EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Biyssel, 05.09.1996 
KOM(96) 426 lopull. 
KOMISSION TffiPONANTO 
TYÖNTEKIJÖIDEN 
SUOJELEMISESTA VAAROILTA, JOTKA UITTYVÄT 
ASBESTIALTISTUKSEEN TYÖSSÄ, ANNETUSSA 
NEUVOSTON DIREKTIIVISSÄ SÄÄDETYN 
MITTAUKSEN TULOKSISTA 

TIIVISTELMÄ 
Asbesti on erityisen vaarallinen aine, joka voi aiheuttaa vakavan sairauden ja jota on olemassa 
useissa eri muodoissa lukuisissa eri työskentelyoloissa. Euroopan neuvosto antoi näiden 
vaarojen torjumiseksi syyskuussa 1983 direktiivin 83/477/ETY1 työntekijöiden suojelemista 
vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä. Tämä direktiivi saatettiin myöhemmin ajan 
tasalle, ja sitä muutettiin neuvoston direktiivillä 91/382/ETY2. 
Direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa säädetään direktiivin säännösten uudelleentarkastelusta 31 
päivään joulukuuta 1995 mennessä "ottaen huomioon — erityisesti tieteellisen tiedon ja 
tekniikan kehityksen sekä tämän direktiivin soveltamisesta saadut kokemukset". 
Neuvoston direktiivin 83/477/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 
91/382/ETY, täytäntöönpanoa koskevan analyysin ja Euroopan unionin jäsenvaltioiden kanssa 
käytyjen neuvottelujen perusteella komissio katsoo, että nykyisessä yhteisön lainsäädännössä 
säädetyt toimenpiteet osoittavat yhä olevansa päteviä tarkasteltaessa asbestille altistuneiden 
työntekijöiden terveyden suojelua kokonaisuutena; kuten edellä korostettiin, syöpää 
aiheuttaville aineille altistuneiden työntekijöiden suojelemisesta annettu neuvoston direktiivi 
90/394/ETY, jossa säädetään paikoin jopa tiukemmista suojelutoimenpiteistä, täydentää 
osuvasti joitakin asbestidirektiivin kohtia. Tämän vuoksi direktiiviä 83/477/ETY on tarpeen 
tarkastella perusteellisesti uudelleen vasta sitten, kun asbestipitoisten tuotteiden 
markkinointipolitiikassa on tapahtunut huomattava muutos eli jos yhteisön tasolla päätetään 
laajentaa asbestin käytön kieltoa. 
EYVL N:o L 263, 24.9.1983, s. 25 
EYVL N:o L 206, 29.7.1991, s. 16 
1. Jphdanto 
Asbesti on erityisen vaarallinen aine, jnka voi aiheuttaa vakavan sairauden ja jota 
on olemassa useissa eri muodoissa lukuisissa eri työskentelyoloissa. Euroopan 
neuvosto antoi näiden vaarojen un lumiseksi syyskuussa S 983 direktiivin 
83/477/ETY1 ty Önteki j öi den suoj el em i Ma vaaroi lia, j otka liittyvät asbesti ai ti stukseen 
työssä. Tämä direktiivi saatettiin myöhemmin ajan tasalle, ja sitä muutettiin 
neuvoston direktiivillä 91/382/ETY . 
Direktiivin 9 artiklan 1 kohdassa säädetään direktiivin säännösten 
uudelleentarkastelusta 31 päivään joulukuuta 1995 mennessä "ottaen huomioon — 
erityisesti tieteellisen tiedon ja tekniikan kehityksen sekä tämän direktiivin 
soveltamisesta saadut kokemukset". 
Lisäksi 7 artiklan 1 kohdassa säädetään samalla liitteessä I kuvatun ilman 
asbestipitoisuuden vertailumenetelmän uudelleentarkastelusta "tavoitteena yhden 
ainoan mittausmenetelmän aikaansaaminen asbestipitoisuudelle yhteisön tasolla". 
Tässä tiedonannossa käsitellään edellä mainittuja tarkasteluja 
2. Yleiskatsaus asbestiin 
Mineralogi set tiedot 
Käsite 'asbesti' tarkoittaa joukkoa kuitumaisia mikrokiteisiä hydratoituja silikaatteja, 
joiden kemiallinen koostumus vaihtelee. Asbestin neljä päätyyppiä oyat: 
krysotiili eli valkoinen asbesti 
krokidoliitti eli sininen asbesti 
EYVL N:o L 263, 24.9.1983, s. 25 
EYVL N:o L 206, 29.7.1991, s. 16 
amosiitti 
antofylliitti. 
Asbesti jakaantuu kahteen mineralogi seen pääryhmään: serpentiiniasbesti, johon 
kuuluu krysotiili, ja am fib oli asbesti, johon kuuluvat krokidoliitti, amosiitti ja 
antofylliitti. 
Krysotiiliasbestikuitujen pituus voi olla jopa 5 cm; krokidoliitti asbesti kuidut voivat 
olla jopa 8 cm:n pituisia. Asbestikuitujen halkaisija on yleensä paljon pienempi 
kuin muiden mineraali- tai kasvikuitujen, ja tämän vuoksi niiden pituuden ja 
leveyden suhde on suuri. Kuidut, jotka voivat kulkeutua hengitysteihin ja joiden 
katsotaan pystyvän aiheuttamaan biologisia vaikutuksia, ovat yleensä pituudeltaan 
murto-osa isommista kuiduista. Ne ovat yli viisi mikrometriä pitkiä, ja niiden 
pituuden ja leveyden suhde on suurempi kuin 3:1. 
Kun hengitetään kuituja, jotka ovat tarpeeksi pieniä mahtuakseen tunkeutumaan 
hengityskanaviin, ne jakautuvat ainesosinaan oleviin säikeisiin. Krysotiilin säikeet 
ovat halkaisijaltaan noin 350 angströmiä. Amosiitin tai krokidoliitin säikeet ovat 
hiukan isompia. 
Asbestin säikeinen rakenne ja sen kemiallinen koostumus antavat sille ainutlaatuisia 
ominaisuuksia: se kestää hankausta, korkeita lämpötiloja ja syövyttäviä kemikaaleja 
ja on alhaisen sähkön- ja lämmönjohtokykynsä ansiosta tulenkestävä. 
Käyttötarkoitukset 
Asbestia on aiemmin käytetty laajalti sen fyysisten ja kemiallisten ominaisuuksien 
ansiosta ja suhteellisen halpuutensa vuoksi. 
Asbestilla on väitetty olevan yli 3 000 käyttötarkoitusta, vaikka tätä ei tosin ole 
koskaan kunnolla todistettu. Sen pääkäyttötarkoituksiin ovat kuuluneet: 
1. Asbestisementtilaatat ja seinälevyt (rakennukset, työpinnat, suojus- ja 
sähkölaitteet) 
2. Asbestisementtiputket (vesi, kaasu, eri koi sn esteet, jätevesi) 
3. Asbestikuidut (tekstiilit, eristysnauha, tiivisteet, kitkalevyt, joustoletkut jne.) 
4. Asbestikankaat (patjat, päällysteet, vaatteet, hansikkaat, kuljetushihnat jne.) 
5. Asbesti huopa (äänieriste) 
6. Asbestipahvi (eristys, päällyste, verhous jne.y 
7. Asbestilevyt (liekinkestävä verhous, kemiallisten säiliöiden tiivisteet jne.) 
8. Raaka asbesti (muihin aineisiin sekoitettuna eristystarkoituksiin). 
Nykyään asbestia käytetään enimmäkseen asbestisementtiputkien valmistuksessa. 
Useimmissa muissa käyttötarkoituksissa se on korvattu jollakin muulla. 
Korvikkeet 
Asbestia on vaikea korvata muilla aineilla, ja kaikki uusia korvikkeita tuottava 
teknologia on kallista ja vaatii tutkimustyötä. 
Koska mitään luonnon mineraalikuitua ei voida käyttää yhtä helposti kuin asbestia, 
korvikeaineiden etsiminen rajoittui vielä muutama vuosi sitten keinotekoisiin 
kuituihin. Turvallisuusnäkökulmasta saattaa tuntua epäloogiselta korvata asbestin 
kaltainen säikeinen materiaali toisella säikeisellä aineella, mutta ainoastaan säikeiset 
rakenteet tekevät materiaaleista tulenkestäviä ja hankauksen kestäviä. 
Itse asiassa WHO:n ympäristön terveyttä koskevia perusteita käsittelevässä 
raportissa (IPCS - kansainvälinen kemikaaliturvallisuusohjelma) vuodelta 1993 
suositellaan, että kaikkien hengitysteihin kulkeutuvien ja biologisesti hitaasti 
hajoavien kuitujen myrkyllisyys ja kyky aiheuttaa syöpää on testattava. Altistumista 
näille kuiduille on valvottava samassa määrin kuin altistumista asbestille, kunnes 
on käytettävissä valvonnan vähentämistä puoltavaa tietoa. 
Joidenkin vuosien ajan mielenkiinto on keskittynyt joukkoon kemikaaleja, joista 
voidaan valmistaa tiivistä ei-säikeistä materiaalia. Tällainen materiaali on erityisen 
hyödyllistä lämmön- ja ääneneristyksessä. Enemmän tiedetään kuitenkin 
keinotekoisista mineraalikuiduista (MMMF), ja niiden teollisia sovelluksia on 
kokeiltu ja testattu. Esimerkkejä ovat mono- ja polykrystalliiniset lasikuidut. 
Yleisesti ottaen voidaan erottaa kaksi eri ryhmää: eristevilla (lasivilla, vuorivilla, 
kuonavilla) ja tulenkestävät kuidut (keramiikka ja alumiinioksidi). 
Keinotekoisten mineraalikuitujen aiheuttamista terveysvaaroista niille altistuneille 
työntekijöille on yhä jonkin verran epävarmuutta, eikä vielä ole olemassa lopullisia 
epidemiologisia tutkimuksia. MMMF n luokittelemiseen yhteisön tasolla tähfäävät 
toimet direktiiviin 67/548/ETY3 liittyen ovat käynnissä (katso 6.a.). 
3» Asbestiin liittyvät sairaudet 
Asbestin aiheuttamiksi sairauksiksi tiedetään mm. keuhkofibroosi ja keuhkopussin 
sidekudosmuodostus sekä keuhkosyöpä ja keuhkopussin ja vatsakalvon syövät. 
Diffuusi interstitiaalinen keuhkofibroosi (eli asbestoosi) on yhdistetty 
asbesti altistukseen 1930-luvulta saakka; se on krooninen paheneva sairaus, 
joka johtaa hengityselinten vajaatoimintaan. Se voi aiheuttaa kuoleman. 
Asbestoosin kehittyminen riippuu pääasiassa siitä, kuinka paljon kuituja on 
hengitetty. Tämä puolestaan liittyy altistuksen voimakkuuteen ja kestoon. 
Tupakointi näyttää pahentavan asbestin biologista vaikutusta. 
Keuhkosyöpä, joka voi ilmetä useiden vuosien jälkeen altistumisesta (piilevänä 
jopa 20 vuotta), on toiseksi yleisin asbestialtistuksesta aiheutuva kuolinsyy. 
Erityyppisiä kuituja ei ole keuhkosyöpäriskin kannalta asetettu 
haitallisuusjärjestykseen; viimeaikaisissa tutkimuksissa on kuitenkin osoitettu, 
että amfibolityyppiset kuidut ovat vaarallisempia kuin krysotiili. 
Keuhkosyövän esiintyminen liittyy myös annokseen: epidemiologisesta 
ilmaistuna mitä enemmän kuituja hengitetään, sitä suurempi esiintymistiheys 
on. 
Tupakoinnin ja asbestialtistuksen yhteisvaikutus on yksi parhaiten tutkittuja 
esimerkkejä työhön liittyvien tekijöiden ja henkilökohtaisten tapojen välisestä 
synergiasta; tupakoinnin ja asbestin suhteessa eniten kannatusta saa 
kerrannaismalli. Ottaen huomioon, että tupakointi itsessään lisää huomattavasti 
keuhkosyövän mahdollisuutta, tieteellisesti näkyy osoitetun, että tupakoivalla 
työntekijällä, joka on myös alttiina asbestille, tämä jo ennestään korkea riski 
EYVLN:oL 196, 16.8.1967, s. 1 
kasvaa valtavasti. Yksi viidestä kuolemasta onkin tällaisissa tapauksissa 
keuhkosyövän aiheuttama. 
Keuhkopussin ja vatsakalvon syöpien (mesoteliooma) ilmeneminen kestää 
yleensä kauemmin alun perin tapahtuneen altistuksen jälkeen kuin keuhkojen 
kasvaimilla (joissakin tapauksissa yli 25 vuotta). Tämä tarkoittaa sitä, että 
seuraavien kymmenen vuoden ajan joudumme yhä edelleen tekemisiin ennen 
direktiivin 83/477/ETY antamista vallinneesta ilman korkeammasta 
asbestipitoisuuden tasosta aiheutuvien seurausten kanssa. 
Epidemiologisesti riskitasot näyttävät yleisesti ottaen olevan alenevassa 
järjestyksessä krokidoliitti ja amosiitti (kaksi asbestin amfibolityyppiä) ja 
niiden jälkeen krysotiili ja antofylliitti (toinen amfiboli). 
Mesoteliooman osalta annos-vaste -suhteen olemassaolo on vähemmän 
ilmeistä, ja siitä kiistellään lähinnä sen vuoksi, että asbestin vähäisten annosten 
vaikutuksen arviointi tämäntyyppisen syövän kehittymiseen on huomattavan 
epävarmaa. 
4. Yhteisön lainsäädäntö 
Asbesti on luetteloitu tekemättä eroa sen eri tyyppien välillä vaarallisten aineiden 
luokitusta, pakkaamista ja merkitsemistä koskevien lakien, asetusten ja 
hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 
67/548/ETY liitteessä I, ja se on luokiteltu ensimmäisen luokan syöpää 
aiheuttavaksi aineeksi varoituslausekkeella R 45. 
Neuvosto on komissiolta tulleiden ehdotusten perusteella antanut huomattavan 
määrän lakeja asbestialtistukseen liittyvien terveysvaarojen vähentämiseksi, ja 
suojelustrategiaa on toteutettu useilla tasoilla: 
-, rajoitetaan asbestin ja asbestipitoisten tuotteiden saattamista markkinoille ja 
H niiden käyttöä (neuvoston direktiivit 83/478//ETY4 ja 85/610/ETY5: komission 
direktiivi 91/659/ETY* > 
altistustasqjen alentaminen sekä käytön vähentäminen työpaikoilla (katso 
jäljempänä) 
ympäristön saastumisen ehkäiseminen ja vähentäminen, mukaan lukien 
asbestia sisältävien jätteiden valvonta (neuvoston direktiivit 78/319/ETY7 ia 
87/217/ETYg^ 
tiettyjen vaarallisten kemikaalien, mukaan lukien krokidoliitti, 
maahantuontia/maastavientiä koskevat säännöt (neuvoston asetus N:o 
1224/88?). 
Komissio on aloittanut tutkimuksia asbesti teollisuudesta ja niitä kuituja tuottavasta 
teollisuudesta, joilla voidaan korvata asbesti. Komissio aikoo tarkastella tämän työn 
pohjalta uudelleen nykyistä direktiiviä asbestin markkinoille saattamisen ja käytön 
rajoittamisesta. 
Tähän mennessä ympäristön, sisämarkkinoiden ja työturvallisuuden alalla toteutetut 
toimet täydentävät toisiaan, vaikka onkin korostettava, että asbestikuitujen 
hengitykselle altistuneiden työntekijöiden suojelu ei tarkkaan ottaen liity näitä 
kuituja sisältävien tuotteiden käytön rajoittamiseen tai kieltämiseen tähtäävään 
politiikkaan; vaikka asbestin käyttö kiellettäisiin kokonaan, jotkut työntekijät 
joutuisivat kuitenkin yhä vaaraan hengittää kuituja, koska asbestipitoisia tuotteita 
(esimerkiksi asbesti sementtilaatat, verhoukset, tekstiilit jne.) olisi yhä olemassa tai 
koska he työskentelevät kunnossapito- tai purkutöissä (esimerkiksi rakennusten 
korjaus). 
EYVL N:o L 263, 24.9.1983, s. 33 
EYVL N:o L 375, 31.12.1985, s. 1 
EYVL N:o L 363, 31.12.1991, s. 36 
EYVL N:o L 84, 31.3.1978, s. 43 
EYVL N:o L 85, 28J.1987, s. 40 
EYVL N:o L 155, 22.6.1988, s. 2 
Tiedonanto käsittelee erityisesti työsuojelua, jota säädellään yhteisön tasolla 
erityisesti a) työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät 
asbestialtistukseen työssä, annetulla neuvoston direktiivillä 83/477/ETY. sellaisena 
kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 91/382/ETY, ja b) työntekijöiden 
suojelemisesta syöpäsairauden vaaraa aiheuttaville tekijöille altistumiseen työssä 
liittyviltä vaaroilta annetulla neuvoston direktiivillä 90/394/ETY. 
a) Edellä kuvatun kaltaiset asbesti altistuksesta aiheutuvat vaarat huomioon ottaen 
neuvoston direktiivissä 83/477/ETY korostetaan ehkäisytoimenpiteiden 
tarpeellisuutta ja jäsenvaltioiden sitoutumista. Tätä direktiiviä sovelletaan 
kaikkiin altistuneisiin työntekijöihin lukuun ottamatta meri- tai 
lentokuljetuksissa työskenteleviä. 
Direktiivissä edellytetään, että mahdollisesti altistusvaaran aiheuttavassa 
toiminnassa vaara on arvioitava siten, että "altistumisen luonne ja määrä tulee 
määritetyksi"; tästä arvioinnista on neuvoteltava työntekijöiden ja/tai heidän 
edustajiensa kanssa ja "se tulee uusia, jos on syytä epäillä, että se on 
virheellinen tai jos työssä on tapahtunut merkittäviä muutoksia". 
Toiminta, jossa työntekijät altistuvat tai voivat altistua, kuuluu jäsenvaltion 
vastuussa olevan viranomaisen hoitaman ja valvoman ilmoitusmenettelyn 
piiriin. On kiinnostavaa huomata, että direktiivissä kielletään asbestin käyttö 
ruiskuttamalla samoin kuin sellaiset työmenetelmät, joissa käytetään 
tiheydeltään pientä, asbestia sisältävää eristys- tai äänieristysmateriaalia. 
Yksi ratkaisevan tärkeä toimenpide on altistuksen raja-arvojen asettaminen. 
Direktiivissä säädetään krysotiilille raja-arvoksi 0,6 kuitua kuutiosenttimetrissä 
mitattuna tai laskettuna kahdeksan tunnin vertailujaksolle ja kaikille muille 
asbestin muodoille joko yksin tai seoksissa mukaan lukien seokset, jotka 
sisältävät krysotiilia, 0,3 kuitua kuutiosenttimetrissä mitattuna. Lisäksi 
säädetään vertailumenetelmästä ja mittausmenettelystä. 
Vaikka raja-arvon noudattaminen onkin tärkeää, se on kuitenkin ainoastaan 
yksi direktiivissä säädetyistä useista toimenpiteistä; muita ovat mm. asbestille 
altistuvien työntekijöiden määrän rajoittaminen, työmenetelmien 
asianmukainen suunnittelu, työskentelypaikkojen kunnollinen puhdistaminen, 
- tiedottaminen, lääket;eteellinen valvonta jne. 
Erityistoimenpiteitä edellytetään myös niitä työntekijöitä varten, jotka ovat 
mukana purkutyössä tai asbestin ja/tai asbestipitoisen tuotteen poistamisessa 
rakennuksesta, rakenteesta, laitteistosta tai asennuksesta tai laivasta. 
Direktiivissä sallitaan työnantajien olla soveltamatta tiettyjä säännöksiä, jos 
ilman asbestipitoisuus on vähemnr n kuin 1/3 edellä mainituista raja-arvoista 
ja/tai vähemmän kuin 12,0 kuitupäivää kuutiosenttimetriä kohden keräytyvänä 
annoksena kolmen kuukauden ajalla krysotiilin osalta ja 6,0 kuitupäivää 
muiden asbestin muotojen tai seosten osalta. 
b) Direktiivin 90/394/ETY10 tarkoituksena on suojella työntekijöitä heidän 
terveyteensä ja turvallisuuteensa kohdistuvilta vaaroilta, mukaan lukien 
sellaisten vaarojen ehkäiseminen, jotka syntyvät tai voivat todennäköisesti 
syntyä työssä tapahtuneessa altistumisesta syöpää aiheuttaville aineille. 
Koska tämän direktiivin antamisajankohtana asbestia ei vielä luokiteltu eikä 
merkitty yhteisön tasolla syöpää aiheuttavaksi aineeksi, tätä direktiiviä ei ollut 
tarkoitus soveltaa näille kuiduille altistuneisiin työntekijöihin. 
Vuodesta 1991 alkaen, jolloin kaikki asbestin muodot luokiteltiin neuvoston 
direktiivin 67/548/ETY soveltamisalaan kuuluviksi syöpää aiheuttaviksi 
aineiksi, direktiiviä 90/394/ETY on periaatteessa sovellettava myös asbestille 
altistuneisiin työntekijöihin. Koska asbestia koskeva direktiivi on yhä 
voimassa, direktiiviä 90/394/ETY on sovellettava ainoastaan silloin, kun siinä 
säädetyt toimenpiteet ovat tiukemmat kuin direktiivissä 83/477/ETY säädetyt. 
Direktiivin 90/394/ETY säädöksistä, joita on tarkasteltava, on korostettava 
erikseen periaatetta syöpää aiheuttavan aineen korvaamisesta työntekijöiden 
terveyden kannalta vaarattomalla tai vähemmän vaarallisella aineella. Tämä on 
ensimmäinen toimenpide, jota työnantajien on harkittava, milloin se vain on 
teknisesti mahdollista. 
10 EYVL N:o L 196, 26.7.1990, s. 1 
Tätä määräystä on analysoitava erittäin huolellisesti, jotta korvikkeen 
terveysvaaroista saataisiin tarpeeksi tietoa; tämä analysointi kestää toisinaan 
hyvinkin kauan, mikä näkyy esimerkiksi nykyisissä vaikeuksissa luokitella 
keinotekoiset mineraalikuidut yhteisön tasolla. 
5. Muu yhteisön toiminta 
Komission aloitteet eivät ole olleet pelkästään lainsäädäntöön liittyviä. 
Ennen direktiivin 83/477/ETY antamista komissio sai kuulla, että on tarpeen edistää 
mesotelioomarekisterin perustamista niihin ETY:n jäsenmaihin, joissa sellaista ei 
ollut, patologiryhmän sopimien perusteiden ja menettelyiden mukaisesti. 
Komissio perusti vastauksena tähän vuonna 1977 mesotelioomaryhmän. joka 
muodostuu kutakin jäsenvaltiota edustavista patologeista. Näiden patologien 
päätehtävä oli yhdenmukaistaa mesoteliooman patologinen diagnoosi vaihtamalla 
tietoja kansallisten ryhmien jäsenten välillä. 
Nämä tiedot on julkaistu teoksessa "A colour Atlas of Mesothelioma", jossa 
esitettiin havainnollisesti mesotelioomadiagnoosissa käytettävät makroskooppiset 
ja mikroskooppiset tunnusmerkit. Ryhmä aloitti myös ohjelman uusien 
diagnoosimenetelmien, erityisesti hi st ok emi ai li st en ja immunohistokemiallisten 
tekniikoiden, tutkimiseksi. Nämä menetelmät saattavat auttaa patologeja 
saavuttamaan tiiviitä päätelmiä, erityisesti pienten elinaikana otettujen 
biopsianäytteiden osalta. 
Ryhmä on olemassa vielä nykyäänkin ja se auttaa yhä edelleen kansallisia ryhmiä. 
Komissio aikoo kuitenkin määritellä sen toimeksiannon uudelleen kaudella 1996 -
1997 sen aseman parantamiseksi kansallisiin rekistereihin nähden. 
Toimia täydentää komission nykyisin toteuttama toiminta tvöperäisiä sairauksia 
koskevien eurooppalaisten tilastojen yhdenmukaistamiseksi. 
10 
Tämä toiminta käynnistettiin vuonna 1991, ja se saavutti huippunsa vuonna 1995 
koehankkeessa, joka käsittää 31 kohtaa vuonna 1995 kaikissa Euroopan yhteisön 
» 
jäsenvaltioissa tunnustetusta eurooppalaiselta ohjelmasta. Näiden 31 kohdan 
joukossa ovat: 
asbestoosi 
mesoteliooma, joka aiheutuu asbestipölyn hengittämisestä 
keuhkoputken syöpänä ilmenevä asbestoosin komplikaatio. 
Koehankkeella saatujen tietojen arviointi alkaa vuonna 1996. Vaikka tällä 
toiminnalla on pääasiallisesti tarkoitus suunnata uudelleen Euroopan yhteisön 
vertailukelpoisten tilastojen alalla tulevaisuudessa tehtävää työtä, edellä mainittuja 
kolmea kohtaa koskevista tiedoista on erittäin paljon hyötyä määrättäessä asbestin 
aiheuttaman terveysvaaran suuruutta. 
Komissio rahoittaa parhaillaan mesotelioomaa koskevaa tutkimusehdotusta osana 
biolääketieteen ja terveyden tutkimusohjelmaa, joka on käynnissä 30. marraskuuta 
1996 saakka. Tutkimusehdotuksen nimi on "A Multicentric Case Reference Study 
on Malignant Mesothelioma, Environmental Asbestos Exposure and Risk Factors 
other than Asbestos", ja se kokoaa yhteen 25 tutkimusryhmää Belgiasta, Tanskasta, 
Kreikasta, Italiasta, Espanjasta, Ruotsista ja Sveitsistä. 
6. Jäsenvaltioiden suhtautuminen 
Komissio järjesti vuosina 1993 ja 1994 kaksi kokousta jäsenvaltioiden edustajien 
kanssa keskustellakseen joistakin direktiivin 83/477/ETY mahdolliseen toiseen 
muuttamiseen liittyviä seikkoja. Keskustelua käytiin seuraavista aiheista: 
a) mahdollisuus ehdottaa yhteistä asbestia ja keinotekoisia mineraalikuituja 
(MMMF) koskevaa direktiiviä, 
b) asbestialtistuksen raja-arvot, 
c) menetelmä työpaikan ilman asbestipitoisuuden mittaamiseksi, 
d) käytön kieltäminen. 
11 
Jäljempänä esitetään yhteenveto käydystä keskustelusta: 
0 
a) Valtuuskunnat vastustivat yleisesti yhteisdirektiiviä lähinnä, koska 
asbestidirektiiviä on vaikea nykyisessä muodossaan laajentaa kattamaan 
lukuisa joukko keinotekoisia mineraalikuituja ja niihin liittyvien vaarojen 
ehkäisy. 
Useissa jäsenvaltioissa on jo otettu käyttöön toimenpiteet, joita sovelletaan 
erityisesti MMMF:lle altistuneisiin työntekijöihin. Työperäisen altistuksen raja-
arvot ovat yleensä noin 1 kuitu millilitraa kohti keraamisten kuitujen osalta ja 
1 - 5 kuitua millilitraa kohti muiden kuitujen osalta. 
Keinotekoisten mineraalikuitujen luokitusta (neuvoston direktiivi 67/548/ETY) 
koskevien keskustelujen tulokset kiinnostavat jäsenvaltioita erityisesti; 
lukuisten venyneistä neuvotteluista aiheutuneiden lykkäysten jälkeen 
direktiivillä 67/548/ETY perustetun tekniikan kehitykseen mukauttamista 
käsittelevän komitean odotetaan päättävän luokituksesta vasta joskus vuoden 
1996 aikana. Tätä päätöstä odotellessaan jotkin jäsenvaltiot ovat kuitenkin jo 
varotoimenpiteenä luokitelleet MMMF:t syöpää aiheuttaviksi aineiksi Lyonissa 
sijaitsevan Kansainvälisen syöväntutkimuslaitoksen (IARC) antaman 
luokituksen perusteella. 
Valtuuskunnat kannattivat vastikään 12 päivänä heinäkuuta 1995 tehdyllä 
komission päätöksellä 95/320/EY11 virallisesti perustetun kemiallisten aineiden 
työperäisen altistuksen raja-arvoja käsittelevän tiedekomitean osallistumista 
asian käsittelyyn. 
b) Työperäisen altistuksen raja-arvojen noudattamista on pidettävä ainoastaan 
yhtenä, vaikkakin tärkeänä, toteutettavista ehkäisytoimenpiteistä. 
Viimeisimpien epidemiologisten tulosten perusteella direktiivissä 83/471/ETY, 
sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 91/382/ETY, säädetty suojelun 
taso näyttää olevan yhä riittävä ainakin asbestoosin ja keuhkosyövän vaaraa 
vastaan. Mesoteliooman osalta mitään tasoa ei voida pitää turvallisena. 
u EYVL N:o L 188, 9.8.1995, s. 14 
12 
Joissakin jäsenvaltioissa sovelletaan jopa neuvoston direktiivissä määritettyjä 
arvoja alhaisempia arvoja eli 0,15 - 0,5 kuitua kuutiosenttimetrissä krysotiilin 
osalta ja noin 0,1 kuitua kuutiosenttimetrissä amfibolien osalta, (katso 
taulukko). 
Krysotiili Muut muodot 
Itävalta 0,15 0,15 
Belgia 0,5 0,15 
Tanska 0,3 0,3 
Suomi 0,3 0,3 
Ranska 0,3 0,1 
Saksa 0,15 0,15 
Kreikka 1,0 0,5 
Irlanti 0,6 0,3 
Italia 0,6 0,2 
Luxemburg 0,6 0,3 
Alankomaat 0,3 0,1 
Portugali 0,6 0,3 
Espanja 0,6 0,3 
Ruotsi 0,2 // 
Yhdistynyt 0,5 0,2 
kuningaskunta 
Euroopan unioni 0,6 0,3 
(1991) 
Taulukko: Asbestin työperäisen altistuksen raja-arvot jäsenvaltioissa (kuitua 
kuutiosenttimetrissä) 
c) Kuitujen mittaamisessa yleisesti suosituin menetelmä on optinen 
vaihekontrastimikroskooppi, sellaisena kuin se on määritetty direktiivin 
83/477/ETY liitteessä I. Yksi valtuuskunta piti elektronimikroskooppia 
parempana, mutta vaikka sitä on lähestulkoon pakko käyttää alle 2 kuitua 
13 
millilitrassa olevien pitoisuuksien kohdalla, sillä on lukuisia heikkouksia, 
tekninen (kuidun tyyppiä ei ole helppo tunnistaa, jos mikroskoopissa ei ole 
spektrotblometria), taloudellinen ( mittaukset ovat kalliita, noin 350 ecua kerta) 
ja käytännöllinen (laitteita ja niicle: käytön hallitsevia henkilöitä on vahan) 
Kahden viime vuoden ajan komissio on osallistunut Genevessä Maailman 
terveysjärjestön johtamaan hankkeeseen, jonka tarkoituksena on määritellä 
suositeltava menetelmä ilmassa olevan kuitumäärän pitoisuuden 
määrittämiseksi optisen va ihekon tr asti mikroskooppi tutkimuksen 
(kalvosuodatinmenetelmä) avulla. Menetelmää voitaisiin käyttää kaikille sekä 
luonnollisille että keinotekoisille työpaikan ilmassa oleville kuiduille. 
Kaikki valtuuskunnat hyväksyivät nyt julkaistavana olevan asiakirjan, joten 
sitä voitaisiin käyttää yhtenäisenä ilman asbestipitoisuuksien 
mittausmenetelmänä. 
d) Käytön kieltäminen kuuluu selkeästi asbestipitoisten tuotteiden markkinoinnin 
ja käytön rajoituksia käsittelevien olemassa olevien neuvoston direktiivien 
(76/769/ETY12, sellaisena kuin sitä on muutettu vuosina 1983 ja 1985) alaan. 
Tällä alalla tapahtuneesta kehityksestä huolimatta (valvottu käyttö tai 
poikkeukset salliva kieltäminen) useissa jäsenvaltioissa asbestin käyttö on jo 
lähes täysin kielletty muutamia tarkoin määrättyjä poikkeuksia lukuun 
ottamatta (joissakin maissa tämä käytäntö omaksuttiin jo 1970-luvulla). 
Jäsenvaltioiden edustaja ei katsonut tällä hetkellä olevan välttämätöntä kieltää 
useampia toimia kuin mitä nykyisessä direktiivissä on ilmaistu. 
12 EYVL N:o L 262, 27.9.1976, s. 201 
14 
PÄÄTELMÄT 
Neuvoston direktiivin 83/477/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston 
direktiivillä 91/382/ETY, täytäntöönpanoa koskevan analyysin ja Euroopan unionin 
jäsenvaltioiden kanssa käytyjen neuvottelujen perusteella komissio katsoo, että: 
nykyisessä yhteisön lainsäädännössä säädetyt toimenpiteet osoittavat yhä 
olevansa päteviä tarkasteltaessa asbestille altistuneiden työntekijöiden 
terveyden suojelua kokonaisuutena; kuten edellä korostettiin, syöpää 
aiheuttaville aineille altistuneiden työntekijöiden suojelemisesta annettu 
neuvoston direktiivi 90/394/ETY, jossa säädetään paikoin jopa tiukemmista 
suojelutoimenpiteistä, täydentää osuvasti joitakin asbestidirektiivin kohtia. 
Tämän vuoksi direktiiviä 83/477/ETY on tarpeen tarkastella perusteellisesti 
uudelleen vasta sitten, kun asbestipitoisten tuotteiden markkinoi nti politiikassa 
on tapahtunut huomattava muutos eli jos yhteisön tasolla päätetään laajentaa 
asbestin käytön kieltoa. 
Tässä tapauksessa direktiivi voisi sitten keskittyä niihin erityisiin ja rajattuihin 
tilanteisiin, joissa työntekijät yhä todennäköisesti altistuvat asbestille. 
Nykyisessä direktiivissä edellytetään jokaiselta työnantajalta tapauksessa, jossa 
toiminta mahdollisesti aiheuttaa asbestialtistusvaaran, tämän vaaran arviointia. 
Tämä arviointi saattaa koskea kaikkia työnantajia, sillä asbestin vaarat eivät 
koske pelkästään kaivostyöntekijöitä tai asbestituotteita valmistavien yritysten 
työntekijöitä. Ne koskevat myös tällaisia tuotteita käsitteleviä työntekijöitä ja 
työntekijöitä, jotka voivat odottamatta törmätä asbestiin rakennuksissa (tai 
tuotteissa), esimerkiksi sähköasentajia, putkimiehiä ja muita huoltoaloilla 
työskenteleviä. 
Itse asiassa useat äskettäin tehdyt tutkimukset osoittavat, että tällaisten 
työntekijöiden aiemmin tapahtunut asbesti sai ti stu s johtaa valitettavasti ja 
väistämättä sairastumiseen. 
Komissio on kiinnostuneena seurannut tiettyjen jäsenvaltioiden löytämiä 
ratkaisuja tähän ongelmaan. Työnantajat tai joissakin tapauksissa rakennusten 
omistajat ovat velvollisia tarkastamaan toimitilansa mahdollisen asbestin 
varalta. 
15 
Komissio uskoo, että tällä lähestymistavalla voi olla tiettyjä etuja Toisaalta 
* pienille yrityksille, j( '11a voi olla käytössään vanhat toimitilat, tällaisesta 
menettelystä voi muodostua taloudellinen taakka. 
Komissio kehottaa jäsenvaltioita pohtimaan tätä asiaa ja aikoo harkita yhteisön 
toiminnan tarpeellisuutta myöhemmässä tarkistuksessa, jonka se aikoo toteuttaa 
ennen vuotta 2000. 
työperäisen altistuksen raja-arvojen osalta yli puolet jäsenvaltioista on 
hyväksynyt arvoja, jotka ovat jopa 75 % direktiivissä säädettyjä 
vähimmäisvaatimuksia pienemmät. Kun otetaan huomioon, ettei ole olemassa 
yksimielisyyttä altistuksen vähimmäisarvosta, jolla voitaisiin suojautua 
keuhkosyövältä ja mesotelioomalta, komissio aikoo jatkaa politiikkansa näiden 
raja-arvojen alentamiseksi yhä edelleen. On kuitenkin toistettava, että yleisesti 
ottaen nämä sairaudet ovat aiheutuneet ennen vuoden 1983 direktiivin 
voimaantuloa, jolloin altistustasot olivat huomattavasti korkeammat. Vuoden 
1983 ensimmäistenkään parannusten hyöty terveydelle ei ole vielä toteutunut, 
ja myöhempien muutosten aiheuttamaa lisähyötyä on arvioitava nykyaikaisten 
tieteellisten ja teknistaloudellisten tietojen perusteella. 
Komissio on kuitenkin toteuttanut muutamia kyselyjä asiaan liittyvien tahojen 
parissa, ja nämä ovat todenneet, että krysotiilin osalta raja-arvo 0,3 kuitua 
kuutiosenttimetrissä olisi teknisesti toteutettavissa. 
Alemmilla tasoilla mittausmenetelmästä tulee epätarkka, ja se aiheuttaisi 
huomattavia teknisiä vaikeuksia. Kuten edellä esitettiin, tällaisen vähennyksen 
etuja on vielä teknisesti arvioitava perin pohjin, vaikka epäilemättä altistuksen 
vähenemistä on pidettävä hyödyllisenä. 
Komissio kuulee eri tahoja laajalti lähiaikoina määrittääkseen, onko direktiiviä 
tarpeen muuttaa lisää. Komissiota avustaa sen tiedekomitea**. 
*) Tämä komitean toiminta tapahtuu rinnan keinotekoisten mineraalikuitujen arvoja 
koskevan vastaavan toiminnan kanssa, joka suunnitellaan aloitettavan pian 
16 
13 Muiden asbestin muotojen tai seo.len (mukaan lukien ne, joissa on kiysotiilia 
mukana) * >:.;itl;i ei »>!•• selkeää y k ainieli:.yyl!a sopivasta alemmasta aivu.la, 
joka olisi samalla sekä tieteellisesti validi että teknisesti saavutettavissa, aivot 
vaihtelevat jäsenmaissa 0,l;n ja 0,3:n välillä (nykyinen Euroopan yhteisön 
arvo). 
kun tämä tarkistus on saatu valmiiksi, komissio toteuttaa asianmukaisia 
toimenpiteitä vuosien 1996-1997 aikana yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa 
tämän direktiivin liitteen I (ilman asbestin mittaamisen vertailumenetelmä) 
muuttamiseksi, jotta otettaisiin huomioon Maailman terveysjärjestön 
hyväksymä menetelmä. Tämä tehdään neuvoston direktiivin 80/1107/ETY13 
(mukauttaminen tekniikan kehitykseen) 9 ja 10 artiklassa kuvatun menettelyn 
mukaisesti. 
EYVL N:o L 327, 3.12.1980, s. 8 
17 
ISSN 1024-4492 
KOM(96) 426 lopullinen 
r\i5xjnLlVxlV J i\ M 
FI 04 05 14 
Luettelonumero : CB-CO96-420-FI-C 
ISBN 92-78-07925-1 
Euroopan yhteisöjen vif ailisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxembjujg 
ii