Ensimmäisistä vuonna 1979 järjestetyistä suorista vaaleista lähtien äänestysaktiivisuus europarlamenttivaaleissa on laskenut tasaisesti 61,99 prosentista vuonna 1979 42,97 prosenttiin vuonna 2009. Äänestysprosentti vuoden 2014 vaaleissa oli kuitenkin lähes samalla tasolla kuin vuonna 2009. Se laski 0,36 prosenttia (42,61 prosenttiin), kun vuosina 2004–2009 äänestysprosentti supistui 2,5–4 prosenttia vuodessa. Laskeva suuntaus on siis merkittävästi tasaantunut. Esimerkiksi Yhdysvaltain presidentinvaaleissa äänestysprosentti oli 57,1 prosenttia vuonna 2008 ja 54,9 prosenttia vuonna 2012.

Vahvistaakseen äänestäjien tunnetta siitä, että he kokevat yhteiset eurooppalaiset pyrkimykset omakseen, komissio on suosittanut, että jäsenvaltiot sopisivat europarlamenttivaalien pitämisestä samana päivänä ja että äänestyspaikat suljettaisiin samaan aikaan.

Erasmus-ohjelman vaikutusta äänestyskäyttäytymiseen koskevan hankkeen arviointiraportissa havaittiin vahva korrelaatio ulkomailla opiskelemisen ja äänestyskäyttäytymisen välillä vuoden 2014 europarlamenttivaaleissa. Entiset Erasmus-opiskelijat äänestivät todennäköisemmin kuin muut – 81 prosenttia kyselyyn vastanneista kertoi äänestäneensä.

EP-vaalien jälkeen toteutettuun tutkimukseen vastanneet arvioivat äänestämisen tärkeimmiksi vaikuttimiksi sen, että he ”äänestävät aina” (41 prosenttia), ”täyttävät kansalaisvelvollisuutensa” (41 prosenttia) tai ”kannattavat läheiseksi kokemaansa puoluetta” (22 prosenttia). Myös seuraavat kolme tekijää mainittiin: ”kannatan EU:ta” (14 prosenttia), ”tunnen olevani EU:n kansalainen” (13 prosenttia) ja ”voin saada aikaan muutoksia äänestämällä europarlamenttivaaleissa” (12 prosenttia). Komission puheenjohtajan valintaan vaikuttaakseen äänesti 5 prosenttia vastaajista.

Sen sijaan yleisimmät syyt äänestämättä jättämiselle olivat ”luottamuksen puute ja tyytymättömyys politiikkaan yleensä” (23 prosenttia), ”ei ole ylipäänsä kiinnostunut politiikasta” ja ”äänellä ei ole vaikutusta tai ääni ei muuta mitään” (14 prosenttia). Vastanneista 7 prosenttia vetosi siihen, että ”en tiedä paljoakaan EU:sta tai Euroopan parlamentista tai europarlamenttivaaleista”. Sellaisia äänestämättä jättäneitä henkilöitä, jotka vetosivat molempiin syihin (käsitykseen, että äänestäminen ei muuta mitään ja siihen, että he eivät tiedä mitään EU:sta tai europarlamenttivaaleista), oli vähemmän kuin edellisissä vaaleissa. Lisäksi julkisen keskustelun tai vaalikampanjoiden puutteen vuoksi äänestämättä jättäneiden kansalaisten määrä puolittui. Lopullinen päätös äänestää tai jättää äänestämättä riippuu tavallisesti useista tekijöistä. Jotkut näistä ovat henkilökohtaisia ja riippumattomia kampanjan laadusta tai europarlamenttivaaleja koskevista käsityksistä.

Maissa, joissa europarlamenttivaalit järjestettiin samaan aikaan kuin kansalliset tai koko maan laajuiset vaalit (Belgia, Irlanti, Italia, Kreikka, Liettua, Malta, Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta) äänestysprosentti oli korkeampi kuin muualla, mutta poliittisissa keskusteluissa kansalliset aiheet hallitsivat. Liettuassa europarlamenttivaalit pidettiin samana päivän kuin presidentinvaalit ja äänestysprosentti nousi 47 prosenttiin oltuaan vain 21 prosenttia vuonna 2009.

4.2. Muussa kuin kotijäsenvaltiossaan asuvien EU:n kansalaisten osallistuminen

EU:n kansalaiset, jotka asuvat muussa kuin kotijäsenvaltiossaan (liikkuvat EU:n kansalaiset) voivat äänestää ja asettua ehdolle europarlamenttivaaleissa asuinjäsenvaltiossaan samoin ehdoin kuin maan omat kansalaiset. Tämä oikeus on kirjattu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 22 artiklaan sekä Euroopan unionin perusoikeuskirjan 39 artiklaan, ja se on saatettu konkreettisesti voimaan direktiivillä 93/109/EC.

Verrattain alhainen määrä liikkuvia EU:n kansalaisia hyödynsi mahdollisuuttaan äänestää siinä jäsenvaltiossa, jossa he asuvat. Näiden henkilöiden osallistumisaktiivisuuteen saattaa vaikuttaa se, että heidän on valittava, äänestävätkö he siinä jäsenvaltiossa, josta he ovat kotoisin vai siinä, jossa he asuvat (eri ehdokkaat). Vuoden 2012 Eurobarometri-kysely paljasti suuria mielipide-eroja siitä, minkä maan ehdokkaista tai ehdokasluetteloista nämä äänestäjät haluavat europarlamenttivaaleissa valita. Noin 48 prosenttia muussa kuin kotimaassaan asuvista vastaajista sanoi, että he äänestäisivät mieluummin siinä jäsenvaltiossa, jossa he asuvat, kun taas 42 prosenttia vastaajista haluaisi ennemmin äänestää kotimaassaan.

Seuraavassa taulukossa kuvataan äänestämään rekisteröityneiden muualta tulleiden eli liikkuvien EU:n kansalaisten osuus europarlamenttivaaleissa vuosina 2009 ja 2014 EU:ssa ja jäsenvaltioittain:

Vaikka lukema on yhä alhainen, muussa jäsenvaltiossa kuin kotimaassaan ehdolle asettuneiden määrä yli kaksinkertaistui 81:stä vuonna 2009 170:een vuonna 2014. Tämä voitaisiin lukea uuden, direktiivissä 2013/1/EU esitetyn yksinkertaistetun menettelyn ansioksi. Ehdokkaiden ei enää tarvitse esittää todisteita siitä, etteivät he ole menettäneet vaalioikeuksiaan kotimaassaan. Riittää, että he tekevät asiasta ilmoituksen, jonka asuinjäsenvaltion viranomaiset vahvistavat.

4.3. EU:n kansalaisten tietoisuus ja sitoutuminen

Jäsenvaltioissa toteutettiin erilaisia valistuskampanjoita. Joissakin jäsenvaltioissa kampanjat kohdennettiin yleisesti kaikille äänestäjille, kun taas toisissa niiden kohderyhmänä olivat erityisesti maassa asuvat muiden jäsenvaltioiden kansalaiset.

Muualta tulleiden EU:n äänestäjien osallistumisen lisääminen – esimerkkejä parhaista käytännöistä Belgiassa, Latviassa, Liettuassa, Ruotsissa, Suomessa ja Tanskassa lähetettiin muualta tulleille äänestysikäisille EU:n kansalaisille henkilökohtainen kirje, jossa selitettiin useammalla kuin yhdellä EU-kielellä, miten voi käyttää äänioikeuttaan. Kirjeen liitteenä lähetettiin rekisteröitymislomake. Kreikassa ministeriön verkkosivuille perustettiin erityinen sovellusohjelma, jonka avulla muualta tulleet EU:n kansalaiset voivat löytää nimensä erillisestä vaaliluettelosta sekä äänestyspaikkansa.

Kansalaisjärjestöt olivat aktiivisesti mukana äänestäjien mobilisoimisessa. Ne esimerkiksi tiedottivat kansalaisille europarlamenttivaaleihin osallistumisen tärkeydestä ja hyödyistä, loivat vaalikoneita tai edistivät vammaisten henkilöiden osallistumista huolehtimalla äänestyspaikkojen esteettömyydestä.

Esimerkkejä Kansalaisten Eurooppa - ohjelmasta rahoitetuista kansalaisjärjestöjen hankkeista Tavoite: antaa äänestäjille mahdollisuus pohtia EU-asioita, keskustella ja vaihtaa mielipiteitä myös ehdokkaiden kanssa ja tehdä valintansa tiedon perusteella. JoiEU: Joint Citizen Action for a Stronger, Citizen-friendly Union (Eurokansalaisen toimintapalvelukeskus – ECAS). 2014 Transeuropa Caravans: transnational citizens’ engagement with the European Parliament elections (European Alternatives). Encouraging Young Europeans to Vote Out the EU Democratic Deficit (International Management Institute).

Useat kansalaisjärjestöt kampanjoivat erityisesti liikkuvien EU:n kansalaisten aktivoimiseksi ja heidän tietoisuutensa lisäämiseksi äänestysoikeusasioissa. Toisissa hankkeissa keskityttiin rohkaisemaan naisia koko unionin alueella äänestämään ja asettumaan ehdolle europarlamenttivaaleissa.