Yhdysvallat on toimittanut pyynnön WTO-sopimuksen IX artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti. Se perustelee pyyntöä köyhyyden ja epävakauden runsaalla esiintymisellä Karibian alueen maissa, erityisesti Haitissa, ja toteaa, että näiden pienten maiden talousnäkymiä haittaa entisestään niiden alttius luonnonkatastrofeille. CBERA-lain nojalla saatavat hyödyt on tarkoitettu laajentamaan taloudellisia mahdollisuuksia ja edistämään vakaamman ja vauraamman alueen luomista.

Yhdysvaltojen mukaan CBERA-lain nojalla myönnettävä tullittomuuskohtelu ei saa rajoittaa sellaisten muiden jäsenten etuja, jotka eivät hyödy tällaisesta kohtelusta, eikä ole odotettavissa, että tullittomuuskohtelun voimassaolon jatkaminen vähentäisi merkittävällä tavalla CBERA-lain nojalla tullittomuuteen oikeutettujen alkuperätuotteiden tuontia Yhdysvaltoihin muista kuin järjestelyn edunsaajamaista.

Tullietuuskohtelua koskevan poikkeusluvan voimassaoloa jatketaan nyt viidettä kertaa. Poikkeuslupa myönnettiin alun perin 15. helmikuuta 1985 1. tammikuuta 1984 ja 30. syyskuuta 1995 väliseksi ajanjaksoksi, ja se on tällä hetkellä voimassa 31. joulukuuta 2019 saakka.

Poikkeusluvan voimassaolon jatkaminen ei vaikuttaisi kielteisesti unionin talouteen eikä kauppasuhteisiin tämän poikkeusluvan edunsaajamaiden kanssa. Unioni tukee lisäksi toimia, joilla torjutaan köyhyyttä ja tuetaan vakautta. Sen vuoksi yleisneuvostossa esitettävänä unionin kantana olisi oltava poikkeusluvan voimassaolon jatkamisen puoltaminen.

4.Oikeusperusta

4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

4.1.1.Periaatteet

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia”, kattaa myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla, mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.

4.1.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

WTO:n yleisneuvosto on sopimuksella eli WTO-sopimuksella perustettu elin.

Säädös, joka yleisneuvoston on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla WTO-sopimuksen II artiklan 2 kohdan ja IX artiklan 3 kohdan mukaisesti.

Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta sopimuksen institutionaalisia rakenteita.

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

4.2.Aineellinen oikeusperusta

4.2.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta esitettävä kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavalla päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

4.2.2.Soveltaminen käsillä olevassa asiassa

Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät yhteiseen kauppapolitiikkaan.

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 207 artiklan 4 kohta.

4.3.Päätelmät