FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 21.9.2005 
KOM(2005) 446 lopullinen 
  
KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTO LLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
Ilman pilaantumista koskeva teemakohtainen strategia 
  
{SEC(2005) 1132} 
 
{SEC(2005) 1133}  
 
FI 2   FI KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTO LLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE 
Ilman pilaantumista koskeva teemakohtainen strategia 
 
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 
1. J OHDANTO  
Ilman epäpuhtaudet vahingoittavat ihmisten  terveyttä ja ympäristöä. Puhtaamman 
ilman tarve on ollut tiedossa jo useita vuosikymmeniä, ja tähän liittyviä toimia on 
toteutettu kansallisella ja EU:n tasolla.  Lisäksi on osallistuttu aktiivisesti 
kansainvälisiin sopimuks iin perustuvaan työhön1. EU:n toimissa on keskitytty 
laatimaan ilmanlaadun vähimmäisnormeja se kä käsittelemään happamasta sateesta 
sekä alailmakehän otsonista aiheutuvia ongelmia. Toimilla on rajoitettu suurista 
polttolaitoksista ja liikkuvista lähteistä peräisin olevia epäpuhtauspäästöjä; lisäksi on parannettu polttoaineiden laatua ja otet tu käyttöön ympäristönsuojeluvaatimuksia 
liikenteen ja energian aloilla. 
Huomattavista parannuksista huolimatta jälj ellä on vakavia ilman epäpuhtauksista 
johtuvia ongelmia. Tätä taustaa vast en yhteisön kuudennessa ympäristöalan 
toimintaohjelmassa kehotettiin laatimaan ilmanlaatua koskeva teemakohtainen strategia ja asetettiin tavoitteeksi ” saavuttaa sellainen ilmanlaatu, että siitä ei 
aiheudu merkittäviä kielteisiä vaikutuksi a tai riskejä ihmist en terveydelle ja 
ympäristölle ”
2. Annettuaan tiedonantonsa CAFE -ohjelmasta (Puhdasta ilmaa 
Eurooppaan)3 komissio on tutkinut sitä, onko tämänhe tkinen lainsäädän tö riittävää, 
jotta voitaisiin s aavuttaa kuudennen toimintaohje lman tavoitteet vuoteen 2020 
mennessä. Tarkastelussa arvioitiin tulevia päästöjä sekä tervey teen ja ympäristöön 
kohdistuvia vaikutuksia ja s iinä hyödynnettiin parasta käytet tävissä olevaa tieteellistä 
ja terveyttä koskevaa tietoa. Tarkastelu osoitt i, että merkittävät haitalliset vaikutukset 
jatkuvat tämänhetkisen lainsäädännön te hokkaasta täytäntöönpanosta huolimatta.  
Tämän vuoksi tässä ilman pilaantumista kos kevassa teemakohtaise ssa strategiassa 
asetetaan ilmanlaadun väliaikaiset tavoi tteet EU:ssa ja e hdotetaan niiden 
saavuttamiseksi tarvittavia toimenpiteitä. Strategiassa suositellaan, että tämänhetkistä lainsäädäntöä uudenaikaistet taisiin ja kohdi stettaisiin paremmin kaikkein 
haitallisimpiin epäpuhtauks iin ja että ympäristönäkökohdat otettaisiin aiempaa 
paremmin huomioon muissa politiikoissa ja ohjelmissa. 
                                                
 
1 Esimerkkinä epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskeva yleissopimus (CLRTAP). 
2 Päätös 1600/2002/EY EYVL L 242, 10.9.2002, s.1. 
3 KOM(2001) 245. 
 
FI 3   FI 2. A RVIO TÄMÄNHETKISESTÄ TILANTEESTA  
Ilman pilaantuminen on sekä paikallinen että  valtioiden rajat yl ittävä ongelma. Se 
johtuu tietyistä ilmaan pääsevistä epäpuhtauksista, jotka joko yksin tai kemiallisen reaktion seurauksena aiheuttavat kielteisiä  vaikutuksia ympäristöön ja terveyteen. 
Alailmakehän otsoni ja hiukkaset (”hienoj akoinen pöly”) ovat epäpuhtauksista ne, 
jotka aiheuttavat eniten vahinkoa. Altistu misesta voi aiheutua terveysvaikutuksia, 
jotka vaihtelevat vähäisistä hengityse limiin kohdistuvista vaikutuksista aina 
ennenaikaisiin kuolemantapauksiin (katso li ite 2). Otsonia ei pääse ilmaan suoraan 
vaan sitä muodostuu haihtuvien orgaanis ten yhdisteiden (VOC) ja typen oksidien 
reagoidessa auringonvalossa. Hiukka sia voi päästä ilmaan suoraan 
(ns. primaarihiukkasia) tai ilmakeh ässä voi muodostua sekundaarihiukkasia 
kaasuista, kuten rikkidioksidista (SO
2), typen oksideista (NOx) ja ammoniakista 
(NH 3). 
Ekosysteemeitä vahingoittavat myös (1) happamoitumista aiheuttavien aineiden 
(typen oksidit, rikkidioksidi ja  ammoniakki) laskeumat, jotka aiheuttavat kasviston ja 
eläimistön häviämistä sekä (2) ammoniak in ja typen oksidien muodossa olevat 
liialliset typpiravinteet, jotka voivat vaikut taa häiritsevästi kasviyhteisöihin ja valua 
makeisiin vesiin ja aiheuttaa siten bi ologisen monimuotoisuuden häviämistä 
(rehevöitymistä), sekä (3) alailmakehän ot soni, joka aiheuttaa fyysistä vahinkoa 
maatalouskasveille, metsille ja kasveille ja hidastaa niiden kasvua. Ilman pilaantuminen vahingoittaa myös mate riaaleja, mikä huonontaa rakennusten ja 
muistomerkkien tilaa. 
Edellä mainittuja merkittävimpiä ilman epäpuhtauksia on jo pystytty huomattavasti 
vähentämään. Kaavio 1 osoittaa, miten tä mänhetkisillä toimenpiteillä on pystytty 
vuodesta 1990 alkaen vähentämään typen oksidien, rikkidioksidin, haihtuvien 
orgaanisten yhdisteiden (VOC) ja ammoniakin päästöjä. 
Näillä vähennyksillä on ollut myönteisiä va ikutuksia. Skandinaviassa seuratuista 
järvistä kaksi kolmasosaa on kuitenkin edelle en alttiina happamalle laskeumalle ja 
kaikista EU:n ekosysteemeistä noin 55 prosen ttia kärsii rehevöitymisestä. Vaikka nyt 
voimassa olevat lait pantaisiin kaik ilta osin täytäntöön,  ympäristö- ja 
terveysongelmat jatkuvat vielä vuonna 2020, el lei lisätoimiin ryhdytä. Ekosysteemit, 
joihin kohdistuu liian suuri hapa n laskeuma, vähenevät vuoden 2000 
lähtötilanteeseen verrattuna luultavasti noi n 44 prosenttia. Sitä vastoin nykyisten 
tietojen perusteella rehevöitymiselle alttiina olevien alueiden määrä vähenee todennäköisesti vain alle 14 prosenttia,  koska ammoniakkipäästöjen vähennykset 
pysyvät pieninä. Näissä ennusteissa ei ole kuitenkaan voitu ottaa huomioon niitä ammoniakkipäästöjen mahdollisia vähe nnyksiä, joita saavutetaan yhteisen 
maatalouspolitiikan uudistuksen
4 ja muiden hiljattain toteutettujen toimenpiteiden 
ansiosta. Metsäpinta-ala, joka on alttiina liiallisille otsonitasoille, vähenee vain 
14 prosenttia.  
                                                 
4 Vuonna 2003 toteutetun yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen vaikutuksista on ensimmäisissä 
alustavissa arvioissa otettu huomioon vain ne, jotka johtuvat karjan määrän odotetusta vähentymisestä. 
Arvioiden perusteella ammoniakkipäästöt vähenisivät 5–6 prosenttia vuoden 2000 lähtötilanteeseen 
nähden. Näissä arvioissa ei ole otettu huomioon positiivisia vaikutuksia, jotka ovat seurausta 
typpipitoisten lannoitteiden käytön vähentämisestä. 
 
FI 4   FI Terveysvaikutusarvioiden mukaan PM 2,5-hiukkaset lyhentävät keskimääräistä 
tilastollista eliniänodotetta EU:ssa y li kahdeksalla kuukaudella, mikä vastaa 
3,6 miljoonan elinvuoden menetystä vuosittain. K aavio 2 osoittaa, että vaikka jo 
sovitut toimet toteutettais iinkin, eliniänodotuksen menety s vähenee keskimäärin 5,5 
kuukauteen (vastaa noin 2,5 miljoonaa menetettyä elinvuotta tai 272 000 ennenaikaista kuolemantapausta). Otsonin osal ta arvioidaan, että se aiheuttaa noin 
21 000 ennenaikaista kuolemantapausta vuonna 2020. Tällä on vakavia seurauksia 
elämänlaadulle. Erityisen alttiita vaikutuksil le ovat lapset, ikääntyneet sekä astmasta 
ja sydän- ja verisuonitaudeista
 kärsivät kansalaiset. Raha-arvona ilmaistuna 
terveyshaittojen arvioidaan aiheu ttavan 189–609 miljardin euron vuosittaiset 
kustannukset vuonna 2020. Kun otetaan huom ioon nämä kustannukset, ei ole 
mahdollista jättää toimia toteuttamatta. 
3. S TRATEGIAN TAVOITTEET  
Jotta voitaisiin saavuttaa yhteisön kuude nnen ympäristöalan toimintaohjelman 
tavoite, jonka mukaan on saavutettava ” sellainen ilmanlaatu, e ttä siitä ei aiheudu 
merkittäviä kielteisiä vaikutuksia tai risk ejä ihmisten terveydelle ja ympäristölle” , on 
varmistettava, että luonnonympäristössä ei y litetä kriittisiä kuorm ituksia ja tasoja. 
Ihmisten terveyden kannalta tilanne on m onimutkaisempi, koska tiedossa ei ole 
turvallista altistumistasoa tie tyille epäpuhtauksille, kuten hiukkasille ja alailmakehän 
otsonille. Käytettävissä on kuitenkin luotetta vaa terveyteen liittyvää näyttöä siitä, että 
näiden epäpuhtauksien vähentämisellä on hyödyllisiä vaikutuksia EU:n väestöön. 
Kaavio 1.  EU-25: maalla olevista lähteistä peräisin olevat NECD-
direktiivin soveltamisalaan kuuluvat päästöt   
0500010000150002000025000
1990 2000 2010 2020kilotonniaSO2
NOx
VOC
NH3
 
 
FI 5   FI Kaavio 2. Hiukkasten vaikutus kuolleisuuteen v. 2000 & 2020 (nykyisin toimin)
Parannukset vuoteen 2020:
- elinvuosien menetys: 1,1 milj.
- ennenaikaiset kuolemat: 76 000 - eliniänodotteen lyhennys: 2,5 kk 
   Jäljellä oleva ongelma v. 2020:
 - elinvuosien menetys: 2,5 milj. - ennenaikaiset kuolemat: 272 000 
- eliniänodotteen lyhennys: 5,5 kk 
 
Vaikutusten arvioinnissa5 on analysoitu erilaisia skenaarioita strategisten tavoitteiden 
saavuttamiseksi. Skenaariot vaihtelevat siitä, että lisätoimia ei toteuteta, siihen, että toteutetaan kaikki teknisesti to teutettavissa olevat toimenpiteet. Vaikka toteutettaisiin 
kaikki tällaiset tekniset toimenpiteet kus tannuksista riippumatta, ei olisi mahdollista 
saavuttaa kuudennen toimintaohjelman kunnianhimoisia tavoitteita. Tämän vuoksi on tehtävä poliittinen päätös terveyden ja ympäristön suojelun tasosta, joka voidaan 
saavuttaa vuoteen 2020 menne ssä. Tällöin on otettava huom ioon tähän liittyvät edut 
ja kustannukset. Vaatimustasolt aan erilaisiin tavoitteisiin  liittyvistä kustannuksista ja 
eduista on tehty laaja analyysi. Sen avul la pyrittiin löytäm ään kustannustehokkain 
taso, joka olisi johdonm ukainen yhteisön Lissabonin st rategian ja kestävän 
kehityksen strategioiden kanssa. Tätä anal yysiä ja erilaisia skenaarioita kuvataan 
yksityiskohtaisesti tämän tiedona nnon liitteenä olevassa va ikutusten arvioinnissa. 
Valitussa strategiassa asetetaan terveys- ja ympäristötavoitteet (liite 3) sekä 
päästövähennystavoitteet tärkeimmille ep äpuhtauksille. Tavoitteisiin päästään 
vaiheittain. Asettamalla tavoitteet, jotk a on saavutettava v uoteen 2020 mennessä, 
suojellaan EU:n kansalaisia altistumiselta hiukkasille ja il massa olevalle otsonille ja 
Euroopan ekosysteemeitä happamalta sateelta, liiallisilta typpiravin teilta ja otsonilta. 
Käytännössä tämä tarkoittaa, että PM
2.5–pitoisuutta vähennettäis iin 75 prosentilla ja 
alailmakehän otsonia 60 prosentilla siitä,  mikä olisi teknisesti mahdollista vuoteen 
2020 mennessä. Lisäksi luonnonympäristölle ha ppamoitumisesta ja rehevöitymisestä 
aiheutuva uhka vähenee 55 prosentilla si itä, mikä olisi teknisesti mahdollista. 
Näiden tavoitteiden saavuttamiseksi päästöjä on vähennettävä vuoden 2000 
päästöihin nähden seuraavasti: rikkidioksid ipäästöjä 82 prosentilla, typen oksidien 
päästöjä 60 prosentilla, VOC-päästöjä 51 prosentilla, ammoniakkipäästöjä 
27 prosentilla ja primaarihiukkasten (PM 2,5) päästöjä 59 prosentilla. Suuri osa näistä 
                                                 
5 SEC(2005) 1133. 
 
FI 6   FI päästövähennyksistä saavutetaan toimenp itein, jotka on jo hyväksytty ja joita 
toteutetaan jäsenvaltioissa. Arvioiden mukaan näillä vä hennyksillä voidaan säästää 
1,71 miljoonaa elinvuotta, jotka olisi menete tty hiukkasille altistumisen vuoksi, ja 
vähentää vuoden 2000 tilanteeseen nähden noin 2 200:lla akuutteja kuolemantapauksia, jotka johtuvat altistumisesta otsonille. Vähennykset estävät myös merkittävästi vahinkoja, joita hapan sade  aiheuttaa metsille, järville, joille ja 
biologiselle monimuotoi suudelle, sekä auttavat suojelemaan Euroopan 
ekosysteemejä ilmakehässä ol evalta typpiravinteilta. 
Osa strategiaa toteutetaan tarkistamalla tämänhetkistä ilmanlaatulainsäädäntöä 
kahdella tavalla: 
(a) yhdenmukaistetaan voimassa olevia säännöksiä ja yhd istetään viisi 
säädöstä yhdeksi direktiiviksi; 
(b) asetetaan uusia ilmanlaatunormeja ilmassa oleville pienhiukkasille 
(PM
2,5). 
Kansallisia päästörajo ja koskeva direktiivi6 tarkistetaan myös sen varmistamiseksi, 
että saavutetaan typen oksidien, rikkidioks idin, haihtuvien orgaanisten yhdisteiden 
(VOC), ammoniakin ja primaarihiukkaiste n vähennykset, jotka ovat johdonmukaisia 
vuodeksi 2020 ehdotettujen vä litavoitteiden kanssa. 
Tavoitteiden vaativuus on tätä strategiaa vart en asetettu niin, että  saavutetaan ainakin 
42 miljardin euron terveyshyödyt. Näihin hyötyihin kuuluvat muun muassa ennenaikaisten kuolemien vähentyminen, sairauksien vähentyminen, sairaalahoitokertojen vähentyminen ja työn parempi tuottavuus. Vaikka ei ole 
vakiintunutta tapaa arvioida rahallisesti  ekosysteemien vahingoittumista, ilman 
epäpuhtauksien vähentymisestä saadaan me rkittäviä ympäristöetuja, muun muassa 
riskien vähentyminen sekä se, että ekosys teemien pinta-ala, jota happamoituminen, 
rehevöityminen ja otsoni vahingoittaa, pienenee. Lisäksi aiemmin vahingoittuneet 
ekosysteemit palautuvat nopeammin. My ös rakennusten ja materiaalien 
vahingoittuminen vähenee. Samalla maat alouskasveille aihe utuvat vahingot 
vähenevät noin 0,3 miljardilla eurolla vuodessa. 
Näiden tavoitteiden saavuttaminen maksaa noin 7,1 miljardia euroa vuodessa (noin 
0,05 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n BKT:stä vuonna 2020). Työllisyydessä ei ole odotettavissa nettomuutosta. Sairastumisist a johtuva tuotannon menetys vähenee ja 
pienituloiset ryhmät, jotka yleensä ovat eniten alttiina ilman epäpuhtauksille, hyötyvät muutoksista eniten. 
Ympäristönormit voivat vauhdittaa yritystoi minnan kasvua ja innovaatiota. EU voi 
saada kilpailuetuja ja hyödyntää mahdollisuuksia keskittämällä tutkimusta ja 
kehitystä vähän saastuttavaan teknologiaa n, jonka avulla resursseja käytetään 
tehokkaasti ja joka muiden maiden on otettava käyttöön aikanaan. Teollisuusmaat (kuten USA ja Japani) ovat EU:n tavoin ottaneet käyttöön ilm an epäpuhtauksia 
koskevia politiikkoja; es imerkkinä tästä on uusi Clean Air Interstate Rule  USA:ssa. 
On myös selvää, että kehitysmaat (kuten  Kiina ja Korea) kiinnittävät aiempaa 
                                                
 
6 Direktiivi 2001/81/EY, EYVL L 309, 27.11.2001, s. 22. 
 
FI 7   FI enemmän huomiota ilman pilaantumiseen, toteuttavat toimenpiteitä päästöjen 
rajoittamiseksi ja hakevat poliittista ja teknistä innoitusta Euroopasta. 
4. T OIMET JA VÄLINEET  
Edellä kuvattujen strategisten tavoittei den saavuttamiseksi yksinkertaistetaan 
voimassa olevaa ilmanlaatulainsäädäntöä ja  tarkistetaan tarpeen mukaan muuta 
lainsäädäntöä. Lisäaloitte ita toteutetaan uusien ajoneuvo jen osalta ja huolellisen 
vaikutustenarvioinnin perustee lla voidaan harkita uusia to imenpiteitä, jotka liittyvät 
pieniin polttolaitoksiin, laivoihin ja ilma-aluksiin. Yhteisön rakennerahastot, kansainvälinen yhteistyö ja sopivien välineiden parempi täytäntöönpano ja valinta 
muodostavat kaikki osan ehdotet usta toimenpidekokonaisuudesta. 
4.1. Ympäristölainsäädännön toimivuuden parantaminen 
Strategia perustuu siihen oletukseen, että  voimassa oleva lainsäädäntö pannaan 
täytäntöön tehokkaasti. Tästä syystä ja s ääntelyn parantamisek si komissio ehdottaa 
tämänhetkisen ilmanlaatulainsäädännön yhdenmukaistamista, jotta voitaisiin 
keventää hallinnollista taakk aa ja auttaa jäsenvaltioita ratkaisemaan ongelmat, joita 
on ilmennyt tämänhetkisten sääntöjen noudattamisessa. Komissio pyrkii myös 
parantamaan ilmanlaadun arviointien yhde nmukaisuutta, levittämään parhaita 
käytäntöjä sekä jatkamaan rakentav aa vuoropuhelua jäsenvaltioiden kanssa. 
4.1.1. Ilmanlaatulainsäädännön yksinkertaistaminen 
Tähän strategiaan liittyy la insäädäntöehdotus, jossa yhdistetään puitedirektiivi
7, sen 
ensimmäinen8, toinen9 ja kolmas10 johdannaisdirektiivi sekä 
tietojenvaihtojärjestelmästä tehty päätös11. Hiljattain hyväksytty neljäs 
johdannaisdirektiivi12 yhdistetään näihin m yöhemmin yksinkertaistetun 
kodifiointimenettelyn avulla. Ehdotuk sella pyritään selkeyttämään ja 
yksinkertaistamaan lainsäädäntöä, kumoamaan vanhentuneita säännöksiä, 
nykyaikaistamaan raportointivaatimuksia sekä antamaan uusia pienhiukkasia 
koskevia säännöksiä. 
Täytäntöönpanon vahvistaminen 
Puitedirektiivin ja sen j ohdannaisdirektiivien perustee lla ilmanlaadun raja-arvoja 
sovelletaan kaikkien jäsenva ltioiden alueella. Kokemus on osoittanut, että tietyt 
alueet kärsivät akuuteista ja poikke uksellisista ongelmista. Tämän vuoksi nyt 
tehtävässä ehdotuksessa esitetään jäse nvaltioille mahdollisuutta pyytää pidennystä 
raja-arvojen noudattamisen määräajalle kyseis illä alueilla, mikäli ne voivat osoittaa 
toteuttaneensa kaikki koht uulliset toimenpiteet la insäädännön panemiseksi 
täytäntöön. Lisäksi on noudattava  tiukkoja sääntöjä ja otet tava käyttöön suunnitelmat 
raja-arvojen noudattamiseksi. 
                                                 
7 Direktiivi 96/62/EY, EYVL L 296, 21.11.1996, s. 55. 
8 Direktiivi 1999/30/EY, EYVL L 163, 29.6.1999, s. 41. 
9 Direktiivi 2000/69/EY, EYVL L 313, 13.12.2000, s. 12. 
10 Direktiivi 2002/3/EY, EYVL L 67, 9.3.2002, s. 14. 
11 Päätös 97/101/EY, EYVL L 35, 5.2.1997, s. 14. 
12 Direktiivi 2004/107/EY, EUVL L 23, 26.1.2005, s. 3. 
 
FI 8   FI Seurannan ja raportoinnin nykyaikaistaminen 
Jäsenvaltiot seuraavat ilmanlaatua noin 3 000 kohteessa ja toimittavat seurannasta 
saatua tietoa säännöllisesti yleisölle ja komissiolle. Ko missio ehdottaa yhteistyössä 
Euroopan ympäristökeskuksen kanssa siir tymistä yhteiseen tietojärjestelmään 
perustuvaan sähköiseen rapor tointiin, jossa hyödynnetään paikkatietoraportoinnin 
INSPIRE-järjestelmää13. Tämä lähestymistapa vähentäisi byrokratiaa ja raportointia 
raja-arvojen noudattamisesta, yhdenmukaistais i tietovirtoja ja pa rantaisi yleisön 
mahdollisuutta tutustua tietoihin. 
Ihmisten altistuminen ilmassa oleville PM 2,5-hiukkasille - valvonta 
Näyttö osoittaa, että pienhiukkaset (PM 2,5) ovat suurempia hiukkasia haitallisempia, 
vaikka karkeampia hiukkasia (halkaisijalt aan 2.5–10 µm) ei voida jättää huomiotta. 
Näin ollen PM 10-hiukkasten nykyisen valvonnan lisäksi on tarpeen rajoittaa 
kohtuuttomia riskejä, joita aiheutuu altistumisesta PM 2,5-hiukkasille, ja vähentää 
kansalaisten yleistä altistumista ka ikkialla. Tämän vuoksi ehdotetaan 25 µg/m3:n 
kattoa, jonka noudattamisesta ei todennäköi sesti aiheudu lisärasitetta muualla kuin 
kaikkein pilaantuneimmilla al ueilla EU:ssa. Rajaa valite ssa on otettu huomioon se, 
että tämänhetkiset tiedot PM 2,5-hiukkasista aiheutuvista riskeistä eivät voi vielä olla 
kaikilta osin täysin varmoja. Lisäksi ehdot etaan, että jäsenvaltioid en olisi seurattava 
kattavammin ilmassa olevien PM 2,.5-hiukkasten pitoisuuksia kaupunkialueilla. Tämä 
olisi ensimmäinen vaihe kaupungeissa valli tsevien pitoisuuksien vähentämisessä 
jäsenvaltioiden koko alueella. Ehdotuksessa esitetään, että  asetettaisiin yhtenäinen 
väliaikainen 20 prosentin vähennystavoite, joka kaikkien jäsenvaltioiden olisi 
saavutettava vuosien 2010 ja 2020 välillä. Tätä tavoitetta tarkistettaisiin, kun 
saatavilla on enemmän ilmanlaadun seuran nasta saatua tietoa. Tarkistuksessa 
tarkasteltaisiin erityisesti sitä, olisiko jäsenvaltioille asetettava yksilölliset tavoitteet 
niiden ilmanlaatutilanteen mukaan, sekä si tä, olisiko näiden tavoitteiden oltava 
oikeudellisesti sitovia. 
4.1.2. Kansallisia päästörajoja koskevan direktiivin tarkistaminen 
Komissio tarkistaa kansallisia päästöra joja koskevan direktiivin vuonna 2006 ja 
ehdottaa tarkistettuja päästö rajoja, jotka perustuvat tässä  strategiassa esitettyyn 
skenaarioon. Ehdotukseen liittyy yksityiskohtai nen vaikutusten arviointi, ja siinä 
otetaan huomioon tarve soveltaa yhtenäistä lä hestymistapaa typen hallintaan (katso 
kohta 4.2.3). Lisäksi harkitaan täyt äntöönpano- ja raportointisäännösten 
yksinkertaistamista ja tavoitteiden aset tamista primaarihiukkasille. Suurten yli 
50 MWth:n polttolaitosten osalta ei ol e suunnitteilla muutoksia, vaan niihin 
sovelletaan jatkossakin suuria pol ttolaitoksia koskevaa direktiiviä14 ja ympäristön 
pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen  yhtenäistämiseksi annettua direktiiviä 
(ns. IPPC-direktiiviä)15. Tarkoituksena on kuitenkin tarkastella mahdollisuuksia 
yhdenmukaistaa teollisuuspäästöjä koskeva nykyinen lainsäädäntö. 
                                                 
13 KOM(2004) 516, 23.7.2004. 
14 Direktiivi 2001/80/EY, EYVL L 309, 27.11.2001, s. 1. Direktiivin 4 artiklan 7 kohdan mukainen arvio 
on suoritettu. Katso http://europa.eu.int/co mm/environment/air/future_stationary.htm.  
15 Direktiivi 96/61/EY, EYVL L 257, 10.10.1996, s. 26. 
 
FI 9   FI 4.1.3. Yhdenmukaisuus muiden ym päristöpolitiikkojen kanssa 
Strategia on yhdenmukainen ilmastonmuutospol itiikan kanssa, ja sen avulla voidaan 
noudattaa sitoumuksia pysäyttää luonnon monim uotoisuuden häviäminen ja tukea 
monimuotoisuuden palautumista pitkällä ai kavälillä. Tässä strate giassa esitetyillä 
toimenpiteillä voidaan edistää myös ta voitteita, jotka sisältyvät elohopeaa koskevaan 
yhteisön strategiaan16 (vähentämällä polttoon liit tyviä elohopeapäästöjä), 
vesipolitiikan puitedirektiiviin ja tu levaan meriympäristöä koskevaan 
teemakohtaiseen strategiaan. 
Maaperän, veden laadun ja biologisen moni muotoisuuden seurannan tulokset otetaan 
huomion ilman epäpuhtauksia koskevassa politiikassa, koska happamoituminen ja typen oksidit vaikuttavat nä ihin kaikkiin tekijöihin . Vastaavasti ilman laadun 
seurannalla ja sitä koskevalla raportoinnill a tuetaan terveyttä ja ympäristöä koskevaa 
toimintasuunnitelmaa.  
4.2. Ilmanlaatunäkökohtien ottaminen huomioon muilla politiikan aloilla 
Tässä strategiassa esitetyt tavoitteet edellyttävät ponnisteluja ja sitoumuksia myös 
muilla aloilla. 
4.2.1. Energia 
Haitallisia päästöjä voidaan vähentää tehostamalla energian käyttöä ja parantamalla 
luonnonvarojen käyttöä. EU on asettanut alustavaksi tavo itteekseen, että vuoteen 
2010 mennessä 12 prosenttia energiasta  ja 21 prosenttia sähköstä tuotetaan 
uusiutuvista energialähteistä. Se on myös hyväksynyt vähimmäistavoitteet biopolttoaineiden osuudelle, ja lisäksi on ehdotettu turvallisuustoimenpiteitä 
ydinenergian alalla. EU:ssa on toteutettu useita toimenpiteitä, joilla hillitään energiantarvetta. Näihin kuuluvat ener giamerkintäohjelmat, rakennusten 
energiatehokkuus, direktiivi lämmön ja sähkön yhteistuotannosta sekä direktiivi 
vaatimusten asettamisesta energiaa käyttävi en tuotteiden ekologi selle suunnittelulle. 
Energiatehokkuutta koskevassa vihreässä kirj assa tarkastellaan myös tapoja, joiden 
avulla voitaisiin edistyä tällä alalla
17. 
4.2.1.1. Pienet polttolaitokset 
Pienet polttolaitokset ovat yhä merkittäväm pi päästölähde, mutta niitä ei kuitenkaan 
säännellä yhteisön tasolla. Komissio tarkastelee, voitaisiinko IPPC-direktiivin soveltamisalaa laajentaa niin, että se kattai si myös kapasiteetiltaan alle 50 MWth:n 
polttolaitokset. Lisäksi laaditaan yhdenmukaiset tekniset standardit pienpolttolaitteita ja niiden polttoaineita varten. Pienet asuin- ja liikerakennukset voitaisiin sisällyttää laajennetun energiatehokkuusdirektiivin
18 soveltamisalaan, mikäli tämä osoittautuu 
toteuttamiskelpoiseksi. 
                                                 
16 KOM(2005) 20. 
17 KOM(2005) 265. 
18 Direktiivi 2002/91/EY, EYVL L 1, 4.1.2003, s. 65. 
 
FI 10   FI 4.2.1.2. Haihtuvien orgaanisten yhdistei den (VOC) päästöt huoltoasemilla 
Kun otetaan huomioon haihtuvien orgaanis ten yhdisteiden vaikutus alailmakehän 
otsonin muodostumiseen, komissio katsoo ai heelliseksi tarkastella mahdollisuutta 
vähentää edelleen VOC-päästöjä huoltoasemilla.  
4.2.2. Liikenne 
Noudattaakseen sitoumuksia, jotka perust uvat eurooppalaista liikennepolitiikkaa 
koskevaan valkoiseen kirjaan19, komissio edistää edelleen siirtymistä vähemmän 
pilaaviin liikennemuotoihin ja vaihtoeh toisten polttoaineiden käyttöä, ruuhkien 
vähentämistä ja ulkoisten vaikutusten sisällyttämistä liikenteen hintoihin. Infrastruktuurien käyttömaksuj en osalta komissio on jo te hnyt ehdotuksia maksuista, 
joita raskailta ajoneuvoilta peritään tiein frastruktuurien käytös tä (eurovinjetti). 
Myöhemmin luodaan kaikkia liikennem uotoja koskevat yhteiset puitteet. Muita 
mahdollisia toimenpiteitä käsitellään jäljempänä. Niitä voidaan täydentää muilla toimilla, kun valkoinen kirja tarkistetaan vuonna 2005. 
4.2.2.1. Maaliikenne 
Maaliikenteeseen liitty villä aloitteill a pyritään elvyttämään ja yhdistämään Euroopan 
rautatiejärjestelmiä. Tätä tuetaan Euroopa n laajuisia liikenneverkkoja koskevilla 
suuntaviivoilla, jotka hyväks yttiin vuonna 2004 ja joissa pyritään suosimaan 
ympäristöystävällisiä liikennemuotoja, ra utatieliikenne mukaan luettuna. Lisäksi 
edistetään intermodaalista tavaraliikennett ä Marco Polo -ohjelmalla ja parannetaan 
liikenteen tehokkuutta eurooppalaisen satelli ittinavigointiohjelman Galileon avulla.  
Vuonna 2005 annetaan ehdotus uusien henkilö autojen ja pakettiautojen päästöjen 
vähentämiseksi (EURO V). Komissio tekee lisäksi ehdotuksen raskaista ajoneuvoista 
peräisin olevien päästöjen rajojen tiukentamisesta. Pitkällä aikavälillä komissio tutkii myös, olisiko mahdollista parantaa tyyppihyvä ksyntäprosessia siten, että testisyklin 
päästöt vastaisivat paremmin ajoa  todellisissa olosuhteissa.  
Komissio harkitsee myös seuraavia toimenpiteitä: 
• käytännön ohjeet eritellystä hinnoittelusta, joka peru stuu ilman epäpuhtauksien 
aiheuttamaan vahinkoon sekä vaikutuksiin ympäristön kannalta he rkillä alueilla; 
• viranomaisten velvoitteet ja niille tar koitetut suositukset, joiden mukaan uusien 
ajoneuvojen hankinnoissa on noudatettava puht aampien ja energian käytöltään 
tehokkaampien ajoneuvo jen vuosikiintiöitä; 
• yhteisen perustan luominen vähäpä ästöisten vyöhykkeiden nimeämiselle. 
Epäpuhtauksista suhteettoman suuri määrä on peräisin vanhoista maantieliikenteen 
ajoneuvoista. Jäsenvaltioiden olisi tämän vuok si harkittava tarvittavien laitteiden 
jälkiasennusta ja romutusjärjestelyjä, kun ne laativat suunn itelmia ilmanlaadun 
tavoitteiden saavuttamiseksi. 
                                                
 
19 KOM(2001) 370, 12.9.2001. 
 
FI 11   FI Kaupunkiympäristöä koskevassa teemakoht aisessa strategiassaan komissio 
tarkastelee sitä, miten voitaisiin parhaiten auttaa jäsenvaltioita ja 
paikallisviranomaisia laatimaan ja toteuttamaan kestävän kaupunkiliikenteen suunnitelmia, joissa yhdistetään julkisen liikenteen parannukset liikenteen kysynnän 
hallintaan. Tavoitteena on varmistaa liikennetoimien oikeudenmukainen 
kohdistaminen, jotta voidaan saavuttaa ilm anlaatuun, meluun ja ilmastonmuutokseen 
liittyvät tavoitteet. 
4.2.2.2. Lentoliikenne 
Tulevassa tiedonannossa, joka koskee taloudellisten väline iden käyttöä lentoalusten 
ilmastonmuutokseen kohdistuvan vaikutuk sen vähentämiseksi, käsitellään 
toimenpiteitä, joilla voitaisiin vaikutt aa sekä ilmastonmuutokseen että ilmanlaatuun. 
4.2.2.3. Meriliikenne 
Aluksista peräisin olevat ilmaa pilaavat rikkidioksidin (SO
2) ja typen oksidien (NOx) 
päästöt aiheuttavat vakavaa huolta, koska niiden odotetaan ylittävän kaikki maalla 
olevista lähteistä pe räisin olevat päästöt EU:ssa vuoteen 2020 mennessä. Päästöjä 
säännellään IMOn Marpol-yle issopimuksen VI liitteellä. Kaikkien jäsenvaltioiden, 
jotka eivät ole vielä ratifioineet liitettä VI, olisi tehtävä se mahdollisimman pikaisesti. 
Komissio on laatinut EU:n strategian alusten päästöistä. Lisäksi on sovittu 
direktiivistä, joka koskee meriliikenteessä käytettävien polttoaineiden rikkipitoisuutta
20. Lisätoimet ovat kuite nkin vielä tarpeen ja komission tarkoituksena 
on 
• toimittaa neuvostolle suositus päätökseks i komission valtuuttamisesta käymään 
IMOn puitteissa neuvottelut, joiden tavoitteena on tiukentaa tämänhetkisiä 
ilmanpäästönormeja. Komissio aikoo antaa ehdotuksen tiukemmista NOx-
normeista vuoden 2006 loppuun mennessä, mikä li IMOssa ei siihen mennessä ole 
tehty ehdotuksia tiukemmista normeista; 
• edistää maalla sijaitsevan sähköverkon kä yttöä alusten ollessa satamassa (siten 
että sähköntuotanto mieluiten perustuu uusiu tuviin energialähte isiin) kehittämällä 
ohjeita ja harkitsemalla va pautuksia energiaveroista; 
• varmistaa, että päästöjen vähentämistä käytetään perusteena EU:n 
rahoitusohjelmissa, mukaan luettuina Marco Polo -ohjelma ja merten moottoritiet 
–hanke. 
4.2.3. Maatalous 
Nautojen kasvatus, sika- ja siipikarjata lous sekä kivennäislannoitteiden käyttö 
aiheuttavat suurimman osan ammoniakkipä ästöistä. Yhteisen maatalouspolitiikan 
hiljattain toteutetun uudist uksen avulla olisi voitava vähentää maatalouslähteistä 
peräisin olevia ammoniakkipäästöjä seuraavi en muutosten ansiosta: 1) rahoitustuki ja 
velvoite pitää tietty määrä eläimiä eivät en ää ole yhteydessä tois iinsa; 2) poistetaan 
                                                 
20 KOM(2002) 595. 
 
FI 12   FI tuotannon tehostamiseen tähtäävät kannus timet, minkä seurauksena voi olla 
mineraalilannoitteiden käytön vähentäminen; ja 3) ympäristödirektiiveihin liittyvien 
täydentävien ehtojen noudattaminen on ehtona  suorien tukien maksamiselle. Lisäksi 
parannuksia odotetaan saatavan tiettyjen ympäristödirektiivien täytäntöönpanosta. 
Näitä direktiivejä ovat nitraattidirektiivi, IPPC-direktiivi, ympäristövaikutusten arvioinnista annettu direktiivi ja vesipolitiikan puitedirektiivi. 
On kuitenkin mahdollista, että nämä pa rannukset eivät ole ri ittäviä strategian 
tavoitteiden saavuttamiseksi. Koska typellä on merkitystä useissa ympäristöongelmissa, komissio pyrkii ja tkossakin noudattamaan  yhdenmukaista ja 
integroitua lähestymistapaa typen käytön hallintaan
21. Etusijalle asetetaan 
toimenpiteet ja politiik at, joilla vähennetään typen liia llista käyttöä maataloudessa ja 
joilla samalla käsitellään vedessä olev ia nitraatteja sekä ammoniakin ja 
typpioksiduulin päästöjä ilmaan. Tällaisissa  politiikoissa voitais iin käsitellä 1) 
eläinten rehujen typpipitoisuutta; 2) typpilanno itteiden liiallista kä yttöä; ja 3) typen 
kiertoa ja sen ympäristövaikutuksia kos kevan lisätutkimuksen edistämistä.  
Jotta voitaisiin noudatta a ammoniakin nykyisiä ja uusia päästörajoja, kun  kansallisia 
päästörajoja koskeva direktiivi on tark istettu, jäsenvaltioiden on laadittava 
suunnitelmia ja ohjelmia sen osoittamiseksi,  miten ne voivat nouda ttaa uusia rajoja. 
Vähennystavoitteiden saavuttaminen voi ede llyttää kansallisia to imintasuunnitelmia, 
joissa asetettaisiin muun muassa m aatilojen tasolla noude ttavat velvoitteet. 
Päästövähennykset voidaan kuitenkin to teuttaa vähitellen noin kymmenen vuoden 
aikana sen jälkeen, kun kansallisia päästörajoja koskeva direktiivi on tarkistettu. 
Tämänhetkinen maaseudun kehittämisasetus ja komission ehdotukset maaseudun 
kehittämiseksi vuosina 2007–2013 sisältävät  useita mahdollisuuksia käsitellä 
maatalouslähteistä peräisin olevia amm oniakkipäästöjä. Näihin kuuluvat toimet, 
jotka liittyvät maatilojen nykyaikaistamiseen ja normien noudattamiseen sekä 
maatalouden ympäristötoimenpiteet. Komissi o kehottaa jäsenvaltioita hyödyntämään 
näitä toimia kaikilta osin. Jäsenvalt iot voivat ottaa käyttöön maatalouden 
ympäristöohjelmia, jotka ova t laajempia kuin ympäristöl ainsäädännön velvoitteet, 
sekä lannoitteiden käytön vähimmäisvaatim ukset, jotka on määritetty maaseudun 
kehitysohjelmissa. Tämä voisi myös edesauttaa sitä, että kaukokulkeutumissopimukseen (yleissopimus valtiosta toiseen tapahtuvasta ilman 
epäpuhtauksien kaukokulkeutumises ta) liittyviä sääntöjä hyvästä 
maatalouskäytännöstä
22 toteutetaan tehokkaammin. 
4.2.4. Rakennerahastot 
Rakennerahastoista yhteisrahoitetaan monia kansallisia ja alueellisia toimenpiteitä, 
joiden avulla parannetaan ilmanlaatua . Komission ehdotuksessa  koheesiopolitiikan 
uudistamiseksi vuosina 2007-201323 esitetään toimia, joiden avulla voidaan saavuttaa 
tämän strategian tavoitteet. Toimiin voivat kuulua kestävien liikennejärjestelmien tuki, kestävät ja puhtaammat energialäh teet sekä joutom aan uudelleenkäyttö. 
Ympäristönsuojelu otetaan huomioon kolme ssa ehdotetussa tavoitteessa eli 
                                                
 
21 Johdonmukainen 3. kansainvälisen typpikonferenssin (lokakuu 2004, Nanjing, Kiina) julistuksen 
kanssa. 
22 Kaukokulkeutumissopimukseen liittyvän Göteborgin pöytäkirjan liitteen IX mukaisesti. 
23 KOM(2004) 492. 
 
FI 13   FI lähentymisen, työllisyyden ja alueellisen yhteistyön tavoitteessa. Ensimmäinen 
tavoite koskee muita heikommassa asemassa olevia alueita ja maita, ja sen yhteydessä ilmanlaatu mainitaan e hdotuksessa aset ukseksi Euroopan 
aluekehitysrahastosta
24. Tulevassa koheesiopolitiikassa  on tärkeänä tavoitteena myös 
sen varmistaminen, että ekologisia i nnovaatioita ja –tekniikoita hyödynnetään 
mahdollisimman hyvin ja että ympäristöa sioiden hallintajär jestelmät otetaan 
käyttöön pk-yrityksissä. 
4.2.5. Kansainvälinen ulottuvuus 
Koska alueelliset ja maailmanlaajuiset päästöt vaikuttavat yhä enemmän 
ilmanlaatuun Euroopassa, yhteisön on pyr ittävä lisäämään kansainvälistä 
yksimielisyyttä hemisfäärissä olevien ilman epäpuhtauksien merkityksestä. 
Kaukokulkeutumissopimukseen liittyen aloittaa toimintansa uusi työryhmä, joka käsittelee hemisfäärissä olevia ilman epäpuhtauksia. Työryhmää johtaa komissio 
yhteistyössä jäsenvaltioiden sekä yhdessä USA:n kanssa. Komissio lisää myös ilman epäpuhtauksia koskevaa yhteistyötään Kiin an kanssa. Lisäksi EU jatkaa tukeaan 
yleissopimuksen tieteellisille toimille ja seurantatoimille. 
5. S
EURAAVAT VAIHEET  
5.1. Arviointi, tarkastus ja tutkimus 
Strategia tarkistetaan vuonna 2010, ja ta rkistuksen tulokset otetaan huomioon 
ympäristöalan kuudennen toimintaohjelman lopullisessa arvioinnissa. Politiikkoja arvioidaan jatkuvasti, ja tällöin hyödynnet ään olemassa olevia indikaattoreita ja 
raportoituja tietoja. Arviointityötä tehostetaan valmistauduttaessa tarkistukseen. 
Tämän strategian perusteena oleva analyysi perustuu ilman pilaantumista (myös 
hiukkasten terveysvaikutuksia) koskevaan tutkimukseen, jota on tehty yhteisön TTK-
puiteohjelmissa
25. Strategia perustuu myös talous - ja ympäristöasiat yhdistäviin 
malleihin ja välineisiin, joita on kehitetty yhteisön TTK-rahoituksen avulla26.  
Tulevina vuosina tarvitaan enemmän tutkimus ta päästölähteistä, ilmakehän kemiasta 
ja epäpuhtauksien leviämisestä  sekä ilman pilaantumisen vaikutuksesta terveyteen ja 
ympäristöön, mukaan luettuina pitkän ai kavälin eurooppalaise t epidemiologiset 
tutkimukset. Lisäksi on tarpeen parant aa arviointia ekosys teemiin kohdistuvien 
vaikutusten rahallisesta arvosta sekä analyysiä toteutettujen toimenpiteiden kustannuksista ja tehokkuudesta. Tämä ede llyttää EU:n TTK-rahoitusta, Euroopan 
komission yhteisen tutkimuskeskuksen t yötä sekä jäsenvaltioiden tukea.  
5.2. Kuulemisjärjestelyt 
CAFE-ohjelman valmistelun aikana järj estettiin yli sata sidosryhmien kokousta. 
Lisäksi järjestettiin Internetin kautta toteutettu kahden kuukauden mittainen yleinen 
kuuleminen strategiasta. Kuulemisen aikana  saatiin 11 578 vastausta, josta yli 10 000 
                                                
 
24 KOM(2004) 495, 4 artikla. 
25 CLEAR-klusteri (http://www.nilu.no/clear/); aihekohtainen verkko INTEGAIRE 
(http://www.integaire.org/). 
26 Terveysarviot ExternE- ja NewExt-hankkeissa; makrotaloudellisessa analyysissä käytettiin yleisen 
tasapainon mallia GEM-E3. 
 
FI 14   FI yksityishenkilöiltä. Vastaajien mukaan tarv itaan selkeästi parempaa tiedottamista 
yleisölle, suurempaa halua s uojautua ilman epäpuhtauksilta sekä halukkuutta maksaa 
riskien vähentymisestä samalla lailla kuin juomaveteen liittyvien riskien vähentymisestä. 
CAFE-ohjelman (Puhdasta ilmaa Euroopalle) ohjausryhmä on edelleen pääasiallinen 
foorumi sidosryhmien tulevalle kuulemiselle. Niiden ryhmien rakennetta, joita kuullaan ilman pilaantumiseen liittyvissä asioissa, on kuitenkin muutettava ajan 
myötä. Lisäksi toukokuussa 2005  perustettiin työryhmä, joka avustaa kansallisia 
päästörajoja koskevan direktiivin tarkis tamiseen liittyvässä teknisessä työssä. 
Tarkoituksena on myös hyödyntää ene mmän ilmanlaatua käsittelevää 
sääntelykomiteaa täytäntöönpanokysymyksissä, er ityisesti seurantaan  ja raportointiin 
liittyvissä kysymyksissä. 
6. P
ÄÄTELMÄT  
Ilman epäpuhtaudet heikentävät jatkuvasti EU:n kansalaisten  terveyttä ja ilmanlaatua 
sekä luonnonympäristöä. Nämä vaikutukset ova t niin laajoja, ette i niitä voida jättää 
huomiotta. Se, ettei tehtäisi mitään nykyi sen lainsäädännön täytäntöönpanon lisäksi, 
ei ole järkevä vaihtoehto. Tässä strategia ssa esitetään pitkän aikavälin suunnitelma 
puhtaamman ilman saavuttamiseksi Euroopassa.