FI Euroopan unionin virallinen lehti C 255/98

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle elintärkeiden tietoinfrastruktuureiden suojaamisesta – Euroopan suojaaminen laajoilta tietoverkkohyökkäyksiltä ja -häiriöiltä: valmiuden, turvallisuuden ja sietokyvyn parantaminen”

KOM(2009) 149 lopullinen

(2010/C 255/18)

Esittelijä: Thomas McDONOGH

Euroopan komissio päätti 30. maaliskuuta 2009 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle elintärkeiden tietoinfrastruktuureiden suojaamisesta ”Euroopan suojaaminen laajoilta tietoverkkohyökkäyksiltä ja -häiriöiltä: valmiuden, turvallisuuden ja sietokyvyn parantaminen”

KOM(2009) 149 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”liikenne, energia, perusrakenteet, tietoyhteiskunta” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 12. marraskuuta 2009. Esittelijä oli Thomas McDonogh.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 16.–17. joulukuuta 2009 pitämässään 458. täysistunnossa (joulukuun 16. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 179 puolesta 4:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Komitea suhtautuu myönteisesti komission tiedonantoon Euroopan elintärkeiden tietoinfrastruktuurien (critical information infrastructures, CII) suojaamista koskevasta toimintasuunnitelmasta. Komitea yhtyy komission huoleen Euroopan alttiudesta laajoille tietoverkkohyökkäyksille, teknisille häiriöille, ihmisten tekemille hyökkäyksille ja luonnonkatastrofeille sekä valtavasta vahingosta, jota taloudelle ja kansalaisten hyvinvoinnille voi aiheutua. Komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että EU-tason koordinointia ja yhteistyötä tämän huolestuttavan ongelman ratkaisemiseksi tulee voimistaa. Komitea on samaa mieltä myös siitä, että elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamiselle tulee laatia pikaisesti kattava poliittinen kehys.

1.2 Komitea panee merkille elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamista käsitelleen EU:n ministerien konferenssin päätelmät ja pitää hälyttävänä, että Eurooppa on huonosti valmistautunut reagoimaan laajoihin tietoverkkohyökkäyksiin tai elintärkeiden tietoinfrastruktuurien häiriöihin, koska yksittäiset jäsenvaltiot suhtautuvat tällaisten infrastruktuurien suojaamiseen eri tavoin eikä toimia koordinoida asianmukaisesti. On helppoa ymmärtää, miten internetin kehitys ja laaja-alaisen ajattelun puute elintärkeiden tietoinfrastruktuurien turvallisuuteen ja sietokykyyn liittyvissä asioissa ovat johtaneet nykyiseen vakavaan tilanteeseen. Komitea kehottaa kuitenkin komissiota puuttumaan ongelmaan päättäväisesti ja viipymättä nyt, kun toimien tarve on havaittu.

1.3 Komitea kannattaa tiedonannossa esitettyä viisipilarista korkean tason toimintasuunnitelmaa ja kiittää komission tekemää työtä. Sidosryhmät monipuolisesti kattavan ja monitasoisen yhdennetyn lähestymistavan muotoileminen elintärkeiden tietoinfrastruktuurien turvallisuuden ja sietokyvyn parantamiseen on äärimmäisen vaikeaa varsinkin, kun sidosryhmäjoukko on näin hajanainen ja eurooppalaiset tietoinfrastruktuurit ovat monimutkaisia. Komitea antaa tunnustusta myös Euroopan verkko- ja tietoturvavirastolle (ENISA) hankkeen tukijana ja tiedonannon tavoitteiden saavuttamista edistävänä tahona.

1.4 Komitea toteaa, että sidosryhmät eivät ole panneet riittävän tehokkaasti täytäntöön neuvoston päätöslauselmaa 2007/C 68/01 siltä osin kuin se koskee tieto- ja viestintäteknisten infrastruktuurien turvallisuutta ja sietokykyä (1). Se, että Euroopan elintärkeimpien tietoinfrastruktuurien suojaamiseksi on hankala kehittää tehokkaita toimintalinjoja, auttaa niitä, jotka haluaisivat poliittisista tai taloudellisista syistä hyökätä elintärkeitä tietoinfrastruktuureja vastaan. Komitea haluaisikin komission ajavan yhä vakuuttavammin vahvaa johtajuutta, jota tarvitaan kaikkien sidosryhmien yhdistämiseksi ja tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamiseksi, jotta Eurooppaa voidaan suojata sen elintärkeisiin tietoinfrastruktuureihin mahdollisesti kohdistuvilta uhkilta. Komitea ei usko, että tiedonannossa esitetyn toimintasuunnitelman toivotut tulokset saavutetaan, ellei vastuuta sen täytäntöönpanosta osoiteta asianmukaiselle sääntelyviranomaiselle.

1.5 Komitea kehottaa komissiota kiinnittämään huomiota aiempiin lausuntoihinsa, joissa se esittää näkemyksiä tietoyhteiskunnan turvallisuustarpeista, internetin turvaongelmista ja elintärkeiden infrastruktuurien suojaamisesta.

2. Suositukset

2.1 Euroopan unionin pitäisi antaa vastuu elintärkeiden tietoinfrastruktuurien tehokkaasta EU:n laajuisesta suojaamisesta asianmukaiselle sääntelyviranomaiselle, johon kuuluisi perusoikeusviraston jäseniä.

2.2 Kaikkien jäsenvaltioiden tulisi laatia kansallinen strategia, vakaa toimintalinja ja sääntely-ympäristö, kattavat kansalliset riskinhallintaprosessit sekä asianmukaiset valmiustoimenpiteet ja -mekanismit. Tässä yhteydessä jokaisen jäsenvaltion pitäisi muodostaa tietotekniikan kriisiryhmä (Computer Emergency Response Team, CERT) ja liittää se Euroopan valtiollisten tietotekniikan kriisiryhmien yhteenliittymään (European Governmental CERTs Group, EGC) (2).

2.3 Komission tulisi jouduttaa työtään sietokykyä käsittelevän eurooppalaisen julkis-yksityisen kumppanuuden (European Public Private Partnership for Resilience, EP3R) perustamiseksi ja nivoa kyseinen kumppanuus ENISAn ja EGC:n työskentelyyn.

2.4 Riskinhallinnan parhaiden käytäntöjen tulisi olla elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamista koskevien politiikkojen ohjenuorana kaikilla tasoilla. Erityisesti tulisi määrittää turvallisuuden ja sietokyvyn häiriöiden potentiaaliset kustannukset ja tiedottaa niistä asianomaisille vastuutahoille.

2.5 Niille toimijoille, jotka eivät täytä elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamispolitiikan mukaisia velvollisuuksiaan, tulisi langettaa taloudellisia tai muita seuraamuksia sen mukaan, millaisia riskejä ja kustannuksia niiden välinpitämättömyydestä johtuvat järjestelmähäiriöt aiheuttivat.

2.6 Suurin vastuu elintärkeiden tietoinfrastruktuurien turvallisuudesta ja sietokyvystä pitäisi olla suurilla toimijoilla – valtionhallinnoilla sekä infrastruktuurin ja tekniikan toimittajilla –, eikä niiden pitäisi antaa välttää velvollisuuttaan ja siirtää vastuuta yrityksille ja yksityisille kuluttajille.

Turvallisuuden ja sietokyvyn on oltava kaikkien EU:ssa rakennettavien tieto- ja viestintäteknisten järjestelmien suunnittelun kulmakiviä. Komitea kannustaa yksityisiä elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamiseen osallistuvia tahoja pyrkimään jatkuvasti kehittämään erityisesti sietokykyyn liittyviä osa-alueita: esim. verkonhallintaa, riskinhallintaa ja toiminnan jatkuvuutta.

2.7.1 Parhaiden käytäntöjen ja standardien luomisen ja valvomisen tulisi kuulua kiinteästi kaikkiin sellaisiin toimintalinjoihin, jotka liittyvät häiriöiden ehkäisyyn, vastatoimenpiteisiin ja elintärkeiden tietoinfrastruktuurien toimintakunnon palautukseen.

2.7.2 Etusijalla tulee olla IPv6:n (internetosoitteiden viimeisimmän yhteyskäytännön) ja DNSSEC-tekniikan (internetin verkkotunnusjärjestelmään tehtyjen erilaisten turvaparannusten) käyttöönotto internetissä kaikkialla EU:ssa. Tämä parantaisi internetin turvallisuutta.

2.8 Komitea kannustaa julkisia ja yksityisiä toimijoita tekemään säännöllistä yhteistyötä testatakseen valmiutensa ja vastatoimenpiteensä harjoitusten avulla. Komitea antaa täyden tukensa komission tässä tiedonannossa esittämille ehdotuksille ensimmäisen yleiseurooppalaisen harjoituksen järjestämisestä vuonna 2010.

2.9 Euroopassa tulisi edistää tietoturva-alan vahvistumista, jotta se kykenisi samaan kuin hyvin runsasta rahoitusta nauttiva Yhdysvaltojen tietoturva-ala. Elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamisen tutkimukseen ja kehittämiseen suunnattavia investointeja tulisi lisätä huomattavasti.

2.10 Tietoverkkoturvallisuuteen liittyvien taitojen kehittämistä sekä tiedotus- ja valistusohjelmia tulisi rahoittaa nykyistä avokätisemmin.

2.11 Jokaiseen jäsenvaltioon pitäisi perustaa tiedotus- ja tukivirasto auttamaan pk-yrityksiä ja kansalaisia ymmärtämään ja täyttämään elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamispolitiikan mukaiset velvollisuutensa.

2.12 Turvallisuuden takaamiseksi EU:n tulisi kohentaa asemaansa internetin tulevassa hallinnossa (3). Se edellyttää nykyistä monenkeskisempää lähestymistapaa, jossa kunnioitetaan Yhdysvaltojen kansallisia painotuksia mutta otetaan huomioon myös Euroopan unionin edut. Unionin toimintaan tällä alalla tulisi sisältyä tietoverkkojen turvallisuuden sekä kansalais- ja yksilönvapauksien välisen vuorovaikutuksen perusteellinen analysointi.

3. Tausta

Elintärkeisiin tietoinfrastruktuureihin kohdistuvien laajojen tietoverkkohyökkäysten uhka

3.1.1 Elintärkeitä tietoinfrastruktuureja ovat tieto- ja viestintäteknologiat (TVT), joiden avulla luodaan keskeisten tavaroiden ja palvelujen tuotannon edellyttämät tieto- ja viestintätekniset alustat. Keskeisiin hyödykkeisiin kuuluvat yhteiskunnan välttämättömät toiminnot, kuten energia- ja vesihuolto sekä liikenne-, pankki-, terveydenhoito- ja pelastuspalvelut.

3.1.2 Elintärkeille tietoinfrastruktuureille on tyypillistä hyvin monimutkainen järjestelmien integrointi, riippuvuus muista infrastruktuureista (esim. energia) ja yhteys muiden maiden järjestelmiin. Tällaiset kehittyneet infrastruktuurit altistuvat siis lukuisille riskeille, jotka voisivat aiheuttaa tuhoisia järjestelmähäiriöitä ja haitata elintärkeitä yhteiskunnan palveluja useissa jäsenvaltioissa. Riskejä aiheuttavat inhimilliset erehdykset, tekniset häiriöt, ihmisten tekemät hyökkäykset (joihin lukeutuvat rikolliset ja poliittisista syistä tehdyt hyökkäykset) ja luonnonkatastrofit. Riskien tarkastelu osoittaa järjestelmissä olevan puutteita ja paljastaa mahdollisuuden valvontakäytäntöihin, jotka voivat joko harkitusti tai tahattomasti olla kansalais- tai yksilönvapauksien vastaisia. Komission velvollisuutena on varmistaa, että yhteisön lainsäädännön laadinnassa kunnioitetaan perusoikeuksia.

3.1.3 Valtiot ja välttämättömien palvelujen tuottajat eivät julkista turvallisuus- ja sietokykyhäiriöitä kuin pakon edessä. Silti julkisuuteen on tullut mm. seuraavat esimerkit elintärkeisiin infrastruktuureihin kohdistuneista uhista, jotka johtuivat elintärkeiden tietoinfrastruktuurien turvallisuus- ja sietokykyhäiriöistä:

— Virossa, Liettuassa ja Georgiassa tapahtui vuosina 2007 ja 2008 laajoja tietoverkkohyökkäyksiä.

— Välimeren ja Persianlahden merenalaisten mannertenvälisten kaapeleiden katkeaminen vuonna 2008 haittasi monien maiden internetliikennettä.

— Yhdysvaltain turvallisuusviranomaiset varoittivat huhtikuussa 2009, että ”tietoverkkovakoojat” olivat murtautuneet maan sähköverkkoon ja asentaneet sinne ohjelmia, joiden avulla järjestelmää voitaisiin häiritä.

— Yhdysvallat ja Etelä-Korea joutuivat heinäkuussa hyvin julkisen palvelunestohyökkäyksen kohteeksi (100 000 – 200 000 kaapattua tietokonetta). Se haittasi lukuisia julkishallinnon verkkosivuja.

3.1.4 Rikollisjengien pahat aikomukset ja poliittisista syistä tapahtuva verkkosodankäynti vaikeuttavat ongelmaa huomattavasti.

— Rikollisjengit hyödyntävät verkkoon kytkettyjen henkilökohtaisten tietokoneiden käyttöjärjestelmien puutteita ja luovat bottiverkkoja eli verkottavat haittaohjelman avulla tietokoneita yhdeksi virtuaalikoneeksi, jolle rikolliset voivat antaa käskyjä (vrt. zombit tai tiedustelulennokit). Bottiverkkoja käytetään monenlaiseen rikolliseen toimintaan, ja niiden avulla tuetaan terroristien ja verkkosodankäyntiä käyttävien valtioiden laajoja tietoverkkohyökkäyksiä. Nämä tahot ”vuokraavat” rikollisilta bottiverkkojen käyttöaikaa. Conficker-nimellä tunnetun bottiverkon käytettävissä uskotaan olevan yli 5 miljoonaa tietokonetta.

3.1.5 Elintärkeiden tietoinfrastruktuurien häiriöistä voi aiheutua hyvin suuria kustannuksia. Maailman talousfoorumi on arvioinut, että elintärkeiden tietoinfrastruktuurien laajan toimintahäiriön todennäköisyys seuraavan 10 vuoden kuluessa on 10–20 prosenttia. Toimintahäiriö voisi aiheuttaa maailmanlaajuisesti 250 miljardin dollarin kustannukset ja vaatia tuhansia uhreja.

Valmius-, turvallisuus- ja sietokykyongelma

3.2.1 Monet Euroopan elintärkeistä tietoinfrastruktuureista toimivat ensisijaisesti verkossa. Internetin rakenne perustuu miljoonien tietokoneiden yhteenkytkentään ja siihen, että tietojen käsittely, viestintä ja hallinta jakautuvat eri puolille maailmaa. Hajautettu rakenne on oleellisen tärkeä internetin vakauden ja sietokyvyn varmistamiseksi sekä – ongelmien ilmaantuessa – tietoliikenteen saamiseksi jälleen nopeasti käyntiin. Se merkitsee kuitenkin myös sitä, että kuka tahansa perustietämyksen omaava ilkivallantekijä verkon reunamilta voi halutessaan käynnistää esimerkiksi bottiverkkojen avulla laajoja tietoverkkohyökkäyksiä.

3.2.2 Maailmanlaajuisissa viestintäverkoissa ja elintärkeissä tietoinfrastruktuureissa on runsaasti yhteyksiä muihin maihin. Yhden maan verkon heikko turvallisuus ja sietokyky voivat siis haitata elintärkeiden tietoinfrastruktuurien turvallisuutta ja sietokykyä kaikissa muissa maissa, joiden kanssa se on kytköksissä. Tällaisen kansainvälisen keskinäisriippuvuuden takia EU:lla tulee olla yhdennetty unioninlaajuinen toimintalinja elintärkeiden tietoinfrastruktuurien turvallisuuden ja sietokyvyn hallinnoimiseksi.

3.2.3 Useimmat sidosryhmät ja monet jäsenvaltiot tuntevat ja tiedostavat elintärkeisiin tietoinfrastruktuureihin kohdistuvat riskit huonosti. Hyvin harvoilla mailla on kattava järjestelmä kyseisten riskien hallitsemiseksi.

3.2.4 Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen sääntelyjärjestelmään ehdotetuilla uudistuksilla vahvistetaan verkko-operaattoreiden velvoitteita varmistaa riskien kartoittamiseksi tarvittavien toimenpiteiden toteuttaminen, taata palvelujen jatkuvuus ja ilmoittaa tietoturvaloukkauksista. (4)

3.2.5 Yksityinen sektori toimittaa valtaosan elintärkeiden tietoinfrastruktuurien edellyttämästä perustekniikasta. Asianmukainen yhteistyö elintärkeiden tietoinfrastruktuurien tehokkaan suojaamisen varmistamiseksi on hyvin riippuvaista kaikkien sidosryhmien – valtioiden, yritysten ja kuluttajien – vahvasta osaamisesta ja keskinäisestä luottamuksesta, avoimuudesta ja viestinnästä.

3.2.6 On olennaisen tärkeää, että lähestymistapa on sidosryhmät monipuolisesti kattava, monitasoinen ja kansainvälinen.

3.3 Viisipilarinen toimintasuunnitelma

Komissio esittää näihin haasteisiin vastaamiseksi toimintasuunnitelmaa, joka perustuu seuraaviin viiteen pilariin:

1. Varautuminen ja ehkäisy: valmiuden varmistaminen kaikilla tasoilla

2. Havaitseminen ja vastatoimet: kunnollisten ennakkovaroitusmekanismien rakentaminen

3. Häiriöiden lieventäminen ja toimintakunnon palautus: EU:n elintärkeiden tietoinfrastruktuurien puolustusmekanismien vahvistaminen

4. Kansainvälinen yhteistyö: EU:n painopisteiden edistäminen kansainvälisellä tasolla

5. TVT-toimialan kriteerit: Euroopan elintärkeiden infrastruktuurien määrittämisestä ja nimeämisestä annetun direktiivin (5) täytäntöönpanon tukeminen.

Kunkin pilarin yhteydessä määritellään erityistavoitteet, joista muutamien määräajat ulottuvat vuoden 2011 loppuun.

4. Huomiot

4.1 Tehokasta strategiaa elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamiseksi on hyvin hankala kehittää ja toteuttaa tiedonannossa esitetyn, pitkälti kuulemiseen, vapaaehtoisuuteen ja yhteistyöhön perustuvan lähestymistavan avulla. Ongelman vakavuuden ja kiireellisyyden takia komitea suosittaa, että komissio tutkisi, miten Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Yhdysvalloissa toimitaan. Siellä vastuu ja toimivalta osoitetaan asianmukaiselle sääntelyviranomaiselle.

4.2 Komitea yhtyy YK:n yleiskokouksen päätöslauselmassa 58/199 tietoverkon turvallisuutta koskevan kansainvälisen kulttuurin luomisesta ja elintärkeiden tietoinfrastruktuurien suojaamisesta (Creation of a global culture of cybersecurity and the protection of critical information infrastructures) esitettyyn kehotukseen. Kun otetaan huomioon, että maat ovat elintärkeiden tietoinfrastruktuurien turvallisuuteen ja sietokykyyn liittyvissä kysymyksissä riippuvaisia toisistaan (”ketju on yhtä vahva kuin sen heikoin lenkki”), on hälyttävää, että toistaiseksi vain yhdeksän jäsenvaltiota on perustanut tietotekniikan kriisiryhmän ja liittynyt Euroopan valtiollisten tietotekniikan kriisiryhmien yhteenliittymään (EGC). Kriisiryhmien muodostaminen tulee nostaa nykyistä näkyvämmälle sijalle hallitustenvälisten neuvottelujen asialistalla.

4.3 EU:n tietoverkkoturvallisuuden sidosryhmiin kuuluvat kaikki kansalaiset, joiden hengen välttämättömät palvelut saattavat pelastaa. Kansalaisilla on myös velvollisuus suojata internetyhteytensä hyökkäyksiltä parhaansa mukaan. Erityisen suuri vastuu on niiden TVT-tekniikoiden ja -palvelujen tuottajilla, joiden avulla elintärkeitä tietoinfrastruktuureja toteutetaan. Kaikkien sidosryhmien on äärimmäisen tärkeää saada asianmukaista tietoa tietoverkkoturvallisuudesta. Euroopalla tulee myös olla paljon korkeatasoisia asiantuntijoita turvallisuuteen ja TVT:n sietokykyyn liittyvissä kysymyksissä.

4.4 Komitea suosittaa, että jokaisessa jäsenvaltiossa olisi elin, jonka tehtävänä on informoida, valistaa ja tukea pk-sektoria tietoverkkoturvallisuuteen liittyvissä asioissa. Suurten yritysten on helppo hankkia tarvitsemansa osaaminen, mutta pk-yritykset tarvitsevat tukea.

4.5 Koska yksityinen sektori toimittaa suurimman osan elintärkeistä tietoinfrastruktuureista, kaikkien tällaisista infrastruktuureista vastaavien yritysten kanssa tulee rakentaa vahvaa luottamusta ja yhteistyötä. Komission kesäkuussa käynnistämä EP3R-aloite on kehujen ja kannustuksen arvoinen. Komitea katsoo kuitenkin, että aloitetta tulee tukea lainsäädännöllä, jotta velvollisuutensa täyttämättä jättävät toimijat voidaan pakottaa yhteistyöhön.

4.6 Riskinhallintatoimien avulla voidaan ratkoa tässä asiakirjassa käsiteltyjä ongelmia. Komission tulisi toimintasuunnitelmassaan kehottaa noudattamaan mahdollisuuksien mukaan riskinhallinnan parhaita käytäntöjä. Erityisen tarkoituksenmukaista on määrittää häiriöriskit ja häiriöistä aiheutuvat kustannukset elintärkeiden tietoinfrastruktuurien kaikilla tasoilla. Kun häiriöiden todennäköisyys ja niiden mahdollisesti aiheuttamat kustannukset tiedetään, sidosryhmät on helpompi motivoida ryhtymään toimiin ja saattaa taloudelliseen vastuuseen velvollisuuksiensa täyttämättä jättämisestä.

4.7 Suuret toimijat yrittävät rajoittaa vastuuvelvollisuuttaan hyödyntämällä markkinavoimaansa ja pakottamalla asiakkaansa tai tavarantoimittajansa hyväksymään sellaiset ehdot, jotka vapauttavat suuryrityksen sille kuuluvasta vastuusta. Keinoina voivat olla esim. lisenssisopimukset tai internetpalveluntarjoajan kanssa solmittavat yhteyssopimukset, jotka rajoittavat vastuuta turvallisuuskysymyksistä. Tällaisten sopimusten tulisi olla laittomia, ja vastuuvelvollisuuden tulisi säilyä päätoimijalla.

4.8 Jokainen TVT-verkko voitaisiin ja pitäisi suunnitella turvalliseksi ja sietokykyiseksi. Etusijalla tulisi olla jäsenvaltioiden ja koko EU:n verkkojen rakenteen topologinen tarkastelu, jotta saadaan selville viestiliikenteen mahdolliset keskittymät, joita ei voida hyväksyä, sekä sellaiset kohdat, joihin liittyy suuri verkkohäiriön riski. Riskeistä, joita ei voida hyväksyä, mainittakoon erityisesti se, että internetliikenne keskittyy eräissä jäsenvaltioissa huomattavassa määrin muutamiin harvoihin internetin yhdysliikennepisteisiin (Internet Exchange Points, IXP).

4.9 Komitea kiinnittää komission huomion myös kommentteihin, joita se esittää asiakirjassa ”Internetiä kehittämässä – Toimintasuunnitelma internetin IP-yhteyskäytännön version 6 (IPv6) käyttöönottamiseksi Euroopassa” (KOM(2008) 313 lopullinen) (6). Siinä korostetaan IPv6-internetyhteyskäytännön unioninlaajuisen käyttöönoton turvallisuushyötyjä. Lisäksi komitea suosittaa, että internetin turvallisuuden parantamiseksi otetaan käyttöön DNSSEC-tekniikat siellä, missä se on mahdollista.

4.10 Yhdysvallat on käynnistänyt tietoverkkoturvallisuuspolitiikkansa ja budjetoinut 40 miljardia dollaria käytettäväksi tietoverkkoturvallisuuden edistämiseen vuosina 2009 ja 2010. Tämä on massiivinen investointi turva-alaan ja houkuttelee lukuisia tietotekniikkaturvallisuuden saralla toimivia yrityksiä – eurooppalaiset yritykset mukaan luettuina – keskittämään voimavaransa Yhdysvaltoihin. Lisäksi se auttaa yhdysvaltalaisia turva-alan yrityksiä nousemaan kansainväliseen kärkeen. On hyvin suotavaa, että Euroopalla olisi oma alan viimeisimmän kehitystason toimijansa kilpailemassa tasaveroisesti yhdysvaltalaisyritysten kanssa ja että turva-ala panostaisi ja keskittyisi riittävästi Euroopan infrastruktuuritarpeisiin. Komitea pyytää komissiota harkitsemaan, miten se voisi tarjota vastapainoa Yhdysvaltojen massiivisille taloudellisille kannustimille.

4.11 Komitea antaa tukensa komission taannoiselle tiedonannolle internetin tulevasta hallinnosta (3). Komitean mielestä EU:n on voitava vaikuttaa nykyistä välittömämmin internetin nimi- ja osoitejärjestelmää hallinnoivan organisaation (Internet Corporation for Assigned Names and Numbers, ICANN) ja internetin osoitejärjestelmäviranomaisen (Internet Assigned Numbers Authority, IANA) toimiin ja käytäntöihin. Lisäksi komitea katsoo, että nykyinen Yhdysvaltain toimesta tapahtuva yksipuolinen valvonta tulisi korvata monenkeskiseen kansainväliseen vastuuseen perustuvilla järjestelyillä.

Bryssel 16. joulukuuta 2009 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) KOM(2006) 251 lopullinen.

(2) http://www.egc-group.org.

(3) KOM(2009) 277 lopullinen.

(4) KOM(2007) 697 lopullinen, direktiivin 2002/21/EY muuttamiseksi ehdotetut 13 a artikla ja 13 b artikla.

(5) Neuvoston direktiivi 2008/114/EY.

(6) EUVL C 175, 28.7.2009, s. 92