KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Savukkeiden salakuljetuksen ja tupakkatuotteiden muun laittoman kaupan tehokkaampi torjunta – Kokonaisvaltainen EU:n strategia /* COM/2013/0324 final */





SISÄLLYSLUETTELO KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Savukkeiden salakuljetuksen ja tupakkatuotteiden muun laittoman kaupan tehokkaampi torjunta – Kokonaisvaltainen EU:n strategia 4 1........... Johdanto........................................................................................................................ 4 2........... Tupakan laittomaan kauppaan liittyvien ongelmien luonne ja laajuus EU:ssa....................... 5 2.1........ Laittoman kaupan luonne................................................................................................ 5 2.2........ Laittoman kaupan mittakaava ja laajuus EU:ssa............................................................... 6 2.3........ Laittomien tupakkatuotteiden lähtömaat EU:n ulkopuolella............................................... 7 2.4........ Laiton tuotanto EU:ssa.................................................................................................... 8 2.5........ Takavarikoidut tuotemerkit ja takavarikkopaikat............................................................. 8 3........... Laittomaan kauppaan vaikuttavat tekijät.......................................................................... 9 3.1........ Korkeat kannustimet ja merkittävät puutteet lainsäädännössä........................................... 9 3.2........ Toimitusketjun valvontatoimet liian heikot...................................................................... 10 3.3........ Valvontaviranomaisten haasteet..................................................................................... 11 3.3.1..... Tulli- ja veroviranomaiset.............................................................................................. 11 3.3.1.1.. Riskienhallinta............................................................................................................... 12 3.3.1.2.. Valvontamenetelmät, laitteistot, koulutus ja tietotekniset välineet..................................... 12 3.3.2..... Muut valvontaviranomaiset............................................................................................ 13 3.3.3..... Viranomaisten ja EU:n virastojen yhteistyö..................................................................... 13 3.3.4..... Korruptio..................................................................................................................... 13 3.3.5..... Kansainvälinen yhteistyö kolmansien maiden viranomaisten kanssa................................. 14 3.4........ Matalat esteet: jäsenvaltioiden määräämien seuraamusten vähäisyys................................ 14 4........... Tulevat toimet............................................................................................................... 14 4.1........ Kannustimia heikentävät toimenpiteet............................................................................ 14 4.2........ Toimitusketjun turvaavat toimenpiteet............................................................................ 15 4.3........ Valvontaa vahvistavat toimenpiteet................................................................................ 16 4.3.1..... EU:n valvontaviranomaisten haasteiden käsittely............................................................. 16 4.3.1.1.. Riskienhallinta............................................................................................................... 16 4.3.1.2.. Operatiiviset toimet....................................................................................................... 16 4.3.1.3.. Tietotekniset välineet ja laitteistot................................................................................... 17 4.3.1.4.. EU:n viranomaisten välinen yhteistyö.............................................................................. 17 4.3.1.5.. Erityiset ongelma-alueet................................................................................................ 18 4.3.1.6.. Asiantuntemuksen ja parhaiden käytäntöjen vaihto......................................................... 18 4.3.2..... Yhteistyön parantaminen keskeisten lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa........................ 19 4.4........ Seuraamusten vahvistaminen......................................................................................... 21 5........... Päätelmä...................................................................................................................... 21 KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE Savukkeiden salakuljetuksen ja tupakkatuotteiden muun laittoman kaupan tehokkaampi torjunta – Kokonaisvaltainen EU:n strategia 1. Johdanto Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) arvioiden mukaan savukkeiden laiton kauppa[1] aiheuttaa vuosittain yli 10 miljardin euron taloudelliset tappiot Euroopan unionille ja sen jäsenvaltioille.[2] Nämä tappiot johtuvat maksamattomista tullimaksuista ja veroista, kuten arvonlisäveroista (ALV) ja valmisteveroista. Tupakan laiton kauppa koostuu suurimmaksi osaksi savukkeista, mutta myös muita tupakkatuotteita (kuten kääretupakkaa) kaupataan laittomasti. Kymmenen vuotta sitten laittomassa kaupassa käytettiin pääasiassa suuria kontteja, joissa salakuljetettiin tunnettuja savukemerkkejä. Viime vuosina suurten tuotemerkkien[3] suhteellinen osuus salakuljetuksessa on kuitenkin laskenut. Toisaalta tuotteiden väärentäminen, laiton tuotanto ja erityisesti muiden tuotemerkkien[4] (joita tuotetaan pääosin EU:n ulkopuolella ja joiden tuotantomäärät ylittävät merkittävästi kyseisten kansallisten markkinoiden kysynnän) salakuljetus on lisääntynyt. Tupakan laiton kauppa ei ole vain taloudellinen ongelma. Laiton kauppa heikentää tuntuvasti jäsenvaltioiden ja EU:n tuloja, mutta se edistää myös harmaata taloutta. Laiton kauppa on lähes yksinomaan yli rajojen toimivien järjestäytyneiden rikollisryhmien hallinnassa. Lisäksi laiton kauppa on kansanterveydellinen ongelma, koska se horjuttaa poliittisia aloitteita, joilla pyritään vähentämään tupakkatuotteiden kulutusta erityisesti heikossa asemassa olevien väestöryhmien, kuten nuorten ja pienituloisten, keskuudessa. Laittomia tupakkatuotteita ei suurilta osin tuoteta EU:n tupakkatuotelainsäädännön vaatimusten mukaisesti.[5] Euroopan komissio ja jäsenvaltiot ovat jo toteuttaneet toimia tupakkatuotteiden laittoman kaupan pysäyttämiseksi. Niinpä neljän suurimman kansainvälisen savukevalmistajan[6] kanssa on tehty oikeudellisesti sitovat yhteistyösopimukset. Vuonna 2011 komissio esitti toimintasuunnitelman salakuljetuksen torjumiseksi EU:n itärajalla[7]. Toimintasuunnitelmassa käsitellään kyseisellä alueella tunnistettuja ongelmakohtia. Saatavilla olevien tietojen analysointi[8] kuitenkin osoittaa, että pyrkimyksistä huolimatta laiton kauppa EU:ssa on yleisesti kasvussa. EU:hun virtaa laittomasti ulkopuolelta yhä enemmän muita tuotemerkkejä, ja myös laiton tuotanto ja jakelu EU:ssa ovat lisääntyneet. Sitä paitsi tupakkatuotteiden laiton kauppa ei missään tapauksessa rajoitu EU:hun, vaan ongelma on maailmanlaajuinen. Marraskuussa 2012 Maailman terveysjärjestön (WHO) tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen 176 osapuolta hyväksyi sopimuksen pöytäkirjan[9], jossa käsitellään erityisesti tupakkatuotteiden laittomaan kauppaan liittyviä ongelmia. Ongelma on merkittävä ja koskettaa koko maailmaa. Se ilmenee eri muodoissa EU:n rajoilla ja rajojen sisäpuolella. Laittomaan kauppaan vaikuttavat kysyntä ja tarjonta sekä valvonnan tehottomuus. Sen suuri vaikutus EU:n ja jäsenvaltioiden talousarvioihin on hyvin vakava ongelma varsinkin meneillään olevan talouskriisin oloissa. On selvää, että tupakkatuotteiden laittoman kaupan ongelma vaatii kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Tässä tiedonannossa tarkastellaan tupakan laittomaan kauppaan liittyvien ongelmien luonnetta ja laajuutta EU:ssa, tunnistetaan ongelmaa edesauttavia tekijöitä ja ehdotetaan kokonaisvaltaista EU:n strategiaa ongelman torjumiseksi unionissa. Strategian kokonaisvaltaisessa lähestymistavassa otetaan huomioon, että laittoman kaupan torjunta on monialainen kysymys, johon vaikuttavat ja jota edistävät useat tekijät. Sen vuoksi se liittyy laajasti EU:n ja kansallisen tason eri politiikanaloihin. 2. Tupakan laittomaan kauppaan liittyvien ongelmien luonne ja laajuus EU:ssa 2.1. Laittoman kaupan luonne Tupakan laiton kauppa kattaa eri ilmiöitä, jotka eroavat tietyssä määrin toisistaan ja vaativat siten erilaisia ja eritasoisia vastatoimia. Laittoman kaupan eri muotoja ovat muun muassa seuraavat: · aitojen tupakkatuotteiden eli suurten tuotemerkkien ja muiden tuotemerkkien (kansainvälinen) salakuljetus · väärennettyjen savukkeiden (kansainvälinen) salakuljetus · laiton tuotanto ja jakelu EU:ssa (maksamattomat tullimaksut, arvolisäverot ja valmisteverot). Kansainväliseen salakuljetukseen voi sekä aitojen että väärennettyjen tavaroiden osalta liittyä muun muassa seuraavia ongelmia: · väärät tai virheelliset ilmoitukset (tavaroille ilmoitetaan esimerkiksi väärä kuvaus, arvo tai alkuperä; virheelliset tai maksamattomat tullimaksut ja maksamattomat arvonlisäverot ja valmisteverot) · tavaroiden kätkeminen lailliseen rahtiin, ajoneuvoihin tai matkustajiin (maksamattomat tullimaksut, arvonlisäverot ja valmisteverot) · laiton rajanylitys, viranomaisten yleinen välttely (maksamattomat tullimaksut, arvonlisäverot ja valmisteverot). EU:n alueella laiton kauppa kattaa myös laittoman tai luvattoman tuotannon ja jakelun EU:n tullialueella (myös eri veroalueilla). Laittomalla jakelulla tarkoitetaan sitä, että EU:ssa tuotetut tavarat ilmoitetaan vientiin tai EU:n sisäiseen jakeluun, jolloin ne liikkuvat väliaikaisesti arvonlisä- ja valmisteverottomina, mutta tuotteita ei missään vaiheessa viedä EU:n tullialueen ulkopuolelle tai toimiteta EU:ssa sijaitsevalle vastaanottajalle, jonka nimi on ilmoitettava vastaanottajalle EMCS-järjestelmän[10]) mukaisessa valmisteveroasiakirjassa tai arvonlisäveroilmoituksessa. Laittomalla jakelulla voidaan tarkoittaa myös sitä, että tuodut tuotteet luovutetaan vapaaseen liikkeeseen EU:ssa väliaikaisesti arvonlisä- ja valmisteverottomina ja myydään sen jälkeen laittomasti veroa maksamatta. Lisäksi tuotteet poistetaan passitusjärjestelmästä ja myydään laittomasti EU:n alueella (maksamattomat tullimaksut, alv:t ja valmisteverot). 2.2. Laittoman kaupan mittakaava ja laajuus EU:ssa Asiaa koskevissa tutkimuksissa[11] on havaittu, että laitonta kauppaa on erityisen vaikeaa mitata, koska toiminta on luonteeltaan luvatonta ja salaista. Joitain arvioita on kuitenkin saatavilla.[12] Eräässä EU:n rahoittamassa tutkimuksessa arvioidaan, että laittomien savukkeiden kulutus EU:ssa oli vuonna 2007 noin 8,5 prosenttia kokonaiskulutuksesta.[13] KPMG:n vuoden 2012 Project Star -raportissa[14] puolestaan arvioidaan, että laiton kulutus oli 8,4 prosenttia vuonna 2007, 8,6 prosenttia vuonna 2008, 8,9 prosenttia vuonna 2009, 9,9 prosenttia vuonna 2010, 10,4 prosenttia vuonna 2011 ja 11,1 prosenttia vuonna 2012. Tämän perusteella kulutus on kasvanut 30 prosenttia viimeksi kuluneiden kuuden vuoden aikana. Jäsenvaltioiden takavarikkoilmoitukset vahvistavat, että savukkeet muodostavat ylivoimaisesti suurimman osuuden takavarikoiduista tupakkatuotteista[15], vaikka ilmoituksia on annettu myös muutamista merkittävistä kääretupakkatakavarikoista. Muita tupakkatuotteita ei ole takavarikoitu huomattavia määriä. 2.3. Laittomien tupakkatuotteiden lähtömaat EU:n ulkopuolella Saatavilla olevien tietojen mukaan tupakkatuotteita salakuljetetaan pääasiassa seuraavista maista, jotka on asetettu tärkeysjärjestykseen: Kiina, Yhdistyneet arabiemiirikunnat[16], Vietnam, Malesia, Venäjä, Singapore, Valko-Venäjä ja Ukraina. Kaavio 1. Reittitiedot || Määrä (kpl) Tuotemerkki || Suuret || Muut Takavarikkojen määrä Kiina on edelleen takavarikoitujen savukkeiden pääasiallinen lähtömaa. Takavarikoitujen näytteiden analysointi osoittaa, että nämä savukkeet ovat pääosin väärennettyjä. Takavarikoidut laittomat erät kuljetettiin joko suoraan Euroopan merisatamiin tai jälleenlaivattiin Singaporessa tai Malesiassa, missä vapaa-alueiden valvonnan riittämättömyys pahentaa laitonta kauppaa. Yhdistyneet arabiemiirikunnat toimi aikaisemmin lähinnä jälleenlaivauspaikkana, mutta nykyiset tiedot osoittavat selvästi, että maalla on uusi rooli muiden tuotemerkkien[17] merkittävänä tuotantopaikkana, erityisesti sen vapaa-alueilla. Kreikka vaikuttaa olevan tärkein saapumispaikka Kiinasta ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista saapuville kuljetuksille. Tuote-erät jälleenlaivataan usein Egyptissä, Turkissa tai muissa itäisen Välimeren alueen satamissa. Toteutetuista toimenpiteistä huolimatta myös EU:n itäraja, erityisesti Itämeren alueella, on edelleen laittoman kaupan kohde. Keskeisiä lähtömaita alueella ovat Venäjä, Ukraina ja yhä enemmän myös Valko-Venäjä. Venäjän (ja myös Yhdistyneiden arabiemiirikuntien) tapauksessa suurin osa takavarikoiduista tuotteista on aitoja. Ne ovat laillisesti tuotettuja, mutta tuotantomäärät ylittävät reilusti lähtömaiden paikallisen kysynnän. Tuotteet salakuljetetaan EU:hun riippumatta siitä, onko tullimaksut maksettu lähtömaassa. Frontexin analyysin mukaan savukkeiden salakuljetus on yksi suurimmista ongelmista EU:n itärajalla, ja selvityksen mukaan Länsi-Balkanin maista peräisin oleva salakuljetus on laajamittaista. Lisäksi analyysin tulokset viittaavat siihen, että savukkeiden salakuljetus vaikuttaa merkittävästi rajaviranomaisten työhön itärajoilla, myös Turkin ja Länsi-Balkanin maiden maarajoilla.[18] Salakuljettajien toimintatavat vaihtelevat suuresti. Tavaroita kuljetetaan konteissa, ajoneuvoilla (rekoilla, pakettiautoilla, henkilöautoilla), pienillä aluksilla meriteitse tai jokia pitkin, rautateitse ja myös lentorahtina ja postitse. Yleisin toimintatapa on edelleen tupakkatuotteiden kätkeminen muiden tavaroiden sekaan. Pienten määrien jatkuva salakuljetus (ant smuggling) on merkittävä ongelma raja-alueilla. Toisinaan salakuljetus on hyvin organisoitua ja pienet määrät yhdistetään suurempiin kuormiin, ennen kuin ne kuljetetaan toiseen jäsenvaltioon myytäväksi laittomilla markkinoilla. On syytä korostaa, että järjestäytyneellä rikollisuudella on merkittävä asema laittomassa kaupassa, mikä kärjistää ongelmia entisestään.[19] Tupakan laiton kauppa on erittäin tuottoisaa ja vähäriskistä toimintaa, joten se houkuttelee erityisesti järjestäytyneitä rikollisryhmiä, jotka kykenevät pesemään laittomalla kaupalla saatavat suuret voitot. 2.4. Laiton tuotanto EU:ssa Savukkeiden laiton tuotanto on todennäköisesti laajaa myös EU:n alueella. Laittomia tehtaita on löydetty yhä enemmän: vuonna 2011 jäsenvaltiot paljastivat yhdeksän laitonta tehdasta, joiden tuotannon kokonaiskapasiteetin arvioidaan olevan yhteensä yli 9 miljoonaa savuketta päivittäin. Vuonna 2010 löydettiin vain viisi tällaista tehdasta. 2.5. Takavarikoidut tuotemerkit ja takavarikkopaikat Takavarikoissa muiden tuotemerkkien osuus suuriin tuotemerkkeihin[20] verrattuna on kasvanut tasaisesti, ja vuonna 2011 niiden osuus oli noin 58 prosenttia. Neljä suurinta tupakkatuotteiden valmistajaa on toteuttanut yhteistyösopimusten nojalla toimenpiteitä, jotka koskevat esimerkiksi tupakkatuotteiden paikannusta ja jäljitystä, asiakkaiden tuntemisvelvollisuutta (due diligence) ja rahanpesun torjuntaa. Nämä toimenpiteet ovat vähentäneet tuntuvasti näiden yritysten tuotteiden määrää laittomilla markkinoilla. Analysointikauden aikana joitakin muita tuotemerkkejä[21] takavarikoitiin joko samanlaisia määriä kuin suuria tuotemerkkejä tai huomattavasti kasvavia määriä[22], mikä on selvä osoitus siitä, että näillä merkeillä on vakiintunut asema laittomilla markkinoilla. Tiettyjä muita tuotemerkkejä[23] tuotetaan suuria määriä EU:ssa. Takavarikkopaikkojen kuljetustyyppien ja -muotojen analysointi puolestaan osoittaa selvästi, että vaikka tuotteita takavarikoidaan edelleen eniten merisatamissa, sisämaan takavarikot ovat lisääntyneet ja sekä takavarikoiden että takavarikoitujen tuotteiden määrät ovat kasvaneet huomattaviksi. Kaavio 2. Takavarikkopaikat Takavarikkopaikat || MERISATAMA || SISÄMAA TUNTEMATON MAARAJA VARASTO MUU POSTIKESKUS HUVISATAMA LENTOASEMA VAPAA-ALUE SISÄVESISATAMA RAUTATIE AVOMERI SISÄVESIVÄYLÄ || Määrä (kpl savukkeita) || Takavarikkojen määrä 3. Laittomaan kauppaan vaikuttavat tekijät Tupakkatuotteiden kauppaa sääntelevät lukuisat säännöt ja vaatimukset (esimerkiksi erilaiset verosäännöt) tekevät toiminnasta monimutkaista. Laillisessa kaupankäynnissä on sovellettava sekä EU:n tullimenettelyjä ja -sääntöjä että monitahoisia kansallisia veromenettelyjä, jotta tavarat voidaan luokitella ja arvottaa oikein ja näin soveltaa asianmukaisia verokantoja. Näin ollen myöskään laittoman kaupankäynnin käsittely (kannustimet, esteet ja valvonta) ei ole yksinkertaista. Savukkeiden laitonta kauppaa vauhdittaa pääasiassa neljä tekijää: (1) korkeat kannustimet ja merkittävät puutteet lainsäädännössä (2) toimitusketjun valvontatoimet, jotka eivät vastaa riittävästi uhan laajuutta (3) valvontaviranomaisten kohtaamat tietyt yleiset ja erityiset haasteet (4) seuraamusten vähäisyys, minkä vuoksi toimintaa jarruttavia tekijöitä on vähän. Jotta savukkeiden salakuljettamisen vastainen strategia voisi tuottaa tulosta, siinä on käsiteltävä samanaikaisesti sekä toimintaa vauhdittavia ja jarruttavia tekijöitä että valvontaa. 3.1. Korkeat kannustimet ja merkittävät puutteet lainsäädännössä Tupakkatuotteita verotetaan EU:ssa yleisesti ottaen ankarasti. Tuontitullit ovat korkeat, 40–58 prosenttia.[24] Kokonaisveron määrä (mukaan lukien alv) vaihtelee 70,12 prosentista, joka on painotetun keskiarvon hintaisten (WAP) savukkeiden kaikki verot sisältävästä vähittäismyyntihinnasta (TIRSP) maksettava veron määrä Luxemburgissa, 88,97 prosenttiin, joka on vastaava veron määrä Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Useat näistä tekijöistä vaihtelevat eri maiden välillä, joten tupakkatuotteiden hintaerot (kuluttajahintojen osalta) sekä EU:n jäsenvaltioiden välillä että sen naapurimaihin verrattuna ovat valtavat. Savukkeiden valmisteveron osalta alhaisinta ja korkeinta veroa soveltavien jäsenvaltioiden välinen ero on 206,41 euroa tuhatta savuketta kohden eli yli neljä euroa 20 savukkeen pakettia kohden. Tämä lisää laittoman jakelun kysyntää ja kannustimia EU:n eri veroalueiden välillä. Myös muiden tupakkatuotteiden valmisteverot eroavat samassa suhteessa. Vaikka hintaerot EU:n jäsenvaltioiden välillä ovat kaventuneet, itäisissä naapurimaissa hinnat ovat edelleen jopa kahdeksan kertaa alhaisemmat. Kaikki verot sisältävien savukkeiden vähittäismyyntihintojen huomattavat erot ovat luoneet toimintaympäristön, joka edistää yksinomaan verotuksesta johtuvaa rajatylittävää kauppaa sekä salakuljetusta ja petoksia. Rajatylittävä kaupankäynti on täysin laillista ja nimenomaan yksi sisämarkkinoiden eduista edellyttäen, että tuotteet hankitaan henkilökohtaiseen käyttöön. Tällaisella toiminnalla on kuitenkin vain hyvin pieni ero EU:n sisäiseen salakuljetukseen, jossa näennäisesti omaan käyttöön hankitut tavarat myydäänkin kulutusjäsenvaltiossa, jolloin valmistevero jää maksamatta. Valmisteverojen erot rajanaapureina oleviin kolmansiin maihin verrattuna ovat vieläkin suuremmat. Sovellettavien sääntöjen monimutkaisuus luo kannustimia laittoman toiminnan harjoittamiselle. Etenkin tupakkatuotteisiin sovellettava EU:n verolainsäädäntö on monitahoista, mikä johtuu erityisesti siitä, että suuri osa lainsäädännöstä on kansallista. Valmisteveron alaisten tupakkatuotteiden määrittely on erittäin mutkikasta, ja tiettyjen tuotteiden[25] kohdalla myös luokittelu ja määrittely tuottavat yhä suurempia haasteita. Lisäksi on aukkoja lainsäädännössä ja ”harmaita alueita”[26] tupakan (ja myös alkoholin) salakuljetuksen ja laillisen tuonnin sekä sellaisen tullittoman maahantuonnin välillä, jota sovelletaan sekä kolmansista maista saapuviin että EU:n sisällä matkustaviin matkustajiin. Toimenpiteet, joilla rajoitetaan suurten tai kohtuuttomien tupakkatuotemäärien luovuttamista kulutukseen juuri ennen veronkorotusta, eivät myöskään ole nykyisessä muodossaan riittäviä. Kun tuotteita ylivarastoidaan ja luovutetaan kulutukseen ennen veronkorotusta, voidaan välttää huomattavat verot, mikä puolestaan vähentää jäsenvaltioiden verotuloja. Yleisesti tupakkatuotteiden (sekä niiden alkuperän) tunnistaminen ja luokittelu voi olla vaikeaa ja vaatia erikoislaitteistoa tai laboratoriotutkimuksia. Edellä mainitut lainsäädännölliset erot ja puutteet tekevät salakuljetuksesta ja muusta laittomasta kaupasta taloudellisesti erittäin kannattavaa. 3.2. Toimitusketjun valvontatoimet liian heikot Kun otetaan huomioon, että rikollisten on erittäin kannattavaa ryhtyä laittomaan kauppaan, viranomaisten tai itse talouden toimijoiden tupakkatuotteiden toimitusketjuun soveltamat valvontatoimet ovat varsin puutteelliset. Suurten valmistajien kanssa tehtyjä yhteistyösopimuksia lukuun ottamatta EU:n tasolla ei toistaiseksi ole toteutettu mitään sellaisia oikeudellisia toimenpiteitä, joilla velvoitettaisiin tupakkatuotteiden toimitusketjuun osallistuvat talouden toimijat noudattamaan toiminnassaan asiakkaan tuntemisvelvollisuutta.[27] Lisäksi tuottajille ja maahantuojille ei tällä hetkellä ole asetettu mitään yleisiä oikeudellisia velvoitteita, jotka koskevat savukkeiden ja muiden tupakkatuotteiden kuljetusten seuraamista toimitusketjussa (paikannus). Tällaisten toimenpiteiden puuttuessa viranomaisten on hyvin hankalaa tai jopa mahdotonta määrittää, missä vaiheessa tuote kulkeutui laittomaan kauppaan (jäljitys). Edellä esitettyjen kehityssuuntausten ja kannustimien vuoksi on katsottava, että vaikka suurimpien tuotemerkkien salakuljetuksessa on saatu jonkin verran tuloksia, talouden toimijoille asetetut toimitusketjun valvontavaatimukset ovat nykytasollaan riittämättömät. 3.3. Valvontaviranomaisten haasteet Valvontaviranomaisista tulli- ja veroviranomaiset voivat ensisijaisesti torjua salakuljetusta kolmansista maista. Myös rajavartijoilla ja poliisilla on oma roolinsa. Poliisi- ja veroviranomaiset sekä monissa jäsenvaltioissa myös tulliviranomaiset ovat etulinjassa torjumassa laitonta tuotantoa ja jakelua EU:ssa. Kaikkien näiden viranomaisten (tulli- ja veroviranomaiset, poliisi sekä rajavartiolaitos) työtä vaikeuttavat kuitenkin useat tekijät. Osa tekijöistä on yleisen tason ongelmia (esim. tiedonvaihtoon, riskienhallintaan ja toimien kohdentamiseen liittyvät haasteet) ja osa liittyy erityisesti tupakkatuotteiden laittomaan kauppaan. Lisäksi viranomaisten ja EU:n elinten välillä ei aina ole tehokkaita yhteistyöjärjestelyjä, mikä vaikeuttaa toimintaa yleisesti. 3.3.1. Tulli- ja veroviranomaiset Tulliviranomaiset pyrkivät henkilökuntansa, tietotekniikkajärjestelmien ja valvontamenetelmien sekä -laitteistojen avulla havaitsemaan toimijoita, jotka harjoittavat tavaroiden ja erityisesti tupakkatuotteiden kansainvälistä laitonta kauppaa. Koska EU on yhteistä lainsäädäntöä soveltava tulliliitto, EU:n tulliviranomaiset muodostavat tiiviin verkoston yhteisten tietotekniikkajärjestelmien ja asiantuntijaryhmien sekä virkamiesvaihdon kautta.[28] EU:n veroviranomaiset tekevät myös monentyyppistä hallinnollista yhteistyötä veropetosten ja veronkierron torjumiseksi EU:ssa. Lukuisat komission ylläpitämät tietotekniikkajärjestelmät ja -verkot tukevat viranomaisten yhteistyötä tällä alalla.[29] Yhteistyö kattaa paitsi riskitietojen vaihdon[30] myös Euroopan laajuisen verkon[31], jolla valvotaan sellaisten hyödykkeiden kuljetuksia, joihin ei väliaikaisesti sovelleta tullimaksuja ja muita veroja. Mainituista keinoista huolimatta sekä tulli- että veroviranomaiset kohtaavat monenlaisia vaikeuksia torjuessaan EU:n ulkoista ja sisäistä tupakan laitonta kauppaa. 3.3.1.1. Riskienhallinta Tulliviranomaiset ovat viime vuosina kehittäneet yhteisen järjestelmän, jonka avulla hallitaan kaupallisissa toimitusketjuissa EU:n ulkorajojen yli liikkuviin tavaroihin liittyviä riskejä. Kuten hiljattain annetussa tiedonannossa tullialan riskienhallinnasta ja toimitusketjun turvallisuudesta[32] korostetaan, tehokkaan riskienhallinnan toteuttaminen aiheuttaa EU:n tulliviranomaisille useita haasteita. Nämä liittyvät tehokkaan riskienhallinnan, valvonnan ja tutkimusten perustana käytettävien tietojen laatuun, saatavuuteen ja jakamiseen. Tiedonannossa määritetään erityisiä ongelmakohtia talouden toimijoiden toimittamissa tiedoissa, joiden pohjalta laaditaan riskianalyyseja, sekä EU:n tulliviranomaisten valmiuksissa käyttää ja jakaa riskejä koskevia tietoja keskenään ja muiden viranomaisten kanssa, ja korostetaan tarvetta parantaa yhteistyötä ja tehostaa tietojen ja analyysien jakoa sekä talouden toimijoiden että kansainvälisten kumppaneiden kanssa. Tiedonannossa ehdotetaan jatkotoimia, joilla voidaan parantaa tullin kapasiteettia hallita toimitusketjun riskejä kaikkien hyödykkeiden osalta. Näihin toimiin sisältyy muun muassa tullin käyttämien tietojen, tietolähteiden, työvälineiden ja menetelmien entistä parempi yhtenäistäminen, jotta kaupallisen toimitusketjun liikkeiden riskit voidaan tunnistaa ja niitä voidaan analysoida. Toimenpiteiden toteutus vaikuttaa myös merkittävästi EU:n tulliviranomaisten kykyyn torjua tupakan salakuljetusta. 3.3.1.2. Valvontamenetelmät, laitteistot, koulutus ja tietotekniset välineet Tietyntyyppisen salakuljetuksen valvontaa vaikeuttaa riittävien valvontakeinojen, kuten skannereiden ja huumekoirien, puute. Tällaisia keinoja tarvittaisiin esimerkiksi lailliseen rahtiin tai (henkilö- tai kaupallisiin kuljetuksiin käytettäviin) ajoneuvoihin kätketyn laittoman tupakan havaitsemiseen. Kaikilla jäsenvaltioilla ei ole ulkorajojen suojelua varten käytössään tarpeeksi korkeatasoisia laitteistoja. Lisäksi henkilöstön tietämyksen ja koulutuksen taso ja laatu voivat vaikuttaa siihen, miten tehokkaasti salakuljetusta kyetään torjumaan kansallisella tasolla. Sisämarkkinoilla savukkeiden salakuljetuksen torjunta vaatii kansallisia verkostoja, joissa toimivat ryhmät pyrkivät häiritsemään ja hajottamaan laittoman tupakan toimitusta ja jakelua vähittäismyyntipaikoissa sekä julkisissa ja yksityisissä tiloissa. Tämä edellyttää liikkuvien valvontayksiköiden (toissijainen valvonta) perustamista sekä valvonnan laajentamista kotimaan tarkastuspisteisiin ja markkinoihin. Kaikki jäsenvaltiot eivät ole toteuttaneet tätä käytäntöä. Vaikka EU:n tasolla on savukkeiden laittoman kaupan torjunnan tueksi saatavilla useita erityisiä tietoteknisiä välineitä, osaa käytössä olevista tietotekniikkajärjestelmistä ei selvästikään hyödynnetä täydessä mitassa. Esimerkiksi petostentorjunnan tietojärjestelmän (AFIS) uusi ilmoitusmoduuli CIGinfo on merkittävä edistysaskel, mutta vaikka jäsenvaltioiden takavarikkoilmoituksia on pyritty yhtenäistämään ja yksinkertaistamaan, joitain ratkaisevan tärkeitä tietoja jää edelleen järjestelmällisesti ilmoittamatta tai puutteellisiksi. Myöskään tupakkatuotteiden kuljetuksia koskevia tietoja (NCTS, EMCS) ei toistaiseksi hyödynnetä täysin uusien teknologioiden kuten tietoanalyysien avulla. 3.3.2. Muut valvontaviranomaiset Myös poliisi- ja rajavalvontaviranomaiset ehkäisevät osaltaan tupakkatuotteiden laittoman kaupan eri muotoja. Ulkorajojen suojelu kuuluu jäsenvaltioiden vastuualueeseen ja perustuu yhteisiin EU:n sääntöihin ja menettelyihin. Sen vuoksi EU:n vihreän rajan yli laittomasti kuljetettavien tupakkatuotteiden havaitseminen on pääasiallisesti jäsenvaltioiden tehtävä. Jäsenvaltioiden viranomaisia avustaa rajatylittävän rikollisuuden torjunnassa operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto Frontex[33]. Frontex muun muassa toteuttaa riskianalyyseja, koordinoi operatiivista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä ja kehittää sekä ylläpitää tiedonvaihtoon käytettäviä tietojärjestelmiä. Tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjunta on ensisijaisesti tullin tehtävä, joten poliisiviranomaisten rooli vaihtelee eri jäsenvaltioissa. Poliisilla on kuitenkin keskeinen asema järjestäytyneen rikollisuuden ja siihen liittyvän rikollisuuden, kuten rahanpesun, torjunnassa. Euroopan poliisivirasto (Europol) tukee jäsenvaltioiden poliisiviranomaisia vakavan rikollisuuden ehkäisyssä ja keskittyy erityisesti tupakkatuotteiden laittoman valmistuksen ja jakelun, myös järjestelmällisten ALV-petosten, torjumiseen EU:ssa. Eurojust[34] puolestaan tukee jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä, millä parannetaan vakavia rikoksia koskevan tutkimuksen ja syytteeseenpanon tehokkuutta. 3.3.3. Viranomaisten ja EU:n virastojen yhteistyö Tupakkatuotteiden laitonta kauppaa torjuva tehokas politiikka edellyttää kansallisten lainvalvontaviranomaisten ja tutkintaviranomaisten kohdennettua yhteistyötä. Tulli- ja rahoitusvalvontaviranomaisista, poliisista sekä muista lainvalvontaviranomaisista koostuvien erityisryhmien perustaminen on osoittautunut tehokkaaksi yhteistyömenetelmäksi. Tällainen käytäntö ei kuitenkaan ole kovin laajalle levinnyttä EU:ssa. Lisäksi EU:n tasolla on parannettava tiedustelutietojen ja muiden tietojen vaihtoa tullipetoksia, järjestäytynyttä rikollisuutta ja rajatylittävää rikollisuutta torjuvien virastojen (OLAF, Europol, Eurojust ja Frontex) välillä. 3.3.4. Korruptio Useissa tutkimuksissa[35] ja OLAFin käsittelemissä tapauksissa on osoitettu, että lainvalvontaviranomaisten korruptio estää laittoman kaupan tehokasta torjuntaa, etenkin silloin, kun tulliviranomaisten piirissä esiintyy korruptiota.[36] Virkailijoiden lahjonta onkin edelleen yksi pääkeinoista, joita salakuljettajat käyttävät laittoman toimintansa peittämiseen. 3.3.5. Kansainvälinen yhteistyö kolmansien maiden viranomaisten kanssa Tupakan laiton kauppa on suurelta osin kansainvälinen ongelma. Jotta voidaan saada tietoa riskeistä, kehityssuuntauksista ja uhkista erityisesti tutkimusten yhteydessä, lähtö- ja kauttakulkumaan viranomaisten on vaihdettava tehokkaasti tietoa ja tehtävä tiivistä yhteistyötä. EU:n ja kolmansien maiden välisen yhteistyön laajuus ja laatu on hyvin vaihtelevaa, ja toisinaan se on hyvin hankalaa. Yhteisten pyrkimysten ansiosta yhteistyö Ukrainan ja Moldovan kanssa on parantunut kahden viime vuoden aikana, toisin kuin Valko-Venäjän kanssa. Operatiivinen yhteistyö Venäjän, Kiinan ja Malesian kanssa on sujuvaa, mutta näistä maista lähtöisin oleva laiton kauppa on niin mittavaa, että se aiheuttaa edelleen melkoisia ongelmia. Singaporen ja Yhdistyneiden arabiemiirikuntien kanssa tehtävä vapaa-alueisiin liittyvä operatiivinen yhteistyö on riittämätöntä. Myös EU:n ulkopuolisissa lähtö- ja kauttakulkumaissa lainvalvontaviranomaisten korruptio on keskeinen ongelma. 3.4. Matalat esteet: jäsenvaltioiden määräämien seuraamusten vähäisyys Sen lisäksi, että laittomalla kaupalla voidaan saada suuret voitot, salakuljetukseen liittyy suhteellisen vähän riskejä EU:ssa ja erityisesti sen ulkopuolella.[37] Savukkeiden salakuljetuksesta määrätään jäsenvaltion mukaan hyvin erilaisia seuraamuksia. Seuraamukset eroavat sekä rangaistuksen luonteen (hallinnolliset tai rikosoikeudelliset seuraamukset) että vakavuuden osalta. Yhdessä jäsenvaltiossa tällaisista rikoksista voidaan vakavimmissa tapauksissa määrätä enintään yhden vuoden vankeustuomio, kun taas toisissa jäsenvaltioissa vankeustuomio voi olla jopa kymmenen vuoden pituinen. Myös sakkotuomioiden taso vaihtelee merkittävästi. Huomattavan erilaiset seuraamukset antavat salakuljettajille mahdollisuuden valita saapumispaikkansa EU:hun sen mukaan, missä seuraamukset ovat lievimpiä. 4. Tulevat toimet Seuraavaksi ehdotetaan toteutettaviksi toimenpiteitä, joilla puututaan tupakan laittoman kaupan kaikkiin osa-alueisiin. Niukkojen resurssien keskittämiseksi painotetaan toimenpiteitä, joiden odotetaan tuottavan nopeita tuloksia eli joilla varmistetaan toimitusketju ja tehostetaan valvontaa. Seuraaviin toimenpiteisiin liittyvät toiminnot luetellaan tähän tiedonantoon liittyvässä toimintasuunnitelmassa. 4.1. Kannustimia heikentävät toimenpiteet Valmisteverojen yhtenäistäminen EU:ssa ja erityisesti naapurimaissa on tällä hetkellä vaikeaa. Tätä työtä pyritään kuitenkin viemään pidemmällä aikavälillä eteenpäin EU:ssa ja etenkin sen itäisissä naapurimaissa. Samaan aikaan voidaan lyhyellä aikavälillä toteuttaa muita toimenpiteitä, joilla vähennetään kannustimia ja lainsäädännön aukkoja. Esimerkiksi edelleen varsin monimutkaista valmisteveron alaisen tupakan määritelmää voitaisiin yksinkertaistaa yhtenäistämällä sitä tullin käyttämien määritelmien kanssa. Valmisteveron alaiset tuotteet on määriteltävä tarkasti objektiivisten kriteerien perusteella, jotta voidaan keventää sekä talouden toimijoiden että veroviranomaisten hallinnollista rasitetta ja samalla tukkia lainsäädännön aukkoja ja varmistaa valmisteverosäännösten täsmällisempi noudattaminen. Salakuljetuksen ja laillisen maahantuonnin välisen harmaan alueen osalta komissio harkitsee täsmentävänsä teknisiä ohjeita, jotta jäsenvaltiot voivat käyttää objektiivisia kriteerejä soveltaessaan matkustajille asetettuja tullittomuutta koskevia rajoja. On selvitettävä, voidaanko veronkiertoa vähentää yhteisillä perussäännöillä ilman, että eri jäsenvaltioissa toimivien talouden toimijoiden välinen kilpailu vääristyy. Veronkierron vastaiset toimenpiteet liittyvät näyttöön, jolla osoitetaan, että valmistevero on maksettu. Luotettavat toimijat, jotka ovat tehneet sopimuksia vaatimusten täysimääräisestä noudattamisesta, voisivat hyötyä pidemmästä siirtymäajasta, jotta he voisivat osoittaa maksaneensa valmisteverot. Sekä salakuljettajien että kuluttajien kannustimia on heikennettävä. Jotta kansalaisia voidaan estää ostamasta laittomia savukkeita ja muita tupakkatuotteita, laittoman kaupan haittapuolista, erityisesti sen vaikutuksesta kansalliseen talouteen ja järjestäytyneeseen rikollisuuteen, olisi tiedotettava yleisölle entistä paremmin. Samoin olisi tiedotettava siitä, että laittomien tuotteiden valmistuksessa ei ole noudatettu EU:n tupakkatuotelainsäädäntöä esimerkiksi ainesosia koskevien säännösten tai pakkauksiin merkittävien pakollisten terveysvaroitusten osalta. Komissio aikoo – tutkia, miten valmisteverosääntöjen soveltamista voitaisiin yksinkertaistaa esimerkiksi teknisten ohjeiden avulla – selvittää, miten veronkiertoa voitaisiin vähentää ottamalla käyttöön yhteisiä perussääntöjä sen ehkäisemiseksi – laajentaa jo käytössä olevia kohdennettuja toimia yhteistyössä kiinnostuneiden ja halukkaiden jäsenvaltioiden kanssa, jotta voidaan lisätä kansalaisten tietoisuutta laittomien tupakkatuotteiden aiheuttamista vahingoista ja niiden kulutukseen liittyvistä erityisistä riskeistä. 4.2. Toimitusketjun turvaavat toimenpiteet Kaikkein ensimmäiseksi tupakan toimitusketjujen turvaamiseksi EU:n ja jäsenvaltioiden on yhteisten etujensa mukaisesti allekirjoitettava ja ratifioitava FCTC-pöytäkirja ja pantava se tehokkaasti täytäntöön. Tähän sisältyvät valmistuslaitteiden lupamenettelyä ja asiakkaan tuntemisvelvollisuutta koskevat toimenpiteet sekä EU:n sisäisiä vapaa-alueita koskevat säännökset. Mikä tärkeintä, pöytäkirjassa velvoitetaan sopimuspuolet perustamaan paikannus- ja jäljitysjärjestelmä kaikille tupakkatuotteille, jotka tuotetaan niiden alueella tai tuodaan niiden alueelle (8 artikla).[38] Tällaisen järjestelmän ytimessä ovat yksilölliset tunnisteet, joiden avulla voidaan määrittää tuotteiden alkuperä ja ajankohta, jona tuotteet siirtyivät laittomille markkinoille. Sen avulla pöytäkirjan osapuolten (eli jäsenvaltioiden ja Euroopan komission) toimivaltaiset viranomaiset voivat seurata ja valvoa tupakkatuotteiden kuljetuksia ja oikeudellista asemaa. Lisäksi voidaan vaihtaa tietoja kansainvälisten kumppaneiden kanssa WHO:n yhteydessä toimivan puitesopimuksen sihteeristön maailmanlaajuisen tiedonvaihtopisteen kautta. Tällaisella paikannus- ja jäljitysjärjestelmällä parannetaan merkittävästi toimitusketjun valvontaa ja vahvistetaan nykyisiä toimenpiteitä, joita sovelletaan valmisteveron alaisten tuotteiden kuljetuksiin EU:ssa (EMCS-järjestelmä EU:n hyödykkeille ja NCTS-järjestelmä EU:n ulkopuolisille hyödykkeille). Kansallisten paikannus- ja jäljitysjärjestelmien perusominaisuudet olisi määritettävä EU:n tasolla, jotta tupakkatuotteita koskevat EU:n sisämarkkinat eivät vääristy. Tämä voidaan toteuttaa hyväksymällä komission äskettäin antama ehdotus uudeksi tupakkatuotedirektiiviksi[39]. Jotta voidaan varmistaa tupakkatuotteiden täysi jäljitettävyys ja taata, että EU:n markkinoilla on vain vaatimustenmukaisia tuotteita, ehdotuksessa (14 artikla) esitetään tupakkatuotteiden pakkausten paikannus- ja jäljitysjärjestelmää, jota sovellettaisiin koko toimitusketjuun (vähittäismyyntiä lukuun ottamatta). Ehdotuksen mukaan tupakkatuotteiden valmistajien olisi tehtävä sopimuksia tiedontallennuspalveluja tarjoavien riippumattomien kolmansien osapuolten kanssa, jotta varmistetaan järjestelmän täysi avoimuus ja jäsenvaltioiden viranomaisten sekä komission pääsy tietoihin. Lisäksi ehdotuksessa esitetään turvaominaisuuden lisäämistä kaikkiin tupakkatuotteisiin. Se auttaisi kuluttajia ja viranomaisia erottamaan aidot tuotteet väärennetyistä. Tästä syystä uutta tupakkatuotedirektiiviä koskevan komission ehdotuksen 14 artiklassa on säännöksiä paikannuksesta ja jäljityksestä. Nämä säännökset ovat täysin FCTC-pöytäkirjan mukaiset siltä osin kuin on kyse tupakkatuotteiden kaupassa EU:ssa. Komissio aikoo ehdottaa seuraavia toimenpiteitä: – allekirjoitetaan ja ratifioidaan FCTC-pöytäkirja ja pannaan se täytäntöön EU:n tasolla – varmistetaan pöytäkirjan säännösten noudattaminen EU:n toimivaltaan kuuluvissa asioissa. Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi hyväksyttävä komission ehdotus uudeksi tupakkatuotedirektiiviksi ja sen säännökset paikannuksesta ja jäljityksestä mahdollisimman pian. 4.3. Valvontaa vahvistavat toimenpiteet 4.3.1. EU:n valvontaviranomaisten haasteiden käsittely 4.3.1.1. Riskienhallinta Tullialan riskienhallintaa koskevassa tiedonannossa esitetään toteutettavaksi toimia, jotka koskevat erityisesti talouden toimijoiden toimittamien tietojen laatua sekä tietojen saatavuutta ja jakamista riskienhallinnan tarkoituksiin. Näin voitaisiin luoda entistä vahvempi, yhtenäisempi ja koordinoidumpi riskienhallintajärjestelmä ja parantaa toimenpiteiden kohdentamista epäilyttäviin (myös tupakkatuotteita koskeviin) liiketoimiin. Analyyttisten tietojen jakaminen EU:n tullitoimipaikkojen ja muiden laittoman kansainvälisen kaupan torjuntaan osallistuvien EU:n virastojen kesken lisää operatiivisten viranomaisten valmiuksia. Järjestelmän vahvistaminen auttaa torjumaan tehokkaammin tupakan salakuljetusta ja kaikkea muutakin laitonta kauppaa. 4.3.1.2. Operatiiviset toimet Itärajan toimintasuunnitelman puitteissa toteutettujen operatiivisten toimien tulokset vaikuttavat lupaavilta. Toimien toteutusta olisi jatkettava myös tämän strategian yhteydessä. EU:n tullialan riskienhallintajärjestelmän osalta savukkeiden salakuljetus on nimitetty ensisijaiseksi valvontakohteeksi (Priority Control Area, PCA) vuonna 2013, millä varmistetaan intensiivisempi, riskeihin perustuva ja EU:n laajuinen koordinoitu valvonta.[40] Ensisijaisten valvontakohteiden täydentämiseksi komissio ja Romanian tulli järjestävät alueella yhteisen tullioperaation, johon osallistuvat myös Ukraina ja Moldova. Näiden toimien tulosten perusteella annetaan ja toteutetaan erityisiä suosituksia, joiden avulla vahvistetaan EU:n järjestelmällisiä valmiuksia määrittää savukkeisiin liittyviä yhteisiä riskejä ja puuttua niihin. Toimien myönteisistä tuloksista laadittavan loppuanalyysin jälkeen voi myös olla tarpeen toteuttaa tupakan laittomaan kauppaan kohdennettuja jatkotoimia, jotka voivat liittyä esimerkiksi erityisiin riskitekijöihin, kuten Yhdistyneiden arabiemiirikuntien kaltaisista keskeisistä lähtömaista saapuviin eriin tai erityisiin riskikeskittymiin. Neuvoston tulliyhteistyöryhmän[41] määrittämiä yhteisten tullioperaatioiden puutteita olisi käsiteltävä ja tiedonvaihtoa yhteisten tullioperaatioiden yhteydessä parannettava. Laittomien tupakkaerien maantieteellistä alkuperää koskevia tietoja voidaan parantaa analysoimalla teknisesti jäsenvaltioiden takavarikoimista tuotteista otettuja näytteitä. 4.3.1.3. Tietotekniset välineet ja laitteistot Jäsenvaltioita olisi kannustettava hyödyntämään olemassa olevien tietoteknisten välineiden, kuten CIGinfon, koko potentiaalia. Komissio aikoo myös antaa aikaisempaa enemmän palautetta takavarikoita koskevien analyysien tuloksista. Komissio ja jäsenvaltioiden viranomaiset voisivat tutkia CSM-tietojen (Container Status Message) käyttöä savukkeiden salakuljetukseen liittyvien epäilyttävien lähetysten havaitsemiseksi. Lisäksi selvitetään, miten muita laitteistoja, kuten rekisteritunnusten ja konttikoodien automaattisia tunnistusvälineitä, voitaisiin käyttää tehokkaammin (jakamalla niiden avulla kerättyjä tietoja alueellisesti tai EU:n tasolla). ATIS-järjestelmää[42] voitaisiin puolestaan mahdollisesti käyttää tietoanalyyseihin perustuvaan kehityssuuntauksien määrittämiseen, minkä avulla jäsenvaltiot pystyisivät kohdentamaan toimenpiteitään tehokkaammin riskeihin. Lisäksi voitaisiin tarkastella EMCS-järjestelmän käyttöä samaan tarkoitukseen. Tullin sekä sen infrastruktuurin ja laitteistojen nykyaikaistamista voitaisiin tukea tulevaisuudessa paremmin EU:n rakennerahastoista, jos jäsenvaltiot asettavat tavoitteen tietoisesti etusijalle myös kansallisissa määrärahoissaan. 4.3.1.4. EU:n viranomaisten välinen yhteistyö Riskienhallintaa koskevassa tiedonannossa määritetään erityistoimia, joilla parannetaan riskitietojen vaihtoa ja toimitusketjua koskevien tietojen hyödyntämistä kehittämällä yhteisiä EU:n tason riskienhallintavälineitä ja -menetelmiä. Tämän lisäksi Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) suunniteltu uudistus lisää todennäköisesti tutkimusyhteistyötä myös OLAFin, Europolin, Eurojustin ja Frontexin välillä.[43] Saavutettu yhteisymmärrys on kuitenkin vielä virallistettava. Myös Europolin ehdotettu uudistus[44] on edistänyt tiedonvaihtoa tutkimusten yhteydessä. Vaihtamalla tietoa ja tiedustelutietoja ulkorajojen suojeluun osallistuvien viranomaisten välillä voidaan torjua tehokkaammin tämäntyyppistä rajatylittävää rikollisuutta. Sen vuoksi on tärkeää, että OLAF ja Frontex jakavat tiedustelutietoja Eurosur-järjestelmän[45] kautta EU:n tasolla ja että tulliviranomaiset käyttävät järjestelmää kansallisella tasolla. 4.3.1.5. Erityiset ongelma-alueet Kreikka on keskeisenä saapumispaikkana erityinen ja kriittinen ongelma-alue, jota käsitellään Kreikka-työryhmässä[46]. Lisäksi Kreikalle tarjotaan teknistä apua valtion tuloista vastaavan hallinnon uudistustyöhön. Komissio aikoo – toteuttaa entistä kohdennetumpia toimia EU:ssa ja/tai kolmansien maiden kanssa käyttäen tarkoituksenmukaisimpia saatavilla olevia keinoja, kuten kumppanuus- ja yhteistyösopimuksia sekä alueellisia ja/tai kansainvälisiä yhteisiä tullioperaatioita – käsitellä yhteisissä tullioperaatioissa tunnistettuja puutteita – jatkaa tieteellistä tutkimusta ja analyyttisia menetelmiä koskevaa työtään tupakan laittoman kaupan torjunnassa – antaa jäsenvaltioille aikaisempaa enemmän palautetta takavarikoita koskevista analyyseista – ehdottaa toimenpiteitä, joilla liitetään yhteen ja kerätään keskustasolla tietoa, joka on saatu rekisteritunnusten ja konttikoodien automaattisten tunnistusvälineiden avulla, jotta tiedot voidaan saattaa muiden jäsenvaltioiden saataville – tarjota lisätukea jäsenvaltioiden tulliviranomaisille sellaisten nykyisten ja tulevien ohjelmien määrittämiseksi, joilla voidaan tukea ja uudistaa EU:n tullialaa infrastruktuurin, laitteiston (myös tullilaboratorioiden), järjestelmien ja palveluiden osalta – avustaa jäsenvaltioita nykyisten ja tulevien rahoitusvälineiden ja ohjelmien käytössä – käsitellä Kreikan erityisongelmia asianmukaisin toimin Kreikka-työryhmässä. Komission ja jäsenvaltioiden olisi – laadittava ja toteutettava kumppanuus- ja yhteistyösopimusten tulosten perusteella suosituksia savukkeiden salakuljetuksen torjuntaa koskevien EU:n valmiuksien parantamiseksi. Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi hyväksyttävä – uusi OLAF-asetus mahdollisimman pian – komission ehdotus Europolin uudistamisesta. Jäsenvaltioiden olisi parannettava ilmoittamista CIGinfo-järjestelmässä. 4.3.1.6. Asiantuntemuksen ja parhaiden käytäntöjen vaihto Yleisellä tasolla on tärkeää optimoida ja koordinoida saatavilla olevat resurssit sekä kansallisella että EU:n tasolla, jotta voidaan vahvistaa valvonnan valmiuksia ja kapasiteettia. Erityisesti savukkeiden rajatylittävän salakuljetuksen alalla kansallisten strategioiden onnistuneella täytäntöönpanolla on vähennetty laitonta kauppaa useissa EU:n jäsenvaltioissa. Jakamalla kokemuksia ja asiantuntemusta voidaan luoda tärkeitä synergioita ja määrittää uusimmat ja tehokkaimmat teknologiat ja menetelmät sekä ehkäisyä että havaitsemista varten. Asiantuntemuksen jakaminen sekä resurssien yhdistäminen ovat tulevien Tulli 2020- ja Fiscalis 2020 -ohjelmien[47] päätavoitteita. Näitä tavoitteita voidaan osittain tukea myös petosten torjunnassa Herkules III ‑ohjelman kautta. Rajatylittävän rikollisuuden torjuntaa voidaan lisäksi tukea sisäisen turvallisuuden rahastoon kuuluvan ulkorajojen ja viisumipolitiikan rahoitusvälineen[48] kautta. Neuvoston tulliyhteistyöryhmässä toteutetaan tullirikosten (pääasiassa salakuljetuksen) torjuntaa koskevien kansallisten käytäntöjen vaihtoa. Hankkeen yhteydessä on perustettu erityinen ryhmä[49], joka pyrkii uudenlaisen yhteistyön ja tutkimustekniikoiden avulla parantamaan valmiuksia, joiden avulla torjutaan vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta tupakan salakuljetuksen yhteydessä. Lisäksi voitaisiin kehittää koordinoitu lähestymistapa tupakkatuotteiden kaupan erityispiirteitä koskevan koulutuksen tarjoamiseen eri lainvalvontaviranomaisille, koska tupakkatuotteiden kauppa on laillisessakin muodossa varsin monitahoista. EU:n tasolla voitaisiin toteuttaa erityisiä toimenpiteitä ja jakaa kokemuksia korruption torjunnasta. Näitä varten komission olisi avustettava jäsenvaltioita järjestämään henkilöstönvaihtoa salakuljetuksen torjuntatyöhön osallistuvien toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välillä. Komissio aikoo – tarkastella erikoiskoulutusmoduulien kehittämistä lainvalvontaviranomaisille yhteistyössä jäsenvaltioiden, Cepolin ja (tulevaisuudessa myös) Europolin kanssa – avustaa jäsenvaltioita toteuttamaan parhaiden käytäntöjen vaihtoa tullirikollisuuden ja korruption torjunnassa, myös tarjoamalla Herkules-ohjelmasta taloudellista tukea henkilöstönvaihtoon. 4.3.2. Yhteistyön parantaminen keskeisten lähtö- ja kauttakulkumaiden kanssa Keskeisten lähtö- ja kauttakulkumaiden on jaettava tietoa maiden laillisesta savukkeiden tuotannosta ja jakelusta, uhka-arvioinneista ja järjestäytyneestä rikollisuudesta sekä tehtävä yhteistyötä ja avustettava konkreettisissa tutkimuksissa. Tätä varten EU:n on hyödynnettävä paremmin nykyisiä yhteistyöjärjestelyjään Kiinan kanssa, kuten yhteistyöstä ja keskinäisestä hallinnollisesta avunannosta tulliasioissa tehtyä sopimusta (CCMAA[50]), ja otettava kysymys tiedon jakamisesta esiin yhteistyön puitteissa. EU:n olisi myös hyödynnettävä täysimääräisesti EU:n ja sen naapurimaiden välisiä assosiaatiosopimuksia sekä EU:n ja Länsi-Balkanin maiden välisiä vakautus- ja assosiaatiosopimuksia. Tiedonjako olisikin otettava järjestelmällisesti esiin tapaamisissa toimivaltaisten viranomaisten kanssa sekä naapuruuspolitiikan yhteydessä että tulliyhteistyötä koskevissa korkean tason seminaareissa. EU:n naapurissa sijaitsevien kumppanimaita olisi rohkaistava lähentämään valmisteverojärjestelmiään ja ‑kantojaan olemassa olevilla tai uusilla foorumeilla. Näin saataisiin maiden välisistä eroista johtuvat kannustimet salakuljetukseen mahdollisimman pieniksi. Tulliyhteistyötä Venäjän, Ukrainan ja Moldovan kanssa koskevien strategiakehysten täytäntöönpanoa olisi jatkettava, ja erityisesti olisi vakiinnutettava vuoropuhelu tullipetosten torjuntaa koskevasta yhteistyöstä ja mahdollisista yhteisistä toimista. Vastaavanlaista kehystä olisi valmisteltava Valko-Venäjän kanssa. OLAFin ja Ukrainan sekä Moldovan tullien väliset neuvottelut hallinnollisen yhteistyön järjestelmistä olisi saatava päätökseen heinäkuuhun 2013 mennessä, ja vastaavat neuvottelut olisi aloitettava Venäjän ja Valko-Venäjän kanssa. Vaikka EU:lla ja Yhdistyneillä arabiemiirikunnilla ei ole kahdenvälistä yhteistyökehystä, EU:n olisi käsiteltävä tiedonjako-ongelmaa Yhdistyneiden arabiemiirikuntien kanssa poliittisella tasolla, vahvistettava maasta tulevien lähetysten valvontaa ja järjestettävä kohdennettuja operaatioita. EU:n olisi myös edelleen tarjottava teknistä ja taloudellista tukea EU:n naapurimaille, Länsi-Balkanin maille ja Turkille laittoman kaupan torjumiseksi ja myös tulliviranomaisten ja muiden lainvalvontaviranomaisten korruption kitkemiseksi. Vietnamin, Malesian ja Singaporen kanssa tehtyjä kumppanuus- ja yhteistyösopimuksia[51] olisi käytettävä yhteistyön tehostamiseksi järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa. EU:n ja näiden maiden välisiin vapaakauppasopimuksiin sisällytettäviä petostentorjuntasäännöksiä on käytettävä tullialan yhteistyön parantamiseen. Tällaisia petostentorjuntasäännöksiä ehdotetaan säännönmukaisesti kaikkiin EU:n kansainvälisiin kauppa- ja/tai yhteistyösopimuksiin. FCTC-pöytäkirjan voimaantulo ja täytäntöönpano tuovat laittoman kaupan torjuntaan myös maailmanlaajuisesti uuden ulottuvuuden, uuden paikannus- ja jäljitysjärjestelmän sekä WHO:n yhteydessä toimivan puitesopimuksen sihteeristön maailmanlaajuisen tiedonvaihtopisteen. Lisäksi pöytäkirjassa lisätään oikeudellista yhteistyötä rikosasioissa sekä keskinäistä avunantoa oikeusasioissa. WHO:n lisäksi myös WCO ja Interpol voivat rohkaista jäseniään ratifioimaan FCTC-pöytäkirjan, panemaan sen täytäntöön ja ryhtymään sen pohjalta tehokkaisiin toimiin. Komissio aikoo – tiivistää yhteistyötään Kiinan, EU:n naapurimaiden, Venäjän, Länsi-Balkanin maiden ja Turkin kanssa tulliyhteistyön sekä savukkeiden salakuljetuksen torjunnan alalla – tutkia, kannattaisiko keskeisiin lähtö- ja kauttakulkumaihin lähettää ylimääräisiä EU:n yhteyshenkilöitä – ehdottaa, että olennaiset petostentorjuntasäännökset lisätään säännönmukaisesti tärkeitä kansainvälisiä sopimuksia koskeviin neuvotteluvaltuuksiin – edistää FCTC-pöytäkirjan allekirjoittamista, ratifiointia ja täytäntöönpanoa, erityisesti keskeisissä lähtömaissa, muun muassa tekemällä tiivistä yhteistyötä WCO:n kanssa, vahvistamalla yhteistyötä Interpolin kanssa ja tarjoamalla taloudellista ja teknistä tukea WHO:n yhteydessä toimivalle puitesopimuksen sihteeristölle ja kolmansille maille. Komissio ja Euroopan ulkosuhdehallinto (EUH) aikovat käsitellä tupakan salakuljetukseen liittyviä ongelmia järjestelmällisesti EU:n tasolla keskeisten lähtö- ja kauttakulkumaiden ja erityisesti Yhdistyneiden arabiemiirikuntien kanssa. Komissio aikoo ehdottaa EU:n ja keskeisten lähtömaiden välisiä yhteisiä toimintasuunnitelmia. Komissio aikoo tehdä yhteistyötä WHO:n yhteydessä toimivan puitesopimuksen sihteeristön maailmanlaajuisen tiedonvaihtopisteen yhteydessä, ja jäsenvaltioiden tulisi tehdä samoin. 4.4. Seuraamusten vahvistaminen Toimintaa jarruttavien tekijöiden osalta koko EU:ssa tarvitaan tehokkaita ja varoittavia seuraamuksia, myös rikosoikeudellisia seuraamuksia, jotta tupakan laiton kauppa voidaan pysäyttää. Komissio aikoo kartoittaa ulkoisella tutkimuksella seuraamuksia, joita jäsenvaltioissa määrätään tällä hetkellä tupakkatuotteiden laittomasta kaupasta ja etenkin salakuljetuksesta, sekä tapoja, joilla seuraamuksia sovelletaan tuomioistuimissa. Tupakan laitonta kauppaa voitaisiin ehkäistä jo käynnissä olevilla, yleisen tason aloitteilla. Äskettäin hyväksytyn WHO:n FCTC-pöytäkirjan säännöksissä esimerkiksi vaaditaan sen osapuolia hyväksymään lainsäädäntöä ja muita toimenpiteitä, joilla säädetään tietyt toiminnot laittomiksi niiden kansallisen lainsäädännön nojalla, ja varmistamaan, että laittomasti toimiville henkilöille määrätään tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia rikosoikeudellisia tai muita seuraamuksia. Aloitettavassa tutkimuksessa seurataan lisäksi FCTC-pöytäkirjan vaatimusten noudattamista, ja komissio harkitsee tutkimusten tulosten perusteella lainsäädäntötoimien ehdottamista. Komissio ehdotti jo heinäkuussa 2012 direktiiviä unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin (taloudellisten etujen suojaamista koskeva direktiivi)[52], jossa yhtenäistetään rikosten määritelmät, seuraamusten vähimmäis- ja enimmäistasot sekä vanhentumisajat, jotka vaihtelevat edelleen EU:n jäsenvaltioiden välillä. Jos jäsenvaltiot hyväksyvät ehdotuksen, se voisi edesauttaa pyrkimyksiä yhtenäistää jäsenvaltioiden eritasoisia seuraamuksia. Lisäksi komissio aikoo ehdottaa vuonna 2013 tullirikkomusten ja muiden kuin rikosoikeudellisten seuraamusten määritelmien lähentämistä. Komissio aikoo – toteuttaa jäsenvaltioissa tällä hetkellä määrättäviä seuraamuksia kartoittavan tutkimuksen, jonka tavoitteena on myös selvittää FCTC-pöytäkirjan saattamista osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä – esittää ehdotuksen tullirikkomusten ja muiden kuin rikosoikeudellisten seuraamusten määritelmien yhtenäistämisestä. 5. Päätelmä Tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjunta vaatii sekä poliittista sitoutumista että konkreettisia toimia, jotta voidaan turvata EU:n ja jäsenvaltioiden taloudelliset edut, ehkäistä rajatylittävää rikollista ja suojella kansalaisia tuotteilta, jotka eivät vastaa tupakkalainsäädäntöä. Tiettyjä toimenpiteitä ja aloitteita on hyväksytty ja pantu täytäntöön. Joitakin toimia on käsiteltävänä, ja eräitä muita on vielä vahvistettava. Tupakan salakuljetus on ennen kaikkea monitahoinen ja maailmanlaajuinen ongelma. Jotta alalla voidaan saavuttaa tehokkaita tuloksia, ongelmaa on lähestyttävä kokonaisvaltaisella strategialla, jossa käsitellään ongelman maantieteellistä laajuutta sekä sääntöjä, resursseja ja menetelmiä, joilla voidaan vaikuttaa kysyntään ja tarjontaan sekä vahvistaa valvontaa ja toimien täytäntöönpanoa. Tässä tiedonannossa vahvistetun strategian ja siihen liittyvien, liitteenä olevassa toimintasuunnitelmassa vahvistettujen toimenpiteiden ja toimien täytäntöönpanolla puututaan tunnistettuihin ongelmiin ja kannusteisiin. Strategian toteuttaminen tehostaisi merkittävästi laittoman kaupan torjuntaa EU:ssa ja tukisi käytössä olevien toimenpiteiden ja politiikkojen täytäntöönpanoa. Komissio kehottaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa käymään vuoropuhelua tässä tiedonannossa ja toimintasuunnitelmassa ehdotetuista toimenpiteistä ja tukemaan komissiota ja jäsenvaltiota niiden täytäntöönpanossa. Toimintasuunnitelma on määrä panna kokonaan täytäntöön vuoteen 2015 mennessä. Komissio seuraa toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa ja laatii kertomuksen erityisesti sen vaikutuksista laittoman toiminnan kannustimiin kolmen vuoden kuluttua tämän tiedonannon julkaisemisesta. [1] Tässä tiedonannossa ’laittomalla kaupalla’ tarkoitetaan sekä aitojen että väärennettyjen tupakkatuotteiden (lähinnä savukkeiden) erityyppistä (kansainvälistä) salakuljetusta sekä laitonta tuotantoa ja jakelua EU:ssa. [2] Arvio perustuu jäsenvaltioiden ilmoittamiin takavarikkoihin, joissa vuosina 2005–2011 otettiin vuosittain haltuun 4,5–4,6 miljardia savuketta. [3] Näihin sisältyvät neljän suurimman kansainvälisen valmistajan tuotemerkit: Philip Morris International, Japan Tobacco International, British American Tobacco ja Imperial Tobacco Limited. [4] Tässä tiedonannossa ilmaisua ”muut tuotemerkit” käytetään kuvaamaan tuotemerkkejä, jotka eivät ole niiden neljän valmistajan tuottamia, joiden kanssa EU ja jäsenvaltiot ovat tehneet yhteistyösopimukset. Tällaisia savukkeita kutsutaan usein nimellä ”cheap whites”. [5] Tämä koskee muun muassa ainesosia koskevia säännöksiä ja pakkauksessa olevia pakollisia terveysvaroituksia. [6] Philip Morris International (heinäkuu 2004), Japan Tobacco International (joulukuu 2007), British American Tobacco (heinäkuu 2010) ja Imperial Tobacco Limited (syyskuu 2010), lisätietoja osoitteessa http://ec.europa.eu/anti_fraud/investigations/eu-revenue/cigarette_smuggling_en.htm. [7] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja, jäljempänä ’itärajan toimintasuunnitelma’, oheisasiakirja komission petostentorjuntastrategiaan, Bryssel 24.6.2011, KOM(2011) 376 lopullinen. [8] Katso 2 luku. [9] Tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjuntaa koskeva pöytäkirja, jäljempänä ’FCTC-pöytäkirja’. [10] Valmisteveron alaisten tuotteiden tietojenvaihtojärjestelmä (Excise Movement and Control System), ks. alaviite 29. [11] Esim. Luk Joossens, Pricing Policies and Control of Tobacco in Europe (PPACTE), Work Package 5, deliverable 5.2: Illicit tobacco trade in Europe: issues and solutions, August 2011, ks. http://www.ppacte.eu/index.php?option=com_docman&task=cat_view&grid=65&Itemid=29 (jäljempänä ’Joossens’); World Bank Economics of Tobacco Toolkit, Understand, Measure and Combat Tobacco Smuggling, David Merriman, 2001, ks. http://siteresources.worldbank.org/INTPH/Resources/7Smuggling.pdf. [12] Jäsenvaltoiden viranomaiset ovat toimittaneet tietoja komissiolle (OLAFille) petostentorjunnan tietojärjestelmän (CIGinfo-alamoduuli, joka on luotu 13 päivänä maaliskuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 515/97, EUVL L 82, 22.3.1997, s. 1, II osaston perusteella) kautta vuosina 2010 ja 2011. Lisäksi analyysin pohjana on käytetty tietoja, joita jäsenvaltiot ovat toimittaneet OLAFille savuketyöryhmän (OLAFin vuosittain järjestämä kokous, johon osallistuu EU:n jäsenvaltioiden ja joidenkin kolmansien maiden viranomaisia) puitteissa ja joita on täydennetty alakohtaisilla raporteilla (eli niiden neljän tupakkatuotteiden valmistajan antamilla tiedoilla, joiden kanssa EU on tehnyt oikeudellisesti sitovan yhteistyösopimuksen, sekä KPMG:n Project Star -raportin tiedoilla), Maailman tullijärjestön (WCO) tupakkaraporteilla sekä Europolin ja Frontexin laatimilla uhka- ja riskinanalyyseilla. [13] Joossens, s. 13. [14] KPMG:n vuoden 2012 Project Star -raportti, tilaaja Philip Morris International Management S.A., http://www.pmi.com/eng/media_center/media_kit/Documents/Project_Star_2012_Final_Report.pdf. [15] WCO:n tuoreimman tullia ja tupakkaa käsittelevän raportin (Customs and Tobacco Report 2011) mukaan savukkeet ovat edelleen suurin haaste koko maailmassa. [16] Jäsenvaltiot ilmoittivat Kiinan satamista useimmiten seuraavat: Shekou, Xiamen, Guang, Zho, Huang Pou, Ningbo ja Yantian. Yhdistyneiden arabiemiirikuntien satamista ilmoitettiin useimmiten Jebel Ali ja Dubai. [17] Esim. Richman, Manchester, Marble, Gold Mount, Capital. [18] Ks. esim. itärajaa koskeva vuosikatsaus (”Eastern Borders Annual Overview 2012”), http://www.frontex.europa.eu/assets/Publications/Risk_Analysis/EB_AO.pdf. [19] Ks. myös Europolin vuoden 2011 järjestäytynyttä rikollisuutta EU:ssa koskeva uhka-arvioraportti (OCTA 2011), http://www.europol.europa.eu/publications/European_Organised_Crime_Threat_Assessment_(OCTA)/OCTA_2011.pdf, s. 24–25. [20] Ks. alaviite 4. [21] Esim. Jin Ling. [22] Esim. Fest, Richman, Gold Mount. [23] Esim. Raquel, Gold Classic. [24] Tupakkatuotteisiin sovelletaan noin 200:a erilaista etuus- ja muuta tullia. [25] Esimerkiksi raakatupakka, pikkusikarit (tuotemerkit Next, Partner, Braniff, Skjold jne.), DIET-tupakka (dried ice expanded tobacco) ja vesipiipputupakka. [26] Nämä harmaat alueet liittyvät pääasiassa siihen, miten määritellään ’matkustaja’ sekä ’satunnainen saapuminen EU:hun kolmannesta maasta’. [27] Esim. asiakkaan tunnistamisvelvollisuus, myynnin seurantavaatimukset, joilla varmistetaan, että määrät vastaavat kohdemarkkinoiden kysyntää, sekä velvollisuus ilmoittaa viranomaisille kaikista todisteista, jotka osoittavat asiakkaan osallistuvan laittomaan toimintaan. [28] Tulliyhteistyö ja keskinäinen avunanto perustuvat asetukseen (EY) N:o 515/97. Yhteisiä tietotekniikkajärjestelmiä ovat AFIS (petostentorjunnan tietojärjestelmä), MAB (Mutual Assistance Broker ‑alusta) sekä CIS (tullitietojärjestelmä). [29] Mm. CRMS (tullialan riskienhallintajärjestelmä) ja RIF (riskitietolomake) – yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 13 artikla, EYVL L 301, 19.10.1992, s. 1–50, ja tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 4 g artikla, EYVL L 253, 11.10.1993, s. 1–766; NCTS (uusi tietokoneavusteinen passitusjärjestelmä) – komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 353 artikla; EMCS (valmisteveron alaisten tuotteiden tietojenvaihtojärjestelmä) – neuvoston direktiivin 2008/118/EY täytäntöön panemisesta valmisteveron alaisten tavaroiden väliaikaisesti verottomia siirtoja koskevien tietokoneistettujen menettelyjen osalta annettu komission asetus N:o 684/2009, EUVL L 197, 29.7.2009, s. 24–64; VIES (ALV-tietojen vaihtojärjestelmä) ja VIESCLO (välillisen verotuksen keskusyhteystoimisto) – hallinnollisesta yhteistyöstä ja petosten torjunnasta arvonlisäverotuksen alalla annettu neuvoston asetus N:o 904/2010, EUVL L 268, 12.10.2010, s. 1–18. [30] CRMS/RIF. [31] NCTS. [32] COM(2012) 793, 8.1.2013. [33] Neuvoston asetus (EY) N:o 2007/2004, annettu 26 päivänä lokakuuta 2004, Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston perustamisesta, EUVL L 349, 25.11.2004, s. 1. [34] Neuvoston päätös 2002/187/YOS, tehty 28 päivänä helmikuuta 2002, EYVL L 63, 6.3.2002, s. 1. [35] Esim. Gounev, P., Dzhekova, R., Bezlov, T., Study on Anti-corruption measures in EU Border control, 2012, http://www.frontex.europa.eu/assets/Publications/Research/Study_on_anticorruption_measures_in_EU_border_control.pdf; Currie, L., Townsend, J., Leon Roux, M., Godfrey, F., Gallus, S., Gilmore, AB., Levy, D., Nguyen, L., Rosenqvist, G., Clancy, L., Integrated Research Findings from the PPACTE Project, komission seitsemännen puiteohjelman puitteissa teettämä tutkimus, 2012. [36] Gounev, P. ja Bezlov, T., Examining the links between organised Crime and Corruption, tutkimuksen loppuraportti, Centre for the Study of Democracy, 2010, s. 96–97, http://ec.europa.eu/dgs/home-affairs/doc_centre/crime/docs/study_on_links_between_organised_crime_and_corruption_en.pdf. [37] Joissakin naapurimaissa on viime aikoina huolestuttavasti luovuttu savukkeiden salakuljetuksen rangaistavuudesta. [38] Savukkeiden osalta osapuolten on otettava järjestelmä käyttöön viiden vuoden kuluessa ja muiden tupakkatuotteiden osalta kymmenen vuoden kuluessa pöytäkirjan voimaantulosta (8 artiklan 3 kohta). [39] Ehdotus direktiiviksi tupakkatuotteiden ja vastaavien tuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä, COM(2012) 788 final, 19.12.2012. [40] Komission asetus (ETY) N:o 2545/93, 4 g–4 j artikla. [41] Asiakirja 9947/4/11 LIMITE ENFOCUSTOMS 38 REV, vuoden 2009 tulliyhteistyötä koskevan strategiaan neljännen toimintasuunnitelman hankeryhmä 4.6 (asiakirja 15198/09 ENFOCUSTOM 118 ENFOPOL 272). [42] ATIS eli Anti-Fraud Transit Information System on AFIS-sovellus, ks. alaviite 28. [43] KOM(2011) 135 lopullinen. [44] COM(2013) 173 final. [45] Komission yksiköiden valmisteluasiakirja Eurosur-järjestelmän teknisistä ja toiminnallisista puitteista ja sen perustamiseksi tarvittavista toimenpiteistä, SEC(2011) 145 final. [46] Tämän olisi katettava tullin lisälaitteistojen rahoitus Herkules II ja III -ohjelmista sekä Kreikan kansallisten viranomaisten kanssa tehtävä työ valvonnan puutteiden tunnistamiseksi ja korjaamiseksi. [47] COM(2012) 464 final ja COM(2012) 465 final. [48] KOM(2011) 750 lopullinen. [49] Toimeen 5.1 (valmiuksien parantaminen uudenlaisen yhteistyön ja tutkimustekniikoiden avulla, jotta voidaan torjua vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta tupakan salakuljetuksen yhteydessä) liittyvä hankeryhmä. [50] EUVL L 375, 23.12.2004, s. 20. [51] Vietnamin kanssa allekirjoitettiin kumppanuus- ja yhteistyösopimus kesäkuussa 2012, ja neuvottelut Singaporen ja Malesian kanssa ovat edenneet pitkälle. Vapaakauppasopimusneuvottelut Singaporen kanssa saatiin päätökseen joulukuussa 2012. Muiden maiden kanssa käytävät neuvottelut ovat vielä kesken. [52] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin, COM(2012) 363 final, 2012/0193 (COD).