Vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin verrattuna ELTIF-kehyksellä on kuitenkin tiettyjä etuja. Ensinnäkin se muodostaa täysin yhdenmukaistetun rahoitustuotteiden eurooppalaisen laatumerkin, joka mahdollistaa EU:n laajuisen lupapohjaisen jakelun sekä ammattimaisille että yksityissijoittajille. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista annetun direktiivin 2011/61/EU mukaisia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja voidaan markkinoida ainoastaan ammattimaisille sijoittajille, ja niiden markkinointi yksityissijoittajille riippuu kansallisista säännöistä. ELTIF-rahastoja koskevat säännöt voivat myös joissakin tapauksissa auttaa kestämään markkinoiden heilahtelua niiden suljetun luonteen ja pitkän aikavälin horisontin vuoksi. ELTIF-rahastojen sijoittajiin sovellettavasta kansallisesta verolainsäädännöstä riippuen sijoittajien verokohtelu saattaa myös olla suotuisampaa. Lisäksi ELTIF-rahastot voivat tarjota turvallisemman vaihtoehdon pääomasijoituksista kiinnostuneille sijoittajille, koska niiden riskiprofiili on matalampi kuin varsinaisten pääomasijoitusrahastojen.

Sen jälkeen, kun alkuperäinen ELTIF-rahastoja koskeva oikeudellinen kehys hyväksyttiin huhtikuussa 2015, on perustettu vain 57 ELTIF-rahastoa (lokakuuhun 2021 mennessä). Niiden hallinnoimien nettovarojen määrä on suhteellisen pieni (vuonna 2021 hoidettavien varojen kokonaismäärän arvioidaan olevan noin 2,4 miljardia euroa). Näiden toimiluvan saaneiden ELTIF-rahastojen kotipaikat ovat ainoastaan neljässä jäsenvaltiossa (Luxemburg, Ranska, Italia ja Espanja). Muissa jäsenvaltioissa ei ole ollut kotimaisia ELTIF-rahastoja.

Tämä ELTIF-rahastojen kehittämistoimi on linjassa myös Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa ja erityisesti kestävän rahoituksen strategiassa asetetun tavoitteen kanssa, jonka mukaan kestävyys- ja ilmastoneutraaliustavoitteiden saavuttaminen riippuu kaikkien talouden sidosryhmien panoksesta, erityisesti niiden, joilla on rooli pitkän aikavälin rahoitusstrategioissa. Tämä aloite tarjoaa myös tilaisuuden varmistaa, että ELTIF-rahastojen sijoitusstrategiat ja raportointitoimet ovat EU:n ilmasto- ja ympäristötavoitteiden mukaisia.

Euroopan on edistettävä älykkäämpää, kestävämpää ja osallistavampaa kasvua, joka luo työpaikkoja ja parantaa EU:n maailmanlaajuista kilpailukykyä. Tätä painopistettä tuettiin myös pääomamarkkinaunionia koskevan toimintasuunnitelman väliarvioinnissa, jossa todettiin, että EU on kärsinyt pk-yritysten pitkäaikaisen rahoituksen jatkuvasta puutteesta verrattuna muihin merkittäviin talouksiin. Lisäksi komission tarkistetussa pääomamarkkinaunionia koskevassa toimintasuunnitelmassa todetaan nimenomaisesti, että on tarpeen tukea edelleen sijoitusvälineitä, jotka kanavoivat rahoitusta pitkän aikavälin investointihankkeisiin. Toimintasuunnitelmassa komissio sitoutui myös tarkastelemaan uudelleen ELTIF-rahastoja koskevaa lainsäädäntökehystä.

Ensimmäinen pääomamarkkinaunionia koskeva toimintasuunnitelma julkaistiin vuonna 2015, minkä jälkeen on toteutettu useita toimia pitkäaikaisten rahoituslähteiden lisäämiseksi EU:ssa. On kuitenkin käynyt selväksi, että tarvitaan lisää politiikkatoimia sen varmistamiseksi, että enemmän sijoituksia kanavoidaan pääomaa tarvitseville yrityksille ja pitkän aikavälin investointihankkeisiin erityisesti covid-19-pandemiasta toipumisen aikana.

Näin ollen ehdotuksessa ei mennä pidemmälle kuin on tarpeen ELTIF-rahastoja koskevan yhteisen oikeudellisen kehyksen saavuttamiseksi. Samalla siinä käsitellään kuitenkin sääntelykysymyksiä, joilla on vaikutusta merkinnän luotettavuuteen.

Suhteellisuusperiaatteen osalta voidaan todeta, että ehdotuksessa saavutetaan asianmukainen tasapaino yleisen edun ja toimenpiteen kustannustehokkuuden välillä. Ehdotetuilla säännöillä pyritään luomaan yhteinen tuotemerkintä, johon liittyy vahvasti yleinen etu ja joka loisi perustan ELTIF-rahastojen yhteisille, kilpailukykyisille ja kustannustehokkaille markkinoille kaikkialla unionissa. Eri osapuolille asetettavat vaatimukset on mitoitettu huolellisesti. Vaatimukset on laadittu, aina kun mahdollista, vähimmäisvaatimuksina, ja sääntelyvaatimukset on räätälöity siten, että vältetään tarpeettomat häiriöt olemassa oleville liiketoimintamalleille. Ehdotetussa asetuksessa on erityisesti yhdistetty parametrit, jotka soveltuvat pitkäaikaissijoituksille ja tietyille sijoittajaryhmille, ottaen kuitenkin täysimittaisesti huomioon nimitykseen ”ELTIF-rahasto” liittyvät turvallisuutta ja luotettavuutta koskevat näkökohdat.

Asetuksen (EU) 2015/760 uudelleentarkastelun oikeusperusta on vahvistettu asetuksen 37 artiklassa. Siinä säädetään, että kun 37 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu ELTIF-rahastojen sääntelykehyksen toimivuuden arviointi on saatettu päätökseen ja ESMAa on kuultu, komission on annettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa arvioidaan asetuksen ja ELTIF-rahastojen vaikutusta pääomamarkkinaunionin toteuttamiseen ja asetuksessa säädettyjen tavoitteiden saavuttamiseen. Kertomukseen on myös liitettävä tarvittaessa lainsäädäntöehdotus.

ELTIF-kehys liittyy läheisesti myös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevaan direktiiviin, koska kyseinen direktiivi muodostaa oikeudellisen kehyksen, jolla säännellään vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitoa ja markkinointia unionissa. Määritelmän mukaan ELTIF-rahastot ovat unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joita hoitavat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, joille on myönnetty toimilupa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevan direktiivin mukaisesti. Näin ollen myös ELTIF-rahastojen hoitajiin sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevassa direktiivissä vahvistettuja sääntöjä. Ottaen huomioon ELTIF-asetuksen ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevan direktiivin väliset yhteydet on hyvä huomata, että ELTIF-rahastojen uudelleentarkastelun lisäksi komissio tarkastelee uudelleen myös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevaa direktiiviä. Molemmat ehdotukset hyväksyttiin samana päivänä.

Edellä mainittujen lähteiden lisäksi komissio on toteuttanut kuulemisia seuraavissa yhteyksissä: i) Euroopan arvopaperikomitean (EGESC) asiantuntijaryhmä 27. marraskuuta 2020 ja 19. heinäkuuta 2021, ii) ESMAn sijoitustenhoitopalvelujen pysyvä komitea sekä jatkuva yhteydenpito kansallisiin toimivaltaisiin viranomaisiin, iii) ELTIF-kehyksestä 4. helmikuuta 2020 järjestetty sidosryhmien keskustelutilaisuus ”ELTIF - Challenges and Opportunities in 2020”, iv) Ranskan omaisuudenhoitoyhtiöiden liiton 7. joulukuuta 2020 järjestämä ELTIF-rahastoja koskeva työpaja, v) vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen liiton 2. helmikuuta 2021 järjestämä ELTIF-rahastoja koskeva työpaja, jossa käsiteltiin Yhdysvaltojen liiketoiminnan kehittämisyritysten toiminnasta saatua sääntelykokemusta ja niiden samankaltaisuuksia ELTIF-rahastojen kanssa, vi) EuropeInvestin yhdessä pääomasijoitusalan edustajien kanssa 27. toukokuuta 2021 järjestämä ELTIF-rahastoja koskeva työpaja.

Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat laajalti yksimielisiä keskeisistä kysymyksistä, joita on tarkistettava (hyväksyttävät omaisuuserät, numeeriset raja-arvot, eturistiriitoja koskevat säännökset jne.). Tämä konsensus on otettu huomioon Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (ESMA) teknisessä lausunnossa, jonka sisältö vastaa hyvin läheisesti vaikutustenarvioinnissa esitettyjä toimintapoliittisia ehdotuksia. Kansalliset toimivaltaiset viranomaiset ovat laajalti tukeneet tavoitetta varmistaa kehysten johdonmukaisuus poistamalla aukkoja, päällekkäisyyksiä ja epäjohdonmukaisuuksia.

Asetuksen 12 artiklaa muutetaan kahdella tavalla. Ensinnäkin eturistiriitoja koskevien 1 kohdan säännösten soveltamisalaan sisällytetään viittaus unioniin sijoittautuneisiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin, joita ELTIF-rahaston hoitaja voi hoitaa. Artiklan 2 kohdalla puolestaan pyritään nimenomaisesti varmistamaan, että ELTIF-rahastojen hoitajien kanssa samaan konserniin kuuluvat sidosyhteisöt ja niiden henkilöstö voivat yhdessä sijoittaa kyseiseen ELTIF-rahastoon ja samaan omaisuuserään. Tällaiset yhteissijoitukset voivat olla välttämätön osa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien noudattamaa yhteissijoitusstrategiaa, ja joissakin tapauksissa ne saattavat myös olla alan tavanomainen käytäntö. Asetuksen 12 artiklan 2 kohdassa sallitaan, että ELTIF-rahaston hoitaja ja tämän kanssa samaan konserniin kuuluvat sidosyhteisöt ja niiden henkilöstö voivat tehdä yhteissijoituksia, edellyttäen että kyseinen ELTIF-rahaston hoitaja on ottanut käyttöön organisaatio- ja hallintojärjestelyt, joiden tarkoituksena on havaita, ehkäistä, hallita ja seurata eturistiriitoja, ja että tällaisista eturistiriidoista ilmoitetaan asianmukaisesti. Näillä lisävaatimuksilla pyritään varmistamaan tarvittavat sijoittajansuojaa ja markkinoiden eheyttä koskevat takeet.

Asetuksen 10 artiklan 1 kohdan f alakohtaa on muutettu siten, että siinä täsmennetään hyväksyttävien arvopaperistamisten soveltamisala, joka koostuu neljästä luokasta: asuntolainat, joiden vakuutena on yksi tai useampi asuinkiinteistö (eli asuntolainavakuudellinen arvopaperi), kaupalliset lainat, joiden vakuutena on yksi tai useampi liikekiinteistö, yrityslainat (myös pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetyt lainat) ja myyntisaamiset tai muut arvopaperistetut vastuut, joiden alullepanija katsoo muodostavan erillisen omaisuuserätyypin, edellyttäen että näiden myyntisaamisten tai muiden arvopaperistettujen vastuiden tuotot käytetään pitkäaikaissijoitusten rahoittamiseen tai jälleenrahoitukseen. Nämä säännökset mahdollistaisivat ELTIF-rahastojen hyväksyttävien omaisuuserien koon ja soveltamisalan laajentamisen, mikä puolestaan tekisi ELTIF-rahastojen sääntelykehyksestä houkuttelevamman omaisuudenhoitajien ja sijoittajien kannalta.

ELTIF-asetuksen 10 artiklan 1 kohdan e alakohdassa sallitaan sijoitukset reaaliomaisuuseriin ja varmistetaan, että ELTIF-rahastojen sijoituksia ei rajoiteta pelkästään omistusmuotoihin, jotka perustuvat yksittäisten reaaliomaisuuserien suoriin omistuksiin tai välillisiin omistuksiin vaatimukset täyttävien salkkuyritysten kautta. Tarkistettujen säännösten mukaan ELTIF-rahastot voivat sijoittaa reaaliomaisuuseriin, jos tällaisten omaisuuserien sijoitusarvo on vähintään 1 000 000 euroa, eikä enää edellytetä, että kyseessä on oltava suorat omistukset tai ”välilliset omistukset vaatimukset täyttävien salkkuyritysten kautta”. Tämä muutos mahdollistaisi laajan valikoiman erilaisia reaaliomaisuutta koskevia sijoitusstrategioita. Raja-arvon alentaminen lisäisi myös joustavuutta ELTIF-rahastojen hoitajien näkökulmasta, koska suurissakin salkuissa yksittäisten reaaliomaisuuserien arvo on yleensä huomattavasti pienempi kuin 10 000 000 euroa. Muutoin vaikutukset kohdistuisivat erityisesti salkkuihin, jotka ovat olleet toiminnassa jo jonkin aikaa: esimerkiksi uusiutuvan energian alalla tiettyjen omaisuuserien (kuten aurinkopaneelien tai tuuliturbiinien lapojen) arvo laskee yleensä koko niiden elinkaaren ajan. Yksittäisten reaaliomaisuuserien vähimmäisarvon alentamisella pyritään myös varmistamaan, että omaisuudenhoitajilla on pääsy myös suuriin salkkuihin riippumatta näiden salkkujen yksittäisten reaaliomaisuuserien arvosta ja että salkku on hajautetumpi ja siten sisältää vähemmän riskejä.

ELTIF-asetuksen 5 artiklan 1 ja 3 kohtaan esitetään muutamia muutoksia, jotka helpottavat ELTIF-rahaston toimiluvan myöntämistä ja yksinkertaistavat ELTIF-rahaston ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajan toimilupia koskevien säännösten eriyttämistä. Erityisesti ELTIF-asetuksen 5 artiklan 3 kohtaa muutetaan sen selventämiseksi, että ELTIF-rahastojen toimiluvista vastaava kansallinen toimivaltainen viranomainen vastaa ainoastaan ELTIF-rahaston toimiluvan myöntämisestä eikä se osallistu unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien lisätoimilupien myöntämiseen tai hyväksyntään. Lisäksi on selvennetty, että ELTIF-rahaston toimiluvan myöntämisen ehdoksi ei saa asettaa vaatimusta, että ELTIF-rahastoa hoitaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja, jonka sääntömääräinen kotipaikka on kyseisen ELTIF-rahaston kotijäsenvaltiossa, tai että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja harjoittaa toimintaa kyseisen ELTIF-rahaston kotijäsenvaltiossa tai siirtää toimintoja sinne.

Asetuksen 2 artiklan 6 kohtaan sisältyy ”reaaliomaisuuserän” määritelmä, jota on tarkistettu siten, että reaaliomaisuuserällä tarkoitetaan mitä tahansa omaisuuserää, jolla on substanssinsa ja ominaisuuksiensa ansiosta luontainen arvo. Tarkistuksen tarkoituksena on laajentaa sellaisten reaaliomaisuutta koskevien sijoitusstrategioiden soveltamisalaa, joita ELTIF-rahastojen hoitajat voivat toteuttaa. Tällaiset reaaliomaisuuserät, kuten sosiaalinen, energia-, liikenne- tai tietoliikenneinfrastruktuuri taikka koulutus-, terveydenhoito-, sosiaalihuolto- ja teollisuuslaitokset, voivat tarjota kassavirtaa tai sijoitusten tuottoja, mutta tätä ei kuitenkaan edellytetä. Reaaliomaisuuserän määritelmän yksinkertaistamisella varmistetaan myös, että laajennettuun soveltamisalaan voi sisältyä myös omaisuuseriä, joiden arvoa ei ole helppo määrittää vaan arvostaminen tehdään esimerkiksi diskontatun kassavirran tai vertailumenetelmän perusteella. Lisäksi reaaliomaisuuserän laajennettu määritelmä tarkoittaa, että tällaisiin omaisuuseriin sisältyvät myös infrastruktuuri, teollis- ja tekijänoikeudet, alukset, laitteet, koneet, ilma-alukset tai liikkuva kalusto sekä kiinteä omaisuus, mukaan lukien reaaliomaisuuteen liittyvät oikeudet, kuten vesi-, metsä- ja mineraalioikeudet. Reaaliomaisuuserien määritelmän laajennettu soveltamisala kattaa myös investoinnit liikekiinteistöihin, koulutukseen, neuvontaan, tutkimukseen, urheiluun ja kehityslaitoksiin tai asumiseen, kuten senioriasuntoihin tai sosiaaliseen asuntotuotantoon. Infrastruktuurihankkeiden laajuus saattaa edellyttää suuria määriä pääomaa, joka on pidettävä sijoitettuna pitkiä aikoja. Tällaiset infrastruktuurihankkeet voivat liittyä muun muassa julkisten rakennusten infrastruktuuriin, kuten kouluihin, sairaaloihin tai vankiloihin, sosiaaliseen infrastruktuuriin, kuten sosiaaliseen asuntotuotantoon, liikenteen infrastruktuuriin, kuten teihin, joukkoliikennejärjestelmiin tai lentokenttiin, energiainfrastruktuuriin, kuten energiaverkkoihin, ilmastonmuutokseen sopeutumiseen ja sen hillitsemiseen, voimalaitoksiin tai putkistoihin, vesihuoltoinfrastruktuuriin, kuten vedenjakelujärjestelmiin, viemäröintiin tai kastelujärjestelmiin, tietoliikenneinfrastruktuuriin, kuten tietoliikenneverkkoihin, tai jätehuoltoinfrastruktuuriin, kuten kierrätys- tai keräysjärjestelmiin.

Lisäksi on huomioitava, että ELTIF on vapaaehtoinen kehys. Omaisuudenhoitajilla ei ole velvollisuutta valita ELTIF-rahastoa rahastorakenteeksi, mutta ne voivat halutessaan perustaa ELTIF-rahaston. Omaisuudenhoitajat voivat valintansa mukaan perustaa rahastonsa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevan direktiivin mukaisena vaihtoehtoisena sijoitusrahastona tai muun vaihtoehtoisen kansallisen rahastorakenteen mukaisesti taikka järjestää pitkäaikaissijoituksensa muilla tavoin (esim. pääomasijoitusten muodossa). Kun otetaan huomioon korvattavuutta ja vaikutusten jakautumista koskevat näkökohdat, olisi vaikeaa perustella parhaaksi arvioitujen toimintavaihtoehtojen kaikki mahdolliset tai epäsuorat kustannussäästöt riittävän luotettavalla tavalla.

Asetuksen 28 artiklan 1 kohdan osalta pyritään poistamaan ELTIF-asetuksessa ja rahoitusmarkkinadirektiivissä (MiFID II) tarkoitettujen soveltuvuuden arviointien osittainen päällekkäisyys. Tätä varten 28 artiklan 1 kohdassa ja 30 artiklan 1 kohdassa viitataan ELTIF-rahastojen hoitajien ja jakelijoiden velvollisuuteen suorittaa soveltuvuuden arviointi MiFID II -direktiivin säännösten mukaisesti, jos ELTIF-rahastoa tarjotaan tai myydään suoraan. ELTIF-rahastojen soveltuvuustestin mukauttaminen MiFID II -direktiiviin on tärkeää, kun otetaan huomioon 30 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan, joka sisältää alun perin sijoitettuja varoja koskevan 10 000 euron vähimmäisvaatimuksen ja rajoituksen, jonka mukaan sijoitusten kokonaismäärä ei saa ylittää 10 prosenttia yksityissijoittajan rahoitusvälinesalkusta, poistamista koskeva ehdotus. Ehdotuksella pyritään poistamaan nämä 10 000 euron alkuperäistä sijoitusta (ns. pääsylippu) ja 10 prosentin kokonaissijoitusta koskevat vaatimukset sellaisten yksityissijoittajien osalta, joiden rahoitusvälinesalkun arvo on alle 500 000 euroa. Tämä johtuu siitä, että tällaiset vaatimukset muodostavat perusteettomia esteitä yksityissijoittajien pääsylle ELTIF-rahastoihin ja että tällaiset raja-arvot ovat useimmissa tapauksissa osoittautuneet raskaiksi ja tehottomiksi esteiksi.

Asetuksen 26 artiklassa edellytetään, että jos ELTIF-rahaston osuuksia tai osakkeita on tarkoitus markkinoida yksityissijoittajille, rahastonhoitajan on kussakin jäsenvaltiossa, jossa kyseistä ELTIF-rahastoa markkinoidaan, otettava käyttöön toiminnot, jotka mahdollistavat merkintöjen tekemisen, maksujen suorittamisen osuuden- tai osakkeenomistajille, osuuksien tai osakkeiden takaisinoston ja lunastuksen ja sellaisten tietojen saataville asettamisen, jotka ELTIF-rahaston ja sen hoitajan on annettava. Nämä sijoittajille tarjolla olevia toimintoja koskevat säännökset poistetaan ELTIF-rahastojen markkinoinnin, erityisesti rajatylittävän markkinoinnin, helpottamiseksi EU:n säännöstöä noudattaen. Asetuksen 26 artiklan poistamisella pyritään myös varmistamaan, että ELTIF-rahastoja voidaan markkinoida asettamatta ELTIF-rahastojen hoitajille vaatimusta ottaa käyttöön tällaisia ”toimintoja”, joiden saatetaan tapauksen mukaan tulkita merkitsevän fyysisiä tiloja tai erillisiä tietoteknisiä, henkilöstöön liittyviä tai hallinnollisia järjestelyjä tai vaatimuksia.

Ehdotuksen 16 artiklalla pyritään mahdollistamaan se, että yksityissijoittajille markkinoitavat ELTIF-rahastot voivat ottaa rahalainaa enintään 50 prosenttia ELTIF-rahaston pääoman arvosta. Sen sijaan ainoastaan ammattimaisille sijoittajille markkinoidut ELTIF-rahastot saisivat vivuttaa enintään 100 prosenttia ELTIF-rahaston pääoman arvosta. Ehdotuksella pyritään myös lisäämään valuuttasääntöjen joustavuutta ja laajentamaan ELTIF-rahastojen mahdollisuutta tehdä sopimuksia myös muussa kuin perusvaluutassa, jos valuuttariski on suojattu tai jos voidaan muulla tavoin osoittaa, että muun valuutan määräinen lainaaminen ei altista ELTIF-rahastoa olennaisille valuuttariskeille. Rasitusta koskeva 30 prosentin vaatimus poistetaan 16 artiklan 1 kohdan e alakohdasta, ja kohdassa selvennetään, että rahalaina voi rasittaa sellaisia omaisuuseriä, joilla pannaan täytäntöön rahaston lainanottostrategia. Uudessa 16 artiklan 1 a kohdassa selvennetään, että lainanottojärjestelyjä, jotka katetaan kokonaan sijoittajien pääomasitoumuksilla, ei pidetä lainanottona. Tämä säännös tarjoaisi omaisuudenhoitajille lisää joustovaraa vipuvaikutuksen hyödyntämisessä. Sijoittajansuojan parantamiseksi 16 artiklan tarkistetussa 2 kohdassa edellytetään, että ELTIF-rahastojen hoitajan on esittävä yksityiskohtaisesti ELTIF-rahaston lainanottostrategia ja -rajat. Tällä vaatimuksella pyritään myös velvoittamaan ELTIF-rahastojen hoitajat kuvaamaan, miten lainanotto tarkkaan ottaen auttaisi ELTIF-rahaston strategian täytäntöönpanossa ja miten lainanottoon, valuuttaan ja duraatioon liittyviä riskejä vähennettäisiin.

Yksityissijoittajille markkinoitavien ELTIF-rahastojen yksinkertaisiin, läpinäkyviin ja standardoituihin arvopaperistamisiin liittyvien riskien kattamiseksi uudessa 3 a kohdassa säädetään, että yksinkertaisten, läpinäkyvien ja standardoitujen arvopaperistamisten yhteenlaskettu arvo saa olla enintään 20 prosenttia ELTIF-rahaston pääoman arvosta. ELTIF-rahaston yhteenlaskettu vastapuoliriski, joka johtuu OTC-johdannaistransaktioista, takaisinostosopimuksista tai takaisinmyyntisopimuksista, saisi olla enintään 10 prosenttia ELTIF-rahaston pääoman arvosta. Asetuksen 13 artiklan 5 kohta poistetaan, koska yksityissijoittajille markkinoitaviin ELTIF-rahastoihin liittyviä riskirajoja on korotettu. On tärkeää huomata, että uudessa 13 artiklan 8 kohdassa täsmennetään, että 2–4 kohdassa vahvistettuja sijoituskynnyksiä ei sovelleta, jos ELTIF-rahastoja markkinoidaan yksinomaan ammattimaisille sijoittajille.

13 artiklan 2 kohdan a–c alakohdassa korotetaan yksityissijoittajille markkinoitavien ELTIF-rahastojen sijoitusten enimmäismäärä 20 prosenttiin, kun kyse on yksittäisen vaatimukset täyttävän salkkuyrityksen liikkeeseen laskemista välineistä tai sen myöntämistä lainoista. Lisäksi vastaavaa 20 prosentin raja-arvoa sovelletaan myös yksityissijoittajille markkinoitavien ELTIF-rahastojen sijoituksiin mihin tahansa yksittäiseen ELTIF-, EuVECA- tai EuSEF-rahastoon tai unioniin sijoittautuneeseen vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon, jota hoitaa unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, edellyttäen että kyseessä on ELTIF-asetuksen 10 artiklan 1 kohdan mukainen hyväksyttävä sijoitusomaisuuserä. Niiden 9 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen omaisuuserien osalta, jotka on laskenut liikkeeseen jokin yksittäinen yhteisö, tämä raja-arvo on kaksinkertaistettu 10 prosenttiin.

(15)Asetuksen (EU) 2015/760 nykyisessä versiossa säädetyt hajauttamisvaatimukset otettiin käyttöön sen varmistamiseksi, että eurooppalaiset pitkäaikaissijoitusrahastot kykenisivät kestämään epäsuotuisia markkinaolosuhteita. Hajauttamiseen sovelletut raja-arvot merkitsevät kuitenkin sitä, että eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen on tehtävä keskimäärin kymmenen erillistä sijoitusta. Tapauksissa, joissa on kyse sijoittamisesta laaja-alaisiin hankkeisiin tai infrastruktuureihin, tällainen kymmentä sijoitusta koskeva vaatimus voi olla vaikea saavuttaa ja se voi myös olla kallista transaktiokustannusten ja pääoman kohdentamisen näkökulmasta. Eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen ja viime kädessä niiden sijoittajien transaktio- ja hallintokustannusten vähentämiseksi eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen olisi sen vuoksi voitava toteuttaa keskitetympiä sijoitusstrategioita ja siten ottaa vähemmän positioita hyväksyttävissä omaisuuserissä. Siksi on tarpeen mukauttaa hajauttamisvaatimuksia, jotka koskevat eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen positioita yksittäisissä vaatimukset täyttävissä salkkuyrityksissä, yksittäisissä reaaliomaisuuserissä, yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavissa yrityksissä ja tietyissä muissa hyväksyttävissä sijoitusomaisuuserissä, sopimuksissa ja rahoitusvälineisissä. Eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen salkun koostumusta koskevan jouston lisäämisen ja hajauttamisvaatimusten vähentämisen ei pitäisi vaikuttaa olennaisesti eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen kykyyn kestää markkinoiden heilahtelua, koska eurooppalaiset pitkäaikaissijoitusrahastot sijoittavat tavallisesti omaisuuseriin, joiden markkinahinta ei ole helposti määriteltävissä, jotka voivat olla hyvin epälikvidejä ja joilla on usein pitkä erääntymisaika tai aikahorisontti.

(13)Koska huolena on, että rahasto-osuusrahastostrategiat voivat johtaa sijoituksiin, jotka eivät kuulu hyväksyttävien sijoitusomaisuuserien soveltamisalaan, asetuksessa (EU) 2015/760 rajoitetaan tällä hetkellä sijoitusten tekemistä muihin rahastoihin eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston koko toiminta-aikana. Rahasto-osuusrahastostrategiat ovat kuitenkin yleinen ja erittäin tehokas tapa ottaa nopeasti positioita epälikvideissä omaisuuserissä erityisesti kiinteistöjen ja täysin maksettujen pääomarakenteiden yhteydessä. Siksi on tarpeen antaa eurooppalaisille pitkäaikaissijoitusrahastoille mahdollisuus sijoittaa myös muihin rahastoihin, koska tämä antaisi niille mahdollisuuden sijoittaa pääomaa nopeammin. Rahasto-osuusrahastosijoitusten helpottaminen mahdollistaisi myös ylimääräisten käteisvarojen uudelleensijoittamisen rahastoihin. Erilaiset sijoitukset, joilla on erilaiset erääntymisajat, saattaisivat vähentää eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen tarvetta pitää osa varoista käteisen muodossa (cash drag). Sen vuoksi on tarpeen laajentaa eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajien käytettävissä olevia hyväksyttäviä rahasto-osuusrahastostrategioita muihinkin kuin eurooppalaisiin riskipääomarahastoihin (EuVECA) tai eurooppalaisiin yhteiskunnalliseen yrittäjyyteen erikoistuneisiin rahastoihin (EuSEF). Sellaisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten soveltamisalaa, joihin eurooppalaiset pitkäaikaissijoitusrahastot voivat sijoittaa, tulisi näin ollen laajentaa siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittaviin yrityksiin (yhteissijoitusyrityksiin) ja unioniin sijoittautuneisiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin, joita unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoitavat. Tehokkaan sijoittajansuojan varmistamiseksi on kuitenkin myös tarpeen säätää, että jos eurooppalainen pitkäaikaissijoitusrahasto sijoittaa muihin eurooppalaisiin pitkäaikaissijoitusrahastoihin, EuVECA-rahastoihin, EuSEF-rahastoihin, yhteissijoitusyrityksiin tai unioniin sijoittautuneisiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin, joita unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoitavat, kyseisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten olisi myös sijoitettava hyväksyttäviin sijoituksiin eivätkä ne itse saisi olla sijoittaneet enempää kuin 10 prosenttia pääomastaan mihinkään muuhun yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavaan yritykseen.

(11)Jotta sijoittajien olisi helpompi saada ajantasaisempia ja täydellisempiä tietoja eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen markkinoista, on tarpeen lisätä asetuksen (EU) 2015/760 3 artiklan 3 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun julkisen keskusrekisterin, jäljempänä ’ELTIF-rekisteri’, tietojen yksityisyyskohtaisuutta ja ajantasaisuutta. ELTIF-rekisterin olisi sen vuoksi sisällettävä tarkempia tietoja rekisteriin jo sisältyvistä tiedoista, mukaan lukien, jos saatavilla, eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston oikeushenkilötunnus (LEI) ja kansallinen kooditunniste, rahastonhoitajan nimi, osoite ja oikeushenkilötunnus, rahaston ja kunkin erillisen osake- tai osuuslajin ISIN-koodit, rahaston toimivaltainen viranomainen ja kotijäsenvaltio, jäsenvaltiot, joissa rahastoa markkinoidaan, voidaanko rahastoa markkinoida yksityissijoittajille vai voidaanko sitä markkinoida ainoastaan ammattimaisille sijoittajille, rahaston toimiluvan myöntämispäivä sekä päivä, jona rahaston markkinointi on alkanut. Jotta eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen sijoittajat voisivat analysoida ja vertailla markkinoilla olevia eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja, ELTIF-rekisterin olisi lisäksi sisällettävä ajan tasalla olevat linkit rahastojen asiakirjoihin, mukaan lukien asianomaisen rahaston sääntöihin tai perustamisasiakirjoihin, vuosikertomuksiin, tarjousesitteeseen ja, jos saatavilla, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1286/2014 mukaisesti laadittuun avaintietoasiakirjaan. ELTIF-rekisterin ajantasaisuuden varmistamiseksi on aiheellista edellyttää, että toimivaltaiset viranomaiset ilmoittavat ESMAlle kaikista eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja koskeviin tietoihin tehdyistä muutoksista, myös myönnetyistä toimiluvista ja toimilupien peruuttamisista, kuukausittain.

(10)On tarpeen laajentaa hyväksyttävien omaisuuserien soveltamisalaa ja edistää eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen sijoituksia arvopaperistettuihin omaisuuseriin. Sen vuoksi olisi selvennettävä, että jos kohde-etuuksina olevat omaisuuserät koostuvat pitkäaikaisista vastuista, hyväksyttäviin sijoitusomaisuuseriin olisi kuuluttava myös Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2017/2402 18 artiklassa tarkoitetut yksinkertaiset, läpinäkyvät ja standardoidut (YLS) arvopaperistamiset. Tällaisiin pitkäaikaisiin vastuisiin kuuluvat asuntolainat, joiden vakuutena on yksi tai useampi asuinkiinteistö (eli asuntolainavakuudellinen arvopaperi), kaupalliset lainat, joiden vakuutena on yksi tai useampi liikekiinteistö, yrityslainat (myös pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetyt lainat) ja myyntisaamiset tai muut arvopaperistetut vastuut, joiden alullepanija katsoo muodostavan erillisen omaisuuserätyypin, edellyttäen että näiden myyntisaamisten tai muiden arvopaperistettujen vastuiden tuotot käytetään pitkäaikaissijoitusten rahoittamiseen tai jälleenrahoitukseen.

(5)Eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja koskevat säännöt ovat lähes samat sekä ammattimaisille että yksityissijoittajille, mukaan lukien säännöt, jotka koskevat vivutusta, omaisuuserien hajauttamista ja sijoitussalkkujen koostumusta, keskittymärajoja sekä hyväksyttävien omaisuuserien ja sijoitusten raja-arvoja. Kummallakin sijoittajatyypillä on kuitenkin erilaiset aikahorisontit, riskitoleranssit ja sijoitustarpeet. Näiden lähes identtisten sääntöjen takia, ja koska niiden noudattamisesta aiheutuu ammattimaisille sijoittajille suunnatuille eurooppalaisille pitkäaikaissijoitusrahastoille merkittäviä hallinnollisia rasitteita ja kustannuksia, omaisuudenhoitajat ovat olleet haluttomia tarjoamaan räätälöityjä tuotteita ammattimaisille sijoittajille. Ammattimaisilla sijoittajilla on korkeampi riskinsietokyky kuin yksityissijoittajilla, ja heillä voi luonteensa ja toimintansa vuoksi olla erilaiset aikahorisontit ja tuottotavoitteet. Siksi on aiheellista säätää ammattimaisille sijoittajille markkinoitavia eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja koskevista erityissäännöistä, jotka koskevat erityisesti salkun hajauttamista ja koostumusta, hyväksyttävien omaisuuserien vähimmäisrajoja, keskittymärajoja ja rahan lainaksi ottamista.

(17)Asetuksen (EU) 2015/760 28 ja 30 artiklassa edellytetään tällä hetkellä, että eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajien tai jakelijoiden on suoritettava yksityissijoittajien soveltuvuuden arviointi. Tästä vaatimuksesta säädetään kuitenkin jo Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2014/65/EU 25 artiklassa. Tämä päällekkäinen vaatimus muodostaa ylimääräisen hallinnollisen rasitteen, mikä lisää yksityissijoittajille aiheutuvia kustannuksia ja vähentää eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajien halukkuutta tarjota uusia eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja yksityissijoittajille. Sen vuoksi on tarpeen poistaa kyseinen päällekkäinen vaatimus asetuksesta (EU) 2015/760.

(18)Asetuksen (EU) 2015/760 30 artiklassa edellytetään myös, että eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajat tai jakelijat antavat asianmukaista sijoitusneuvontaa markkinoidessaan eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja yksityissijoittajille. Asianmukaisen sijoitusneuvonnan sisällön puutteellinen määrittely asetuksessa (EU) 2015/760 ja ristiviittauksen puuttuminen direktiiviin 2014/65/EU, jossa määritellään sijoitusneuvonnan käsite, ovat johtaneet oikeusvarmuuden puutteeseen ja hämmennykseen eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajien ja jakelijoiden keskuudessa. Lisäksi sijoitusneuvontaa koskeva velvoite edellyttäisi, että ulkopuolisilla jakelijoilla olisi oltava direktiivin 2014/65/EU mukainen toimilupa, jotta ne voisivat markkinoida eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja yksityissijoittajille. Tämä loisi tarpeettomia esteitä eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen markkinoinnille näille sijoittajille. Eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen jakeluun ja markkinointiin ei pitäisi soveltaa tiukempia vaatimuksia kuin muiden monimutkaisten rahoitustuotteiden jakeluun, mukaan lukien Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) 2017/2402 säädetyt arvopaperistamisia koskevat vaatimukset ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2014/59 säädetyt etuoikeusasemaltaan huonompia hyväksyttäviä velkoja koskevat vaatimukset. Velvoite tehdä soveltuvuustesti riittää tarjoamaan yksityissijoittajille tarvittavan suojan ja on asetuksessa (EU) 2017/2402 ja direktiivissä 2014/59 vahvistettujen voimassa olevien velvoitteiden mukainen. Siksi ei ole tarpeen vaatia eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen jakelijoita ja hoitajia antamaan yksityissijoittajille kyseistä sijoitusneuvontaa.

(19)Asetuksen (EU) 2015/760 30 artiklan 3 kohdassa edellytetään tällä hetkellä mahdollisilta yksityissijoittajilta, joiden rahoitusvälinesalkun arvo on enintään 500 000 euroa, että yhteen tai useampaan eurooppalaiseen pitkäaikaissijoitusrahastoon alun perin sijoitettujen varojen määrä on vähintään 10 000 euroa ja että tällaisten sijoittajien eurooppalaisiin pitkäaikaissijoitusrahastoihin sijoittama kokonaismäärä ei ylitä kymmentä prosenttia asianomaisten sijoittajien rahoitusvälinesalkusta. Yhdessä sovellettuna alun perin sijoitettuja varoja koskeva 10 000 euron vähimmäisvaatimus ja sijoitusten kokonaismäärää koskeva 10 prosentin rajoitus muodostavat merkittävän esteen yksityissijoittajien sijoituksille eurooppalaisiin pitkäaikaissijoitusrahastoihin, mikä on ristiriidassa sen tavoitteen kanssa, että eurooppalainen pitkäaikaissijoitusrahasto muodostaisi vaihtoehtoisen sijoitusrahastotuotteen yksityissijoittajille. Sen vuoksi on tarpeen poistaa kyseinen alun perin sijoitettujen varojen määrää koskeva 10 000 euron vähimmäisvaatimus ja sijoitusten kokonaismäärää koskeva 10 prosentin rajoitus.

(20)Asetuksen (EU) 2015/760 10 artiklan e alakohdassa edellytetään tällä hetkellä, että yksittäisten reaaliomaisuuserien tapauksessa hyväksyttävien sijoitusomaisuuserien arvon on oltava vähintään 10 000 000 euroa. Reaaliomaisuussalkut koostuvat kuitenkin usein useista yksittäisistä reaaliomaisuuseristä, joiden arvo on alle 10 000 000 euroa. Siksi yksittäisten reaaliomaisuuserien arvoa koskevaa vaatimusta olisi alennettava 1 000 000 euroon. Tämä raja-arvo perustuu suuriin reaaliomaisuussalkkuihin tyypillisesti sisältyvien yksittäisten reaaliomaisuuserien arvioituun arvoon ja voi siten osaltaan edistää sijoitussalkun hajauttamista.

(21)Asetuksen (EU) 2015/760 11 artiklan 1 kohdan b alakohdan ii alakohdassa edellytetään tällä hetkellä, että vaatimukset täyttävän salkkuyrityksen, joka on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla tai monenkeskisessä kaupankäyntijärjestelmässä, markkina-arvo on enintään 500 000 000 euroa. Monilla listatuilla yrityksillä, joiden markkina-arvo on alhainen, on kuitenkin vähän likviditeettiä, mikä estää eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajia muodostamasta kohtuullisessa ajassa riittävää positiota tällaisissa listatuissa yrityksissä ja siten kaventaa sijoituskohteiden valikoimaa. Jotta eurooppalaisilla pitkäaikaissijoitusrahastoilla olisi parempi maksuvalmiusprofiili, niiden vaatimukset täyttävien listattujen yritysten markkina-arvoa, joihin eurooppalaiset pitkäaikaissijoitusrahastot voivat sijoittaa, olisi korotettava enintään 500 000 000 eurosta enintään 1 000 000 000 euroon. Jotta tällaisten sijoitusten hyväksyttävyys ei riippuisi valuuttavaihteluista tai muista tekijöistä, markkina-arvo olisi määritettävä vasta alkuinvestoinnin ajankohtana.

(22)Eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitaja, joka omistaa osuuden salkkuyrityksessä, saattaa asettaa omat etunsa eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston sijoittajien etujen edelle. Tällaisten eturistiriitojen välttämiseksi ja hyvän ohjaus- ja hallintotavan varmistamiseksi asetuksen (EU) 2015/760 nykyisessä versiossa edellytetään, että eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston olisi sijoitettava vain sellaisiin omaisuuseriin, joihin rahastonhoitajalla ei ole yhteyttä, paitsi jos eurooppalainen pitkäaikaissijoitusrahasto investoi muiden rahastonhoitajan hoitamiin yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin tai osakkeisiin. Vakiintuneena markkinakäytäntönä on kuitenkin, että yksi tai useampi omaisuudenhoitajan sijoitusväline harjoittaa yhteistä sijoitustoimintaa toisen rahaston kanssa, jolla on samanlainen tavoite ja strategia kuin kyseisellä eurooppalaisella pitkäaikaissijoitusrahastolla. Tällaiset vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajan ja muiden tämän kanssa samaan konserniin kuuluvien sidosyhteisöjen yhteisinvestoinnit antavat mahdollisuuden houkutella enemmän pääomaa laaja-alaisiin hankkeisiin. Tätä varten omaisuudenhoitajat yleensä sijoittavat kohdeyhteisöön samanaikaisesti eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston kanssa ja järjestävät sijoituksensa yhteissijoitusvälineiden avulla. Osana omaisuudenhoitotoimeksiantoa salkunhoitajien ja omaisuudenhoitajien ylimmän johdon usein edellytetään tai odotetaan tekevän yhteissijoituksia samaan rahastoon, jota he hoitavat. Siksi on aiheellista täsmentää, että eturistiriitoja koskevat säännökset eivät saisi estää eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitajaa tai tämän kanssa samaan konserniin kuuluvaa yritystä tekemästä yhteissijoituksia kyseiseen eurooppalaiseen pitkäaikaissijoitusrahastoon tai sijoittamasta yhdessä kyseisen rahaston kanssa samaan omaisuuserään. Tehokkaan sijoittajansuojan varmistamiseksi yhteissijoituksia tehtäessä eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajien olisi otettava käyttöön organisaatio- ja hallintojärjestelyt, joiden tarkoituksena on havaita, ehkäistä, hallita ja seurata eturistiriitoja, ja varmistaa, että tällaisista eturistiriidoista ilmoitetaan asianmukaisesti.

(23)Eturistiriitojen ja sellaisten transaktioiden välttämiseksi, joita ei toteuteta kaupallisin ehdoin, sekä hyvän ohjaus- ja hallintotavan varmistamiseksi asetuksen (EU) 2015/760 nykyisessä versiossa eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitajan ja tämän kanssa samaan konserniin kuuluvien yritysten henkilöstö ei voi sijoittaa kyseiseen eurooppalaiseen pitkäaikaissijoitusrahastoon tai sijoittaa yhdessä kyseisen rahaston kanssa samaan omaisuuserään. Vakiintuneen markkinakäytännön mukaan eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitajan ja tämän kanssa samaan konserniin kuuluvien ja tämän kanssa yhdessä sijoittavien sidosyhteisöjen henkilöstön, mukaan lukien salkunhoitajat ja eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitajan keskeisistä taloudellisista ja operatiivisista päätöksistä vastaava ylempi henkilöstö, edellytetään tai odotetaan usein omaisuudenhoitotoimeksiannon luonteen vuoksi tekevän yhteissijoituksia samaan rahastoon tai samaan omaisuuserään henkilöstön ja sijoittajien taloudellisten kannustimien yhteensovittamiseksi. Siksi on aiheellista täsmentää, että eturistiriitoja koskevat säännökset eivät saisi estää eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitajan tai tämän kanssa samaan konserniin kuuluvien yritysten henkilöstöä sijoittamasta omaan lukuunsa kyseiseen eurooppalaiseen pitkäaikaissijoitusrahastoon tai sijoittamasta yhdessä kyseisen rahaston kanssa samaan omaisuuserään. Kun henkilöstö tekee tällaisia yhteissijoituksia, tehokkaan sijoittajansuojan varmistamiseksi eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajien olisi otettava käyttöön organisaatio- ja hallintojärjestelyt, joiden tarkoituksena on havaita, ehkäistä, hallita ja seurata eturistiriitoja, ja varmistaa, että tällaisista eturistiriidoista ilmoitetaan asianmukaisesti.

(24)Asetuksen (EU) 2015/760 13 artiklan 1 kohdassa edellytetään tällä hetkellä, että eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston on sijoitettava vähintään 70 prosenttia pääomastaan hyväksyttäviin sijoitusomaisuuseriin. Tämä korkea raja-arvo hyväksyttävien sijoitusomaisuuserien osuudelle eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen salkuissa vahvistettiin alun perin ottaen huomioon, että eurooppalaiset pitkäaikaissijoitusrahastot keskittyvät pitkäaikaisiin sijoituksiin ja että tällaiset sijoitukset edistävät unionin talouden kestävän kasvun rahoittamista. Kun otetaan huomioon, että tietyt eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen salkuissa olevat hyväksyttävät sijoitusomaisuuserät ovat epälikvidejä ja epäsystemaattisia, eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajalle voi osoittautua vaikeaksi ja kalliiksi hallinnoida rahaston likviditeettiä, täyttää lunastuspyyntöjä, toteuttaa lainanottojärjestelyjä ja panna täytäntöön muita rahaston sijoitusstrategian osia, jotka liittyvät tällaisten hyväksyttävien sijoitusomaisuuserien siirtoon, arvostukseen ja panttaukseen. Hyväksyttävien sijoitusomaisuuserien raja-arvon alentaminen antaisi eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajille mahdollisuuden hallita paremmin rahaston likviditeettiä.

(25)Vivutusta käytetään usein eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen päivittäisen toiminnan mahdollistamiseen ja erityisen sijoitusstrategian toteuttamiseen. Kohtuullinen vivutus voi lisätä tuottoja, ja jos sitä valvotaan asianmukaisesti, se ei aiheuta tai lisää liiallisia riskejä. Lisäksi erilaiset yhteissijoitusyritykset voivat usein hyödyntää vivutusta saavuttaakseen lisähyötyjä tai operatiivisia tuloksia. Koska rahalainan osuus on tällä hetkellä rajattu 30 prosenttiin eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston pääomasta, eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajat eivät välttämättä pysty toteuttamaan menestyksekkäästi tietynlaisia sijoitusstrategioita, mukaan lukien sijoitukset reaaliomaisuuseriin, joissa huomattavan vivutuksen käyttö on toimialan normi tai sitä vaaditaan houkuttelevien riskikorjattujen tuottojen saavuttamiseksi. Siksi on aiheellista lisätä eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajien joustovaraa lisäpääoman keräämiseksi eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston toiminta-aikana. Kun otetaan huomioon vivutuksen mahdolliset riskit, yksityissijoittajille markkinoitujen eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen olisi sallittava ottaa rahalainoja, joiden osuus on enintään 50 prosenttia rahaston pääoman arvosta. Tämä 50 prosentin raja-arvo on asianmukainen, kun otetaan huomioon rajat, joita yleisesti sovelletaan maksuvalmius- ja lunastusprofiililtaan vastaaviin reaaliomaisuuseriin sijoittavien rahastojen rahalainoihin. Ammattimaisille sijoittajille markkinoitujen eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen tapauksessa olisi kuitenkin sallittava korkeampi vivutusraja, koska ammattimaisilla sijoittajilla on suurempi riskinsietokyky kuin yksityissijoittajilla. Siksi ainoastaan ammattimaisille sijoittajille markkinoitujen eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen rahalainojen raja-arvo olisi korotettava 100 prosenttiin eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston pääomasta.

(26)Eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen sijoitusmahdollisuuksien lisäämiseksi eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen olisi voitava lainata valuutassa, jossa rahastonhoitaja odottaa hankkivansa asianomaisen omaisuuserän. On kuitenkin tarpeen pienentää valuuttaeroista aiheutuvaa riskiä ja siten rajoittaa sijoitussalkun valuuttariskiä. Eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen olisi sen vuoksi joko otettava käyttöön riittävät suojaukset valuuttariskiä vastaan tai otettava laina sellaisessa muussa valuutassa, joka ei aiheuta merkittäviä valuuttariskejä.

(27)Eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen olisi voitava rasittaa omaisuuseriään, jotta ne voivat pannan täytäntöön lainanottostrategiansa. Varjopankkitoimintaan liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen ottamaa rahalainaa ei kuitenkaan pitäisi käyttää lainojen myöntämiseen vaatimukset täyttäville salkkuyrityksille. Jotta voitaisiin lisätä eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen joustovaraa lainanottostrategian toteutuksessa, lainanottojärjestelyjä, jotka katetaan kokonaan sijoittajien pääomasitoumuksilla, ei tulisi pitää lainanottona.

(28)Kun otetaan huomioon eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen rahalainojen enimmäisrajojen korottaminen ja tiettyjen ulkomaanvaluutan määräisiin rahalainoihin sovellettujen rajoitusten poistaminen, sijoittajille olisi annettava kattavammat tiedot rahaston lainanottostrategiasta ja -rajoista. Siksi on aiheellista edellyttää, että eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajat ilmoittavat selkeästi asianomaisen eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston tarjousesitteessä rahaston lainanottostrategian ja -rajat ja antavat tietoja siitä, miten vivutus edistää rahaston strategiaa ja miten valuuttaan ja duraatioon liittyviä riskejä vähennetään.

(29)Asetuksen (EU) 2015/760 18 artiklan 4 kohdassa edellytetään tällä hetkellä, että eurooppalaiseen pitkäaikaissijoitusrahastoon sijoittavat voivat pyytää kyseisen rahaston purkamista, jos niiden eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston lunastuspolitiikan mukaisesti tekemiä lunastustoimeksiantoja ei ole täytetty vuoden kuluessa päivästä, jona ne on tehty. Kun otetaan huomioon eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen pitkän aikavälin tavoitteet ja salkkujen usein epäsystemaattiset ja epälikvidit omaisuuseräprofiilit, sijoittajien tai sijoittajaryhmien oikeus pyytää rahaston purkamista voi olla suhteeton ja haitata sekä rahaston sijoitusstrategian menestyksekästä toteuttamista että muiden sijoittajien tai sijoittajaryhmien etuja. Siksi on aiheellista poistaa sijoittajien mahdollisuus pyytää eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston purkamista, jos kyseinen rahasto ei pysty täyttämään lunastustoimeksiantoja.

(30)Asetuksen (EU) 2015/760 nykyisessä versiossa ei selvästi ilmoiteta, millä perusteilla lunastusprosentti arvioidaan tietyn ajanjakson aikana ja mitä vähimmäistietoja toimivaltaisille viranomaisille on annettava mahdollisuudesta lunastuksiin. Kun otetaan huomioon ESMAn keskeinen rooli asetuksen (EU) 2015/760 soveltamisessa ja sen asiantuntemus arvopapereista ja arvopaperimarkkinoista, on aiheellista antaa ESMAn tehtäväksi laatia luonnokset teknisiksi sääntelystandardeiksi, joissa kyseiset perusteet ja tiedot täsmennetään.

(31)Asetuksen (EU) 2015/760 nykyisen version 19 artiklan 1 kohdassa edellytetään, että eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston säännöt ja perustamisasiakirjat eivät saa estää ottamasta sen osuuksia tai osakkeita kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla tai monenkeskisessä kaupankäyntijärjestelmässä. Tästä mahdollisuudesta huolimatta eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajat ja sijoittajat ja markkinatoimijat eivät juurikaan ole käyttäneet jälkimarkkinamekanismia kaupankäyntiin eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen osakkeilla tai osuuksilla. Eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden jälkimarkkinoiden edistämiseksi on aiheellista sallia, että eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajat ottavat käyttöön mekanismin, joka mahdollistaa rahastojen sijoittajien varhaisen irtautumisen ennen rahaston toiminta-ajan päättymistä. Tällaisen jälkimarkkinamekanismin tehokkaan toiminnan varmistamiseksi varhaisen irtautumisen olisi oltava mahdollista vain, jos eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitaja on ottanut käyttöön politiikan potentiaalisten sijoittajien ja irtautuvien sijoittajien pyyntöjen yhteensovittamiseksi. Toimintapolitiikassa olisi muun muassa täsmennettävä siirtoprosessi, rahastonhoitajan ja rahaston hallinnoijan rooli, likviditeetti-ikkunan kesto, jonka aikana rahaston osuuksia tai osakkeita voitaisiin vaihtaa, toteutushinta, tuottojen ositusta koskevat ehdot, julkistamisvaatimukset, palkkiot, kustannukset ja maksut sekä muut tällaiseen likviditeetti-ikkunamekanismiin liittyvät ehdot.

(32)Asetuksen (EU) 2015/760 nykyisen version 26 artiklassa edellytetään, että eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajan on kussakin jäsenvaltiossa, jossa se aikoo markkinoida eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja, otettava käyttöön paikalliset toiminnot. Vaatimus paikallisten toimintojen käyttöön ottamisesta on kuitenkin poistettu 20 päivänä kesäkuuta 2019 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä (EU) 2019/1160 yksityissijoittajille markkinoitujen yhteissijoitusyritysten ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta, koska tällaiset paikalliset järjestelyt aiheuttavat lisäkustannuksia ja hankaluuksia eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen rajatylittävälle markkinoinnille. Lisäksi suosituin tapa pitää yhteyttä sijoittajiin on siirtynyt fyysisistä tapaamisista suoraan sähköiseen vuorovaikutukseen rahastonhoitajien tai jakelijoiden ja sijoittajien välillä. Tämän velvoitteen poistaminen eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja koskevasta asetuksesta kaikkien eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen sijoittajien osalta olisi näin ollen johdonmukaista direktiivin (EU) 2019/1160 ja rahoitustuotteiden nykyaikaisten markkinointimenetelmien kanssa ja voisi lisätä eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen houkuttelevuutta omaisuudenhoitajien keskuudessa, koska näiden ei enää tarvitsisi vastata paikallisista toiminnoista aiheutuvista kustannuksista. Asetuksen 26 artikla olisi siksi poistettava.

(33)Asetuksen (EU) 2015/760 21 artiklan 1 kohdan nykyisessä versiossa edellytetään, että eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston on vahvistettava omaisuuseriensä asianmukaista rahaksi muuttamista koskeva yksilöity aikataulu, jotta se voi hoitaa sijoittajien osuuksien tai osakkeiden lunastukset toiminta-aikansa päättymisen jälkeen. Kyseisessä säännöksessä edellytetään lisäksi, että eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston on ilmoitettava tämä aikataulu myös toimivaltaiselle viranomaiselle. Nämä vaatimukset asettavat eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajille huomattavia hallinnollisia ja säännösten noudattamisesta aiheutuvia rasitteita ilman, että sijoittajansuoja paranisi vastaavasti. Jotta näitä rasitteita voitaisiin keventää heikentämättä sijoittajansuojaa, eurooppalaiset pitkäaikaissijoitusrahastot olisi velvoitettava ilmoittamaan toimivaltaiselle viranomaiselleen varojensa asianmukaisesta rahaksi muuttamisesta sijoittajien osuuksien tai osakkeiden lunastamiseksi rahaston toiminta-ajan päätyttyä ja toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle yksilöity aikataulu vain, jos kyseinen viranomainen sitä nimenomaisesti pyytää.

(34)Palkkioiden ja maksujen asianmukainen julkistaminen on ratkaisevan tärkeää eurooppalaisia pitkäaikaissijoitusrahastoja mahdollisena sijoituskohteena arvioiville sijoittajille. Näiden tietojen julkistaminen on tärkeää myös silloin, kun kyseessä on master-feeder-rakenne ja rahastoa markkinoidaan yksityissijoittajille. Siksi tällaisissa tapauksissa on aiheellista edellyttää, että eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitajan on sisällytettävä feeder-pitkäaikaissijoitusrahaston vuosikertomukseen selvitys feeder-pitkäaikaissijoitusrahaston ja master-pitkäaikaissijoitusrahaston kokonaiskuluista.

(35)Asetuksessa (EU) 2015/760 edellytetään, että eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitajan on ilmoitettava rahaston tarjousesitteessä tiedot kyseiseen rahastoon sijoittamiseen liittyvistä palkkioista. Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 1286/2014 sisältyy kuitenkin myös palkkioiden julkistamista koskevia vaatimuksia. Maksurakenteen läpinäkyvyyden lisäämiseksi asetuksessa (EU) 2015/760 säädetty vaatimus olisi yhdenmukaistettava asetuksessa (EU) N:o 1286/2014 säädetyn vaatimuksen kanssa.

(36)Vakiintuneen markkinakäytännön mukaan salkunhoitajan tai eurooppalaisen pitkäaikaissijoitusrahaston hoitajan ylimmän johdon edellytetään tai odotetaan sijoittavan kyseisen rahastonhoitajan hoitamiin eurooppalaisiin pitkäaikaissijoitusrahastoihin. Tällaisten henkilöiden oletetaan olevan hyvin perillä sekä rahoitusalasta että kyseisestä eurooppalaisesta pitkäaikaissijoitusrahastosta. Tässä tapauksessa ei ole tarpeen edellyttää, että kyseiset henkilöt läpäisevät soveltuvuustestin eurooppalaiseen pitkäaikaissijoitusrahastoon tehtävien sijoitusten osalta. Sen vuoksi on aiheellista olla vaatimatta, että eurooppalaisten pitkäaikaissijoitusrahastojen hoitajien tai jakelijoiden on tehtävä soveltuvuuden arviointi tällaisten henkilöiden osalta.