Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tuomioistuinten toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa"



Virallinen lehti nro C 117 , 26/04/2000 s. 0006 - 0011



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) tuomioistuinten toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa" (2000/C 117/02) Neuvosto päätti 28. syyskuuta 1999 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 15. helmikuuta 2000. Esittelijä oli Henri Malosse. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 1. ja 2. maaliskuuta 2000 pitämässään 370. täysistunnossa (maaliskuun 1. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Yksi Amsterdamin sopimuksen tärkeimmistä uudistuksista on se, että merkittävä osa unionin ns. kolmannesta pilarista eli oikeus- ja sisäasioista kuuluu nyt yhteisön toimivaltaan. 1.1.1. Tarkistetun perustamissopimuksen 2 artiklan mukaan Euroopan unionin tavoitteena on pitää yllä ja kehittää unionia vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvana alueena, jossa taataan henkilöiden vapaa liikkuminen ja jossa oikeussubjektit voivat saattaa voimaan oikeutensa ja saada samanlaista suojaa kuin he saavat omien valtioidensa tuomioistuimissa. 1.2. Neuvoston ja komission toimintasuunnitelma koskee Amsterdamin sopimukseen kirjattuja uusia määräyksiä vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamiseksi. Suunnitelmassa esitetään, että yhteisö hyväksyisi sisämarkkinoiden toimivuuden kannalta välttämättömiä toimenpiteitä siviili- ja kauppaoikeuden yhteistyön alalla. 1.3. Talous- ja sosiaalikomitean lausunnon kohteena oleva asetusehdotus noudattaa tätä näkemystä. Sisämarkkinoiden toimivuus edellyttää selkeiden toimivaltasääntöjen määrittämistä eri jäsenvaltioiden yhtiöiden ja kansalaisten välisissä riita-asioissa erityisesti sen takia, että pystyttäisiin määrittämään toimivaltainen tuomioistuin. Samoin on välttämätöntä antaa säännöksiä, joilla taataan annettujen tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano. 1.4. Komission aloite tuomioistuinten toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa ei rakennu tyhjän päälle. Jäsenvaltiot ovat tietoisia siitä, että riita-asioissa on taattava sisämarkkinoilla tietty oikeusvarmuus, joten ne ovat laatineet näitä tavoitteita koskevia yleissopimuksia hallitustenvälisen ja kahdenvälisen yhteistyön puitteissa. Tärkein näistä on Euroopan talousyhteisön silloisen kuuden jäsenvaltion 27. syyskuuta 1968 allekirjoittama Brysselin yleissopimus tuomioistuimien toimivallasta sekä tuomioiden täytäntöönpanosta yksityis- ja kauppaoikeuden alalla. 1.4.1. Vuonna 1971 allekirjoitettiin pöytäkirja yleissopimuksen tulkitsemisesta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimessa. Yleissopimus ja pöytäkirja kuuluvat yhteisön säännöstöön, sillä ne on tehty ETY:n perustamissopimuksen 293 artiklan nojalla. Ne on ulotettu koskemaan kaikkia uusia jäsenvaltioita. On kuitenkin huomattava, että Brysselin yleissopimus, sellaisena kuin se on muutettu Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisneuvottelujen tuloksena, ei ole vielä voimassa kaikissa jäsenvaltioissa, sillä jäsenvaltioiden enemmistö ei ole ratifioinut sitä. 1.5. Unionin jäsenvaltiot ja Euroopan vapaakauppaliiton EFTAn valtiot allekirjoittivat 16. syyskuuta 1988 vastaavan yleissopimuksen eli Luganon sopimuksen, joka noudattaa Brysselin yleissopimuksen periaatteita. 2. Euroopan komission esittämä ehdotus asetukseksi 2.1. Ehdotuksen tärkeimmät säännökset 2.1.1. Asetuksella on tarkoitus korvata Brysselin yleissopimus ja lukuisat kahdenväliset sopimukset, joiden mukaisesti sen tavoitteena on - ottaa käyttöön nykyaikaiset ja yhtenäiset tuomioistuinten toimivaltaa koskevat säännöt siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa - yksinkertaistaa muodollisuuksia, jotta tuomiot tunnustettaisiin ja pantaisiin täytäntöön nopeasti yksinkertaistettua ja yhtenäistä menettelyä käyttäen. 2.1.2. Ehdotukseen sisältyy tuomioistuinten toimivaltaa koskeva periaate, jonka mukaan yleisenä toimivaltaperusteena on vastaajan kotipaikka eli maa, joka on asianosaisena olevan kansalaisen tai yhtiön virallinen kotipaikka. Asetuksessa annetaan kuitenkin erityissäännökset tietyille asiaryhmille: 2.1.2.1. Sopimusasiat Periaatteessa riita-asia tulee viedä oikeuteen sillä paikkakunnalla, jossa kanteen perustana oleva velvoite on tai on tarkoitus täyttää. - Irtaimen kaupassa oikeuspaikka määräytyy sen paikkakunnan mukaan, jolle tavarat on toimitettu tai olisi pitänyt toimittaa. - Palvelujen osalta oikeuspaikka määräytyy sen paikkakunnan mukaan, jolla palvelut on suoritettu tai olisi pitänyt suorittaa. - Elatusvelvollisuutta koskevissa asioissa oikeuspaikkana on elatusapuun oikeutetun kotipaikka. - Vakuutuksenantajan ja vakuutetun välisissä riita-asioissa vakuutuksenantajaa vastaan voidaan nostaa kanne sen paikkakunnan tuomioistuimessa, jossa on kantajan (vakuutuksenottaja, vakuutettu tai edunsaaja) kotipaikka. - Kaikissa kuluttajasopimusasioissa pyritään suojelemaan heikompaa sopimusosapuolta. Niiden kohdalla tunnustetaan kuluttajan kotivaltion toimivalta myös silloin, kun kyseessä on tavaroiden ja palvelujen hankkiminen sähköisesti. - Työsopimuksia koskevissa asioissa asetuksessa oikeuspaikaksi katsotaan työntekijän kotipaikka. 2.1.2.2. Sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevat asiat - Vastaaja voidaan haastaa sen paikkakunnan tuomioistuimeen, jolla vahingon aiheuttanut teko on tehty tai voidaan tehdä. 2.1.2.3. Asetuksessa säädetään myös yksinomaisesta toimivallasta tietyissä asioissa. Muun muassa teollis- ja tekijänoikeusasioissa yksiomainen toimivalta on sen jäsenvaltion tuomioistuimella, jossa oikeuden tallettaminen tai rekisteröinti on tapahtunut. 2.1.3. Asetusehdotuksen periaatteena on, että tuomiot tunnustetaan Euroopan yhteisön jäsenvaltioissa ilman erityistoimenpiteitä. Tämä tarkoittaa sitä, ettei samasta asiasta voi nostaa uudelleen kannetta toisessa jäsenvaltiossa. Jos tunnustaminen halutaan kiistää, noudatetaan täytäntöönpanoa koskevassa jaksossa säädettyä menettelyä. Samassa jaksossa käsitellään tunnustamisen ja täytäntöönpanon epäämisperusteita (41 ja 42 artikla), jotka ovat selvästi tiukemmat kuin Brysselin yleissopimuksessa. 2.1.4. Täytäntöönpanon kohdalla asetus perustuu viranomaisten keskinäiseen luottamukseen, jonka tulee mahdollistaa tuomioistuimen ratkaisun (tuomio, päätös, täytäntöönpanomääräys jne.) täytäntöönpano myös muussa jäsenvaltiossa kuin siinä, jossa tuomio on alunperin annettu. 2.1.4.1. Brysselin yleissopimuksessa täytäntöönpanomääräysmenettely on kestoltaan ja kustannuksiltaan todellinen este tuomioiden soveltamiselle unionin alueella. Menettelyä onkin yksinkertaistettu yhteisön asetusehdotuksessa: sen tuomioistuimen tehtävänä, joka vastaa tuomion täytäntöönpanokelpoisuuden toteamisesta täytäntöönpanovaltiossa, on siten tarkistaa täytäntöönpanohakemuksen tueksi esitettyjen asiakirjojen muotoseikat. Tuomioistuin ei voi enää menettelyn tässä vaiheessa tutkia viran puolesta täytäntöönpanon epäämisperusteita. Niitä voidaan tutkia myöhemmin, jos osapuoli, jota vastaan täytäntöönpanoa haetaan, hakee muutosta. 2.1.4.2. Asetuksen väliaikaisissa toimenpiteissä ja turvaamistoimissa säädetään, että täytäntöönpanoa pyytävässä valtiossa vielä täytäntöönpanokelpoiseksi julistamattoman ulkomaisen tuomion olemassaolo katsotaan riittäväksi todisteeksi velkomisasiasta, jonka perusteella väliaikaisia toimenpiteitä ja turvaamistoimia voidaan toteuttaa (täytäntöönpanoa pyytävän valtion lainsäädännön mukaan). Säännöksellä suojataan täytäntöönpanopäätöstä odottavan velkojan edut. 2.1.5. Asetusehdotusta sovelletaan ainoastaan jäsenvaltioihin, jotka ovat allekirjoittaneet oikeus- ja sisäasiayhteistyötä koskevat perustamissopimuksen määräykset. Näin ollen Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti ja Tanska jäävät soveltamisalan ulkopuolelle. Asetusehdotus onkin tässä mielessä ensimmäinen laatuaan yhteisön oikeusjärjestyksessä, vaikka kyseisillä mailla on mahdollisuus osallistua muiden kahdentoista jäsenvaltion kanssa asetuksen soveltamiseen. Jo nyt näyttää siltä, että Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti aikovat käyttää hyväkseen mahdollisuutta soveltaa asetusta, mutta Tanska ei ole vielä ratkaissut asiaa. Riita-asioissa, joissa toinen osapuoli on EU:n ulkopuolisen valtion kansalainen tai yhtiö, jonka toimipaikka on EU:n ulkopuolisessa valtiossa, sovelletaan kansallisia sääntöjä lukuun ottamatta tapauksia, joissa jäsenvaltion tuomioistuimella on yksinomainen toimivalta. 2.2. Uudistukset Brysselin yleissopimukseen verrattuna 2.2.1. Brysselin ja Luganon yleissopimukset ovat olleet mallina asetusehdotusta valmisteltaessa. Yleissopimuksia on tarkistettu joulukuusta 1997 lähtien, ja komissio ehdotti ennen Amsterdamin sopimuksen ratifiointia uutta yleissopimusta, jolla oli tarkoitus parantaa nykyistä sopimusta. Nämä parannusehdotukset löytyvät luonnollisesti tästä uudesta ehdotuksesta. 2.2.2. Pääasiallisena uutuutena on se, että kyseessä on yhtenäinen asetusehdotus (eikä direktiivi, jonka tuloksena saattaisi syntyä eriäviä kansallisia säädöksiä). 2.2.3. Asetusehdotuksessa tarkennetaan erikseen sisämarkkinoilla tapahtuvaan kauppavaihtoon liittyviin kaupallisiin toimiin eli tavaroiden ja palvelujen myyntiin sovellettavaa oikeutta. Säännöksissä vältetään viittauksia kansainvälisen oikeuden sääntöihin, ja niillä pyritään parantamaan kauppavaihdon oikeusvarmuutta. 2.2.4. Asetusehdotuksella laajennetaan mahdollisuutta valita kaikissa suoraan kuluttajien kanssa tehdyissä sopimuksissa - myös sähköisessä kaupankäynnissä - kuluttajan kotipaikan tuomioistuin. 2.2.5. Ehdotuksella yksinkertaistetaan huomattavasti täytäntöönpanomääräysmenettelyä rajoittamalla tuomioistuimen valtaa ja edistämällä näin tuomioiden vapaata liikkuvuutta yhteisössä. 2.2.6. Ehdotuksessa rajataan jonkin verran poikkeussäännöksiä, jotka voivat mahdollistaa muutoksenhaun muissa jäsenvaltioissa annettujen tuomioiden tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon. Ehdotuksessa puhutaan muun muassa tapauksesta, jossa "ilmoitus täytäntöönpanokelpoisuudesta on selkeästi vastoin oikeusjärjestyksen perusteita". Brysselin yleissopimukseen verrattuna kyseiseen kohtaan on lisätty maininta "selkeästi", joka rajaa sen sovellusalaa. 3. Yleistä 3.1. Talous- ja sosiaalikomitean lausunnon merkitys 3.1.1. Amsterdamin sopimuksen voimaantulo antoi komitealle mahdollisuuden neuvoa-antavan tehtävänsä harjoittamiseen perustamissopimuksessa määrätyn vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttamisen yhteydessä. Tämä on Euroopan kansalaisyhteiskunnan kannalta merkittävä aihe. Komitea on ainoa toimielin, jossa kansalaisyhteiskunnan organisaatiot ovat edustettuina, joten sillä on erinomainen mahdollisuus palvella unionin kansalaisia. 3.1.2. Komitea hyväksyi 20. ja 21. lokakuuta 1999 pitämässään täysistunnossa lausunnon aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa" (esittelijä Bernardo Hernández Bataller)(1). Komitea kannatti komission ehdotusta, mutta pahoitteli, ettei sitä esitetty asetuksen muodossa (kuten käsiteltävänä oleva ehdotus). Komitea esitti erityisesti, että tulisi toteuttaa kansalaisille suunnattuja tiedotustoimia. Komitea on tyytyväinen, että komissio on päättänyt muuttaa kyseisen direktiiviehdotuksen asetusehdotukseksi. 3.1.3. Komitea painottaa, että näiden kahden ehdotuksen välillä tulee taata yhtenäisyys, sillä tuomioiden tiedoksianto on niiden tunnustamisen ja täytäntöönpanon ennakkoehto. Komitean mielestä alan ammattilaisille ja kansalaisille tarkoitetut tiedotus- ja koulutustoimet on suunniteltava kummankin tekstin kohdalla yhtenäisesti ja kokonaisvaltaisesti. 3.2. Yhteisön säädöksen tarjoamat mahdollisuudet 3.2.1. Brysselin yleissopimuksen korvaaminen perustamissopimuksen mukaiseen oikeus- ja sisäasioiden yhteistyöhön osallistuvissa kahdessatoista jäsenvaltiossa suoraan sovellettavalla asetuksella on huomattava edistysaskel erityisesti siksi, että se lisää oikeusvarmuutta (yksi teksti useiden ja erimuotoisten yleissopimusten sijaan). Lisäksi yhteisöjen tuomioistuin pystyy varmistamaan asetuksen säännösten yhdenmukaisen soveltamisen kaikissa jäsenvaltioissa. 3.2.2. Komitea on tyytyväinen Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin aikomukseen soveltaa asetusta. Komitea toivoo, että Tanska pyrkisi samaan asianmukaisin menettelyin, jolloin asetusta sovellettaisiin yhdenmukaisesti koko yhteisön alueella. 4. Erityistä 4.1. Tuomioiden täytäntöönpanomenettelyiden parantaminen 4.1.1. Tampereella 15. ja 16. lokakuuta 1999 pidetyn Eurooppa-neuvoston päätelmät osoittavat, että asetusehdotusta tulee pitää välietappina sellaisen todellisen oikeuteen perustuvan yhteisen alueen luomisessa, jossa kansalaiset ja yritykset voivat hoitaa velvollisuuksiaan ja käyttää oikeuksiaan oikeudellisesti varmassa tilanteessa. Tampereen Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota vahvistamaan "vähimmäisvaatimukset, joilla varmistetaan asianmukainen oikeusapu valtioiden rajat ylittävissä tapauksissa koko unionin alueella sekä erityiset yhteiset menettelysäännöt yksinkertaistettuja ja nopeutettuja rajat ylittäviä oikeudenkäyntejä varten, jotka koskevat vähäisiä kuluttaja- ja kaupallisia vaateita sekä elatusvaateita ja riitauttamattomia vaateita". 4.1.2. Eurooppalainen turvaamisperuste 4.1.2.1. Asetusehdotus on kannatettava, sillä se mahdollistaa täytäntöönpanomenettelyn yksinkertaistamisen. Se ei kuitenkaan riitä luomaan tehokasta oikeusaluetta. Kun täytäntöönpanomääräys on saatu, täytäntöönpano on käynnistettävä. Se tapahtuu kuitenkin eri tavoin eri jäsenvaltioissa. Toistaiseksi näyttää hyvin vaikealta yhdenmukaistaa täytäntöönpanomenettelyitä, mutta komitea suosittaa kuitenkin tiettyjen, erityisesti turvaamistoimia koskevien mukautusten tekemistä. 4.1.2.2. Asetusehdotuksen 44 artiklassa säädetään, että hakija voi pyytää täytäntöön panevan jäsenvaltion lain mukaisia turvaamistoimia ilman, että edellytetään 37 artiklan mukaisen täytäntöönpanokelpoisuutta koskevan ilmoituksen antamista. Säännös antaa näin ollen velkojalle eräänlaisen "eurooppalaisen turvaamisperusteen". Se ei kuitenkaan vielä riitä, sillä tietyissä maissa tarvitaan tuomioistuimen valtuutus myös kyseisessä tapauksessa. Lisäksi olisi säädettävä, että "toisessa jäsenvaltiossa ilman täytäntöönpanomääräystä saatu tuomio riittäisi tiettyjen täytäntöönpanomenettelyiden, esimerkiksi useimmissa unionin jäsenvaltiossa käytössä olevan varojen jäädyttämisen toteuttamiseen". 4.1.3. Yksinkertaisten ja nopeiden muutoksenhakumenettelyiden tarve 4.1.3.1. Komitea oli korostanut yksinkertaisten ja nopeasti toteutettavien muutoksenhakumenettelyiden merkitystä jo lausunnossaan aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kaupallisten toimien maksuviivästysten torjumisesta"(2). Neuvosto ikävä kyllä poisti aiheesta tehdyt suositukset direktiiviehdotuksesta. 4.1.3.2. Komitea ehdottaa, että pyritään kokonaisvaltaisiin ehdotuksiin, jotka käsittävät menettelyiden yksinkertaistamisen ja nopeuttamisen sekä vähimmäisnormit kansalaisille annettavasta oikeusavusta. 4.1.3.3. Täytäntöönpanossa tavoitteena tulee olla sellaisen eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen luominen, jonka vaikutukset tuntuvat välittömästi tuomion antamisen jälkeen koko yhteisön alueella. Komitea kannattaa täysin Tampereen Eurooppa-neuvoston lokakuussa 1999 esittämää ajatusta. 4.1.4. Eurooppalainen täytäntöönpanoperuste 4.1.4.1. Komitea kehottaa käynnistämään viipymättä eurooppalaista täytäntöönpanoperustetta koskevan hankkeen erityisesti seuraavilla kiireellisiä toimia edellyttävillä aloilla: elatusvaateet, maksuviivästykset, palkanmaksuviivästykset, konkurssista johtuvat palkan maksamatta jättämiset jne. Komitea ehdottaa, että komissio tunnustaisi aluksi tämän eurooppalaisen täytäntöönpanoperusteen pätevyyden (välittömästi tapahtuva täytäntöönpano ilman täytäntöönpanomääräysmenettelyä) kiistämättömien vaateiden osalta. Eurooppalaisen täytäntöpanoperusteen läpiajamiseksi komissio voisi ehdottaa "eurooppalaisten" velkojen "eurooppalaisen" menettelyn laatimista kaikille jäsenvaltioille yhteisin menettelytavoin. Sen ehdot ja vaiheet voisivat noudattaa Saksassa tai Ranskassa käytössä olevaa maksusuoritusmääräysmenettelyä. Menettelyn leviäminen tekisi ajan myötä täytäntöönpanomääräysmenettelyn tarpeettomaksi, sillä annetun tuomion toteuttamisehdot olisivat samat kaikissa jäsenvaltioissa. 4.1.5. Lähentyminen oikeusasioissa 4.1.5.1. Olisi tärkeää taata samanaikaisesti siviili- ja kauppaoikeuden lähentyminen Euroopan unionissa. Se on viime kädessä todellisen vapauteen, oikeuteen ja turvallisuuteen perustuvan alueen luomisen edellytys. 4.2. Ehdotuksen sopeuttaminen sähköiseen kaupankäyntiin 4.2.1. Asetusehdotuksen 15 artikla herätti suurta huolta yritysten edustajissa ja synnytti kärkevän keskustelun. Kyseinen artikla vastaa tällä hetkellä voimassa olevan Brysselin yleissopimuksen 13 artiklan periaatetta, jonka mukaan ensisijainen toimivalta on kuluttajan kotipaikan tuomioistuimella. Toimivaltaa sovelletaan Brysselin yleissopimuksen 13 artiklan mukaan sillä ehdolla, että sopimusta on edeltänyt erityinen tarjous tai ilmoittelu siinä valtiossa, jossa kuluttajalla on kotipaikka. Komissio on tehnyt asetusehdotuksen 15 artiklaan uudistuksen sähköisen kaupankäynnin kehityksen huomioon ottamiseksi. Ehdotuksessa asetetaan Internetin kautta tapahtuva tavaroiden tai palveluiden tarjoaminen samaan asemaan tarjouksen tai ilmoittelun kanssa, sillä siinä mainitaan yritys, "joka suuntaa tällaista toimintaa kyseiseen jäsenvaltioon tai useisiin jäsenvaltioihin kyseinen jäsenvaltio mukaan lukien millä keinoin tahansa". 4.2.2. On selvitettävä, pyrkiikö yritys tarjoamalla palveluitaan sähköisesti laajentamaan tarkoituksellisesti markkinoitaan yli tavallisen markkinointialueensa. Internetin ominaispiirteenä on, että se on rajattomasti koko maailman käytettävissä. On kuitenkin selvää, että vaara joutua ulkomaisen tuomioistuimen eteen hillitsee pienyrityksiä käyttämästä Internetiä. Euroopan unionilla on kaksijakoinen haaste: sen tulee taata kansalaisilleen mahdollisimman hyvä oikeussuoja sähköisen kaupankäynnin ja sen riskien lisääntyessä (etenkin sen vuoksi, että kuluttaja suorittaa yleensä maksun etukäteen), mutta se ei kuitenkaan saa jarruttaa kyseisen markkinointikeinon käyttöä eurooppalaisissa yrityksissä, etenkin pk-yrityksissä. Haaste koskee ensi sijassa eurooppalaista oikeusaluetta, mutta siihen sisältyy myös erityisesti kuluttajansuojan kansainvälinen ulottuvuus, sillä nykyään suurin osa verkkotarjouksista on EU:n ulkopuolisissa maissa toimivien yrityksien tekemiä. 4.2.3. Komitea pyrkii parantamaan kaupan ja kuluttajien välisiä suhteita tässä uudessa kaupankäynnin muodossa. Komitean mielestä on siksi ensisijaisesti kehitettävä yhteisön viranomaisten tuella mekanismeja, joilla voidaan edistää osapuolten välisen luottamuksen syntymistä. Näitä ovat muun muassa hyvien käytänteiden säännöstöt, "verkkotuomiot" ja sovittelu. Tällaiset toimet ovat paras tae sähköisen kaupankäynnin kehittymiselle ja sen käytön lisääntymiselle kuluttajien ja yritysten keskuudessa. Asiaa tulee tarkastella myös kansainvälisellä tasolla. Komitea kehottaa komissiota kartoittamaan alan nykyiset hyvät käytänteet kansainvälisellä tasolla ja tukemaan niiden noudattamista Euroopassa. 4.2.4. Komitea suosittaa, että odotettaessa luottamuksen syntymiseen tähtäävien toimien vaikutuksia säilytetään tällä hetkellä sovellettavan Brysselin yleissopimuksen 13 artikla, jossa etusijalle asetetaan kuluttajan kotipaikan tuomioistuin. Suojan vahvistamiseksi on komitean mielestä lisäksi ulotettava kyseinen periaate koskemaan myös tapauksia, joissa kuluttaja on houkuteltu toisen sopimusosapuolen aloitteesta lähtemään kotimaastaan sopimuksen tekemiseksi. Sen sijaan sähköisen kaupankäynnin kohdalla uuteen asetukseen ehdotettu muotoilu ("suuntaa tällaista toimintaa kyseiseen jäsenvaltioon - - millä keinoin tahansa") ei vaikuta riittävän selkeältä, jotta se voisi luoda osapuolten välille luottamuksen ilmapiirin. Pitäytymällä yleissopimuksen nykyisessä 13 artiklassa ("tarjous tai ilmoittelu - - jäsenvaltiossa") jätetään tuomioistuimen harkittavaksi, onko kuluttaja saanut tarjouksen tietoonsa aktiivisesti vai passiivisesti. On ennemminkin pyrittävä sähköiseen kaupankäyntiin soveltuvien, tehokkaiden, mutta kuluttajansuojaa noudattavien ristiriitojen ratkaisumenettelyiden löytämiseen. 4.2.5. Komitea ehdottaa sähköiseen kaupankäyntiin itsesääntelyä, jossa kannustettaisiin - vaarantamatta kuitenkaan oikeussuojaa - turvautumaan automaattiseen sovitteluun erityisesti silloin, kun kyseessä ovat tietyn summan, esimerkiksi 2500 euroa, alittavat pienehköt liiketoimet. Yrityksillä tulisi myös olla mahdollisuus rajata asiakaspiirinsä tiettyihin maihin kuluttajille suunnatun aktiivisen tiedotuksen avulla. Tarpeen vaatiessa voitaisiin harkita alalle tarkoitettua erityisasetusta, jossa kannustettaisiin turvautumaan sovitteluun ja jättämään oikeustoimet viimeiseksi mahdollisuudeksi. 4.3. Muita parannuksia annettuun ehdotukseen 4.3.1. Komitea ehdottaa uuden asetuksen tulkinnan helpottamiseksi, että tietyt käsitteet määriteltäisiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. Yhteisöjen tuomioistuimella on määritelmä esimerkiksi 5 artiklan 3 kohdan sopimukseen perustumatonta vahingonkorvausta koskevalle asialle. Tulkinnan selkiyttämiseksi voitaisiin samoin täydentää ehdotuksen tiettyjä artikloja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaisesti. Esimerkkinä voidaan mainita sopimusta koskevan asian käsite tai periaate paikkakunnasta, jolla kanteessa tarkoitettu velvoite on täytetty tai täytettävä, kun kyseessä on EU:n ulkopuolinen maa. 4.4. Kannustaminen ristiriitojen sovitteluun tuomioistuinten ulkopuolella 4.4.1. Komitea kiinnittää erityistä huomiota siviili- ja kauppaoikeudellisten riita-asioiden sovitteluun tuomioistuinten ulkopuolella. Tässä voi tulla kyseeseen välimiesmenettely, jossa osapuolet kääntyvät yhteisestä sopimuksesta yksityisen tuomarin puoleen ja tämä antaa osapuolia velvoittavan tuomion. Kyseeseen voi myös tulla välitys- tai sovittelumenettely. Siinä molemmat osapuolet turvautuvat kolmanteen henkilöön, joka auttaa heitä löytämään ratkaisun riita-asiaan. Asianosaisia ei velvoita mikään päätös, vaan he päättävät itse asiansa ratkaisemisesta. Oikeudenkäyntitoimien hitaus ja kustannukset vaikuttavat siten, että kansalaiset ja taloudelliset toimijat, etenkin pienet ja keskisuuret yritykset, luopuvat helposti oikeustoimien käynnistämisestä. On myös toivottavaa kehittää yksinkertaisia, nopeita ja edullisia menettelyitä, joiden tavoitteena on päästä osapuolten väliseen sopimukseen, erityisesti yksityishenkilöitä koskevien riita-asioiden sovittelussa. 4.4.2. Sovittelussa on ensisijaisen tärkeää taata palvelujen laatu sekä sovittelijan pätevyys ja riippumattomuus tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovelletavia periaatteita koskevan komission suosituksen 98/257/EY mukaisesti. Olisikin aiheellista lujittaa erityisesti eurooppalaista yhteistyötä säännösten yhdenmukaisuuden lisäämiseksi sekä sovittelijoiden kouluttamiseksi rajat ylittäviä riita-asioita varten. 4.4.3. Komitea on tyytyväinen Tampereen Eurooppa-neuvoston esittämään aikomukseen tutkia kyseisten menettelyiden edistämistoimia yhteisön tasolla. Komitea voisi antaa oma-aloitteisella lausunnollaan merkittävän panoksen aiheen käsittelyyn, sillä se olisi tulosta Euroopan kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden laajasta kuulemisesta. Nimenomaan näille organisaatioille lankeaa itsesääntelymenettelyiden täytäntöönpano. 4.5. Oikeussubjekteille suunnattu tiedotus (Tampereen Eurooppa-neuvoston päätelmien 29 kohta) 4.5.1. Kuten lausunnossa aiheesta "Ehdotus neuvoston direktiiviksi oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta jäsenvaltioissa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa" (esittelijä Bernardo Hernández Bataller) esitettiin, komitea korostaa oikeussubjekteille - ensisijaisesti kansalaisille, heidän oikeuksiaan puolustaville järjestöille, palkansaajajärjestöille, pienyrityksille, käsityöläisille ja vapaille ammatinharjoittajille sekä heidän järjestöilleen - suunnatun tiedottamisen mekanismeja. Tiedottamiseen tulee sisältyä myös rajatyöntekijöille tarkoitetun oppaan laatiminen sekä paikallisten tiedonvälittäjien kouluttaminen (Eures-verkko työntekijöille, Euroneuvontakeskukset pk-yrityksille), jotta tietoja uusista oikeuksista ja velvollisuuksista voitaisiin levittää mahdollisimman laajalle vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvalla uudella yhteisellä alueella. 4.5.2. Komitea ehdottaa itse asetuksen osalta, että siitä laadittaisiin käyttäjille (lakimiehille, järjestöille, kuluttajille jne.) esite, johon sisältyisi ehdotuksen perusteluosassa esitetyn taulukon kaltainen asetuksen ja Brysselin yleissopimuksen välinen artiklakohtainen vertailu. Esitteessä tulisi käsitellä myös oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiantoa siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa. Bryssel 1. maaliskuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice Rangoni Machiavelli (1) EYVL C 368, 20.12.1999, s. 47. (2) EYVL C 407, 28.12.1998.