EU antaa merkittävän panoksen kansainvälisiin aloitteisiin, jotka liittyvät suoraan muovisaasteen vähentämiseen, kuten valtioiden rajat ylittävistä jätteiden siirroista tehdyn Baselin yleissopimuksen (sellaisena kuin se on äskettäin muutettuna muovijätteen tehostetulla valvonnalla) täytäntöönpanoon sekä IMO:n (Kansainvälinen merenkulkujärjestö) toimintasuunnitelmaan muoviroskien ja mikromuovien torjumiseksi. Lisäksi EU osallistuu aktiivisesti kaikkiin toimiin muovisaasteen torjumiseksi eri puolilla Eurooppaa sijaitsevilla merialueilla (tukemalla teknisesti ja taloudellisesti Välimeren, Mustanmeren, Itämeren ja Koillis-Atlantin alueellisia toimintasuunnitelmia) ja toimii G7- ja G20-kumppaneidensa kanssa. EU on myös tukenut WTO:ssa aloitetta, jolla puututaan muovisaasteeseen ja muovien kestävään kauppaan.

Uudessa kansainvälisessä sopimuksessa on tarkoitus käsitellä muovisaastetta, myös meriympäristössä. Saastuminen ja puuttuminen sen lähteisiin ovat myös yksi Euroopan vihreän kehityksen ohjelman keskeisistä painopisteistä, joka on tuotu viimeksi esiin ilman, veden ja maaperän saasteettomuutta koskevassa komission strategiassa sekä kestävyyttä edistävässä kemikaalistrategiassa. Äskettäin hyväksytyssä saasteettomuustoimintasuunnitelmassa asetetaan vähennystavoitteet vuodelle 2030 (mereen päätyviä muoviroskia vähennetään 50 prosentilla ja mikromuoveja 30 prosentilla) ja tehostetaan entisestään EU:n politiikkoja merten roskaantumisen ja sen vaikutusten torjumiseksi. Toimet muovin aiheuttaman saastumisen torjumiseksi maailmanlaajuisella tasolla ovat siten hyvin sidoksissa useisiin jo voimassa oleviin unionin politiikkoihin ja säädöksiin, jotka liittyvät ympäristön suojeluun pilaantumiselta. Ne koskevat muun muassa jätteitä, jätteiden siirtoja, kemikaaleja, uimavettä ja muita aihealueita (kuten yhdyskuntajätevesien käsittely ja vesipuitedirektiivit).

Edellä mainitun meristrategiapuitedirektiivin nojalla EU ja sen jäsenvaltiot sopivat syyskuussa 2020, että rannoilla saa olla enintään 20 roskaa rannikkoviivan jokaista sataa metriä kohti. Tämä asettaa EU:n edelläkävijäksi kestävän kehityksen tavoitteen 14.1 saavuttamisessa. Tämän tavoitteen mukaan vuoteen 2025 mennessä on ehkäistävä ja vähennettävä merkittävästi merten pilaantumista, myös mereen päätyviä roskia. EU:n meristrategiapuitedirektiivin täytäntöönpanoa tuetaan toimilla, joita toteutetaan tiiviissä yhteistyössä alueellisten merisopimusten kanssa, ja ne ovat osoittaneet, että seurannan sekä tietojen hankinnan ja käsittelyn yhdenmukaistaminen eri ympäristömatriiseissa on ratkaisevan tärkeää toimien priorisoinnin mahdollistamiseksi ja muoviroskaa torjuvien toimenpiteiden tehokkuuden todentamiseksi. Meristrategiapuitedirektiivin yhteisen täytäntöönpanostrategian mukaisesti merten roskaantumista käsittelevä tekninen ryhmä huolehtii tiiviissä yhteistyössä alueellisten merisopimusten kanssa teknisestä yhdenmukaistamisesta ja tekee yhteistyötä EMODnetin kanssa tarjotakseen alustan merten roskaantumista koskeville tiedoille.

Tämä on seurausta viime aikoina toteutetuista kohdennetuista ja edistyksellisistä unionin toimintapoliittisista aloitteista ja muovilainsäädännöstä. Vuonna 2018 laadittiin muovistrategia, joka oli osa kiertotalouden toimintasuunnitelmaa, ja siinä esitettiin suunnitelma, jolla pyritään suojelemaan ympäristöä sekä vähentämään merten roskaantumista, kasvihuonekaasupäästöjä ja riippuvuutta fossiilisten polttoaineiden tuonnista. Muovia koskevat konkreettiset toimet koskevat tiettyjen muovituotteiden vaikutusta ympäristöön, kertakäyttöisiä muoveja, muovien merkitystä kiertotaloudessa, ekosuunnitteluvaatimuksia ja merkintöjä, muoveja ja pakkausjätteitä sekä tulevia aloitteita tarkoituksellisesti lisätyistä ja tahattomasti vapautuvista mikromuoveista. Strategiassa analysoitiin myös mahdollisuuksia hyödyntää maailmanlaajuisia toimia ja kartoitettiin (muun muassa) tarvetta kehittää kansainvälisiä standardeja, joilla lisätään teollisuuden luottamusta kierrätettävien tai kierrätettyjen muovien laatuun. Jätteiden siirtojen osalta strategiassa tuotiin esiin se, miten tärkeää on varmistaa, että kaikki EU:n ulkopuolelle kierrätettäväksi lähetettävä muovi käsitellään ja jalostetaan samankaltaisin edellytyksin kuin EU:ssa. Näin tuetaan Baselin yleissopimuksen mukaisia jätehuoltoon liittyviä toimia. Lisäksi ehdotettiin EU:n sertifiointijärjestelmän kehittämistä kierrätyslaitoksia varten. Strategiassa kehotettiin teollisuutta ryhtymään maailmanlaajuisiin toimiin, joilla edistetään kierrätyskelpoisten ja kierrätettyjen muovien laajamittaista käyttöä.

Neuvottelujen aloittaminen muoveja koskevasta kansainvälisestä sopimuksesta on yksi Euroopan unionin vihreän kehityksen ohjelman ja kiertotaloutta koskevan toimintasuunnitelman keskeisistä saavutuksista. Se liittyy useisiin EU:n politiikkoihin ja säädöksiin, jotka koskevat muun muassa meri- ja rannikkoympäristön suojelua, ja erityisesti meristrategiapuitedirektiiviin. Sen varmistaminen, että muovista tehdään kansainvälinen sopimus, jolla torjutaan muovisaastetta sen lähteellä sen sijaan, että käytetään kalliita ja osittain tehottomia loppupään ratkaisuja, on näin ollen ollut yksi unionin tärkeimmistä ympäristöalan painopisteistä maailmanlaajuisessa toiminnassa viime vuosina.

Ennen päätöslauselman 5/14 hyväksymistä UNEA oli antanut useita päätöslauselmia vuodesta 2014 alkaen. UNEA3-kokouksella oli keskeinen merkitys, koska YK:n jäsenvaltiot tukivat siellä useita toimia, joilla pyritään estämään muoviroskien ja mikromuovien päätyminen valtameriin. Lisäksi perustettiin merten roskaantumista ja mikromuoveja käsittelevä tilapäinen avoin asiantuntijaryhmä, joka tutkii esteitä merten roskaantumisen ja mikromuovien torjunnalle. Asiantuntijaryhmä sai työnsä päätökseen vuonna 2020. Se määritteli useita toimintavaihtoehtoja, joilla voidaan puuttua maailmanlaajuiseen muovisaastekriisiin. Yksi vaihtoehdoista on muovia koskeva maailmanlaajuinen sopimus. Sitä kannatti suurin osa asiantuntijaryhmän jäsenistä, jotka edustavat lähes kaikkia alueita. Lokakuussa 2021 julkaistiin YK:n raportti ”From Pollution to Solution: a Global Assessment of Marine Litter and Plastic Pollution”, joka antoi UNEA 5.2 -kokoukselle tietoa maailmanlaajuisen merten roskaantumisen ja muovisaasteen laajuudesta ja niitä koskevista näkökohdista.

Yhdistyneiden kansakuntien ympäristökokouksen (UNEA) maaliskuussa 2022 antamassa päätöslauselmassa 5/14 “End Plastic Pollution: towards an international legally binding instrument” annetaan toimeksianto hallitustenvälisen neuvottelukomitean neuvotteluille kansainvälisen oikeudellisesti sitovan asiakirjan laatimiseksi muovisaasteesta, mukaan lukien meriympäristössä esiintyvä muovisaaste. Hallitustenvälisen neuvottelukomitean odotetaan saavan työnsä päätökseen vuoden 2024 loppuun mennessä, ja ensimmäinen kokous on määrä pitää vuonna 2022. UNEA voi tarvittaessa jatkaa tätä toimeksiantoa ajallisesti.

·EU:n kestävän rahoituksen luokitusjärjestelmä, erityisesti muovipakkauksia ja muita muovituotteita koskevien ”ei vakavaa haittaa” -kriteerien osalta,

·ekosuunnittelukriteerien tuleva kehittäminen, mukaan lukien EU:n sisämarkkinoille saatetut pakkaukset ja muut muovituotteet,

·jätteiden siirtoja koskevan asetuksen ehdotettu tarkistus,

·Baselin ja Tukholman yleissopimukset,

·kehitysyhteistyö ja kansainväliset kumppanuudet,

·kahden- ja monenväliset suhteet,

·pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskeva unionin politiikka Tukholman yleissopimuksen puitteissa siten, että useita muovisia lisäaineita on luetteloitu tai ehdotettu lisättäväksi luetteloon, sekä

·kemikaalipolitiikka, mukaan lukien mikromuoveja ja muovisia lisäaineita koskevat REACH-asetuksen rajoitukset ja äskettäin julkaistu rajoitussuunnitelma, joka koskee laajalti käytettyjä lisäaineita (kuten liekinestoaineita) ja PVC:tä.

2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

•Oikeusperusta

Ehdotetun päätöksen oikeusperusta on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 3 ja 4 artikla.

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 3 kohdan mukaan komissio esittää suosituksia neuvostolle, joka tekee päätöksen, jolla annetaan lupa aloittaa neuvottelut ja jossa nimetään unionin neuvottelija. SEUT-sopimuksen 218 artiklan 4 kohdan mukaan neuvosto voi antaa neuvottelijalle ohjeita ja nimetä erityiskomitean, jota on kuultava neuvottelujen aikana.

Sopimuksen olisi perustuttava ennalta varautumisen periaatteelle sekä periaatteille, joiden mukaan ennalta ehkäiseviin toimiin olisi ryhdyttävä, ympäristövahingot olisi torjuttava ensisijaisesti niiden lähteellä ja saastuttajan olisi maksettava. Erityistä oikeusperustaa tarkastellaan myöhemmin, kun saatavilla on lisätietoja muovisaastetta koskevan kansainvälisen sopimuksen soveltamisalasta ja sisällöstä.

•Toissijaisuusperiaate

Vaikka suunnitellun kansainvälisen sopimuksen tarkka soveltamisala ei ole vielä tiedossa, sillä on tarkoitus puuttua muovin aiheuttamaan saastumiseen muovien koko elinkaaren kattavilla toimenpiteillä, mukaan lukien tuotesuunnittelu, tuotanto, kulutus, käyttö ja muovijätteen asianmukainen käsittely. Edellä olevat osiot politiikan alasta ja siihen liittyvistä unionin toimivaltaa koskevista poliittisista yhteyksistä osoittavat asianmukaisesti, että unionilla on tähän mennessä ollut johtava asema ja että suunniteltua sopimusta koskevat neuvottelut on tarkoituksenmukaista käsitellä unionin tasolla. Suunnitellulla sopimuksella on sen vuoksi väistämätön vaikutus unionin toimivallan käyttöön ja unionin lainsäädäntöön (erityisesti) ympäristön, kaupan ja sisämarkkinoiden aloilla, joista kaikista voi tulla merkityksellisiä, kun neuvottelut erityismääräyksistä etenevät. Kun otetaan huomioon edellä esitetyt näkökohdat ja se, että unionin voimassa olevat säännökset (erityisesti ne, jotka koskevat otsakkeessa 1 lueteltuja aloja) todennäköisesti vaikuttavat unionin eri toiminta-aloihin, on olennaisen tärkeää, että varmistetaan unionin osallistuminen tuleviin neuvotteluihin ja niiden perusteella laadittavaan kansainväliseen sopimukseen.

•Suhteellisuusperiaate

Tämä on ensimmäinen monenvälinen sopimus, jolla puututaan muovisaasteeseen kokonaisvaltaisella lähestymistavalla, joka kattaa sekä muovin elinkaaren alku- että loppupään. Useita kansallisia ja alueellisia aloitteita, joilla puututaan muovisaasteeseen, myös merten muovisaasteeseen, on jo olemassa, mutta ne eivät ole osoittautuneet riittäviksi vastaamaan muovisaasteen aiheuttamaan maailmanlaajuiseen haasteeseen. Merten roskaantumista ja mikromuoveja käsittelevä tilapäinen avoin asiantuntijaryhmä, joka perustettiin UNEAn kolmannessa istunnossa vastauksena merien roskaantumista ja mikromuoveja koskevaan UNEAn päätöslauselmaan UNEP/EA.3/Res.7 ja joka sai työnsä päätökseen marraskuussa 2020, määritteli muovia koskevan maailmanlaajuisen sopimuksen keskeiseksi toimeksi, jolla maailmanlaajuiseen kriisiin voidaan puuttua. UNEA 5 -kokouksessa annettiin päätöslauselma 5/14 ”End plastic pollution: towards an international legally binding instrument”, jossa pyydettiin UNEPin pääjohtajaa perustamaan hallitustenvälinen neuvottelukomitea (INC).