Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Eurooppa-neuvoston työllisyyskokous"

(97/C 355/13)

Heinäkuun 7. päivänä 1997 päivätyssä kirjeessään Jean-Claude Juncker pyysi neuvoston puolesta komiteaa antamaan panoksensa Luxemburgissa marraskuussa pidettävän Eurooppa-neuvoston ylimääräisen kokouksen valmisteluihin.

Täysistunto päätti kokouksessaan 10. heinäkuuta 1997 työjärjestyksen 14 artiklan ensimmäisen kohdan sekä 19 artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti perustaa alakomitean valmistelemaan komitean tähän aiheeseen liittyvää työtä. Alakomitea sai lausuntoluonnoksensa valmiiksi 11. syyskuuta 1997. Esittelijänä oli H.C.H. van den Burg ja apulaisesittelijöinä Werner Löw ja Antonello Pezzini.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 348. täysistunnossaan (lokakuun 1. päivän kokouksessa 1997) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 97 ääntä puolesta, 24 vastaan, ja 19 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Eurooppa-neuvoston työllisyyskokous herättää suuria odotuksia aikana, jolloin EU:lla ja ETA:lla on useita monitahoisia poliittisia ja yhteiskunnallis-taloudellisia haasteita. Näitä ovat:

Euroopan jatkuva rauhanomainen yhdentyminen, joka perustuu kestävään kasvuun ja talouden kilpailukykyisyyteen sekä eurooppalaisen sosiaalimallin ytimen muodostaviin yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden periaatteisiin,

näiden samojen periaatteiden pohjalta tapahtuva Euroopan unionin laajentuminen, kun samalla pyritään edistämään taloudellisia ja yhteiskunnallis-kulttuurisia suhteita kaikkiin unionin naapurimaihin sekä maailmanlaajuisesti,

talous- ja rahaliiton menestyksellinen loppuun saattaminen, johon liittyy työttömyyden huomattava vähentäminen sekä merkittävä edistys kohti työmarkkinoita, jotka tyydyttävät kansalaisten toiveen mielekkäästä työstä perustana heidän täysipainoiselle osallistumiselleen yhteiskunnan jäseninä,

sisämarkkinoiden toteuttaminen vauhdittaen samalla Euroopan talouden rakennemuutosta kilpailuhaasteiden voittamiseksi, elin- ja työolojen kehittämiseksi sekä tehokkaiden ja korkeatasoisten julkisten palvelujen säilyttämiseksi korkean tuottavuuden, suorituskyvyn ja innovaation kannalta tärkeillä aloilla.

1.2. Työttömyyden vastainen taistelu on ratkaisevaa, jos näihin haasteisiin halutaan vastata menestyksellisesti EU:n kansalaisten odotusten mukaisesti. Tämän vuoksi talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen Eurooppa-neuvoston Amsterdamissa tekemiin päätöksiin ja hallitusten välisen konferenssin päättäneisiin kolmeen tekstiin, jotka saattavat osoittautua ratkaiseviksi ryhdyttäessä kehittämään Euroopan kasvu- ja työllisyysstrategiaa:

1.2.1. Ensimmäinen teksteistä on SEU:n B artiklan muutos, jossa työllisyyden korkea taso julistetaan selvästi Euroopan unionin tavoitteeksi, samankaltainen sanamuoto EY:n perustamissopimuksen 2 artiklassa sekä sen 3 artiklaan lisätty uusi luetelmakohta "jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan parempi yhteensovittaminen sen tehostamiseksi kehittämällä yhteensovitettu työllisyysstrategia".

1.2.2. Toinen on uusi työllisyyttä koskeva osasto, jossa todetaan,

että "jäsenvaltiot pitävät työllisyyden edistämistä yhteistä etua koskevana asiana ja sovittavat neuvostossa yhteen sitä koskevan toimintansa " (2 artiklan 2 kohta),

että yhteisö edistää, tukee ja täydentää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä (3 artiklan 1 kohta),

että työllisyyspoliittiset suuntaviivat laaditaan vuosittain 103 artiklan 2 kohdan nojalla hyväksyttyjen laajojen suuntaviivojen mukaisesti (4 artiklan 2 kohta),

että neuvosto voi määräenemmistöllä antaa suosituksia jäsenvaltioille näiden toteuttaman työllisyyspolitiikan vuosittaisen arvioinnin perusteella (4 artiklan 4 kohta); sekä, mikä ei suinkaan ole vähäpätöisintä,

että "neuvosto voi toteuttaa kannustavia toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on edistää jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja tukea niiden toimintaa työllisyyden alalla aloittein, joilla pyritään kehittämään tiedon ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa, tarjoamaan vertailevaa analyysia ja neuvontaa sekä edistämään innovatiivisia lähestymistapoja ja arvioimaan kokemuksia etenkin kokeiluhankkeita hyväksi käyttämällä" (5 artikla).

1.2.3. Kolmas teksti on päätöslauselma kasvusta ja työllisyydestä, jossa talous- ja sosiaalipolitiikka kytketään läheisesti toisiinsa ja jossa todetaan, että "on lujitettava onnistuneen ja kestävän talous- ja rahaliiton, moitteettomasti toimivien sisämarkkinoiden sekä työllisyyden välisiä yhteyksiä. Siksi tavoitteena olisi ensisijaisesti oltava ammattitaitoisen, koulutetun ja mukautumiskykyisen työvoiman kehittäminen ja työmarkkinoiden herkistäminen talouselämän muutoksille" (). Päätöslauselmassa todetaan selkeästi, että jäsenvaltioiden talouspolitiikan tiivistä yhteensovittamista "olisi edelleen tehostettava ja laajennettava sen sisältöä keskittymällä erityisesti työllisyyspolitiikkaan" (kohta 2).

1.2.4. Erityisen tyytyväinen komitea on siihen, että perussopimuksessa kytketään toisiinsa työllisyys- ja talouspoliittiset suuntaviivat, sekä päätökseen, jonka mukaan olisi "välittömästi pyrittävä toteuttamaan [työllisyyttä koskevan] osaston asiaankuuluvat määräykset käytännössä" (puheenjohtajan päätelmät).

1.2.5. Komitea on tyytyväinen siihen, että Amsterdamin sopimuksen uudessa työllisyysluvussa sen neuvoa-antavaa roolia laajennetaan koskemaan työllisyyspoliittisia suuntaviivoja ja kannustetoimia, sekä siihen, että sosiaalipolitiikkaa koskevassa luvussa vahvistetaan komitean rooli työllisyyteen liittyvissä kysymyksissä (yleiset toimet ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistäminen, sosiaaliset perusoikeudet, sosiaalisen syrjäytymisen vastaiset toimet, miesten ja naisten tasavertaiset mahdollisuudet). Komitea panee tyytyväisenä merkille, että uudessa työllisyysluvussa tunnustetaan myös työmarkkinaosapuolten rooli.

1.3. TSK on toistuvasti korostanut jatkuvan työttömyyden () aiheuttaman kriisin vakavuutta ja kehottanut poliittisia, taloudellisia ja yhteiskunnallisia toimijoita kaikilla tasoilla niin kansainvälisellä, kansallisella, alueellisella kuin paikallisellakin tekemään oman osuutensa ja ryhtymään tehokkaisiin toimiin. Komitea pahoittelee monien aiempien toimien tehottomuutta ja korostaa uusien, rakentavien ideoiden tarvetta sekä sitä, että Delorsin valkoinen kirja "Kasvu, työllisyys, kilpailukyky", Santerin luottamussopimus sekä Essenin Eurooppa-neuvoston päätös on toteutettava käytännössä ottaen huomioon lukuisissa komission valkoisissa ja vihreissä kirjoissa hahmotellut toimet sekä ETAn ja OECD:n parhaillaan tekemän työn. Komitea on kehottanut kaikkia asianosaisia sitoutumaan tähän pyrkimykseen, sillä ilman yhteistä toimintaa ei voida saavuttaa merkittäviä parannuksia ().

1.3.1. Uuden työllisyyttä koskevan osaston suhteen komitea toteaa, että merkittävä askel tähän suuntaan on työmarkkinaosapuolten, talous- ja sosiaalikomitean sekä alueiden komitean ottaminen mukaan asioiden käsittelyyn neuvoston, parlamentin ja komission lisäksi samoin kuin työllisyys- (ja työmarkkina)komitean aseman vahvistaminen. Talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen neuvoston puheenjohtajan aloitteeseen kutsua kaikki nämä toimijat mukaan jo työllisyyshuippukokouksen valmisteluun ja ehdottaa, että näiden toimielinten ja organisaatioiden välistä tehokasta yhteistyötä, tiedonvaihtoa ja koordinointia jatketaan huippukokouksen jälkeen.

1.4. Nyt on aika toimia ja kehittää uusia lupaavia aloitteita sekä panna toimeen jo tehtyjä päätöksiä, jotta voidaan:

koordinoida makrotalous-, budjetti-, vero- ja työllistämispolitiikkaa,

saavuttaa parempi yhteisvaikutus talous-, raha-, sosiaali- ja työllisyyspolitiikan välillä,

arvioida EU:n politiikan kaikkien osa-alueiden (esim. laajentumis-, ulkomaankauppa-, kilpailu-, verotus-, maatalous-, ympäristö- ja rakennepolitiikan) työllisyysvaikutuksia ja mukauttaa näitä politiikan aloja tarvittavalla tavalla,

tehostaa läheisyysperiaatteen mukaisesti komission puheenjohtajien Delorsin ja Santerin käynnistämiä toimia työllisyyssopimusten vauhdittamiseksi kaikilla tasoilla ottamalla mukaan tärkeät yhteiskunta- ja talouselämän toimijat,

hyötyä työllistämiseen tähtäävistä sopimuksista kansallisella, alueellisella, alueiden välisellä ja alakohtaisella tasolla saaduista myönteisistä kokemuksista.

2. Yleisiä suosituksia

2.1. Sopimus kasvu- ja työllisyyspolitiikan yhteensovittamisesta

2.1.1. Eurooppa-neuvoston Amsterdamin kokouksen tärkein viesti on, että Euroopan unionin sisämarkkinoita sekä talous- ja rahaliittoa koskevaa koodinoitua politiikkaa tulee täydentää yhteensovitetulla kasvu- ja työllisyysstrategialla. Luxemburgissa marraskuussa pidettävän ylimääräisen huippukokouksen tehtävänä on laatia tällainen yhteinen strategia, saada jäsenvaltiot sitoutumaan yhteisiin tavoitteisiin ja keinoihin sekä päättää aloittaa lähentymisprosessi kohti unionin korkean työllisyyden tavoitetta.

2.1.2. Strategiaa laadittaessa voidaan tietysti käyttää hyväksi jo tehtyä työtä: Delorsin valkoisen kirjan ja Santerin luottamussopimuksen julkaisun välillä kuluneena aikana on esitetty monia ideoita ja niistä on keskusteltu; nyt on aika hioa ne valmiiksi ja toteuttaa ne päättäväisesti ja ongelman polttavuus mielessä pitäen.

2.1.3. Komitea korostaa, että on laadittava selvät tavoitteet, suorituksen arviointiperusteet, sopivat aikataulut sekä kansallisia kertomuksia ja arviointeja sisältävät valvontajärjestelmät. Määrälliset arviointiperusteet voivat perustua kolmen parhaiten suoriutuvan jäsenvaltion keskiarvoon, ja niitä voidaan täydentää laadullisilla perusteilla. Komissiossa ja Eurostatissa parhaillaan tehtävä työ tulee tarjoamaan luotettavia tilastotietoja, jotka kuvaavat todellista työmarkkinoille osallistumista.

2.1.4. Aikaisemman "luottamussopimuksesta" antamansa lausunnon mukaisesti komitea ehdottaa, että Luxemburgin huippukokouksessa solmitaan sopimus kasvu- ja työllisyyspolitiikan yhteensovittamisesta, joka sisältää tällaisia tavoitteita, suorituksen arviointiperusteita sekä "monivuotisen suunnitelman konkreettisine toimenpiteineen ja velvoittavine aikatauluineen" () samoin kuin välineitä ja valvontajärjestelmiä, joihin jäsenvaltiot sitoutuvat. Tällaisen yhteisötason sitoutumisen tulisi tukea ja täydentää jäsenvaltioiden ensisijaista vastuuta kansallisella tasolla.

2.2. Talous- ja sosiaalipolitiikan yhteensovittaminen

2.2.1. Kuten muutetuissa perussopimuksen teksteissä sanotaan, vuosittaiset taloudelliset suuntaviivat, jotka nykyisellään keskittyvät pääasiassa raha- ja budjettipoliittisiin tavoitteisiin, tulisi laajentaa käsittämään enemmän kasvuun ja työllisyyteen vaikuttavia yhteiskunnallis-taloudellisia tekijöitä. Amsterdamin Eurooppa-neuvoston päätöslauselma kasvusta ja kilpailukyvystä tähtää selvästi tällaiseen laajentamiseen. Läheinen yhteistyö ja koordinointi politiikan eri alojen välillä on välttämätöntä. Varsinkin talous- ja sosiaaliasioiden ministerineuvostojen, vastaavien komission osastojen, talouspoliittisen komitean sekä vahvistetun työllisyyskomitean tulee tehdä tiivistä yhteistyötä suunnitellessaan ja laatiessaan politiikkaa ja suuntaviivoja.

2.2.2. Komitea kannattaa tätä lähestymistapaa ja suosittaa, että talous- ja sosiaaliasiain neuvostot pitävät ennen Luxemburgin huippukokousta yhteisen, marraskuun Eurooppa-neuvoston kokousta valmistelevan kokouksen käsitelläkseen yhdessä jäsenvaltioiden monivuotisia (Essenin) edistymiskertomuksia, jotka puheenjohtajuutta hoitava Luxemburg on pyytänyt toimittamaan tavallista aiemmin, sekä valmistellakseen työllisyyttä ja taloutta koskevia laajoja suuntaviivoja.

2.2.3. Tähän liittyen TSK ehdottaa, että kehitetään johdonmukainen ja tasapainoinen kasvu- ja työllisyysstrategian kuulemis-, päätöksenteko ja seurantamenettely, jossa otetaan huomioon kaikkien asiaan vaikuttavien toimijoiden panos. Tämän menettelyn pohjalta neuvoston pitäisi päättää työllisyyttä koskevista suuntaviivoista. Komitea ehdottaa, että huippukokouksen yhteydessä kaikki uudessa työllisyysosastossa mainitut toimijat kokoontuvat koordinoidakseen huippukokouksen päätöksiä koskevat seurantatoimensa.

2.2.4. Uuden työllisyysosaston mukaisen roolinsa jonka mukaan sitä kuullaan suuntaviivoista ja yksittäisistä toimista lisäksi komitea voisi järjestää laajapohjaisia kaikkien asianomaisten talous- ja yhteiskuntaelämän edustajien kuulemisia. Se voisi myös osallistua Keski- ja Itä-Euroopan sekä Välimeren alueen kansallisten, alueellisten ja alueidenvälisten talous- ja sosiaalineuvostojen ja muiden vastaavien elinten osuuden seurantaan. Tässä yhteydessä komitea voisi tukeutua kokemuksiinsa yhtenäismarkkinoiden toteuttamisen seurannasta (sisämarkkinoiden tarkkailuelin SMO) ().

2.3. Merkittävä asema työmarkkinaosapuolille ja muille asianomaisille talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoille

2.3.1. On selvää, että työmarkkinaosapuolet voivat vaikuttaa merkittävästi kansallisiin kasvu- ja työllisyyspolitiikkoihin. Palkkakehitys on yksi vakaan raha- ja makrotalouspolitiikan ratkaisevista tekijöistä. Kun palkoista päätetään useimmiten hajautetusti työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen välisin työehtosopimuksin, joiden asiasisältö on laajempi, sopijaosapuolten sitoutuneisuudella yhteisiin tavoitteisiin ja niiden vaikutuksella makrotalouspolitiikkoihin on erittäin suuri merkitys. Amsterdamin päätöslauselmassa tämä seikka on tunnustettu ja sitä on korostettu. Monissa jäsenvaltioissa hiljattain solmitut kansalliset sopimukset () osoittavat, että järjestäytyneet työnantajat ja työntekijät ovat valmiita sopimaan omia etujaan pidemmälle menevistä seikoista työttömyysongelmien ratkaisemiseksi. Alueellisilla sopimuksilla on jo pystytty vapauttamaan huimasti luovaa potentiaalia, ja alue- ja paikallistason toimijat tukevat niitä. Kuten komitea on aiemmin painottanut, "alueellisten sopimusten taustalla olevan laaja-alaisen kumppanuuden tavoitteena on saada liikkeelle kaikki paikalliset voimavarat yhtenäisen toimintamallin tueksi. Näin helpottuu työllisyystoimenpiteiden koordinointi" ().

2.3.2. Vaikuttaakseen myös Euroopan tasolla työmarkkinaosapuolia kehotettiin Amsterdamin huippukokouksessa hyödyntämään sitä, että ne pystyvät solmimaan työehtosopimuksia. EMUn onnistuminen ja yhteensovitetun eurooppalaisen makrotalouspolitiikan rakentaminen riippuvat suuresti työmarkkinaosapuolten yhteistyöstä. Maastrichtin sopimuksen sosiaalipöytäkirjassa mainittuihin toimenpiteisiin perustuvan osa-aikatyötä koskevan eurooppalaisen puitesopimuksen solmiminen hiljattain osoitti jälleen, että eurooppalaisen yhteiskunnallisen vuoropuhelun osapuolet pystyvät ja haluavat liittyä sitoviin sopimuksiin, jotka vaikuttavat myönteisesti työllisyyteen. Viime aikoina on tämäntyyppisiä sopimuksia solmittu myös alakohtaisesti esimerkiksi maatalous- ja siivousaloilla ().

2.3.3. Komitea on tyytyväinen Amsterdamin Eurooppa-neuvoston työmarkkinaosapuolille antamaan asemaan sekä niille osoitettuun pyyntöön ottaa "keskusteluissaan huomioon, että työllistettävyyden edistämiseksi työmarkkinoiden mukautuvuuden ja sosiaaliturvan on oltava keskinäisessä tasapainossa". Se kehottaa komissiota kehittämään ja tukemaan edelleen yhteiskunnallista vuoropuhelua Euroopan unionin tasolla, mukaan lukien alakohtainen taso siinä määrin kuin yhteisöpolitiikat vaikuttavat suoraan kyseisten alojen kehitykseen. Sen tulisi varata työmarkkinaosapuolille selvä asema niissä toimenpiteissä, joilla toteutetaan kehitettävää yhteisön kasvu- ja työllisyysstrategiaa. Yhteiskunnallisen vuoropuhelun parantaminen pk-yritysten hallitsemilla sektoreilla ja toimialoilla sekä pk-yritysten organisaatioiden osallistuminen yhteisön tasolla on tärkeää, koska ne ovat merkittäviä työpaikkojen luojia.

2.3.4. Jäsenvaltioiden kokemukset ovat osoittaneet, kuinka tärkeää on saada kaikki asianosaiset talous- ja yhteiskuntaelämän toimijat mukaan kehittämään työllisyysstrategioita kaikilla tasoilla. Uusia ideoita, jotka perustuvat esimerkiksi yhteiskunnallisten toimintaryhmien, naisjärjestöjen ja nuorisojärjestöjen kokemuksiin (kuten irlantilaisessa "Partnership 2000" -sopimuksessa yleisestä osallistumisesta, työllisyydestä ja kilpailukyvystä), sekä tuottajien ja kuluttajien, teollisuuden ja ympäristöjärjestöjen välisen vuoropuhelun tuloksia voitaisiin käyttää työllisyyden hoidossa tarvittavien aloitteiden ja toimien määrittelyssä. "Yhteiskunnallisen osallistumisen" tarvetta uuden "kestävän kehityksen" mallin luomisessa korostettiin jo Delorsin valkoisessa kirjassa (). Komitea on kiinnittänyt huomiota erityisesti siihen, kuinka tärkeää on kutsua talous- ja yhteiskuntaelämän organisaatiot ja julkishallinto mukaan tukemaan paikallisia työllisyysaloitteita (). Amsterdamin Eurooppa-neuvosto kehottaa "kaikkia sosiaali- ja talousalan toimijoita kantamaan täyden vastuun omilla toiminta-alueillaan" (). Komitea pitää kehotusta hyvin tervetulleena.

2.4. Alakohtainen kasvu ja työllisyysstrategiat

2.4.1. Työpaikkoja ei synny poliittisin määräyksin vaan niitä luovat suuret ja pienet yritykset. Johdon ja työvoiman välinen asiallinen vuoropuhelu yritystasolla edistää tasapainoista päätöksentekoa työn jatkuvuudesta, työpaikkojen luomisesta ja työnhakijoiden mahdollisuuksista löytää työpaikka. Eurooppalaiset työpaikkaneuvostot voivat antaa tukea kansainvälisissä yrityksissä, mikäli neuvostot saavat tarpeeksi tietoa ja niihin otetaan yhteyttä ajoissa. Paikallistasolla työmarkkinaosapuolet osallistuvat alueellisten sopimusten solmimiseen sekä työllisyysaloitteisiin yhdessä työttömien uudelleen integroimisen ja uuden kehitysmallin parissa työskentelevien talous- ja yhteiskuntaelämän ryhmien sekä viranomaisten kanssa.

2.4.2. Konkreettisten työllisyyspolitiikkojen kannalta yhtä tärkeitä ovat teollisuuden eri alat ja sektorit, vaikka ne ovat jääneet aivan liian vähälle huomiolle. Ennen kaikkea sektorien ja toimialojen tasolla teollisuuden kummankin osapuolen tulisi yhdessä kehittää yhteistyössä toimivaltaisten viranomaisten kanssa tehokkaita kehysstrategioita, jotka voidaan liittää palkoista, työajasta ja joustosta solmittuihin työehtosopimuksiin. Tietyillä toimialoilla ja sektoreilla yhteisön tason merkitys kasvaa tuotannon ja markkinoiden kansainvälisen luonteen vuoksi ja/tai koska yhteisöpolitiikat ja -säännökset vaikuttavat suoraan niiden toimintaan. Liian monilla tärkeillä aloilla vuoropuhelua ei kuitenkaan käydä yhteisön tasolla lainkaan tai sitä käydään liian vähän eikä toimintalinjoja suunnitella yhdessä komission yksiköiden kanssa. Komitea kehottaa komissiota edistämään keskitettyjen, tiettyjä toimialoja ja sektoreita koskevien kehysstrategioiden kehittämistä kasvun ja työllisyyden hyväksi. Strategioihin tulee kuulua teollisuuden kummankin osapuolen välinen yhteistyö ja sitoutuminen.

2.4.3. Sektorien toimiessa kansainvälisellä tasolla saatettaisiin tarvita yhteensovitettuja yhteisötoimia, joilla hyödynnetään mittakaavaetuja ja ehkäistään sellaista jäsenvaltioiden välistä kilpailua, joka vähentäisi työpaikkoja ja heikentäisi yhteisön asemaa maailmanmarkkinoilla. Euroopan komissio voi myötävaikuttaa tutkimus- ja kehitystyöhön, innovaatioihin, uuteen teknologiaan sekä ennen kaikkea inhimillisten voimavarojen kehittämiseen, tietoon siitä, että tulevaisuuteen suunnattu kasvustrategia on suuressa määrin riippuvainen pätevästä ja motivoituneesta työvoimasta ().

2.4.4. Yhteisön harjoittamien politiikkojen ja säännösten erityisvaikutukset tuntuvat myös paikallistasolla toimivilla sektoreilla, jotka eivät harjoita kansainvälistä kilpailua. Nämä sektorit muodostuvat usein pk- tai mikroyrityksistä, joilla on periaatteessa runsaasti mahdollisuuksia luoda työpaikkoja ammattitaidottomille työttömille (esimerkiksi henkilökohtaiset palvelut). Mikäli politiikkoja ei arvioida kunnolla, ne saattavat vaikuttaa kielteisesti työpaikkojen luomiseen (ks. esimerkiksi kohta 3.6). Siksi komitea suhtautuu myönteisesti Amsterdamin Eurooppa-neuvoston tekemän päätöksen tuloksena perustettavaan erityiseen pk-työryhmään (Task Force) ja toivoo sen kiinnittävän huomiota sekä mahdollisiin työpaikkojen luomista haittaaviin toimintalinjoihin että inhimillisiin voimavaroihin ja työnantajien ja työntekijöiden suhteisiin tähdättäessä pk-yritysten kasvuun ja niiden työpaikkoja luovan potentiaalin lisäämiseen. Talous- ja sosiaalikomitea voisi puolestaan järjestään kuulemistilaisuuden näiden sektoreiden toimijoille, jotta ne voisivat tutkia kehittämisen esteitä ja ehdottaa toimia tilanteen parantamiseksi.

2.4.5. Myös julkinen sektori tulee mainita tässä yhteydessä: hyvin toimivan julkisen sektorin työllisyyspotentiaalia ja laadullisia vaikutuksia ei tule väheksyä, vaikka talousarvioon vaikuttavat EMUn lähentymiskriteerit rajoittavatkin sektoria. Työllisyyden kehityssuuntauksista niin kansallisella kuin yhteisön tasolla käytävä yhteiskunnallinen vuoropuhelu on elintärkeää julkiselle sektorille ja sen eri osille.

2.4.6. Komitea suosittaa, että neuvosto antaa komissiolle tehtäväksi sektorikohtaisten kasvu- ja työllisyysstrategioiden valmistelun läheisessä yhteistyössä tärkeimpien talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmien kanssa. Suunnitelmia tehtäessä kokeiluhankkeet voivat olla erittäin hyödyllisiä; niitä voidaan panna välittömästi alulle tietyillä sektoreilla.

2.5. Esikuva-analyysi ja toimiva käytäntö

2.5.1. Viime aikoina käydyssä keskustelussa ja komission asiakirjoissa () on korostettu esikuva-analyysin merkitystä tehokkaana tapana parantaa Euroopan yhteisön teollisuuden kilpailukykyä ja suorituskykyä. Esikuva-analyysi (benchmarking) on myös hyvä keino parantaa työllisyyttä.

2.5.2. Komitea suosittaa, että esikuva-analyysi ja vastaavat kokeiluhankkeet yhdistetään sekä sektorikohtaisessa politiikassa että tietyillä politiikan aloilla yhteensovitettuun kasvu- ja työllisyysstrategiaan, jota kehitetään Luxemburgin huippukokouksessa ja tulevissa työllisyyspolitiikkaa koskevissa suuntaviivoissa. Kansallisia perinteitä kunnioittavassa toimivan käytännön siirrossa tulisi ottaa huomioon tuotantokulttuuri, työetiikka sekä ammattikoulutus ja taitojen elinikäinen kehitys. Erityisesti nuorille suunnatut eurooppalaiset kumppanuudet voivat olla erittäin hyödyllisiä.

2.6. Työllisyysvaikutusten tarkistus

2.6.1. Työllisyysvaikutuksista tulisi huolehtia aina tehtäessä päätöksiä Euroopan unionin politiikoista, kuten uuden työllisyysluvun 3 artiklan 2 kohdassa () todetaan. Kasvu- ja työllisyysstrategian puitteissa toteutettavien keskitettyjen ja suunnattujen erityistoimien lisäksi lopullisessa päätöksenteossa olisi erityisesti otettava huomioon muiden politiikkojen ja toimintojen työllisyysvaikutukset.

2.6.2. Komitea ehdottaa, että komissio sisällyttää jokaiseen Euroopan tasolla tehtävään päätösehdotukseen "työllisyysvaikutusten tarkistuksen", jotta päätöksentekijät voivat ottaa päätöksissään huomioon ehdotettujen toimien suorat ja välilliset vaikutukset työllisyystilanteeseen. Komitea aikoo tästä lähin sisällyttää tarkistusta koskevan vakiojakson kaikkiin lausuntoihinsa aina kun se on tarpeen.

2.7. Euroopan kasvu- ja työllisyysaloitteiden rahoitus

2.7.1. Uusien yhteisön rahastojen perustaminen ei pääsääntöisesti liity yhteensovitettuun Euroopan unionin työllisyysstrategiaan. Amsterdamin Eurooppa-neuvosto teki tämän selväksi. Työllisyysluvun 5 artiklassa tarjotaan kuitenkin perusta kannustaville rahoitustoimenpiteille, vaikka ne onkin rajattu kokeiluhankkeisiin tai vaatimattomiin aloitteisiin. Vähintään yhtä tärkeää näyttää olevan nykyisten EU-määrärahojen keskittäminen ja suuntaaminen uudelleen kasvuun ja työpaikkojen luomiseen.

2.7.2. Komitea suosittaa EU:n talousarvion arvioimista uudelleen pitäen silmällä kasvun ja työllisyyden edistämistä, kuten rakennerahastojen yhteydessä on jo ehdotettu. Komitea suosittaa myös työllisyyttä lisäävien aloitteiden suosimista samoin kuin sitä, että komissiolle ja parlamentille annetaan lisää mahdollisuuksia siirtää muissa budjettikohdissa käyttämättä jääneet määrärahat kasvua ja työllisyyttä edistäviin aloitteisiin.

3. Erityiset toiminta-alueet

Luvussa 2 ehdotetun sopimuksen kasvu- ja työllisyyspolitiikan yhteensovittamisesta tulisi sisältää sekä sopimuksia toimenpiteistä että päätöksiä välittömästi toteutettavista toimista lyhyellä aikavälillä. Keskipitkällä aikavälillä tapahtuvan vertailevan analyysin ja tarkkailun avulla voidaan valmistella nopeaa toimintaa vaativia uusia päätöksiä. Luxemburgin huippukokouksessa tulee luoda täsmällisen ja asianmukaisen päätöksenteon perusta.

Viitaten aikaisempiin (ks. liite) ja tällä hetkellä valmisteltaviin lausuntoihinsa () talous- ja sosiaalikomitea suosittaa harkittavaksi seuraavia toiminta-alueita.

3.1. Makrotaloudellinen kehys

3.1.1. "Kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä" käsittelevässä Delorsin valkoisessa kirjassa mainittuja makrotaloudellisia "vertailukohteita", jotka komitea on hyväksynyt, tulisi vahvistaa ja saattaa ajan tasalle. Valkoisessa kirjassa painotetaan, että työttömyyden vähentämiseksi pysyvästi on tärkeää pitää yleinen 3 3,5 %:n vuotuinen talouskasvu pääasiallisena oletusarvona. Kasvulukujen ylläpitämiseksi ja pääomaperustan luomiseksi tarvittaville uusille työpaikoille on tarpeen asteittain kasvattaa investointien osuutta EU:n bruttokansantuotteesta 19 %:sta 23 24 %:iin. Tämä mahdollistaisi noin 1,5 %:n vuosittaisen työllisyyskasvun, joka väestökehitys ja muutokset työvoiman työmarkkinoille osallistumisessa huomioon ottaen vastaisi noin 1 %:n työttömyyden laskua vuosittain. Kaikkia näitä valkoisessa kirjassa aikavälille 1995 2000 asetettuja tavoitteita tulisi nyt tarkistaa alkaen tästä hetkestä vuoteen 2002 asti.

3.1.2. Makrotalouspolitiikan eri osista vastuussa olevien on välttämättä toimittava samansuuntaisesti, mikäli Euroopan yhteisön talouden halutaan saavuttavan ja ylläpitävän valkoisessa kirjassa tavoitellut kasvuluvut. Komitea ehdottaa tämän lausunnon 2.1 kohdassa sopimusta kasvu- ja työllisyyspolitiikan yhteensovittamisesta, jonka avulla tulisi toteuttaa Amsterdamin kokouksen antamaa toimivaltuutusta sen varmistamiseksi, että talouspolitiikan yhteensovittamisessa kiinnitetään enemmän huomiota työllisyyteen vuoden 1998 alkupuolella julkistettavien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen ja jo tänä syksynä keskusteltavien työllisyyden suuntaviivojen välisen läheisen yhteyden avulla. On erittäin tärkeää valita täysin yhtenäinen lähestymistapa, joka kattaa makrotalous-, rakenne- ja työmarkkinapolitiikat.

3.1.3. EMUn toteuduttua vaatii ihanteellinen politiikkojen yhdistäminen yhteistyötä terveestä palkkakehityksestä vastuussa olevien työmarkkinaosapuolten, vakaus- ja kasvusopimukseen sitoutuneiden budjettiviranomaisten sekä rahapolitiikasta päättävän Euroopan keskuspankin välillä. Siksi rahapolitiikassa ei tulisi keskittyä pelkästään hintatason vakauden ylläpitämiseen () vaan myös tukemaan yhteisön yleisiä, 2 artiklassa määriteltyjä taloustavoitteita, esimerkiksi "ympäristöä arvossa pitävää kestävää kasvua, joka ei edistä rahan arvon alenemista, työllisyyden ja sosiaalisen suojelun korkeaa tasoa". Euroopan keskuspankin tulee ottaa kasvu- ja vakaussopimuksen tarkistettu nimi vakavasti eikä sen tule rahapolitiikassaan keskittyä pelkästään hintatason vakauteen.

3.1.4. Lisäkasvua tavoittelevan makrotalouspolitiikan lisäksi tulisi ryhtyä toimiin kasvun työllistävän vaikutuksen kohottamiseksi. Delorsin valkoisessa kirjassa ja Essenissä joulukuussa 1994 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa painotettiin tällaisten toimien merkitystä, joita ovat mm. uusien työpaikkojen luomisen kannustaminen "uusille" työvoimavaltaisille aloille, kuten henkilökohtaisiin lähipalveluihin. Komitea odottaa, että komission julkaisemassa yhteisraportissa, joka pohjautuu monivuotisiin kehityskatsauksiin ja jäsenvaltioiden Euroopan yhteisöjen neuvoston puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin esittämiin kysymyksiin antamiin vastauksiin, tuodaan esiin toimivia toimintaperiaatteita ja ehdotuksia niiden toteuttamiseksi käytännössä sekä mahdollisia oheistoimenpiteitä toteutettavaksi laajemmin yhteisötasolla.

3.1.5. Kasvu- ja työllisyyspolitiikan koordinointia koskevan sopimuksen talouspoliittista sisältöä pitäisi täydentää erityisillä työmarkkinoiden toimintaa edistävillä tavoitteilla ja toimilla, jotka kohdistuvat nuoriin työnhakijoihin, pitkäaikaistyöttömiin ja työmarkkinoilla muita heikommassa asemassa oleviin työnhakijoihin. Voitaisiin esim. asettaa tavoitteita ja varata tarvittavat budjettimäärärahat koulunsa päättävien integroimiseksi työelämään tietyllä aikajänteellä (ks. kohta 3.4), pitkäaikaistyöttömyyden vähentämiseksi ja työtehtävien kierrätystä edistävien ohjelmien käynnistämiseksi, joita sovellettaisiin esim. opintovapaista ja vanhempainlomista johtuvia sijaisuuksia täytettäessä.

3.2. Investointien elvyttäminen

3.2.1. Valitun talouspolitiikkayhdistelmän, jota on kuvattu kohdassa 3.1, pitäisi johtaa valkoisessa kirjassa tavoiteltuun investointien kasvuun. Erityistoimenpitein ja kannustustoimin pitäisi investointiastetta edelleen saada nostettua. Myös yhteisön tasolla käytettävillä benchmarking-vertailumenetelmillä ja toimivien käytäntöjen arvioinneilla voitaisiin tukea näissä kysymyksissä valittua kansallista politiikkaa.

3.2.2. Euroopan yhteisön puitteissa Euroopan investointipankki (EIB) ja Euroopan investointirahasto tarjoavat käyttöön hyödyllisiä välineitä. Amsterdamin huippukokouksessa kehotettiin EIB:iä lisäämään aloitteellisuuttaan sellaisilla alueilla, kuten laajat infrastruktuurin kehittämiseksi toteutettavat hankkeet, pk-yritysten teknologisen innovoinnin rahoittaminen ja terveydenhuollon ja kaupunkiympäristön kohentamiseksi toteutettavat hankkeet. Tällaisille työvaltaisille aloille suuntautuvilla investoinneilla voidaan synnyttää paljon uusia työpaikkoja. Komitea suhtautuu myönteisesti tämäntyyppisen toiminnan laajentamiseen ja siihen, että EIB ohjaa enemmän tukea yksityisten ja julkisten tahojen yhteisiin kumppanuushankkeisiin, joiden tarkoituksena on yksityisten pääomien kanavointi infrastruktuurirahoitukseen.

3.2.3. Noudattaen aiemmissa lausunnoissaan määrittelemäänsä linjaa () komitea suhtautuu erityisen myönteisesti EIB:in omaksumaan aktiiviseen, pk-yritykset huomioivaan lähestymistapaan. Monilla pk- ja mikroyrityksillä on mahdollisuudet menestyä eurooppalaisilla ja kansainvälisillä markkinoilla. Riittävän rahoituksen ja käytettävissä olevan pätevän henkilöstön puutteessa nämä mahdollisuudet ovat jääneet tähän asti käyttämättä tai niitä on hyödynnetty liian vähän. EIB on laatinut "Amsterdamin erityistoimintaohjelman", joka käsittää erityisen mallin uusien riskirahoitusvälineiden tarjoamiseksi nopeasti kasvaville ja korkean teknologian parissa työskenteleville pk-yrityksille. Euroopan investointirahasto ja EIB ovat luomassa tälle alueelle uutta "eurooppalaisen teknologian rahoitusinstrumenttia" riskirahoituksen ohjaamiseksi pk-yrityksille. Uuden yritystoiminnan ja erityisesti mikroyritysten kannustamista tulevaisuushakuisille alueille ja yksityisten pääomien houkuttelemista yksityis julkisiin kumppanuusprojekteihin on tuettava. EIB:in ja Euroopan investointirahaston toimivaltuuksia pitää tarpeen mukaan laajentaa, ja/tai niitä pitää sovittaa sen mukaan, että kyseiset toimielimet pystyvät mahdollisimman itsenäisesti päättämään määrärahojensa käytöstä ja käytännön toiminnastaan pyrkiessään osaltaan uusien työpaikkojen luomiseen. Yleisempi eurooppalainen yrityspolitiikka, jolla pyritään antamaan sysäys näille kehitysmahdollisuuksille, voisi sisältää seuraavia alueita: riskipääomayhtiöiden eurooppalainen verkosto, pk-yrityksille avoimet arvopaperipörssit, Euroopan unionin sisäisten yhteisyritysten tukiväline, yhteisön TTK-ohjelmien suuntaaminen niiden hyväksi, innovaatioiden kansallisten hyödyntämis- ja levitysverkkojen yhteenliittäminen.

3.2.4. Santerin luottamussopimuksen keskeisenä teemana oli työllisyyden parantaminen rakennerahastojen avulla. Komitea on jo aiemmin kannattanut rahastojen peruskorjausta, jotta saataisiin luotua "lisää pysyviä työpaikkoja" (). Tästä syystä komitea suhtautuu myönteisesti vaatimuksiin lisätä ja suunnata nykyisiä varoja työllisyyden parantamiseen ja uusien työpaikkojen luomiseen, ja se suosittelee myös varainkäytön työllisyysvaikutusten tarkempaa arviointia. Luxemburgin huippukokouksessa aiheesta tultaneen esittämään tilannekatsaus, josta tulisi käydä laajemminkin keskustelua.

3.3. Tarvitaan lisää sopimuksia työmarkkinaosapuolten kesken ja niiden kanssa

3.3.1. Tilanteen mukaan laadittavia kansallisesti, alueellisesti tai toimialakohtaisesti tehtäviä työmarkkinajärjestöjen ja viranomaisten välisiä sopimuksia tarvitaan lisää. Tällaisten sopimusten yhteydessä vero-, lainsäädäntö-, opetusviranomaisten ym. sitoumuksia voidaan kytkeä työmarkkinaosapuolten hyväksymiin sitoumuksiin palkkamaltista, työajan lyhentämisestä ja sitä koskevista uudelleenjärjestelyistä, työ- ja perhevelvoitteisiin liittyvien kysymysten yhteensovittamisesta, koulutuksesta, joustavuudesta ja sellaisista työturvaan liittyvistä kysymyksistä, kuten epätyypillisen työn uudelleensääntely, väliaikainen työsuhde, työsuhteen päättyminen ja sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmien vastaava tarkistaminen.

3.3.2. Sen erityisen painon, joka Luxemburgin puheenjohtajakaudella on pantu työmarkkinajärjestöjen yhteistyön merkitykselle, pitäisi johtaa konkreettisiin kannustimiin (esim. komission tukemiin kokeiluhankkeisiin), benchmarking-menetelmien käyttöön ja lisääntyvään Euroopan yhteisön tasolla käytävään yhteiskunnalliseen vuoropuheluun, johon kaikkien osapuolten pitäisi täysipainoisesti ottaa osaa niin toimialarajojen ylitse kuin toimialan sisällä.

3.4. Aktiivinen työmarkkinapolitiikka

3.4.1. Delorsin valkoisessa kirjassa ja Essenin huippukokouksessa työllisyyskysymystä lähestyttiin siirtämällä painotusta passiivisesta tulonsiirtopolitiikasta aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan, jossa kannustetaan työmarkkinoille osallistumista. Tällainen lähestymistapa ansaitsee täyden tuen jatkossakin. Komitea panee tyytyväisyydellä merkille Amsterdamin Eurooppa-neuvoston tälle lähestymistavalle antaman hyväksynnän ja odottaa, että lähiaikoina julkaistavassa komission yhteisraportissa ajatusta kehitellään edelleen. Essenin kokouksessa hahmoteltua toimintatapaa, joka jo sisältää benchmarking-analyysin perusteet, pitää käyttöalueeltaan laajentaa ja kehittää kiinnittämällä huomio selkeisiin lyhyen ja keskipitkän aikavälin tavoitteisiin ja valikoituihin tavoitteisiin ja tavoiteryhmiin.

3.4.2. Olisi houkuttelevaa ja lupaavaa sitoutua siihen, että nuorille pyrittäisiin Euroopan yhteisön laajuisesti tarjoamaan takuu työpaikan tai työkokemuksen saamisesta tai pääsystä perus- tai jatkokoulutukseen vuoden kuluessa koulun päättymisestä. Tämä olisi sopusoinnussa sen kanssa, mitä Delorsin valkoisessa kirjassa ja Madridin huippukokouksen päätösasiakirjassa () todetaan toimista pyrittäessä varmistamaan nuorille kunnollinen työpaikka koulutukseen ja työkokemuksen hankkimiseen tähtäävien ohjelmien avulla.

3.5. Koulutus

3.5.1. Koska asiantuntemus ja teknologia ovat ratkaisevia tekijöitä kasvun ja kilpailukyvyn kannalta, työvoiman koulutus on äärimmäisen tärkeää.

3.5.2. Määrälliset ja laadulliset tavoitteet pitää tarkentaa benchmarking-analyysin avulla. Koulutuksen sisällön ja sen tason osalta on tärkeää, että sitä jatkuvasti sopeutetaan vastaamaan uusia tarpeita ja että peruskoulutus tähtää selkeämmin työmarkkinoille ja että ihmisiä kannustetaan elinikäiseen oppimiseen.

3.5.3. Vaihto-ohjelmiin osallistuminen (ml. kansainväliset ohjelmat) on nuorille opiskelijoille ja harjoittelijoille suositeltava tapa laajentaa kokemusmaailmaansa eri kulttuureista ja johtamistyyleistä. Samoin erityiset yrittäjyyttä ja yrittäjäkoulutusta edistävät aloitteet ovat suositeltavia.

3.5.4. Korkeammalle asetettujen tavoitteiden rinnalla tulisi kulkea vastaava rahallinen panostus. Tietyllä opetukseen ja koulutukseen käytettävällä julkisen rahoituksen määrää ja sen tuottamia tuloksia kuvaavalla suhdeluvulla ja erityisellä jatkokoulutukseen ja aikuiskoulutukseen osoitettavien varojen kulunormilla voitaisiin kannustaa tähän.

3.5.5. Komitea on huolissaan siitä, että yhtäältä tällaisten suoritustavoitteiden ja toisaalta muiden julkisen talouden rajoitteiden, mm. EMUn lähentymisperusteiden, välillä voi esiintyä jännitteitä. Tämän vuoksi komitea kehottaa budjettiviranomaisia asettamaan opetuksen ja koulutuksen etusijalle Eurooppa-neuvoston Firenzen kokouksessaan määrittelemän linjan mukaisesti, jotta luodaan "uudenlainen eriytetty kulurakenne, jossa kannustetaan inhimilliseen pääomaan kohdistuviin aineettomiin investointeihin ja annetaan etusija aktiiviselle työllisyyspolitiikalle ".

3.6. Veropolitiikka

3.6.1. Euroopan yhteisön veropolitiikkaa pitäisi arvioida uudelleen työllisyysvaikutusten näkökulmasta. Vuonna 1996 julkaistuissa Euroopan unionin verotusta () koskevissa komission selvityksissä analysoitiin kehitystä EU:n 15 jäsenvaltiossa. Tulokset osoittavat, että työvoimaa verotetaan entistä raskaammin, samalla kun muiden tuotannontekijöiden (pääoma) verotus on keventynyt. Niin komissio kuin komiteakin () suosittavat työn verotuksen lieventämistä. Valkoisessa kirjassa ehdotetulla tavalla voitaisiin käyttää tavoitearvoa, jonka mukaisesti verorasitusta siirrettäisiin työnteosta muuhun verotukseen ainakin 1 %/BKT vuosivauhtia. Tämä vaihtoehtoinen verottaminen ei saisi olla ristiriidassa työllistämistavoitteen kanssa "ja se erityisesti pitäisi sisällään niukkojen luonnonvarojen ja energian käytöstä ympäristön suojelemiseksi perittäviä maksuja ja tarpeen vaatiessa kulutukseen ja pääomatuloihin kohdistuvia veroja" ().

3.6.2. Esitetään, että yhteensovitettavan yhteisön strategian avulla ryhdytään vähentämään välillisiä työvoimakuluja. Komitean ehdottama lisäkoordinaatio merkitsisi EU:n ja ETA:n tasolla yhtiöverokannan ja veropohjan yhdenmukaistamista (). Viimeisin epävirallinen ecofin-kokous (13. syyskuuta) antoi komission jäsenelle Mario Montille ja hänen asiantuntijatyöryhmälleen () tehtäväksi laatia lokakuussa kokoontuvalle ecofin-neuvostolle ehdotuksen mm. yhtiöverotusta koskevaksi ohjesäännöstöksi, jonka tarkoituksena on rajoittaa haitallista jäsenvaltioiden välistä verokilpailua. Ryhmä sai tehtäväkseen myös jatkaa ehdotusten valmistelua sellaisen tasapainoisen verokehityksen aikaansaamiseksi jäsenmaissa, joka ei heikentäisi työllisyyttä.

3.6.3. Komitea katsoo, että työllisyyshuippukokouksessa pitäisi verotuskysymys nostaa etualalle ja yleisesti sitoutua veropolitiikan pidemmälle vietyyn koordinaatioon ja yhdenmukaistamiseen, joka perustuisi Montin asiantuntijatyöryhmän uusien toimivaltuuksien nojalla tekemiin esityksiin kasvun ja työllisyyden tukemiseksi.

3.6.4. Komitea suosittelee, että arvonlisäverokantojen osalta, missä yhtenäistämistä on jo tapahtunut, pitäisi sellaisten tuotteiden tai palveluiden, jotka ovat työvaltaisia ja tarjoavat hyvät mahdollisuudet työpaikkojen luomiseen, antaa eriytyä normaaliverokannasta enemmän matalan tai nolla-verokannan suuntaan. Luxemburgin huippukokouksessa voitaisiin tehdä voimassaoloajaltaan rajattu päätös sallia jäsenvaltioille tällainen toimintamahdollisuus. Myös Euroopan yhteisössä viime kädessä noudatettavasta alv-järjestelmästä paraikaa käytävää keskustelua varten tarvitaan työllisyysnäkökohdat huomioiva uusi kokonaisarvio ().

Bryssel, 1. lokakuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() EYVL C 236, 2.8.1997, s. 3

() Aikavälillä 1975 1997 työttömyys EU:ssa nousi 5:stä 18:aan miljoonaan työttömään, eli 3:sta prosentista 11:een prosenttiin. Naisten työllisyysasteen nousu ei ole korvannut miesten työllisyyden laskua. 20 prosenttia nuorista on työttömänä. Joukkotyöttömyys ja väestökehitys ovat johtamassa hälyttävään ja yhä kestämättömämpään riippuvuussuhteeseen eläkeläisten ja työssä olevan väestön välillä.

() TSK:n lausunto aiheesta "Toiminta työllisyyden parantamiseksi Euroopassa Luottamussopimus", EYVL C 56, 24.2.1997

() TSK:n lausunto aiheesta "Toiminta työllisyyden parantamiseksi Euroopassa Luottamussopimus", EYVL C 56, 24.2.1997

() Sisämarkkinoiden tarkkailuelimen työ koostuu pääasiassa seuraavista kolmesta aihepiiristä:

Tietoverkoston luominen, tiedon keruu jäseniltä, heidän organisaatioiltaan ja kaikilta muilta sisämarkkinoiden "käyttäjiltä" sekä tämän tiedon välittäminen asianomaisille päättäjille Euroopan unionissa.

Selvitysten laatiminen valikoiduista aiheista yleensä järjestämällä kuulemisia, joihin osallistuvia toimijoita käsiteltävät ongelmat suoraan koskettavat.

Lausuntojen laatiminen komission vuosittaisista tai puolivuosittaisista kertomuksista sisämarkkinoiden tilasta.

() Sopimuksia on solmittu esimerkiksi Italiassa, Espanjassa, Irlannissa, Alankomaissa ja Portugalissa, ja niistä esitetään yhteenveto tähän lausuntoon liittyvässä TSK:n seuranta-asiakirjassa.

() EYVL C 56, 24.2.1997

() EFA/EAY GEOPA/COPA -sopimus 24.7.1997. SENI Eurofietin muistio uusista työmahdollisuuksista 21.10.1996

() Luku 10.

() EYVL C 56, 24.2.1997

() Eurooppaneuvoston päätöslauselma kasvusta ja työllisyydestä, Amsterdam 16. kesäkuuta 1997, EYVL C 236, 2.8.1997, s. 3

() Esimerkkeinä mainittakoon kilpailukykyä käsittelevän neuvoa-antavan ryhmän raportit (Ciampi-ryhmä) sekä hiljattain julkaistu "Vihreä kirja: yhteistyössä työn uudelleenorganisointiin" (KOM(97) 128 lopull.).

() Ks. esimerkiksi KOM(96) 463 lopull. ja KOM(97) 153 lopull. sekä vastaavat TSK:n lausunnot (EYVL C 296, 29.9.1997).

() "Työllisyyden korkeaa tasoa koskeva tavoite otetaan huomioon yhteisön politiikan ja toiminnan suunnittelussa ja toteutuksessa."

() EYVL C 289, 22.9.1997, sekä sosiaalipolitiikasta ja talouden kantokyvystä valmisteilla oleva lausunto.

() Kuten perustamissopimuksen 105 artiklassa edellytetään.

() Esim. TSK:n lausunto aiheesta "Luottamussopimus", EYVL C 56, 24.2.1997

() EYVL C 56, 24.2.1997

() Suomenkielistä versiota ei ollut käytössä painohetkellä.

() Verotus Euroopan Unionissa SEC(96) 487 lopull. ja kertomus verotusjärjestelmien kehityksestä KOM(96) 546 lopull.

() EYVL C 296, 29.9.1997

() Valkoinen kirja, 9 luku, s. 153

() Epävirallisessa ecofin-kokouksessa Veronassa 13. huhtikuuta 1996 valtiovarainministerit sopivat asiantuntijatyöryhmän perustamisesta. Komissio koordinoi ryhmän toimintaa ja sen tehtävänä on käsitellä asioita, jotka on otettu esiin komission asiakirjassa "Verotus Euroopan unionissa" SEC(96) 487 lopull.