Erityiskertomus EU:n vesipolitiikan 
tavoitteet on onnistuttu 
sisällyttämään yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan 
vain osittainFI 2014  nro 04
EUROOPAN 
TILINTARKASTUS/uniF6BA
TUOMIOISTUIN

EUROOPAN TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIN  
12, rue Alcide De Gasperi  
1615 Luxembourg  
LUXEMBOURG
P . +352 4398-1
Sähköposti: eca-info@eca.europa.eu  
Internet: http://eca.europa.eu
Twitter: @EUAuditorsECA  
YouTube: EUAuditorsECA
Suuri määrä muuta tietoa Euroopan unionista on käytettävissä internetissä Europa-palvelimen kautta ( http://europa.eu ).
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto, 2014
ISBN 978-92-872-0031-0
doi:10.2865/15444
© Euroopan unioni, 2014
Tekstin jäljentäminen on sallittua, kunhan lähde mainitaan.
Printed in Luxembourg
FI 2014  nro 04
Erityiskertomus EU:n vesipolitiikan 
tavoitteet on onnistuttu 
sisällyttämään yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan 
vain osittain
(annettu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 
287 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla)
02
 Sisällys
Kohta
 Termit ja lyhenteet
I – XI Tiivistelmä
1 – 14  Johdanto
1 – 6  EU:n vesipolitiikan ja yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) väliset yhteydet
7 – 11 YMP:n välineet, joilla voidaan edistää EU:n vesipolitiikan tavoitteiden sisällyttämistä yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan
12 –14 Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksella on mahdollista vaikuttaa vesivaroihin
15 – 20 Tarkastus
15 – 17 Tarkastuksen laajuus ja tarkastustapa
18 – 20 Aiemmat tarkastukset
21 – 79 Huomautukset
21 – 32 EU:n vesipolitiikan täytäntöönpanon puutteet ovat haitanneet sen sisällyttämistä yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan
33 – 48 Täydentävien ehtojen vaikutus vesivaroihin on toistaiseksi jäänyt vähäiseksi
34 – 39 Täydentävillä ehdoilla on vaikutusta, mutta niitä ei hyödynnetä täysimääräisesti
40 – 48  Täydentävien ehtojen soveltaminen on puutteellista
49 – 61 Maaseudun kehittämiseen tarkoitettua rahoitusta ei täysimääräisesti hyödynnetä vesivaroihin 
liittyvien ongelmien ratkaisemisessa
52 – 55 Jäsenvaltiot eivät maaseudun kehittämisen menoja suunnitellessaan ota aina huomioon EU:n vesipolitiikan 
tavoitteita eivätkä omia vesitarpeitaan
56 – 61 Kaikkia vesivarojen hoitoon käytettävissä olleita maaseudun kehittämisen varoja ei ole hyödynnetty
62 – 65 Saastuttaja maksaa -periaatetta ei ole sisällytetty yhteiseen maatalouspolitiikkaan
66 – 79 Seuranta- ja arviointijärjestelmillä ei saada tilanteesta kokonaiskuvaa
03 Sisällys
80 – 87 Johtopäätökset ja suositukset
 Liite I  – Tarkastuskysymykset ja -kriteerit
 Liite II  –  Kyselyn tulokset: täydentävien ehtojen vaikutuksesta ilmenneet keskeiset 
muutokset maatilojen neuvontajärjestelmän elinten mukaan
 Liite III  –  Esimerkkejä vesivaroihin liittyvistä näkökohdista, joita täydentävät ehdot 
eivät kata
 Liite IV  –  Yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen ja elvytyssuunnitelman 
yhteydessä myönnettyjen lisävarojen kohdentaminen ja käyttö vesihuoltoon 
jäsenvaltioissa
 Komission vastaus
04
 Termit  
ja lyhenteet
Hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimukset : Velvoite pitää maa maatalouden ja ympäristön kannalta 
hyvässä kunnossa koostuu joukosta standardeja, jotka koskevat maaperän suojelua, maaperän orgaanisen aineksen 
ja rakenteen säilyttämistä, elinympäristön huonontumisen välttämistä ja vesihuoltoa.
Kasvinsuojeluaineet : Aineita, joita käytetään (viljely)kasvien suojelemiseen haittatekijöiltä, kuten rikkaruohoilta, 
taudeilta ja hyönteisiltä.
Maaseuturahasto : Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto. Tässä kertomuksessa ”maaseudun 
kehittämisellä” viitataan maaseuturahastoon.
Rehevöityminen : Prosessi, jossa vesimuodostumaan kertyy liikaa ravinteita, etenkin fosfaatteja ja nitraatteja. 
Tästä seuraa tavallisesti liiallista leväkasvustoa, joka vähentää veden happipitoisuutta ja aiheuttaa siten muiden 
organismien, kuten kalojen, kuolemia.
SMR : Lakisääteinen hoitovaatimus. Lakisääteiset hoitovaatimukset koostuvat 18:sta EU:n lainsäädännöllisestä 
standardista, jotka koskevat ympäristöä, elintarviketurvallisuutta, eläinten ja kasvien terveyttä ja eläinten 
hyvinvointia.
Suora tuki : Tulotukijärjestelmän mukaisesti suoraan viljelijöille myönnettävä tuki. Esimerkkejä tästä ovat 
tilatukijärjestelmä ja yhtenäisen pinta‑alatuen järjestelmä.
Terveystarkastus : Vuonna 2009 käytiin läpi yhteisen maatalouspolitiikan eri osa‑alueet ja niitä mukautettiin 
tarkoituksena ohjata maatalouspolitiikkaa tasapuolisempaan ja ympäristöystävällisempään suuntaan. Tätä 
mukautusta kutsutaan ”terveystarkastukseksi”.
Toimenpide :
1) Maaseudun kehittämistoimenpide : Joukko toimia, jotka voidaan rahoittaa maaseuturahastosta. Jokaista 
toimenpidettä varten on laadittu säännöt, joita on noudatettava.
2) Vesipolitiikan puitedirektiivissä tarkoitetut toimenpiteet  (vesipiirien hoitosuunnitelmat ja toimenpideohjelmat) : joukko 
toimia (lainsäädäntöön, valvontaan ja hallintoon liittyviä aloitteita), jotka sisältyvät vesipiirien hoitosuunnitelmiin 
ja edistävät vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanoa. Tässä yhteydessä maatalouden toimenpiteellä 
tarkoitetaan toimi ‑ tai aloitejoukkoa, joiden avulla voidaan lieventää maataloustoiminnasta vesivaroihin aiheutuvia 
paineita.
Täydentävät ehdot : Mekanismi, joka kytkee viljelijöille maksettavan suoran tuen ja useat maaseudun kehittämisen 
tukimaksut tiettyjen sääntöjen noudattamiseen. Säännöt koskevat ympäristöä, elintarviketurvallisuutta, eläinten 
ja kasvien terveyttä, eläinten hyvinvointia sekä maatalousmaan säilyttämistä maatalouden ja ympäristön 
kannalta hyvässä kunnossa. Täydentäviä ehtoja koskevat säännöt käsittävät 18 lakisääteistä hoitovaatimusta ja 
15 hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusta. Jos viljelijä ei noudata näitä standardeja ja vaatimuksia, hänelle 
suoritettavia yhteisen maatalouspolitiikan mukaisia maksuja saatetaan pienentää.
Vesiasioista vastaavat johtajat : Vesipolitiikasta vastaavat johtajat jäsenvaltioissa ja muissa mukana olevissa 
maissa.
Vesipiiri : Maa ‑ ja merialue, joka koostuu yhdestä tai useasta läheisestä vesistöalueesta ja niihin yhteydessä olevista 
pohjavesistä ja rannikkovesistä. Määritelty vesipolitiikan puitedirektiivissä perusyksiköksi vesistöalueiden hoitoa 
varten.
05 Termit ja lyhenteet 
Vesipolitiikan puitedirektiivi : Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23 päivänä 
lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista (EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1) on laaja‑alainen säädös, joka 
hyväksyttiin vuonna 2000, jotta eri toimintapolitiikoista ja säännöksistä saataisiin muodostettua aiempaa 
johdonmukaisempi kokonaisuus. Puitedirektiivissä vesihuoltoa lähestytään siitä näkökulmasta, että vesistöalueet 
ovat luonnon ympäristökokonaisuuksia eivätkä niinkään hallinnollisten tai säännöksiin perustuvien rajojen mukaisia 
alueita. Puitedirektiivissä viitataan useisiin saman alan direktiiveihin, jotka koskevat muun muassa uimavesiä, 
juomavettä, yhdyskuntajätevesien käsittelyä, nitraatteja ja puhdistamolietettä. Näiden muiden direktiivien 
täytäntöönpano katsotaan puitedirektiivissä vähimmäisvaatimukseksi. Niiden täytäntöönpanon edellyttämät 
toimenpiteet on sisällytettävä vesipiirien hoitosuunnitelmiin. On myös syytä pitää mielessä, että puitedirektiivissä ei 
kohdenneta erillistä rahoitusta EU:n vesipolitiikan täytäntöönpanoon.
Vesistöalue : Alue, josta kaikki pintavalunta virtaa purojen, jokien ja mahdollisesti järvien kautta mereen yksittäisen 
jokisuun, joen suualueen tai suistoalueen kautta.
YMP : Yhteinen maatalouspolitiikka.
06
 Tiivistelmä
I
Euroopan vesivarojen laadun suojelemista on pidetty 
EU:ssa tärkeänä tavoitteena siitä lähtien, kun EU 1970 ‑
luvun lopulla alkoi hyväksyä nimenomaan vesiensuo ‑
jeluun liittyviä oikeudellisia välineitä. Vesipolitiikan 
puitedirektiivi hyväksyttiin vuonna 2000, ja sen 
tarkoituksena on muodostaa oikeudelliset puitteet 
vesimuodostumien suojelemista ja ennallistamista 
varten ja varmistaa vesivarojen kestävä käyttö pitkällä 
aikavälillä. Jäsenvaltiot toteuttavat EU:n vesipolitiikkaa 
pääasiassa vesipiirien hoitosuunnitelmien ja toimenpi ‑
deohjelmien avulla. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa osan 
vesipolitiikasta käyttäen muista toimintapolitiikoista 
peräisin olevia varoja.
II
Maataloudesta aiheutuu merkittäviä ympäristöpai ‑
neita. Euroopassa noin 33 prosenttia kaikesta veden 
käytöstä liittyy maatalouteen, joka myös on vesien 
ravinnekuormituksen pääasiallinen lähde.
III
Yhteiseen maatalouspolitiikkaan (YMP) käytetään hiu ‑
kan vajaat 40 prosenttia EU:n talousarviosta. EU pyrkii 
yhteisen maatalouspolitiikan avulla muuttamaan 
vesivaroihin vaikuttavia maatalouskäytäntöjä. Tällä 
hetkellä käytössä on kaksi välinettä, joilla EU pyrkii 
sisällyttämään vesipolitiikkansa tavoitteet yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan: täydentävät ehdot ja Euroopan 
maaseudun kehittämisen maatalousrahasto. Täyden ‑
tävät ehdot muodostavat yhteyden tiettyjen yhteisen 
maatalouspolitiikan maksujen ja eräiden ympäristö ‑
vaatimusten välille, ja Euroopan maaseudun kehittä ‑
misen maatalousrahastosta (maaseuturahasto; tässä 
kertomuksessa myös ”maaseudun kehittäminen”) 
myönnetään taloudellisia kannustimia toimiin, jotka 
menevät velvoittavaa lainsäädäntöä pidemmälle.IV
Euroopan komissio ja neuvosto ovat toistuvasti 
painottaneet, että vesipolitiikka on syytä sisällyttää 
aiempaa paremmin muihin toimintapolitiikkoihin, 
esimerkiksi maatalouspolitiikkaan. EU:n vesipolitiikan 
tavoitteet edellyttävät toimia eri aloilla, joten toimiin 
osallistuu monenlaisia viranomaisia, joilla saattaa olla 
hyvin erilaisia ja mahdollisesti ristiriitaisia pyrkimyksiä. 
Tilintarkastustuomioistuimen tarkoituksena oli tämä 
huomioon ottaen vastata tarkastuksessaan seuraavaan 
kysymykseen: Onko EU onnistunut sisällyttämään 
vesipolitiikkansa tavoitteet yhteiseen maatalouspoli ‑
tiikkaan? Tilintarkastustuomioistuin pyrki vastaamaan 
tähän kysymykseen tutkimalla, missä määrin EU:n 
vesipolitiikan toteuttaminen on mahdollistanut sen 
ottamisen huomioon yhteisessä maatalouspolitiikassa. 
Tilintarkastustuomioistuin analysoi myös täydentäviä 
ehtoja ja maaseudun kehittämistoimenpiteitä.
V
Tarkastuksessa kysyttiin, onko EU onnistunut sisällyt ‑
tämään vesipolitiikkansa tavoitteet yhteiseen maata ‑
louspolitiikkaan. Tarkastuksessa kuitenkin havaittiin, 
että tässä on toistaiseksi onnistuttu vain osittain. 
Syynä on se, että vesipolitiikan tavoitteet ovat liian 
kunnianhimoiset suhteessa välineisiin, joilla muutos 
yritetään saada aikaan. Tarkastuksessa havaittiin puut ‑
teita niissä kahdessa välineessä (täydentävät ehdot 
ja maaseudun kehittäminen), joiden avulla komissio 
pyrkii sisällyttämään vesivaroihin liittyvät näkökohdat 
yhteiseen maatalouspolitiikkaan. Lisäksi tarkastuk ‑
sessa tuli esiin, että vesipolitiikan puitedirektiivin 
täytäntöönpanossa ilmeni viivästyksiä ja puutteita.
VI
Tilintarkastustuomioistuin totesi, että täydentäviin 
ehtoihin ja maaseudun kehittämiseen osoitetulla 
rahoituksella on tähän mennessä ollut myönteisiä 
vaikutuksia: sen avulla on tuettu veden määrään ja 
laadun parantamiseen liittyviä tavoitteita. Nämä väli ‑
neet ovat kuitenkin vaatimattomia suhteessa yhteisen 
maatalouspolitiikan kunnianhimoisiin päämääriin ja 
yhteisestä maatalouspolitiikasta vuosiksi 2014–2020 
annettujen asetusten sisältämiin vielä kunnianhimoi ‑
sempiin päämääriin.
Tiivistelmä 07
VII
Lisäksi tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että viiveet 
vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöönpanossa ovat 
tosiasiallisesti haitanneet vesipolitiikan tavoitteiden 
sisällyttämistä yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
VIII
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi lisäksi, että yhtei ‑
seen maatalouspolitiikkaan liittyvät seuranta ‑ ja 
arviointijärjestelmät eivät tuota tietoja, jotka päätök ‑
sentekijät tarvitsisivat ollakseen täysin selvillä maa ‑
taloustoiminnan vesivaroille aiheuttamista paineista. 
Tämä koskee myös järjestelmiä, joiden avulla saadaan 
yleisluonteisia tietoja. Tilintarkastustuomioistuin 
havaitsi kuitenkin myös joitakin hyödyllisiä aloitteita.
IX
Tilintarkastustuomioistuin suosittelee, että komissio 
ehdottaa tarvittavia muutoksia nykyisiin välineisiin 
(täydentävät ehdot ja maaseudun kehittäminen). 
Komissio voisi tarpeen mukaan myös ehdottaa sellaisia 
uusia välineitä, joiden avulla on mahdollista saavuttaa 
kunnianhimoiset päämäärät vesipolitiikan tavoitteiden 
sisällyttämisestä yhteiseen maatalouspolitiikkaan. 
Jäsenvaltioiden olisi korjattava täydentävien ehtojen 
osalta esiin tuodut puutteet ja parannettava maaseu ‑
dun kehittämiseen osoitettujen varojen käyttöään niin, 
että se vastaisi paremmin vesipolitiikan tavoitteita.
X
Tilintarkastustuomioistuin suosittelee myös, että 
komissio ja jäsenvaltiot puuttuvat vesipolitiikan puite ‑
direktiivin täytäntöönpanon viiveisiin ja parantavat 
vesipiirien hoitosuunnitelmien laatua kuvailemalla 
yksittäiset toimenpiteet ja laatimalla niistä toiminnan 
kannalta riittävän selkeitä ja konkreettisia.
XI
Komission olisi seurannan ja arvioinnin yhteydessä 
varmistettava, että sillä on käytettävissään tiedot, 
joiden avulla se voi vähintäänkin mitata maatalous ‑
käytännöistä vesiympäristölle aiheutuvien paineiden 
kehitystä. Jäsenvaltioilta pitäisi vaatia, että ne toimit ‑
tavat vesivaroja koskevat tiedot entistä nopeammin, 
luotettavammin ja johdonmukaisemmin.
08
 Johdanto
EU:n vesipolitiikan ja 
yhteisen maatalouspolitii -
kan (YMP) väliset 
yhteydet
01 
Vesien laadun ja määrän suojelu on 
asetettu etusijalle useimmissa julkisten 
tahojen asialistoissa sekä EU:ssa että 
maailmanlaajuisesti; painopiste näkyy 
niin kansallisella, alueellisella kuin 
paikallisellakin tasolla. EU:n vesipolitii ‑
kan keskeisenä kokonaistavoitteena on, 
että kaikilla EU:ssa on käytettävissään 
riittävä määrä hyvänlaatuista vettä ja 
että vesimuodostumien tila kaikkialla 
EU:ssa on hyvä1. EU pyrkii tähän tavoit ‑
teeseen käyttäen pääasiallisina lainsää ‑
dännöllisinä välineinä vesialaa koskevia 
Euroopan parlamentin ja neuvoston 
direktiivejä. Direktiivi on Euroopan uni ‑
onin säädös, joka velvoittaa jäsenvaltiot 
saamaan aikaan tietyn tuloksen, mutta 
jossa ei määrätä, miten jäsenvaltioiden 
on toimittava siihen päästäkseen.
02 
Vuonna 1991 hyväksytyn nitraatti ‑
direktiivin tarkoituksena oli vähen ‑
tää maataloudesta peräisin olevien 
nitraattien aiheuttamaa pilaantumista 
Euroopan vesistöissä2. Tämän jälkeen 
vuonna 2000 hyväksyttiin laaja‑alai ‑
sempi vesipolitiikan puitedirektiivi. 
Vesipolitiikan puitedirektiivissä edel ‑
lytetään, että pinta ‑ ja pohjavesien tila 
jäsenvaltioissa on hyvä vuoteen 2015 
mennessä3. Jäsenvaltioiden täytyy 
laatia vesipiirien hoitosuunnitelmat ja 
niihin liittyvät toimenpideohjelmat, 
jotka muodostavat direktiivin pääasial ‑
lisen toteutusvälineen, ja pantava EU:n 
vesipolitiikka täytäntöön niiden mu ‑
kaisesti. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa 
osan vesipolitiikasta käyttäen muista 
toimintapolitiikoista peräisin olevia 
varoja. Esimerkiksi vesipiirien hoito ‑
suunnitelmiin sisältyviä toimenpiteitä 
voidaan joissakin tapauksissa rahoittaa 
yhteisen maatalouspolitiikan varoista.03 
Euroopan ympäristökeskuksen ker ‑
tomuksessa vesien tilasta4 pidetään 
epätodennäköisenä, että vesipolitiikan 
puitedirektiivissä Euroopan vesialuei ‑
den osalta asetetut päämäärät saavu ‑
tettaisiin vuoteen 2015 mennessä niin 
veden laadun kuin määränkään osalta, 
vaikka edistystä onkin viime vuosikym ‑
meninä saatu aikaan.
04 
Maatalouteen on osoitettu suurin 
osuus (noin 50 prosenttia) Euroopan 
kaikesta maa‑alasta. Maatalous on 
muovannut Euroopan maisemia ja 
lisännyt ulkoisten panosten (lannoit ‑
teet, torjunta‑aineet ja vesi) käyttöä 
merkittävästi 50 viime vuoden aikana. 
Maataloudesta aiheutuu siis merkit ‑
täviä ympäristöpaineita5. Euroopassa 
noin 33 prosenttia kaikesta veden 
käytöstä liittyy maatalouteen, joka 
myös on vesien ravinnekuormituksen 
pääasiallinen lähde6. Maatalous on 
eniten vettä käyttävä ala, joten sillä 
on huomattava rooli veden määrän ja 
laadun kestävässä hoidossa.1 http://ec.europa.eu/
environment/water/
index_en.htm  ja vesipolitiikan 
puitedirektiivi, 4 artikla.
2 Neuvoston direktiivi 
91/676/ETY, annettu 12 
päivänä joulukuuta 1991, 
vesien suojelemisesta 
maataloudesta peräisin 
olevien nitraattien 
aiheuttamalta pilaantumiselta 
(EYVL L 375, 31.12.1991, 
s. 1). Nitraattidirektiivissä 
vaaditaan, että jäsenvaltiot 
valvovat pinta ‑ ja pohjavesien 
tilaa ja määrittävät nitraattien 
aiheuttamalle pilaantumiselle 
alttiit alueet. Jäsenvaltioiden 
on laadittava hyvän 
maatalouskäytännön ohjeet, 
joita voidaan soveltaa koko 
maassa vapaaehtoisesti. 
Lisäksi jäsenvaltioiden 
on hyväksyttävä 
toimintaohjelmia, jotka 
ovat pakollisia nitraattien 
aiheuttamalle pilaantumiselle 
alttiilla alueilla.
3 Vesipolitiikan puitedirektiivi, 
4 artikla.
4 Euroopan vesien nykytilaa 
ja niitä koskevia tulevia 
haasteita käsittelevä Euroopan 
ympäristökeskuksen kertomus 
nro 9/2012 European waters – 
current status and future 
challenges .
5 A Green CAP?  Reform options 
from an environmental 
angle.  Euroopan 
ympäristökeskuksen hanke 
”Vihreä YMP”, välikertomus, 
ensimmäinen vaihe, 
23. kesäkuuta 2011.
6 EU:n vesivarojen tehokasta 
käyttöä käsittelevä Euroopan 
ympäristökeskuksen kertomus 
nro 1/2012 Towards efficient use 
of water resources in Europe .
09 Johdanto
05 
Euroopan unionin neuvosto on useaan 
otteeseen painottanut tarvetta suojel ‑
la vesiä yhteisen maatalouspolitiikan 
kautta7:
 – Neuvosto korosti vuonna 2007, että 
”kestävän vedenkäytön ottaminen 
huomioon muissa alakohtaisissa 
politiikoissa (esimerkiksi maatalo ‑
udessa...)” on edellytys ”vesipoli ‑
tiikan tavoitteisiin pääsemiselle”. 
Neuvosto korosti myös, ”että maa ‑
talouspolitiikan kehittämiseen ja 
tarvittaessa alan nykyisten politiik ‑
kojen mukauttamiseen on kiinni ‑
tettävä erityistä huomiota, jotta 
edistettäisiin kestävää vesihuoltoa”.
 – Neuvosto katsoi vuonna 2009, että 
vesihuolto on maatalouden uusi 
merkittävä haaste ja totesi, että 
”vesihuoltoon liittyviin kysymyk ‑
siin, veden laatu mukaan luettuna, 
olisi kiinnitettävä yhä enemmän 
huomiota YMP:n vastaavissa 
välineissä”.
 – Neuvosto totesi vuonna 2010, 
että maataloudessa tarvitaan 
”tehokkaampaa ja kestävämpää 
vedenkäyttöä”.
06 
Euroopan komissio, Euroopan ympäris ‑
tökeskus, Euroopan unionin neuvosto 
ja vesiasioista vastaavat johtajat ovat 
tuoneet selvästi esiin, että vesihuol ‑
toon liittyvät näkökohdat on otettava 
entistä tiiviimmin mukaan muihin 
toimintapolitiikkoihin, kuten maata ‑
louspolitiikkaan8. EU:n vesipolitiikan 
tavoitteiden sisällyttäminen yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan on tärkeä pää ‑
määrä, etenkin kun otetaan huomioon 
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn 
sopimuksen 11 artikla, jossa sääde ‑
tään seuraavaa: ”Ympäristönsuojelua 
koskevat vaatimukset on sisällytettävä 
unionin politiikan ja toiminnan mää ‑
rittelyyn ja toteuttamiseen, erityisesti 
kestävän kehityksen edistämiseksi.”7 Neuvoston päätelmät veden 
niukkuudesta ja kuivuudesta, 
30. lokakuuta 2007. Neuvoston 
päätelmät: Veden niukkuus, 
kuivuus ja ilmastonmuutokseen 
sopeutuminen, 11. kesäkuu ‑
ta 2010. Yhteisen maatalous ‑
politiikan terveystarkastuksen 
jälkeen annettu neuvoston 
asetus (EY) N:o 74/2009, annet ‑
tu 19 päivänä tammikuuta 2009, 
Euroopan maaseudun kehittä ‑
misen maatalousrahaston (maa ‑
seuturahaston) tuesta maaseu ‑
dun kehittämiseen annetun 
asetuksen (EY) N:o 1698/2005 
muuttamisesta (EUVL L 30, 
31.1.2009, s. 100), johdanto‑osan 
1 ja 4 kappale.
8 • KOM(2012) 673, 14. marras ‑
kuuta 2012, Suunnitelma Euroo ‑
pan vesivarojen turvaamiseksi. 
”Tarvitaan kuitenkin entistä 
parempaa täytäntöönpanoa 
ja vesipolitiikan tavoitteiden 
laajempaa integroimista osaksi 
muita politiikan aloja, kuten 
yhteistä maatalouspolitiikkaa.”  
• Vesipolitiikan puitedirektiivin 
johdanto‑osan 16 kappale: ”On 
tarpeen yhdentää vesien suoje ‑
lua ja kestävää hoitoa edelleen 
muihin yhteisön politiikkoihin 
kuten energiapolitiikkaan, 
liikennepolitiikkaan, maata ‑
louspolitiikkaan, kalastuspo ‑
litiikkaan, aluepolitiikkaan ja 
matkailupolitiikkaan.”  
• Neuvoston asetus 
(EY) N:o 1698/2005, annettu 20 
päivänä syyskuuta 2005, Euroo ‑
pan maaseudun kehittämisen 
maatalousrahaston (maaseu ‑
turahaston) tuesta maaseudun 
kehittämiseen (EUVL L 277, 
21.10.2005, s. 1), johdanto‑osan 
6 kappale. ”Euroopan maaseu ‑
dun kehittämisen maatalous ‑
rahaston... toiminnan ja niiden 
toimien, joiden rahoitukseen 
se osallistuu, olisi oltava joh ‑
donmukaisia ja yhteensopivia 
yhteisön muiden politiikkojen 
kanssa ja yhteisön lainsäädän ‑
nön mukaisia.”  
• Euroopan ympäristökeskuk ‑
sen kertomuksessa nro 9/2012 
katsotaan, että vesihuol ‑
toon liittyvien näkökohtien 
ottaminen mukaan eri alojen 
toimintapolitiikkoihin, kuten 
maatalouspolitiikkaan ja liiken ‑
nepolitiikkaan, vaatii paljon 
nykyistä enemmän ponnistelua.  
• Vesiasioista vastaavien 
johtajien julkilausumassa 
vesipolitiikan puitedirektiivistä 
ja maataloudesta (30. marras ‑
kuuta 2006) todetaan, että 
vesivarojen merkitys yhteiskun ‑
nalle, taloudelle ja ympäristölle 
on tunnustettava ja otettava 
huomioon kaikissa alakohtaisis ‑
sa toimintapolitiikoissa.
10 Johdanto
YMP:n välineet, joilla 
voidaan edistää EU:n 
vesipolitiikan 
tavoitteiden 
sisällyttämistä yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan
07 
Tällä hetkellä käytössä on kaksi väli ‑
nettä, joiden avulla EU pyrkii sisällyt ‑
tämään vesipolitiikkansa tavoitteet yhteiseen maatalouspolitiikkaan: 
täydentävät ehdot ja Euroopan maa ‑
seudun kehittämisen maatalousrahasto 
(ks. kaavio 1 ). Näillä välineillä voidaan 
edistää kestävää maataloutta kannus ‑
tamalla hyvien maatalouskäytäntöjen 
soveltamiseen, edistämällä ympäris ‑
tölainsäädännön (kuten nitraattidirek ‑
tiivin) noudattamista maatalouskäy ‑
täntöjen yhteydessä sekä tarjoamalla 
kannustimia ympäristöä hyödyttäviin 
julkishyödykkeisiin ja ‑ palveluihin.Kaavio 1Yhteisen maatalouspolitiikan ja EU:n vesipolitiikan yhteys
Huom.  Kaaviosta ilmenee, kuinka yhteisen maatalouspolitiikan varoja voidaan hyödyntää suorien tukimaksujen ja maaseudun kehittämiseen 
osoitettujen varojen muodossa: viljelijälle maksetaan suoraa tukea ja/tai maaseudun kehittämiseen tarkoitettuja tukea, ja täydentävät ehdot 
kytkevät nämä maksut tiettyjen ympäristövelvoitteiden noudattamiseen. Yhteisen maatalouspolitiikan määrärahoista rahoitetuilla toimilla 
voi olla vesivaroihin myönteinen tai kielteinen vaikutus. Kaavion toisella puolella esitetään vesipolitiikan puitedirektiivissä määritetyt keskeiset 
välietapit. Puitedirektiivi on vesipolitiikan keskeinen täytäntöönpanoväline EU:n tasolla.
WFD entered
into
establishmentof 
monitoring dra
measures
-YMP
Säännöksiä
ja varojaYHDENMUKAISUUS?
Säännöksiä,
ei varojaVESIPOLITIIKKA
Suorat tuet
Jäsenvaltioiden maaseudun 
kehittämisohjelmat (2007–2013)(viljely)toiminta vaikutuksetVesipolitiikan puitedirektiivi
(1. sykli)
Puitedirektiivi 
tuli voimaan2000
Seurantaverkon perustaminen2006
Vesipiirien hoito-suunnitelmien luonnosten esittäminen2008
Vesipiirien hoito-suunnitelmien ja toimenpide-ohjelmien viimeistely
2009
Ohjelmien käynnistäminen2012
Ympäristö-tavoitteiden saavuttaminen2015
Vesimuodostumien
hyvä tilaJäsenvaltioiden velvoitteet
 +/- vaikutus vesiin 
  
täydentävät ehdotMaaseudun kehittäminen (maaseuturahasto)
11 Johdanto
08 
Täydentävät ehdot kytkevät viljelijöille 
maksettavan suoran tuen (ja tietyt 
maaseudun kehittämisen maksut9) 
tiettyjen sääntöjen noudattamiseen. 
Säännöt koskevat ympäristöä, elintar ‑
viketurvallisuutta, eläinten ja kasvien 
terveyttä, eläinten hyvinvointia sekä 
maatalousmaan säilyttämistä maata ‑
louden ja ympäristön kannalta hyvässä 
kunnossa10. Säännöistä määrätään 
18 lakisääteisessä hoitovaatimuksessa 
ja 15:ssä hyvän maatalouden ja ym ‑
päristön vaatimuksessa. Jos viljelijä ei 
noudata näitä standardeja ja vaati ‑
muksia, hänelle suoritettavia yhteisen 
maatalouspolitiikan mukaisia tukimak ‑
suja saatetaan pienentää.09 
Kuusi täydentäviin ehtoihin sisälty ‑
vää vaatimusta liittyy suoraan veden 
laatuun ja määrään. Nämä vaatimukset 
on koottu taulukkoon 1 . Useat muut 
täydentäviin ehtoihin sisältyvät vaa ‑
timukset vaikuttavat vesiensuojeluun 
epäsuorasti (esimerkiksi ne lakisäätei ‑
set hoitovaatimukset, jotka koskevat 
luonnonvaraisten lintujen ja luonto ‑
tyyppien suojelua, sekä ne hyvän maa ‑
talouden ja ympäristön vaatimukset, 
jotka koskevat vähimmäiskasvipeitettä 
ja maisemapiirteiden suojelua).9 Täydentäviä ehtoja sovelletaan 
seitsemään maaseudun kehittä ‑
mistoimenpiteeseen, jotka 
vastaavat noin 40:tä prosenttia 
maaseuturahaston kauden 
2007–2013 suunnitelluista 
menoista.
10 Täydentävät ehdot otet ‑
tiin käyttöön vuonna 2003 
neuvoston asetuksella 
(EY) N:o 1782/2003, annettu 
29 päivänä syyskuuta 2003, 
yhteisen maatalouspolitiikan 
suoria tukijärjestelmiä koske ‑
vista yhteisistä säännöistä ja 
tietyistä viljelijöiden tukijärjes ‑
telmistä sekä asetusten (ETY) 
N:o 2019/93, (EY) N:o 1452/2001, 
(EY) N:o 1453/2001, (EY) 
N:o 1454/2001, (EY) 
N:o 1868/94, (EY) N:o 1251/1999, 
(EY) N:o 1254/1999, (EY) 
N:o 1673/2000, (ETY) 
N:o 2358/71, (ETY) N:o 2358/71 
ja (EY) N:o 2529/2001 muutta ‑
misesta (EUVL L 270, 21.10.2003, 
s. 1). Kaikkien suoraa tukea saa ‑
vien viljelijöiden on vuodesta 
2005 alkaen täytynyt noudattaa 
pakollisia täydentäviä ehtoja 
koskevia säännöksiä. Ohjelma ‑
kaudella 2007–2013 täyden ‑
täviä ehtoja sovelletaan myös 
useisiin maaseuturahaston 
maksuihin (toimenpiteet 211, 
212, 213, 214, 221, 224 ja 225), ja 
vuodesta 2008 lähtien niitä on 
sovellettu tiettyihin viinialan 
tukimaksuihin.Taulukko 1Vesivaroihin liittyvät täydentävät ehdot
Standardi Aihe
SMR2 Pohjaveden suojeleminen pilaantumiselta1
SMR3 Puhdistamolietteen käyttö maanviljelyssä2
SMR4Vesien suojeleminen maataloudesta peräisin 
olevien nitraattien aiheuttamalta pilaantumiselta3
SMR9 Kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattaminen4
Hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimus: 
Kastelua koskevat lupamenettelytKasteluveden käyttöä koskevien lupamenettelyjen 
noudattaminen, jos lupa edellytetään
Hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimus: Suojakaistat Suojakaistojen luominen vesistöjen varrelle
1  Neuvoston direktiivi 80/68/ETY, annettu 17 päivänä joulukuuta 1979, pohjaveden suojelemisesta tiettyjen vaarallisten aineiden aiheuttamalta 
pilaantumiselta (EYVL L 20, 26.1.1980, s. 43), 4 ja 5 artikla.
2  Neuvoston direktiivi 86/278/ETY, annettu 12 päivänä kesäkuuta 1986, ympäristön, erityisesti maaperän, suojelusta käytettäessä 
puhdistamolietettä maanviljelyssä (EYVL L 181, 4.7.1986, s. 6), 3 artikla.
3  Neuvoston direktiivi 91/676/ETY, annettu 12 päivänä joulukuuta 1991, vesien suojelemisesta maataloudesta peräisin olevien nitraattien 
aiheuttamalta pilaantumiselta (EYVL L 375, 31.12.1991, s. 1), 4 ja 5 artikla.
4  Neuvoston direktiivi 91/414/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1991, kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta (EYVL L 230, 
19.8.1991, s. 1), 3 artikla.
12 Johdanto
10 
Maaseudun kehittämiseen osoittaman ‑
sa rahoituksen kautta EU myötävaikut ‑
taa investointeihin, joilla jäsenvaltiot 
parantavat maa ‑ ja metsätalouden 
kilpailukykyä, suojelevat ympäristöä ja 
maaseutua, parantavat elämänlaatua, 
monipuolistavat maaseudun elinkei ‑
noelämää ja edistävät maaseudun 
kehittämiseen liittyviä paikallistason 
toimintatapoja. EU myöntää tukea 
jäsenvaltioiden maaseudun kehittä ‑
misohjelmille. Keskeisissä maaseudun 
kehittämistä koskevissa asiakirjois ‑
sa (kuten maaseudun kehittämistä 
koskevissa yhteisön strategisissa 
suuntaviivoissa11 ja asetuksessa 
(EY) N:o 1698/200512) vesien suojelua 
ja kestävää hoitoa pidetään yhtenä 
tärkeimmistä ympäristökysymyksistä.
11 
Maaseudun kehittämistoimenpiteiden 
avulla viljelijät voivat vastineena talou ‑
dellisille kannustimille tai korvauksille 
sitoutua vapaaehtoisiin toimiin, jotka 
ulottuvat pidemmälle kuin lainsäädän ‑
nössä vaaditaan (ks. laatikko 1 ).
Yhteisen maatalouspoli -
tiikan rahoituksella on 
mahdollista vaikuttaa 
vesivaroihin
12 
EU osoittaa yhteisen maatalouspo ‑
litiikan kautta maataloustoimintaan 
merkittävän määrän varoja (58,1  mil ‑
jardia  euroa vuonna 2012, mikä vastaa 
hieman vajaata 40:tä prosenttia EU:n 
talousarviosta). Yhteisen maatalouspo ‑
litiikan varoista rahoitetuilla viljely ‑ ja 
muilla toimilla voi olla joko myöntei ‑
nen tai kielteinen vaikutus vesivaroihin 
(ks. kaavio 1 ).13 
Yhteisen maatalouspolitiikan varoja 
kohdennetaan joissakin tapauksissa 
nimenomaan toimiin, joilla pyritään 
vaikuttamaan myönteisesti vesivaroihin. 
Tämä koskee etenkin niitä maaseudun 
kehittämistoimenpiteitä, joiden yhte ‑
ydessä vesiensuojelu on erikseen mai ‑
nittu. Maaseudun kehittämisohjelmien 
yksityiskohtainen analysointi vesihuol ‑
lon näkökulmasta osoittaa, että jäsen ‑
valtiot ovat kohdentaneet 51 prosenttia 
alan määrärahoista13 toimenpiteisiin, 
jotka ainakin jossakin määrin liittyvät 
vesivaroihin (75  miljardia  euroa kaudella 
2007–2013)14. Lisäksi yhteisen maatalous ‑
politiikan terveystarkastuksen (joka 
tehtiin vuonna 2009 ja jossa rahoitusta 
lisättiin 4,8  miljardin  euron verran) jäl ‑
keen myönnetyistä lisävaroista 27 pro ‑
senttia osoitettiin vesihuoltoa koskeval ‑
le painopistealalle (1,3  miljardia  euroa)15.
14 
Yhteisestä maatalouspolitiikasta vuo ‑
siksi 2014–2020 annetuissa asetuksissa 
annetaan veden laadulle aiempaa 
suurempi painoarvo yhteisen maatalo ‑
uspolitiikan tavoitteena. Yhteisen maa ‑
talouspolitiikan suorien tukimaksujen 
viherryttämisestä annettuihin sään ‑
nöksiin sisältyy käytäntöjä, joista osa 
saattaa olla hyödyllisiä veden laadun 
kannalta. Lisäksi neuvoston ja Euroo ‑
pan parlamentin julistuksessa tode ‑
taan, että eräät vesipolitiikan puitedi ‑
rektiiviin pohjautuvat velvoitteet olisi 
sisällytettävä täydentäviin ehtoihin. 
Yhteisen maatalouspolitiikan uudis ‑
tusta varten määritettyjen maaseudun 
kehittämisen painopistealojen jouk ‑
koon kuuluu (kohdealana) nimenomai ‑
sesti myös veden entistä tehokkaampi 
käyttö maataloudessa. Lisäksi jäsenval ‑
tiot antavat edunsaajille vesipolitiikan 
puitedirektiivin vaatimuksiin liittyvää 
neuvontaa maatilojen neuvontajärjes ‑
telmän kautta vuodesta 2014 alkaen.11 Neuvoston päätös 
2006/144/EY, tehty 20 päivänä 
helmikuuta 2006, maaseudun 
kehittämistä koskevista 
yhteisön strategisista 
suuntaviivoista (ohjelmakausi 
2007–2013) (EUVL L 55, 
25.2.2006, s. 20), 2.5 ja 
3.2 kohta.
12 Neuvoston asetus 
(EY) N:o 1698/2005, 
johdanto‑osan 31 kappale.
13 Julkisten menojen 
kokonaismäärä, joka siis 
sisältää myös kansallisen 
rahoituksen.
14 Summary report on an in‑depth 
assessment of RDPs 2007–2013 
as regards water management , 
Ecologic Institute ja Vito, 
huhtikuu 2009 ( http://www.
ecologic.eu/download/
projekte/1900 ‑1949/1937/
final_report.pdf ).
15 Komission lehdistötiedotteet 
IP 09/1568, IP 09/1813, IP 
09/1945 ja IP/10/102.
13 Johdanto
Esimerkkejä maaseudun kehittämistoimenpiteistä
Tuki viljelijöille, jotka sitoutuvat vähintään viiden vuoden ajaksi soveltamaan ympäristöystävällisiä maatalous ‑
käytäntöjä, jotka ylittävät hyvän maatalouskäytännön vaatimukset ( maatalouden ympäristötoimenpiteet ). 
Tällaisia käytäntöjä ovat muun muassa laidunmaan laajaperäinen hoito (laajaperäinen laiduntaminen, ei lan ‑
noitteita eikä puhdistamolietettä, torjunta‑aineiden käyttö tiukasti säänneltyä jne.).
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin
Tuki ei-tuotannollisille investoinneille , joihin kuuluvat 
muun muassa kosteikkojen luominen ja ennallistami ‑
nen. Kosteikot ylläpitävät veden laatua, sillä ne poistavat 
maataloustoiminnan huuhdevesistä typpeä, fosforia ja 
torjunta‑aineita. 
Tuki maatilainvestoinneille , kuten 
tippukastelulaitteisiin. Sadetukseen 
verrattuna tippukastelu voi auttaa 
vähentämään kasteluun tarvittavan 
veden määrää.Laatikko 1
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin
14 Johdanto Laatikko 1Tuki maatalouden kehittämiseen ja mukauttamiseen tarkoitetuille infrastruktuureille , esimerkiksi vanhojen 
ja vaurioituneiden kastelukanavien korvaamiseen uusilla.
Tuki ei-tuotannollisille investoinneille , ku‑
ten ojanpiennarten kunnostamiseen. Kasvilli ‑
suuden peittämät loivemmat ojanpientareet 
toimivat lannattomina ja torjunta‑aineetto ‑
mina suojakaistoina. Niistä on hyötyä myös 
tulvien ehkäisemisessä.
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin
Lähde:  Euroopan tilintarkastustuomioistuin
15
 Tarkastus
Tarkastuksen laajuus ja 
tarkastustapa
15 
Tarkastuksen tarkoituksena oli tut ‑
kia yhteisen maatalouspolitiikan ja 
EU:n vesipolitiikan välistä yhteyttä. 
Tarkastuksessa käsiteltiin seuraavaa 
pääkysymystä:
Onko EU onnistunut sisällyttämään 
vesipolitiikkansa tavoitteet yhtei -
seen maatalouspolitiikkaan?
16 
Tarkastuksessa tutkittiin, ilmenevätkö 
EU:n vesipolitiikan tavoitteet selvästi 
ja vaikuttavasti yhteisen maatalous ‑
politiikan strategiasta ja täytäntöön ‑
panosta (ks. liite I ). Tätä selvitettiin 
analysoimalla niitä kahta välinettä, 
joiden avulla EU pyrkii sisällyttämään 
vesipolitiikkansa tavoitteet yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan: täydentäviä 
ehtoja ja Euroopan maaseudun kehit ‑
tämisen maatalousrahastoa (ks. koh ‑
dat 7–11). Kaikkien täydentäviä ehtoja 
koskevien näkökohtien tarkastus kattoi 
mekanismin käyttöönottovuoden 2005 
jälkeisen ajanjakson (vuoden 2009 jäl ‑
keisen ajanjakson EU:hun vuonna 2004 
liittyneiden ja vuoden 2012 jälkeisen 
ajanjakson vuonna 2007 liittyneiden 
jäsenvaltioiden osalta). Kaikkien maa ‑
seudun kehittämiseen liittyvien näkö ‑
kohtien osalta tarkastus kattoi ohjel ‑
makauden 2007–2013. Tarkastuksessa 
otettiin huomioon kuusi täydentäviin 
ehtoihin sisältyvää vaatimusta, jotka 
vaikuttavat suoraan veden laatuun ja 
määrään (ks. taulukko 1 ).17 
Tarkastus toimitettiin lokakuun 2012 ja 
heinäkuun 2013 välisenä aikana. Tar ‑
kastusevidenssi koottiin seuraavasti:
 – asiakirjojen läpikäynti ja haastat ‑
telut komission yksiköissä sekä 
Euroopan ympäristökeskuksessa
 – tarkastuskäynnit seitsemään 
jäsenvaltioon: Tanskaan, Kreikkaan, 
Espanjaan (Andalusia), Ranskaan, 
Italiaan (Lombardia), Alankomaihin 
ja Slovakiaan. Näissä jäsenvalti ‑
oissa on ilmennyt vakavia ongel ‑
mia, jotka liittyvät veden laatuun 
(esimerkiksi nitraattien kaltaisten 
ravinteiden korkeat pitoisuudet) 
ja/tai veden määrään (esimerkiksi 
huomattava vesistressi tai voima ‑
peräinen kastelu). Jokaisessa tar ‑
kastuskäynnin kohteena olleessa 
jäsenvaltiossa tutkittavaksi valittiin 
yksi vesipiiri niin, että tarkastus 
voitiin kohdistaa tietyn vesipiirin 
hoitosuunnitelman kattamaan 
alueeseen (ks. kaavio 2 ).
 – on‑line‑kysely mainituissa seit ‑
semässä jäsenvaltiossa 140:lle 
maatilojen neuvontajärjestelmän 
elimelle sekä kuulemiskokoukset 
maatalousalan EU‑tason kattojär ‑
jestöjen kanssa.
16 Tarkastus Kaavio 2Tarkastuskäyntien kohteena olleet jäsenvaltiot
Kreikka
Vesipiirin hoitosuunnitelma: 
Thessalia (Pineios)
Tanska
Vesipiirin hoitosuunnitelma: 
Ringkøbing Fjord
Alankomaat
Vesipiirin hoitosuunnitelma: Maas
Ranska
Vesipiirin hoitosuunnitelma:Loire-Bretagne
Espanja
Vesipiirin hoitosuunnitelma:Guadalquivir
Jäsenvaltio, johon tehtiin 
tarkastuskäynti
Veden laatuun liittyvät näkökohdat
Veden määrään liittyvät näkökohdat
Italia
Vesipiirin hoitosuunnitelma: 
PoSlovakia
Vesipiirin hoitosuunnitelma: 
Slovakia (Tonava)

17 Tarkastus
Aiemmat tarkastukset
18 
Tilintarkastustuomioistuin on 20 viime 
vuoden aikana julkaissut kertomuksia, 
joissa suoraan tai epäsuorasti käsi ‑
tellään vesipolitiikkaa ja joissa viita ‑
taan jossakin määrin myös yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan. Yhdessäkään 
kertomuksessa ei kuitenkaan ole keski ‑
tytty nimenomaan EU:n vesipolitiikan 
ja yhteisen maatalouspolitiikan välisiin 
yhteyksiin.
19 
Täydentävistä ehdoista laatimassaan 
erityiskertomuksessa nro 8/2008 
tilintarkastustuomioistuin käsitteli 
monitahoista ongelmaa, joka koskee 
sitä, että on samanaikaisesti olemassa 
sekä pakollisia vaatimuksia (täydentä ‑
vät ehdot) että taloudellisia kannus ‑
timia (maatalouden ympäristötuki). 
Tämä koskee esimerkiksi suojakaistoja. 
Tilintarkastustuomioistuin kritisoi ker ‑
tomuksessaan sitä, että täydentävien 
ehtojen soveltamisala on vesivarojen 
osalta rajallinen. Kertomuksessa tuo ‑
tiin myös esiin puutteita, joita havait ‑
tiin jäsenvaltioiden toteuttamassa 
vaatimusten ja standardien määritte ‑
lyssä. Erityiskertomuksessa nro 7/2011 
maatalouden ympäristötuista todet ‑
tiin, että järjestelmän tavoitteet olivat 
liian epämääräisiä, että tukimäärien 
vahvistamisessa esiintyi ongelmia 
ja että tuen kohdentaminen ei ollut 
riittävän tarkoituksenmukaista. Erityis ‑
kertomuksessa nro 5/2011 tilatukijär ‑
jestelmästä tuotiin esiin, että tilatuen 
ja kyseisten velvoitteiden noudattami ‑
sesta viljelijöille aiheutuneiden kulujen 
välillä ei ole suoraa yhteyttä, että 
suoraa yhteyttä tilatuen ja maatalous ‑
toiminnan ansiosta syntyvien julkisten 
positiivisten ulkoisvaikutusten välille ei 
voitu muodostaa ja että täydentävien 
ehtojen laiminlyönnistä aiheutuvilla 
tukivähennyksillä ei ole riittävää va ‑
roittavaa vaikutusta.20 
Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa 
vuotuisen DAS‑tarkastuslausumansa 
yhteydessä, onko täydentäviä ehtoja ja 
maaseudun kehittämistukeen sovellet ‑
tavia sääntöjä noudatettu. Tarkastuksia 
varten poimitaan tapahtumaotos. 
Näihin tarkastuksiin pohjautuvat huo ‑
mautukset on otettu huomioon tässä 
kertomuksessa.
18
 Huomautukset
EU:n vesipolitiikan täy -
täntöönpanon puutteet 
ovat haitanneet sen sisäl -
lyttämistä yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan
21 
Vesipolitiikan puitedirektiivi on EU:n 
vesipolitiikan keskeinen osatekijä, sillä 
puitedirektiivissä ja siihen liittyvissä 
direktiiveissä16 käsitellään sisävesiin 
kohdistuvia pääasiallisia ympäristö ‑
paineita kuten saasteita, hydromorfo ‑
logiaa ja määrällisiä näkökohtia. Eräs 
tärkeä osatekijä, joka vaikuttaa vesipo ‑
litiikan tavoitteiden sisällyttämiseen 
yhteiseen maatalouspolitiikkaan, on 
se, että jäsenvaltioiden olisi laadit ‑
tava vesipiirien hoitosuunnitelmat ja 
niihin liittyvät toimenpideohjelmat 
oikeaan aikaan (ks. kaavio 1 ). Näistä 
ohjelma‑asiakirjoista olisi myös käytä ‑
vä selvästi ilmi, mitä toimia on määrä 
toteuttaa merkittävien paineiden 
huomioon ottamiseksi, jotta vesi ‑
politiikan puitedirektiivin tavoitteet 
voidaan saavuttaa. Jopa vesipolitiikan 
puitedirektiivin täytäntöönpanossa on 
kuitenkin ilmennyt vakavia viivästyk ‑
siä. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, 
että jäsenvaltioiden EU:n vesipolitiikan 
osalta laatimat ohjelma‑asiakirjat ovat 
heikkolaatuisia ja että komissiolla on 
säännösten perusteella vain vähäi ‑
set mahdollisuudet vaikuttaa niiden 
laatuun.Vesipolitiikan puitedirektiivin 
täytäntöönpano on viivästynyt
22 
Vesipolitiikan puitedirektiivissä 
vaaditaan, että jäsenvaltiot täsmentä ‑
vät vesipiirien hoitosuunnitelmissa17 
jokaisen vesipiirin osalta muun muassa 
merkittävät vesiin kohdistuvat paineet, 
tavoitteet ja toteutettavat käytän ‑
nön toimet; suunnitelmissa on myös 
esitettävä eritellyt tiedot siitä, miten 
toimenpiteet on tarkoitus rahoittaa. 
Mahdollinen yhteisen maatalouspoli ‑
tiikan määrärahojen käyttö on tuotava 
selvästi esiin.
23 
Vesipiirien hoitosuunnitelmat piti jul ‑
kaista viimeistään 22. joulukuuta 2009, 
ja jäsenvaltioiden oli raportoitava niis ‑
tä komissiolle viimeistään 22. maalis ‑
kuuta 201018. Kuitenkin vain alle puolet 
jäsenvaltioista pystyi noudattamaan 
määräaikoja19. Neljä maata (Espanja, 
Kreikka, Portugali ja Tanska) ei ollut 
vielä syyskuuhun 2013 mennessä 
hyväksynyt kaikkia vastuullaan olevia 
vesipiirien hoitosuunnitelmia. Vesipii ‑
rien hoitosuunnitelmien hyväksymis ‑
ajankohdat käyvät ilmi kaaviosta 3 .16 Uimavesidirektiivi (76/160/ETY); 
lintudirektiivi (79/409/ETY); 
juomavesidirektiivi  
(80/778/ETY) sellaisena 
kuin se on muutettuna 
direktiivillä (98/83/ETY); 
suuronnettomuusdirektiivi 
(Seveso) (96/82/EY); 
ympäristövaikutusten 
arviointia koskeva direktiivi  
(85/337/ETY); 
puhdistamolietedirektiivi 
(86/278/ETY); 
yhdyskuntajätevesidirektiivi 
(91/271/ETY); 
kasvinsuojeluaineita koskeva 
direktiivi (91/414/ETY); 
nitraattidirektiivi  
(91/676/ETY); 
luontotyyppidirektiivi 
(92/43/ETY); ympäristön 
pilaantumisen ehkäisemistä ja 
vähentämisen yhtenäistämistä 
koskeva direktiivi (96/61/EY).
17 Vesipiirin hoitosuunnitelman 
vaadittu sisältö on kuvattu 
vesipolitiikan puitedirektiivin 
liitteessä VII.
18 Vesipolitiikan puitedirektiivin 
13 artiklan 6 kohta ja 
15 artiklan 1 kohta.
19 Komission kertomuksen 
mukaan 25 jäsenvaltiota 
sekä Norja oli hyväksynyt 
alueellaan olevien 
vesipiirien osien osalta 
121 hoitosuunnitelmaa 
kaikkiaan 174:stä ja 
raportoinut niistä 
marraskuuhun 2012 
mennessä. Komission 
yksiköiden valmisteluasiakirja 
Commission staff working 
document SWD(2012) 379 
final 1/30, Bryssel, 14.1 1.2012:  
European Overview (1/2) 
accompanying the Report 
from the Commission to 
the European Parliament 
and the Council on the 
Implementation of the 
Water Framework Directive 
(2000/60/EC) – River Basin 
Management Plans.  Norja 
on hyväksynyt 11 vesipiirien 
hoitosuunnitelmapilottia. 
Norja panee vesipolitiikan 
puitedirektiivin täytäntöön 
Euroopan talousalueesta 
tehdyn sopimuksen ja 
sopimuksessa hyväksytyn 
aikataulun mukaisesti.
19 Huomautukset
Maaliskuu 2010
Lokakuu 2010
Maaliskuu 2011
Lokakuu 2011
Maaliskuu 2013
Hoitosuunnitelmat 
eivät täysin säännösten mukaisia syyskuussa 2013Vesipiirien 
hoitosuunnitelmien hyväksymis- ja raportointiajankohta:Kaavio 3Vesipiirien hoitosuunnitelmien hyväksymisajankohdat (syyskuun 2013 tiedot)
Huom. Tanska – kaikki joulukuussa 2011 hyväksytyt vesipiirien hoitosuunnitelmat on peruutettu ja uusien osalta on toteutettava 
kuulemisia; Kreikka – 8 vesipiirin hoitosuunnitelmaa hyväksytty (kaikkiaan 14:stä); Espanja – 10 vesipiirin hoitosuunnitelmaa hyväk ‑
sytty (kaikkiaan 25:stä); Portugali – 8 vesipiirin hoitosuunnitelmaa hyväksytty (kaikkiaan 9:stä).
20 Huomautukset
24 
Vesipolitiikan puitedirektiivin mukaan 
jokaisen vesipiirin hoitosuunnitelman 
on sisällettävä toimenpideohjelma, 
jossa otetaan huomioon vesipiireit ‑
täin tunnistetut erilaiset paikalliset 
ympäristöpaineet ja johon kuuluu 
myös maatalouteen liittyviä toimen ‑
piteitä (ks. laatikko 2 ). Toimenpiteet oli käynnistettävä viimeistään 22. jou ‑
lukuuta 201220. Tilintarkastustuomiois ‑
tuimen tarkastuskäynneillä jäsenval ‑
tioissa tarkastustiimit analysoivat tätä 
näkökohtaa painottaen erityisesti 
maatalouteen liittyviä toimenpiteitä. 
He havaitsivat, että suurinta osaa toi ‑
menpiteistä ei vielä ollut käynnistetty 
(ks. laatikko 3 ).
Vesipiirien hoitosuunnitelmiin sisällytettävät toimenpidetyypit
Vesipolitiikan puitedirektiivin liitteessä VI luetellaan toimenpideohjelmiin sisällytettävät toimenpidetyypit, 
joista osa liittyy suoraan maatalouteen. Esimerkiksi:
 οvedentarpeen tyydyttämiseen liittyvät toimenpiteet, muun muassa mukautetun maataloustuotannon 
edistäminen, kuten vähän vettä vaativien kasvien viljely kuivuudesta kärsivillä alueilla
 οpäästöjen rajoittamiseen tarkoitetut toimenpiteet, kuten lantaveden injektoiminen maaperään sen sijaan, 
että se levitetään maanpinnalle
 οveden käytön tehokkuus ja uudelleenkäyttöön liittyvät toimenpiteet, muun muassa vettä säästävät kaste ‑
lutekniikat ja käsiteltyjen jätevesien uudelleenkäyttö kasteluun.
Vesipiirien hoitosuunnitelmiin sisältyvien maatalouteen liittyvien toimenpiteiden 
toteuttaminen viivästyi
Italiassa (Pon vesipiirin hoitosuunnitelma) oli tarkoitus toteuttaa lyhyellä aikavälillä viisi maatalouteen liittyvää 
toimenpidettä. Vain kolme niistä on käynnistetty kaikilla alueilla. Neljäs toimenpide on käynnistetty ainoas ‑
taan yhdessä vesipiirin osassa ja viidettä toimenpidettä sovelletaan vain joillakin alueilla, koska se ei vastaa 
paikallista lainsäädäntöä.
Ranskassa (Loire‑Bretagnen vesipiirin hoitosuunnitelma) toimenpiteet ovat liian yleisluontoisia, ja niitä on 
vielä kehitettävä paikallisten vesivarojen hoitosuunnitelmien (SAGE) avulla ennen kuin ne voidaan käynnistää. 
Alle puolelle vesipiiristä oli laadittu SAGE‑suunnitelma syyskuuhun 2013 mennessä.
Kreikassa (Thessalian vesipiirin hoitosuunnitelma) tilintarkastustuomioistuimen tarkastuskäynnillään tarkasta ‑
mista kuudesta toimenpiteestä viittä ei ollut käynnistetty 22. joulukuuta 2012 mennessä.Laatikko 2 Laatikko 320 Vesipolitiikan puitedirektiivi, 
11 artiklan 7 kohta.
21 Huomautukset
25 
Ilman vesipiirin hoitosuunnitelmaa, 
jossa tavoitteet on määritetty vesipii ‑
reittäin, jäsenvaltioilta puuttuu tärkeä 
vertailukohta, jonka suuntaisesti ne 
voisivat määrittää vesipolitiikkaan 
liittyvät tavoitteensa maaseudun 
kehittämisohjelmissaan. Tämä merkit ‑
see, ettei maaseudun kehittämiseen 
osoitettuja varoja käytettäessä voida 
ottaa EU:n vesipolitiikan kriteereitä 
asianmukaisesti huomioon.
Toimenpideohjelmat ovat 
heikkolaatuisia
26 
Komissio on laatinut asiantuntijaryh ‑
mänsä avulla ohjeita vesipiirien hoi ‑
tosuunnitelmiin sisällytettäviä maata ‑
louteen liittyviä toimenpiteitä varten: 
toimenpiteiden on oltava selkeitä, 
avoimia ja toteutettavissa tilatasolla21.27 
Tilintarkastustuomioistuin käytti ko ‑
mission ohjeissa mainittuja kriteereitä 
analysoidessaan yksityiskohtaisesti 
kuusi maataloustoimenpidettä kunkin 
tähän tarkastukseen valitun seitsemän 
vesipiirin hoitosuunnitelman osalta 
(ks. taulukko 2 ). Analysointi osoit ‑
ti, että useimpien toimenpiteiden 
laajuutta, tavoitetasoja, aikataulua, 
seurantajärjestelmiä ja/tai niiden tu ‑
losten tiedottamista ei ole suunniteltu 
tarkoituksenmukaisesti.
28 
Myös komissio on vesipolitiikan puite ‑
direktiiviä koskevan seurantansa yhte ‑
ydessä tehnyt johtopäätöksiä toimen ‑
pideohjelmien laadusta. Arvioituaan 
sille vuoden 2012 puoliväliin mennessä 
toimitetut vesipiirin hoitosuunnitelmat 
komissio totesi, että monien vesipiirien 
hoitosuunnitelmista puuttuu etenkin 
tieto toimenpiteiden toteutusaikatau ‑
lusta, rahoituksesta ja seurannasta22.21 Guidance for administrations 
on making WFD agricultural 
measures clear and transparent 
at farm level . Ohjeet 
laadittiin vesipolitiikan 
puitedirektiivin yhteiseen 
täytäntöönpanostrategiaan 
osallistuvien kumppaneiden 
yhteistyöohjelman tuloksena, 
ja vesiasioista vastaavat 
johtajat antoivat niille tukensa 
toukokuussa 2011.
22 Komission yksiköiden 
valmisteluasiakirja: European 
Overview (2/2) accompanying 
the Report from the Commission 
to the European Parliament 
and the Council on the 
Implementation of the 
Water Framework Directive 
(2000/60/EC) – River Basin 
Management Plans.Taulukko 2Seitsemään vesipiirin hoitosuunnitelmaan sisältyvien kuuden maataloustoimenpi -
teen yksityiskohtainen analyysi1
DK EL ES FR IT NL SK
Toimenpiteiden yhteydessä on määritetty, miltä osin niiden on toteuduttava, jotta tavoite 
saavutetaan.
Toimenpiteistä käy ilmi, ovatko ne perustoimenpiteitä (pakollisia) vai täydentäviä toimenpiteitä. 
Toimenpiteistä käy ilmi, koskevatko ne vesistöalueen osaa vai ovatko ne alueellisia/paikallisia. Muussa 
tapauksessa on esitetty vakuuttavat perusteet sille, miksi toimenpiteet koskevat koko vesistöaluetta.
Toimenpideohjelmassa on asetettu toimenpiteille selvät tavoitetasot.
Toimenpideohjelmaan kuuluu selkeä järjestelmä, jolla mitataan toimenpiteiden edistymistä.
 kaikki kuusi analysoitua toimenpidettä vastasi kriteereitä
 osa analysoiduista toimenpiteistä vastasi kriteereitä
 mikään analysoiduista toimenpiteistä ei vastannut kriteereitä
1  Tanskan osalta tilintarkastustuomioistuin arvioi joulukuussa 2011 hyväksytyt vesipiirien hoitosuunnitelmat. Ne kuitenkin peruuntuivat ja 
uusien suunnitelmien hyväksymistä varten on toteutettava lausuntokierros.
22 Huomautukset
Komissiolla on käytännössä 
vain vähäiset mahdollisuudet 
vaikuttaa vesipolitiikan 
puitedirektiivin 
ohjelma -asiakirjojen laatuun
29 
Vesipiirien hoitosuunnitelmien tarkoi ‑
tuksena on varmistaa, että vesimuo ‑
dostumien hyvää tilaa koskeva tavoite 
saavutetaan vuoteen 2015 mennessä. 
Komission on perussopimuksen valvo ‑
jana23 huolehdittava siitä, että tavoite 
saavutetaan, mutta komissio ei vastaa 
vesipiirien hoitosuunnitelmien hy ‑
väksymisestä. Vaikka komissio arvioisi 
vesipiirien hoitosuunnitelmat heikko ‑
laatuisiksi, sen toimintamahdollisuudet 
rajoittuvat ainoastaan oikeudellisiin 
toimiin.
30 
Euroopan unionin tuomioistuin on 
antanut tältä osin useita vesipolitiikan 
puitedirektiiviin perustuvia ratkaisuja. 
Sen käsittelemät asiat koskivat kuiten ‑
kin sellaisia vesipolitiikan puitedirek ‑
tiivin säännöksiä, joita voidaan pitää 
yksiselitteisinä (täytäntöönpanotoi ‑
menpiteiden ilmoittamatta jättäminen, 
raportoinnin viivästyminen sekä seu ‑
rantaohjelmien ja vesipiirien hoitosuun ‑
nitelmien hyväksymisen viiveet jne.). 
Tuomioistuin ei niinkään ole käsitellyt 
moniselitteisempiä asioita, jotka liitty ‑
vät keskeisten käsitteiden tulkintaan, 
kuten vesipalveluihin tai vesipolitiikan 
puitedirektiivin 4 artiklan mukaisten 
vapautusten soveltamiseen24. Oikeuskä ‑
sittelyt kestävät monesti useita vuosia 
ja ratkaisu saadaan pitkän aikaa sen 
jälkeen, kun velvoitteen määräaika on 
umpeutunut. Komissio on koonnut 
työryhmiä ja järjestänyt seminaare ‑
ja jäsenvaltioiden edustajien kanssa 
tarkoituksenaan parantaa vesipiirien 
hoitosuunnitelmien laatua, mutta 
komissiolla on vain vähäiset mahdolli ‑
suudet vaikuttaa siihen, kuinka määrä ‑
tietoisesti jäsenvaltiot toimivat.31 
Tarkastuksessa havaittiin, että jä ‑
senvaltioiden toimenpideohjelmien 
määrätietoisuus oli vaihtelevaa. Vesi ‑
politiikan puitedirektiivin 4 artiklan 
mukaan vesimuodostumien hyvää 
tilaa koskeva tavoite on saavutettava 
kaikissa jäsenvaltioissa vuoteen 2015 
mennessä. Samassa artiklassa jäsen ‑
valtiot vapautetaan tästä velvoittees ‑
ta tietyin perustein. Eri jäsenvaltiot 
arvioivat hyvin eri tavoin olosuhteet, 
joilla vapautus perustellaan. Komissio 
totesi vesipiirien hoitosuunnitelmista22 
laatimassaan arviossa, että
 – 4 artiklan 4–7 kohdassa tarkoi ‑
tettujen vapautusten yhteydessä 
sovellettuja kriteereitä ei yleensä 
perustella tarkoituksenmukaisella 
ja avoimella tavalla
 – vapautusten soveltamiskriteerei ‑
tä on tulkittu hyvin eri tavoin eri 
jäsenvaltioissa
 – vapautusten runsas käyttö saattaa 
kuvastaa sitä, että monissa suun ‑
nitelmissa ympäristötavoitteisiin ei 
pyritä kovinkaan määrätietoisesti.23 Lissabonin sopimuksen 
258 artiklan mukaan 
komissio huolehtii siitä, että 
perussopimuksen määräyksiä 
sekä toimielinten sen nojalla 
antamia säännöksiä ja 
määräyksiä noudatetaan.
24 Komission yksiköiden 
valmisteluasiakirja: 
Commission staff working 
document SWD(2012) 379 
final 1/30, Bryssel ,  14 .11. 2012:  
European Overview (1/2) 
accompanying the Report 
from the Commission to 
the European Parliament 
and the Council on the 
Implementation of the 
Water Framework Directive 
(2000/60/EC) – River Basin 
Management Plans.
23 Huomautukset
32 
Sama pätee nitraattidirektiiviin, joka 
on vesipolitiikan puitedirektiivin 
erottamaton osa ja joka koskee tun ‑
nustettua ja jatkuvaa vesimuodostu ‑
mien saasteongelmaa (ks. laatikko 4 ). 
Nitraatteja koskevat jäsenvaltioiden 
toimintaohjelmat ovat määrätietoisuu ‑
deltaan vaihtelevia. Nämä ohjelmat 
eivät edellytä komission hyväksyntää. Niin ollen jäsenvaltiot määrittelevät 
esimerkiksi pilaantumisalttiit vyöhyk ‑
keet ja toteutettavat toimet hyvin eri 
tavoin. Nitraatteja koskeviin toiminta ‑
ohjelmiin liittyviä tapauksia tutkitta ‑
essa havaittiin, että oikeuskäsittelyn 
pituus on osoitus siitä, kuinka vähäiset 
mahdollisuudet komissiolla on vaikut ‑
taa jäsenvaltioiden ohjelmien laatuun 
(ks. laatikko 5 ). Kaavio 4 Laatikko 4Nitraattien aiheuttaman saastumisen tilanne
Euroopan ympäristökeskuksen viimeaikaisista kertomuksista käy ilmi, että nitraattipitoisuuksien nykyinen 
kehityssuunta ei mahdollista vesien hyvän tilan saavuttamista edes vuoteen 2027 mennessä (ks. kaavio 4 ). 
Euroopan ympäristökeskuksen kertomuksessa nro 8/2012 todetaan, että nitraattipitoisuuksien myönteinen ke ‑
hityssuunta johtuu osittain siitä, että EU:n ja jäsenvaltioiden toimenpiteillä on vähennetty nitraattien käyttöä 
maataloudessa. Kertomuksessa todetaan kuitenkin myös, että lisätoimenpiteitä tarvitaan hajakuormituksen 
vähentämiseksi, mikäli nitraattipitoisuudet halutaan lähelle erinomaista tai hyvää ekologista tasoa suurim ‑
massa osassa vesimuodostumia vuoteen 2027 mennessä.
Nitraattipitoisuuksien kehitys osoittaa, että hyvää tilaa ei todennäköisesti saavu -
teta vuoteen 2027 mennessä
Lähde:  Tiedot mukautettu Euroopan ympäristökeskuksen kertomuksesta nro 9/2012. 1.01.52.02.53.0
1992 1996 20000.5
03.5
2004 2008 2012 2016 2020 2024 2028Oletettu
tila
Hyvä tilaEroJoet, joiden ekologinen tila on huono
Joet, joiden ekologinen tila on välttävä
Joet, joiden ekologinen tila on tyydyttäväJoet, joiden ekologinen tila on hyvä
Joet, joiden ekologinen tila on erinomainenJokien kokonaisnitraattipitoisuus, mediaani (mg N/l)
Tiedoista ilmenee, että jokien tila on 29 prosentissa tapauksista huono tai välttävä.
Tiedoista ilmenee, että jokien tila on 48 prosentissa tapauksista tyydyttävä.
24 Huomautukset
Nitraattidirektiivin täytäntöönpano on ongelmallista osassa jäsenvaltioita vielä 
20 vuotta direktiivin voimaantulon jälkeen
Nitraattidirektiivi tuli voimaan vuonna 1991. Direktiivin oikeelliseen ja kattavaan soveltamiseen sekä nitraatte ‑
ja koskevien toimintaohjelmien asianmukaisuuteen liittyviä rikkomistapauksia oli kuitenkin vuonna 2013 vielä 
kesken kahdeksan jäsenvaltion osalta (Bulgaria, Saksa, Viro, Kreikka, Ranska, Latvia, Puola ja Slovakia).
Esimerkkinä mainittakoon asia C ‑193/12, jossa unionin tuomioistuin totesi 13. kesäkuuta 2013, että Ranska on 
jättänyt määrittelemättä useita nitraattien aiheuttamalle pilaantumiselle alttiita alueita. Joillakin kyseisistä 
alueista pohjaveden nitraattipitoisuudet ylittivät 50 mg/l (eli sallitun enimmäispitoisuuden juomavedessä) ja 
joillakin alueilla pintavedet olivat vaarassa rehevöityä, jos toimintasuunnitelmia ei toteuteta.Laatikko 5
Täydentävien ehtojen 
vaikutus vesivaroihin on 
toistaiseksi jäänyt 
vähäiseksi
33 
Tilintarkastustuomioistuimen kyselyn 
tulokset (ks. kohta 17)25 osoittavat, 
että täydentävät ehdot ovat lisänneet 
viljelijöiden tietoisuutta vesivaroihin 
liittyvistä näkökohdista ja että niillä on 
jossakin määrin kyetty muuttamaan 
maatalouskäytäntöjä. Täydentävien 
ehtojen vaikutus on kuitenkin tois ‑
taiseksi jäänyt vähäiseksi. Tähän on 
syynä se, että ne eivät kata kaikkia 
tärkeitä vesivaroihin liittyviä näkökoh ‑
tia, ja se, että täydentäviin ehtoihin 
liittyvien seuraamusten suuruutta 
ei lasketa vahingosta aiheutuneiden 
kulujen pohjalta, vaan seuraamukset 
saattavat vastata vain osaa kuluista. 
Täydentävien ehtojen soveltaminen 
jäsenvaltioissa on lisäksi puutteellista, 
mikä vähentää niiden potentiaalista 
vaikutusta entisestään. Näitä seikkoja 
käsitellään tarkemmin seuraavassa.Täydentävillä ehdoilla on vai -
kutusta, mutta niitä ei hyö -
dynnetä täysimääräisesti
Kyselytulokset osoittavat, 
että viljelijöiden tietoisuus 
vesivaroihin liittyvistä 
näkökohdista on lisääntynyt ja 
että maatalouskäytännöt ovat 
niiden osalta jossakin määrin 
muuttuneet
34 
EU:n tasolla ei ole tutkittu, onko täy ‑
dentävillä ehdoilla ja maaseudun ke ‑
hittämisellä vaikutuksia maatalouskäy ‑
täntöihin ja viljelijöiden tietoisuuteen 
vesivaroihin liittyvistä näkökohdista. 
Siksi tilintarkastustuomioistuin teki ky ‑
selyn, joka koski 140:tä maatilojen neu ‑
vontajärjestelmän elintä seitsemässä 
jäsenvaltiossa. Kyselystä kävi ilmi, että 
täydentävien ehtojen käyttöönotto on 
otokseen poimituissa jäsenvaltioissa ja 
otokseen poimituilla alueilla lisännyt 
viljelijöiden tietoisuutta vesivaroihin 
liittyvistä näkökohdista (ks. kaavio 5 ) 
ja saanut viljelijät muuttamaan maa ‑
talouskäytäntöjään nitraattien ja 
torjunta‑aineiden osalta (ks. tarkem ‑
mat tiedot liitteessä II ).25 Yksityiskohtaisemmat 
kyselytulokset esitetään 
tilintarkastustuomioistuimen 
sivustolla  
(www.eca.europa.eu ).
25 Huomautukset Kaavio 5Viljelijöiden tietoisuus vesivaroihin liittyvistä näkökohdista on lisääntynyt täydentä -
vien ehtojen ansiosta
Missä määrin täydentävien ehtojen käyttöönotto mielestänne lisäsi viljelijöiden tietoisuutta vesivaroihin 
kohdistuvista vaikutuksista? (1 = ei lainkaan, 4 = huomattavasti)
Prosenttiosuus vastaajista
SMR2 (pohjavesi)
SMR3 (puhdistamoliete)
SMR4 (nitraatit)
SMR9 (torjunta-aineet)
Hyvän maatalouden ja ympäristön
vaatimus: suojakaistat
Hyvän maatalouden ja ympäristön
vaatimus: kastelu
Keskiarvo
O % 25 % 50 % 75 % 100 %
1 – Ei lainkaan
2 – Jonkin verran3 – Kohtuullisessa määrin
4 - HuomattavastiEi relevantti
Ei vastausta
26 Huomautukset
Täydentävien ehtojen 
vaikutus jää vähäiseksi, 
sillä ne eivät kata kaikkia 
tärkeitä vesivaroihin liittyviä 
näkökohtia
35 
Täydentäviin ehtoihin ei nykyisin 
sisälly vaatimuksia siitä, että viljelijät 
rajoittaisivat fosforin käyttöä maal ‑
laan ja torjunta‑aineiden26 levittämis ‑
tä vesimuodostumien välittömään 
läheisyyteen27. On kuitenkin olemassa 
yksimielisyys siitä, että nämä ongel ‑
mat on ratkaistava. Fosforia käyte ‑
tään lannoitteissa ja rehussa. Se voi 
vaarantaa veden laadun ja aiheuttaa 
muun muassa rehevöitymistä. Tor ‑
junta‑aineet suojelevat viljelykasveja 
rikkaruohoilta, taudeilta ja hyönteisiltä, 
mutta ne voivat vahingoittaa ihmisiä, 
luonnonvaraista kasvistoa ja eläimis ‑
töä sekä ympäristöä. Ainoastaan pieni 
osa levitetystä torjunta‑aineesta osuu 
siihen haittatekijään, jota vastaan se 
on tarkoitettu, ja valtaosa vaikuttaa 
muuhun ympäristöön, kuten vesi ‑
muodostumiin. Osa jäsenvaltioista on 
tehnyt aloitteita ratkaistakseen nämä 
ongelmat, vaikka niitä ei siihen velvoi ‑
teta (ne ovat esimerkiksi rajoittaneet 
torjunta‑aineiden käyttöä hyvän maa ‑
talouden ja ympäristön vaatimuksen 
mukaisilla suojakaistoilla) (ks. yksityis ‑
kohtaisemmat tiedot liitteessä III ).26 Torjunta‑aineita voidaan 
käyttää (viljely)kasvien 
suojelemiseen haittatekijöiltä, 
kuten rikkaruohoilta, 
taudeilta ja hyönteisiltä. 
Siksi niitä kutsutaan myös 
kasvinsuojeluaineiksi.
27 Jotkin jäsenvaltiot, 
kuten Alankomaat, ovat 
sisällyttäneet nitraatteja 
koskeviin toimintaohjelmiinsa 
fosforiin kohdistuvia 
vaatimuksia, mutta niiden 
noudattamatta jättämisestä ei 
aiheudu täydentäviin ehtoihin 
perustuvia seuraamuksia. 
Jos jäsenvaltiot sallivat 
tiettyjen erittäin vaarallisten 
torjunta‑aineiden käytön, ne 
voivat kieltää juuri näiden 
aineiden ruiskuttamisen 
vesistöjen yhteydessä olevilla 
suojakaistoilla.
27 Huomautukset
36 
Torjunta‑aineiden kestävä käyttö, 
etenkin integroidun tuholaistorjunnan 
periaatteiden noudattaminen, oli alun 
perin tarkoitus sisällyttää täydentäviin 
ehtoihin vuodesta 2014 alkaen. Ase ‑
tuksen (EU) N:o 1306/201328 perusteella 
sisällyttämisen aikataulu on kuitenkin 
nyt epävarma (ks. laatikko 6 ).
37 
Tietyt vesipolitiikan puitedirektiiviin ja 
torjunta‑aineiden kestävästä käytös ‑
tä annettuun direktiiviin perustuvat 
vaatimukset sisällytetään oletettavasti 
täydentäviin ehtoihin, mikä toden ‑
näköisesti auttaa ratkaisemaan koh ‑
dassa 35 mainitut ongelmat. Yhteisen 
maatalouspolitiikan uudistamista 
vuoden 2014 jälkeen koskevasta komis ‑
sion ehdotuksesta käyty keskustelu johti lausumaan, jossa neuvosto ja 
Euroopan parlamentti pyysivät ”ko ‑
missiota seuraamaan […] vesipolitiikan 
puitedirektiivin ja torjunta‑aineiden 
kestävästä käytöstä annetun direktiivin 
[…] saattamista osaksi kansallista lain ‑
säädäntöä ja niiden täytäntöönpanoa 
jäsenvaltioissa ja esittämään, kunhan 
nämä direktiivit on pantu täytäntöön 
kaikissa jäsenvaltioissa ja viljelijöihin 
suoraan sovellettavat velvoitteet on 
määritetty, lainsäädäntöehdotuksen 
tämän asetuksen muuttamiseksi, 
jotta näiden direktiivien keskeiset 
osat voidaan sisällyttää täydentävien 
ehtojen järjestelmään”29. Sisällyttämi ‑
sen ajankohta riippuu siis siitä, miten 
direktiivien täytäntöönpano jäsenvalti ‑
oissa edistyy. Tästä seuraa, että erittäin 
tärkeän toimintapoliittisen päätöksen 
täytäntöönpano saattaa edetä hyvin 
hitaasti.Laatikko 6Torjunta -aineiden kestävä käyttö: kaksi askelta eteenpäin, yksi taaksepäin
Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat vuonna 2009 asetuksen kasvinsuojeluaineiden markkinoille saat ‑
tamisesta29. Yksi asetuksen tarkoituksista oli sisällyttää torjunta‑aineiden kestävä käyttö (ja etenkin integroitu 
tuholaistorjunta) täydentäviin ehtoihin (SMR 9:n avulla) vuodesta 2014 alkaen.
Yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta vuosina 2014–2020 antamassaan asetusehdotuksessa30 (jonka 
perusteella hyväksyttiin asetus (EU) N:o 1306/2013) komissio kuitenkin nimenomaisesti jätti torjunta‑aineiden 
kestävän käytön ja integroidun tuholaistorjunnan täydentävien ehtojen ulkopuolelle. Komissio poisti ehdotuk ‑
sestaan asiaa koskevan virkkeen31.
Näin ollen aikataulu on nykyisessä asetuksessa epämääräinen siitä huolimatta, että torjunta‑aineiden kestävä 
käyttö oli tarkoitus sisällyttää täydentäviin ehtoihin vuodesta 2014 alkaen.
30 Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1107/2009, annettu 21 päivänä lokakuuta 2009, kasvinsuojeluaineiden markkinoille 
saattamisesta sekä neuvoston direktiivien 79/117/ETY ja 91/414/ETY kumoamisesta (EUVL L 309, 24.11.2009, s. 1).
31 KOM(2011) 628 lopullinen/2.
32 Asetuksen (EY) N:o 1107/2009 55 artikla, kolmas lause: ”Sen on myös oltava direktiivin 2009/128/EY säännösten ja erityisesti kyseisen direktiivin 
viimeistään 1 päivästä tammikuuta 2014 sovellettavassa 14 artiklassa ja liitteessä III tarkoitettujen integroidun torjunnan yleisten periaatteiden 
mukaista.”28 Euroopan parlamentin 
ja neuvoston asetus (EU) 
N:o 1306/2013, annettu 17 
päivänä joulukuuta 2013, 
yhteisen maatalouspolitiikan 
rahoituksesta, hallinnoinnista 
ja seurannasta ja 
neuvoston asetusten 
(ETY) N:o 352/78, (EY) 
N:o 165/94, (EY) N:o 2799/98, 
(EY) N:o 814/2000, (EY) 
N:o 1290/2005 ja (EY) 
N:o 485/2008 kumoamisesta 
(EUVL L 347, 20.12.2013, s. 549).
29 Asetuksen (EU) N:o 
1306/2013 liitteenä oleva 
Euroopan parlamentin ja 
neuvoston yhteinen lausuma 
täydentävistä ehdoista.
28 Huomautukset
Kastelua koskeviin 
lupamenettelyihin liittyvällä 
hyvän maatalouden ja 
ympäristön vaatimuksella on 
ollut vain vähän merkitystä, 
koska komissio ei edellytä, 
että jäsenvaltiot määrittäisivät 
erityisvaatimuksia
38 
Toisin kuin lakisääteisillä hoitovaa ‑
timuksilla, hyvän maatalouden ja 
ympäristön vaatimuksilla pyritään 
edistämään sellaisia hyviä maatalous ‑
käytäntöjä, joista ei (vielä) ole olemas ‑
sa EU‑tason ympäristösäännöksiä, ja 
luodaan siksi viljelijöille uusia velvoit ‑
teita. Komissio ei silti ole ehdottanut, 
että kastelua koskeviin lupamenette ‑
lyihin liittyvät hyvän maatalouden ja 
ympäristön vaatimukset33 määriteltäi ‑
siin sellaisiksi, että niillä edistettäisiin 
hyviä maatalouskäytäntöjä. Kastelua 
koskevassa hyvän maatalouden ja 
ympäristön vaatimuksessa viitataan 
olemassa oleviin kansallisiin ja alueelli ‑
siin säännöksiin, eikä siinä luoda uusia 
velvoitteita. Siihen ei ole sisällytetty 
uutta velvoitetta määrittää lupamenet ‑
telyjen osatekijät tapauksissa, joissa 
näitä ei vielä ole vahvistettu (esimer ‑
kiksi vedenottoluvat, vesimittarit ja 
vedenkäyttöraportit).39 
Tällä hyvän maatalouden ja ympäris ‑
tön vaatimuksella ei siis ole merkitystä 
jäsenvaltiossa, jossa lupamenettelyjä 
ei ole tai ne ovat hyvin puutteelliset 
(ks. laatikko 7 ). Tämä seikka voi olla 
erityisen tärkeä alueilla, joissa vedestä 
on pulaa (ks. laatikko 8 ).
Esimerkki puutteellisesta lupamenettelystä
Kreikassa ministeriön päätöksessä kesäkuulta 2011 vaadittiin viljelijöitä hakemaan vedenottolupaa 16. joulu ‑
kuuta 2011 mennessä (vaatimus koski myös niitä viljelijöitä, joilla jo oli voimassa oleva lupa.) Luvan hakemista 
koskevan vaatimuksen määräaikaa on kuitenkin jatkettu toistuvasti: 16. kesäkuuta 2012, 17. joulukuuta 2012, 
15. toukokuuta 2013 ja viimeksi 15. tammikuuta 2014 asti. Pineioksen vesistöalueella (Thessalia) on kaikkiaan 
yli 30 000 (mahdollisesti jopa 33 000) porakaivoa, joista suurimpaan osaan ei ole haettu lupaa34.
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi puutteita myös lupiin kohdistettavissa tarkastuksissa (ks. laatikko 9 ).
34 Thessalian vesipiirin hoitosuunnitelma, Joint Venture for Thessaly, Epirus and Western Sterea Ellada’s River Basin Management Plans  ‑yhteisyrityksen 
tutkimus, s. 103.Laatikko 733 Kasteluveden käyttöä 
koskevien lupamenettelyjen 
noudattaminen, jos lupa 
edellytetään.
29 Huomautukset
Kasteluun perustuva maatalous lisääntyy vedenpuutteesta kärsivillä alueilla
Kastelusta johtuvan liiallisen vedenoton on tunnustettu olevan ongelma etenkin Etelä‑Euroopassa, missä 
kasteluun perustuva maatalous on lisääntynyt viime vuosikymmeninä35. Vedenotto kastelua varten väheni 
hieman 1990 ‑luvun alun ja vuosien 1998–2007 välisen kymmenvuotiskauden aikana (ks. kaavio 6 ), ja tippu ‑
kastelun yleistyminen on tehostanut kastelua. Näistä seikoista huolimatta vesivaroihin kohdistuu joillakin alu ‑
eilla yhä suuria paineita, joiden seurauksena pohjavesikerroksen taso alenee, aiheutuu merivesi‑intruusioita ja 
kosteikot kuivuvat36.
35 Euroopan vesivaroja sekä vesipulan ja kuivuuden torjuntaa käsittelevä Euroopan ympäristökeskuksen kertomus nro 2/2009 Water resources 
across Europe ‑  confronting water scarcity and drought .
36 Water resources: quantity and flows ‑ SOER 2010 thematic assessment , ympäristön tilaa koskevan kertomus vuodelta 2010, Euroopan 
ympäristökeskus ( http://www.eea.europa.eu/soer/europe/water‑resources‑quantity‑and‑flows ). Sivustoa konsultoitiin 5. lokakuuta 2012.
Vedenotto kastelukäyttöön
Huom.  Itä‑Eurooppa: Bulgaria (1990; 2007), Tšekin tasavalta (1990; 2007), Unkari (1992; 2006), Latvia (1991; 2007), Puola (1990; 2007), 
Romania (1990; 2006), Slovakia (1990; 2007) ja Slovenia (1990; 2007). Länsi‑Eurooppa: Itävalta (1990; 2002), Belgia (1994; 2007), 
Tanska (1990; 2004), Englanti ja Wales (1990; 2006), Suomi (1994; 2005), Saksa (1995; 2002), Alankomaat (1995; 2006), Norja (1995; 2006) 
ja Ruotsi (1990; 2007). Etelä‑Eurooppa: Ranska (1991; 2006), Kreikka (1990; 2007), Portugali (1990; 1998) ja Espanja(1991; 2006).
Lähde:  http://www.eea.europa.eu/data‑and‑maps/figures/water‑abstraction‑for‑irrigation‑million‑m3 ‑year‑in‑the‑early ‑1990s‑and ‑1997 Kaavio 6 Laatikko 8
miljoonaa m3 / vuosi45 000
40 000
35 00030 00025 000
20 000
15 000
10 000
5 000
0
Itä-Eurooppa Länsi-Eurooppa Etelä-Eurooppa1990-luvun alku
1998-2007
30 Huomautukset
Täydentävien ehtojen sovel -
taminen on puutteellista
Vesivaroihin liittyvien 
täydentävien ehtojen 
soveltaminen tiloilla 
jäsenvaltioissa on puutteellista
40 
Tehdessään DAS‑tarkastuksia eri jäsen ‑
valtioissa tilintarkastustuomioistuin 
usein havaitsee vesivaroihin liittyvi ‑
en täydentävien ehtojen rikkomisia 
tiloilla. Useimmiten kyse on siitä, että 
edunsaajat ovat rikkoneet SMR4 ‑vaati ‑
musta (vesien suojeleminen nitraattien 
aiheuttamalle pilaantumiselle alttiilla 
alueilla): lannan varastointiin tarkoite ‑
tut tilat ovat epätarkoituksenmukaiset 
tai liian pienet, lannoitteita koskevat 
kirjaukset ovat epätäydelliset tai 
virheelliset, typpianalyysi puuttuu, nit ‑
raattituotanto ylittää 170 kg/ha, lanta 
on varastoituna maan pinnalle kielle ‑
tyn jakson aikana jne. Havaintoja on 
tehty myös SMR2 ‑vaatimuksen (pohja ‑
veden suojeleminen), SMR9 ‑vaatimuk ‑
sen (kasvinsuojeluaineet) sekä suoja ‑
kaistoja koskevan hyvän maatalouden 
ja ympäristön vaatimuksen osalta.Täydentäviin ehtoihin 
liittyvissä tarkastuksissa on 
puutteita jäsenvaltioiden 
tasolla
41 
Jäsenvaltiot ovat vastuussa täydentä ‑
vien ehtojen täytäntöönpanosta. Laki ‑
sääteisten hoitovaatimusten kohdalla 
tämä edellyttää muun muassa sitä, 
että erityislainsäädännön relevantit 
osatekijät otetaan mukaan täydentä ‑
vien ehtojen soveltamisalaan. Hyvän 
maatalouden ja ympäristön vaati ‑
musten kohdalla tämä merkitsee, että 
relevantit standardit sisällytetään kan ‑
salliseen tai alueelliseen lainsäädän ‑
töön ja että määritetään käytännön 
vaatimukset, joita viljelijöiden odo ‑
tetaan noudattavan. Jäsenvaltioiden 
täytyy myös tiedottaa viljelijöille näistä 
vaatimuksista sekä luoda hallinto ‑ ja 
valvontajärjestelmä, joka mahdollistaa 
edunsaajista poimitun otoksen tar ‑
kastamisen paikalla ja seuraamusten 
määräämisen, jos vaatimuksia ei ole 
noudatettu.
42 
Yksi täydentäviin ehtoihin kohdis ‑
tettavien tarkastusten järjestelmäl ‑
le ominainen rajoite on, että osaa 
vaatimuksista on luonteensa vuoksi 
hyvin vaikea tarkastaa. Esimerkkinä 
mainittakoon vaatimus, joka liittyy 
torjunta‑aineiden käyttöajankohtaan 
ja ‑menetelmään. Ongelmallista on, 
että täydentävien ehtojen tarkastuk ‑
sista ilmoitetaan tavallisesti ennalta, 
joten on hyvin epätodennäköistä, että 
tarkastaja kohtaa viljelijän, joka on 
ruiskuttamassa kiellettyä tuotetta tai 
toteuttamassa ruiskutusta lainvastai ‑
sella tavalla. Joidenkin vaatimusten 
noudattaminen voidaan tarkastaa vain 
tietyn ajanjakson aikana vuoden mit ‑
taan tai sitä ei voida tarkastaa tiettyjen 
sääolosuhteiden vallitessa (esimerkiksi 
kova tuuli tai pakkassää). Tämä ei vält ‑
tämättä osu yhteen paikalla tehtävän 
tarkastuksen ajankohdan kanssa.
31 Huomautukset
43 
Tarkastuskäynnin kohteena olleissa 
jäsenvaltioissa havaittiin hallintoviran ‑
omaisten tasolla seuraavia puutteita 
vesivaroihin liittyvien täydentävien 
ehtojen tarkastusjärjestelmässä:
 – Ainoastaan vähäiseen osaan tarkas ‑
tuksista on laadittu yksityiskohtai ‑
set käytännön ohjeet. Lisäksi jotkin 
ohjeista ovat niin yleisluontoisia, 
ettei niillä voida varmistaa, että tar ‑
kastajat tietävät täsmälleen, mitä 
ja miten heidän olisi tarkastettava, 
ja että eri tarkastajat toimittavat 
tarkastukset yhdenmukaisesti.
 – Pakolliset tarkastukset otettiin 
käyttöön myöhäisessä vaiheessa 
tai niistä ei ole määrätty vieläkään.
 – Paikalla toimitettavat tarkastukset 
keskittyvät voimakkaasti syksyyn. 
Tämä on vastoin tiettyjä säännök ‑
siä37, minkä lisäksi keskittyminen 
merkitsee, että monia vesivaroihin 
liittyviä vaatimuksia (kuten viljel ‑
tyjä suojakaistoja koskevaa lannan 
levityskieltoa) ei voida havainnoida 
kentällä.
 – Kastelua koskevaan hyvän maata ‑
louden ja ympäristön vaatimuk ‑
seen liittyvät tarkastukset eivät 
olleet kattavia (ks. laatikko 9 ).Komissio ei varmista, että 
hyvän maatalouden ja 
ympäristön vaatimukset 
jäsenvaltioissa ovat 
tarkoituksenmukaisia
44 
Täydentävien ehtojen pohjalta mää ‑
ritettyjen hyvän maatalouden ja 
ympäristön vaatimusten tarkoitukse ‑
na on lujittaa tavanomaisia parhaita 
käytäntöjä38. Jäsenvaltioiden oletetaan 
asettavan vähimmäisvaatimukset, 
joissa otetaan huomioon kansalliset 
maatalouden harjoittamisolosuhteet 
sekä ympäristö ‑ ja ilmasto‑olosuhteet.
45 
Komissio saa nykyisin (sähköisen 
tietokannan kautta) vain vähän tietoja 
hyvän maatalouden ja ympäristön 
vaatimusten soveltamisesta jäsenval ‑
tioissa. Tiedot koostuvat viittauksista 
voimassaolevaan kansalliseen lain ‑
säädäntöön sekä kunkin jäsenvaltion 
laatimista yhteenvedoista. Jokainen 
jäsenvaltio päättää, miten se jaottelee 
tiedot maantieteellisesti. Tarkastus ‑
käynnin kohteena olleissa jäsenval ‑
tioissa ei esimerkiksi ollut saatavissa 
alueellisesti jaoteltuja tietoja hyvän 
maatalouden ja ympäristön vaatimus ‑
ten soveltamisesta (Italia ja Espanja).Laatikko 9Tosiasiallisen vedenoton määrää ei verrattu sallittuun määrään
Tarkastuksessa ilmeni, että kastelua koskevaan hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimukseen liittyvät 
tarkastukset olivat puutteellisia. Sovellettava standardi kuuluu seuraavasti: Kasteluveden käyttöä koskevien 
lupamenettelyjen noudattaminen, jos lupa edellytetään. Tarkastuksessa havaittiin useita tapauksia, joissa tosi ‑
asiallisen vedenoton määrää ei verrattu luvassa mainittuun enimmäismäärään, vaikka jäsenvaltion menettely ‑
jen mukaan luvissa on täsmennettävä vedenoton enimmäismäärä. Tällaiset puutteet vähentävät tarkastusten 
vaikuttavuutta huomattavasti.
Täydentävien ehtojen tarkastuksia Kreikassa ja Espanjassa toimittavien tarkastajien tarkistuslistoissa ei nykyi ‑
sin edellytetä, että tosiasiallisen vedenoton määrää verrataan luvassa mainittuun määrään. Slovakiassa tilintar ‑
kastustuomioistuin havaitsi, että vedenoton määrää ei edes mitata. Tarkastuksilla voidaan niin ollen varmistaa 
vain, onko lupa myönnetty, mutta ei sitä, noudattaako edunsaaja siinä asetettuja rajoituksia.37 Komission asetus 
(EY) N:o 1122/2009, annettu 
30 päivänä marraskuuta 
2009, neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 73/2009 
täytäntöönpanoa koskevista 
yksityiskohtaisista säännöistä 
mainitussa asetuksessa 
säädettyjen viljelijöiden 
suorien tukien järjestelmien 
mukaisten täydentävien 
ehtojen, tuen mukauttamisen 
ja yhdennetyn hallinto ‑ ja 
valvontajärjestelmän 
osalta sekä neuvoston 
asetuksen (EY) N:o 
1234/2007 täytäntöönpanoa 
koskevista yksityiskohtaisista 
säännöistä viinialalle 
säädetyn tukijärjestelmän 
mukaisten täydentävien 
ehtojen osalta (EUVL L 316, 
2.12.2009, s. 65), 53 artiklan 
1 kohta, ja komission asetus 
(EU) N:o 65/2011, annettu 
27 päivänä tammikuuta 
2011, neuvoston asetuksen 
(EY) N:o 1698/2005 
soveltamista koskevista 
yksityiskohtaisista säännöistä 
maaseudun kehittämisen 
tukitoimenpiteitä koskevien 
tarkastusmenettelyjen 
ja täydentävien ehtojen 
täytäntöönpanon osalta 
(EUVL L 25, 28.1.2011, s. 8), 
14 artiklan 1 kohta.
38 Euroopan parlamentti, 
Sustainable management of 
natural resources with a focus 
on water and agriculture , 
tutkimus  – loppukertomus, 
toukokuu 2013 http://
www.europarl.europa.eu/
RegData/etudes/etudes/
join/2013/488826/IPOL‑JOIN_
ET(2013)488826_EN.pdf
32 Huomautukset
46 
Komissio arvioi hyvän maatalouden 
ja ympäristön vaatimusten sovelta ‑
mista oikeudellisesta näkökulmasta 
jäsenvaltioiden toimittamien tietojen 
perusteella. Näitä asiakirjatarkastuksia 
täydennetään paikalla toimitettavin 
tarkastuksin. Komissio ei arvioi, ovatko 
kahden vesivaroihin liittyvän hyvän 
maatalouden ja ympäristön vaatimuk ‑
sen perusteella määritetyt jäsenvaltioi ‑
den vaatimukset tarkoituksenmukaiset 
vesiensuojeluun liittyvien ympäristö ‑
näkökohtien kannalta. Käytännössä 
hyvän maatalouden ja ympäristön 
vaatimukset vaihtelevat merkittävästi 
jäsenvaltiosta toiseen. Esimerkiksi suo ‑
jakaistoja koskevaan hyvän maatalou ‑
den ja ympäristön vaatimukseen39 (ks. 
kaavio 7 ) perustuva kaistan vähim ‑
mäisleveys vaihtelee 25 senttimetristä 
10 metriin (ks. taulukko 3 ).
47 
Joissakin jäsenvaltioissa ja joillakin 
alueilla suojakaistoja saa käyttää 
viljelyyn, toisissa niillä pitää kasvaa 
nurmea tai pensaikkoa. Eräät jäsen ‑
valtiot tekevät poikkeuksia lukuisten 
sellaisten vesimuodostumien osalta, 
jotka saattavat sijaita maatalousmaalla 
(ks. laatikko 10 ).48 
Myös kastelua koskevat hyvän maa ‑
talouden ja ympäristön vaatimukset 
vaihtelevat suuresti jäsenvaltiosta toi ‑
seen – niissäkin jäsenvaltioissa, joissa 
vesivaroihin kohdistuu erityinen paine. 
Kastelua koskeva hyvän maatalouden 
ja ympäristön vaatimus liittyy jäsenval ‑
tioiden nykyiseen lainsäädäntöön eikä 
siinä oteta käyttöön uusia velvoitteita. 
Vedenottolupaa koskevaan velvoit ‑
teeseen vaikuttavat joissakin jäsenval ‑
tioissa ja joillakin alueilla vedenoton 
määrä, maantieteellinen sijainti ja se, 
onko kyseessä pinta ‑ vai pohjavesi. Osa 
jäsenvaltioista kieltää kuivina kausina 
kastelun paikallisesti. Eräissä toisissa 
jäsenvaltioissa viljelijöiden on vuosit ‑
tain ilmoitettava kasteluun käytetyn 
veden määrä. Tarkastuksessa havaittiin 
tapauksia, joissa kasteluun sovellet ‑
tavan lupamenettelyn vaatimukset 
eivät kannusta viljelijöitä vähentämään 
vedenkäyttöä. Joissakin jäsenvaltiois ‑
sa viljelijöitä ei esimerkiksi veloiteta 
tosiasiallisen vedenkäytön vaan tilan 
pinta‑alan mukaan.Kaavio 7Suojakaista
Vesimuodostuma SuojakaistaPelto
  39 Tämän hyvän maatalouden 
ja ympäristön vaatimuksen 
yhteydessä on noudatettava 
vähintäänkin lannoitteiden 
maahan levittämistä virtaavien 
vesien läheisyydessä koskevia 
ehtoja, joista on mainittu 
nitraattidirektiivissä.
33 Huomautukset
Suojakaistoja koskevasta hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksesta vapau -
tetut vesimuodostumat
Jäsenvaltiot ovat vapauttaneet tietynlaiset vesimuodostumat suojakaistoja koskevasta hyvän maatalouden ja 
ympäristön vaatimuksesta. Italiassa (Lombardiassa) alle viiden kilometrin mittaisiin tai alle kymmenen neliö ‑
kilometrin laajuiseen valuma‑alueeseen kuuluviin vesistöihin ei sovelleta suojakaistoja koskevaa vaatimusta. 
Espanjassa (Andalusiassa) lampien, kastelukanavien ja ojien yhteyteen ei vaadita suojakaistoja. Näitä vesimuo ‑
dostumia ei ole määritelty kunnolla, ja vapautuksen perusteeksi esitetään muita kuin ympäristöön liittyviä 
syitä. Tämä lisää sitä riskiä, että liian suuri osa vesistöistä jää suojakaistoja koskevan vaatimuksen ulkopuo ‑
lelle, jolloin kyseisen hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimuksen vaikutus veden laatuun kutistuu hyvin 
pieneksi.Taulukko 3 Laatikko 10Suojakaistoja koskevat hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimukset vaihtelevat 
suuresti
Maa Suojakaistan leveys Velvoitteet ja rajoitukset
Tanska Vähintään 2 m Ei viljelykäyttöä, maaperäkäsittelyä eikä istutuksia
Kreikka1 – 6 m
Riippuu jyrkkyydestä ja rajoituksen tyypistäEi viljelykäyttöä (1 m) eikä typpilannoitteita (2 tai 6 m)
Espanja (Andalusia) 2–10  mPensaikko pakollinen
Ei lannoitteita eikä torjunta‑aineita 
Ranska 5 mPakollinen nurmipeite, pensaikko, tiheikkö tai puusto
Ei kivennäis ‑ tai orgaanisia lannoitteita eikä torjunta‑aineita 
Italia (Lombardia)3–5 metriä
Riippuu vesimuodostuman tilastaPakollinen nurmipeite
Ei maanmuokkausta eikä epäorgaanisia lannoitteita, lantaa tai lietettä
Alankomaat25 cm – 9 m
Riippuu satokasvista ja tietyistä teknisistä 
yksityiskohdistaEi lannoitteita
Slovakia 10 m Ei teollisia eikä orgaanisia lannoitteita 
34 Huomautukset
Maaseudun kehittämi -
seen tarkoitettua rahoi -
tusta ei täysimääräisesti 
hyödynnetä vesivaroihin 
liittyvien ongelmien 
ratkaisemisessa
49 
Maaseudun kehittämiseen osoitet ‑
tiin lähes 100  miljardia  euroa kau ‑
della 2007–2013. Maaseudun kehit ‑
tämisestä annetussa asetuksessa 
(EY) N:o 1698/2005 mainitaan ve ‑
siensuojelu yhtenä keskeisenä käsit ‑
telyä edellyttävänä kysymyksenä40. 
Asetuksessa painotetaan myös sitä, 
että maaseuturahaston ”toiminnan ja 
niiden toimien, joiden rahoitukseen se 
osallistuu, olisi oltava johdonmukai ‑
sia ja yhteensopivia yhteisön muiden 
politiikkojen kanssa”41. Niiden olisi siis 
oltava yhdenmukaisia esimerkiksi vesi ‑
politiikan kanssa. Maaseudun kehittä ‑
minen tarjoaa näin ollen huomattavat 
mahdollisuudet edistää EU:n vesipo ‑
litiikan tavoitteiden sisällyttämistä 
yhteiseen maatalouspolitiikkaan; tämä 
voidaan saavuttaa myöntämällä rahoi ‑
tusta vesivaroja koskeviin tavoitteisiin 
ja määrittämällä selkeät vesivaroja 
koskevat tavoitteet.
50 
Jäsenvaltiot asettavat varoja käyttöön 
maaseudun kehittämisohjelmiensa 
kautta (ks. kohdat 10 ja 11). Maaseudun 
kehittämisohjelmiin sisältyy toimen ‑
pidejoukkoja, joihin kohderyhmään 
kuuluvat (muun muassa viljelijät) voi ‑
vat halutessaan sitoutua. Maaseudun 
kehittämistoimenpiteiden edunsaajat 
sitoutuvat noudattamaan jäsenvaltion ‑
sa määrittämiä erityisiä ehtoja.51 
Maaseudun kehittämisen tarjoamia 
mahdollisuuksia ei nykyisin hyö ‑
dynnetä täysimääräisesti. Maaseu ‑
dun kehittämisohjelmien nykyisellä 
toteutustavalla kyetään vaikuttamaan 
vesivaroihin vain vähäisessä määrin: 
vesivaroihin kohdistuvia paineita ei ole 
eritelty kattavasti, maaseudun kehittä ‑
misohjelmia ja vesipiirien hoitosuunni ‑
telmia ei ole vielä yhdenmukaistettu ja 
kielteisiltä sivuvaikutuksilta ei aina ole 
vältytty. Lisäksi huomattavia määriä 
vesivaroihin tarkoitettua rahoitusta on 
jäänyt käyttämättä.40 Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 
johdanto‑osan 31 kappale: 
”Maankäyttöä koskeviin 
erityismenetelmiin 
myönnettävän tuen olisi 
edistettävä kestävää 
kehitystä rohkaisemalla 
viljelijöitä ja erityisesti 
metsänomistajia soveltamaan 
maankäyttömenetelmiä, 
joissa otetaan huomioon 
tarve luonnonympäristön ja 
maiseman säilyttämiseen sekä 
luonnonvarojen suojeluun ja 
parantamiseen. Tuen avulla 
olisi edistettävä kuudennen 
ympäristöä koskevan 
yhteisön toimintaohjelman 
ja kestävän kehityksen 
strategiaa koskevien 
Eurooppa‑neuvoston 
puheenjohtajan päätelmien 
täytäntöönpanoa. Keskeisiä 
käsittelyä edellyttäviä 
kysymyksiä ovat 
biodiversiteetti, Natura 2000 
‑alueiden hoito, vesien ja 
maaperän suojelu, [...]”.
41 Asetuksen (EY) N:o 1698/2005 
johdanto‑osan 6 kappale.
35 Huomautukset
Jäsenvaltiot eivät maaseudun 
kehittämisen menoja suunni -
tellessaan ota aina huomioon 
EU:n vesipolitiikan tavoitteita 
eivätkä omia vesitarpeitaan
Jäsenvaltioiden maaseudun 
kehittämisohjelmissa ei aina 
kattavasti eritellä vesivaroihin 
liittyviä ongelmia eikä ohjelmia 
ole vielä yhdenmukaistettu 
vesipiirien hoitosuunnitelmien 
kanssa
52 
Tilintarkastustuomioistuin selvitti kaikkien 
tarkastuskäynnin kohteena olleiden 
jäsenvaltioiden ja alueiden osalta, olivatko 
maaseudun kehittämisohjelman ennakko ‑
arvioinnin yhteydessä laaditut ympäristö ‑
arvioinnit42 ja vesipiirin hoitosuunnitelmia 
varten tehdyt ympäristöanalyysit kattavia 
ja johdonmukaisia. Tilintarkastustuo ‑
mioistuin on tietoinen siitä, että nämä 
kaksi arviointia eivät välttämättä kata 
samaa maantieteellistä aluetta eivätkä 
samaa ajanjaksoa43, ja siitä, ettei näiden arviointien luonne ja tarkoitus välttämät ‑
tä ole sama. Siitä huolimatta se katsoo, 
että vesivaroihin liittyvistä ongelmista 
esitettyjen arvioiden pitäisi olla näissä 
analyyseissa yhdensuuntaiset. Tilintar ‑
kastustuomioistuin totesi kuitenkin, että 
vesivaroihin liittyvien ongelmien erittely 
on toisinaan epätäydellistä maaseudun 
kehittämisohjelmien ympäristöanalyy ‑
seissä ja että erittely ei aina vastaa vesi ‑
piirin hoitosuunnitelmaan liittyviä tietoja. 
Tarkastuksessa tuli esiin tapauksia, joissa 
maaseudun kehittämisohjelmassa ei ollut 
mainittu kaikkia vesivaroihin liittyviä 
ongelmia, joita ei siksi myöskään pyritty 
ratkaisemaan maaseudun kehittämistoi ‑
menpitein (ks. laatikko 11 ).
53 
Vesipiirien hoitosuunnitelmiin liittyvät 
toimenpideohjelmat ovat heikkolaatuisia 
(ks. kohdat 27 ja 28), mikä estää nykyisin 
niiden yhdenmukaistamisen maaseudun 
kehittämisohjelmien kanssa. Jos yhden ‑
mukaistamista on tehty, se on toteutettu 
sisällyttämällä maaseudun kehittämistoi ‑
menpiteitä vesipiirin hoitosuunnitelmaan.
Vesivaroihin liittyviä ongelmia ei ole eritelty kattavasti
–  Tanskassa maaseudun kehittämisohjelman ympäristöarvioinnissa ei käsitellä vedenottoa, joka kuitenkin vesipiirin 
hoitosuunnitelman mukaan on tärkeä kysymys maan länsiosassa. Tanskan maaseudun kehittämisohjelmassa ei esite ‑
tä toimenpiteitä vedenotosta aiheutuvien ongelmien ratkaisemista varten.
–  Espanjassa (Andalusia) Guadalquivirin vesipiirin hoitosuunnitelmaan liittyvään toimenpideohjelmaan sisältyy toi ‑
menpiteitä, joiden tarkoituksena on täydentää vesirekisteriä ja torjua laitonta vedenottoa. Maaseudun kehittämisoh ‑
jelmaan liittyvässä ympäristön kestävyyttä käsittelevässä kertomuksessa ja Guadalquivirin vesipiirin hoitosuunnitel ‑
maan liittyvässä ympäristöanalyysissä ei ole kuitenkaan otettu huomioon laittomasta pohjaveden otosta aiheutuvaa 
ongelmaa. Lukuunottamatta niitä maaseudun kehittämistoimenpiteitä, joiden yhteydessä sovelletaan täydentäviä 
ehtoja (ks. kohta 8), maaseudun kehittämisohjelmiin ei sisälly mekanismia, jolla edunsaajia kannustettaisiin noudatta ‑
maan vesivaroja koskevia lupamenettelyjä.
–  Slovakiassa maaseudun kehittämisohjelmaan ei sisälly toimenpiteitä, joilla pyrittäisiin ratkaisemaan veden määrään, 
torjunta‑aineista aiheutuvaan saastumiseen, kosteikkojen häviämiseen tai liialliseen paikallisen pohjaveden ottoon 
liittyvät ongelmat. Kaikki nämä puutteet on eritelty vesipiirin hoitosuunnitelmassa, mutta niitä ei mainita maaseudun 
kehittämisohjelman ympäristöarvioinnissa.
–  Kreikassa Thessalian vesipiirin hoitosuunnitelmassa mainitaan hydromorfologisiin muutoksiin ja rekisteröimättömiin 
porakaivoihin liittyviä ongelmia, joita ei kuitenkaan tuoda esiin maaseudun kehittämisohjelman ympäristöarvioinnis ‑
sa. Kreikan maaseudun kehittämisohjelmaan ei kuulu toimenpiteitä hydromorfologisten paineiden lievittämiseksi.Laatikko 1142 http://ec.europa.eu/
agriculture/rurdev/eval/
guidance/note_c_fi.pdf  (s. 14).
43 Maaseudun 
kehittämisohjelmien 
ympäristöarvioinnit laadittiin 
vuonna 2006, kun taas 
vesipiirien hoitosuunnitelmien 
ympäristöanalyysien 
määräaika oli 
22. joulukuuta 2004. 
Ympäristöanalyysiin kuuluu 
vesipiirin ”ominaispiirteiden 
analyysi, tarkastelu 
ihmistoiminnan vaikutuksesta 
pintavesien ja pohjaveden 
tilaan ja vedenkäytön 
taloudellinen analyysi” (ks. 
vesipolitiikan puitedirektiivi, 
5 artikla).
36 Huomautukset
Maaseudun 
kehittämisohjelmien 
täytäntöönpanosta 
aiheutuu toisinaan kielteisiä 
sivuvaikutuksia vesivaroille
54 
Maatalouspolitiikan ja ympäristöpo ‑
litiikan päämäärät kilpailevat joskus 
keskenään. Maaseudun kehittämisen 
varoja olisi kuitenkin käytettävä vesi ‑
huollon kannalta kestävällä tavalla, ja 
maaseudun kehittämisohjelmiin olisi 
siksi sisällytettävä suojalausekkeita 
mahdollisten kielteisten sivuvaiku ‑
tusten ehkäisemiseksi (ks. laatik -
ko 12 ). Ennen kuin komissio hyväksyy 
maaseudun kehittämisohjelmat, se 
tarkistaa, onko maaseudun kehittämis ‑
toimenpiteillä mahdollisesti kielteisiä sivuvaikutuksia. Tästä huolimatta joi ‑
denkin asianmukaisesti hyväksyttyjen 
maaseudun kehittämistoimenpiteiden 
rakenne ei estä niitä aiheuttamasta 
vesivarojen kannalta huomattavia kiel ‑
teisiä sivuvaikutuksia. Eräät maaseu ‑
dun kehittämisohjelmat hyväksyttiin, 
vaikka ne eivät sisältäneet asianmukai ‑
sia suojelulausekkeita (ks. laatikko 12 ).
55 
Joissakin tapauksissa toimenpiteistä 
voi käytännössä aiheutua kielteisiä 
sivuvaikutuksia vesivaroille jopa silloin, 
kun maaseudun kehittämisohjelmaan 
on sisällytetty suojalausekkeita niiden 
estämiseksi (ks. laatikko 13 ).
Esimerkkejä suojalausekkeellisista ja suojalausekkeettomista maaseudun 
kehittämisohjelmista
Tarkastuksen aikana tutkittu Italian (Lombardia) maaseudun kehittämisohjelma sisältää suojalausekkeita, 
jotka liittyvät maatilojen nykyaikaistamiseen käytettäviä investointeja koskevaan toimenpiteeseen. Maaseu ‑
dun kehittämisohjelmassa sallitaan uusien kasvihuoneiden rakentaminen puutarhaviljelyä varten ainoastaan, 
jos siten säästetään vettä ja energiaa. Olemassa olevien kasteluverkostojen tai kastellun alan laajentamiseen 
tarkoitettujen investointien ei katsota olevan oikeutettuja tukeen.
Saman toimenpiteen rakenne Espanjassa (Andalusia) mahdollistaa kuitenkin huomattavat kielteiset sivuvai ‑
kutukset, kuten kastellun alan laajentamisen ja veden kokonaiskulutuksen kasvuun johtavien hankkeiden 
hyväksymisen.
Esimerkkejä kielteisistä sivuvaikutuksista, jotka aiheutuvat maaseudun kehittä -
mistoimenpiteen toteutuksen puutteista
Tilintarkastustuomioistuimen Espanjassa toimittamassa DAS‑tarkastuksessa ilmeni, että toimenpiteen 125 
(maa ‑ ja metsätalouden kehittämiseen ja mukauttamiseen liittyvä infrastruktuuri) mukainen hanke oli hy ‑
väksytty, vaikka edunsaajalle myönnetyt vesioikeudet eivät olleet riittävät niin, että hanke olisi voinut olla 
taloudellisesti kannattava, ja vaikka edunsaaja käytti merkittävästi enemmän vettä kuin mihin hänellä oli 
oikeus. Näin ollen kaksi tämäntyyppisiin hankkeisiin sovellettavaa tukikelpoisuuskriteeriä ei täyttynyt. Tämä 
osoittaa, että hankkeiden tukihakemusten hyväksymistä varten tehtävät tarkistukset eivät olleet vaikuttavia ja 
että perusvaatimusten, joiden olisi periaatteessa pitänyt estää kielteiset sivuvaikutukset (esimerkiksi vedenku ‑
lutuksen lisääntyminen), toteutuminen ei ollut varmaa.Laatikko 12 Laatikko 13
37 Huomautukset
Kaikkia vesivarojen hoitoon 
käytettävissä olleita maaseu -
dun kehittämisen varoja ei 
ole hyödynnetty
Vesivaroihin liittyvien 
toimenpiteiden toteuttaminen 
ei aina etene suunnitellusti
56 
Maaseudun kehittämistoimenpiteisiin, 
joilla voi olla suora vaikutus vesien ‑
suojeluun, kuuluvat muun muassa 
ne toimenpiteet, joissa edellytetään 
viljelijöiden muuttavan maatalouskäy ‑
täntöjään vähentämällä torjunta‑ainei ‑
den tai lannoitteiden käyttöä taikka 
valitsemalla paikalliseen vesitilantee ‑
seen sopiva satokasvi. Toimenpiteiden 
tosiasiallinen toteutustapa on tärkeä 
seikka, kun arvioidaan, onko maa ‑
seuturahaston vesiensuojelun osalta 
tarjoamia mahdollisuuksia hyödyn ‑
netty täysipainoisesti. Tilintarkastus ‑
tuomioistuin perehtyi tähän seikkaan 
ensinnäkin analysoimalla jäsenvaltioi ‑
den maaseudun kehittämisohjelmis ‑
saan aktivoimat toimenpiteet. Toiseksi 
tilintarkastustuomioistuin analysoi, 
miten jäsenvaltiot ovat hyödyntä ‑
neet mahdollisuuksia, joita asetuk ‑
sen (EY) N:o 1698/2005 38 artiklassa 
tarjotaan vesipolitiikan puitedirektiivin 
täytäntöönpanokulujen osalta.
57 
Tilintarkastustuomioistuin analysoi 
niiden käynnissä olevien maaseudun 
kehittämistoimenpiteiden toteut ‑
tamisasteen, joilla jäsenvaltiot ovat 
ilmoittaneet olevan suora vaikutus 
vesiensuojeluun. Analyysiin liittyy 
tiettyjä rajoitteita44, mutta sen tulokset 
osoittavat, että noin puolessa kaikista 
tapauksista toimenpiteiden toteutus 
sujuu suunnitelmien mukaan.44 Toimenpiteisiin kuuluu 
usein osia, jotka eivät liity 
vesivaroihin, joten kaikki 
näiden toimenpiteiden 
mukaisesti rahoitetut 
hankkeet eivät todellisuudessa 
liity vesiensuojeluun.
38 Huomautukset
58 
Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan ole 
onnistuneet hyödyntämään asetuk ‑
sen (EY) N:o 1698/2005 38 artiklan 
tarjoamia mahdollisuuksia. Artiklas ‑
sa säädetään nimenomaisesti, että 
toimenpidettä 21345 voidaan käyttää 
korvaamaan ”viljelijöille aiheutuneet 
kustannukset ja tulonmenetykset, 
jotka johtuvat [vesipolitiikan puite ‑
direktiivin] täytäntöönpanoon liitty ‑
vistä haitoista kyseisillä alueilla” (ks. 
taulukko 4 ).
59 
Tarkastuskäyntien ajankohtana yksi ‑
kään jäsenvaltio Tanskaa46 lukuun otta ‑
matta ei ollut aktivoinut toimenpidet ‑
tä 213 asetuksen (EY) N:o 1698/2005 
38 artiklassa säädetyllä tavalla ve ‑
sipolitiikan puitedirektiivin osalta. 
Komission22 mukaan vain neljässä prosentissa sille toimitetuista vesipii ‑
rien hoitosuunnitelmista on todettu, 
että viljelijöille aiotaan 38 artiklan 
mukaisesti myöntää korvauksia vesi ‑
politiikan puitedirektiivin vaatimusten 
täytäntöönpanosta. Toimenpiteen 213 
vajaakäyttö johtuu muun muassa siitä, 
että vesipiirien hoitosuunnitelmien 
viimeistely jäsenvaltioissa viivästyi. 
Toinen toimenpiteen 213 hyödyntä ‑
mistä haittaava tekijä on, että vesipoli ‑
tiikan puitedirektiiviin liittyviä maksuja 
koskevat soveltamissäännöt julkaistiin 
vasta helmikuussa 201047 – kolme 
vuotta ja kaksi kuukautta maaseudun 
kehittämisen ohjelmakauden48 alkami ‑
sen jälkeen ja yli vuoden kuluttua siitä, 
kun vesipiirien hoitosuunnitelmat oli 
saatava valmiiksi vesipolitiikan puite ‑
direktiivin 13 artiklan mukaisesti.Taulukko 4Niiden maaseudun kehittämistoimenpiteiden toteuttamisaste, joilla jäsenvaltiot 
ovat ilmoittaneet olevan suoria vaikutuksia vesiensuojeluun (%)
Maa Toimenpide115 121 125 213 214 216 226 321
Tanska 84,1 24,2
Ranska (mannermaa)  69,7 39,8 85,8 16,9
Kreikka 17, 0 35,7 71,7 21,5
Italia (Lombardia) 75,8 42,4 69,0 51,9
Slovakia 85,8 88,2 91,8
Alankomaat 51,0 30,4 95,7 9,7
Espanja (Andalusia) 9,4 70,0 27, 6 73,1
 Toteuttamisaste vastaa suunnitelmia (> 60 prosenttia)
 Toimenpidettä 213 ei ollut aktivoitu yhdessäkään tarkastuskäynnin kohteena olleista jäsenvaltioista
 Tarkastuskäynnin kohteena ollut jäsenvaltio ei ollut ilmoittanut, että toimenpiteellä olisi suora vaikutus vesiensuojeluun 
1  Toimenpide 115: tilanhoito ‑, lomitus ‑ ja neuvontapalveluiden perustaminen; toimenpide 121: maatilojen nykyaikaistaminen; toimenpi ‑
de 125: maa ‑ ja metsätalouden kehittämiseen ja mukauttamiseen liittyvä infrastruktuuri; toimenpide 214: maatalouden ympäristötuet; 
toimenpide 216: tuottamattomat investoinnit; toimenpide 226: metsätalouden tuottokyvyn palauttaminen ja ennalta ehkäisevien toimien 
käyttöönotto; ja toimenpide 321: elinkeinoelämän ja maaseutuväestön peruspalvelut.
Lähde:  Euroopan komissio, tiedot 31. maaliskuuta 2013.45 Toimenpide 213: Natura 
2000  ‑tuet ja direktiiviin 
2000/60/EY (vesipolitiikan 
puitedirektiivi) liittyvät tuet.
46 Tanska oli aktivoinut toimen ‑
piteen 213 korvatakseen 
viljelijöille kustannukset, joita 
aiheutui kymmenen metrin 
levyisistä suojakaistoista. Koska 
Tanskan vesipiirien hoitosuun ‑
nitelmien täytäntöönpano 
keskeytettiin joulukuussa 2012, 
toimenpiteen toteuttaminen 
on pysähdyksissä.
47 Komission asetus 
(EU) N:o 108/2010, annettu 
8 päivänä helmikuuta 2010, 
Euroopan maaseudun kehit ‑
tämisen maatalousrahaston 
(maaseuturahaston) tuesta 
maaseudun kehittämiseen 
annetun neuvoston asetuksen 
(EY) N:o 1698/2005 soveltamista 
koskevista yksityiskohtaisista 
säännöistä annetun asetuksen 
(EY) N:o 1974/2006 muuttami ‑
sesta (EUVL L 36, 9.2.2010, s. 4).
48 Maaseuturahaston ohjelma ‑
kausi 2007–2013.
39 Huomautukset
Erityisesti vesivaroihin 
liittyvien ongelmien 
ratkaisemiseen tarkoitettuja 
rahoitusvälineitä on käytetty 
hyvin vähän
60 
Neuvoston päätöksessä 2009/61/EY49 
todetaan, että joukkoon vuonna 200350 
yksilöityjä ”merkittäviä uusia haastei ‑
ta” olisi kohdennettava tehokkaampia 
toimia – yhtenä näistä haasteista mai ‑
nitaan ”vesihuolto”. Yhteisen maata ‑
louspolitiikan terveystarkastuksen 
yhteydessä osoitettiin päätöksen suun ‑
taisesti lisävaroja näihin uusiin haastei ‑
siin. Lisävaroja myönnettiin kaikkiaan 
3,8 miljardia  euroa. Samaan aikaan 
komissio laati Euroopan talouden 
elvytyssuunnitelman51 vuoden  2008 
talouskriisin vuoksi. Elvytyssuunnitel ‑
massa myönnettiin vielä miljardi euroa 
laajakaistayhteyksiin maaseutualueilla 
sekä muihin näistä uusista haasteista.61 
Maaseudun kehittämisohjelmiin teh ‑
tiin ensimmäiset yhteisen maatalous‑
politiikan terveystarkastukseen 
perustuvat muutokset vuonna 2010. 
Jäsenvaltiot kohdensivat tuolloin 
26,9 prosenttia yhteisen maatalouspo ‑
litiikan lisävaroista (1,3  miljardia  euroa) 
vesihuollon muodostamaan ”uuteen 
haasteeseen”52 (ks. kaavio 8 ). Vuoden 
2012 lopussa näiden määrärahojen 
keskimääräinen käyttöaste oli 17,5 pro ‑
senttia (EU 27). Käyttöaste tosin 
vaihtelee huomattavasti jäsenvaltiosta 
toiseen53 (yksityiskohtaisemmat tiedot 
liitteessä IV ). Vesihuoltoon liittyvät 
näkökohdat olisi voitu integroida 
terveystarkastuksen ansiosta entistä 
tiiviimmin maaseudun kehittämisoh ‑
jelmiin, mutta käytännössä useimmat 
jäsenvaltiot ovat hyödyntäneet lisäva ‑
roja vain hyvin vähäisessä määrin.Kaavio 8Yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen ja elvytyssuunnitelman  
yhteydessä ”uusiin haasteisiin” myönnettyjen varojen suunniteltu jakautuminen 
vuonna 2010
Lähde: Euroopan komissio.0,3 % Biologinen 
monimuotoisuus
31,2 %
Vesihuolto
26,9 %Uusiutuva energia5,6 %Ilmastonmuutos14,2 %Laajakaista7,3 %Uusiin haasteisiin liittyvä innovointiMaitoalan rakenneuudistus14,5 %49 Neuvoston päätös 2009/61/EY, 
tehty 19 päivänä tammikuuta 
2009, maaseudun kehittämistä 
koskevista yhteisön strategisista 
suuntaviivoista (ohjelmakausi 
2007–2013) tehdyn päätöksen 
2006/144/EY muuttamisesta 
(EUVL L 30, 31.1.2009, s. 112).
50 Päätös 2009/61/EY, johdan ‑
to‑osan 3 kappale. ”Vuo ‑
den 2003 yhteisen maatalous ‑
politiikan (YMP) uudistuksen 
toteutusta arvioitaessa Euroo ‑
pan maatalouden merkittävinä 
uusina haasteina pidettiin 
ilmastonmuutosta, uusiutuvia 
energianlähteitä, vesihuoltoa, 
biologista monimuotoisuutta ja 
maitoalan rakenneuudistusta.”
51 KOM(2008) 800 lopullinen, 
26. marraskuuta 2008.
52 Tilintarkastustuomioistuin on 
tietoinen siitä, että myös osalla 
biologisen monimuotoisuu ‑
den muodostamaan ”uuteen 
haasteeseen” kohdennetuista 
varoista voi olla myönteisiä 
vaikutuksia vesivaroihin.
53 Komissiolla ei ole vahvistettuja 
tietoja käyttöasteista. Tilintar ‑
kastustuomioistuimen esittä ‑
mät luvut perustuvat kuitenkin 
komission antamiin tietoihin.
40 Huomautukset
Saastuttaja maksaa -peri -
aatetta ei ole sisällytetty 
yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan
62 
Saastuttaja maksaa ‑ periaatteen 
mukaan saastuttajan on vastattava 
kustannuksista, jotka saastumisen 
ehkäiseminen ja valvonta ja saastei ‑
den poistaminen aiheuttaa54. Nykyisin 
periaate on kirjattu oikeudelliseksi 
velvoitteeksi, jonka EU on vahvistanut 
perussopimuksessaan55 ja ympäristö ‑
vastuusta annetussa direktiivissä56 ja 
johon nimenomaisesti viitataan vesi ‑
politiikan puitedirektiivin 9 artiklassa.
63 
Maatalouskäytännöistä on ympäristöl ‑
le sekä hyötyä että haittaa. Usein maa ‑
talouden kielteisiin ympäristövaikutuk ‑
siin kuuluu ei‑toivottujen kemikaalien 
(saasteiden) pääsy ympäristöön. 
Maatalous aiheuttaa hajakuormitusta, 
ja saastuttajaa on vaikea tunnistaa, 
mikä haittaa ympäristölainsäädännön 
täytäntöönpanoa ja vahinkojen aihe ‑
uttajan asettamista vastuuseen54. Saas ‑
tuttaja maksaa ‑ periaatetta olisi tästä 
huolimatta sovellettava, kun maatalo ‑
ustoiminnasta aiheutuu ympäristölle 
haittaa, joka vahingoittaa yksityistä 
ja julkista omaisuutta54. Saastuttaja 
maksaa ‑ periaatteen täytäntöönpanoa 
varten on olemassa mekanismeja (esi ‑
merkiksi sakkojen määrääminen jäsen ‑
valtion tasolla), mutta ne eivät vaikuta 
yhteisen maatalouspolitiikan mukaisiin 
edunsaajien tukimaksuihin.64 
Jos viljelijä ei noudata täydentäviä eh ‑
toja (saastuminen ylittää säännöksissä 
hyväksytyn raja‑arvon), seuraamusten 
suuruutta ei lasketa vahingosta aiheu ‑
tuneiden kulujen pohjalta, vaan seu ‑
raamukset saattavat vastata vain osaa 
kuluista. Monesti seuraamukset eivät 
ole oikeassa suhteessa siihen, kuinka 
vakavasti viljelijä on rikkonut täyden ‑
täviä ehtoja. Tilintarkastustuomioistuin 
toi tämän esiin jo erityiskertomukses ‑
saan nro 8/2008. Tilintarkastustuo ‑
mioistuin kehottaakin jälleen kiin ‑
nittämään huomiota kohdissa 40–43 
esitettyihin puutteisiin, jotka koskevat 
täydentävien ehtojen soveltamista. 
Täydentävillä ehdoilla voidaan siis ny ‑
kyisellään edistää saastuttaja maksaa 
‑periaatteen toteutumista, mutta vain 
osittain.
65 
Merkittävä osa maaseudun kehittämi ‑
sen tukimaksuista ei riipu täydentävis ‑
tä ehdoista9. Saastumista aiheuttava 
viljelijä saa niin ollen tukimaksunsa 
edelleen täysimääräisenä. Nykyisin ei 
ole olemassa mekanismia, jolla otettai ‑
siin oikeasuhteisesti huomioon kulut, 
joita seuraa viljelijän aiheuttaman 
saastumisen ehkäisemisestä ja saas ‑
teiden poistamisesta, ja jolla vähen ‑
nettäisiin maaseudun kehittämisen 
tukimaksuja vastaavassa määrin.54 Margaret Rosso Grossman, 
Agriculture and the Polluter Pays 
Principle , nide 11.3 Electronic 
Journal of Comparative Law , 
joulukuu 2007, http://www.
ejcl.org/113/article113 ‑15.pdf .
55 Euroopan unionin toiminnasta 
tehdyn sopimuksen 
191 artiklan 2 kohta.
56 Euroopan parlamentin 
ja neuvoston direktiivi 
2004/35/EY (EUVL L 143, 
30.4.2004, s. 56), sellaisena 
kuin se on muutettuna 
direktiivillä 2006/21/EY 
(EUVL L 102, 11.4.2006, s. 15) 
ja direktiivillä 2009/31/EY 
(EUVL L 140, 5.6.2009, s. 114).
41 Huomautukset
Seuranta- ja arviointijär -
jestelmillä ei saada tilan -
teesta kokonaiskuvaa
66 
Useita vuosia on kulunut siitä, kun EU:n 
vesipolitiikkaa lujitettiin ja vesivaroja 
koskevien ongelmien ratkaisemisen 
mahdollistavia yhteisen maatalouspo ‑
litiikan välineitä otettiin käyttöön: 
i) täydentäviä ehtoja alettiin soveltaa 
vuonna 2003, ja vuodesta 2005 
niiden noudattaminen on ollut pa ‑
kollista kaikille suoria tukia saaville 
viljelijöille; 
ii) maaseudun kehittäminen sisälly ‑
tettiin yhteiseen maatalouspolitiik ‑
kaan vuonna 2000; 
iii) vesipolitiikan puitedirektiivi tuli 
voimaan vuonna 2000, ja siinä 
edellytettiin, että jäsenvaltioilla 
täytyi olla käytössään toimivat 
seurantaohjelmat vuoden 2006 
loppuun mennessä.
67 
Nykyisessä muodossaan seurantajär ‑
jestelmien avulla ei saada kattavaa 
yleiskuvaa maatalouden vesiympäris ‑
tölle aiheuttamista paineista. Tiedot 
ovat osittaisia ja hajanaisia, ja ne saa ‑
daan toisinaan myöhässä. Tämä johtuu 
seuraavista syistä: 
i) yhteisen maatalouspolitiikan 
seuranta ‑ ja arviointijärjestelmistä 
on vain vähän hyötyä vesivaroja 
koskevien tietojen osalta; 
ii) vesipolitiikan seurantajärjestelyt 
luotiin myöhäisessä vaiheessa 
eivätkä ne ole kattavia; 
iii) muiden olemassa olevien tietojär ‑
jestelmien avulla ei saada tarvitta ‑
via tietoja maatalouskäytäntöjen 
yhteydestä veden laatuun ja 
määrään.Yhteisen maatalouspolitiikan 
seuranta- ja 
arviointijärjestelmistä on 
vain vähän hyötyä, kun 
mitataan YMP:n säännöksissä 
asetettujen, vesivaroja 
koskevien tavoitteiden 
saavuttamista
68 
EU:n lainsäädännössä57 vaaditaan, että 
jäsenvaltiot toimittavat komissiolle 
vuosittain kertomuksen, jossa maini ‑
taan ”täydentäviä ehtoja koskevien 
tarkastusten tulokset”. Tuloksilla tar ‑
koitetaan täydentävien ehtojen osalta 
toimitettujen tarkastusten määrää ja 
ilmenneitä vaatimusten rikkomuksia. 
Tuloksiin ei sisälly – eikä niiden ollut 
alun perinkään tarkoitus sisältää – tie ‑
toja täydentävien ehtojen vaikutukses ‑
ta veden laatuun tai määrään.
69 
Komissio seurasi ja arvioi kaikkia maa ‑
seudun kehittämistoimia ohjelmakau ‑
della 2007–2013 yhteisten seuranta ‑ ja 
arviointisääntöjen mukaisesti. Yhteisis ‑
sä seuranta ‑ ja arviointisäännöissä on 
asetettu indikaattorit, joilla mitataan 
maaseudun kehittämisen tavoitteiden 
saavuttamista. Lisäksi niissä on mah ‑
dollistettu ulkoisten arvioijien tekemi ‑
en arviointien hyödyntäminen.57 Asetus (EY) N:o 1122/2009, 
84 artiklan 1 kohdan 
e alakohta.
42 Huomautukset
70 
Yhteisissä seuranta ‑ ja arviointisään ‑
nöissä on määritetty viisi vesivaroihin 
sovellettavaa perusindikaattoria58, yksi 
tulosindikaattori (pinta‑ala, johon on 
menestyksekkäästi sovellettu maan ‑
käyttöä veden laadun parantamiseksi) 
ja yksi vaikutusindikaattori (veden 
laadun parantaminen). Tarkastukses ‑
sa havaittiin, että tulosindikaattori ei 
ole riittävän täsmällinen, sillä siinä ei 
määritetä, mitä tarkoitetaan maankäy ‑
tön menestyksekkäällä soveltamisella. 
Veden laatua koskeva vaikutusindi ‑
kaattori käsittelee vain nitraatti ‑ ja 
fosforipitoisuuksia, eikä veden määrää 
koskevaa indikaattoria ole määritetty 
lainkaan. Lisäksi jäsenvaltioiden rapor ‑
toimat tiedot kaikista yhteisten seu ‑
ranta ‑ ja arviointisääntöjen mukaisista 
indikaattoreista ovat usein vanhen ‑
tuneita tai puutteellisia. Jäsenvaltiot 
eivät monestikaan ole määrittäneet 
tavoitetasoja.71 
Yhteisiä seuranta ‑ ja arviointisääntöjä 
koskevassa käsikirjassa59 esitetään viisi 
vesivaroihin liittyvää arviointikysy ‑
mystä. Väliarviointien joukossa ha ‑
vaittiin esimerkkejä tapauksista, joissa 
arvioijat olivat onnistuneet mallien, 
edunsaajakyselyiden ja laadullisen 
tutkimuksen avulla kvantifioimaan 
tiettyjen (osa)toimenpiteiden vaiku ‑
tuksen veden laatuun (ks. laatikko 14 ). 
Tällainen lähestymistapa ei kuitenkaan 
ole yleisesti käytössä, ja tulosten ja 
vaikutusten järjestelmällisessä kvanti ‑
fioinnissa sekä tietojen kattavuudessa, 
luotettavuudessa ja johdonmukaisuu ‑
dessa on selvästi puutteita. Useissa 
väliarvioinneissa tuodaan esiin, että 
maaseudun kehittämisohjelmissa ei 
ole määritetty tavoitetasoja. Tämä 
puolestaan vaikeuttaa sen arvioimista, 
miltä osin vesivaroihin liittyvät tavoit ‑
teet on saavutettu.
Esimerkki onnistuneesta vaikutuksen kvantifioinnista väliarvioinnissa
Italia (Lombardia) – toimenpide 214 (maatalouden ympäristötuet): Arvioija laski mallien avulla lohkokohtaisen 
typpikuormituksen sekä pohjavedestä mitatun torjunta‑aineille altistumisen/myrkyllisyyden suhdeluvun. 
Alueellisella tasolla typpikuormitus väheni toimenpiteen 214 ansiosta kaikkiaan 2,6 kg/ha ja altistumisen/
myrkyllisyyden suhdeluku aleni 3,9 prosenttia. Vaikutus oli selkein alueilla, joilla sitoutuminen toimenpiteen 
soveltamiseen oli onnistunut parhaimmin.Laatikko 14
Vesipolitiikan 
seurantajärjestelyt ovat 
puutteelliset
72 
Vesipolitiikan puitedirektiivin 8 ar ‑
tiklassa säädetään, että jäsenvaltiot 
huolehtivat, että ”vesien tilan seuraa ‑
miseksi laaditaan ohjelmia yhtenäi ‑
sen ja monipuolisen kokonaiskuvan 
saamiseksi vesien tilasta kussakin vesipiirissä”. Seurantaohjelmien piti 
olla toiminnassa vuoteen 2006 men ‑
nessä. Niiden oli tarkoitus koostua pe ‑
russeurantaohjelmasta (koko vesipiiri) 
ja toiminnallisen seurannan ohjelmas ‑
ta (ongelma‑alueiden yksilöimiseen 
tarkoitettu seuranta, jossa seurantaa 
toteutetaan useammin ja seuranta ‑
paikkoja on tiheämmin). Jäsenvaltiot 
voivat halutessaan laatia myös tutkin ‑
nallisen seurannan ohjelmia (esimer ‑
kiksi tiettyjä aineita varten).58 Veden laatu 
(ravinnetasapaino), 
veden laatu (nitraattien ja 
torjunta‑aineiden aiheuttama 
pilaantuminen), veden laatu 
(nitraatin aiheuttamalle 
pilaantumiselle alttiiksi 
alueeksi määritetyn 
pinta‑alan prosenttiosuus), 
veden käyttö (kastelun 
piiriin kuuluvan käytössä 
olevan maatalousmaan 
prosenttiosuus) sekä 
ensisijaisesti maaperän ja 
veden osalta suojellut metsät.
59 Yhteisiä seuranta ‑ ja 
arviointisääntöjä koskeva 
käsikirja. Ohjeasiakirja, 
maatalouden ja maaseudun 
kehittämisen pääosasto, 
syyskuu 2006.
43 Huomautukset
73 
Euroopan ympäristökeskus raportoi 
jäsenvaltioiden vuoden 2012 seu ‑
rantaohjelmat arvioituaan, että osa 
kertomuksista on erittäin laadukkaita. 
Se totesi kuitenkin, että joissakin ta ‑
pauksissa kertomuksissa on puutteita 
ja ristiriitaisuuksia60. Komissio puoles ‑
taan totesi eräässä kertomuksessaan 
seuraavaa: ”Komissiolle toimitetuista 
tiedoista käy selvästi ilmi seurannan 
muusta toiminnasta erottava kuilu. [...] 
Joidenkin jäsenvaltioiden vesistömuo ‑
dostumista yli 50 prosentin ekolo ‑
gista ja kemiallista tilaa ei tunneta”61. 
Osassa jäsenvaltioista seurantaverkot 
perustettiin myöhään ja/tai niissä on metodologisia puutteita. Tarkastukses ‑
sa havaittiin, että eräissä jäsenvaltiois ‑
sa seuranta keskittyy tietojen kerää ‑
miseen vesimuodostumien tilasta ja 
että vesivaroihin kohdistuvia paineita 
ei juurikaan seurata (ks. laatikko 15 ). 
Paikallisesti on tehty jonkin verran 
tutkimustyötä tai kehitetty kokeilu ‑
verkkoja, joilla selvitetään maatalous ‑
käytäntöjen vaikutusta veden laatuun 
(ks. laatikko 16 ).
Esimerkki seurantaverkon puutteista
Ranska – Vesipiirin hoitosuunnitelman tulostaulu ei sisällä nimenomaan maataloudesta johtuvien paineiden 
seurantaan tarkoitettuja erityisiä indikaattoreita. Yksi indikaattoreista mittaa kotitalouksien sekä yritys ‑ ja 
maataloustoiminnan kumulatiivista vaikutusta vesien tilaan. Tämä koskee myös indikaattoria, jolla mitataan 
määrällisten tavoitteiden ylittymistä solmukohdissa.
Ranskassa sovelletaan myös indikaattoria, joka koskee eri toimintasektoreiden pohjavesi ‑ ja pintavesimuo ‑
dostumista ottaman veden määrää. Indikaattorin avulla kvantifioidaan kasteluun käytetty vesi, mutta i) siihen 
ei liity määrällistä tavoitetta ja ii) sitä ei voida käyttää verrattaessa otetun veden määrää siihen vedenoton 
tasoon, joka olisi niukkuuden aikana kestävä.
Esimerkkejä hyvin toimivista seurantaverkoista
Alankomaissa käytetään kahta seurantaverkkoa, joissa luodaan yhteys maatalouden ja vesivarojen välille. Yksi 
verkoista on tarkoitettu useiden eri aineiden pitoisuuksien arvioimiseen maatiloilla, ja se yhdistää nämä tiedot 
tietokantaan, joka sisältää tiedot muun muassa hallinnointitavasta sekä lannan ja muiden aineiden käytöstä. 
Toinen verkko hyödyntää maatalousmaalla olevia testauspaikkoja, joilla arvioidaan maatalouden vaikutusta 
veden laatuun (fosfori ‑ ja typpipitoisuus).
Tanskassa sovelletaan seurantaohjelmaa, jonka tarkoituksena on dokumentoida, miten kansalliset vesiympä ‑
ristösuunnitelmat ja muut maatalousalan ohjelmat vaikuttavat ravinteiden huuhtoutumiseen vesiympäris ‑
töön. Seurantaa toteutetaan kuudella edustavalla valuma‑alueella tekemällä suoria mittauksia, haastattele ‑
malla viljelijöitä maatalouskäytännöistä ja mallintamalla maatalouden suhdetta ravinteiden huuhtoutumiseen 
ympäristöön.Laatikko 15 Laatikko 1660 Euroopan vesien tilaa ja 
vesiympäristöön kohdistuvia 
paineita käsittelevä Euroopan 
ympäristökeskuksen kertomus 
nro 8/2012 European waters ‑  
assessment of status and 
pressures .
61 KOM(2012) 670 lopullinen. 
Komission kertomus Euroopan 
parlamentille ja neuvostolle: 
Vesipolitiikan puitedirektiivin 
2000/60/EY täytäntöönpano. 
Vesipiirien hoitosuunnitelmat.
44 Huomautukset
74 
Vesipolitiikan puitedirektiivin mukai ‑
nen seuranta on siis lisännyt tietoi ‑
suutta EU:n vesien tilasta ja niihin koh ‑
distuvista paineista. Seuranta on silti 
puutteellista, ja tietojen puuttumisen 
ja menetelmien heikkouksien vuoksi 
tuloksia on tulkittava varovaisesti. 
Jäsenvaltiot eivät useimmiten kohdista 
seurantaa vesipiirien hoitosuunnitel ‑
mia koskevien ohjelmien yksittäisiin 
toimenpiteisiin (ks. taulukko 2 ).
75 
Nitraattidirektiivissä62 edellytetään 
pinta ‑ ja pohjavesien nitraattipitoisuu ‑
den osalta, että jäsenvaltiot laativat ja 
toteuttavat ”asiaankuuluvia valvonta ‑
ohjelmia [...] toimintaohjelmien tehok ‑
kuuden arvioimiseksi”. Jäsenvaltioiden 
on joka neljäs vuosi raportoitava poh ‑
ja‑ ja pintavesien nitraattipitoisuuk ‑
sista, pintavesien rehevöitymisestä, 
toimintaohjelmien vaikutuksista veden 
laatuun ja maatalouskäytäntöihin, nit ‑
raattien aiheuttamalle pilaantumiselle 
alttiiden alueiden ja toimintaohjelmien 
tarkistamisesta sekä veden laatuun 
vaikuttavista ennakoiduista tulevista 
suuntauksista63. Euroopan komissio 
hyödyntää jäsenvaltioiden kertomuk ‑
sia laatiessaan yhteenvetokertomuk ‑
sen nitraattidirektiivin täytäntöönpa ‑
nosta. Nitraattidirektiiviin liittyvässä 
jäsenvaltioiden raportoinnissa on kui ‑
tenkin ilmennyt viivästyksiä. EU:n yh ‑
teenvetokertomus vuosilta 2008–2011 
julkaistiin vasta 4. lokakuuta 201364.76 
Jäsenvaltioiden kertomuksista vuosilta 
2008–2011 ilmenee, että ohjelmien laa ‑
tu ja lähestymistapa vaihtelee maasta 
toiseen. Komissio toteaa yhteenveto ‑
kertomuksessaan, että jäsenvaltioi ‑
den kertomukset eroavat toisistaan 
suuresti niin muodon kuin sisältönsä 
laadun osalta, mikä vaikeuttaa johdon ‑
mukaisen yhteenvedon laatimista EU:n 
tasolla. Vastaavasti jäsenvaltioiden 
kirjallisten kertomusten yhteydessä 
toimitetut digitaaliset tiedot olivat mo ‑
nesti epäjohdonmukaisia ja vaikeasti 
tulkittavia, ja jäsenvaltioilta jouduttiin 
pyytämään selvennyksiä. Kaikista 
jäsenvaltioista ei aina saada tarvittavia 
tietoja, ja joissakin tapauksissa tiedot 
eivät ole vertailukelpoisia.62 Nitraattidirektiivi 91/676/ETY, 
5 artiklan 6 kohta.
63 http://ec.europa.eu/
environment/water/
water‑nitrates/
64 Komission yksiköiden 
valmisteluasiakirja: 
Commission staff working 
document SWD(2013) 405 final 
accompanying the Report from 
the Commission to the Council 
and the European Parliament 
on the implementation of 
Council Directive 91/676/EEC 
concerning the protection of 
waters against pollution caused 
by nitrates from agricultural 
sources based on Member State 
reports for the period 2008 ‑201 1 .
45 Huomautukset
Euroopan vesiä 
koskevaa tietolähdettä, 
WISE -järjestelmää, on syytä 
parantaa
77 
Euroopan vesitietojärjestelmä (Water 
Information System for Europe, WISE) 
on vuonna 2003 perustettu jäsenval ‑
tioiden raportointiväline ja EU:n tason 
vesitietojen saamisen mahdollistava 
verkkoportaali. WISE‑järjestelmään 
syötettävät tietovuot koostuvat 
pakollisista tiedoista, joita komission 
ympäristöasioiden pääosasto kerää 
vesipolitiikan puitedirektiivin ja yhdys ‑
kuntajätevesiä, uimavesiä ja juomavet ‑
tä koskevien direktiivien nojalla, sekä 
vapaaehtoisesti ilmoitettavista tiedois ‑
ta, jotka Euroopan ympäristökeskus 
kokoaa vuosittain65. WISE‑järjestelmä 
ei sisällä tietoja, jotka jäsenvaltiot ovat 
raportoineet nitraattidirektiivin66 nojal ‑
la, eikä tietoja, jotka maatalouden ja 
maaseudun kehittämisen pääosasto on 
koonnut yhteisten seuranta ‑ ja arvi ‑
ointisääntöjen mukaisesti. WISE‑jär ‑
jestelmään vuosina 2003–2011 kerätyt 
ja yhdistetyt tiedot koskevat veden 
laatua eivätkä niinkään veden määrää 
tai veden niukkuuden riskiä4.
78 
WISE‑järjestelmällä voitaisiin koota 
kattavat tiedot Euroopan vesivaroista, 
mutta sen toiminnassa on ilmennyt 
vaikeuksia. Kaikki tietovuot WISE‑jär ‑
jestelmään eivät ole täysin integroitu ‑
ja. Tiedot ovat toisinaan luottamuk ‑
sellisia, niissä on mittakaavaeroja, ne 
kattavat eri pituisia jaksoja (esimerkiksi 
vuotuisia keskiarvoja ja neljän vuoden 
keskiarvoja) ja jäsenvaltiot käsittelevät 
tietoja eri tavoin (osa jäsenvaltioista 
toimittaa aggregoituja tietoja). Näistä 
syistä tietoja ei aina ole mahdollista 
yhdistellä niin, että niitä voitaisiin hyö ‑
dyntää täysimääräisesti.Komissio ei pyrkimyksistään 
huolimatta ole toistaiseksi 
onnistunut kehittämään 
indikaattoreita, joissa veden 
laatu ja määrä kytkeytyisivät 
maatalouskäytäntöihin
79 
Komissio on vuodesta 2002 lähtien 
kehittänyt joukkoa maatalouden ym ‑
päristöindikaattoreita, joilla seurataan 
ympäristönäkökohtien sisällyttämis ‑
tä yhteiseen maatalouspolitiikkaan 
EU:n, jäsenvaltioiden ja alueellisella 
tasolla67. Käytännössä useimpien 
indikaattorien kohdalla on ongelmana 
tietojen saatavuus (ks. taulukko 5 ). 
Yksikään maatalouden ympäristöin ‑
dikaattori ei kytkeydy yksittäisiin 
maatalouskäytäntöihin.65 Euroopan ympäristökeskuksen 
maatalouteen ja vesivaroihin 
soveltamat indikaattorit 
liittyvät ravinnetasapainoon, 
makean veden resurssien 
käyttöön, happea kuluttaviin 
aineisiin jokivesissä, 
ravinteisiin makeassa 
vedessä, ravinteisiin murto ‑, 
rannikko ‑ ja merivedessä, 
klorofylliin murto ‑, 
rannikko ‑ ja merivedessä 
sekä torjunta‑aineisiin 
pohjavedessä (Euroopan 
ympäristökeskuksen kertomus 
Environmental Indicator Report 
2012 ).
66 Nitraattien osalta Euroopan 
ympäristökeskus ja 
ympäristöasioiden pääosasto 
ovat viime vuosina pyrkineet 
yksinkertaistamaan 
ympäristön tilaa koskevista 
kertomuksista peräisin 
olevia ja nitraattidirektiivin ja 
vesipolitiikan puitedirektiivin 
mukaisesti kerättyjä tietoja. 
Työn tarkoituksena on 
keventää jäsenvaltioiden 
raportointitaakkaa sekä 
parantaa eri lähteistä 
peräisin olevien tietojen 
vertailtavuutta ja 
yhdenmukaisuutta. Työ on 
toistaiseksi keskeytetty.
67 http://epp.eurostat.ec.europa.
eu/portal/page/portal/agri_
environmental_indicators/
introduction .
46 Huomautukset Taulukko 5Maatalouden ympäristöindikaattorit, joilla yksilöidään veden laatuun ja määrään 
kohdistuvat keskeiset paineet
Maatalouden 
ympäristöindikaattoriPääindikaattori/  
osaindikaattoriVastuuelin Ongelma
TyppitaseMahdollinen liiallinen typpikuormi ‑
tus maatalousmaalla (kg/ha/vuosi)EurostatTyppitaseen laskentamenetelmät 
eivät ole kaikissa maissa yhdenmu ‑
kaiset, eri maiden tiedot eivät ole 
vertailukelpoisia. 
Fosforisaastumisen riskiMahdollinen liiallinen fosforikuor ‑
mitus maatalousmaalla (kg/ha/
vuosi)
Fosforin huuhtoutumisen/  
valumisen vaaraEurostat
Ympäristöasioiden 
pääosastoFosforitaseen laskentamenetelmät 
eivät ole kaikissa maissa yhdenmu ‑
kaiset, eri maiden tiedot eivät ole 
vertailukelpoisia.
Työ kesken tietojen saatavuusongelmien 
ja menetelmäpuutteiden vuoksi.
Veden laatu – nitraattien 
aiheuttama saastuminen Joet ja pohjavedet, joiden nitraatti ‑
pitoisuus ylittää 50 mg NO3/l.
Varoitusarvona pidetään yli 25 mg 
NO3/l nitraattipitoisuuksia. EurostatKäytettävissä olevat tiedot eivät ole niin 
yksityiskohtaisia, että olisi mahdollista 
määrittää, onko suuntaus erilainen alu ‑
eilla, joilla toteutetaan YMP:n mukaisia 
toimenpiteitä. Tietoja ei ole eritelty 
alueen, maaperän tyypin jne. mukaises ‑
ti, vaikka erittely auttaisi määrittämään 
suuntausten syitä.
Veden laatu – torjunta‑aineiden 
aiheuttama saastuminenEuroopan ympäristökeskusTietoa oli saatavissa niukalti. Pohjave ‑
den torjunta‑ainepitoisuuksista ei ole 
saatavissa luotettavia tietoja.
KasteluKastelun piiriin kuuluva osuus (%) 
käytössä olevasta maatalousmaasta 
(ja sen lisäys/vähennys)EurostatEi veden mittaustietoja kastelun tehok ‑
kuuden selvittämiseksi. Tietoja ei rapor ‑
toida vesistöalueittain. Indikaattorilla ei 
yhteyttä vedenkäyttöön (vedenotto ja 
alueen vesien tila).
VedenottoVuotuinen vedenotto lähteittäin ja 
aloittain
Veden käyttö hankintatavan ja 
käyttäjän mukaan jaoteltunaEuroopan ympäristökeskus / 
EurostatTietoja on saatavilla vain puolesta – 
kahdesta kolmasosasta jäsenvaltioita.
Torjunta‑aineiden aiheuttama 
riskiTorjunta‑aineiden myrkyllisyydestä 
ja niille altistumisesta aiheutuvan 
haitan riskiä mittaava indeksiTerveys ‑ ja kuluttaja‑asioi ‑
den pääosasto / EurostatIndikaattoria koskevia tietoja ei ole 
saatavissa. Tiedot torjunta‑aineiden 
myynnistä oli määrä asettaa saataville 
vuodesta 2013 ja tiedot niiden käytöstä 
vuodesta 2015 alkaen.
Huom. Eräillä muilla maatalouden ympäristöindikaattoreilla on epäsuoria yhteyksiä vesivaroihin. Tällaisia indikaattoreita ovat muun 
muassa maatalouden kivennäislannoitteiden kulutus, torjunta‑aineiden kulutus, kasvintuotantoa koskevat mallit, kotieläintuotantoa 
koskevat mallit, kasvipeite, lannankäsittely, maatilojen erikoistuminen sekä maatilojen voimaperäistäminen/laajaperäistäminen.
47
 Johtopäätökset  
ja suositukset
80 
Komissio ja jäsenvaltiot ovat asettaneet 
kunnianhimoisia toimintapoliittisia ta ‑
voitteita, joilla EU:n vesihuoltoa pyritään 
parantamaan keskipitkällä ja pitkällä 
aikavälillä. Maatalous on yksi suurim ‑
mista veden käyttäjistä ja saastuttajista, 
joten sillä on vesitaloudessa keskeinen 
rooli. Tämä seikka tuotiin esiin niin laa ‑
dittaessa vesipolitiikan puitedirektiiviä 
kuin myöhemmin tehdyssä poliittisessa 
sopimuksessa yhteisen maatalouspolitii ‑
kan tulevaisuudesta.
81 
Asetettujen kunnianhimoisten ta ‑
voitteiden saavuttaminen edellyttää, 
että yhteisellä maatalouspolitiikalla 
kannustetaan käyttämään vesivaroja 
mahdollisimman vaikuttavasti ja tehok ‑
kaasti ja välttämään veden tuhlaamista, 
saastuttamista jne. Useimmiten EU:n 
rahoituksen ja tilatuen ehdoksi on ase ‑
tettu, että edunsaaja noudattaa tiettyjä 
vesivaroihin liittyviä hyviä käytäntöjä 
(osana täydentävien ehtojen järjestel ‑
mää). Nimenomaan vesivaroja koskeviin 
hankkeisiin on myös osoitettu merkittä ‑
vä määrä rahoitusta maaseudun kehittä ‑
mistoimenpiteiden kautta.
82 
Tarkastuksessa tutkittiin, onko EU onnis ‑
tunut sisällyttämään vesipolitiikkansa ta ‑
voitteet yhteiseen maatalouspolitiikkaan. 
Tilintarkastustuomioistuin totesi, että 
komissio ja jäsenvaltiot ovat onnistuneet 
tässä vain osin. Syynä on se, että vesi ‑
politiikan tavoitteet ovat liian kunnian ‑
himoiset suhteessa niiden välineiden 
tehoon, joilla muutos on tarkoitus saada 
aikaan. Vesivaroihin liittyviin näkökohtiin 
nykyisin sovellettavilla yhteisen maata ‑
louspolitiikan välineillä ei toistaiseksi ole 
riittävästi edistytty kunnianhimoisten 
toimintapoliittisten tavoitteiden saavut ‑
tamisessa. Tarkastuksessa tuotiin esiin 
puutteita, joita havaittiin täydentävien 
ehtojen rakenteessa ja toteuttamisessa 
sekä maaseudun kehittämiseen tarkoi ‑
tettujen varojen käytössä. Siinä todettiin myös, että vesipolitiikan puitedirektiivin 
täytäntöönpanossa ilmeni viivästyksiä ja 
puutteita.
83 
Tarkastuksessa tuli esiin, että moniin 
tärkeisiin vesialan näkökohtiin ei vielä so ‑
velleta täydentäviä ehtoja (kohdat 35–37). 
Komissio ei myöskään ole varmistanut, 
että vesivaroihin liittyvät hyvän maatalou ‑
den ja ympäristön vaatimukset jäsenval ‑
tioissa ovat tarkoituksenmukaiset tai että 
vaatimukset on muotoiltu edistämään 
hyviä maatalouskäytäntöjä (kohdat 38 ja 
44–48). Lisäksi täydentävistä ehdoista on 
nykyisellään vain osittain hyötyä saastut ‑
taja maksaa ‑ periaatteen soveltamisessa. 
Täydentävien ehtojen perusteella määrät ‑
tyjen seuraamusten suuruutta ei lasketa 
vahingosta aiheutuneiden kulujen pohjal ‑
ta, vaan seuraamukset saattavat vastata 
vain osaa kuluista (kohdat 62–65).
84 
Uudella ohjelmakaudella (2014–2020) 
vesipolitiikan päämäärät pyritään sisällyt ‑
tämään yhteiseen maatalouspolitiikkaan 
entistäkin kunnianhimoisemmin yhteisen 
maatalouspolitiikan uudistuksen yhtey ‑
dessä. Komissio aikoo uudella ohjelma ‑
kaudella laajentaa täydentävien ehtojen 
soveltamisalaa. Tilintarkastustuomioistuin 
suosittaa täydentävien ehtojen toiminnas ‑
ta aiemmin esittämänsä huomautukset 
huomioon ottaen seuraavaa:
Suositus nro 1
Toimintapolitiikan tasolla komission 
olisi ehdotettava EU:n lainsäätäjälle, 
että nykyisiin välineisiin (täydentä ‑
vät ehdot ja maaseudun kehittämi ‑
nen) tehdään tarvittavat muutokset. 
Komissio voisi tarpeen mukaan myös 
ehdottaa uusia välineitä, joiden avulla 
on mahdollista saavuttaa kunnianhi ‑
moiset päämäärät vesipolitiikan ta ‑
voitteiden sisällyttämisestä yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan. 
48 Johtopäätökset ja suositukset 
85 
Täydentävät ehdot ja maaseudun 
kehittäminen muodostavat keskeiset 
välineet, joilla vesivaroihin liittyvät 
näkökohdat pyritään sisällyttämään 
yhteiseen maatalouspolitiikkaan. 
Tilintarkastustuomioistuin toteaa, 
että täydentävien ehtojen soveltami ‑
nen on jäsenvaltioissa puutteellista 
(kohdat 40–43). Se katsoo myös, että 
mahdollisuuksia, joita jäsenvaltioiden 
maaseudun kehittämisohjelmat tarjo ‑
avat vesipolitiikan osalta, ei vielä ole 
hyödynnetty täysimääräisesti (koh ‑
dat 49–61). Tilintarkastustuomioistuin 
suosittaa näin ollen seuraavaa:
Suositus nro 2 
Jäsenvaltioiden olisi
– korjattava tarkastuksessa ilmi 
tulleet puutteet, jotka koskevat jä ‑
senvaltioiden täydentäviin ehtoihin 
kohdistamia tarkastuksia
– määrättävä täydentävien ehto ‑
jen rikkomisesta asianmukaiset 
seuraamukset
– annettava maaseudun kehittä ‑
misohjelmissa aiempaa suurempi 
painoarvo vesivaroihin liittyvien 
ongelmien yksilöimiselle ja huoleh ‑
dittava siitä, että maaseudun kehit ‑
tämisohjelmat ja vesipiirien hoito ‑
suunnitelmat ovat yhdenmukaiset
– suunniteltava suojamekanismeja 
ja pantava ne kurinalaisesti täytän ‑
töön, jotta maaseudun kehittämi ‑
seen osoitetuilla varoilla rahoitetuis ‑
ta toimista ei aiheudu vesivaroille 
kielteisiä sivuvaikutuksia
– pohdittava aktiivisemmin nimen ‑
omaan vesivaroihin liittyviin tar ‑
koituksiin kohdennettujen varojen 
käyttöä ja myötävaikutettava varo ‑
jen käyttöön moitteettoman varain ‑
hoidon periaatteiden mukaisesti.86 
Vesipolitiikan puitedirektiivillä on suuri 
painoarvo EU:n vesipolitiikassa. Lisäksi 
on tunnustettu, että vesihuoltoon liit ‑
tyvät näkökohdat on syytä sisällyttää 
muihin toimintapolitiikkoihin, kuten 
maatalouspolitiikkaan. Näistä syistä 
tilintarkastustuomioistuin toteaa, että 
vesipolitiikan puitedirektiivin täy ‑
täntöönpanossa ilmenneet viiveet ja 
puutteet ovat haitanneet vesipolitiikan 
tavoitteiden sisällyttämistä yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan (kohdat 21–32 
ja 72–76). Tilintarkastustuomiois ‑
tuin katsoo, että tosiasiallisesti EU:n 
vesipolitiikkaa toteutetaan muihin 
toimintapolitiikkoihin (kuten yhteiseen 
maatalouspolitiikkaan) osoitettujen 
varojen avulla ja että EU:n vesipolitii ‑
kan ja maatalouspolitiikan olisi oltava 
keskenään johdonmukaiset. Siksi tilin ‑
tarkastustuomioistuin antaa seuraavan 
suosituksen:
Suositus nro 3
Komission olisi ehdotettava asian ‑
mukaisia mekanismeja, joilla voidaan 
tosiasiallisesti myötävaikuttaa vesipoli ‑
tiikan puitedirektiivin ohjelma‑asiakir ‑
jojen laatuun jäsenvaltioissa ja välttää 
poikkeaminen direktiivissä asetetusta 
aikataulusta. Vesipolitiikan puitedi ‑
rektiivin täytäntöönpanoa koskevat 
vähimmäisehdot voitaisiin tätä silmällä 
pitäen määrittää ennen kuin maaseu ‑
dun kehittämiseen tarkoitetut varat 
sidotaan.
Jäsenvaltioiden olisi kiireesti nopeutet ‑
tava vesipolitiikan puitedirektiivin 
täytäntöönpanoa. Niiden olisi myös 
parannettava vesipiirien hoitosuunni ‑
telmien laatua seuraavaa hallinnointi ‑
sykliä (2015) varten: yksittäiset toimen ‑
piteet (esimerkiksi laajuus, aikataulu, 
tavoitetasot ja kulut) olisi syytä mää ‑
rittää ja suunnitelmista olisi tehtävä 
toiminnan kannalta riittävän selkeitä ja 
konkreettisia.
49 Johtopäätökset ja suositukset 
87 
Tilintarkastustuomioistuin katsoo 
myös, että EU:ssa ja jäsenvaltioissa 
tiedetään liian vähän paineista, joita 
maataloustoiminta aiheuttaa vesiva ‑
roille, ja siitä, mikä on näiden painei ‑
den kehityssuunta (kohdat 66–79). 
Tilintarkastustuomioistuin havaitsi 
komissiossa ja jäsenvaltioissa seuraavia 
puutteita:
– yhteisen maatalouspolitiikan seu ‑
ranta ‑ ja arviointijärjestelmistä on 
vain vähän hyötyä, kun mitataan 
YMP:n säännöksissä asetettujen 
vesivaroja koskevien tavoitteiden 
saavuttamista
– Euroopan vesitietojärjestelmä 
(WISE) on puutteellinen
– komissio ei pyrkimyksistään huo ‑
limatta ole toistaiseksi onnistunut 
kehittämään indikaattoreita, joissa 
veden laatu ja määrä kytkeytyisivät 
maatalouskäytäntöihin.Tilintarkastustuomioistuin suosittaa 
näin ollen seuraavaa:
Suositus nro 4
Komission olisi parannettava tietämys ‑
tään siitä, miten veden laatu ja määrä 
kytkeytyvät maatalouskäytäntöihin. 
Tätä varten komission olisi kehitettävä 
jo olemassa olevia seurantajärjestel ‑
miään ja varmistettava, että järjestel ‑
millä voidaan mitata ainakin niiden 
paineiden muutoksia, joita maatalous‑
käytännöistä aiheutuu vesivaroille. 
Tämä auttaisi tunnistamaan alueet, 
joilla yhteisen maatalouspolitiikan 
varoja eniten tarvitaan.
Koko EU:n vesien tilaa koskevien 
tietojen laatu riippuu jäsenvaltioiden 
toimittamien tietojen laadusta, ja 
perusteltuja toimintapoliittisia pää ‑
töksiä voidaan tehdä ainoastaan, jos 
tarvittavat tiedot ovat käytettävissä. 
Siksi jäsenvaltioita on kannustettava 
parantamaan komissiolle ja Euroopan 
ympäristökeskukselle toimitettavien 
tietojen oikea‑aikaisuutta, luotetta ‑
vuutta ja yhdenmukaisuutta.
Tilintarkastustuomioistuimen I jaosto on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen 
Rasa BUDBERGYTĖN  johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 
26. maaliskuuta 2014 pitämässään kokouksessa.
Tilintarkastustuomioistuimen puolesta
Vítor  Manuel  da SILVA  CALDEIRA
presidentti

50
 Liitteet
Tarkastuskysymykset ja -kriteeritLiite I
Täydentäviä ehtoja hyödynnetään täysimääräisesti 
(kaikkien soveltuvien tukimaksujen/toimenpiteiden yhteydessä) kielteisten sivuvaikutusten välttämiseksi.
Komissio huolehtii, että jäsenvaltiot ovat muuntaneet täydentävät ehdot standardeikseen asianmukaisesti.
Komissio on ohjeistanut jäsenvaltioita siitä, miten vesien suojelu olisi otettava huomioon maaseudun kehittämisohjelmissa.
Komissio tarkistaa, onko vesien suojelu otettu huomioon maaseudun kehittämisohjelmissa.
Täydentäviin ehtoihin pohjautuvat jäsenvaltioiden standardit ovat riittävän vaativia ja maaseudun kehittämisohjelmien toimenpiteistä rahoitetaan vain hankkeita tai tukia, jotka menevät pidemmälle kuin täydentävien ehtojen mukaiset velvoitteet.
Täydentäviin ehtoihin pohjautuvat jäsenvaltioiden 
standardit ovat konkreettisia ja toteutettavissa tilatasolla ja standardien noudattamista koskeva tarkastusjärjestelmä on toimiva.
EU:n vesipolitiikan toteuttamisesta vastaavia keskeisiä toimijoita on kuultu laadittaessa maaseudun kehittämisohjelmia.
Vesipiirien hoitosuunnitelmat ja toimenpideohjelmat ovat toimivia, täsmällisesti määriteltyjä ja mitattavissa olevia, jotta ne voidaan sisällyttää maaseudun kehittämisohjelmiin seuraavalla ohjelmakaudella.
Maaseudun kehittämisohjelmaa varten tehty ympäristöanalyysi on yhdenmukainen vesipiirin hoitosuunnitelmaa varten tehdyn ympäristöanalyysin kanssa.
Maaseudun kehittämisohjelmien toimenpiteet kohdistuvat tarpeidenarvioinnissa yksilöityihin vesivaroja koskeviin tarpeisiin.
Maaseudun kehittämisohjelmien toimenpiteet on suunniteltu niin, että vesivaroihin kohdistuvilta kielteisiltä sivuvaikutuksilta vältytään.
Komission seurantajärjestelmä on luotettava ja osoittaa, että maatalouspolitiikalla on edistetty EU:n vesipolitiikan tavoitteiden saavuttamista.
Jäsenvaltioiden seurantajärjestelmät ovat luotettavia ja osoittavat, että maatalouspolitiikalla on edistetty EU:n vesipolitiikan tavoitteiden saavuttamista.
Edunsaajat ovat tietoisia vesivaroja koskevista täydentävistä ehdoista ja noudattavat täydentävien ehtojen ansiosta toiminnassaan vesivaroihin liittyviä velvoitteita entistä paremmin.
Maaseudun kehittämisohjelmat ovat niin kannustavia, että edunsaajat ovat niiden ansiosta ottaneet käyttöön maatalouskäytäntöjä, jotka edistävät vesien suojelua paremmin kuin säännöksissä vaaditaan.Täydentäviä ehtoja koskevissa säännöissä käsitellään 
veden määrää ja laatua.
Onko komissio 
varmistanut, että täydentävissä ehdoissa ja niiden toteuttamisessa jäsenvaltioissa otetaan huomioon EU:n vesipolitiikan tavoitteet?
Onko komissio varmistanut, että jäsenvaltiot ottavat EU:n vesipolitiikan tavoitteet huomioon maaseudun kehittämis-ohjelmissaan?Onko komissio määrittänyt, miten YMP:n välineitä voidaan parhaiten hyödyntää pyrittäessä EU:n vesipolitiikan tavoitteisiin?
Ovatko jäsenvaltiot hyödyntäneet täydentäviä ehtoja pyrkiessään EU:n vesipolitiikan tavoitteisiin?
Ovatko jäsenvaltiot hyödyntäneet maaseudun kehittämisohjelmiaan pyrkiessään EU:n vesipolitiikan tavoitteisiin? Ovatko jäsenvaltiot hyödyntäneet YMP:n tarjoamia välineitä pyrkiessään EU:n vesipolitiikan tavoitteisiin?Onko komissiolla ja jäsenvaltioilla strategia, jonka mukaisesti YMP:n välineitä voidaan parhaiten hyödyntää pyrittäessä EU:n vesipolitiikan tavoitteisiin?
Voiko komissio osoittaa, että YMP:n välineet ovat olleet vaikuttavia EU:n vesipolitiikan tavoitteiden saavuttamisessa?
Voivatko jäsenvaltiot osoittaa, että YMP:n välineet ovat olleet vaikuttavia EU:n vesipolitiikan tavoitteiden saavuttamisessa?Voivatko komissio ja jäsenvaltiot osoittaa, että YMP:n välineet ovat olleet vaikuttavia EU:n vesipolitiikan tavoitteiden saavuttamisessa?Onko EU:n vesipolitiikan tavoitteet tosiasiallisesti sisällytetty YMP:hen?1 Komissio
2 Komissio
3 Komissio
4 Komissio
5 Komissio
1 Jäsenvaltiot
2 Jäsenvaltiot
3 Jäsenvaltiot
4 Jäsenvaltiot
5 Jäsenvaltiot
6 Jäsenvaltiot
7 Jäsenvaltiot
6 Komissio
8 Jäsenvaltiot
9 Jäsenvaltiot
10 JäsenvaltiotTarkastus 
komissiossaVärikoodien merkitys
Tarkastuskäynnit 
jäsenvaltioihin 
ja asiakirjojen 
läpikäynti 
jäsenvaltioissa
51 Liitteet
Kyselyn tulokset: täydentävien ehtojen vaikutuksesta ilmenneet keskeiset muutok -
set maatilojen neuvontajärjestelmän elinten mukaanLiite II
31
24
16
14
9
8
8
5
5
4
4
13- Erilliset viemäriverkot vastaavat paremmin säännöksiä
- Lantasäiliöiden kapasiteettia lisättiin- Käytettiin säännösten mukaisia pesualueita- Lannoitteiden kieltoaikoja noudatettiin- Suojakaistoilla luonnonvaraisia kasveja, eroosio väheni- Kierrätetty vesi käytettiin uudelleen säännösten mukaisesti- Viljelijät käsittelivät torjunta-aineita turvallisemminSeuranta ja lannoitteiden käyttö parantuivat
Seuranta ja torjunta-aineiden käyttö parantuivat
Säännökset tunnettiin / niitä noudatettiin paremmin
Ei lannoitteita/torjunta-aineita suojakaistoilla
Rakennettiin turvallisia varastotiloja torjunta-aineille;
kierrätystä parannettiin
Lannoitteiden varastointi vastasi paremmin säännöksiä
 Puhdistamolietteen käyttöä koskevat sopimukset /
seuranta parantuivat
Käytettiin vettä säästäviä kastelumenetelmiä
Sumutusjärjestelmät vastasivat paremmin säännöksiä
Vesimittareita asennettiin
Vaaralliset aineet varastoitiin paremmin
MuutaAntakaa esimerkkejä täydentävien ehtojen käyttöönoton jälkeen mahdollisesti havaitsemistanne maatalouskäytäntöjen muutoksista
Eri väittämiin liittyvien vastausten lukumäärä
Kaikki
SMR2
SMR3
SMR4
SMR9
Hyvän maatalouden ja ympäristön
vaatimus: kasteluHyvän maatalouden ja ympäristönvaatimus: suojakaistat
52 Liitteet
Esimerkkejä vesivaroihin liittyvistä näkökohdista, joita täydentävät ehdot eivät kata
Fosforin käyttö maataloudessaTorjunta‑aineiden käyttö vesimuodostumien välittömässä 
läheisyydessäKäyttö 
maataloudessaMaatalousmaalle levitettävissä kivennäis ‑ ja orgaanisissa lannoit ‑
teissa (esimerkiksi NPK‑sekoitus tai eläinten lanta/liete) on fosforia 
ja sitä käytetään myös rehuissa. Torjunta‑aineita käytetään viljelykasvien suojelemiseen rikkaruoho ‑
jen, tautien ja hyönteisten aiheuttamilta haitoilta.Vaikutus vesivaroihinFosfori voi kulkeutua pintavesiin ja vaarantaa veden laadun aiheut ‑
tamalla muun muassa rehevöitymistä. Torjunta‑aineiden lentolevityksellä voi olla huomattavia haittavai ‑
kutuksia ihmisten terveydelle ja ympäristölle erityisesti tuulikul ‑
keuman vuoksi1.
On arvioitu, että ainoastaan 0,1 prosenttia levitetystä torjunta‑ai ‑
neesta osuu siihen haittatekijään, jota vastaan se on tarkoitettu, ja 
valtaosa (99,9 prosenttia) vaikuttaa muuhun ympäristöön (kuten 
vesimuodostumiin).Tämänhetkinen tilanneEuroopan ympäristökeskuksen arvion mukaan pintavesien fosfori ‑
kuormituksesta vähimmillään 20 ja enimmillään yli 50 prosenttia on 
peräisin maataloudesta3.
Komission viimeaikaisista kertomuksista käy ilmi, että fosforin osal ‑
ta vesien hyvää tilaa ei saavuteta vuoteen 2015 vaan vasta vuoteen 
2027 mennessä (12  vuotta vesipolitiikan puitedirektiivissä asetetun 
määräajan jälkeen).Euroopan ympäristökeskuksen mukaan Euroopasta kokonaisuutena 
on saatavissa vain vähän tietoja ja luotettavat tiedot pohjavesien 
torjunta‑ainepitoisuuksista puuttuvat.
Euroopan ympäristökeskus toteaa kertomuksessaan nro 9/2012, että 
torjunta‑aineet ovat usein syynä jokien huonoon kemialliseen tilaan.Tämänhetkiset toimenpiteetNitraatteihin liittyvillä vaatimuksilla (SMR 4) on todennäköisesti 
epäsuoria vaikutuksia fosforipitoisuuksiin. Nitraattien aiheutta ‑
malle pilaantumiselle alttiilla alueilla viljelijöiden on noudatettava 
typpirajoituksia, joten lietteen ja lannan käyttöä ja käytön ajoitusta 
joudutaan seuraamaan. Samalla rajoitetaan myös fosforin levitystä.Eräät jäsenvaltiot, kuten Ranska ja Espanja (Andalusia), ovat sisällyt ‑
täneet suojakaistoja koskevaan hyvän maatalouden ja ympäristön 
vaatimukseen torjunta‑aineiden käyttöön sovellettavia rajoituksia.
Muissa viidessä jäsenvaltiossa/alueella, joihin tehtiin tarkastuskäyn ‑
ti, suojakaistoihin sovellettavat rajoitukset koskevat lannoitteita 
mutta eivät torjunta‑aineita (ks. taulukko  3).Joissakin jäsenvaltioissa, kuten Alankomaissa, on nimenomaisesti 
puututtu fosforin hajakuormitukseen määrittämällä nitraatteja kos ‑
kevassa toimintaohjelmassa fosfaattien käyttöä varten standardeja, 
joita viljelijöiden on noudatettava. 
1 Direktiivi  2009/128/EY.
2 Horrigan, L., Lawrence, R. S., & Walker, P., ” How sustainable agriculture can address the environmental and human health harms of industrial agriculture”, 
Environmental Health Perspectives , 2002, nide 110 nro 5.  
http://www.ncbi.nlm.nih.gov/pmc/articles/PMC1240832/pdf/ehp0110 ‑000445.pdf .
3 Fosforiin liittyvien ongelmien ratkaisemista maatalouskäytäntöjen yhteydessä koskeva loppukertomus Euroopan komissiolle:  
Addressing phosphorus‑related problems in farm practice, Final report to the European Commission . Soil Service of Belgium, marraskuu 2005.  
http://ec.europa.eu/environment/natres/pdf/phosphorus/AgriPhosphorusReport%20final.pdf .Liite III
53 Liitteet
Yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen ja elvytyssuunnitelman 
yhteydessä myönnettyjen lisävarojen kohdentaminen ja käyttö vesihuoltoon 
jäsenvaltioissa
Maaseuturahaston määrärahat  
(miljoonaa euroa)
Jäsenvaltio1Yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkas ‑
tuksen ja elvytyssuunnitelman yhteydessä 
myönnettyjen varojen2 kohdentaminen 
vesihuollon muodostamaan ”uuteen haas ‑
teeseen” (vuoden 2010 tiedot)Menot3 (vuoden 2012 loppuun 
mennessä)Käyttöaste (%)
Belgia 21,6 20,1 92,9
Bulgaria 19,0 8,7 45,9
Tšekin tasavalta 7, 0 2,4 34,4
Tanska 61,0 7, 6 12,5
Saksa 166,0 78,0 47, 0
Irlanti 26,0 0,4 1,6
Kreikka 70,0 0,0 0,0
Espanja 188,6 47, 2 25,0
Ranska 460,5 3,4 0,7
Italia 88,5 20,4 23,0
Alankomaat 21,0 1,1 5,2
Puola 34,0 0,0 0,0
Romania 22,0 0,0 0,0
Slovenia 1,0 0,2 17,7
Suomi 31,0 2,3 7, 3
Ruotsi ‑ 35,4  ‑
Yhdistynyt kuningaskunta 104,0 5,7 5,4
EU27 1 332,0 232,9 17, 5
1  Listasta puuttuvat jäsenvaltiot, jotka eivät olleet kohdentaneet yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen ja elvytyssuunnitelman 
yhteydessä myönnettyjä varoja vesihuoltoon.
2 Komission lehdistötiedotteet IP 09/1568, IP 09/1813, IP 09/1945 ja IP/10/102.
3 Komission toimittamat tiedot, jotka perustuvat 27 EU‑jäsenvaltion kumulatiivisiin seurantatietoihin vuosilta 2010, 2011 ja 2012.Liite IV
54
 – jäsenvaltioiden aiempaa parempi tietämys 
maaseudun kehittämisen määrittelypuitteista ja 
vesipiirien hoitosuunnitelmien laatimisproses ‑
sista (vesipolitiikan puitedirektiivin puitteissa);
 – uudessa maaseudun kehittämisasetuksessa sää ‑
detyt erityisvaatimukset, jotka koskevat kaste ‑
luinvestointeihin myönnettävää tukea.
VII
Komissio myöntää, että vesipolitiikan puitedirek ‑
tiivin mukaisten maataloustoimenpiteiden täytän ‑
töönpano on viivästynyt, ja pyrkii yhdessä jäsenval ‑
tioiden kanssa korjaamaan asian. Mikäli jäsenvaltio 
vastustaa tätä, sitä vastaan nostetaan noudatta ‑
matta jättämistä koskeva kanne.
IX
Komissio on ehdottanut yhteisen maatalouspoli ‑
tiikan uudistamisen yhteydessä, että vesipolitiikan 
puitedirektiivi ja torjunta‑aineiden kestävää käyttöä 
koskeva direktiivi tulevat olemaan osa täydentäviä 
ehtoja, kun kyseiset direktiivit on pantu täytäntöön 
kaikissa jäsenvaltioissa ja kun viljelijöihin suoraan 
sovellettavat vaatimukset on tunnistettu. Lainsää ‑
däntövallan käyttäjät ovat hyväksyneet ehdotuksen 
yhteisessä lausumassa1.
Direktiivien sisällyttämistä täydentäviin ehtoihin 
odoteltaessa lainsäätäjät ovat lisäksi sopineet, että 
kyseiset kaksi direktiiviä tulevat olemaan osa maa ‑
tilojen neuvontajärjestelmän pakollista soveltamis ‑
alaa niin, että neuvonta on kaikkien sitä tarvitsevien 
viljelijöiden saatavilla. EU:n vesipolitiikan keskeiset 
osatekijät tullaan siis sisällyttämään yhteiseen maa ‑
talouspolitiikkaan aikanaan.
Maaseudun kehittämispolitiikan osalta kau ‑
della 2014–2020 tarvittavista välineistä ja mekanis ‑
meista on säädetty uudessa maaseudun kehittämis ‑
asetuksessa  – Euroopan parlamentin ja neuvoston 
asetus (EU) N:o 1305/2013 – ja siihen liittyvässä 
lainsäädännössä.
1 Asetukseen (EU) N:o 1306/2013 liitetty Euroopan parlamentin ja 
neuvoston yhteinen lausuma täydentävistä ehdoista.Tiivistelmä
Yhteinen vastaus kohtiin V ja VI
Komissio korostaa, että täydentävät ehdot ovat 
lisänneet viljelijöiden tietoisuutta vesivaroihin 
liittyvistä ongelmista ja parantaneet heidän 
vedenkäytön käytäntöjään. Komissio huomauttaa, 
että täydentävien ehtojen täytäntöönpano on 
jäsenvaltioissa kuitenkin edelleen jossain määrin 
puutteellista.
Täydentävien ehtojen soveltamisalaan on jo sisälly ‑
tetty tärkeitä EU:n säädöksiä, jotka koskevat vesi ‑
varoja ja erityisesti nitraatteja ja torjunta‑aineita. 
Jäsenvaltioiden tulisi puuttua muihin vesivaroja 
koskeviin ongelmiin panemalla vesipolitiikan 
puitedirektiivi täytäntöön. Toimenpideohjelmien 
tulisi täyttää kaikki 11 artiklan 3 kohdassa asetetut 
pakolliset vaatimukset. Vesipolitiikan puitedirektii ‑
vin mukaiset toimenpiteet sisällytetään aikanaan 
täydentävien ehtojen soveltamisalaan, kun velvoite 
on riittävän selvä tilatasolla. Vesivaroihin liittyvät 
hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimukset on 
asetettu joidenkin kansallisessa lainsäädännössä 
jo olevien perusvaatimusten kattamiseksi, jotta 
ne voidaan kytkeä yhteisen maatalouspolitiikan 
maksuihin.
Maaseudun kehittämisen osalta komissio katsoo, 
että kaudella 2014–2020 saadaan aikaan parannuk ‑
sia seuraavien tekijöiden ansiosta:
 – uudessa maaseudun kehittämisasetuksessa 
säädetyt vesivaroja koskevat painopistealueet 
(osaprioriteetit) ja niitä vastaavat indikaattorit, 
joiden perusteella jäsenvaltiot asettavat maa ‑
seudun kehittämisohjelmiensa tavoitteita;
 – uuteen maaseudun kehittämisasetukseen sisäl ‑
tyvä velvoite käyttää vähintään 30 prosenttia 
maaseuturahaston kullekin maaseudun kehit ‑
tämisohjelmalle myöntämästä kokonaistuesta 
ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen 
sopeutumiseen sekä ympäristöasioihin tiettyjen 
toimenpiteiden kautta;Komission  
vastaus
Komission vastaus 55
XI
Yhteisen maatalouspolitiikan vasta käyttöön otetun 
seuranta ‑ ja arviointijärjestelmän osalta on huo ‑
mattava, että veden laadun ja määrän kytkeminen 
maatalouskäytäntöihin on hyvin monimutkaista, 
koska maatalouskäytännöt ja viljelyolosuhteet vaih ‑
televat suuresti EU:n alueiden välillä, koska veden 
laatuun ja saatavuuteen vaikuttavat merkittävästi 
myös muualta kuin maataloudesta tulevat paineet 
ja koska syy‑yhteyksien muodostamiseen liittyy 
monia haasteita. Tästä syystä seuranta ‑ ja arviointi ‑
järjestelmien kustannuksia ja hallinnollista rasitusta 
on arvioitava huolellisesti suhteessa paremman 
hallinnan ja päätöksenteon tuomiin hyötyihin.
Ohjelmakauden 2007–2013 yhteisiä seuranta ‑ ja 
arviointisääntöjä arvioitaessa todettiin, että tark ‑
kojen tavoitteiden asettaminen vaikutusindikaat ‑
toreille, kuten veden laadulle, on hyvin vaikeaa 
ulkoisten tekijöiden suuren määrän vuoksi. Jäsen ‑
valtioille on toimitettu ohjeasiakirjoja näiden vaiku ‑
tusindikaattoreiden mittaamisen tueksi; mittauksia 
tarkastellaan jälkiarvioinnissa.
Tulosindikaattoreiden osalta komissio myöntää, että 
tulosindikaattoriin ’pinta‑ala, johon on menestyk ‑
sekkäästi sovellettu maankäyttöä’ liittyvien tietojen 
asianmukaisessa kirjaamisessa oli jonkin verran 
vaikeuksia.
Vesipolitiikan puitedirektiivin nojalla jäsenvaltioi ‑
den on tunnistettava merkittävät vesiin kohdistuvat 
paineet sekä raportoitava niistä vesipiirin hoito ‑
suunnitelmassa ja Euroopan vesitietojärjestelmässä 
(WISE). Komissio myöntää, että tietojen raportoin ‑
titaso ei mahdollistanut tietojen analysointia. Tästä 
syystä vesipuitedirektiivin yhteistä täytäntöönpa ‑
nostrategiaa koskevan prosessin aikana on keskus ‑
teltu raportointivaatimusten muuttamisesta siten, 
että voidaan paremmin seurata vesiin kohdistuvia 
paineita ja sitä, missä määrin täytäntöön pannut 
toimenpiteet ovat vaikuttavia.
Katso lisäksi vastaus kohtaan VIII.Maaseudun kehittämisasetuksessa (toisin sanoen 
avainsäädöksessä itsessään) ”vesien käytön hallin ‑
nan edistäminen” ja ’maatalouden vedenkäytön 
tehostaminen’ kuuluvat yksiselitteisesti ”prioriteet ‑
teihin”, joiden perusteella jäsenvaltioiden ja aluei ‑
den on ohjelmoitava maaseudun kehittämisohjel ‑
miensa määrärahat.
Näiden prioriteettien toteuttamista voidaan tukea 
monilla toimenpiteillä: koulutustuella, neuvonnalla, 
investoinneilla, monivuotisilla maankäyttökäy ‑
tännöillä ja kokeellisilla kehittämistoimilla (muun 
muassa maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä 
koskevan eurooppalaisen innovaatiokumppanuu ‑
den puitteissa).
Komissiolla on ollut työohjelma tällaisista mahdol ‑
lisuuksista tiedottamiseksi jäsenvaltioille eri foo ‑
rumeilla ja erityisesti vesipolitiikan puitedirektiivin 
yhteisen täytäntöönpanostrategian maataloustyö ‑
ryhmän puitteissa. Lisäksi on syytä pitää mielessä, 
että maaseudun kehittämispolitiikan on vastattava 
lukuisiin eri prioriteetteihin ja että sen taloudelliset 
resurssit ovat rajalliset.
X
Komissio arvioi kaikki sille toimitetut vesipiirien 
hoitosuunnitelmat ja tapaa kaikkien jäsenvaltioiden 
kanssa syksyyn 2014 mennessä keskustellakseen 
täytäntöönpanon ongelmista ensimmäisen vai ‑
heen vesipiirien hoitosuunnitelmissa ja sopiakseen 
toimintaohjelmasta vakavien puutteiden korjaa ‑
miseksi. Maataloustoimenpiteiden puutteista on 
keskusteltu kaikkien jäsenvaltioiden kanssa ja 
jäsenvaltioille on annettu aikaa korjata puutteet 
vapaaehtoisesti, minkä ajan kuluttua komissio ryh ‑
tyy lisätoimiin.
Komissio jatkaa yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa 
myös vesipolitiikan puitedirektiivin yhteisen täytän ‑
töönpanostrategian maataloustyöryhmässä, jossa 
tunnistetaan hyviä käytäntöjä ja suositellaan niitä 
jäsenvaltioille.
Komission vastaus 56
Maaseudun kehittämisohjelmien laatiminen EU:n 
vesipolitiikkaa noudattaen ei ole täysin mahdo ‑
tonta, vaikka tavoitteita ei olisikaan määritetty 
selvästi, ja sen yhteydessä on silloinkin tehtävä 
jokaiseen maaseudun kehittämisohjelmaan kuulu ‑
vat perusteelliset analyysit vahvuuksista, heikko ‑
uksista, mahdollisuuksista ja uhkista (SWOT) sekä 
’tarpeista’. Asianmukaisen vesipiirin hoitosuunnitel ‑
man ja tavoitteiden puuttuminen tekee laatimisesta 
kuitenkin paljon vaikeampaa.
33
Komissio yhtyy tilintarkastustuomioistuimen 
näkemykseen, jonka mukaan täydentävät 
ehdot ovat lisänneet viljelijöiden tietoisuutta 
ja niillä on jossakin määrin kyetty muuttamaan 
maatalouskäytäntöjä.
Komissio haluaa lisäksi korostaa, että merkittävät 
EU:n säädökset, joilla suojellaan EU:n vesiä maa ‑
talouden aiheuttamalta pilaantumiselta, kuten 
nitraattidirektiivi ja torjunta‑ainedirektiivi, ovat 
kuuluneet täydentäviin ehtoihin järjestelmän alusta 
lähtien.
Komissio yhtyy tilintarkastustuomioistuimen 
näkemykseen, jonka mukaan täydentävien ehto ‑
jen soveltaminen jäsenvaltioissa on puutteellista, 
mutta haluaa korostaa, että havaittuihin puutteisiin 
puututaan tilien tarkastamis ‑ ja hyväksymismenet ‑
telyssä. Menettely on tehokas kannustin täyden ‑
tävien ehtojen täytäntöönpanon tehostamiseen 
jäsenvaltioissa.
35
Komissio katsoo, että fosforin ja torjunta‑aineiden 
käyttö sisältyy joissain jäsenvaltioissa lakisääteisiin 
hoitovaatimuksiin, jotka perustuvat voimassa ole ‑
vaan EU:n lainsäädäntöön.  Joissain jäsenvaltioissa 
nitraattidirektiiviin liittyvät toimintaohjelmat sisäl ‑
tävät myös fosforia koskevia vaatimuksia, ja kysei ‑
nen direktiivi kuuluu täydentäviä ehtoja koskeviin 
sääntöihin. Myös kasvinsuojeluaineiden hyväksy ‑
mistä koskevat torjunta‑ainedirektiivin säännökset 
kuuluvat täydentävien ehtojen soveltamisalaan.Tarkastus
19
Erityiskertomuksen nro 7/2011 osalta komissio 
myönsi, että kehitettävää on joillakin osa‑alueilla, 
mutta korosti ohjelmakaudella 2007–2013 täytän ‑
töön pantujen maatalouden ympäristötoimenpitei ‑
den vahvuuksia.
Huomautukset
21
Vesipiirin hoitosuunnitelmaan sisällytettävät 
pakolliset osat on määritelty direktiivissä. Komissio 
on tehnyt vesipiirien hoitosuunnitelmille laatutar ‑
kastuksen. Havainnot on julkaistu jäsenvaltioita 
koskevissa kertomuksissa ja tuleviin vesipiirien 
hoitosuunnitelmiin tehtävistä parannuksista on 
keskusteltu kahdenvälisissä tapaamisissa.
23
Vesipolitiikan puitedirektiivin yhteistä täytäntöön ‑
panostrategiaa koskevan prosessin yhteydessä laa ‑
dittiin ohjeasiakirjoja, joiden avulla jäsenvaltiot voi ‑
vat laatia laadukkaita vesipiirien hoitosuunnitelmia.
Näiden ohjeasiakirjojen noudattaminen on sekä 
komissiolle että jäsenvaltioille ensisijaisen tärkeää.
24
Komissio on tietoinen maataloustoimenpiteiden 
käynnistämisen viivästymisestä tiloilla ja aikoo hyö ‑
dyntää tilintarkastustuomioistuimen tietoja omien 
tietojensa (toimenpideohjelmien raportoinnin) 
ohella tarkastellessaan tilannetta kahdenvälisesti 
jäsenvaltioiden kanssa toisen vaiheen vesipiirien 
hoitosuunnitelmien käynnistämisen tehostamiseksi.
25
Jäsenvaltiot laativat vesipiirien hoitosuunnitelmat 
vesipiireittäin ja määrittivät sitten tavoitteet vesi ‑
muodostumittain. Mikäli tavoitteita ei ole määri ‑
tetty, komissio esittää niiden tekemisestä suosituk ‑
sia ja tarvittaessa käynnistää rikkomismenettelyn 
jäsenvaltioita vastaan.
Komission vastaus 57
Jäsenvaltioiden olisi pitänyt sisällyttää vesipiirin 
hoitosuunnitelmiinsa toimenpiteitä, joilla hilli ‑
tään veden otto ‑ ja hinnoittelupolitiikkoja ja jotka 
mahdollistavat määrällisen tilan määrittelemisen 
vesipuitedirektiivin mukaisesti ”hyväksi”. Jos tällai ‑
sia toimenpiteitä ei ole tai jos ne katsotaan riittä ‑
mättömiksi vesipuitedirektiivin tavoitteiden saa ‑
vuttamisen kannalta, komissio käsittelee tilannetta 
jäsenvaltioiden kanssa.
42
Joidenkin vaatimusten tarkastamisen vaikeus ei 
johdu täydentävistä ehdoista, vaan sen syynä on 
vaatimus itsessään. On totta, että vuosittainen 
täydentävien ehtojen valvontakampanja ei sovellu 
kaikkien vaatimusten seurantaan, mutta muissa 
yhteyksissä tehtyjä havaintoja voidaan kuitenkin 
noudattaa myös täydentävien ehtojen yhteydessä.
43
Kun puutteita havaitaan komission tarkastuksissa, 
komissio voi määrätä rahoitusoikaisuja, joita nouda ‑
tetaan, kunnes puutteet on korjattu.
46
Suojakaistojen erilaisuus liittyy nitraattidirektiivin 
erityissäännöksiin. Suojakaistojen määrittelyssä on 
otettava huomioon ympäristöolosuhteet kyseisen 
jäsenvaltion asianomaisilla alueilla (5 artiklan 3 koh ‑
dan b alakohta). Tämä tarkoittaa, että suojakaistat 
voivat poiketa toisistaan sillä edellytyksellä, että ne 
riittävät yhdessä muiden toimintaohjelmassa esitet ‑
tyjen toimenpiteiden kanssa vähentämään nitraat ‑
tien aiheuttamaa vesien pilaantumista (5 artiklan 
5 kohta).
Komissiolla ei ole virallista roolia nitraatteja kos ‑
kevien toimintaohjelmien hyväksymisessä, jonka 
yhteydessä toimenpiteet, kuten suojakaistat, 
määritellään. Käynnissä olevat rikkomismenettelyt 
osoittavat kuitenkin, että komissio asettaa toi ‑
menpiteiden sopivuuden vedenlaatutavoitteiden 
saavuttamisessa tarvittaessa kyseenalaisiksi.Jotkin jäsenvaltiot ovat vielä täydentäneet tätä lain ‑
säädäntöä joillakin hyvän maatalouden ja ympäris ‑
tön vaatimuksilla.
37
Vesipolitiikan puitedirektiivin ja torjunta‑aineiden 
kestävästä käytöstä annetun direktiivin täytäntöön ‑
panon ajoituksesta, myös tilatasolla, on säädetty 
samoissa direktiiveissä. Jos jäsenvaltiot eivät 
noudata ajoitusta, niitä vastaan voidaan käynnistää 
rikkomismenettely.
38
Kastelua koskeva hyvän maatalouden ja ympäristön 
vaatimus perustuu voimassa olevaan kansalliseen 
lainsäädäntöön ja sillä pyritään kytkemään nämä 
kansalliset säännöt yhteisen maatalouspolitiikan 
maksuihin. Vedenotto ennen luvan saamista on 
vesipolitiikan puitedirektiivin 11 artiklan e kohdan 
vaatimus, joka poikkeaa vedenkäytöstä, joten sitä 
ei ole lisätty vedenkäyttöä koskeviin hyvän maata ‑
louden ja ympäristön vaatimuksiin. Jos kansallisessa 
lainsäädännössä ei ole säädetty yksiselitteisesti 
mittareista ja vedenkäyttöraporteista, niitä ei 
sisällytetä myöskään hyvän maatalouden ja ympä ‑
ristön vaatimuksiin. Kansallisessa lainsäädännössä 
on periaatteessa huomioitava kansalliset, alueelliset 
ja paikalliset vedenkäytön tarpeet. Nämä tarpeet 
vaihtelevat huomattavasti paikasta toiseen, joten 
samojen vaatimusten asettaminen kaikkialla EU:n 
alueella ei olisi perusteltua.
Komissio huomauttaa kuitenkin, että ohjelmakau ‑
della 2014–2020 maaseuturahaston tukea kasteluin ‑
vestointeihin myönnetään ainoastaan, jos vesimit ‑
tarit on asennettu jo ennen investointia tai jos ne 
asennetaan osana investointia. Lisäksi on täytettävä 
useita muita edellytyksiä, joista monet koskevat 
kasteluhankkeisiin liittyvien vesimuodostumien 
tilaa.
39
EU:n väline, jolla vesien hallintaa EU:ssa voidaan 
kehittää suunnitelmallisesti ja johdonmukaisesti, on 
vesipolitiikan puitedirektiivi, jonka sisällyttämistä 
täydentäviin ehtoihin ehdotetaan aikanaan, kun 
viljelijöihin suoraan sovellettavat vaatimukset on 
tunnistettu.
Komission vastaus 58
 – uudessa maaseudun kehittämisasetuksessa sää ‑
detyt erityisvaatimukset, jotka koskevat kaste ‑
luinvestointeihin myönnettävää tukea.
Laatikko 11
 – Tanskan strateginen ympäristöarviointi kes ‑
kittyy veden laatuun, mutta toimenpide 121 
(Tilojen investoinnit) sisältää myös erityistuen 
vedenkäytön vähentämiseen puutarhaviljelyssä, 
mikä koskee suoraan vedenottoa.
Vedenottoon voidaan vaikuttaa myös yksinker ‑
taisin toimenpitein, joilla parannetaan veden 
käytön tehokkuutta saastuttaja maksaa ‑ peri ‑
aatteen mukaisesti. Näitä ei ole pakko rahoittaa 
maaseudun kehittämisohjelmasta.
 – Maaseudun kehittämisohjelman toimenpide 111 
sisältää koulutustoimia, joilla pyritään lisäämään 
viljelijöiden tietämystä ympäristölainsäädän ‑
nöstä. Lisäksi toimenpiteeseen 115 sisältyy neu ‑
vontaa, jolla pyritään edistämään kestävämpää 
vedenkäyttöä.
 – Slovakiassa vesipiirien hoitosuunnitelmat 
hyväksyttiin ja raportoitiin maaliskuuhun 2010 
mennessä kauan maaseudun kehittämisohjel ‑
man ympäristöarvioinnin tekemisen jälkeen 
(Slovakian maaseudun kehittämisohjelma 
hyväksyttiin 4. joulukuuta 2007). Tämän vuok ‑
si vesipiirien hoitosuunnitelmissa eriteltyjä 
toimenpiteitä ei käsitelty maaseudun kehittä ‑
misohjelman tarkastelussa. Jatkossa yhdenmu ‑
kaisuuden pitäisi olla laajempaa, sillä ensim ‑
mäisistä vesipiirien hoitosuunnitelmista on nyt 
ilmoitettu.
 – Kreikassa vesipiirien hoitosuunnitelmat hyväk ‑
syttiin kauan maaseudun kehittämisohjelman 
hyväksymisen jälkeen. Porakaivojen kielteinen 
taloudellinen ja ympäristövaikutus todettiin 
kuitenkin maaseudun kehittämisohjelman ym ‑
päristöarvioinnissa. Tämän vuoksi toimenpiteel ‑
lä 125 yhteisrahoitetaan hankkeita, jotka koske ‑
vat pintavalunnan keräämistä ja hyödyntämistä, 
kastelu ‑, viemäri ‑ ja vedensaantiolosuhteiden 
uudistamista ja parantamista sekä hydromorfo ‑
logisen paineen pohjavettä johtavaan kerrostu ‑
maan aiheuttaman vaikutuksen seurannassa ja 
kirjaamisessa käytettäviä infrastruktuureja.48
Komissio on tietoinen sääntöjenvastaisuuksista 
maatalouden vedenoton valvonnassa ja käsit ‑
telee tilannetta kahdenvälisesti jäsenvaltioiden 
kanssa vesipiirin hoitosuunnitelman perusteella 
varmistaakseen voimassaolevan lainsäädännön 
tehokkuuden.
Katso myös vastaus kohtaan 39.
49
Johdanto‑osan 6 kappaleessa ei mainita EU:n 
vesipolitiikkaa erikseen mutta vesipolitiikka sisältyy 
tietenkin kappaleessa mainittuihin ’yhteisön muihin 
politiikkoihin’.
51
Komissio on yhtä mieltä siitä, että vesivaroihin koh ‑
distuvat paineet tulee analysoida perusteellisesti, 
että maaseudun kehittämisohjelmien ja vesipiirien 
hoitosuunnitelmien tulee olla keskenään yhden ‑
mukaisia, että vesivaroihin liittyvän tuen kielteiset 
sivuvaikutukset tulisi välttää ja että ohjelmoitu 
rahoitus tulisi joko käyttää tehokkaasti tai tarvitta ‑
essa osoittaa uudelleen vankoin perustein.
Tämän osa‑alueen tuloksia on joiltain osin mahdol ‑
lista parantaa ohjelmakaudella 2014–2020. Komissio 
uskoo, että parannuksia saadaan aikaan seuraavien 
tekijöiden ansiosta:
 – uudessa maaseudun kehittämisasetuksessa 
säädetyt vesivaroja koskevat painopistealueet 
(osaprioriteetit) ja niitä vastaavat indikaattorit, 
joiden perusteella jäsenvaltiot asettavat maa ‑
seudun kehittämisohjelmiensa tavoitteita;
 – uuteen maaseudun kehittämisasetukseen sisäl ‑
tyvä velvoite käyttää vähintään 30 prosenttia 
maaseuturahaston kullekin maaseudun kehit ‑
tämisohjelmalle myöntämästä kokonaistuesta 
ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen 
sopeutumiseen sekä ympäristöasioihin tiettyjen 
toimenpiteiden kautta;
 – jäsenvaltioiden aiempaa parempi tietämys 
maaseudun kehittämisen määrittelypuitteista ja 
vesipiirien hoitosuunnitelmien laatimisproses ‑
sista (vesipolitiikan puitedirektiivin puitteissa);
Komission vastaus 59
58
38 artikla aktivoitiin vuonna 2010 välittömästi 
vesipiirien hoitosuunnitelmien jättämisen määrä ‑
ajan umpeuduttua. Uudet vaatimukset muuttuivat 
viljelijöille pakollisiksi vuoden 2012 loppuun men ‑
nessä, ja maaseudun kehittämisohjelmat päättyivät 
vuonna 2013. Näin ollen tätä toimenpidettä sovel ‑
lettiin vain muutamissa jäsenvaltioissa.
Tästä riippumatta on otettava huomioon, että 
korvaukset voivat edistää täytäntöönpanoa. Koska 
38 artikla koskee korvausten kustannuksia, se ei 
kuitenkaan tuo uusia ympäristövaatimuksia. Vastaa ‑
vasti jäsenvaltiot voivat hyvin toteuttaa täytäntöön ‑
panon laajamittaisena hyödyntämättä 38 artiklan 
tarjoamia mahdollisuuksia.
59
Tilintarkastustuomioistuimen esittämät syyt tar ‑
joavat toimenpiteen 213 vajaakäytölle perustellun 
selityksen, mutta niiden lisäksi on syytä ymmärtää 
kaksi muuta seikkaa.
Ensinnäkin joitain maaseudun kehittämistoimen ‑
piteitä käytetään yleensä muita toimenpiteitä 
laajemmin.
Toiseksi toimenpide 213 on melko epätavanomai ‑
nen toimenpide siinä mielessä, että sillä tarjotaan 
korvauksia haitoista, joita pakolliset vaatimukset 
aiheuttavat tietyillä alueilla. Useimmat toimenpi ‑
teet perustuvat toisenlaiseen lähtökohtaan (toisin 
sanoen tehtyjen investointien tai vapaaehtoisesti 
toteutettujen käytäntöjen tukemiseen). Tämä 
toimenpiteen 213 erityispiirre saattaa tehdä jot ‑
kin jäsenvaltiot varovaisiksi sen täytäntöönpanon 
suhteen, kunnes ne näkevät muiden jäsenvaltioiden 
panneen sen täytäntöön onnistuneesti.
Joka tapauksessa komissio odottaa toimenpiteen, 
joka kattaa vesipolitiikan puitedirektiiviin liitty ‑
vät maksut, käytön lisääntyvän ohjelmakaudella 
2014–2020 ottaen huomioon, että vesipiirien hoito ‑
suunnitelmat ovat nyt käytössä.53
Komissio on yhtä mieltä siitä, että maatalouden 
toimenpideohjelmat on määriteltävä vesipiirien hoi ‑
tosuunnitelmien toisessa vaiheessa paljon parem ‑
min monissa jäsenvaltioissa. Komissio pyrkii tähän 
aktiivisesti yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.
54
Ohjelmakaudelle 2014–2020 laadittu uusi maaseu ‑
dun kehittämisasetus sisältää erityistakuita kaste ‑
luinvestointien tukemiseksi; kastelu on kytketty 
veden mittaukseen, maatalouden kannalta oleellisia 
toimenpiteitä sisältävän vesipiirin hoitosuunnitel ‑
man toimittamiseen ja vesimuodostumien tilaan.
Lisäksi monissa säädöksissä, kuten erityisesti ympä ‑
ristövaikutusten arvioinnista annetussa direktiivissä, 
edellytetään, että ennen tiettyjä investointeja 
tehdään ympäristövaikutusten arviointi (tästä 
säädetään myös maaseudun kehittämisasetuksen 
45 artiklan 1 kohdassa).
Hyvän maatalouden ja ympäristön vaatimusten, 
torjunta‑aineita ja kasvinsuojeluaineita koskevien 
vähimmäisvaatimusten sekä veden hinnoittelun 
täytäntöönpano ovat ennakkoehtoja maaseutura ‑
haston rahoitukselle (katso maaseudun kehittämis ‑
asetuksen liite V).
Laatikko 12
Kastellun alan laajentamisella ja/tai veden kokonais ‑
kulutuksen kasvulla olisi yleensä ’kielteisiä sivuvai ‑
kutuksia’ vain, jos näitä muutoksia ei voida kattaa 
vaivatta käytettävissä olevilla vesivaroilla ja jos 
veden hyvää tilaa ei voida samaan aikaan ylläpitää 
tai saavuttaa.
Espanjan maaseudun kehittämisohjelmien toi ‑
menpiteen 125 nojalla investoinnit, jotka johtavat 
kastellun alan laajentamiseen ja veden kokonais ‑
kulutuksen kasvuun, eivät ole tukikelpoisia, ja riski 
kastellun alan laajentamiseen investointien kautta 
toimenpiteen 121 nojalla on pienempi. Tämä johtuu 
siitä, että maatilan ulkopuolella sijaitsevat vesi‑  
infrastruktuurit ja ‑ putkistot, jotka tuovat veden 
maatilalle, eivät ole tukikelpoisia toimenpiteen 125 
nojalla, jos ne kasvattavat kasteltua alaa.
Komission vastaus 60
Maaseudun kehittämisohjelmien kaltaisten moni ‑
vuotisten ohjelmien osalta tietyt tulokset, kuten 
vaikutukset veden laatuun, voidaan arvioida kun ‑
nolla vasta ohjelmakauden oltua voimassa jonkin 
aikaa ja sen jälkeen arviointien avulla. Tällaiset 
vaikutukset voidaan mitata vasta, kun täytäntöön ‑
panosta on kulunut riittävästi aikaa.
68
Tarkastuksilla ei saada tietoa tietyn politiikan vai ‑
kutuksesta. Vaikutuksen mittaaminen edellyttää 
huolellisesti suunniteltua arviointia, jossa politiikan, 
kuten täydentävien ehtojen, vaikutukset voidaan 
erottaa muista vaikuttavista tekijöistä.
69
Yhteisten seuranta ‑ ja arviointisääntöjen yhteydessä 
määritellään useita indikaattoreita, joiden avulla 
voidaan mitata tavoitteiden saavuttamista. Ne 
muodostavat tietolähteen, jota arvioinnin tekijät 
hyödyntävät työssään.
70
Uudet seuranta ‑ ja arviointisäännöt ovat sisältäneet 
vuodesta 2014 lähtien myös tietoja veden määrästä. 
Yleisesti ottaen on syytä huomata, että tietojen 
keräämiseen liittyy käytännöllisiä vaikeuksia ja talou ‑
dellisia kustannuksia. Tästä syystä tietoja voidaan 
kerätä vain rajallinen määrä ja vain tietyin määräajoin.
Ohjelmakauden 2007–2013 yhteisiä seuranta ‑ ja 
arviointisääntöjä arvioitaessa todettiin, että tarkkojen 
tavoitteiden asettaminen vaikutusindikaattoreille, 
kuten veden laadulle, on hyvin vaikeaa ulkoisten 
tekijöiden suuren määrän vuoksi. Jäsenvaltioille on 
toimitettu ohjeasiakirjoja näiden vaikutusindikaatto ‑
reiden mittaamisen tueksi; mittauksia tarkastellaan 
jälkiarvioinnissa.
Tulosindikaattoreiden osalta komissio myöntää, että 
tulosindikaattoriin ”pinta‑ala, johon on menestyk ‑
sekkäästi sovellettu maankäyttöä” liittyvien tieto ‑
jen asianmukaisessa kirjaamisessa oli jonkin verran 
vaikeuksia.64
Katso vastaus kohtaan 83.
65
Tilintarkastustuomioistuimen mainitsemat maa ‑
seudun kehittämistoimenpiteet, jotka eivät 
riipu täydentävistä ehdoista, ovat pääosin 
investointitoimenpiteitä.
Ohjelmakautta 2014–2020 koskeva maaseudun 
kehittämislainsäädäntö sisältää säännöksiä, jotka 
auttavat varmistamaan, että tukea myönnetään 
vain ekologisesti kestäville investoinneille. Tässä 
suhteessa kasteluinvestointeja koskevat säännökset 
ovat erityisen yksityiskohtaisia.
Hallinnollinen rasitus, joka aiheutuu investointitoi ‑
menpiteiden sisällyttämisestä täydentäviin ehtoi ‑
hin, olisi merkittävä, sillä näiden toimenpiteiden 
hallinta on monivuotista. Lisäksi sillä olisi vain hyvin 
rajallinen vaikutus, sillä useimmat viljelijät, jotka 
saavat investointeihin tukea maaseudun kehittä ‑
mispolitiikan kautta, ovat jo täydentävien ehtojen 
piirissä ensimmäisen pilarin suoran tuen ohjelmien 
kautta ja aluekohtaisten maaseudun kehittämistoi ‑
menpiteiden kautta.
67
Asetuksessa (EU) N:o1306/2013 on vahvistettu alka ‑
valle ohjelmakaudelle 2014–2020 uusi järjestelmä, 
jolla yhteistä maatalouspolitiikkaa voidaan seurata 
ja arvioida kokonaisuutena sen tavoitteisiin nähden. 
Tämä järjestelmä sisältää myös tietoja käytetyn 
veden määrästä ja veden laadusta. Veden laadun ja 
määrän kytkeminen maatalouskäytäntöihin on kui ‑
tenkin hyvin monimutkaista, koska maatalouskäy ‑
tännöt ja viljelyolosuhteet vaihtelevat suuresti EU:n 
alueiden välillä, koska veden laatuun ja saatavuu ‑
teen vaikuttavat merkittävästi myös muualta kuin 
maataloudesta tulevat paineet ja koska syy‑yhteyk ‑
sien muodostamiseen liittyy monia haasteita. Tästä 
syystä seuranta ‑ ja arviointijärjestelmien kustannuk ‑
sia ja hallinnollista rasitusta on arvioitava huolelli ‑
sesti suhteessa paremman hallinnan ja päätöksen ‑
teon tuomiin hyötyihin.
Komission vastaus 61
Johtopäätökset ja suositukset
82
Katso vastaus kohtaan V.
83
Täydentäviä ehtoja sovelletaan jo merkittäviin 
vesialan EU:n säädöksiin. Sen lisäksi vesialan näkö ‑
kohtia käsitellään vesipolitiikan puitedirektiivissä, 
jota ehdotetaan sisällytettäväksi täydentäviin 
ehtoihin aikanaan, kun direktiivi on pantu täytän ‑
töön kaikissa jäsenvaltioissa ja viljelijöihin suoraan 
sovellettavat vaatimukset on tunnistettu. Vesiva ‑
roihin liittyvät hyvän maatalouden ja ympäristön 
vaatimukset on asetettu joidenkin kansallisessa 
lainsäädännössä jo olevien perusvaatimusten katta ‑
miseksi, jotta ne voidaan kytkeä yhteisen maatalo ‑
uspolitiikan maksuihin.
Täydentävät ehdot edistävät saastuttaja maksaa 
‑periaatteen tavoitteita, mutta niitä ei ole suunni ‑
teltu korvaamaan ympäristöhaittojen kustannuksia. 
Täydentävien ehtojen vähennykset lasketaankin 
sen osuuden perusteella, jonka viljelijä on saanut 
kaikista yhteisen maatalouspolitiikan maksuista. 
Viljelijän rikkomusten vakavuudesta kertoo tämä 
prosenttiosuus eikä tuen absoluuttinen määrä suh ‑
teellisuusperiaatteen mukaisesti.
Suositus nro 1
Komissio katsoo, että tämä suositus on pantu täy ‑
täntöön osittain ja että se tullaan panemaan täytän ‑
töön täysin, kun tietyt edellytykset täyttyvät.
Komissio on esittänyt vuoden 2014 jälkeistä yhteistä 
maatalouspolitiikkaa ajatellen, että vesipolitiikan 
puitedirektiivi ja torjunta‑aineiden kestävästä käy ‑
töstä annettu direktiivi sisällytetään täydentäviin 
ehtoihin, kun nämä direktiivit on pantu täytäntöön 
kaikissa jäsenvaltioissa ja kun viljelijöihin suoraan 
sovellettavat vaatimukset on tunnistettu. Euroopan 
parlamentti ja neuvosto ovat hyväksyneet tämän 
lähestymistavan ja antoivat asiasta yhteisen julki ‑
lausuman yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen 
hyväksymisen yhteydessä.71
Ohjelmien väliarvioinnit tapahtuivat liian aikaisin, 
jotta vaikutuksista ja tuloksista olisi voitu saada luo ‑
tettavaa tietoa; useimmissa tapauksissa ohjelma oli 
niin varhaisessa vaiheessa, että politiikan tulokset ja 
vaikutukset eivät olleet vielä toteutuneet.
Tästä syystä väliarviointeja ei tehdä uudella 
ohjelmakaudella.
Maaseudun kehittämisohjelmien kaltaisten moni ‑
vuotisten ohjelmien osalta tietyt tulokset, kuten 
vaikutukset veden laatuun, voidaan arvioida kun ‑
nolla vasta ohjelmakauden oltua voimassa jonkin 
aikaa ja sen jälkeen arviointien avulla. Tällaiset 
vaikutukset voidaan mitata vasta, kun täytäntöön ‑
panosta on kulunut riittävästi aikaa. Useimmissa 
toimissa aikaa ei ollut vielä kulunut riittävästi väliar ‑
viointia tehtäessä (2010).
74
Vesipolitiikan puitedirektiivin yhteisen täytäntöön ‑
panostrategian raportointityöryhmä työskentelee 
raportoinnin muuttamiseksi siten, että paineet, 
toimenpiteet ja toteutetut toimet voidaan kytkeä 
toisiinsa selvemmin. Lisäksi komissio ryhtyy tarvit ‑
taviin toimiin varmistaakseen, että vesipolitiikan 
puitedirektiivin seurantavaatimukset täyttyvät.
78
Komissio ja Euroopan ympäristökeskus kehittävät 
WISE‑järjestelmää yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.
79
Maatalouden ympäristöindikaattoreita kehitetään 
jatkuvasti ja osa niistä sisältää maatalouskäytäntöjä. 
Näitä ovat muun muassa AEI 15 (ravinnetase), AEI 
12 (voimaperäistäminen/laajaperäistäminen), AEI 11 
(tilanhoidon käytänteet) ja AEI 7 (kastelu). Komissio 
myöntää, että jatkossa on tuettava vahvempien 
synergioiden muodostumista yhteisten seuranta ‑ ja 
arviointisääntöjen, yhdennetyn hallinto ‑ ja valvon ‑
tajärjestelmän tietojen sekä Farm Structure Survey 
‑tutkimuksen välille paikkatietojen jakamisesta 
annetun Inspire‑direktiivin 17 artiklan mukaisesti.
Komission vastaus 62
86
EU:n vesipolitiikan täytäntöönpano tapahtuu 
osittain rahastojen tuella mutta osittain ilman sitä 
(saastuttaja maksaa ‑ periaatteen mukaisesti). Rahoit ‑
tamattomilla lakisääteisillä vaatimuksilla on erittäin 
tärkeä asema toimenpidepaketissa, jolla pyritään 
vähentämään maatalouden vaikutuksia vesivaroihin.
Suositus nro 3
Vastaus suosituksen 3 ensimmäiseen kohtaan:
Komissio katsoo, että tämä suositus on pantu osittain 
täytäntöön.
Vuonna 2012 hyväksytyn vesipolitiikan hahmotelman 
perusteella komissio jatkaa hyväksi arvioitua vesi ‑
politiikan puitedirektiivin yhteisen täytäntöönpano ‑
strategian prosessia, jonka avulla on tähän mennessä 
laadittu 23 ohjeasiakirjaa vesipolitiikan puitedirek ‑
tiivin täytäntöönpanosta. Yhteisen täytäntöönpano ‑
strategian työryhmän keskittyy vahvasti vesipiirien 
hoitosuunnitelmien laadun parantamiseen sekä EU:n 
vesivarojen tilan parantamiseen hahmotelmassa 
lueteltujen ehdotusten toteuttamisen kautta.
Komissio käsittelee jäsenvaltioiden kanssa kah ‑
denvälisesti merkittäviä puutteita toimenpiteissä, 
jotka ovat vesipolitiikan puitedirektiivin täytäntöön 
panemisen kannalta välttämättömiä, tavoitteenaan 
ratkaista ongelmat ennen vesipiirien hoitosuunnitel ‑
mien toista vaihetta vuonna 2015. Joissain tapauk ‑
sissa käynnistetään tarvittaessa rikkomismenettelyjä.
Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle päivitetyt vesi ‑
piirien hoitosuunnitelmansa vuonna 2016. Komis ‑
sio arvioi suunnitelmat ja toteuttaa muun muassa 
arviointiensa pohjalta vesipolitiikan puitedirektiivin 
tarkistuksen ja ehdottaa tarpeellisia muutoksia vii ‑
meistään vuoteen 2019 mennessä ja/tai laatii muita 
aloitteita.
Maaseudun kehittämispolitiikan osalta eräs perustoi ‑
menpiteistä – 9 artikla, veden hinnoittelupolitiikka – 
on maaseudun kehittämispolitiikan ennakkoehto, 
joten jäsenvaltioiden on huolehdittava sen täyttymi ‑
sestä voidakseen vähentää maaseudun kehittämis ‑
politiikan varoja joissain tapauksissa.
Vastaus suosituksen 3 toiseen kohtaan:
Suosituksen tämä osa on osoitettu jäsenvaltioille.Eurooppalaiset vesiasioista vastaavat johtajat2 huomi ‑
oivat vuonna 2012 strategisen koordinointiryhmän ja 
komission antamat suositukset. Vesiasioista vastaavat 
johtajat totesivat, että ehdotetun perustoimenpide ‑
luettelon sisällyttämistä täydentäviin ehtoihin olisi 
harkittava, mikäli Euroopan parlamentti ja neuvosto 
päättävät yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevissa 
keskusteluissa lisätä vesipolitiikan puitedirektiivin 
säännökset täydentäviin ehtoihin.
Direktiivien sisällyttämistä täydentäviin ehtoihin 
odoteltaessa lainsäätäjät ovat lisäksi sopineet, että 
nämä kaksi direktiiviä tulevat olemaan osa maatilojen 
neuvontajärjestelmän pakollista soveltamisalaa niin, 
että neuvonta on kaikkien sitä tarvitsevien viljelijöi ‑
den saatavilla. EU:n vesipolitiikan keskeiset osatekijät 
tullaan siis mahdollisesti aikanaan sisällyttämään 
yhteiseen maatalouspolitiikkaan.
Maaseudun kehittämispolitiikan osalta kau ‑
della 2014–2020 tarvittavista välineistä ja mekanis ‑
meista on säädetty uudessa maaseudun kehittämis ‑
asetuksessa  – Euroopan parlamentin ja neuvoston 
asetus (EU) N:o 1305/2013 – ja siihen liittyvässä 
lainsäädännössä.
Maaseudun kehittämisasetuksessa (toisin sanoen 
avainsäädöksessä itsessään) ’vesien käytön hallinnan 
edistäminen’ ja ’maatalouden vedenkäytön tehos ‑
taminen’ kuuluvat yksiselitteisesti ’prioriteetteihin’, 
joiden perusteella jäsenvaltioiden ja alueiden on 
ohjelmoitava maaseudun kehittämisohjelmiensa 
määrärahat.
Näiden prioriteettien toteuttamista voidaan tukea 
monilla toimenpiteillä: koulutustuella, neuvonnalla, 
investoinneilla, monivuotisilla maankäyttökäytän ‑
nöillä ja kokeellisilla kehittämistoimilla (muun muassa 
maatalouden tuottavuutta ja kestävyyttä koskevan 
eurooppalaisen innovaatiokumppanuuden puitteissa).
Lisäksi on syytä pitää mielessä, että maaseudun kehit ‑
tämispolitiikan on vastattava lukuisiin eri prioriteettei ‑
hin ja että sen taloudelliset resurssit ovat rajalliset.
Suositus nro 2
Tämä suositus on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
2 https://circabc.europa.eu/w/
browse/25d8b24a‑c247 ‑4275 ‑9a56 ‑9676a75a90f6
Komission vastaus 63
Tulosindikaattoreiden osalta komissio myöntää, että 
tulosindikaattoriin ”pinta‑ala, johon on menestyk ‑
sekkäästi sovellettu maankäyttöä” liittyvien tietojen 
asianmukaisessa kirjaamisessa oli jonkin verran 
vaikeuksia.
Vesipolitiikan puitedirektiivin nojalla jäsenvaltioi ‑
den on tunnistettava merkittävät vesiin kohdistuvat 
paineet sekä raportoitava niistä vesipiirin hoito ‑
suunnitelmassa ja WISE‑järjestelmässä. Komissio 
myöntää, että tietojen raportointitaso ei mahdol ‑
listanut tietojen analysointia. Tästä syystä vesi ‑
puitedirektiivin yhteistä täytäntöönpanostrategiaa 
koskevan prosessin aikana on keskusteltu raportoin ‑
tivaatimusten muuttamisesta siten, että voidaan 
paremmin seurata vesiin kohdistuvia paineita ja 
sitä, missä määrin täytäntöön pannut toimenpiteet 
ovat vaikuttavia.
Vastaus suosituksen 4 toiseen kohtaan:
Suosituksen tämä osa on osoitettu jäsenvaltioille.87 Toinen luetelmakohta  Komissio ja Euroopan 
ympäristökeskus kehittävät WISE‑järjestelmää 
yhdessä jäsenvaltioiden kanssa.
87 Kolmas luetelmakohta 
Maatalouden ympäristöindikaattoreiden asian ‑
mukainen ja tehokas täytäntöönpano riippuu 
jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista. Ilman 
tarvittavia tietoja indikaattorit eivät voi toimia 
asianmukaisesti. Tiedon puute vaikuttaa erityisesti 
vesi‑indikaattoreihin.
Suositus nro 4
Vastaus suosituksen 4 ensimmäiseen kohtaan:
Komissio katsoo, että tämä suositus on jo pantu 
täytäntöön.
Asetuksessa (EU) N:o 1306/2013 vahvistettiin alka ‑
valle ohjelmakaudelle 2014–2020 uusi järjestelmä, 
jolla yhteistä maatalouspolitiikkaa voidaan seurata 
ja arvioida kokonaisuutena sen tavoitteisiin nähden. 
Tämä järjestelmä sisältää myös tietoja käytetyn 
veden määrästä ja veden laadusta. Veden laadun ja 
määrän kytkeminen maatalouskäytäntöihin on kui ‑
tenkin hyvin monimutkaista, koska maatalouskäy ‑
tännöt ja viljelyolosuhteet vaihtelevat suuresti EU:n 
alueiden välillä. Tästä syystä seuranta ‑ ja arviointi ‑
järjestelmien kustannuksia ja hallinnollista rasitusta 
on arvioitava huolellisesti suhteessa paremman 
hallinnan ja päätöksenteon tuomiin hyötyihin.
Maaseudun kehittämisohjelmien kaltaisten moni ‑
vuotisten ohjelmien osalta tietyt tulokset, kuten 
vaikutukset veden laatuun, voidaan arvioida kun ‑
nolla vasta ohjelmakauden oltua voimassa jonkin 
aikaa ja sen jälkeen arviointien avulla. Tällaiset 
vaikutukset voidaan mitata vasta, kun täytäntöön ‑
panosta on kulunut riittävästi aikaa.
Ohjelmakauden 2007–2013 yhteisiä seuranta ‑ ja 
arviointisääntöjä arvioitaessa todettiin, että tark ‑
kojen tavoitteiden asettaminen vaikutusindikaat ‑
toreille, kuten veden laadulle, on hyvin vaikeaa 
ulkoisten tekijöiden suuren määrän vuoksi. Jäsen ‑
valtioille on toimitettu ohjeasiakirjoja näiden vaiku ‑
tusindikaattoreiden mittaamisen tueksi; mittauksia 
tarkastellaan jälkiarvioinnissa.

MISTÄ EU:N JULKAISUJA SAA?
Maksuttomat julkaisut:
•  yksi kappale:  
EU Bookshopista ( http://bookshop.europa.eu )
•  enemmän kuin yksi kappale tai julisteet/kartat:  
Euroopan unionin edustustoista ( http://ec.europa.eu/represent_fi.htm ), 
muissa kuin EU‑maissa sijaitsevista lähetystöistä ( http://eeas.europa.eu/delegations/index_fi.htm ), 
ottamalla yhteyttä Europe Direct ‑palveluun ( http://europa.eu/europedirect/index_fi.htm ) 
tai soittamalla 00 800 6 7 8 9 10 11 (maksuton numero koko EU:n alueella) (*).
(*)  Saat pyytämäsi tiedot maksutta. Myös useimmat puhelut ovat maksuttomia, joskin jotkin operaattorit, puhelinkioskit  
tai hotellit voivat periä puheluista maksun.
Maksulliset julkaisut:
• EU Bookshopista ( http://bookshop.europa.eu ).
Maksulliset tilaukset:
•  Euroopan unionin julkaisutoimiston myyntiedustajalta  
(http://publications.europa.eu/others/agents/index_fi.htm ).
QJ‑AB‑14‑004 ‑FI‑C ISSN 1831 ‑0958
Euroopan vesivarojen laadun suojelemista on 
pidetty EU:ssa ensisijaisen tärkeänä tavoitteena 
1970-luvun lopulta lähtien. Maatalous on yksi 
suurimmista veden käyttäjistä ja saastuttajista, 
joten sillä on vesivarojen kestävän hoidon 
kannalta keskeinen rooli.
EU on useaan otteeseen todennut, että sen eri 
toimintapolitiikkojen on oltava johdonmukaisia 
ja että yhteisen maatalouspolitiikan on siis 
tuettava ympäristöpolitiikkaa, myös vesivaroja 
osalta. Tarkastuksessa selvitettiin, onko EU:n 
vesipolitiikan tavoitteet onnistuttu 
sisällyttämään yhteiseen maatalouspolitiikkaan. 
Tarkastus osoitti, että tässä on onnistuttu vain 
osittain.
EUROOPAN 
TILINTARKASTUS/uniF6BA
TUOMIOISTUIN