A4-0384/96

Päätöslauselma komission tutkimuksesta, joka koskee vaihtoehtoisia strategioita suhteiden kehittämiseksi maatalousalalla EU:n ja assosioituneiden maiden välillä assosioituneiden maiden tulevaisuudessa tapahtuvaa liittymistä varten (CSE(95)0607 - C4-0023/96)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tutkimuksen (CSE(95)0607 - C4-0023/96),

- ottaa huomioon maataloutta ja maaseudun kehittämistä käsittelevän valiokunnan mietinnön sekä aluepoliittisen ja taloudellisten ulkosuhteiden valiokuntien lausunnot (A4-0384/96),

A. katsoo, että Eurooppa-neuvoston Kööpenhaminassa 1993 tekemän päätöksen mukaisesti assosioituneet KIE-maat voivat liittyä Euroopan unioniin täyttäessään tietyt ehdot, ja ottaa huomioon sen, että vahvistaessaan tämän päätöksen Essenissä joulukuussa 1994 ja Cannesissa heinäkuussa 1995 Eurooppa-neuvosto päätti KIE-maiden lähentämisstrategiasta Euroopan unioniin ja korosti, että assosioituneiden eurooppalaisten maiden liittyminen edistää Euroopan mantereen vakautta ja rauhaa,

B. ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen A artiklan sisältämän tehtävän, jossa vaaditaan «Euroopan kansojen yhä kiinteämpää unionia...», sekä Rooman sopimuksen johdanto-osan, johon sisältyvät «muihin Euroopan kansoihin kohdistuvat vaatimukset»,

C. ottaa huomioon, että Kööpenhaminan vuoden 1993 huippukokous asetti liittymisen edellytyksistä etusijalle vakaiden instituutioiden demokraattisen ja oikeusvaltio-periaatetta noudattavan järjestyksen ja vaati samalla toimivaa, sisämarkkinat sisältävää markkinataloutta sekä itsestäänselvää valmiutta ottaa hoitaakseen kaikki muut jäsenyyden mukanaan tuomat velvoitteet,

D. ottaa huomioon, että 15 jäsenvaltion EU:n laajeneminen kymmenellä Keski- ja Itä-Euroopan valtiolla suurentaa unionin kokonaispinta-alaa kolmanneksella, toisin sanoen 1,1 miljoonalla neliökilometrillä, että tällä hetkellä taloudessa ja elintasossa maiden välillä on huomattavia eroja ja että näiden KIE-maiden bruttokansantuote on nyt vain noin 3 % EU:n taloudesta,

E. ottaa huomioon sen tosiasian, että Euroopan unionin maatalouspinta-ala kasvaa KIE-maiden liittymisen jälkeen 44 %:lla ja viljelyyn soveltuva pinta-ala kasvaa 55 %:lla, kuluttajien määrä 106 miljoonalla lähes 500 miljoonaan ja että maatalous on KIE-maille huomattavasti tärkeämpi kuin nykyiselle 15 jäsenvaltion EU:lle, mikä käy ilmi siitä, että unionissa maatalous työllistää vain noin 6 % työväestöstä ja sen osuus BKT:sta on 2,5 %, kun taas kymmenessä KIE-maassa keskimäärin 25 % työväestöstä työskentelee maataloudessa, jonka osuus BKT:sta on 8 %,

F. ottaa huomioon, että ennen siirtymäkautta koko viljelypinta-ala - Puola ja Slovenia poikkeuksina - oli osuuskuntien tai valtion omaisuutta ja että yksityisomistukseen siirtymisen nopeus ja muoto vaihtelevat (puhdasta yksityisomistusta, vuokratiloja, osakeyhtiöitä, valtionyrityksiä), mikä johtaa eritasoiseen omistussuhteiden ja maatalousrakenteiden pirstoutumiseen, mikä voi puolestaan hidastaa tehokkaiden yksiköiden syntymistä,

G. ottaa huomioon sen tosiasian, että jo nyt EU:n standardit täyttävien ja siitä asianmukaisen todistuksen saaneiden yritysten määrä on vielä pieni,

H. ottaa huomioon, että KIE-maiden maataloudessa yksityisiä luottoja myönnetään vain varovaisesti vielä käynnissä olevan muutoksen ja epävarmojen tuottonäkymien vuoksi ja että siksi KIE-maissa myönnetään valtiollisia luottoapuja ja -ohjelmia, mikä ei hidasta merkittävästi maatalousalan yleistä vakautumista,

I. ottaa huomioon sen tosiasian, että maatalous toimii joissakin KIE-maissa vielä «työllisyyspuskurina» teollisuuden rakennemuutoksen aikana, mikä on johtanut tilakoon pienentymiseen ja vaikeuttanut maatalouden tarpeellista uudenaikaistamista,

J. ottaa huomioon, että KIE-maiden hintataso on noussut sosialismin romahtamisen jälkeen huomattavasti elintarvikkeiden massiivisten hintatukien poistuttua ja että yksityistaloudet käyttävät tuloistaan 30 - 60 % elintarvikkeisiin, vaikka maataloustuotteiden hintataso on yleisesti ottaen KIE-maissa yhä paljon EU:n hintoja alhaisempi,

K. ottaa huomioon Euroopan unionin ja 10 KIE-maan välisen maatalouskaupan jatkuvan vientiylijäämän (1994 ylijäämää yli 3 mrd. ecua) ja ko. maihin suuntautuvan viennin jatkuvan kasvun (1994 vienti kasvoi 7,7 % 12 mrd. ecuun) sekä KIE-maiden pyrkimykset tukea maataloustuotteiden vientiä vientituilla, vaikka sosialismin romahtamisen jälkeisten tuotantokatkosten vuoksi oma tarve ja vaikeudet löytää unionista tarpeeksi kauppakumppaneita ovat tällä hetkellä vielä epätasapainossa, mutta katsoo että Keski- ja Itä- Euroopan maat pystyvät lisäämään tuotantoaan omavaraisuuden yläpuolelle käyttäen parempia tekniikoita,

L. ottaa huomioon sen merkityksen, jonka unionin kuluttajat antavat korkeille standardeille elintarvikehygienian, eläinlääkintävalvonnan ja kasvinsuojelun aloilla, ja sen tosiasian, että katastrofeilla voi olla tuottajille ja yhtälailla kuluttajille tuhoisat seuraukset,

M. katsoo, että kaikilla unionin alueilla maaseutu kärsii yhä enemmän taloudellisesta taantumasta, väestön vähenemisestä, työttömyyden kasvusta ja palvelujen riittämättömyydestä sekä koulutuksen ja ammattikoulutuksen infrastruktuurien supistuksista,

N. ottaa huomioon, että toiminnallaan ja läsnäolollaan alueella Euroopan maanviljelijät täyttävät talouteen ja vientiin liittyvän tehtävän ja toimivat yhteiskunnan puolesta käyttäen ja hallinnoiden maata ja suojellen ympäristöä ja maaseutualueiden elämää,

O. tietäen, että siksi KIE-maiden liittymisen ajankohdasta päätettäessä maatalouden kehitys, rakenne ja mahdollisuudet ovat tärkeitä arviointiperusteita, mutta ne eivät ole muihin arviointiperusteisiin nähden ensisijaisia ja että asiasta päätettäessä on otettava huomioon myös yllä mainitut Kööpenhaminan kokouksen kriteerit,

P. ottaa huomioon, että komissio on esittänyt KIE-maille kaikkia talouden aloja koskevan kyselylomakkeen, johon vastaamisesta päätettiin heinäkuun lopussa 1996 ja jonka avulla sen on mahdollista laatia lausunto liittymisestä,

Q. ottaa huomioon, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat vuosina 1990 - 1994 antaneet KIE-maille rahallista apua yhteensä 38 745 milj. ecua ja ovat jo nyt talouden uudenaikaistamisen päärahoittajia, minkä yhteydessä maataloudelle on myönnetty 578 milj. ecua osana PHARE-ohjelmaa,

R. ottaa huomioon komission kannan, että kaikkia YMP:n uudistuksen tavoitteita ei saavutettu ja siksi YMP:tä on kehitettävä uudistuksen syventämisen hengessä KIE-maiden integraatiosta riippumatta ja että unionin sisällä on harjoitettava voimakkaammin integroitua «maaseudun tukipolitiikkaa», mihin liittyen on luotava uusia perinteisille maataloustoiminnoille vaihtoehtoisia tai niitä täydentäviä tulonlähteitä,

S. ottaen huomioon komission mielipiteen, että maatalouspolitiikan yksinkertaistaminen on tavoite, johon olisi jatkossakin pyrittävä aktiivisesti,

T. katsoo, että komissio aikoo pitkällä aikavälillä kehittää markkina- ja kilpailukykykeskeisemmän strategian, jolla markkinapolitiikka ja tulotuki kytketään irti toisistaan ja vähennetään sisäisen hintatason ja maailmanmarkkinahintojen välistä eroa sekä mahdollisuuksien mukaan rajoitetaan tulotasoon kohdistuvia haittavaikutuksia täydentävillä toimenpiteillä, kuten lisätulojen luominen siten, että maanviljelijöitä käytetään «ekologisen palvelujen tarjoajina» ja heille maksetaan siitä, sekä kehittämällä uusiutuvia raaka-aineita ja biomassaa,

U. ottaa huomioon, että komissio haluaa asettaa jatkokehityssuunnitelmansa keskipisteeksi maaseudun säilyttämisen sekä maataloustuottajien «multifunktionaalisen» roolin,

V. ottaa huomioon sen tosiasian, että vuoteen 1999 jatkuva rakennerahastojen tarkistaminen on edessä ja että samaan aikaan aloitetaan tarkistamaan GATT- sopimuksia, jotka päättyvät nk. rauhanajan jälkeen viimeistään vuonna 2003, ja että myös Euroopan unionin nykyinen rahoitusjärjestelmä on voimassa vain vuoteen 1999 asti,

W. ottaa huomioon sen tosiasian, että KIE-maiden liittymisen jälkeen keskimääräinen BKT tulee laskemaan ja että samalla myös niiden unionin alueiden, jotka säilyvät tavoite 1 -alueina (korkeintaan 75 % EU:n keskimääräisestä BKT:sta), määrä pienenee,

X. ottaa huomioon, ettei komissio ole tehnyt vielä konkreettisia ehdotuksia siitä, miten periaatteessa oikea yhteisen maatalouspolitiikan uudelleenkohdistaminen käytännössä toteutetaan, ja että yhteistyö komission ja Euroopan parlamentin välillä kärsii, jos tässä tärkeässä asiassa ei päästä yleisiä tavoitteenasetteluja pitemmälle, ja siksi tätäkin mietintöä on täydennettävä sitten, kun komissio on täsmentänyt käsityksiään;

KIE-maiden integraation perusta

1. Katsoo, että KIE-maiden sovittu ja järkevä integraatio voi olla menestyksellinen molemmille osapuolille vasta, kun Euroopan unionin kokonaisvaltainen uudistaminen on onnistunut ja kun sen poliittista perustaa on vahvistettu ja demokraattista perustaa on kasvatettu, mikä on myös juuri alkaneen hallitusten välisen konferenssin tavoitteena;

2. Ottaa huomioon, että maatalouden tila Keski- ja Itä-Euroopan eri maissa ei ole yhtenäinen ja se oikeuttaa sen vuoksi poikkeavan, järkevän ja varovaisen käsittelyn laajennusneuvotteluissa, joten liittymistä edeltäviä kausia ja toimenpiteitä samoin kuin liittymisen jälkeisiä siirtymiskausia ja -toimenpiteitä määriteltäessä tulee kunkin maan konkreettinen tilanne ottaa huomioon;

EU:n laajentuminen ja yhteinen maatalouspolitiikka

3. Katsoo, että lähivuosina joillakin kehityssuunnilla tulee olemaan huomattava vaikutus maatalouteen ja että ne on otettava huomioon YMP:ssä; näitä ovat odotettavissa oleva kysynnän kasvu, johon liittyy maataloustuotteiden ostovoima maailmanmarkkinoilla, nykyaikaisten teollistuneiden yhteiskuntien vaatimukset maatalouden suhteen tuotteiden laadun ja ympäristöllisesti suotuisan maanviljelyn osalta, WTO- kauppaneuvottelujen seuraavan kierroksen alkaminen sekä vuodesta 1999 eteenpäin hyväksyttävän EU:n talousarvion uusi rahoituskehys;

4. Painottaa, että ennen mitä tahansa yhteisön maatalousohjelmaan tehtävää muutosta on ennakkoehtona olennaista suorittaa tarkka analyysi vuoden 1992 maatalousohjelman uudistuksen soveltamisen seurauksista ja saattaa päätökseen vielä uudistamatta olevien alojen yhteismarkkinasäännösten uudistus vuoden 1992 suuntaviivojen ja vuoden 1993 jumbo-neuvoston päätösten mukaisesti, ottaen huomioon myös eri alojen erityispiirteet ja niiden kohtaamat taloudelliset haasteet, ja että mikä tahansa yksinkertaistamisprosessi ei saa johtaa yhteisen maatalouspolitiikan interventio- ja tukijärjestelmän joutumiseen uudestaan osaksi kansallista politiikkaa;

5. Katsoo, että ennen kuin liittymään pyrkivien Keski- ja Itä-Euroopan maiden kanssa käytävät erityisneuvottelut saadaan päätökseen, on vahvistettava YMP:n mukauttamisen laajat suuntaviivat, jotta nämä valtiot voivat päättää liittymisestä maatalouspolitiikan tulevaisuutta koskevien tietojen perusteella;

6. Painottaa, että vaihtoehto kehittää yhteistä maatalouspolitiikkaa «vuoden 1992 tarkastelutapaa edelleenkehittämällä» on arvioitava vielä huolellisemmin ottaen huomioon EU:n ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden maatalouksien väliset ja ilmastolliset erot, ja sen tulee perustua vuoden 1992 maatalouspolitiikan uudistuksessa esitettyihin alkuperäisiin suuntaviivoihin. Siksi vaihtoehdossa 3 «vuoden 1992 uudistuksen kehittäminen» esitettyjä muutoksia yhteiseen maatalouspolitiikkaan pidetään epätäydellisinä, kun muistetaan, että nämä muutokset eivät saa aiheuttaa uusia ongelmia tai kriisejä yhteisön maataloudelle eikä Euroopan maaseudulle;

7. Pitää olennaisen tärkeänä sitä, että jäsenyyttä hakevien maiden on jaettava Euroopan unionin kanssa sama näkemys Euroopasta ja sen tavoitteista ja oltava tietoisia siitä, että ne sitoutuvat todelliseen yhteiseen maatalouspolitiikkaan;

8. Vaatii, että aluepolitiikkaa ja yhteenkuuluvuuspolitiikkaa on jatkettava köyhimmillä alueilla maantieteellisesti ja temaattisesti keskitetysti siten, että yksittäisillä alueilla myönnetyn tuen määrän olisi perustuttava asianomaisten jäsenvaltioiden halukkuuteen osallistua rahoitukseen, mutta että solidaarisuuden epäsuotuisia alueita kohtaan on säilyttävä itsestäänselvyytenä rikkaammissa jäsenmaissa;

9. Vaatii, että laajentuminen ei saata kyseenalaiseksi Uruguayn kierroksen sopimuksella maatalousalalle myönnettävän tuen nykyistä tasoa ja että sillä ei ole kielteistä vaikutusta Euroopan maatalouden kilpailukykyyn;

10. Uskoo myös, että KIE-maiden mahdollisen liittymisen yhteydessä YMP:n tulevaisuutta ei voida käsitellä ottamatta huomioon Maghreb- ja Mercosur- maiden vapaakauppa-alueen perustamisen vaikutusta;

11. Toteaa, että vuoden 1992 YMP:n uudistaminen ja siihen liittynyt ylituotannon vähentäminen ja maataloustulojen vakauttaminen oli suuri menestys, mutta että samanaikaisesti rehottava säännösviidakko tukahduttaa maatalousyrittäjien oma-aloitteisuutta;

12. Muistuttaa, että säännöstulva kasvaa, mikä pakottaa siten maatalousyrittäjät ottamaan hoitaakseen yhä suuremman paperisodan, joka on lisäksi ylimääräinen kustannustekijä yrityksessä;

13. Vaatii sen vuoksi, että KIE-maiden liittyminen ei heikennä yhteistä maatalouspolitiikkaa vaan että YMP:n avulla Euroopan maatalous voi myös jatkossa

- säilyttää olemuksensa, nimittäin perheyritysten rakenteen ja maanviljelijöiden harjoittaman sopusointuisen maankäytön

- toteuttaa olennaisen tehtävänsä taloudessa ja maaseutuelämässä

- säilyttää sille maailmanmarkkinoilla kuuluvan tehtävän sekä

- edistää unionin syvenemistä;

14. On kuitenkin sitä mieltä, että on olennaisen tärkeää tutkia uusien liittymisten vaikutusta YMP:hen hyvissä ajoin ennen varsinaista laajentumista;

15. On sitä mieltä, että erilaisten liittymisstrategioiden käytön mahdollistamiseksi on ratkaisevaa syventää määrällisiä, yksilöllisiä ja hajoitettuja tutkimuksia ja analyysejä alueellisista ja yleisistä taloudellisista sekä sosiaalisista vaikutuksista eri Keski- ja Itä-Euroopan maiden liittymisprosesseissa niin EU:ssa kuin kussakin näistä maista. Sen vuoksi on olennaisen tärkeä käydä laajentumista koskevaa laajaa keskustelua, johon saadaan mukaan paljon erilaisia osllistujia, erityisesti työmarkkinaosapuolet ja järjestöt, jotka edustavat maanviljelijöitä eri jäsenvaltioissa;

16. Vaatii, että tässä yhteydessä on myös tutkittava ja määriteltävä kaikki tapaukset, jotka ovat seurausta Uruguayn kierroksen tuloksien ja vapaakauppasopimusten kehittämisen soveltamisesta;

17. Huomauttaa, että pitkällä aikavälillä elintarvikkeiden kysynnän maailmanmarkkinoilla odotetaan kasvavan, mikä edellyttää muutosta unionin maatalouspolitiikassa, niin että sen maanviljelijöistä voi tulla aktiivisia toimijoita kasvavilla maailmanmarkkinoilla, joiden ostovoima on suurempi;

EU:n maatalouspolitiikka ja läheisyysperiaate

18. Vaatii maatalouspolitiikan täytäntöön panemista läheisyysperiaatteen mukaisesti ja vaatii, että yhteisen maatalouspolitiikan periaatteet, nimittäin rahoituksellinen yhteisvastuullisuus, yhteisön suosiminen ja markkinoiden yhtenäisyys, on säilytettävä;

19. Vaatii, että suoritetaan tutkimus sen toteamiseksi, missä määrin EU:n maatalouspolitiikan joidenkin osien täytäntöönpano, kuten sellaisen politiikan täytäntöönpano, joka koskee avustuksia, joilla edistetään erityisiä maisemaan ja luontoon liittyviä näkökohtia, voidaan järjestää alueellisella tasolla läheisyysperiaatteen mukaisesti; hylkää kuitenkin ajatuksen siitä, että hinnat ja tulopolitiikka saatettaisiin jälleen kansallisen politiikan piiriin, koska se vääristäisi kilpailua unionin sisällä;

20. Vaatii, että EU:n maatalouspolitiikan toteuttamista on siksi perusteellisesti alueellistettava läheisyys- ja yhteenkuuluvuusperiaatteiden mukaisesti ja että Euroopan unionin elimet asettavat tulevaisuudessa vain poliittisesti ja taloudellisesti sitovat puitteet, jotka jäsenmaat sitten täyttävät ja josta ne ovat myös vastuussa EU-elimille;

Euroopan parlamentin yhteispäätösmenettely

21. Vaatii, että Euroopan parlamentille on myönnettävä myös yhteisessä maatalouspolitiikassa täysi yhteispäätösoikeus;

Maaseutupolitiikka

22. Korostaa, että rakennerahastojen ja yhteisen maatalouspolitiikan välttämättömän tarkistuksen yhteydessä on otettava erityisesti huomioon se tosiasia, että sosiaalisilla, taloudellisilla ja ympäristöön liittyvillä ongelmilla on yleensä useita syitä ja että ne koskevat mitä erilaisempia politiikan aloja kuten sosiaali-, talous-, maatalous-, alue-, ympäristö- ja liikennepolitiikkaa ja että tämä pitää paikkansa erityisesti maaseudulla;

23. Katsoo, että EU:n maatalouspolitiikan suuntana on tulevaisuudessa oltava yhä enemmän olemassaolon turvaavan ja korkealaatuisen elintarviketuotannon vaatimusten sekä taloudellisen ja ekologisen maatalousalueen säilyttämisen yhteensovittaminen sekä osallistuminen maaseutualueiden elinkelpoisuuden säilyttämiseen, ja viittaa siihen, että tämänhetkisissä maatalous- ja elintarviketuotannon oloissa on vain hyvin rajallisesti mahdollista tasata ympäristönsuojelumääräyksistä sekä ekologisesti tarpeellisista tuotantorajoituksista aiheutuneita lisäkustannuksia korkeampien markkinahintojen kautta;

24. Katsoo, että EU:n maatalouspolitiikan suuntaamisen kuhunkin alueeseen ja niiden erityispiirteisiin olisi mahdollistettava korkealaatuisten elintarvikkeiden tuottaminen työpaikkoja säilyttävällä tavalla ja näiden tuotteiden vastaavan jalostuksen ja markkinoinnin jatkuminen ja varmistaminen tukemalla alueellisia markkinoita, joilla kuluttajat ovat valmiita antamaan näille elintarvikkeille niille kuuluvan sosiaalisen ja ekologisen erityisarvon;

Kestävä tilanhoito

25. Katsoo, että vain kestävä tilanhoito voi täyttää edellä esitetyt vaatimukset maaseudulla ja että kestävyyttä ei voida rajoittaa ympäristölliseen yhteensopivuuteen suppeammassa merkityksessä, joka rajoittuu vain maaperälle, vedelle ja ilmalle aiheutuviin seurauksiin;

26. Korostaa, että tämä edellyttää kattavaa lähestymistapaa, ja varsinaisen tuotantosektorin lisäksi huomioon on otettava sosiaaliset, kulttuurilliset ja eettiset seikat; painottaa, että kestävä maatalous käyttää vähemmän energiaa ja luonnonvaroja; arvioi lopuksi, että kestävän tilanhoidon tavoitteena on talouden sekä elämisen edellytysten perusteiden säilyttäminen ja kehittäminen ja siten tulevien sukupolvien tulevaisuuden takaaminen;

Lisätulot ekologisista palveluista ja ympäristöystävällisestä energiatuotannosta

27. Kehottaa korvaamaan maanviljelijöiden ympäristön ja maisemanhoidon alalla tarjoamat palvelut asianmukaisesti maanviljelijöiden tarjoamina käytännön palveluina kustannusten kattamiseksi erityiset alueelliset piirteet huomioon ottaen;

28. Arvioi, että tämän pitäisi mahdollistaa se, että maanviljelijä työskentelee tulevaisuudessa paitsi elintarvikkeiden tuottajan niin myös «ekologisten palvelujen tarjoajana», ja että tämä rooli vastaa täten täysin yhteiskunnan «sosiaalisten palvelujen tarjoajien» roolia;

29. Vaatii kuitenkin määrittelemään tarkasti, millaisia tehtäviä tällainen luonteeltaan sosiaalinen, kestävä ja ekologinen maatalous toteuttaa kullakin alueella, koska tällaisesta «ekologisten palvelujen tarjoajan» työstä maksaminen on suuren yleisön silmissä hyväksyttävää vain, jos korvausta maksetaan erityisistä tehtävistä, jotka yleisön edustajat voivat itse arvioida;

30. Painottaa kuitenkin, että maisemaa hoidetaan ja kehitetään itse maanviljelyllä, ja sen vuoksi on vältettävä katkaisemasta elintarvikkeiden tuotannon ja maisemanhoitoon liittyvien toimien välistä yhteyttä;

31. Painottaa sitä, että työpaikkojen menetykset jatkuvat varsinaisessa perinteisessä maataloustuotannossa, pyytää edistämään vaihtoehtoista työllisyyttä maaseutualueiden työpaikkojen lukumäärän säilyttämiseksi tai jopa lisäämiseksi, pitää maanviljelyn tulonlähteiden monipuolistamista tilaisuutena säilyttää maanviljelyalan työpaikkoja, mukaan lukien biomassan tuotanto, käytöstä poistuneiden maatilarakennusten vaihtoehtoinen käyttö ja suoramarkkinoinnin eri muodot, mutta painottaa sitä, että tämän lisäksi työpaikkoja on luotava myös maanviljelyn ulkopuolella maaseutualueiden työmarkkinoiden vakauden varmistamiseksi, missä yhteydessä nykyaikaisen tietotekniikan ja hyvän viestinnän avulla maaseudun on mahdollista toimia hyvänä asuinympäristönä ja samaan aikaan työllistävänä alueena;

Laatupolitiikka ja elintarvikkeiden merkitseminen

32. Pyytää komissiota vahvistamaan politiikan (esimerkiksi Euroopan laatumerkin), jonka avulla on mahdollista tiedottaa kuluttajille selkeästi maanviljelijöiden suorittamista ympäristöllisistä ja ekologista ponnisteluista ja jonka avulla kuluttajien on mahdollista tarkastaa ne;

33. Vaatii, että elintarviketuotanto sidotaan aiempaa kiinteämmin korkeaan laatutasoon, sovittuun alkuperätodistukseen erityisesti eläimistä peräisin olevien elintarvikkeiden kohdalla, aukottomaan laatu- ja alkuperävalvontaan, asianmukaiseen eläinten kasvatukseen sekä maatalousalueiden kestävään viljelyyn, ja että elintarvikkeet tulee merkitä asianmukaisen yksiselitteisesti, koska näistä seikoista on tullut lisääntyvässä määrin tärkeitä kuluttajille,

34. Kehottaa käynnistämään ekologisen maatalousuudistuksen, jotta uusiutuvien raaka-aineiden tuotannon, käytön ja viennin tukemisesta verotuloin voidaan pitkällä aikavälillä luopua; kehottaa myös soveltamaan tiukemmin eläinten hyvinvointia koskevaa lainsäädäntöä sekä maatiloilla että kuljetusten aikana julmien kuljetusolosuhteiden välttämiseksi;

Maailmankauppa

35. Katsoo, että tulevien GATT-neuvottelujen olisi koskettava paitsi tariffien ja kaupan esteiden vastavuoroisia vähennyksiä myös ympäristölainsäädäntöä, kestävän talouden periaatetta ja joitakin sosiaalisia epäkohtia, jotka johtavat vilpilliseen kilpailuun;

36. Kiinnittää huomiota siihen, että elintarvikkeiden kasvava kysyntä maailmanmarkkinoilla muodostaa tärkeän tilaisuuden, johon on tartuttava, jotta voidaan varmistaa niiden osuus unionin tuotemarkkinoista;

EU:iin liittymisen perusteet

37. Vaatii, että uudet jäsenmaat nähdään alusta alkaen kumppaneina ja että niille tiedotetaan unionin tulevista uudistuksista perusteellisesti, jotta ne voivat puolestaan sopeutua muuttuviin olosuhteisiin ja ryhtyä tarvittaessa mukauttamaan standardejaan;

38. Tunnustaa, että keski- ja alatasolla kontaktit ovat olleet tähän asti monipuolisia ja menestyksellisiä, mutta arvostelee sitä, että hallitustason rakenteellinen vuoropuhelu on harvoin muuta kuin epätotuuksien vaihtamista, vaikka konkreettinen neuvonta myös juuri ennen liittymistä edeltävässä vaiheessa ilmaantuvissa ongelmissa on tarpeen myös korkeimmalla tasolla epäselvyyksien poistamiseksi ja pettymysten välttämiseksi; lisäksi on myös tärkeää edistää ja lisätä yhteyksiä EU:n jäsenyyttä hakeneiden maiden ja EU:n jäsenvaltioiden viranomaisten ja ammatillisten järjestöjen välillä, koska ne ovat ratkaisevan tärkeitä integraation valmistelun ja menestyksen kannalta;

39. Korostaa, että komission on mahdollisimman pian esitettävä täsmällisiä ehdotuksia uudistetuksi aluepolitiikaksi ja yhteiseksi maatalouspolitiikaksi, jotta KIE-maat voivat varhaisessa vaiheessa tutustua edellä mainittuihin uuden aluepolitiikan periaatteisiin, erityisesti «maaseutupolitiikkaan» ja «kestävyyteen»;

40. Korostaa, että myös laajentuneessa unionissa on oltava yhteinen maatalouspolitiikka, johon kansalliset maatalouspolitiikat on integroitu ja että yhteisrahoitus on sen vuoksi säilytettävä samoin kuin EU:n toimielinten menojen valvonta;

41. Vaatii, että unioniin liittyvien maiden maataloutta on arvioitava yhdessä kaikkien muiden alojen kanssa Kööpenhaminassa esitellyn kriteeriluettelon mukaisesti ja että siinä tulee ottaa huomioon se, että tarvittavien standardien puhtaasti muodollinen hyväksyminen ei riitä, vaan ne on toteutettava luotettavasti ja kestävästi kaikilla tasoilla;

42. Katsoo, että KIE-maat eivät niinkään tarvitse korkeita hintoja tai tasaustukea maataloudelleen, vaan tukea, joka on suunnattu maatalousalan tuotantokapasiteetin uudelleenjärjestelyihin, uudistamiseen ja monipuolistamiseen ja maaseudun infrastruktuurien parantamiseen sekä maatalouden edellä että sitä jäljessä olevilla aloilla;

43. Pyytää tämän vuoksi komissiota edistämään KIE-maissa sellaisen maatalouspolitiikan toteuttamista, joka on suunnattu estämään kotimaan ruuan hintojen nousun tasolle, johon kotitalouksilla ei ole varaa, ja varmistamaan samalla, että tämä ei merkitse lukuisten työpaikkojen menetyksiä alalla;

44. Toteaa lopuksi, että laajentumisen yhteydessä sosiaali- ja ympäristöalan strategian edellytyksenä on asianmukaisten minimikustannushintojen säätely, jotka takaavat sen, että EU:hun tuodut tavarat markkinoidaan EU:n hintatasolla ja että estetään sosiaalinen ja ekologinen dumppaus;

KIE-maiden integraation kustannukset

45. Varoittaa esittämästä todennäköisyyslaskelmia, jotka perustuvat liioiteltuihin oletuksiin siitä, että rakennerahastojen ja YMP:n nykyinen järjestelmä siirretään koskemaan uusia jäsenmaita sellaisenaan, ja vaatii komissiota esittämään mahdollisimman pian kustannusarvioita, ottaen huomioon markkinoiden ja yhteisen maatalouspolitiikan kehitys sekä mekanismit, jotka ovat pääosassa, kun varoja jaetaan maatalousrahastosta;

46. Korostaa, että kaikissa integraation kustannuslaskelmissa täytyy muistaa, mitä kustannuksia ja ongelmia monilla aloilla syntyisi ilman integraatiota;

47. Vaatii, että kaikkien tästä aiheesta tehtävien, erityisesti laajennuksiin liittyvien päätösten on perustuttava tulevien talousmallien puitteissa tehtyihin ennakkoselvityksiin, ottaen huomioon, että maatalousala on taloudellisesti ja yhteiskunnallisesti erittäin herkkä;

48. Katsoo, että KIE-maiden maatalousyrittäjät voivat organisoida tuotteidensa tuotannon ja myynnin enemmän osuuskuntamallin mukaan voidakseen ajaa etujaan kaupassa tehokkaammin, ja että tästä syystä myös muiden talousalojen kilpailukykyä voidaan parantaa, missä yhteydessä näiden tuotannon ja myynnin parannusten käynnistämisrahoitukseksi voidaan harkita myös asianmukaisten Euroopan toimielinten kehittämiä sijoitus- ja korkotukia;

EU-standardit eläinlääkinnän ja kasvinsuojelun aloilla sekä elintarvikealalla

49. Vaatii, että tulevissa vastaavuusneuvotteluissa 15 EU:n jäsenmaan ja KIE- maiden välillä sovitaan kiinteät EU-standardit elintarvikehygienian, eläinlääkintävalvonnan sekä kasvinsuojelun alalla eikä niihin tehdä poikkeuksia, koska kuluttajien ja tuottajien suojeleminen kaikenlaisilta taudeilta on ensiarvoisen tärkeää ja koska puutteet elintarvikehygieniassa sekä eläinlääkintävalvonnassa ja -standardeissa voivat johtaa massiivisiin ja tuhoisiin myyntikatkoksiin; pitää ratkaisevan tärkeänä sitä, että vältytään tuhoamasta niitä tuloksia, jotka on saavutettu yhteisön tuottajien vuosikymmeniä kestäneiden huomattavien ponnistelujen ansiosta ja jotka ovat johtaneet siihen, että he ovat saavuttaneet korkeat eläinlääkintä- ja terveysstandardit;

50. Kannattaa sitä, että terveysasetuksia koskevista EU:n arviointiperusteista tehdään ohjenuora KIE-maille, jotta ne voivat unionin rahallisen avustuksen tukemana luoda tehokkaan valvontajärjestelmän uudella Euroopan unionin itärajalla;

Työllisyys ja maataloustuotannon kehitys

51. Toteaa, että ottaen huomioon KIE-maiden nykyiset, yhteisöön verrattuna usein korkeat maatalouden työllisyysluvut KIE-maiden on pitkällä aikavälillä huolehdittava uusien ja vaihtoehtoisten työpaikkojen syntymisestä niille työntekijöille, jotka kuten nykyisissä 15 EU:n jäsenmaissa, eivät voi käynnissä olevan rakennemuutoksen vuoksi pitkällä aikavälillä työskennellä maataloudessa tuottavasti;

52. Korostaa, että kokemukset unionin muuttoliikkeestä köyhemmistä jäsenmaista rikkaampiin osoittavat, että väestön muuttoliikkeen määräksi voidaan arvioida noin 3 %, ja koska KIE-maiden hyvinvoinnin pysähdys on köyhempiinkin EU-maihin verrattuna huomattava, voi työpaikkojen etsintä johtaa vähintään 6 milj. työntekijän muuttoliikkeeseen, mutta että jatkuva työttömyys Euroopan unionissa tekee kuitenkin mahdottomaksi ottaa vastaan näin suuri määrä uusia työntekijöitä;

53. Katsoo, että ottaen huomioon muutokseen liittyvät ongelmat maataloustuotannon uudelleenelpyminen ainakin ennen sosialismin romahtamista olleelle tasolle voi kestää vielä useita vuosia, ja että jokainen yritys nostaa KIE-maiden vielä paljon alhaisempaa maataloustuotteiden hintatasoa unionin suorilla tai epäsuorilla tuilla voi olla taloudelle vahingollista, sosiaalisesti kestämätöntä ja aiheuttaa poliittista epävakautta, niin kauan kuin yksityistaloudet käyttävät yhä 30- 60 % tuloistaan elintarvikkeisiin ja inflaatioaste pysyy edelleen 10 - 30 prosentissa;

EU:n tehostettu apu liittymistä edeltävässä vaiheessa

54. Vaatii, että liittymistä edeltävässä vaiheessa raha-apua KIE-maille tulee tehostaa ja että lisäapu on tarpeen esim. luottojärjestelmän kehittämiseksi edelleen, omien raja- ja tuontivalvonta-asemien perustamiseksi myöhemmille, uusille unionin itärajoille, ja korostaa, että ulkomainen pääoma ja ulkomaisten yritysten asettuminen maahan on kylläkin toivottavaa ja välttämätöntä, mutta että omien rakenteiden luominen esim. alueellisten tuottaja- ja jalostusyhteisöjen muodossa esim. lihan- ja maidonjalostuksessa on tarpeen myöhempien riippuvuussuhteiden välttämiseksi;

55. Katsoo, että tätä EU:n rahallista apua tulee myöntää ensisijaisesti tietyille talouden aloille KIE-maiden maatalouden tuotantokapasiteetin uudelleenorganisoimiseksi, uudenaikaistamiseksi ja monipuolistamiseksi sekä maaseudun infrastruktuurin parantamiseksi ja integroitua maaseudun kehitystä edistäville lisäohjelmille ja ympäristöohjelmille, ja että asianomaisten asiantuntijoiden jatko- ja täydennyskoulutusta avustamista tulee jatkaa tehostetusti;

56. Katsoo, että ottaen huomioon KIE-maiden nykyisen hintatilanteen ja perustelut unionin tasausmaksuille näiden tasausmaksujen ulottaminen koskemaan KIE-maita ei ole aiheellista, pyytää kuitenkin komissiota arvioimaan tarkasti kolmannen uudistusvaihtoehdon taloudelliset kustannukset, joihin maatalousstrategiaa koskevassa asiakirjassa viitataan, kuten parlamentin budjettivaliokunta pyysi toukokuussa 1996 pitämässään kuulemistilaisuudessa;

57. Vaatii, että unionin liittymistä edeltävän vaiheen avut sidotaan kuitenkin yhteen luomalla erityinen rahasto integroidun Välimeri-ohjelman mallin mukaan ja että niiden pitäisi sisältää lisäksi nykyisten EU:n ohjelmien ja -välineiden (esim. Euroopan laajuiset verkot) laajentamisen tai tehostamisen;

58. Viittaa siihen, että ennen 31. joulukuuta 1999 tapahtuvaa nykyisten rakennerahastojen tarkistusta tämä KIE-maiden apuohjelma voitaisiin integroida nykyiseen rakennerahastoskenaarioon ja että se voitaisiin rahoittaa joko jakamalla menot uudelleen tai hyödyntämällä omien varojen ylärajan joustovaraa;

59. Korostaa kuitenkin, että rahallinen apu liittymistä edeltävässä vaiheessa ei saa auttaa säilyttämään tehottomia rakenteita, jotka KIE-maiden integraation jälkeen eivät varmasti tule kestämään muiden unionin yritysten luomaa kilpailupainetta, ja että ne periaatteet, joiden perusteella KIE- maiden maatalousyrityksiä voidaan tukea jo nyt, on kohdistettava yllä mainittujen uuden yhteisen maatalouspolitiikan periaatteiden mukaisesti, joiden esikuvana on kestävyys ja maaseudun tukeminen;

60. Tunnustaa maatalousmarkkinoiden merkityksen KIE-maissa sekä niiden ja EU:n maatalouden väliset huomattavat erot erityisesti siltä osin, kuin kyse on hinnoista ja osuudesta, joka elintarvikkeilla on käytettävissä olevista tuloista, ja pyytää, että liittymistä edeltävänä aikana toteutetaan asianmukaisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että paineet yhdenmukaistamiseen yhtenäismarkkinoiden kanssa eivät johda maatalousmarkkinoiden vakaviin vääristymiin idässä joko hintojen tasolla tai maanomistusrakenteen työllisyyden tasolla;

61. Pitää kiireellisenä toimenpiteiden ehdottamista eläinlääketieteellisten ja kasvinterveyden rakenteiden ja laitteiden lisäämiseksi ja parantamiseksi ja apua valvontatekniikoiden ja lainsäädännön yhdenmukaistamisen edistämiseksi ja tukee maaperän suojelua eroosion ja sen ympäristöllisen kulumisen estämiseksi;

62. Toteaa, että liittymistä edeltäviin toimenpiteisiin, joita komissio on ehdottanut, kuuluu ehdotuksia nykyisten sopimusten lisäksi, joiden vaikutuksista eri maatalousmarkkinoihin ja alueisiin ei ole keskusteltu eikä niitä ole esitetty määrällisesti; kuitenkin voidaan hyväksyä ehdotus, jolla KIE-maat valtuutetaan siirtämään keskenään käyttämättömiä kiintiöitä, jotka perustuvat nykyisiin sopimuksiin;

KIE-maiden liittymisen aikataulu

63. Toteaa, että ottaen huomioon KIE-maiden vielä hyvin erilaisen valmistautumistilanteen ja Kööpenhaminassa sekä Madridissa sovitut integraation tehtävät KIE-maiden liittyminen tulee tapahtumaan ryhmissä ja ajallisesti porrastetusti;

64. Vaatii komissiota ja neuvostoa laatimaan liittymistä edeltävän vaiheen aikana parlamentille säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa kertomuksen yksittäisten KIE-maiden kanssa käytävien neuvottelujen tilasta, jolloin ensimmäistä tällaista kertomusta odotetaan KIE-maille annettuihin kyselylomakkeisiin saatujen vastausten arvioinnin jälkeen,

65. Toteaa, että Euroopan parlamentti seuraa KIE-maiden kanssa käytäviä neuvotteluja tiiviisti ja käyttää hyväkseen kaikkia mahdollisuuksia käydä avointa ja kumppanisuhteeseen perustuvaa keskustelua KIE-maiden kanssa sekä päättää neuvottelujen loppuvaiheessa omalla vastuullaan millä tavalla, minkälaisissa ryhmissä ja millä aikataululla integraatio tapahtuu;

66. Kehottaa puhemiehestään välittämään tämän päätöslauselman Eurooppa- neuvostolle ja komissiolle, jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille sekä KIE-maiden hallituksille ja parlamenteille.