[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 13.11.2007 KOM(2007) 698 lopullinen 2007/0248 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22/EY, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annetun direktiivin 2002/58/EY ja kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta (komission esittämä){SEK(2007) 1472}{SEK(2007) 1473} PERUSTELUT 1. Ehdotuksen tausta - Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Kuluttajien ja käyttäjien oikeuksien suojelun korkean tason varmistaminen, kuten oikeus yksityisyyteen ja tietosuojaan sähköisessä viestinnässä, on yksi keskeinen osatekijä osallistavassa tietoyhteiskunnassa, ja se mahdollistaa uusien innovatiivisten palvelujen ja sovellusten saumattoman kehittämisen ja laajan käyttöönoton. Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevan EU:n sääntelyjärjestelmän lähtökohtana on ajatus, että avoimet ja kilpailuun perustuvat markkinat tarjoavat parhaat mahdollisuudet edistää innovointia ja käyttäjien valinnanmahdollisuuksia. Samalla kuitenkin tunnustetaan, että pelkän kilpailun avulla ei ehkä pystytä täyttämään kaikkien kansalaisten tarpeita ja suojelemaan käyttäjien oikeuksia, joten tätä kilpailuun perustuvaa lähestymistapaa on täydennetty erityisillä säännöksillä, joilla turvataan yleispalvelu ja käyttäjien oikeudet sekä henkilötietojen suoja. Tämä ehdotus on yksi kolmesta lainsäädännön uudistusehdotuksesta nykyisen sääntelyjärjestelmän muuttamiseksi. Tämä lainsäädännön uudistamista koskeva ehdotus kattaa yleispalveludirektiiviin[1] ja sähköisen viestinnän tietosuojadirektiiviin[2] tehtävät muutokset. Toinen lainsäädännön uudistusehdotus[3] kattaa kolmeen muuhun direktiiviin tehtävät muutokset. Näitä ehdotuksia täydentää kolmas lainsäädäntöehdotus, joka koskee Euroopan sähköisen viestinnän markkinaviranomaisen (jäljempänä ”markkinaviranomainen”) perustamista[4]. Kolmeen lainsäädäntöehdotukseen liittyy vaikutusten arviointi[5] sekä tiedonanto, jossa esitellään tärkeimmät toimintalinjat ja julkisen kuulemisen tulokset[6]. Tällä lainsäädännön uudistusehdotuksella mukautetaan sääntelyjärjestelmää lujittamalla tiettyjä kuluttajien ja käyttäjien oikeuksia (erityisesti saatavuuden parantamiseksi ja osallistavan tietoyhteiskunnan edistämiseksi) ja varmistamalla, että sähköinen viestintä on luotettavaa, turvallista ja varmakäyttöistä ja tarjoaa korkean suojan yksilöiden yksityisyydelle ja henkilötiedoille. Ehdotuksella ei muuteta yleispalvelun käsitettä tai sen nykyistä soveltamisalaa EU:ssa. Tästä aiheesta järjestetään erillinen kuuleminen vuonna 2008. Ehdotus on komission ns. paremman sääntelyn ohjelman mukainen. Paremman sääntelyn ohjelmalla pyritään varmistamaan, että sääntelytoimet pysyvät oikeassa suhteessa poliittisiin tavoitteisiin, ja se on osa komission yleistä strategiaa sisämarkkinoiden lujittamiseksi ja valmiiksi saattamiseksi. Tarkemmin sanottuna tällä ehdotuksella on kahtalaiset tavoitteet: 1. lujitetaan ja parannetaan kuluttajansuojaa ja käyttäjien oikeuksia sähköisen viestinnän alalla muun muassa antamalla kuluttajille enemmän tietoja hinnoista ja toimitusehdoista ja helpottamalla vammaisten mahdollisuuksia saada ja käyttää sähköisiä viestintäpalveluja, myös hätäpalveluja; ja 2. parannetaan yksilöiden yksityisyyden ja henkilötietojen suojaa sähköisen viestinnän alalla erityisesti lujittamalla turvallisuuteen liittyviä säännöksiä ja parantamalla täytäntöönpanomekanismeja. - Yleinen tausta Komissio ehdotti kesäkuussa 2005 uutta strategiaa uudistetun Lissabonin kasvu- ja työllisyysstrategian osaksi – i2010-aloite: kasvua ja työllisyyttä edistävä eurooppalainen tietoyhteiskunta – jossa esitetään laajat poliittiset suuntaviivat avoimen ja kilpailuun perustuvan digitaalitalouden edistämiseksi. Yhtenäisen eurooppalaisen tietoalueen perustaminen on yksi i2010-aloitteen kulmakivistä, ja sääntelyjärjestelmän uudistaminen on yksi sen keskeisistä haasteista. i2010-aloitteessa korostetaan myös turvallisuutta ja yksityisyyden ja henkilötietojen suojaa. Myös yleispalvelun tarjonnan riittävän tason varmistaminen on olennaisen tärkeää osallistavan tietoyhteiskunnan toteuttamiseksi. Paremman sääntelyn periaatteiden mukaisesti sääntelyjärjestelmää on tarkasteltava säännöllisesti uudelleen sen varmistamiseksi, että se vastaa teknologioiden ja markkinoiden kehitystä. Komissio antoi 29. kesäkuuta 2006 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen[7] sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevan sääntelyjärjestelmän toiminnasta. Kertomuksessa todetaan, että sääntelyjärjestelmä on tuottanut kansalaisille, kuluttajille ja yrityksille merkittäviä hyötyjä suuremman valinnanvapauden, alhaisempien hintojen ja lisääntyneen innovoinnin muodossa, mutta että tilannetta on edelleen parannettava kuluttajansuojan ja turvallisuuden aloilla, jotta sääntelyjärjestelmä pysyisi teknologian kehityksen tasalla ja pysyisi toimivana myös tulevina vuosikymmeninä. - Voimassa olevat aiemmat säännökset Tämän ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa kahta direktiiviä eli yleispalveludirektiiviä ja sähköisen viestinnän tietosuojadirektiiviä. - Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Yleispalveludirektiivissä säädetään alakohtaisista toimenpiteistä, jotka täydentävät kuluttajansuojan alalla voimassa olevaa EU:n lainsäädäntöä. Sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivillä täydennetään yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelystä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annettua direktiiviä 95/46/EY ottamalla käyttöön sähköisen viestinnän alaa koskevat erityissäännökset. 2. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI - Intressitahojen kuuleminen Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Komission yksiköt käynnistivät kaksivaiheisen kuulemisen loppuvuodesta 2005. Ensimmäisessä vaiheessa pyydettiin palautetta. Siihen sisältyneessä julkisessa kuulemisessa (tammikuussa 2006) oli yli 400 osallistujaa ja sidosryhmiltä saatiin noin 160 kommenttia. Palautepyynnössä sidosryhmiä pyydettiin esittämään kantojaan sähköisen viestinnän sääntelyyn liittyvistä yleisistä aiheista. Nämä kannat otettiin huomioon laadittaessa 29. kesäkuuta 2006 annettua komission tiedonantoa sääntelyjärjestelmän uudelleentarkastelusta[8] sekä siihen liittyviä komission yksiköiden valmisteluasiakirjaa ja vaikutustenarviointia. Näiden asiakirjojen julkaiseminen käynnisti julkisen kuulemisen toisen vaiheen, joka kesti lokakuuhun 2006 saakka. Lokakuussa 2006 järjestettiin julkinen seminaari, jossa intressitahoilla oli mahdollisuus esittää mielipiteitään kuulemisasiakirjoista. Tuloksena saatiin 224 vastausta laajalta intressitahojoukolta niin EU:n sisä- kuin ulkopuoleltakin. Kirjallisia kommentteja saatiin 52 toimialajärjestöltä, 12 kaupan alan järjestöltä ja ammattiliitolta sekä 15 käyttäjäjärjestöltä samoin kuin 18 jäsenvaltiolta ja eurooppalaiselta sääntelyviranomaisten ryhmältä (ERG). Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Yleisesti ottaen kuluttajajärjestöt ja ERG sekä useimmat jäsenvaltiot kannattivat yleispalvelun alalla tehtyjä ehdotuksia. Operaattorit sitä vastoin kannattivat yleensä itse- tai yhteissääntelyyn perustuvia lähestymistapoja. Tämä koski erityisesti hinnoittelun avoimuuden parantamista sekä sähköisten viestintäpalvelujen ja -laitteiden käytön ja hätäpalvelujen saatavuuden helpottamista vammaisille käyttäjille. Sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin turvallisuussäännösten lujittamisen osalta palautteessa tuettiin laajalti kokonaistavoitteita, mutta ehdotetut keinot niiden saavuttamiseksi jakoivat mielipiteitä. Yleisesti ottaen jäsenvaltiot antoivat varovaisen tukensa komission ehdotuksille. Myös kuluttajajärjestöt suhtautuivat ehdotuksiin myönteisesti, kun taas tietosuojaviranomaiset katsoivat, ettei komission ehdotuksissa mennä riittävän pitkälle. Toimiala puolestaan piti parempina vaihtoehtoja, joihin ei sisälly sääntelyä. Julkisen kuulemisen tulokset on otettu huomioon käsillä olevaa ehdotusta laadittaessa. - Asiantuntijatiedon käyttö Asianomaiset tieteenalat/erikoisalat Selvitys ”Preparing the next steps in regulation of electronic communications – a contribution to the review of the electronic communications regulatory framework” (Hogan & Hartson, Analysys), 2006. Tiivistelmä saaduista ja huomioon otetuista asiantuntijalausunnoista Selvityksessä vahvistetaan sääntelyjärjestelmän, sen tavoitteiden ja yleisen lähestymistavan toimivuus. Siinä tuodaan kuitenkin esille joitain tarkistustarpeita tietyillä aloilla. Selvityksessä tarkastellaan käyttäjien oikeuksia suojaavia toimenpiteitä sekä online-viestinnän yksityisyyttä, turvallisuutta ja luottamuksellisuutta. Siinä suositellaan joitain muutoksia, kuten suurempaa avoimuutta ja parempaa tietojen julkaisemista loppukäyttäjille, tietoturvaloukkausta koskevan ilmoituksen käyttöönottoa sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivissä sekä kansallisten viranomaisten nimenomaista oikeutta antaa turvallisuutta koskevia suuntaviivoja. Asiantuntijalausuntojen julkistaminen Selvitys on saatavilla osoitteessa: http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/library/ext_studies/index_en.htm#2006 - Vaikutusten arviointi Kesäkuussa 2006 annetussa vaikutustenarviointiraportissa analysoidaan alustavasti laajoja toimintavaihtoehtoja. Tätä analyysiä täydennettiin julkisen kuulemisen tulosten perusteella. Toisessa vaikutustenarvioinnissa, joka julkaistaan yhdessä käsillä olevan ehdotuksen kanssa, keskitytään tarkemmin vaihtoehtoihin, joita on tarjolla kauaskantoisimpia vaikutuksia omaaviin ehdotuksiin. Ehdotetut muutokset koskevat eniten yrityksiä, julkishallintoja, kansalaisia ja eurooppalaista yhteiskuntaa yleensä, sillä ne ovat kaikki sähköisen viestinnän käyttäjiä. Tämä joukko ei ole yhtenäinen, ja sen jäsenten edut ovat usein ristiriidassa keskenään. Tärkeimpiä toimijoita, joihin nyt esitettävät ehdotukset vaikuttavat, ovat sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajat ja verkko-operaattorit sekä kansalliset sääntelyviranomaiset. Vaikutustenarviointi on saatavilla osoitteessa: http://ec.europa.eu/information_society/policy/ecomm/library/public_consult/index_en.htm#communication_review 3. Ehdotukseen liittyvät oikeudelliset näkökohdat - Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa voimassa olevaa yleispalveludirektiiviä ja sähköisen viestinnän tietosuojadirektiiviä. Yleispalveludirektiiviin ehdotetut keskeiset muutokset ovat seuraavat: - parannetaan avoimuutta ja tietojen julkaisemista loppukäyttäjille; - helpotetaan vammaisten käyttäjien mahdollisuuksia käyttää ja saada sähköisiä viestintäpalveluja; - helpotetaan kuluttajien mahdollisuuksia vaihtaa palveluntarjoajaa muun muassa lujittamalla numeron siirrettävyyttä koskevia säännöksiä; - tiukennetaan hätäpalveluihin liittyviä velvollisuuksia; - varmistetaan liitettävyyden ja palvelun laadun perustaso; ja - saatetaan ajan tasalle tietyt direktiivin säännökset, jotta ne vastaisivat teknologian ja markkinoiden kehitystä; tähän sisältyy myös useiden vanhentuneiden tai tarpeettomien säännösten poistaminen. Sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin osalta tärkeimmät ehdotukset ovat seuraavat: - otetaan käyttöön sellaisten tietoturvaloukkausten pakollinen ilmoittaminen, jotka johtavat käyttäjien henkilötietojen katoamiseen tai vaarantumiseen; - lujitetaan verkko- ja tietoturvaan liittyviä täytäntöönpanosäännöksiä, jotka hyväksytään markkinaviranomaisen kuulemisen jälkeen; - lujitetaan täytäntöönpanoon ja sen valvontaan liittyviä säännöksiä sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden tasolla on käytettävissä riittäviä välineitä roskapostin torjumiseksi; - selvennetään, että direktiiviä sovelletaan myös tiedonkeruu- ja tunnistuslaitteita tukeviin yleisiin viestintäverkkoihin (mukaan luettuina kontaktittomat laitteet kuten radiotaajuiset etätunnistuslaitteet); - saatetaan ajan tasalle eräät vanhentuneet säännökset; tähän sisältyy myös eräiden vanhentuneiden tai tarpeettomien säännösten poistaminen. - Oikeusperusta EY:n perustamissopimuksen 95 artikla - Toissijaisuusperiaate Ehdotuksella muutetaan EU:n olemassa olevaa sääntelyjärjestelmää ja se koskee siten aluetta, jolla yhteisö on jo harjoittanut toimivaltaansa. Ehdotus on siten Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukainen. Sääntelyjärjestelmän malli perustuu hajautetun sääntelyn periaatteeseen, joka velvoittaa jäsenvaltioiden kansalliset viranomaiset valvomaan kansallisia markkinoita yhteisten periaatteiden ja menettelyjen mukaisesti. - Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen, koska siinä esitetään yhdenmukaistamisen vähimmäistaso ja jätetään täytäntöönpanotoimien määrittely jäsenvaltioille tai kansallisille sääntelyviranomaisille. Jos tarvitaan pidemmälle menevää yhdenmukaistamista, komissio voi hyväksyä yksityiskohtaisia teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä. Tämän lähestymistavan ansiosta ennakkosääntely on riittävän joustavaa, jotta alalla käynnissä olevat teknologian ja markkinoiden muutokset voidaan ottaa huomioon ja samanaikaisesti noudattaa lainsäätäjän määrittämiä tavoitteita ja periaatteita. Ehdotetuissa muutoksissa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen alan sääntelyn parantamista koskevan tavoitteen saavuttamiseksi ja käyttäjien oikeuksien suojelun korkean tason varmistamiseksi. Ne ovat Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisia. - Sääntelytavan valinta Ehdotettu sääntelytapa: direktiivi. Muut keinot eivät ole soveltuvia, sillä ehdotuksen tarkoituksena on muuttaa kahta voimassa olevaa direktiiviä. 4. Talousarviovaikutukset Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. 5. Lisätiedot - Yksinkertaistaminen Tällä ehdotuksella yksinkertaistetaan viranomaisten hallinnollisia menettelyjä poistamalla eräitä vanhentuneita säännöksiä, kuten velvollisuus määritellä kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoima sekä eräitä muita nykyiseen järjestelmään liittyviä velvollisuuksia (vähittäishinnat, operaattorin valinta ja ennaltavalinta). Kansallisten sääntelyviranomaisten ei myöskään tarvitse enää toimittaa tietoja sovelletusta vähittäishintojen valvonnasta ja yritysten soveltamista kustannuslaskentajärjestelmistä. Lisäksi ehdotetaan joidenkin muiden vanhentuneiden säännösten kumoamista; tämä koskee esimerkiksi siirtymäkauden toimenpiteitä, joilla helpotettiin siirtymistä vuoden 1998 ”vanhasta” sääntelyjärjestelmästä vuoden 2002 järjestelmään. Tämä ehdotus sisältyy yhteisön säännöstön ajantasaistamista ja yksinkertaistamista koskevaan komission ohjelmaan ja sen työ- ja lainsäädäntöohjelmaan viitenumerolla 2007/INFSO/001. - Lainsäädännön kumoaminen Ehdotuksen hyväksyminen merkitsee direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) 18 artiklassa tarkoitetusta ominaisuuksiltaan yhdenmukaistettujen kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoimasta ja siihen liittyvistä standardeista 24 päivänä heinäkuuta 2003 tehdyn komission päätöksen 2003/548/EY[9] kumoamista. - Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke Muutettaviin direktiiveihin sisältyy jo uudelleentarkastelulauseke. - Vastaavuustaulukko Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina kansalliset säännökset, joilla direktiivi saatetaan osaksi kansallista lainsäädäntöä, sekä kyseisten säännösten ja tämän direktiivin välinen vastaavuustaulukko. - Euroopan talousalue Ehdotettu toimenpide koskee ETA-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvaa alaa, minkä vuoksi se on ulotettava koskemaan Euroopan talousaluetta. - Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus 1 artikla: yleispalveludirektiivin muutokset Ehdotettujen muutosten tavoitteet ovat seuraavat: Parannetaan avoimuutta ja tietojen julkaisemista loppukäyttäjille 21 artiklan 2–6 kohta: Tavoitteena on lisätä hintojen avoimuutta kuluttajien hyödyksi asettamalla operaattoreille velvollisuus julkaista vertailukelpoisia, riittäviä ja ajantasaisia tietoja helposti saatavilla olevassa muodossa (2 kohta) ja antamalla kolmansille osapuolille mahdollisuus käyttää yleisesti saatavilla olevia hintatietoja (esim. interaktiivisten oppaiden myyntiä tai saataville asettamista varten) ja asettamalla kansallisille sääntelyviranomaisille velvollisuus asettaa tällainen opas saataville, jos sellaista ei ole saatavilla markkinoilla (3 kohta). Kansallisille sääntelyviranomaisille annetaan valtuudet vaatia operaattoreilta suurempaa hintojen avoimuutta (4 kohta) sekä selkeitä tietoja mahdollisista rajoituksista, jotka koskevat mahdollisuuksia käyttää kaikentyyppistä sisältöä ja kaikentyyppisiä sovelluksia (5 kohta). Komissiolle annetaan mahdollisuus toteuttaa täytäntöönpanotoimenpiteitä, millä pyritään tarvittaessa varmistamaan yhdenmukaistamisen vähimmäistaso tällä alalla (6 kohta). Helpotetaan vammaisten käyttäjien mahdollisuuksia käyttää ja saada sähköisiä viestintäpalveluja 7 artikla: Jäsenvaltioiden mahdollisuus toteuttaa erityistoimenpiteitä vammaisia käyttäjiä varten korvataan nimenomaisella velvollisuudella tehdä niin. 22 artikla: Kansallisten sääntelyviranomaisten valtuudet vaatia operaattoreita julkaisemaan loppukäyttäjien käyttöön tietoja palveluidensa laadusta laajennetaan koskemaan myös tietoja vammaisten loppukäyttäjien tasapuolisista käyttömahdollisuuksista. 26 artiklan 4 kohta: Jäsenvaltioille asetetaan velvollisuus varmistaa, että vammaiset loppukäyttäjät voivat käyttää hätäpalveluja täysin kattavan sähköisen viestinnän saavuttamiseksi. 33 artikla: Artiklassa säädetään yhteisön mekanismista sähköisten palvelujen esteettömyyteen liittyvien kysymysten käsittelemiseksi. Näin pyritään varmistamaan, että vammaisilla käyttäjillä on samanlaiset mahdollisuudet käyttää sähköisiä viestintäpalveluja kuin muilla loppukäyttäjillä (4 kohta). 3 kohdassa edellytetään, että jäsenvaltiot antavat markkinaviranomaiselle tietoja toteutetuista toimenpiteitä ja edistymisestä kohti sähköisten palvelujen esteetöntä saatavuutta. Tiukennetaan hätäpalveluihin liittyviä soittajan sijaintitietoja koskevia velvollisuuksia 26 artikla: Direktiivi saatetaan ajan tasalle ottamalla huomioon markkinoiden ja teknologian kehitys. Tarkoituksena on varmistaa, että lähteviä puheluja tarjoavan palvelun käyttäjät voivat käyttää hätäpalveluja (2 kohta), sekä tiukentaa velvollisuutta välittää tietoja pelastusviranomaisille (5 kohta). Komissiolle annetaan 7 kohdassa mahdollisuus toteuttaa täytäntöönpanotoimenpiteitä, millä pyritään tarvittaessa varmistamaan yhdenmukaistamisen vähimmäistaso tällä alalla. Perusliittymä ja palvelun laatu (”verkon riippumattomuus ja vapaudet”) 20 artiklan 5 kohta: Tässä kohdassa säädetään avoimuusmekanismista, joka koskee lailliseen sisältöön ja sovelluksiin liittyvän loppukäyttäjien valinnanvapauden mahdollisia rajoituksia, jotta loppukäyttäjät voisivat tehdä tietoon perustuvan valinnan palveluista ja siten saada täyden hyödyn tietoyhteiskunnan teknologioiden kehityksestä. 22 artikla: Kansallisille sääntelyviranomaisille annetaan valtuudet estää palvelun laadun heikkeneminen vahvistamalla vähimmäislaatutasot loppukäyttäjien tiedonsiirtoverkkopalveluille. Komissiolle annetaan mahdollisuus toteuttaa täytäntöönpanotoimenpiteitä, millä pyritään tarvittaessa varmistamaan yhdenmukaistamisen vähimmäistaso tällä alalla (3 kohta). Muut kuluttajien ja käyttäjien oikeudet 9 artikla: Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat seurata vähittäishintoja, jos mitään yritystä ei ole nimetty yleispalvelun tarjoajaksi. Artiklassa selvennetään myös erityisten hintavaihtoehtojen soveltamisalaa. Vammaisuus lisätään yhdeksi arviointiperusteeksi 3 kohtaan. 20 artiklan 2 kohdan h alakohta: Tässä kohdassa varmistetaan, että kuluttajasopimuksissa annetaan vähimmäistiedot sähköisten viestintäpalvelujen turvallisuudesta. 20 artiklan 4 kohta: Tässä kohdassa varmistetaan, että sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajat tiedottavat kuluttajille siitä, onko heillä mahdollisuus käyttää hätäpalveluja. 20 artiklan 6 kohta: Tässä kohdassa varmistetaan, että loppukäyttäjille ilmoitetaan selkeästi ennen sopimuksen tekemistä (ja säännöllisesti tämän jälkeen) heidän velvollisuudestaan kunnioittaa tekijänoikeutta ja sen lähioikeuksia sekä yleisimmistä rikkomistapauksista ja niiden oikeudellisista seurauksista. Tämä ei rajoita sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivin 2000/31/EY[10] säännösten soveltamista. 27 artiklan 2 ja 3 kohta: Näillä kohdilla pyritään edistämään eurooppalaisen numeroavaruuden (European Telephone Numbering Space, ETNS) kehittämistä, mikä luo edellytykset yleiseurooppalaisten palvelujen kehittymiselle. 28 artiklan 1 ja 2 kohta: Näillä kohdilla tuetaan rajat ylittävien palvelujen käyttömahdollisuuksia, mikä edistää osaltaan sisämarkkinoiden toteutumista kansalaisille ja yrityksille. 30 artikla: Sen varmistamiseksi, että kuluttajat voivat täysimääräisesti hyödyntää numeron siirrettävyyttä, oikeus numeron siirrettävyyteen ei enää rajoitu yleisesti saatavilla oleviin puhelinpalveluihin, vaan se liitetään oikeuteen saada kansallisiin numerointisuunnitelmiin kuuluvia numeroita. Lisäksi numeron tosiasiallisen siirtämisen enimmäismääräajaksi asetetaan yksi työpäivä. 4 kohdassa esitetään menettely, joka mahdollistaa mukauttamisen teknologian tulevaan kehitykseen. Tätä täydennetään liitteessä I olevaan C osaan tehtävillä muutoksilla. Lisäksi kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, ettei kuluttajia yritetä estää vaihtamasta palvelun tarjoajaa, kun se on heidän etujensa mukaista. 31 artikla: Sen varmistamiseksi, että siirtovelvollisuutta koskevat säännöt ovat oikeasuhtaisia ja markkinoiden ja teknologian kehityksen tasalla, tässä artiklassa tiukennetaan jäsenvaltioiden velvollisuutta tarkastella uudelleen näitä sääntöjä ja esittää niille perustelut. 33 artikla: Uudella alakohdalla pyritään varmistamaan, että kuluttajien edut otetaan riittävällä tavalla huomioon kansallisten sääntelyviranomaisten päätöksentekoprosessissa. Direktiivin sanamuodon tekniset tarkistukset 1 artiklan 1 kohta: Tässä otetaan huomioon, että päätelaitteiden tietyt näkökohdat kuuluvat sääntelyjärjestelmän piiriin. Tämä on linjassa niiden säännösten kanssa, jotka koskevat vammaisten käyttäjien mahdollisuuksia saada ja käyttää sähköisiä viestintäpalveluja, myös päätelaitteita. 2 artiklan c alakohta: Yleisesti saatavilla olevan puhelinpalvelun määritelmää tarkennetaan. Muutos vastaa 26 artiklaan ehdotettua muutosta, sillä hätäpalveluja koskeva velvollisuus asetetaan vain joillekin palveluntarjoajille. Lisäksi selvennetään, että tapauksissa, joissa hätäpalvelut on määrätty pakollisiksi, käyttäjät voivat soittaa numeroon 112 veloituksetta ja tarvitsematta käyttää minkäänlaista maksuvälinettä. 4 artikla: Yleispalvelua koskevaan muotoiluun tehdään tekninen mukautus erottamalla mahdollisuus käyttää sähköisiä viestintäpalveluja niiden tarjonnasta. Tämä ei vaikuta yleispalvelun soveltamisalaan tai sen tarjoamiseen kuluttajille ja loppukäyttäjille. 8 artiklan 3 kohta: Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat arvioida, mitä vaikutuksia on sillä, että yleispalvelun tarjoaja aikoo luovuttaa paikallisliityntäverkon erilliselle oikeushenkilölle. 23 artikla: Tämä muutos vastaa direktiiviin 2002/21/EY ehdotettua muutosta, jossa direktiiviin lisätään erityisesti turvallisuutta käsittelevä luku. 26 artiklan 1 kohta: Tämä muutos vastaa 2 artiklan c alakohtaan ehdotettua muutosta. 37 artikla: Komiteamenettely saatetaan ajan tasalle päätökseen 1999/468/EY tehtyjen muutosten mukaisesti. Seuraavia säännöksiä muutetaan teknologian ja markkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi: - 20 artiklan 2 ja 3 kohta - 25 artikla - 27 artiklan 1 ja 2 kohta - 29 artikla - 34 artikla - liitteet I, II ja III[11]. Vanhentuneiden tai tarpeettomien säännösten poistaminen 1 artiklan 2 kohta: Viittaus kiinteiden yhteyksien tarjoamiseen vähittäismyynnissä on tarpeeton ja poistetaan (ks. jäljempänä muutokset 18 artiklaan). 2 artiklan b alakohta: Määritelmä ei ole enää tarpeellinen, joten se poistetaan. 16 artikla kohta poistetaan, koska se koskee jäsenvaltioille asetettuja velvollisuuksia, joilla helpotettiin siirtymistä vuoden 1998 sääntelypaketista vuoden 2002 järjestelmään ja jotka ovat nyt vanhentuneita. 17 artiklan 3 kohta poistetaan tarpeettomana. Kansalliset sääntelyviranomaiset toimittavat nämä tiedot komissiolle ns. 7 artiklan menettelyllä. Lisäksi komissiolla on valtuudet esittää perusteltuja tietopyyntöjä kansallisille sääntelyviranomaisille (puitedirektiivin 2002/21/EY 5 artiklan 2 kohta). 18 artikla poistetaan, koska kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoimaa koskeva velvollisuus ei ole enää tarpeellinen. Tämä velvollisuus oli perusteltu vuoden 2002 sääntelyjärjestelmän tullessa voimaan, koska markkinoilla ei ollut vielä riittävästi kilpailua tuohon aikaan. Tämä muutos edellyttää myös liitteen VII poistamista sekä pientä mukautusta 35 artiklaan. 19 artikla poistetaan tarpeettomana. Se sisällytettiin yleispalveludirektiiviin, jotta helpotettaisiin siirtymistä vuoden 1998 sääntelyjärjestelmästä vuoden 2002 järjestelmään. Operaattorin valinta ja ennaltavalinta on yksi velvollisuuksista, jonka kansalliset sääntelyviranomaiset voivat asettaa operaattoreille, joilla on huomattava markkinavoima. Tällaisia käyttöoikeuksia koskevia velvollisuuksia on parempi käsitellä käyttöoikeusdirektiivissä 2002/19/EY. 2 artikla: sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin muutokset Ehdotettujen muutosten tavoitteet ovat seuraavat: Tietoturvaloukkausten ilmoittaminen verkko-operaattoreiden ja Internet-palvelujen tarjoajien toimesta 4 artiklan 3 kohta: Muutoksella varmistetaan, että loppukäyttäjille ilmoitetaan tietoturvaloukkauksista, joiden seurauksena heidän henkilötietonsa katoavat tai muutoin vaarantuvat, ja että he saavat tietoja saatavilla olevista tai suositelluista varotoimista, joilla he voivat minimoida tällaisesta tietoturvaloukkauksesta mahdollisesti aiheutuvat taloudelliset menetykset tai sosiaaliset haitat. 4 artiklan 4 kohta: Tällä muutoksella varmistetaan yhdenmukaistamisen vähimmäistaso antamalla komissiolle mahdollisuus hyväksyä tarvittaessa teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä turvallisuuden ja tietoturvaloukkausten ilmoittamisen aloilla markkinaviranomaisen asiantuntemusta hyödyntäen. Tehokkaammat täytäntöönpanomekanismit 13 artiklan 6 kohta: Erityisesti Internet-palvelujen tarjoajille annetaan mahdollisuus ryhtyä oikeustoimiin roskapostittajia vastaan. Tästä pitäisi tulla tärkeä väline ei-toivotun markkinointiviestinnän torjunnassa Euroopassa. 15 a artikla: Nykyisiä täytäntöönpanoon ja sen valvontaan liittyviä mekanismeja parannetaan, jotta toimivaltaiset viranomaiset voisivat toimia tehokkaasti rikkomistapauksissa. Jotta voitaisiin varmistaa yhdenmukaiset edellytykset sellaisten palvelujen tarjoamiselle, joihin liittyy rajat ylittäviä tiedonsiirtoja, komissiolle annetaan valtuudet hyväksyä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä tällä alalla markkinaviranomaisen asiantuntemusta hyödyntäen. Direktiivin sanamuodon tekniset tarkistukset 2 artiklan e alakohta: ”Puhelun” määritelmää tarkistetaan koko sääntelyjärjestelmän johdonmukaisuuden varmistamiseksi. 3 artiklan 1 kohta: Tässä selvennetään, että direktiiviä sovelletaan tiedonkeruu- ja tunnistuslaitteita tukeviin yleisiin viestintäverkkoihin (mukaan luettuina kontaktittomat laitteet kuten radiotaajuiset etätunnistuslaitteet). 5 artiklan 3 kohta: Tässä varmistetaan, että vakoiluohjelmien ja muiden haittaohjelmien käyttö on kiellettyä EY:n lainsäädännön nojalla riippumatta siitä, millä menetelmällä niitä levitetään ja asennetaan käyttäjien laitteisiin (levitys ladattaessa tiedostoja Internetistä tai ulkopuolisilla tiedontallennusvälineillä kuten CD-ROM-levyillä, USB-tikuilla ja flash-asemilla). 14 a artikla: komiteamenettelyä koskeva vakiosäännös. Vanhentuneiden tai turhien säännösten poistaminen 3 artiklan 2 ja 3 kohta poistetaan tarpeettomina. Teknologian kehityksen myötä poikkeukset, joiden perusteina ovat tekninen mahdottomuus tai kohtuuton taloudellinen panos, käyvät tarpeettomiksi siihen mennessä, kun nämä muutokset tulevat voimaan. 3 artikla: kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muutos Tämä artikla koskee kuluttajien suojaamista ei-toivotulta markkinointiviestinnältä (roskapostilta) ja sillä muutetaan kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä 27 päivänä lokakuuta 2004 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 2006/2004 (”asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä”)[12]. Tarkoituksena on lujittaa rajat ylittävää yhteistyötä ja täytäntöönpanon valvontaa osana mainitussa asetuksessa säädettyä nykyistä yhteisön järjestelmää. 2007/0248 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla annetun direktiivin 2002/22/EY, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla annetun direktiivin 2002/58/EY ja kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä annetun asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[13], ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[14], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon[15], ovat kuulleet Euroopan tietosuojavaltuutettua[16], noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä[17], sekä katsovat seuraavaa: (1) Nykyinen sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen sääntelyjärjestelmä koostuu viidestä direktiivistä, jotka ovat sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi)[18], sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7 päivänä maaliskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/20/EY (valtuutusdirektiivi)[19], sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/21/EY (puitedirektiivi)[20], yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla 7 päivänä maaliskuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi)[21] sekä henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla 12 päivänä heinäkuuta 2002 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi)[22]. Komission on säännöllisesti tarkasteltava uudelleen näiden direktiivien toimivuutta erityisesti päätelläkseen, onko niitä tarpeen muuttaa teknologioiden ja markkinoiden kehityksen valossa. (2) Tältä osin komissio esitteli havaintonsa 29 päivänä kesäkuuta 2006 antamassaan tiedonannossa neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevan EU:n sääntelyjärjestelmän uudelleentarkastelusta. (3) Sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevan EU:n sääntelyjärjestelmän uudistus, johon sisältyy vammaisia käyttäjiä koskevien säännösten tehostaminen, on olennainen askel kohti yhtenäisen eurooppalaisen tietoalueen ja samalla osallistavan tietoyhteiskunnan toteuttamista. Nämä tavoitteet ovat osa tietoyhteiskunnan kehittämisen strategiasta kehystä, joka on kuvattu neuvostolle, Euroopan parlamentille, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle osoitetussa komission tiedonannossa i2010 – kasvua ja työllisyyttä edistävä eurooppalainen tietoyhteiskunta . (4) Selkeyden ja yksinkertaisuuden vuoksi tässä säädöksessä käsitellään ainoastaan direktiiveihin 2002/22/EY ja 2002/58/EY tehtäviä muutoksia. (5) Määritelmiä on tarkistettava, jotta ne vastaisivat teknologiariippumattomuuden periaatetta ja pysyisivät teknologian kehityksen tasalla. Erityisesti palvelun tarjoamisen ehdot olisi erotettava tekijöistä, jotka varsinaisesti määrittelevät yleisesti saatavilla olevan puhelinpalvelun eli yleisesti saatavilla olevan palvelun, jonka avulla voidaan ottaa ja vastaanottaa, joko suoraan tai välillisesti operaattorin valinnan tai ennaltavalinnan taikka jälleenmyynnin kautta, kotimaan- ja/tai ulkomaanpuheluja kansallisessa tai kansainvälisessä numerointisuunnitelmassa olevan numeron tai numeroiden avulla. Ainoastaan palvelu, joka täyttää kaikki nämä ehdot, on yleisesti saatavilla oleva puhelinpalvelu. (6) Joidenkin säännösten soveltamista on tarpeellista selventää sellaisten tilanteiden huomioon ottamiseksi, joissa palveluntarjoaja jälleenmyy tai myy toisella nimellä toisen yrityksen tarjoamia yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja. (7) Teknologian ja markkinoiden kehityksen tuloksena verkoissa ollaan entistä enemmän siirtymässä IP-teknologiaan ja kuluttajat voivat entistä useammin valita useiden kilpailevien puheensiirtopalvelujen tarjoajien välillä. Tästä syystä jäsenvaltioiden olisi voitava erottaa yleispalveluvelvollisuudet, jotka koskevat liittymän tarjoamista yleisen viestintäverkkoon tietyssä sijaintipaikassa, yleisesti saatavilla olevan puhelinpalvelun tarjoamisesta (mukaan luettuina hätäpuhelut numeroon 112). Tällainen erottelu ei saisi vaikuttaa yhteisön tasolla määriteltyjen ja uudelleentarkasteltujen yleispalveluvelvollisuuksien soveltamisalaan. Jäsenvaltiot, jotka käyttävät muita kansallisia hätänumeroita numeron 112 rinnalla, voivat asettaa yrityksille vastaavia velvollisuuksia, jotka koskevat mahdollisuutta käyttää kyseisiä kansallisia hätänumeroita. (8) Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi voitava seurata yleispalveluvelvollisuuksien soveltamisalaan kuuluvien palvelujen vähittäishintojen kehitystä ja tasoa myös siinä tapauksessa, että jäsenvaltio ei ole nimennyt mitään yritystä yleispalvelun tarjoajaksi. (9) Tarpeettomat velvollisuudet, jotka oli suunniteltu helpottamaan siirtymistä vuoden 1998 sääntelyjärjestelmästä vuoden 2002 järjestelmään, olisi poistettava, samoin kuin säännökset, jotka ovat osittain tai kokonaan päällekkäisiä direktiivin 2002/21/EY säännösten kanssa. (10) Vaatimus kiinteiden yhteyksien vähimmäisvalikoiman tarjoamisesta vähittäismyyntitasolla oli tarpeellinen vuoden 1998 sääntelyjärjestelmän säännösten jatkuvan soveltamisen varmistamiseksi kiinteiden yhteyksien alalla, sillä tällä alalla ei ollut vielä riittävästi kilpailua vuoden 2002 järjestelmän tullessa voimaan, mutta se on nyt käynyt tarpeettomaksi ja pitäisi kumota. (11) Operaattorin valinnan ja ennaltavalinnan edellyttäminen edelleen suoraan yhteisön lainsäädännössä saattaisi haitata teknologian kehittymistä. Olisi parempi, että näitä korjaavia toimia määräävät kansalliset sääntelyviranomaiset direktiivissä 2002/21/EY säädettyjen menettelyjen mukaisesti tehdyn markkina-analyysin perusteella. (12) Sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien olisi varmistettava, että niiden asiakkaille tiedotetaan riittävästi siitä, onko heillä mahdollisuus käyttää hätäpalveluja, ja että heille annetaan selkeitä ja avoimia tietoja alkuperäisessä asiakassopimuksessa ja säännöllisin väliajoin tämän jälkeen, esimerkiksi asiakkaan laskutustiedoissa. Asiakkaat olisi myös pidettävä ajan tasalla toimista, joita sähköisten viestintäpalvelujen tarjoaja mahdollisesti toteuttaa turvauhkien torjumiseksi tai vastauksena tietoturvaa tai tietojen eheyttä vaarantaneeseen tilanteeseen, koska tällaisilla toimilla voi olla suoria tai välillisiä vaikutuksia asiakkaan tietoihin, yksityisyyteen tai muihin tarjotun palvelun näkökohtiin. (13) Tilaajien oikeus sanoa sopimuksensa irti seuraamuksitta koskee tilannetta, jossa sähköisten viestintäverkkojen ja/tai -palvelujen tarjoajat muuttavat sopimusehtoja. (14) Kilpailuun perustuvien markkinoiden pitäisi varmistaa, että loppukäyttäjillä on mahdollisuus käyttää ja jaella mitä tahansa laillista sisältöä ja käyttää kaikkia valitsemiaan laillisia sovelluksia ja/tai palveluja, kuten direktiivin 2002/21/EY 8 artiklassa säädetään. Kun otetaan huomioon sähköisen viestinnän kasvava merkitys kuluttajille ja yrityksille, käyttäjille olisi joka tapauksissa tiedotettava kattavasti kaikista rajoituksista, joita palvelun ja/tai verkon tarjoaja on mahdollisesti asettanut sähköisten viestintäpalvelujen käytölle. Jos tosiasiallista kilpailua ei ole, kansallisten sääntelyviranomaisten olisi käytettävä direktiivin 2002/19/EY mukaisia korjaavia toimenpiteitä varmistaakseen, ettei käyttäjien mahdollisuuksia käyttää tietyntyyppisiä sisältöjä tai sovelluksia rajoiteta kohtuuttomasti. (15) Avointen, ajan tasalla olevien ja vertailukelpoisten hintatietojen saatavuus on kuluttajille olennaisen tärkeä tekijä kilpailluilla markkinoilla, joilla toimii useita palveluntarjoajia. Sähköisten viestintäpalvelujen kuluttajien tulisi voida verrata markkinoilla tarjottujen eri palvelujen hintoja helposti saatavilla olevassa muodossa julkaistujen hintatietojen perusteella. Jotta hintavertailu olisi helppoa, kansallisilla sääntelyviranomaisilla olisi oltava valtuudet vaatia operaattoreilta suurempaa hintojen avoimuutta sekä varmistaa, että kolmansilla osapuolilla on oikeus käyttää veloituksetta sähköisiä viestintäpalveluja tarjoavien yritysten julkaisemia, yleisesti saatavilla olevia hintatietoja. Niiden olisi myös asetettava saataville hintaoppaita, jos markkinat eivät ole niitä tarjonneet. Operaattoreilla ei pitäisi olla oikeutta saada minkäänlaista korvausta tällaisten hintatietojen käytöstä, jotka on jo julkaistu ja jotka ovat siis julkista tietoa. Lisäksi käyttäjille olisi tiedotettava riittävästi palvelun kustannuksista tai tarjotun palvelun tyypistä ennen palvelun ostamista, erityisesti jos ilmaispuhelupalveluihin liittyy lisämaksuja. Komission olisi voitava hyväksyä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä sen varmistamiseksi, että loppukäyttäjät voivat hyötyä hintojen avoimuudesta samalla tavoin kaikkialla yhteisössä. (16) Kilpailuun perustuvien markkinoiden pitäisi varmistaa, että käyttäjät voivat saada haluamansa laatuista palvelua, mutta joissain erityistapauksissa saattaa olla tarpeellista varmistaa, että yleisissä viestintäverkoissa saavutetaan tietty vähimmäislaatutaso, jotta voidaan ehkäistä palvelun heikkeneminen, käytön estyminen ja liikenteen hidastuminen verkoissa. Komission olisi erityisesti voitava hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä, joissa määritellään kansallisten sääntelyviranomaisten käyttämät laatustandardit. (17) Tulevaisuuden IP-verkoissa palvelun tarjoaminen voidaan erottaa verkon tarjoamisesta. Jäsenvaltioiden olisi tällaisia verkkoja varten määriteltävä sopivimmat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yleisesti saatavilla olevat puhelinpalvelut, joita tarjotaan yleisiä viestintäverkkoja käyttäen, ovat käytettävissä ja että hätäpalvelut ovat keskeytyksettä käytössä laajamittaisissa verkon toiminnan keskeytyksissä tai ylivoimaisen esteen sattuessa. (18) Operaattorin neuvontapalvelut kattavat laajan valikoiman erilaisia loppukäyttäjille suunnattuja palveluja. Kaikkien muiden asiakastukipalvelujen tavoin tällaisten palvelujen tarjoamisesta olisi sovittava yleisten viestintäverkkojen tarjoajien ja operaattorin neuvontapalvelujen tarjoajien välisissä kaupallisissa neuvotteluissa, eikä niiden tarjoamista ole enää tarpeellista määrätä pakolliseksi. Tätä koskeva velvollisuus olisi siis kumottava. (19) Loppukäyttäjien olisi voitava soittaa hätänumeroon ja saada tarjottuja hätäpalveluja käyttäen mitä tahansa puhelinpalvelua, joka pystyy muodostamaan puheluja kansallisessa tai kansainvälisessä numerointisuunnitelmassa olevan numeron tai numeroiden avulla. Pelastusviranomaisten olisi voitava välittää numeroon 112 tehtyjä puheluja ja vastata niihin vähintään yhtä nopeasti ja tehokkaasti kuin muihin kansallisiin hätänumeroihin tehtyihin puheluihin. On tärkeää lisätä numeron 112 tunnettuutta Euroopan unionissa matkustavien kansalaisten suojelun ja turvallisuuden parantamiseksi. Tästä syystä kaikki kansalaiset olisi saatettava tietoisiksi siitä, että he voivat käyttää numeroa 112 yleisenä hätänumerona matkustaessaan missä tahansa jäsenvaltiossa. Tätä tietoa olisi levitettävä erityisesti kansainvälisen liikenteen bussiterminaaleissa, rautatieasemilla, satamissa ja lentoasemilla sekä puhelinluetteloissa, puhelinkioskeissa ja tilaaja- ja laskutusmateriaalissa. Velvollisuutta antaa soittajan sijaintitietoja olisi tiukennettava Euroopan unionin kansalaisten suojelun parantamiseksi. Operaattoreiden olisi erityisesti annettava soittajan sijaintitiedot hätäpalveluille tarjontatilassa ( push mode ). Jotta voitaisiin vastata teknologian kehitykseen, muun muassa kehitykseen, joka johtaa sijaintitietojen tarkkuuden parantumiseen, komission olisi voitava hyväksyä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä varmistaakseen, että numero 112 otetaan yhteisössä tosiasiallisesti käyttöön Euroopan unionin kansalaisten hyödyksi. (20) Jäsenvaltioiden olisi toteutettava erityistoimenpiteitä varmistaakseen, että vammaisilla henkilöillä, erityisesti kuuroilla, kuulovammaisilla, puhevammaisilla ja kuurosokeilla käyttäjillä, on tasapuoliset mahdollisuudet käyttää hätäpalveluja, myös numeroa 112. Tähän voivat sisältyvät erityiset kuulovammaisille käyttäjille tarkoitetut päätelaitteet, tekstipuhelinpalvelut tai muut erityislaitteet. (21) Maat, joille Kansainvälinen teleliitto on osoittanut kansainvälisen aluetunnuksen 3883, ovat siirtäneet hallinnollisen vastuun eurooppalaisesta numeroavaruudesta (European Telephone Numbering Space, ETNS) Euroopan radio-, tele- ja postihallintojen yhteistyökonferenssin (CEPT) sähköisen viestinnän komitealle (ECC). Teknologian ja markkinoiden kehitys osoittavat, että eurooppalainen numeroavaruus tarjoaa mahdollisuuden yleiseurooppalaisten palvelujen kehittämiselle, mutta tätä mahdollisuutta ei tällä hetkellä pystytä täysin hyödyntämään liian byrokraattisten menettelyvaatimusten ja kansallisten hallintojen puutteellisen koordinoinnin vuoksi. Eurooppalaisen numeroavaruuden kehityksen edistämiseksi sen hallinnointi (johon sisältyy numeroiden osoittaminen, seuranta ja kehittäminen) olisi siirrettävä […] annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o …/…[23] perustetulle Euroopan sähköisen viestinnän markkinaviranomaiselle, jäljempänä ’markkinaviranomainen’. Markkinaviranomaisen olisi varmistettava koordinointi niiden maiden kanssa, jotka jakavat aluetunnuksen 3883 mutta eivät ole jäsenvaltioita, niiden jäsenvaltioiden puolesta, joille on osoitettu aluetunnus 3883. (22) Yhtenäismarkkinat merkitsevät sitä, että loppukäyttäjät voivat käyttää kaikkia toisten jäsenvaltioiden kansallisiin numerointisuunnitelmiin sisältyviä numeroita ja että he voivat käyttää palveluja, tietoyhteiskunnan palvelut mukaan luettuina, käyttäen yhteisön alueella muita kuin maantieteellisiä numeroita, kuten ilmaisnumeroita ja maksullisia palvelunumeroita. Loppukäyttäjien olisi myös voitava käyttää eurooppalaisen numerointiavaruuden numeroita ja kansainvälisiä ilmaisnumeroita (Universal International Freephone Numbers, UIFN). Mahdollisuutta käyttää numerovaroja ja niihin liittyviä palveluja rajojen yli ei pitäisi estää kuin ainoastaan objektiivisesti perustelluissa tapauksissa, esimerkiksi jos se on välttämätöntä muun muassa tiettyihin lisämaksullisiin palveluihin liittyvien petosten tai väärinkäytösten estämiseksi tai jos numero on määritelty ainoastaan kansalliseksi (esim. kansallinen lyhytvalintanumero). Käyttäjille olisi tiedotettava etukäteen selkeästi ja kattavasti kaikista ilmaisnumeroihin liittyvistä maksuista, kuten standardoitujen kansainvälisten suuntanumeroiden kautta käytettävissä oleviin numeroihin sovellettavista ulkomaanpuhelumaksuista. Komission olisi voitava hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä sen varmistamiseksi, että loppukäyttäjät voivat tosiasiallisesti käyttää numeroita ja palveluja yhteisön alueella. (23) Jotta kuluttajat voisivat saada täyden hyödyn kilpailluista markkinoista, heidän olisi voitava tehdä tietoisia valintoja ja vaihtaa palveluntarjoajaa silloin, kun se on heidän etujensa mukaista. On olennaisen tärkeää varmistaa, että he voivat tehdä näin ilman oikeudellisia, teknisiä tai käytännöllisiä esteitä, jotka voivat liittyä muun muassa sopimusehtoihin, menettelyihin ja maksuihin. Tämä ei estä kohtuullisen vähimmäiskeston sisällyttämistä kuluttajasopimuksiin. Numeron siirrettävyys on keskeinen tekijä, joka helpottaa kuluttajan valintoja ja tosiasiallista kilpailua sähköisen viestinnän kilpailumarkkinoilla, ja se olisi toteutettava mahdollisimman nopeasti. Jotta numeron siirrettävyyttä voitaisiin mukauttaa markkinoiden ja teknologian kehitykseen, mukaan luettuna verkkoon tallennettujen tilaajan henkilökohtaisten luettelojen ja profiilitietojen mahdollinen siirtäminen, komission olisi voitava toteuttaa teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä tällä alalla. Arvioitaessa sitä, mahdollistavatko tekniset ja markkinaolosuhteet numeroiden siirtämisen kiinteitä palveluja tarjoavien verkkojen ja matkapuhelinverkkojen välillä, olisi erityisesti otettava huomioon käyttäjiltä perittävät hinnat sekä kustannukset, jotka vaihdosta aiheutuvat kiinteitä palveluja tarjoaville yrityksille ja matkapuhelinverkoille. (24) Televisiolähetyksellä tarkoitetaan audiovisuaalisista mediapalveluista […] 2007 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä määriteltyä lineaarista audiovisuaalista mediapalvelua, jonka mediapalvelun tarjoaja tarjoaa ohjelmien seuraamiseksi reaaliajassa tietyn ohjelma-aikataulun mukaisesti; mediapalvelun tarjoaja voi tarjota useita auditiivisia tai audiovisuaalisia ohjelma-aikatauluja (kanavia). Oikeudellisia siirtovelvollisuuksia voidaan soveltaa, mutta ainoastaan tiettyjen mediapalvelun tarjoajien toimittamiin tiettyihin lähetyskanaviin. Jäsenvaltioiden olisi esitettävä siirtovelvollisuudelle selkeät perusteet kansallisessa lainsäädännössään sen varmistamiseksi, että velvollisuudet ovat avoimia, oikeasuhteisia ja hyvin määriteltyjä. Siirtovelvollisuutta koskevat säännöt olisi laadittava siten, että ne tarjoavat riittäviä kannustimia tehokkaisiin infrastruktuuri-investointeihin. Siirtovelvollisuutta koskevia sääntöjä olisi tarkasteltava säännöllisesti uudelleen, jotta ne voitaisiin pitää teknologian ja markkinoiden kehityksen tasalla ja siten varmistaa, että ne ovat jatkuvasti oikeassa suhteessa haluttuihin tavoitteisiin nähden. Teknologian ja markkinaolosuhteiden nopean kehityksen vuoksi tällainen kattava uudelleentarkastelu olisi tehtävä vähintään joka kolmas vuosi ja se edellyttää kaikkien sidosryhmien kuulemista. Yhtä tai useampaa lähetyskanavaa voidaan täydentää palveluilla, joilla parannetaan vammaisten käyttäjien käyttömahdollisuuksia; tällaisia palveluja ovat muun muassa tekstitelevisiopalvelu, tekstityspalvelu, kuvailutulkkaus ja viittomakielinen tulkkaus. (25) Jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön asianmukainen kuulemismekanismi, jotta kuluttajien kuulemiseen nykyisin liittyvät puutteet voitaisiin poistaa ja kansalaisten edut voitaisiin ottaa asianmukaisesti huomioon. Tällainen mekanismi voisi olla muodoltaan elin, joka tekisi kansallisesta sääntelyviranomaisesta ja palvelujen tarjoajista riippumattomia selvityksiä kuluttajiin liittyvistä kysymyksistä, kuten kuluttajakäyttäytymisestä ja palveluntarjoajan vaihtamiseen liittyvistä menettelyistä, ja joka toimisi avoimesti ja antaisi oman panoksensa nykyiseen sidosryhmien kuulemismenettelyyn. Komission olisi voitava hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä, joilla helpotetaan vammaisten käyttäjien mahdollisuuksia käyttää sähköisiä viestintäpalveluja ja päätelaitteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta 9 päivänä maaliskuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 1999/5/EY[24] ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan f alakohdan mukaisten vammaisiin liittyvien vaatimusten soveltamista. (26) Yleispalveluvelvollisuuksien alaiseksi nimetylle yritykselle asetetut velvollisuudet olisi ilmoitettava komissiolle. (27) Sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen markkinoiden vapauttaminen ja teknologian nopea kehitys ovat yhdessä edistäneet kilpailua ja talouskasvua ja luoneet laajan valikoiman loppukäyttäjille suunnattuja palveluja, joita voidaan käyttää yleisten sähköisten viestintäverkkojen kautta. On tarpeen varmistaa, että kuluttajille ja käyttäjille tarjotaan samantasoinen yksityisyyden ja henkilötietojen suoja riippumatta siitä, mitä teknologiaa tietyn palvelun tarjoamiseen käytetään. (28) Teknologian kehitys mahdollistaa uusien tiedonkeruu- ja tunnistuslaitteisiin perustuvien sovellusten kehittämisen. Nämä laitteet voivat olla radiotaajuuksia käyttäviä kontaktittomia laitteita. Esimerkiksi radiotaajuiset etätunnistuslaitteet (Radio Frequency Identification Devices, RFID) käyttävät radiotaajuuksia tietojen lukemiseen yksilöllisistä tunnisteista, minkä jälkeen tietoja voidaan siirtää olemassa olevissa viestintäverkoissa. Tällaisten teknologioiden laajamittainen käyttö voi tuoda huomattavia taloudellisia ja sosiaalisia hyötyjä ja edistää merkittävästi sisämarkkinoiden kehitystä, jos kansalaiset hyväksyvät niiden käytön. Tämän saavuttamiseksi on tarpeen varmistaa, että yksilöiden perusoikeudet, erityisesti oikeus yksityisyyteen ja tietosuojaan, turvataan. Kun tällaiset laitteet on liitetty yleisesti saatavilla oleviin sähköisiin viestintäverkkoihin tai ne käyttävät sähköisiä viestintäpalveluja perusinfrastruktuurina, olisi sovellettava direktiivin 2002/58/EY asiaa koskevia säännöksiä, kuten turvallisuutta, liikenne- ja paikkatietoja ja luottamuksellisuutta koskevia säännöksiä. (29) Jos tietoturvaloukkaukseen, joka johtaa yksittäisen tilaajan henkilötietojen katoamiseen tai vaarantumiseen, ei puututa riittävän tehokkaasti ja nopeasti, se voi aiheuttaa huomattavia taloudellisia menetyksiä ja sosiaalisia haittoja, kuten väärän henkilöllisyyden käyttö. Siksi tilaajille, joita tällainen turvallisuuden vaarantumistilanne koskee, olisi ilmoitettava asiasta välittömästi ja heille olisi annettava tarpeelliset tiedot, jotta he voivat ryhtyä tarvittaviin varotoimiin. Ilmoituksessa olisi annettava tiedot toimenpiteistä, joita palveluntarjoaja on toteuttanut tietoturvaloukkauksen selvittämiseksi, sekä suosituksia käyttäjille, joihin se on vaikuttanut. (30) Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi ajettava Euroopan unionin kansalaisten etuja muun muassa pyrkimällä omalta osaltaan varmistamaan henkilötietojen ja yksityisyyden suojan korkean tason. Tätä varten niillä olisi oltava käytössään riittävät välineet tehtäviensä toteuttamiseksi, mukaan luettuina kattavat ja luotettavat tiedot tosiasiallisista turvallisuuden vaarantumistilanteista, jotka ovat johtaneet yksilöiden henkilötietojen vaarantumiseen. (31) Olisi säädettävä täytäntöönpanotoimenpiteistä, joilla vahvistetaan yhteiset vaatimukset riittävän yksityisyyden suojan ja sellaisten henkilötietojen suojan riittävän tason saavuttamiseksi, joita siirretään tai käsitellään sisämarkkinoilla sähköisten viestintäverkkojen käytön yhteydessä. (32) Laadittaessa yksityiskohtaisia sääntöjä tietoturvaloukkausten ilmoittamisen muodosta ja siinä sovellettavista menettelyistä olisi otettava asianmukaisesti huomioon tietoturvaloukkauksen olosuhteet, kuten se, oliko henkilötiedot suojattu salaustekniikalla tai muilla keinoin, mikä vähentää olennaisesti väärän henkilöllisyyden käytön tai muiden väärinkäytösten todennäköisyyttä. Tällaisissa säännöissä ja menettelyissä olisi myös otettava huomioon lainvalvontaviranomaisten oikeutetut edut tapauksissa, joissa varhainen ilmoittaminen voisi tarpeettomasti haitata tietoturvaloukkauksen tutkimista. (33) Markkinaviranomainen voi edistää henkilötietojen ja yksityisyyden suojan parantamista yhteisössä muun muassa antamalla käyttöön asiantuntemusta ja antamalla neuvoja, edistämällä riskinhallinnan parhaiden käytäntöjen vaihtamista ja määrittelemällä yhteisiä menettelytapoja riskinarviointiin. Sen olisi erityisesti pyrittävä edistämään soveltuvien teknisten ja organisatoristen turvallisuustoimenpiteiden yhdenmukaistamista. (34) Ohjelmat, jotka salaa seuraavat käyttäjän toimia ja/tai heikentävät käyttäjän päätelaitteen toimintaa kolmannen osapuolen hyödyksi (niin sanotut vakoiluohjelmat), aiheuttavat vakavan vaaran käyttäjien yksityisyydelle. Käyttäjien yksityiselämän suojan korkea ja yhdenmukainen taso on varmistettava riippumatta sitä, onko ei-toivotut vakoiluohjelmat ladattu vahingossa sähköisten viestintäverkkojen kautta vai onko ne siirretty ja asennettu piilotettuina ohjelmaan, jota levitetään ulkopuolisilla tiedontallennusvälineillä kuten CD-levyillä, CD-ROM-levyillä ja USB-tikuilla. (35) Sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien on tehtävä merkittäviä investointeja ei-toivotun markkinointiviestinnän (”roskapostin”) torjuntaan. Ne ovat myös loppukäyttäjiä paremmassa asemassa, sillä niillä on tarvittavat tiedot ja voimavarat roskapostittajien havaitsemiseksi ja tunnistamiseksi. Siksi sähköpostipalvelujen tarjoajien ja muiden palveluntarjoajien olisi voitava ryhtyä oikeustoimiin roskapostittajia vastaan ja siten puolustaa asiakkaidensa etuja omien laillisten kaupallisten etujensa ohella. (36) Tarve varmistaa riittävä yksityisyyden suoja ja sellaisten henkilötietojen suojan riittävä taso, joita siirretään tai käsitellään sisämarkkinoilla sähköisten viestintäverkkojen käytön yhteydessä, edellyttävät tehokkaita täytäntöönpano- ja täytäntöönpanon valvontavaltuuksia, jotta säännösten noudattamiselle olisi riittävät kannustimet. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla olisi oltava riittävät valtuudet ja voimavarat, jotta ne voivat tutkia tehokkaasti rikkomistapauksia. Niillä olisi muun muassa oltava mahdollisuus saada kaikki tarvitsemansa asiaan liittyvät tiedot sekä valtuudet päättää valituksista ja määrätä seuraamuksia rikkomistapauksissa. (37) Rajat ylittävää yhteistyötä ja täytäntöönpanon valvontaa olisi lujitettava käyttämällä yhteisön nykyisiä rajat ylittäviä täytäntöönpanojärjestelmiä kuten kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2006/2004 (”asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä”)[25] säädettyä järjestelmää. Tästä syystä mainittua asetusta olisi muutettava. (38) Yleispalveludirektiivin ja sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY mukaisesti. (39) Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä toimivalta hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat hintojen avoimuutta, palvelun laadun vähimmäisvaatimuksia, 112-palvelujen tehokasta toteuttamista, tosiasiallista mahdollisuutta käyttää numeroja ja palveluja, vammaisten loppukäyttäjien käyttömahdollisuuksien parantamista sekä liitteiden mukauttamista tekniikan kehitykseen tai markkinoiden kysynnän muutoksiin. Sille olisi myös siirrettävä toimivalta hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat tiedotus- ja ilmoitusvaatimuksia sekä rajat ylittävää yhteistyötä. Koska nämä toimenpiteet ovat laajakantoisia ja niiden tarkoituksena on täydentää näitä direktiivejä lisäämällä niihin uusia muita kuin keskeisiä osia, niistä olisi päätettävä päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklassa säädettyä valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Jos valvonnan käsittävän sääntelymenettelyn edellyttämiä määräaikoja ei voida noudattaa pakottavista kiireellisyyssyistä, komission olisi voitava soveltaa päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 6 kohdassa tarkoitettua kiireellistä menettelyä. (40) Tämän vuoksi direktiivit 2002/22/EY ja 2002/58/EY olisi muutettava vastaavasti, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Direktiivin 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) muuttaminen Muutetaan direktiivi 2002/22/EY (yleispalveludirektiivi) seuraavasti: (1) Korvataan 1 artikla seuraavasti: ”1 artikla Aihe ja soveltamisala 1. Osana direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) soveltamista tässä direktiivissä säädetään sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen tarjonnasta loppukäyttäjille. Tavoitteena on varmistaa hyvälaatuisten ja yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen saatavuus kaikkialla yhteisössä todellisen kilpailun ja valinnanvapauden avulla sekä käsitellä tilanteita, joissa markkinat eivät tyydyttävästi täytä loppukäyttäjien tarpeita. Direktiivissä on myös säännöksiä kuluttajan tiloissa sijaitsevista päätelaitteista. 2. Tässä direktiivissä vahvistetaan loppukäyttäjien oikeudet sekä yleisesti saatavilla olevia sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja tarjoavien yritysten vastaavat velvollisuudet. Jotta voidaan taata yleispalvelujen tarjoaminen avoimilla ja kilpailuun perustuvilla markkinoilla, direktiivissä määritellään tiettyä laatutasoa edustavat vähimmäispalvelut, jotka ovat kansalliset erityisolosuhteet huomioon ottaen kohtuuhintaan kaikkien loppukäyttäjien saatavilla siten, että kilpailu ei vääristy. Tässä direktiivissä säädetään myös velvollisuuksista, jotka koskevat tiettyjen pakollisten palvelujen tarjoamista.” (2) Muutetaan 2 artikla seuraavasti: 1. Poistetaan b alakohta. 2. Korvataan c alakohta seuraavasti: ”c) ’yleisesti saatavilla olevalla puhelinpalvelulla’ tarkoitetaan yleisesti saatavilla olevaa palvelua, jonka avulla voidaan ottaa ja vastaanottaa, joko suoraan tai välillisesti operaattorin valinnan tai ennaltavalinnan taikka jälleenmyynnin kautta, kotimaan- ja/tai ulkomaanpuheluja kansallisessa tai kansainvälisessä numerointisuunnitelmassa olevan numeron tai numeroiden avulla;” (3) Korvataan 4 artikla seuraavasti: ”4 artikla Liittymän tarjoaminen tietyssä sijaintipaikassa ja puhelinpalvelujen tarjoaminen 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vähintään yksi yritys pystyy täyttämään kaikki kohtuulliset pyynnöt, jotka koskevat liittymän saamista yleiseen viestintäverkkoon tietyssä sijaintipaikassa. 2. Tarjotun liittymän on oltava sellainen, että se tukee puheen, telekopioiden ja tiedon siirtoa sellaisin siirtonopeuksin, jotka riittävät mahdollistamaan tarkoituksenmukaisen Internet-yhteyden, ottaen huomioon vallitseva tilaajien enemmistön käytössä oleva tekniikka ja tekninen toteutettavuus. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vähintään yksi yritys pystyy täyttämään kaikki kohtuulliset pyynnöt, jotka koskevat sellaisen puhelinpalvelun tarjoamista 1 kohdassa tarkoitetun verkkoliittymän kautta, joka mahdollistaa kotimaan- ja ulkomaanpuhelujen ottamisen ja vastaanottamisen sekä puhelut hätäpalveluihin numeron 112 kautta.” (4) Korvataan 5 artiklan 2 kohta seuraavasti: ”2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen luettelojen on sisällettävä kaikki yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen tilaajat, jollei direktiivin 2002/58/EY 12 artiklan säännöksistä muuta johdu.” (5) Korvataan 7 artikla seuraavasti: ”7 artikla Erityistoimenpiteet vammaisia käyttäjiä varten 1. Jäsenvaltioiden on toteutettava erityistoimenpiteitä vammaisia loppukäyttäjiä varten, jotta yleisesti saatavilla olevat puhelinpalvelut, mukaan luettuna hätäpalvelujen, numerotiedustelupalvelujen ja luettelojen käyttömahdollisuus, ovat näiden saatavilla kohtuuhintaan ja muiden loppukäyttäjien käyttömahdollisuuksia vastaavalla tavalla. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava erityistoimenpiteitä kansallisten erityisolosuhteiden perusteella sen varmistamiseksi, että vammaisilla loppukäyttäjillä on sama mahdollisuus kuin loppukäyttäjien enemmistöllä valita eri yritysten ja palveluntarjoajien välillä.” (6) Lisätään 8 artiklaan 3 kohta seuraavasti: ”3. Kun 1 kohdan mukaisesti nimetty operaattori aikoo luovuttaa koko paikallisliityntäverkko-omaisuutensa tai huomattavan osan siitä erilliselle oikeushenkilölle, jolla on eri omistaja, sen on ilmoitettava asiasta kansalliselle sääntelyviranomaiselle hyvissä ajoin etukäteen, jotta kansallinen sääntelyviranomainen voi arvioida suunnitellun liiketoimen vaikutuksia 4 artiklassa tarkoitettuihin liittymän tarjoamiseen tietyssä sijaintipaikassa ja puhelinpalvelujen tarjoamiseen. Kansallinen sääntelyviranomainen voi asettaa ehtoja direktiivin 2002/20/EY (valtuutusdirektiivin) 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.” (7) Korvataan 9 artiklan 1, 2 ja 3 kohta seuraavasti: ”1. Kansallisten sääntelyviranomaisten on seurattava sellaisten palvelujen vähittäishintojen kehitystä ja tasoa, joiden on 4, 5, 6 ja 7 artiklassa määritelty kuuluvan yleispalveluvelvollisuuksien piiriin ja joita tarjoavat nimetyt yritykset, tai jos kyseisiä palveluja varten ei ole nimetty yhtäkään yritystä, ovat muutoin saatavilla markkinoilla, erityisesti suhteessa jäsenvaltion kuluttajahintoihin ja tulotasoon. 2. Jäsenvaltiot voivat kansallisten olosuhteiden perusteella vaatia nimettyjä yrityksiä tarjoamaan kuluttajille tavanomaisten kaupallisten ehtojen mukaan asetetuista hinnoista poikkeavia hintavaihtoehtoja tai -paketteja erityisesti sen varmistamiseksi, että pienituloisilla käyttäjillä tai käyttäjillä, joilla on sosiaalisia erityistarpeita, on mahdollisuus saada 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu verkkoliittymä tai käyttää palveluja, joiden on 4 artiklan 3 kohdassa ja 5, 6 ja 7 artiklassa määritelty kuuluvan yleispalveluvelvollisuuksien piiriin ja joita tarjoavat nimetyt yritykset. 3. Sen lisäksi, että jäsenvaltiot antavat nimettyjä yrityksiä koskevia säännöksiä, joissa säädetään erityisistä hintavaihtoehdoista tai hintakattojen noudattamisesta tai maantieteellisin perustein määrätyistä keskihinnoista tai muista vastaavista järjestelmistä, ne voivat varmistaa, että tukea annetaan kuluttajille, jotka on määritelty pienituloisiksi tai vammaisiksi tai joilla on todettu olevan sosiaalisia erityistarpeita.” (8) Korvataan III luvun otsikko seuraavasti: ”TIETYILLÄ VÄHITTÄISMARKKINOILLA HUOMATTAVAN MARKKINAVOIMAN OMAAVIEN YRITYSTEN SÄÄNTELY” (9) Poistetaan 16 artikla. (10) Muutetaan 17 artikla seuraavasti: 3. Korvataan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset asettavat asianmukaisia sääntelyvelvollisuuksia yrityksille, joilla on todettu olevan tietyillä vähittäismarkkinoilla huomattava markkinavoima direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 14 artiklan mukaisesti: a) jos kansallinen sääntelyviranomainen toteaa direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 16 artiklan mukaisesti toteutetun markkina-analyysin tuloksena, että direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 15 artiklan mukaisesti määritellyillä tietyillä vähittäismarkkinoilla ei ole todellista kilpailua, ja b) jos kansallinen sääntelyviranomainen päätyy siihen, että direktiivissä 2002/19/EY (käyttöoikeusdirektiivi) säädettyjen velvollisuuksien avulla ei saavuteta direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 8 artiklassa määriteltyjä tavoitteita.” 4. Poistetaan 3 kohta. (11) Poistetaan 18 ja 19 artikla. (12) Korvataan 20 ja 21 artikla seuraavasti: ”20 artikla Sopimukset 1. Tätä artiklaa sovelletaan rajoittamatta kuluttajansuojaa koskevien yhteisön sääntöjen, erityisesti direktiivien 93/13/EY ja 97/7/EY, ja yhteisön lainsäädännön mukaisten kansallisten sääntöjen soveltamista. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tilatessaan palveluja, joissa tarjotaan liittymä yleiseen viestintäverkkoon ja/tai yleisesti saatavilla oleviin puhelinpalveluihin, kuluttajilla on oikeus tehdä sopimus tällaisia palveluja ja/tai tällaista liittymää tarjoavan yrityksen tai yritysten kanssa. Sopimuksessa on yksilöitävä ainakin: a) palveluntarjoajan nimi ja osoite; b) tarjotut palvelut, tarjottujen palvelujen laatu sekä perusliittymän toimitusaika; c) tarjottavat ylläpitopalvelutyypit; d) yksityiskohtaiset tiedot hinnoista ja maksuista sekä menetelmät, joiden avulla voidaan saada ajantasaiset tiedot kaikista sovellettavista hinnoista ja ylläpitomaksuista; e) sopimuksen kesto sekä palvelujen ja sopimuksen uusimista ja lopettamista koskevat ehdot, myös numeroiden ja muiden tunnisteiden siirrettävyydestä aiheutuvat suorat kustannukset; f) mahdolliset korvausmenettelyt ja ne hyvitysmenettelyt, joita sovelletaan, jos palvelun laatu ei ole sovitun tasoinen; g) menetelmä, jonka avulla aloitetaan riitojen ratkaisumenettely 34 artiklan mukaisesti; h) toimet, joita liittymän ja/tai palvelut tarjoava yritys voi toteuttaa tietoturvaa tai tietojen eheyttä koskevien vaarantumistilanteiden tai uhkien tai haavoittuvuuksien johdosta. Jäsenvaltiot voivat ulottaa nämä velvoitteet koskemaan myös muita loppukäyttäjiä. 3. Edellä 2 kohdassa luetellut tiedot on sisällytettävä myös sopimuksiin, joita tehdään kuluttajien ja muiden sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien kuin liittymää yleiseen viestintäverkkoon ja/tai yleisesti saatavilla oleviin puhelinpalveluihin tarjoavien välillä. Jäsenvaltiot voivat ulottaa tämän velvoitteen koskemaan myös muita loppukäyttäjiä. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun sopimuksia tehdään tilaajien ja sellaisia sähköisiä viestintäpalveluja tarjoavien yritysten välillä, jotka mahdollistavat puheensiirron, tilaajille ilmoitetaan selkeästi, sisältyykö palveluun mahdollisuus käyttää hätäpalveluja. Sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajien on varmistettava, että asiakkaille ilmoitetaan selkeästi hätäpalvelujen käyttömahdollisuuden puuttumisesta ennen sopimuksen tekemistä ja säännöllisesti tämän jälkeen. 5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun sopimuksia tehdään tilaajien ja sähköisiä viestintäpalveluja ja/tai -verkkoja tarjoavien yritysten välillä, tilaajille ilmoitetaan selkeästi ennen sopimuksen tekemistä ja säännöllisesti tämän jälkeen kaikista rajoituksista, joita palveluntarjoaja on asettanut tilaajien mahdollisuudelle käyttää tai levittää laillista sisältöä tai käyttää haluamiaan laillisia sovelluksia tai palveluja. 6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun sopimuksia tehdään tilaajien ja sähköisiä viestintäpalveluja ja/tai -verkkoja tarjoavien yritysten välillä, tilaajille ilmoitetaan selkeästi ennen sopimuksen tekemistä ja säännöllisesti tämän jälkeen heidän velvollisuudestaan kunnioittaa tekijänoikeutta ja sen lähioikeuksia. Tähän sisältyy velvollisuus ilmoittaa tilaajille yleisimmistä rikkomistapauksista ja niiden oikeudellisista seurauksista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sähköisestä kaupankäynnistä annetun direktiivien 2000/31/EY soveltamista. 7. Tilaajilla on oikeus sanoa irti sopimuksensa seuraamuksitta heti kun heille on ilmoitettu operaattorin ehdottamista muutoksista sopimusehtoihin. Tilaajille on ilmoitettava näistä muutoksista riittävän hyvissä ajoin ja vähintään yhtä kuukautta ennen niiden toteuttamista ja heille on ilmoitettava samanaikaisesti, että heillä on oikeus sanoa irti tällaiset sopimukset seuraamuksitta, jos he eivät hyväksy uusia ehtoja. 21 artikla Avoimuus ja tietojen julkaiseminen 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että loppukäyttäjien ja kuluttajien saatavilla on selkeät, vertailukelpoiset, riittävät ja ajantasaiset tiedot 4, 5, 6 ja 7 artiklassa määriteltyihin palveluihin sovellettavista hinnoista sekä niitä koskevien sopimusten vakioehdoista siten kuin liitteessä II säädetään. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisiä sähköisiä viestintäverkkoja ja/tai -palveluja tarjoavat yritykset julkaisevat vertailukelpoisia, riittäviä ja ajantasaisia tietoja niiden kuluttajille tarjoamiin palveluihin sovellettavista hinnoista. Tiedot on julkaistava helposti saatavilla olevassa muodossa. 3. Kansallisten sääntelyviranomaisten on edistettävä tietojen tarjoamista interaktiivisten oppaiden tai vastaavien tekniikoiden avulla, jotta loppukäyttäjät ja kuluttajat voivat arvioida itsenäisesti vaihtoehtoisten käyttötapojen kustannuksia. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset asettavat tällaiset oppaat tai tekniikat saataville, jos niitä ei ole saatavilla markkinoilla. Kolmansilla osapuolilla on oikeus käyttää korvauksetta sähköisiä viestintäverkkoja ja/tai -palveluja tarjoavien yritysten julkaisemia hintatietoja tällaisten interaktiivisten oppaiden tai vastaavien tekniikoiden myyntiä tai saataville asettamista varten. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat velvoittaa sähköisiä viestintäpalveluja tarjoavat yritykset antamaan asiakkaille sovellettavia hintatietoja ostohetkellä ja -paikassa sen varmistamiseksi, että asiakkaat ovat täysin tietoisia hinnoitteluehdoista. 5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat velvoittaa sähköisiä viestintäpalveluja ja/tai -verkkoja tarjoavat yritykset antamaan asiakkaille 20 artiklan 5 kohdassa vaaditut tiedot selkeässä, kattavassa ja helposti saatavilla olevassa muodossa. 6. Sen varmistamiseksi, että loppukäyttäjät voivat hyötyä hintojen avoimuudesta ja saada 20 artiklan 5 kohdassa vaadittuja tietoja samalla tavoin kaikkialla yhteisössä, komissio voi, kuultuaan ensin Euroopan sähköisen viestinnän markkinaviranomaista, jäljempänä ’markkinaviranomainen’, toteuttaa asianmukaisia teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä tällä alalla, kuten määritellä menetelmiä tai menettelyjä. Kyseisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Pakottavista kiireellisyyssyistä komissio voi soveltaa 37 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kiireellisyysmenettelyä.” (13) Muutetaan 22 artikla seuraavasti: 5. Korvataan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat, otettuaan huomioon kaikkien asianomaisten osapuolten näkemykset, vaatia yleisesti saatavilla olevia sähköisiä viestintäverkkoja ja/tai -palveluja tarjoavia yrityksiä julkaisemaan loppukäyttäjien käyttöön vertailukelpoisia, riittäviä ja ajantasaisia tietoja palvelujensa laadusta, myös vammaisten loppukäyttäjien tasapuolisista mahdollisuuksista käyttää näitä verkkoja ja/tai palveluja. Tiedot on pyynnöstä toimitettava myös kansalliselle sääntelyviranomaiselle ennen niiden julkaisemista.” 6. Lisätään 3 kohta seuraavasti: ”3. Estääkseen palvelun heikkenemisen ja liikenteen hidastumisen verkoissa komissio voi markkinaviranomaista kuultuaan hyväksyä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat palvelun laatuun liittyviä vähimmäisvaatimuksia, jotka kansallisten sääntelyviranomaisten on asetettava yleisiä viestintäverkkoja tarjoaville yrityksille. Kyseisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Pakottavista kiireellisyyssyistä komissio voi soveltaa 37 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kiireellisyysmenettelyä.” (14) Korvataan 23 artikla seuraavasti: ”23 artikla Palvelujen saatavuus Jäsenvaltioiden on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että yleisesti saatavilla olevat puhelinpalvelut, joita tarjotaan yleisiä viestintäverkkoja käyttäen, ovat käytettävissä laajamittaisissa verkon toiminnan keskeytyksissä tai ylivoimaisen esteen sattuessa. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavat yritykset toteuttavat kaikki kohtuulliset toimenpiteet taatakseen hätäpalvelujen keskeytymättömän käyttöoikeuden.” (15) Muutetaan 25 artikla seuraavasti: 7. Korvataan otsikko seuraavasti: ”Numerotiedustelupalvelut” 8. Korvataan 3 kohta seuraavasti: ”3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki loppukäyttäjät, joille tarjotaan yleisesti saatavilla olevaa puhelinpalvelua, voivat käyttää numerotiedotuspalveluja 5 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti.” 9. Korvataan 5 kohta seuraavasti: ”5. Edellä olevaa 1, 2, 3 ja 4 kohtaa sovelletaan, jollei henkilötietojen ja yksityisyyden suojaa koskevan yhteisön lainsäädännön vaatimuksista ja erityisesti direktiivin 2002/58/EY 12 artiklan säännöksistä muuta johdu.” (16) Korvataan 26, 27 ja 28 artikla seuraavasti: ”26 artikla Hätäpalvelut ja eurooppalainen hätänumero 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki 2 kohdassa tarkoitettujen palvelujen loppukäyttäjät, maksullisten yleisöpuhelinten käyttäjät mukaan luettuina, voivat soittaa hätäpuheluja maksutta ja tarvitsematta käyttää minkäänlaista maksuvälinettä käyttämällä kansallisten sääntelyviranomaisten määrittelemien muiden kansallisten hätänumeroiden lisäksi eurooppalaista hätänumeroa 112. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että yritykset, jotka tarjoavat palvelua, jonka avulla voidaan ottaa kotimaan- ja/tai ulkomaanpuheluja kansallisessa tai kansainvälisessä numerointisuunnitelmassa olevan numeron tai numeroiden avulla, tarjoavat mahdollisuuden käyttää hätäpalveluja. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että eurooppalaiseen hätänumeroon 112 soitettuihin puheluihin vastataan asianmukaisesti ja että puhelut välitetään kansallisen hätäpalvelun organisaatioon parhaiten sopivalla tavalla. Näihin puheluihin on vastattava ja ne on välitettävä vähintään yhtä nopeasti ja tehokkaasti kuin kansallisiin hätänumeroihin tehdyt puhelut, jos kansalliset hätänumerot ovat edelleen käytössä. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vammaiset loppukäyttäjät voivat käyttää hätäpalveluja. Sen varmistamiseksi, että vammaiset loppukäyttäjät voivat käyttää hätäpalveluja matkustaessaan muissa jäsenvaltioissa, toteutettaviin toimenpiteisiin voi sisältyä sen varmistaminen, että direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 17 artiklan mukaisesti julkaistujen standardien tai eritelmien asiaa koskevia säännöksiä noudatetaan. 5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että soittajan sijaintitiedot annetaan veloituksetta hätätapauksia käsittelevien viranomaisten saataville kaikkien eurooppalaiseen hätänumeroon 112 soitettujen puhelujen osalta. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että soittajan sijaintitiedot annetaan automaattisesti heti, kun hätäpuhelu saavuttaa hätätilannetta käsittelevän viranomaisen. 6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalaisille tiedotetaan riittävästi eurooppalaisen hätänumeron 112 olemassaolosta ja käytöstä, etenkin toimenpiteillä, jotka on erityisesti suunnattu jäsenvaltioiden välillä matkustaville henkilöille. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle ja markkinaviranomaiselle vuosittain kertomus tässä suhteessa toteutetuista toimenpiteistä. 7. Komissio voi markkinaviranomaista kuultuaan hyväksyä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä 112-palvelun tehokkaan toteuttamisen varmistamiseksi jäsenvaltioissa, mukaan luettuna vammaisten loppukäyttäjien mahdollisuus käyttää palvelua muissa jäsenvaltioissa matkustaessaan. Kyseisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Pakottavista kiireellisyyssyistä komissio voi soveltaa 37 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kiireellisyysmenettelyä. 27 artikla Eurooppalaiset tunnusnumerot 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tunnus 00 on vakiomuotoinen ulkomaanpuhelutunnus. Erityisjärjestelyjä puhelujen soittamiseksi eri jäsenvaltioissa sijaitsevien vierekkäisten alueiden välillä voidaan toteuttaa tai jatkaa. Tällaisista järjestelyistä on ilmoitettava loppukäyttäjille näillä alueilla. 2. Jäsenvaltioiden, joille ITU on osoittanut kansainvälisen aluetunnuksen 3883, on siirrettävä markkinaviranomaiselle yksinomainen vastuu eurooppalaisen numeroavaruuden hallinnoinnista. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavat yritykset välittävät kaikki eurooppalaiseen numeroavaruuteen menevät ja sieltä tulevat puhelut hinnoin, jotka eivät ylitä enimmäishintaa, joita ne soveltavat muihin jäsenvaltioihin meneviin tai niistä tuleviin puheluihin. 28 artikla Mahdollisuus käyttää numeroita ja palveluja 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset toteuttavat kaikki tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että: a) loppukäyttäjät voivat saada ja käyttää yhteisön alueella tarjottuja palveluja, myös tietoyhteiskunnan palveluja, ja b) loppukäyttäjät voivat käyttää kaikkia yhteisössä tarjottuja numeroita, kuten jäsenvaltioiden kansallisiin numerointisuunnitelmiin sisältyviä numeroita, eurooppalaisen numerointiavaruuden numeroita ja kansainvälisiä ilmaisnumeroita. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat tapauskohtaisesti estää numeroiden tai palvelujen käytön, jos tämä on perusteltua petosten tai väärinkäytösten vuoksi. 2. Komissio voi markkinaviranomaista kuultuaan hyväksyä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä sen varmistamiseksi, että loppukäyttäjät voivat tosiasiallisesti käyttää numeroita ja palveluja yhteisön alueella. Kyseisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Pakottavista kiireellisyyssyistä komissio voi soveltaa 37 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kiireellisyysmenettelyä. Tällaisia teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä voidaan tarkastella määräajoin uudelleen markkinoiden ja teknologian kehityksen huomioon ottamiseksi.” (17) Muutetaan 29 artikla seuraavasti: 10. Korvataan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat vaatia kaikkia yleisesti saatavilla olevia puhelupalveluja ja/tai yleisiä viestintäverkkoja tarjoavia yrityksiä asettamaan loppukäyttäjien saataville liitteessä I olevassa B osassa luetellut lisätoiminnot, jos ne ovat teknisesti ja taloudellisesti toteutettavissa.” 11. Korvataan 3 kohta seuraavasti: ”3. Jäsenvaltiot voivat päättää, että liitteessä I olevan A osan e kohdassa tarkoitetut, verkkoyhteyden katkaisemista koskevat velvollisuudet asetetaan kaikkia yleisiä viestintäverkkoja ja/tai yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavia yrityksiä koskevaksi yleiseksi vaatimukseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 10 artiklan 2 kohdan soveltamista.” (18) Korvataan 30 artikla seuraavasti: ”30 artikla Palveluntarjoajan vaihtamisen helpottaminen 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki tilaajat, joilla on kansalliseen numerointisuunnitelmaan sisältyvä numero, voivat halutessaan säilyttää numeronsa liitteessä I olevan C osan säännösten mukaisesti riippumatta siitä, mikä yritys palveluja tarjoaa. 2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että numeron siirrettävyyteen liittyvä hinnoittelu operaattoreiden välillä on kustannuslähtöistä ja että tilaajille mahdollisesti aiheutuvat välittömät kustannukset eivät vaikuta näiden toimintojen käyttöä ehkäisevästi. 3. Kansalliset sääntelyviranomaiset eivät saa määrätä numeron siirrettävyyttä koskevia vähittäishintoja kilpailua vääristävällä tavalla, esimerkiksi siten, että määrätään tietyt tai yhteiset vähittäishinnat. 4. Numeroiden siirtäminen ja niiden aktivointi siirron jälkeen on toteutettava mahdollisimman nopeasti ja viimeistään yhden arkipäivän kuluttua tilaajan esittämästä pyynnöstä. 5. Komissio voi markkinaviranomaista kuultuaan ja teknologian ja markkinoiden kehitys huomioon ottaen muuttaa liitettä I 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. Tällaisessa muutoksessa voidaan erityisesti säätää: a) numeroiden siirrettävyydestä kiinteiden verkkojen ja matkapuhelinverkkojen välillä, b) tilaajatunnisteiden ja niihin liittyvien tietojen siirrettävyydestä, missä tapauksessa 2, 3 ja 4 kohdan säännöksiä sovelletaan myös näihin tunnisteisiin. 6. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, etteivät sopimuksen irtisanomista koskevat ehdot ja menettelyt vaikuta palveluntarjoajan vaihtamista ehkäisevästi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sopimuksen vähimmäiskeston soveltamista.” (19) Korvataan 31 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltiot voivat asettaa tiettyjen radio- ja televisiolähetyskanavien ja esteitä poistavien palvelujen välittämistä koskevia kohtuullisia siirtovelvollisuuksia niiden lainkäyttövaltaan kuuluville yrityksille, jotka tarjoavat radio- ja televisiolähetysten yleisölle lähettämiseen käytettäviä sähköisiä viestintäverkkoja, jos merkittävä määrä kyseisten verkkojen loppukäyttäjiä käyttää niitä pääasiallisena keinonaan vastaanottaa radio- ja televisiolähetyksiä. Tällaisia velvollisuuksia voidaan asettaa ainoastaan, jos se on välttämätöntä kunkin jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössään selkeästi ja nimenomaisesti määrittelemien yleisen edun mukaisten tavoitteiden saavuttamiseksi, ja niiden on oltava oikeasuhteisia ja avoimia. Jäsenvaltioiden on arvioitava uudelleen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja velvollisuuksia viimeistään vuoden kuluttua <muutossäädöksen täytäntöönpanoajankohdasta>, paitsi jos jäsenvaltiot ovat tehneet tällaisen uudelleenarvioinnin kahden edeltävän vuoden aikana. Jäsenvaltioiden on arvioita siirtovelvollisuuksia uudelleen vähintään kolmen vuoden välein.” (20) Muutetaan 33 artikla seuraavasti: 12. Lisätään 1 kohtaan toinen alakohta seuraavasti: ”Jäsenvaltioiden on erityisesti varmistettava, että kansalliset sääntelyviranomaiset perustavat kuulemismekanismin, jolla varmistetaan, että niiden päätöksentekoprosessissa otetaan asianmukaisesti huomioon kuluttajien edut sähköisen viestinnän alalla.” 13. Lisätään 3 ja 4 kohta seuraavasti: ”3. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle ja markkinaviranomaiselle vuosittain kertomus toteutetuista toimenpiteistä ja edistyksestä, jota on saavutettu yhteentoimivuuden parantamisessa ja vammaisten loppukäyttäjien mahdollisuuksissa käyttää sähköisiä viestintäpalveluja ja päätelaitteita. 4. Parantaakseen vammaisten loppukäyttäjien mahdollisuuksia käyttää sähköisiä viestintäpalveluja ja -laitteita komissio voi markkinaviranomaista kuultuaan ja järjestettyään julkisen kuulemisen toteuttaa asianmukaisia teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä 3 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa esiin nousseiden kysymysten käsittelemiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 1999/5/EY ja erityisesti sen 3 artiklan 3 kohdan f alakohdan mukaisten vammaisiin liittyvien vaatimusten soveltamista. Kyseisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Pakottavista kiireellisyyssyistä komissio voi soveltaa 37 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kiireellisyysmenettelyä.” (21) Korvataan 34 artiklan 1 kohta seuraavasti: ”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytettävissä on avoimia, yksinkertaisia ja kustannuksiltaan edullisia tuomioistuimen ulkopuolisia menettelyjä kuluttajien ja sähköisiä viestintäverkkoja ja/tai -palveluja tarjoavien yritysten välisten sellaisten ratkaisemattomien riitojen käsittelemiseksi, jotka liittyvät tällaisten verkkojen ja/tai palvelujen tarjoamista koskevien sopimusten sopimusehtoihin tai täytäntöönpanoon. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että tällaisten menettelyjen avulla on mahdollista ratkaista riidat oikeudenmukaisesti ja nopeasti, ja ne voivat ottaa tarvittaessa käyttöön korvaus- ja/tai hyvitysjärjestelmän. Jäsenvaltiot voivat ulottaa nämä velvoitteet koskemaan myös riitoja, joiden osapuolina on muita loppukäyttäjiä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällaisten riitojen käsittelystä vastaavat elimet antavat komissiolle ja markkinaviranomaiselle asiaa koskevia tietoja tilastollisiin tarkoituksiin.” (22) Korvataan 35 artikla seuraavasti: ”35 artikla Liitteiden mukauttaminen Tarvittavat muutokset liitteiden I, II, III ja VI mukauttamiseksi tekniikan kehitykseen tai markkinakysynnän muutoksiin tekee komissio 37 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen.” (23) Korvataan 36 artiklan 2 kohta seuraavasti: ”2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on ilmoitettava komissiolle yleispalveluvelvollisuuksien alaisiksi nimetyille yrityksille asetetut velvollisuudet. Muutoksista, joilla on vaikutusta yrityksille asetettuihin velvollisuuksiin tai yrityksiin, joita tämän direktiivin säännökset koskevat, on ilmoitettava komissiolle viipymättä.” (24) Korvataan 37 artikla seuraavasti: ”37 artikla Komitea 1. Komissiota avustaa direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 22 artiklalla perustettu viestintäkomitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1-4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset. 3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1, 2, 4 ja 6 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.” (25) Korvataan liitteet I, II ja III tämän direktiivin liitteillä I, II ja III. (26) Poistetaan liite VII. 2 artikla Direktiivin 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) muuttaminen Muutetaan direktiivi 2002/58/EY (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) seuraavasti: (1) Korvataan 2 artiklan e alakohta seuraavasti: ”e) ’puhelulla’ yleisesti saatavilla olevan puhelupalvelun avulla luotua yhteyttä, joka mahdollistaa kaksisuuntaisen viestinnän;” (2) Korvataan 3 artikla seuraavasti: ”3 artikla Palvelut Tätä direktiiviä sovelletaan henkilötietojen käsittelyyn, joka liittyy yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjoamiseen yleisissä viestintäverkoissa yhteisössä, mukaan luettuina tiedonkeruu- ja tunnistuslaitteita tukevat yleiset viestintäverkot.” (3) Muutetaan 4 artikla seuraavasti: 14. Korvataan otsikko seuraavasti: ”Käsittelyn turvallisuus” 15. Lisätään 3 ja 4 kohta seuraavasti: ”3. Jos tapahtuu tietoturvaloukkaus, joka johtaa yleisesti saatavilla olevien viestintäpalvelujen tarjoamisen yhteydessä yhteisössä siirrettyjen, tallennettujen tai muutoin käsiteltyjen henkilötietojen vahingossa tapahtuvaan tai laittomaan tuhoamiseen, häviämiseen, muuttamiseen, luvattomaan luovuttamiseen tai käyttöön antamiseen, yleisesti saatavilla olevien sähköisten viestintäpalvelujen tarjoajan on viipymättä ilmoitettava tietoturvaloukkauksesta kyseiselle tilaajalle ja kansalliselle sääntelyviranomaiselle. Tilaajalle annettavassa ilmoituksessa on vähintään kuvailtava tietoturvaloukkauksen luonne ja annettava suosituksia toimenpiteistä, joilla voidaan lieventää sen mahdollisia kielteisiä vaikutuksia. Kansalliselle sääntelyviranomaiselle annettavassa ilmoituksessa on lisäksi kuvailtava tietoturvaloukkauksen seuraukset sekä palveluntarjoajan toteuttamat toimenpiteet tietoturvaloukkauksen selvittämiseksi. 4. Jotta voitaisiin varmistaa 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden yhdenmukainen toteuttaminen, komissio voi, kuultuaan ensin Euroopan sähköisen viestinnän markkinaviranomaista, jäljempänä ’markkinaviranomainen’, ja Euroopan tietosuojavaltuutettua hyväksyä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat muun muassa tässä artiklassa säädettyihin tiedotus- ja ilmoitusvelvollisuuksiin liittyviä olosuhteita, ilmoitusten muotoa ja niihin sovellettavia menettelyjä. Kyseisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 14 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Pakottavista kiireellisyyssyistä komissio voi soveltaa 14 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kiireellisyysmenettelyä.” (4) Korvataan 5 artiklan 3 kohta seuraavasti: ”3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tietojen tallentaminen tai tilaajan tai käyttäjän päätelaitteelle tallennettujen tietojen käyttäminen sallitaan ainoastaan sillä edellytyksellä, että kyseiselle tilaajalle tai käyttäjälle annetaan selkeät ja kattavat tiedot muun muassa käsittelyn tarkoituksesta direktiivin 95/46/EY mukaisesti ja että hänelle annetaan oikeus kieltää tietojen käsittelystä vastaavaa tahoa suorittamasta tällaista käsittelyä. Tämä ei estä teknistä tallentamista tai käyttöä, jonka ainoana tarkoituksena on toteuttaa viestinnän välittäminen sähköisissä viestintäverkoissa tai helpottaa sitä tai joka on ehdottoman välttämätöntä sellaisen tietoyhteiskuntapalvelun tarjoamiseksi, jota tilaaja tai käyttäjä on erityisesti pyytänyt.” (5) Lisätään 13 artiklaan 6 kohta seuraavasti: ”6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kuka tahansa yksilö tai oikeushenkilö, jolla on tämän artiklan mukaisesti annettujen kansallisten säännösten rikkomisen torjumiseen liittyviä oikeutettuja etuja, mukaan luettuina sähköisten viestintäpalvelujen tarjoaja, joka suojelee laillisia kaupallisia etujaan tai asiakkaidensa etuja, voi saattaa tällaiset rikkomiset tuomioistuimen käsiteltäväksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisen hallinnollisen muutoksenhakumekanismin soveltamista, johon voidaan turvautua muun muassa 15 a artiklan 2 kohdan nojalla.” (6) Lisätään 14 a artikla seuraavasti: ”14 a artikla Komitea 1. Komissiota avustaa direktiivin 2002/21/EY (puitedirektiivi) 22 artiklalla perustettu viestintäkomitea. 2. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1-4 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset. 3. Jos tähän kohtaan viitataan, sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 a artiklan 1, 2, 4 ja 6 kohtaa sekä 7 artiklaa ottaen huomioon mainitun päätöksen 8 artiklan säännökset.” (7) Lisätään 15 a artikla seuraavasti: ”15 a artikla Täytäntöönpano ja sen valvonta 1. Jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet niiden soveltamisen varmistamiseksi. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä säännöksistä komissiolle viimeistään <muutossäädöksen täytäntöönpanoajankohtaan> mennessä sekä ilmoitettava viipymättä kaikista niihin vaikuttavista muutoksista. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisella sääntelyviranomaiselle on valtuudet määrätä 1 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten lopettamisesta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mahdollisesti saatavilla olevien oikeussuojakeinojen soveltamista. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisilla sääntelyviranomaisilla on kaikki tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten säännösten täytäntöönpanon valvonnassa tarvittavat tutkintavaltuudet ja voimavarat, mukaan luettuna mahdollisuus saada kaikki tarvitsemansa tiedot. 4. Jotta voitaisiin varmistaa tehokas rajat ylittävä yhteistyö tämän direktiivin mukaisesti annettujen kansallisten lakien täytäntöönpanon valvonnassa ja luoda yhdenmukaiset edellytykset sellaisten palvelujen tarjoamiselle, joihin liittyy rajat ylittäviä tiedonsiirtoja, komissio voi hyväksyä teknisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä kuultuaan ensin markkinaviranomaista sekä sääntelyviranomaisia, joita asia koskee. Kyseisistä toimenpiteistä, joiden tarkoituksena on muuttaa tämän direktiivin muita kuin keskeisiä osia sitä täydentämällä, päätetään 14 a artiklan 2 kohdassa tarkoitettua valvonnan käsittävää sääntelymenettelyä noudattaen. Pakottavista kiireellisyyssyistä komissio voi soveltaa 14 a artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kiireellisyysmenettelyä.” 3 artikla Asetuksen (EY) N:o 2006/2004 muuttaminen Lisätään kuluttajansuojalainsäädännön täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten viranomaisten yhteistyöstä 27 päivänä lokakuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2006/2004 (”asetus kuluttajansuojaa koskevasta yhteistyöstä”) [26] liitteeseen kohta seuraavasti: ”17. Kuluttajansuojan osalta, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/58/EY, annettu 12 päivänä heinäkuuta 2002, henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla, 13 artikla (EYVL L 201, 31.7.2002, s. 37).” 4 artikla Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä (1) Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan ja julkaistava ne viimeistään […]. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko. Niiden on sovellettava näitä säännöksiä […]. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. (2) Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 5 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan […] päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . 6 artikla Osoitus Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […]. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja ”LIITE I 10 ARTIKLASSA (KULUJEN VALVONTA) JA 29 ARTIKLASSA (LISÄTOIMINNOT) TARKOITETTUJEN TOIMINTOJEN JA PALVELUJEN KUVAUS A osa Tämän direktiivin 10 artiklassa tarkoitetut toiminnot ja palvelut: a) Eritelty laskutus Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat henkilötietojen ja yksityisyyden suojaa koskevan lainsäädännön vaatimusten mukaisesti säätää eritellyn laskun perustasosta, jota (8 artiklan mukaisesti) nimettyjen yritysten on tarjottava kuluttajille maksutta, jotta kuluttajat voivat: i) tarkistaa yleisen viestintäverkon käytöstä tietyssä sijaintipaikassa ja/tai tähän liittyvän yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen käytöstä aiheutuneet kulut sekä valvoa niitä, ja ii) seurata puhelimen käyttöään ja puhelinkulujaan riittävässä määrin ja näin valvoa kohtuullisessa määrin laskujaan. Tarvittaessa tilaajille voidaan tarjota tarkempia erittelyjä kohtuullisin hinnoin tai maksutta. Soittavalle tilaajalle maksuttomia puheluja, kuten puheluja auttavaan puhelimeen, ei yksilöidä soittavan tilaajan eritellyssä laskussa. b) Valikoiva lähtevien puhelujen esto maksutta Tehtyään puhelinpalveluja tarjoavalle nimetylle yritykselle asiaa koskevan pyynnön tilaaja voi tämän toiminnon avulla maksutta estää tietyntyyppiset lähtevät puhelut tai puhelut tietyntyyppisiin numeroihin. c) Ennakkomaksujärjestelmät Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat vaatia nimettyjä yrityksiä tarjoamaan kuluttajille mahdollisuuden maksaa yleisen viestintäverkon liittymästä ja yleisesti saatavilla olevien puhelinpalvelujen käytöstä ennakkoon. d) Liittymämaksujen suorittaminen maksuerinä Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat vaatia nimettyjä yrityksiä tarjoamaan kuluttajille mahdollisuuden maksaa yleisen viestintäverkon liittymämaksut maksuerinä. e) Laskujen laiminlyönti Jäsenvaltioiden on annettava lupa toteuttaa erityisiä toimenpiteitä 8 artiklan mukaisesti nimettyjen operaattoreiden esittämien laskujen maksamatta jättämisen johdosta. Näiden toimenpiteiden on oltava oikeasuhteisia ja syrjimättömiä ja ne on julkaistava. Näiden toimenpiteiden avulla varmistetaan, että tilaajaa varoitetaan asianmukaisesti ennalta palvelun mahdollisesta keskeyttämisestä tai verkkoyhteyden katkaisemisesta. Palvelun keskeyttämisen tulee tavallisesti koskea ainoastaan kyseistä palvelua. Poikkeuksellisesti petostapauksissa ja tapauksissa, joissa laskun maksu myöhästyy toistuvasti tai se jätetään toistuvasti maksamatta, jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että kansalliset sääntelyviranomaiset voivat antaa luvan verkkoyhteyden katkaisemiseen verkossa tarjotuista palveluista esitettyjen laskujen maksamatta jättämisen vuoksi. Verkkoyhteys olisi voitava katkaista maksamattomien laskujen vuoksi vasta sen jälkeen, kun tilaajalle on annettu asianmukainen varoitus. Jäsenvaltiot voivat sallia, että ennen verkkoyhteyden täydellistä katkaisua tarjotaan jonkin aikaa rajoitettua palvelua, jolloin on mahdollista käyttää ainoastaan sellaisia palveluja, joista ei aiheudu maksuja tilaajalle (esim. hätäpuhelut numeroon 112). B osa Direktiivin 29 artiklassa tarkoitetut toiminnot: a) Äänitaajuusvalinta Äänitaajuusvalinta on toiminto, jossa yleinen viestintäverkko tukee ETSIn ETR 207 -standardissa määriteltyjen äänitaajuusvalinnan äänien käyttöä päästä päähän -merkinannossa koko verkossa sekä yhdessä jäsenvaltiossa että eri jäsenvaltioiden välillä. b) Kutsuvan tilaajan tunnistus Tämän toiminnon avulla puhelun vastaanottaja näkee soittajan numeron ennen vastaamista. Tätä toimintoa olisi tarjottava asiaankuuluvan henkilötietojen ja yksityisyyden suojaa koskevan lainsäädännön, erityisesti direktiivin 2002/58/EY mukaisesti. Operaattoreiden olisi annettava tietoja ja signaaleja helpottamaan kutsuvan tilaajan tunnistuksen ja äänitaajuusvalinnan tarjoamista jäsenvaltioiden rajojen yli siinä määrin kuin se on teknisesti mahdollista. C osa Direktiivin 30 artiklassa tarkoitettujen numeron siirrettävyyttä koskevien säännösten täytäntöönpano Vaatimusta, jonka mukaan kaikki tilaajat, joilla on kansalliseen numerointisuunnitelmaan sisältyvä numero, voivat halutessaan säilyttää numeronsa riippumatta siitä, mikä yritys palveluja tarjoaa, sovelletaan: a) maantieteellisten numeroiden osalta määritellyssä sijaintipaikassa, ja b) muiden kuin maantieteellisten numeroiden osalta missä tahansa sijaintipaikassa. Tätä kohtaa ei sovelleta numeroiden siirtämiseen kiinteitä palveluja tarjoavien verkkojen ja matkapuhelinverkkojen välillä. LIITE II 21 ARTIKLAN MUKAISESTI JULKAISTAVAT TIEDOT (AVOIMUUS JA TIETOJEN JULKAISEMINEN) Kansallinen sääntelyviranomainen vastaa sen varmistamisesta, että tämän liitteen mukaiset tiedot julkaistaan 21 artiklan mukaisesti. Kansallisten sääntelyviranomaisten on päätettävä, mitkä tiedot yleisiä viestintäverkkoja ja/tai yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavien yritysten on julkaistava ja mitkä tiedot sääntelyviranomainen julkaisee itse, jotta varmistetaan, että kuluttajat voivat tehdä tietoisia valintoja. Jos tietoja julkaisevat yleisiä viestintäverkkoja ja/tai yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavat yritykset, kansallinen sääntelyviranomainen voi määritellä, millä tavalla tiedot julkaistaan, jotta varmistetaan, että kuluttajat saavat kaikki tiedot. 1. Yrityksen nimi ja osoite (yritysten nimet ja osoitteet). Yleisiä viestintäverkkoja ja/tai yleisesti saatavilla olevia puhelinpalveluja tarjoavien yritysten nimet ja pääkonttoreiden osoitteet. 2. Tarjottujen palvelujen kuvaus 2.1. Tarjottujen palvelujen laajuus 2.2. Vakiohinnasto, josta käy ilmi, mitä kuhunkin hintaelementtiin sisältyy (esim. liittymien hinnat ja kaikentyyppiset käyttömaksut ja ylläpitomaksut), ja johon sisältyy yksityiskohtaiset tiedot sovelletuista vakioalennuksista sekä kohdennetuista ja erityishintajärjestelmistä. 2.3. Korvaus- ja hyvityskäytäntö, mukaan luettuina yksityiskohtaiset tiedot tarjottavista korvaus- ja hyvitysjärjestelmistä. 2.4. Tarjottavat ylläpitopalvelutyypit. 2.5. Sopimusten vakioehdot, mukaan luettuina tarvittaessa sopimuksen vähimmäiskesto, sopimuksen irtisanominen sekä numeroiden ja muiden tunnisteiden siirrettävyyteen liittyvät menettelyt ja välittömät kustannukset. 3. Riitojenratkaisumenettelyt, myös ne, jotka yritys on itse luonut. 4. Tieto yleispalveluja koskevista oikeuksista, mukaan luettuina tarvittaessa liitteessä I tarkoitetut palvelut ja toiminnot. LIITE III PALVELUN LAATUA KOSKEVAT MUUTTUJAT 11 JA 22 ARTIKLASSA TARKOITETUT TOIMITUSAIKAA JA PALVELUN LAATUA KOSKEVAT MUUTTUJAT, MÄÄRITELMÄT JA MITTAUSMENETELMÄT Yritykselle, joka on nimetty tarjoamaan liittymä yleiseen viestintäverkkoon MUUTTUJA (Huomautus 1) | MÄÄRITELMÄ | MITTAUSMENETELMÄ | Perusliittymän toimitusaika | ETSI EG 201 769-1 | ETSI EG 201 769-1 | Vikojen määrä liittymälinjaa kohden | ETSI EG 201 769-1 | ETSI EG 201 769-1 | Vian korjausaika | ETSI EG 201 769-1 | ETSI EG 201 769-1 | Yritykselle, joka on nimetty tarjoamaan yleisesti saatavilla olevaa puhelinpalvelua Puhelunmuodostusaika (Huomautus 2) | ETSI EG 201 769-1 | ETSI EG 201 769-1 | Vastausaika operaattorin neuvontapalveluissa | ETSI EG 201 769-1 | ETSI EG 201 769-1 | Vastausaika numerotiedotuspalveluissa |