Muutettu ehdotus neuvoston direktiiviksi pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista kos-
kevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista
(2002/C 291 E/06)
KOM(2002) 326 lopull. — 2000/0238(CNS)
(Komission esittämä 18 päivänä kesäkuuta 2002)
PERUSTELUT
1.Taustaa
Komissio hyväksyi 20. syyskuuta 2000 ehdotuksen neuvoston direktiiviksi pakolaisaseman myöntämistä tai
peruuttamista koskevissa menettelyissä jäsenvaltioissa sovellettavista vähimmäisvaatimuksista (1).
Ehdotus toimitettiin neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle.
Talous- ja sosiaalikomitea antoi siitä myönteisen lausunnon 25.–26. huhtikuuta 2001 (CES 530/2001).
Euroopan parlamentti antoi ehdotuksesta lausuntonsa 20. syyskuuta 2001 pidetyssä täysistunnossa. Se
hyväksyi komission ehdotuksen, mutta esitti siihen joitakin tarkistuksia ja kehotti komissiota ottamaanne huomioon ehdotuksessaan. Kansalaisvapauksien ja -oikeuksien sekä oikeus- ja sisäasioiden valiokunnanpuheenjohtaja Graham Watson esitteli täysistunnolle ehdotusta koskevan mietinnön, jossa esitettiin yh-teensä 106 tarkistusta (A5-0291/2001) (
2).
Neuvostossa ehdotusta on käsitelty vuonna 2001 useissa neuvotteluissa. Belgian puheenjohtajakaudella
joulukuussa 2001 neuvosto hyväksyi päätelmät, joissa käsitellään tulevassa direktiivissä omaksuttua lähes-tymistapaa (
3).
Laekenissa kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota esittämään asiasta muutetun ehdotuksen.
2.Uusi ehdotus pääpiirteittäin
Neuvoston päätelmien mukaisesti tässä ehdotuksessa esitetään jäsenvaltioissa toteutettaville turvapaikkame-
nettelyille uudenlaista järjestelyä ja muutetaan useita komission alkuperäiseen ehdotukseen sisältyneitävähimmäisvaatimuksia.
Lisäksi ehdotuksessa otetaan huomioon eräitä Euroopan parlamentin tekemiä tarkistuksia, jotka koskevat
sekä johdanto-osan kappaleita että itse säädösehdotusta.
Ehdotukseen on tehty seuraavat keskeiset muutokset:
1. Eräiden jäsenvaltioiden ja Euroopan parlamentin esittämien ehdotusten mukaisesti lähes kaikkia luvussa
II esitettyjä takeita on muutettu; niitä on joko tiukennettu parantamalla turvapaikanhakijoille myönnet-tävän suojelun tasoa tai eritelty siten, että otetaan huomioon käytännössä esiintyvät erityiset olosuhteettai poikkeukset, väärinkäytösten ehkäisemiseen tarkoitetut menetelmät tai suojakeinot sekä eräät kan-salliset olosuhteet tai erityispiirteet.
2. Entisessä III ja IV luvussa esitetty menettelyjen luokittelu on järjestetty uudelleen neuvoston päätelmien
mukaisesti. Sen sijaan, että tutkittaisiin erillisessä menettelyssä, otetaanko hakemus käsiteltäväksi vai ei,olisi mahdollista käsitellä hakemukset, joilta tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat, nopeutetussa
menettelyssä.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/143
(1) KOM(2000) 578 lopull. (EYVL C 62 E, 27.2.2001, s. 231).
(2) EYVL C 77 E, 28.3.2002, s. 94.
(3) (15107/1/REV 1). Lehdistötiedote 14581/01 (Presse 444), 2396. neuvoston istunto, Oikeus- ja sisäasiat sekä pelas-
tuspalvelu, Bryssel, 6. ja 7. joulukuuta 2001.
3. Eräiden jäsenvaltioiden esittämien ehdotusten mukaisesti otetaan käyttöön erityisvaatimukset, jotka
koskevat kahta uutta erityyppistä nopeutettua menettelyä: menettely, jossa tutkitaan rajalla tai maa-hantulon yhteydessä tehdyt hakemukset, ja menettely, jossa arvioidaan tarvetta aloittaa myöhemmintehtyä uutta hakemusta koskeva uusi menettely.
4. Hakemuksiin, joilta tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat, sisällytetään uusia tapauksia, kun taas
nopeutettujen menettelyjen mukaan voidaan käsitellä muuntyyppisiä hakemuksia, joiden yhteydessä on
todisteita hakijan väärinkäytöksistä tai pyrkimyksistä käyttää menettelyä hyväkseen.
5. Velvollisuus asettaa kohtuullinen määräaika päätöksenteolle tavanomaisessa menettelyssä ja pitää tämän
määräajan noudattamatta jättämistä kielteisenä päätöksenä, josta hakija voi valittaa, sekä muutoksen-hakuelimiä koskeva velvollisuus tehdä päätökset kohtuullisen määräajan kuluessa on poistettu.
6. Velvollisuus ottaa käyttöön kaksiasteinen muutoksenhakujärjestelmä, jossa tuomioistuimella on toimi-
valta tarkastella päätöstä ainakin yhdessä oikeusasteessa, korvataan yhteisön lainsäädännön yleistenoikeusperiaatteiden mukaisesti jokaisen turvapaikanhakijan oikeudella saada hakemustaan koskevanpäätöksen suhteen tehokas oikeussuoja tuomioistuimessa. Näin jäsenvaltiot voivat itse päättää päätöksenuudelleentarkasteluun tai sitä koskevaan valitukseen liittyvistä järjestelyistä.
7. Euroopan parlamentin esittämän tarkistuksen mukaisesti esitetään, että tämän turvapaikkadirektiivin
täytäntöönpanoa olisi arvioitava säännöllisesti vähintään kahden vuoden välein.
Artiklakohtaiset perustelut
Johdanto-osan kappaleet
Johdanto-osan kappaleita on muutettu artikloihin tehtyjen muutosten mukaisesti. Niissä on otettu huomi-
oon (ainakin osittain) Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset 2, 3, 4, 5, 8, 11, 17 ja 21.
Iluku
Soveltamisala ja määritelmät
1artikla
Tässä artiklassa esitetään direktiivin tavoitteet.
2artikla
Tässä artiklassa määritellään direktiiviehdotuksen eri säännöksissä käytetyt käsitteet ja termit. Muutoksen-
hakua koskevaan lukuun tehtyjen muutosten vuoksi ”muutoksenhakutuomioistuimen”, ”valituselimen” ja”päätöksen” määritelmät poistetaan tarpeettomina. Viittaus määrittävän viranomaisen ”oikeudelliseen” luon-
teeseen sekä viittaukset eri säilöönottopaikkoihin on poistettu tarpeettomina. ”Edustajan” määritelmä on
lisätty, jotta voidaan antaa selkeä kuvaus niistä henkilöistä tai järjestöistä, jotka voivat toimia ilmanhuoltajaa tulevien alaikäisten edustajina jäsenvaltioissa. Määritelmä on ilman huoltajaa tulevista alaikäisistäkolmansien maiden kansalaisista vuonna 1997 annetun, kolmanteen pilariin kuuluva päätöslauselmanmukainen. ”Pakolaisen” käsite on tässä muutetussa ehdotuksessa määritelty samalla tavoin kuin ehdotuk-sessa neuvoston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kan-salaisuudettomia henkilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henki-löinä, ja näiden henkilöiden asemasta (KOM(2001) 510 lopullinen). Otetaan käyttöön erillinen määritelmä”lainvoimaiselle päätökselle”, jotta säädöksestä voidaan tehdä juridisesti selkeämpi.
3artikla
Viittaus Euroopan unionin jäsenvaltioiden kansalaisten turvapaikasta tehtyyn pöytäkirjaan, joka on liitetty
Euroopan yhteisön perustamissopimukseen, on siirretty johdanto-osan kappaleeseen.FI C 291 E/144 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
4artikla
Euroopan parlamentin tarkistuksen nro 18 mukaisesti on lisätty uusi artikla, jossa korostetaan, että jäsen-
valtiot voivat säätää menettelyjä koskevista suotuisammista vaatimuksista.
IIluku
Pääperiaatteet ja takeet
5artikla
Entistä 4 artiklaa on muutettu lähinnä siten, että siinä on otettu huomioon eräitä neuvostossa asiantun-
tijatasolla esitettyjä ehdotuksia.
1. Tässä kohdassa varmistetaan, että jäsenvaltiot eivät hylkää turvapaikkahakemusta tai jätä sitä käsittele-
mättä vain siksi, ettei sitä ole tehty mahdollisimman varhaisessa vaiheessa. Tässä ei varsinaisesti kielletäasettamasta määräaikoja suojelun hakemiselle, vaan kielletään käyttämästä määräajan umpeutumistaverukkeena sille, että hakemusta ei oteta tutkittavaksi asianmukaisella tavalla.
2. Toisen kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat vaatia, että hakemus on tehtävä henkilökohtaisesti. Tämä
tarkoittaa, että tällaisessa tapauksessa asianajaja tai muu oikeudellinen neuvonantaja ei voi toimia edus-tamansa henkilön puolesta.
3. Vaikka hakemukset yleensä tehdään henkilökohtaisesti, kuten 2 kohdassa edellytetään, eräissä jäsenval-
tioissa hakemus on mahdollista tehdä myös toisen henkilön puolesta. Tämä käytäntö hyväksyttiinentisen 4 artiklan 4 kohdassa, ja tämän ehdotuksen tässä ja seuraavassa kohdassa esitetään eräitä siihenliittyviä lisätakeita. Artiklan 3 kohdassa säädetään henkilöistä, jotka eivät pysty itse tekemään hakemusta(kansallisessa lainsäädännössä määriteltyä ikärajaa nuoremmat alaikäiset ja ilman huoltajaa tulevat ala-ikäiset, joiden puolesta hakemuksen tekee heidän edustajansa).
4. Toisaalta tässä kohdassa säädetään vähimmäistakeista siinä tapauksessa, että jäsenvaltiot haluaisivat
säätää lainsäädännössään, että hakija voi tehdä turvapaikkahakemuksen myös huollettavanaan olevienhenkilöiden puolesta (puoliso, alaikäiset lapset jne.). Väärien tulkintojen ja väärinkäytösten estämiseksi
asianomaisen henkilön on nimenomaisesti pyydettävä, että hänen puolestaan tehdään hakemus. Tämä
merkitsee sitä, että henkilö ei enää tämän jälkeen voi tehdä erillistä hakemusta. Jos hän kuitenkin tekeeerillisen hakemuksen, jäsenvaltiot voivat hylätä sen aiemman hakemuksen perusteella.
5. Tämän kohdan tarkoituksena on varmistaa, että sen jälkeen kun hakemus on tehty jossakin jäsenval-
tiossa, pakolaisaseman määrittämiseen tähtäävä menettely on aloitettava välittömästi, vaikka muodollisetvaatimukset onkin täytettävä kansallisen lainsäädännön mukaisesti (esim. hakemuslomakkeen täyttämi-nen, ilmoittautuminen tiettyyn paikkaan tunnistamista varten).
6. Tähän kohtaan on otettu kaksi velvollisuutta, jotka aiemmin esitettiin eri artikloissa: velvollisuus varmis-
taa, että kaikilla viranomaisilla, joihin turvapaikanhakija saattaa ottaa yhteyttä jäsenvaltion alueella taisen rajalla, on ohje toimittaa hakemukset toimivaltaisen viranomaisen käsiteltäväksi (entinen 4 artiklan3 kohta) ja velvollisuus antaa kyseisten viranomaisten henkilöstölle tarvittava koulutus (entinen 14artiklan 1 kohdan a alakohta).
6artikla
1. Tämän artiklan soveltamisalaa on selkeytetty lisäämällä siihen viittaus määrittävään viranomaiseen.
Velvollisuus koskee hakijan oikeutta jäädä maahan, kunnes asiassa on tehty ensimmäinen päätös.Oikeus jäädä maahan myös uudelleentarkastelun tai valituksen käsittelyn ajaksi riippuu 33 ja 34artiklan soveltamisesta.
2. Toisessa kohdassa viitataan uuteen artiklaan, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat soveltaa myöhemmin
tehtyihin uusiin hakemuksiin erityistä menettelyä (ks. 33 ja 34 artikla). Jäsenvaltiot voisivat alustavankäsittelyn perusteella tutkia, onko olemassa perusteltu syy ”aloittaa uusi menettely”. Sen jälkeen kun onpäätetty, että niin ei tehdä, jäsenvaltiot voivat poistaa hakijat alueeltaan aiemman päätöksen perusteella.Uudelleentarkastelun tai valituksen lykkäävää vaikutusta käsitellään IV luvussa.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/145
7artikla
Entinen 6 artikla, 13 artiklan 1 kohta ja 14 artiklan 1 kohdan d alakohta on koottu yhdeksi artiklaksi,
jonka otsikkona on ”Hakemusten käsittelyä koskevat vaatimukset”. Vaatimukset on koottu yhteen, koska nekaikki koskevat pakolaisaseman määrittämiseen tähtäävän oikeudenmukaisen ja tehokkaan menettelynkeskeisiä tekijöitä. Ehdotuksen 7 artiklan 1 kohdan b alakohdassa on entisen 14 artiklan 1 kohdan d
alakohdassa esitetty velvollisuus jaettu velvollisuudeksi hankkia tietoa lähtömaasta ja velvollisuudeksi toi-
mittaa se edelleen henkilöstölle, joka käsittelee hakemukset ja tekee niitä koskevat päätökset. Toisessakohdassa on vain vähän sisältöön liittyviä muutoksia.
8artikla
Oikeudenmukaisen ja tehokkaan menettelyn käsitteen pitäisi näkyä myös varsinaisia päätöksiä koskevissa
muodollisissa ja aineellisissa vaatimuksissa. Nämä vaatimukset sisältyivät aiemmin hakijoille myönnettäviämenettelyllisiä takeita koskevaan artiklaan. Nyt esitetään, että ne siirrettäisiin erilliseen artiklaan, jokanoudattelisi jotakuinkin entisen 7 artiklan d alakohdan sanamuotoa.
9artikla
Tässä artiklassa esitetään takeet, jotka koskevat kaikkia turvapaikanhakijoita sinä aikana, kun määrittävä
viranomainen käsittelee heidän hakemustaan joko nopeutetussa tai tavanomaisessa menettelyssä. Entiseen 7artiklaan on tehty useita olennaisia muutoksia neuvostossa käytyjen keskustelujen pohjalta.
Artiklan 1 kohtaa on täsmennetty seuraavasti.a) Tiedottamista koskevassa säännöksessä korostetaan, että hakijalle on annettava tietoa ajoissa, niin että
hän voi sekä käyttää oikeuksiaan että täyttää hänelle asetetut velvollisuudet tämän direktiivin mukaisesti.
Tiedottamiskeinoja ei määritellä. Kuten Euroopan parlamentti ehdottaa tarkistuksessaan nro 23, tiedotvoidaan antaa myös painetun tiedotteen muodossa; tämä voi olla esimerkiksi menettelystä laadittuvakiomuotoinen tiedote kielellä, jota hakijan voidaan kohtuudella odottaa ymmärtävän. Muutoksentarkoituksena on myös korostaa, ettei kaikkia tietoja tarvitse välttämättä antaa kerralla, kunhan neannetaan riittävän ajoissa, jotta hakija voi käyttää oikeuksiaan ja täyttää hänelle kuuluvat velvollisuudet.
b) Tässä kohdassa todetaan nyt selkeästi, että jäsenvaltioiden on ainakin varmistettava, että kun hakija
kutsutaan kuultavaksi ennen kuin asiasta tehdään ensimmäinen päätös – riippumatta siitä, onko ky-seessä 10–12 artiklassa tarkoitettu tai mikä tahansa muu menettelyn tähän vaiheeseen kuuluva haas-tattelu – hänen käyttöönsä on annettava tulkki.
c) Sen sijaan, että jäsenvaltioiden olisi annettava hakijalle mahdollisuus ottaa yhteyttä YK:n pakolaisasiain
päävaltuutettuun (tämän edustajaan) tai muihin päävaltuutetun puolesta toimiviin pakolaisapujärjestöi-hin, jäsenvaltioiden velvollisuus on vain olla epäämättä hakijalta tällaista mahdollisuutta.
d) Tässä alakohdassa esitetään tiedoksiantamisen käsite ja korostetaan, että hakijaa koskeva päätös on
annettava hänelle tiedoksi virallisesti. Tämän tulisi kuulua vähimmäisvaatimuksiin lainsäädännön yh-denmukaistamisen ensimmäisessä vaiheessa. Säännöksessä asetetaan kaksi velvollisuutta. Ensinnäkinturvapaikanhakijaa koskeva ensimmäinen päätös olisi annettava hänelle tiedoksi kohtuullisen ajan ku-luessa päätöksen tekemisestä. Toiseksi päätös olisi annettava tiedoksi asianmukaisella tavalla. Tiedoksi-annon yhteydessä olisi varmistettava, että hakija saa päätöksen henkilökohtaisesti. Tämä voidaan var-mistaa lähettämällä päätös postitse hakijan antamaan osoitteeseen tai toimittamalla se hänelle henkilö-kohtaisesti (esim. vastaanottokeskuksessa, missä hän odottaa menettelyn tulosta). Jotta voitaisiin salliajoustavuus tämän mahdollisesti laajavaikutteisen velvollisuuden soveltamisessa, ehdotukseen on lisätty
mahdollisuus antaa päätös tiedoksi myös hakijaa edustavalle asianajajalle tai muulle oikeudelliselle
neuvonantajalle, jos hakijalla on tällainen käytössään. Edustamisella tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä,että asianajaja tai oikeudellinen neuvonantaja esiintyy tiettyjä virallisia oikeustoimia tehtäessä hakijanpuolesta. Jos päätöstä ei voida antaa tiedoksi siten kuin edellä on kuvattu esimerkiksi siksi, että hakijaon kadonnut, päätös olisi annettava tiedoksi jollakin muulla sopivalla tavalla. Kansallisesta käytännöstäriippuen se voitaisiin tehdä esimerkiksi julkaisemalla päätös virallisessa lehdessä tai toimittamalla päätöshakijan viimeiseen tunnettuun osoitteeseen tai sellaiselle asianajajalle tai muulle oikeudelliselle neuvon-antajalle, jonka tiedetään viimeksi edustaneen hakijaa. Katoaminen ei siis saisi estää päätöksen tiedoksi-antamista.FI C 291 E/146 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
e) Päätöstä ei tarvitse kääntää kielelle, jota hakija ymmärtää; tätä ei vaadittu myöskään alkuperäisessä
ehdotuksessa. Koska useimmat hakijat eivät pysty lukemaan tai eivät täysin ymmärrä jäsenvaltionvirallista kieltä, heille olisi ainakin ilmoitettava päätöksen keskeinen sisältö kielellä, jota heidän voidaankohtuudella odottaa ymmärtävän. Jäsenvaltiot ovat ehdottaneet, että säädöksessä olisi mainittava, ettähakijaa avustavan asianajajan tai muun oikeudellisen neuvonantajan olisi periaatteessa huolehdittavatästä (tulkin avustuksella). Jos hakijalla ei ole käytettävissään tällaista apua, jäsenvaltioiden on kuitenkinitse huolehdittava siitä, että päätöksen sisältö ilmoitetaan hakijalle muulla tavoin samaa periaatettanoudattaen. Jäsenvaltiot voivat esimerkiksi liittää päätökseen (vakiomuotoisen) tiedotteen.
Artiklan 2 kohta korvaa entisen 8 artiklan 3 kohdan. Artiklan 3 kohdassa säädetään, että useimpia takeita
on sovellettava myös valituksen tai uudelleentarkastelun käsittelyn aikana. Siinä vaiheessa ei kuitenkaan oletarpeen soveltaa kaikkia edellä lueteltuja takeita. Artiklan 1 kohdan a alakohdassa asetettu velvollisuusilmoittaa hakijalle (koko) noudatettavasta menettelystä on joka tapauksessa jo täytetty asian ensimmäisenkäsittelyn yhteydessä. Sen sijaan e alakohdassa mainitun velvollisuuden osalta kansallista tasoa pidetäänsoveliaampana tasona säännellä muutoksenhakuelinten päätösten tiedoksiantamista asianomaiselle.
10artikla
Uuden ehdotuksen 10, 11 ja 12 artiklassa esitetään henkilökohtaista haastattelua koskevat vaatimukset,
joissa annetaan hakijoille tarvittavat takeet ja annetaan jäsenvaltioille tarkoituksenmukaiset mahdollisuudetjoustoon. Entinen 8 artikla on jaettu kolmeksi eri säännökseksi, joissa esitetään haastattelun tekemistäkoskevan velvollisuuden henkilöitä koskeva soveltamisala, haastattelutilannetta koskevat objektiiviset vaa-timukset sekä henkilökohtaisen haastattelun (tuloksen) merkitys osana hakijan aseman määrittämiseen
tähtäävää menettelyä.
Ehdotuksen 10 artikla koskee hakijoita, jotka kutsutaan henkilökohtaiseen haastatteluun ennen kuin mää-
rittävä viranomainen on tehnyt asiassa päätöksen. Artikla korvaa entisen 8 artiklan 1 ja 5 kohdan.Menettelyn vaiheesta ja luonteesta riippuen tässä artiklassa tarkoitetaan joko henkilökohtaista haastattelua,jossa selvitetään hakemuksen käsiteltäväksi ottamisen edellytyksiä ja/tai sen sisältöä, tai hakemuksen sisäl-töä koskevaa haastattelua.
Artiklan 1 kohdassa on säilytetty täysimääräisesti periaate, jonka mukaan jokaisella turvapaikanhakijalla
tulisi olla mahdollisuus esittää asiansa henkilökohtaisessa haastattelussa. Kuten kaikissa hallinnollisissamenettelyissä, tietojenvaihto on tärkeää, jotta päätös voidaan tehdä olennaisten tosiseikkojen perusteella.Turvapaikkamenettelyt poikkeavat yleensä muista hallinnollisista menettelyistä siinä, että turvapaikanhakijateivät aina pysty esittämään hallintoviranomaisille selkeitä kirjallisia todisteita siitä, että he tarvitsevatkansainvälistä suojelua. Koska määrittävän viranomaisen on miltei kaikissa turvapaikkatapauksissa arvioi-tava hakijan ja/tai hänen lausumiensa luotettavuutta kaikkien käytettävissä olevien tosiseikkojen perusteella,on asianmukaisen arvioinnin ehdottomana edellytyksenä, että hakijat voivat mahdollisimman monissatapauksissa esittää nämä seikat henkilökohtaisesti esimerkiksi haastattelussa.
Mahdollisuus lykätä henkilökohtaista haastattelua myöhempään ajankohtaan jätetään kansallisten viran-
omaisten harkintaan.
Käytännössä on todettu, että henkilökohtainen haastattelu ei ole tarpeen eräissä tapauksissa ja että tästä
olisi säädettävä myös tässä direktiivissä. Periaatteeseen tehdyt neljä poikkeusta esitetään artiklan 2 koh-dassa, ja ne perustuvat entisen 8 artiklan 5 kohdassa kuvattuihin tapauksiin. Tätä pidetään tyhjentävänäluettelona tapauksista, joissa jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta tarjota hakijalle mahdollisuutta haastatte-luun. Kaikissa muissa tapauksissa jäsenvaltioiden on varmistettava, että hakijalle on ainakin tarjottu mah-dollisuutta haastatteluun. Sillä, käyttääkö hakija mahdollisuutta hyväkseen vai ei, ei ole tässä yhteydessämerkitystä. Tämän vuoksi 4 kohdassa säädetään, että määrittävä viranomainen voi tehdä asiassa päätöksen,vaikka haastattelua ei olisikaan tehty. Näin hakijan aseman määrittämiseen tähtäävä menettely saadaanpäätökseen myös tällaisissa tapauksissa.
Edellä esitetyn periaatteen tukemiseksi tarvitaan säädös siltä varalta, että asian kannalta olennaisia tosiseik-
koja ei voida esittää henkilökohtaisessa haastattelussa hakijasta riippumattomista syistä. Tämän vuoksi 3kohdassa säädetään, että 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 2 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitetuissatapauksissa hakijalle on tarjottava ennen määrittävän viranomaisen päätöksentekoa henkilökohtaisen haas-tattelun sijaan mahdollisuus esittää huomautuksia, tarvittaessa asianajajan tai muun oikeudellisen neuvon-antajan ja/tai (jos kyseessä on alaikäinen) edustajan välityksellä.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/147
11artikla
Ehdotuksen 11 artiklaan on koottu säännökset, jotka koskevat henkilökohtaisen haastattelun järjestämiseen
liittyviä vaatimuksia. Sen 1 kohta on sama kuin entisen 8 artiklan 4 kohta. Artiklan 2 kohdassa varmis-tetaan yleisellä tasolla, että henkilökohtaiset haastattelut suoritetaan olosuhteissa, joissa hakija pystyyesittämään hakemuksensa perusteet kattavasti; tämä tarkoittaa mm. mahdollisuutta vaikuttaa tulkin valin-taan. Kohta korvaa entisen 8 artiklan 7 kohdan, jossa säädettiin ainoastaan sukupuoleen liittyvien näkö-kohtien ottamisesta huomioon haastattelussa. Artiklan 2 kohdan b alakohdan viimeisessä virkkeessä an-netaan jäsenvaltioille mahdollisuus käyttää taloudellisista syistä jonkin yleisemmän kielen tulkkia silloin kunsiitä ei aiheudu haittaa hakijan eduille.
12artikla
Tässä artiklassa erotetaan toisistaan kaksi eri tilannetta, jotka koskevat haastattelusta laadittavan pöytäkirjan
merkitystä menettelyn kannalta. Siinä on koottu yhteen entisen 8 artiklan 2 ja 6 kohta ja täsmennettyniiden sanamuotoa.
1. Tässä kohdassa säädetään velvollisuudesta laatia kaikista henkilökohtaisista haastatteluista pöytäkirja.2. Oikeudenmukaisen ja tehokkaan menettelyn periaatteen mukaisesti tässä kohdassa asetetaan yleinen
sääntö, jonka mukaan jäsenvaltioiden on varmistettava, että hakijat saavat aina riittävän ajoissa tutustuahaastattelupöytäkirjaan, jonka perusteella päätös on tehty tai tehdään. Näin hakija voi käyttää muu-toksenhakuoikeuttaan asianmukaisella tavalla, ja se antaa myös muutoksenhakuelimille mahdollisuudentarkistaa tarvittaessa, että päätös on tehty asianmukaisten tietojen perusteella. Säännöksessä korostetaan,että tämä velvollisuus ei koske enää pelkästään tavanomaista menettelyä.
3. Säännöksessä säädetään myös joissakin jäsenvaltioissa esiintyvästä erityistilanteesta, jossa hakijaa pyy-
detään hyväksymään haastattelupöytäkirjan sisältö. Jos hyväksyntää pyydetään, on varmistettava, ettähakijalla on mahdollisuus vaatia tai ehdottaa pöytäkirjassa mahdollisesti esiintyvien käännösvirheiden taiväärinymmärrysten korjaamista. Päätöksentekomenettelyn tehokkuuden varmistamiseksi ehdotetaan täy-dentävää säännöstä siltä varalta, että hakija kieltäytyy hyväksymästä haastattelupöytäkirjan sisältöä.Tällaisessa tilanteessa jäsenvaltioiden tulisi voida tehdä päätös turvapaikkahakemuksesta.
13artikla
Entinen 9 artikla (oikeusapu) on jaettu kahdeksi eri artiklaksi.
Ehdotuksen 13 artiklassa säädetään oikeudesta oikeusapuun turvapaikkamenettelyn aikana ja 14 artiklassa
oikeudesta käyttää asianajajaa tai muuta oikeudellista neuvonantajaa. Oikeusavulla tarkoitetaan tässä mitätahansa turvapaikkatutkintaan liittyvää apua tai hakijan edustamista riippumatta siitä, kuka tällaista oike-usapua antaa. Kyseessä voi olla asianajaja tai muu oikeudellinen neuvonantaja, jolla on kansallisen lain-säädännön mukainen pätevyys.
13 artiklassa täydennetään ehtoja, jotka hakijan on täytettävä saadakseen maksutonta oikeusapua kielteisen
päätöksen saamisen jälkeen.
1. Artiklan 1 kohdassa asetetaan yleinen sääntö, jonka mukaan hakijalla on oikeus oikeusapuun ja edus-
tajaan. Jokaisella hakijalla on oltava myös käytännössä mahdollisuus neuvotteluun (aiemmin: olla yh-
teydessä) asianajajan tai muun oikeudellisen neuvonantajan kanssa turvapaikkahakemukseensa liittyvissä
asioissa menettelyn kaikissa vaiheissa, myös kielteisen päätöksen saamisen jälkeen.
2. Artiklan 2 kohdassa asetetaan sääntö, jonka mukaan hakijalla on kielteisen päätöksen saamisen jälkeen
oikeus saada oikeusapua maksutta. Eräiden jäsenvaltioiden ehdotuksen mukaisesti asetetaan uusia ehtojamaksuttoman oikeusavun myöntämiselle sen jälkeen kun määrittävä viranomainen on tehnyt hakijallevastaisen päätöksen. Hakijoiden on ensinnäkin pyydettävä tällaista apua. Toiseksi jäsenvaltiot voivatsäätää avun tarpeellisuuden tutkimisesta. Tällaiseen tutkimukseen voi sisältyä varojen riittävyyteen ja
hakemuksen aiheellisuuteen liittyvien tekijöiden punnitseminen. Silloin kun jäsenvaltiot soveltavat täl-
laisia testejä, yhteisön lainsäädännössä ei pitäisi määritellä yksityiskohtaisesti niiden perusteita eikäsovellettavaa menettelyä, vaan säätää ainoastaan menettelyllisistä takeista. Siksi esitetään, että direktii-vissä ainoastaan vahvistettaisiin Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklassa esitetyt säännöt.Kolmanneksi jäsenvaltiot voivat rajoittaa maksuttoman oikeusavun myöntämisen koskemaan ainoastaanniitä asianajajia tai muita oikeudellisia neuvonantajia, jotka on kansallisessa lainsäädännössä erikseennimetty avustamaan ja/tai edustamaan turvapaikanhakijoita. Tämä tarkoittaa sitä, että hakijat voivatvalita vapaasti asianajajan tai muun oikeudellisen neuvonantajan, mutta eivät siinä tapauksessa voivedota oikeuteen saada maksutonta oikeusapua.FI C 291 E/148 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
14artikla
Tässä artiklassa säädetään kolmesta asianajajia ja muita oikeudellisia neuvonantajia koskevasta oikeudesta:
oikeus tutustua hakijan asiakirjakansioon, oikeus vierailla hakijan luona suljetuilla alueilla ja oikeus ollamukana tämän henkilökohtaisessa haastattelussa. Ensimmäisessä ja kolmannessa kohdassa mainitut oike-udet ovat uusia.
1. Asianajajalla tai muulla oikeudellisella neuvonantajalla on oltava oikeus tutustua hakijan asiakirja-
kansiossa oleviin tietoihin, niin että hän voi ajaa asiakkaansa etuja asianmukaisella tavalla kaikissatilanteissa. Tämä sääntö ei kuitenkaan tarkoita, että kyseisten henkilöiden tulisi voida tutustua asiakirjak-ansioon milloin tahansa tai että heillä olisi oikeus tutustua kaikkiin siinä oleviin tietoihin. Jäsenvaltioillaon oikeus pitää voimassa tätä koskevat käytännön järjestelyt. Hakijan asiakirjakansiossa säilytettävistätiedoista säädetään vain, että jäsenvaltioille asetettu velvollisuus taata oikeus tietoihin tutustumiseenkoskee ainoastaan niitä tietoja, joita IV luvussa tarkoitetut viranomaiset todennäköisesti tutkivat.
Entisen 9 artiklan 2 kohtaa on tarkistettu niin, että taustalla oleva periaate tulee paremmin esiin. Lisäksi
määritellään jäsenvaltioiden velvollisuudet myöntää suljetuilla alueilla oleskeleville turvapaikanhakijoilleoikeus asianajajan tai muun oikeudellisen neuvonantajan käyttämiseen. Nyt ehdotetaan, että jäsenvaltiot
voivat valvoa pääsyä ainoastaan suljetuilla alueilla oleskelevien turvapaikanhakijoiden luo, missä val-
vonta on tarpeen alueen turvallisuuden tai turvapaikkahakemuksen tehokkaan tutkinnan varmistami-seksi. Viittaus oikeusavun laatuun on korvattu viittauksella kyseisten alueiden turvallisuuteen. Jottavoidaan varmistaa turvapaikkatutkinnan tehokkuus näillä alueilla ja erityisesti se, että päätökset tehdäänkansallisen lainsäädännön asettamassa määräajassa, jäsenvaltiot voivat halutessaan säätää siitä, milloin jakuinka kauan asianajajat tai muut oikeudelliset neuvonantajat voivat vierailla turvapaikanhakijoidenluona. Toiseksi oikeus ei koske keitä tahansa asianajajia vaan ainoastaan sellaisia asianajajia ja muitaoikeudellisia neuvonantajia, jotka todella avustavat ja/tai edustavat suljetulla alueella oleskelevia turva-paikanhakijoita. Lisäksi artiklassa lisätään Euroopan parlamentin tarkistuksen nro 34 mukaisesti, ettätämän kohdan perusteella tehtävien rajoitusten on oltava ehdottoman välttämättömiä edellä kuvattujenpäämäärien kannalta eikä niitä pitäisi milloinkaan määrätä siksi, että oikeus oikeusavun saamiseen onkäytännössä peruttu.
2. Toisin kuin entisen 9 artiklan 3 kohdassa, tässä säännöksessä edellytetään, että asianajaja tai muu
oikeudellinen neuvonantaja voi olla läsnä paitsi henkilökohtaisessa haastattelussa myös nopeutettuunmenettelyyn liittyvissä haastatteluissa. Lisäksi sanamuotoa on hieman muutettu.
15artikla
Tässä artiklassa säädetään tarvittavista menettelyllisistä lisätakeista ilman huoltajaa tuleville alaikäisille
joulukuussa 1998 hyväksytyn Wienin toimintasuunnitelman ja tulostaulun mukaisesti.
Artiklan 1 kohdassa täsmennetään menettelylliset takeet, jotka on annettava kaikille ilman huoltajaa
tuleville alaikäisille riippumatta siitä, minkä menettelyn mukaan heidän hakemuksensa käsitellään. Mää-ritelmää on muutettu (edustajan käsitteen käyttöönotto), ja viittaus 10 artiklan 3 kohtaan on osoittautunuttarpeelliseksi (mahdollisuus olla kutsumatta alaikäistä hänen turvapaikkahakemustaan koskevaan henkilö-kohtaiseen haastatteluun). Tässä on säilytetty ennallaan alkuperäisen ehdotuksen ajatus, jonka mukaanilman huoltajaa tulleen alaikäisen edustaja voisi tarvittaessa keskustella tämän kanssa siitä, onko turva-paikkamenettelyä tarpeen jatkaa, jos tarjolla on myös muita vaihtoehtoja.
Artiklan 2 kohdassa keskitytään edellytyksiin, joiden mukaan ilman huoltajaa tulleen alaikäisen hakemus
on käsiteltävä ja sitä koskeva päätös tehtävä. Tässä on yhdistetty entisen 10 artiklan 2 kohta sekä 14artiklan 1 kohdan c ja d alakohta. Vähimmäisvaatimuksena on, että henkilökohtaisen haastattelun suorit-tajalla on oltava tarvittavat tiedot alaikäisten eritystarpeista (a alakohta). Tämä koskee myös virkamiestä,joka tekee hakemusta koskevan päätöksen (b alakohta).
Artiklan 3 kohdassa säädetään kaksi menettelyllistä taetta, jotka koskevat ilman huoltajaa tulevien alaikäis-
ten iän määrittämiseksi tehtäviä lääketieteellisiä tutkimuksia. A alakohta on karsittu käsittämään vain
olennaisen eli velvollisuuden ilmoittaa ilman huoltajaa tulevalle alaikäiselle siitä, että tällainen lääketieteel-
linen tutkimus voidaan tehdä. Ilman huoltajaa tuleva alaikäinen voi kieltäytyä lääketieteellisestä tutkimuk-sesta, mutta kieltäytyminen ei saisi estää määrittävää viranomaista tekemästä hänen hakemustaan koskevaapäätöstä. Jotta voidaan varmistaa, että hakemus arvioidaan oikeudenmukaisesti, esitetään lisättäväksi tae,jonka mukaan hakemusta ei saa hylätä ainoastaan siksi, että alaikäinen on kieltäytynyt lääketieteellisestätutkimuksesta. Tae on samanlainen kuin 12 artiklan 2 kohdan tae, joka koskee kieltäytymistä vahvistaahaastattelupöytäkirja. Sanomattakin on selvää, että ilman huoltajaa tulevien alaikäisten iän määrittämiseksitehtävissä lääketieteellisissä tutkimuksissa noudatettavien tutkimusmenetelmien on oltava turvallisia jaihmisarvoa kunnioittavia. Entisen 10 artiklan 3 kohdan a alakohta on poistettu.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/149
16artikla
Tässä artiklassa esitetään kaikkiin turvapaikkahakemuksiin sovellettavat tutkintaa koskevat vaatimukset.
Entiseen 25 artiklaan on tehty lähinnä sanamuotoa koskevia muutoksia. Se on kuitenkin siirretty pää-töksentekomenettelyjä koskevan luvun tavanomaisia menettelyjä koskevasta jaksosta pääperiaatteita jatakeita koskevaan lukuun, koska nopeutetun menettelyn mukaan toimittaessa on neuvoston päätelmienmukaisesti suoritettava itsenäinen tutkinta Geneven yleissopimuksen perusteella. Vaatimuksia on näin ollensovellettava täysimääräisesti myös nopeutetun menettelyn yhteydessä.
17artikla
Ehdotuksen 17 artiklassa säädetään vähimmäissäännöt säilöönottotapausten lainmukaisuuden arvioimiseksi,
mutta lähestymistapa on erilainen kuin entisessä 11 artiklassa. Sen sijaan että lueteltaisiin tyhjentävästisäilöönoton lailliset perusteet, ehdotetaan, että ensimmäisessä yhdenmukaistamisvaiheessa yhteisön lain-säädännössä säädettäisiin ainoastaan takeet poikkeuksille, jotka koskevat periaatetta, että turvapaikanhakijaaei pidä ottaa säilöön vain siksi, että hän on turvapaikanhakija. Artiklan 1 kohdassa luetelluilla takeilla onkaksi merkitystä: toisaalta niissä kuvataan yleisellä tasolla säilöönoton tarkoitus turvapaikkamenettelyssä jatoisaalta ne muodostavat menettelylliset takeet. Yksittäistapauksissa säilöönoton tarkoituksena tulisi jäsen-valtioissa olla turvapaikkahakemuksen tutkinnan tehokkuuden varmistaminen tai turvapaikanhakijan pa-kenemisen estäminen. Toisaalta menettelylliset takeet liittyvät siihen, että säilöönotto tapahtuu kansallisessalaissa tai asetuksessa esitetyn menettelyn mukaisesti ja että jokaista yksittäistä turvapaikanhakijaa koskevasäilöönottomääräys on joko objektiivisesti välttämätön asian tehokkaan tutkinnan kannalta tai, jos onolemassa riski, että hakija pakenee, määräys perustuu ainoastaan hakijan henkilökohtaiseen käytökseen.Lisäksi säilöönottomääräyksen oikeudellisia perusteita olisi tarkasteltava uudelleen sekä määräyksen anta-misen jälkeen että myöhemmin. Asianomaisilla tuomioistuimilla tulisi olla tarvittava toimivalta tarkastellauudelleen tämän säännöksen perusteella annettuja säilöönottomääräyksiä.
Eräiden jäsenvaltioiden käytännön mukaisesti 2 kohdassa otetaan käyttöön mahdollisuus, jonka mukaan
jäsenvaltiot voivat ottaa hakijat säilöön menettelyn alussa voidakseen tehdä päätöksen nopeasti. Kahdenviikon määräaika on tarkoitettu perustakeeksi väärinkäyttöä vastaan.
On syytä korostaa, että 16 artiklan soveltamisala on rajoitettu koskemaan ainoastaan menettelyn sitä
vaihetta, jossa turvapaikkahakemus on määrittävän viranomaisen käsiteltävänä. Artiklan 1 kohdan sana-muodosta seuraa, että muihin syihin (kansalliseen turvallisuuteen, rikosoikeudellisiin menettelyihin yms.)liittyvät kansalliset säilöönottopolitiikat säilyvät ennallaan. Jäsenvaltiot voivat myös säätää menettelynmuissa vaiheissa tehtävästä säilöönotosta, kuten säilöönotosta sen varmistamiseksi, että turvapaikanhakijavoidaan poistaa maasta, tai turvapaikanhakijan säilöönottamisesta sen jälkeen kun hänen hakemuksensa onhylätty.
18artikla
Jotta voitaisiin lujittaa menettelyjä, joiden mukaan turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastaava EU:n jä-
senvaltio määritetään, esitetään, että jäsenvaltiot voivat ottaa säilöön hakijan, joka odottaa siirtoa toiseenjäsenvaltioon. Tätä säännöstä ei pitäisi sisällyttää 17 artiklaan, koska sen soveltamisaika poikkeaa kyseisessäartiklassa tarkoitetuista tapauksista; siirto toiseen jäsenvaltioon tapahtuu vasta sen jälkeen, kun on todettu,että hakemusta ei oteta käsiteltäväksi. Ehdotuksessa neuvoston asetukseksi perusteiden ja menettelyjenvahvistamisesta kolmannen maan kansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksenkäsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määräämiseksi (KOM(2001) 447 lopull.) säädetään, että siirronon tapahduttava kuuden kuukauden kuluessa. Jos hakija on jo otettu säilöön, siirtoa tulisi kiirehtiä. Tämänvuoksi ehdotetaan, että säilöönotto voisi tässä tapauksessa kestää enintään kuukauden.
19artikla
19 ja 20 artikla muodostavat merkittävän lisäyksen alkuperäisen ehdotuksen vähimmäisvaatimuksiin näh-
den. Ne perustuvat asiantuntijoiden käymään laajaan keskusteluun entisessä 16 artiklassa säädetyistä peri-aatteista. Tehokkuuden vuoksi on välttämätöntä säätää selkeät ja täsmälliset vaatimukset siitä, miten ontoimittava kun menettelyt keskeytyvät tai kun ne lopetetaan joko siksi, että ne nimenomaisesti peruutetaan(19 artikla), tai muista syistä (20 artikla). Vaatimuksissa kuvaillaan tyhjentävästi jäsenvaltioiden käytettä-vissä olevat menettelyt, minkä lisäksi niissä esitetään takeet, joita tarvitaan sen varmistamiseksi, ettähakemukset tutkitaan asianmukaisella tavalla myös näissä tapauksissa.FI C 291 E/150 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
Tämä artikla koskee hakemuksen nimenomaista peruuttamista, mikä tarkoittaa sitä, että hakija peruuttaa
hakemuksensa kirjallisesti tai suullisesti, joko henkilökohtaisesti tai asianajajansa tai muun oikeudellisenneuvonantajansa välityksellä. Asiantuntijakeskustelujen perusteella jäsenvaltioilla tulisi olla mahdollisuusjoustavuuteen tällaisissa tapauksissa. Siksi jäsenvaltiot voivat direktiivin perusteella joko keskeyttää hake-muksen käsittelyn tai hylätä hakemuksen, jos hakija haluaa peruuttaa hakemuksensa. Oletetaan, ettähakemus voidaan hylätä tosiseikkojen perusteella (eli siksi, että hakijalla ei ole Geneven yleissopimuksessatarkoitettua perusteltua syytä pelätä vainoa) vain jos määrittävällä viranomaisella on riittävästi tietojatällaisen päätöksen perusteeksi (useimmissa tapauksissa niitä voi olla oletettavasti vasta henkilökohtaisen
haastattelun jälkeen). Jos hakemuksen käsittely keskeytetään siksi, että se on peruutettu ennen kuin asiassa
on tehty päätöstä, asiakirjakansioon liitettävä ilmoitus toimii todisteena hakemuksen peruuttamisesta (2kohta). Tämä on tärkeää siltä varalta, että hakija tekee myöhemmin uuden hakemuksen tai haluaa, ettähänen aiemman hakemuksensa käsittelyä jatketaan. Artiklassa ei täsmennetä, miten tällaisessa tapauksessatoimitaan. Jäsenvaltioiden on käsiteltävä tällainen hakemus muiden vaatimusten mukaisesti. Yksi mahdol-linen menettely tällaisia tapauksia varten säädetään 38 artiklassa (oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan).
20artikla
Tämä artikla koskee tilannetta, jossa turvapaikanhakija ei varsinaisesti peruuta hakemustaan, mutta näyttää
menettäneen kiinnostuksensa sitä koskevaan päätökseen. On myönnettävä, että hakijan käytöksen perus-teella voidaan päätellä, että hän haluaa peruuttaa hakemuksensa tai luopua siitä, ja tämä olisi todettavamyös direktiivissä.
Artiklan 1 kohdassa säädetään perusteista, joiden mukaan oletus hakemuksen peruuttamisesta tai siitä
luopumisesta voidaan tehdä. Yleensä kyseessä on vaatimusten (velvollisuuksien tai määräaikojen tms.)noudattamatta jättäminen tai yhteistyöhaluttomuus, mukaan luettuina tapaukset, joissa henkilö on kadon-nut (ilman lupaa). Kuten 19 artiklan 1 kohdassa, jäsenvaltiot voivat joko keskeyttää hakemuksen käsittelyntai hylätä sen.
Artiklan 2 kohdassa säädetään, miten on toimittava jos hakija tulee takaisin. Riippumatta siitä, mitä
tällaisten tapausten käsittelystä on säädetty kansallisella tasolla, perustakeena on oltava, että asianomaistaei voida palauttaa lähtömaahan ennen kuin on varmistettu, että hänellä ei ole perusteltua syytä pelätävainoa. Vaikka tämä on koko direktiivin perusajatus, on erityisen tärkeää muistuttaa siitä tässä yhteydessä,kun yksittäistä tapausta ei oteta uudelleen käsiteltäväksi. Jos hakemus otetaan uudelleen käsiteltäväksi,jäsenvaltiot voivat joko jatkaa käsittelyä siitä, mihin se keskeytettiin, tai aloittaa kokonaan alusta. Joshakemuksen käsittelyä ei ole keskeytetty vaan hakemus on hylätty ja hylkäämispäätös on saanut lainvoi-man, jäsenvaltiot voivat soveltaa 33 ja 34 artiklassa esitettyä myöhemmin tehtäviin uusiin hakemuksiinsovellettavaa erityismenettelyä.
21artikla
Ensimmäisen virkkeen ja viimeisen alakohdan sanamuotoa on muutettu jonkin verran. Ehdotuksen 17
artiklan c alakohdan alkuperäinen sanamuoto on muutettu muotoon ”esittää näkemyksensä”, jotta voitai-siin välttää vaikutelma, että jäsenvaltioiden on ehdottomasti otettava YK:n pakolaisasiain päävaltuutettumukaan valitusmenettelyihin samalla tavoin kuin hakija ja määrittävä viranomainen ovat niissä osallisina.
22artikla
Eräässä johdanto-osan kappaleessa todetaan, että yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden
tietojen vapaasta liikkuvuudesta annettua neuvoston direktiiviä 95/46/EY sovelletaan tämän direktiivinmukaisesti tapahtuvaan tietojen toimittamiseen ja että tämän tulisi koskea myös tietojen toimittamistaYK:n pakolaisasiain päävaltuutetulle. Näin ollen entisen 15 artiklan 1 ja 4 kohta on poistettu. YK:npakolaisasiain päävaltuutetun tehtäviin liittyvää tietojen käyttöä ei säännellä kansallisella lainsäädännöllä,vaan Yhdistyneiden Kansakuntien yleiskokouksen antamilla tiukilla luottamuksellisuutta koskevilla sään-nöillä.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/151
IIIluku
Ensimmäiseen päätökseen liittyvät menettelyt
23artikla
Tässä uudessa 23 artiklassa esitetään, mitä menettelyvaihtoehtoja jäsenvaltioilla on käytettävissään. Siinä
otetaan huomioon neuvoston päätelmät, joissa korostetaan, että direktiiviin tulisi sisältyä nopeutettu me-nettely sellaisten turvapaikkahakemusten käsittelyä varten, joilta tutkittavaksi ottamisen edellytykset puut-tuvat tai jotka ovat ilmeisen perusteettomia (entinen III luku ja IV luvun 2 jakso), ja tavanomainenmenettely (entinen IV luvun 1 jakso), sekä myöhemmin käydyt keskustelut erityissäännöistä, joita sovel-
lettaisiin saman hakijan myöhempiin hakemuksiin sekä ulkorajoilla käsiteltäviin hakemuksiin. Koska di-
rektiivissä keskitytään nopeutettuihin menettelyihin, tavanomaiset menettelyt jäävät jäsenvaltioiden vas-tuulle luvussa II (Perusperiaatteet ja takeet) ja luvussa IV (Muutoksenhakumenettelyt) esitettyjen säännöstenmukaisesti.
24artikla
Tämä artikla muodostuu entisen 23 ja 29 artiklan eri osista, mutta sitä on yksinkertaistettu ja muutettu
huomattavasti neuvoston päätelmien perusteella. Artiklan 1–3 kohta perustuvat neuvoston päätelmiin.
Artiklan 2 kohtaan on lisätty, että määräajan pidentäminen on voimassa vasta sen jälkeen kun se on
annettu tiedoksi hakijalle tai hänen asianajajalleen tai muulle oikeudelliselle neuvonantajalleen; tässä nou-datetaan entisen 24 artiklan 3 kohdan viimeisen virkkeen sanamuotoa ja otetaan huomioon entiseen 7artiklaan tehdyt muutokset, jotka koskevat oikeusavun asemaa hakijalle osoitetussa tiedottamisessa. Sään-nön tarkoituksena on varmistaa oikeusvarmuus, mikä on oikeutettu tavoite.
Artiklan 3 kohta koskee määräaikojen noudattamatta jättämisen seurauksia. Neuvoston päätelmien mukai-
sesti siinä lisätään, että jos määräaikaa ei ole voitu noudattaa hakijasta johtuvasta syystä, hän ei voi vedotasiitä aiheutuviin seurauksiin. Säännöksen soveltaminen on rajoitettava väärinkäytöstapauksiin.
Artiklan 4 kohdassa otetaan käyttöön erityinen järjestely tietyissä tapauksissa, joissa päätöstä ei voida mutta
joissa se kuitenkin tulisi voida tehdä nopeutetun menettelyn mukaisesti. On myönnettävä, että määräai-koihin liittyy se riski, että jotkut hakijat joutuvat kiusaukseen viivyttää asiansa käsittelyä esimerkiksijättämällä tahallaan ilmoittamatta olennaisia tietoja, jotta heidän asiansa tutkittaisiin tavanomaisen menet-telyn mukaan, vaikka heidän tapaukseensa liittyvät tosiseikat puoltaisivat sen tutkimista nopeutetussa
menettelyssä. Jäsenvaltioilla olisi oltava joissain tällaisissa tapauksissa mahdollisuus pitää hakemusta kos-
kevaa päätöstä nopeutetun menettelyn mukaan tehtynä, vaikka sitä ei olisikaan tehty kyseisessä määrä-ajassa. Tätä varten olisi varmistettava, että hakija on a) jättänyt ilmoittamatta olennaisia tietoja ja b) tehnytniin ilman perusteltua syytä ja vilpillisessä tarkoituksessa. Vastaava säännös sisältyi alkuperäisen ehdotuksen37 artiklaan, mutta se oli teknisesti erilainen, koska se sisältyi muutoksenhakua koskevaan lukuun. Onkorostettava, että tätä kohtaa ei pidä soveltaa, jos hakija ei olisi voinut ilmoittaa olennaisia tietoja aikai-semmin esimerkiksi siksi, että hän sai jonkin olennaisen asiakirjan vasta neljän kuukauden kuluttua.Tällaisessa tapauksessa olisi soveliaampaa pidentää määräaikaa.
Artiklan 5 kohdassa täsmennetään, että hakemuksen hylkäämistä ns. Dublin II -asetusta koskevan ehdo-
tuksen perusteella pidetään nopeutetun päätöksen mukaisesti tehtynä päätöksenä riippumatta siitä, missäajassa päätös on tehty.
25artikla
Direktiivin 25 artiklassa luetellaan tapaukset, joissa jäsenvaltiot voivat kieltäytyä ottamasta turvapaikkaha-
kemusta käsiteltäväksi. A alakohtaan kuuluvat tapaukset, joilta käsiteltäväksi ottamisen edellytykset puut-
tuvat, liittyvät Dublinin yleissopimuksella käyttöön otettuun menettelyyn, josta annetaan piakkoin yhteisönsäädös. Tähän on lisätty viittaus Norjaan ja Islantiin, jotta voidaan ottaa huomioon neuvoston päätösEuroopan yhteisön sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisen, niitä perusteita ja menette-lyjä koskevan sopimuksen tekemisestä, joilla ratkaistaan jäsenvaltiossa tai Islannissa tai Norjassa jätetynturvapaikkahakemuksen käsittelystä vastuussa oleva valtio (15 päivänä maaliskuuta 2001 tehty neuvostonpäätös 2001/258/EY). Lisäksi sanamuotoa on muutettu Euroopan parlamentin tarkistuksen nro 56 mu-kaisesti (”on vastuussa” korvataan ilmaisulla ”on selvästi ottanut vastuun”).FI C 291 E/152 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
Entisessä 18 artiklassa luetellut tapaukset korvataan jäsenvaltioiden kanssa käytyjen neuvottelujen perus-
teella kahdella tapausryhmällä, joita komissio ehdotti valmisteluasiakirjassa ”Sisäisen turvallisuuden takaa-minen ja kansainvälistä suojelua koskevien velvoitteiden ja välineiden noudattaminen” (KOM(2001) 743lopull.). Kyseessä on kaksi eri tapausryhmää, joissa a) kansainvälinen rikostuomioistuin on nostanut syyt-teen turvapaikanhakijaa vastaan, tai b) muu valtio kuin turvapaikanhakijan kotivaltio on pyytänyt hänenluovuttamistaan. Näistä uusista perusteista saattaa olla tarpeen käydä lisäkeskusteluja.
26artikla
Entistä 20 artiklaa on hieman muutettu. Siinä säädetään, että suojelun tason on ensisijaisessa turvapaikan
antavassa maassa täytettävä kansainvälisen oikeuden mukaiset vaatimukset.
27artikla
Entinen 21 artikla on säilynyt muuttumattomana 3 kohdan viimeistä alakohtaa lukuun ottamatta. Euroo-
pan parlamentin tarkistuksen nro 58 mukaisesti siinä lisätään, että jäsenvaltioiden on perusteltava erikseen
muutokset, joita ne tekevät turvallisten kolmansien maiden luetteloon. Vastaava muutos on tehty entiseen
30 artiklaan (uusi 30 artikla), joka koskee turvallisten lähtömaiden määrittämistä.
28artikla
Entiseen 22 artiklaan on tehty joitakin vähäisiä muutoksia. Ensinnäkin a alakohdan viittaus ”aiempaan
oleskeluun” on poistettu tarpeettomana. Toiseksi on lisätty ilmaisu ”hakija otetaan [kolmanteen maahan]”,jotta voidaan ottaa huomioon tilanne, jossa henkilö ei ole aiemmin ollut kyseisessä kolmannessa maassa,vaikka hänellä onkin yhdysside tai läheisiä siteitä kyseiseen maahan. Kolmanneksi entisen 23 artiklan 5kohta on siirretty tähän artiklaan, ja ilmaisu ”ne voivat antaa” korvataan ilmaisulla ”niiden on annettava”Euroopan parlamentin tarkistuksen nro 63 mukaisesti. Muutoksista huolimatta tästä kohdasta lienee vielätarpeen keskustella.
29artikla
Entinen ilmeisen perusteettomia hakemuksia koskeva artikla on jaettu kahdeksi erilliseksi artiklaksi, joista
toinen koskee ilmeisen perusteettomien hakemusten hylkäämistä (29 artikla) ja toinen muiden tapaustenhylkäämistä sisältöön liittyvien syiden vuoksi nopeutetussa menettelyssä (32 artikla). ”Ilmeisen perusteet-toman” hakemuksen käsite tarkoittaa, että hakija ei ole selkeästi hakenut pakolaisasemaa; tähän liittyyhakijan esittämän hakemuksen oikeudellisten perusteiden riittämättömyys. Artiklan a–c alakohdassa kuva-tut kolme tapausta ovat esimerkkejä tästä käsitteestä, 32 artiklassa mainitut tapaukset sen sijaan eivät.
Kun otetaan huomioon 29 ja 32 artiklassa esitetty uusi lähestymistapa, entisen 28 artiklan 2 kohdan a
alakohdassa esitetty poikkeus (mahdollisuus hakeutua turvaan lähtömaassa) ei ole enää tarpeen. Lähes-tymistavan muuttuminen entisen 28 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun poikkeukseen nähden,joka koskee pakolaisaseman epäämistä, perustuu komission valmisteluasiakirjaan ”Sisäisen turvallisuudentakaaminen ja kansainvälistä suojelua koskevien velvoitteiden ja välineiden noudattaminen” (KOM(2001)743 lopull.).
30 ja 31 artikla
Ehdotuksen 30 ja 31 artiklassa (entinen 30 ja 31 artikla) esitetään ehdotus yhteiseksi lähestymistavaksi
turvallisen lähtömaan käsitteeseen. Lähestymistapa on ennallaan, vaikka sanamuotoa on hieman muutettu.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/153
32artikla
Ehdotuksen 32 artiklassa säädetään, että hakemus voidaan hylätä nopeutetussa menettelyssä sisällön vuoksi
vain jos ensin on todettu, että hakijalla ei ole Geneven yleissopimuksessa tarkoitettua perusteltua syytäpelätä vainoa. Tämä lähestymistapa perustuu neuvoston päätelmiin. Hakijan tietynlainen käyttäytyminenvoi olla perusteena hakemuksen hylkäämiselle nopeutetussa menettelyssä, jos hakemus on perusteeton.Käytös ei kuitenkaan yksinään riitä hylkäämisen perusteeksi, sillä hakija voi käyttäytymisestään huolimatta
olla pakolainen.
Neuvostossa käytyjen keskustelujen tuloksena nopeutettu menettely on nyt muokattu sellaiseksi, että myös
siihen sovelletaan kaikkia ehdotuksen II luvussa esitettyjä takeita. Koska suhtautuminen ilmeisen perus-teettomiin hakemuksiin on muuttunut ja luvun II säännöksiä on muutettu huomattavasti, katsotaan olevanperusteltua lisätä luetteloon viisi uutta perustetta.
33 ja 34 artikla
Neuvoston päätelmissä säädetään mahdollisuudesta ”ottaa tutkittavaksi erityismenettelyissä ne turvapaikka-
hakemukset, jotka on esitetty sen jälkeen, kun jokin jäsenvaltio on hylännyt aikaisemman hakemuksen,jotta varmistettaisiin tämäntyyppisten hakemusten nopea käsittely” (II.1.10). Ehdotuksen 33 ja 34 artiklassaannetaan jäsenvaltioille mahdollisuus päättää, soveltavatko ne myöhemmin tehtyihin uusiin hakemuksiinerityismenettelyä, jossa tutkitaan ensin tiettyjen edellytysten täyttyminen (vastaa ensimmäisen hakemuksenyhteydessä tehtävää tutkittavaksi ottamisen edellytysten selvittämistä). Jos edellytykset täyttyvät, jäsen-valtioiden on käsiteltävä hakemus tämän direktiivin II luvussa esitettyjen vaatimusten mukaisesti (joissakinjäsenvaltioissa tähän viitataan ilmaisulla ”aloittaa uusi menettely”). Silloin kun jäsenvaltioissa on käytössätällainen menettely, on noudatettava näissä artikloissa säädettyjä vaatimuksia. Perusajatuksena on, ettäjäsenvaltiot voivat poiketa ensimmäisen hakemuksen käsittelyä koskevista vaatimuksista (ks. II luku) alus-tavassa käsittelyssä ja soveltaa nopeampaa päätöksentekomenettelyä, johon sisältyy mahdollisuus poistaa
hakija maasta (ks. 40 artiklan 3 kohta), kunhan tietyt edellytykset täyttyvät. Menettely perustuu Saksan
käytäntöön. On korostettava, että jäsenvaltioiden ei välttämättä tarvitse ottaa käyttöön näitä sääntöjä, vaanne voivat edelleen tutkia hakijoiden myöhemmin tekemät uudet hakemukset samalla tavoin kuin kaikkimuutkin hakemukset. Jotkut jäsenvaltiot toimivatkin ehkä mieluummin näin ja hylkäävät tällaiset toistuvathakemukset perusteettomina nopeutetussa menettelyssä, jos 30 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetytedellytykset täyttyvät.
35artikla
Neuvoston päätelmissä todetaan, että ”kysymys direktiivin soveltamisesta jäsenvaltion rajalla esitettyihin
turvapaikkahakemuksiin on edelleen ratkaisematta” (II.1.6.). Jäsenvaltioiden esittämisen näkemysten perus-teella esitetään, että rajalla tehtyihin hakemuksiin sovellettaisiin erityistä lähestymistapaa. Lähtökohtanatässä lähestymistavassa on kansallisen lainsäädännön ensisijaisuus ja mahdollisuus säilyttää tällaisten me-nettelyjen ja hallinnollisten järjestelyjen kansalliset erityispiirteet.
Koska jäsenvaltiot voivat tämän lähestymistavan mukaisesti olla noudattamatta joitakin yhteisiä menette-
lyvaatimuksia, on kuitenkin tarpeen ottaa käyttöön ns. standstill-lauseke, jonka avulla säilytetään vallitsevatilanne. Näin ne jäsenvaltiot, joilla jo on direktiivin hyväksymisajankohtana voimassa olevaa lainsäädäntöärajamenettelyistä, voivat poiketa II luvussa esitetyistä vähimmäisvaatimuksista, tässä artiklassa erikseenmainittuja vaatimuksia lukuun ottamatta, mutta muut jäsenvaltiot eivät voi näin tehdä. Tämä poikkeus-järjestely luo (helposti järkkyvän) tasapainotilanteen, jossa ovat vastakkain toisaalta kyseisten jäsenvaltioi-
den tarve säilyttää erityinen rajamenettely ja toisaalta tarve suojata perustakeita, jotka olisi tarjottava
kaikille turvapaikanhakijoille kaikkialla EU:n alueella riippumatta siitä, millaisia käytännön järjestelyjä kus-sakin jäsenvaltiossa sovelletaan.
36 ja 37 artikla
Entistä 26 artiklaa, joka koski pakolaisaseman peruuttamista tai mitätöimistä siten kuin siitä määrätään
EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan ensimmäisen kohdan 1 alakohdan d alakohdassa, on muutettu vainsen verran, että voidaan kattaa tilanne, jossa päätöksen pakolaisaseman peruuttamisesta tai mitätöimisestätekee tuomioistuin tai jokin muu elin eikä määrittävä viranomainen.
Pakolaisaseman ”peruuttaminen tai mitätöiminen” tarkoittaa myös pakolaisaseman ”lakkaamista”.FI C 291 E/154 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
IVluku
Muutoksenhakumenettelyt
38artikla
Muutoksenhakua koskeva luku on uudistettu kokonaan lähinnä neuvoston päätelmien perusteella. Jäsen-
valtiot eivät hyväksyneet alkuperäistä lähtökohtaa, jonka mukaan turvapaikkamenettelyjä koskevassa yh-teisön lainsäädännössä olisi säädettävä kolmiportaisesta menettelystä niin, että muutosta haettaisiin valitu-selimeltä, jonka luonteen jäsenvaltiot voisivat itse määrittää, ja jossa kaikilla jäsenvaltioissa olevilla turva-paikanhakijoilla olisi oikeus hakea valituselimen päätökseen edelleen muutosta tuomioistuimesta. Entinen38 ja 40 artikla ovat näin ollen käyneet tarpeettomiksi. Lisäksi muutoksenhakua koskeva luku on karsittuolennaiseen. Näin ollen on poistettu säännökset, jotka koskevat valituselimen päätöksenteolle asetettujamääräaikoja, entisen 35 artiklan säännösten noudattamatta jättämisen seurauksia ja entisessä 36 artiklassasäädettyä valinnaista ilman eri toimenpiteitä tapahtuvaa uudelleenkäsittelyä, sekä entisen 34 artiklan 5
kohdan ja entisen 39 artiklan 4 kohdan viittaukset raja-asemilla sovellettaviin kiireellisiin menettelyihin.
Muutetussa ehdotuksessa rajoitutaan kehittelemään periaatetta oikeudesta tehokkaaseen oikeussuojaan tuo-
mioistuimessa alkuperäisen ”institutionaalisen” lähestymistavan sijasta. Periaate määritellään 34 artiklan 1kohdassa ja täsmennetään sitä 34 artiklan muissa kohdissa ja tämän luvun muissa artikloissa. Tehokasoikeussuoja tuomioistuimessa perustuu Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 artiklaan, joka puolestaanperustuu Euroopan ihmisoikeussopimuksen 13 artiklaan. Kyseisessä artiklassa mainitaan ”tehokas oikeus-suojakeino kansallisen viranomaisen edessä”. Perusoikeuskirjan 47 artiklassa viitataan riippumattomaan japuolueettomaan tuomioistuimeen. Tämä on ymmärrettävä viittaukseksi oikeuslaitokseen. Tällainen suojeluon yhteisön lainsäädännön mukaan laajempi kuin Euroopan ihmisoikeussopimuksen nojalla, koska siinätaataan oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan tuomioistuimessa. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on vahvis-tanut tämän periaatteen oikeuskäytännössään (asia 222/84, Johnston v. Chief Constable of the Royal UlsterConstabulary, ja asia 222/86, Unectef v. Heylens). Tuomioistuimen mukaan periaatetta on sovellettavamyös jäsenvaltioihin silloin kun ne soveltavat yhteisön lainsäädäntöä. ”Riippumattomuus ja puolueetto-muus” ovat tehokkaan oikeussuojan muodollisia edellytyksiä, joiden voidaan katsoa sisältyvän ”tuomiois-tuimen” käsitteeseen. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä mainitaan erikseen, että oikeussuojalle
asetettaviin muihin vaatimuksiin kuuluu tehokkuus, kuten toimivalta vahvistaa tai mitätöidä päätös.
Kun otetaan huomioon se, että neuvosto ei ole halunnut velvoittaa jäsenvaltioita luomaan turvapaikkata-
pauksia varten kaksiportaista muutoksenhakujärjestelmää, sekä edellä mainittu oikeuskäytäntö, näyttäisisiltä, että kun muutoksenhakuportaita on vain yksi, esimerkiksi joissain jäsenvaltioissa ilmeisen perus-teettomia hakemuksia tai sellaisia hakemuksia varten, joilta tutkittavaksi ottamisen edellytykset puuttuvat,sen on oltava tuomioistuin. Tämän vuoksi komissio ei voi ottaa huomioon neuvoston päätelmiä, joissamainitaan myös mahdollisuus muutoksenhausta ”lainkäyttöelimessä” eli muualla kuin tuomioistuimessa.
Periaate, joka koskee tehokasta oikeussuojaa tuomioistuimessa, ei estä jäsenvaltioita käyttämästä hallinnol-
lisia elimiä, jotka käsittelevät asian uudelleen ennen kuin siihen haetaan muutosta tuomioistuimessa. Tämätarkoittaa, että tehokas oikeussuoja voi muodostua joko muutoksenhausta tuomioistuimessa tai uudelleen-tarkastelusta hallinnollisessa elimessä, minkä jälkeen päätökseen voi hakea muutosta tuomioistuimessa.Tätä ei kuitenkaan tarvitse selittää säädöksessä.
Artiklan 2 kohdassa säädetään, että riippumatta siitä, tehdäänkö päätös tavanomaisen vai nopeutetun
menettelyn mukaisesti, tehokkaan oikeussuojan tulisi aina sisältää mahdollisuus siihen, että tuomioistuinkäsittelee asian sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen perusteella.
Artiklan 3 kohdassa varmistetaan, että jos jäsenvaltioiden viranomaiset kieltäytyvät ottamasta tapausta
uudelleen käsiteltäväksi sen jälkeen kun sen käsittely on keskeytetty, päätökseen voi hakea muutosta.Myös määräaikoja ja niiden pidentämistä koskeviin päätöksiin, jotka on tehty 24 artiklan perusteella,pitäisi voida hakea muutosta tuomioistuimessa. Ensimmäisessä kohdassa säädetään oikeudesta hakea muu-tosta päätökseen, jonka mukaan uutta hakemusta ei oteta käsiteltäväksi II luvun vaatimusten mukaisesti,kuten 33 ja 34 artiklassa säädetään.
39 ja 40 artikla
Neuvoston päätelmissä kehotetaan erottamaan tavanomainen ja nopeutettu menettely toisistaan riittävän
selvästi, ja tämän vuoksi ehdotetaan, että näiden menettelyjen mukaan tehtyjen päätösten uudelleenkäsit-telystä ja niitä koskevasta muutoksenhausta säädetään eri artikloissa.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/155
Tärkein erottava piirre nopeutetun ja tavanomaisen muutoksenhakumenettelyn välillä on oikeus jäädä
jäsenvaltion alueelle, sataman tai lentokentän kauttakulkualueelle tai asianomaisen jäsenvaltion rajalleodottamaan uudelleenkäsittelyn tai valituksen tulosta (jäljempänä ”lykkäävä vaikutus”). Jos päätös on tehtytavanomaisessa menettelyssä, oletetaan, että uudelleenkäsittelyllä tai valituksella on automaattisesti lykkäävävaikutus (39 artiklan 1 kohta, mutta jäsenvaltiot voivat poiketa siitä vain sellaisten lakien tai asetustennojalla, jotka ovat voimassa tämän direktiivin hyväksymisajankohtana). Sama ennakko-oletus koskee myösnopeutettuja menettelyjä, mutta standstill-lauseketta ei esitetä, ja säännöksissä vaaditaan jäsenvaltioitaainoastaan säätämään kansallisessa lainsäädännössään siitä, missä tapauksissa muutoksenhaulla ei ole lyk-
käävää vaikutusta (40 artiklan 1 kohta).
Toinen erottava piirre koskee mahdollisuutta poiketa säännöstä, jonka mukaan myös silloin kun muu-
toksenhaulla ei (automaattisesti) ole lykkäävää vaikutusta, on kuitenkin ennen maastapoistamista odotettavatuomioistuimen erillisen pyynnön perusteella tekemää päätöstä siitä, voitaisiinko lykkäävää vaikutusta
kuitenkin soveltaa tietyissä yksittäistapauksissa. Tämä johtuu siitä, että menettelyssä tehdään erilaisia pää-
töksiä. Ehdotuksen 40 artiklan 3 kohdassa säädettyihin poikkeuksiin liittyvät päätökset tehdään ainanopeutetussa menettelyssä.
41artikla
Tässä artiklassa kootaan yhteen ja muutetaan entisen 34 artiklan 1–4 kohdan säännöksiä, joissa jäsenval-
tioita vaaditaan oikeusvarmuuden vuoksi säätämään etukäteen määräajoista ja niiden kansallisten tuomiois-tuinten ja hallintoelinten toimivallasta, jotka vastaavat valituksista ja uudelleentarkastelusta uuden 38artiklan mukaisesti. Artiklan toinen kohta on lisätty niiden keskustelujen perusteella, joissa on käsiteltyhakemuksen peruuttamista tai siitä luopumista valitusmenettelyjen aikana.
Vluku
Yleiset ja loppusäännökset
42artikla
Entistä 41 artiklaa, jonka mukaan direktiivi on pantava täytäntöön ilman syrjintää, on muutettu, niin että
siinä voidaan ottaa huomioon Euroopan unionin perusoikeuskirjan 21 artikla; perusoikeuskirjaa koskevajuhlallinen julistus annettiin vasta alkuperäisen ehdotuksen esittämisen jälkeen.
43artikla
Rangaistuksia koskeva entinen 42 artikla on säilynyt muuttumattomana.
44artikla
Entinen 43 artikla, joka koski komission kertomusta direktiivin soveltamisesta, on säilynyt muuttumatto-
mana lukuun ottamatta sanamuotoon ja kertomusten laatimisajankohtaan tehtyjä vähäisiä muutoksia.Euroopan parlamentin tarkistusten nro 8 ja 101 mukaisesti ehdotetaan, että kertomus direktiivin sovelta-misesta laaditaan säännöllisesti kahden vuoden välein. Komissio hyväksyy tarkistuksen, kunhan sitä eiryhdytä soveltamaan kaikkiin turvapaikka-asioita koskeviin yhteisön säädöksiin. Tämän direktiivin katso-taan olevan yhteisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän kannalta erityisen tärkeä, koska menettely-säännöt annetaan ensin ja ne asettavat edellytykset niiden oikeuksien toteuttamiselle, joista säädetäänmuissa turvapaikka-asioita koskevissa yhteisön säädöksissä, esimerkiksi ehdotuksessa neuvoston direktii-viksi vähimmäisvaatimuksista siitä, milloin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henki-
löitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitsevina henkilöinä (KOM(2001) 510
lopull.).
45artikla
Artiklaan on lisätty sääntö, jonka mukaan jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista
kysymyksistä antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. Lisäksi täytäntöönpanolle asetettuamääräaikaa on muutettu.FI C 291 E/156 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
46 ja 47 artikla
Entinen 45 ja 46 artikla ovat säilyneet muuttumattomina.
Liite I
Liitettä I on muutettu ennen muuta Euroopan parlamentin tarkistusten vuoksi (tarkistukset N:ro 102, 108
ja 110). Myös neuvosto on ehdottanut joitakin muutoksia. Alkuperäisessä liitteessä ei otettu huomioontilannetta, jossa maa on ratifioinut Geneven yleissopimuksen mutta ei ole vielä vahvistanut tarvittaviasääntöjä. Jos tällainen maa kuitenkin käytännössä noudattaa johdonmukaisesti Geneven yleissopimuksessavahvistettuja sääntöjä, jotka koskevat kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden oikeuksia siinämerkityksessä kuin niistä määrätään yleissopimuksessa ja siten kuin YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu niitätulkitsee, maata olisi voitava pitää turvallisena kolmantena maana.
Liitteessä I olevaan II osaan on lisätty säännös, jotta direktiivissä voidaan säätää nimenomaisesti, että niissä
jäsenvaltioissa, jotka arvioivat kolmansien maiden turvallisuutta tapauskohtaisesti eivätkä tätä tarkoitustavarten laaditun luettelon perusteella, yksittäistä päätöstä ei tarvitse perustella liitteen tässä osassa esitetylläyleisellä ja julkisella tavalla. Vastaava säännös on lisätty myös liitteessä II olevaan II osaan.
Liite II
Muutokset perustuvat Euroopan parlamentin tarkistukseen N:ro 111 (”noudattaa yleensä” korvataan ilmai-
sulla ”noudattaa johdonmukaisesti” ja ”instituutiot” ilmaisulla ”hallintorakenteet”).
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen jaerityisesti sen 63 artiklan 1 alakohdan d alakohdan,
ottaa huomioon komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,sekä katsoo seuraavaa:
(1) Turvapaikka-asioita koskeva yhteinen politiikka, johon si-
sältyy yhteinen eurooppalainen turvapaikkajärjestelmä, onolennainen osa Euroopan unionin tavoitetta muodostaaasteittain vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perus-tuva alue, joka on avoin henkilöille, jotka olosuhteidenpakosta joutuvat oikeutetusti hakemaan suojelua yhtei-söstä.
(2) Eurooppa-neuvosto päätti Tampereella 15 ja 16 päivänä
lokakuuta 1999 pidetyssä erityiskokouksessaan pyrkiäkohti yhteistä eurooppalaista turvapaikkajärjestelmää,joka perustuu 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn, pako-laisten oikeusasemaa koskevan Geneven yleissopimuksen,sellaisena kuin se on muutettuna 31 päivänä tammikuuta
1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla, täysimääräiseen
ja kokonaisvaltaiseen soveltamiseen, jolloin varmistetaan,että ketään ei käännytetä takaisin vainottavaksi, eli nou-datetaan edelleen palauttamiskiellon periaatetta.
(3) Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien mukaan yh-
teisen eurooppalaisen turvapaikkajärjestelmän olisi sisället-tävä lyhyellä aikavälillä oikeudenmukaista ja tehokasta tur-vapaikkamenettelyä koskevat yhteiset normit jäsen-valtioissa ja pidemmällä aikavälillä yhteisön säännöt, joista
muodostuu yhteinen turvapaikkamenettely Euroopan yh-teisössä.
(4) Vähimmäisvaatimukset, joita jäsenvaltioissa on noudatet-
tava pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista kos-kevassa menettelyssä, ovat näin ollen turvapaikkamenette-lyjä koskeva ensimmäinen toimenpide, joka ei rajoitamuita EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan 1 alakoh-dan d alakohdan täytäntöönpanemiseksi toteutettavia toi-menpiteitä eikä Tampereen Eurooppa-neuvoston päätel-missä esitettyä yhteiseen turvapaikkamenettelyyn liittyväätavoitetta.
(5) Direktiivin päätarkoituksena on ottaa käyttöön Euroopan
yhteisön vähimmäisvaatimukset pakolaisaseman määrittä-
mistä koskeville menettelyille sen varmistamiseksi, etteimikään jäsenvaltio millään tavoin karkota tai käännytäturvapaikanhakijaa sellaisten alueiden rajoille, missä hänenhenkensä tai vapautensa on uhattuna hänen rotunsa, us-kontonsa, kansallisuutensa, tiettyyn yhteiskuntaryhmäänkuulumisensa tai poliittisten mielipiteidensä vuoksi.
(6) Tämän tarkoituksen varmistamiseksi pakolaisaseman
myöntämistä tai peruuttamista koskevista menettelyistä7 päivänä joulukuuta 2001 annetuissa neuvoston päätel-missä (sellaisina kuin ne ovat tarkistettuina 18 päivänäjoulukuuta 2001) korostetaan tarvetta antaa säännökset
sen varmistamiseksi, että turvapaikanhakijoille voidaan an-
taa hyvät päätöksentekoprosessia koskevat takeet ja ettäpäätösten laatu on optimaalinen, menettelyjen tehokkuu-teen liittyvää tavoitetta kuitenkaan vaarantamatta. Kysei-sissä säännöksissä olisi myös määriteltävä vähimmäisvaa-timukset tavanomaiselle menettelylle, tehtävä mahdolli-seksi nopeutettujen menettelyjen käyttöönotto tai säilyttä-minen ja erotettava nämä menettelytyypit toisistaan riittä-vän selvästi.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/157
(7) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja nouda-
tetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan periaatteitayhteisön lainsäädännön yleisinä oikeusperiaatteina. Tällädirektiivillä pyritään perusoikeuskirjan 1, 18 ja 19 artiklansoveltamista edistämällä varmistamaan ihmisarvon kunni-oittaminen ja turvapaikanhakijoiden ja heidän huollettava-naan olevien perheenjäsenten oikeus turvapaikkaan sekäsuojelu maastapoistamisen, karkottamisen tai rikoksen
johdosta tapahtuvan luovuttamisen yhteydessä.
(8) Tämän direktiivin soveltaminen ei saa estää jäsenvaltioi-
den voimassa olevien, kansainvälisiin ihmisoikeusasiakir-joihin perustuvien velvollisuuksien noudattamista.
(9) Tämän direktiivin ei pitäisi rajoittaa Euroopan yhteisön
perustamissopimukseen liitetyn, Euroopan unionin jäsen-valtioiden kansalaisten turvapaikasta tehdyn pöytäkirjansoveltamista.
(10) Turvapaikkamenettelyt eivät saisi venyä niin pitkiksi, että
suojelua tarvitsevat joutuvat elämään pitkään epävarmuu-dessa ennen kuin heidän tapauksensa ratkaistaan, samallakun ne, jotka eivät tarvitse suojelua vaan haluavat vainoleskella jäsenvaltion alueella, käyttävät turvapaikkamenet-telyä keinona pitkittää oleskeluaan useilla vuosilla. Toi-saalta turvapaikkamenettelyyn olisi sisällytettävä tarvitta-vat takeet sen varmistamiseksi, että menettelyn avulla voi-daan todella tunnistaa ne, jotka ovat suojelun tarpeessa.
(11) Tällä direktiivillä säädettyjen vähimmäisvaatimusten avulla
jäsenvaltioiden olisi sen vuoksi kyettävä luomaan nopea jayksinkertainen järjestelmä, niin että turvapaikkahakemuk-set voidaan käsitellä nopeasti ja asianmukaisesti jäsenval-tioiden kansainvälisten velvoitteiden ja niiden perustus-lakien mukaisesti.
(12) Jäsenvaltioissa toimiva nopea ja yksinkertainen järjestelmä
voisi käsittää mahdollisuuden hakea muutosta tehtyihin
ratkaisuihin tuomioistuimelta yhdessä oikeusasteessa, jossa
tehtyihin ratkaisuihin olisi mahdollisuus hakea muutostatuomioistuimessa, edellyttäen että muut menettelylliset ta-keet ovat kunnossa.
(13) Jotta kansainvälisen suojelun tarpeessa oleville turvapai-
kanhakijoille voidaan asianmukaisesti myöntää Genevenyleissopimuksen 1 artiklan A kohdassa tarkoitettu pako-laisasema, olisi tarvittavien takeiden avulla varmistettava,
että jokaisella turvapaikanhakijalla on pääsy turvapaikka-
menettelyn piiriin sekä mahdollisuus toimia yhteistyössätoimivaltaisten viranomaisten kanssa ja kommunikoidaheidän kanssaan asianmukaisella tavalla niin että hän voiesittää tapaukseensa liittyvät tosiseikat, sekä riittävät me-nettelylliset takeet asiansa käsittelyn jatkumiselle menette-lyn kaikissa eri vaiheissa.
(14) Geneven yleissopimuksen 1 artiklan A kohdassa tarkoite-
tun pakolaisaseman myöntämiseksi nopeasti suojelun tar-
peessa oleville turvapaikanhakijoille olisi toisaalta hyväk-syttävä säännös, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat soveltaanopeutettuja menettelyjä käsitellessään selkeiden, etukä-teen määriteltyjen perusteiden mukaan erilaisia hakemuk-sia, muun muassa hakemuksia, joilta puuttuvat tutkitta-vaksi ottamisen edellytykset tai jotka ovat ilmeisen perus-teettomia, tai myöhemmin tehtyjä uusia hakemuksia,joissa ei esitetä uusia todisteita tai väitteitä, sekä sellaistenhenkilöiden hakemuksia, joiden oikeudesta tulla jäsenval-
tioiden alueelle ei ole vielä tehty päätöstä.
(15) Nopeutettuihin menettelyihin on ehdottomasti sisällytet-
tävä tarvittavat takeet sen varmistamiseksi, että pakolais-aseman määrittävän viranomaisen aiemmat epäilykset voi-daan jättää huomiotta ja suojelun tarpeessa olevat voidaantunnistaa asianmukaisesti. Tätä varten niihin tulisi sisältyäperiaatteessa samat päätöksentekoon liittyvät menettelylli-set vähimmäistakeet ja -vaatimukset kuin tavanomaisiinmenettelyihin, edellyttäen että tämä on tarpeen kyseisenmenettelyn tarkoituksen kannalta. Vaatimukset, jotka kos-kevat menettelyjä sellaisten uusien hakemusten käsittele-miseksi, joissa ei esitetä uusia todisteita tai väitteitä, jamenettelyjä, joissa tehdään päätös turvapaikanhakijanmaahantulo-oikeudesta, riippuvat siten kyseisten menette-lyjen erityistarkoituksista.
(16) Kaikkia hakijoita kaikissa menettelyissä koskevina menet-
telyllisinä vähimmäistakeina olisi pidettävä muun muassaoikeutta päästä turvapaikkamenettelyn piiriin, oikeuttajäädä maahan kunnes määrittävä viranomainen on tehnytpäätöksensä, oikeutta käyttää tulkkia asiansa esittämiseenviranomaisten suorittamassa haastattelussa, mahdollisuuttaolla yhteydessä Yhdistyneiden Kansakuntien pakolaisasiainpäävaltuutettuun (UNHCR) tai muihin pakolaisvaltuutetunpuolesta toimiviin järjestöihin, oikeutta saada päätöksestätieto asianmukaisella tavalla sekä päätöksen perustelutpaitsi tosiseikkojen myös oikeudellisten seikkojen osalta,
mahdollisuutta pyytää neuvoa asianajajalta tai muulta oi-
keudelliselta neuvonantajalta ja oikeutta saada tietoa oike-udellisesta asemastaan menettelyn ratkaisevissa vaiheissakielellä, jota hakijoiden voidaan kohtuudella odottaa ym-märtävän.
(17) Lisäksi olisi säädettävä erityisistä menettelyllisistä takeista
henkilöille, joilla on erityisiä tarpeita, esimerkiksi ilmanhuoltajaa tuleville alaikäisille.
(18) Päätöksentekoa koskeviin vähimmäisvaatimuksiin olisi
kaikissa menettelyissä kuuluttava se, että päätökset tekeeturvapaikka- ja pakolaisasioissa pätevä viranomainen tosi-seikkojen perusteella.
(19) Turvapaikkahakemusta koskeviin päätöksiin tulisi voida
hakea muutosta tuomioistuimessa niin, että käsittelyssäotetaan huomioon sekä tosiseikat että oikeudelliset seikat.Hakijalla tulisi olla oikeus välttää maastapoistaminen kun-nes tuomioistuin on tehnyt päätöksen hänen oikeudestaanjäädä maahan odottamaan muutoksenhaun tulosta, lu-kuun ottamatta tässä direktiivissä määriteltyjä poikkeus-tapauksia, joissa on otettava huomioon muun muassakansalliseen turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen liitty-vät syyt.
(20) Tämän direktiivin soveltamista varten käsiteltäviin henki-
lötietoihin sovelletaan yksilöiden suojelusta henkilötietojenkäsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamen-tin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (
1). Direktiiviä
95/46/EY sovelletaan myös siirrettäessä tietoja jäsenvalti-oista UNHCR:lle silloin kun se toteuttaa sille Genevenyleissopimuksella annettuja tehtäviä. Tietojen siirtäminenedellyttää, että UNHCR:n toiminnassa sovellettavaa henki-lötietojen suojaa pidetään asianmukaisena.FI C 291 E/158 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
(1) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.
(21) Vähimmäisvaatimusten luonteeseen kuuluu, että jäsenval-
tiot voivat säätää tai pitää voimassa suotuisampia sään-nöksiä henkilöille, jotka pyytävät suojelua jostakin jäsen-valtiosta, silloin kun pyynnön katsotaan perustuvan siihen,että kyseessä on Geneven yleissopimuksen 1 artiklan Akohdassa tarkoitettu pakolainen.
(22) Näin ollen jäsenvaltioita olisi kannustettava soveltamaan
tämän direktiivin säännöksiä myös menettelyissä, joidentarkoituksena on päättää suojelun myöntämisestä muunkuin Geneven yleissopimuksen perusteella henkilöille,joille ei voida myöntää pakolaisasemaa, ottaen huomioonerityisesti neuvoston direktiivi . . . [Ehdotus neuvoston di-rektiiviksi vähimmäisvaatimuksista siitä, milloin kolman-sien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia henkilöitäon pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suojeluatarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden asemasta].
(23) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä rangaistuksista, joita sovel-
letaan tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallistensäännösten rikkomiseen.
(24) Tämän direktiivin täytäntöönpanoa olisi syytä arvioida
säännöllisesti vähintään kahden vuoden välein.
(25) Suunnitellun toiminnan tavoitetta, joka on vähimmäisvaa-
timusten laatiminen pakolaisaseman myöntämistä tai pe-ruuttamista koskevia jäsenvaltioiden menettelyjä varten, eivoida perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistettujentoissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti riittä-vällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden tasolla. Toiminnanvaikutukset ja laajuus huomioon ottaen se voidaan sitensaavuttaa paremmin yhteisön tasolla. Tämä direktiivi ra-joittuu vähimpään näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tar-peelliseen eikä siten ylitä sitä, mikä tarvitaan tähän tarkoi-tukseen,
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Tarkoitus
Tämän direktiivin tarkoituksena on esittää vähimmäisvaatimuk-
set pakolaisaseman myöntämistä tai peruuttamista koskevia jä-senvaltioiden menettelyjä varten.
2 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä tarkoitetaan:
a) ”Geneven sopimuksella” Genevessä 28 päivänä heinäkuuta
1951 tehtyä pakolaisten oikeusasemaa koskevaa yleissopi-musta, sellaisena kuin se on täydennettynä 31 päivänä tam-mikuuta 1967 tehdyllä New Yorkin pöytäkirjalla;b) ”turvapaikkahakemuksella” hakemusta, jonka tehneen hen-
kilön voidaan katsoa pyytävän kansainvälistä suojelua jos-takin jäsenvaltiosta Geneven yleissopimuksen perusteella.Kansainvälisen suojelun myöntämistä koskevia pyyntöjä pi-detään turvapaikkahakemuksina, paitsi jos asianomainenhenkilö nimenomaisesti pyytää muunlaista suojelua, jotaon mahdollista pyytää erikseen;
c) ”hakijalla” tai ”turvapaikanhakijalla” henkilöä, joka on teh-
nyt turvapaikkahakemuksen, josta ei vielä ole tehty lopul-lista päätöstä;
d) ”lopullisella päätöksellä” päätöstä, jonka suhteen on käy-
tetty kaikki tämän direktiivin mukaiset valitusmahdollisuu-det;
e) ”määrittävällä viranomaisella” kaikkia lainkäyttöelimiä tai
hallinnollisia elimiä jäsenvaltiossa, joka vastaa turvapaikka-hakemusten käsittelystä ja jolla on toimivalta tehdä niistä
ensimmäinen päätös;
f) ”pakolaisella” henkilöä, joka täyttää Geneven yleissopimuk-
sen 1 artiklan A kohdassa esitetyt edellytykset siten kuinniistä säädetään neuvoston direktiivissä . . . [Ehdotus neu-voston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista siitä, milloinkolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia hen-kilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistäsuojelua tarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden ase-masta];
g) ”pakolaisasemalla” asemaa, jonka jäsenvaltio myöntää pako-
laiseksi tunnustetulle henkilölle ja johon liittyy tällä perus-teella myönnettävä pääsy kyseisen jäsenvaltion alueelle;
h) ”ilman huoltajaa tulevalla alaikäisellä” alle 18-vuotiasta hen-
kilöä, joka saapuu jäsenvaltioiden alueelle ilman hänestäjoko oikeuden tai vakiintuneen tavan mukaan vastuussaolevaa aikuista, niin kauan kuin hän ei tosiasiallisesti oletällaisen aikuisen huostassa, tai alaikäistä, joka on jäänytilman huoltajaa jäsenvaltion alueelle tulonsa jälkeen;
i) ”edustajalla” henkilöä tai järjestöä, joka toimii ilman huol-
tajaa tulevan alaikäisen laillisena edustajana, tai kansallistajärjestöä, joka vastaa tämän huoltamisesta ja hyvinvoin-nista, tai mitä tahansa muuta edustajaa, joka on nimettyvalvomaan tämän etuja;
j) ”säilöönotolla” kaikkia tilanteita, joissa jäsenvaltio siirtää
turvapaikanhakijan rajatulle alueelle, missä hänen liikkumis-vapauttaan rajoitetaan huomattavasti;
k) ”pakolaisaseman peruuttamisella” toimivaltaisen viranomai-
sen päätöstä tietyn henkilön pakolaisaseman peruuttami-sesta Geneven yleissopimuksen 1 artiklan C kohdan tai33 artiklan 2 kohdan nojalla;
l) ”pakolaisaseman mitätöimisellä” toimivaltaisen viranomai-
sen päätöstä tietyn henkilön pakolaisaseman mitätöinnistä
sen vuoksi, että on käynyt ilmi, ettei kyseistä henkilöä olisi
alun perinkään pitänyt tunnustaa pakolaiseksi;
m) ”jäämisellä jäsenvaltion alueelle” jäämistä sen jäsenvaltion
rajalle tai lentokentän tai sataman kauttakulkualueelle taiyleensä sen jäsenvaltion alueelle, missä turvapaikkahakemuson tehty tai missä sitä käsitellään.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/159
3 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkiin turvapaikkahakemuk-
siin, jotka tehdään jäsenvaltioiden rajalla, satamien ja lentokent-tien kauttakulkualueilla tai jäsenvaltioiden alueella.
2. Tätä direktiiviä ei sovelleta jäsenvaltioiden diplomaatti- tai
konsuliedustustoille esitettyihin diplomaattista tai alueellistaturvapaikkaa koskeviin pyyntöihin.
3. Jäsenvaltiot voivat päättää, että ne soveltavat tämän direk-
tiivin säännöksiä myös menettelyihin, joilla päätetään muustakuin Geneven yleissopimukseen perustuvasta suojelusta henki-löille, joita ei voida pitää pakolaisina.
4 artikla
Suotuisammat säännökset
Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tai pitää voimassa suotuisam-
pia säännöksiä, joita sovelletaan pakolaisaseman myöntämistätai peruuttamista koskevissa menettelyissä, kunhan säännöksetovat tämän direktiivin mukaisia.
II LUKU
PÄÄPERIAATTEET JA TAKEET
5 artikla
Pääsy turvapaikkamenettelyn piiriin
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että turvapaikkahake-
muksia ei hylätä tai jätetä ottamatta käsiteltäväksi pelkästään
siksi, ettei niitä ole tehty mahdollisimman pian.
2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että turvapaikkahakemukset on
tehtävä henkilökohtaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisella aikuisella
on oikeus tehdä omasta puolestaan erillinen turvapaikkahake-mus.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin määritellä lainsäädännössääna) tapaukset, joissa alaikäinen ei voi tehdä hakemusta omasta
puolestaan ja joissa toisen henkilön on tehtävä hakemushänen puolestaan;
b) tapaukset, joissa edustajan on tehtävä ilman huoltajaa tule-
van alaikäisen hakemus 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
4. Jäsenvaltiot voivat säätää lainsäädännössään, että hakija
voi tehdä hakemuksen huollettavanaan olevien henkilöiden,myös alaikäisten, puolesta. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioi-den on varmistettava, että muut kuin 3 kohdan a alakohdassatarkoitetut huollettavana olevat aikuiset ja alaikäiset hyväksyvätsen, että hakemus tehdään heidän puolestaan; jos näin ei ole,huollettavana olevilla henkilöillä on oltava mahdollisuus tehdähakemus omasta puolestaan.Kun huollettavana oleva henkilö tekee hakemuksen omasta
puolestaan sen jälkeen kun hän on hyväksynyt sen, että hake-mus tehdään hänen puolestaan, myöhemmin tehty hakemusvoidaan hylätä hänen puolestaan tehdyn hakemuksen perus-teella.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tässä direktiivissä
säädetyt menettelyt aloitetaan mahdollisimman pian.
6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuomioistuimessa
on mahdollista hakea muutosta myös
a) kaikilla viranomaisilla, joihin turvapaikanhakija saattaa ottaa
yhteyttä jäsenvaltion alueella tai sen rajalla, on ohjeet turva-
paikkahakemusten käsittelyä varten, mukaan luettuna ohje
toimittaa hakemukset ja kaikki asiaa koskevat tiedot toimi-valtaisen viranomaisen tutkittavaksi;
b) näiden viranomaisten henkilöstöllä on tarvittava peruskou-
lutus, jonka avulla he pystyvät tunnistamaan turvapaikkaha-kemuksen ja osaavat toimia sen jälkeen annettujen ohjeiden
mukaisesti.
6 artikla
Oikeus jäädä maahan hakemuksen käsittelyn ajaksi
1. Turvapaikanhakijoiden on annettava jäädä jäsenvaltion
alueelle kunnes määrittävä viranomainen on tehnyt päätök-sensä.
2. Jäsenvaltiot voivat poiketa tästä vain silloin kun myöhem-
min tehtyä uutta hakemusta ei oteta käsiteltäväksi 33 ja 34artiklan mukaisesti.
7 artikla
Hakemusten käsittelyä koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että määrittävän viran-
omaisen turvapaikkahakemuksista tekemät päätökset perus-
tuvat asianmukaiseen tutkimukseen. Tätä varten jäsenvaltioidenon varmistettava, että
a) hakemukset tutkitaan ja päätökset tehdään yksilökohtaisesti,
objektiivisesti ja puolueettomasti;
b) eri lähteistä, muun muassa YK:n pakolaisasiain päävaltuu-
tetulta, hankitaan tarkkaa ja ajan tasalla olevaa tietoa tilan-teesta turvapaikanhakijoiden lähtömaissa ja tarvittaessamyös kauttakulkumaissa, ja että tämä tieto on hakemustenkäsittelystä ja päätöksenteosta vastaavan henkilöstön saa-tavilla;
c) hakemusten käsittelystä ja päätöksenteosta vastaavalla hen-
kilöstöllä on asianmukaiset tiedot turvapaikka- ja pakolais-oikeuden alalla sovellettavista vaatimuksista.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että IV luvussa tarkoite-
tuilla viranomaisilla on oikeus tutustua 1 artiklan b kohdassatarkoitettuihin yleisiin tietoihin, joita ne tarvitsevat tehtäviensähoitamisessa.FI C 291 E/160 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
8 artikla
Määrittävän viranomaisen päätöksentekoa koskevat vaa-
timukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että turvapaikkahake-
muksia koskevat päätökset annetaan kirjallisesti.
2. Niiden on myös varmistettava, että jos hakemus hylätään,
päätöksessä ilmoitetaan sen perusteluina olevat tosiseikat jaoikeudelliset seikat ja hakijalle annetaan kirjallisesti tieto siitä,miten kielteiseen päätökseen voi hakea muutosta.
9 artikla
Turvapaikanhakijoille myönnettävät takeet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava kaikkien tämän direktii-
vin III luvussa säädettyjen menettelyjen osalta, että kaikilla tur-vapaikanhakijoilla on seuraavat takeet:
a) Heille on ilmoitettava noudatettavasta menettelystä sekä hei-
dän oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan menettelyn aikanakielellä, jota heidän voidaan kohtuudella odottaa ymmärtä-vän. Tiedot on annettava ajoissa, niin että hakijat voivatkäyttää heille tässä direktiivissä taattuja oikeuksia ja noudat-taa 16 artiklassa ja 20 artiklan 1 kohdassa asetettuja velvol-lisuuksia;
b) Heidän käyttöönsä on annettava tulkki, jotta he voivat esit-
tää asiansa toimivaltaisille viranomaisille, aina kun tätä onpidettävä kohtuullisena. Jäsenvaltiot pitävät tulkin käyttöäkohtuullisena, jos määrittävä viranomainen kutsuu hakijanhaastatteluun ennen kuin hänen hakemuksestaan on tehtypäätös. Tässä ja muissa tapauksissa, joissa toimivaltaiset vi-ranomaiset kutsuvat tulkin paikalle, kustannukset maksetaan
julkisista varoista;
c) Heitä ei saa estää ottamasta yhteyttä YK:n pakolaisasiain
päävaltuutettuun tai muihin järjestöihin, jotka toimivat tä-
män puolesta kyseisen jäsenvaltion alueella jäsenvaltion
kanssa tehdyn sopimuksen perusteella;
d) Heille on ilmoitettava kohtuullisessa ajassa ja asianmukai-
sella tavalla päätöksestä, jonka määrittävä viranomainen
on tehnyt heidän turvapaikkahakemuksestaan. Jos asianajajatai muu oikeudellinen neuvonantaja toimii hakijan laillisenaedustajana, jäsenvaltiot voivat päättää ilmoittaa päätöksestähänelle turvapaikanhakijan sijasta;
e) Heille on ilmoitettava määrittävän viranomaisen päätöksestä
kielellä, jota heidän voidaan kohtuudella odottaa ymmärtä-vän, jos heillä ei ole apunaan tai edustajanaan asianajajaa taimuuta oikeudellista neuvonantajaa. Turvapaikanhakijoille onannettava myös tieto siitä, miten kielteiseen päätökseen voihakea muutosta.
2. Jokaiselle 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitetulle huollettavana
olevien henkilöiden joukkoon kuuluvalle aikuiselle on ilmoitet-tava yksityisesti mahdollisuudesta antaa toimivaltaiselle viran-omaiselle tietoja turvapaikkahakemuksesta ennen kuin määrit-tävä viranomainen tekee päätöksensä.Jäsenvaltioiden on varmistettava IV luvussa säädettyjen menet-
telyjen osalta, että kaikille turvapaikanhakijoille myönnetäänmyös 1 kohdan b, c ja d alakohdassa luetellut takeet.
10 artikla
Henkilökohtaiseen haastatteluun kutsuttavat henkilöt
1. Ennen kuin määrittävä viranomainen tekee turvapaikka-
hakemusta koskevan päätöksen, turvapaikanhakijalle on annet-tava tilaisuus hänen turvapaikkahakemustaan koskevaan henki-lökohtaiseen haastatteluun, jonka suorittavalla virkamiehellä onkansallisen lain mukaan toimivalta suorittaa tällaisia haastatte-luja.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää, että tiettyä ikärajaa nuo-
rempia alaikäisiä ei tarvitse haastatella.
2. Henkilökohtaisesta haastattelusta voidaan luopua, jos ta-
pauskohtaisen arvioinnin perusteella voidaan osoittaa, että:
a) määrittävä viranomainen voi tehdä myönteisen päätöksen
käytettävissä olevien todisteiden perusteella;
b) toimivaltainen viranomainen katsoo, että hakija ei kykene
osallistumaan henkilökohtaiseen haastatteluun hänestä riip-
pumattomien pysyvien syiden vuoksi. Epäselvissä tapauk-sissa jäsenvaltiot voivat pyytää asiasta lääkärin tai psykolo-gin todistuksen;
c) toimivaltainen viranomainen ei pysty järjestämään paikalle
tulkkia kohtuullisessa ajassa 11 artiklan 2 kohdan b alakoh-dan mukaisesti;
d) toimivaltainen viranomainen ei pysty suorittamaan haastat-
telua, koska hakija on ilman hyväksyttävää syytä laiminlyö-nyt kutsun saapua paikalle.
3. Edellä olevan 1 kohdan toisessa alakohdassa ja 2 kohdan
b, c ja d alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa hakijalle ontarjottava ennen määrittävän viranomaisen päätöksentekoahenkilökohtaisen haastattelun sijaan mahdollisuus esittää huo-mautuksia, tarvittaessa asianajajan tai muun oikeudellisen neu-vonantajan ja/tai (jos kyseessä on alaikäinen) edustajan välityk-sellä.
Jos hakija ei pääse haastatteluun siksi, että toimivaltainen viran-
omainen ei pysty järjestämään paikalle tulkkia kohtuullisessaajassa 11 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti, jäsenval-tioiden on järjestettävä maksutta oikeusapua, jota antaa asian-
ajaja tai muu oikeudellinen neuvonantaja ja/tai (jos kyseessä on
alaikäinen) edustaja, ja tarjottava näille ennen määrittävän vi-ranomaisen päätöksentekoa mahdollisuus esittää hakijan puo-lesta huomautuksia henkilökohtaisen haastattelun sijasta.
4. Määrittävä viranomainen voi tehdä turvapaikkahakemusta
koskevan päätöksen, vaikka henkilökohtaista haastattelua ei oli-sikaan tehty 2 kohdassa tarkoitetusta syystä eikä 3 kohdassatarkoitettuja huomautuksia saatu.
Se, että henkilökohtaista haastattelua ei ole suoritettu 2 tai 3
kohdassa tarkoitetusta syystä, ei sinänsä saa vaikuttaa kieltei-sesti määrittävän viranomaisen päätökseen.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/161
11 artikla
Henkilökohtaista haastattelua koskevat vaatimukset
1. Henkilökohtaisessa haastattelussa ei yleensä ole läsnä per-
heenjäseniä.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava asianmukaisin toimenpi-
tein, että henkilökohtaiset haastattelut suoritetaan olosuhteissa,joissa hakijat voivat esittää hakemuksensa perusteet kattavasti.
Tätä varten jäsenvaltioiden on
a) haastattelun suorittajaa ja tulkkia valitessaan pyrittävä par-
haansa mukaan ottamaan huomioon hakemukseen liittyväthenkilökohtaiset tai yleiset olosuhteet, muun muassa hakijankulttuuritausta tai vaikea tilanne, siinä määrin kuin tämä onmahdollista tehdä etukäteen ja toimivaltainen viranomainenon tietoinen tällaisista olosuhteista;
b) valittava tulkki, joka pystyy varmistamaan, että hakija ja
haastattelun suorittaja voivat keskustella keskenään asian-mukaisella tavalla. Keskustelun ei välttämättä tarvitse tapah-tua turvapaikanhakijan ensisijaisesti valitsemalla kielellä, jos
hänen voidaan kohtuudella katsoa ymmärtävän jotakin
toista kieltä.
12 artikla
Henkilökohtaisesta haastattelusta laaditun pöytäkirjan
merkitys menettelyn kannalta
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisesta henkilö-
kohtaisesta haastattelusta tehdään pöytäkirja.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hakijat saavat riittä-
vän ajoissa tutustua haastattelupöytäkirjaan, jonka perusteellapäätös on tehty tai tehdään.
3. Jäsenvaltiot voivat pyytää hakijaa hyväksymään henkilö-
kohtaisesta haastattelusta tehdyn pöytäkirjan sisällön.
Tällaisessa tapauksessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että
hakijalla on mahdollisuus vaatia tai ehdottaa pöytäkirjassamahdollisesti esiintyvien käännösvirheiden tai väärinymmärrys-ten korjaamista.
Se, että hakija kieltäytyy hyväksymästä henkilökohtaisesta haas-
tattelusta tehdyn pöytäkirjan sisältöä, ei estä määrittävää viran-omaista tekemästä hänen hakemustaan koskevaa päätöstä.
13 artikla
Oikeus oikeusapuun ja edustajaan
1. Jäsenvaltioiden on annettava turvapaikanhakijoille käytän-
nössä mahdollisuus kuulla asianajajaa tai muuta oikeudellistaneuvonantajaa turvapaikkahakemukseensa liittyvissä asioissamenettelyn kaikissa vaiheissa, myös kielteisen päätöksen jäl-keen.
2. Jos määrittävä viranomainen tekee kielteisen päätöksen,
jäsenvaltioiden on varmistettava, että oikeusapua annetaan pyy-dettäessä maksutta tämän kohdan säännösten mukaisesti.
Jäsenvaltiot voivata) päättää myöntää oikeusapua maksutta ainoastaan niille,
joilla ei ole riittäviä varoja ja siinä määrin kuin tällainenapu on tarpeen sen varmistamiseksi, että heillä on tehokasoikeussuoja.
b) rajoittaa maksuttoman oikeusavun myöntämisen koskemaan
ainoastaan niitä asianajajia tai muita oikeudellisia neuvon-antajia, jotka on kansallisessa lainsäädännössä erikseen ni-metty avustamaan ja/tai edustamaan turvapaikanhakijoita.
14 artikla
Asianajajan tai muun oikeudellisen neuvonantajan oikeu-
det
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianajajalla tai
muulla oikeudellisella neuvonantajalla, joka avustaa tai edustaaturvapaikanhakijaa kansallisen lainsäädännön mukaisesti, on oi-keus tutustua niihin hakijan asiakirjakansiossa oleviin tietoihin,joita IV luvussa tarkoitetut viranomaiset todennäköisesti tutki-vat.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianajajalla tai muulla
oikeudellisella neuvonantajalla, joka avustaa tai edustaa turva-paikanhakijaa, on pääsy suljetuille alueille, niin että hän voivierailla hakijan luona. Jäsenvaltiot voivat rajoittaa oikeuttavierailla hakijoiden luona suljetuilla alueilla vain jos rajoituson kansallisen lain tai asetuksen perusteella objektiivisesti tar-peen alueen turvallisuuden takaamiseksi tai hakemuksen tutkin-nan tehokkuuden varmistamiseksi, edellyttäen että tämä ei va-kavasti rajoita tai estä asianajajan tai muun oikeudellisen neu-vonantajan pääsyä alueelle.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että asianajaja tai muu
oikeudellinen neuvonantaja, joka avustaa tai edustaa turvapai-kanhakijaa, saa hyvissä ajoin tiedon 10, 11 ja 12 artiklan mu-kaisesti järjestettävän henkilökohtaisen haastattelun ajankoh-dasta ja paikasta ja että hänellä on oikeus osallistua siihen.
Jäsenvaltioiden on annettava säännöt asianajajien tai muiden
oikeudellisten neuvonantajien läsnäolosta kaikissa muissa turva-paikkamenettelyyn liittyvissä haastatteluissa, sanotun kuiten-kaan rajoittamatta tämän artiklan tai 15 artiklan 1 kohdan balakohdan soveltamista.
15 artikla
Ilman huoltajaa tuleville alaikäisille myönnettävät takeet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava kaikkien tässä direktii-
vissä säädettyjen menettelyjen osalta ja 10 ja 12 artiklan sään-nösten soveltamista rajoittamatta, että jokaisella ilman huoltajaatulevalla alaikäisellä on seuraavat takeet:
a) Hänelle on mahdollisimman pian nimettävä edustaja, joka
edustaa ja/tai avustaa häntä hakemuksen tutkintaan liitty-vissä asioissa;
b) Edustajalle on annettava mahdollisuus auttaa häntä valmis-
tautumaan henkilökohtaiseen haastatteluun. Jäsenvaltioidenon annettava edustajalle mahdollisuus olla läsnä haastatte-lussa ja esittää kysymyksiä ja huomautuksia.FI C 291 E/162 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuomioistuimessa
on mahdollista hakea muutosta myös
a) jos ilman huoltajaa tulevalle alaikäiselle järjestetään 10, 11
ja 12 artiklan mukaisesti turvapaikkahakemusta koskevahenkilökohtainen haastattelu, haastattelun suorittaa henkilö,jolla on tarvittavat tiedot alaikäisten erityistarpeista;
b) päätöksen ilman huoltajaa tulevan alaikäisen turvapaikkaha-
kemuksesta tekee virkamies, joka on saanut alaikäisten eri-tyistarpeisiin perehdyttävän koulutuksen.
3. Jos jäsenvaltiot käyttävät ilman huoltajaa tulevien alaikäis-
ten iän määrittämiseksi lääketieteellisiä tutkimuksia, niiden onvarmistettava, että:
a) Ilman huoltajaa tulevalle alaikäiselle ilmoitetaan ennen hä-
nen turvapaikkahakemuksensa tutkintaa kielellä, jota hänenvoidaan kohtuudella odottaa ymmärtävän, mahdollisuudestamäärittää hänen ikänsä lääketieteellisen tutkimuksen avulla.
b) Päätös ilman huoltajaa tulevan alaikäisen turvapaikkahake-
muksen hylkäämisestä ei perustu pelkästään siihen, että ala-ikäinen ei ole suostunut lääketieteellisen tutkimuksen suo-
rittamiseen.
16 artikla
Tosiseikkojen selvittäminen menettelyssä
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava asianmukaisin toimenpi-
tein, että turvapaikanhakija voi hänelle asetetun yhteistyövel-vollisuuden mukaisesti avustaa toimivaltaisia viranomaisia ta-paukseensa liittyvien tosiseikkojen selvittämisessä.
Hakijan katsotaan täyttäneen tämän velvollisuuden, jos hän on
esittänyt kaikki tapaukseensa liittyvät tutkinnan kannalta olen-naiset tosiseikat mahdollisimman täydellisesti ja esittänyt niidentueksi käytettävissä olevat todisteet riittävän ajoissa, jotta mää-rittävä viranomainen voi tehdä päätöksensä.
2. Turvapaikanhakijan katsotaan esittäneen kaikki olennaiset
asiaansa koskevat tosiseikat, jos hän on antanut lausuman iäs-
tään, taustastaan, henkilöllisyydestään, kansalaisuudestaan, mat-
kareitistään sekä henkilö- ja matkustusasiakirjoistaan ja esittä-nyt perustelut sille, miksi hän pelkää vainoa.
Sen jälkeen kun hakija on parhaansa mukaan pyrkinyt esittä-
mään tosiseikkoja koskevien lausumiensa tueksi kaikki saa-tavilla olevat todisteet ja on antanut tyydyttävän selityksen to-disteiden mahdollisesta puuttumisesta, määrittävän viranomai-sen on todisteiden perusteella arvioitava, onko hakijan vainonpelko perusteltua.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vaikka kaikkia ha-
kijan lausumia ei voitaisikaan vahvistaa todisteiden avulla, mää-rittävän viranomaisen olisi epäselvissä tapauksissa ratkaistavaasia tämän eduksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a) hakija on todella yrittänyt esittää näyttöä väitteidensä tueksi;
b) kaikki käytettävissä olevat todisteet on saatu ja mahdolli-
suuksien mukaan tarkistettu;
c) tutkinnan suorittaja pitää hakijan lausumia johdonmukaisina
ja vakuuttavina eivätkä ne ole ristiriidassa hänen tapauk-seensa liittyvien yleisesti tunnettujen tosiasioiden kanssa.17 artikla
Säilöönotto määrittävän viranomaisen päätöstä odotetta-
essa
1. Jäsenvaltiot eivät saa ottaa turvapaikanhakijaa säilöön ai-
noastaan sen vuoksi, että hänen turvapaikkahakemuksensa ontutkittava ennen kuin määrittävä viranomainen voi tehdä siitäpäätöksen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 18 artiklan sovel-tamista.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin ottaa turvapaikanhakijan säilöön
hänen hakemuksensa käsittelyn aikana vain jos säilöönotto onkansallisessa laissa tai lainsäädännössä esitetyn menettelyn mu-kaan objektiivisesti välttämätön asian tehokkaan tutkinnan kan-nalta tai jos hakijan henkilökohtaisen käytöksen perusteella onerittäin todennäköistä, että hän saattaa paeta.
2. Jäsenvaltiot voivat ottaa turvapaikanhakijan säilöön hänen
hakemuksensa käsittelyn aikana myös silloin kun on perusteetuskoa, että hänen liikkumisvapauttaan on tarpeen rajoittaa,jotta asiassa voidaan tehdä päätös nopeasti. Tällä perusteellatehtävä säilöönotto saa kestää enintään kaksi viikkoa.
3. Jäsenvaltioiden on säädettävä mahdollisuudesta, jonka
mukaan 1 kohdan mukaisesti säilöön otettujen turvapaikanha-kijoiden säilöönottomääräystä voidaan käsitellä uudelleen tuo-mioistuimessa ensin säilöönoton alussa ja sen jälkeen säännöl-lisesti.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuomioistuimella, jossa
säilöönottomääräystä käsitellään uudelleen, on toimivalta tar-kistaa, onko säilöönotto tapahtunut tämän artiklan säännöstenmukaisesti.
18 artikla
Säilöönotto neuvoston asetuksen . . . mukaisen vastaan-
ottopäätöksen jälkeen
1. Jäsenvaltiot voivat ottaa hakijan säilöön estääkseen häntä
pakenemasta tai oleskelemasta laittomasti [toisen jäsenvaltionalueella] siitä hetkestä alkaen, jolloin toinen jäsenvaltio onsuostunut ottamaan hänet vastuulleen tai ottamaan hänet ta-kaisin siten kuin säädetään neuvoston asetuksessa . . . [perus-teiden ja menettelyjen vahvistamisesta kolmannen maan kansa-laisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahakemuksenkäsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määräämiseksi] siihenasti, kunnes hakija siirretään toiseen jäsenvaltioon. Tällä perus-teella tehtävä säilöönotto saa kestää enintään kuukauden.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että viranomaisella, joka
käsittelee säilöönottomääräystä uudelleen, on toimivalta tutkiasäilöönoton laillisuus tämän artiklan säännösten mukaisesti.
19 artikla
Turvapaikkahakemuksen peruuttamiseen liittyvä menet-
tely
1. Kun turvapaikanhakija nimenomaisesti peruuttaa turva-
paikkahakemuksensa, jäsenvaltioiden on varmistettava, ettämäärittävä viranomainen tekee päätöksen joko tutkinnan kes-keyttämisestä tai, jos tarvittavat tiedot ovat saatavilla, hakemuk-sen hylkäämisestä jollakin muulla perusteella tämän direktiivinmukaisesti.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/163
2. Jäsenvaltiot voivat myös päättää, että määrittävä viran-
omainen voi päättää keskeyttää tutkinnan tekemättä asiassapäätöstä. Tässä tapauksessa jäsenvaltioiden on varmistettava,että määrittävä viranomainen lisää asiakirjakansioon tätä kos-kevan ilmoituksen.
20 artikla
Turvapaikkahakemuksen implisiittiseen peruuttamiseen tai
siitä luopumiseen liittyvä menettely
1. Kun on olemassa perusteltu syy katsoa, että turvapaikan-
hakija on implisiittisesti peruuttanut turvapaikkahakemuksensa
tai luopunut siitä, jäsenvaltioiden on varmistettava, että mää-rittävä viranomainen tekee päätöksen joko tutkinnan keskeyt-tämisestä tai, jos tarvittavat tiedot ovat saatavilla, hakemuksenhylkäämisestä jollakin muulla perusteella tämän direktiivin mu-kaisesti.
Jäsenvaltiot voivat olettaa, että hakija on implisiittisesti peruut-
tanut turvapaikkahakemuksensa tai luopunut siitä, kun voidaantodeta, että:
a) Hakija ei ole kohtuullisen ajan kuluessa täyttänyt ilmoittau-
tumisvelvollisuuttaan tai muita yhteydenpitoa koskevia vel-voitteitaan, ei ole vastannut pyyntöihin toimittaa 16 artik-lassa tarkoitettuja tapauksensa kannalta olennaisia tietoja taiei ole tullut 10, 11 ja 12 artiklassa säädettyyn henkilökoh-taiseen haastatteluun;
b) Hän on kadonnut tai lähtenyt ilman lupaa asuinpaikastaan
tai säilöönottopaikastaan ottamatta yhteyttä toimivaltaiseenviranomaiseen kohtuullisen ajan kuluessa.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hakijalla, joka il-
moittautuu uudelleen toimivaltaiselle viranomaiselle sen jäl-keen, kun 1 kohdassa tarkoitettu päätös tutkinnan keskeyttä-misestä on tehty, on oikeus pyytää, että hänen tapauksensatutkinta aloitetaan uudelleen.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että hakijaa ei poisteta maasta
palauttamiskiellon periaatteen vastaisesti.
Jäsenvaltiot voivat sallia, että määrittävä viranomainen jatkaa
hakemuksen käsittelyä siitä, mihin se oli keskeytynyt.
21 artikla
YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun asema
1. Jäsenvaltiot antavat YK:n pakolaisasiain päävaltuutetulle
(UNHCR)
a) mahdollisuuden käydä turvapaikanhakijoiden luona, myös
säilöönotettujen ja lentokentän tai sataman kauttakulku-alueella pidettävien hakijoiden luona;
b) oikeuden saada tietoja yksittäisistä turvapaikkahakemuksista,
menettelyn etenemisestä ja siihen liittyvistä päätöksistä,edellyttäen että turvapaikanhakija on antanut tähän suos-tumuksensa;
c) mahdollisuuden esittää näkemyksensä eri toimivaltaisille vi-
ranomaisille missä tahansa menettelyn vaiheessa Genevenyleissopimuksen 35 artiklassa tarkoitettujen valvontavelvol-lisuuksiensa mukaisesti.2. Edellä olevan 1 kohdan säännöksiä sovelletaan myös jär-
jestöihin, jotka työskentelevät jäsenvaltion alueella UNHCR:npuolesta kyseisen jäsenvaltion kanssa tehdyn sopimuksen pe-rusteella.
22 artikla
Tietosuoja
1. Jäsenvaltiot eivät saa paljastaa yksittäisiin turvapaikkaha-
kemuksiin liittyviä tietoja turvapaikanhakijan lähtömaan viran-
omaisille.
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet
sen varmistamiseksi, ettei turvapaikanhakijan lähtömaan viran-omaisilta hankita hänen tapauksensa tutkintaa varten mitääntietoja tavalla, jonka seurauksena kyseiset viranomaiset saavattietää hänen hakeneen turvapaikkaa.
III LUKU
ENSIMMÄISEEN PÄÄTÖKSEEN LIITTYVÄT MENETTELYT
Ija k s o
23 artikla
Nopeutettujen menettelyjen tarkoitus
1. Jäsenvaltiot voivat ottaa käyttöön tai pitää voimassa no-
peutetun menettelyn seuraavia tarkoituksia varten:
a) sellaisten turvapaikkahakemusten käsittely, joilta II jaksossa
esitettyjen tutkittavaksi ottamisen edellytysten katsotaanpuuttuvan;
b) sellaisten turvapaikkahakemusten käsittely, joiden katsotaan
olevan III jakson mukaisesti ilmeisen perusteettomia;
c) IV jaksossa tarkoitettujen perusteettomien hakemusten käsit-
tely;
d) saman hakijan toistuvien turvapaikkahakemusten käsittely V
jaksossa esitettyjen säännösten mukaisesti;
e) päätöksen tekeminen turvapaikanhakijoiden oikeudesta tulla
jäsenvaltion alueelle VI jakson mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on pidettävä tavanomaisina menettelyinä
kaikkia muita menettelyjä, joiden mukaan turvapaikkahake-muksia käsitellään.
24 artikla
Nopeutettua menettelyä koskevat määräajat
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että määrittävä viran-
omainen tekee nopeutetussa menettelyssä päätöksen viimeis-tään kolmen kuukauden kuluttua siitä kun asianomaista hakijaa
koskeva hakemus on tehty.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua määräaikaa voidaan perus-
tellusta syystä pidentää kolmella kuukaudella.FI C 291 E/164 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
Määräajan pidentäminen ei ole yksittäisessä tapauksessa pätevä
ennen kuin siitä on ilmoitettu hakijalle tai häntä avustavalle taiedustavalle asianajajalle tai muulle oikeudelliselle neuvonanta-jalle.
3. Jos 1 ja 2 kohdassa säädettyjä määräaikoja ei noudateta,
turvapaikkahakemus on käsiteltävä tavanomaisen menettelynmukaan, paitsi jos jäsenvaltiot päättävät, että jos 1 ja 2 koh-dassa säädettyjä määräaikoja ei ole voitu noudattaa hakijastajohtuvasta syystä, hän ei voi vedota siitä aiheutuviin seurauk-siin, erityisesti jos hän ei ole toimittanut tietoja, jotka hänenvoidaan kohtuudella olettaa toimittavan 16 artiklan mukaisesti,
tai jos hän ei ole tullut 10, 11 ja 12 artiklassa säädettyyn
henkilökohtaiseen haastatteluun.
4. Jäsenvaltiot voivat päättää, että päätös katsotaan tehdyksi
nopeutetun menettelyn mukaan silloin kun 1 ja 2 kohdassa
säädettyjen määräaikojen päättymisen jälkeen voidaan todeta,että hakija on ilman perusteltua syytä ja vilpillisessä tarkoituk-sessa jättänyt ilmoittamatta tietoja, joiden perusteella hakemusolisi käsitelty nopeutetun menettelyn mukaisesti, jos ne olisivatolleet tiedossa menettelyn siinä vaiheessa.
5. Tätä artiklaa ei sovelleta sen jälkeen kun jäsenvaltio on
pyytänyt toista jäsenvaltiota ottamaan hakijan vastuulleen [pe-rusteiden ja menettelyjen vahvistamisesta kolmannen maankansalaisen johonkin jäsenvaltioon jättämän turvapaikkahake-muksen käsittelystä vastuussa olevan jäsenvaltion määrää-miseksi] annetun neuvoston asetuksen . . . mukaisesti.
II jakso
25 artikla
Hakemukset, joilta tutkittavaksi ottamisen edellytykset
puuttuvat
Jäsenvaltiot voivat kieltäytyä ottamasta turvapaikkahakemusta
käsiteltäväksi, jos
a) jokin toinen jäsenvaltio tai Norja tai Islanti on selvästi otta-
nut vastuun hakemuksen tutkinnasta niiden perusteiden jamenettelyjen mukaisesti, joiden mukaan määritetään kol-mannen maan kansalaisen tai kansalaisuudettoman henkilönjohonkin jäsenvaltioon tekemän turvapaikkahakemuksen kä-sittelystä vastuussa oleva jäsenvaltio;
b) 26 artiklan mukaisesti katsotaan, että jokin muu maa, joka
ei ole EU:n jäsenvaltio, on hakijan kannalta ensisijainenturvapaikan antava maa,
c) silloin kun katsotaan 27 ja 28 artiklan mukaisesti, että jokin
muu maa, joka ei ole EU:n jäsenvaltio, on hakijan kannaltaturvallinen kolmas maa;
d) jokin muu valtio kuin hakijan kotivaltio on pyytänyt hänen
luovuttamistaan ja kyseessä on joko toinen jäsenvaltio taikolmas maa, jota voidaan pitää turvallisena kolmantenamaana liitteessä 1 esitettyjen periaatteiden mukaisesti, edel-lyttäen että luovuttaminen kyseiseen maahan on lainmu-kaista;
e) kansainvälinen rikostuomioistuin on nostanut syytteen ha-
kijaa vastaan.26 artikla
Ensisijaisen turvapaikkamaan käsitteen soveltaminen
Tiettyä maata voidaan pitää turvapaikanhakijan kannalta ensi-
sijaisena turvapaikkamaana, jos hänet on otettu tähän maahanpakolaisena tai muista syistä, jotka oikeuttavat hänet saamaansuojelua, ja jos tämän suojelun perusteet ovat edelleen voi-massa kansainvälisessä oikeudessa esitettyjen vaatimusten mu-kaisesti.
27 artikla
Turvallisten kolmansien maiden määrittäminen
1. Jäsenvaltiot voivat pitää jotakin kolmatta maata turva-
paikkahakemusten tutkinnan kannalta turvallisena kolmantenamaana ainoastaan liitteessä I esitettyjen periaatteiden mukai-sesti.
2. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai hyväksyä lainsää-
däntöä, jonka mukaisesti turvalliset kolmannet maat voidaannimetä laissa tai asetuksessa. Tällaisten lakien tai asetusten onoltava 28 artiklan mukaisia.
3. Jos jäsenvaltioissa on tämän direktiivin tullessa voimaan
sellaisia voimassa olevia lakeja tai asetuksia, joissa nimetääntiettyjä maita turvallisiksi kolmansiksi maiksi, ja jos ne haluavatpitää nämä lait tai asetukset edelleen voimassa, niiden on il-moitettava näistä säädöksistä komissiolle viimeistään kuudenkuukauden kuluttua tämän direktiivin hyväksymisestä ja annet-tava mahdollisimman pian tiedoksi niihin myöhemmin tehtävätasiaa koskevat muutokset.
Jos jäsenvaltiot vahvistavat tämän direktiivin hyväksymisen jäl-
keen lakeja tai asetuksia, joissa nimetään tiettyjä maita turval-lisiksi kolmansiksi maiksi, niiden on mahdollisimman pian il-moitettava niistä ja niihin myöhemmin tehtävistä asiaa kos-kevista muutoksista komissiolle.
Jäsenvaltioiden on perusteltava erikseen tiettyjen maiden ni-
meäminen turvallisiksi kolmansiksi maiksi sekä maiden pois-taminen tai lisääminen tällaiseen luetteloon.
28 artikla
Turvallisen kolmannen maan käsitteen soveltaminen
1. Tiettyä maata, jota liitteessä I esitettyjen periaatteiden mu-
kaisesti pidetään turvallisena kolmantena maana, voidaan mistätahansa luetteloista riippumatta pitää turvallisena myös tietynturvapaikanhakijan kannalta ainoastaan, jos
a) hakijalla on yhdysside tai läheisiä siteitä kyseiseen maahan
tai hänellä on ollut tilaisuus pyytää suojelua kyseisen maanviranomaisilta;
b) on perusteet katsoa, että hakija otetaan tai otetaan takaisin
kyseiseen kolmanteen maahan, ja
c) ei ole aihetta epäillä, ettei maa olisi hänen kannaltaan tur-
vallinen kolmas maa.
2. Kun jäsenvaltiot panevat täytäntöön tämän artiklan mu-
kaisesti tehdyn päätöksen, niiden on annettava hakijalle kysei-sen kolmannen maan kielellä laadittu asiakirja, jossa ilmoite-taan maan viranomaisille, ettei hakemuksen sisältöä ole tut-kittu.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/165
III jakso
29 artikla
Ilmeisen perusteettomat hakemukset
Jäsenvaltiot voivat hylätä turvapaikkahakemuksen ilmeisen pe-
rusteettomana, jos määrittävä viranomainen on todennut, että:
a) hakija on hakemuksen tehdessään ja tosiseikkoja esittäes-
sään tuonut esiin ainoastaan sellaisia asioita, jotka eivät sel-västi ole Geneven yleissopimuksen kannalta olennaisia;
b) hakijan lähtömaata pidetään tämän direktiivin 30 ja 31 ar-
tiklassa tarkoitettuna turvallisena lähtömaana;
c) hakija suljetaan vastakkaisen näytön puuttuessa pakolaisase-
man ulkopuolelle neuvoston direktiivin . . . [Ehdotus neu-voston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista siitä, milloin
kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia hen-
kilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistäsuojelua tarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden ase-masta] perusteella.
30 artikla
Turvallisten lähtömaiden määrittäminen
1. Jäsenvaltiot voivat pitää tiettyä maata turvapaikkahake-
musten tutkinnan kannalta turvallisena lähtömaana ainoastaanliitteessä II esitettyjen periaatteiden mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot voivat pitää voimassa tai hyväksyä lainsää-
däntöä, jonka mukaisesti voidaan laissa tai asetuksessa nimetäturvalliset lähtömaat. Tällaisten lakien tai asetusten on oltava31 artiklan mukaisia.
3. Jos jäsenvaltioissa on tämän direktiivin tullessa voimaan
sellaisia voimassa olevia lakeja tai asetuksia, joissa nimetääntiettyjä maita turvallisiksi lähtömaiksi, ja jos ne haluavat pitäänämä lait tai asetukset edelleen voimassa, niiden on ilmoitet-tava näistä säädöksistä komissiolle viimeistään kuuden kuukau-den kuluttua tämän direktiivin hyväksymisestä ja annettavamahdollisimman pian tiedoksi niihin myöhemmin tehtävätasiaa koskevat muutokset.
Jos jäsenvaltiot vahvistavat tämän direktiivin hyväksymisen jäl-
keen lakeja tai asetuksia, joissa nimetään tiettyjä maita turval-lisiksi lähtömaiksi, niiden on mahdollisimman pian ilmoitettavaniistä ja niihin myöhemmin tehtävistä mahdollisista muutok-sista komissiolle.
Jäsenvaltioiden on perusteltava erikseen tiettyjen maiden ni-
meäminen turvallisiksi lähtömaiksi sekä maiden poistaminentai lisääminen tällaiseen luetteloon.
31 artikla
Turvallisen lähtömaan käsitteen soveltaminen
Maata, joka on liitteessä II esitettyjen periaatteiden mukaisesti
turvallinen lähtömaa, voidaan pitää tietyn turvapaikanhakijankannalta turvallisena lähtömaana ainoastaan jos kyseinen hen-kilö on maan kansalainen tai, jos kyseessä on kansalaisuudeton
henkilö, se on hänen aiempi asuinmaansa ja jos ei ole aihettaepäillä, etteikö maa olisi kyseisen henkilön erityistilanteessaturvallinen lähtömaa.
IV jakso
32 artikla
Perusteettomat hakemukset
Jäsenvaltiot voivat hylätä turvapaikkahakemuksen nopeutetussa
menettelyssä, jos:
a) hakija on ilman hyväksyttävää syytä johtanut viranomaisia
harhaan henkilöllisyytensä ja kansalaisuutensa suhteen esit-tämällä vääriä tietoja tai jättämällä tahallaan ilmoittamatta
olennaisia tietoja, jotka olisivat saattaneet vaikuttaa päätök-
seen kielteisesti;
b) hakija ei ole esittänyt tietoja, joiden perusteella hänen hen-
kilöllisyytensä tai kansalaisuutensa voitaisiin selvittää koh-tuullisen varmasti, ja voidaan vakavin perustein epäillä,että hän on vilpillisessä tarkoituksessa tuhonnut tai kadot-tanut henkilö- tai matkustusasiakirjan, josta olisi ollut apuahänen henkilöllisyytensä tai kansalaisuutensa määrittämi-sessä;
c) hakija on tahallaan esittänyt turvapaikkahakemuksensa tu-
eksi vääriä tai harhaanjohtavia tietoja, joilla on olennainen
merkitys asian kannalta;
d) hakija on esittänyt uuden hakemuksen, josta ei ilmene hä-
nen erityistilanteestaan tai lähtömaan tilanteesta mitään uu-sia tai olennaisia tosiseikkoja,
e) hakija ei ole tehnyt hakemusta aikaisemmin ilman perus-
teltua syytä, vaikka hänellä olisi ollut siihen hyvä tilaisuus,ja tekee hakemuksen vain viivyttääkseen tai haitatakseen jotehdyn tai välittömästi tehtävän päätöksen täytäntöönpanoa,jonka tuloksena hänet poistettaisiin maasta;
f) hakija ei ole täyttänyt tämän direktiivin 16 artiklassa ja 20
artiklan 1 kohdassa säädettyjä velvollisuuksia;
g) hakija on tullut jäsenvaltion alueelle tai jatkanut siellä oles-
keluaan laittomasti ja on ilman hyvää syytä jättänyt ilmoit-tautumatta viranomaisille mahdollisimman pian maahantu-loonsa liittyvät olosuhteet huomioon ottaen;
h) hakija on vaaraksi jäsenvaltion turvallisuudelle tai on jäsen-
valtiossa yhteiskunnalle vaarallinen, koska hänet on lainvoi-man saaneella tuomiolla tuomittu erityisen vakavasta rikok-sesta.
Hakemus voidaan hylätä vain jos määrittävä viranomainen on
todennut, että hakijalla ei ole neuvoston direktiivissä . . . [Eh-dotus neuvoston direktiiviksi vähimmäisvaatimuksista siitä, mil-loin kolmansien maiden kansalaisia ja kansalaisuudettomia hen-kilöitä on pidettävä pakolaisina tai muuta kansainvälistä suoje-lua tarvitsevina henkilöinä, ja näiden henkilöiden asemasta]tarkoitettua perusteltua syytä pelätä vainoa.FI C 291 E/166 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
Vja k s o
33 artikla
Toistuvat hakemukset
1. Jäsenvaltiot voivat hyväksyä tai pitää voimassa erityis-
menettelyn, joka sisältää 2 kohdassa tarkoitetun alustavan kä-
sittelyn, kun henkilö tekee uuden turvapaikkahakemuksen:
a) sen jälkeen kun hän on peruuttanut edellisen hakemuksensa
19 tai 20 artiklan mukaisesti;
b) sen jälkeen kun hänen edellisestä hakemuksestaan on an-
nettu lainvoimainen päätös.
2. Tällainen uusi turvapaikkahakemus käsitellään ensin alus-
tavasti sen selvittämiseksi, onko edellisen hakemuksen peruut-
tamisen tai siitä annetun lainvoimaisen päätöksen jälkeen tullut
ilmi jokin seuraavista seikoista:
a) hakijan tilanne tai hänen oikeudellinen asemansa on muut-
tunut, tai
b) on saatu uusia tietoja, joiden perusteella voitaisiin tehdä tai
olisi voitu tehdä hakijalle suotuisampi päätös, tai
c) edellistä turvapaikkahakemusta koskeva päätös on tehty vir-
heellisten tai väärien tietojen perusteella, tai
d) on olemassa muita kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä
perusteita ottaa uusi hakemus käsiteltäväksi.
Jos voidaan soveltaa jotakin a, b, c tai d alakohdassa tarkoitet-
tua perustetta eikä hakija voinut esittää tässä kohdassa esitettyjäperusteluja edellisessä menettelyssä hänestä itsestään riippumat-tomista syistä esimerkiksi hakemalla muutosta tuomioistui-messa, hakemuksen käsittelyä jatketaan II luvun mukaisesti.
34 artikla
Menettelysäännöt
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että turvapaikanhaki-
joille, joiden hakemusta käsitellään alustavasti 33 artiklan mu-
kaisesti, myönnetään 39 artiklassa luetellut takeet.
2. Jäsenvaltiot voivat säätää kansallisessa lainsäädännössään
33 artiklan mukaisesti tehtävää alustavaa käsittelyä koskevatsäännöt. Näissä säännöissä voidaan muun muassa:
a) velvoittaa hakija osoittamaan tosiseikat ja esittämään todis-
teet, joiden perusteella tulisi aloittaa uusi menettely;
b) vaatia hakijaa esittämään uudet tiedot tietyn määräajan ku-
luessa siitä, kun hän on itse ne saanut;
c) sallia alustavan käsittelyn suorittaminen pelkästään kirjalli-
sen aineiston perusteella ilman henkilökohtaista haastatte-lua.
Nämä säännöt eivät saa estää turvapaikanhakijan pääsyä uuteen
menettelyyn eivätkä johtaa tällaisen pääsyn peruuntumiseen tairajoittaa sitä vakavasti.3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuomioistuimessa
on mahdollista hakea muutosta myös
a) alustavan käsittelyn suorittaa se määrittävä viranomainen,
joka on tehnyt päätöksen edellisestä hakemuksesta;
b) hakijalle ilmoitetaan asianmukaisella tavalla alustavan käsit-
telyn tuloksesta, ja siinä tapauksessa että käsittelyä ei jatketa,päätöksen perusteluista ja mahdollisuuksista hakea siihenmuutosta;
c) jos voidaan soveltaa jotakin 33 artiklan 2 kohdassa tarkoi-
tettua perustetta, määrittävä viranomainen käsittelee uuden
hakemuksen II luvun säännösten mukaisesti mahdollisim-
man pian.
VI jakso
35 artikla
Tapaukset, joihin sovelletaan rajamenettelyjä
1. Ellei tässä artiklassa toisin säädetä, jäsenvaltiot voivat tä-
män direktiivin hyväksymisajankohtana voimassa olevien lakientai asetusten mukaisesti pitää voimassa erityismenettelyjä, joi-den tarkoituksena on tehdä rajalla päätös sinne tulleiden jaturvapaikkaa hakeneiden turvapaikanhakijoiden maahantulosta,edellyttäen että kyseiset lait ja asetukset ovat 5 ja 6 artiklan, 8artiklan 2 kohdan, 13 artiklan 1 kohdan, 14 artiklan 1 kohdan,14 artiklan 2 kohdan sekä 15, 17, 21 ja 22 artiklan mukaisia.
2. Menettelyä voidaan soveltaa myös lentokenttien ja sata-
mien kauttakulkualueelle saapuviin turvapaikanhakijoihin.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että laeissa ja asetuksissa
säädetään kyseisiä erityismenettelyjä koskevat säännöt, joissakäsitellään hakemusten tutkintaa ja hakemuksesta tehtävää pää-töstä, mahdollisuutta saada oikeusapua ja edustaja, menettelyä,säilöönoton kestoa ja edellytyksiä sekä mahdollisesti sovelletta-via määräaikoja.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että päätös, jolla haki-
jalta evätään oikeus tulla jäsenvaltion alueelle turvapaikkahake-mukseen liittyvästä syystä, tehdään kahden viikon määräajassa,jota voidaan pidentää enintään kahdella viikolla toimivaltaisentuomioistuimen annettua tähän hyväksyntänsä lainsäädännössäsäädetyn menettelyn mukaisesti.
5. Jos 4 kohdassa säädettyjä määräaikoja ei noudateta, turva-
paikanhakijalle on myönnettävä pääsy kyseisen jäsenvaltionalueelle, niin että hänen hakemuksensa voidaan käsitellä tämändirektiivin muiden säännösten mukaisesti. Jäsenvaltioiden onvarmistettava, että turvapaikanhakijoille, joilta evätään maahan-pääsy tämän menettelyn mukaisesti, myönnetään IV luvussatarkoitetut takeet.
6. Maahanpääsyn epäämistä koskeva päätös ei saa olla ensi-
sijainen turvapaikkahakemuksesta tehtyyn päätökseen nähden,paitsi jos epääminen perustuu turvapaikkahakemuksen hylkää-miseen sen jälkeen kun turvapaikka- ja pakolaisasioissa toimi-valtaiset viranomaiset ovat tutkineet sen tapaukseen liittyvientosiseikkojen perusteella.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/167
VII jakso
36 artikla
Pakolaisaseman peruuttaminen tai mitätöiminen
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tutkinta tietyn henkilön
pakolaisaseman peruuttamiseksi tai mitätöimiseksi voidaan
aloittaa heti kun käy ilmi, että hänen pakolaisasemansa oikeel-
lisuutta on syytä harkita uudelleen.
37 artikla
Menettelysäännöt
1. Kun jonkin jäsenvaltion määrittävä viranomainen tarkas-
telee uudelleen tietyn pakolaisen aseman oikeellisuutta, pako-laisaseman mitätöimistä tai peruuttamista tutkitaan tavanomai-
sen menettelyn mukaan tämän direktiivin säännösten mukai-
sesti.
Kun jonkin jäsenvaltion tuomioistuin tai muu elin tarkastelee
uudelleen tietyn pakolaisen aseman oikeellisuutta, pakolaisase-
man mitätöimistä tai peruuttamista tutkitaan samoin edellytyk-sin, joiden mukaan tavanomaisen menettelyn mukaan tehtyjäpäätöksiä tarkastellaan uudelleen.
2. Jäsenvaltiot voivat poiketa 9–12 artiklan soveltamisesta,
kun toimivaltaisen viranomaisen on teknisesti mahdotontanoudattaa kyseisten artiklojen säännöksiä.
IV LUKU
MUUTOKSENHAKUMENETTELYT
38 artikla
Oikeus tehokkaaseen oikeussuojaan tuomioistuimessa
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että turvapaikanhaki-
joilla on hakemustaan koskevan päätöksen suhteen oikeus te-hokkaaseen oikeussuojaan tuomioistuimessa.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdassa tarkoi-
tettu tehokas oikeussuoja sisältää mahdollisuuden asian tutki-miseen sekä tosiseikkojen että oikeudellisten seikkojen kan-nalta.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tuomioistuimessa
on mahdollista hakea muutosta myös
a) kieltäytymiseen ottaa hakemus uudelleen käsiteltäväksi sen
jälkeen kun käsittely on keskeytetty 19 ja 20 artiklan no-jalla, ja
b) määräajan pidentämiseen 24 artiklan perusteella.39 artikla
Tavanomaisessa menettelyssä tehtyjä päätöksiä koskevat
uudelleentarkastelu- ja muutoksenhakumenettelyt
1. Jäsenvaltioiden on sallittava turvapaikanhakijoiden, jotka
hakevat tuomioistuimessa muutosta tavanomaisessa menette-lyssä tehtyyn päätökseen, jäädä asianomaisen jäsenvaltion alu-eelle odottamaan käsittelyn tulosta. Jäsenvaltioiden on sallittavaturvapaikanhakijoiden, jotka pyytävät hallinnollista elintä tar-kastelemaan tavanomaisessa menettelyssä tehtyä päätöstä uu-
delleen ennen asian viemistä tuomioistuimen käsiteltäväksi,
jäädä asianomaisen jäsenvaltion alueelle odottamaan käsittelyntulosta.
2. Jäsenvaltiot voivat poiketa 1 kohdasta tämän direktiivin
hyväksymisajankohtana voimassa olevien lakien ja asetusten
nojalla.
3. Kun turvapaikanhakija ei kansallisen lainsäädännön mu-
kaan saa jäädä asianomaisen jäsenvaltion alueelle odottamaan
muutoksenhaun tai uudelleentarkastelun tulosta, jäsenvaltioiden
on varmistettava, että tuomioistuimella on toimivalta päättääjoko hakijan pyynnöstä tai oma-aloitteisesti siitä, voiko hakijakuitenkin jäädä asianomaisen jäsenvaltion alueelle tapaukseensaliittyvien erityisten olosuhteiden vuoksi.
4. Maastapoistamista ei saa panna täytäntöön ennen kuin
tuomioistuin on antanut päätöksensä 3 kohdassa tarkoitetustaasiasta. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksesta silloin kun onpäätetty, että kansalliseen turvallisuuteen tai yleiseen järjestyk-seen liittyvät syyt estävät turvapaikanhakijaa jäämästä asian-omaisen jäsenvaltion alueelle.
40 artikla
Nopeutetussa menettelyssä tehtyjä päätöksiä koskevat
uudelleenkäsittely- ja muutoksenhakumenettelyt
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä kansallisessa lainsäädännös-
sään siitä, missä tapauksissa turvapaikanhakijoiden, jotka hake-vat muutosta nopeutetussa menettelyssä tehtyyn päätökseen taipyytävät sen uudelleentarkastelua, ei sallita jäädä asianomaisenjäsenvaltion alueelle odottamaan käsittelyn tulosta.
2. Tällaisissa tapauksissa jäsenvaltioiden on varmistettava,
että tuomioistuimella on toimivalta päättää joko hakijan pyyn-nöstä tai oma-aloitteisesti siitä, voiko hakija kuitenkin jäädäasianomaisen jäsenvaltion alueelle tapaukseensa liittyvien eri-tyisten olosuhteiden vuoksi.
3. Maastapoistamista ei saa panna täytäntöön ennen kuin
tuomioistuin on antanut päätöksensä 2 kohdassa tarkoitetustaasiasta. Jäsenvaltiot voivat säätää poikkeuksesta seuraavissa ta-pauksissa:
a) kun on päätetty, että turvapaikkahakemukselta puuttuvat 25
artiklassa tarkoitetut tutkittavaksi ottamisen edellytykset;
b) kun tuomioistuin on jo hylännyt kyseisen turvapaikanhaki-
jan pyynnön jäädä asianomaisen jäsenvaltion alueelle ja onpäätetty, että hakijan tai hänen lähtömaansa tilanteesta eiole tämän hylkäämisen jälkeen esitetty uusia olennaisia to-siseikkoja;FI C 291 E/168 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
c) kun hakijan tekemää uutta hakemusta ei oteta käsiteltäväksi
II luvun mukaisesti 33 artiklassa tarkoitetulla tavalla;
d) kun on päätetty, että kansalliseen turvallisuuteen ja yleiseen
järjestykseen liittyvät syyt estävät turvapaikanhakijaa jää-
mästä asianomaisen jäsenvaltion rajalle tai lentokentän tai
sataman kauttakulkualueille tai jäsenvaltion alueelle.
41 artikla
Uudelleentarkastelun tai muutoksenhaun määräajat ja so-
veltamisala
1. Jäsenvaltioiden on säädettävä:
a) kohtuulliset määräajat, joiden kuluessa on ilmoitettava vali-
tuksen tekemisestä ja tarvittaessa pyydettävä uudelleentar-kastelua; määräajat valituksen tekemiselle ja uudelleentarkas-telun pyytämiselle voivat olla lyhyemmät silloin kun asian-omainen päätös on tehty nopeutetun menettelyn mukaan;
b) muut tarvittavat säännöt, jotka koskevat valituksen teke-
mistä ja tarvittaessa uudelleentarkastelun pyytämistä;
c) että tuomioistuin voi vain joko pitää määrittävän viranomai-
sen päätöksen voimassa tai kumota sen, tai että sillä ontoimivalta tehdä jompikumpi päätös;
d) säännöt siitä, että jos tuomioistuin kumoaa päätöksen, sen
on joko palautettava tapaus määrittävälle viranomaiselle uu-
den päätöksen tekemistä varten tai tehtävä itse uusi päätös
hakemuksen aiheellisuuteen liittyvien tosiseikkojen perus-teella.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä edellytykset, joiden perus-
teella voidaan olettaa, että hakija on implisiittisesti peruuttanutuudelleentarkastelua tai muutoksenhakua koskevan pyyntönsä,sekä menettelysäännöt, joita näissä tapauksissa on noudatet-tava.
V LUKU
YLEISET JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
42 artikla
Syrjintäkielto
Jäsenvaltioiden on pantava tämä direktiivi täytäntöön ilman
sukupuoleen, rotuun, kansalaisuuteen, tiettyyn yhteiskuntaryh-mään kuulumiseen, terveyteen, ihonväriin, etniseen tai yhteis-kunnalliseen alkuperään, geneettisiin ominaisuuksiin, kieleen,uskontoon tai vakaumukseen, poliittisiin tai muihin mielipitei-siin, kansalliseen vähemmistöön kuulumiseen, omaisuuteen,syntyperään, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntau-tumiseen perustuvaa syrjintää.43 artikla
Rangaistukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän direktiivin mukaisesti an-
nettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavistarangaistuksista, ja niiden on toteutettava kaikki tarvittavat toi-menpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön.Rangaistusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoitta-via. Jäsenvaltioiden on annettava nämä säännökset tiedoksi ko-missiolle viimeistään 45 artiklassa mainittuna päivänä ja niiden
muutokset viipymättä.
44 artikla
Kertomus
Komissio toimittaa viimeistään kahden vuoden kuluttua 45
artiklassa mainitun määräajan päättymisestä Euroopan parla-mentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivin sovelta-misesta jäsenvaltioissa ja tekee tarvittaessa ehdotuksia senmuuttamisesta. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle kertomuk-
sen laatimista varten tarvittavat tiedot. Kertomuksen esittämisen
jälkeen komissio laatii vähintään kahden vuoden välein Euroo-pan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän direktiivinsoveltamisesta jäsenvaltioissa.
45 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen
edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan
viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2005. Niiden on ilmoitet-tava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän
direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun nevirallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, mitenviittaukset tehdään.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle toimenpiteistä, jotka
ne toteuttavat tämän direktiivin soveltamisalalla.
46 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päi-
vänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen viral-
lisessa lehdessä .
47 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/169
LIITE I
TURVALLISTEN KOLMANSIEN MAIDEN MÄÄRITTÄMISTÄ KOSKEVAT PERIAATTEET
I.Määrittämisen edellytykset
Tiettyä maata pidetään turvallisena kolmantena maana, jos se täyttää niiden ulkomaalaisten tai kansalaisuudettomien
henkilöiden kannalta, joihin käsitettä on tarkoitus soveltaa, seuraavat kaksi edellytystä:
A. maa noudattaa johdonmukaisesti pakolaisten suojelua koskevia kansainvälisen oikeuden vaatimuksia;B. maa noudattaa johdonmukaisesti kansainvälisen ihmisoikeuslainsäädännön perusvaatimuksia, joista ei ole lupa poi-
keta sodan tai kansakunnan olemassaoloa uhkaavan muun yleisen hätätilan vuoksi.
A.Pakolaisten suojelua koskevat kansainvälisen oikeuden vaatimukset
1. Turvallinen kolmas maa voi olla mikä tahansa maa, joka on ratifioinut Geneven yleissopimuksen ja noudattaa siinä
esitettyjä määräyksiä niiden henkilöiden oikeuksista, joille on myönnetty pakolaisasema ja sillä perusteella pääsy
kyseiseen maahan. Maassa on myös olemassa turvapaikkamenettely niitä henkilöitä varten, jotka hakevat pakolais-
asemaa ja sen perusteella pääsyä kyseiseen maahan. Menettely on seuraavien periaatteiden mukainen:
— Turvapaikkamenettelystä säädetään laissa.
— Turvapaikkahakemuksia koskevat päätökset tehdään objektiivisesti ja puolueettomasti.
— Turvapaikanhakijoiden sallitaan jäädä kyseisen maan alueelle tai sen rajalle, kunnes heidän turvapaikkahakemuk-
sestaan on tehty päätös.
— Turvapaikanhakijoilla on oikeus henkilökohtaiseen haastatteluun tarvittaessa tulkin avustuksella.— Turvapaikanhakijoita ei estetä ottamasta yhteyttä YK:n pakolaisasiain päävaltuutettuun tai muihin järjestöihin,
jotka toimivat päävaltuutetun puolesta asianomaisen maan kanssa tehdyn sopimuksen perusteella.
— Maan lainsäädännössä säädetään, että jokaisesta turvapaikkahakemuksesta on mahdollisuus valittaa korkeampaan
hallintoviranomaiseen tai tuomioistuimeen tai että päätöksen voi toimittaa uudelleen käsiteltäväksi.
— YK:n pakolaisasiain päävaltuutetulla tai muilla järjestöillä, jotka toimivat sen puolesta asianomaisen maan kanssa
tehdyn sopimuksen perusteella, on yleensä oikeus olla yhteydessä turvapaikanhakijoihin ja viranomaisiin japyytää tietoja yksittäisistä hakemuksista, menettelyn etenemisestä ja siihen liittyvistä päätöksistä, ja ne voivatedustaa yksittäisiä turvapaikkahakemuksia näihin viranomaisiin nähden vuoden 1951 Geneven yleissopimuksen
35 artiklassa tarkoitettujen valvontavelvollisuuksiensa nojalla.
2. Edellä esitetystä riippumatta voidaan maata, joka ei ole ratifioinut Geneven yleissopimusta, kuitenkin pitää turvalli-
sena kolmantena maana, jos:
— se noudattaa johdonmukaisesti palauttamiskiellon periaatetta sellaisena kuin siitä määrätään 10 päivänä syyskuuta
1969 Afrikan pakolaisongelmien erityiskysymyksistä tehdyssä Afrikan yhtenäisyysjärjestön OAU:n yleissopimuk-sessa, ja maassa on tätä varten edellä esitettyjen periaatteiden mukainen turvapaikkamenettely niitä varten, jotkahakevat pakolaisasemaa, tai
— maa on noudattanut 19.–22. marraskuuta 1984 annettua Cartagenan pakolaisjulistusta, jonka tarkoituksena on
varmistaa, että kansalliset lait ja asetukset ovat Geneven yleissopimuksen periaatteiden ja perusteiden mukaiset jaettä niissä säädetään pakolaisten kohtelussa noudatettavista vähimmäissäännöistä, tai
— maa joka tapauksessa noudattaa johdonmukaisesti Geneven yleissopimuksen vaatimuksia kansainvälisen suojelun
tarpeessa olevien henkilöiden oikeuksista yleissopimuksessa tarkoitetussa merkityksessä, ja maassa on olemassa
edellä esitettyjen periaatteiden mukainen menettely niitä varten, jotka hakevat tällaista suojelua, tai
— maa vastaa YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun mukaan jollakin muulla tavalla tällaisten henkilöiden kansainvä-
lisen suojelun tarpeeseen joko tekemällä yhteistyötä YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun tai muiden järjestöjen
kanssa, jotka mahdollisesti toimivat sen puolesta tai joita YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu pitää muuten tähän
tarkoitukseen sopivina.
A osan soveltamista varten olisi pidettävä turvallisena kolmantena maana myös maata, joka on ratifioinut Geneven
yleissopimuksen, vaikka siellä ei (vielä) olisikaan käytössä 1 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaista menettelyä,
jos maa kuitenkin käytännössä noudattaa johdonmukaisesti Geneven yleissopimuksessa vahvistettuja sääntöjä, jotkakoskevat kansainvälisen suojelun tarpeessa olevien henkilöiden oikeuksia siinä merkityksessä kuin niistä määrätäänyleissopimuksessa ja siten kuin YK:n pakolaisasiain päävaltuutettu niitä tulkitsee.
B.Kansainvälisten ihmisoikeusäännösten perusvaatimukset
1. maat, jotka ovat ratifioineet joko vuonna 1950 ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamiseksi tehdyn Euroopan
yleissopimuksen (jäljempänä ”Euroopan yleissopimus”) tai sekä vuonna 1966 tehdyn kansalaisoikeuksia ja poliittisiaoikeuksia koskevan kansainvälisen yleissopimuksen (jäljempänä ”kansalaisoikeuksia koskeva yleissopimus”) että
vuonna 1984 tehdyn, kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vas-
taisen yleissopimuksen (jäljempänä ”kidutuksen vastainen yleissopimus”), ja jotka johdonmukaisesti noudattavat niissäesitettyjä vaatimuksia, jotka koskevat oikeutta elämään, oikeutta olla joutumatta kidutuksen tai muun julman, epäin-himillisen tai halventavan kohtelun uhriksi, oikeutta olla vapaana orjuudesta ja pakkotyöstä, takautuvan rikoslain-
säädännön kieltämistä, oikeutta tulla tunnustetuksi lain edessä, oikeutta olla joutumatta vankeuteen pelkästään
sopimusvelvoitteiden laiminlyönnin vuoksi ja oikeutta ajatuksen, omantunnon ja uskonnon vapauteen.FI C 291 E/170 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti 26.11.2002
2. Niiden vaatimusten noudattaminen, joiden mukaan tietty maa voidaan määrittää turvalliseksi kolmanneksi maaksi,
edellyttää myös, että kyseinen maa on määrännyt tehokkaista oikeussuojakeinoista sen varmistamiseksi, ettei kyseisiä
ulkomaalaisia tai kansalaisuudettomia henkilöitä voida poistaa maasta Euroopan yleissopimuksen 3 artiklan taikansalaisoikeuksia koskevan yleissopimuksen 7 artiklan ja kidutuksen vastaisen yleissopimuksen 3 artiklan vastaisesti.
II.Määrittämismenettely
Kun arvioidaan yleisesti niiden vaatimusten noudattamista, joiden mukaan tietty maa voidaan määrittää turvalliseksi
kolmanneksi maaksi joko yleensä tai tiettyjen ulkomaalaisten tai kansalaisuudettomien henkilöiden kannalta, on otettava
huomioon useita eri tietolähteitä, joita voivat olla diplomaattiedustustojen laatimat kertomukset sekä kansainvälisten ja
valtiosta riippumattomien järjestöjen tai lehdistön kertomukset. Jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon erityisesti YK:npakolaisasiain päävaltuutetun antamat tiedot.
Yleistä arviota koskevan kertomuksen on oltava julkinen.Silloin kun jäsenvaltiot arvioivat kolmannen maan turvallisuutta tietyn hakijan kannalta ainoastaan yksittäistapausta
koskevassa päätöksessä, tällaisen yksittäisen päätöksen perusteluksi ei tarvitse esittää edellä tarkoitettua yleistä arviota.
LIITE II
TURVALLISTEN LÄHTÖMAIDEN MÄÄRITTÄMISTÄ KOSKEVAT PERIAATTEET
I.Määrittämisen edellytykset
Tiettyä maata voidaan pitää turvallisena lähtömaana, jos se noudattaa johdonmukaisesti kansainvälisen ihmisoikeuslain-
säädännön perusvaatimuksia, joista ei ole lupa poiketa sodan tai kansakunnan olemassaoloa uhkaavan muun yleisenhätätilan vuoksi, ja jos:
A. maassa on demokraattiset hallintorakenteet ja se noudattaa johdonmukaisesti seuraavia oikeuksia: ajatuksen, oman-
tunnon ja uskonnonvapaus, sananvapaus, kokoontumis- ja yhdistymisvapaus, mukaan lukien ammatillinen yhdis-tymisvapaus ja oikeus osallistua yhteiskunnalliseen toimintaan joko suoraan tai vapailla vaaleilla valittujen edustajienvälityksellä,
B. maa sallii kansainvälisten ja hallituksesta riippumattomien järjestöjen valvoa ihmisoikeuksien noudattamista maassa,C. maata hallitaan oikeusvaltion periaatteiden mukaisesti, ja se noudattaa johdonmukaisesti seuraavia oikeuksia: oikeus
henkilökohtaiseen vapauteen ja koskemattomuuteen, oikeus tulla tunnustetuksi lain edessä sekä yhdenvertaisuus lain
edessä,
D. maassa on säädetty yleensä tehokkaista oikeussuojakeinoista näiden kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien
rikkomisesta ja tarvittaessa ylimääräisistä muutoksenhakukeinoista,
E. maan olot ovat vakaat.
II.Määrittämismenettely
Kun arvioidaan yleisesti niiden vaatimusten noudattamista, joiden mukaan tietty maa voidaan määrittää turvalliseksi
lähtömaaksi, on otettava huomioon useita eri tietolähteitä, joita voivat olla diplomaattiedustustojen laatimat kertomukset
sekä kansainvälisten ja valtiosta riippumattomien järjestöjen tai lehdistön kertomukset. Jäsenvaltiot voivat ottaa huomi-oon erityisesti YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun antamat tiedot.
Yleistä arviota koskevan kertomuksen on oltava julkinen.Silloin kun jäsenvaltiot arvioivat lähtömaan turvallisuutta tietyn hakijan kannalta ainoastaan yksittäistapausta koskevassa
päätöksessä, tällaisen yksittäisen päätöksen perusteluksi ei tarvitse esittää edellä tarkoitettua yleistä arviota.FI 26.11.2002 Euroopan yhteisöjen virallinen lehti C 291 E/171