Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojaa työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta"

(2001/C 221/19)

Neuvosto päätti 14. helmikuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus" -jaosto hyväksyi lausuntonsa yksimielisesti 2. toukokuuta 2001. Esittelijä oli Gustav Zöhrer.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30. ja 31. toukokuuta 2001 pitämässään 382. täysistunnossa (toukokuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 118 ääntä puolesta, 2 vastaan ja 3 pidättyi äänestämästä.

1. Komission ehdotuksen pääsisältö

Nyt kun neuvoston direktiivin 80/987/ETY antamisesta on kulunut 20 vuotta, komissio katsoo aiheelliseksi tehdä johtopäätökset direktiivin tiettyjen säännösten soveltamisongelmia koskevista keskusteluista ja pohdinnoista ja ehdottaa neuvostolle direktiivin muuttamista.

Komission mielestä direktiivin perusrakenne on säilytettävä ennallaan, sillä direktiiville asetettua suojaamistavoitetta, siinä käyttöön otettua toimintamekanismia ja saavutettuja tuloksia ei saa kyseenalaistaa. Työmarkkinoiden realiteetit ovat kuitenkin muuttuneet vuosien varrella ja yrityksissä on toteutettu rakennemuutoksia ja uudelleenjärjestelyjä, mikä antaa aihetta direktiivin tarkistamiseen niiltä osin kuin se ei enää vastaa nykyisiä vaatimuksia.

Tärkeimmät tekijät, jotka ovat paljastaneet direktiivin aukot ja puutteet, liittyvät jäsenvaltioiden maksukyvyttömyyslainsäädännön kehitykseen, sisämarkkinoiden dynamiikkaan sekä pyrkimyksiin sovittaa direktiivi yhteen työoikeuden alalla sittemmin annettujen muiden yhteisön direktiivien ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen viimeaikaisen oikeuskäytännön kanssa.

Direktiiviin ehdotetaan seuraavia muutoksia:

- Direktiivin soveltamisalaa täsmennetään 1 ja 2 artiklassa ja nykyinen liite poistetaan.

- Maksukyvyttömyyden käsite määritellään uudelleen 2 artiklassa. Määritelmän perustana on maksukyvyttömyysmenettelyistä annetussa neuvoston asetuksessa käytetty määritelmä.

- 3 ja 4 artiklaa yksinkertaistetaan.

- Lisätään uusi 8 a artikla, jossa säädetään toimivaltaisesta palkkaturvajärjestelmästä rajatylittävissä tapauksissa.

- Lisätään uusi 8 b artikla, joka koskee jäsenvaltioiden välistä hallinnollista yhteistyötä 8 a artiklan täytäntöönpanon helpottamiseksi.

2. Yleistä

2.1. Komitea on yleisesti ottaen tyytyväinen komission aloitteeseen. Työmarkkinoiden muuttuminen, Euroopan sisämarkkinoiden dynaamisuus sekä yrityksissä toteutetut rakennemuutokset ja uudelleenjärjestelyt tekevät 20 vuotta sitten annetun direktiivin mukauttamisen välttämättömäksi.

Säädösten yksinkertaistaminen ja lähentäminen sekä yhtenäisten käsitteiden ja määritelmien käyttö yhteisön lainsäädännössä lisää yleisesti avoimuutta ja oikeusvarmuutta.

2.2. Komitea korostaa komission näkemystä, jonka mukaan käsillä olevan direktiivin yhteydessä on nimenomaan kyse alkuperäisessä direktiivissä säädetyn suojan säilyttämisestä. Direktiivin tarkoituksenahan on taata, että työntekijät saavat työnantajan maksukyvyttömyystilanteessa ainakin osan palkkasaatavistaan.

Koska maksukyvyttömyyslainsäädäntö on joustavia työmarkkinajärjestelyjä vastaavien uudenlaisten työsopimusten käyttöönoton myötä kehittynyt, vaikuttaa todella siltä, ettei direktiivi nykyisellään enää täysin täytä tehtäväänsä ja takaa työntekijöille asianmukaista suojaa.

Ennen kaikkea on huolehdittava siitä, ettei direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle rajata tiettyjä joustavia työsopimusmuotoja, joiden merkitys on viime aikoina kasvanut.

2.3. Jäsenvaltioiden maksukyvyttömyyslainsäädäntöön on alkuperäisen direktiivin antamisen jälkeen tehty huomattavia muutoksia, joiden tavoitteena on yhä enenevässä määrin estää maksuvaikeuksiin joutuneiden yritysten täydellinen likvidointi ja mahdollistaa niiden toiminnan jatkuminen.

Kuitenkin juuri tällaiset tapaukset jäävät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, jos direktiiviä tulkitaan tiukasti, kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on päätöksissään tehnyt. Näin ollen komitea kannattaa maksukyvyttömyyden käsitteen ajantasaistamista. Tämä ei ainoastaan edistä direktiivissä säädetyn suojan turvaamista vaan saattaa myös mahdollistaa työpaikkojen säilymisen ja työntekijöiden osallistumisen yrityksen tervehdyttämiseen.

2.4. Euroopan sisämarkkinoiden kehittyessä myös yritysrakenteet eurooppalaistuvat yhä voimakkaammin. Samalla lisääntyvät sellaiset tapaukset, joissa työnantajan maksukyvyttömyys voi vaikuttaa eri jäsenvaltioissa työskenteleviin työntekijöihin.

Vaikka Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on jo antanut tällaisia tapauksia koskevia tuomioita, komitean mielestä on selvyyden ja oikeusvarmuuden vuoksi aiheellista säätää asiasta myös käsillä olevassa direktiivissä.

2.5. Direktiivin oikeusperustan osalta komitea on komission kanssa yhtä mieltä siitä, että Amsterdamin sopimuksella luotiin perustamissopimukseen yksiselitteinen perusta tämänkaltaisille lainsäädäntötoimille ja että 137 artiklan 2 kohta siis muodostaa direktiiville asianmukaisen oikeusperustan.

2.6. Lisäksi komitea suosittaa, että direktiivi julkaistaan kodifioituna versiona lainsäädännön parhaan mahdollisen avoimuuden takaamiseksi. Samasta syystä komitea kehottaa jäsenvaltioita kodifioimaan kansalliset säädöksensä direktiivin voimaansaattamisen yhteydessä.

3. Erityistä

3.1. Soveltamisala ja määritelmät

3.1.1. Maksukyvyttömyyden määritelmä

Kuten edellä jo mainittiin, komission direktiiviehdotuksessa otetaan huomioon maksukyvyttömyyslainsäädännön kehitys ja direktiivin käytännön soveltaminen jäsenvaltioissa. Komitea kannattaa komission ehdotusta, sillä sen avulla voidaan myös varmistaa, että direktiivi edelleen täyttää sille asetetun suojaamistavoitteen.

Varovaisuuteen on kuitenkin aihetta, jotta voidaan välttää väärinkäytökset ns. saneeraustapauksissa. Direktiivin tarjoaman suojan tarkoituksena ei ole mahdollistaa yritysten tervehdyttämistä palkkaturvajärjestelmien kustannuksella. Komitea kehottaakin kiinnittämään tähän väärinkäyttömahdollisuuteen huomiota direktiivin 10 artiklassa ja jättämään jäsenvaltioiden tehtäväksi tarvittavien toimien toteuttamisen väärinkäytösten estämiseksi myös yksittäistapauksissa.

Jäsenvaltioissa sovellettavien maksukyvyttömyysmenettelyiden ilmoitusvelvollisuudesta komitea huomauttaa, että asetuksen (EY) N:o 1346/2000 1 artiklassa tarkoitetuista menettelyistä on jo laadittu luettelo, joka on esitetty kyseisen asetuksen liitteessä A. Tämän vuoksi onkin syytä kysyä, eikö pelkkä viittaus tähän liitteeseen riittäisi. Näin jäsenvaltioiden ilmoitusvelvollisuus voitaisiin rajata muutoksiin, täydennyksiin ja direktiivin soveltamisalaan kuuluviin uusiin menettelyihin.

3.1.2. Direktiivin soveltamisalaan kuuluvat työntekijät

3.1.2.1. Komitea on tyytyväinen siihen, että direktiivin soveltamisalaa tarkennetaan ja direktiivi ulotetaan samalla koskemaan osa-aikatyöntekijöitä, määräaikaisessa tai tilapäisessä työsuhteessa olevia työntekijöitä ja kotityöntekijöitä(1).

Lisäksi olisi keskusteltava siitä, missä määrin soveltamisalaa voitaisiin laajentaa myös palkansaajiin rinnastettavissa oleviin muihin työntekijöihin. Kyse on työntekijöistä, jotka tekevät työnantajalle töitä sellaisen sopimuksen perusteella, joka ei luo sopimuspuolten välille varsinaista työsuhdetta mutta jolla on samankaltaisia tai suurelta osin samoja tunnusmerkkejä kuin työsopimuksella.

Koska tämä kysymys liittyy suoraan kunkin jäsenvaltion työlainsäädäntöön, komitea kehottaa jäsenvaltioita ottamaan nämä työntekijät huomioon käsitteitä määritellessään.

3.1.2.2. Komitean mielestä ehdotetun direktiivin sisältämät selkeät säännökset siitä, mitkä työntekijät voidaan jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle ja millaisin ehdoin, ovat parempi vaihtoehto kuin tähänastinen sääntely, joka on vaihdellut huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen.

Ehdotetussa direktiivissä säädetään kahdesta mahdollisuudesta rajoittaa direktiivin soveltamisalaa. 1 artiklan 2 kohdan mukaan soveltamisalan ulkopuolelle voidaan poikkeuksellisesti jättää työntekijät, joille direktiivissä säädettyä vastaava suoja taataan muunlaisen palkkaturvan avulla. Komitea tukee tätä säännöstä.

Direktiivin 1 artiklan 3 kohdassa jäsenvaltioille taas annetaan mahdollisuus rajata soveltamisalan ulkopuolelle luonnollisen henkilön palveluksessa olevat kotiapulaiset ja osuuskalastajat.

Komitea katsoo tämän mahdollisuuden merkitsevän yhteisön sosiaalipoliittisten tavoitteiden vastaista epätasa-arvoista kohtelua. Direktiivin nykyisen liitteen mukaan vain kahdella jäsenvaltiolla on oikeus kotiapulaisia ja kahdella kalastajien yhteenliittymissä työskenteleviä kalastajia koskeviin poikkeusjärjestelyihin. Tämän vuoksi nämä työntekijät olisi poistettava poikkeusluettelosta.

3.1.2.3. Komission ehdottamassa direktiivissä ei säädetä mahdollisuudesta jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sellaisia henkilöitä, jotka käyttävät määräysvaltaa yrityksen johdossa. Komissio viittaa tässä yhteydessä direktiivin 10 artiklaan, jossa asiaa ei TSK:n mielestä kuitenkaan oteta täysimääräisesti huomioon.

Näin ollen komitea suosittaa, että 1 artiklan 3 kohdassa lueteltuja kriteereitä täydennetään siten, että jäsenvaltioilla on mahdollisuus jättää direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle myös

- oikeushenkilön lakisääteisestä edustuksesta vastaavan toimielimen jäsenet

- osakkaat, joilla on oikeus käyttää määräysvaltaa yhtiössä, vaikka määräysvalta perustuisikin luottamusasemaan.

3.2. Palkkaturvan ajallinen rajoittaminen

Komitea kannattaa yleisesti kyseisten säännösten yksinkertaistamista ja yhtyy komission näkemykseen, jonka mukaan on tarpeen paitsi soveltaa läheisyysperiaatetta myös säätää vähimmäisturvasta. Ehdotetut toimet eivät kuitenkaan saa johtaa työntekijöiden nykyisen palkkaturvan heikkenemiseen.

Lisäksi on aiheellista pohtia, eikö direktiivissä olisi otettava huomioon myös jo aiemmin kertyneet työntekijöiden palkkasaatavat, jotka tuomioistuin on velvoittanut työnantajan maksamaan mutta joita ei maksukyvyttömyystilanteen vuoksi ole maksettu.

Komitea suhtautuu varauksellisesti jäsenvaltioille annettavaan mahdollisuuteen asettaa enimmäisraja palkkaturvajärjestelmän suorittamille maksuille (4 artiklan 3 kohta), sillä kyseisen kohdan uusi sanamuoto ei sisällä minkäänlaisia rajoituksia. Kohtaan olisi lisättävä seuraavaa: "Niiden on kuitenkin huolehdittava direktiivin tarjoaman suojan takaamisesta."

3.3. Rajatylittävät tilanteet

Komissio noudattelee rajatylittävien tilanteiden osalta Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä. Komitea kannattaa voimakkaasti periaatetta, jonka mukaan maksamatta olevat palkkasaatavat turvataan siinä maassa, jossa työntekijä työskentelee. Tämä vastaa myös direktiiville asetettua suojaamistavoitetta. Tällaisen käytännön keskeinen edellytys on, että yrityksen maksukyvyttömyys tunnustetaan kyseisessä toisessa jäsenvaltiossa.

Bryssel 30. toukokuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) Neuvoston direktiivi 97/81/EY, annettu 15 päivänä joulukuuta 1997, Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE), julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) ja Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY) tekemästä osa-aikatyötä koskevasta puitesopimuksesta, EYVL L 14, 20.1.1998, s. 9. Neuvoston direktiivi 99/70/EY, annettu 28 päivänä kesäkuuta 1999, Euroopan ammatillisen yhteisjärjestön (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajain keskusjärjestön (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskuksen (CEEP) tekemästä määräaikaista työtä koskevasta puitesopimuksesta, EYVL L 175, 10.7.1999, s. 43. Neuvoston direktiivi 91/383/ETY, annettu 25 päivänä kesäkuuta 1991, määräaikaisessa tai tilapäisessä työsuhteessa olevien työntekijöiden työturvallisuuden ja -terveyden parantamisen edistämistä koskevien toimenpiteiden täydentämisestä, EYVL L 206, 29.7.1991, s. 19.