaikkiin kehittymässä oleviin palveluihin ei 
kuitenkaan ole saatavilla valvontajärjestelmiä eivätkä olemassa olevat palvelut aina tarjoa haluttua 
turvaa. Kaikille digitaalisille palveluille yhteisten mahdollisuuksien tutkimisen ja hyödyntämisen 
on oltava ensisijainen pyrkimys. Näiden kaikkien palvelujen mahdollisen rajat ylittävän luonteen 
vuoksi Euroopan unioni on huolissaan tämän kysymyksen eri näkökohdista, olivatpa suunnitellun 
toiminnan keinot ja muodot mitkä hyvänsä. 
Onko vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitettujen laitteiden osalta 
etusijalle asetettava sääntely vai itsesääntely (jolle mahdollisesti 
vahvistetaan kehys)? Minkälaisia sääntöjä pitäisi laatia yleensä ja 
erityisesti Euroopan unionin tasolla? 
Millaisissa tapauksissa (palvelutyyppi vai muut perusteet) vanhempien 
suorittamaan valvontaan tarkoitettujen laitteiden toimittamisen pitäisi olla 
järjestelmällistä? Onko laadittava pakollisia laitteiden 
toimittamismenettelyjä? Jos näin on, niin missä muodossa ja keille 
toiminnan harjoittajille? Mitkä ovat eri tapauksissa ne välttämättömät 
toiminnot, joita ehdotetuissa laitteissa pitäisi olla? 
2.2.2 Aineistojen merkitseminen 
Sellaisten aineistojen tunnistaminen, jotka voivat haitata alaikäisiä, tuo heti esille erään 
perusongelman: toisaalta ei välttämättä vallitse edes lääketieteellistä yhteisymmärrystä siitä, mitkä 
aineistot voivat vaikuttaa alaikäisten moraaliseen tai fyysiseen kehitykseen; toisaalta alaikäiset 
eivät ole yhtenäinen luokka ja on kyseenalaista, että samat ongelmat koskisivat alle 4-vuotiaita 
lapsia ja 15-vuotiaita nuoria. 
20 
Nämä kaksi vaikeutta ovat käytännössä johtaneet joillekin joukkoviestimille, eritoten elokuville, 
toimeenpantujen kansallisten luokitusten suureen valikoimaan ja laajaan 
yhteensopimattomuuteen. Palvelujen yhteydessä tällä moninaisuudella on seurauksia kyseisten 
aineistojen jakelun kannalta. 
Uusien aineistojen valvontakeinojen käytön yhdistäminen palvelujen vapaaseen liikkuvuuteen 
edellyttää kehitystä keskitetyistä luokitusjärjestelmistä kohti hajautettua aineistojen 
merkitsemistä, jossa suhtautumiserot otetaan paremmin huomioon. Tämän kehityksen 
kiireellisyys vaihtelee palvelujen luonteen mukaan. 
a) Yleisradiopalvelut 
Vanhempien suorittamassa valvonnassa tarvittavien laitteiden puuttuessa televisio-ohjelmien 
luokittelu perustuu keskitettyyn luokitteluun, josta vastaa yleisradiotoiminnan harjoittaja perustaen 
luokittelunsa enemmän tai vähemmän yksityiskohtaiseen sääntelyyn. Sähköisten ohjelmaoppaiden 
ja selainjärjestelmien kehityksen yhteydessä voidaan kehittää ratkaisuja, jotka mahdollistavat rajat 
ylittävissä palveluissa kansallisten herkkyystasojen eroavaisuuksien huomioonottamisen. 
ohjelmista annetut tiedot voivat olla eriytettyjä sen mukaan, mihin maahan palvelu 
kohdentuu (maita A ja B palvelevalla samalla palvelulla voi olla samaan ohjelmaan 
liittyen erilaisia luokituksia - A maassa A ja B maassa B) 
ohjelmien luokittelu/merkintä voi olla hajautettua (palvelulla on palvelemissaan 
eri maissa luokittelu/merkintärakenteet). 
b) On line -palvelut 
Myös tilausvideo- ja on line -isäntäpalvelut voivat luokitella itse tarjoamansa (tai muiden 
aineistontoimittajien sopimusten kautta tarjoamat) aineistot. Olematta vielä kovin järjestelmällistä 
käyttäjien tiedot alaikäisille mahdollisesti haitallisista aineistoista ovat kehittymässä. 
Sen sijaan Internetin avoin rakenne herättää kokonaan erilaisen kysymyksen aineistojen 
luokittelusta. Aineistojen "julkaisumuotojen" erilaisuus ja se, että jokainen käyttäjä on 
mahdollinen "julkaisija" edellyttää käytettävissä olevien aineistojen seulontaa. Seulontatapoja on 
kehitetty kolmenlaisia: 
seulonta mustien listojen avulla pyrkii estämään pääsyn kohteisiin, jotka on aineistojensa 
vuoksi luokiteltu ongelmallisiksi (alastomuus, väkivalta, seksi jne.). Mustia listoja on 
vaikeaa pitää ajan tasalla. 
seulonta valkoisten listojen avulla sallii pääsyn ainoastaan ennalta määrättyihin 
kohteisiin; aineistojen saatavuus rajoittuu huomattavasti 
seulonta puolueettomien merkintöjen avulla tarjoaa käyttäjälle mahdollisuuden käyttää 
tarjoajan tai kolmannen osapuolen syöttämiä tietoja aineistoista omien valintaperusteidensa 
mukaan. 
Näiden eri luokittelumuotojen yhdistelmä antaa käyttäjälle mahdollisuuden luoda alaikäisten 
Internetin käytölle kaiken kaikkiaan turvallinen toimintaympäristö. Kokonaisvaltainen ratkaisu 
ongelmaan voidaan kuitenkin saavuttaa ainoastaan puolueettomiin merkintöihin perustuvan 
seulontajärjestelmän käyttöönotolla. 
21 
Kuten vahingollisia ja haitallisia aineistoja Internetissä koskevassa tiedonannossa todetaan, PICS 
(Platform for Internet Content Selection) tarjoaa avoimen, globaalin standardin tällaisen 
puolueettoman merkintäjärjestelmän toteuttamiselle. Euroopan unionin tasolla PICS:llä on 
puolellaan ratkaiseva etu siinä, että se tarjoaa hyvin joustavan aineistojen luokittelu- ja 
indeksointikehyksenja mahdollistaa eri kolmansien osapuolten toimittamien ja erilaisia tietoja 
sisältävien useiden luokittelujen yhdistämisen, niin että voidaan ottaa huomioon kansalliset, 
alueelliset tai henkilökohtaiset suhtautumiserot. PICS-järjestelmä sisältyy jo lukuisiin 
seulontajärjestelmiin ("PICS-yhteensopiva), mutta todellinen haaste eli merkittyjä aineistoja ja 
kriittisiä kohteita vastaan hyökkääminen on vielä edessä. 
Kuluttajien yksilöllisen kysynnän periaatteen mukaan toimivien palveluiden osalta on 
ensisijaisen tärkeää kannustaa aineistojen toimittajia ja kolmansia osapuolia merkitsemään 
aineistot aineistojen valvonnan, ja erityisesti vanhempien suorittaman valvonnan 
sopusointuisen kehityksen varmistamiseksi. 
Kuinka voidaan toteuttaa aineiston merkitsemisen hajauttaminen 
ylikansallisissa palveluissa niin, että se ottaa huomioon kansallisten, 
alueellisten ja henkilökohtaisten suhtautumistapojen moninaisuuden? 
Mitkä ovat ne standardointitekijät, jotka mahdollistavat erityisesti 
digitaalisten palvelujen aineiston merkitsemisen johdonmukaisen 
kehittämisen Euroopan unionin tasolla (toimitettavien tietotyyppien 
standardointi, toimitettujen tai muiden tietojen koodauksen ja koodauksen 
purkamisen standardointi) ? 
2.3 Joukkoviestintäkasvatus 
Sähköisten palvelujen ja ilmaisen yleisradiotoiminnan muuttuminen Internetin tarjoaman uuden 
viestintämallin mukaiseksi edellyttää uudenlaisen suhteen oppimista audiovisuaalisiin 
joukkoviestimiin (katso myös liite IV). 
Vanhempien ja lasten on opittava käyttämään uusia viestintävälineitä. Heille on tiedotettava niihin 
sisältyvistä uusista vaaroista sekä käytettävissä olevista suojelujärjestelmistä. Valistus, 
tietoisuuden kehittäminen ja koulutus ovat avainasemassa alaikäisten tehokkaassa suojelussa ja 
luottamuksen ilmapiirin luomisessa, josta uusien palvelujen kehitys on riippuvainen. 
Tässä yhteydessä "Oppiminen tietoyhteiskunnassa"4 -aloitteen pitäisi osaltaan edistää uusien 
nuoria näihin kysymyksiin tutustuttavien menetelmien leviämistä. 
KOM (96)471 lopullinen, 25.1.1996. 
22 
LUKU III EUROOPAN UNIONIN SOVELTAMISALA 
VÄLINEET JA ENSISIJAISET TOIMET 
Vaikka kysymys alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta sähköisissä palveluissa kuuluukin pääasiassa 
jäsenvaltioiden toimivaltaan, se saa vastakaikua myös Euroopan unionin tasolla, yhteisön 
toimielimet ovat useaan otteeseen ilmaisseet sitoutumisensa näiden yleisten etujen suojeluun5. 
Yhteisön oikeuteen ja sen sisältämiin asiaa koskevien menettelyihin liittyen erityistä huomiota 
ansaitsevat seuraavat kaksi näkökohtaa: 
periaate palvelujen vapaasta liikkuvuudesta yhteisössä edellyttää perusteettomien esteiden 
poistamista ja toisinaan myös kansallisten lainsäädäntöjen lähentämiseen turvautumista 
sopimuksessa Euroopan unionista määrätään oikeus- ja sisäasioiden alalle 
yhteistoimintamenettely, jota voitaisiin soveltaa joihinkin alaikäisten ja ihmisarvon 
suojeluun uusissa sähköisissä palveluissa liittyviin näkökohtiin. 
Komission näkemyksen mukaan yhteistyö kansallisten viranomaisten ja asianomaisten 
teollisuudenalojen kanssa sekä kansainvälinen yhteistyö ovat eri aloilla Euroopan unionin 
toiminnan painopistealueita. 
1. Palvelujen vapaan liikkuvuuden periaate 
Palvelujen vapaa tarjoaminen on yksi neljästä perusvapaudesta, jotka ovat edellytyksenä 
sisämarkkinoiden luomiselle ja toiminnalle. 
Uusien yleisradiopalvelujen kehittyminen (digitaalitelevisio, kertamaksutelevisiopalvelut, 
tilausvideon esiaste) kuuluu direktiivin "televisio ilman rajoja" soveltamisalaan. Direktiivi 
sisältää yhteisiä säännöksiä, jotka koskevat alaikäisten ja ihmisarvon suojelua, ja sen avulla 
pannaan täytäntöön palvelujen vapaa liikkuvuus (ks. liite III). Yleisradiotoiminnan yleisestä 
mallista syntynyttä sääntökehystä on todennäköisesti arvioitava erityisesti suhteellisuuden 
kannalta ja sen toteuttamisessa on otettava huomioon todellisten käyttöön tulevien palvelujen 
luonne. Sitä vastoin ainoastaan lähetysmaan lain soveltamisen perusperiaatetta, johon alaikäisten 
ja ihmisarvon suojelun alalla on liitetty vastaanottavan valtion erityismenettely, ei pidä asettaa 
kyseenalaiseksi. 
Komissio tutkii läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden edustajien kanssa direktiivin määräysten 
toimivuutta erityisesti niiden uusiin yleisradiopalveluihin soveltamisen osalta. 
Direktiivin meneillään oleva muutostyö saattaa antaa sopivan virallisen kehyksen jäsenvaltioiden 
kassa tehtävälle yhteistyölle (yhteyskomitea). Muutostyö saattaa antaa komissiolle myös 
kaksinkertaisen valtuutuksen: yhtäältä komission pitäisi direktiivin soveltamisen jaksoittaisen 
arvioinnin yhteydessä kiinnittää erityistä huomiota tähän kysymykseen, toisaalta komission pitäisi 
yhdessä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehdä kysely niiden muiden 
toimenpiteiden mahdollisista eduista ja haitoista, joilla pyritään tekemään vanhemmille ja 
kasvattajille helpommaksi valvoa alaikäisten katsomia ohjelmia. 
Katso erityisesti parlamentin, neuvoston, jäsenvaltioiden edustajien ja komission 11 päivänä kesäkuuta 1986 antama rasismin ja 
muukalaisvihan vastainen yhteinen julkilausuma, joka epäilemättä on tähän mennessä annetuista julkilausumistajuhlallisin. 
23 
Kun yleisradiopalveluiden vapaa liikkuvuus taataan direktiivillä "televisio ilman rajoja", muiden 
audiovisuaalisten ja tietopalveluiden liikkuvuuteen yli rajojen sovelletaan sisämarkkinoita 
koskevia yleissääntöjä, erityisesti palveluiden tarjoamisen vapauden periaatetta. 
Jäsenvaltioilla on mahdollisuus toteuttaa kaikkiin uusiin palveluihin sovellettavia toimia, joiden 
perusteena ovat yleistä etua koskevat pakottavat syyt. Toimenpiteet olisivat siis oikeutettuja sillä 
ehdolla, että ne on tarkasti suhteutettu tavoiteltavaan päämäärään ja että ei ole olemassa muita 
vähemmän rajoittavia keinoja, joilla voidaan saada aikaan vastaava vaikutus. Palvelujen 
vapaaseen tarjoamiseen liittyy saman tyyppinen suhteellisuustesti kuin se, joka tuotiin esille 
sananvapauden periaatteen yhteydessä. 
Olipa kyseessä sääntely tai itsesääntely, komissio valvoo, että toteutettavat toimenpiteet eivät 
ole syrjiviä ja että niiden tehokas toteuttaminen on tarkasti suhteutettu tavoiteltavaan 
päämäärään*. 
Tämän periaatteen valossa sopusointuisen kehyksen luominen uusien audiovisuaalisten ja 
tietopalvelujen kehittämiselle on nähtävä tavoitteena, johon sopivilla keinoilla asteittain 
pyritään (palvelujen kehittymisen rytmi huomioon ottaen). Komission mielestä uusien 
palvelujen kehityksen nykyiseen vaiheeseen nähden on ennenaikaista esittää tarkkoja, 
ainakaan sääntelyyn liittyviä yhteisön tason ehdotuksia. 
2. Yhteistyö oikeus- ja sisäasioissa 
Euroopan unionista tehdyssä sopimuksessa7 esitelty oikeus-ja sisäasioiden alan yhteistyö saattaa 
osoittautua hyödylliseksi alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun uusissa sähköisissä palveluissa 
liittyvien tiettyjen näkökohtien käsittelyssä, erityisesti toteutettaessa menettelyjä, joissa 
rangaistuksen uhalla kielletään tietyt aineistot. 
Koska rikosten ja rikkomusten määrittely vaihtelee eri maiden välillä, kaikista moitittavista 
toimista ei välttämättä seuraa rangaistusta kaikissa jäsenvaltioissa. Audiovisuaaliset ja 
tietopalvelut ovat luonteeltaan kansainvälisiä ja näin aineistojen laatijat tai toimittajat saattavat 
käyttää tilannetta väärin toimittamalla aineistoja maahan, jossa se on laitonta, sellaisesta maasta 
käsin, jossa se on laillista. Vaikka kyseisen maan lainsäädännössä kiellettäisiinkin tietyt aineistot 
ja vaaditaan oikeustoimiin ryhtymistä, aineiston laatija tai toimittaja saattaa olla 
rikoslainsäädännön soveltamisalan ulkopuolella ja maan rajojen sisällä toimivien viranomaisten 
ulottumattomissa. 
Sen vuoksi tarvitaan selvästikin jäsenvaltioiden välistä läheisempää yhteistyötä uusien 
teknologioiden laittomien aineistojen ja toimintatapojen torjumiseksi tehokkaasti. 
Yleisesti ottaen yhteistyötä rangaistuskäytännön, oikeusasioiden ja poliisiasioiden osalta on 
vahvistettava jäsenvaltioiden välillä. Jäsenvaltioiden toimintatapojen parempi johdonmukaisuus 
helpottaisi myös kolmansien osapuolten kanssa toteutettavaa yhteistyötä. 
Säännösluonteistentoimenpiteidenosaltaehdotustietoyhteiskunnanpalvelujakoskevaksiavoimuusmenettelyksi(KOM(96)392) toimii 
perusvälineenajollavarmistetaanyhteisön tasollayhtäältäyleisten etujen suojelun, kuten alaikäistenjaihmisarvonsuojelunjatoisaalta 
sähköisten palvelujen vapaan liikkuvuuden välinen tasapaino. 
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen VI osasto sisältää oikeus-ja sisäasioiden alan yhteistyötä koskevia määräyksiä. 
24 
Sopimus Euroopan unionista sisältää välineet tällaiselle oikeus- ja sisäasioiden yhteistyölle. 
Viimeisimpiä esimerkkejä tästä yhteistyöstä on oikeus- ja sisäasioiden ministerien 
kokouksessaan 26.-27.9.1996 Dublinissa tekemä poliittinen sopimus, joka koskee poliisiasiain 
yhteistyön vahvistamista Europolissa pedofilian ja lapsilla ja naisilla käytävän kaupan 
torjumiseksi sekä työn aloittamista lasten hyväksikäyttöä koskevien lainsäädännön 
vähimmäisvaatimusten määrittelemiseksi. 
Muita yhteistyömuotoja voidaan tutkia sekä oikeudellisten kysymysten (salaukset ja nimettömänä 
toimiminen verkoissa, rangaistussäännösten lähentäminen, kansainväliset rikollisten 
luovutussopimukset jne.) että käytännön näkökohtien osalta (esimerkiksi poliisiviranomaisten 
kouluttaminen tietokoneen ja tietoverkkojen käyttämiseen, tietojen vaihto käsiteltävistä 
rikosasioista, jotka liittyvät uusien sähköisten palvelujen käyttämiseen). 
3. Yhteistyön ensisijaiset toimintalinjat 
Jotta johdonmukaisten Euroopan unionin tason ratkaisujen syntymistä voidaan helpottaa 
haittaamatta kuitenkaan vahingollisia ja laittomia aineistoja Internetissä koskevassa komission 
tiedonannossa ehdotettuja lyhyen aikavälin toimia, komission mielestä sopivia yhteistyöaloja on 
tärkeää tarkastella erikseen. 
3.1 Hallinnollinen yhteistyö 
Kansallisten toimivaltaisten elinten hallinnollinen yhteistyö näyttää olevan ensisijaisen tärkeää 
unionin tason johdonmukaisen kehyksen määrittämisessä alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun on 
line -palveluissa (tilausvideosta Internetiin). Yhteistyön pitää liittyä erityisesti seuraaviin 
näkökohtiin: 
* Tämän hetkistä kehitystä koskevien tietojen vaihto (käytännön ongelmat, oikeuskäytäntö, 
itsesääntely, sääntelyhankkeet jne.) tekee mahdolliseksi ongelmakentän asiantuntemuksen 
lisäämisen yhteisössä 
* Kansallisia lainsäädäntöjä ja niiden täytäntöönpanoa vertaava analyysi jäsenvaltioiden 
yhteisten laittomia aineistoja koskevien vähimmäisstandardien käyttöönoton edistämiseksi 
* Suositusten ja suuntaviivojen laatiminen sisä-ja oikeusasioiden alan yhteistyötä varten. 
Tässä ei ole tarkoitus ennalta arvioida sisä-ja oikeusasioiden alan yhteistyön työohjelmaa, 
mutta nämä uusien palvelujen alaa koskevat ensisijaiset tavoitteet voidaan ottaa huomioon 
työssä, jolla on usein laajempi merkitys (rasismin ja muukalaisvihan, naiskaupan ja lasten 
kaupallisen hyväksikäytön vastainen taistelu jne.) 
* Itsesääntelyn kehyksen määrittäminen Euroopan tasolla niissä tapauksissa, joissa 
itsesääntelyä pidetään suotavana. Kehyksen tulee sisältää erityisesti: 
ne itsesääntelyn ehdot muodostavat tavoitteet, joihin alaikäisten ja ihmisarvon 
suojelun alalla pyritään 
periaatteet, jotka koskevat asianomaisten teollisuuden alojen edustusta Euroopan 
tasolla, sekä päätöksentekomenettelyt 
käyttäytymissääntöjen ja käytännön suojelutoimenpiteiden laatimisen aikataulu, jonka 
ovat laatineet kyseiset teollisuuden alat 
* Yhteisten suositusten ja suuntaviivojen laatiminen kansainvälistä yhteistyötä varten. 
Tarkoituksena on tunnistaa unionin tasolla tehdyn työn pohjalta yhteiset arvot ja periaatteet, 
joita voidaan puolustaa kansainvälisissä yhteyksissä. 
25 
3.2 Asianomaisten teollisuuden alojen yhteistyö 
Kun otetaan huomioon asianomaisten teollisuuden alojen olennaisen tärkeä merkitys alaikäisten 
ja ihmisarvon suojeluun liittyvien ongelmien ratkaisujen löytämisessä ja toteuttamisessa, on 
välttämätöntä voida tukeutua näiden teollisuuden alojen laajaan liikkeelle saamiseen ja 
tehokkaaseen järjestäytymiseen Euroopan tasolla. Teollisuuden alojen kyky ilmaista kantansa 
yksimielisesti todellisten edustuksellisten elinten välityksellä on ratkaisevan tärkeää tässä asiassa. 
Ne pääasialliset osa-alueet, joilla teollisuuden alojen pitää toimia, liittyvät seuraaviin: 
käyttäytymissääntöjen ja käytännön toimenpiteiden laatiminen kansallisten 
hallintojen yhteistyössä määritellyn kehyksen mukaisesti; 
mahdollisten yhteisten aineiston merkintästandardien tarpeiden tunnistaminen; 
PICS-standardin tai vastaavien avointen järjestelmien edistäminen, jotta saadaan 
nopeasti käyttöön mahdollisimman paljon merkittyjä aineistoja ja selainohjelmia ja/tai 
niiden kanssa yhteensopivia vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitettuja 
valvontalaitteita. 
3.3 Yhteistyö käyttäjille suunnatuissa tiedotus- ja tiedostamistoimissa 
Tämä kysymys kattaa sekä keskipitkän että pitkän aikavälin tavoitteet: 
uusien sähköisten palvelujen käyttäjät (erityisesti vanhemmat ja alaikäiset) on saatava 
tietoisiksi palvelujen sisältämistä erityisvaaroista ja heidät on saatava käyttämään 
olemassaolevia suojelukeinoja tehokkaasti; 
on edistettävä kansalaisyhdistysten ja -järjestöjen osallistumista aineiston 
merkintämenettelyyn (merkitsemisen antaminen kolmansien osapuolten tehtäväksi). 
on edistettävä kuluttajien ja kuluttajajärjestöjen ja osallistumista markkinoiden 
valvomiseen; 
on pyrittävä lisäämään vanhempien tiedostamista vastuustaan lastensa toimien 
valvomisessa. 
Toteutettavat keinot on tutkittava perusteellisesti. Komissio ehdottaa, että Euroopan unionin 
tasolla työskennellään vaiheittain keskittyen seuraaviin toimintalinjoihin: 
toteutettavina olevien aloitteiden tutkiminen (erityisesti tehokkuuden arviointi) ja 
hyväksi havaittujen käytäntöjen vaihto', 
yhteistyö asianomaisten tahojen kanssa (julkiset viranomaiset, koulutusyhteisöt, 
kuluttajayhdistykset, asianomaiset teollisuuden alat jne.); 
aloitteiden tukemiseen keskittyneen toimintaohjelman laatiminen, joka tuo todellista 
lisäarvoa yhteisölle: yhteisten viestien ja ylikansallisten aloitteiden tunnistaminen 
(tiedotus- ja tiedostamiskampanjat, opetusmateriaalin tuottaminen jne.) 
käyttäjäystävällisen tietoyhteiskunnan luomista koskeva tutkimus. Tämä 
otetaan tutkimuksen viidennen puiteohjelman erääksi painopistealueeksi. 
3.4 Uusien sähköisten palvelujen alaikäisten käyttöön saamisen edistäminen 
Komissio tutkii mahdollisuuksia tämän ensisijaisen tavoitteen ottamiseksi huomioon olemassa 
olevissa kasvatuksen ja aineistontuotannon yhteisöohjelmissa. Komissio kannustaa keskinäistä 
tiedottamista ja hyväksi havaittujen käytäntöjen vaihtoa soveltuvissa verkoissa Euroopan unionin 
tasolla. 
26 
Kun otetaan huomioon toteutettavan yhteistyön tärkeys ja sen muotojen moninaisuus 
tarkoituksenmukaisten kansallisten, yhteisön tason tai maailmanlaajuisten ratkaisujen 
löytämisessä, on esitettävä joitakin työn järjestämiseen liittyviä kysymyksiä. 
Kuinka toteutetaan hallintoyhteistyö Euroopan unionin tasolla? Pitääkö 
sen olla virallista? Jos pitää, minkä toimielimen alaisuudessa? 
Miten Euroopan ja kansainvälisen tason toiminta nivelletään toisiinsa? 
Onko asetettava etusijalle ratkaisujen etsiminen Euroopan unionin tasolla 
ennen kuin ratkaisuja pyritään edistämään kansainvälisellä tasolla vai 
pitääkö molempien toimien tapahtua samanaikaisesti? Mitkä ovat 
sopivimmat yhteydet kansainvälisessä yhteistyössä (G7, OECD, ITU, WTO 
vai kahdenvälinen kanssakäyminen)? Missä muodossa kansainvälisen 
yhteistyön on toteuduttava? 
PÄÄTELMÄT 
Huomio kohdistuu pääasiassa hajautettuihin palveluihin (ja erityisesti Internetiin). Niitä pidetään 
myös kiireellisimpinä alaikäisten ja ihmisarvon suojelun alalla. Euroopan unionilla näyttää olevan 
olennainen merkitys näille palveluille, vaikka sitä rajoittavatkin pelkästään kansallisiin 
ratkaisuihin liittyvät rajoitukset ja maailmanlaajuisten ratkaisujen laatimisen ja toteuttamisen 
vaikeudet. Sitä paitsi keskitettyjen palvelujen ylikansallisen kehittymisen mahdollisuudet toimivat 
perusteena tämän tyyppisille palveluille yhteisten ja/tai yhteensopivien ratkaisujen etsimiselle 
Euroopan unionissa. 
Vahingollisia ja laittomia aineistoja Internetissä koskevassa tiedonannossa esitettyjen 
ensimmäisten lyhyen aikavälin toimenpiteiden jatkoksi tämän vihreän kirjan sisältämien 
suuntaviivojen ja kysymysten tavoitteena on edistää syvällistä keskustelua johdonmukaisten 
puitteiden luomisen ehdoista alaikäisten ja ihmisarvon suojelulle audiovisuaalisissa ja 
tietopalveluissa Euroopan unionissa. Komissio toivoo saavansa runsaasti erityisesti seuraaviin 
aiheisiin liittyvää palautetta: 
tämän hetkisen tilanteen analyysiä koskevia kommentteja ja lisätietoja tämän hetkisestä 
kehityksestä (sääntelyn ja itsesääntelyn kehittyminen, tekninen kehitys jne.) 
kommentteja kehiteltyjen suuntaviivojen ja ehdotusten sopivuudesta 
käytännön vastauksia esitettyihin kysymyksiin. 
Palaute olisi toimitettava viimeistään 28.2.1997 seuraavaan osoitteeseen: 
Euroopan komissio 
Pääosasto X 
Yksikkö X.D.3 
Gregory Paulger 
rue de la Loi 102/Wetstraat 102 
Huone 5/23 
B-1049 Bruxelles/Brussel 
sähköpostiosoite: gregory.paulger@dglO.cec.be 
ii 
LIITTEET 
28 
LIITE I 
VALMISTELEVAT TYÖT 
Tämän asiakirjan valmistelussa edettiin pääasiassa kahdella tavalla: 
Toisaalta jäsenvaltioita kehotettiin vastaamaan alaikäisten ja ihmisarvon suojelua 
tietoyhteiskunnan palvelujen kehityksen yhteydessä koskevaan kyselylomakkeeseen*. Kaikki 
jäsenvaltiot suhtautuivat myönteisesti tähän kuulemismenettelyyn. Vastausten analysointi, jota 
tarkennettiin jäsenvaltioiden edustajien kokouksen2 yhteydessä sekä useiden jäsenvaltioiden 
täydentävillä osuuksilla, vahvistaa sopivan tilaisuuden tulleen keskustelulle Euroopan unionin 
tasolla. Itse asiassa näitä ongelmia tutkitaan, ja niistä keskustellaan suurimmassa osassa 
jäsenvaltioita, ja kysymyksiä käsitellään usein ensisijaisina. Kansallisten lähestymistapojen 
moninaisuuden yllä vallitsee yhteisenä periaatteena yhteisöllisten ja kansainvälisten 
ulottuvuuksien huomioonottaminen. 
Toisaalta komissio on toteuttanut tätä vihreää kirjaa varten alaikäisten ja ihmisarvon suojelua 
tietoyhteiskunnassa koskevia tutkimuksia3. Tutkimukset käsittävät samanaikaisesti sekä 
kysymyksen sääntelyyn liittyvät että taloudelliset ja teknologiset näkökulmat 15 jäsenvaltiossa, 
Kanadassa, Japanissa ja Yhdysvalloissa. Tässä asiakirjassa viitataan usein näihin tutkimuksiin, 
joista on saatavana yhteenveto Euroopan komissiosta. 
Lukuisten epävirallisten yhteyksien avulla on lisäksi voitu ottaa huomioon taloudellisten ja 
muiden alojen toimijoiden kehittämät analyysit. 
1 Jäsenvaltioille lokakuussa 1995 osoitettu kyselylomake 
2 Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten edustajain kokous pidettiin 12 päivänä heinäkuuta 1996 Brysselissä 
3 Nämä tutkimukset toteutti Hydra Associates, Lontoo 
29 
LIITE II 
SÄHKÖISET PALVELUT 
1. Sanasto 
* Digitaalinen yleisradioina 
Digitaalinen yleisradiointi on uusi ohjelmien lähettämismuoto, joka eroaa perinteisestä, 
analogisesta muodosta. Kuvat muunnetaan digitaaliseksi tiedoksi (yleisradioinnin, televiestinnän 
ja tietotekniikan yhteinen digitaalinen kieli). Tämän numeerisen tiedon pakkaaminen (erityisten 
algoritmien avulla) vähentää huomattavasti televisiolähetyksen lähettämisen taajuusspektritarvetta. 
Käytännössä Eurooppaan on jo syntynyt tai valmisteilla useita digitaalitelevisiopalvelujen ryhmiä. 
* Kertamaksutelevisio (PPV) 
Kertamaksupalvelut (pay-per-view, PPV) tarjoavat katsojille mahdollisuuden valita 
lähetystarjonnasta haluamansa ja maksaa vain ohjelmista, joita he todella katsovat. Ne 
luokitellaan yleisradiopalveluiksi, koska palvelun avulla tarjotaan lähetyksiä yleisölle (vaikka 
yleisö rajoittuukin sopivan vastaanottolaitteen haltijoihin). Katsojan valinnanmahdollisuudet 
rajoittuvat teknisessä mielessä siihen, että hän päättää, mitkä osat salatuista lähetyksistä hän 
koodaa auki ja todella katsoo. Tämä on "point-to-multipoint" -palvelu (lähetys yhdestä 
lähetyspisteestä useampiin vastaanottimiin). 
* Tilausvideon esiaste (NVOD) 
Tilausvideon esiasteen periaate on melko pitkälle sama kuin PPV:n, mutta kuluttajan 
valintamahdollisuuksia laajentaa se, että sama ohjelma lähetetään rinnakkain lyhyin väliajoin. 
* Tilausvideo (VOD) 
Tilausvideojärjestelmät (VOD, video-on-demand) tarjoavat kuluttajille valikoiman maksullisia 
palveluja tilauselokuvista etäpankkitoimintaan ja etäostoksiin. Kuluttajalla on mahdollisuus valita 
haluamansa aineisto haluamanaan ajankohtana. Kuten kaikki todella vuorovaikutteiset palvelut, 
tämä on tosiasiassa televiestintäpalvelu, koska katsoja itse käynnistää ohjelman lähetyksen. 
Kyseessä on pisteestä pisteeseen -viestintä (yhdestä lähetyspisteestä yhteen vastaanottopisteeseen). 
* Videotekstipalvelut 
Ranskassa vuonna 1984 käynnistetty Télétel-verkko muodostaa maailman kehittyneimmän 
videotekstijärjestelmän. Yli kaksi kolmasosaa Ranskan väestöstä voi käyttää verkkoa 
erikoispäätteen avulla (minitel) ja hyötyä siten noin 25 000 erilaisesta palvelusta, nimenomaan 
liiketoiminnallisesta palvelusta. 
30 
On line-palvelujen isäntäpalvelut 
On line-palvelujen isäntäpalveluita pitävät hallussaan kolme pohjoisamerikkalaista operaattoria: 
AOL, jolla oli 4,5 miljoonaa tilaajaa maailmassa vuonna 1995, CompuServe (3,7 miljoonaa 
tilaajaa) ja Prodigy. CompuServe on parhaiten Euroopassa jalansijaa saanut palvelu, jolla oli 500 
000 tilaajaa vuonna 1995 ja joka tavoittelee 1 miljoonaa vuonna 1996. Yhteistyössä 
Bertelsmannin kanssa on AOL aloittanut palvelun Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Lisäksi Microsoft Network kehittää palveluita, joiden tähtäimessä ovat erityisesti Euroopan 
markkinat. Ja lisäksi vielä Planet Internet (jota valvoo Alankomaiden televiestinnän KPN-
operaattori) kehittää eurooppalaista strategiaa. 
* Internet 
Internet on vaikeimmin määriteltävissä. Kyse on maailmanlaajuisesta tietokoneverkosta, jossa 
tietokoneet voivat viestiä keskenään yhteisten yhteyskäytäntöjen ansiosta. Alunperin 
Yhdysvalloissa sotilaallisiin tarkoituksiin syntynyt, sittemmin yliopisto- ja tiedeyhteisöjen 
käyttämä Internet on tullut suuren yleisön maailmanlaajuiseen käyttöön vasta viimeisten viiden 
vuoden aikana. Arviot Internetin maailmanlaajuisesta käyttäjämäärästä vaihtelevat 30 ja 50 
miljoonan henkilön välillä ja kasvu on kaikkialla eksponentiaalista. Tästä johtuen Internet 
muuttuu nopeasti. Toistaiseksi sitä käytetään vielä pääasiassa tietojen etsimiseen ja sähköpostin 
lähettämiseen, mutta siitä voi tulla lukuisten kaupallisten palvelujen väline. 
Yksityiskohtainen kuvaus Internetin toiminnasta sisältyy vahingollisia ja laittomia aineistoja 
Internetissä koskevaan tiedonantoon. 
2. Uusien audiovisuaalisten ja tietopalvelujen ympäristö 
Arkkitehtuuri KÄYTTÄJÄ VALITTAJA INFRASTRUKTUURI 
JA VERKKO PALVELUT JA 
MULTIMEDIA-
Aineistot 
DIGITAALI­
TELEVISIO Pääte: Salauksenpurku-
laite + TV Satelliitti, kaapeli, 
radioverkot Aineistot täysin 
televisiotoiminnan 
harjoittajan 
valvonnassa 
Pääasiassa kuva ja 
ääni 
TILAUSVIDEO-
JÄRJESTELMÄ 
VOD (suljettu 
arkkitehtuuri) Pääte: Salauksenpurku-
laite + TV Laajakaista-
isän täverkko Palvelut ja aineistot 
toimitetaan VOD-
järjestelmäope-
raattorin valvonnassa 
Teksti, liikkumattomat 
kuvat, kuva ja ääni 
ON LINE-
ISÄNTÄPALVELU 
(suljettu arkkitehtuuri 
ja hyvin 
vuorovaikutteiset 
palvelut) Pääte: modeemi + PC Isan täverkko Palvelut ja aineistot 
toimitetaan 
isäntäpalvelun 
valvonnassa; käyttäjät 
syöttävät aineistoja 
(sähköposti, BBS, 
"rupattelulinjat") 
Teksti, liikkumattomat 
kuvat, 
tietokoneohjelmat 
(äänet ja liikkuvat 
kuvat kehitteillä) 
31 
INTERNET (avoin 
arkkitehtuuri) Pääte: modeemi + PC Isäntäpalvelimen 
tarjoajat 
yhteyden toimittajat Muiden kuin 
isäntäverkkojen verkko Palvelut ja aineistot 
"toimitetaan"; 
käyttäjät syöttävät 
aineistoja (WWW-
kotisivut, sähköposti, 
BBS, 
"rupattelulinjat") 
Teksti, liikkumattomat 
kuvat, 
tietokoneohjelmat 
(äänet ja liikkuvat 
kuvat kehitteillä) 
32 
LIITE III 
SÄÄNTELYKEHYS ALAIKÄISTEN JA IHMISARVON SUOJELEMISEKSI 
1. YLEISET JA YHTEISET PERIAATTEET 
1.1 Sananvapauden periaate 
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklassa määrätään: 
"1. Jokaisella on sananvapaus. Tämä oikeus sisältää vapauden pitää mielipiteitä sekä 
vastaanottaa ja levittää tietoja ja ajatuksia alueellisista rajoista riippumatta ja viranomaisten 
siihen puuttumatta. Tämä artikla ei estä valtioita tekemästä radio-, televisio- ja elokuvayhtiöitä 
luvanvaraisiksi. 
2. Koska näiden vapauksien käyttöön liittyy velvollisuuksia ja vastuuta, se voidaan asettaa 
sellaisten muodollisuuksien, ehtojen, rajoitusten ja rangaistusten alaiseksi, joista on säädetty 
laissa ja jotka ovat välttämättömiä demokraattisessa yhteiskunnassa kansallisen turvallisuuden, 
alueellisen koskemattomuuden tai yleisen turvallisuuden vuoksi, epäjärjestyksen tai rikollisuuden 
estämiseksi, terveyden tai moraalin suojaamiseksi, muiden henkilöiden maineen tai oikeuksien 
turvaamiseksi, luottamuksellisten tietojen paljastumisen estämiseksi, tai tuomioistuinten arvovallan 
ja puolueettomuuden varmistamiseksi. " 
Euroopan yhteisö on sisällyttänyt sopimuksen sisällön omaan oikeusjärjestykseensä kahdella 
tavalla: 
- toisaalta Euroopan unionin sopimuksen F2 artiklassa määrätään, että: "Unioni pitää arvossa 
yhteisön oikeuden yleisinä periaatteina perusoikeuksia, sellaisina kuin ne taataan ihmisoikeuksien 
ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyssä, Roomassa 4 päivänä marraskuuta 1950 
allekirjoitetussa Euroopan yleissopimuksessa ja sellaisina kuin ne ilmenevät jäsenvaltioiden 
yhteisessä valtiosääntöperinteessä. " 
- toisaalta Euroopan yhteisön tuomioistuin on tunnustanut sananvapauden periaatteen 
asianmukaisuuden sellaisena, kuin se on julistettu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklassa 
ja kytkee sen lukuisiin yleisiin yhteisöoikeuden periaatteisiin. 18 päivänä kesäkuuta 1991 
antamassaan tuomiossa asiassa Elliniki Radiophonia Tileorassi yhteisöjen tuomioistuin totesi: 
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 10 artiklaan viitaten on syytä muistuttaa, että jatkuvan 
oikeuskäytännön mukaisesti ovat perusoikeudet yhtenäinen osa yleisiä perusoikeuksia, joiden 
noudattamisen tuomioistuin takaa. Tähän liittyen tuomioistuin saa vaikutteita jäsenvaltioiden 
yhteisistä perustuslaillisista perinteistä, samoin kuin kansainvälisten asiakirjojen ihmisoikeuksien 
suojelua koskevista ohjeista, joiden kanssa jäsenvaltiot toimivat yhteistyössä tai joihin ne ovat 
liittyneet.Euroopan ihmisoikeussopimuksella on tässä yhteydessä erityinen merkitys (...). Tästä 
seuraa, että yhteisössä on noudatettava näin tunnustetun ja taatun ihmisoikeuksien kunnioittamisen 
kanssa yhteensopivia toimenpiteitä 
Kaikki jäsenvaltiot ovat tehneet sananvapaudesta perustuslaillisen arvon kansallisessa 
oikeusjärjestelmässään lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa, jolla ei ole kirjoitettua 
perustuslakia.. 
Kansalliset määräykset sananvapaudesta 33 
Kansallisen määräyksen 
lähde 
Hallitusmuoto - artikla 13 Itävalta Joukkoviestimet/sananvapau 
den lajit 
Puhuttu tai kirjoitettu, 
painettu tai kuvallinen esitys Oikeuden vanhentumisaika 
Belgia 
Tanska Hallitusmuoto - 19 artikla 
(& 25 artikla lehdistölle) Taannehtiva lainvalvonta 
Taannehtiva lainvalvonta Kaikenlainen ilmaisu ja 
kaikki joukkoviestimet 
Hallitusmuoto - kohta 77 
Hallitusmuoto - 2 artikla 10 
kohta Kaikki joukkoviestimet 
Kaikki joukkoviestimet Taannehtiva lainvalvonta 
Suomi 
Ranska Taannehtiva lainvalvonta; 
ensisijainen valvonta 
lastensuojelun osalta 
Ihmisoikeusjulkistus 
(perustuslaillinen teksti) - 11 
artikla Kaikki joukkoviestimet 
Saksa 
Kreikka Riippuu kyseisestä 
välineestä - sen teknisistä 
rajoituksista ja 
'vaikutuksesta' 
Hallitusmuoto - 5 artikla Puhe, kirjoitus ja kuvat Taannehtiva lainvalvonta; 
erityisesti nuorison ja 
ihmisarvon suojelun lait 
Hallitusmuoto - 14 artikla Sellaisen aineiston 
taannehtiva lainvalvonta, 
jossa loukataan kristinuskoa 
tai muita tunnettuja 
uskontoja, presidenttiä tai 
vaarannetaan kansallista 
turvallisuutta tai joka on 
rivoa. Lehdistö 
Hallitusmuoto - 40.6.1 
artikla Vakaumuksen tai mielipiteen 
ilmaisu Rajoitukset ovat sallittuja 
yleisen järjestyksen tai 
moraalin (jumalanpilkka, 
siveettömyys) sekä valtion 
viranomaisten suojelussa Irlanti 
Ttâïïï Hallitusmuoto - 21 artikla 
kohta 
Hallitusmuoto - 24 artikla Kaikki joukkoviestimet 
Luxemburg Suullinen ilmaisu ja 
lehdistö, joskin tulkitaan 
laajemmin Rajoitukset perustuvat 
yleiseen moraaliperustaan 
Taannehtiva lainvalvonta 
Hallitusmuoto - 7 artikla Lehdistö ja yleisradiointi ja 
muut joukkoviestimet 
vähäisemmässä määrin Taannehtiva lainvalvonta; 
lehdistöön ja 
yleisradiointiin 
kuulumattomat 
joukkoviestimet voidaan 
sensuroida alle 16-vuotiailta Alankomaat 
Hallitusmuoto - 16 artikla 
Hallitusmuoto - 20 artikla Kaikki ilmaisumuodot 
Missä tahansa 
joukkoviestimessä ilmaistut 
ajatukset ja mielipiteet Taannehtiva lainvalvonta 
Kunnioitukseen, 
yksityisyyteen, imagoon ja 
alaikäisten suojeluun 
liittyvät lait Portugali 
Espanja 
RF - yleinen; TF - lehdistö; 
YGL - elokuva ja televisio, 
mahdollisesti on line -
joukkoviestin RF - lainvalvonta 
'hyväksyttävää 
demokraattisessa 
yhteiskunnassa'; TF ja 
YGL - taannehtiva 
lainvalvonta, joka perustuu 
alaikäisten suojeluun, 
väkivaltaan, rasistiseen 
vihaan Ruotsi 
UK Hallitusmuoto - RF kohta 
TF luku 1, kohta 1; YGL 
luku 1, kohta 1 
Lähde: Hydra 
34 
Käytännössä jäsenvaltioiden sananvapauden periaatteelle antama painoarvo vaihtelee niiden 
kulttuuri- ja oikeusperinteiden mukaisesti. Joissakin maissa se on johtanut kaikenlaisen 
joukkoviestinten keskitetyn valvonnan kieltämiseen, ja ratkaiseva asema on siten annettu 
joukkoviestinten itsesääntelylle. Toisissa maissa on valtion yleisen moraalin ja alaikäisten suojelu 
johtanut tiettyjen sensuurimuotojen säilyttämiseen suoralta kädeltä . 
Kanteiden suhteellinen vähyys ja Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 
oikeudenkäyntimenettelyjen kesto tekevät sen oikeuskäytännöstä ennemminkin osatekijän 
kansallisten lainsäädäntöjen asteittaisessa painostuksessa kuin sananvapauden välittömän 
suojeluvälineen. 
Oikeuskäytäntö ja oppijärjestelmä pyrkivät tunnustamaan periaatteen kaksinkertaisen 
ulottuvuuden: se takaa samalla kertaa sekä vapauden ilmaista tai viestiä ajatuksia ja tietoja että 
vapauden saada tai etsiä ajatuksia ja tietoja. Sähköisten palvelujen yhteydessä se soveltuu siten 
käytettäväksi yhtä hyvin itse palveluun kuin sen käyttäjiinkin. Periaatetta sovelletaan maiden 
välisiä rajoja huomioonottamatta. 
Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on vahvistanut, ettei sananvapaus käsitä ainoastaan laajasti 
loukkaamattomiksi katsottuja tietoja ja ajatuksia, vaan myös sellaisia, jotka voivat loukata, 
järkyttää tai häiritä1. 
Periaate ei kuitenkaan missään ole ehdoton. Valtio voi rajoittaa sananvapautta, mutta rajoituksia 
koskee erittäin tarkka, kolmen kumulatiivisen, suoraan Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen 
oikeuskäytännöstä2 syntyneen perusteen kehys: 
-ensinnäkin rajoituksesta on määrättävä laissa (mielivaltaisuuden poissulkeva avoimuuden 
vaatimus) 
-toiseksi on rajoituksen oltava tarpeen eli sen on vastattava yhteiskunnallisesti pakottavaan 
tarpeeseen ja otettava huomioon demokraattisten yhteiskuntien omat arvot 
-lopuksi sen on pyrittävä yhteen, rajoitetusti määriteltyyn lailliseen tavoitteeseen; näiden laillisten 
tavoitteiden joukosta erityisesti moraalin ja kansanterveyden suojelu koskevat alaikäisten ja 
ihmisarvon suojelua. 
On helppo ymmärtää, että suurin vaikeus sisältyy rajoittavan lakitoimenpiteen tarpeellisuuden 
luonteen arvioimiseen ja lailliseen tavoitteeseen pyrkimiseen. Ei todellakaan riitä, että tuollainen 
toimenpide tuntuu "hyödylliseltä" tai "järkevältä". Toimenpiteen pakottava luonne voidaan 
päätellä ainoastaan toimenpiteen tehokkuuden syvällisen tutkimuksen avulla, samoin kuin sen 
edellyttämällä asioihin puuttumisen tasolla. Tämä analyysi muodostaa rajoittavien toimenpiteiden 
suhteellisuustestin. 
Tuomio "Handyside/United Kingdom", 1976 
Ks. erityisesti tuomio "Handyside/United Kingdom", 1976; The Sunday Times/United Kingdom, 1979 
35 
Sopimuksen 10 artiklan viimeinen näkökohta ansaitsee erityistä huomiota sähköisten palvelujen 
yhteydessä. Artiklan ensimmäisessä kappaleessa selvästi määrättyä mahdollisuutta joidenkin 
toimintojen (yleisradiointi, televisio ja elokuva) alistamisesta viranomaismenettelyjen alaisiksi, 
on tulkittava koko 10 artiklan valossa3 ja siis sitä edeltävät periaatteet huomioon ottaen. Tästä 
seuraa, ettei tätä mahdollisuutta tule muuttaa sellaiseksi, että määrättäisiin sananvapauden 
rajoituksia, jotka eivät olisi edellä mainitun suhteellisuustestin mukaan oikeutettuja. 
Kansainvälisellä tasolla tarjoaa Yhdistyneiden kansakuntien kansalaisoikeuksien ja poliittisten 
oikeuksien kunnioituksen sopimus yhteisen perustan demokraattisille maille. Siinä käsitellään 
sananvapautta artiklassa 19: 
"1. Jokaisella on oikeus mielipiteen vapauteen ilman ulkopuolista puuttumista. 
2. Jokaisella on sananvapaus: tämä oikeus sisältää vapauden hankkia, vastaanottaa ja levittää 
kaikenlaisia tietoja ja ajatuksia riippumatta alueellisista rajoista joko suullisesti, kirjallisesti tai 
painettuna taiteellisessa muodossa tahi muulla hänen valitsemallaan tavalla. 
3. Edellisessä kohdassa tarkoitettujen vapauksien käyttö merkitsee erityisiä velvollisuuksia ja 
erityistä vastuuta. Se voidaan sen tähden saattaa tiettyjen rajoitusten alaiseksi, mutta näiden 
tulee olla laissa säädettyjä ja sellaisia, jotka ovat välttämättömiä 
1) toisten henkilöiden oikeuksien tai maineen kunnioittamiseksi, 
2) valtion turvallisuuden tai yleisen järjestyksen ("ordre public"), terveydenhoidon tai moraalin 
suojelemiseksi. " 
Lisäksi on sananvapauden periaatetta käsitelty 10. joulukuuta 1948 annetun yleismaailmallisen 
ihmisoikeuksien julistuksen 19 artiklassa. 
Suhtautumis- ja arvoerot ovat usein kuitenkin paljon merkittävämpiä eri maanosia edustavien 
maiden kuin Euroopan maiden välillä. Esimerkiksi sananvapauden periaatteella, sellaisena kuin 
se vakiinnutettiin Yhdysvaltain hallitusmuodon ensimmäisen muutoksen yhteydessä, on 
käytännössä paljon laajempi merkitys kuin samalla periaatteella Euroopassa. 
Ensimmäisen muutoksen yhteydessä toteutettu vihaan lietsovien puheiden suojelu muodostaa 
selkeän esimerkin tästä sananvapauden soveltamisalan erosta Yhdysvaltain ja suurimman osan 
Euroopan maista välillä: kesäkuussa 1992 (R.A.V./City of St. Paul) ylin tuomioistuin antoi 
päätöksen siitä, ettei pelkästä vihamielisesti rasistisesta ilmaisusta pidä rangaista ainoastaan sen 
vuoksi, että viesti loukkaa jotakin yhteisöä. Tällaista puhetta voidaan rajoittaa vain, jos se edustaa 
selvää ja välitöntä vaaraa ja voi aiheuttaa käytännön vahinkoja. 
Ensimmäistä muutosta on kuitenkin käytetty lukuisten ei-verbaalisten ilmaisujen suojelussa, kuten 
kansallislipun polttamisessa, taide-esineiden näytteillepanossa sekä T-paitojen iskulauseissa. 
' Ks. erityisesti CEDH:n tuomiot "Groppera Radio", 1990, "Autronic", 1990 ja "Informationsverein Lentia", 1993. 
36 
2. Yksityisyyden kunnioituksen periaate 
Euroopan ihmisoikeussopimuksen 8 artiklassa määrätään: 
"1. Jokaisella on oikeus nauttia yksityis- ja perhe-elämäänsä, kotiinsa ja kirjeenvaihtoonsa 
kohdistuvaa kunnioitusta. 
2. Viranomaiset eivät saa puuttua tämän oikeuden käyttämiseen, paitsi silloin kun laki sen sallii 
ja se on demokraattisessa yhteiskunnassa välttämätöntä kansallisen ja yleisen turvallisuuden tai 
maan taloudellisen hyvinvoinnin vuoksi, tai epäjärjestyksen ja rikollisuuden estämiseksi, 
terveyden tai moraalin suojaamiseksi, tai muiden henkilöiden oikeuksien ja vapauksien 
turvaamiseksi. " 
II KANSALLISET SÄÄNNÖT 
!• Kansallisella tasolla toteutetut säännöt ia keinot 
Erot ilmenevät ensinnäkin institutionaalisissa rakenteissa, jotka määrittävät toimivaltatasojen 
niveltymisen toisiinsa keskustasolta paikalliselle tasolle: jäsenvaltioiden, joilla on 
liittovaltiorakenne tai joilla on käytössään erilaisia alueellisia itsehallintomenettelyjä, on jaettava 
toimivaltaa tavalla, jota keskitetysti hallitut jäsenvaltiot eivät tunne. Edellisten on, tietyissä 
joukkoviestimiin liittyvissä näkökohdissa, otettava laajalti huomioon alueellisen suhtautumisen 
erot. 
Eroja ilmenee myös oikeuskäytännön suhteellisessa painoarvossa ("case law") sääntelyyn nähden 
ja jopa valamiehistön asemassa rangaistusta määrättäessä tavanomaiseen tuomiovaltaan verraten. 
Se ilmenee myös sääntelyviranomaisten suhteessa kyseisiin teollisuudenaloihin, erityisesti mitä 
tulee itsesääntelyn kannustamiseen. 
Se ilmenee myös etenkin tapojen ja moraalin herkkyyseroissa. Julkiset mielipiteet ja reaktiot ovat 
usein ratkaisevia alaikäisten ja ihmisarvon suojelussa, ja ne tuovat ilmi syviä kulttuurieroja. 
Kuvaavaa on, että on olemassa valtava ero väkivaltaisen aineksen suhteen herkkien, mutta 
seksuaalisen aineksen suhteen melko vapaamielisten pohjoismaiden ja seksuaalisten kysymysten 
suhteen erittäin herkkien, mutta vielä melko suvaitsevaisesti väkivaltaan suhtautuvien latinalaisten 
maiden välillä. 
Alaikäisten ja ihmisarvon suojelun alalla tämä erilaisuus tuntuu toisinaan olevan uhka 
yhdistymiselle ja vertailulle: samat yleiset muotoilut voivat saada aikaan erilaisia käytännön 
sovelluksia maan, ja jopa saman maan eri alueen, mukaan. 
Ehdotonta tuotanto- ja jakelukieltoa ja joidenkin tietynlaisen aineiston hallussapitoa koskevien 
kansallisten sääntöjen erot (ja avoimuuden puuttuminen) aiheuttavat useita merkittäviä ongelmia 
ylikansallisten palvelujen yhteydessä. 
37 
2. Tiettyjen aineistojen ehdottoman kiellon menettelyt 
Tällaisten menettelyjen täytäntöönpano edellyttää aina toimivaltaisten viranomaisten ja 
tuomioistuinten arvio in ti mar gin a ai ia: 
-kielletyt aineistot voidaan määritellä yleisesti ja niitä voidaan tulkita tapauskohtaisesti ottaen 
huomioon paikan ja ajan yhteiskunnalliset arvot: tämä koskee lainsäädäntöä, jossa kielletään rivot 
ja säädyttömät aineistot ja joiden soveltaminen vaihtelee huomattavasti maan ja aikakauden 
mukaan; joissakin tapauksissa on oikeuskäytäntö laajentanut lehdistöä koskevat kiellot vähitellen 
koskemaan kaikkia joukkoviestimiä 
Yleiset aineistoluokat 
Maa 
yleisen 
aineistoluokan 
ehdoton kielto A 
R B 
R 
T DK D 
I E E I 
R 
R 
T F GR 
R 
T I 
R 
T L 
R NL P S SF 
R U 
K 
R 
T 
R: kielletyt rivot aineistot 
T: kielletyt hyvien tapojen vastaiset tai sopimattomat aineistot 
I: ihmisarvon vastaiset aineistot 
-kielletyt aineistot voidaan määritellä tarkemmin (väkivaltainen pornografia, vihaan 
yllyttäminen...), mutta niiden laadun määrittelyä on usein tutkittava tietyssä yhteydessä 
Vihaan, syrjintään ja väkivaltaan yllyttämistä koskevat erityiset säännöt 
Maa 
Viha, syrjintä, 
väkivalta A 
X B 
X DK 
X D 
X E EIR 
X F 
X GR I L 
X NL P 
X S 
X SF 
X UK 
X 
-joitakin poikkeuksia lukuun ottamatta (eritoten lapsipornografia joissakin maissa) ei 
kiellettyjen aineistojen hallussapito ole ainoa rikkomuksen peruste yksityisyyden suojelun vuoksi. 
Useimmiten on näitä aineistoja välitettävä toisille tai oltava aikeissa välittää niitä4. 
Tämän yksimielisyyden taakse kätkeytyy kiista kiellon perustasta ja soveltamisalasta. Kun kieltoa analysoidaan sananvapauden 
rajoituksena, rajoittuu se tuotantoon, tuontiin, viestintään tai hallussapitoon, jossa aikomuksena on viestiä näitä aineistoja toisille. Sen 
sijaan kun kielto säädetään estämään alaikäisten seksuaalistahyväksikäyttöäjasuojelemaan heitä tällaisiltarikoksilta, koskee se myös 
pelkkää tällaisten aineistojen hallussapitoaja tarjoaa toimivaltaisilleviranomaisillemahdollisuuksianäiden aineistojen ulosmittaukseen 
ja sääntöjen vastaisesti toimivan toimijan rankaisemiseen. 
Tässä yhteydessä on huomattava, että Tukholmassa äskettäin pidetyn maailmanlaajuisen lasten seksuaalisen hyväksikäytön vastaisen 
kongressin päätelmissä vaadittiin kansallisten lainsäädäntöjen vahvistamista ja niiden täytäntöönpanoa nimenomaan laajentaen 
olemassaolevat kiellot koskemaan pelkkää lapsipornografian hallussapitoa. 
"Seksuaalisen täysi-ikäisyyden" ikäraja vaihtelee maittain 
38 
Lapsipornografia 
Maa 
Lapsiporno­
grafia 
kielletty A 
E Ë 
E DR 
E E Ë 
E ËIR 
Y Y GR 
Y I 
Y L 
Y NL 
E P 
Y S 
E Sf 
Y 
Y: kielto yleissäännön avulla (rivous, sopimattomuus...) 
E: kierto erityissäännön avulla (lapsipornografia, lasten suojelu seksuaalista väärinkäyttöä 
vastaan) 
taiteelliset tai tieteelliset työt ovat yleensä kiellettyjen aineistojen ulkopuolella 
tietyt, edelleen voimassa olevat säännöt, ovat osoittautuneet käytännössä vanhanaikaisiksi. 
Nämä erilaiset ominaisuudet johtavat kieltoa koskevien yleissääntöjen avoimuuden puutteeseen, 
joka vaikeuttaa eurooppalaisten arvojen ja sääntöjen käytännön perustan tunnistamista. 
Joissakin kolmansissa maissa sovellettavat säännöt 
Maailmanlaajuisia palveluja ja verkostoja koskee ennalta koko kansallinen lainsäädäntö. Siten 
on Euroopan unionin ulkopuolella heikon demokratian maita, joissa sananvapauden kunnioituksen 
puute on johtanut kieltoyrityksiin tai ankariin uusien palvelujen käytön rajoituksiin, sekä 
vastaavasti maita, joista täydellinen valvonnan puute luo yleisesti kiellettyjen aineistojen jakelun 
"paratiisin". Toisaalta oikeuttavat niiden yleisperiaatteiden, jotka on määrätty eritoten 
Yhdistyneiden kansakuntien laatimissa yleissopimuksissa ja kansainvälisissä peruskirjoissa, 
yläpuolella vallitsevat hyvin erilaiset arvojärjestelmät usein hyvin erilaisia sääntelykehyksiä. 
Tämä vihreä kirja rajoittuu kuitenkin kolmeen kolmanteen maahan: Kanadaan, Yhdysvaltoihin 
ja Japaniin. Mitä tulee yleisiin kieltomenettelyihin näissä kolmansissa maissa, ovat ne 
yksinkertaistettuina seuraavat: 
Kanada alistaa yleisen kieltomenettelyn alaisuuteen lapsipornografian ja rivojen aineistojen 
tuotannon ja jakelun (myös niiden pelkkä hallussapito on kiellettyä). Näillä aineistoilla 
tarkoitetaan kaikenlaista sukupuolen liiallista hyväksikäyttöä ja seksin yhdistämistä rikokseen, 
kauhuun, julmuuteen tai väkivaltaan. Lisäksi on kielletty kansanmurhaan tai vihaan yllyttäminen 
tunnistettavia henkilöitä käsittävää ryhmää kohtaan, samoin kuin tietoinen väärien tietojen 
levittäminen. 
39 
Yhdysvalloissa vallitsee lapsipornografian5 ja rivojen aineistojen yleinen kielto, joka niveltyy 
yhteen liittovaltion ja jokaisen osavaltion tasolla. Rivoja aineistoja koskeva kielto käsittää lähinnä 
kuvien muodossa olevat seksuaaliset aineistot (liikkumattomat tai liikkuvat kuvat). Sen sijaan 
hallitusmuodon ensimmäisen muutoksen sisältämä suojelu (perustuslaillinen sananvapauden 
periaate) koskee vihaa tai syrjintää lietsovia puheita, vaikka nämä puheet eivät aiheuttaisikaan 
välitöntä vaaranuhkaa henkilöille tai omaisuudelle. 
Myös Japanissa on olemassa rivojen aineistojen jakelun ja myyntitarkoituksessa tapahtuvan 
omistuksen yleinen kieltomenettely. Mutta tämän menettelyn täytäntöönpano perustuu laajalti eri 
teollisuudenalojen laatimiin käyttäytymissääntöihin ja voi vaihdella huomattavasti alueelta 
toiselle. Kiellettyä ei kuitenkaan ole rivojen aineistojen hallussapito yksityisiin tarkoituksiin tai 
valmistus vientitarkoituksiin. 
3. Joukkoviestinten mukaan eriytetyt menettelyt 
Ehdottomien kieltomenettelyjen lisäksi ovat erilaiset pohdinnat johtaneet erityisten 
sääntelymenettelyiden kehittämiseen jokaiselle joukkoviestimelle. 
3.1 Menettelyjen moninaisuus 
Ehdottoman kiellon kohteena olevien aineistojen lisäksi meillä on vastassamme aineistoja, joiden 
tuotanto ja jakelu on periaatteessa sallittu. Erilaiset yleisen edun tavoitteet ovat kuitenkin 
johtaneet erityisrajoitusten kehittämiseen. 
-Alaikäisten suojelu erilaisilta aineistoilta, jotka voivat haitata heidän fyysistä tai henkistä 
kehitystään, on lähes maailmanlaajuinen, yleistavoite. Se voidaan sitä paitsi liittää "lasten 
oikeuksien" käsitteeseen, joka on julistettu Yhdistyneiden kansakuntien sopimuksessa. Vaikka 
ensisijainen vastuu asiasta onkin annettu vanhemmille, on viranomaisilla ja kyseisillä 
teollisuudenaloilla ratkaiseva asema tällä alueella. Muodossa tai toisessa alaikäisten suojelu 
synnyttää joukon rajoitteita, jotka koskevat sellaisten aineistojen jakelua, jotka ovat toisaalta 
täysin laillisia. 
-Halu suojella herkkiä ihmisiä eli "keskivertokansalaisia" sattumanvaraisesti kohtaamasta heitä 
mahdollisesti järkyttäviä aineistoja ja siten halu varata näiden aineistojen käyttöoikeus aikuisille, 
jotka sitä selvästi haluavat, edellyttää joitakin niiden jakeluun liittyviä rajoituksia. 
-Joidenkin jakelukeinojen niukkuus (taajuudet) on tehnyt välttämättömäksi kolmannen osapuolen 
ottamisen mukaan niiden jakamiseen ja niiden jakoperusteiden määrittämiseen, joissa otetaan 
huomioon yleinen etu. Näihin perusteisiin kuuluu perinteisesti rajoituksia, jotka koskevat 
kyseisten joukkoviestinten kautta mahdollisesti jaeltavia epäilyttäviä aineistoja. 
Näitä kolmenlaisia yleisen edun tavoitteita ei ole aina selvästi ilmaistu tai eroteltu kansallisissa 
lainsäädännöissä, mutta ne ovat innoittaneet huomattavasti joukkoviestinlajin mukaisten 
eriytettyjen menettelyjen kehitystä. Näiden tavoitteiden puolustaminen edellyttää itse asiassa 
jokaisen joukkoviestimen oman erityisyyden huomioonottamista, eritoten mitä tulee seuraaviin 
ominaisuuksiin: 
Joka voi joissakin osavaltioissa käsittää myös lapsipornografian hallussapidon yksityistä käyttöä varten. 
40 
joukkoviestimen oletettu vaikutus: kuvalla, eritoten liikkuva kuvalla, on siten perinteisesti 
ajateltu olevan tekstiä suurempi vaikutus 
sen levittäytymisaste yhteiskunnassa: jokaiseen olohuoneeseen "kutsuttu" televisio tai 
puhelin, jollainen on jokaisessa taloudessa, ovat suuremman huomion kohteena kuin muut, 
vähemmän laajalle levinneet joukkoviestimet 
joukkoviestimen kuluttajalle antamien valintojen aste: se riippuu samanaikaisesti sekä 
annetun joukkoviestinlajin aineistojen toimittajien lukumäärästä, tarjottujen aineistojen 
monipuolisuudesta, näiden aineistojen tiedon asteesta ja ennen kaikkea tavasta, jolla 
näihin aineistoihin pääsee käsiksi. 
Käytännössä näiden erilaisten ominaispiirteiden puolueetonta huomioonottamista erilaisissa 
sääntelytoimielimissä häiritsevät toisinaan vähemmän järkiperäiset osatekijät. Jotkut traagiset teot 
tuovat aika ajoin esille kysymyksen joukkoviestinten vastuusta väkivaltaisen käytöksen tai 
yhteiskunnan poikkeamien kehityksessä. Näissä tapauksissa julkisuuteen tulevat kansalaisten rajut 
reaktiot, joita lehdistö tuo laajalti esille, synnyttävät usein hätäisiä syytöksiä ja toimivaltaisten 
viranomaisten suhteettomia vastauksia. 
3.2 Vakiintuneet joukkoviestimet 
Sääntelystä ja muista kansallisella tasolla olemassaolevista toimenpiteistä tehty yksityiskohtainen 
tutkimus paljastaa joskus arkaluontoisiakin eroja jäsenvaltioiden välillä, mutta niistä huolimatta 
on mahdollista laatia nopea poikkileikkaus vakiintuneisiin joukkoviestimiin sovelletusta 
menettelystä. 
3.2.1 Kustannustoiminta 
Kustannustoiminta vaikuttaa vähiten sananvapauden rajoituksille alistetulta joukkoviestimeltä. 
Vaikka on olemassa joitakin erityissääntöjä, jotka koskevat aineistoja6, tapahtuu valvonta yleisesti 
ottaen jälkikäteen7. Lisäksi on itsesääntely kehittynyt vain vähäisessä määrin, merkittävänä 
poikkeuksena lehdistöä ja journalismia erityisesti koskevat eettiset säännöt. 
Sen sijaan monet jäsenvaltiot (DK, E, F, G ja SF) ovat luoneet julkaisujen tallennusmekanismeja 
eli kustantajan julkaisemien aineistojen pakollisen valvonnan ja jopa erityisiä vastuujärjestelmiä, 
jotka poikkeavat yhteisöoikeuden vastuumenettelystä (F, P, SF). Nämä avoimuussäännökset ja/tai 
vastuusäännökset helpottavat kiistojen sovittelua. 
Saksassa on lisäksi luokittelujärjestelmä julkaisuille, jotka voivat haitata alaikäisiä: liittovaltion 
oikeusviranomainen luo virallisen luettelon näistä julkaisuista, joiden antaminen alaikäisten 
käyttöön on sen jälkeen täysin kielletty. Kyseiset aineistot ovat eritoten moraalittomia julkaisuja, 
väkivaltaa tai pornografiaa sisältäviä, rikokseen yllyttäviä, kansallissosialismia puolustavia, 
ihmisarvoa vastaan hyökkääviä tai huumeiden käyttöä lietsovia julkaisuja. 
Yleisiä rajoituksia ja alaikäisten suojeluun tähtääviä sääntöjä lukuunottamatta koskevat aineistoihin liittyvät säännöt pääasiassa 
journalistista etiikkaa (tietojen todenperäisyys ja puolueettomuus, yksityisyyden kunnioitus, henkilön imagon kunnioitus...). Lisäksi 
jotkutlainsäädännöttoistavattiettyjäyleisiäperiaatteita(ne koskevat y leistämoraal ia, rivoutta, syrjinnän vastaisuutta.. .)teksteissäjotka 
koskevat erityisesti lehdistöä. 
Jäsenvaltioiden joukossa on kaksi poikkeusta jälkikäteisvalvonnan periaatteesta: 
Irlannissa Censorship of Publications Board toteuttaa siveettömien, rivojen, aborttia suosivien tai liialti rikoksista kertovien julkaisujen 
kieltämistä. 
Ranskassa pormestarit tai prefektit voivat jopa lakkauttaa julkaisun pyrkiessään yleisen järjestyksen suojelemiseen. 
41 
Vaikuttaa siltä, että tässä yleiskehyksessä otetaan huomioon joitakin kustannusalan 
merkittävimpiä ominaispiirteitä: 
- julkaisuala on perusolemukseltaan sananvapauden joukkoviestin ja erityisesti lehdistöllä on 
merkittävä asema demokratioiden toiminnassa 
- kuka tahansa voi toimittaa aineistoa, jota rajoittavat ainoastaan taloudelliset tekijät ja tämä 
julkaisemisen suhteellinen helppous takaa saatavilla olevien julkaisujen laajan monipuolisuuden 
- "julkaistun tuotteen" käyttöön saaminen edellyttää kuluttajan aktiivisuutta ja kiistanalaiset 
julkaisut on melko helppo pitää alaikäisten ulottumattomissa. 
3.2.2 Elokuva ja video 
Taiteellisena ilmaisuna on elokuvalla laaja sananvapaus. Alaikäisten suojelu on johtanut kaikissa 
jäsenvaltioissa pakollisen tai vapaaehtoisen luokittelujärjestelmän luomiseen, jonka tavoitteena 
on määrätä suositeltu tai vaadittu ikä elokuvateatteriin pääsemiseksi. Nämä yhteiseen 
tavoitteeseen pyrkivät järjestelmät ovat hyvin erilaisia8 ja niiden täytäntöönpano heijastaa 
elokuvien luokittelusta kansallisella tasolla vastuussa olevien elinten suhtautumiseroja. 
Videoiden ja muiden audiovisuaalisten tuotteiden (CD-rom, videopelit...) luokittelu ei ole niin 
kehittynyttä, mutta siinä pyritään, silloin kun sellainen on olemassa, ottamaan vaikutteita 
elokuvaa varten olemassaolevasta mallista9. 
3.2.3 Yleisradiointi televisiossa 
Television yleisradiointiin kohdistuu erittäin kehittynyt aineistojen sääntely. Erilaiset tekniikat 
yhdistyvät jäsenvaltion mukaan sääntöjen asettamiseksi ja valvonnan varmistamiseksi: 
-sääntelykehys edellyttää suurimmassa osassa jäsenvaltioita sääntöjä, eritoten ihmisarvon ja 
yleisen moraalin osalta 
- yleisradiotoiminnan harjoittajien yksilölliset lupajärjestelmät (esitetty usein toimitusehdoissa, 
joissa on asetettu tarkat säännöt), jollaisia on suuressa osassa jäsenvaltioita, muodostavat 
voimakkaan rajoituskeinon (sääntöjen rikkominen voi johtaa luvan peruuttamiseen) 
-myös itsesääntely on hyvin kehittynyttä, oli sitten kysymys julkisen palvelun toimintaan 
kuuluvasta järjestelmästä tai yksityisen yleisradiotoiminnan harjoittajien omista aloitteista 
-myös lupaviranomaiset, joille on annettu toimivaltaa ja erilaisia välineitä, ovat nähneet 
päivänvalon suurimmassa osassa jäsenvaltioita. 
Tämän yleisesityksen lisäksi ilmenee selviä eroja yleisradiotoiminnan harjoittajien 
sääntelykehyksissä kustannustoimintaa lähellä olevista menettelyistä (DK, NL, S) aina 
yksityiskohtaisiin sääntelymenettelyihin ja järjestelmälliseen valvontaan asti. 
Yksinkertaisimmissa luokittelujärjestelmissäon ainoastaan kaksi elokuvaluokkaa (alaikäisille sallitut ja heiltä kielletyt) ja ainoastaan 
elokuvat, joiden toivotaan olevan sallittuja alaikäisille, joutuvat luokittelun kohteeksi. 
Joissakin muissa maissa kuuluu luokitteluun erilaisia luokkia iän mukaan. Joissakin tapauksissa luokan sisäinen luokittelu, "sallittu 
lapsille", on tarkoitettu ainostaan vanhempien vastuun ottamisen helpottamiseksi. Näissä tapauksissa alaikäiset voivat päästä 
elokuvasaliin aikuisten seurassa, vaikka luokittelu ei vastaakaan heidän ikäänsä. Toisissa tapauksissa on elokuvasalitoiminnan 
harjoittajan vastuulla varmistaa luokittelun noudattaminen tarkistamalla asiakkaidensa iät. 
Näiden menettelyjen välillä on kuitenkin tiettyjä eroja: merkintä voi olla puhtaasti tiedottava, sillä videokasettien myyjillä tai 
vuokraajillaei ole minkäänlaista vei voitettaharjoittaa valvontaa tiloissaan; videoteollisuuden itsesääntely on laajalti kehittynyttäjoko 
täydentäen tai korvaten rajoittavaa sääntelyä. 
42 
Vaikka ongelmia aiheuttava aineistolaji on enemmän tai vähemmän samanlainen eri 
jäsenvaltioissa (alastomuus/seksuaalisuus, aiheeton väkivalta, syrjintään tai vihaan yllyttäminen), 
on eri jäsenvaltioiden suhtautumisessa eroja, jotka ilmenevät näiden menettelyjen käytännön 
soveltamisessa eri jäsenvaltioissa. 
Television sääntelykehystä on usein perusteltu joukkoviestimen äärimmäisen laajalla levityksellä, 
ja sitä on sovellettu taajuuksien myöntämissäännöin (niiden niukkuuden vuoksi). 
3.2.4 Audioteksti- ja videotekstipalvelut 
* Puhelinpalvelut 
Puhelimitse käytettävien palvelujen (audioteksti ja keskustelufoorumit) olisi periaatteessa oltava 
laajan sananvapauden suojelun kohteena puhelinviestinnän perinteisesti yksityisen luonteen 
vuoksi. Seksuaalisten palvelujen kehitys on kuitenkin aiheuttanut alaikäisten suojeluun liittyviä 
ongelmia10, jotka ovat johtaneet erityistoimenpiteisiin. Nämä palvelut ovat erilaisen käsittelyn 
kohteena sen mukaan, onko kyseessä lisäarvollinen televiestintäpalvelu (laskuttajana 
televiestintäoperaattori) vai suora, maksullinen palvelu (luottokortilla tai tilaamalla). 
Ensimmäisessä tapauksessa perustuu julkinen asiaan puuttuminen ja ennen kaikkea itsesääntely 
televiestintäoperaattoreiden yhteistyöhön. Ne ovat välttämättön välittäjä selvästi tunnistettavien 
palvelujen toimittajien ja kuluttajan välillä: 
televiestintäoperaattoreita ja palvelujen toimittajia yhdistävät sopimukset ovat 
mahdollistaneet sellaisista käyttäytymissäännöistä sopimisen, joiden laiminlyönti voi 
johtaa palvelun välittämisestä kieltäytymiseen 
tietynlaiset palvelut on tehty selvästi tunnistettaviksi erityisen numeroinnin avulla 
televiestintäoperaattoreiden on täytynyt tarj ota kuluttaj ille opt-out -vaihtoehtoj a (j oka estää 
tiettyjen palvelujen käyttöön saannin heidän puhelimestaan), opt-in -vaihtoehdoja 
(edellyttää erityistä pyyntöä tiettyjen palvelujen käyttöön saamiseksi) ja tiettyjen 
numeroiden sulkemisen pyynnöstä tai ehdollisen käyttöön saannin henkilökohtaista 
tunnusnumeroa käyttäen. 
Toisessa tapauksessa on välittäjän puuttuminen kuluttajan ja palvelun väliltä johtanut vapaampiin 
menettelyihin: useimmissa tapauksissa on luottokortin tai muunlaisen maksutavan käytön 
välttämättömyyttä pidetty riittävänä takuuna alaikäisten suojelemiseksi. Luvan edellyttäminen on 
kuitenkin joskus mahdollistanut näiden palvelujen alistamisen käyttäytymissääntöjen alaisiksi. 
Kaikki maat, jotka ovat muodossa tai toisessa panneet täytäntöön kansallisten puhelinpalvelujen 
säännöstelyn11, ovat kokeneet lisääntyneen turvautumisen ulkomaisiin palveluihin. Yritykset 
alistaa nämä palvelut saman menettelyn alaisiksi kuin kansalliset palvelut ovat törmänneet sekä 
teknisiin että diplomaattisiin vaikeuksiin. 
Käytännössä on suurimmassa osassa jäsenvaltioita lisäarvollisten televiestintäpalvelujen aiheuttama pääasiallinen ongelma se, että 
kuluttajat valittavatodottamattomallatavallakasvaneesta puhelinlaskustaan. Siten on vaikea arvioida kuluttajan suojelun ja alaikäisten 
suojelun tavoitteiden painoarvoa luotaessa tiettyjä sääntelymääräyksiä tai harjoittamalla itsesääntelyä. 
Esimerkiksi Kreikassa ovat pornografiset palvelut täysin kiellettyjä, mikä ylittää alaikäisten suojelun tavoitteen. 
43 
* Videoteksti-palvelut 
Videoteksti-palveluista on todellisuudessa tullut suuren yleisön palveluita ainoastaan Ranskassa 
ja Saksassa, mikä selittää erityistoimenpiteiden puuttumisen muista jäsenmaista. 
Ranskan laissa määrätään ainoastaan telemaattisten palvelujen ilmoitusjärjestelmästä, mutta 
televiestintäoperaattori (France Télécom), joka on anonyymin telemaattisen komitean alaisuudessa 
(Comité de la Télématique Anonyme), toteuttaa ylimmän telemaattisen neuvoston (Conseil 
Supérieur de la Télématique) määrittämiä suosituksia. Palvelujen toimittajien kanssa tehdyissä 
sopimuksissa on erilaisia aineistoja koskevia sääntöjä ja erilaisille, selvästi erityisen numeroinnin 
perusteella tunnistettaville palveluluokille on suunniteltu opt-in ja opt-out -mekanismeja. 
Saksassa on liiton ja osavaltioiden (Bund ja Länder) välisessä sopimuksessa (Btx-sopimus) 
asetettu yleissäännöt videoteksti-palvelujen julkaisemiselle, kun taas televiestintäoperaattori 
(Deutsche Telekom) on kehittänyt itsesäänteiyjärjestelmän, jota käytetään sitä ja palvelujen 
toimittajaa yhdistävissä sopimuksissa. 
* Itsesääntely kansainvälisellä tasolla 
Audio- ja videotekstipalvelut ovat synnyttäneet itsesääntelyhankkeita Euroopan tasolla ja 
kansainvälisellä tasolla: 
Televiestintäoperaattorit ja palvelujen toimittajat ovat laatineet rajat ylittävien audioteksti- ja 
videoteksti -palvelujen valvonnan ( 1994) pääajatukset Euroopan tietoteollisuusliiton suojeluksessa. 
Kansainvälisellä tasolla tähtää kansainvälisen telejoukkoviestintäliiton käytännön ohjeisto (1995) 
samoihin tavoitteisiin. 
Eräs niiden yhteisistä perusperiaatteista on vastaanottajamaan lakien kunnioittaminen. 
3.3 Uudet palvelut 
Uusia palveluja koskeva oikeusmenettely ei vielä ole kovin selvä, ja se on parhaillaan 
tutkimusten ja keskustelujen kohteena lukuisissa jäsenvaltioissa. 
Televisiota koskeva lainsäädäntö käsittää digitaalitelevision ja uudet yleisradiopalvelut 
(kertamaksutelevisio, tilausvideon esiaste). Näiden uusien palvelujen tietyt ominaispiirteet voidaan 
kuitenkin ottaa huomioon kansallisen järjestelmän joustavuustason mukaan. 
Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa on Independent Television Commission (ITC)12 jo 
tunnustanut, etteivät yleisradiopalvelut enää muodosta homogeenista kokonaisuutta, kun otetaan 
huomioon kuluttajille tarjotut uudet valintamahdollisuudet: ilmaistelevisiota joustavampaa 
menettelyä on jo sovellettu maksullisiin televisiokanaviin13. Lisäksi ITC on ilmoittanut olevansa 
valmis poistamaan koeluonteisesti ohjelma-aikojen rajoitukset, kun kerran voidaan valvoa 
vaihtoehtoisin toimenpitein mitä alaikäiset katsovat. 
12 Yhdistyneen kuningaskunnan yleisradiopalvelujen suojeluelin (BBC.tä lukuunottamatta) 
" Nämä palvelut vapautetaan perheohjelmointivelvoitteellaalkaen klo 20 (klo 21 sijasta), ja ne voivat levittää klo 22 alkaen ohjelmia, 
joiden levitys ilmaiskanavillaei tavallisesti ole sallittua. 
44 
Tilausvideota koskeva menettely ei ole lainkaan näin selkeä. Jäsenvaltioiden mukaan tällaiset 
palvelut tuntuvat kuuluvan enemmän yleisradiopalvelujen14 kuin televiestinnän sääntelyyn. 
Joissakin tapauksissa voidaan harkita näiden kahden yhdistämistä15. Joka tapauksessa keskustelua 
käydään tässä vaiheessa enemmän viranomaisten toimivallan määrittämisestä kuin sovellettavien 
sääntöjen luonteesta. Lisäksi on otettu käyttöön joitakin väliaikaisia lainsäädäntöjä, jotta 
helpotetaan pilottikokeilujen kehittämistä odoteltaessa näiden uusien palvelujen erityistarpeiden 
määritystä. 
On line- palveluita ja Internetiä ei vielä koske minkäänlainen kokonaissääntely tai itsesääntely 
jäsenvaltioissa16. Yleissäännöt on pantu selvästi täytäntöön, mutta niiden käytännön toteutusta on 
vielä testattava. Ainoa kokemus on line -palvelujen ja Internetin sääntely-yrityksistä 
Yhdysvalloissa osoitti erittäin selvästi yrityksen vaikeudet. 
Uusien palvelujen erityisongelmia (eritoten hajautettujen ja voimakkaasti vuorovaikutteisten 
palvelujen) analysoidaan vahingollisia ja laittomia aineistoja Internetissä koskevassa 
tiedonannossa. 
III DIREKTIIVI "TELEVISIO ILMAN RAJOJA" 
Alaikäisten suojelu on yksi niistä aloista, joita direktiivin avulla yhteensovitetaan. Joitakin 
määräyksiä liittyy myös ihmisarvon kunnioittamiseen. 
1. Alaikäisten suojelu 
Alaikäisten suojelujärjestelmä nojautuu sekä yhteisiin säännöksiin (22 artikla) että 
poikkeukselliseen menettelyyn (2 artiklan 2 kohta). 
Ensinnäkin 22 artiklassa säädetään sen mukaan eriytetty menettely, kuinka vakavan vaaran 
ohjelmat mahdollisesti muodostavat alaikäisille: 
jotkut ohjelmat ovat kiellettyjä: "Jäsenvaltioiden on toteutettava aiheelliset toimenpiteet sen 
varmistamiseksi, että niiden lainkäyttövaltaan kuuluvien televisiolähetystoiminnan 
harjoittajien lähetyksissä ei ole ohjelmia, jotka saattaisivat vahingoittaa alaikäisten fyysistä, 
henkistä tai moraalista kehitystä, eikä varsinkaan pornografiaa tai aiheetonta väkivaltaa 
sisältäviä ohjelmia." 
joitakin ohjelmia voidaan lähettää edellyttäen, että noudatetaan tiettyjä varotoimenpiteitä: 
"Tämä säännös koskee myös muita ohjelmia, jotka todennäköisesti vahingoittavat 
alaikäisten fyysistä, henkistä tai moraalista kehitystä, paitsi jos lähetysajan valinnalla tai 
teknisin keinoin on varmistettu, että lähetysalueen alaikäiset eivät tavallisesti kuule tai näe 
kyseisiä lähetyksiä" 
Esimerkiksi Ranskassa "audiovisuaalisen viestinnän" palveluja koskeva menettely käsittää ilmiselvästi VOD-palvelut, samoin kuin 
Broadcasting Act Yhdistyneessä kuningaskunnassa. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on British Telecomin Ipswichissa kokeilema VOD-järjestelmä saanut televiestintäluvan, ja sen 
aineistoa valvoo ITC. 
Ranskassa annettiin26.7.1996 lakijoka määrää Internet-yhteydentoimittajatantamaan asiakkailleen keinot vanhempien suorittamaan 
valvontaan. Lisäksi kehitetään eri jäsenvaltioissa parhaillaan itsesääntelyhankkeita Internetin osalta. 
45 
Määräävä peruste on siis lähetysten vahingollisuus alaikäisille. Vahingollisuuden arvioiminen 
jätetään ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtäväksi. Termejä "pornografia" ja "aiheeton väkivalta" 
käytetään tässä yhteydessä vain esimerkkeinä niistä ohjelmasisällöistä, joiden voidaan olettaa 
vakavasti vahingoittavan alaikäisten sisäistä kehitystä, eikä niistä anneta yhteistä määritelmää. 
Alaikäisten suojelua koskevien yhteisten säännösten lisäksi direktiivissä säädetään (2 artiklan 2 
kohta), että jäsenvaltiot voivat väliaikaisesti estää televisiolähetyksen edelleenlähettämisen, jos 
seuraavat edellytykset täyttyvät: 
a) toisesta jäsenvaltiosta tulevassa televisiolähetyksessä rikotaan ilmiselvästi, törkeästi ja 
vakavasti 22 artiklan määräyksiä 
b) televisiolähetystoiminnan harjoittaja on edeltävien 12 kuukauden aikana rikkonut kyseistä 
määräystä vähintään kaksi kertaa. 
Tällaisessa tapauksessa erityisen menettelyn avulla etsitään sopiva asetus ennen kuin 
edelleenlähettämisen estäminen sallitaan komission valvonnan alaisuudessa. Komissio arvioi, 
ovatko toteutetut toimenpiteet yhteisön oikeuden mukaisia (suhteellisuus jne.). 
Tätä menettelyä on toteutettu vain kaksi kertaa, mikä tapahtui Yhdistyneen kuningaskunnan 
aloitteesta, kun satelliitin välityksellä lähetettiin pornografisia ohjelmia (hard core) sisältäviä 
suojattuja palveluja. Komissio totesi marraskuussa 1995 antamassaan virallisessa lausunnossa17, 
että Yhdistyneen kuningaskunnan viimeisimmässä tapauksessa (XXXTV) toteuttamat toimenpiteet 
(koodauksen purkulaitteiden ja koodauksen purkukorttien markkinoinnin tai kyseisen palvelun 
myynnin edistämisen kieltäminen rangaistuksen uhalla) olivat yhteisön oikeuden mukaisia. 
2. Ihmisarvon suojelu 
Direktiivissä (22 artiklan 2 kohta) annetaan yleinen kielto vihaan yllyttämisestä: 
"Jäsenvaltioiden on varmistettava myös, että ohjelmiin ei sisälly yllytystä rotuun, 
sukupuoleen, uskontoon tai kansallisuuteen perustuvaan vihaan." 
Tämän määräyksen rikkomiseen sovelluskelpoista 2 artiklan 2 kohdassa mainittua menettelyä ei 
ole koskaan toteutettu tällä perusteella. 
3. Direktiivin muuttaminen 
Kansallisten lainsäädäntöjen suhteellisen yhdenmukaistamisen järjestelmä, johon on liitetty 
vastaanottavien jäsenvaltioiden valitusmenettely, on ollut täysin toimiva tuntemassamme 
televisioympäristössä. Neuvoston 11 päivänä kesäkuuta 1996 antama yhteinen kanta ei tuo 
merkittäviä muutoksia 22 artiklan ja 2 artiklan 2 kohdan määräyksiin. Määräyksiä kuitenkin 
selvennetään ja vahvistetaan joissakin kohdissa. 
Alaikäisten ruumiilliselle, henkiselle tai moraaliselle kehitykselle vahingollisina tai vakavasti 
vahingollisina pidettyjen ohjelmien välisen eron selventämiseksi 22 artikla on jaettu kahteen 
erilliseen kohtaan. Kolmannessa kohdassa säädetään, että: 
Asiak. C(95) 2678 lopullinen, 3.11.1995. 
46 
* jäsenvaltioiden on lisäksi varmistettava, että kun tällaiset ohjelmat lähetetään 
koodaamattomassa muodossa, niitä edeltää äänimerkkinä annettu varoitus tai ne voidaan 
tunnistaa näiden ohjelmien koko keston ajan näkyvillä olevasta tunnusmerkistä. " 
Lisäksi uusi artikla esittelee kaksi komission velvoitetta: 
komission on direktiivin soveltamista käsittelevässä kausittaisessa kertomuksessaan 
kiinnitettävä erityishuomiota alaikäisten ja ihmisarvon suojelua koskeviin sääntöihin 
komission on yhdessä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehtävä tutkimus 
niiden muiden toimenpiteiden eduista ja haitoista, joilla pyritään tekemään vanhemmille ja 
kasvattajille helpommaksi valvoa alaikäisten katsomia ohjelmia. 
Lisäksi 2 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä on hieman muutettu erityisesti siitä syystä, 
että voidaan ottaa huomioon komission virallinen päätös kansallisella tasolla toteutettujen 
alaikäisten ja ihmisarvon suojelua koskevia sääntöjä rikkoviin palveluihin liittyvien 
estämistoimien yhteensopivuudesta yhteisön oikeuden kanssa. 
Koska Euroopan parlamentti kiinnittää erityistä huomiota alaikäisten ja ihmisarvon suojelua 
koskeviin kysymyksiin, muutettuihin ehdotuksiin pohjautuva toinen käsittely tuo luultavasti 
muutoksia tähän määräykseen. 
47 
LIITE IV 
TEKNISET VALVONTALAITTEET JA MUUT SÄÄNTELYKEHYKSEN 
ULKOPUOLISET TOIMENPITEET 
1. Vanhempien suorittaman valvonnan laitteet televisioalalla 
Kanada on ollut edelläkävijä tässä asiassa: yleisradioinnin ja televiestinnän neuvosto (CRTC) 
aloitti 90-luvulla strategian, jonka tarkoituksena oli rajoittaa väkivaltaa televisiossa. Tähän 
strategiaan on alusta asti kuulunut 5 johtavaa periaatetta: 
siihen periaatteeseen perustuva yhteistyö, että television väkivalta on syynä lasten 
henkisiin terveysongelmiin 
lasten suojelu ja aikuisten sensuroimattomuus 
aiheettomaan tai ihannoivaan väkivaltaan keskittyminen, ilman että siihen sekoitetaan 
erotiikkaa tai muita moraalisia pohdintoja 
kaikkien osapuolten, joita asia koskee, liikkeellesaanti: yleisradiotoiminnan harjoittajat, 
ilmoittajat, tuottajat, vanhemmat, opettajat ja henkisen terveyden asiantuntijat 
kahdenlaisen näkökannan, lyhyen ja pitkän aikavälin, käyttöönotto. 
Käytännössä strategia perustuu täydentävien keinojen valikoimaan: 
yhdessä teollisuuden kanssa kehitetyt käyttäytymissäännöt 
lähetysten luokittelu 
väkivallan vastainen siru tai (V-chip)1 
tiedotus- ja tiedostamisohjelma yleisölle ja joukkoviestintäkasvatus. 
Mitä tulee näiden eri keinojen suhteelliseen painoarvoon kokonaisstrategiassa, Kanadan 
viranomaiset arvioivat kolmen ensimmäisen keinon muodostavan ainoastaan 20 % ratkaisusta 
(väkivallan vastainen siru 10 %), ja olennaista on onnistua pitkällä aikavälillä muuttamaan 
asenteita tiedon, tiedostamisen ja kasvatuksen avulla (80%). 
Liittymällä hyvin varhaisessa vaiheessa tähän kanadalaishankkeeseen Yhdysvallat omaksui 
osittain saman lähestymistavan: televiestintälakia (Telecommunications Act) muutettiin siten, että 
television valmistajilta vaaditaan väkivallan vastaisen sirun liittämistä tuotteisiinsa. Kyseiset 
teollisuudenalat ovat siitä alkaen työskennelleet ohjelmien luokittelu- ja koodausjärjestelmän 
luomiseksi, jonka pitäisi olla toiminnassa tammikuusta 1997 alkaen. Lisäksi "Childrens 
programming" -laki edellyttää yleisradiotoiminnan harjoittajilta lastenohjelmien levittämistä 
koskevia ponnisteluja. 
Keskustelu Euroopassa, samoin kuin Yhdysvalloissa, keskittyi heti mahdollisuuteen vaatia 
vanhempien suorittaman valvonnan järjestelmää kansallisella tai yhteisön tasolla, ilman että 
tällaisen järjestelmän tavoitteita määritettiin selvästi. 
Väkivallan vastainen siru on tekninen laite, jonka on kehittänyt professori Tim Collins Simon Fraser -yliopistosta(Vancouver). Tämä 
mikrosiru, joka liitetään televisioon, kaapelivalitsimeen tai koodauksen purkulaitteeseen, purkaa kullekin lähetykselle annetun 
luokittelukoodin.Televisionkatsojavoi ohjelmoida tämän sirun sulkemaan sellaisten lähetysten signaalinjoiden luokitus ylittäähänen 
mielestään perheelle hyväksyttävän tason. Siten televisionkatsojavalitessaväkivaltatasonV3, eivät V4-ja V5-koodatut lähetykset näy 
ruudulla.Tarpeenmukaanvoisivatlähetystenluokittelukooditkoskeamuitakinkuinväkivaltanäkökohtia(alastomuus,erotiikka,kieli...). 
On huomattava, että termien "väkivallan vastainen siru" tai " V-chip" käyttö viittaavatsuoraan tähän kanadalaissyntyiseenjärjestelmään. 
Viitattaessa laajempaan käsitteeseen on mielestämme parempi puhua vanhempien suorittaman valvonnan järjestelmistä tai laitteista. 
48 
Järjestelmän yleisen filosofian osalta voidaan Euroopassa kehitellyt pääväittämät tiivistää 
seuraavasti: 
Järjestelmän puolustajat ovat korostaneet ohjelmien ennakkosensuurin häviämistä sekä 
jokaiselle vanhemmalle tarjottua mahdollisuutta hallita, myös poissaollessaan, alaikäisten 
television katselua omaan arvojärjestelmäänsä perustuen; tällainen järjestelmä tarjoaisi siis 
suuremman sananvapauden yleisradiotoiminnan harjoittajille ja vanhempien yksilöllisten arvojen 
ja kasvatuksellisten valintojen paremman huomioonottamisen. Lisäksi toiset ovat korostaneet 
tällaisen järjestelmän etuja rajat ylittävien palvelujen kohdalla, sillä se voisi korvata osittain 
yhteensopimattomat sääntelyt. 
Järjestelmän vastustajat ovat korostaneet vaaraa, joka liittyy vastuun täydelliseen siirtoon 
yleisradiotoiminnan harjoittajilta vanhemmille: toisaalta tällainen järjestelmä oikeuttaisi 
yleisradiotoiminnan harjoittajat tarjoamaan kaikenlaisia "sivutuotteita" ohjelmistossaan; toisaalta 
kaikki vanhemmat eivät ole valmiita tai kykeneviä harjoittamaan heille annettua vastuuta. Koska 
kyseessä on ilmaispalveluja koskeva järjestelmä, uhkaisi monia alaikäisiä vaara altistua 
ohjelmille, jotka voivat haitata heidän kehitystään. 
Tämä perustavanlaatuinen ristiriita osoittaa, kuinka vähäisessä määrin Euroopassa käytävässä 
keskustelussa on otettu huomioon Kanadan kokemukset. Itse asiassa juuri tämän periaatteiden 
yhteentörmäyksen välttämiseksi on CRTC määritellyt ja rajoittanut strategiansa. Kanadassa 
väkivallan vastaista sirua ei pidetä itsessään lopullisena ratkaisuna, eikä myöskään yleispätevänä 
patenttilääkkeenä, joka yksin onnistuu ratkaisemaan kaikki ongelmat. Kanadan lähestymistavan 
ensisijaisen tärkeät osatekijät ovat tarkan tavoitteen ja pitkän aikavälin strategian määrittäminen. 
Jopa CRTC:n mielestä väkivallan vastainen siru on ainoastaan hyödytön "lelu", jos 
tiedostamiskampanja ei tuota tuloksia noin kymmenen vuoden kuluessa. 
Vanhempien suorittamaa valvontaa koskevan filosofisen keskustelun lisäksi on kiistelty erilaisista 
täytäntöönpanoon liittyvistä vaikeuksista. 
Useiden yleisradiotoiminnan harjoittajien yhteisen järjestelmän käyttöönotto edellyttää 
kaikkien levitettävien ohjelmien yhteistä ja järjestelmällistä luokittelua. Järjestelmän yhteinen 
luonne nostaa esiin kysymyksen luokittelusta vastaavasta viranomaisesta, valvonnasta ja 
mahdollisista rangaistuksista (keskitetty viranomainen vai operaattoreiden itsesääntely). Tämän 
keskustelun monimutkaisuus kasvaa sitä mukaa kuin kyseisten yleisradiotoiminnan harjoittajien 
määrä kasvaa huipentuen rajat ylittävään toimintaan. 
Luokiteltavien ohjelmien määrä ja erilaisuus nostavat esiin monia kysymyksiä joidenkin 
aineistojen vaikutuksen arvioinnista niiden asiayhteyden mukaan (esimerkiksi televisiouutisten 
väkivaltaiset kuvat) tai jopa mahdollisuuksia luokitella tiettyjä ohjelmia (suora keskustelu voi 
synnyttää odottamattomia puheita tai käyttäytymistä). 
Mahdollisesti pakolliseksi tuleva vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitetun 
valvontalaitteen asentaminen televisioihin jättää avoimeksi televisioiden uudistusrytmiin liittyvän 
pitkän siirtymävaiheen. Vanhat televisiot päätyvät sitä paitsi useimmiten lastenhuoneisiin. Lisäksi 
erityisen laitteen valinta vaikuttaisi teknologisia innovaatioita hidastavasti tällä erityisalueella ja 
estäisi näin kuluttajalta ratkaisut, jotka sopisivat ehkä paremmin hänen tarpeisiinsa. 
- Tällaisenjärjestelmän täytäntöönpano loisi lisäksi suhteellisen taloudellisen epävarmuuden. 
Itse asiassa yleisön määrä, johon mainoksin rahoitetun yleisradiotoiminnan talous laajalti 
49 
perustuu, kyseenalaistettaisiin osittain johtuen vaikeudesta analysoida, kuinka paljon vanhemmat 
todella käyttävät järjestelmää. 
Nämä erilaiset vaikeudet eivät varmasti ole ylitsepääsemättömiä, sillä Kanada ja Yhdysvallat ovat 
päättäneet kohdata ne. On kuitenkin todettava, että kysymyksestä keskustelleissa jäsenvaltioissa 
ovat muunlaiset toimet syrjäyttäneet vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitetun 
valvontalaitteen pakollisen käyttöönoton2. Euroopan parlamentin aloittama keskustelu Euroopan 
tasolla ei ole päättynyt. 
Laajoille joukoille tarkoitettujen sähköisten laitteiden valmistajat ovat erityisen huolestuneita 
vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitetun valvontalaitteen kehityksestä. EACEM3 otti 
äskettäin selkeästi kantaa tähän asiaan. Se tunnustaa hyödylliseksi kehittää järjestelmiä, joiden 
avulla vanhemmat voivat paremmin valvoa aineistoja, jotka alaikäiset saavat käyttöönsä, ja tukee 
tähän liittyen kaikkia aineistojen luokitteluun liittyviä hankkeita, pakolliset hankkeet mukaan 
lukien. Sen sijaan se korostaa, ettei vaatimus määrätystä teknisestä laitteesta olisi tuottava 
ratkaisu, sillä yksi erityisteknologia ei voi olla ihanteellinen koko käsittelyjärjestelmälle ja 
olemassaolevien tai tulevien aineistojen näytölle ja että voidaan harkita lukuisia malleja sen tavan 
mukaan, jolla vanhemmat toivovat käyttävänsä aineistojen luokittelusta saatavia tietoja. 
2. Vanhempien suorittaman valvonnan laitteet on line -palveluiden alalla 
Vaikka on line -isäntäpalvelut ja tietyt aineistojen toimittajat ovat aina olleet tietoisia 
välttämättömyydestä suojella alaikäisiä tietynlaisilta aineistoilta, on erityissääntelyn uhka ja 
sittemmin käyttöönotto Yhdysvalloissa mullistanut radikaalisti ongelman perustan. 
Presidentti Clintonin 8. helmikuuta 1996 allekirjoittamassa televiestintälaissa (telecommunications 
act) esiteltiin joukko sähköisissä verkoissa liikkuvia aineistoja koskevia sääntöjä4. Pääasiassa 
näissä säännöissä tehdään sopimattomien ja selvästi alaikäisiä järkyttävien aineistojen tietoinen 
toimittaminen (knowingly) sähköisissä tietokoneverkoissa laittomaksi. 
Teollisuuden reaktiot olivat kahdenlaisia: 
toisaalta julkaisijoiden, aineistontoimittajien, yhteyden tarjoajien ja 
kansalaisoikeusjärjestojen yhteenliittymä hyökkäsi lainsäädäntöä vastaan hallitusmuodon 
ensimmäisen muutoksen rikkomiseen perustuen (sananvapauden periaate) ja sai lain hylätyksi 
Philadelphian osavaltion hovioikeuden päätöksellä 
toisaalta se moninkertaisti hankkeensa pyrkien esittämään vaihtoehtoisia sääntelyratkaisuj a 
heti lakiesityksen ilmestymisen jälkeen. 
2 Ranskassa on CSA kehottanut ilmaisen yleisradiotoiminnan harjoittajia (yksityisiä ja julkisia) kehittämään yhteisen luokituksen ja 
signaalijärjestelmän ohjelmille, jotka voivat vaikuttaa alaikäisiin, sekä käytännesäännöt televisiouutisille. 
' European Association of Consumer Electronics Manufacturers 
4 Yhdessä V-chip:iä koskevien säännösten kanssa nämä säännöt tunnetaan nimellä "Communications Decency Act" 
50 
Lainsäädännön kumoaminen perustui nimenomaan väitteeseen siitä, ettei yksikään järkevä 
menetelmä mahdollista, että aineistontoimittajat voisivat taata, etteivät alaikäiset pääse 
käyttämään aineistoja eli laki vaati heiltä kaikkien sopimattomien aineistojen sensuroimista -
myös niiden, joita aikuisilla on perustuslaillinen oikeus päästä käyttämään5. 
Aineistojen valvontamekanismeja on kehitetty eri tasoja varten. 
Aineiston toimittajan tasolla käytetyt mekanismit ovat seuraavat: 
Kansisivun liittäminen, joka suojelee käyttäjää niiden sivujen tai aineistojen mahdollisesti 
ongelmalliselta luonteelta, joihin hän haluaa päästä käsiksi (warning page); kyse on enemmän 
tiedottamisesta kuin suojelusta ja vaarana on, että se toimii ennemminkin rohkaisuna kuin 
varoituksena, erityisesti alaikäisille. 
Aineistojen käyttöön saamista edeltävä iän tarkistus: aineistontoimittaja tarkentaa 
kansisivulla aineiston käytön vaatimat ehdot. Monilla kaupallisilla sivuilla vallitsee erilaisia 
takuumuotoja kirjallisen yhteyspyynnön muodossa (sähköpostin tai postin kautta) tai 
luottokorttimaksun avulla. Lisäksi jotkut yritykset pyrkivät keskittämään tämän menettelyn 
saadakseen myös ei-kaupalliset kohteet hyötymään siitä: maksamalla muodollisen summan 
luottokortilla käyttäjä saa henkilökohtaisen tunnuskoodin, jonka avulla hän saa kaikki 
jäsenkohteet käyttöönsä. 
- Aineistojen tarjonnan uudelleenjärjestely erityisille palvelimille ("cache-based systems"): 
tässä tapauksessa operaattori luo suljetun verkon, jossa hän mahdollistaa ainoastaan tiettyjen 
Internetistä valikoitujen aineistojen käyttöön saamisen. Nämä hyväksytyt aineistot voidaan 
luokitella ja henkilökohtaisten tunnuskoodien perusteella voidaan toteuttaa niiden eriytetty 
käyttöön saaminen. Aineistovalikoima on siten supistettu hyväksytyn mukaiseksi, joten tällainen 
järjestelmä on erittäin turvallinen. Sitä on toteutettu erityisesti kaapeliteitse ja kouluissa 
käytettävään Internetiin. 
Yhteyden toimittajat, jotka eivät toimita (tai toimittavat harvoin) itse aineistoja, eivät pyri 
luomaan aineistojen systemaattisen valvonnan järjestelmiä. Heidät voidaan kuitenkin ottaa 
mukaan kiistanalaisten aineistojen vastaiseen taisteluun panemalla täytäntöön ennakolta 
tunnistettujen kohteiden sulku ("musta lista"). Sen lisäksi, että luetteloiden päivitys on 
ongelmallista ja vaarana on, että suljetaan kulku laillisiin aineistoihin, ei tällainen käytäntö voi 
olla vastaus alaikäisten suojelun erityisongelmaan (se edellyttäisi niiden aineistojen 
järjestelmällistä sulkua, joita aikuisten pitää voida saada käyttöönsä). 
Sen sijaan jotkut aineiston käytön mahdollistavat toimittajat voivat tarjota rajoitetun käyttöön 
saannin (esimerkiksi alaikäisille tarjotun) käyttäen sivuilla erilaisia seulonta-, sulku- tai 
esivalintamenetelmiä. Tässä tapauksessa kyse on lisäpalvelusta, joka vaatii erityisinvestointeja 
ja joka on erotettava pelkästä yhteyden toimittamisesta. 
Käyttäjän tasolla käytettävissä on lukuisia vanhempien suorittaman valvonnan järjestelmiä: 
"A wealth of persuasive evidence... proved that it is either technologically impossible or economically prohibitive for many of the 
plaintiffs to comply with the CDA without seriously impeding their posting of on line material which adults have a constitutional right 
to access". 
51 
Erilaisten ohjelmistopakettien ominaisuuksien vertailu 
Hinta 
Kohteiden 
sulku 
Mustan listan 
päivitys-
tiheys 
Päivitys-kulut 
Normitus 
Päivitys-kulut 
Seulonta-
vaihtoehdot 
Luettelo/ 
seulonta 
muokkaus 
Käytön 
tarkkailu Cyber patrol* 
$49.95 
kyllä 
viikottain 
$39.90 p.a. 
(ensimmäiset 6 
kk ilmaiseksi) 
PICS,SafeSurf, 
RSACi 
" 
kyllä 
ei CYBERSitter 
$39.95 
kyllä 
päivittäin 
ilmainen 
VCR, PICS, 
SafeSurf, 
RSACi 
' 
avainsanat 
t a 
tiedostolajit 
kyllä 
kyllä Internet Filter* 
$40.00 
kyllä 
ei lainkaan 
' 
avainsana 
kyllä 
kyllä Net Nanny 
$39.95 
kyllä 
kahdesti 
kuukaudessa 
ilmainen 
PICS, 
SafeSurf 
' 
avainsana tai 
tiedostolaji 
kyllä 
kyllä NetShepherd 
maksuton 
kyllä 
Net Shepherd, 
Global 
Ratings 
Bureau, PICS 
$5.95 per 
vuosi NSGRB 
PICS-
perusteinen Parental 
Guidance 
? 
kyllä 
Mc Kin ley 
Group 
™ 
kyllä 
kyllä SNAG 
-
kyllä 
~ 
avainsana (ei 
automaattista 
blockausta) 
kyllä 
kyllä Surfwatch 
$49.95 
kyllä 
kuukausittain 
$5.95 
kuukaudessa 
PICS, 
RSACi 
-
avainsana 
ei 
ei 
*- ohjelmasta on saatavana rajoitetumpia ilmaisversioita. 
Lähde: Hydra 
52 
3. Joukkoviestintäkasvatus 
Mitä tulee alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun uusissa palveluissa, on suurin osa 
joukkoviestintäkasvatuksen tavoitteista erittäin osuvia. 
Uusien välineiden, eritoten tietotekniikan välineiden, käyttöä on laajalti rohkaistava kouluissa. 
Tähän soveltuu joukkoviestinten oppiminen käytännön kautta. Mutta myös vanhempien tieto on 
ratkaisevaa: mitä hyötyä on laitteesta, jonka asentamisessa ja ohjelmoinnissa vanhempien on 
pyydettävä lastensa apua. Kuvakasvatus mahdollistaisi nuorten kriittisen vaiston kehityksen ja 
uudenlaisten, audiovisuaalisten aineistojen laatu-ja monipuolisuusvaatimustenkehityksen. Lisäksi 
tällainen kasvatus vaikuttaisi pitkällä aikavälillä mahdollistaen, että tulevien sukupolvien 
vanhemmat kykenevät paremmin kohtaamaan kasvatuksellisen vastuunsa. Vanhempien 
tiedostaminen ja tiedot erilaisista haitoista, joille heidän lapsensa voivat altistua, on välitön 
seuraus heidän kasvavasta vastuustaan. 
Tämä kysymys on kaikissa jäsenvaltioissa kasvatusyhteisöjen toistuvien keskustelujen kohde ja 
eritoten paikallisella tasolla on meneillään lukuisia kasvatusoppeihin liittyviä tutkimuksia ja 
kokeiluja siellä täällä. Aikuisten tiedostamiseen, liikkeelle saantiin ja mukaanottamiseen 
joukko viestintäkasvatukseen liittyvät aloitteet eivät ole vielä näin kehittyneitä, mutta mahdollisia 
toimenpiteitä voidaan kuvailla muutamalla esimerkillä: 
Alankomaissa on "Kinderkast" -nimisen, hallituksesta riippumattoman järjestön tavoitteena 
saada ihmiset tietoisiksi lapsi/televisiosuhteen eri näkökohdista. Tämän järjestön 
toimeenpanemat keinot vaihtelevat: tiedotuslehti, opetusaineistoa lapsille sekä 
vanhemmille ja kasvattajille, tutkimuksia lasten television katselusta, televisio-
ohjelmoinnin seurantaa... 
Espanjan sosiaaliministeriö on julkaissut esitteen6 television suhteellisesta asemasta ja 
käytöstä sekä uusista palveluista perheessä. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa on "National Council for Educational Technology" 
kehittänyt erilaisia hankkeita, joiden tarkoituksena on auttaa opettajia ja oppilaita 
pääsemään osallisiksi uusista teknologioista. Se on julkaissut joitakin asiakirjoja uusista 
viestintäverkoista ja nimenomaan kouluille tarkoitetun esitteen Internetissä olevasta 
pornografiasta. Esitteessä on ehdotettu joukko hankkeita, joita koulut voisivat tähän 
liittyen toteuttaa. 
Yhdysvalloissa ovat "National center for Missing and Exploited Children" ja "Interactive 
Services Association" julkaisseet yhdessä asiakirjan nimeltä "lasten turvallisuus tiedon 
valtateillä", joka pyrkii auttamaan vanhempia ymmärtämään on line -palvelujen, Internetin 
ja BBS:n luonnetta. 
Vaikka joitakin Euroopan laajuisia kokouksia on joskus järjestetty joukkoviestintäkasvatuksen 
eri osa-alueisiin liittyen, ovat tietojen ja hyvien käytäntöjen sekä Euroopan tai maailmanlaajuisten 
verkostojen luominen vielä lapsenkengissä. 
Nimeltä "Que miras, Que haces, la familia, las ninas y los nonos ante la television y las nuevas pantallas" 
53 
4. Alaikäisille tarkoitettujen laatuaineistojen suosion edistäminen 
Joissakin jäsenvaltioissa on joukkoviestinten ja alaikäisten suhteen analysointi johtanut alaikäisille 
tarkoitetun ohjelmatarjonnan ensisijaiseen parantamiseen. Ottaen huomioon tällaisten ohjelmien 
tuottamiseen ja jakeluun liittyvät erityisvaikeudet (Kuinka mukauttaa ohjelmat eri ikäryhmille? 
Kuinka rahoittaa ohjelmia, jotka on tarkoitettu yleisölle, jolla ei ole vielä maksukykyisen 
kuluttajan asemaa? Kuinka löytää markkina-alueita näille "niche"-ohjelmille?) viranomaiset ja/tai 
itse toiminnan harjoittajat ovat kehittäneet laatuohjelmien edistämispolitiikkoja. 
Nämä politiikat liittyvät pääasiassa elokuva- ja televisioalaan. On line -palvelujen ja Internetin 
alalla on vielä paljon tekemistä alaikäisille tarkoitettujen laatukohteiden suosion edistämisen 
osalta. Alaikäisille tarkoitettujen aineistojen luokittelu ja merkintä (erityisesti "valkoiset listat") 
on ensimmäinen askel tähän suuntaan. Myös muunlaiset rohkaisun muodot, jollaisia muiden 
joukkoviestinten osalta on toteutettu, voivat osoittautua sopiviksi. 
5. Vanhempien suorittaman valvonnan järjestelmien edistäminen ja aineistojen 
merkitseminen 
Aineistomerkintöihin perustuvien seulontajärjestelmien kehittäminen vastaa täysin todellisen 
vanhempien ja kasvattajien suorittaman valvonnan vaatimuksia: käytettäväksi on saatava 
mahdollisimman paljon tietoja käytettävissä olevista aineistoista ja sitten on automatisoitava 
aineiston käyttöön saamisen valinta valvontalaitteiden avulla perheiden vaatimuksia vastaavien 
perusteiden mukaisesti (lasten ikä, kasvatukselliset mielipiteet ja valinnat). Tämä on tarpeen 
hajautettujen palvelujen ympäristössä, mutta se saattaa osoittautua hyödylliseksi täydennykseksi 
keskitettyjen palvelujen muissa määräyksissä. 
Tällaisten järjestelmien toteuttaminen edellyttää seuraavien tekijöiden yhdistymistä: 
aineistotietojen toimittaminen (luokittelu/merkintä) 
kyseisten aineistotietojen liittäminen (koodaus) 
aineistotietojen siirtäminen aineistoihin sinne, missä aineistot saadaan käyttöön 
(siirto) 
tietojen lukeminen valvontalaitteen avulla (koodin purkaminen) 
valvontalaitteiden toimittaminen käyttäjille. 
Merkintä näyttää selvästi olevan ensisijaisen tärkeää: koska se ei ole käytössä, kiinnostus kehittää 
ratkaisuja menettelyn muihin vaiheisiin katoaa. Jotta päästäisiin täydelliseen yhteensopivuuteen 
merkinnän laatijoiden välillä, on edistettävä yhteisten perusteiden käyttöä, esimerkiksi sellaisia 
perusteita, jotka pohjautuvat luokitteluun ikäryhmän tai ongelmatyypin perusteella (alastomuus, 
seksi, väkivalta, kieli jne.). 
Kolmella seuraavalla vaiheella (koodaus, siirto ja koodin purku) ei ole merkitystä aineistojen 
arvioimisen kannalta. Ne nostavat sitä vastoin esiin kysymyksen yhteensopivuudesta 
monenlaisista erilaista merkintöjä käyttämään tarkoitetuista valvontalaitteista (laitteistot tai 
ohjelmat) peräisin olevien merkintöjen kanssa. On tärkeää, että aineistojen merkitsemisen alalla 
pyritään mahdollisimman laajaan yhteensopivuuteen, joka pohjautuu avoimiin standardeihin. 
54 
Valvontalaitteiden toimittamiseen liittyen nousee esiin kaksi eri kysymystä, joista ensimmäinen 
liittyy laitteiden kehittämiseen ja tuotantoon asianomaisilla teollisuuden aloilla ja toinen laitteiden 
markkinointiin ja toimittamiseen käyttäjille. 
Se, että Internetiä ja muun tyyppisiä palveluita varten on luontevasti kehittynyt suuri valikoima 
erilaisia vanhempien suorittaman valvonnan järjestelmiä, osoittaa kyseisten teollisuuden alojen 
pystyvän nopeasti kehittämään laitteita, joissa otetaan huomioon käyttäjien tarpeet ja saatavilla 
olevien palvelujen yleinen ympäristö. Standardointi ja aineistojen merkitsemisen edistäminen 
voivat ainoastaan vahvistaa tätä suuntausta ja saada hinnat laskuun. Sitä vastoin tietyn laitteen 
määrittelemiseen tai määräämiseen pyrkivien toimien vaarana on, että ne keinotekoisesti 
jähmettävät lupaavan kehityksen. 
Vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitettujen valvontalaitteiden markkinointi tai 
toimittaminen käyttäjille nostaa esiin monimutkaisempia kysymyksiä. Niiden palvelujen osalta, 
joissa vanhempien suorittamaan valvontaan tarkoitetut valvontalaitteet ovat ainoa tehokas 
alaikäisten suojelun muoto, laitteiden toimittamisen (tai niiden käytön ehdottamisen käyttäjille) 
pitäisi tapahtua järjestelmällisesti. Laitteiden järjestelmällinen toimittaminen ei kuitenkaan saa 
haitata erityyppisten laitteiden välistä kilpailua, joka itsessään jo takaa tarjottujen järjestelmien 
kehittymisen. 
ft 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 483 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
n 05 06 15 16 
Luettelonumero : CB-CO-96-515-F1-C 
ISBN 92-78-10185-0 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg