EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 13.11.1997 
KOM(97) 559 lopull. 
KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE 
JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön 
yhdenmukaistamisesta 17 päivänä toukokuuta 1977 
annetun kuudennen neuvoston direktiivin 12 
artiklan 4 kohdan mukaisesti - yhteinen 
arvonlisäverojärjestelmä: yhdenmukainen 
määräytymisperuste 

SISÄLLYSLUETTELO 
1 JOHDANTO 1 cc 
2 ALV-KANTOJEN YHDENMUKAISTAMINEN: TILANNE VUONNA 
1996 2 
3 ALV-KANNAT JA SISÄMARKKINOIDEN TOIMIVUUS 4 
3.1 Alv-kantojen vaikutus rajat ylittävään osto- ja 
toimituskäyttäytymiseen: yleiset suuntaukset 4 
3.2 Alv-kantojen vaikutus rajat ylittävään osto- ja 
toimituskäyttäytymiseen: erityistapausten analysointi 8 
4 ALENNETUN ALV-KANNAN SOVELTAMISALAN TARKASTELU 10 
4.1 Perusteet alennetun alv-kannan soveltamisalan tarkastelemiseksi 10 
4.2 Liitteen H eri luokkien tarkastelu 11 
4.3 Tiettyjen uusien ryhmien sisällyttämistä liitteeseen H koskevien 
pyyntöjen uudelleentarkastelu 15 
4.4 Direktiivin 12 artiklan 3 kohdan b alakohdan erityistapauksen 
tarkastelu 21 
5 ALENNETUN ALV-KANNAN SOVELTAMISALAN 
YHDENMUKAISTAMINEN: TÄSTÄ ETEENPÄIN 23 
5.1 Jäsenvaltioiden nykytilanteen analyysi 23 
5.2 Arviointi uuden yhteisen alv-järjestelmän kannalta 26 
6 PÄÄTELMÄT 29 
LIITE 1: JÄSENVALTIOISSA VUOSINA 1994 - 1996 SOVELLETTUJEN 
ALV-KANTOJEN KEHITTYMINEN (LUKUUN OTTAMATTA 
28 ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAISIA SIIRTYMÄKAUDEN 
VEROKANTOJA) 31 
LIITE 2. ALENNETTUJEN ALV-KANTOJEN SOVELTAMINEN JÄSEN­
VALTIOISSA KUUDENNEN ALV-DIREKTIIVIN LIITTEEN H 
SISÄLTÄMIEN TAVAROIDEN JA PALVELUJEN LUOKKIIN 32 
A 
1 JOHDANTO 
Tämä asiakirja sisältää kertomuksen, joka komission on esitettävä neuvostolle kuudennen alv-
direktiivin 12 artiklan 4 kohdan mukaisesti alennettujen alv-kantojen soveltamisalan tarkastele­
miseksi. Kaikkien alv-kannan yhdenmukaistamista käsittelevien toimenpiteiden tavoin tämä 
tarkastelu perustuu EY:n perustamissopimuksen 99 artiklassa määrättyyn perusteeseen, jossa 
määrätään, että yhdenmukaistamista tarvitaan sisämarkkinoiden perustamisen ja toimivuuden 
turvaamiseksi. Tämän vuoksi kertomuksella on seuraavat tavoitteet: 
• Palautetaan mieleen alv-kannan yhdenmukaistamisen nykytilanne sekä kerrotaan 
tärkeimmistä toimenpiteistä ja tapahtumista edellisen kertomuksen KOM(94) 584 jälkeen [2 
luku]-
• Arvioidaan alv-kannan rakenteen merkitystä sisämarkkinoiden toimivuuden kannalta. 
Kertomuksessa pyritään sen tähden toteamaan, onko jäsenvaltioiden välillä esiintynyt alv:stä 
johtuvaa kilpailun vääristymistä tai kaupan siirtymistä. Erityisesti tutkitaan, haittaavatko alv-
kantojen erot rajat ylittäviä ostoja tai vaikuttavatko ne vähittäiskauppiaiden hankintatapoihin 
[3 luku] 
• Tutkitaan kuudennen alv-direktiivin liitteen H mukaisen alennetun alv-kannan soveltamisalaa 
sekä tavaroiden luovutusten ja palvelujen suoritusten kattavuutta. Direktiivin 12 artiklan 4 
kohdan mukaisesti neuvoston on tarkasteltava liitettä H joka toinen vuosi, jotta havaittaisiin, 
onko sen soveltamisalaa aihetta muuttaa. Sen vuoksi tässä yhteydessä käsitellään kaikkia 
komissiolle tehtyjä alennetun alv-kannan soveltamisalaa koskevia valituksia ja esityksiä. Eri­
tyistä huomiota kiinnitetään myös tiettyjen energiatuotteiden verotusta koskevan 12 artiklan 
3 kohdan b alakohtaan [4 luku]. 
• Pohditaan sitä, miten alennetun alv-kannan soveltamisalan yhdenmukaistamisessa olisi 
edettävä. Tuleva yhdenmukaistaminen ei voi perustua vain tämän päivän keskusteluille ja 
pyynnöille. Sen vuoksi on tarpeellista suorittaa laajempi analyysi jäsenvaltioiden nykytilasta. 
Tämän analyysin perusteella voidaan arvioida nykytilannetta ehdotetun yhteisen alv-
järjestelmän valossa [5 luku]. 
• Esitetään yhteenveto kertomuksen tärkeimmistä havainnoista ja tehdään päätelmät komission 
mahdollisista 12 artiklan 4 kohdan mukaisista lainsäädäntötoimista [6 luku]. 
On tärkeätä todeta, että tässä kertomuksessa ei käsitellä valmisteverojen yhdenmukaistamista. 
Kertomuksessa ei myöskään käsitellä yksityiskohtaisesti kaikkia verokantaa koskevia kysy­
myksiä, jotka liittyvät olennaisesti yhteistä alv-järjestelmää koskevan ohjelman toteuttamiseen 
sisämarkkinoita varten [KOM(96) 328 lopullinen], joka nimenomaisesti edellyttää alv- kantojen 
lähentämistä edelleen. Kertomuksessa ei erityisesti ennakoida komission tätä tarkoittavia 
lainsäädäntöaloitteita. 
1 cu 
Lopuksi on syytä havaita, että tässä kertomuksessa ei tarkastella siirtymäkautta koskevia alv-
kantaa käsitteleviä säännöksiä. Direktiivin 28 artiklan 2 kohdan g alakohdan mukaisesti 
komission tehtävänä oli tarkastella uudelleen 28 artiklan 2 kohdan a - f alakohdan säännöksiä 
ennen 31 päivää joulukuuta 1994. Tässä yhteydessä viitataan kertomukseen KOM (94) 584. On 
kuitenkin selvää, että rajoittamalla tämän kertomuksen kuudennen direktiivin vaatimuksiin 
komissio ei automaattisesti hyväksy näiden järjestelyjen jatkamista; komissio käsittelee näitä 
säännöksiä ehdotuksissaan sisämarkkinoiden yhteistä alv-järjestelmää koskevaksi ohjelmaksi. 
2 ALV-KANTOJEN YHDENMUKAISTAMINEN: TILANNE VUONNA 1996 
Yhteisön nykyisen alv-lainsäädännön nojalla jäsenvaltiot saavat soveltaa joko yhtä tai kahta 
alennettua alv-kantaa, jonka on oltava vähintään viisi prosenttia ja jota saadaan soveltaa vain 
liitteessä H tarkoitettujen tavara- ja palveluluokkien toimittamiseen ( 12 artiklan 3 kohdan a 
alakohta)1. Lisäksi jäsenvaltiot saavat soveltaa alennettua kantaa maakaasun ja sähkön toimituk­
siin edellyttäen, että kilpailun vääristymisen vaaraa ei ole (12 artiklan 3 kohdan b alakohta). 
Näitä säännöksiä tarkastellaan yksityiskohtaisesti 4 luvussa. 
Taide-, antiikki- ja keräilyesineisiin sovellettavia verokantoja koskevat säännöt määritellään 
kuudetta alv-direktiiviä muuttavassa direktiivissä2. Neuvosto on säätänyt vuonna 1996 muiden 
kuin liitteen H luokkaan 1 kuuluvien maataloustuotteiden (etupäässä leikkokukat, leikkovihreä, 
sipulit, juuret ja muut vastaavat osat, polttopuut) verotuksesta kuudennen alv-direktiivin 
siirtymäkauden järjestelyjä koskevilla säännöksillä3. Kultaa koskevan järjestelyn ja siihen 
sovellettavien verokantojen osalta komission asianomainen aloite on vireillä neuvostossa4. 
Direktiivin 28 artiklan 2 kohdassa säädetään niistä alv-kantaa koskevista toimenpiteistä, jotka 
jäsenvaltioilla on oikeus pitää voimassa 28 artiklan 1 kohdassa mainitun siirtymäkauden aikana. 
Kuten edellä todettiin, komissio käsittelee näitä järjestelyjä sisämarkkinoita koskevan uuden 
yhteisen alv-järjestelmän yhteydessä. 
Yhteistä arvonlisäverojärjestelmää koskevan direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta 
arvonlisäveron yleisen verokannan tason osalla 20 päivänä joulukuuta 19% anneltu neuvoston 
direktiivi 96/95/EY. EYVL N:o L 338. 28.12.1996. s. 89 
Yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta 14 
päivänä heinäkuuta 1994 annettu direktiivi 94/5/EY. EYVL N:o L 60. .3.3.1994. s. 16 
Yhteisen arvonlisäverojärjestelmän täydentämisestä ja direktiivin 77/388/ETY muuttamisesta 25 
päivänä kesäkuuta 1996 annettu direktiivi 96/42/EY. EYVL N:o L 170. 9.7.1996. s. 34 
KOM(92)441 lopullinen 
Direktiivin 28 artiklan 2 kohdan a - f alakohdassa olevien siirtymäkautta koskevien järjestelyjen 
nojalla eräillä jäsenvaltioilla on oikeus soveltaa rajoitettuun määrään tavaroita ja palveluja 
poikkeuksia, joiden nojalla edellisessä vaiheessa maksettu vero palautetaan (niin sanottua 
nollaverokantaa), tai alennettuja verokantoja, jotka ovat alhaisempia kuin 12 artiklan 3 kohdassa 
säädetty vähimmäisverokanta (niin sanottuja erityisalennettuja verokantoja). Joillakin 
jäsenvaltioilla oli myös oikeus säilyttää alennettu verokanta, joka ei saanut olla alhaisempi kuin 
12 prosenttia ja jota sovellettiin muihin kuin liitteessä H tarkoitettuihin tavaroihin ja palveluihin 
edellyttäen, että nämä verokannat olivat voimassa 1 päivänä tammikuuta 1991 (niin sanotut 
pysäköidyt kannat). Niillä jäsenvaltioilla, jotka sovelsivat alennettua verokantaa 
ravintolapalveluihin, lasten jalkineisiin ja vaatetukseen sekä asumiseen 1 päivänä tammikuuta 
1991, oli oikeus jatkaa näiden kantojen soveltamista nykyisiä alv-järjestelyjä koskevan 
siirtymäkauden aikana. Lopuksi Kreikalla oli oikeus soveltaa edelleen erityisalennettuja 
verokantoja tietyillä saarilla ja tietyissä departementeissa. Koska kaikki nämä säännökset 
kuuluvat alv-järjestelyjen siirtymäkauteen, niitä ei tarkastella yksityiskohtaisesti. 
Kertomuksen liitteessä 1 on yksityiskohtainen taulukko, joka kuvaa alv-kantojen kehitystä 
jäsenvaltioissa lukuun ottamatta 28 artiklan 2 kohtaan perustuvia kantoja vuoden 1994 lopun eli 
komission tätä aihetta käsitelleen edellisen kertomuksen jälkeen. Taulukosta havaitaan, että 
verokantojen tasot vaihtelevat yhä merkittävästi: yleiset kannat vaihtelevat 15 prosentista 25 
prosenttiin, alennetut kannat viidestä prosentista 17 prosenttiin5. Yhteisössä sovellettavien 
yleisten verokantojen yksinkertainen keskiarvo on noin 19,5 prosenttia, ja alennettujen 
verokantojen keskiarvo on hieman yli kahdeksan prosenttia. Verrattuna vuoden 1994 lukuihin 
tämä merkitsee merkittävää alv-kantojen keskiarvon nousua, joka johtuu pääasiassa yhteisön 
laajenemisesta 15 jäsenvaltioon ja kolmen uuden jäsenvaltion verokannoista, jotka ovat 
keskimäärin korkeampia kuin vanhoilla jäsenvaltioilla. 
Koko yhteisöä koskevassa painotetussa keskimääräisessä verokannassa ilmenee samanlainen 
suuntaus; komission arviot, jotka on saatu jäsenvaltioiden omia varoja koskevista laskelmista ja 
arvonlisäveron kertymistä kuvaavista tilastoista, osoittavat seuraavaa: 
Painotettu keskimääräinen verokanta 
Kaikki verokannat 
Yleinen verokanta 
Alennettu verokanta6 1994 
14,03% 
17,07% 
5,71% 1995 EU 12 
14,25% 
17,28% 
6,17% 1995 EU 15 
14,61% 
17,62% 
6,57% 
Suomessa sovelletaan 17 prosentin verokantaa rajoitettuun määrään elintarvikkeita. Sitä 
sovelletaan vain siirtymäkauden toimenpiteenä (vuoteen 1998 asti), se muodostaa joka tapauksessa 
tässä maassa kolmannen alennetun verokannan. Komissio on virallisesti kehottanut Suomen 
viranomaisia vähentämään alennettujen verokantojen lukumäärän kahteen. Tätä lukuun ottamatta 
korkein alennettu verokanta yhteisössä on 12.5 prosenttia. 
Tässä yhteydessä lukuun sisältyvät kaikki alennetut verokannat: nollaverokannat. niin sanotut 
erityisalcnnetut verokannat, pysäköidyt kannat, pysyvästi alennetut kannat. 
Komissio pitää selvänä, että nykyinen alv-kantojen yhdenmukaistamisaste on vähin, mitä 
jäsenvaltiot ovat pitäneet välttämättömänä sisämarkkinoiden toimivuuden kannalta. On 
selvää, että eri jäsenvaltioiden välisten alv-kantojen erojen lisääntyminen voi periaatteessa 
aina aiheuttaa rakenteellista epätasapainoa ja kilpailun vääristymistä eräillä taloudellisen 
toiminnan aloilla. Komissio ottaa kantaa näihin ongelmiin laatiessaan ehdotuksia alv-
kantojen yhdenmukaistamisesta. Ensimmäinen ehdotus on tarkoitus tehdä loppuvuodesta 
1997 tai vuoden 1998 alkupuolella. 
Tässä yhteydessä on vielä kerran syytä kiinnittää huomiota siihen, että seuraavassa on 
tarkoitus (vain) tarkastella sisämarkkinoiden tämänhetkistä toimivuutta voimassa olevien 
alennettujen alv-kantojen rakenteen kannalta. 
3 ALV-KANNAT JA SISÄMARKKINOIDEN TOIMIVUUS 
Tarkastellessaan nykyisten alv-kantojen eroavuuksien vaikutusta sisämarkkinoiden 
toimivuuteen komissio on pyrkinyt arvioimaan, (i) vaikuttavatko jäsenvaltioiden väliset alv-
kantojen erot yksittäisten ihmisten ja liikeyritysten (verovelvollisten) käyttäytymiseen ja (ii) 
ovatko tällaista vaikutusta koskevat ilmoitetut tapaukset luontainen osa nykyistä alv-kantojen 
rakennetta. 
3.1 Alv-kantojen vaikutus rajat ylittävään osto- ja toimituskäyttäytymiseen: yleiset 
suuntaukset 
Edellä mainitussa vuoden 1994 kertomuksessa tutkittiin huolellisesti alv-kantojen vaikutusta 
sekä yksittäisten ihmisten rajat ylittävän ostokäyttäytymisen muotoihin että verovelvollisten 
yhteisön sisäiseen kauppaan. Sitä varten teetettiin useita tutkimuksia, joiden tulokset 
osoittivat, että yleisesti ottaen ei ollut tapahtunut odottamatonta alv-pohjaista kilpailun vää­
ristymistä tai kaupan siirtymistä, joskin tästä oli joitakin erityisiä poikkeuksia. Tämän 
tuloksen syitä on pohjimmiltaan kaksi. Ensiksikin muut kuin veroon perustuvat tekijät 
näyttävät hyvin usein merkitsevän enemmän kuin mahdollinen alv-pohjainen syy rajat 
ylittävässä ostokäyttäytymisessä. Toiseksi siirtymäkausijärjestelmällä pyritään huolehtimaan 
verovelvollisten välisessä kaupassa sovellettavan määräpaikkaperiaatteen avulla ja käyttä­
mällä useita verojärjestelmiä (esimerkiksi etäkauppajärjestelmää) siitä, että alv-kantojen 
eroja ei itse asiassa voida käyttää hyväksi. 
Alv peritään alkuperämaassa, kun on kyse toimituksista, jotka yhdessä jäsenvaltiossa olevat 
verovelvolliset tekevät toisessa jäsenvaltiossa oleville tietyn tyyppisille ostajille 
(vakiokannan mukaan veroa maksaville maanviljelijöille, verosta vapautetuille pienille 
liikeyrityksille, verovelvollisille, jotka suorittavat kuudennen alv-direktiivin 13 artiklan 
mukaan verosta vapautettuja liiketoimia, veroa maksamattomille henkilöille, jotka ostavat 
tavaroita 10 000 ecua olevan vuotuisen kynnysarvon alittavan määrän arvosta). Sama koskee 
tavaroiden toimittamista matkailijoille, kun nämä kuljettavat ne itse7, etäkauppajärjestelyn 
nojalla tapahtuvia toimituksia sen jäsenvaltion vahvistaman määrän alapuolella, josta 
toimitus tapahtuu, ja tiettyjä palvelujen suorituksia. Valmisteveron alaisten tuotteiden 
toimituksiin vaikuttaa ilmeisesti suuresti sovellettavien verokantojen taso sekä se, miten 
valmisteverot määrätään. 
Komission tietojen mukaan on kuitenkin epätodennäköistä, että nämä järjestelyt 
aiheuttaisivat merkittävää tai laajalle levinnyttä kilpailun vääristymistä tai kaupan siirtymistä. 
Komission tietoon on kuitenkin uudelleen tullut eräs merkittävä tapaus, jota on jo arvioitu 
vuoden 1994 kertomuksessa: saksalaiset vakiokantaiseen alv-järjestelmään kuuluvat 
maanviljelijät, jotka ostavat esimerkiksi lannoitteita ja hyönteismyrkkyjä, joihin Saksassa 
sovelletaan yleistä verokantaa, suoraan naapunjäsenvaltioista, joissa näitä tuotteita 
verotetaan alhaisemman verokannan mukaan. Samoin ranskalaisilla on tapana ostaa 
esimerkiksi hiiltä kotitaloudessa käytettäväksi Belgiasta, missä sovelletaan merkittävästi 
alempaa verokantaa. Muut alv-pohjaiset juomien myyntiä koskevat siirtymät, kuten virvoi­
tusjuomien ja mineraaliveden myynti Ranskasta Belgiaan tai Ranskasta Iso-Britanniaan, 
eivät yleensä ole merkitykseltään huomattavia. Näiden tapausten yhteismäärää saattaa 
kuitenkin olla syytä tarkastella. Lisäksi saattaa syntyä merkittävä alueellinen vaikutus, jota on 
kenties arvioitava. Joka tapauksessa on tärkeätä huomioda, että tilanteella, jossa eri 
jäsenvaltiot soveltavat erilaisia (alennettuja) verokantoja tai jossa tietyssä jäsenvaltiossa on 
alennettu alv-kanta, mutta toisissa jäsenvaltioissa sellaista ei ole, on kielteinen vaikutus 
sellaisten yritysten myyntiin, jotka eivät hyödy alennetusta verokannasta tai jotka kilpailevat 
samankaltaisten yritysten kanssa toisessa jäsenvaltiossa, jossa alennettua verokantaa 
sovelletaan. 
Yli rajojen tapahtuvat teleliikennepalvelut ovat esimerkki alasta, jolla palvelujen tarjoajat 
voivat valita, mihin valtioon sijoittavat toimipaikkansa (verotuspaikan takia) hyötyäkseen 
alemmista verikannoista ja/tai maksetun veron vähentämiseen liittyvistä edullisista 
järjestelyistä. Tälle kannustimelle antavat lisäpontta jäsenvaltioiden viime aikoina esittelemät 
uudet verotusjärjestelmät, jotka ovat seurausta komission tällä alalla tekemistä 
lainsäädäntöaloitteista8. 
Lukuun ottamatta uusia liikennemuotoja. 
KOM(97) 4 lopull. Katso myös neuvoston päätökset 97/200-214/EY, EYVL N:o L 86, 28.3.1997, 
s. 5. 
Sanomattakin on selvää, että alv-kantojen eroilla ei ole yhtä suurta merkitystä kaikille 
teollisuudenaloille. Esimerkiksi koristekasvi- ja kukkaviljelytuotteiden aloilla verokantojen 
suuret erot ovat selvästi lisänneet alttiutta väärinkäytöksiin. Lisäksi komission tietoon on 
tullut tapauksia, joissa vakioverokannan soveltaminen vääristää kilpailua tämän alan 
yhteisön sisäisessä kaupassa. 
Liitteessä 1 olevasta taulukosta voidaan huomata, että jäsenvaltioiden alv-kannat eivät 
muuttuneet merkittävästi vuodesta 1994 vuoteen 1996, minkä vuoksi näyttää olevan 
todennäköistä, että vuoden 1996 tilanne on tässä suhteessa verrattavissa vuoteen 1994. On 
kuitenkin korostettava, että vuonna 1994 tehdyt päätelmät riippuivat edellä mainitun 
siirtymäkauden erityisolosuhteista. Tämän vuoksi on ilmeistä, että siirtyminen uuteen 
yhteiseen sisämarkkinoiden alv-järjestelmään luo täysin uuden tilanteen, joka on otettava 
huomioon tehtäessä tätä järjestelmää koskevia ehdotuksia. Lisäksi muut kuin veroon 
perustuvat liikeyritysten ja yksittäisten henkilöiden käyttäytymiseen vaikuttavat seikat 
muuttuvat j atkuvasti. 
Arvioidakseen viimeksi mainittua näkökantaa komissio tuki ulkopuolisen neuvonantajan 
tästä kysymyksestä tekemää tutkimusta9. Tutkimus keskittyi sellaisiin rajaseutuihin, jotka oli 
aikaisemmissa tutkimuksissa yksilöity "herkiksi", eli saksalaisiin Tanskan, Alankomaiden, 
Belgian, Luxemburgin, Ranskan ja Itävallan rajan lähellä oleviin seutuihin. Tutkimuksen 
painopisteitä olivat kuluttajien päätöksiin vaikuttavat seikat, yleiset suuntaukset rajojen ylitse 
tapahtuvissa ostoksissa sekä vähittäiskauppa-alan kannustimet ja strategiat. Tutkimus 
suoritettiin kattavan kirjallisen tarkastelun ja asiantuntijoiden haastattelujen avulla. Tutkimus 
kattoi alv:n ja valmisteverot; etäkauppa (postimyynti) analysoitiin myös erikseen. 
Pohjimmiltaan tutkimus vahvistaa aikaisempien, vuoden 1994 kertomuksessa selvitettyjen 
tutkimusten tulokset. Eräät erityistulokset kannattaa kuitenkin mainita. Tutkimuksen 
tärkeimmät havainnot voidaan tiivistää seuraavasti: 
• Alueilla, joilla rajojen ylitse tapahtuva ostaminen on suhteellisen vilkasta, 
vähittäiskauppiaat itse asiassa sopeuttavat esimerkiksi mainontansa, varastossa olevien 
tuotteidensa valikoiman ja ulkomaan valuutan hyväksymisen naapurivaltion tarpeiden 
mukaan. On olemassa selkeitä esimerkkejä, joissa tällainen aktiivinen rajat ylittävä 
toiminta on saanut EU:n kuluttajat liikkeelle. 
• Verokantojen eroista johtuva hinnanero ei ole ainoa tekijä, joka vaikuttaa jäsenvaltioiden 
väliseen rajat ylittävän kaupan määrään. Hintaetua täydentävät tuotevalikoima, 
houkutteleva ostosilmapiiri ja hyvä asiakaspalvelu. Kielimuurien merkitys on paljon 
pienempi kuin olisi voinut olettaa. 
"Retail strategies to benefit from indirect tax differences" (Jilrgen Ratzinger, Ifo Institute for 
Economic Research) - maaliskuu 1996 
• Tulevaisuudessa lähentymisen odotetaan jatkuvan ja johtavan kilpailun lisääntymiseen, 
hintatasojen lähenemiseen edelleen ja muutoksiin ostokäyttäytymisessä. 
• Rajojen ylitse tapahtuva etäkauppa muodostaa merkittävän osan Saksan 
vähittäiskauppiaiden liikevaihdosta. Noin viisi prosenttia kulutuskysynnästä tyydyttävät 
postimyyntiä harjoittavat myyjät, ja noin kolme prosenttia saksalaisten yhtiöiden 
postimyynnin liikevaihdosta on peräisin naapurimaiden EU-kuluttajilta. 
• Rajojen ylitse tapahtuvan ostamisen määrä ei ole yleisesti ottaen muuttunut merkittävästi 
eri raja-alueilla vuoden 1993 jälkeen. Kaksi erityistapausta kannattaa kuitenkin huomata: 
(i) (Saksan) raja-alueella Luxemburgin lähellä rajan takaa tulevilla asiakkailla on erittäin 
tärkeä merkitys, joka on jopa kasvanut viime vuosina, (ii) Saksan ja Itävallan raja-alue 
osoittautui perinteisesti pitkälle yhdentyneeksi jo ennen Itävallan unioniin liittymistä. Itse 
asiassa sekä Baijeri että Pohjois-Italia houkuttelevat kuitenkin merkittävän osan Itävallan 
ostovoimasta (noin viisi prosenttia Kärntenin, Tirolin, Salzburgin ja Oberösterreichin 
osavaltioista, kun ei oteta huomioon tupakkaa, bensiiniä eikä ajoneuvoja. Tämä tarkoittaa, 
että rajan ylitse tapahtuneet ostot lisääntyivät vuodesta 1994 vuoteen 1995 noin 23 
prosenttia). 
Nämä päätelmät, jotka eivät ole erityisen yllättäviä, paljastavat kaksi perussuuntausta alv-
kantojen vaikutuksesta rajojen ylitse tapahtuviin osto- ja toimituskäyttäytymisen muotoihin. 
Ensiksikin olemassa olevien verokantojen eroista huolimatta markkinoiden yhdentymisaste 
lisääntyy yhä, ja vähittäiskauppiaat parantelevat edelleen myyntistrategioitaan. Vaikka 
sisämarkkinat eivät taloudellisesta näkökulmasta katsoen toimi täydellisesti, niiden 
toimivuus paranee kuitenkin jatkuvasti. Toiseksi on ilmeistä, että siellä, missä olot ovat 
suotuisat rajojen ylitse tapahtuville ostoille (ei kielimuureja, yhteiset perinteet, jne.), tapahtuu 
alv-pohjaista kaupan siirtymistä, ja sitä voidaan pitää kilpailun vääristymisenä. Näin ollen 
tutkimus vahvistaa selkeästi useiden Itävallan toimijoiden valitukset alv-pohjaisesta kaupan 
siirtymisestä Saksaan (esimerkiksi sähkölaitteiden osalta). Eräitä rajoitettuja alueita lukuun 
ottamatta on valitettavasti kuitenkin mahdotonta luotettavasti arvioida rajojen ylitse 
tapahtuvien ostovirtojen suuruutta tuotekohtaisesti. 
Tämän johdosta sen paremmin rajojen ylitse tapahtuvien liiketoimien yleisiä suuntauksia 
koskeva arviointi kuin tutkimuksen erityistuloksetkaan eivät anna riittävästi todisteita, jotka 
oikeuttaisivat nykyisen alv-kantajärjestelmän suuriin muutoksiin. Tämä arviointi liittyy 
kuitenkin vain nykyiseen tilanteeseen, ja perustuu olettamukseen, että sovelletaan nykyisiä 
verojärjestelyjä ja että toimijoiden ja asiakkaiden käyttäytyminen ei muutu merkittävästi. 
Samalla on kuitenkin selvää, että koska nykyinen verojärjestelmä perustuu määrä-
paikkaperiaatteen laajaan soveltamiseen ja useisiin erityisjärjestelmiin, se estää sellaisenaan 
sisämarkkinoiden täysimääräisen hyödyntämisen. Nykyinen monimutkainen ja epätasainen 
verokantojen järjestelmä on seurausta siitä, että jäsenvaltiot omien sisäpoliittisten ja 
taloudellisten syidensä takia pitävät itsepintaisesti kiinni nykyisistä erisuuruisista 
verokannoistaan. Ennustettu markkinoiden jatkuva yhdentyminen lisää kilpailua, lähentää 
hintatasoa entisestään ja lopulta johtaa ostokäyttäytymisen mukautumiseen. Yhteisen rahan 
käyttöönotto ja elektronisen kaupankäynnin lisääntyminen luultavasti voimistavat selvästi 
näitä kehityssuuntia. Tämän vuoksi on todennäköistä, että nykyisen alv-kantarakenteen 
rajoittavat vaikutukset vielä lisääntyvät tulevaisuudessa. Jopa nykyisten 
siirtymäkausijärjestelyjen aikana saattaa osoittautua välttämättömäksi edelleen 
yhdenmukaistaa alv-kantoja samalla kun teollisuuden alojen (tavarat ja palvelut) kilpailu 
jatkuvasti lisääntyy rajat ylittävässä kaupassa. 
3.2 Alv-kantojen vaikutus rajat ylittävään osto- ja toimituskäyttäytymiseen: 
erityistapausten analysointi 
Komissio saa säännöllisesti kertomuksia ja valituksia erityistapauksista, joissa alv-kantojen 
erojen väitetään aiheuttavan merkittäviä vääristymiä toimijoiden välillä. On selvää, että tässä 
kertomuksessa ei voida kuvata yksityiskohtaisesti niitä eri tapauksia, jotka on saatettu 
komission tietoon (joista monet ovat luottamuksellisia tai joissa on kyse tietosuojasta). 
Tietyissä erityistapauksissa komissio on kuitenkin ottanut yhteyttä toimivaltaisiin kansallisiin 
viranomaisiin saadakseen lisätietoja tai selityksiä. 
Kaksi nykyisestä alv-kantajärjestelmästä aiheutuvaa olennaista ongelmaa voidaan kuitenkin 
tunnistaa perussyiksi tietyille verovelvollisten välisen kilpailutilanteen vääristäville 
vaikutuksille (jotka puolestaan estävät loppukuluttajia hyötymästä täysimääräisesti 
sisämarkkinoista): (i) liitteen H valinnaisuus ja (ii) liitteessä H lueteltujen luokkien välisten 
yhteisten määritelmien puute. 
Tällä hetkellä jäsenvaltiot voivat valita, soveltavatko ne liitteessä H määrättyjen tavara- ja 
palveluluokkien toimituksiin yhtä vai kahta alennettua verokantaa. Ne saattavat soveltaa 
alennettua alv-kantaa tiettyihin tuotteisiin tai olla soveltamatta. Tämän kertomuksen liitteessä 
2 on taulukko, joka osoittaa, missä määrin jäsenvaltiot ovat käyttäneet oikeuttaan soveltaa 
alennettua verokantaa liitteen H 17:ään eri ryhmään. On selvää, että samanlaisten tavaroiden 
ja palvelujen erilainen alv-kohtelu yhteisössä johtaa todennäköisesti kilpailun 
vääristymiseen. 
On toki totta, että liitteen H palvelujen ryhmät eivät luonteensa vro)si ole sellaista 
taloudellista toimintaa, jolle olisi ominaista merkittävä soveltaminen rajojen ylitse. 
Myöskään liitteessä H mainitut tavarat eivät ole sen tyyppisiä, että yksityiset ihmiset 
tavallisesti matkustaisivat pitkiä matkoja ostaakseen niitä. Komission mielestä tämä arviointi 
ei kuitenkaan välttämättä anna täydellistä kuvaa tilanteesta vuonna 1996. Ennen 
tuoteryhmittäin tapahtuvaa tarkastelua (katso 4 luku) kannattaa jossakin määrin miettiä 
seuraavaa: liitteen H alv-kantojen erot vaihtelevat ainakin 20 prosenttiyksikköä (viidestä pro­
sentista 25 prosenttiin), ja kun otetaan huomioon erityisalennetut verokannat ja 
nollaverokannat, tämä ero laajenee 25 prosenttiyksiköksi. Tämän vuoksi mahdollinen 
huomattava rahan säästö muodostaa kannustimen tavaroiden ja vähäisemmässä määrin 
palvelujen ostamiseen ulkomailta silloinkin, kun siitä aiheutuu huomattavaa epämukavuutta. 
Esimerkiksi lääketieteen alalla liikeyritykset ja toimijat voivat käyttää hyväkseen 
kansainvälisiä hintaeroja silloin kun niitä syntyy alv-kantojen vaikutuksesta. 
Lisäksi jäsenvaltiot ovat taipuvaisia valitsemaan tavaroita ja palveluja liitteen H ryhmistä sen 
sijaan, että ottaisivat koko ryhmän alennetun kannan piiriin. Useissa tapauksissa tällainen ero 
tehdään silloinkin, kun käytetään yhdistettyä tariffinimikkeistöä tietyn tuoteryhmän tarkan 
kattavuuden saavuttamiseksi. Komissio on tietoinen useista tapauksista, joissa jäsenvaltiot 
tekevät tietyn liitteen H ryhmän sisällä sattumanvaraisilta vaikuttavia eroja. 
Voitaisiin väittää, että vaikka tällaista pohjimmiltaan samanlaisten tavaroiden tai palvelujen 
erilaista kohtelua on vaikea ymmärtää, kansallisten ja ulkomaisten toimittajien välinen 
kilpailu ei vääristy yhteisön sisällä, koska niitä molempia kohdellaan samalla tavalla. 
Käytännössä toimivaltaiset veroviranomaiset saavat kuitenkin tiedon näistä eroista vain 
silloin, kun ylimääräinen ilmoitusvelvollisuus täytetään (esimerkiksi yhteisöhankinnat). Näin 
ollen saattaa tapahtua, että kansalliset tuottajat hyötyvät aina alennetusta verokannasta 
riippumatta tuotettujen tavaroiden tai toimitettujen palvelujen luonteesta, kun sitä vastoin 
niiden ulkomaiset kumppanit kärsivät oikein sovelletusta yleisestä alv-kannasta. 
Komissio saa myös usein valituksia jäsenvaltion sisällä ilmenevästä kilpailun 
vääristymisestä, jonka syynä on liitteen H ryhmien epätasainen voimaan saattaminen. Nämä 
vääristymät koskevat samalla tavoin kaikkia yhteisön toimijoita ja kansalaisia, minkä 
johdosta ne eivät kuulu komission vastuulle yhtenäismarkkinoiden kilpailusääntöjen 
mukaisesti, mutta niiden olemassaolosta kannattaa toki ilmoittaa. On otettava huomioon, että 
kuudennen alv-direktiivin perusperiaatteiden mukaisesti samoja tavaroita ja palveluja ei 
voida verottaa eri verokantojen mukaisesti; mahdollisen verokantojen eron on perustuttava 
objektiiviseen eroon. Komissio on jo vaatinut tämän perusperiaatteen noudattamista muilla 
aloilla, ja yhdessä tapauksessa on päädytty rikkomismenettelyvaiheeseen. 
Liitteen H ryhmien selkeiden yhteisten määritelmien puuttuminen synnyttää myös 
merkittävän määrän "rajatapauksia". Monet jäsenvaltiot soveltavat esimerkiksi alennettua 
alv-kantaa teehen ja kahviin ja yleistä verokantaa virvoitusjuomiin. On kuitenkin oikeutettua 
kysyä, onko tölkeissä olevaa jääteetä pidettävä teenä vai virvoitusjuomana, ja sama kysymys 
koskee useita valmiita kahvijuomia. Silloin, kun kahta tuotetta, joihin sovelletaan erilaista 
alv-kantaa, myydään yhdessä eikä niitä voida erottaa, nousee esiin kysymys siitä, mitä 
verokantaa olisi sovellettava. Vastaavasti ei ole mitään ratkaisevia perusteita, joiden nojalla 
voitaisiin esimerkiksi päätellä, onko CD-levy vai kirja tärkeämpi silloin, kun molemmat 
myydään yhdessä yhtenä tuotteena, joka on sanakirja. Kaikki tämä osoittaa nykyisen alv-
kantajärjestelmän perusongelmat, jotka sekä ovat vastoin alv:n perusperiaatteita että lähes 
varmasti vääristävät kilpailua. 
Valitettavasti komissio ei pysty määrittelemään tarkkaan edellä olevien perusongelmien 
aiheuttamien vääristymien määrää. Pitää paikkansa, että verokannoista annettua direktiiviä 
92/77/ETY hyväksyttäessä komissio tiesi, että vähäisiä vääristäviä vaikutuksia saattoi syntyä 
siitä, miten liite H oli suunniteltu, ja että edellä hahmoteltu nykytilanne ei vaadi kiireellisiä 
toimenpiteitä etenkään, kun koko verokantojen yhdenmukaistamiskysymystä joka 
tapauksessa käsitellään uuden sisämarkkinoiden yhteisen alv-järjestelmän yhteydessä. 
Ongelmallisten tapausten määrän lisääntyminen saa komission kuitenkin ajattelemaan, että 
tilannetta on ehdottoman välttämätöntä seurata tarkasti ja että tulevat erilliset aloitteet 
saattavat osoittautua välttämättömiksi tällä alalla. Jäsenvaltioita pyydetään nimenomaisesti 
ratkaisemaan edellä mainitut ongelmat. 
4 ALENNETUN ALV-KANNAN SOVELTAMISALAN TARKASTELU 
4.1 Perusteet alennetun alv-kannan soveltamisalan tarkastelemiseksi 
Tämän kertomuksen oikeusperustassa, kuudennen alv-direktiivin 12 artiklan 4 kohdan 
toisessa kappaleessa, todetaan seuraavasti: 
"Komission kertomuksen perusteella neuvosto tarkastelee vuodesta 1994 
kahden vuoden välein uudelleen alennettujen verokantojen soveltamisalaa. 
Neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta päättää liitteessä H 
esitetyn tavaroiden ja palvelujen luettelon muuttamisesta. " 
Kuten edellä siirtymäkauden alv-järjestelyjen yhteydessä havaitaan, alv-kantojen rakenteen ja 
sisämarkkinoiden yleisen toimivuuden nykyinen suhde (rajojen yli tapahtuvien liiketoimien 
merkityksessä) ei vaadi alv-kantojen järjestelmällistä muuttamista. Erityiset valitukset paljas­
tavat kuitenkin nykyisen järjestelmän ongelmallisia piirteitä. 
10 
Tässä luvussa tarkastellaan yksityiskohtaisesti liitteen H eri ryhmiä, pyyntöjä liitteen H 
laajentamiseksi ja tiettyjen energiatoimitusten erityistapausta (12 artiklan 3 kohdan b alakoh­
ta). Tässä yhteydessä komissio on saanut kaupan ja teollisuuden liitoilta useita lausuntoja, 
joissa on pyydetty niiden edustamien alojen sisällyttämistä alennetun verokannan sovelta­
misalan seuraavan tarkastelun yhteydessä. 
Kuten edellä on todettu, tärkein peruste alennetun alv-kannan ja liitteen H sekä 12 artiklan 3 
kohdan b alakohdan tarkastelemiseksi löytyy EY:n perustamissopimuksen 99 artiklasta, joka 
viittaa verotuksen yhdenmukaistamiseen siinä laajuudessa, jossa se on tarpeellista ja jossa 
todetaan, että yhdenmukaistaminen on tarpeen sisämarkkinoiden toteuttamisen ja 
toimivuuden varmistamiseksi. Analyysin pääpaino on tämän vuoksi siinä, tarvitaanko 
nykyisiin säännöksiin muutoksia kilpailun vääristymisen aiheuttamien ongelmien 
voittamiseksi. 
Tästä seuraa, että arvioita alennetun alv-kannan soveltamisesta tiettyyn alaan, tuotteeseen tai 
palveluun ja siitä saatavista hyödyistä voidaan tehdä vain tämän perustamissopimuksen 
antaman välillistä verotusta koskevan suuntaviivan pohjalta. Toisin sanoen: silloinkin, jos 
tietyssä tapauksessa ei todeta selkeää kilpailun vääristymistä, kaikkia alennetun alv:n puoles­
ta ja sitä vastaan puhuvia seikkoja on arvioitava sen nojalla, mikä on niiden yleisvaikutus 
sisämarkkinoiden toimivuuteen. Alv:n osalta neuvosto on tehnyt ehdottoman selväksi, että 
sisämarkkinoiden toteuttaminen edellyttää siirtymistä sellaiseen alv-järjestelmään, joka 
perustuu toimitettujen tavaroiden ja palvelujen lähtövaltiossa suoritettavaan verotukseen 
(kuudennen direktiivin 28 artiklan 1 kohta). Tämän vuoksi alennetun alv-kannan 
soveltamisalan tarkastelussa ei voida jättää huomiotta sen mahdollista vaikutusta edellä 
mainittuun sisämarkkinoiden yhteistä alv-järjestelmää koskevaan ohjelmaan. 
Liitteen H taustan ja neuvoston aiheellisten päätösten historiallista yhteyttä ei selitetä tässä 
kertomuksessa, koska tämä on tehty laajasti edellisessä kertomuksessa. 
4.2 Liitteen H eri luokkien tarkastelu 
Kuten edellä on hahmoteltu, liitteen H valinnaisuus ja sen tuoteryhmien melko laajat 
määritelmät aiheuttavat teknisiä perusongelmia, joita on seurattava ja analysoitava tarkasti. 
Useiden luokkien osalta eri eturyhmät ovat kuitenkin kääntyneet komission puoleen tiettyjen 
tavaroiden tai palvelujen sisällyttämiseksi alennetun alv-kannan soveltamisalaan. Tärkeimpiä 
tämänlaisia tapauksia käsitellään tässä luvussa, ja yleistä keskustelua tietyistä luokista 
kuvataan. Seuraavat alat ovat tärkeimmät: maatalous, terveydenhoito, henkilöliikenne, 
kulttuuri, sosiaalipolitiikka. 
11 
Maatalous 
Kyseisiä maataloustuotteita ovat ne, jotka eivät sisälly liitteeseen H (ryhmä 1) eli 
leikkokukat, leikkovihreä, sipulit, juuret ja muut vastaavat osat sekä polttopuut. Kyseisestä 
komission ehdotuksesta10 neuvostossa käydyssä keskustelussa kävi ilmi, että jäsenvaltioilla 
on erilaisia mielipiteitä siitä, mitä alv-kantaa olisi periaatteessa sovellettava 
maataloustuotteisiin. Toiset jäsenvaltiot haluavat laajentaa alennetun alv-kannan sovelta­
misalaa kaikkiin maataloustuotteisiin, kun sitä vastoin toiset haluaisivat säilyttää nykyisen 
luettelon. 
Elintarvikkeiden luokassa ostoksia tehdään paljon rajojen yli. Tällainen ostosten tekeminen 
on tällä alalla aina ollut yhteisön sisäisen kaupan piirre, mutta kaikkien komission tiedossa 
olevien tutkimusten perusteella se ei ensisijassa aiheudu alv-kannan eroista. Hyvin usein 
elintarvikkeita ostetaan naapurijäsenvaltiosta silloinkin, kun sovellettavat verokannat ovat 
korkeammat. Tällä hetkellä liitteen H suunnattua muuttamista ei pidetä aiheellisena tällä 
alalla. 
Terveydenhoito 
Farmakologisiin tuotteisiin (ryhmään 3) tai lääketieteellisiin laitteisiin (ryhmään 4) 
sovellettava alennettu alv kuvaa erittäin hyvin edellä mainittua epämääräisten määritelmien 
ongelmaa. Mitä merkitsee "käytetään tavanomaisesti terveydenhoidossa", mitä tarkoittaa 
"tavallisesti tarkoitettu vammojen lievittämiseksi tai hoitamiseksi"? Useissa jäsenvaltioissa 
nämä kysymykset aiheuttavat tällä hetkellä kiistoja kyseisten liikeyritysten ja toimivaltaisten 
viranomaisten välillä, kun arvioidaan, sisältyvätkö tietyt alat tai tuotteet liitteeseen H. Tämä 
ei ole yllättävää, kun otetaan huomioon säännöksen epäselvä sanamuoto. 
Henkilöliikenne 
Henkilöliikenteen (ryhmän 5) verotus on hyvin monimutkainen erityiskysymys. Jäsenvaltiot 
verottavat "kuljetuksia" tällä hetkellä hyvin eri tavoin, ja ne soveltavat alv-kantoja, jotka 
vaihtelevat nollasta (vapautus ja maksetun veron palautus) 25 prosenttiin. Samalla useimmat 
jäsenvaltiot tekevät eron eri kuljetusmuotojen, kotimaisen liikenteen ja yhteisön sisäisen tai 
kansainvälisen liikenteen, jne. välillä. Komission tiedossa on, että nykyinen tilanne aiheuttaa 
useita käytännön ongelmia kyseisille liikeyrityksille ja että kilpailu vääristyy selvästi. 
Komissio on lisäksi tietoinen siitä, että liikenneala on erityisala, joka saattaa vaatia erityistä 
alv-kohtelua. 
10 Katso alaviite 3. 
12 
Tämän vuoksi on tilattu tutkimus, jolla on seuraavat tavoitteet. Arvioidaan alv:n 
soveltamisessa henkilöliikennepalveluihin käytettävien erilaisten tekniikoiden vaikutuksia. 
Tutkitaan, esiintyykö eri liikennemuotojen välillä kilpailun epätasapainoa samoilla reiteillä 
(erityisesti nopea junaliikenne verrattuna lentoliikenteeseen). Ennustetaan nykyiseen 
alueperiaatteeseen perustuvan sääntelyn muuttamisen (absoluuttista ja suhteellista) 
vaikutusta hintaan ja riippuvuutta kaikista mahdollisista verotusmenetelmistä (verotuksesta 
lähtöpaikalla, saapumispaikalla, sijoittautumispaikassa tai siellä, missä ostajaa verotetaan?) 
sekä liikematkustajien vähennysoikeuteen liittyviä ongelmia. 
Kulttuuri 
Eniten keskustelua herättänyt liitteen H ryhmä koskee etupäässä kirjoja, lehtiä ja 
aikakauslehtiä (ryhmä 6). Tämä keskustelu kuitenkin usein laajennetaan käsittämään 
kulttuuritapahtumien verotus yleensä (ryhmä 7). Tässä yhteydessä on pohjimmiltaan kaksi 
perustelutapaa, joiden nojalla pyydetään alennetun alv-kannan soveltamisalan laajentamista: 
Ensiksikin äänite- ja videoteollisuus vaatii, että CD-levyihin, äänilevyihin, kasetteihin ja 
videoihin pitäisi voida soveltaa alennettua alv-kantaa. Väitetään, että esimerkiksi CD-levyjä 
syrjitään kulttuurin muihin viestintävälineisiin kuten kirjoihin, aikakauslehtiin sekä 
esimerkiksi museoihin, elokuviin ja teatteriin verrattuina. Lisäksi väitetään, että keskipitkällä 
aikavälillä alv:n alentaminen korvautuisi tulojen kasvuna esimerkiksi CD-levyjen yleisen 
myynnin kasvaessa alhaisen verotuksen ansiosta. 
Lisäksi jotkut jäsenvaltiot, erityisesti Ranska, esittävät pohjimmiltaan saman pyynnön 
laajemmassa yhteydessä. Väitetään, että esimerkiksi CD-levyjen, äänilevyjen, kasettien ja 
videoiden luonne viestinnän välineinä ja kulttuuriarvojen levittäjinä on verrattavissa kirjoihin 
ja että historialliset syyt kirjojen suosimiseen esimerkiksi äänilevyjen kustannuksella eivät 
enää päde "tietoyhteiskunnassa". Alennettu alv-kanta lisäisi esimerkiksi äänilevyjen kysyntää 
ja näin kannustaisi taiteen, musiikin jne. tuottamista Euroopassa. Lopuksi korostetaan, että 
tällä asialla on merkittäviä kasvatuksellisia etuja. 
Toistaiseksi nämä perustelut eivät ole saaneet komissiota täysin vakuuttuneeksi. Useimmat 
jäsenvaltiot ovat sitä mieltä, että suurin osa tämän alan myynnistä suuntautuu vapaa-ajan 
viettoon tai viihteeseen eikä ole luonteeltaan kulttuuria. Käytännössä tällaisia eroja on vaikea 
tehdä. Samaa voidaan sanoa kirjoista. Historiallisesti kirjat olivat kuitenkin olemassa ensiksi, 
ja ne saivat etuoikeutetun aseman, jota ei ole ulotettu viestinnän uudempiin välineisiin. On 
selvää, että kirjoja pidetään yhä kulttuuri viestinnän tärkeimpänä välineenä. Tätä kehitystä 
koskeva väittely on kuitenkin hyödytöntä, koska "vapaa-ajanviettoa" ja "kulttuuria" voidaan 
erotella pääasiassa subjektiivisin perustein. 
13 
Kirjojen ja CD-levyjen jne. välillä on se suuri ero, että kirjoja voidaan lukea heti, kun sitä 
vastoin esimerkiksi CD-levyt aina vaativat muita teknisiä laitteita, ennen kuin tietoon 
päästään. Jos alennettua verokantaa harkittaisiin, esiin nousee myös kysymys niiden käytössä 
tarvittavien laitteiden mahdollisesta verotuksesta alemman verokannan mukaan. Muut 
ongelmat koskevat tiedon tukimuotoja kuten videokasetteja, maksuja, jotka on maksettava 
pääsystä Internetin kaltaisiin tietoverkkoihin, ja niin edelleen. Alennetun verokannan 
laajentaminen vaatisi tämän vuoksi uuden filosofian kehittämistä sen perustaksi, ja on 
todennäköistä, että yksinomaan kulttuuriin ja koulutukseen liittyvä harkinta ei voi toimia 
käytännön perustana. 
Toiseksi julkaisuteollisuus ja toimittajayhdistykset esittävät, että nykyinen vaihtoehto, jonka 
mukaan kirjoja verotetaan alennetun alv-kannan mukaan, laajennettaisiin vastaaviin nykyai­
kaisiin tuotteisiin kuten CD-levyihin. Nekin sisältävät tietoa, joka tavallisesti julkaistaan (ja 
aikaisemmin julkaistiin) vain kirjoissa. Komission mielestä tällaista korvautumista on 
äärettömän vaikeata ellei mahdotonta määritellä. Jopa CD-ROM, jonka sisältö vastaa kirjan 
sisältöä, on erilainen tuote. CD-levyt edellyttävät lisälaitteiden käyttämistä, mikä tarjoaa 
mahdollisuuden päästä käsiksi tietoihin (hakemistoihin, aiheiden etsintään, jne.), jotka 
suuresti ylittävät tavanomaisen kirjan antamat mahdollisuudet. 
Pääosin samoin perustein myös Ranskassa ollaan alentamassa CD-ROMfen, on-line-
palvelujen, "multimedian" jne. arvonlisäverokantaa 20,6 prosentista 5,5 prosenttiin. Näitä 
kysymyksiä on joka tapauksessa arvioitava laajemmassa yhteydessä teknologian muutosten 
vaikuttaessa verotusjärjestelmiin (esimerkiksi elektroninen kaupankäynti). 
Sosiaalipolitiikka 
Mitä tulee asuntojen luovuttamiseen, rakentamiseen, korjaamiseen ja muuttamiseen osana 
sosiaalipolitiikkaa (ryhmä 9), näyttää siltä, että jotkut jäsenvaltiot pyrkivät sisällyttämään 
kaikenlaiset rakennusalan palvelut tämän otsikon alle. Komissio tutkii parhaillaan alan 
lainsäädäntöä. On tärkeää huomata, että yhteisten määritelmien puuttuminen ei salli tämän 
ryhmän laajaa soveltamista; tässä tapauksessa tähän ryhmään kuuluu vain yhteiskunnan 
tukema asuminen, ja että yhteisten määritelmien puuttuminen ei oikeuta alennetun alv-
kannan laajempaan soveltamiseen. 
Päätelmät 
Lopuksi kaikki pyynnöt liitteen H ryhmien soveltamisalan laajentamiseksi aiheuttavat useita 
teknisiä erityisongelmia, joita ei pitäisi aliarvioida. Edellä esitettyjen perusteiden mukainen 
yleisarviointi paljastaa näiden pyyntöjen esiin tuomat peruskysymykset. Ensiksikin 
alennettujen alv-kantojen soveltamisalan laajentamisen aiheuttamat tulovaikutukset olisivat 
kaikissa tapauksissa huomattavat. Todennäköisesti tarvittaisiin korvaavia toimenpiteitä, 
joiden käyttöönottoa ei pidettäisi suotavana ja jotka kaiken lisäksi toimisivat tarkoitustaan 
vastaan. 
14 
Teoreettiselta kannalta on korostettava sitä, että alv on puolueeton, monivaiheinen ja 
laajapohjainen kulutusvero, joka ei sellaisenaan sovellu esimerkiksi minkään kulttuurisen tai 
yhteiskunnallisen toimintaan liittyvän alan suosimiseen. Taloudelliselta kannalta on selvää, 
että muut keinot (esimerkiksi suorat tuet tai välittömän verotuksen alennukset11) ovat paljon 
tehokkaampia ja aiheuttavat vähemmän ei-toivottuja sivuvaikutuksia. Tämä pätee tietysti 
myös liitteen H tavaroihin ja palveluihin sovellettavaan nykyiseen alempaan alv-kantaan. 
Kysymys on kuitenkin siitä, pitäisikö komission ehdottaa liitteen H muuttamista. Tähän 
voidaan vastata, että toistaiseksi on olemassa vain vähän pakottavia perusteita nykyisten 
ryhmien soveltamisalan laajentamiseksi. 
4.3 Tiettyjen uusien ryhmien sisällyttämistä liitteeseen H koskevien pyyntöjen 
uudelleentarkastelu 
Keskustelut jäsenvaltioiden ia teollisuuden kanssa 
Eri teollisuuden alat ja/tai muut järjestöt kampanjoivat useissa jäsenvaltioissa liitteen H 
soveltamisalan laajentamisen puolesta. Tärkein kysymys tässä yhteydessä on pyyntö 
alennetun alv-kannan soveltamisesta niin kutsuttuihin työvoimavaltaisiin ja ympäristöystä­
vällisiin palveluihin. Tämä pyyntö on alunperin lähtöisin eräästä Alankomaissa ilmenneestä 
ongelmasta, joka liittyi jalkineiden ja vaatetuksen korjauksen verotukseen. Alankomaiden oli 
1 päivästä tammikuuta 1993 lähtien verotettava näitä palveluja yleisen verokannan 
mukaisesti, mikä aiheutti sisäpoliittisen ongelman Alankomaissa. Tuolloin ei löydetty heti 
ratkaisua, joten Alankomaat vaati neuvoston pöytäkirjaan julkilausuman, joka koski liitteen 
H tarkastelemista tässä mielessä uudelleen myöhemmin. 
On myös paineita soveltaa alennettua alv-kantaa ympäristöystävällisten ja energiaa 
säästävien tavaroiden ja palvelujen toimittamiseen. Itse asiassa useat jäsenvaltiot soveltavat 
alennettua alv-kantaa (todennäköisesti saastuttavan) energian toimittamiseen, kun sitä 
vastoin energiaa säästäviä aineita verotetaan yleisen verokannan mukaisesti, eikä olekaan 
hämmästyttävää, että molempien verokohtelun tasapuolistamista ajetaan voimakkaasti. 
Samoin Ranska esitti ajatuksen alhaisemman alv-kannan soveltamisesta sähköllä ja kaasulla 
käyviin moottoriajoneuvoihin. 
Joka tapauksessa välitön tuki ja alennukset välittömässä verotuksessa ovat yleensä valtion tukea 
EY:n perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan tarkoittamassa merkityksessä ja Komission on 
tutkittava niitä EY:n perustamissopimuksen 93 artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen. 
15 
Alhaisemman alv-kannan soveltamista työvoimavaltaisiin tavaroihin ja palveluihin yleensä 
(eikä vain vaatteiden ja kenkien korjaukseen) ovat esittäneet useat järjestöt mukaan lukien 
UEAPME12, joka edustaa pieniä ja keskisuuria yrityksiä yhteisössä. Niiden kanta on, että 
alhaisemman alv-kannan soveltaminen auttaisi vähentämään työttömyysastetta Euroopassa 
edistämällä aloja, joilla käytetään työvoimavaltaisia tuotantomenetelmiä tai palveluja. Toinen 
kyseisen alan alhaisen alv-kannan tukena käyttämä peruste liittyy itse asiassa harmaaseen ta­
louteen. Väitetään, että alv-menetelmä ei toimi erityisen hyvin sellaisilla aloilla, joilla on 
vain vähän vähennyskelpoisia alv-panoksia ja joilla useimmat asiakkaat ovat yksityishen­
kilöitä, joilla ei ole vähennysoikeutta. Korkean alv-kannan soveltaminen näillä aloilla on 
omiaan johtamaan siihen, että tuloja ei ilmoiteta, minkä seurauksena menetetään välittömiä 
verotuloja (tuloveroja tai yhtiöveroja) ja sosiaaliturvamaksuja. Aivan saman vaikutuksen 
sanotaan lisäävän kotitalouksien omatoimisuutta. 
Muut järjestöt kehittävät samansuuntaisia perusteluja, jotka kuitenkin rajoittuvat tiettyyn 
alaan. Esimerkiksi useat järjestöt, jotka työskentelevät Euroopan kulttuuri-, arkkitehtuuri- ja 
kansallisperinnön suojelemiseksi, ajavat alhaista alv-kantaa esimerkiksi historiallisten 
rakennusten, puutarhojen ja maalaistalojen korjauksiin ja ylläpitoon. Väitetään, että tämän 
toimenpiteen oikeutus ei perustu vain rakennusten ja maisemien yhteiskunnalliseen ja 
kulttuurilliseen merkitykseen, vaan että sovellettavan alv-kannan alentamiseen on myös 
vahvoja taloudellisia perusteita. Ensiksikin alennettu alv-kanta muodostaisi voimakkaan 
kannustimen esimerkiksi historiallisten rakennusten uudistamiseen ja korjaamiseen ja näin 
lisäisi tämän alan (yleensä suhteellisen vähän koulutettua työvoimaa edellyttävien) 
palvelujen kysyntää. Toiseksi väitetään, että maaseudun ja kulttuurimaiseman luonne ovat 
ratkaisevia kaikenlaisten matkailijoiden houkuttelemisessa. Koska matkat ja matkailu ovat 
maailman suurin toimiala, alennetun alv-kannan soveltaminen ihmisen tekemän ja kulttuuril­
lisen perinnön korjaamiseen ja ylläpitämiseen johtaisi tämän vuoksi suoraan kauaskantoisiin 
ja laajamittaisiin vaikutuksiin paikallistalouden koko liiketoimintayhteisössä. Ei ole 
hämmästyttävää, että alhaisemman alv-kannan soveltamiseksi koko matkailualaan nähdään 
paljon vaivaa. 
Samanlaisia perusteita, joissa korostetaan myönteistä vaikutusta sekä työllisyyteen että 
ympäristöön, esitetään muilla aloilla13 tai eri tavoin määriteltyjen palvelujen osalta14. Juuri 
näiden palvelujen luonteen vuoksi niillä ei sanota olevan rajojen ylitse tapahtuvaa kilpailua. 
Tämän vuoksi väitetään, että tämä seikka olisi riittävä peruste niiden sisällyttämiseksi 
liitteeseen H, mikä antaisi jäsenvaltioille oikeuden soveltaa tai olla soveltamatta alhaisempaa 
alv-kantaa. 
12 Union européenne de l'artisanat et des petites et moyennes entreprises - Europäische Union des 
Handwerks und der Klein - und Mittelbetriebe - European Association of Craft, Small and Medium 
Sized Enterprises - Euroopan käsi- ja pienteollisuusliitto 
13 On käytännössä mahdotonta laatia kattavaa listaa kyseisistä aloista, jotka ulottuvat 
polkupyöräteollisuudesta muuttopalveluihin tai tekstiilien huoltoon ja kuivapesuun. 
14 Esimerkiksi niin kutsutut "services de proximité" Ranskassa: työvoimavaltaiset palvelut, joita 
yleisesti suorittavat yksityisyrittäjät tai perheyritykset ja jotka tavallisesti tapahtuvat asiakkaan 
kotona (kotiopetus, sairaanhoito, kotiteollisuus, jne.). 
16 
Euroopan parlamentti ja talous- ja sosiaalikomitea suosivat jossain määrin alv-kantojen 
käyttöä toimintakeinona erityisten taloudellisten tavoitteiden kuten työllisyyden 
kohentamisen ja ympäristön suojelun parantamisen toteuttamiseksi15. 
Joissakin tapauksissa mahdollisuutta verottaa tiettyjä toimituksia alhaisemman alv-kannan 
mukaisesti pidetään tietyn ongelman ratkaisuna. Esimerkiksi alv:stä vapautetut tahot kuten 
hyväntekeväisyyslaitokset kärsivät usein ostojen peruuttamattomasta alv:stä, mikä tarkoittaa, 
että verotus alhaiseni man alv-kannan mukaan hyödyttäisi niitä paljon enemmän. Komission 
mielestä nämä tapaukset on erotettava aikaisemmin mainituista. Komissio on itse asiassa 
tietoinen nykyisen verotusjärjestelmän ongelmista, mukaan lukien ne ongelmat, jotka 
liittyvät vähennysoikeuteen ja vapautuksiin alv:stä. Näitä asioita käsitellään uutta yhteistä 
alv-järjestelmää koskevissa ehdotuksissa. Erityisten uusien ryhmien sisällyttäminen 
liitteeseen H olisi joka tapauksessa alv-järjestelman yksinkertaistamisen ja 
soveltamiskustannusten alentamisen perustavoiteita vastaan. Tämän osalta viitataan SLIM -
aloitteseen, jolla on merkitystä myös alv.n kannalta. 
Komissiolla on kuitenkin vakavia epäilyjä alv:n soveltuvuudesta kohdennetun 
talouspolitiikan välineeksi: taloudelliset tutkimukset viittaavat siihen, että alv:11a on loppujen 
lopuksi vain rajoitettu vaikutus myyntihintoihin. Palvelujen (mukaan lukien työvoimavaltais­
ten palvelujen) kysyntä riippuu paljon enemmän muista tekijöistä kuten kuluttajien 
tottumuksista, yleisistä taloussuuntauksista, jne. Lisäksi alv-kannan alentaminen aiheuttaisi 
epäilemättä menetyksiä budjettiin tulopuolella. Sen vuoksi tarvitaan korvaavia toimenpiteitä 
kuten välittömän verotuksen lisäämistä, ja yleiset vaikutukset tietyn alan kysyntään ja koko 
työvoimamarkkinoihin ovat vähintään epävarmat. Toistaiseksi mikään kokemusperäinen 
todistusaineisto ei viittaa muuhun. 
Verotusjärjestelmän toiminta tehtäisiin uudelleen monimutkaisemmaksi, ja alennetun 
verokannan tarkan soveltamisalan määrittelemisessä ja sen soveltamisen valvomisessa 
syntyisi vaikeita ongelmia. Tähän ongelmaan ei ole helppoa ratkaisua. Jopa luottaminen 
verotuksen ulkopuoliseen, oletettavasti objektiiviseen perusteeseen on ongelmallista ja 
lisäongelmia syntyisi, kun tällaiset perusteet otettaisiin verotusjärjestelmän osiksi. Yleisesti 
ottaen tällaiset toimenpiteet ovat alv:n tärkeän peruskäsitteen eli tasapuolisuuden vastaisia ja 
ristiriidassa yleisen kulutusveron käsitteen kanssa. 
15 Katso Euroopan parlamentin 10. kesäkuuta 1997 hyväksymä päätöslauselma komission 
työohjelmasta uudeksi yhteiseksi arvonlisäverojärjestelmäksi ja talous- ja sosiaalikomitean 
täysistunnossaan 9. heinäkuuta 1997 antama lausunto. Molemmat instituutiot hyväksyvät 
työohjelman tavoitteet ja yleiset käsitteet. 
17 
Harmaata talous aiheuttaa varmasti suuria ongelmia nykyisille verotusjärjestelmille. 
Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että olisi ennenaikaista muuttaa yhteisön alv-
lainsäädäntöä vain tämän ongelman käsittelemiseksi ja välittämättä muiden mahdollisten 
muutosten vaikutuksista. Mitä tulee tavarantoimittajiin, alv ei luultavimmin saa aikaan veron 
kiertämistä. Välittömiin veroihin ja sosiaaliturvamaksuihin liittyvästä verosuunnittelusta saa 
paljon enemmän taloudellista hyötyä. On kuitenkin totta, että kuluttajat ostavat halukkaasti 
arvonlisäverottomia tavaroita ja palveluja. Komissio on joka tapauksessa tietoinen 
ongelmasta, ja se tehostaa mielellään keskusteluaan vastatoimenpiteistä jäsenvaltioiden 
kanssa. 
Tutkimuksia alennetun alv-kannan työllisyysvaikutuksista valituilla aloilla 
Arvioidakseen alennettujen alv-kantojen vaikutuksia muihin verotoimenpiteisiin verrattuna 
komissio teki ulkopuolisen konsultin kanssa sopimuksen tutkimuksesta nimeltä 
"Verotustoimenpiteiden (eli valittujen alojen alhaisemman alv-kannan) mahdolliset 
vaikutukset työllisyyden luomiseen"16. Tämä tehtiin myös sen sitoumuksen täyttämiseksi, 
josta oli sovittu Euroopan parlamentissa vuoden 1995 syksyllä keskusteltaessa kasvi- ja 
puutarhaviljelyn tuotteisiin sovellettavasta alv-kannasta17. 
Tutkimuksessa tarkastellaan kolmea mahdollisuutta työllisyyden parantamiseksi verotuksen 
avulla: alennettua alv-kantaa valituilla (oletettavasti työvoimavaltaisilla) aloilla, välittömän 
verokannan alentamista ja työntekijän sosiaaliturvamaksujen alentamista. Kaikki vaihtoehdot 
suunniteltiin niin, että niiden vaikutus tuloihin oli sama, ja tämän vuoksi tutkittiin kahta 
toisiaan täydentävää toimenpidettä: alv-kannan yleistä nostamista ja polttoaineverojen 
nostamista. Näin tuloksena oli yhteensä kuusi skenaariota viidelle valitulle jäsenvaltiolle 
(Belgia, Saksan länsiosa, Italia, Espanja, Yhdistynyt kuningaskunta). Analyysissä käytetty 
väline oli ekonometrinen panos-tuotos -malli, joka kattoi jäsenvaltiot ennen vuoden 1995 
laajenemista, ja jossa tehtiin erittely alueittain ja aloittain. Malli on mukautettu tutkimuksen 
erityistavoitteisiin. 
Tutkimuksen yleisiin tuloksiin voidaan tietysti kohdistaa useita olettamuksia, jotka liittyvät 
käytettyyn malliin tai joita tarvittiin, jotta simulaatioiden vertailu olisi ollut mahdollista 
(suuruusluokittain ja maittain). Tutkimuksen päätelmänä on kuitenkin selkeä toteamus, joka 
kuuluu seuraavasti: 
"Valittuja palveluja koskevalla kompensoidulla alv.n alennuspolitiikalla 
(simulaatio 1) voidaan yleisesti sanoa olevan vain marginaalisia 
työllisyysvaikutuksia, kun sitä vastoin välittömän verotuksen kompensoidulla 
alennuspolitiikalla (simulaatio 2) ei saavuteta mitään havaittavia 
vaikutuksia. Sitä vastoin sosiaaliturvamaksujen kompensoidulla alennuksella 
(simulaatio 3) saavutetaan kaiken kaikkiaan myönteisimmät 
työllisyysvaikutukset. " 
16 Cambridge Econometrics Ltd.:n ja Warwickin yliopiston työllisyystutkimuslaitoksen suorittama 
tutkimus "Potential impact on employment creation of fiscal instruments (namely of a reduced VA 1 
rate for selected sectors)" - syyskuu 1996. 
17 Ministerineuvosto on antanut kyseisen direktiivin vuonna 1996. Katso alaviite 3. 
18 
Kaikkien viiden tutkitun jäsenvaltion osalta kolmella perustoimenpiteellä saadaan seuraavat 
tulokset, jotka eroavat vain vähän valitun kompensaation mukaan: 
1. Valittujen alojen alv:n 50 prosentin alentaminen johtaa työllisyyden vähäiseen yleiseen 
lisääntymiseen, joka on 0,1 prosenttia perustasoa (ilman veropolitiikan muutosta) 
korkeampi. Työllisyyden vähäisen lisääntymisen aloittainen jakautuminen osoittaa, että 
muut yritysten tuottamat palvelut, tuotantoteollisuus ja rakennusteollisuus hyötyvät 
enemmän, kun sitä vastoin pankkitoiminnalle, rahoitustoiminnalle sekä vakuutus- ja 
jakelutoiminnalle aiheutuu tappioita18. Kansallinen jakautuma on epätasainen. 
2. Mallin antamat välittömien verojen viiden prosentin alennusta koskevat tulokset 
viittaavat siihen, että tällä poliittisella vaihtoehdolla ei ole käytännöllisesti katsoen 
mitään vaikutusta työllisyyteen (vain 0,05 prosenttia perustason yläpuolella pitkällä 
aikavälillä). 
3. Viiden prosentin alennus sosiaaliturvamaksuissa aiheuttaisi kohtuullisen työllisyyden 
lisääntymisen (pitkän aikavälin vaikutus on 0,3 prosenttia perustason yläpuolella). 
Työvoiman lisäyksen jakautuma kallistuu kohti palveluja ja todennäköisesti pieniä ja 
keskisuuria yrityksiä. On kuitenkin merkittävää, että toisten maiden työllisyyden 
lisääntyminen itse asiassa ylittää toisissa maissa tapahtuvat vähäiset vähenemiset. 
Kuten kaikessa taloudellisessa mallintamisessa tutkimuksen arvioinnissa ei olisi sivuutettava 
eräitä varoittavia seikkoja, ja on selvää, ettei taloudellinen tutkimus voi korvata poliittisia 
päätöksiä. Tutkimuksen tulokset eivät kuitenkaan anna mitään todisteita siitä, että 
työvoimavaltaisten palvelujen alv:n alentaminen olisi suositeltava verotuspoliittinen 
vaihtoehto, mikä antaisi oikeutuksen tähän toimenpiteeseen liittyviin merkittäviin ongelmiin 
ja vaikeuksiin. Tätä arviota vahvistaa vertailu siihen vaihtoehtoon, jota komissio on jo 
esittänyt kasvua, kilpailukykyä ja työllisyyttä koskevassa valkoisessa kirjassa (IX luku): 
sosiaaliturvamaksujen alentaminen, joka voitaisiin joissakin tapauksissa korvata lisäämällä 
verotusta, erityisesti ympäristö- tai kulutusveroja. Komissio uskoo edelleen, että 
toimenpiteillä, jotka koskevat suoremmin työmarkkinoita, kuten esimerkiksi työnantajien tai 
työntekijöiden sosiaalimaksujen alentamisella, työnantajien suorilla kannustimilla, on 
todennäköisemmin myönteinen vaikutus työpaikkojen luomiseen kuin välillisillä keinoilla 
kuten alv:n alennuksilla. Tällaiset toimenpiteet saattavat myös sisältää valtion tuen 
elementtejä. 
Muut yritysten tuottamat palvelut käsittävät useita liiketoiminnan aloja, jotka eivät liity jakeluun, 
majoitukseen ja ravitsemukseen, liikenteeseen, viestintään tai pankki-, rahoitus- ja 
vakuutustoimintaan. Jakelutoiminnoissa ja muissa yritysten tuottamissa palveluissa on alhaiset 
palkkatasot ja yksikkökohtaiset työvoimakustannukset, jotka ovat tyypillisiä vähän koulutettua 
työvoimaa tarvitsevien työllisyyspainotteisten alojen piirteitä. 
19 
Komissio on tietoinen siitä, että kaikki jäsenvaltiot ja talouden toimijat eivät ole samaa 
mieltä. Esimerkiksi UEAPME on tilannut hollantilaisen jäsenensä MKB:n välityksellä 
"vastatutkimuksen" eli "toisen asiantuntijan lausunnon" edellä mainitusta Cambridge 
Econometricsin/Warwickin yliopiston tutkimuksesta. Tämän vasta äskettäin julkaistun 
tutkimuksen teki hollantilainen EIM-instituutti19, ja tutkimuksen nimi on "Stimulation of 
labour-intensive services - The employment effects of a reduction of VAT rates" 
(Työvoimavaltaisten palvelualojen kannustaminen - arvonlisäverokantojen alentamisen 
työllisyysvaikutukset). MKB on myös laatinut tutkimuksen pohjalta tiedotuslehtisen "White 
on black"20 (Valkoista mustalla). 
Tutkimuksen metodologinen lähestymistapa on erilainen Cambridge/Warwick-tutkimukseen 
veirattuna. Se perustuu myös ekonometriseen malliin, mutta kompensoivia toimia budjetin 
tasapainottamiseksi ei oteta huomioon, koska tutkimuksen mukaan tehokas työpaikkojen 
luominen saattaa vaatia jonkin verran varoja. Alankomaiden osalta alv:n alentamisen 
vaikutukset lasketaan suhteessa perusmuuttujaan (joka toistaa muuttumattoman politiikan 
aiheuttaman ennustetun kehityksen) ja suoritetaan jaottelu aloittain. Saksasta, Italiasta ja 
Yhdistyneestä kuningaskunnasta tehdään selvästi summittaisemmat laskelmat, ja odotetun 
työllisyyskasvun vertailukohdaksi otetaan teollisuuden täystyöllisyys. Alankomaiden osalta 
tutkitaan alennetun alv-kannan (6%) soveltamista nykyisin sovellettavan 17,5%:n yleisen 
verokannan sijaan 24:een valittuun alaan ja laaditaan viisi skenaariota, joissa asetetaan 
erilaiset rajat työvoimavaltaisuudelle (kaikki 24 alaa, vähintään 60, 70, 80 tai 90 prosenttia). 
Muiden maiden osalta Alankomaiden joustoja ja tunnuslukuja sovellettiin teollisuuden 
tuotannosta, työllisyyden tasoista, alv-kannoista jne. saatuihin kansallisiin tietoihin. 
Tämän tutkimuksen tärkeimpänä tuloksena saatiin työttömyyden vähentyminen 
Alankomaissa 0,5%: 11a vuoteen 2004 mennessä, kun alennettua alv-kantaa sovelletaan 
kaikkiin aloihin. Samaan aikaan julkisen talouden vaje olisi 0,4% suurempi. Samankaltaisia 
(mutta vähemmän luotettavia) vaikutuksia odotetaan Saksassa ja Italian 
rakennusteollisuudessa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa suhteellinen työllisyysvaikutus on 
huomattavasti suurempi. 
Komission mielestä näiden kahden tutkimuksen tuloksia on vaikea verrata suoraan. Jos 
ehtona on budjetin tasapaino, sillä on luonnollisesti valtava vaikutus. On selvää, että ilman 
kompensaatiota annetuilla verohelpotuksilla on paljon suurempi vaikutus kansantalouteen 
kuin kompensoiduilla verohelpotuksilla, mutta tämä pätee muuhunkin kuin arvonlisäveroon. 
Näin ollen MKB/EIM-tutkimuksen tulokset eivät millään lailla kyseenalaista Cambridge-
tutkimuksen oleellista , lopputulosta, jonka mukaan henkilösivukulujen 
(sosiaaliturvamaksujen) leikkaukset ovat selkeästi tehokkain verotuksellinen toimenpide, 
jolla kohennetaan työllisyyttä. 
19 Economisch Instituut voor het Midden- en Kleinbedrijf 
20 Tämä lehtinen keskittyy harmaan talouden näkökohtiin. 
20 
Komissio on joka tapauksessa valmis lisäämään keskustelua sekä verotuksen ja työllisyyden 
teoreettisesta suhteesta että alv-kantojen alentamisen poliittisista ja käytännön perussyistä 
tässä yhteydessä. 
4.4 Direktiivin 12 artiklan 3 kohdan b alakohdan erityistapauksen tarkastelu 
Kuudennen alv-direktiivin 12 artiklan 3 kohdan b alakohdassa todetaan, että 
"Jäsenvaltiot voivat soveltaa alennettua verokantaa maakaasun ja sähkön 
toimituksiin, jos tämä ei aiheuta kilpailun vääristymistä. Jäsenvaltion, joka 
aikoo soveltaa tällaista verokantaa, on annettava asia etukäteen tiedoksi 
komissiolle. Komissio ilmaisee kantansa siihen, onko kilpailun vääristymisen 
vaara olemassa... " 
Yhteisön nykyisen lainsäädännön nojalla mihinkään muihin energiamuotoihin kuin 12 
artiklan 3 kohdan b alakohdassa mainittuihin ja polttopuihin (28 artiklan 2 kohdan i alakoh­
ta21) ei voida soveltaa alennettua alv-kantaa. Direktiivin 12 artiklan 3 kohdan b alakohtaa 
tulkitaan yleensä suppeasti. Eräät jäsenvaltiot voivat jatkaa alemman verokannan 
soveltamista tällä alalla siirtymäkauden ajan ennen kuin uusi yhteinen alv-järjestelmä tulee 
voimaan. 
Tästä seuraa, että alv:n ja energian keskinäisestä suhteesta vaihtelevat suuresti 
jäsenvaltioiden kesken ja niiden sisällä. 
• Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja eräissä muissa jäsenvaltioissa alemman alv-kannan 
soveltamista energiaa säästäviin ja vastaaviin aineisiin kannatetaan aktiivisesti. 
Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoitti vuoden 1997 talousarviossaan, että eräs sen 
tavoitteista on auttaa pienituloisia henkilöitä säästämään energiaa, ja hallitus kertoi 
etsivänsä parhaita keinoja tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Vuonna 1997 annettu 
Finance Act edellyttää, että valtiovarainministeriö laatii toukokuuhun 1998 mennessä 
kertomuksen siitä, miten energiaa säästäville aineille myönnetyt alv-helpotukset 
vaikuttavat valtiokonttoriin. Tämä kertomus selvittää kuitenkin myös muita 
verotuksellisia keinoja kuin alv.n energia säästävien aineiden suosimiseksi. 
• Alankomaissa aiotaan hyödyntää direktiivin 12 artiklan 3 kohdan b alakohtaa 
soveltamalla alennettua alv-kantaa sähköön, joka on tuotettu "tuuli- tai aurinkoenergialla, 
pienissä painevesilaitoksissa tai biomassaenergialla (vihreä energia tai ei-saastuttavilla 
menetelmillä tuotettu energia)". Näin aiotaan kannustaa yksityisiä kotitalouksia 
käyttämään edellä mainituilla tavoilla tuotettua energiaa. 
21 Otettu käyttöön muiden maataloustuotteiden kuin liitteen H 1 ryhmään kuuluvien tuotteiden 
verotusta koskevalla direktiivillä; katso alaviite 3. 
21 
• Yhdistynyt kuningaskunta on myös alentanut syyskuun 1 päivästä alkaen kotitalouksien 
käyttämiin polttoaineisiin ja energiaan sovellettavaa alv-kantaa kahdeksasta viiteen 
prosenttiin. Toimenpide perustuu direktiivin 28 artiklan 2 kohdan b alakohtaan, ja sillä 
halutaan keventää yhteiskunnallisesti arkaluontoisen tuotteen verotaakkaa. 
• Saksassa on esitetty ajatus erityisestä verokannasta energiankulutukselle. Tarkoituksena 
on lisätä arvonlisäverojärjestelmään ympäristötekijä, jolloin kaikkiin energiatoimituksiin 
sovellettaisiin yleistä verokantaa korkeampaa erityistä verokantaa. 
• Energiatoimituksiin (sähkö, kaasu) yhteisön alueella sovellettavat verokannat vaihtelevat 
viiden ja 25 :n prosentin välillä. 
Edellä mainitusta seuraa, että energiaverotus on erittäin monimutkainen ala, koska 
ympäristölliset ja sosiaaliset tekijät ovat ristiriidassa keskenään, kun määritellään 
"oikeutettua" verokantaa. Perusteita esitetään sekä korkeamman että alemman verokannan 
puolesta. Toistaiseksi kilpailun vääristymistä ei ole juuri tapahtunut, koska kansallisilla 
jakeluyhtiöillä on edelleen suurelta osin monopoliasema energiamarkkinoilla. Nämä 
kansalliset monopolimarkkinat muuttuvat kuitenkin nopeasti todellisten 
yhtenäismarkkinoiden myötä. Tämä kehityssuunta lisää varmasti kilpailun vääristymisen 
todennäköisyyttä lähitulevaisuudessa, ja tämä on otettava huomioon alan tulevaa alv-
järjestelmää suunniteltaessa. 
Komission mielestä edellä kuvatut järjestelyt ovat hankalia toteuttaa, eivätkä ne muodosta 
yhtenäistä lähestymistapaa sosiaalisten tekijöiden, ympäristön tai verotuksen näkökulmasta. 
Niiden uudelleentarkastelu pitäisi siis suorittaa uuden yhteisen arvonlisäverojärjestelmän 
yhteydessä seuraten ensisijaisesti siinä noudettavia yleisiä suuntaviivoja. 
On kuitenkin syytä panna merkille, että itse asiassa valmisteverot ovat kaikissa 
energiamuodoissa paremmin kohdennettuja veroja. Niiden vaikutus kuluttajahintoihin on 
myös suurempi, koska verokannat ovat suhteellisen korkeita (erityisesti alv-kantoihin 
verrattuna) eivätkä yritykset voi vähentää edellisessä vaiheessa maksettuja veroja (mikä on 
tyypillistä arvonlisäverotukselle). Niinpä olisi loogista käyttää tätä välinettä tarvittaessa 
poliittisiin tarkoituksiin alv:n sijasta. Komission ehdotus energiatuotteiden verotuksen 
yleiseksi lähestymistavaksi on ensiaskel tähän suuntaan [KOM(97) 30 lopullinen]. 
Ehdotuksessa asetetaan vähimmäisverokannat kaikille energiätuotteille yhteisössä, ja näin 
jäsenvaltioilla on mahdollisuus muuttaa verotuksen tasoa tuotteiden ympäristöllisten 
ominaisuuksien mukaan. Ehdotus antaa jäsenvaltioille myös mahdollisuuden vapauttaa 
verosta tai soveltaa alennettua verokantaa polttoaineisiin (esimerkiksi uusiutuviin) tai 
käyttötapoihin, jotka ovat ympäristöystävällisiä. 
22 
5 ALENNETUN ALV-KANNAN SOVELTAMISALAN YHDENMUKAISTA­
MINEN: TÄSTÄ ETEENPÄIN 
Kun jäsenvaltiot neuvottelivat liitteestä H ja ministerineuvosto päätti siitä, valittu kompromissi ei 
perustunut ehdottoman johdonmukaiseen ja yksiselitteiseen lähestymistapaan22. Jäsenvaltiot 
esittivät sen, mikä niiden arvion mukaan oli ehdoton vähimmäismäärä, jotta siirtymäkauden 
järjestelmä toimisi. On kuitenkin selvää, että jotkut edellä mainituista ongelmista aiheutuvat tätä 
alennettua alv-kannan soveltamisalaa koskevasta epäjohdonmukaisuudesta. Sen vuoksi on 
selvää, että uudessa, alkuperään pohjautuvassa yhteisessä alv-järjestelmässä on tarkasteltava 
verokantoja uudelleen ja muodostettava johdonmukainen rakenne alennettujen verokantojen 
tulevalle soveltamisalalle. 
Tällaista johdonmukaista verokantarakennetta ja tulevaa yhdenmukaistamista ei voida perustaa 
vain nykyisille keskusteluille ja pyynnöille. Tässä luvussa pyritään antamaan joitakin viitteitä 
laajemmasta näkökulmasta, ja se heijastaa mahdollisia etenemistapoja alennetun alv-kannan 
soveltamisalan yhdenmukaistamiseksi. 
Komission aiheellisiin ehdotuksiin viitataan alv-kannan yhdenmukaistamisen eri vaiheissa, joiden 
aikataulu on esitetty komission uutta alv-järjestelmää koskevassa työohjelmassa. Kun vero­
kantojen yhdenmukaistamisen arviointi aikanaan on asialistalla, ensisijassa neuvoston ja 
jäsenvaltioiden asiana on päättää, missä määrin verokantojen lähentämistä tarvitaan suuren 
kilpailun vääristymisen välttämiseksi. Kun komission työohjelmaa sen jälkeen toteutetaan, nämä 
vääristymät todennäköisesti tulevat esille, mutta ne saattavat olla rajoitettuja tai jäsenvaltiot 
saattavat pitää niitä vain verokilpailun myönteisenä piirteenä. Tältä kannalta komission 
suunnitelmat eivät ole minkään erityisen kannan puolella. Joka tapauksessa on liian aikaista 
tarkastella tätä tilannetta yksityiskohtaisesti. 
Tästä lähestymistavasta huolimatta komissio uskoo, että sen alennetun alv-kannan 
soveltamisalaa koskevaan tarkasteluun tulisi sisältyä alustava arviointi ja että sen tulisi herättää 
keskustelua jäsenvaltioissa. 
5.1 Jäsenvaltioiden nykytilanteen analyysi 
Jäsenvaltiot soveltavat kuudennen direktiivin 12 artiklan 3 kohdan b alakohtaa ja sen liitettä H 
hyvin eri tavoin. Taulukossa 2 esitetyt tiedot osoittavat, missä määrin jäsenvaltiot käyttävät 
hyväkseen vaihtoehtoa liitteen H eri ryhmien verottamiseksi alennetun verokannan mukaisesti. 
Taulukon tiedot ovat kuitenkin liian yksityiskohtaisia, jotta niistä saataisiin yleiskuva eri 
jäsenvaltioissa sovellettujen verokantojen taustalla olevista peruspäätöksistä tai yleisistä 
suuntauksista. 
22 Historiallinen yhteys on hahmoteltu vuoden 1994 kertomuksen 2 luvussa. 
23 
Seuraava taulukko on "ote", kuvaus vuoden 1996 tilanteesta, ja siinä pyritään antamaan joitakin 
oleellisia tietoja asiasta. 
N:o 
1 
2 
3 
4 
5 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 
13 
14 
15 
16 
17 Ryhmä 
Elintarvikkeet 
Vesi 
Farmakologiset tuotteet 
Lääketieteelliset laitteet 
Henkilöliikenne 
Kirjat, lehdet, aikakauslehdet 
Pääsy näyttelyihin ja 
kulttuuritapahtumiin 
Radio-ja televisiolähetyspalvelut 
Kirjailijoille, säveltäjille ja 
esiintyville taiteilijoille 
maksettavat tekijänpalkkiot ja 
heidän toimittamansa palvelut 
Yhteiskunnan tukema asuminen 
Maatalouden käyttämät tavarat ja 
palvelut 
Hotellimajoitus 
Pääsy urheilutapahtumiin 
Urheilulaitosten käyttö 
Sosiaalipalvelut 
Hautaustoimistojen ja 
krematorioiden palvelut 
Sairaanhoitoja hammashoito; 
lämpöhoitopalvelut 
Yleisten teiden puhtaanapito, 
jätteiden keruu ja käsittely Alennettua verokantaa 
soveltavien jäsenvaltioiden 
lukumäärä (12 artiklan 3 
kohdan b alakohta) 
11 
9 
6 
7 
11 
8 
10 
7 
5 
9 
9 
6 
4 
5 
4 
7 
3 Erityistä siirtymäkau­
den verokantaa sovelta­
vien jäsenvaltioiden 
lukumäärä 
(28 artiklan 2 kohta)23 
5 
-
6 
4 
2 
9 
5 
1 
4 
3 
2 
1 
2 
2 
1 
1 
4 
23 Tämä ei sisällä kuudennen alv-direktiivin 13 artiklan mukaisia vapautuksia. 
24 
Taulukosta nähdään, että suurin osa jäsenvaltioista (eli kahdeksan tai enemmän 15 : stä) käyttää 
vain seitsemää 17 mahdollisesta ryhmästä alennetun alv-kannan soveltamiseen. Lisäksi liitteessä 
1 ja liitteessä 2 olevien taulukoiden tarkempi analyysi osoittaa, että komission käytettävissä 
olevien tietojen mukaan 
. harvat jäsenvaltiot soveltavat alennettua verokantaa mihinkään liitteen H koko ryhmään; 
. kolme jäsenvaltiota ei sovella lainkaan liitettä H; 
• neljässä jäsenvaltiossa on kaksi alennettua alv-kantaa24; 
• alennettujen verokantojen taso vaihtelee viiden prosentin ja 12,5 prosentin välillä (ja 
toistaiseksi 17 prosentin välillä Suomessa); 
• jotkut jäsenvaltiot käyttävät laajasti "erityiskantoja", jotka ovat sallittuja siirtymävaiheessa 
ennen uuden yhteisen alv-järjestelmän käyttöönottoa; 
• 17 ryhmästä ll:llä on itse asiassa yhteys vapautuksiin (sikäli, että näiden ryhmien sisällä 
ainakin jotkut jäsenvaltiot ovat vapauttaneet ainakin jotkut kyseisistä liiketoimista); 
• yleisesti ottaen ryhmät 6, 7 ja 8 kuuluvat alaan, josta voitaisiin käyttää nimitystä 
"kulttuuripolitiikka"; 
• yleisesti ottaen ryhmät 3, 4 ja 16 kuuluvat alaan, josta voitaisiin käyttää nimitystä 
"terveyspolitiikka"; 
• yleisesti ottaen ryhmät 1, 2, 5, 9, 12, 13, 14 ja 15 kuuluvat alaan, josta voitaisiin käyttää 
nimitystä "sosiaalipolitiikka" (myös kulttuuriin ja terveyteen liittyvät näkökohdat voitaisiin 
sijoittaa tämän otsikon alle); 
• yleisesti ottaen ryhmät 1 ja 10 kuuluvat alaan, josta voitaisiin käyttää nimitystä 
"maatalouspolitiikka"; 
• yleisesti ottaen ryhmät 2, 5, 9, 10 ja 17 vaikuttavat "ympäristöpolitiikkaan" tai kuuluvat sen 
alan 
• ryhmää 11 on vaikea luokitella yleisen poliittisen lähestymistavan mukaisesti; 
• toistaiseksi ei mainita mitään muita politiikan aloja kuten talouspolitiikkaa tai muuta 
vastaavaa. 
24 Suomen kolmen verokannan osalta katso alaviite 5. 
25 
Kuvan täydentämiseksi saattaa olla hyödyllistä toistaa tähän mennessä käsitellyt kolme 
tärkeintä tulosta: 
• liitteen H vapaaehtoisuus ja sen ryhmien yhteisten määritelmien puute ovat ainakin 
erityistapauksissa omiaan aiheuttamaan kilpailun vääristymistä; 
• jäsenvaltioissa ollaan lisääntyvässä määrin sitä mieltä, että alv-kantoja voidaan käyttää 
talouspolitiikan välineenä edellyttäen, että kilpailun vääristyminen vältetään; 
• joillakin aloilla uusi tekninen kehitys näyttää johtavan toisiaan vastaavien tavaroiden tai 
palvelujen epäoikeudenmukaiseen käsittelyyn sovellettavan alv-kannan osalta. 
Edellä oleva osoittaa, että yhteisössä tunnetaan yleisesti tarvetta alennettuun alv-kantaan ja 
että hyvin laajassa merkityksessä tarvitaan sen soveltamisalan tehostamista myös 
yksinkertaistamisen vuoksi ja soveltamiskustannusten alentamiseksi. Tämä tehostaminen 
koskee alennetun verokannan tasoa, sen soveltamisen poliittisia perusteita, sen soveltuvuutta 
sisämarkkinoille ja alv-järjestelmän yleistä nykyaikaistamista. Komissio on jo luonut puitteet 
tälle tehostamiselle hyväksymällä uutta yhteistä alv-järjestelmää koskevan työohjelmansa, 
jossa käsitellään muun muassa juuri näitä kysymyksiä. 
5.2 Arviointi uuden yhteisen alv-järjestelmän kannalta 
Jokaisessa alv-järjestelmässä, joka perustuu verotukseen alkuperämaassa ja jonka mukaan 
verovelvolliset voivat suorittaa toimituksia mihin tahansa määräpaikkaan yhteisössä, alv-
kanta on merkittävä hintatekijä määriteltäessä toimijoiden kilpailutilannetta. Uuden yhteisen 
alv-järjestelmän luomiseksi on sen vuoksi päätettävä, missä määrin verokantojen väliset erot 
ovat vielä hyväksyttäviä, jotta vältettäisiin merkittävä kilpailun vääristyminen. 
Kuten edellä on korostettu, yksi alv:n olennaisia piirteitä on se, että se on puolueeton 
kilpailuolosuhteiden kannalta. Tämän vuoksi liian monien eri verokantojen 
soveltamismahdollisuuden säilyttäminen eri jäsenvaltioissa vaarantaisi tämän puolueetto­
muuden, ja sillä voisi olla myös vaikutusta liikeyritysten sijaintipaikkoihin, mikä olisi myös 
ristiriidassa sisämarkkinoiden perusperiaatteiden kanssa. On myös selvää, että mitä useampia 
alv-kantoja jäsenvaltioille sallitaan, sitä monimutkaisemmaksi valvonta tulee. 
26 
Tässä yhteydessä on syytä muistaa komission sitoutuminen työohjelmaansa. Yleisesti ottaen 
ja riippumatta siitä, että kysymystä ei lopullisesti arvioitane kovin pian, komissio on sitä 
mieltä, että melko suppean v ihteluvälin (esimerkiksi kahden tai kolmen prosenttiyksikön) 
lähentäminen saattaisi olla riittävä yleisen verokannan osalta. Yhden yleisen verokannan 
käyttöönottoa ei kuitenkaan pitäisi sivuuttaa, koska se olisi ainoa tapa taata, että vero on 
ehdottoman puolueeton, ja sillä voitaisiin kenties merkittävästi vähentää väärinkäytöksiä ja 
veron kiertämistä. Kys mys yleisen verokannan tasosta on ratkaistava poliittisella päätök­
sellä, jota ei voida hakata asettamatta sitä paljon laajempaan yleisten verotulojen yhteyteen ja 
ottamatta huomioon Euroopan unionin yleisiä tavoitteita ja erityisesti sen yleistä 
verotusstrategiaa. Tästä näkökulmasta katsoen alv:sta saatavien tulojen lisäämiselle on 
vahvat perusteet, koska näin kompensoitaisiin henkilösivukulujen kohdennetut leikkaukset. 
Mitä tulee tämän kertomuksen aiheeseen, alennettujen kantojen soveltamisalaan, rajoitukset 
ovat täsmälleen samat kuin yleisen verokannan osalta. Komissio on yhä vakuuttunut siitä, 
että alv-järjestelmän yksinkertaisuus ja sen alttius väärinkäytöksille sekä sen vaikutukset 
liiketoimintaan riippuvat suoraan siitä, onko verokantojen lukumäärä on mahdollisimman 
pieni. Tämän vuoksi komissio katsoo, että puhtaasti tekniseltä kannalta olisi oltava vain yksi 
alennettu verokanta ja että sen soveltamisala olisi määriteltävä rajoittavasti ja 
johdonmukaisin perustein. Sanomattakin on selvää, että tällaisen alennetun verokannan olisi 
ihannetapauksessa oltava pakollinen kaikissa jäsenvaltioissa. Tätä verokantaa voitaisiin sitten 
myös soveltaa tavaroihin ja palveluihin, jotka ovat nykyisin vapautetut verosta, koska 
vapautukset väistämättä heikentävät alv:n tasapuolisuutta. 
Alv-kantojen rakenteen ympäristönäkökohtien osalta on vaikeata nähdä miten 
takautuvuudella voi olla merkitystä kun harkitaan, sovelletaanko tiettyihin tavaroihin tai 
palveluihin alennettua alv-kantaa. On tiedostettu, että vaikuttaamalla tavaroiden ja palvelujen 
hintoihin alv voi suunnata kuluttajien käyttäytymistä saattamalla saastuttajat maksamaan 
sekä edistämällä ympäristöystävällisempää käyttäytymistä. Perushyödykkeiden 
"sosiaalisesti" perustellut alennetut alv-kannat ovat myös varakkaiden etu, mutta fossiiliset 
polttoaineet ovat yhtä vaarallisia ympäristölle riippumatta siitä, kuka niitä käyttää. Tässä 
aiheutuisi kuitenkin käytännön ongelmia määritelmien osalta. Aina ei ole yksinkertaista 
luokitella tavarat ja palvelut "ympäristöystävällisiin" ja "haitallisiin" ja vähänkin 
yksityiskohtaisempaa arviointia ympäristöllisistä eduista ja haitoista ei ole helppo sisällyttää 
alv-järjestelmään, joka pyrkii välttämään tarpeettoman monimutkaisuuden. 
27 
Yhdenmukaistamisen jatkuessa voidaan yleisesti harkita eri vaihtoehtoja. Kun otetaan 
huomioon, että alennettujen verokantojen lukumäärän lisääminen ei ole realistinen 
vaihtoehto, yksinkertaisen laskuopin mukaan käytettävissä ovat seuraavat vaihtoehdot: 
• nykytilanne, jossa on kaksi alennettua verokantaa, joita sovelletaan vapaaehtoisesti 
• kaksi alennettua verokantaa, joita sovelletaan pakollisina 
• ihannetilanne, jossa on yksi alennettu verokanta, jota sovelletaan pakollisena 
• yksi alennettu verokanta, jota sovelletaan vapaaehtoisesti. 
Alennetun alv-kannan soveltamisen tekeminen pakolliseksi edellyttää samanaikaisesti niiden 
tavara- ja palveluryhmien yhteisiä määritelmiä, joihin tätä kantaa on määrä soveltaa. 
Alermettujen verokantojen lukumäärän osalta yhteisössä nykyisin olevien verokantojen 
eroavuus puolustaisi kahden verokannan rakennetta, joita sovellettaisiin erikseen 
luetteloituihin tavaroihin ja palveluihin. Alennetun verokannan tai alennettujen verokantojen 
soveltamisalan osalta näyttää siltä, että nykyistä epäsuoraa jakoa erilaisiin ryhmiin olisi 
nimenomaisesti täsmennettävä ja nykyaikaistettava. Kaikissa näissä luokissa niiden takana 
oleva ratkaiseva peruste on alv:n regressiivinen luonne, jota itse asiassa voidaan käsitellä 
vain soveltamalla alennettua alv-kantaa yhteiskunnallisesti "herkkiin" aloihin. 
Perusongelmana on kuitenkin yhteiskunnallisen oikeutuksen ja alennetun verokannan 
täsmällisen soveltamisalan määritteleminen. Tämä näyttää suhteellisen yksinkertaiselta 
terveydenhoidon, henkilöliikenteen ja elintarvikkeiden (sekä sopivien maataloustuotteiden) 
osalta, kun sitä vastoin kulttuuritoimintojen erottaminen puhtaasta vapaa-ajan vietosta on 
taatusti vaikeata. 
Joka tapauksessa alv-kantojen tasoa koskeviin päätöksiin vaikuttaa se, millaista alv:sta 
johtuvien vääristymien tasoa jäsenvaltiot pitävät hyväksyttävänä uusien järjestelyjen 
vallitessa. 
28 
6 PÄÄTELMÄT 
Tässä kertomuksessa pyritään täyttämään kuudennen alv-direktiivin 12 artiklan 4 kohdassa 
säädetty selontekovelvollisuus alennettujen alv-kantojen soveltamisalan tarkastelemiseksi 
uudelleen. Täyttäessään tämän velvollisuuden komissio haluaa samalla tarjota neuvostolle ja 
parlamentille riittävän arvion nykyisen alv-kantojen rakenteen vaikutuksesta 
sisämarkkinoiden toimi: uuteen sekä siirtymäkauden alv-järjestelyjen yleisten puitteiden 
kannalta että ajatelle... .ulevaa siirtymistä uuteen, alkuperään perustuvaan yhteiseen alv-
järjestelmään. 
Käytettävissä olevien tietojen perusteella komissio uskoo, että yleisarvioinnin perusteella 
nykyinen alv-kantojen rakenne ei ole este siirtymäkauden alv-järj estelyjen toiminnalle 
yhteisön tasolla. Alv-kantojen erot eivät yleisesti ottaen haittaa rajojen yli tapahtuvia ostoja, 
mutta niiden on osoitettu joskus vaikuttavan epätoivotulla tavalla kuluttajien päätöksiin. 
Vähittäismyyjät näyttävät yhä enemmän hyötyvän rajojen takana olevasta ostovoimasta. 
Tiettyjä alueita ja/tai tiettyjä tuotteita lukuunottamatta jäsenvaltioiden välillä olevien alv-
kantojen liiallisten erojen seurauksena ei ole syntynyt mitään todella merkittävää yhteisön 
laajuista kilpailun vääristymistä tai kaupan siirtymistä. 
Nykyisen alv-kantarakenteen ja erityisesti alennetun alv-kannan soveltamisalan analyysi 
osoittaa kuitenkin, että kahdella toisiinsa liittyvällä ongelmalla on eräitä vääristäviä 
vaikutuksia verovelvollisten kilpailutilanteeseen (mikä puolestaan estää loppukuluttajia 
hyötymästä sisämarkkinoista täysimääräisesti). Näitä ovat liitteen H vapaaehtoisuus ja 
liitteessä H lueteltujen ryhmien yhteisten määritelmien puuttuminen. Molemmat seikat 
voivat johtaa tilanteisiin, joissa alv:n puolueettomuusperiaatetta loukataan. Tässä yhteydessä 
komissio haluaa kannustaa jäsenvaltioita ottamaan huomioon näiden perusongelmien 
mahdollisesti aiheuttamat vaikeudet. 
Liitteen H eri ryhmien tarkastelu osoittaa, että useat ryhmät ovat tällä hetkellä kiistan aiheena 
ja komissio on tietoinen siitä, että liitteen H nykyinen sanamuoto ei ota huomioon kaikkea 
uutta teknistä kehitystä, joka on tapahtunut sen jälkeen, kun liite hyväksyttiin vuonna 1992. 
Liite H ei noudata johdonmukaista ja selkeää lähestymistapaa, mikä voi joskus johtaa 
erityisvaikeuksiin tietyillä aloilla. Nämä ongelmat voidaan ratkaista vain vähitellen uuden 
yhteisen alv-järjestelmän käyttöönoton yhteydessä tehtävien ehdotusten eri vaiheissa. 
29 
Komission ja jäsenvaltioiden on sen vuoksi muodostettava selkeämpi kuva siitä, mitä 
alennetun alv-kannan soveltamisalaa yhdenmukaistettaessa on saavutettava lyhyellä ja 
pitkällä aikavälillä. Tämän kertomuksen lopputulosten perusteella ehdotetaan seuraavia 
suuntaviivoja 
• verokantojen läheisyys on teknisesti välttämätöntä 
• alennettujen verokantojen soveltamisala on määritettävä yhteiskunnallisin perustein (jotta 
tasapainotetaan alv:n ajoittain takautuvaa luonnetta) 
• yleiset alennetut verokannat ovat hyvin epätarkkoja välineitä politiikassa eikä niitä tulisi 
käyttää korvaamaan suoraa tukea 
• alennetut verokannat eivät saisi heikentää arvonlisäveron yleistä tasapuolisuutta 
Neuvostoa ja Euroopan parlamenttia pyydetään antamaan lausuntonsa tämän kertomuksen 
päätelmistä. Komissio lisää mielellään instituutioiden välistä keskustelua tällä alalla. 
30 
LIITE 1: JÄSENVALTIOISSA VUOSINA 1994 - 1996 SOVELLETTUJEN 
ALV-K 4NTOJEN KEHITTYMINEN (LUKUUN OTTAMATTA 28 
ARTIKLAN 2 KOHDAN MUKAISIA SIIRTYMÄKAUDEN 
VEROKANTOJA) 
Jäsenvaltio 
Belgia 
Tanska 
Saksa 
Kreikka 
Espanja 
Ranska 
Irlanti 
Italia 
Luxemburg 
Alankomaat 
Itävalta27 
Portugali 
Suomi29 
Ruotsi30 
Yhdistynyt ku­
ningaskunta Alennetut verokannat 
1994 
6 
./. 
7 
8 
6 
5,5 
12,5 
9 
6 
6 
10 
5 
5/12 
12/21 
8 1995 
6 
./. 
7 
8 
7 
5,5 
12,5 
1026 
6 
6 
10/12 
5 
6/12/17 
12/21 
8 1996 
6 
./. 
7 
8 
7 
5,5 
12,5 
10 
6 
6 
10/12 
5/122« 
6/12/17 
6/12 
8 Yleinen verokanta 
1994 
20,5 
25 
15 
18 
15 
18,6 
21 
19 
15 
17,5 
20 
16 
22 
25 
17,5 1995 
20,5 
25 
15 
18 
16 
20,625 
21 
19 
15 
17,5 
20 
16 
22 . 
25 
17,5 1996 
21 
25 
15 
18 
16 
20,6 
21 
19 
15 
17,5 
20 
17 
22 
25 
17,5 
25 
26 
27 
28 
29 
30 Siirtyminen 18,6 prosentista 20,6 prosenttiin 1 päivänä elokuuta 1995. 
Siirtyminen yhdeksästä prosentista kymmeneen prosenttiin 24 päivänä helmikuuta 1995. 
Jäsenvaltio 1 päivästä tammikuuta 1995 lähtien. 
Kahdentoista prosentin verokanta on tullut voimaan 12 päivänä heinäkuuta 1996. 
Jäsenvaltio 1 päivästä tammikuuta 1995 lukien. Kattava alv-järjestelmä otettiin käyttöön Suomessa 
vasta 1 päivänä kesäkuuta 1994. Suomella (kuten millään muullakaan jäsenvaltiolla) ei ole 
oikeutta soveltaa kolmea alennettua alv-kantaa. ja komissio on jo ottanut yhteyttä Suomen 
hallitukseen tässä asiassa (katso alaviite 5. 
Jäsenvaltio 1 päivästä tammikuuta 1995 lähtien. 
31 
LIITE 2: ALENNETTUJEN ALV-KANTOJEN SOVELTAMINEN JÄSENVALTIOISSA KUUDENNEN ALV-DEREKTIIVIN 
LIITTEESSÄ H OLEVIIN TAVAROIDEN JA PALVELUJEN RYHMIIN 
Huomautus: Direktiivin 12 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetut alennetut verokannat on esitetty lihavoituina. 
ex=poikkeus ilman oikeutta vähentää panokseen sisältyvää veroa; 0=vapautu s, joka sisältää oikeuden vähentää panokseen sisältynyt vero 
N:o 
1 
2 
3 
4 
5 Ryhmä 
Elintarvikkeet 
Vesi 
Farmakologiset tuotteet 
Lääketieteelliset laitteet 
Henkilöliikenne B 
6 
12 
21 
6 
6 
21 
ex 
6 
21 
6 
ex DK 
25 
25 
25 
25 
ex D 
7 
15 
7 
15 
7 
7 
15 EL 
8 
8 
8 
18 
8 
8 E 
4 
7 
7 
4 
16 
7 
7 
16 F 
5,5 
20,6 
5,5 
5,5 
20,6 
5,5 
5,5 IRL 
21 
0 
12,5 
ex 
0 
0 
ex I 
4 
10 
16 
10 
4 
10 
19 
4 
10 
16 L 
3 
3 
3 
15 
3 
3 
ex NL 
6 
6 
6 
17,5 
17,5 
6 
ex A 
10 
10 
20 
20 
10 P 
5 
12 
17 
5 
5 
17 
5 
5 FIN 
17 
22 
12 
22 
ex 
6 S 
12 
25 
25 
0 
25 
25 
ex 
12 
0 UK 
0 
17,5 
0 
17,5 
0 
0 
0 
32 
N:o 
6 
7 
8 
9 
10 
11 
12 Ryhmä 
Kirjat, lehdet, aikakauslehdet 
Pääsy näyttelyihin ja 
kulttuuritapahtumiin 
Radio- ja tv-lähetyspalvelut 
Kirjailijoille, säveltäjille ja esiintyvillle 
taiteilijoille maksettavat tekijänpalkkiot 
ja heidän toimittamansa palvelut 
Sosiaalinen asuminen 
Maataloudelle toimitetut tavarat ja 
palvelut 
Hotellimajoitus 
Pääsy urheilutapahtumiin B 
6 
ex 
ex 
6 
21 
ex 
6 
21 
6 
12 
6 
12 
21 
6 
6 
ex DK 
25 
0 
25 
ex 
25 
25 
25 
ex D 
7 
7 
15 
ex 
7 
15 
7 
7 
15 
15 EL 
4 
4 
8 
18 
ex 
8 
8 
8 
8 
8 E 
4 
7 
16 
ex 
7 
4 
7 
7 
16 
7 
16 F 
2,1 
5,5 
2,1 
5,5 
20,6 
5,5 
5,5 
20,6 
5,5 
5,5 
20,6 IRL 
12,5 
21 
0 
12,5 
21 
ex 
21 
12,5 
12,5 
12,5 
ex I 
4 
19 
4 
10 
19 
10 
19 
4 
10 
4 
10 
10 
10 L 
3 
3 
15 
ex 
3 
3 
15 
3 
3 
3 
ex NL 
6 
6 
17,5 
17,5 
17,5 
6 
6 
6 A 
10 
10 
ex 
10 
20 
20 
10 
20 
10 
20 P 
5 
5 
17 
ex 
17 
5 
5 
5 
5 FIN 
12 
0 
6 
22 
ex 
22 
22 
17 
6 
6 S 
6 
25 
ex 
25 
ex 
6 
6 
25 
ex 
25 
12 
ex 
6 UK 
0 
17,5 
17,5 
17,5 
0 
17,5 
17,5 
17,5 
33 
N:o 
13 
14 
15 
16 
17 Ryhmä 
Urheilulaitosten käyttö 
Sosiaalipalvelut 
Hautaustoimitsijoiden ja 
krematorioiden palvelut 
Sairaanhoito ja hammashoito; 
lämpöhoitopalvelut 
Yleisten teiden puhtaanapito, jätteiden 
keruu ja käsittely B 
6 
6 
21 
ex 
6 
6 
21 
ex 
21 DK 
ex 
25 
ex 
ex 
25 D 
ex 
7 
15 
7 
ex 
ex EL 
8 
8 
8 
8 
8 E 
16 
ex 
7 
7 
16 
7 
7 F 
20,6 
20,6 
20,6 
5,5 
20,6 
20,6 IRL 
12,5 
ex 
21 
ex 
21 
ex 
21 
ex I 
19 
19 
19 
19 
4 L 
3 
3 
15 
ex 
3 
-> 
ex 
3 NL 
17,5 
6 
ex 
17,5 
ex 
17,5 
ex 
17,5 
ex A 
20 
ex 
10 
0 
20 
10 
ex 
10 P 
5 
17 
ex 
ex 
5 
ex 
ex FIN 
12 
ex 
ex 
ex 
22 S 
ex 
6 
ex 
25 
25 
ex 
ex 
25 UK 
17,5 
ex 
ex 
ex 
ex 
17,5 
0 
34 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 559 lopullinen 
/\ö A-TV JVXJK.J /\ X 
FI 09 06 01 
Luettelonumero : CB-C0-97-575-FI-C 
ISBN 92-78-26356-7 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
1^