Euro on vakiintunut yhdeksi maailman johtavista rahayksiköistä, mutta sen edustus maailmanlaajuisella tasolla on edelleen hyvin hajanaista. Eurosta on tullut käyttöönottonsa jälkeen maailman toiseksi käytetyin rahayksikkö. Euroalueella ei kuitenkaan vielä ole omaa yhteistä edustusta kansainvälisissä rahoituslaitoksissa, kuten Kansainvälisessä valuuttarahastossa (IMF). EU:n ja euroalueen ulkoinen taloudellinen edustus on tällä hetkellä jakautunut, ja komissio, Euroopan keskuspankki, euroryhmän puheenjohtaja ja EU:n neuvoston puheenjohtajavaltio hoitavat kaikki eri tehtäviä. Hajanaisen edustuksen takia euroalue ei läheskään aina kykene kunnolla hyödyntämään poliittista ja taloudellista painoarvoaan eri puolilla maailmaa.

EU:n ja euroalueen yhteistä etua ei vieläkään oteta riittävästi huomioon julkisessa keskustelussa ja päätöksenteossa eri puolilla Eurooppaa. Vaikka rahapolitiikka on euroalueella keskitetty, budjetti-, vero- ja alakohtaiset politiikat ovat hajautettuja ja riippuvat kansallisista toimivaltuuksista ja olosuhteista, eikä niissä välttämättä oteta huomioon yhteisiä tavoitteita. Euroalueen talouspolitiikkaa koskevan suosituksen antaminen talouspolitiikan eurooppalaisen ohjausjakson yhteydessä on viime vuosina parantanut euroalueen politiikkojen koordinointia. Suosituksen täytäntöönpano riippuu kuitenkin jäsenvaltioiden kollektiivisesta tahdosta, ja politiikkojen koordinointi edellyttää jatkuvaa EU:n tason ohjausta ja seurantaa.

Komissio on viime vuosina vähitellen kasvattanut talousasioiden koordinoinnin painoarvoa kollegiossa. Varapuheenjohtajien roolia ja koordinointitehtävää on puheenjohtaja Junckerin komissiossa vahvistettu edelleen muun muassa euroon, talouspolitiikan eurooppalaiseen ohjausjaksoon ja työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun liittyvissä asioissa. Näin voidaan saada kokonaisvaltainen kuva monista erilaisista aihealueista, jotka liittyvät useisiin politiikan aloihin ja niitä hoitaviin yksiköihin.

Talous- ja rahaliiton nykyinen rakenne on lähtökohtaisesti monimutkainen. Verrattuna rahapolitiikkaan, joka on kaikille euroalueen jäsenvaltioille yhteistä ja kansalaisten helposti tunnistettavissa, talouspolitiikkaa hallinnoivat yksittäiset jäsenvaltiot, ja EU:n ja euroalueen koordinointitoimet ovat usean eri toimijan vastuulla. Keskeiset instituutiot ovat kehittyneet vähitellen, ja niihin kuuluu sekä EU:n toimielimiä että joitakin hallitustenvälisiä elimiä. Näillä elimillä on omat puheenjohtajansa, ne ovat kehittäneet omat vastuuvelvollisuutta koskevat järjestelmänsä, ja ne noudattavat toiminnassaan useita erilaisia ja toisinaan päällekkäisiä säädöskehyksiä. Tämä on johtanut monimutkaisiin päätöksentekomenettelyihin, joita on usein kritisoitu vaikeaselkoisuudesta ja tehottomuudesta. Sen takia EU:n politiikkojen ja välineiden johdonmukainen soveltaminen edellyttää toimijoilta myös paljon keskinäistä koordinointia.

Puheenjohtaja Juncker esitti vuoden 2017 puheessaan unionin tilasta ja siihen liittyvässä aiekirjeessä ajatuksen mahdollisesta Euroopan talous- ja finanssiministerin toimen perustamisesta. Juncker totesi puheessaan seuraavaa: ”Talous- ja finanssiministerin tehtävä olisi annettava talous- ja rahoitusasioista vastaavalle komissaarille – joka ihannetapauksessa on myös varapuheenjohtaja. Hänen pitäisi olla myös euroryhmän puheenjohtaja.” Tämä tiedonanto on seurausta kyseisestä ilmoituksesta. Se perustuu talous- ja rahaliiton syventämisestä annetun pohdinta-asiakirjan perusteella käytyyn keskusteluun, ja siinä esitetään käytännön etenemisvaihtoehto. Lisäksi tiedonannossa otetaan huomioon ajatukset, joita on esitetty viiden puheenjohtajan kertomuksessa, Euroopan parlamentin päätöslauselmassa ja lokakuussa 2011 järjestetyssä euroalueen huippukokouksessa, jossa valtion- tai hallitusten päämiehet keskustelivat mahdollisuudesta perustaa päätoiminen euroryhmän puheenjohtajan tehtävä.

Vahvistaa politiikan koordinointia ja valvoo talouspolitiikan, finanssipolitiikan ja varainhoidon sääntöjä

Talouspolitiikan koordinointia EU:ssa on vahvistettu huomattavasti talous- ja finanssikriisin jälkeen. Talouspolitiikan eurooppalaista ohjausjaksoa on parannettu jatkuvasti, jotta on voitu edistää uudistuksia ja niiden täytäntöönpanoa. Komission alaisuuteen hiljattain perustettu rakenneuudistusten tukipalvelu tarjoaa jäsenvaltioille teknistä tukea ja auttaa niitä siten näissä pyrkimyksissä. Uudistuksia on tuettu myös muilla EU:n tason aloitteilla, jotka koskevat muun muassa nuorisotyöttömyyden vähentämistä ja veronkierron torjuntaa. Hiljattain on myös annettu julistus Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarista. Lisäksi EU on ottanut ratkaisevia askelia kohti pääomamarkkinaunionia ja pankkiunionin viimeistelemistä, ja tätä työtä on nyt jatkettava. Siitä huolimatta uudistusten toteuttaminen jäsenvaltioissa on yhä epätasaista. Kaikkia tilaisuuksia parantaa koordinointia ja oppia toisten kokemuksista ei myöskään ole hyödynnetty. Lisäksi on pyrittävä jatkuvasti yhdenmukaistamaan kansallisia ja EU:n ensisijaisia tavoitteita ottaen huomioon muuttuvat olosuhteet.

Euroopan talous- ja finanssiministeri voisi auttaa lujittamaan edelleen talouspolitiikkojen koordinointia ja varmistamaan johdonmukaisuuden eri politiikan aloilla komission ja jäsenvaltioiden tähänastisen työn pohjalta. Ministeri voisi käydä kahden- ja monenvälistä vuoropuhelua kansallisten viranomaisten ja Euroopan parlamentin kanssa ja siten edistää uudistusten koordinointia ja toteuttamista jäsenvaltioissa. Koska rakenneuudistuksilla voi olla myönteisiä heijastusvaikutuksia, talous- ja finanssiministeri toisi myös lisäarvoa, sillä hän tarkastelisi koko EU:n ja euroalueen kannalta parasta mahdollista uudistusohjelmaa.

Esittää kantansa euroalueelle sopivasta finanssipolitiikasta, joka tukee Euroopan keskuspankin rahapolitiikkaa

Finanssipolitiikalla on yhdessä rahapolitiikan kanssa keskeinen rooli makrotaloudellisen toimintaympäristön vakauttamisessa. Lisäksi se edistää laajempia tavoitteita eli julkisen talouden kestävyyttä ja tulonjakoa. Komissio antaa neuvostolle säännöllisesti jäsenvaltioiden finanssipolitiikkoja koskevia suosituksia, joissa otetaan huomioon EU:n nykyisten varainhoidon sääntöjen puitteissa käytettävissä oleva jousto. Lisäksi komissio ja neuvosto ovat viime vuosina korostaneet enemmän euroalueen finanssipolitiikan kokonaisviritystä, jossa otetaan huomioon koko euroalueen yleinen etu ja kollektiivinen vastuu. Euroalueen finanssipolitiikan asianmukaisen kokonaisvirityksen varmistamiseksi tarvitaan kuitenkin jäsenvaltioiden yksilöllistä ja kollektiivista sitoutumista.

Euroopan talous- ja finanssiministeri voisi auttaa asianmukaisen finanssipolitiikan määrittämisessä ja noudattamisessa koko euroalueella. Komission jäsenenä ministeri koordinoisi jäsenvaltioiden finanssipolitiikkojen valvontaa, varmistaisi julkisen talouden kestävyyden ja soveltaisi vakaus- ja kasvusopimusta ottaen huomioon sääntöjen mukaisen talouspoliittisen tulkinnan. Osana tätä tehtävää ministeri myös arvioisi euroalueen finanssipoliittisen virityksen asianmukaisuutta ja edistäisi siten osaltaan tasapainon löytämistä toisaalta jäsenvaltioiden finanssipoliittisten etujen ja toisaalta koko euroalueen kannalta parhaan ratkaisun välillä. Lisäksi talous- ja finanssiministeri edistäisi julkisen talouden laatua ja parasta mahdollista koostumusta ja kansallisten finanssipoliittisten kehysten toimintaa, jotta niillä voitaisiin edistää mahdollisimman paljon työllisyyttä ja kasvua. Tältä osin ministeri ottaisi huomioon Euroopan finanssipoliittisen komitean näkemykset ja olisi keskeinen neuvottelukumppani kansallisille finanssipoliittisille neuvostoille.

Valvoo EU:n ja euroalueen talousarviovälineiden, kuten uudistuksiin suunnatun tuen, makrotalouden vakautusjärjestelyn ja lähentymisvälineen, käyttöä

EU:n talousarviolla ja muilla EU:n ja euroalueen talousarviovälineillä autetaan jo nyt strategisella tavalla jäsenvaltioita lisäämään lähentymistä, pitkän aikavälin kasvua, investointeja ja rahoitusvakautta. Noin puolet EU:n rahoituksesta ohjataan tällä hetkellä käytännön hankkeisiin, joita rahoitetaan viidestä Euroopan rakenne- ja investointirahastosta. Näiden rahastojen yhteyttä talouspolitiikan eurooppalaisessa ohjausjaksossa määriteltyihin ensisijaisiin tavoitteisiin on vuosien aikana lujitettu, jotta on voitu tukea yhteisiä prioriteetteja. EU:n talousarviosta rahoitettavia toimia täydennetään useilla joko koko EU:n kattavilla tai pelkästään euroalueen välineillä ja elimillä, kuten Euroopan investointipankilla ja Euroopan vakausmekanismilla. Kriisi on kuitenkin osoittanut, että EU:n julkisen talouden rakenne ja laajuus eivät vielä täysin vastaa euroalueen erityistarpeita. Vaikka EU ja euroalue ovat viime vuosina kasvattaneet lainanantokapasiteettiaan, niiden mahdollisuudet vakauttaa makrotaloutta ja tukea lähentymistä ovat edelleen rajalliset. Komissio esittää nyt tulevaisuutta silmällä pitäen useita unionin kehykseen kuuluvia uusia vakaan euroalueen talousarviovälineitä.

Euroopan talous- ja finanssiministeri koordinoisi keskeisten EU:n ja euroalueen talousarviovälineiden käyttöä, jotta niiden vaikutus yhdessä määriteltyjen ensisijaisten tavoitteiden tukemisessa voidaan maksimoida. Ministerin olisi pyrittävä varmistamaan, että näitä välineitä käytetään johdonmukaisesti ja vaikuttavasti, ja hakemaan jatkuvasti aikaan synergiaa välineiden toteuttamisessa. Hänen olisi toimittava läheisessä yhteistyössä näistä kysymyksistä vastaavien komissaarien ja viranomaisten kanssa kaikilla tasoilla. Erityisen tärkeä tehtävä olisi koordinoida komission toimia, jotka liittyvät Euroopan investointiohjelmaan. Tältä osin ministeri olisi myös vastuussa komission suhteista Euroopan investointipankkiin.

3.INSTITUTIONAALISET NÄKÖKOHDAT: DEMOKRAATTINEN VASTUUVELVOLLISUUS JA LEGITIMITEETTI

Euroopan talous- ja finanssiministerin toimi voi osaltaan edistää EU:n hallintorakenteen tehostamista ja talouspolitiikan eurooppalaisen ulottuvuuden lujittamista. Suunniteltu kaksoistehtävä eli komission jäsenyys ja euroryhmän puheenjohtajuus on mahdollinen jo nykyisten perussopimusten puitteissa. Perussopimuksiin liitetyssä euroryhmää koskevassa pöytäkirjassa N:o 14 olevan 2 artiklan mukaan niiden ”jäsenvaltioiden ministerit, joiden rahayksikkö on euro, valitsevat puheenjohtajan kahden ja puolen vuoden toimikaudeksi näiden jäsenvaltioiden enemmistöllä”. Ministerin toimi ei merkitsisi uuden ylikansallisen byrokraattisen elimen luomista eikä rajoittaisi kansallisia toimivaltuuksia. Yhdistämällä olemassa olevia tehtäviä ja EU:n tasolla käytettävissä olevaa asiantuntemusta Euroopan talous- ja finanssiministeri auttaisi luomaan synergiaa ja edistäisi siten tehokkaamman hallintorakenteen luomista.

Euroopan talous- ja finanssiministerin rooli Euroopan komission varapuheenjohtajana

Komission institutionaalisena tehtävänä on edistää yleistä etua. Sen vuoksi olisi luontevaa, että yksi komission varapuheenjohtajista ottaisi hoitaakseen Euroopan talous- ja finanssiministerin roolin. Näin saataisiin EU:lle hyvin näkyvässä roolissa oleva yhteinen edustaja, jonka tehtävänä olisi ajaa koko EU:n ja euroalueen taloudellisia ja finanssipoliittisia etuja ja joka toimisi myös keskeisenä yhteyshenkilönä komission sisällä ja sen ulkopuolella.

Ministeri voisi ohjata ja koordinoida toimintaa useilla politiikan aloilla ja useissa komission yksiköissä. Hän edustaisi komissiota Euroopan keskuspankin neuvoston kokouksissa, mutta hänellä ei olisi äänioikeutta. Tämä perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 284 artiklan 1 kohtaan. Lisäksi hän olisi vastuussa EU:n tason sosiaalisesta vuoropuhelusta ja yhteydenpidosta keskeisten sidosryhmien kanssa.

Euroopan talous- ja finanssiministerin rooli euroryhmän puheenjohtajana

Euroopan talous- ja finanssiministeri voitaisiin valita euroryhmän puheenjohtajaksi, jotta samalla voitaisiin ottaa huomioon koko euroalueen edut. Tähän asti euroryhmän puheenjohtajana on toiminut jonkin euroalueen jäsenvaltion valtiovarainministeri. Euroryhmän puheenjohtajana ministeri esittelisi euroalueen politiikan yleisen suunnan ja yleisen strategian ja pyrkisi niiden osalta saamaan aikaan konsensuksen tukemalla jäsenvaltioiden ministereiden näkemysten tasapainottamista ja niiden yhdenmukaistamista euroalueen ja EU:n tasolla määritettyjen yhteisten ensisijaisten tavoitteiden kanssa. Ministeri vastaisi myös euroalueen huippukokousten johdonmukaisesta valmistelusta.