FI Euroopan unionin virallinen lehti C 69/10

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle alkoholiin ja alkoholijuomiin sovellettavien valmisteverojen määristä (esitetty alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen määrien lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 92/84/ETY 8 artiklan mukaisesti)”

KOM(2004) 223 lopullinen

(2006/C 69/03)

Euroopan komissio päätti 27. toukokuuta 2004 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellämainitusta aiheesta.

Asian valmistelusta vastannut ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 8. marraskuuta 2005. Esittelijä oli Clive Wilkinson.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 18. ja 19. tammikuuta 2006 pitämässään 423. täysistunnossa (tammikuun 18. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 81 ääntä puolesta, 33 vastaan, ja 15 pidättyi äänestämästä.

1 Tiivistelmä päätelmistä ja suositukset

1.1 Nykyinen alkoholin ja alkoholijuomien verotusjärjestelmä ei tarjoa kuluttajille sitä, mitä heillä olisi oikeus odottaa sisämarkkinoilta, mutta jäsenvaltiot eivät ole sopineet kyseisiä tuotteita koskevien valmisteverojensa yhdenmukaistamisesta nykyistä vähimmäismääriä koskevaa sopimusta pitemmälle. Kaupan ammattilaisten näkökulmasta valmisteverot ovat käyttövaltiossa perittäviä veroja.

1.2 Komitea katsoo, että nykyjärjestelmää koskevien komission raporttien esittämistiheyden pitäisi olla nykyistä realistisempi. Raportit tulisi laatia viiden vuoden välein.

1.3 Nykyisessä järjestelmässä syntyy säännöllisesti ongelmia tiettyjen tuotteiden luokittelusta, ja tämä voi johtaa siihen, että jokainen jäsenvaltio tekee omat ratkaisunsa. Asia ei ole helposti korjattavissa. Ongelmia on edelleen myös yhdistetyn nimikkeistön koodeissa. On syytä ottaa huomioon näihin tuotteisiin liittyvät kaupan kaksi suurta kategoriaa, toisaalta ammattilaisten välinen kauppa ja toisaalta yksityishenkilöiden tekemät ostot. Jälkimmäiset voidaan tehdä kahdella eri tavalla — joko suoraan tai kirjeenvaihdon välityksellä –, joista aiheutuu erilaisia ongelmia.

1.4 Terveysongelmat aiheutuvat yksittäisten ihmisten alkoholin väärinkäytöstä, eivät sen nautintamuodosta.

1.5 Korkeat valmisteverot eivät ratkaise yksittäisten ihmisten alkoholin väärinkäytöstä aiheutuvia ongelmia. Ei ole olemassa vakuuttavia todisteita siitä, että korkeat valmisteverot vähentäisivät pitkällä aikavälillä väärinkäyttöön liittyviä ongelmia. Näihin ongelmiin tulee sen vuoksi pyrkiä löytämään ratkaisu muunlaisten, pääasiassa valistukseen ja ennaltaehkäisyyn perustuvien kansanterveyden kohentamiseen tähtäävien toimien avulla.

1.6 Komitea suosittelee, että komissio harkitsee alkoholia sisältävien juomien jakamista kahteen perusluokkaan siten, että sovelletaan minimistandardiperustaa kaikkiin alkoholijuomiin, jotka kuuluvat edellä mainittuihin luokkiin, jäljempänä kohdissa 7.3–7.10 esitettävään tapaan. Tässä järjestelmässä kaikkia alkoholijuomia verotettaisiin niiden valmistusmenetelmän, terveysvaikutusten sekä alkoholipitoisuuden perusteella määräytyvän luokituksen mukaan. Viiniä ja muita käymisteitse valmistettuja juomia (olutta, omenasiideriä ja päärynäsiideriä) on kuitenkin tarkasteltava erikseen.

1.7 Komitea on tietoinen siitä, että tällaista muutosta ei voitaisi toteuttaa nopeasti ja että se olisi otettava käyttöön pitkän ajan kuluessa.

2 Perusteluita

2.1 Komissio on julkaissut kertomuksen (1) alkoholin ja alkoholijuomien vähimmäisveroja koskevasta EU:n laajuisesta järjestelmästä. Kertomuksessa tarkastellaan nykyistä järjestelmää sisämarkkinoiden toimivuuden kannalta. Siinä päädytään tulokseen, että jäsenvaltioissa sovellettujen valmisteverojen yhdenmukaistaminen voisi vähentää petoksia ja kilpailuvääristymiä.

2.2 Kertomuksessa todetaan kuitenkin myös, että jäsenvaltioilla on hyvin erilaiset näkemykset valmisteverojen vähimmäismääristä (2), ja koska asia edellyttää yksimielistä päätöstä, komissio haluaa käynnistää aiheesta laajan keskustelun, jossa käsitellään kaikkia keskeisiä näkökohtia. Ns. rakennedirektiivin (3) säännöksiä on myös tarkasteltava uudelleen, ja ne on tarkoitus sisällyttää käsiteltäviin kysymyksiin. Käsillä oleva asiakirja on komitean panos kyseiseen keskusteluun.

3 Yleistä

3.1 Komission kertomus tarjoaa erittäin hyödyllisen tilanneanalyysin, ja siinä esitetään lukuisia perusteita muutokselle, jota tarvitaan sisämarkkinoiden tehokkuuden lisäämiseksi (mikä hyödyttää kuluttajia) ja niiden selkeyttämiseksi (mikä vastaa alkoholijuoma-alan tarpeita). Tämä vähentäisi kilpailuvääristymiä ja lieventäisi oleellisesti nykyisiä petos- ja salakuljetusongelmia.

3.2 Kertomuksessa esitetään myös tietoja siitä, kuinka suuria tuloja (4) jäsenvaltiot keräävät alkoholijuomien valmisteveroilla ja kuinka paljon verokannat eroavat toisistaan (5).

3.3 Jokaisella jäsenvaltiolla on oma veropolitiikkansa, eikä nykyisin ole havaittavissa merkkejä yhdenmukaistamishalukkuudesta. Tämä selittää, miksi komissio ei ole pyrkimyksistään huolimatta pystynyt raportoimaan nykyjärjestelmän toimeenpanosta alkuperäisessä direktiivissä edellytetyin väliajoin. Raporttien välistä aikaa tulisi pidentää. Viisivuotisjako voisi olla realistinen raportointiaikaväli.

3.4 Jäsenvaltiot ottavat politiikkojensa muotoilussa huomioon saadut kokemukset, kansanterveyden, keskeiset väestötutkimustulokset sekä väestönsä kulttuuriset erityispiirteet ja elämäntavat. Verotusta koskevia muutoksia voidaan tehdä ainoastaan yksimielisesti, joten kaikki merkittävät muutokset, joista mahdollisesti päästäisiin sopimukseen, vaatisivat aikaa tullakseen voimaan.

3.5 On muistettava, että kyseiset valmisteverot (6) koskevat alkoholipitoisia juomia, mutta että ne ovat erisuuruisia alkoholiluokasta riippuen.

4 Sisämarkkinat

4.1 Verotukseen perustuvat kilpailuvääristymät (7) ja kauppavirtojen muutokset ovat ristiriidassa sisämarkkina-ajatuksen kanssa, mikäli tarkastellaan ainoastaan sisämarkkinoiden periaatteita. Molemmat ovat edelleen osa EU:n alkoholijuomamarkkinoita.

4.2 Toisaalta sisämarkkinoiden vuoksi kuluttaja pystyy hyötymään mahdollisuudesta tehdä rajanylittäviä alkoholiostoksia. Komitea kannattaa uutta ehdotusta näiden hyötyjen kasvattamisesta ja rationalisoimisesta sallimalla erityisesti alkoholin etäostaminen, jota voidaan pitää myönteisenä tavaroiden vapaan liikkuvuuden kannalta.

4.3 Jäsenvaltioiden on kuitenkin hyväksyttävä, että ensisijaisesti valmisteverojen (ja arvonlisäverokantojen) eroista johtuvien salakuljetus- ja petosilmiöiden vastaiseen taisteluun on suunnattava lisää resursseja. Tämä rikollinen toiminta on EU:lle vakava ongelma ja kohdistuu useimmiten sellaisiin jäsenvaltioihin, jotka ovat valinneet alkoholin korkean verotustason.

4.4 Unionin laajentumisen vaikutukset — jos niitä tällä alalla ylipäänsä onkaan — eivät ole vielä käyneet selviksi. Koska uusissa jäsenvaltioissa pätevät samat direktiivit, ja koska monet uudet jäsenvaltiot ovat liittymisen myötä joutuneet nostamaan valmisteverojaan, tulokset tuskin eroavat niissä suuresti vanhojen jäsenvaltioiden tilanteesta.

5 Valmisteverojen vähimmäismäärät

5.1 Ainoa lähentyminen, johon jäsenvaltiot suostuivat vuonna 1992, oli valmisteverojen vähimmäismäärien soveltaminen eri alkoholijuomaluokkiin. Silloin sovitut verokannat olivat seuraavat: — Väkevät alkoholijuomat: 550 euroa hehtolitralta puhdasta alkoholia (5,5 euroa litralta puhdasta alkoholia (8)) — Olut: 1,87 euroa hehtolitralta/alkoholiprosentti (1,87 euroa litralta puhdasta alkoholia) — Välituotteet: 45 euroa hehtolitralta tuotetta (2,5 euroa litralta puhdasta alkoholia) — Kuohumaton viini ja kuohuviini: nollaverokanta (0 euroa)

5.2 Jokaisella jäsenvaltiolla on milloin tahansa mahdollisuus soveltaa vähimmäismääriä korkeampaa valmisteverokantaa. Näin ollen verotulojen kannalta ei aiheudu ongelmia, vaikka nykyisiä vähimmäismääriä ei saataisikaan nostettua. Alkoholiveroja on eräissä jäsenvaltioissa jouduttu korottamaan ja toisissa niitä on alennettu (9) ja näin lähennetty verokantoja toisiinsa. Tämä on vähentänyt motivaatiota alkoholijuomien (laillisiin) rajanylittäviin ostoksiin sekä alkoholiin liittyvään (laittomaan) petos- ja salakuljetustoimintaan sisämarkkinoilla. Ehdotuksella ei varsinaisesti yhdenmukaisteta verokantoja vaan tuodaan ainoastaan valmisteverojen määriä lähemmäs vähimmäismääriä. Kukin jäsenvaltio voi kuitenkin edelleen määritellä oman perustasonsa.

6 Perustamissopimuksen yleiset tavoitteet — terveys

6.1 Nykyisin viisi jäsenvaltiota (10) ilmoittaa ottavansa kansanterveyden huomioon veropolitiikan muotoilussa. Vastikään pidetyssä talous- ja raha-asiainneuvoston kokouksessa (11) todettiin tämän asian yhteydessä, että laaja enemmistö jäsenvaltioista ei katso, että terveys- ja sosiaalikysymyksillä tulisi olla merkittävä rooli valmisteveron määrittelyssä (12).

6.2 Alkoholi on osa normaalia elämäntapaa valtaosalle aikuisikäisistä kuluttajista EU:ssa. Näistä suurin osa käyttää alkoholia vastuullisella tavalla. Tietynlainen alkoholin käyttö voi vaikuttaa myönteisesti tiettyjen käyttäjien terveyteen. Liiallinen alkoholinkäyttö aiheuttaa kuitenkin usein vakavia ongelmia. Kielteiset vaikutukset kohdistuvat väärinkäyttäjien omaan terveyteen ja lisäksi ne aiheuttavat vaikeita sosiaalisia ongelmia ja taloudellista haittaa. Erityisen huolestuttavaa on joidenkin nuorten kuluttajien alkoholin väärinkäyttö (13). Myös alkoholinkäytöstä ruokavalion kannalta on annettava lisää valistusta (14). Toimet on siis suunnattava nimenomaan väärinkäyttöä eikä kohtuullista kulutusta vastaan, ja tämä on tehtävä yleisen ravitsemuskasvatuksen yhteydessä.

6.3 Tässä yhteydessä herää kysymys siitä, voiko verokannan nostaminen vähentää väärinkäyttöä (eli käytännössä hinnan nostaminen, koska monissa alkoholijuomissa veron osuus on varsinaista tuotehintaa suurempi).

6.4 Kysymykseen vastaamiseksi ei ole olemassa selkeitä todisteita. Hinnan nostaminen voi vaikuttaa kokonaiskulutukseen, mutta ei ole olemassa luotettavaa näyttöä siitä, että kulutuksen lasku koskisi myös alkoholin väärinkäyttäjiä. On olemassa todisteita siitä, että jos tiettyä alkoholijuomalajia verotetaan poikkeuksellisen ankarasti muihin tuotteisiin nähden, sen kulutus laskee, koska kuluttajat kohdistavat valintansa toisiin (lievemmin verotettuihin ja näin ollen halvempiin) tuotteisiin. Niinpä korkeat hinnat eivät sinällään ole ratkaisu alkoholin väärinkäyttöön.

6.5 Ei myöskään ole helppo saada varmuutta siitä, aiheuttaako yhtäkkinen verotuksen huomattava alentaminen epätoivottuja vaikutuksia kulutukseen muutenkin kuin lyhyellä aikavälillä. Vaikuttaa siltä, että huomattavia vähennyksiä tulisi toteuttaa asteittain ja pitemmän ajan kuluessa.

6.6 Väärinkäyttöön puututaan parhaiten valistus-, tiedotus- ja koulutusohjelmilla, jotka on suunnattu ensisijaisesti alkoholin väärinkäyttäjille. Komission tulisi ottaa tämä huomioon, kun se esittää kansanterveyttä koskevia toimintalinjojaan (15).

7 Mahdollinen etenemistapa

7.1 Nykytilanteen vaikeuksien vuoksi voidaan todeta, että tämänhetkinen, ajan mittaan kehittynyt järjestelmä ei ole yhtenäismarkkinoita ajatellen tyydyttävä. Vaikka sisämarkkinat toimivat monilla aloilla hyvin, on alkoholijuomien alalla edelleen havaittavissa kauppavirtojen muutoksia ja verotukseen perustuvia kilpailuvääristymiä. Jäsenvaltioiden toimien lisääntymisestä huolimatta petosten ja salakuljetuksen muodossa esiintyvää rikollisuutta ei ole pystytty huomattavasti vähentämään.

7.2 Komitea yhtyy käsitykseen, jonka mukaan yhdenmukaisuuden lisääminen vähentäisi osaltaan petoksia ja kilpailuvääristymiä. Vaikka jäsenvaltiot ovatkin sopineet valmisteveron nykyisten vähimmäismäärien nostamisesta inflaation perusteella, ne eivät ole päässeet sopuun muista ongelma-alueista (vrt. alaviite 3). Ei kuitenkaan ole olemassa hyvää syytä sille, että komissio jättäisi ehdottamatta jäsenvaltioille muutoksia nykyisiin rakenteisiin ja valmisteveroihin.

7.3 Kun otetaan huomioon sekä välittömän että välillisen verotuksen huomattavat nykyiset erot EU:ssa, on epärealistista odottaa yhtäkkiä uuden, radikaalin järjestelmän käyttöönottoa. On kuitenkin aika ehdottaa uutta järjestelmää, jota voitaisiin soveltaa asteittain ja pitkän ajan kuluessa.

7.4 Ensimmäiseksi on todettava, että tuotetta tulee verottaa sen mukaan, luokitellaanko se käymisteitse valmistetuksi vai tislatuksi juomaksi. Käymisteitse valmistetuiksi juomiksi katsotaan sellaiset maataloustuotteista tuotetut ja elintarvikkeina käytettävät luonnonmukaiset juomat, jotka on valmistettu yksinomaan viinirypäleiden, viljakasvien, mehukkaiden hedelmien tai marjojen käymisen tuloksena. Tislatuiksi tai väkeviksi juomiksi katsotaan kaikki sellaiset juomat, jotka on tislattu tai niitä on sekoitettu keskenään tai muiden nestemäisten aineiden kanssa sekä sellaiset minkä tahansa alkoholipitoisuuden sisältämät juomat, joiden valmistukseen ei sovelleta erityissäännöksiä.

7.5 Seurauksia viinin YMJ:lle (16) tulisi erityisesti tutkia hyvin tarkkaan. EU:n viiniteollisuus on jo kohdannut merkittäviä haasteita (kuten kulutuksen aleneminen monissa jäsenvaltioissa ja maahantuotujen viinien entistä suurempi osuus markkinoilla). Muilla alkoholijuomalajeilla on samanlaisia vaikeuksia.

7.5.1 Edellisen kohdan täydennykseksi on tuotava esiin, että viininviljely on maataloustuottajille merkittävä lisätoimintamuoto. Suuri osa viininviljelijöistä tuottaa viiniä perheensä tarpeisiin riippumatta osuuskuntia tai tukkuliikkeitä varten viljelemistään tuotteista ja myy mahdollisen ylimääräisen viinin muutamille alueensa yksityistalouksille. Neuvoston direktiivin 92/83/ETY 10 artiklassa jäsenvaltioille annetaan jo nyt lupa vapauttaa valmisteverosta yksityishenkilön henkilökohtaiseen käyttöön valmistama viini (valmistajan, tämän perheenjäsenten tai tämän vieraiden kuluttama viini, jos viiniä ei myydä) (17). Vastaavasti neuvoston direktiivin 92/12/ETY 29 artiklassa jäsenvaltioille annetaan lupa vapauttaa pienet viinintuottajat (18) niiden valmistamien tuotteiden liikkumista ja valvontaa koskevista velvoitteista. Jos jäsenvaltiot eivät sovella kyseisiä poikkeuksia, ne saattavat aiheuttaa ylimääräisen taloudellisen taakan viininviljelijöille, joita rasittaa jo nyt unionin ulkopuolisten uusien viinintuottajamaiden aiheuttama kilpailu. Sen vuoksi olisi hyvät perusteet sulkea viini seuraavassa esitettyjen huomioiden ulkopuolelle.

7.6 Näin ollen komitea suosittelee, että komissio määrittelee kussakin luokassa kaikille alkoholijuomille yhdenmukaisen vähimmäisverokannan, toisin sanoen veron vähimmäismäärät sekä käymisteitse valmistetuille että tislatuille juomille. Lisäksi komitea ehdottaa, että tätä täydennettäisiin niin, että alkoholipitoisuutta verotettaisiin kunkin juoman osalta erikseen kussakin luokassa: esimerkiksi tietystä määrästä juomaa, jonka alkoholipitoisuus on 40 tilavuusprosenttia (19), perittäisiin neljä kertaa enemmän veroa kuin samasta määrästä juomaa, jonka alkoholipitoisuus on 10 tilavuusprosenttia.

7.7 Käymisteitse valmistettuihin juomiin liittyy yksi erityisongelma, jota muiden alkoholijuomien kohdalla ei esiinny. Minkä tahansa käymisteitse valmistetun huoman alkoholipitoisuus voi muuttua (ja muuttuu) erilaisten raaka-aineisiin ja jalostusmenetelmiin vaikuttavien tekijöiden mukaan. Siksi käymisteitse valmistettuihin juomiin on sovellettava jokseenkin joustavaa käytäntöä siten, että ne ryhmitellään kukin vahvuutensa mukaan, jotta ei aiheettomasti mutkistettaisi tuottajien ja alan kauppaa harjoittavien työtä.

7.8 Tällaisessa järjestelmässä säilyisi sellainen mahdollisuus, että jäsenvaltiot asettavat viinin tai muiden käymisteitse valmistettujen juomien veron nollatasolle ja ulottavat sen koskemaan käymisteitse valmistettujen juomien luokkaa kokonaisuudessaan.

7.9 Järjestelmä johtaisi alkoholiverotuksen todelliseen yksinkertaistamiseen, vaikkakaan se ei vähentäisi mahdollisuutta petoksiin jäsenvaltioiden jatkaessa hyvin erilaisten verokantojen soveltamista alkoholiin.

7.10 Tässä järjestelmässä ei olisi tarvetta yrittää sovittaa kasvavaa määrää uusia tuotteita epäkäytännölliseen rakenteeseen, vaan niitä verotettaisiin yksinkertaisesti pelkästään alkoholipitoisuutensa (tilavuusprosentteina) perusteella.

7.11 Lisäksi valmisteverojärjestelmä olisi vakaampi eikä siinä esiintyisi merkittäviä vääristymiä, ja myös yhdistetyn nimikkeistön ongelmat ratkeaisivat.

7.12 Kuten edellä jo todettiin, alkoholin terveysvaikutukset aiheuttavat huolta, mutta ehdotetussa järjestelmässä, jossa kaikkia alkoholijuomalajeja verotetaan standardin perusteella, raskain verotaakka kohdistuisi niiden juomien kulutukseen, joiden alkoholipitoisuus on korkeampi sen mukaan, onko alkoholi valmistettu yksinomaan käymisteitse vai tislaamalla. Näin edistettäisiin ymmärrystä siitä, että terveydelle oleellisia ovat ensisijaisesti kulutusmallit, kun otetaan huomioon kohtuukäyttöön liittyvät hyödyt liikakulutuksen aiheuttamiin haittoihin verrattuna.

Bryssel 18. tammikuuta 2006 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Anne-Marie SIGMUND

(1) Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle alkoholiin ja alkoholijuomiin sovellettavien valmisteverojen määristä (esitetty alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen määrien lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 92/84/ETY 8 artiklan mukaisesti), KOM(2004) 223 lopullinen.

(2) Neuvoston direktiivi 92/84/ETY alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen määrien lähentämisestä (EYVL L 316, 31.10.1992).

(3) Neuvoston direktiivi 92/83/ETY alkoholin ja alkoholijuomien valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaistamisesta (EYVL L 316, 31.10.1992). On esimerkiksi tarkasteltava kysymystä siitä, onko jatkossakin sallittava kuohumattomien viinien ja kuohuviinien erilaiset valmisteverot, CN-nimikkeistön koodien päivittämisen tarvetta ja eräiden samankaltaisten tuotteiden erityyppistä luokittelua.

(4) 15 jäsenvaltion EU:ssa kokonaistulot olivat vuonna 2001 yli 25 miljardia euroa, BKT:n prosenttiosuutena mitattuna tulo oli suurin Suomessa (0,96 prosenttia) ja alhaisin Italiassa (0,06 prosenttia).

(5) Alkoholijuomiin sovellettujen valmisteverokantojen ero alhaisimman ja korkeimman verokannan jäsenvaltioiden välillä on 15,9-kertainen oluen ja ”välituotteiden” osalta ja 9,2-kertainen väkevien alkoholipitoisten juomien osalta. Vertailu ei ole mahdollinen viinien (ja kuohuviinien) osalta, koska viinejä ei veroteta laisinkaan 15 jäsenvaltiossa 25:stä ja koska lisäksi kahdessa muussa jäsenvaltiossa niihin sovelletaan erittäin vähäistä veroa (noin 2 senttiä).

(6) Valmisteveroa maksetaan kyseisistä tuotteista ostomaassa.

(7) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että viini ja olut ovat tietyssä määrin toisiaan korvaavia tuotteita;. vrt. tapaus C-170/78 ja C-166/98.

(8) Vero perustuu siis alkoholipitoisuuteen. Oluen, viinin ja välituotteiden kohdalla pätevät vähittäiskaupassa tavanomaiset alkoholipitoisuudet.

(9) Jokaisessa näistä tapauksista kyse on ollut ensisijaisesti kyseisten jäsenvaltioiden kansalaisista, jotka ovat käyttäneet oikeuttaan tehdä ostoksia sisämarkkinoilla muissa jäsenvaltioissa.

(10) Irlanti, Ruotsi, Suomi, Tanska ja Viro.

(11) Sama talous- ja raha-asiainneuvosto kehotti komissiota tekemään ehdotuksia nykyisten vähimmäisverokantojen nostamiseksi viime vuosien inflaation mukaisesti. Päätöksen johdosta monien jäsenvaltioiden on nostettava joihinkin alkoholijuomiin soveltamiaan verokantoja (ks. liitteen 1 yksityiskohtaiset tiedot). Komissio on tietoinen siitä, että joillakin jäsenvaltioilla on vaikeuksia soveltaa korkeampia verokantoja, ja ne saattavat tarvita poikkeussääntöjä ja/tai siirtymäaikoja.

(12) 12. huhtikuuta 2005 pidetty 2651. kokous.

(13) European School Survey Project on Alcohol and on Drugs (ESPAD) 2003 report.

(14) ”Liikalihavuus Euroopassa – järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan eri osapuolten rooli ja vastuu” (oma-aloitteinen lausunto), EUVL C 24, 31.3.2006.

(15) Terveys- ja kuluttajansuoja-asiain pääosasto laatii parhaillaan ehdotusta alkoholistrategiasta. Asiakirja ei todennäköisesti valmistu kovinkaan pian.

(16) YMJ: yhteinen markkinajärjestely.

(17) Kyseisen direktiivin perusteella vastaavanlaista poikkeusta voidaan soveltaa myös olueen (6 artikla) ja käymistietä valmistettuihin juomiin (14 artikla).

(18) Pienillä viinintuottajilla tarkoitetaan tässä yhteydessä henkilöitä, jotka tuottavat keskimäärin vähemmän kuin 1 000 hehtolitraa viiniä vuodessa.

(19) Tilavuusprosentti tarkoittaa alkoholin prosenttiosuutta kyseisestä tuotteesta.