Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettavia investointihankkeita tukevista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta /* COM/2013/0293 final - 2013/0152 (COD) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Euroopan unioni myöntää Euroopan investointipankille (EIP) talousarviotakuun, joka kattaa EIP:n unionin ulkopuolella unionin ulkopoliittisten tavoitteiden tukemiseksi toteuttamiin rahoitustoimiin liittyvät suvereenit ja poliittiset riskit. EU:n takuu EIP:n ulkoisille toimille on tehokas tapa yhdistää EU:n talousarviovarat (rahoittamalla ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettua takuurahastoa) ja EIP:n omat varat. Lisäksi EIP rahoittaa unionin ulkopuolella omalla vastuullaan sellaisten yhteisöjen rahoitustoimia, joiden luottoluokitus kuuluu investointiluokkaan, sekä erityisiin valtuuksiin pohjaavia toimia esimerkiksi AKT-maissa. EU:n talousarviotakuun myöntäminen EIP:n ulkoisille toimille perustuu pankin perussääntöön, jonka mukaan EIP:n on turvattava riittävällä tavalla kaikki lainanantotoimenpiteensä, sekä laajemmin tarpeeseen varmistaa EIP:n luottokelpoisuus ja valmiudet tukea EU:n jäsenvaltioiden vakaata kehitystä. EU:n talousarviotakuu on ollut keskeinen keino varmistaa, että EIP:n rahoitusrakenne, joka on huomattavasti velkaantuneempi kuin muilla kansainvälisillä rahoituslaitoksilla, soveltuu kolmansille maille suunnattuun luotonantotoimintaan, johon liittyy olennaisesti enemmän riskejä. Samalla on otettava huomioon, ettei EIP:n AAA-luokitus saa vaarantua, ja rajoitettava EIP:n pääoman kulumista. Äskettäin hyväksytyn EIP:n pääoman korotuksen ansiosta EIP voi lisätä lainanantoaan EU:n sisällä. Tämän ei kuitenkaan pitäisi vaikuttaa EIP:n ulkoiseen toimintaan. EIP:n ulkoisia toimia koskevan EU:n takuun kattavuus ja yleiset ehdot on vahvistettu Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksillä. Viimeisin niistä on unionin ulkopuolella 1. helmikuuta 2007 ja 31. joulukuuta 2013 välisenä aikana toteutettavia EIP:n rahoitustoimia koskeva 25 päivänä lokakuuta 2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1080/2011/EU[1], jäljempänä ’nykyinen päätös’. Nykyisen päätöksen 16 artiklan mukaan komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen EU:n takuun vahvistamisesta seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä. Tältä osin nykyisen päätöksen johdanto-osan 40 kappaleessa esitetään erityisiä vaatimuksia: ”Kun komissio jättää ehdotuksensa EU:n takuusta seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä, sitä olisi pyydettävä tarkastelemaan tiiviissä yhteistyössä EIP:n kanssa ja ottaen huomioon takuurahaston rahoittamisen vaikutukset erityisesti seuraavia seikkoja: EU:n takuun kattamat enimmäismäärät, luettelo maista, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, sekä EIP:n mahdollisuus tarjota mikroluottorahoitusta ja muuntyyppisiä välineitä. Komission ja EIP:n olisi myös tarkasteltava mahdollisuuksia tehostaa tulevaisuudessa liittymistä valmistelevan tukivälineen, eurooppalaisen naapuruuden ja kumppanuuden välineen, kehitysyhteistyön rahoitusvälineen, eurooppalaisen demokratian ja ihmisoikeuksien edistämistä koskevan rahoitusvälineen ja vakautusvälineen kautta tapahtuvan rahoituksen sekä EIP:n ulkoisen valtuuden välistä synergiaa.” Ehdotettu uusi päätös kattaa EU:n takuun EIP:n ulkoisille rahoitustoimille 1. tammikuuta 2014 ja 31. joulukuuta 2020 välisenä aikana. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Komissio on tehnyt vaikutustenarvioinnin[2], joka esitetään tämän ehdotuksen ohessa. Arvioinnissa harkittiin seuraavia toimintavaihtoehtoja: · Unionin ulkopuolella toteutettaviin EIP:n uusiin toimiin ei myönnetä EU:n talousarviotakuuta (toimintavaihtoehto 0). · Toinen vaihtoehto on perusskenaario, jossa nykyinen EU:n takuu pysyisi muuttumattomana voimassa myös seuraavan valtuuden puitteissa eli 31. joulukuuta 2020 saakka (toimintavaihtoehto 1). · Kolmannessa vaihtoehdossa nykyisen valtuuden ehtoja mukautetaan monin tavoin vastaamaan uutta poliittista tilannetta. Tälle vaihtoehdolle on esitetty kolme alavaihtoehtoa: – Alavaihtoehdossa 2.1 (CLOSE) muutetaan valtuuden maantieteellistä soveltamisalaa keskittämällä EU:n takuu unionin lähimmille naapurialueille ja sulkemalla sen piiristä pois Aasia, Latinalainen Amerikka ja Etelä-Afrikka. Lisäksi takuuta laajennetaan kattamaan kaikki mikrorahoitustoimet, lisätään huomattavasti ilmastonmuutoksen torjuntaan osoitettua määrää sekä laaditaan vuosittain maakohtaiset strategia-asiakirjat. – Alavaihtoehdossa 2.2 (MICRO) pidetään edelleen voimassa nykyinen maantieteellinen soveltamisala, luodaan mikrorahoitusta koskeva valtuus, jolle voidaan myöntää EU:n kokonaistakuu, vahvistetaan ilmastonmuutoksen torjuntaan myönnettävää rahoitusta koskevat tavoitteet ja alueelliset määrät sekä päivitetään aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita EU:n ulkoisia rahoitusvälineitä koskevan monivuotisen ohjeellisen ohjelmoinnin mukaisesti. – Alavaihtoehdossa 2.3 (FOCUS) keskitetään valtuus huonomman luottoluokituksen saaneisiin tuensaajiin ja sellaisiin mikrorahoitusoperaatioihin, jotka eivät edelleenkään ole nimenomaisesti tukikelpoisia, otetaan käyttöön allekirjoitettujen lainasopimusten kokonaismäärää koskeva tavoite sekä seurantajärjestelmä, jonka avulla voidaan seurata kaikkien valtuuden soveltamisalaan kuuluvien EIP:n hankkeiden vaikutusta kasvihuonekaasupäästöjen absoluuttiseen ja suhteelliseen vähenemiseen, ja päivitetään aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita EU:n ulkoisia rahoitusvälineitä koskevan monivuotisen ohjeellisen ohjelmoinnin mukaisesti. · Tarjotaan takuuta muille eurooppalaisille rahoituslaitoksille, jotka voivat saada tukea erilaisista useita rahoituslähteitä yhdistävistä järjestelyistä (toimintavaihtoehto 3). Toimintavaihtoehtojen tarkastelussa havaittiin seuraavat keskeiset vaikutukset: Toimintavaihtoehto 0 johtaisi EIP:n vetäytymiseen useista maista ja lisäisi merkittävästi kyseisissä maissa olevien investointihankkeiden rahoituskustannuksia. Tätä ei pidetä poliittisesti suositeltavana erityisesti maailmanlaajuisen talouskriisin aikana, jolloin päinvastoin tarvitaan merkittävästi uusia investointeja. Näyttää hyvin tärkeältä varmistaa jatkossakin, että investointeja ohjataan riittävästi unionin ulkopuolisiin maihin. Toimintavaihtoehto 1 ei vastaisi uutta poliittista tilannetta. Alavaihtoehdon 2.3 (FOCUS) todettiin tarjoavan enemmän myönteisiä vaikutuksia ja olevan suositeltavampi kuin muut tarkastellut alavaihtoehdot (MICRO ja CLOSE), erityisesti kun on kyse talousarviovaikutuksista sekä toimintavaihtoehtojen johdonmukaisuudesta ja täydentävyydestä unionin politiikkojen ja välineiden kanssa. Toimintavaihtoehto 3 antaisi myös muille rahoituslaitoksille mahdollisuuden hyödyntää EU:n takuuta ja vähentäisi siten EIP:n taattujen lainojen osuutta. Tällä saattaisi olla kielteinen vaikutus EU:n toiminnan näkyvyyteen ottaen huomioon EIP:n institutionaalinen asema EU:ssa. Samalla EU:n talousarvioon kohdistuisi lisää ehdollisia velkoja sellaisista rahoitustoimista, joita toteuttavat muut, EU:n varsinaisen toimielinrakenteen ulkopuoliset rahoituslaitokset, joilla on eri osakkaat. Lisäksi muilla rahoituslaitoksilla on erilliset, niiden omien hallintoelinten hyväksymät strategiat, mikä saattaa rajoittaa unionin vaikutusmahdollisuuksia takuun kautta. Parhaaksi arvioitu vaihtoehto on sen vuoksi alavaihtoehto 2.3 (FOCUS). Vaikutustenarviointia varten vaihdettiin epävirallisesti näkemyksiä keskeisten ulkoisten sidosryhmien, kuten jäsenvaltioiden edustajien ja alan tärkeimpien valtiosta riippumattomien järjestöjen edustajien, kanssa. Kuulemista varten kesäkuussa ja lokakuussa 2012 järjestettiin kokouksia ja seminaareja, joissa kartoitettiin sidosryhmien näkemyksiä. Erityisesti keskusteltiin tässä kertomuksessa raportoiduista ongelmista sekä niiden ratkaisemiseksi suunnitelluista toimintavaihtoehdoista. Vaikutustenarvioinnissa hyödynnettiin lisäksi sidosryhmien laajaa kuulemista (siihen osallistuivat nykyisen päätöksen soveltamisalaan kuuluvat sidosryhmät, nykyisen päätöksen täytäntöönpanoon osallistuvat tahot ja lainsäätäjien edustajat), joka järjestettiin vuosina 2007–2013 voimassa olevan valtuuden tarkistamisen yhteydessä vuoden 2011 lopussa. Näiden kuulemisten ja epävirallisten keskustelujen pohjalta saatiin selville ulkoisten sidosryhmien kanta. Kuulemisten keskeisiä tuloksia selitetään tarkemmin vaikutustenarviointikertomuksessa. Pyydettyään ensin vaikutustenarvioinnin tarkistamista vaikutustenarviointilautakunta antoi tarkistetusta kertomusluonnoksesta myönteisen lausunnon 29. tammikuuta 2013. Vaikutustenarviointilautakunta pyysi lisäselvennyksiä väliarvioinnissa annettujen suositusten täytäntöönpanon etenemisestä sekä EIP:n roolista EU:n ulkoisten toimien rahoituksessa ja EIP:n ja muiden toimijoiden toimien keskinäisestä täydentävyydestä. Lisäksi lautakunta kehotti parantamaan edelleen vaikutusten arviointia ja vaihtoehtojen vertailua koskevia jaksoja ja pyysi tarkempia tietoja sidosryhmien näkemyksistä. Kertomukseen tehtiin pyydetyt parannukset. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 209 ja 212 artiklaan. Erityisesti 209 artiklan 3 kohdassa, luettuna yhdessä 208 artiklan kanssa, määrätään, että EIP myötävaikuttaa perussäännössään määrätyin ehdoin sellaisten toimenpiteiden täytäntöönpanoon, jotka ovat tarpeen unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi. Ehdotus kuuluu unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi siihen ei sovelleta toissijaisuusperiaatetta. Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, sillä EU:n takuu on osoittautunut toimivaksi tavaksi kattaa unionin ulkopolitiikkojen tukemiseksi toteutettaviin EIP:n ulkoisiin toimiin liittyvät poliittiset ja suvereenit riskit. EU:n takuuta koskevan valtuuden uusiminen vuosiksi 2014–2020 mahdollistaa nykyisen tehokkaan ja taloudellisesti järkevän käytännön jatkamisen. Säädösluonnoksessa sovelletaan mahdollisuuksien ja tarpeen mukaan toimielinten välisissä neuvotteluissa sovittua terminologiaa, jota käytetään myös päätöksessä N:o 1080/2011/EU. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto, jäljempänä ’takuurahasto’, joka luotiin takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille 25 päivänä toukokuuta 2009 annetulla neuvoston asetuksella (EY, Euratom) N:o 480/2009[3], toimii likviditeettipuskurina, joka suojaa unionin talousarviota EIP:n rahoitustoimista ja unionin muusta ulkoisesta toiminnasta eli makrotaloudellisesta rahoitusavusta ja Euratom-lainoista aiheutuvilta tappioilta. EIP:n valtuus kattaa yli 90 prosenttia takuurahaston määrärahoista. Takuurahastoon suoritetaan EU:n talousarviosta vuosittain yksi maksu. Takuurahaston rahoitusmekanismin tarkoituksena on säilyttää takuurahaston varat 9 prosentissa kokonaislainamäärästä. Käytännössä tämä rajoittaa EU:n talousarviotakuun kattamaa EIP:n ulkoista valtuutta. Vuonna 2010 toteutetussa takuurahaston toimintaa koskevassa ulkoisessa arvioinnissa 9 prosentin rahoitusastetta pidettiin asianmukaisena. Ehdotettu enimmäismäärä on yhdenmukainen niiden rahoitusmäärien kanssa, jotka Euroopan komissio esittää 27. maaliskuuta 2013 seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen yksittäisiä ohjelmia koskevaan neuvotteluun lähettämässään teknisessä asiakirjassa (1,193 miljardia euroa käypinä hintoina vuosien 2014–2020 rahoituskehystä varten). Lisäksi se perustuu arvioon taattujen lainojen maksamisesta ja takaisinmaksusta. Ehdotuksessa esitetään EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismääräksi 28 miljardia euroa vuosina 2014–2020. Tämä enimmäismäärä jakautuu kahteen osaan: i) kiinteä 25 miljardin euron enimmäismäärä sekä ii) valinnainen 3 miljardin euron lisämäärä. Valinnaisen määrän täysimääräisestä tai osittaisesta käyttöönotosta sekä sen alueellisesta jakautumisesta päätetään tavallisessa lainsäätämismenettelyssä väliarvioinnin jälkeen. Nykyiseen päätökseen verrattuna suppeampi kiinteä enimmäismäärä johtuu budjettikurista, jota on sovellettu takuurahaston rahoittamista koskevaan budjettikohtaan otettuun määrään seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksesä. Se ei liity mitenkään takuurahaston tämänhetkiseen tehokkuuteen tai tuloksekkuuteen eikä vastaanottokykyä koskeviin näkökohtiin. Takuurahaston rahoituksesta, mukaan lukien taustalla vaikuttavista olettamuksista, sekä EU:n takuun hallinnointiin tarvittavista henkilö- ja hallintoresursseista johtuvat talousarviovaikutukset esitetään ehdotukseen liitetyssä rahoitusselvityksessä. 5. LISÄTIEDOT Vaikutustenarvioinnin tulosten pohjalta ehdotuksella pyritään varmistamaan, että EU:n takuu EIP:n ulkoisille rahoitustoimille jatkuu myös seuraavan, vuosia 2014–2020 koskevan rahoituskehyksen aikana seuraavin muutoksin: • Keskitetään valtuuden maantieteellinen soveltamisala huonomman luottoluokituksen saaneisiin tuensaajiin, joiden osalta takuulla saataisiin aikaan eniten lisäarvoa. • Vahvistetaan ilmastonmuutoksen torjuntaa koskevaa valtuuden osa-aluetta ja pyritään näin tukemaan EIP:n toimia tällä unionin ulkoisten toimien kannalta keskeisellä alalla ottamalla käyttöön allekirjoitettujen lainasopimusten kokonaismäärää koskeva tavoite sekä seurantajärjestelmä, jonka avulla voidaan seurata kaikkien valtuuden soveltamisalaan kuuluvien merkittävien EIP:n hankkeiden vaikutusta kasvihuonekaasupäästöjen absoluuttiseen ja suhteelliseen vähenemiseen. • Mukautetaan EIP:n rahoitusta vastaamaan paremmin unionin politiikkoja sekä lisätään rahoituksen johdonmukaisuutta ja täydentävyyttä EU:n välineiden kanssa, jotta rahoituksen avulla voidaan tehokkaammin ja ajantasaisesti seurata poliittista kehitystä päivittämällä aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita EU:n ulkoisia rahoitusvälineitä koskevan monivuotisen ohjeellisen ohjelmoinnin mukaisesti. Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Päätösehdotuksen 1 artiklassa EU:n takuuta jatketaan koskemaan seuraavaa, vuodet 2014–2020 kattavaa rahoituskehystä ja lisäksi annetaan mahdollisuus pidentää sen voimassaoloa kuudella kuukaudella EIP:n rahoitustoimien jatkuvuuden varmistamiseksi. Nykyisen päätöksen mukaan EU:n takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n kokonaissaatavista, jotka muodostuvat maksetuista määristä ja niihin liittyvistä kuluista (eli korko, toimitusmaksut ja muut mahdolliset maksut, jotka velallisen on maksettava EIP:lle lainan tai takaussopimuksen perusteella). Päätöksessä korostetaan, että EIP noudattaa omia sääntöjään ja menettelyjään myöntäessään EU:n takuun kattamaa rahoitusta, mutta samalla asetetaan takuun piiriin kuulumisen ehdoksi, että EIP:n rahoituksella tuetaan unionin ulkopolitiikan tavoitteita. Nykyiseen päätökseen verrattuna ehdotuksessa selkeytetään erikseen, että EU:n talousarviotakuu kattaa lainat, lainatakaukset ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentit, jotka on laskettu liikkeeseen investointihankkeita varten. Päätösehdotuksen 2 artiklassa vahvistetaan EU:n takuun kattaman EIP:n rahoituksen enimmäismäärät (kiinteä ja valinnainen enimmäismäärä). Kiinteään enimmäismäärään sisältyvät alueelliset enimmäismäärät luetellaan päätösehdotuksen liitteessä I. Päätösehdotuksen 3 artiklassa määritellään yleiset tavoitteet ja periaatteet, joihin EU:n takuun kattamilla EIP:n rahoitustoimilla on pyrittävä. Yleisiä tavoitteita ovat paikallisen yksityissektorin (erityisesti pk-yritysten) kehittäminen, sosiaalisen, ympäristöön liittyvän ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen sekä ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen. Ilmastonmuutokseen liittyvien toimien osuuden olisi oltava keskimäärin vähintään 25 prosenttia kaikista EIP:n rahoitustoimista uuden päätöksen kattamalla ajanjaksolla. EIP:n on tältä osin päivitettävä ilmastonmuutosstrategiaansa yhteistyössä komission kanssa ja julkisen kuulemisen pohjalta. EIP:n rahoitustoiminnan perustavoitteena tulee olemaan alueellinen yhdentyminen. Lisäksi EIP:n rahoituksella on edistettävä välillisesti unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteita. Ehdotetun päätöksen 4 artiklassa säädetään niiden maiden luettelosta, joita ehdotus koskee, ja niiden mahdollisesta ja todellisesta tukikelpoisuudesta. Nykyisen päätöksen tavoin komissiolle siirretään valta antaa delegoituja säädöksiä, joilla hyväksytään tai lakkautetaan jonkin sellaisen maan oikeus saada EU:n takuun soveltamisalaan kuuluvaa EIP:n rahoitusta, joka mainitaan luettelossa maista, jotka mahdollisesti voivat saada EIP:n rahoitusta. Sen sijaan mahdollisesti tukikelpoisten maiden luetteloa voidaan muuttaa vain lainsäätäjän erillisellä päätöksellä. Ehdotetun päätöksen 4 artiklassa säädetään lisäksi maksujen keskeyttämisestä nykyisissä EIP:n rahoitustoimissa, joille on myönnetty kokonaistakuu, jos maa lakkaa olemasta tukikelpoinen. Nykyiseen päätökseen verrattuna Myanmar lisätään luetteloon maista, joille voidaan myöntää EU:n takuun kattamaa EIP:n rahoitusta. Tämä liittyy EU:n ja kyseisen maan välisten suhteiden kehitykseen. Tarkempi selvitys siitä, miksi EU:n takuu laajennetaan koskemaan EIP:n rahoitusta Myanmarissa, annetaan ehdotukseen liittyvän vaikutustenarvioinnin liitteessä. Siinä otetaan huomioon maan poliittinen tilanne ja kahdenväliset suhteet EU:n kanssa, tilanne demokratian, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien osalta, makrotaloudellinen tilanne ja maan investointitarpeet. Päätösehdotuksen 8 artiklassa määritellään EU:n takuun luonne: takuulla katetaan poliittisia ja suvereeneja riskejä EIP:n toteuttamissa rahoitustoimissa. Lisäksi kyseisen artiklan mukaan EU:n takuu on keskitettävä asianmukaisella menetelmällä sellaisiin EIP:n rahoitustoimiin, joiden yhteydessä saadaan takuun avulla aikaan merkittäviä taloudellisia etuja. Tällaisen menetelmän tarkoituksena on varmistaa EU:n takuun käyttäminen siten, että siitä on eniten hyötyä edunsaajille, eli takuuta on hyödynnettävä sellaisissa maissa ja toimissa, joihin on vaikea saada rahoitusta pääomamarkkinoilta hyväksyttävin ehdoin. Sitä vastoin investointiluokkaan kuuluvat maat tai lainanottajat voivat saada rahoitusta EIP:n oman riskin välineistä. Ehdotetun päätöksen 18 artiklassa säädetään, että valtuuden täytäntöönpanosta on suoritettava ulkoisen arvion pohjalta väliarviointi viimeistään 31. joulukuuta 2017. Liitteessä I vahvistetaan kiinteään enimmäismäärään sisältyvät alueelliset enimmäismäärät. Liitteessä II luetellaan mahdollisesti tukikelpoiset alueet ja maat. Liitteessä III luetellaan tukikelpoiset alueet ja maat. Liitteessä IV esitellään aluepoliittinen toimintakehys, jonka puitteissa EIP toimii unionin ulkopuolella. 2013/0152 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettavia investointihankkeita tukevista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 209 ja 212 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Euroopan investointipankin, jäljempänä ’EIP’, päätehtävä on rahoittaa investointeja unionissa, minkä lisäksi se toteuttaa rahoitustoimia unionin ulkopuolella sen ulkopolitiikan tukemiseksi. Näin unionin ulkopuolisten alueiden käytettäväksi tarkoitettuja unionin talousarviovaroja voidaan vastaanottavien kolmansien maiden hyödyksi täydentää EIP:n taloudellisilla resursseilla. Rahoitustoimia toteuttaessaan EIP tukee unionin yleisiä periaatteita ja poliittisia tavoitteita. (2) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 209 artiklan 3 kohdassa, luettuna yhdessä sopimuksen 208 artiklan kanssa, määrätään, että EIP myötävaikuttaa perussäännössään määrätyin ehdoin niiden toimenpiteiden täytäntöönpanoon, jotka ovat tarpeen unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden toteuttamiseksi. (3) Unionin ulkoisen toiminnan tukemiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että EIP rahoittaa investointeja unionin ulkopuolella ilman, että EIP:n luottokelpoisuus kärsii, suurimmalle osalle unionin ulkopuolella toteutetuista EIP:n toimista on myönnetty komission hallinnoima EU:n talousarviotakuu, jäljempänä ’EU:n takuu’. (4) Viimeisin EU:n takuu EIP:n rahoitustoimille, jotka on allekirjoitettu 1 päivän helmikuuta 2007 ja 31 päivän joulukuuta 2013 välisenä ajanjaksona, vahvistettiin EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettaviin hankkeisiin liittyvistä lainoista ja lainatakauksista aiheutuvien tappioiden varalta ja päätöksen N:o 633/2009/EY kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2011 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1080/2011/EU[4]. Unionin ulkopuolella toteutettavia, unionin politiikkoja tukevia EIP:n rahoitustoimia varten tarvitaan EU:n takuu vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen osalta. (5) Olisi laadittava luettelo maista, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun kattamaa EIP:n rahoitusta. Lisäksi on asianmukaista laatia luettelo maista, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. (6) Myanmar olisi lisättävä kumpaankin luetteloon ottaen huomioon viimeaikainen kehitys, jonka perusteella unionin ja kyseisen maan suhteissa on alkanut uusi vaihe. Samalla voidaan tukea Myanmarissa käynnissä olevia poliittisia ja taloudellisia uudistuksia. (7) Jotta voidaan ottaa huomioon huomattavat poliittiset muutokset, luetteloa maista, joille voidaan myöntää EU:n takuun kattamaa EIP:n rahoitusta, olisi tarkistettava asianmukaisesti. Lisäksi komissiolle olisi siirrettävä SEUT-sopimuksen 290 artiklan mukaisesti valta antaa säädöksiä, joilla muutetaan tämän päätöksen liitettä III. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (8) Jotta voidaan ottaa huomioon takuurahaston todellisissa rahoitustarpeissa mahdollisesti tapahtuvat muutokset takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille 25 päivänä toukokuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 480/2009[5] mukaisesti, EU:n takuun enimmäismäärä olisi jaettava 25 miljardin euron kiinteäksi enimmäismääräksi ja 3 miljardin euron valinnaiseksi lisämääräksi. (9) Niiden määrien, jotka EU:n takuulla katetaan kullakin alueella, olisi edelleen oltava enimmäismääriä, jotka EIP rahoittaa EU:n takuulla, eikä tavoitteita, jotka EIP:n on saavutettava. Enimmäismääriä olisi arvioitava tämän päätöksen väliarvioinnin yhteydessä. (10) EIP:n ulkoisten rahoitustoimien johdonmukaisuuden lisäämiseksi ja keskittämiseksi unionin politiikkojen tukemiseen sekä edunsaajien mahdollisimman suurten hyötyjen varmistamiseksi päätöksessä N:o 1080/2011/EU vahvistetaan EIP:n rahoitustoimien yleiset tavoitteet kaikilla tukikelpoisilla alueilla ja kaikissa tukikelpoisissa maissa. Niitä ovat paikallisen yksityissektorin kehittäminen ja erityisesti pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) sosiaalisen ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen sekä ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen hyödyntäen EIP:n suhteellisia vahvuuksia aloilla, joilla se on todistettavasti saanut aikaan hyviä tuloksia. Nämä tavoitteet olisi säilytettävä myös tässä päätöksessä. (11) Pk-yritysten rahoituksen saannin parantaminen, mukaan lukien EU:n pk-yritysten investoinnit päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, voi merkittävästi edistää talouskasvua ja tukea työttömyyden torjuntaa. Jotta EIP kykenisi auttamaan pk-yrityksiä tehokkaasti, sen olisi tukikelpoisissa maissa toimittava yhteistyössä paikallisten rahoituksen välittäjien kanssa erityisesti sen varmistamiseksi, että osa taloudellisesta hyödystä välitetään näiden asiakkaille ja että EIP:n rahoitus tuottaa lisäarvoa muihin rahoituslähteisiin verrattuna. (12) EU:n takuun kattavuus, joka koskee pelkästään suvereeneja ja poliittisia riskejä, ei itsessään riitä turvaamaan EIP:n merkittävää toimintaa mikrorahoituksen tueksi. Sen vuoksi kyseinen toiminta olisi mahdollisuuksien mukaan toteutettava muista rahoitusvälineistä käytettävissä olevien talousarviovarojen puitteissa. (13) EIP:n olisi jatkossakin rahoitettava investointihankkeita, joilla tuetaan sosiaalisen, ympäristöön liittyvän ja taloudellisen infrastruktuurin kehittämistä, sekä harkittava toimintansa lisäämistä terveydenhuollon ja koulutuksen infrastruktuurien tukemiseksi silloin, kun näin saadaan selkeästi aikaan lisäarvoa. (14) EIP:n olisi lisäksi jatkettava sellaisten investointihankkeiden rahoittamista, joilla tuetaan ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista, unionin ilmastonmuutostavoitteiden edistämiseksi maailmanlaajuisesti. (15) Yleisten tavoitteiden kattamilla aloilla EIP:n rahoitustoimien perustavoitteeksi olisi asetettava maiden alueellinen yhdentyminen, erityisesti taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden ja naapuruuspolitiikan kohdemaiden sekä unionin välillä. EIP:n olisi voitava edellä mainituilla aloilla tukea kumppanimaita unionin yritysten tekemien suorien ulkomaisten investointien avulla, joilla edistetään teknologian ja tietämyksen siirtoa, edellyttäen että investointihankkeet on tarkastettu huolellisesti sen ehkäisemiseksi, että EIP:n rahoitustoimista aiheutuu kielteisiä seurauksia työllisyydelle unionissa. EIP:tä olisi myös kannustettava tukemaan unionin yritysten suoria ulkomaisia investointeja kumppanimaihin omalla vastuullaan. (16) Käytännön toimenpiteet, joilla EU:n takuun yleiset tavoitteet yhdistetään niiden täytäntöönpanoon, on vahvistettava aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa. Tällaisissa toimintaohjeissa olisi noudatettava laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä. Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita olisi tarkistettava ja päivitettävä tämän päätöksen tarkistuksen pohjalta, jotta ne vastaisivat muutoksia unionin ulkopolitiikassa ja sen painopisteissä. (17) EIP:n perussäännön 19 artiklan mukaisesti suoraan EIP:lle jätetyistä hakemuksista, jotka koskevat tämän päätöksen mukaisesti toteutettavia EIP:n rahoitustoimia, on pyydettävä komission lausunto siitä, vastaavatko ne keskeisiä EU:n säädöksiä ja politiikkoja. Jos komissio antaa EIP:n rahoitustoimesta kielteisen lausunnon perussäännön 19 artiklan mukaisessa menettelyssä, rahoitustoimelle ei myönnetä EU:n takuuta. (18) Vaikka EIP:n vahvuus on edelleen siinä, että se on selkeästi investointipankki, EIP:n rahoitustoimien olisi lisäksi oltava Euroopan unionista tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEU-sopimus’, 21 artiklassa tarkoitetun unionin ulkoisen toiminnan yleisten periaatteiden mukaisia eli edistettävä ja lujitettava demokratiaa, oikeusvaltiota, ihmisoikeuksia ja perusvapauksia sekä tuettava niiden kansainvälisten ympäristösopimusten noudattamista, joissa unioni on osapuolena. EIP:n rahoitustoimilla olisi kehitysmaissa tuettava erityisesti seuraavia tavoitteita: talouden, yhteiskunnan ja ympäristön kestävä kehitys, etenkin kaikista heikoimmassa asemassa olevissa maissa; sopusointuinen ja vähittäinen yhdentyminen maailmantalouteen; köyhyyden vastaiset toimet ja niiden tavoitteiden noudattaminen, jotka unioni on hyväksynyt Yhdistyneissä kansakunnissa ja muissa toimivaltaisissa kansainvälisissä järjestöissä. EIP:n olisi pyrittävä tukemaan välillisesti ponnisteluja YK:n vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi vuoteen 2015 mennessä kaikilla alueilla, joilla se toimii, samalla kun se myötävaikuttaa unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden edistämisen edellyttämien toimenpiteiden täytäntöönpanoon SEUT-sopimuksen 209 artiklan 3 kohdan mukaisesti. (19) Tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvilla EIP:n toimilla olisi edistettävä komission ehdottamaa muutossuunnitelmaa, ja niissä olisi noudatettava kehityspolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa vahvistettuja keskeisiä periaatteita sekä avun tuloksellisuuden periaatteita, jotka esitetään Pariisin julistuksessa vuodelta 2005, Accran toimintasuunnitelmassa vuodelta 2008 sekä Busanissa vuonna 2011 tehdyssä kehitysyhteistyötä koskevassa kumppanuussopimuksessa. Lisäksi toimien olisi oltava johdonmukaisia neuvoston 25 päivänä kesäkuuta 2012 hyväksymän ihmisoikeuksia ja demokratiaa koskevan EU:n strategiakehyksen ja toimintasuunnitelman sekä kansainvälisten ilmastosopimusten, mukaan lukien luonnon monimuotoisuutta koskevien sitoumusten, kanssa. Tämä olisi toteutettava konkreettisina toimenpiteinä, joilla erityisesti vahvistetaan EIP:n valmiutta arvioida investointihankkeiden ympäristöön liittyviä, sosiaalisia ja kehityspoliittisia näkökohtia, myös ihmisoikeuksia ja konflikteihin liittyviä riskejä, ja edistetään viranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan kuulemista paikallistasolla. EIP:n olisi tältä osin sovellettava ja kehitettävä tulosmittauskehystään, joka käsittää yksityiskohtaiset tulosindikaattorit niiden vaikutusten mittaamiseksi, joita EIP:n rahoitustoimilla on talouteen, ympäristöön, yhteiskuntaan ja kehitykseen investoinnin elinkaaren aikana. Tulosmittauskehyksen täytäntöönpanoa olisi arvioitava tämän päätöksen väliarvioinnissa. Huolehtiessaan investointihankkeen asianmukaisesta tarkistamisesta EIP:n olisi tarvittaessa ja unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden mukaisesti velvoitettava hankkeen toteuttaja järjestämään paikallisia kuulemisia ja julkistamaan niiden tulokset yleisölle. EIP:n rahoitussopimuksissa, joissa on mukana julkisia vastapuolia, olisi nimenomaan määrättävä mahdollisuudesta keskeyttää maksut, jos maan, jossa investointihanke toteutetaan, tukikelpoisuus peruutetaan tämän päätöksen nojalla. (20) Olisi varmistettava, että EIP:n rahoitustoimet ovat kaikilla tasoilla alkuvaiheen strategisesta suunnittelusta loppuvaiheen investointihankkeiden kehitykseen asti unionin ulkopolitiikkojen ja tässä päätöksessä asetettujen yleisten tavoitteiden mukaisia ja niitä tukevia. Unionin ulkoisen toiminnan johdonmukaisuuden parantamiseksi komission ja EIP:n sekä Euroopan ulkosuhdehallinnon välistä vuoropuhelua politiikasta ja strategiasta olisi edelleen lisättävä. Lisäksi olisi edelleen sovellettava yhteisymmärryspöytäkirjaa, jota on määrä tarkistaa vuonna 2013, komission ja EIP:n yhteistyön sekä aikaisessa vaiheessa tapahtuvan keskinäisen tietojenvaihdon tehostamiseksi toiminnallisella tasolla. On erityisen tärkeää, että komissio ja EIP sekä Euroopan ulkosuhdehallinto vaihtavat tarvittaessa näkemyksiään aikaisessa vaiheessa ohjelma-asiakirjoja valmisteltaessa, jotta niiden toimien yhteisvaikutus olisi mahdollisimman suuri. Lisäksi olisi vahvistettava yhteistyötä ihmisoikeuksien kunnioittamisen edistämiseksi ja konfliktien ehkäisemiseksi. (21) Unionin ulkosuhteita on vuodesta 2014 alkaen tarkoitus tukea uusista välineistä, joista säädetään muun muassa yleisasetuksessa unionin ulkoisen toiminnan välineiden täytäntöönpanoa koskevista yhteisistä säännöistä ja menettelyistä[6]. Kyseessä oleville alueille annettavan unionin kokonaistuen johdonmukaisuuden lisäämiseksi olisi tarpeen ja tapauksen mukaan tartuttava mahdollisuuksiin yhdistää EIP:n rahoitus ja unionin talousarviovarat, joita osoitetaan unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012[7] VIII osastossa mainituista rahoitusvälineistä, sekä hankkeiden valmisteluun ja toteuttamiseen myönnettävä tekninen tuki liittymistä valmistelevasta tukivälineestä (IPA II)[8], Euroopan naapuruuspolitiikan rahoitusvälineestä (ENI)[9], kehitysyhteistyön rahoitusvälineestä[10], kumppanuusvälineestä kolmansien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä varten[11], demokratian ja ihmisoikeuksien maailmanlaajuista edistämistä koskevasta rahoitusvälineestä[12], vakautusvälineestä[13] sekä välineestä ydinturvallisuuteen liittyvää yhteistyötä varten[14]. Komissio perusti päätöksen N:o 1080/2011/EU pohjalta ulkoisen yhteistyön rahoituslähteiden yhdistämistä koskevan EU:n laajuisen foorumin tehostaakseen keinoja yhdistää avustuksia ja lainoja unionin ulkopuolella. (22) EIP:n olisi edelleen pyrittävä lisäämään koordinointia ja yhteistyötä eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvissa, unionin ulkopuolella toteutettavissa rahoitustoimissa. Erityisesti tämä koskee niitä rahoituslaitoksia, jotka osallistuvat ulkoisen yhteistyön rahoituslähteiden yhdistämistä koskevaan EU:n laajuiseen foorumiin. Yhteistyö käsittää tarvittaessa yhteistyön alakohtaisten ehtojen osalta, keskinäisten menettelyjen ja yhteisrahoituksen käytön sekä osallistumisen esimerkiksi tuen koordinointia ja tuloksellisuutta edistäviin maailmanlaajuisiin hankkeisiin. Tällaisella koordinoinnilla ja yhteistyöllä olisi pyrittävä minimoimaan mahdolliset päällekkäisyydet kustannuksissa ja toimissa. Komission, EIP-ryhmän sekä Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankin (EBRD) välistä kolmikantaista yhteisymmärryspöytäkirjaa, joka koskee unionin ulkopuolista yhteistyötä ja mahdollistaa sen, että EIP-ryhmä ja EBRD toimivat toisiaan täydentäen käyttämällä hyväksi kunkin suhteellisia etuja, tarkistettiin vuonna 2012 sen johdosta, että EBRD:n maantieteellistä soveltamisalaa on laajennettu koskemaan Välimeren aluetta. Yhteisymmärryspöytäkirjaa olisi sovellettava myös jatkossa. Tässä päätöksessä vahvistettuja periaatteita olisi sovellettava myös silloin, kun EIP:n rahoitus toteutetaan muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa tehtävillä yhteistyösopimuksilla. (23) EIP:tä olisi kannustettava lisäämään toimintaansa ja monipuolistamaan unionin ulkopuolella ilman EU:n takuuta toteutettavia toimia, jotta EU:n takuun käyttö voidaan keskittää velan kestävyyteen liittyvät näkökohdat huomioon ottaen sellaisiin maihin ja investointihankkeisiin, joiden edellytykset päästä markkinoille ovat heikot ja joiden yhteydessä EU:n takuulla saadaan näin ollen aikaan enemmän lisäarvoa. EIP:tä olisi tästä syystä kannustettava sen oma riskinsietokyky huomioon ottaen ja unionin ulkopoliittisten tavoitteiden tukemiseksi lisäämään omalla vastuullaan myöntämien lainojen määrää, myös unionin taloudellisten etujen tukemiseksi, niissä maissa ja sellaisissa investointihankkeissa, joita pidetään EIP:n arvion mukaan riittävän luottokelpoisina. (24) EIP:n olisi laajennettava tarjoamiensa innovatiivisten rahoitusvälineiden kirjoa muun muassa keskittymällä enemmän takausvälineiden kehittämiseen. Lisäksi EIP:n olisi pyrittävä osallistumaan aktiivisesti riskinjakovälineisiin ja rahoituksen hankkimiseen vieraan pääoman markkinoilta, kun on kyse hankkeista, joiden voidaan ennakoida tuottavan vakaan kassavirran. Sen olisi erityisesti harkittava sellaisten vieraan pääoman markkinoiden instrumenttien tukemista, jotka on laskettu liikkeeseen tai otettu käyttöön tukikelpoisissa maissa toteutettavien investointihankkeiden rahoittamiseksi. Lisäksi EIP:n olisi lisättävä lainanantoaan paikallisvaluutoissa ja laskettava liikkeeseen joukkovelkakirjalainoja paikallisilla markkinoilla edellyttäen, että edunsaajamaat toteuttavat tarvittavat rakenneuudistukset, etenkin rahoitusalalla, ja muut EIP:n toimintaa helpottavat toimenpiteet. (25) Unionin ulkopolitiikkaa tukevat EIP:n rahoitustoimet olisi jatkossakin toteutettava hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita noudattaen. EIP:n rahoitustoimia olisi edelleen hallinnoitava EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen, mukaan lukien soveltuvat valvontatoimenpiteet ja EIP:n lausunto sosiaalisista ja ympäristönormeista, sekä tilintarkastustuomioistuimen ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sääntöjä ja menettelyjä noudattaen. EIP:n olisi rahoitustoimissaan pantava asianmukaisesti täytäntöön heikosti säänneltyjä tai yhteistyöhaluttomia oikeudenkäyttöalueita koskevat toimintaperiaatteensa, jotta voidaan edistää kansainvälistä veropetosten, veronkierron ja rahanpesun torjuntaa. (26) EIP:n olisi varmistettava asianmukaisin toimenpitein, että EU:n takuun kattamia toimia rahoitettaessa Euroopan unionin taloudellisia etuja suojataan petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäisevillä toimenpiteillä ja että OLAFilla on oikeus tehdä paikalla suoritettavia tarkastuksia ja todentamisia edunsaajien tiloissa, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla EU:n takuu 1. Euroopan unioni myöntää Euroopan investointipankille, jäljempänä ’EIP’, talousarviotakuun rahoitustoimille, jotka toteutetaan unionin ulkopuolella, jäljempänä ’EU:n takuu’. EU:n takuu myönnetään yleisenä takuuna, joka kattaa EIP:lle kuuluvat mutta saamatta jääneet maksut, jotka liittyvät 2 kohdan mukaisesti tukikelpoisiin, EIP:n investointihankkeita varten myönnettyihin tai liikkeeseen laskettuihin lainoihin, lainatakauksiin ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentteihin. 2. EU:n takuun piiriin kuuluvat unionin ulkopoliittisten tavoitteiden tukemiseksi EIP:n omia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen tukikelpoisissa maissa toteutettavia investointihankkeita varten myönnetyt tai liikkeeseen lasketut EIP:n lainat, lainatakaukset ja vieraan pääoman markkinoiden instrumentit, kun EIP:n rahoitus on myönnetty sellaisen allekirjoitetun sopimuksen perusteella, jonka voimassaolo ei ole päättynyt ja jota ei ole peruutettu, jäljempänä ’EIP:n rahoitustoimet’. 3. EU:n takuun enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n rahoitustoimien puitteissa maksettujen ja taattujen määrien kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki maksuihin ja takauksiin liittyvät määrät. 4. EU:n takuulla katetaan EIP:n rahoitustoimet, jotka on allekirjoitettu 1 päivän tammikuuta 2014 ja 31 päivän joulukuuta 2020 välisenä ajanjaksona. 5. Jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole 4 kohdassa tarkoitetun ajanjakson päättyessä tehneet päätöstä uuden EU:n takuun myöntämisestä EIP:lle sen unionin ulkopuolella toteuttamista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta, tätä ajanjaksoa jatketaan automaattisesti kuudella kuukaudella. 2 artikla EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärät 1. EU:n takuun kattamien EIP:n rahoitustoimien enimmäismäärä vuosina 2014–2020 voi olla enintään 28 000 000 000 euroa. Peruutetut määrät eivät sisälly enimmäismäärään. Enimmäismäärä jakautuu seuraaviin osiin: a) 25 000 000 000 euron kiinteä enimmäismäärä; b) 3 000 000 000 euron valinnainen lisämäärä. Edellä b alakohdassa tarkoitetun määrän täysimääräisestä tai osittaisesta käyttöönotosta sekä sen alueellisesta jakautumisesta päätetään 18 artiklassa tarkoitetun väliarvioinnin jälkeen. 2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kiinteä enimmäismäärä jaetaan liitteessä I vahvistetulla tavalla alueellisiin enimmäismääriin ja aluekokonaisuuden osien enimmäismääriin. EIP varmistaa alueellisten enimmäismäärien rajoissa asteittain, että määrät jakautuvat tasaisesti maittain EU:n takuun kattamilla alueilla. 3 artikla Yleiset tavoitteet ja periaatteet 1. EU:n takuu myönnetään ainoastaan sellaisille EIP:n rahoitustoimille, joilla tuetaan mitä tahansa seuraavista yleisistä tavoitteista: a) paikallisen yksityissektorin kehittäminen, erityisesti pk-yritysten tukeminen; b) sosiaalisen, ympäristöön liittyvän ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen; c) ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen. 2. Tämän päätöksen nojalla toteutettavien EIP:n rahoitustoimien on oltava SEU-sopimuksen 21 artiklassa tarkoitettujen unionin ulkoista toimintaa ohjaavien yleisten periaatteiden mukaisia ja edistettävä osaltaan niiden kansainvälisten ympäristösopimusten noudattamista, joissa unioni on osapuolena. 3. Edellä 1 kohdassa lueteltujen yleisten tavoitteiden soveltamisalaan kuuluvilla aloilla EIP:n rahoitustoimien perustavoitteena on oltava maiden alueellinen yhdentyminen, mukaan lukien taloudellinen yhdentyminen liittymistä valmistelevien maiden, naapuruuspolitiikan kohdemaiden ja unionin välillä. 4. Kehitysmaissa, sellaisina kuin ne on määritetty Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) laatimassa virallisen kehitysavun saajien luettelossa, EIP:n rahoitustoimilla edistetään välillisesti SEUT-sopimuksen 208 artiklassa tarkoitettuja unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteita. 5. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja tavoitteita tukeviin EIP:n rahoitustoimiin voi kuulua tuki unionin pk-yritysten investointihankkeille. 6. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla tuetaan investointihankkeita, jotka liittyvät liikenteeseen, energiaan, mukaan lukien uusiutuva energia, energiajärjestelmien muuttaminen vähähiilisiin teknologioihin ja polttoaineisiin siirtymiseksi, energiavarmuus ja energiainfrastruktuuri, myös kaasun tuotanto ja kuljetus EU:n energiamarkkinoille, vesihuollon, puhtaanapidon ja vihreän infrastruktuurin kaltaisiin ympäristöä koskeviin infrastruktuureihin, tieto- ja viestintätekniikkaan, mukaan lukien televiestinnän ja laajakaistaverkkojen infrastruktuurit, sekä terveydenhuoltoon ja koulutukseen. 7. Edellä 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja tavoitteita tukevilla EIP:n rahoitustoimilla tuetaan investointihankkeita, jotka liittyvät ilmastonmuutoksen hillitsemiseen ja siihen sopeutumiseen ja jotka myötävaikuttavat ilmastonmuutosta koskevan Yhdistyneiden kansakuntien puitesopimuksen yleistavoitteeseen erityisesti siten, että niillä vältetään tai pienennetään kasvihuonekaasupäästöjä uusiutuvan energian, energiatehokkuuden ja kestävän liikenteen aloilla tai parannetaan haavoittuvien maiden, alojen ja yhteisöjen kykyä sietää ilmastonmuutoksen haitallisia vaikutuksia. Näihin toimiin osoitettujen määrien osuuden kaikista EIP:n rahoitustoimista on oltava vähintään 25 prosenttia päätöksen kattamalla ajanjaksolla. 8. Unionin ja kansainvälisten ilmastonmuutostavoitteiden mukaisesti EIP tarkistaa yhteistyössä komission kanssa ja julkisen kuulemisen pohjalta ilmastonmuutosstrategiaansa omien rahoitustoimiensa osalta ennen vuoden 2016 loppua. 4 artikla Soveltamisalaan kuuluvat maat 1. Liitteessä II luetellaan maat, jotka mahdollisesti voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta. Liitteessä III luetellaan maat, jotka voivat saada EU:n takuun piiriin kuuluvaa EIP:n rahoitusta, ja siihen voi sisältyä ainoastaan liitteessä II lueteltuja maita. 2. Siirretään komissiolle valta antaa 17 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, jotka koskevat liitteeseen III tehtäviä muutoksia. Komissio tekee päätöksensä taloudellisen ja poliittisen kokonaisarvioinnin perusteella, jossa otetaan huomioon demokratiaan, ihmisoikeuksiin ja perusvapauksiin liittyvät näkökohdat sekä asiaan kuuluvat Euroopan parlamentin päätöslauselmat ja neuvoston päätökset ja päätelmät. 3. Delegoidut säädökset, joilla muutetaan liitettä III, eivät vaikuta sellaisiin EU:n takuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin, jotka on allekirjoitettu ennen kyseisten delegoitujen säädösten voimaantuloa, jollei 4 kohdasta muuta johdu. 4. Jäljempänä 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun kokonaistakuun piiriin kuuluviin EIP:n rahoitustoimiin liittyviä maksuja ei suoriteta maissa, joita ei ole lueteltu liitteessä III. 5. EU:n takuu koskee ainoastaan sellaisissa tukikelpoisissa maissa toteutettavia EIP:n rahoitustoimia, jotka ovat tehneet EIP:n kanssa puitesopimuksen oikeudellisista ehdoista, joiden mukaisesti nämä toimet toteutetaan. 6. EU:n takuu ei kata EIP:n rahoitustoimia maassa, jonka kanssa tällaisia toimia koskeva sopimus on allekirjoitettu sen jälkeen, kun kyseinen maa on liittynyt unioniin. 5 artikla EIP:n rahoitustoimien suhde unionin politiikkoihin 1. Komissio päivittää yhdessä EIP:n kanssa EIP:n rahoitustoimiin sovellettavia aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita vuoden kuluessa tämän päätöksen hyväksymisestä. Aluekohtaisissa teknisissä toimintaohjeissa on noudatettava liitteessä IV esitettyä laajempaa unionin aluepoliittista toimintakehystä. Aluekohtaisilla teknisillä toimintaohjeilla varmistetaan erityisesti se, että tämän päätöksen mukainen EIP:n rahoitus täydentää unionin vastaavia tukipolitiikkoja, ‑ohjelmia ja ‑välineitä eri alueilla. Ohjeita päivittäessään komissio ja EIP ottavat huomioon asiaan liittyvät Euroopan parlamentin päätöslauselmat sekä neuvoston päätökset ja päätelmät. Myös Euroopan ulkosuhdehallintoa on tarvittaessa kuultava toimintapolitiikkaan liittyvissä kysymyksissä. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle päivitetyt ohjeet heti, kun ne ovat valmiit. EIP määrittää aluekohtaisten teknisten toimintaohjeiden puitteissa vastaavat rahoitusstrategiat ja varmistaa niiden täytäntöönpanon. Aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita tarkistetaan 18 artiklassa tarkoitetun väliarvioinnin jälkeen. 2. EU:n takuu ei kata EIP:n rahoitustoimea, jos komissio antaa tällaisesta toimesta kielteisen lausunnon EIP:n perussäännön 19 artiklan mukaisessa menettelyssä. 6 artikla Yhteistyö komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon kanssa 1. EIP:n ulkoisten toimien johdonmukaisuutta unionin ulkopoliittisten tavoitteiden kanssa on vahvistettava edelleen, jotta EIP:n rahoitustoimien ja unionin talousarviovarojen yhteisvaikutus olisi mahdollisimman suuri, erityisesti päivittämällä 5 artiklassa tarkoitettuja aluekohtaisia teknisiä toimintaohjeita sekä käymällä säännöllistä ja järjestelmällistä vuoropuhelua ja järjestämällä varhaisessa vaiheessa tietojenvaihtoa seuraavista: a) komission ja/tai tapauksen mukaan Euroopan ulkosuhdehallinnon laatimat strategiset asiakirjat, kuten maa- ja aluekohtaiset strategia-asiakirjat, maa- ja alueohjelmat, toimintasuunnitelmat ja liittymistä valmistelevat asiakirjat; b) EIP:n strategiset suunnitteluasiakirjat ja investointihankkeiden valmistelu, c) muut poliittiset ja toiminnalliset näkökohdat. 2. Yhteistyö eriytetään aluekohtaisesti, myös unionin edustustojen tasolla, siten, että EIP:n asema ja unionin politiikat kullakin alueella otetaan huomioon. 7 artikla Yhteistyö muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa 1. EIP:n rahoitustoimet toteutetaan tarvittaessa yhteistyössä muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa mahdollisimman suuren yhteisvaikutuksen, yhteistyön ja tehokkuuden aikaansaamiseksi ja yhteisten innovatiivisten rahoitusvälineiden kehittämiseksi ja jotta voidaan varmistaa riskien järkevä ja kohtuullinen jakautuminen sekä investointihankkeita ja aloja koskevien ehtojen johdonmukaisuus ja siten minimoida mahdolliset päällekkäisyydet kustannuksissa ja toimissa. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua yhteistyötä helpotetaan koordinoinnilla, joka toteutetaan komission, EIP:n ja eri alueilla toimivien tärkeimpien eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten välillä tarvittaessa yhteistyöpöytäkirjojen tai muiden unionin alueellisten yhteistyökehysten pohjalta. 8 artikla EU:n takuun kattavuus ja ehdot 1. EU:n takuulla katetaan kaikki EIP:lle kuuluvat mutta saamatta jääneet maksut sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus valtion kanssa tai joilla on valtion takaus, sekä muiden sellaisten EIP:n rahoitustoimien osalta, joista on tehty sopimus alue‑ tai paikallisviranomaisten taikka valtion omistuksessa ja/tai määräysvallassa olevien julkisten yritysten tai elinten kanssa, jos tällaisista muista EIP:n rahoitustoimista on tehty asianmukaiset, kyseisen maan luottoriskitilanteen huomioon ottavat EIP:n luottoriskianalyysit, jäljempänä ’kokonaistakuu’. 2. Sovellettaessa 1 kohtaa Palestiinaa edustaa palestiinalaishallinto ja Kosovoa[15] Kosovon hallitus. 3. Muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen EIP:n rahoitustoimien sekä vieraan pääoman markkinoiden instrumenteista koostuvien EIP:n rahoitustoimien osalta EU:n takuulla katetaan kaikki saamatta jääneet EIP:lle kuuluvat maksut, jotka ovat jääneet maksamatta jonkin seuraavassa luetellun poliittisen riskin toteutumisen vuoksi, jäljempänä ’poliittisen riskin takuu’: a) valuutansiirtojen estyminen; b) pakkolunastus; c) sota tai kansalaislevottomuudet; d) oikeussuojan epääminen sopimusrikkomustapauksissa. 4. EIP:n rahoitustoimissa keskitytään investointihankkeisiin, joissa EU:n takuulla saadaan aikaan merkittävää rahoituksellista lisäarvoa EIP:n luottoriskinanalyysin mukaisesti. 5. Komissio ja EIP määrittelevät 13 artiklassa tarkoitetussa sopimuksessa menetelmän, jonka avulla EIP voi yksilöidä ulkoisen toimintansa yhteydessä ne toimet, jotka rahoitetaan tämän päätöksen nojalla, sekä toimet, jotka rahoitetaan EIP:n omalla vastuulla. Menetelmässä otetaan huomioon EIP:n oma arvio rahoitustoimiensa luottokelpoisuudesta, liitteessä I määritellyt alueet ja enimmäismäärät, vastapuolen luonne (onko kyseessä valtio, 1 kohdassa tarkoitettu valtiotason alapuolinen yhteisö vai yksityinen taho), EIP:n riskinsietokyky sekä muut keskeiset seikat, kuten EU:n takuun avulla saatava lisäarvo. 6. Kun EU:n takuun perusteella esitetään maksupyyntöjä, EIP siirtää unionille asiaa koskevat oikeudet kaikkien pankin rahoitustoimiin liittyvien velvoitteiden osalta 13 artiklassa tarkoitetun sopimuksen mukaisesti. 9 artikla EIP:n suorittama investointihankkeiden arviointi ja seuranta 1. EIP tarkistaa huolellisesti EU:n takuun kattamien investointihankkeiden kehityspoliittiset näkökohdat sekä tarvittaessa ja unionin sosiaali- ja ympäristöpoliittisten periaatteiden mukaisesti pyytää asianmukaista paikallista julkista kuulemista. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetussa arvioinnissa on tarpeen mukaan selvitettävä, miten EIP:n rahoitusta saavien tahojen valmiuksia voidaan teknisellä avulla vahvistaa hankkeen eri vaiheissa. EIP:n omissa säännöissä ja menettelyissä on oltava tarvittavat määräykset arvioinneista, jotka koskevat investointihankkeiden sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia sekä ihmisoikeuksiin ja konfliktinestoon liittyviä näkökohtia sen varmistamiseksi, että tämän päätöksen nojalla tuetaan ainoastaan talouden, rahoituksen, ympäristön ja yhteiskunnan kannalta kestäviä investointihankkeita. 2. Kehityspoliittisia näkökohtia koskevan ennakkoarvioinnin lisäksi EIP seuraa rahoitustoimien täytäntöönpanoa. Erityisesti sen on edellytettävä hankkeiden toteuttajilta, että ne seuraavat investointihankkeiden koko täytäntöönpanon ajan huolellisesti muun muassa hankkeen vaikutuksia kehitykseen, ympäristöön ja ihmisoikeuksiin. EIP tarkistaa hankkeen toteuttajien toimittamat tiedot. 3. EIP:n toteuttaman seurannan on katettava myös välitystoimien täytäntöönpano sekä pk-yrityksiä tukevien rahoituksen välittäjien toiminnan seuranta. 4. EIP luo kattavan seurantajärjestelmän, jonka avulla voidaan seurata kasvihuonekaasupäästöjen suhteellista ja absoluuttista vähenemistä huomattavasti päästöjä aiheuttavissa, merkittävissä EIP:n rahoitustoimissa, joista on saatavilla tietoja. 10 artikla Vuotuinen raportointi ja kirjanpito 1. Komissio antaa vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista. Kertomuksen on sisällettävä a) arvio EIP:n rahoitustoimista hanke-, ala-, maa- ja aluekohtaisesti; b) arvio 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun menetelmän soveltamisesta; c) arvio EIP:n rahoitustoimien lisäarvosta ja kehitysvaikutuksesta kootusti esitettynä sekä niiden vaikutuksesta unionin ulkopolitiikan ja strategisten tavoitteiden edistämiseen ottaen huomioon 5 artiklassa tarkoitetut aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet; d) arvio EIP:n rahoitustoimien edunsaajille siirtyneestä taloudellisesta edusta kootusti esitettynä; e) arvio EIP:n rahoitustoimien laadusta ja erityisesti siitä, missä määrin EIP on ottanut ympäristön kestävyyden ja sosiaalisen kestävyyden huomioon rahoitettujen investointihankkeiden huolellisessa tarkistuksessa ja seurannassa; f) EU:n takuun maksamista koskevat pyynnöt; g) tiedot tähän päätökseen perustuvasta ilmastonmuutoksen torjuntaan ja luonnon monimuotoisuuden suojeluun tarkoitetusta rahoituksesta, kaikkien 3 artiklassa tarkoitetussa EIP:n ilmastonmuutosstrategiassa määriteltyjen merkittävien investointien vaikutuksesta kasvihuonekaasupäästöjen absoluuttiseen ja suhteelliseen vähenemiseen kootusti esitettynä sekä ilmastoriskin pohjalta arvioitujen hankkeiden määrästä; h) kuvaus yhteistyöstä komission ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, mukaan lukien yhteisrahoituksesta. Kertomukseen on erityisesti sisällytettävä niiden unionin rahoitusvarojen ja muiden eurooppalaisten ja kansainvälisten rahoituslaitosten varojen erittely, joita on käytetty yhdistettyinä EIP:n myöntämään rahoitukseen, ja sen pohjalta esitettävä selvitys tämän päätöksen nojalla toteutettujen EIP:n rahoitustoimien kokonaisinvestoinnista. Kertomuksessa on lisäksi mainittava sellaisten uusien yhteisymmärryspöytäkirjojen tekeminen EIP:n ja muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka vaikuttavat tämän päätöksen nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin; i) tiedot EIP:n ja Euroopan oikeusasiamiehen välillä tehdyn yhteisymmärryspöytäkirjan seurannasta siltä osin kuin pöytäkirja koskee tämän päätöksen soveltamisalaan kuuluvia EIP:n rahoitustoimia. 2. EIP toimittaa 1 kohdassa tarkoitettua komission kertomusta varten vuosittain kertomukset tämän päätöksen nojalla toteutetuista EIP:n rahoitustoimista sekä niistä olennaisista seikoista, joita komissio tarvitsee voidakseen antaa 1 kohdan mukaisen kertomuksensa. EIP voi antaa komissiolle myös lisätietoja, joiden avulla neuvosto ja Euroopan parlamentti saavat kattavan kuvan EIP:n ulkoisesta toiminnasta. 3. EIP toimittaa komissiolle tilasto-, rahoitus- ja kirjanpitotiedot jokaisesta rahoitustoimestaan sekä kaikki lisätiedot siinä määrin kuin on tarpeen, jotta komissio voi täyttää raportointivelvoitteensa tai vastata tilintarkastustuomioistuimen selvityspyyntöihin, sekä tilintarkastustodistuksen laina- ja takauskannastaan. Lisäksi EIP toimittaa komissiolle kaikki muut tarpeelliset asiakirjat unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012[16] mukaisesti. 4. Komission kirjanpitoa ja EU:n takuun soveltamisalaan kuuluvia riskejä koskevaa raportointia varten EIP toimittaa komissiolle riskianalyysit ja luokitustiedot rahoitustoimistaan. 5. EIP toimittaa vähintään kerran vuodessa komissiolle allekirjoitettavien EIP:n rahoitustoimien kaavailtua määrää koskevan ohjeellisen monivuotisen ohjelman, jotta voidaan varmistaa EIP:n ennakoidun rahoituksen yhteensopivuus tässä päätöksessä säädettyjen enimmäismäärien kanssa ja jotta komissio voi varmistaa takuurahaston[17] rahoittamiseen liittyvän tarkoituksenmukaisen budjetointisuunnitelman. Komissio ottaa tämän ennakoidun määrän huomioon valmistellessaan talousarvioesitystä. 6. EIP toimittaa jatkossakin Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kaikki riippumattomat arviointikertomuksensa, joissa arvioidaan EIP:n tämän päätöksen ja muiden ulkoisten valtuuksien nojalla toteuttamilla erityistoimilla saavutettuja käytännön tuloksia. 7. EIP toimittaa 2–6 kohdassa tarkoitetut tiedot omalla kustannuksellaan. 11 artikla Tietojen julkistaminen 1. Avoimuuspolitiikkansa mukaisesti EIP julkistaa verkkosivuillaan seuraavat tiedot: a) kaikki tämän päätöksen nojalla toteutettavat EIP:n rahoitustoimet ja erityisesti se, koskeeko EU:n takuu tiettyjä investointihankkeita; b) sellaiset uudet yhteisymmärryspöytäkirjat EIP:n ja muiden eurooppalaisten tai kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa, jotka vaikuttavat tämän päätöksen nojalla toteutettaviin EIP:n rahoitustoimiin, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu. 2. Komissio asettaa verkkosivuilleen julkisesti saataville tiedot kaikista 14 artiklassa tarkoitetun sopimuksen mukaisista takaisinperintätapauksista, ellei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu. 12 artikla Yhteistyöhaluttomat oikeudenkäyttöalueet EIP ei hyväksy rahoitustoimissaan minkäänlaisia laittomassa tarkoituksessa tehtyjä toimia, kuten rahanpesua, terrorismin rahoitusta, veropetoksia ja veronkiertoa, lahjontaa tai EU:n taloudellisiin etuihin vaikuttavia petoksia. EIP ei etenkään osallistu rahoitustoimiin, jotka toteutetaan tukikelpoisessa maassa OECD:n, rahanpesunvastaisen toimintaryhmän tai muiden keskeisten kansainvälisten järjestöjen yksilöimien ulkomaisten yhteistyöhaluttomien oikeudenkäyttöalueiden kautta. 13 artikla Takuusopimus Komissio ja EIP allekirjoittavat takuusopimuksen, jossa määrätään 8 artiklan mukaisesti EU:n takuuta koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä, ja ilmoittavat asiasta Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 14 artikla Komission suorittamien maksujen takaisinperintä 1. Kun komissio suorittaa EU:n takuun nojalla maksun, EIP toteuttaa suoritettujen maksujen osalta saatavien takaisinperinnän komission nimissä ja sen lukuun. 2. Komissio ja EIP allekirjoittavat saatavien takaisinperintää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä erillisen sopimuksen viimeistään sinä päivänä, jona 13 artiklassa tarkoitettu takuusopimus allekirjoitetaan. 15 artikla Tilintarkastustuomioistuimen suorittamat tarkastukset Tilintarkastustuomioistuin tarkastaa unionin yleisestä talousarviosta katettavan EU:n takuun ja siihen perustuvat maksut ja takaisinperinnät. 16 artikla Petostentorjuntatoimet 1. EIP ilmoittaa OLAFille välittömästi, jos se havaitsee EU:n takuun kattamien hankkeiden valmistelun, toteuttamisen tai päättämisen yhteydessä EU:n taloudellisiin etuihin mahdollisesti vaikuttavia petoksia, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa. 2. Suojatakseen Euroopan unionin taloudellisia etuja OLAF voi suorittaa tutkimuksia, mukaan lukien paikalla suoritettavat todentamiset ja tarkastukset, asetuksessa (EY) N:o 1073/1999, asetuksessa (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2988/95 säädettyjä säännöksiä ja menettelyjä noudattaen, määrittääkseen, liittyykö rahoitustoimiin petos, lahjontaa tai muuta laitonta toimintaa, joka vaikuttaa unionin taloudellisiin etuihin. 17 artikla Siirretyn säädösvallan käyttäminen 1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin. 2. Siirretään 4 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä komissiolle määräämättömäksi ajaksi. 3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 4 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen. 4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 5. Edellä olevan 4 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella. 18 artikla Väliarviointi Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän päätöksen ensimmäisiä täytäntöönpanovuosia koskevan väliarvioinnin, ja tarvittaessa myös ehdotuksen päätöksen muuttamisesta, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017. Arviointikertomus perustuu ulkoiseen arvioon sekä EIP:n toimittamiin tietoihin. 19 artikla Loppukertomus Komissio esittää Euroopan parlamentille ja neuvostolle loppukertomuksen tämän päätöksen soveltamisesta viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2021. 20 artikla Voimaantulo Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja LIITE I ALUEELLISET ENIMMÄISMÄÄRÄT A. Liittymistä valmistelevat maat: 8 400 000 000 euroa B. Naapuruuspolitiikan kohdemaat ja kumppanuusmaat: 12 400 000 000 euroa, joka jaetaan seuraaviin ohjeellisiin aluekokonaisuuden osien enimmäismääriin: i) Välimeren maat: 8 400 000 000 euroa; ii) Itä-Eurooppa, Etelä-Kaukasia ja Venäjä: 4 000 000 000 euroa C. Aasia ja Latinalainen Amerikka: 3 600 000 000 euroa, joka jaetaan seuraaviin ohjeellisiin aluekokonaisuuden osien enimmäismääriin: i) Latinalainen Amerikka: 2 150 000 000 euroa; ii) Aasia: 1 200 000 000 euroa; iii) Keski-Aasia: 250 000 000 euroa D. Etelä-Afrikka: 600 000 000 euroa. EIP pyytää tarvittaessa kiinteän enimmäismäärän puitteissa komissiota jakamaan uudelleen enintään 20 prosenttia aluekokonaisuuden osien enimmäismääristä alueiden sisällä ja enintään 10 prosenttia alueellisista enimmäismääristä alueiden välillä. LIITE II MAHDOLLISESTI TUKIKELPOISET ALUEET JA MAAT A. Liittymistä valmistelevat maat 1. Ehdokasmaat Islanti, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Montenegro, Serbia, Turkki 2. Mahdolliset ehdokasmaat Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Kosovo B. Naapuruuspolitiikan kohdemaat ja kumppanuusmaat 1. Välimeren alueen maat Algeria, Egypti, Israel, Jordania, Libanon, Libya, Marokko, Palestiina, Syyria, Tunisia 2. Itä-Eurooppa, Etelä-Kaukasia ja Venäjä Itä-Eurooppa: Moldovan tasavalta, Ukraina, Valko-Venäjä Etelä-Kaukasia: Armenia, Azerbaidžan, Georgia Venäjä C. Aasia ja Latinalainen Amerikka 1. Latinalainen Amerikka Argentiina, Bolivia, Brasilia, Chile, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Kuuba, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Uruguay, Venezuela 2. Aasia Afganistan, Bangladesh, Bhutan, Brunei, Etelä-Korea, Filippiinit, Indonesia, Intia, Irak, Jemen, Kambodža, Kiina (Hongkongin ja Macaon erityishallintoalueet mukaan lukien), Laos, Malediivit, Malesia, Mongolia, Myanmar, Nepal, Pakistan, Singapore, Sri Lanka, Taiwan, Thaimaa, Vietnam 3. Keski-Aasia Kazakstan, Kirgisia, Tadžikistan, Turkmenistan, Uzbekistan D. Etelä-Afrikka Etelä-Afrikan tasavalta LIITE III TUKIKELPOISET ALUEET JA MAAT A. Liittymistä valmistelevat maat 1. Ehdokasmaat Islanti, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia, Montenegro, Serbia, Turkki 2. Mahdolliset ehdokasmaat Albania, Bosnia ja Hertsegovina, Kosovo B. Naapuruuspolitiikan kohdemaat ja kumppanuusmaat 1. Välimeren alueen maat Algeria, Egypti, Israel, Jordania, Libanon, Libya, Marokko, Palestiina, Tunisia 2. Itä-Eurooppa, Etelä-Kaukasia ja Venäjä Itä-Eurooppa: Moldovan tasavalta, Ukraina Etelä-Kaukasia: Armenia, Azerbaidžan, Georgia Venäjä C. Aasia ja Latinalainen Amerikka 1. Latinalainen Amerikka Argentiina, Bolivia, Brasilia, Chile, Costa Rica, Ecuador, El Salvador, Guatemala, Honduras, Kolumbia, Meksiko, Nicaragua, Panama, Paraguay, Peru, Uruguay, Venezuela 2. Aasia Bangladesh, Brunei, Etelä-Korea, Filippiinit, Indonesia, Intia, Irak, Jemen, Kambodža, Kiina (Hongkongin ja Macaon erityishallintoalueet mukaan lukien), Laos, Malediivit, Malesia, Mongolia, Myanmar, Nepal, Pakistan, Singapore, Sri Lanka, Thaimaa, Vietnam 3. Keski-Aasia Kazakstan, Kirgisia, Tadžikistan, Turkmenistan, Uzbekistan D. Etelä-Afrikka Etelä-Afrikan tasavalta LIITE IV ALUEPOLIITTINEN TOIMINTAKEHYS EIP toteuttaa liittymistä valmistelevaan prosessiin osallistuvissa kumppanimaissa toimia, joilla pyritään edistämään maiden lähentymistä unioniin. Toimia ohjaava kehys on vahvistettu liittymis- ja Eurooppa-kumppanuuksissa, joissa eritellään painopisteet ehdokkaiden ja mahdollisten ehdokkaiden osalta ja jotka muodostavat puitteet unionin avulle. Länsi-Balkanilla unionin poliittisen toimintakehyksen muodostaa vakautus- ja assosiaatioprosessi. Se perustuu asteittain etenevään kumppanuuteen, jossa unioni tarjoaa kaupallisia myönnytyksiä, talous- ja rahoitusapua sekä sopimussuhteita vakautus- ja assosiaatiosopimusten muodossa. Liittymistä valmisteleva rahoitustuki auttaa ehdokkaita ja mahdollisia ehdokkaita valmistautumaan unionin jäsenyyden tuomiin velvoitteisiin ja haasteisiin. Sillä tuetaan uudistusprosessia, myös mahdolliseen jäsenyyteen valmistautumista. Tuki keskittyy yhteiskunnan rakenteiden kehittämiseen, lainsäädännön yhdenmukaistamiseen unionin säännöstön kanssa, unionin politiikkojen noudattamisen ja välineiden käytön valmisteluun sekä sellaisten toimenpiteiden edistämiseen, joilla pyritään taloudelliseen lähentymiseen. EIP:n toimintaa naapuruuspolitiikan kohdemaissa ohjaavat 25. toukokuuta 2011 hyväksytty uusi Euroopan naapuruuspolitiikka ”Uusi strategia muutostilassa olevia naapurimaita varten” sekä neuvoston 20. kesäkuuta 2011 antamat päätelmät. Niissä kehotetaan lisäämään tukea kumppaneille, jotka ovat sitoutuneet demokraattisten yhteiskuntien rakentamiseen ja uudistusten toteuttamiseen, ”enemmällä enemmän” ‑periaatteen ja molemminpuolisen vastuuvelvollisuuden periaatteen mukaisesti. Mainitut asiakirjat muodostavat strategiset toimintapuitteet EU:n suhteille sen naapurimaiden kanssa. Kyseisen yhteistyön puitteissa tämän päätöksen mukainen EIP:n rahoitus kohdistetaan myös toimintapolitiikkoihin, joilla edistetään osallistavaa kasvua ja työpaikkojen luomista sekä yhteiskunnallista vakautta noudattamalla kannustimiin perustuvaa lähestymistapaa, jolla tuetaan unionin ulkopoliittisia tavoitteita, myös muuttoliikkeeseen liittyvien asioiden osalta. Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi unioni ja sen kumppanit panevat toimeen yhteisesti sovittuja kahdenvälisiä toimintasuunnitelmia, joissa määritetään painopisteet muun muassa poliittisiin ja turvallisuuteen liittyviin asioihin, kauppa- ja talousasioihin, ympäristönäkökohtiin ja sosiaalisiin näkökohtiin sekä liikenne- ja energiaverkkojen yhdentämiseen liittyen. Välimeren unioni, itäinen kumppanuus, Mustanmeren synergia, Tonavan aluetta koskeva EU:n strategia ja Itämeri-strategia ovat monenvälisiä alueellisia aloitteita, jotka edistävät yhteistyötä unionin ja kunkin samojen haasteiden edessä olevan ja/tai saman maantieteellisen ympäristön jakavan naapuruuspolitiikan kohdemaiden ryhmän välillä. Välimeren unioni pyrkii elvyttämään Euro–Välimeri-yhdentymisprosessia tukemalla Välimeren molempien puolten vastavuoroista taloudellista, sosiaalista ja ympäristöön liittyvää kehitystä. Se edistää sosioekonomisen tilanteen parantamista, solidaarisuuden, alueellisen yhdentymisen, kestävän kehityksen ja osaamisen lisäämistä korostaen tarvetta lisätä rahoitusyhteistyötä alueellisten ja valtioiden rajat ylittävien hankkeiden tukemiseksi. Välimeren unioni tukee erityisesti merenkulku- ja tieverkostojen luomista, Välimeren puhdistamista, Välimeren aurinkoenergiasuunnitelmaa, Välimeren liiketoiminnan kehittämisaloitetta, väestönsuojelualoitteita ja Euro–Välimeri-yliopistoa. Itämeri-strategia tukee Itämeren alueen kestävää ympäristöä sekä optimaalista taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä. Tonavan aluetta koskeva EU:n strategia tukee erityisesti liikenteen, energiayhteyksien ja ‑varmuuden sekä kestävän ympäristön kehittämistä ja Tonavan alueen sosioekonomista kehitystä. Itäisen kumppanuuden tavoitteena on luoda tarvittavat olosuhteet unionin ja itäisten kumppanimaiden poliittisen assosiaation nopeuttamista ja taloudellisen yhdentymisen syventämistä varten. Venäjän federaatiolla ja unionilla on Euroopan naapuruuspolitiikasta erillinen laaja-alainen strateginen kumppanuus, jota toteutetaan yhteisillä alueilla ja etenemissuunnitelmilla. Niitä täydentää monenvälisellä tasolla pohjoinen ulottuvuus, joka muodostaa kehyksen unionin, Venäjän, Norjan ja Islannin väliselle yhteistyölle (Kanada, Valko-Venäjä ja Yhdysvallat ovat pohjoisen ulottuvuuden tarkkailijoita). Latinalaisessa Amerikassa EIP:n toimien kehyksenä on unionin, Latinalaisen Amerikan ja Karibian strateginen kumppanuus. Kuten komission syyskuussa 2009 antamassa tiedonannossa ”Euroopan unioni ja Latinalainen Amerikka: globaalien toimijoiden kumppanuus” todetaan, unionin painopisteinä Latinalaisen Amerikan kanssa tehtävässä yhteistyössä on alueellisen yhdentymisen lisääminen sekä köyhyyden ja sosiaalisen eriarvoisuuden vähentäminen kestävän talous- ja yhteiskuntakehityksen edistämiseksi. Näihin tavoitteisiin pyritään ottaen huomioon Latinalaisen Amerikan maiden erilaiset kehitystasot. Kahdenvälistä vuoropuhelua ja yhteistyötä jatketaan kummallekin alueelle tärkeillä aloilla, joihin kuuluvat ympäristö, ilmastonmuutos, katastrofien riskin vähentäminen, energia, tiede, tutkimus, korkeakoulutus, teknologia ja innovointi. EIP:tä kannustetaan olemaan aktiivinen Aasiassa ja erityisesti sen vähemmän varakkaissa maissa. Tällä monimuotoisella alueella unioni on syventämässä strategisia kumppanuuksiaan Kiinan ja Intian kanssa, ja uusista kumppanuus- ja vapaakauppasopimuksista neuvotellaan Kaakkois-Aasian maiden kanssa. Samaan aikaan kehitysyhteistyö on Aasiaa koskevassa unionin toimintasuunnitelmassa edelleen tärkeällä sijalla. Aasian aluetta koskevalla unionin kehittämisstrategialla pyritään poistamaan köyhyys tukemalla laaja-alaista kestävää talouskasvua, edistämällä alueen sisäiselle kaupalle ja yhdentymiselle suotuisia olosuhteita ja edellytyksiä, parantamalla hallintotapoja, lisäämällä poliittista ja yhteiskunnallista vakautta sekä tukemalla pyrkimyksiä saavuttaa vuosituhattavoitteet vuoteen 2015 mennessä. Yhteisiin haasteisiin laaditaan yhdessä toimintapolitiikkoja; haasteita ovat muun muassa ilmastonmuutos, kestävä kehitys, turvallisuus ja vakaus, hallintotapoihin ja ihmisoikeuksiin liittyvät kysymykset sekä luonnononnettomuuksien ja humanitaaristen katastrofien estäminen ja niihin reagoiminen. Eurooppa-neuvoston kesäkuussa 2007 hyväksymä unionin ja Keski-Aasian uusi kumppanuusstrategia on lisännyt alueellista ja kahdenvälistä vuoropuhelua sekä unionin ja Keski-Aasian maiden välistä yhteistyötä aluetta koskevissa merkittävissä kysymyksissä, joita ovat muun muassa köyhyyden vähentäminen, kestävä kehitys ja vakaus. Strategian täytäntöönpano on tuonut mukanaan huomattavaa edistystä ihmisoikeuksien, oikeusvaltion, hyvän hallintotavan ja demokratian, koulutuksen, talouskehityksen, kaupan ja investointien, energian ja liikenteen sekä ympäristöpolitiikan aloilla. Etelä-Afrikassa EIP:n toimien kehyksenä on yhteinen EU:n Etelä-Afrikka-strategia. Kyseisessä strategiassa keskeisiksi aloiksi todetaan työpaikkojen luominen, valmiuksien kehittäminen palveluntarjonnassa ja sosiaalinen koheesio. EIP:n toimet Etelä-Afrikassa ovat täydentäneet hyvin EU:n kehitysyhteistyöohjelmaa etenkin siksi, että EIP on keskittynyt yksityissektorin tukemiseen sekä infrastruktuurilaajennuksiin ja sosiaalitoimeen (asunnot, sähköistäminen, juomaveden puhdistus ja kunnallistekniikka) kohdistuviin investointeihin. Vuosina 2009–2010 toteutetussa yhteisen EU:n Etelä-Afrikka-strategian väliarvioinnissa ehdotettiin, että ilmastonmuutosta koskevia toimia vahvistettaisiin niin kutsuttujen vihreiden työpaikkojen luomista tukevalla toiminnalla. Vuosina 2014–2020 EIP:n toimilla on tarkoitus tukea täydentävästi EU:n ulkoisen yhteistyön toimia, ohjelmia ja välineitä keskittymällä edelleen EU:n ja Etelä-Afrikan keskeisiin yhteistyöaloihin, jotta voidaan edistää oikeudenmukaista ja kestävää talouskasvua sekä työpaikkojen luomista ja valmiuksien kehittämistä ja tukea perusinfrastruktuurin ja ‑palvelujen kestävää tarjoamista ja tasavertaista saatavuutta. SÄÄDÖSEHDOTUKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS 1. PERUSTIEDOT EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA 1.1. Ehdotuksen/aloitteen nimi 1.2. Toimintalohko(t) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB) 1.3. Ehdotuksen/aloitteen luonne 1.4. Tavoitteet 1.5. Ehdotuksen/aloitteen perustelut 1.6. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto 1.7. Hallinnointitapa (hallinnointitavat) 2. HALLINNOINTI 2.1. Seuranta- ja raportointisäännöt 2.2. Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä 2.3. Toimenpiteet petosten ja sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi 3. EHDOTUKSEN/ALOITTEEN ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET 3.1. Kyseeseen tulevat monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat 3.2. Arvioidut vaikutukset menoihin 3.2.1. Yhteenveto arvioiduista vaikutuksista menoihin 3.2.2. Arvioidut vaikutukset toimintamäärärahoihin 3.2.3. Arvioidut vaikutukset hallintomäärärahoihin 3.2.4. Yhteensopivuus nykyisen monivuotisen rahoituskehyksen kanssa 3.2.5. Ulkopuolisten tahojen osallistuminen rahoitukseen 3.3. Arvioidut vaikutukset tuloihin SÄÄDÖSEHDOTUKSEEN LIITTYVÄ RAHOITUSSELVITYS 1. PERUSTIEDOT EHDOTUKSESTA/ALOITTEESTA 1.1. Ehdotuksen/aloitteen nimi Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi EU:n takuun myöntämisestä Euroopan investointipankille unionin ulkopuolella toteutettavia investointihankkeita tukevista rahoitustoimista mahdollisesti aiheutuvien tappioiden varalta 1.2. Toimintalohko(t) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä (ABM/ABB)[18] Toimintalohko: Osasto 01 – Talous- ja rahoitusasiat Toiminto (toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä: Kansainväliset talous- ja rahoitusasiat 1.3. Ehdotuksen/aloitteen luonne ¨ Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen. ¨ Ehdotus/aloite liittyy uuteen toimeen, joka perustuu pilottihankkeeseen tai valmistelutoimeen.[19] X Ehdotus/aloite liittyy käynnissä olevan toimen jatkamiseen. ¨ Ehdotus/aloite liittyy toimeen, joka on suunnattu uudelleen. 1.4. Tavoitteet 1.4.1. Komission monivuotinen strateginen tavoite (monivuotiset strategiset tavoitteet), jonka (joiden) saavuttamista ehdotus/aloite tukee Ulkoisen valtuuden nojalla unionin ulkopuolella toteutettavien EIP:n toimien yleisenä tavoitteena on tukea unionin ulkopolitiikkaa rahoittamalla keskeisiä investointihankkeita kumppanimaissa yhdistämällä EU:n talousarviotakuu EIP:n omiin rahoitusvaroihin. EIP tukee EU:n takuun avulla unionin ulkopuolella toteuttamillaan rahoitustoimilla unionin kumppanimaiden talouden, yhteiskunnan ja ympäristön kestävää kehitystä ja kyseisten maiden ja unionin kumppanuutta. Valtuuden soveltamisalaan kuuluvilla EIP:n rahoitustoimilla on seuraavat yleiset tavoitteet: a) paikallisen yksityissektorin kehittäminen, erityisesti pk-yritysten tukeminen; b) sosiaalisen, ympäristöön liittyvän ja taloudellisen infrastruktuurin kehittäminen; c) ilmastonmuutoksen hillitseminen ja siihen sopeutuminen. 1.4.2. Erityistavoite (erityistavoitteet) sekä toiminto (toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä Toimintoperusteisen johtamismallin erityistavoite nro 2: Kehittää EU:n profiilia, ulkoista edustusta ja yhteyksiä EIP:n ja EBRD:n, muiden kansainvälisten rahoituslaitosten sekä keskeisten taloudellisten foorumien kanssa tavoitteena lähentää näiden strategioita ja toimia sekä EU:n ulkoisia painopisteitä yhä enenevässä määrin toisiinsa. Toiminto (toiminnot) toimintoperusteisessa johtamis- ja budjetointijärjestelmässä Osasto 01 03 – Kansainväliset talous- ja rahoitusasiat 1.4.3. Odotettavissa olevat tulokset ja vaikutukset Ehdotuksen yhteydessä on tehty vaikutustenarviointi. Ehdotuksen tärkeimpiä vaikutuksia on arvioitu vaikutustenarviointikertomuksessa. 1.4.4. Tulos- ja vaikutusindikaattorit EIP on kehittänyt toimiensa tulosten ja vaikutusten mittaamista varten kehyksen, johon sisältyy useiden indikaattoreiden operatiivinen seuranta. Tämä ns. tulosmittauskehys[20] parantaa hankkeiden odotettavissa olevien tulosten ennakkoarviointia ja EIP:n valmiuksia raportoida saavutetuista tuloksista. Tulosmittauskehyksen avulla voidaan osoittaa, miten EIP:n lainoilla saadaan aikaan tuotoksia, jotka johtavat pankin valtuudelle asetettujen tavoitteiden mukaisiin tuloksiin ja ajan mittaan myös vaikutuksiin. Lisäksi ehdotuksen erityisten tavoitteiden ja toimintatavoitteiden saavuttamista seurataan keskeisten indikaattoreiden avulla 2.1 kohdan mukaisesti. Ilmastonmuutoksen torjuntaan liittyviä toimia edistävien hankkeiden rahoituksen yhteydessä on toimien tukikelpoisuutta tarkoitus arvioida yhteisesti hyväksyttyjen kriteerien pohjalta, jotka perustuvat EIP:n nykyisiin määritelmiin ilmastonmuutostoimiin käytettävien varojen seuraamista varten (esim. kasvihuonekaasupäästöjen vähentämiseen liittyvien vertailuarvojen käyttöönotto, energiatehokkuutta ja ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevien määritelmien parantaminen tarvittaessa) ja ovat tarvittaessa kyseisiä määritelmiä tiukemmat. Samoja kriteerejä on tarkoitus hyödyntää myös seurantavaiheessa, kun Rion tunnusmerkkeihin perustuva järjestelmä tai vastaava komission ehdottama EU:n talousarvion seurantajärjestelmä otetaan käyttöön seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen aikana. Samanaikaisesti EIP:n olisi edelleen kehitettävä menetelmiä ilmastoriskin arvioimiseksi ja siten vahvistettava kykyä sietää ilmastonmuutoksen vaikutuksia kaikkien keskeisten toimien osalta. Lisäksi sen olisi otettava hiilidioksidipäästöjen hinnoittelu huomioon kustannus-hyötyanalyyseissa. Runsaasti hiilidioksidipäästöjä aiheuttaviin hankkeisiin sovellettavia tiukkoja tukikelpoisuusvaatimuksia olisi tarkennettava asianomaisilla politiikanaloilla. 1.5. Ehdotuksen/aloitteen perustelut 1.5.1. Tarpeet, joihin ehdotuksella/aloitteella vastataan lyhyellä tai pitkällä aikavälillä Päätöksen N:o 1080/2011/EU 16 artiklassa säädetään, että komissio esittää tarvittaessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle ehdotuksen EU:n takuun vahvistamisesta seuraavassa monivuotisessa rahoituskehyksessä (2014–2020). Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksen N:o 1080/2011/EU mukaan EU:n takuu kattaa EIP:n rahoitustoimet, jotka allekirjoitetaan 1. helmikuuta 2007 ja 31. joulukuuta 2013 välisenä aikana. Ennen nykyisen valtuuden voimassaolon päättymistä olisi sen vuoksi annettava uusi päätös tavallisessa lainsäätämisjärjestyksessä.[21] 1.5.2. EU:n osallistumisesta saatava lisäarvo EIP:n unionin ulkopuolella toteuttamat rahoitustoimet ovat erittäin näkyvä ja tehokas väline unionin ulkosuhdetoimien tukemisessa. EIP:n toimista kyseisissä maissa koituviin keskeisiin hyötyihin sisältyy rahoituksen ohella asiantuntemuksen siirtäminen hankkeiden toteuttajille ja EU:n ympäristö-, sosiaali- ja hankintastandardien soveltaminen rahoitettavissa investointihankkeissa. Näiden etujen lisäksi EIP siirtää EU:n takuusta koituvat taloudelliset hyödyt ja EIP:n edulliset rahoituskustannukset kokonaisuudessaan edelleen lopullisille edunsaajille kilpailukykyisen korkotason muodossa. EU:n takuuseen kuuluva valtuus tarjoaa tarvittavan unionin poliittisen ja taloudellisen tuen maille ja investointihankkeille, jotka eivät suuren riskin takia muutoin täyttäisi EIP:n tavanomaisia ehtoja ja valintaperusteita. 1.5.3. Vastaavista toimista saadut kokemukset Päätöstä varten laaditussa vaikutustenarvioinnissa on hyödynnetty aiempien valtuuksien täytäntöönpanosta saatuja kokemuksia. Uudella säädösehdotuksella pyritään ratkaisemaan vaikutustenarviointikertomuksessa yksilöidyt ongelmat. 1.5.4. Yhteensopivuus muiden kyseeseen tulevien välineiden kanssa ja mahdolliset synergiaedut EIP:n rahoitustoimilla täydennetään ulkoisen avun rahoitusvälineiden avulla toteutettavia toimia. EIP:n painopisteiden ja unionin politiikkojen välisiä yhteyksiä vahvistetaan unionin ulkopolitiikan tukemiseksi kullakin alueella. Tähän päästään laatimalla aluekohtaiset tekniset toimintaohjeet, jotka tarjoavat vahvemmat puitteet EIP:n ja komission väliselle vuoropuhelulle ja yhteistyölle ja joita tarkistetaan väliarvioinnin yhteydessä. Tarvittaessa EIP:n rahoitustoimet voidaan järkevästi yhdistää EU:n talousarviovaroihin, joita myönnetään yhteisrahoituksen, riskipääoman tai riskinjakorahoituksen muodossa tai hankkeiden valmisteluun ja toteuttamiseen tai oikeus- ja sääntelykehyksen parantamiseen myönnettynä teknisenä apuna. 1.6. Toiminnan ja sen rahoitusvaikutusten kesto x Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan kesto on rajattu. – x Ehdotuksen/aloitteen mukainen toiminta alkaa 1.1.2014 ja päättyy 31.12.2020. EIP voi allekirjoittaa rahoitustoimia vuosina 2014–2020. Kuuden kuukauden jatkoaika on mahdollinen, jos Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole hyväksyneet päätöstä EIP:lle sen unionin ulkopuolella rahoitettavia toimia varten myönnettävästä uudesta EU:n takuusta vuoden 2020 loppuun mennessä. – x Rahoitusvaikutukset alkavat vuonna 2014, eikä niiden kestoa ole rajattu. Toimen ja sen rahoitusvaikutusten kokonaiskesto määräytyy allekirjoitettujen EIP:n rahoitustoimien juoksuajan mukaan. Lopullinen vaikutus riippuu mahdollisten takuumaksupyyntöjen ja takaisinperintöjen määrästä (ks. lisäksi 3.2.2 kohta jäljempänä). ¨ Ehdotuksen/aloitteen mukaisen toiminnan kestoa ei ole rajattu. – Käynnistysvaihe alkaa vuonna VVVV ja päättyy vuonna VVVV, – minkä jälkeen toteutus täydessä laajuudessa. 1.7. Hallinnointitapa (hallinnointitavat)[22] X komissio hallinnoi suoraan keskitetysti Huomautukset: Nykyisiä säännöksiä seuraten ehdotuksessa esitetään, että EIP rahoittaa investointihankkeita omien sääntöjensä ja menettelyjensä mukaisesti. Komissio vastaa suoraan EU:n takuun hallinnoinnista. EIP ja komissio tekevät takuusopimuksen ja takaisinperintää koskevan sopimuksen, joissa määrätään ehdotetun päätöksen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä. 2. HALLINNOINTI 2.1. Seuranta- ja raportointisäännöt EU:n takuun kattamia EIP:n rahoitustoimia hallinnoi EIP itse omien sääntöjensä ja menettelyjensä mukaisesti, mukaan lukien asianmukaiset tarkastus-, valvonta- ja seurantatoimet. Lisäksi EIP:n hallintoneuvosto, jossa komissiota edustaa yksi johtaja ja tämän varahenkilö, hyväksyy EIP:n jokaisen rahoitustoimen ja seuraa, että EIP:tä johdetaan sen perussäännön ja valtuuston antamien yleisten ohjeiden mukaisesti. Komission, tilintarkastustuomioistuimen ja EIP:n nykyisessä, lokakuussa 2003 tehdyssä kolmikantasopimuksessa (joka uusittiin neljäksi vuodeksi vuonna 2007 ja jälleen vuonna 2011) määrätään yksityiskohtaisesti säännöistä, joiden mukaisesti tilintarkastustuomioistuin suorittaa EU:n takuun piiriin kuuluvien EIP:n rahoitustoimien tilintarkastukset. Sekä ehdotuksessa että päätöksessä N:o 1080/2011/EU säädetään säännöllisistä kertomuksista. Komissio antaa vuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen siitä, miten EIP on pannut valtuuden täytäntöön. Tuloksista on tarkoitus raportoida soveltamalla asianmukaista indikaattoreiden joukkoa joko kaikkiin toimiin, jos tämä on mahdollista, tai tiettyyn alaan. Indikaattoreita mitataan koko hankkeen keston ajan arviointivaiheesta seurantaan sekä hankkeen täysimääräiseen toteuttamiseen saakka heti, kun ensimmäiset kehityksen tulokset ovat mitattavissa, mikä tapahtuu yleensä kolmen vuoden kuluessa hankkeen päättämisestä. Indikaattoreita on mahdollisuuksien mukaan tarkoitus hyödyntää myös jälkiarvioinnissa. Indikaattorien olisi katettava seuraavat seikat: i) tietylle alueelle myönnetyn rahoituksen määrä, ii) alueen maksama määrä, iii) edistyminen toimien tasaisessa jakautumisessa maittain, iv) toiminnan jakautuminen tavoitteittain, v) ilmastonmuutoksen torjuntaan myönnettyjen lainojen määrä suhteessa rahoitukselle asetettuun tavoitteeseen ja vaikutukseen kasvihuonekaasupäästöjen absoluuttiseen ja suhteelliseen vähenemiseen, vi) ilmastoriskin osalta arvioitujen hankkeiden lukumäärä, vii) niiden toimien lukumäärä ja toimiin osoitetun rahoituksen määrä, joihin on yhdistetty EU:n avustuksia, sekä viii) muiden kansainvälisten rahoituslaitosten yhteisrahoittamien toimien lukumäärä ja toimiin osoitetun rahoituksen määrä. EIP toimittaa komissiolle myös tilasto-, rahoitus- ja kirjanpitotiedot jokaisesta EU:n takuun kattamasta rahoitustoimestaan siinä määrin kuin on tarpeen, jotta komissio voi täyttää raportointivelvoitteensa ja vastata Euroopan tilintarkastustuomioistuimen selvityspyyntöihin, sekä tilintarkastustodistuksen takuun kattamasta laina- ja takauskannastaan. Kolmen vuoden kuluttua valtuuden voimassaolon alkamisesta suoritetaan väliarviointi. 2.2. Hallinnointi- ja valvontajärjestelmä 2.2.1. Todetut riskit EU:n talousarviolle aiheutuva riski liittyy takuuseen, jonka unioni antaa EIP:n rahoitustoimille unionin ulkopuolisissa maissa. Takuun osalta kokonaistakuun piiriin kuuluvat kaikki maksut, jotka EIP:ltä jäävät saamatta valtioiden ja valtiotasoa alemmalla tasolla toteutettujen toimien yhteydessä, ja poliittisen riskin takuun piiriin kuuluvat muut toimet, joiden osalta riski jakautuu unionin ja EIP:n kesken. EU:n takuulla voidaan kattaa enintään 65 prosenttia maksettujen lainojen ja myönnettyjen takausten kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki oheissummat. EIP:n kolmansille maille myöntämiä lainoja varten myönnettävää talousarviotakuuta vastaava summa (p.m.) otetaan käyttöön ainoastaan, jos EIP todella pyytää takuun perusteella maksua, jota ei pystytä kattamaan kokonaan takuurahastosta. Vaikka takuun maksamista talousarviosta (silloin kun takuurahaston varat, jotka olivat 31.12.2012 yhteensä 2,002 miljardia euroa, eivät riitä) pidetään erittäin epätodennäköisenä, budjettikohtaa koskevissa huomautuksissa mainitaan rahoitustarpeet, joita saattaa syntyä, jos EIP esittää EU:n takuun kattamaa, maksamatta jäänyttä lainaa koskevan maksupyynnön. Vuonna 2012 ja vuoden 2013 alussa takuurahastosta pyydettiin kattamaan Syyrialle myönnettyjä lainoja koskevia, maksamatta jääneitä määriä. Komission Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosittain antamissa kertomuksissa yleisestä talousarviosta katettavista takauksista analysoidaan maariski-indikaattoreita ja kuvataan maksujen laiminlyönnin riskin kehittymistä. Kertomuksessa annetaan kvantitatiivista tietoa EU:n talousarviosta katettavasta riskistä. Riskin laatu riippuu kuitenkin rahoitustoimen luonteesta ja lainanottajien asemasta. Kertomuksessa esitetty riskiarvio perustuu tietoihin taattuja lainoja saaneiden maiden taloustilanteesta, luottoluokituksesta ja muista tiedossa olevista seikoista. 2.2.2. Valvontamenetelmä(t) Komissio vastaa EU:n takuun hallinnoinnista. Ehdotetun päätöksen puitteissa toteutettavissa EIP:n rahoitustoimissa noudatetaan EIP:n tavanomaisia menettelysääntöjä ja hyvän pankkitavan mukaisia periaatteita. EIP ja komissio tekevät sopimuksen, jossa määrätään ehdotetun päätöksen täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja menettelyistä. Ks. myös 2.1 kohta. 2.3. Toimenpiteet petosten ja sääntöjenvastaisuuksien ehkäisemiseksi EIP:llä on päävastuu petostentorjunnasta, ja sen on erityisesti sovellettava rahoitustoimiin parhaillaan tarkistettavaa EIP:n toimintamenettelyä, joka koskee lahjonnan, petosten, salaisen yhteistoiminnan, pakottamisen, rahanpesun ja terrorismin rahoittamisen estämistä EIP:n toiminnassa. EIP vahvisti joulukuussa 2010 heikosti säänneltyjä, läpinäkymättömiä tai yhteistyöhaluttomia oikeudenkäyttöalueita koskevat toimintaperiaatteensa. Päätöksen 17 artiklassa säädetään petostentorjuntatoimista. 3. EHDOTUKSEN/ALOITTEEN ARVIOIDUT RAHOITUSVAIKUTUKSET 3.1. Kyseeseen tulevat monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeet ja menopuolen budjettikohdat · Talousarviossa jo olevat budjettikohdat Monivuotisen rahoituskehyksen otsakkeiden ja budjettikohtien mukaisessa järjestyksessä Moniv. rahoitus­kehyksen otsake || Budjettikohta || Määräraha­laji || Rahoitusosuudet Numero [Nimi………………………...……….] || JM/EI-JM ([23]) || EFTA-mailta[24] || ehdokas­mailta[25] || kolman­silta mailta || varainhoito­asetuksen 18 artiklan 1 kohdan aa alakohdassa tarkoitetut rahoitusosuudet 4 || 01 03 05 EU:n takuu EIP:n kolmansissa maissa toteuttamien rahoitustoimien yhteydessä myöntämille lainoille ja lainatakauksille 01 03 06 Takuurahaston rahoittaminen || JM EI-JM || EI EI || EI EI || EI EI || EI EI 3.2. Arvioidut vaikutukset menoihin 3.2.1. Yhteenveto arvioiduista vaikutuksista menoihin milj. euroa Monivuotisen rahoituskehyksen otsake: || Numero || Otsake 4 PO: ECFIN || || || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || 2018–2020 || YHTEENSÄ  Toimintamäärärahat || || || || || || || || Budjettikohdan numero 01 03 05 || Sitoumukset || (1) || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. Maksut || (2) || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. || p.m. Budjettikohdan numero 01 03 06 || Sitoumukset || (1a) || 58,482 || 239,759 || 272,664 || 199,039 || 178,055 || 159,750 || 84,820 || 1 192,569 Maksut || (2a) || 58,482 || 239,759 || 272,664 || 199,039 || 178,055 || 159,750 || 84,820 || 1 192,569 Tiettyjen ohjelmien määrärahoista katettavat hallintomäärärahat[26] || || || || || || || || Budjettikohdan numero 01 03 06 || || (3) || 0 || 0 || 0,5 || 0, || 0 || 0 || 0 || 0,5 Talouden ja rahoituksen PO:n määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || =1+1a +3 || 58,482 || 239,759 || 273,164 || 199,039 || 178,055 || 159,750 || 84,820 || 1 193,069 || Maksut || =2+2a +3 || 58,482 || 239,759 || 273,164 || 199,039 || 178,055 || 159,750 || 84,820 || 1 193,069  Toimintamäärärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || (4) || 58,482 || 239,759 || 272,664399 || 199,039 || 178,055 || 159,750 || 84,820 || 1 192,569 Maksut || (5) || 58,482 || 239,759 || 272,664 || 199,039 || 178,055 || 159,750 || 84,820 || 1 192,569  Tiettyjen ohjelmien määrärahoista katettavat hallintomäärärahat YHTEENSÄ || (6) || 0 || 0 || 0,5 || 0 || 0 || 0 || 0 || 0,5 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 4 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || =4+ 6 || 58,482 || 239,759 || 273,164 || 199,039 || 178,055 || 159,750 || 84,820 || 1 193,069 Maksut || =5+ 6 || 58,482 || 239,759 || 273,164 || 199,039 || 178,055 || 159,750 || 84,820 || 1 193,069 Monivuotisen rahoituskehyksen otsake: || 5 || ”Hallintomenot” milj. euroa || || || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || 2018–2020 || YHTEENSÄ PO: ECFIN ||  Henkilöresurssit || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 6,419  Muut hallintomenot || || || || || || || || Talouden ja rahoituksen PO YHTEENSÄ || Määrärahat || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 6,419 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || (Sitoumukset yhteensä = maksut yhteensä) || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 6,419 milj. euroa || || || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || 2018–2020 || YHTEENSÄ Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEISIIN 1–5 kuuluvat määrärahat YHTEENSÄ || Sitoumukset || 59,399 || 240,676 || 274,081 || 199,956 || 178,972 || 160,667 || 85,737 || 1 199,488 Maksut || 59,399 || 240,676 || 274,081 || 199,956 || 178,972 || 160,667 || 85,737 || 1 199,488 3.2.2. Arvioidut vaikutukset toimintamäärärahoihin – ¨ Ehdotus/aloite ei edellytä toimintamäärärahoja. – X Ehdotus/aloite edellyttää toimintamäärärahoja seuraavasti: Maksusitoumusmäärärahat, milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) Tavoitteet ja tuotokset ò || || || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || 2018–2020 || YHTEENSÄ || TUOTOKSET || || Tyyp­pi[27] || Keski­määr. kus­tan­nukset || Lukumäärä || Kus­tannus || Lukumäärä || Kus­tannus || Lu­ku­mää­rä || Kus­tannus || Luku­määrä || Kus­tannus || Lukumäärä || Kus­tan­nus || Lukumäärä || Kus­tannus || Lukumäärä || Kus­tannus || Lu­ku­mää­rä yh­teensä || Kus­tannuk­set yhteensä ERITYISTAVOITE 1[28]… || || || || || || || || || || || || || || || || || - tuotos || || || || || || || || || || || || || || || || || || - tuotos || || || || || || || || || || || || || || || || || || - tuotos || || || || || || || || || || || || || || || || || || || Välisumma erityistavoite 1 || || || || || || || || || || || || || || || || || ERITYISTAVOITE 2: Kehittää EU:n profiilia, ulkoista edustusta ja yhteyksiä EIP:n ja EBRD:n, muiden kansainvälisten rahoituslaitosten sekä keskeisten taloudellisten foorumien kanssa tavoitteena lähentää näiden strategioita ja toimia sekä EU:n ulkoisia painopisteitä yhä enenevässä määrin toisiinsa || || || || || || || || || || || || || || || || || - tuotos || || || 1 || 58,482 || 1 || 239,759 || 1 || 272,664 || 1 || 199,039 || 1 || 178,055 || 1 || 159,750 || 1 || 84,820 || 7 || 1 192,569 || Välisumma erityistavoite 2 || || || || || || || || || || || || || || || || || KUSTANNUKSET YHTEENSÄ || || 58,82 || || 239,759 || || 272,664 || || 199,039 || || 178,055 || || 159,750 || || 84,820 || || 1 192,569 || Arvioidut vaikutukset toimintamäärärahoihin voidaan tiivistää seuraavasti: • 01 03 05 – EU:n takuu EIP:n kolmansissa maissa toteuttamien rahoitustoimien yhteydessä myöntämille lainoille ja lainatakauksille EIP:n kolmansille maille myöntämiä lainoja varten myönnettävää talousarviotakuuta vastaava summa (p.m.) otetaan käyttöön ainoastaan, jos takuun perusteella todella pyydetään maksua, jota ei pystytä kattamaan kokonaan takuurahastosta. • 01 03 06 – Takuurahaston rahoittaminen Ulkosuhteisiin liittyvien hankkeiden takuurahastoa on rahoitettava takuurahastoasetuksen (neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 480/2009) mukaisesti. Kyseisen asetuksen mukaan rahoituksen perusteena käytetään kokonaissitoumusten määrää vuoden lopussa. Rahoitettava määrä lasketaan vuoden ”n” alussa tavoitesumman (9 prosenttia kokonaissitoumusten määrästä) ja rahaston vuoden ”n-1” lopun nettovarojen erotuksena. Rahoitettava määrä otetaan vuonna ”n” vuoden ”n+1” alustavaan talousarvioon ja maksetaan tosiasiallisesti yhtenä suorituksena vuoden ”n+1” alussa budjettikohdasta 01 03 06. Takuurahasto kattaa myös makrotaloudellisen rahoitusavun ja Euratomin lainat, jotka eivät kuulu tämän päätösehdotuksen soveltamisalaan. Sen vuoksi arvioiduissa rahoitustarpeissa otetaan huomioon kyseisten rahoitusmuotojen osalta jo allekirjoitetut toimet ja mahdollisesti toteutettavat uudet toimet. Takuurahaston rahoittamiseksi vuosina 2014–2020 tarvittavat todelliset vuotuiset määrärahatarpeet riippuvat rahoitettavia kolmea toimintoa varten allekirjoitettujen lainasopimusten, nostettujen lainojen ja lainojen takaisinmaksujen määrästä sekä takuurahaston varojen kehityksestä. Seuraavassa taulukossa esitellään takuurahastosta vuosina 2012–2020 oletettavasti katettavat ulkoiset toimet (allekirjoitettujen lainasopimusten ja nostettujen lainojen määrä). Takuurahastosta katettavat ulkoiset toimet ja takuurahaston varat vuosina 2012–2020 (milj. euroa) || || || || || || || || || || || || || || 2012 || 2013 || 2014 || 2015 || 2016 || 2017 || 2018 || 2019 || 2020 || || || || || || || || || || || (A) Allekirjoitettujen EIP:n rahoitustoimien ohjeellinen kokonaismäärä (Uusi päätös 2014–2020; kiinteä enimmäismäärä 25 000 milj. euroa) || 3 959 || 4 450 || 3 600 || 3 600 || 3 600 || 3 550 || 3 500 || 3 550 || 3 550 (B) EIP:n toimien arvioituihin maksuihin ja kuoletuksiin perustuva lainakannan kokonaismäärä (vanhat ja uudet päätökset) || 22 526 || 25 826 || 29 098 || 31 685 || 34 024 || 35 600 || 37 187 || 38 274 || 39 533 (C) Muiden rahoitustoimien arvioituihin maksuihin ja kuoletuksiin perustuva lainakannan kokonaismäärä (makrotaloudellinen rahoitusapu + Euratom) || 573 || 1 310 || 2 187 || 2 266 || 2 336 || 2 204 || 1 725 || 1 230 || 907 (D) = (B) + (C) || Arvioituihin maksuihin ja kuoletuksiin perustuva lainakannan kokonaismäärä || 23 099 || 27 136 || 31 285 || 33 951 || 36 360 || 37 804 || 38 912 || 38 504 || 40 440 || || || || || || || || || || || Huom.: || c) Näihin lukuihin sisältyvät mahdollisesti myönnettävä uusi makrotaloudellinen rahoitusapu tai uudet Euratomin lainat. || || || || || || || Vaikka lainanannon määrän olisi vastattava rahoituskehyksessä varattua kokonaisrahoitusta, takuurahaston rahoittamiseen vuosittain tarvittavat määrät voivat vaihdella, sillä ne lasketaan lopullisesti lainakannan kokonaismäärän perusteella vuoden ”n-2” lopussa. Jos vuotuiset tarpeet jonakin tulevana vuonna ylittävät kyseiselle vuodelle ennakoidun rahoituksen, lisärahoitus saadaan pääasiallisesti kohdentamalla määrärahoja uudelleen niiden rahoitusvälineiden sisällä, joihin sisältyy maantieteellisiä ohjelmia, erityisesti kun on kyse valinnaisen enimmäismäärän käyttöönotosta. Valinnaisen lisämäärän mahdollisen käyttöönoton talousarviovaikutukset olisi laskettava väliarvioinnin yhteydessä päivitettyjen, rahoitustarpeita koskevien ennusteiden pohjalta. Vuosia 2014–2020 koskevissa arvioiduissa tarpeissa on otettu huomioon Syyrialle myönnettyihin, laiminlyötyihin lainoihin liittyvät maksupyynnöt, joita esitettiin vuonna 2012 ja vuoden 2013 alussa, sekä ne uudet maksupyynnöt, joita on odotettavissa kahden vuoden kuluessa tämän ehdotuksen hyväksymisen jälkeen, jos maksujen laiminlyönti jatkuu. Niissä ei kuitenkaan ole otettu huomioon poikkeuksellisia määrärahatarpeita, joita saattaa aiheutua muiden lainanottajien maksulaiminlyönneistä tai takuurahaston varojen arvostukseen tehtävistä muutoksista. Mahdollisten tulevien maksulaiminlyöntien määrää on vaikea ennakoida. On huomattava, että takuurahastoasetuksen mukaisesti rahastoon osoitettava rahoitusosuus on pakollinen menoerä, jonka turvaamiseksi on odottamattomien maksulaiminlyöntien tapauksessa käytettävä otsakkeen 4 muita määrärahoja. Yleisestä talousarviosta katettavista takuista puolivuosittain Euroopan parlamentille ja neuvostolle annettavien komission kertomusten perusteella voidaan ottaa huomioon talousarviosta katettavat enimmäisriskit (ks. kertomus [COM(2013) 211 ja siihen liittyvä valmisteluasiakirja SWD(2013) 130 – tilanne 30.6.2012]). 3.2.3. Arvioidut vaikutukset hallintomäärärahoihin 3.2.3.1. Yhteenveto – ¨ Ehdotus/aloite ei edellytä hallintomäärärahoja. – X Ehdotus/aloite edellyttää hallintomäärärahoja seuraavasti: milj. euroa (kolmen desimaalin tarkkuudella) || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2017 || 2018–2020 || YH­TEENSÄ Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5 || || || || || || || || Henkilöresurssit || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 6,419 Muut hallintomenot || || || || || || || || Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKE 5, välisumma || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 6,419 Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät[29] || || || || || || || || Henkilöresurssit || || || || || || || || Muut hallintomenot || || || 0,500 || || || || || Monivuotisen rahoituskehyksen OTSAKKEESEEN 5 sisältymättömät, välisumma || 0,917 || 0,917 || 1,417 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 6,919 YHTEENSÄ || 0,917 || 0,917 || 1,417 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 0,917 || 6,917 3.2.3.2. Henkilöresurssien arvioitu tarve – ¨ Ehdotus/aloite ei edellytä henkilöresursseja. – X Ehdotus/aloite edellyttää henkilöresursseja seuraavasti: arvio kokonaislukuina (tai enintään yhden desimaalin tarkkuudella) || Vuosi 2014 || Vuosi 2015 || Vuosi 2016 || Vuosi 2016 || 2018–2020  Henkilöstötaulukkoon sisältyvät virat/toimet (virkamiehet ja väliaikaiset toimihenkilöt) XX 01 01 01 (päätoimipaikka ja komission edustustot EU:ssa) || 7 || 7 || 7 || 7 || 7 || 7 || 7 XX 01 01 02 (edustustot EU:n ulkopuolella) || || || || || || || XX 01 05 01 (epäsuora tutkimustoiminta) || || || || || || || 10 01 05 01 (suora tutkimustoiminta) || || || || || || ||  Ulkopuolinen henkilöstö[30] (kokoaikaiseksi muutettuna) XX 01 02 01 (kokonaismäärärahoista katettavat sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) || || || || || || || XX 01 02 02 (sopimussuhteiset ja paikalliset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö, nuoremmat asiantuntijat ja kansalliset asiantuntijat EU:n ulkopuolisissa edustustoissa) || || || || || || || XX 01 04 yy[31] || - päätoimipaikassa[32] || || || || || || || - EU:n ulkop. edustustoissa || || || || || || || XX 01 05 02 (epäsuora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) || || || || || || || 10 01 05 02 (suora tutkimustoiminta: sopimussuhteiset toimihenkilöt, vuokrahenkilöstö ja kansalliset asiantuntijat) || || || || || || || Muu budjettikohta (mikä?) || || || || || || || YHTEENSÄ || 7 || 7 || 7 || 7 || 7 || 7 || 7 Osasto 01 03 – Kansainväliset talous- ja rahoitusasiat viittaa kyseessä olevaan toimintalohkoon eli talousarvion osastoon. Henkilöresurssien tarve katetaan toime