[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 15.6.2005

KOM(2005) 259 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

YK:n vuoden 2005 huippukokous – Kuinka vastata globaaleihin haasteisiin ja saada uudistunut YK onnistumaan tehtävässään

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

YK:n vuoden 2005 huippukokous – Kuinka vastata globaaleihin haasteisiin ja saada uudistunut YK onnistumaan tehtävässään

New Yorkissa 14.–16. syyskuuta 2005 järjestettävä YK:n huippukokous antaa kansainväliselle yhteisölle mahdollisuuden sopia uusista kollektiivisista toimista ja sitoumuksista, joilla vastataan tämänhetkisen maailmantilanteen haasteisiin. Samalla on mahdollisuus vahvistaa YK:n kapasiteettia ja tehdä siitä tehokkaampi. Euroopan unioni on voimakkaasti sitoutunut monenväliseen toimintaan, kuten käy ilmi Euroopan turvallisuusstrategiasta ja komission syyskuussa 2003 antamasta tiedonannosta “Euroopan unioni ja Yhdistyneet Kansakunnat: Monenvälisyys”[1]. Kansainvälisen yhteisön odotuksiin vastatakseen EU edesauttaa voimakkaalla panoksella YK:n huippukokouksen onnistumista. EU haluaa tehdä kaikkensa, jotta huippukokouksessa päästäisiin konkreettisiin tuloksiin sen omilla tavoitealueilla. EU:n tavoitteena on tukea merkittävin toimin YK:n vuosituhatjulistuksen kokonaisvaltaista täytäntöönpanoa sekä saada Yhdistyneet Kansakunnat varustettua siten, että se voi vastata 2000-luvun haasteisiin.

Kehitysyhteistyötä koskeva 12. huhtikuuta 2005 annettu komission ehdotus ja EU:n sen pohjalta 24. toukokuuta 2005 antama vakuutus osoittavat selvästi, että EU on sitoutunut tekemään omalta osaltaan työtä huippukokouksen onnistumiseksi. EU osallistuu myös tavoitteiden ajamiseen muilla aloilla rauhanrakentamisessa ja ihmisoikeuskysymyksissä. Euroopan parlamentin 9. kesäkuuta 2005 antama päätöslauselma oli erittäin rakentava kannanotto. EU:n on myös osoitettava olevansa sitoutunut siihen, että huippukokouksen päätökset pannaan nopeasti täytäntöön ja näytettävä muille yhteistyökumppaneille, miten se aikoo käytännössä toimia käyttämällä yhteisön politiikkoja ja välineitä. Tässä tiedonannossa komissio tekee ehdotuksia huippukokousta koskeviksi EU:n kannoiksi ja toimiksi sekä tarkastelee tärkeimpien alojen seurantaa ottaen huomioon sovitut EU-kannat.

KUNNIANHIMOISET TAVOITTEET JA VOIMAKAS SITOUTUMINEN TULOSTEN TÄYTÄNTÖÖNPANOON

Komissio toivoo huippukokouksen tekevän selkeitä ja toimintaan tähtääviä päätöksiä, joita voidaan panna täytäntöön mitä pikimmin huippukokouksen päätyttyä. YK:n yleiskokouksen puheenjohtajan Jean Pingin 3. kesäkuuta 2005 esittelemässä huippukokouksen tuloksia luonnostelevassa asiakirjassa (Summit Draft Outcome)[2] tuodaan esiin, että joissain tapauksissa ehdotettuihin päätöksiin liittyvät yksityiskohdat vaativat hiomista vielä huippukokouksen jälkeen. Tällaisissa tapauksissa prosessille on asetettava selkeät aikarajat, eikä se saa vaarantaa itse huippukokouksessa tehtyjä päätöksiä.

EU:n sitoutuminen vastaamaan tämänhetkisen maailmantilanteen suurimpiin haasteisiin ja YK:n uudistamiseen ei rajoitu ainoastaan tähän huippukokoukseen. EU:n tulisi osoittaa tämä varmistamalla huippukokouksen tulosten seuranta ja täytäntöönpano. Sen olisi toimittava edelläkävijänä kuten monenvälisessä toiminnassa.

Koska huippukokous on vasta valmisteilla, tässä tiedonannossa ei käsitellä kaikkia huippukokouksen aiheita, vaan keskitytään ainoastaan niihin, jotka ovat merkittävimpiä EU:lle ja joihin komissio voi antaa panoksensa. Tiedonanto kattaa vain osan huippukokouksen asialistan kohdista, mutta se ei suinkaan tarkoita, että muut kohdat olisivat EU:lle vähemmän tärkeitä. Tiedonannossa esitetään myös muutamia täytäntöönpanoa koskevia ideoita seurannan varmistamiseksi.

1. KEHITYS: AVUN MÄÄRÄN KASVATTAMINEN, AVUN TEHOSTAMINEN JA TOIMIEN JOHDONMUKAISUUDEN PARANTAMINEN

YK:n yleiskokouksen puheenjohtajan esittelemä asiakirja, jossa hahmotellaan huippukokouksen tuloksia, sisältää useita kehitysyhteistyötä koskevia suosituksia, joiden pohjalta syyskuun kokouksessa on mahdollista päästä hyviin tuloksiin. EU toivoo muiden maiden seuraavan sen esimerkkiä eli sitoutuvan asettamaan uudet tavoitteet korkealle, olipa kyse sitten kehitysavun rahoituksesta, politiikan johdonmukaisuudesta tai Afrikan ottamisesta toimien erityiskohteeksi. Kehitysavun rahoituksen osalta viitataan varsinkin julkiseen kehitysapuun Monterreyn konsensuksen ja Barcelonan sitoumuksen pohjalta. EU on asettanut kollektiiviseksi kehitysaputavoitteeksi 0,56 prosenttia BKT:stä vuoteen 2010 mennessä (mikä tarkoittaa, että julkiseen kehitysapuun annetaan vuosittain 20 miljardia euroa enemmän vuodesta 2010 lähtien verrattuna vuoden 2006 ennusteeseen) ja 0,7 prosenttia vuoteen 2015 mennessä (mikä tarkoittaa 45 miljardia euroa enemmän vuosittain). Tämä sitoutuminen on merkittävä edistysaskel kansainvälisen solidaarisuuden kannalta ja selkeä merkki EU:n panoksesta huippukokouksen onnistumiseen.

Lisäksi EU on edelleen sitoutunut etsimään ratkaisuja yhdessä kansainvälisten rahoituslaitosten kanssa saadakseen köyhien maiden velkataakan kestävälle tasolle. Se toimii myös voimakkaasti velkaantuneita köyhiä maita (HIPC) koskevan laajennetun aloitteen täytäntöönpanon tukemiseksi. Olisi tärkeää päästä yksimielisyyteen monenvälisen velkahuojennuksen laajuudesta ja toimintaperiaatteista, jotta pitkän aikavälin velanhoitokyky voidaan varmistaa tapauskohtaisesti.

Kehitysavun määrän lisäksi EU on päättänyt kiinnittää erityistä huomiota avun laatuun ja tehokkuuteen ja tekee työtä edistääkseen kehitysaputoimien täydentävyyttä ja avun sidonnaisuuksien purkamista. Valmisteilla olevassa uudessa EU:n kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevassa lausuntoehdotuksessa komissio esittää keinoja, joilla voidaan varmistaa, että tätä alaa koskevat huippukokouksen tulokset otetaan huomioon.

EU:n osuus julkisesta kehitysavusta maailmassa on 50 prosenttia, ja Euroopan yhteisö hallinnoi siitä 10:tä prosenttia. Tämän vuoksi täytäntöönpanon parantaminen on yksi sen huolenaiheista. EU:n tulisi ottaa huomioon, että YK:n huippukokous on oivallinen foorumi painottaa avun tehokkuuden parantamista. Vuodesta 2000 lähtien komissio on toteuttanut hallintouudistusta, joka on parantanut merkittävästi Euroopan yhteisön ulkoisten apuohjelmien nopeutta ja laatua. Prosessin keskeisiä tekijöitä ovat olleet huomattavat toimintatapojen uudistukset, strategisen suunnittelun ja arvioinnin tehostaminen, hallinnon sujuvoittaminen, työmenetelmien parantaminen ja päätöksenteon siirtäminen Euroopan komission edustustoihin. Tuloksena on syntynyt ulkoisen avun ohjelma, joka edistää koordinointia ja johdonmukaisuutta EU:n tasolla.

Rahoituksen lisääminen ja avun tehokkaampi toimittaminen ovat tärkeitä täydentäviä välineitä kehitysmaiden omien toimien lisäksi, joiden ensisijaisuus tunnustettiin Monterreyn konsensuksessa. Näiden toimien ohella, joissa on keskeisenä tekijänä maan omien rahoitusresurssien mobilisointi, EU on korostanut sitä, miten muilla kuin avustuspolitiikoilla voidaan auttaa kehitysmaita saavuttamaan vuosituhattavoitteet. EU on antanut useita konkreettisia sitoumuksia, joilla parannetaan politiikan johdonmukaisuutta ja vahvistetaan muiden kuin avustuspolitiikkojen kehitystä edistävää linjaa.

EU pitää keskeisinä kahdeksaa kehitystä koskevaa vuosituhattavoitetta, joilla pyritään köyhyyden vähentämiseen ja kasvun vahvistamiseen kaikissa kehitysmaissa, ja sitoutuu edelleen näiden tavoitteiden saavuttamiseen. EU:n olisi otettava huomioon vuosituhattavoitteiden saavuttamisen ja muissa kansainvälisissä konferensseissa annettujen sitoumusten täyttämisen välinen yhteys . Sellaiset aihealueet kuten kestävä kehitys, seksuaali- ja lisääntymisterveys, työllisyys ja ihmisarvoa kunnioittava työ on saatava asianmukaisesti näkyville huippukokouksen tuloksissa.

Komissio ehdottaa, että EU ilmaisee olevansa valmis huippukokouksen tulosten täytäntöönpanossa linjaamaan kehitysyhteistyöpolitiikkaansa niiden prioriteettien mukaisiksi, jotka kehitysmaat ovat asettaneet omissa köyhyyden vähentämisstrategioissaan vuosituhattavoitteiden mukaisesti. Tämä helpottaisi lisärahoitukseen varautumista ja vahvistaisi kehitysyhteistyön koordinaatiota ja johdonmukaisuutta. EU:n olisi myös kannustettava kansainvälisiä avunantajia tekemään tarvittavat linjaukset.

Afrikan köyhyys ja synkät näkymät vuosituhattavoitteiden suhteen vaativat osakseen erityistä huomiota. Toukokuussa kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi komission ehdotuksen pohjalta useita sitoumuksia, joilla Afrikka otetaan poliittiseksi painopistealueeksi ja joilla nopeutetaan EU:n toimia tietyillä aloilla. EU on vahvistanut rahoitusavun lisäämisen Saharan eteläpuoliselle Afrikalle ja toimittaa kollektiivisesti vähintään 50 prosenttia sovitusta Afrikalle annettavasta julkisen kehitysavun lisäavusta. Vuotuinen lisäys on 10 miljardia euroa vuodesta 2010 ja 22 miljardia vuodesta 2015 lähtien. Avunantajien ja kumppanuusmaiden Afrikalle antaman kehitysavun kasvattaminen tuo mukanaan investointeja hyvään hallintotapaan, yhteentoimivuuteen, elintarviketurvaan, peruspalveluihin, ympäristön kestävään kehitykseen sekä inhimilliseen, yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen kehitykseen. Komissio aikoo antaa syksyllä ehdotuksen EU:n kattavaksi ja pitkäaikaiseksi Afrikka-strategiaksi, joka on tarkoitus hyväksyä joulukuussa 2005 pidettävässä Eurooppa-neuvoston kokouksessa.

EU on sitoutunut tarttuvien tautien torjuntaan entistä voimakkaammin komission hyväksyttyä huhtikuussa 2005[3] HI-viruksen/aidsin, malarian ja tuberkuloosin torjumiseen tähtäävän ulkoisena toimena toteutettavan eurooppalaisen toimintaohjelman. Tämä toimintaohjelma helpottaa EU:n (EY ja jäsenvaltiot) yhteisiä toimia ja koordinointia. Neuvosto edellyttää toimintaohjelmasta antamissaan päätelmissä, että komissio ja jäsenvaltiot laativat toimintasuunnitelman, jolla parannetaan EU:n toiminnan johdonmukaisuutta ja koordinaatiota pyrittäessä torjumaan HI-virusta/aidsia, malariaa ja tuberkuloosia ulkoisena toimena toteutettavan ohjelman avulla. Toimintaohjelma ja toimintasuunnitelma voivat myös auttaa luomaan yhteyksiä YK:n järjestöjen strategiaan pyrittäessä näiden kolmen taudin torjunnassa. Tässä yhteydessä EU painottaa, että erityistä huomiota on kiinnitettävä HI-virukseen/aidsiin sairastuneiden vanhempien lapsiin.

EU pitää myös tärkeänä, että tietoyhteiskuntahuippukokouksen toinen vaihe, joka pidetään Tunisissa marraskuussa 2005, saavuttaa hyviä tuloksia, sillä tieto- ja viestintäteknologialla (TVT) on keskeinen asema vuosituhattavoitteiden saavuttamisessa.

2. KAUPPA JA KEHITYS: KAUPPA KEHITYKSEN VAUHDITTAJANA

EU:n olisi korostettava voimakkaasti kaupan merkitystä kehityksen vauhdittajana ja sellaista kauppapolitiikkaa, jolla tuetaan muiden politiikkojen tavoitteita kuten köyhyyden vähentämistä, kehitystä, ympäristönsuojelua ja sitä, että kaikille olisi tarjolla ihmisarvoa kunnioittavaa työtä. Olisi toivottavaa, että huippukokous kehottaisi päättämään Dohan neuvottelukierroksen pikaisesti viimeistään vuonna 2006 siten, että se vastaa annettuihin kehityslupauksiin. EU on toukokuussa 2005[4] vahvistanut sitoutuneensa takaamaan Dohan kierroksella kehityksen kannalta myönteiset, kestävät ja kauaskantoiset tulokset, joilla maksimoidaan kehityksen mukanaan tuomat edut ja siten edistetään vuosituhattavoitteiden saavuttamista. EU jatkaa ponnistelujaan myös joulukuussa 2005 Hongkongissa järjestettävässä WTO:n ministerikokouksessa. Jos päästään hyviin tuloksiin kehitysmaiden tuotteille ja palveluille avautuu uusia markkinoita ja luodaan tiukat ja kehityksen kannalta myönteiset kaupan säännöt.

Komissio muistuttaa kehittyneiden maiden sitoutuneen[5] työskentelemään sen tavoitteen saavuttamiseksi, että vähiten kehittyneiden maiden tuotteille myönnetään tulliton ja kiintiötön pääsy markkinoille, ja katsoo, että YK:n huippukokoukseen osallistuvien kehittyneiden maiden tulisi toteuttaa tämä sitoumus.

Huippukokouksen olisi myös nähtävä, että on tarve tukea lisärahoituksella kehitysmaiden omia strategioita, joilla pyritään mukauttamaan ja integroimaan kauppaa monenväliseen järjestelmään. EU auttaa edelleen kehitysmaita ottamaan kaupan huomioon kansallisissa kehittämisstrategioissa ja tekemään tarpeellisia sisäisiä uudistuksia. EU aikoo myös parantaa yleistä tullietuusjärjestelmäänsä ja siihen liittyviä alkuperäsääntöjä kehitysmaiden eduksi.

Huippukokouksen olisi otettava huomioon alueellisten organisaatioiden ja alueellisen yhdentymisen merkitys eri aloilla, kuten kaupassa, ja tuettava niitä edellyttäen tietysti, että tämä ei ole ristiriidassa WTO:n sääntöjen kanssa. EU edistää entistä vahvemmin alueellista yhdentymistä, sillä se on hyödyllinen väline, jonka avulla kehitysmaat voidaan asteittain integroida maailmantalouteen erityisesti AKT-valtioiden kanssa tehtyjen talouskumppanuussopimusten puitteissa.

3. TYÖLLISYYS JA SOSIAALIASIAT: GLOBALISAATION SOSIAALINEN ULOTTUVUUS

Huippukokouksen tulisi vahvistaa sitoutuminen Kööpenhaminan huippukokouksen jatkotoimenpiteisiin ja erityisesti pyrkiä vaikuttamaan siihen, että kaikille olisi tarjolla ihmisarvoa kunnioittavaa työtä (tavoitteeseen sisältyy myös lapsityön torjunta). Tämä olisi otettava huomioon globaalissa kehityskumppanuudessa ja sisällytettävä kansallisiin kehittämisstrategioihin. Ihmisarvoa kunnioittava työ ei tarkoita ainoastaan tuottavaa täystyöllisyyttä vaan pitää sisällään myös useita muita avaintekijöitä, kuten perustyönormit, työolot, sukupuolten tasa-arvon, investoinnit inhimilliseen pääomaan, sosiaaliturvan, työturvallisuuden ja työmarkkinaosapuolten väliset neuvottelut. On tarpeen tunnistaa yhdennetyn lähestymistavan ja politiikan johdonmukaisuuden tarve kehitysasioissa ja edistettävä toisiaan tukevia talous-, työllisyys-, sosiaali- ja ympäristöpolitiikkoja globaalilla, alueellisella ja kansallisella tasolla.

EU on sitoutunut hyödyntämään kaikkia käytössään olevia politiikan välineitä, kauppa, kehitysyhteistyö ja ulkosuhteet mukaan luettuina, jotta se voisi vaikuttaa siihen, että kaikille olisi tarjolla ihmisarvoa kunnioittavaa työtä ja että globalisaation haasteisiin vastattaisiin paremmin. Joulukuussa 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto korosti globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden vahvistamista, jotta siitä saataisiin mahdollisimman paljon etuja kaikille, sekä naisille että miehille globalisaation sosiaalisen ulottuvuuden maailmankomission tekemään raporttiin ja komission ehdotusten[6] mukaisesti. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi EU toimii yhteistyössä kansallisten viranomaisten, työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan kanssa. Se edistää pyrkimyksiä politiikan johdonmukaisuuden lisäämiseksi kansainvälisten toimielinten välillä ja kannustaa WTO:ta, Bretton Woodsin toimielimiä ja Kansainvälistä työjärjestöä ILOa vuoropuheluun ja yhteistyöhön.

EU aikoo lisäksi tukee entistä voimakkaammin reilua kauppaa, jota se pitää kestävän kehityksen ja köyhyyden poistamisen välineenä, ja jatkaa pyrkimyksiään edistää eurooppalaisten yritysten sitoutumista kantamaan yhteiskuntavastuuta koskevaan eurooppalaiseen strategiaan, koska se tarjoaa mahdollisuuden tuoda liike-elämän panos kestävään kehitykseen ja köyhyyden vähentämiseen.

4. SUKUPUOLTEN TASA-ARVO: VALTAVIRTAISTAMINEN JA ERITYISTOIMENT

Sukupuolten tasa-arvon merkitys on keskeinen kehityksen, köyhyyden poistamisen, rauhan, turvallisuuden ja ihmisoikeuksien kannalta. Se vaatii sitoutumista, ja sitä on edistettävä sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamisen kautta ja kaikilla elämän aloilla toteutettavien politiikkojen ja ohjelmien erityistoimena. Tasa-arvo olisi otettava huomioon kaikissa kumppanuuksissa ja kansallisissa kehittämisstrategioissa, myös köyhyyden vähentämiseen tähtäävissä strategioissa mukaan luettuina. Naisten ja miesten tulisi olla tasapuolisesti edustettuina päätöksenteossa myös YK:n toimielimissä ja eri järjestöissä. Sukupuolten tasa-arvoa korostavan näkökulman tulisi nousta näkyviin huippukokouksen tuloksissa, ja se tulisi sisällyttää kaikkien YK:n merkittävimpien talous-, sosiaali- ja ympäristöalan kokousten seurantaan. EU sitoutui tähän Beijingin toimintaohjelman kymmenvuotispäivänä. Huippukokouksen tulisi sitoutua takaamaan naisille ihmisoikeudet ja torjumaan tehokkaasti naiskauppaa. Erityistä huomiota olisi kiinnitettävä naisiin kohdistuvan väkivallan torjumiseen.

Komissio tukee aloitteita sukupuolten tasa-arvon valtavirtaistamiseksi ja eritystoimia kaikilla kehitysyhteistyöaloilla. Komissio on toiminut voimakkaasti valmiuksien kehittämiseksi ja koulutuksen edistämiseksi. Valmiuksien kehittämistä koskeva laajennettu ohjelma on suunnitteilla vuosiksi 2007–2009. Se on suunnattu kumppanuusmaiden tärkeimpien sidosryhmien valmiuksien parantamiseen. Komissio tukee myös sukupuolten tasa-arvoa koskevia erityisaloitteita, joiden tavoitteena on tarkkailla suuntauksia, lisätä maiden välistä vuoropuhelua ja kehittää kansallisia strategiaohjelmia, joihin sisältyy sukupuolten tasa-arvoa korostava näkökulma.

5. YMPÄRISTÖN KESTÄVÄ KEHITYS JA LUONNONVAROJEN SUOJELU KEHITYKSEN PERUSTANA

Jos huippukokous aikoo saavuttaa tavoitteensa, päätösasiakirjassa on painotettava ympäristön kestävää kehitystä ja luonnonvarojen suojelua. Kestävään ympäristön kehitykseen tähtäävän vuosituhattavoitteen 7 saavuttaminen on ensiarvoisen tärkeää, jos halutaan saavuttaa muut, köyhyyttä, terveyttä ja sukupuolten tasa-arvoa koskevat vuosituhattavoitteet.

EU on omalta osaltaan ollut ensimmäisten joukossa edistämässä kestävää kehitystä ja liittänyt kestävän kehityksen ja köyhyyden poistamisen yhteen useissa politiikoissaan. EU on edelleen vahvasti sitoutunut saavuttamaan ja jopa ylittämään kestävälle kehitykselle asetetut tavoitteet sekä omalla alueellaan että kansainvälisesti. Se vastustaa kestävän kehityksen periaatteiden vastaisia kulutus-, tuotanto- ja työskentelytapoja ja pyrkii siihen, että taloudellisen kasvun ja ympäristön tilan heikkenemisen välinen yhteys saataisiin purettua [7]. Se on myös laatinut oman kestävää kehitystä koskevan strategian, jota uudistetaan parhaillaan, jotta sen kansainvälisiä ulottuvuuksia saataisiin vahvistettua.

EU ottaa ympäristötavoitteet entistä enemmän huomioon kehitysyhteistyöpolitiikassa ja tukee kehitysmaita näiden monenvälisten ympäristösopimusten velvoitteiden täyttämisessä. Afrikkaan keskittyvässä toiminnassaan EU aikoo vahvistaa tukeaan ympäristön tilan heikkenemisen torjunnalle. Se on edistänyt sellaisten järjestelmien luomista, joilla kehitysmaita suojataan vaarallisilta aineilta ja jätteiltä sekä pyritään kokonaan eroon erityisesti kehitysmaita vahingoittavista haitallisimmista teollisuuskemikaaleista.

EU jatkaa köyhien asemaa edistävien ympäristöaloitteiden ja – politiikkojen täytäntöönpanoa. EU antaa esimerkiksi eniten maailmassa kehitysyhteistyötukea vesihuoltoon ja hygieniaan. EU:n vesialoite ja vesialan AKT–EU-väline ovat kumppanuuteen perustuvia välineitä, joiden tavoitteena on tarjota puhdasta vettä ja vesihuolto kansainvälisten normien mukaisesti. Energia-alalla EU käynnisti köyhyyden poistamiseen ja kestävään kehitykseen tähtäävän EU:n energia-aloitteen (EUEI) ja hyväksyi energia-alan AKT–EU-välineen, jonka tavoitteena on parantaa nykyaikaisten energiapalvelujen saatavuutta ja edistää mm. biomassan kestävää käyttöä kotitalouksien energialähteenä. EU on edelleen sitoutunut lisäämään uusiutuvien energialähteiden osuutta energiavaihtoehtojensa joukossa ja työskentelee tämän suuntaisesti Johannesburgin uusiutuvan energian koalitiossa (JREC) toimivien kumppanimaiden kanssa.

Komissio katsoo, että huippukokouksessa käsiteltävien asioiden joukossa tulisi erityistä huomiota kiinnittää seuraaviin kokonaisuuksiin:

Ilmastonmuutoksen tuomat globaalit haasteet vaativat kaikilta mailta mahdollisimman kattavaa yhteistyötä ja osallistumista, jotta löydettäisiin todellinen, kustannustehokas ja asianmukainen kansainvälinen ratkaisu, josta eri maat kantavat vastuuta yhteisesti, mutta kukin omalla tavallaan ja omien mahdollisuuksiensa mukaisesti. Huippukokouksen tulisi päättää yhteisen globaalin toiminnan aloittamisesta ilmastonmuutoksen lieventämiseksi ja kielteisen seurauksien rajoittamiseksi. Olisi myös päätettävä, että Montrealissa marras-joulukuussa 2005 järjestettävässä ilmastonmuutoskokouksessa aloitetaan viralliset keskustelut kattavamman kansainvälisen kehyksen luomisesta, jolla tähdätään ilmastonmuutoksen torjuntaan vuoden 2012 jälkeen.

EU on vahvistanut sitoutumisensa Kioton pöytäkirjaan ja ottaa ilmastonmuutoksen entistä selvemmin huomioon kehitysyhteistyössä[8]. EU tunnustaa myös tarpeen tukea kehitysmaiden ja varsinkin köyhimpien ja pahiten ilmastonmuutoksesta kärsivien maiden sopeutumispyrkimyksiä. EU on ryhtynyt kehittämään ilmastonmuutoksen vastaisia keskipitkän ja pitkän aikavälin strategioitaan sekä EU:n sisällä että yhdessä kansainvälisen yhteisön kanssa[9]. Tämän tukemiseksi EU on aloittamassa avoimen keskustelun kansainvälisten kumppaneidensa kanssa kansainvälisen ilmastonmuutoksen kehityksestä vuoden 2012 jälkeisenä aikana ja siitä, kuinka voidaan tukea kestävää kehitystä kehitysmaissa.

- Kestävän kehityksen huippukokouksen biologista monimuotoisuutta koskevat tavoitteet ovat vielä kaukana. YK:n toteuttaman vuosituhannen ekosysteemiarvioinnin mukaan , "tarvitaan ennennäkemättömiä ponnisteluja, jotta voidaan saavuttaa vuoteen 2010 mennessä merkittävää vähennystä biodiversiteetin köyhtymisessä". Biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen on avainasemassa, jos halutaan saavuttaa vuosituhattavoitteet ja niistä erityisesti köyhyyttä, vesihuoltoa, terveyttä ja ympäristöä koskevat tavoitteet. Huippukokouksen olisi kehotettava eri maita ponnistelemaan voimakkaammin, yksittäin tai yhdessä, biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Biodiversiteetin köyhtymisasteen vähentämiseen pyritään Johannesburgin sitoumusten mukaisesti vuoteen 2010 mennessä.EU on vakuuttanut pysäyttävänsä biologisen monimuotoisuuden vähenemisen Euroopassa vuoteen 2010 mennessä, ja komissio ehdottaa EU:n biologista monimuotoisuutta koskevan strategian uudelleentarkastelua tavoitteen saavuttamiseksi. EU:n olisi lisättävä biologiseen monimuotoisuuteen kohdennettua rahoitusta ja lujitettava toimenpiteitä biologisen monimuotoisuuden valtavirtaistamiseksi kehitysavussa.

- Aavikoituminen koskettaa useimmiten vähäosaisimpia ihmisiä kaikkein köyhimmissä maissa. Aavikoitumisen estämistä koskevalla YK:n yleissopimuksella ei ole kuitenkaan vielä saavutettu haluttuja tuloksia. Huippukokouksen tulisi kiinnittää enemmän huomiota aavikoitumiseen alakohtaisissa politiikoissa ja strategioissa, ja kokouksen tulisi kehottaa yleissopimuksen osapuolia asettamaan mitattavissa olevia tavoitteita kansallisella ja alueellisella tasolla, jotta tavoitteet saavutettaisiin vuoteen 2015 mennessä ja edistystä voitaisiin mitata maailmanlaajuisesti.

- Merissä on ihmisten yhteiseen käyttöön tarvittavia luonnonvaroja, joiden kestävä hyödyntäminen ja hoito ovat elintärkeitä kestävälle kehitykselle. EU tukee YK:ta sen antaessa merkittävän panoksensa merien hoitamiseen YK:n merioikeusyleissopimuksen ( UNCLOS ) ja vuonna 2002 Johannesburgin kestävän kehityksen huippukokouksen ( WSSD ) toimeenpanosuunnitelman puitteissa. Komissio on alkanut valmistella unionin meripolitiikkaa koskevaa vihreää kirjaa, joka on ensimmäinen askel kohti kattavaa meripolitiikkaa ja jossa käsitellään kansainvälistä merihallintoa, merioikeutta, tietojenvaihtoa, tutkimusta, meriturvallisuutta, ympäristön suojelua sekä merien ja niiden luonnonvarojen kestävää taloudellista käyttöä. Vihreän kirjan arvioidaan tulevan hyväksytyksi vuoden 2006 ensimmäisellä puoliskolla.

6. KRIISIVALMIUDEN JA SUURONNETTOMUUKSIEN ENNALTAEHKÄISYN PARANTAMINEN

Haavoittuvuus luonnonkatastrofien edessä on yksi suurimmista huolenaiheista, ja EU:n tulisi tukea huippukokouksen sitoutumista luonnonuhista ennakkoon varoittavan järjestelmän perustamiseen ja Kobessa vuoden 2005 tammikuussa järjestetyn suuronnettomuuksien vähentämistä käsitelleen kansainvälisen konferenssin tulosten täytäntöönpanoon. On ensisijaisen tärkeää, että kriisivalmius ja suuronnettomuuksien ennaltaehkäisy otetaan huomioon vuosituhattavoitteiden saavuttamiseen tähtäävissä strategioissa, köyhyyden vähentämistä koskevissa strategia-asiakirjoissa ja kansallisissa kestävän kehityksen strategioissa.

EU on sitoutunut auttamaan luonnonkatastrofien uhreja, joita ovat myös ympäristön pilaantumisesta kärsivät ihmiset, olivatpa nämä ongelmasta kärsivässä maassa tai joutuneet siirtymään yli maan rajojen etsimään suojaa. Ei pidä myöskään unohtaa sitä, että yksistään ilmaston lämpeneminen uhkaa 200:ta miljoonaa ihmistä vuoteen 2050 mennessä.

Komissio on lisäksi hahmotellut toimenpiteitä[10]·, joilla voitaisiin lisätä EU:n valmiutta toimia katastrofitilanteissa, ja korostanut, että suuronnettomuuksien vähentämistä käsittelevässä konferenssissa hyväksytyn Hyogon julistuksen ja toimintakehyksen pitäisi olla sen oman ennaltaehkäisyä, ennakkovaroitusjärjestelmää ja kriisivalmiutta parantavan strategian lähtökohtana. EU:n pitäisi muun muassa korostaa katastrofiriskien vähentämisen sisällyttämistä kestävän kehityksen politiikkaan ja katastrofeista kärsineissä maissa toteutettaviin ohjelmiin. Samoin EU:n pitäisi painottaa sellaisten eri tasoilla toimivien instituutioiden, järjestelmien ja valmiuksien vahvistamista, joiden avulla voidaan parantaa riskien sietokykyä ja katastrofivalmiutta sekä EU:ssa että sen ulkopuolella.

7. RAUHA JA TURVALLISUUS: JÄRJESTELMÄN TEHOSTAMINEN

Komissio pitää tärkeänä, että huippukokouksen olisi tuloksissaan nähtävä yhtymäkohdat sellaisten uhkien välillä, jotka eivät tunne rajoja (kuten köyhyys, aseelliset konfliktit, siviiliväestöön ja varsinkin naisiin ja lapsiin kohdistuva väkivalta, joukkotuhoaseet, terrorismi, järjestäytynyt rikollisuus, ympäristön heikentyminen ja tarttuvat taudit). Tuloksissa on myös korostettava tarvetta vastata haasteisiin ennakoivasti ja yhdennetyllä lähestymistavalla (ottamalla käyttöön kehitysapu, jotta voidaan puuttua ongelman syihin). Näiden tosiasioiden tiedostamisen odotetaan luovan perustan uuden turvallisuuskonsensuksen löytymiselle.

7.1.1. Rauhanturvaaminen

Euroopan unioni on hiljattain kaksinkertaistanut toimintansa kansainvälisten kriisinhallintavalmiuksien vahvistamisessa sekä rauhanturvaamisessa. Tämä todetaan myös huippukokouksen tuloksia luonnostelevassa asiakirjassa. Koska EU pitää tärkeänä alueellista lähestymistapaa rauhanturvaamisessa, se on perustanut rauhanrahaston, josta annetaan tukea Afrikan rauhanturvavalmiuksien vahvistamiseksi. Komissio jatkaa EU:n kriisinhallintavalmiuksien kehittämistä.

7.1.2. Rauhanrakennuskomissio

Rauhanrakennuskomission (PBC) perustamisesta on päästävä sopuun. Suunnitteilla oleva komissio täyttäisi selkeän aukon YK:n organisaatiossa. EU kannattaa sitä, että rauhanrakennuskomissiolle määritetään laaja tehtäväkenttä ja että rauhanrakentamista lähestyttäisiin kokonaisvaltaisesti eli pyrittäisiin kattamaan kaikki vaiheet rauhanturvaamisesta pitkänaikaisiin kehityskysymyksiin. Vakauttamis- ja kehittämisvaiheessa on selkeästi vahvistettava pysyvää rauhaa ja estettävä uuden konfliktin puhkeaminen. Huippukokouksen pitäisi päättää rauhanrakennuskomission perustamisesta, sen tehtävästä, sen suhteista YK:n turvallisuusneuvostoon ja YK:n talous- ja sosiaalineuvosto ECOSOC:iin, sen kokoonpanosta ja aikataulusta, jonka mukaisesti toiminta käynnistetään. Huippukokouksen pitäisi tämän lisäksi päättää rauhanrakentamisen tukitoimiston (Peacebuilding Support Office) ja monivuotisen rahaston perustamisesta (toimintasäännöt voitaisiin määritellä huippukokouksen jälkeen). Komissio ehdottaa, että EU kannattaa YK:n yleiskokouksen puheenjohtajan rauhanrakennuskomission perustamiselle ehdottamaa määräaikaa, joka on 31. joulukuuta 2005.

EU osallistuu aktiivisesti rauhanrakennuskomission tulevaan työhön käyttämällä Euroopan yhteisön omia ja YUTP-välineitä Euroopan turvallisuusstrategian mukaisesti. EU on jo pitkään osallistunut konkreettisella tavalla rauhanrakentamiseen kaikkialla maailmassa Euroopan yhteisön ulkosuhde- ja kehitysyhteistyöpolitiikkojen välineitä hyödyntämällä. Seuraavassa korostetaan varsinkin ensimmäiseen pilariin liittyviä seikkoja.

EY:llä on hyvät mahdollisuudet vastata aiempaa paremmin konfliktin jälkeisiin haasteisiin, sillä sen käytössä on rahoitusmahdollisuuksia ja sen toimien maantieteellinen kattavuus on laaja. Tämä on mahdollista ulkoisen avun toiminnallisten kehysten, kohdennettujen taloudellisien toimien (hätäapu, kunnostus, jälleenrakennus ja kehittäminen) ja erityisten sukupuolten tasa-arvoa, yhteiskunnan rakenteiden kehittämistä, ihmisoikeuksia, demokratisointia ja oikeusvaltioita edistävien ohjelmien avulla. Sen lisäksi EU:n asema toimijana, joka hallinnoi maailman suurimman kauppakumppanin kauppapolitiikkaa, antaa sille mahdollisuuden hyödyntää kauppaan liittyviä välineitä, jotka ovat tai voivat tulevaisuudessa olla ratkaisevassa asemassa, kun pyritään vastaamaan paremmin konfliktin jälkeisiin haasteisiin.

Euroopan yhteisön rauhanrakentamiseen antamasta merkittävästä avusta on useita esimerkkejä viime vuosilta; Afganistan, Irak, Kosovo, Kongon demokraattinen tasavalta, Sudan, Norsunluurannikko ja Liberia. EY on myös avustanut Afrikan unionia ja kolmea alueellista afrikkalaista järjestöä sekä Keski- ja Etelä-Amerikan maita. Komissio voi hyödyntää näitä kokemuksia ja parhaita käytäntöjä tiiviissä yhteistyössä korkeana edustajana toimivan pääsihteerin kanssa käytäessä keskusteluja rauhanrakennuskomission perustamisesta ja toiminnasta YK:ssa.

Koska Euroopan yhteisöllä on merkittävä rooli rauhanrakentamisessa ja sen tukemisessa kaikkialla maailmassa, sen tulisi osallistua täysivaltaisesti kaikkiin rauhanrakennuskomission kokouksiin .

7.1.3. Pakotteet

EU on johdonmukaisesti korostanut olevansa sitoutunut siihen, että YK:n turvallisuusneuvoston määräämät pakotteet langetetaan ripeästi. EU tukee kaikkia YK:n jäsenvaltioita niiden pyrkimyksissä panna pakotteet asianmukaisesti täytäntöön. Huippukokouksen tuloksissa pitäisi näkyä, että on tarvetta tehostaa yksittäisiä kohdennettuja pakotteita. Samalla olisi vakavasti harkittava, miten parannetaan menettelyjä, joilla toimenpiteiden kohteita merkitään luetteloon ja poistetaan siitä siten, että perusoikeuksia kunnioitetaan. EU tähdentää, että yksittäisen kohdennetun pakotteen käyttökelpoisuus riippuu myös perusoikeuksien kunnioittamisesta ja siitä, että YK:lla on asianmukaiset välineet perusoikeuksien kunnioittamisen takaamiseksi. Kohdennetut pakotteet ovat osoittautuneet hyödylliseksi välineeksi YK:n turvallisuusneuvoston pakotevalikoimassa varsinkin terrorismin torjunnassa.

7.1.4. Käsiaseet ja kevyet aseet

Käsiaseiden ja kevyiden aseiden keskittyminen ja leviäminen (SALW) uhkaavat edelleen kansainvälistä turvallisuustilannetta ja sosioekonomista kehitystä. Komissio yhtyy asiassa YK:n pääsihteerin tekemään analyysiin[11]. Ongelma vaikeuttaa rauhan saavuttamista ja kestävää kehitystä erityisesti Afrikassa. Siksi on tärkeää, että huippukokous pääsee sopimukseen sellaisen kansainvälisen laillisesti sitovan välineen kehittämisestä, jolla säännellään käsiaseiden ja kevyiden aseiden merkintää, jäljitystä ja laitonta välitystä. Jotta asiasta saataisiin aikaan yleissopimus, olisi päästävä yksimielisyyteen ennen ensi vuonna järjestettävää toimintaohjelman tarkistamista käsittelevää kokousta. Johtavien maiden pitäisi sitoutua kiirehtimään neuvotteluja aseiden laitonta toimittamista ja välitystä hillitsevästä oikeusvälineestä. Huippukokouksen tulisi myös kannustaa neuvotteluihin kansainvälisestä asekauppasopimuksesta. Niin ikään huippukokouksen tulisi pyrkiä siihen, että käsiaseiden ja kevyiden aseiden ylijäämien tuhoamiseen suunnatut toimet liitettäisiin tehokkaammin aseistariisuntaan, demobilisaatioon ja yhteiskuntaan sopeuttamiseen sekä kehitykseen tähtääviin prosesseihin. Komissio tukee voimakkaasti YK:n ampuma-aseita koskevaa lisäpöytäkirjaa. Useita EU:n jäsenvaltioiden ja Europolin aloitteita ampuma-aseiden laittoman välityksen torjumiseksi on käynnistetty, ja niillä toivotaan ehkäistävän konflikteja ja torjuttavan terrorismia.

Jalkaväkimiinat ovat edelleen yksi suurimmista uhkista ihmisten turvallisuudelle varsinkin konflikteista toipuvissa maissa. On pidettävä huoli siitä, että tarjolla on jatkuvaa miinanraivausapua ja apua miinavarastojen tuhoamiseen. Lisäksi kaikki valtiot olisi saatava liittymään Ottawan yleissopimukseen.

7.1. 5. Terrorismi ja järjestäytynyt rikollisuus

Huippukokouksen tulosten pitäisi tukea YK:n pääsihteerin ehdotusta YK:n terrorismin torjuntastrategiaksi ja sitoutua sen kattavaan täytäntöönpanoon. Samoin huippukokouksen olisi tuettava terrorismin vastustamista koskevan kattavan yleissopimuksen tekemistä. Yleissopimus olisi saatava aikaan 60. yleiskokouksessa ja viimeistään kesäkuussa 2006 (YK:n yleiskokouksen puheenjohtajan ehdotuksen mukaisesti). Huippukokouksen tuloksissa pitäisi tuoda esille, että terrorismin torjunnassa on tärkeää kunnioittaa ihmisoikeuksia ja käsitellä terrorismin perimmäisiä syitä.

Tehokas terrorismin ehkäisy ja torjunta vaatii työtä EU:n sisällä ja ulkopuolella. Poliittisten neuvottelujen lisäksi EU osallistuu aktiivisesti kansainväliseen teknisen avun yhteistyöhön, jota tehdään YK:n turvallisuusneuvoston päätöslauselman 1373 täytäntöönpanemiseksi. Lisäksi EU tarjoaa apua valmiuksien kehittämiseen ja edistää vapautta, turvallisuutta, oikeutta, oikeusvaltiota ja hyvää hallintoa korostavia arvoja.

Komissio tukee myös monenvälisiä lähestymistapoja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa ja kansainvälisten oikeusvälineiden, kuten YK:n yleissopimusten, ratifioimista ja täytäntöönpanoa. Se tekee työtä ja muiden kansainvälisten elimien, kuten Euroopan neuvoston, G8-maiden, ETYJ:n ja OECD:n antamien kansainvälisten standardien ja määräysten kehittämiseksi. Komissio ja Yhdistyneiden Kansakuntien huumeiden ja rikollisuuden torjunnan toimisto UNODC ovat vahvistaneet yhteistyötään laittomien huumeiden ja järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa allekirjoittamalla yhteistyösopimuksen[12].

Avoimuus sekä hyvä talous-, vero- ja oikeushallinto ovat välttämättömiä kun ratkaistaan ongelmia, jotka liittyvät terrorismin rahoittamisen torjuntaan, järjestäytyneen rikollisuuden rahoitukseen, rahanpesuun, yritys- ja talouspetoksiin, veropetoksiin ja veronkiertoon, korruptioon ja muihin väärinkäytöksiin. EU kannustaa kumppanimaitaan ottamaan käyttöön kaikkein vaativimmat standardit, kun on kyseessä avoimuus, tietojenvaihto ja yhteistyö toimivaltaisten viranomaisten kesken.

7.1.6. Ympäristö ja turvallisuus

Koska turvallisuus, kehitys ja ihmisoikeudet liittyvät kiinteästi toisiinsa, komissio katsoo, että kunkin valtion turvallisuusasioita on käsiteltävä siten, että otetaan yhtenä kokonaisuutena huomioon taloudelliset, ympäristölliset ja sosiaaliset ulottuvuudet. Joidenkin viimeaikaisten hyvin epäinhimillisten konfliktien puhkeamisessa on luonnonvarojen (kuten timantit tai puu) hyödyntämisen ja konfliktien välillä ollut selkeä yhteys. Huippukokouksen olisi nähtävä, miten paljon ympäristö merkitsee maailmanlaajuiselle turvallisuudelle ja miten suuri uhka ympäristön pilaantuminen on turvallisuudelle. YK:n pitäisi sisällyttää ympäristönäkökohdat konfliktien ehkäisyä, humanitaarista apua, rauhanrakentamista ja jälleenrakennustoimia koskeviin politiikkoihinsa. Lisäksi komissio katsoo, että erityistä huomiota vaativat seuraavat seikat:

- Niukkojen, heikentyneiden, arvokkaiden ja/tai rajat ylittävien luonnonvarojen valvonnan tehostaminen. Tehostamista tarvitaan erityisesti alueilla, joilla luonnonvarat voivat olla syynä konfliktiin tai joilla niiden yhteinen hallinta voisi parantaa naapuruussuhteita.

- Sellaisen elimen perustaminen YK:hon, joka tarkastelisi luonnonvarojen hyödyntämisen ja konfliktien välisiä yhteyksiä. Näin voitaisiin pureutua konfliktien perimmäisiin syihin systemaattisemmalla tavalla.

- Rahoitusta myöntävien valtioiden kannustaminen toimimaan läheisessä yhteistyössä sellaisten hyödykkeitä tuottavien valtioiden kanssa, jotka ovat riskialttiita konflikteille. Rahoittajavaltioiden tulisi pyrkiä parantamaan hallintoa, avoimuutta ja jäljitettävyyttä näillä tärkeimmillä tuotantoaloilla.

EU:lla on mahdollisuus osallistua luonnonvarojen valvonnan tehostamiseen, erityisesti Euroopan komission ja Euroopan avaruusjärjestön yhteisen aloitteen kautta. Aloitteen tavoitteena on vakiinnuttaa Euroopan kapasiteetti kehittää ympäristön ja turvallisuuden maailmanlaajuista valvontaa (GMES) vuoteen 2008 mennessä.

8. IHMISOIKEUKSIEN, DEMORATIAN JA OIKEUSVALTION TOTEUTUMISEEN TARVITTAVAT TOIMET

8.1.1. Ihmisoikeudet

EU:n tukee YK:n ihmisoikeuskomission korvaamista pysyvällä ihmisoikeusneuvostolla (Human Rights Council HRC), joka olisi yleiskokouksen suoraan valitsema. Koska ihmisoikeusneuvoston jäsenyys edellyttää ihmisoikeuksien määrätietoista edistämistä ja suojelua, jäsenehdokkailta odotetaan valmiutta tarkastella ja parantaa omaa ihmisoikeustilannettaan. Tämä voi tarkoittaa yksityiskohtaista selvitystä maan toimista esim. seuraavilla aloilla; ihmisoikeussopimusten ratifioiminen ja täytäntöönpano, ihmisoikeussopimusten edellyttämien raporttien toimittaminen, aktiivinen yhteistyö YK:n erityisjärjestöjen kanssa tai maan sisäinen tai kansainvälinen ihmisoikeuksien edistäminen ja suojelu.

Ihmisoikeusneuvoston tulisi säilyttää nykyisen järjestelmän positiiviset osat kuten maakohtaiset ja erityiset alakohtaiset menettelyt. Ehdotettu vertaisarviointijärjestelmä antaisi uudelle elimelle uuden, aikaisemmasta poikkeavan roolin. Kaikkien YK:n jäsenvaltioiden tulisi osallistua, ja prosessin olisi katettava kaikki ihmisoikeudet. Koska eri maiden kesken on havaittavissa suuria eroja keskeisimpien ihmisoikeuksia säätelevien oikeusvälineiden ratifioinnissa, uusi järjestelmä ei saisi perustua ihmisoikeuksiin liittyvien sopimusvelvollisuuksien täyttämiseen tutkimuksen kohteena olevan valtion ratifioimien sopimusten mukaisesti. Järjestelmän olisi mitattava kehitystä vertaamalla sitä laajempiin ihmisoikeusstandardeihin.

Olisi kuitenkin tarpeen muodostaa selkeä näkemys siitä, mitä tällaisella arvioinnilla tavoitellaan. Yhtenä tavoitteena voisi olla antaa parannussuosituksia, joihin mahdollisesti liittyisi teknistä apua mutta myös kriittistä arvostelua. Ihmisoikeusneuvoston tulisi kyetä milloin tahansa kiinnittämään maailman huomio ihmisoikeustilanteen merkittävään huononemiseen jossain tietyssä maassa. Tämä hälytysjärjestelmä kuuluisi selkeästi ihmisoikeusneuvoston toimenkuvaan. Toisena tavoitteena voisi olla tukea ja seurata ihmisoikeuksien sisällyttämistä osaksi YK:n muiden järjestöjen, kuten turvallisuusneuvoston ja rauhanrakennuskomission toimintaa.

On toivottavaa, että uusi ihmisoikeusneuvosto voi aloittaa toimintansa mahdollisimman nopeasti YK:n huippukokouksen päätyttyä ja että ihmisoikeusneuvoston kokoonpanoa ja tehtäviä koskevat yksityiskohdat voitaisiin hyväksyä YK:n 60. yleiskokouksessa. EU:n on hyvä heti pohtia sitä, miten uuden ihmisoikeusneuvoston perustamisen viimeistelytoimet vaikuttavat YK:n 60. yleiskokouksen kolmanteen komiteaan ja ihmisoikeuskomission 62. kokoukseen. Jotta valtiot saadaan osallistumaan vertaisarviointijärjestelmään, arvioinnille olisi asetettava ennakolta selkeä aikataulu. EU voisi tiettyihin maihin kohdistuvia toimia pohtiessaan ennakoida, kuinka vertaisarviointi toimisi. Siinä yhteistyö ihmisoikeuksien alalla perustuisi tietyn maan tarpeiden syvälliseen arviointiin ja kyseine maa olisi prosessissa aktiivisesti mukana.

Ihmisoikeusneuvoston perustamista pitäisi täydentää elvyttämällä YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston (OHCHR) toimintaa , millä korostettaisiin valtioiden kanssa tehtävää yhteistyötä ihmisoikeussitoumusten täyttämiseksi. EU:n pitäisi tukea YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimistoa pitkäjänteisesti ja varmistaa, että sillä on edellytykset toteuttaa YK:n pääsihteerille toukokuussa 2005 toimitetussa toimintasuunnitelmassa esitetyt muutokset. EU:n on otettava huomioon, että toimintasuunnitelmassa korostetaan kunkin maan omakohtaista sitoutumista. Tämä niveltyy hyvin EU:n omaan uudistusprosessiin, jossa vastuuta maakohtaisista toimista siirretään valtioihin. Avunantajien koordinoinnin parantamisen lisäksi olisi tehostettava politiikkoihin liittyvää yhteistyötä. Olisi hyvä järjestää säännöllisiä tapaamisia, jotka kokoaisivat neuvottelupöytään EU:n jäsenvaltioiden edustustojen, Euroopan komission lähetystöjen ja YK:n edustajat sekä muut avaintoimijat. Neuvottelujen myötä voitaisiin käsitellä kaikille yhteisiä ja tärkeimpiä paikallistason ihmisoikeuskysymyksiä ja näin parantaa yhteistoimintaa. Komissio tukee YK:n ihmisoikeusvaltuutetun toimiston pyrkimyksiä toimittamalla teknistä apua, jonka tavoitteena on edistää ihmisoikeusnormien noudattamista kaikkialla maailmassa.

Yleisesti ottaen EU painottaa ihmisoikeuksien kunnioittamista ja suojelemista joihin kuuluvat siviilioikeudet, poliittiset oikeudet sekä taloudelliset, sosiaaliset ja kulttuuriin liittyvät oikeudet ja pitää niitä keskeisenä keinona parantaa ihmisten asemaa ja elinoloja.

8.1.2. Demokratiarahasto

Demokratiarahaston perustamisehdotus on tervetullut aloite. Komissio suosittelee EU:lle kantaa, että rahaston tulisi toimia maiden esittämien hakemusten pohjalta. Samalla on kuitenkin tärkeää, että rahastosta tuetaan kansalaisyhteiskuntaa. Rahaston tulisi edistää demokratiakehityksen kaikkia puolia eikä ainoastaan vaalitoimintaa. Olisi myös tarkasti mietittävä, miten demokratiarahastoa voitaisiin hyödyntää kansojen välisen demokratian arvoja koskevan keskustelun edistämisessä, kun lähtökohtana ovat erilaiset kulttuuriset, uskonnolliset ja poliittiset näkökohdat.

Rahaston toimintaa koskevat järjestelyt on aloitettava heti YK:n huippukokouksen päätyttyä, sillä rahaston toiminta on suunniteltu aloitettavaksi vuoden 2006 alkupuolella. Komissio tuo oman osuutensa EU:n linjauksiin YK:ssa demokratiarahastoehdotuksesta käytävää keskustelua varten ja huolehtii, että sen ohjelmat ja uudet YK-johtoiset toimet demokratian edistämisessä ovat toisiaan täydentäviä.

Komissio on ollut jo vuosien ajan Yhdistyneiden Kansakuntien vaaliapujaoston (UNEAD) ja Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelman (UNDP) yhteistyökumppanina järjestämässä vaaliapua ja -tarkkailua. Kun Irakissa pidettiin tammikuussa 2005 presidentin- ja eduskuntavaalit sekä kurdien aluevaalit, komissio lähetti vaaliasiantuntijoita Irakin riippumatonta vaalilautakuntaa tukeneen Yhdistyneiden Kansakuntien teknisen avun ryhmän käyttöön. Samaan aikaan komissio antoi yli 30 miljoonaa euroa Yhdistyneiden Kansakuntien hallinnoimaan rahastoon, jolla tuettiin vaalien järjestämistä. Komissio on myös työskennellyt yhdessä YK:n kanssa useissa muissa vaalijärjestelyissä muun muassa Afganistanissa, Guinea-Bissaussa, Libanonissa, Nigeriassa ja Indonesiassa. Komissio on valmis työskentelemään kiinteässä yhteistyössä rahaston kanssa, ja tämä muodostaa osan EU:n laajemmasta demokratiakehitystä tukevasta yhteistyöstä.

8.1.3. Suojeluvelvollisuus

EU tukee suojeluvelvollisuuden käsitettä ja haluaa varmistaa, että se muuttuu valtioissa konkreettiseksi toiminnaksi. Toimiin olisi sisällytettävä myös Kansainväliseen rikostuomioistuimeen vetoaminen. Huippukokouksen tulisi asettua tukemaan suojeluvelvollisuuden käsitettä. Jos huippukokous kehottaa yleiskokousta jatkamaan keskustelua aiheesta, kehotukseen tulisi liittää selkeät tavoitteet ja aikataulu (asia olisi käsiteltävä viimeistään YK:n 60. yleiskokouksessa).

8.1.4. Ihmisten turvallisuus

Komissio vahvistaa sitoutumisensa edistää ihmisten turvallisuutta parantamalla ihmisten valmiuksia vaikuttaa oloihinsa ja puuttua epävarmuustekijöihin. Se tukee erityisesti toimia, joilla tarjotaan suojaa aseellisista selkkauksista kärsiville lapsille ja ehkäistään lasten käyttöä sotilaina.

9. HUMANITAARINEN APU JA SEN KANSAINVÄLISEN KAPASITEETIN VAHVISTAMINEN

Humanitaarisissa asioissa EU tukee humanitaarisen järjestelmän kapasiteetin vahvistamista niin, että se voisi reagoida tehokkaasti ja tasapuolisesti humanitaarisiin kriiseihin. EU tutkii tarkasti suositukset, joita annetaan humanitaaristen asioiden apulaispääsihteerin tekemässä humanitaarisiin kriiseihin reagoimista tarkastelevassa aloitteessa (”Humanitarian Response Review”). EU työskentelee yhdessä YK:n kanssa, jotta saadaan aikaan konkreettinen seuranta. EU tukee YK:ta sekä toimintalinjauksissa että käytännön kenttätyössä pyrkimällä säilyttämään ja suojelemaan humanitaarista toimintatilaa ja periaatteita, takaamaan avustushenkilöstölle turvattu pääsy heikossa asemassa olevien ihmisten luokse. EU kannattaa johdonmukaisempaa rahoitusta, paikallisten valmiuksien parantamista katastrofialttiilla alueilla sekä YK:n sisäisen koordinoinnin ja YK:n aseman vahvistamista humanitaarisen koordinoinnin johtajana. Lisäksi EU työskentelee yhdessä YK:n kanssa, jotta hyväksyttäisiin maan sisäisiä pakolaisia koskevat suuntaviivat laajemmin. Suuntaviivat olisi saatava hyväksyttyä kansainvälisiksi suojelunormeiksi ja osaksi kunkin valtion kansallista lainsäädäntöä.

10. YHDISTYNEIDEN KANSAKUNTIEN VAHVISTAMINEN JA JÄRJESTÖN UUDISTAMINEN

10.1.1. Yleiskokous

EU painottaa tukevansa yleiskokouksen elvyttämistä . Yleiskokoukselle on palautettava sen poliittinen painoarvo. Sen asemaa maailman tärkeimpänä neuvottelevana elimenä on vahvistettava ja EU:n on asetuttava tukemaan huippukokouksen tämänsuuntaisia päätelmiä. Yleiskokouksen asialistan pitäisi keskittyä enemmän yhdessä päätettyihin YK:n globaaleihin prioriteetteihin ja merkittävimpiin ajankohtaisiin aiheisiin. EU tukee myös kansalaisyhteiskunnan kasvavaa osallistumista YK:n työskentelyyn ja Cardoso-raportissa annettuja suosituksia.

10.1.2. ECOSOC

EU tukee talous- ja sosiaalineuvosto ECOSOC:n uudistuksia , jotta ECOSOC:sta saadaan toimivampi. Huippukokouksen tuloksissa tulisi painottaa sen tehtävää kaikilla kestävän kehityksen osa-alueilla. Samoin on varmistettava, että kaikki ECOSOC:n ja sen toiminnan uudistukset ovat yhteensopivia yleiskokouksen ja komiteoiden uudistusten kanssa. Olisi pyrittävä vahvistamaan ECOSOC:n asemaa yhteydenpitäjänä muihin elimiin ja sen tehtävää YK:n kokousten ja huippukokousten tulosten johdonmukaisessa ja koordinoidussa täytäntöönpanossa ja seurannassa, erityisesti kehitysyhteistyön ja taloushallinnon alalla sekä muissa taloudellisissa, ympäristöön liittyvissä ja sosiaalisissa kysymyksissä.

10.1.3. Turvallisuusneuvosto

YK:n jäsenvaltioiden olisi jatkettava keskusteluja turvallisuusneuvoston laajasta uudistuksesta ja siitä, miten sen edustavuutta ja avoimuutta voidaan lisätä. Tässä yhteydessä on välttämätöntä varmistaa, etteivät keskustelut YK:n turvallisuusneuvoston uudistuksesta jarruta edistystä muissa huippukokouksen asialistan kohdissa.

10.1.4 Ihmisoikeusneuvosto

Ihmisoikeusneuvosto voidaan perustaa samalla tavoin kuin muutkin peruskirjan mukaiset elimet, mutta se vaatii YK:n peruskirjan uudistamista. Voidaan myös päätyä väliaikaiseen ratkaisuun, jossa ihmisoikeusneuvosto perustetaan YK:n yleiskokouksen apuelimeksi. EU myös tekee kaikkensa sellaisen järjestelmän perustamiseksi, jolla valtiosta riippumattomat järjestöt saadaan mukaan ihmisoikeusneuvoston työhön. Ihmisoikeusneuvoston arviointijärjestelmän kehityttyä voidaan odottaa, että tietyn valtion voimakas sitoutuminen järjestelmään parantaisi sen mahdollisuutta päästä ihmisoikeusneuvoston jäseneksi. EU:n olisi hyvä kehitellä ajatusta pidemmälle yhdessä länsimaiden ja muiden YK:n alueellisten ryhmien kanssa ja pyrkiä näyttämään esimerkkiä.

10.1.5. YK:n sihteeristö

YK:n sihteeristön uudistus on keskeinen YK:n uudistamisessa. EU tukee YK:n pääsihteeristön uudistushanketta ja sitoutuu YK:n toiminnan uudelleenarviointiin huippukokouksen tulosten mukaisesti.

10.1.6. YK- järjestelmän johdonmukaisuus

YK-järjestelmä, joka koostuu järjestöistä, rahastoista ja ohjelmista, on laajentunut olemassaolonsa aikana siinä määrin, että huomattavaa tehtävien ja toimien päällekkäisyyttä ei ole voitu välttää. EU olisi tuettava aktiivisesti YK-järjestelmän johdonmukaisuuden ja tehokkuuden parantamista erityisesti kansallisen tason toiminnassa. Johdonmukaisuuden ja tehokkuuden parantamisella pyritään yhteistyön tehostamiseen muiden yhteistyökumppaneiden kuten Maailmanpankin kanssa. YK:n järjestöt, rahastot ja ohjelmat tulisi niin ikään organisoida siten, että niiden tekninen toiminta eri maissa tukee konkreettisesti maiden pyrkimyksiä kehittää ja panna täytäntöön kansallisia köyhyyden torjuntastrategioita vuosituhattavoitteiden saavuttamiseksi. Yhdistyneiden Kansakuntien kehitysohjelma (UNDP) ja UNDG ovat keskeisessä asemassa prosessin edistämisessä ja YK:n maatiimien ohjaajina ja niiden kuten myös YK:n kenttäkoordinaattorin asemaa olisi vahvistettava. Järjestöjen, rahastojen ja ohjelmien hallintoneuvostojen pitäisi antaa täysi tukensa prosessille ja EU:lla tulisi olla tärkeä asema YK:n uudistusprosessissa.

Johdonmukaisuuden parantaminen on keskeistä, kun perustetaan uusia YK:n rakenteita ja elimiä. Erityisesti rauhanrakennuskomissio ja ihmisoikeusneuvosto on uusina eliminä integroitava hyvin YK-järjestelmään ja niiden välille on luotava tarvittavat yhteydet.

10.1.7. Ympäristöhallinto

Ympäristöhallinnon parantaminen kaikilla tasoilla on erittäin tärkeä osa köyhyyden torjuntaa ja turvallisuuden varmistamista maailmanlaajuisesti. YK:n on viipymättä arvioitava uudelleen YK:n järjestöjen, rahastojen ja ohjelmien tehtävät, jotta ympäristöasiat saadaan sisällytettyä YK-järjestelmään. YK:n elimien välistä yhteistyötä on kannustettava aina kun se on tarpeen.

Huippukokouksen tulisi tehdä selkeä päätös käynnistää YK:n ympäristöjärjestön kehittäminen , ja asettaa toimille aikataulu. Järjestö pitäisi perustaa YK:n ympäristöohjelman (UNEP) pohjalta uudistamalla ja integroimalla sen tehtävät siten, että perustana on vakaa, joustava ja ennakoitava rahoitus sekä tasa-arvoinen asema YK:n erityisjärjestöjen kanssa. YK:n ympäristöjärjestö, jonka sijoituspaikaksi on suunnitteilla Nairobi, edistäisi kestävän kehityksen ympäristöulottuvuutta johdonmukaisella ja yhdennetyllä tavalla. Se toimisi yhteistyössä monenvälisten järjestöjen kanssa siten, että kukin voisi käyttää optimaalisesti hyväkseen omia vahvuuksiaan.

10.1.8. YK:n ja alueorganisaatioiden väliset suhteet

Komissio ehdottaa, että EU suhtautuisi myönteisesti YK:n pääsihteerin tavoitteeseen saada aikaan sopimuksia (tai yhteisymmärryspöytäkirjoja) YK:n ja alueorganisaatioiden välillä . EU tarkastelee perinpohjaisesti mahdollisuutta tehdä sopimus YK:n kanssa tai allekirjoittaa yhteisymmärryspöytäkirja, jolla yhteistyölle luotaisiin yleiset puitteet, jotka pohjautuisivat nyt käytössä oleville yhteistyösäännöille. Alueorganisaatioiden toimintaedellytysten vahvistamisessa EU aikoo osaltaan tukea valmiuksien kehittämistä Afrikan unionissa. Se tukee vertaisarviointijärjestelmän ( Africa Peer Review Mechanism) avulla käynnistettävien uudistusten toimeenpanoa ja kehottaa komissiota tekemään asiasta ehdotuksia. EU lisää tukeaan Afrikan unionille ja muille rauhaa ja turvallisuutta edistäville alueellisille organisaatioille. Tuki annetaan Afrikan rauhaa ja turvallisuutta koskevan toimintasuunnitelman puitteissa sekä Afrikan rauhanrahaston kautta.

PÄÄTELMÄT

Nyt kun huippukokouksen valmistelut ovat loppusuoralla ja huippukokouksen tuloksia luonnosteleva asiakirja on jo laadittu, voidaan todeta, että EU:lla on loistava tilaisuus toimia tulevina kuukausina siten, että huippukokous onnistuu tehtävässään ja sen tulokset pannaan täytäntöön. Tätä EU:lta odottavat useat kansainväliset yhteistyökumppanit. Koska EU:lla sitoumuksia kehitysyhteistyön alalla ja se on antanut säännöllisen panoksensa käsiteltävänä oleviin aiheisiin, sen olisi tässä vaiheessa oltava valmis suuntaamaan katseensa huippukokouksen jälkeiseen aikaan ja esittämään mielipiteensä siitä, miten huippukokouksen tulokset kyetään panemaan täytäntöön tehokkaasti ja miten ratkaistaan avoimiksi jääneet kysymykset. Komission kanta on, että EU:n tulee pitää huippukokouksen tavoitteet korkealla ja saada kaikki sidosryhmät, kuten muut YK:n jäsenvaltiot ja kansalaisyhteiskunnan edustajat, osallistumaan YK:n uudistamista koskevaan keskusteluun. EU:n on tuettava kaikin keinoin YK:n pääsihteeriä ja pääsihteeristöä sekä YK:n yleiskokouksen puheenjohtajaa onnistuneen huippukokouksen valmistelussa. EU on osoittanut selkeää halua panostaa huippukokouksen onnistumiseen. EU:n on pysyttävä valitsemallaan tiellä, jotta muut voivat seurata mukana.

[1] KOM(2003) 526, 10.9.2003; Tiedonanto sai myönteisen vastaanoton neuvostossa 8.12.2003 ja Eurooppa-neuvostossa 12.12.2003.

[2] http://www.un.org/ga/president/59/draft_outcome.htm

[3] KOM(2005) 179.

[4] Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto, 23.–24.5 2005.

[5] LDC III - Vähiten kehittyneet maat, Bryssel, toukokuu 2001.

[6] KOM(2004) 383, 18.5.2004.

[7] EU on kehittänyt yhdennetyn tuotepolitiikan, joka perustuu tuotteiden elinkaariajatteluun ja ympäristöteknologiaa koskevan toimintasuunnitelman, ja suunnitteilla ovat luonnonvarojen kestävää käyttöä sekä jätteiden syntymistä ja kierrätystä koskevat alakohtaiset strategiat.

[8] ”Ilmastonmuutos ja kehitysyhteistyö” - KOM(2003) 85 - ”toimintasuunnitelma ilmastonmuutosta koskevan EU:n strategian tukemiseksi osana kehitysyhteistyötä, toimintasuunnitelma 2004–2008”, Yleisten asioiden ja ulkosuhteiden neuvosto, 22.11.2004.

[9] ”Maailmanlaajuisen ilmastonmuutoksen torjuminen” - KOM(2005) 35 - ja Eurooppa-neuvosto, 25.–26. 3.2005.

[10] KOM(2005) 153: ”Yhteisön ulkopuolisissa maissa tapahtuneiden katastrofien ja kriisien edellyttämien EU:n valmiuksien vahvistaminen” ja KOM(2005) 137: ”Yhteisön pelastuspalvelumekanismin kehittäminen”.

[11] YK:n pääsihteerin maaliskuussa 2005 julkaistu raportti ”In larger freedom”.

[12] Laadittu kirjeenvaihtona ja allekirjoitettu tammikuussa 2005.