FI    FI FI 
 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 14.7.2004 
KOM(2004) 486 lopullinen 
2004/0155 (COD) 
2004/0159 (COD)  Tekniset liitteet 
  
Ehdotus 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI 
luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta 20 päivänä maaliskuuta 
2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY ja 
sijoituspalveluyritysten ja luottolaitos ten omien varojen riittävyydestä 15 päivänä 
maaliskuuta 1993 annetun neuvoston direk tiivin 93/6/ETY uude lleenlaatimisesta 
(komission esittämä) 
 
{SEC(2004) 921} 
 
FI 2   FI PERUSTELUT  
- 
 
FI 3   FI Ehdotus: 
NEUVOSTON DIREKTIIVI, 
annettu […], 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopi muksen ja erityisesti sen ... artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon2, 
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon3, 
ottaa huomioon alueiden komitean lausunnon4, 
sekä katsoo seuraavaa: (1) […]. 
(2) […], 
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 
1 artikla 
[…] 
[...] artikla 
Jäsenvaltioiden on saatettava tä män direktiivin noudattamisen ede llyttämät lait, asetukset ja 
hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään […]. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle 
viipymättä. 
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on 
liitettävä tällainen viittaus, kun ne  virallisesti julkaistaan. Jäse nvaltioiden on sä ädettävä siitä, 
miten viittaukset tehdään. 
                                                
 
1 EUVL C [...], [...], s. [...]. 
2 EUVL C [...], [...], s. [...]. 
3 EUVL C [...], [...], s. [...]. 
4 EUVL C [...], [...], s. [...]. 
 
FI 4   FI [...] artikla 
Tämä direktiivi tulee voimaan … päiv änä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin 
virallisessa lehdessä . 
[...] artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille. 
Tehty Brysselissä [...] 
 Neuvoston puolesta 
 Puheenjohtaja  […] 
 
FI 5   FI LIITE  
 
Ø uusi 
Liite V – Riskien luokittelun ja  käsittelyn tekniset kriteerit  
1. HALLINTOMALLI  
1. Direktiivin 11 artiklassa mainittujen johdon vastuuhenkilöiden on määritettävä 
järjestelyt vaarallisten työyhdistelmien  eriyttämisestä organisaatiossa ja 
eturistiriitatilanteiden ennaltaehkäisemisestä. 
2. RISKIEN KÄSITTELY  
2. Direktiivin 11 artiklassa mainittujen j ohdon vastuuhenkilöiden on hyväksyttävä ja 
säännöllisesti arvioitava stra tegiat ja periaatteet, joita sovelletaan luottolaitokseen 
kohdistuvien tai mahdollisesti kohdistuvien riskien ottamiseen, hallintaan, 
valvontaan ja vähentämiseen, mukaan luki en luottolaitoksen makrotaloudellisen 
toimintaympäristön aiheuttamat ri skit suhteessa suhdannevaiheeseen. 
3. LUOTTORISKI JA VASTAPUOLIRISKI  
3. Luottojen myöntämisen on perustuttava vakuuttavasti perusteltuihin ja hyvin 
määriteltyihin kriteereihin. Luottojen myöntäm isessä, luottoehtojen muuttamisessa ja 
uudistamisessa sekä uudelleenrahoituksessa  sovellettavien prosessien on oltava 
selkeästi laadittuja. 
4. Luotonannon ja luottoriskillisten vastuide n jatkuva hallinto ja valvonta, mukaan 
lukien ongelmaluottojen tunnistaminen  ja hallinta sekä asianmukaisten 
arvonoikaisujen ja varausten tekeminen, on toteutettava tehokka illa järjestelmillä. 
5. Luotonanto on hajautettava asianmukais esti ottaen huomioon luottolaitoksen 
kohdemarkkinat ja yleiset luotonantoperiaatteet. 
4. JÄÄNNÖSRISKI  
6. Riskiä siitä, että luottolaitoksen käyt tämät yleisesti hyväksytyt luottoriskin 
vähentämismenetelmät osoittautuvat odotettua tehottomammiksi, on hallittava ja 
valvottava kirjallisesti laadittujen peri aatteiden ja menettelytapojen mukaisesti. 
5. KESKITTYMÄRISKI  
7. Vastapuoliin, toisiinsa yhteydessä oleviin vastapuolten ryhmiin ja samalla talouden 
sektorilla tai maantieteellise llä alueella toimiviin vast apuoliin kohdistuvista vastuista 
aiheutuvaa keskittymäriskiä, samasta toim innasta tai hyödykkeestä tai luottoriskin 
 
FI 6   FI vähentämismenetelmien soveltamisesta aiheutuvaa keskittymäriskiä ja erityisesti 
suuria välillisiä luottori skejä (esim. yksittäiseen vakuuden antajaan liittyviä) on 
hallittava ja valvottava kirjallisesti laad ittujen periaatteiden ja menettelytapojen 
mukaisesti. 
6. ARVOPAPERISTAMISEEN LIITTYVÄT RISKIT  
8. Riskiä, joka aiheutuu arvopaperistamistran saktioista, joissa luottolaitokset ovat 
alullepanijoita tai järjestäjiä, on arvioitava ja sitä on hallittava asianmukaisilla 
periaatteilla ja menettelytavoilla, jott a voidaan varmistaa erityisesti se, että 
transaktion taloudellinen sisältö ot etaan täysimääräisesti huomioon riskin 
arvioinnissa ja liikkeenjohdollisissa päätöksissä.  
9. Luottolaitoksilla, jotka ovat ennenaikaisen kuoletuksen ehtoja si sältävien uusiutuvien 
arvopaperistamistransaktioiden alullepan ijoita, on oltava likvi diteettisuunnitelmat, 
joilla varaudutaan sekä aikataulun muka isiin että ennenaikaisiin kuoletuksiin. 
7. KAUPANKÄYNTIVARASTON ULKOPUOLISISTA TOIMINNOISTA AIHEUTUVA 
KORKORISKI (MUU RAHOITUSTOIMINTA ) 
10. Luottolaitoksen on otettava käyttöön järjestelm ät, joilla arvioidaan ja hallitaan riskiä, 
joka syntyy korkojen potentiaalisista m uutoksista ja muutosten vaikutuksista 
luottolaitoksen kaupankäyntivaras ton ulkopuolisiin toimintoihin. 
8. OPERATIIVINEN RISKI  
11. Luottolaitoksen on sovellettava periaatteita  ja prosesseja, joilla arvioidaan ja 
hallitaan operatiivista riskiä mukaan luki en harvoin sattuvien vakavien tapahtumien 
aiheuttama riski. Rajoittamatta 4 ar tiklan 22 kohdassa säädetyn määritelmän 
soveltamista luottolaitosten on ilmoitettava , mitä pidetään operatiivisena riskinä 
kyseisiä periaatteita ja prosesseja sovellettaessa. 
12. Luottolaitoksilla on oltava varautumissuunnitelmat ja liiketoiminnan jatkuvuutta 
koskevat suunnitelmat, joilla varmistetaan niiden toiminnan jat kuvuus ja rajoitetaan 
tappioita liiketoiminnan vaka vien häiriöiden varalta. 
9. LIKVIDITEETTIRISKI  
13. Luottolaitosten on sovellettava periaatteita ja prosesseja, joilla ne mittaavat ja 
hallitsevat nettorahoitusasemaansa ja -vaa timuksiaan jatkuvasti ja pitkäjänteisesti. 
Luottolaitosten on harkittava vaihtoehtoisia skenaarioita ja tarkasteltava 
säännöllisesti oletuksia, joiden pohjalta  tehdään nettorahoitusasemaa koskevia 
päätöksiä. 
14. Luottolaitoksilla on oltava varautum issuunnitelmat, joilla selviydytään 
likviditeettikriiseistä. 
 
FI 7   FI LIITE VI  
Standardimenetelmä  
1 osa – Riskipainot  
1. SAAMISET  VALTIOILTA  JA KESKUSPANKEILTA 
1.1. Käsittely 
1. Saamisiin valtioilta ja keskuspankeilta on sovellettava 100 prosentin riskipainoa, 
edellä sanotun kuitenkaan rajoitta matta 2–8 kohdan soveltamista.  
2. Valtioilta ja keskuspankeilta oleviin saam isiin, joista on käytettävissä valitun 
luottoluokituslaitoksen antama luottoluoki tus, on sovellettava taulukon 1 mukaista 
riskipainoa sen mukaan kuin toimivaltaiset viranomaiset ovat jakaneet hyväksyttyjen 
luokituslaitosten luottoluokitukset kuuteen  tasoon luoton laadun arviointiasteikolla. 
Taulukko 1 
Luotto-
luokka 1 2 3 4 5 6
Riskipaino 0
%2
0
%5
0
%1
0
0
%1
0
0
%1
5
0
%
3. Saamisille Euroopan keskuspankilta annetaan riskipainoksi 0 prosenttia. 
1.2. Velallisen kansallisessa valuutassa ovat saamiset 
4. Toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan saamisiin niiden omalta valtiolta ja 
keskuspankilta, jotka ovat kotimaan val uutan määräisiä ja rahoitettu kotimaan 
valuutassa, voidaan soveltaa riskipai noa, joka on alhaisempi kuin 2 kohdan 
mukainen riskipaino. 
5. Kun jäsenvaltion viranomaiset käyttävät 4 kohd an mukaista harkintavaltaansa, toisen 
jäsenvaltion viranomaiset voivat sallia, että niiden valvomat luottolaitokset 
soveltavat samaa riskipainoa kyseiseltä valtiolta tai keskuspankilta oleviin saamisiin, 
jotka ovat kyseisen valuutan määräisi ä ja rahoitettu kysei sessä valuutassa. 
6. Kun kolmannen maan toimivaltaiset viranom aiset, jotka soveltavat valvonta- ja 
sääntelyjärjestelyjä, jotka vähintään vastaav at yhteisössä sovellettavia valvonta- ja 
sääntelyjärjestelyjä, antavat omalta valtioltaan ja keskuspankiltaan oleville 
saamisille, jotka ovat kotimaan valuutan määräisiä ja rahoitettu kotimaan valuutassa, 
riskipainon joka on 1 ja 2 kohdan mukaista  riskipainoa alhaisempi, jäsenvaltiot 
voivat sallia, että niiden luottolaitokset ri skipainottavat kyseiset saamiset vastaavalla 
tavalla. 
 
FI 8   FI 1.3. Vientitakuulaitosten antamien  luottoluokitusten käyttö 
7. Vientitakuulaitoksen (ECA) antama luot toluokitus voidaan hyväksyä ainoastaan 
silloin, kun toinen seuraavist a edellytyksistä täyttyy: 
a) luokitus on OECD-konsensussopimuks een (Arrangement on Guidelines for 
Officially Supported Export Credits) sitoutuneid en vientitakuulaitosten antama 
yksimielinen luokitus; 
b) vientitakuulaitos julkistaa luottolu okituksensa, soveltaa OECD:ssä sovittua 
menettelyä ja luottoluokitus on yhteydessä yhteen kahdeksasta 
minimitakuumaksutasosta (minimum expor t insurance premiums, MEIP), jotka 
on vahvistettu OECD:ssä sovitussa menettelyssä. 
8. Vastuut, joilla on vientitakuul aitoksen antama luokitus,  jota voidaan käyttää 
riskipainon määrittämiseen, saavat taulukon 2 mukaisen riskipainon. 
Taulukko 2 
Minimi-
takuu-
maksu-
taso 
(luokka)  1 2 3 4 5 6 7 
Riski-
paino 0 % 20 % 50 % 100 % 100 % 100 % 150 % 
 
2. SAAMISET  ALUE-  JA PAIKALLISVIRANOMAISILTA 
9. Rajoittamatta 10–12 kohdan soveltamista saamiset  alue- ja paikallisviranomaisilta on 
riskipainotettava kuten saamiset laitoksilta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat 
käyttää tätä harkintavaltaansa riippumatta 80 artiklan mukaisesta toimivaltaisten 
viranomaisten harkintavallasta. Tämä n liitteen 30, 31 ja 36 kohdassa määriteltyä 
lyhytaikaisten saamisten etuuskohtelua ei sovelleta. 
10. Saamisia alue- ja paikallisviranomaisilta  voidaan toimivaltaisten viranomaisten 
harkinnan mukaan käsitellä kuten saamisia valtiolta siinä maassa, missä ne toimivat, 
mikäli saamiset eivät eroa toisistaan vira nomaisen veronkanto-oike uden ja erityisten 
institutionaalisten järjestelyjen vuoksi, jotka vähentävät maksukyvyttömyysriskiä.  
11. Kun jäsenvaltion viranomaiset käyttävä t 10 kohdan mukaista harkintavaltaansa, 
toisen jäsenvaltion viranomaiset voivat myös sallia, että niiden valvomat 
luottolaitokset soveltavat samaa riskip ainoa saamisiin kyseisiltä alue- ja 
paikallisviranomaisilta. 
12. Kun toimivaltaiset viranomaiset soveltava t kolmannen maan alu eella valvonta- ja 
sääntelyjärjestelyjä, jotka vähintään va staavat yhteisön alue ella sovellettavia 
järjestelyjä, ja käsittelevät saamisia alue- ja paikallisviranomaisilta kuten saamisia 
 
FI 9   FI omalta valtioltaan, jäsenvaltiot voivat sa llia, että niiden alueella toimivat 
luottolaitokset määrittävät vastaavalla tava lla riskipainon saamisille kyseisiltä alue- 
ja paikallisviranomaisilta. 
3. SAAMISET  HALLINTOELIMILTÄ  JA YLEISHYÖDYLLISILTÄ  
YHTEISÖILTÄ 
3.1. Käsittely 
13. Saamisiin hallintoelimiltä ja yleishyödyllis iltä yhteisöiltä on sovellettava 100 
prosentin riskipainoa, edellä sano tun kuitenkaan rajoittamatta 14–18 kohdan 
soveltamista.  
3.2. Julkisyhteisöt ja julkisoikeudelliset laitokset 
14. Saamisiin julkisyhteisöiltä ja julkisoikeudellis ilta laitoksilta on sovellettava 100 
prosentin riskipainoa, edellä sano tun kuitenkaan rajoittamatta 15–17 kohdan 
soveltamista.  
15. Toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan saamisia julkisyhteisöiltä ja 
julkisoikeudellisilta laitoksilta voidaan käsitellä kuten saamisia laitoksilta. 
Toimivaltaiset viranomaise t voivat käyttää tätä hark intavaltaansa riippumatta 
80 artiklan mukaisesta toimivaltaisten viranomaisten harkintavallasta. Tämän liitteen 
30, 31 ja 36 kohdassa määriteltyä lyhytaika isten saamisten etuuskohtelua ei 
sovelleta. 
16. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaise t harkintavaltansa nojalla käsittelevät 
saamisia julkisyhteisöiltä ja julkisoikeudellisilta laitoksilta kuten saamisia laitoksilta, 
muiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että niiden alueella 
toimivat luottolaitokset riskipainottavat vastaavalla tavalla saamiset kyseisiltä 
julkisyhteisöiltä ja julkis oikeudellisilta laitoksilta. 
17. Kun toimivaltaiset viranomaiset soveltava t kolmannen maan alu eella valvonta- ja 
sääntelyjärjestelyjä, jotka vähintään va staavat yhteisön alue ella sovellettavia 
järjestelyjä, ja käsittelevät saamisia julkisyht eisöiltä ja julkisoikeudellisilta laitoksilta 
kuten saamisia laitoksilta, jäsenvaltiot voiva t sallia, että niiden alueella toimivat 
luottolaitokset määrittävät vastaavalla tavalla riskipainon saamisille kyseisiltä 
julkisyhteisöiltä ja julkis oikeudellisilta laitoksilta. 
3.3. Seurakunnat ja uskonnolliset yhteisöt 
18. Saamisia seurakunnilta ja oikeushenkilön muodossa perustetuilta julkisoikeuden 
alaisilta uskonnollisilta yhteisöiltä on käsite ltävä kuten saamisia julkisyhteisöiltä ja 
julkisoikeudellisilta laitoksilta, mikäli kyseisillä seurakunnilla ja uskonnollisilla 
yhteisöillä on lainsäädäntöön perustuva oikeus veronkantoon. 
 
FI 10   FI 4. SAAMISET  KANSAINVÄLISILTÄ  KEHITYSPANKEILTA 
4.1. Soveltamisala 
19. Keski-Amerikan rahoitusyhtiötä pidetään tämän direktiivin 78–83 artiklaa 
sovellettaessa kansainv älisenä kehityspankkina. 
4.2. Käsittely 
20. Rajoittamatta 21 ja 22 kohdan sovelt amista saamisia kansainvälisiltä 
kehityspankeilta käsitell ään samalla tavalla kuin 28–31 kohdan mukaisia saamisia 
luottolaitoksilta. Tämän li itteen 30, 31 ja 36 kohdassa määriteltyä lyhytaikaisten 
saamisten etuuskohtelua ei sovelleta. 
21. Saamisille seuraavilta kansainvälisiltä kehityspankeilta annetaan 0 prosentin 
riskipaino: 
a) Kansainvälinen jälleenr akennus- ja kehityspankki; 
b) Kansainvälinen rahoitusyhtiö; 
c) Latinalaisen Amerikan kehityspankki; 
d) Aasian kehityspankki; 
e) Afrikan kehityspankki; 
f) Euroopan neuvoston kehityspankki; 
g) Pohjoismaiden investointipankki; 
h) Karibian alueen kehityspankki; 
i) Euroopan jälleenrakennus- ja kehityspankki; 
j) Euroopan investointipankki; 
k) Euroopan investointirahasto; 
l) Monenkeskinen investointitakuulaitos. 
22. Euroopan investointirahast on pääoman merkitylle mutta maksamattomalle osalle 
annetaan 20 prosentin riskipaino. 
5. SAAMISET  KANSAINVÄLISILTÄ  ORGANISAATIOILTA 
23. Saamisille seuraavilta kansainvälisiltä organisaatioilta annetaan riskipainoksi 
0 prosenttia: 
a) Euroopan yhteisö; 
b) Kansainvälinen valuuttarahasto; 
 
FI 11   FI c) Kansainvälinen järjestelypankki. 
6. SAAMISET  LAITOKSILTA 
6.1. Käsittely 
24. Määritettäessä laitoksilta olevien saamisten riskipainoja on sovellettava 
jompaakumpaa 26–27 ja 28–31 kohdassa kuvatuista menetelmistä. 
6.2. Luokittelemattomilta laitoksilta olevien saamisten riskipainon alaraja 
25. Luokittelemattomilta laitoksilta oleville saam isille ei saa antaa alempaa riskipainoa 
kuin saamisille valtiolta, jossa laitos sijaitsee. 
6.3. Valtion riskipainoon perustuva menetelmä 
26. Laitoksilta oleville saamisille on annett ava taulukon 3 mukainen riskipaino sen 
mukaan, mihin luottoluokkaan saamiset valtiolta sijoitetaan lainkäyttöalueella, johon 
luottolaitos on sijoittautunut.  
Taulukko 3 
Luottoluokka, johon 
valtio on sijoitettu 1 2 3 4 5 6 
Saamisen riskipaino 20 % 50 % 100 % 100 % 100 % 150 % 
 
27. Saamisille laitoksilta, jotka ovat sijoittautune et valtioihin, joita ei ole luokiteltu, 
voidaan antaa enintään 100 prosentin riskipaino. 
6.4. Luottoluokitukseen perustuva menetelmä 
28. Alkuperäiseltä tosiasiallis elta maturiteetiltaan y li kolmen kuukauden saamisiin 
laitoksilta, joista on käytettävissä va litun luottoluokituslaitoksen antama 
luottoluokitus, on sovellettava taulukon 4 mukaista riskipainoa sen mukaan kuin 
toimivaltaiset viranomaiset ovat jaka neet hyväksyttyjen luokituslaitosten 
luottoluokitukset kuuteen luottoluokkaan luoton l aadun arviointiasteikolla. 
Taulukko 4 
Luottoluokka 1 2 3 4 5 6 
Riskipaino 20 % 50 % 50 % 100 % 100 % 150 % 
 
29. Saamisille laitoksilta, joita ei ole luok iteltu, on annettava 50 prosentin riskipaino. 
30. Alkuperäiseltä tosiasia lliselta maturiteeti ltaan enintään kolm en kuukauden saamisiin 
laitoksilta, joista on käytettävissä va litun luottoluokituslaitoksen antama 
 
FI 12   FI luottoluokitus, on sovellettava taulukon 5 mukaista riskipainoa sen mukaan kuin 
toimivaltaiset viranomaiset ovat jaka neet hyväksyttyjen luokituslaitosten 
luottoluokitukset kuuteen luottoluokkaan luoton l aadun arviointiasteikolla. 
Taulukko 5 
Luottoluokka 1 2 3 4 5 6 
Riskipaino 20 % 20 % 20 % 50 % 50 % 150 % 
 
31. Alkuperäiseltä tosiasia lliselta maturiteeti ltaan enintään kolm en kuukauden saamisiin 
laitoksilta, joita ei ole luokiteltu, on annettava 20 prosentin riskipaino. 
6.5. Vaikutus lyhytaikaisiin luottoluokituksiin 
32. Jos laitoksilta oleviin s aamisiin sovelletaan 28–31 määr iteltyä menetelmää, se 
vaikuttaa seuraavas ti lyhytaikaisiin luottoluokituksiin. 
33. Jos lyhytaikaista riskiluokitusta ei ole, kaikkiin alkuperäise ltä maturiteetiltaan 
enintään kolmen kuukauden saamisiin luo ttolaitoksilta sovelletaan 30 kohdassa 
määritettyä lyhytaikaisten saam isten yleistä etuuskohtelua. 
34. Jos lyhytaikainen luot toluokitus on käytettävissä ja kyseisen luokituksen mukaan on 
sovellettava riskipainoa,  joka on vastaava tai edullisempi kuin 30 kohdassa 
määritetty lyhytaikaisten saamisten yl einen etuuskohtelu,  lyhytaikaista 
luottoluokitusta sovelletaan ainoastaan kys eiseen saamiseen. Mu ihin lyhytaikaisiin 
saamisiin on sovellettava 30 kohdassa määr itettyä lyhytaikaisten saamisten yleistä 
etuuskohtelua. 
35. Jos lyhytaikainen luot toluokitus on käytettävissä ja kyseisen luokituksen mukaan on 
sovellettava riskipainoa,  joka on epäedullisempi kuin 30 kohdassa määritetty 
lyhytaikaisten saamisten yleinen etuuskoht elu, lyhytaikaisten saamisten yleistä 
etuuskohtelua ei saa soveltaa, vaan kaikille  lyhytaikaisille saamisille, joita ei ole 
luokiteltu, on annettava sama riskipaino, jo ta käytetään kyseisessä lyhytaikaisessa 
luottoluokituksessa. 
6.6. Velallisen kansallisessa valuutassa olevat lyhytaikaiset saamiset 
36. Kun toimivaltaiset viranomaiset ovat päät täneet soveltaa saamisiin valtioilta ja 
keskuspankeilta 4–6 kohdassa kuva ttua menetelmää, alkuperäis eltä tosiasialliselta 
maturiteetiltaan enintään kolmen kuuka uden saamisiin laitoksilta, jotka ovat 
kotimaan valuutan määräisiä ja rahoi tettu kotimaan valuutassa, voidaan 
toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan antaa kummankin 26–27 ja 28–31 
kohdassa kuvatun menetelmän mukainen riskipaino, joka on yhtä luokkaa 
epäedullisempi kuin 4–6 kohdassa kuvattu et uoikeuskohtelun mukainen riskipaino, 
joka annetaan saamisille kyseiseltä valtiolta. 
37. Saamisille, joiden alkuperäinen tosiasiall inen maturiteetti on enintään kolme 
kuukautta ja jotka ovat velallis en kotimaan valuutan määräisi ä ja rahoitettu velallisen 
kotimaan valuutassa, on annettava vähintään 20 prosentin riskipaino. 
 
FI 13   FI 6.7 Sijoitukset säänneltyihin pääomainstrumentteihin 
38. Laitosten liikkeeseen laskemiin oman p ääoman ehtoisiin instrumentteihin tai 
säänneltyihin pääomainstrumentteihin tehtäville sijoituksille on annettava 100 
prosentin riskipaino, ellei niitä ole vähennetty omista varoista. 
7. SAAMISET  YRITYKSILTÄ 
7.1. Käsittely 
39. Saamisiin, joista on käytettävissä va litun luottoluokituslaitoksen antama 
luottoluokitus, on sovellettava taulukon 5 mukaista riskipainoa sen mukaan kuin 
toimivaltaiset viranomaiset ovat jaka neet hyväksyttyjen luokituslaitosten 
luottoluokitukset kuuteen luottoluokkaan luoton l aadun arviointiasteikolla. 
Taulukko 5 
Luottoluokka 1 2 3 4 5 6 
Riskipaino 20 % 50 % 100 % 100 % 150 % 150 % 
 
40. Saamisille, joista ei ole käytettävissä kyseistä luottoluokitusta, on annettava 
100 prosentin riskipaino tai valtion riskipaino sen mukaan, kumpi on korkeampi. 
8. VÄHITTÄISSAAMISET 
41. Saamisille, jotka ovat 79 artiklan 2 kohdassa lueteltujen kriteerien mukaisia, voidaan 
toimivaltaisten viranomaisten harkinna n mukaan antaa 75 prosentin riskipaino. 
9. KIINTEISTÖVAKUUDELLISET  SAAMISET 
42. Rajoittamatta 43–57 kohdan soveltamista saamisille, joilla on täysimääräinen 
kiinteistövakuus, on annettava 100 prosentin riskipaino. 
9.1. Asuinkiinteistövakuude lliset saamiset 
43. Saamisille, joiden toimivaltaisten vira nomaisten hyväksymänä täytenä vakuutena 
ovat kiinnitykset asuinkiinteistöihin, jotka ovat tai tulevat olemaan omistajan 
käytössä tai vuokralle antamia, on annettava 35 prosentin riskipaino. 
44. Saamisille, joiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymänä täytenä vakuutena on 
Suomen vuonna 1991 annetun asunto-osake yhtiölain tai vastaavan myöhemmän 
lainsäädännön mukaisen suomalaisen asunt o-osakeyhtiön osakkeita, jotka koskevat 
sellaisia asuntoja, jotka ovat tai tulevat olemaan omistajan käytössä tai vuokralle 
antamia, on annettava 35 prosentin riskipaino. 
45. Toimivaltaiset viranomaiset voivat ant aa hyväksyntänsä ainoastaan, jos seuraavat 
edellytykset täyttyvät: 
 
FI 14   FI a) kiinteistön arvo ei riipu olennaisesti velallisen luottokelpoisuudesta. Tämä 
vaatimus ei sulje pois til anteita, joissa ainoastaan makrotaloudelliset tekijät 
vaikuttavat sekä kiinteistön arvoon että velallisen kykyyn selvitä 
velvoitteistaan; 
b) velalliseen liittyvä luottoriski ei r iipu olennaisesti kiinte istön tai hankkeen 
arvon kehityksestä vaan velallisen kyvystä maksaa velka muista lähteistä 
saaduilla tuloilla. Velan takaisinmaksu ei riipu olennaisesti vakuutena olevan 
kiinteistön tuottamasta mahdollisesta kassavirrasta; 
c) liitteessä VIII olevan 2 osan 8 kohdan mukaiset vähimmäisvaatimukset 
täyttyvät ja liitteessä VIII ol evan 3 osan 63–66 kohdan mukaisia 
arvostussääntöjä noudatetaan;  
d) kiinteistön arvo ylittä ä selvästi saam isten arvon. 
46. Toimivaltaisten viranomaisten ei tarv itse vaatia 45 kohdan b alakohdan mukaisen 
edellytyksen täyttymistä niid en saamisten osalta, joiden  täytenä vakuutena on niiden 
alueella sijaitseva asuinkiinteistö, jos toimivaltaiset viranomaiset voivat todeta, että 
niiden alueella on hyvin kehittyneet ja vakiintuneet asuntomarkkinat, joilla 
tappioiden määrät ovat niin alhaiset, että  tällainen käsittel y on perusteltu.  
47. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset käyttävät 46 kohdan mukaista 
harkintavaltaansa, toisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, 
että niiden valvonnan alaiset luottolaitoks et soveltavat 35 prosentin riskipainoa 
saamisiin, joiden täytenä vakuutena ovat asuinkiinteistöt. 
9.2. Liikekiinteistövakuudelliset saamiset 
48. Saamisille, joiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymänä täytenä vakuutena on 
kiinnityksiä niiden lainkäyttöalueella sijait seviin toimistoihin ta i muihin liiketiloihin, 
voidaan antaa 50 prosentin riskipaino to imivaltaisten viranomaisten harkinnan 
mukaan. 
49. Saamisille, joiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymänä täytenä vakuutena on 
Suomen vuonna 1991 annetun asunto-osake yhtiölain tai vastaavan myöhemmän 
lainsäädännön mukaisen suomalaisen asunt o-osakeyhtiön osakkeita, jotka koskevat 
toimistoja tai muita liiketiloja, voidaan an taa toimivaltaisten viranomaisten harkinnan 
mukaan 50 prosentin riskipaino.  
50. Saamisille, jotka liittyvät toimivaltaisten vira nomaisten lainkäyttöalueella sijaitsevia 
toimistoja tai muita liiketiloja koskeviin kiinteistöleasingtransaktioihin ja joihin 
sovelletaan säännöksiä, joiden mukaan vuokralleantajalla on täysi omistusoikeus 
vuokrattuihin omaisuuseriin kunnes vuokralleo ttaja käyttää osto-o ikeuttaan, voidaan 
toimivaltaisten viranomaisten harkinnan mukaan antaa 50 prosentin riskipaino.  
51. Tämän liitteen 48–50 kohtaa sovellettaessa seur aavien edellytysten on täytyttävä: 
a) kiinteistön arvo ei riipu olennaisesti velallisen luottokelpoisuudesta. Tämä 
vaatimus ei sulje pois til anteita, joissa ainoastaan makrotaloudelliset tekijät 
vaikuttavat sekä kiinteistön arvoon että velallisen kykyyn selvitä 
velvoitteistaan; 
 
FI 15   FI b) velalliseen liittyvä luottoriski ei r iipu olennaisesti kiinte istön tai hankkeen 
arvon kehityksestä vaan velallisen kyvystä maksaa velka muista lähteistä 
saaduilla tuloilla. Velan takaisinmaksu ei riipu olennaisesti vakuutena olevan 
kiinteistön tuottamasta mahdollisesta kassavirrasta; 
c) liitteessä VIII olevan 2 osan 8 kohdassa  olevat vähimmäisvaatimukset täyttyvät 
ja liitteessä VIII olevan 3 osan 63–66 kohdan mukaisia arvostussääntöjä 
noudatetaan. 
52. 50 prosentin riskipainotusta sovelletaan lain an siihen osaan, joka ei ylitä seuraavien 
ehtojen mukaisesti laskettuja rajoja: 
a) 50 prosenttia kyseisen kiinteistön markkina-arvosta; 
b) 50 prosenttia kyseisen kiinteistön markkina-arvosta tai 60 prosenttia 
kiinnitysluoton arvosta, sen mukaan kumpi näistä on alhaisempi, niiden 
jäsenvaltioiden osalta, jotka ovat säätäneet lailla tai asetuksella tiukoista 
kiinnitysluottojen arvon arviointiperusteista. 
53. 100 prosentin riskipainotusta  sovelletaan lainan siih en osaan, joka ylittää 
52 kohdassa asetetut raja-arvot. 
54. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset vira nomaiset käyttävät 48–50 kohdan mukaista 
harkintavaltaansa, toisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, 
että niiden valvonnan alaiset luottolaitoks et soveltavat 50 prosentin riskipainoa 
saamisiin, joiden täytenä vakuut ena ovat liikekiinteistöt. 
55. Toimivaltaisten viranomaisten ei tarv itse vaatia 51 kohdan b alakohdan mukaisen 
edellytyksen täyttymistä niiden saamisten osalta, joiden täytenä vakuutena on 
kiinnitys niiden lainkäyttöal ueella sijaitsevaan liikekiinteistöön, jos toimivaltaiset 
viranomaiset voivat todeta, että niiden alu eella on hyvin kehittyneet ja vakiintuneet 
liikekiinteistöjen markkinat, joilla tappioiden määrät ovat niin alhaiset, että seuraavat 
raja-arvot eivät ylity: 
a) enintään 50 prosenttia markkina-ar vosta (tai 60 prosen ttia kiinnitysluoton 
arvosta, jos se on alempi) ei saa ylit tää 0,3 prosenttia lainakannasta vuoden 
aikana; 
b) liikekiinteistöihin kohdistuvasta luotonannosta aiheutuvat kokonaistappiot 
eivät saa ylittää 0,5 prosenttia lainakannasta vuoden aikana. 
56. Jos toinen 55 kohdassa tarkoi tetuista raja-arvoista yl ittyy vuoden aikana, oikeus 
soveltaa tätä käsittelyä loppuu ja 51 kohdan b alakohdan mukaisen toisen 
edellytyksen on täytyttävä ennen kuin käsittelyä voidaan soveltaa uudelleen.  
57. Kun jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset käyttävät 55 kohdan mukaista 
harkintavaltaansa, toisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, 
että niiden valvonnan alaiset luottolaitoks et soveltavat 50 prosentin riskipainoa 
saamisiin, joiden täytenä vakuutena on liikekiinteistöjä. 
 
FI 16   FI 10. ERÄÄNTYNEET  SAAMISET 
58. Rajoittamatta 59–62 kohdan soveltamista kaikkien yli 90 päivää erääntyneenä 
olevien saamisten vakuudettomalle os alle on annettava riskipainoksi 
a) 150 prosenttia, jos arvonoikaisut ovat vähemmän kuin 20 prosenttia 
arvonoikaisut sisältäv än bruttosaamisen vakuudettomasta osasta; 
b) 100 prosenttia, jos arvonoikaisut ovat vähintään 20 prosenttia arvonoikaisut 
sisältävän bruttosaamisen vakuudettomasta osasta; 
c) 50 prosenttia toimivaltaisten vi ranomaisten harkinnan mukaan, jos 
arvonoikaisut ovat vähint ään 50 prosenttia arvonoi kaisut sisältävän 
bruttosaamisen vakuudettomasta osasta. 
59. Määritettäessä erääntyneen saamisen va kuudellista osaa sallittuja vakuuksia ja 
takauksia ovat ne, jo ita saa käyttää luottoriskin vähentämiseen. 
60. Kun erääntyneen saamisen täytenä va kuutena ovat muut kui n luottoriskin 
vähentämiseen käytettävät vakuudet, voidaan kuitenkin toimivaltaisten 
viranomaisten harkinnan mukaan sove ltaa 100 prosentin riskipainoa noudattaen 
tiukkoja toimintakriteerejä, jotta varm istetaan vakuuden korkea laatu, kun 
arvonoikaisujen määrä saavuttaa 15 prosentt ia saamisen arvosta, johon sisältyvät 
arvonoikaisut. 
61. Tämän liitteen 43–47 kohdassa tarkoitetuille  saamisille, joista on vähennetty 
arvonoikaisut, on annettava 100 prosentin riskipaino, jos saamiset ovat olleet 
erääntyneenä yli 90 päivää. Jos arvonoikaisujen määrä on vähintään 20 prosenttia 
arvonoikaisut sisältävästä brut tosaamisesta, jäljellä olevan saamisen riskipaino 
voidaan toimivaltaisten viranomaisten ha rkinnan mukaan alentaa 50 prosenttiin. 
62. Tämän liitteen 48–57 kohdassa tarkoitetuille saamisille on annettava 100 prosentin 
riskipaino, jos ne ovat olleet  erääntyneinä yli 90 päivää. 
11. ERÄT,  JOTKA  VIRANOMAISTEN  MÄÄRITYKSEN  MUKAAN  
SISÄLTÄVÄT  KORKEAN  RISKIN 
63. Erityisen suuria riskejä sisältäville saam isille kuten sijoituksille venture capital -
yrityksiin ja pääomasijoituksille voidaan toimivaltaisten viranomaisten harkinnan 
mukaan antaa riskipai noksi 150 prosenttia. 
64. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia , että muille kuin erääntyneille saamisille, 
joille edellisten kohtien muk aan on annettava 150 prosentin  riskipaino ja joista on 
tehty arvonoikaisut, a nnetaan riskipainoksi 
a) 100 prosenttia, jos arvo noikaisut ovat vähintään 20 prosenttia arvonoikaisut 
sisältävästä bruttosaamisesta; 
b) 50 prosenttia, jos arvonoikaisut ovat  vähintään 50 prosen ttia arvonoikaisut 
sisältävästä bruttosaamisesta. 
 
FI 17   FI 12. KATETUT JOUKKOLAINAT 
65. ’Katetuilla joukkolainoilla’ tarkoitetaan direktiivin 85/611/ETY 22 artiklan 4 
kohdassa määriteltyjä joukkovelkakirjoja, joiden vakuutena on joku seuraavista 
hyväksytyistä omaisuuseristä: 
a) saamiset valtioilta, keskuspankeilta , kansainvälisiltä kehityspankeilta ja 
kansainvälisiltä organisaatioilta tai edellä mainittujen takaamat saamiset, jotka 
sijoittuvat tähän liitteeseen sisältyvä llä luoton laadun ar viointiasteikolla 
luottoluokkaan 1; 
b) saamiset julkisyhteisöiltä ja julkisoikeudellisilta laitoksilta sekä alue- ja 
paikallisviranomaisilta tai edellä ma inittujen takaamat saamiset, jotka on 
riskipainotettu saamisiksi laitoksilta tai valtioilta ja keskuspankeilta 9, 10 tai 15 
kohdan mukaisesti ja jotka sijoittuvat tähän liitteeseen sisältyvällä luoton 
laadun arviointiasteikolla  luottoluokkaan 1; 
c) saamiset laitoksilta, jotka sijoittuvat tä hän liitteeseen sisältyvällä luoton laadun 
arviointiasteikolla luottoluokkaan 1. Tällaisen saamisen kokonaismäärä ei saa 
ylittää 10 prosenttia liikkeeseenlaskeva n luottolaitoksen liikkeessä olevien 
katettujen joukkolainojen kokonaismäär ästä. Saamisia, jotka aiheutuvat 
maksujen siirrosta kiinteistövakuudellisten lainojen velallisilta katettujen 
joukkolainojen haltijoille, ei sisäll ytetä 10 prosentin raja-arvoon; 
d) luotot, joiden vakuutena on asuinkiin teistö tai 44 kohdassa tarkoitettujen 
suomalaisten asunto-osakeyhtiöiden osa kkeet, edellyttäen että kiinteistöön 
kohdistuvien kiinnitysten  määrä yhdessä paremmassa etuoikeusasemassa 
olevien kiinnitysten kanssa on kor keintaan 80 prosenttia kiinnitetyn 
omaisuuden arvosta; 
e) luotot, joiden vakuutena on liikekiinteistö tai 49 kohdassa tarkoitettujen 
suomalaisten asunto-osakeyhtiöiden osa kkeet, edellyttäen että kiinteistöön 
kohdistuvien kiinnitysten  määrä yhdessä paremmassa etuoikeusasemassa 
olevien kiinnitysten kanssa on kor keintaan 60 prosenttia kiinnitetyn 
omaisuuden arvosta. Toimivaltaiset  viranomaiset voivat hyväksyä 
liikekiinteistövakuudelliset lainat, kun luot otusaste ylittää 60 prosenttia ja on 
enintään 70 prosenttia, jos katettuj en joukkolainojen vakuudeksi pantattujen 
omaisuuserien kokonaisarvo ylittää kate tun joukkolainan jäljellä olevan 
nimellismäärän vähintään 10 prosentilla , ja joukkovelkakirjojen haltijoiden 
vaateet täyttävät liitteessä IX asetetut oikeusvarmuuden vaatimukset. 
Joukkovelkakirjojen haltijoiden vaateilla on oltava ylempi etuoikeussija kuin 
muilla vakuuteen kohdistuvilla vaateilla. 
66. Luottolaitosten on täytettävä katett ujen joukkolainojen vakuutena olevien 
kiinteistöjen osalta liitteessä V III olevan 2 osan 8 kohdan mukaiset 
vähimmäisvaatimukset ja noudatettava liit teessä VIII olevan 3 osan 63–66 kohdan 
mukaisia arvostussääntöjä. 
67. Katettuihin joukkolainoihin, jotka ovat direktiivin 85/611/ETY 22 artiklan 4 kohtaan 
sisältyvän määritelmän mukaisia ja jotka on laskettu liikkeeseen ennen 31 päivää 
 
FI 18   FI joulukuuta 2007, voidaan myös soveltaa etuus kohtelua niiden erääntymispäivään 
saakka, sanotun kuitenkaan rajoit tamatta 65–66 kohdan soveltamista. 
68. Katettujen joukkolainojen riskipaino määräyt yy liikkeeseen laskev an luottolaitoksen 
etuoikeusasemaltaan parhaimmille vakuudettomille vastuille annetun riskipainon 
mukaan. Edellä mainittujen riskipainojen suhde on seuraava: 
a) jos saamisille laitokselta anneta an 20 prosentin riskipaino, katetulle 
joukkolainalle on annettava 10 prosentin riskipaino; 
b) jos saamisille laitokselta anneta an 50 prosentin riskipaino, katetulle 
joukkolainalle on annettava 20 prosentin riskipaino; 
c) jos saamisille laitokselta annet aan 100 prosentin riskipaino, katetulle 
joukkolainalle on annettava 50 prosentin riskipaino; 
d) jos saamisille laitokselta annet aan 150 prosentin riskipaino, katetulle 
joukkolainalle on annettava 100 prosentin riskipaino. 
13. ARVOPAPERISTETUT  ERÄT 
69. Arvopaperistettuja eriä koskevien risk ipainotettujen saamisten yhteismäärä on 
määritettävä 94–101 artiklan säännösten mukaisesti. 
14. LYHYTAIKAISET  SAAMISET  LUOTTOLAITOKSILTA  JA YRITYKSILTÄ 
70. Lyhytaikaisiin saamisiin laitoksilta ja yr ityksiltä, joista on käytettävissä valitun 
luottoluokituslaitoksen antama luottoluoki tus, on sovellettava taulukon 6 mukaista 
riskipainoa sen mukaan kuin toimivaltaiset viranomaiset ovat jakaneet hyväksyttyjen 
luokituslaitosten luottoluokitukset kuuteen luottoluokkaan luoton laadun 
arviointiasteikolla. 
Taulukko 6 
Luottoluokka 1 2 3 4 5 6 
Riskipaino 20 % 50 % 100 % 150 % 150 % 150 % 
 
15. OSUUDET  YHTEISSIJOITUSYRITYKSISSÄ 
71. Rajoittamatta 72–78 kohdan soveltamista yhtei ssijoitusyrityksissä oleville osuuksille 
on annettava 100 prosentin riskipaino. 
72. Osuuksiin yhteissijoitusyri tyksissä, joista on käytettävissä valitun 
luottoluokituslaitoksen antama luottoluoki tus, on sovellettava taulukon 7 mukaista 
riskipainoa sen mukaan kuin toimivaltaiset viranomaiset ovat jakaneet hyväksyttyjen 
 
FI 19   FI luokituslaitosten luottoluokitukset kuuteen luottoluokkaan luoton laadun 
arviointiasteikolla. 
Taulukko 7 
Luottoluokka 1 2 3 4 5 6 
Riskipaino 20 % 50 % 100 % 100 % 150 % 150 % 
 
73. Kun toimivaltaiset viranomaiset katsova t, että positioon yhtei ssijoitusyrityksessä 
liittyy erityisen suuria riskejä, niiden on vaadittava, että positiolle annetaan 
riskipainoksi 150 prosenttia.  
74. Luottolaitokset voivat määrittää yhteiss ijoitusyrityksissä oleville osuuksille 
riskipainon 76–78 kohdassa säädety llä tavalla, jos seuraav at kriteerit täyttyvät: 
a) yhteissijoitusyrity stä hallinnoi yhtiö, joka on va lvonnan alainen jäsenvaltiossa 
tai jonka toiminnan edellytys on l uottolaitoksen toimintaa valvovan 
toimivaltaisen viranomaisen hyväksyntä, jos 
i) niitä molempia hallinnoi yhtiö, jonk a katsotaan olevan yhteisön lainsäädännön 
vaatimuksia vastaavan valvonnan alainen, ja 
ii) toimivaltaisten viranomaisten välinen yhteistyö on varmistettu riittävän hyvin; 
b) yhteissijoitusyrityksen esite tai vastaava asiakirja sisältää seuraavat tiedot: 
– luokittelu omaisuuseristä, joihin yht eissijoitusyritys saa sijoittaa; 
– jos sovelletaan sijoitusrajoja, tiedot suhteel lisista rajoista ja niiden laskemisessa 
sovellettavista menetelmistä; 
c) yhteissijoitusyrityksen li iketoiminnasta raportoidaan vähintään vuosittain, jotta 
voidaan arvioida sen varat, velat, tulot ja liiketoiminnan sisältö 
raportointikauden aikana. 
75. Jos toimivaltainen viranomainen hyväksyy kolmannessa maassa toimivan 
yhteissijoitusyrityksen 74 kohdan a alakohda n mukaisesti, toisen jäsenvaltion 
toimivaltainen viranomainen voi sovelta a kyseistä hyväksyntää tekemättä omaa 
arviota yhteissijoitusyrityksestä.  
76. Jos luottolaitoksella on tiedot yhteissijoitusyr ityksen suojattavista vastuista, se voi 
käyttää mainittuja vastuita määrittääks een yhteissijoitusyrityksen sijoituksille 
riskipainon näiden tiedossa olevien sijoitusten keskia rvona 78–83 artiklassa 
määritettyjen menettelyjen mukaisesti. 
77. Jos luottolaitoksella ei ole käytettävissä tietoja yhteissijo itusyrityksen suojattavista 
vastuista, se voi laskea yhteissijoitusy rityksen sijoituksille keskimääräisen 
riskipainon 78–83 artiklassa määrättyjen menettelyjen ja seuraavien sääntöjen 
mukaisesti: oletetaan, että yhteissijoitusyritys sijoittaa ensin valtuuksie nsa mukaisen 
 
FI 20   FI enimmäismäärän puitteissa vastuuryhmiin, joihin liittyy korkeimmat 
pääomavaatimukset, ja jatkaa tämän jälkeen sijoittamista alemman pääomavaateen 
vastuuryhmiin, kunnes sijoitusten enimmäismäärä saavutetaan. 
78. Luottolaitokset voivat valtuuttaa kolmanne n laskemaan yhteissijoitusyrityksen 
osuuksille riskipainon 76–77 kohdassa määrit ettyjen menettelyjen mukaisesti ja 
raportoimaan siitä edellyttäen, että lask elmien ja raportoinnin laatu voidaan 
varmistaa asianmukaisesti. 
16. MUUT  ERÄT 
16.1. Käsittely 
79. Direktiivin 86/635/ETY 4 artiklan 10 kohda ssa tarkoitetuill e aineellisille 
hyödykkeille annetaan 100 prosentin riskipaino. 
80. Ennakkomaksuille ja siirtosaam isille, joiden osa lta laitos ei pysty määrittelemään 
vastapuolta direktiivin 86/635/ETY mukais esti, annetaan 100 prosentin riskipaino. 
81. Saamisille maksujen välityksestä annetaan 20 prosentin riskipaino. Käteiselle rahalle 
ja vastaaville erille anne taan 0 prosentin riskipaino. 
82. Jäsenvaltiot saavat soveltaa 10  prosentin riskipainoa saamisiin laitoksilta, jotka ovat 
erikoistuneet kotijäsenvaltioidensa pankki en välisiin markkinoi hin ja julkisen 
sektorin lainamarkkinoihin ja jotka ovat toimivaltaisten viranomaisten tiiviissä 
valvonnassa, kun kyseisten omaisuuserie n täytenä vakuutena on kotijäsenvaltion 
toimivaltaisen viranomaisen hyväksym ä ja riittäväksi vakuudeksi katsoma 
0 prosentin tai 20 prosentin riskipainon saanut erä.  
83. Osakkeille ja muille omistusosuuksill e on annettava vähintään 100 prosentin 
riskipaino, ellei niitä ole vä hennetty omista varoista. 
84. Kultasaamisten takaamille omissa holveissa säilytetyille tai allokoiduille 
kultaharkoille on annettava 0 prosentin riskipaino. 
85. Erien myynti- ja takaisinostosopimukset ja termiiniostosopimukset riskipainotetaan 
transaktioiden vastapuolten si jaan kyseisten erien mukaan. 
86. Jos luottolaitos tarjoaa luottoriskin suoj austa useille vastuille sillä ehdolla, että n:s 
vastuisiin liittyvä laiminlyönti la ukaisee maksuvelvollisuuden ja kyseinen 
maksuvelvollisuuden laukaiseva tapahtuma johtaa sopimuksen purkamiseen, ja jos 
hyväksytty luottoluokituslaito s on laatinut tuotteesta ulkoisen luottoluokituksen, 
sovelletaan 78–83 artiklassa säädetty jä riskipainoja.  Jos hyväksytty 
luottoluokituslaitos ei ole antanut tuot teesta luottoluokitu sta, koriin kuuluvien 
vastuiden riskipainot lasket aan yhteen (pois lukien n-1 -vastuut) siten, että niiden 
yhteissumma on enintään 1 250 prosenttia , joka kerrotaan luottojohdannaisen 
tarjoaman suojan nimellisarvolla; näin saad aan omaisuuserien riskipainotettu määrä. 
Yhteen lasketuista vastuista vähennettävät n-1 -vastuut määritetään siten, että niihin 
kuuluvat ne vastuut, jotka tuottavat alemman riskipai notetun vastuumäärän kuin 
mikään yhteen laskettuihin vastuisi in kuuluva riskipainotettu saaminen. 
 
FI 21   FI 2 osa – Luottoluokituslaitosten hyväksymi nen ja niiden luottoluokitusten kuvaus  
1. MENETELMÄT 
1.1. Objektiivisuus 
1. Toimivaltaisten viranomaisten  on todennettava, että luottoluokitusten antamisessa 
sovellettavat menetelmät ovat tiukkoja, järjes telmällisiä, pitkäjänteisiä ja perustuvat 
pitkän aikavälin kokemuksiin pohjautuvaan validointiin. 
1.2. Riippumattomuus 
2. Toimivaltaisten viranomaisten todennetta va, että menetelmiin ei kohdistu ulkoisia 
poliittisia vaikutuksia, rajoit uksia eikä taloudellisia pain eita, jotka voivat vaikuttaa 
luottoluokitukseen. 
3. Toimivaltaisten viranomaisten on valvotta va luottoluokitusla itosten menetelmien 
riippumattomuutta muun muassa seuraavien seikkoj en perusteella: 
a) luottoluokituslaitoksen omis tus- ja organisaatiorakenne; 
b) luottoluokituslaitoksen taloudelliset resurssit; 
c) luottoluokituslaitoksen käytössä oleva henkilökunta ja asiantuntemus; 
d) luottoluokituslaitoksen päätöksente ko- ja valvontajärjestelmä (corporate 
governance). 
1.3. Jatkuva tarkastelu 
4. Toimivaltaisten viranomaisten  on todennettava, että luot toluokituslaitoksen antamia 
luokituksia arvioidaan ja tkuvasti, ja niiden on r eagoitava taloudellisen 
toimintaympäristön muutoksiin. Kyseinen arviointi on suoritettava kaikkien 
merkittävien tapahtumien jälkeen tai vähintään vuosittain. 
5. Ennen hyväksyntää toimivaltaisten viranom aisten on todennettava, että kunkin 
markkinasegmentin luokittelussa sovelle ttavat menetelmät perustuvat seuraavan 
kaltaisiin standardeihin: 
a) toteutumatestit on tehtäv ä vähintään yhdeltä vuodelta; 
b) toimivaltaisten viranomaisten on valvottava luottoluokituslaitoksen 
arviointiprosessin säännöllisyyttä; 
c) toimivaltaisten viranomaisten on saatava luottoluokituslaitokselta tiedot siitä, 
kuinka tiiviit yhteydet sillä on luokitta miensa laitosten ylimpään johtoon. 
6. Toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava  tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, 
että luottoluokituslaitokset ilmoittavat viivytyksettä olennaisista muutoksista 
menetelmissä, joita ne soveltavat luottoluokituksia antaessaan.  
 
FI 22   FI 1.4. Läpinäkyvyys ja tiedonantovelvollisuus 
7. Toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava  tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, 
että luottoluokituslaitoksen  luokituksia laadittaessa soveltamien menetelmien 
periaatteet ovat julkisesti nähtävissä, jotta potentiaaliset käyttäjät voivat arvioida 
periaatteiden asianmukaisuutta. 
2. YKSITTÄISET  LUOTTOLUOKITUKSET 
2.1. Uskottavuus ja markkinoiden hyväksyntä 
8. Toimivaltaisten viranomaisten on todennettava,  että luottoluokitusl aitosten yksittäisiä 
luokituksia pidetään markki noilla luokitusten käyttäjien keskuudessa uskottavina ja 
luotettavina.  
9. Toimivaltaisten viranomaisten on arvioita va uskottavuutta muun muassa seuraavien 
seikkojen perusteella: 
a) luottoluokituslaitoksen markkinaosuus; 
b) luottoluokituslaitoksen liikevaihto ja  sen yleiset taloude lliset resurssit; 
c) hinnoittelun mahdollinen perustuminen annettuun luokitukseen. 
2.2. Läpinäkyvyys ja tietojen julkistaminen 
10. Toimivaltaisten viranomaisten on todennettava, että yksittä iset luottoluokitukset ovat 
samoin ehdoin ainakin niiden tahojen s aatavilla, joiden oikeutetun edun mukaista 
luokitusten käyttö on. 
11. Toimivaltaisten viranomaisten on erityisesti todennettava, että yksittäiset 
luottoluokitukset ovat samoin ehdoin kuin kotimaassa niiden ulkomaisten tahojen 
saatavilla, joiden oikeutetun edun mukaista luokitusten käyttö on. 
3. ’KUVAUS’ 
12. Jotta kuhunkin luottoluokitukseen sisältyviä suhteellisia riskejä voidaan jaotella, 
toimivaltaisten viranomaisten on otettava  huomioon kvantitatiivi set tekijät kuten 
tietyn luottoluokituksen saaneiden omaisuuserien pitkän aikavälin 
maksukyvyttömyysaste. Toimivaltaisten vi ranomaisten on kysyttävä vastikään 
perustetuilta ja ly hyen aikaa maksukyvyttömyystietoja keränneiltä 
luottoluokituslaitoksilta, kuinka suureksi  ne arvioivat tiet yn luottoluokituksen 
saaneisiin omaisuuseriin liittyvän pi tkän aikavälin maksukyvyttömyysriskin. 
13. Jotta kuhunkin luottoluokitukseen sisältyviä suhteellisia riskejä voidaan jaotella, 
toimivaltaisten viranomaisten on otetta va huomioon kvalitatiiviset tekijät kuten 
luottoluokituslaitoksen luoki tusten piiriin ku uluva liikkeeseenlaskijoiden ryhmä, 
luottoluokituslaitoksen antamien luokitu sten kattavuus, kunkin luottoluokituksen 
tarkoitus ja luottoluok ituslaitoksen määritelmä maksukyvyttömyydestä. 
 
FI 23   FI 14. Toimivaltaisten viranomaisten on verrattava yksittäisen luottoluokituslaitoksen 
kuhunkin luokitukseen liittyvää maksukyvyttö myysastetta vertailuarvoon, joka 
perustuu muiden luottol uokituslaitosten havaitsemaan maksukyvyttömyysasteeseen, 
joka on laskettu liikkeeseenla skijoiden otannasta, jonka toimivaltaiset viranomaiset 
katsovat sisältävän vastaavan suuruisen luottoriskin.  
15. Jos toimivaltaiset viranomaiset katsovat,  että yksittäisen luo ttoluokituslaitoksen 
antamaa luokitusta koskeva maksukyvyt tömyysaste on olennaisesti ja 
järjestelmällisesti viitearvoa korkeampi, to imivaltaisten viranomaisten on annettava 
kyseisen luottoluokituslait oksen luokitukselle korkeam pi riskiluokka luoton laadun 
arviointiasteikolla. 
16. Jos toimivaltaiset viranomaiset ovat kor ottaneet luottoluokitu slaitoksen tiettyä 
luokitusta koskevaa riskipainoa ja luottoluok ituslaitos osoittaa, että sen luokitukseen 
liittyvä maksukyvyttömyysaste ei ole enää olennaisesti ja järjestelmällisesti 
vertailuarvoa suurempi, toimivaltaiset viranomaiset voivat päättää palauttaa 
luottoluokituslaitoksen luokituksen alkuperäisen riskiluokan luoton laadun 
arviointiasteikolla.  
 
FI 24   FI 3 osa – Luottoluokituslaitosten antamien luok itusten käyttö riskip ainojen määrityksessä  
1. KÄSITTELY  
1. Laitos voi nimittää yhden tai useamman hyväks ytyn luokituslaitokse n, jota käytetään 
määritettäessä omaisuuseriin ja taseen ul kopuolisiin eriin sovellettavia riskipainoja. 
2. Luottolaitoksen, joka päättää sovelta a hyväksytyn luokituslaitoksen antamia 
luottoluokituksia joihinkin erien ryhmiin, on sovellettava kyseisi ä luottoluokituksia 
johdonmukaisesti kaikkiin kyseiseen  ryhmään kuuluviin vastuisiin. 
3. Laitoksen, joka päättää soveltaa hyvä ksytyn luokituslaitoksen antamia 
luottoluokituksia, on sovellettava ni itä jatkuvasti ja johdonmukaisesti. 
4. Luottolaitos voi soveltaa ainoa staan sellaisia luokituslai tosten luottoluokituksia, 
joissa otetaan huomioon luottolaitoksen saamisen muodostava pääoma ja korot 
kokonaisuudessaan. 
5. Jos luokitetusta erästä on käytettävissä ainoastaan yksi valitun luokituslaitoksen 
luottoluokitus, kyseistä luottoluokitusta on käytettävä määritettäessä kyseisen erän 
riskipainoa. 
6. Jos käytettävissä on kaksi valittujen luokituslaitosten antamaa luottoluokitusta ja 
kyseiset luottoluokituks et antavat luokitetulle erälle eri riskipainon, on käytettävä 
suurempaa riskipainoa. 
7. Jos käytettävissä on enemmän kuin kaks i valittujen luokituslaitosten antamaa 
luottoluokitusta, luokitettuun erään on s ovellettava kahta pienimmän riskipainon 
antavaa luottoluokitusta. Jos kyseiset kaksi pienintä riskipainoa poikkeavat 
toisistaan, sovelletaan niistä suurempaa. Jo s kaksi pienintä riskip ainoa ovat samat, on 
sovellettava kyseistä riskipainoa. 
8. Luottolaitosten on käytettävä toimeksi annon kautta tehtyjä luottoluokituksia. 
Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että luottolaitokset käyttävät ilman 
toimeksiantoa tehtyjä luottoluokituksia. 
2. LIIKKEESEENLASKIJA JA LIIKKEESEENLASKUSTA ANNETTU LUOTTOLUOKITUS  
9. Jos erityisestä liikkeeseenlaskuohjelma sta tai -järjestelys tä, johon vastuun 
muodostava erä kuuluu, on käyt ettävissä luottoluokitus, kyseistä luotto luokitusta on 
käytettävä määritettäessä erään sovellettavaa riskipainoa. 
10. Jos tiettyyn erään suoraan sovellettavaa luot toluokitusta ei ole käytettävissä, mutta 
käytettävissä on luottoluokitus erityi sestä liikkeeseenlaskuohjelmasta tai -
järjestelystä, johon vastuun muodostava er ä ei kuulu, tai jos liikkeeseenlaskijasta on 
käytettävissä yleinen luottol uokitus, on käytettävä kyseist ä luottoluokitusta, jos se 
tuottaa suuremman riskipainon kuin mitä mu uten sovellettaisiin, tai jos se tuottaa 
pienemmän riskipainon ja kyseinen vast uu on etuoikeusasemaltaan sama tai 
parhaassa asemassa joka suhteessa kyseiseen liikkeeseenlaskuohjelmaan tai 
 
FI 25   FI vastuuerään tai liikkeeseenlaskijan muihin merkittäviin etuoikeusasemaltaan 
parhaassa asemassa oleviin vakuudettomiin vastuisiin. 
11. Tämän osan 9 ja 10 kohta eivät saa estää tämän liitteen 1 osan 65–68 kohdan 
soveltamista. 
12. Yritysryhmään kuuluvista liikkeeseenlaskijois ta annettuja luottoluokituksia ei saa 
soveltaa toiseen samaan yritysryhmään kuuluvaan liikkeeseenlaskijaan. 
3. LYHYEN JA PITKÄN AIKAVÄLIN LUOTTOLUOKITUKSET  
13. Lyhyen aikavälin luottoluokituksia s aa soveltaa ainoastaan  lyhytaikaisiin 
omaisuuseriin ja taseen ulkopuolisiin eriin, jotka ovat saamisia laitoksilta ja 
yrityksiltä. 
14. Lyhyen aikavälin luottoluokitusta on sove llettava ainoastaan s iihen erään, jota 
lyhyen aikavälin luottoluokitus koskee, eikä sitä saa käyttää muiden erien 
riskipainojen määrittämiseen. 
15. Rajoittamatta 14 kohdan soveltamista, jos l yhytaikaiselle luokite llulle sopimukselle 
annetaan 150 prosentin riskipaino, kaik ille kyseiseltä vastapuolelta oleville 
lyhytaikaisille ja pitkäaikaisille luokitt amattomille vakuudettomille vastuille on myös 
annettava 150 prosentin riskipaino. 
16. Rajoittamatta 14 kohdan soveltamista, jos l uokiteltu lyhytaikainen  sopimus saa 50 
prosentin riskipainon, kaikille luokittam attomille lyhytaikaisille vastuille on 
annettava vähintään 100 prosentin riskipaino. 
4. KOTIMAISET JA ULKOMAISET VALUUTTAERÄT  
17. Luottoluokitusta, joka koskee vastapuolen kotimaan valuut an määräistä erää, ei saa 
käyttää määritettäessä riskipainoa kys eisen vastapuolen ulkomaan valuutan 
määräiselle vastuulle. 
18. Rajoittamatta 17 kohdan soveltamista, kun vastuu syntyy pank in osallistuessa 
sellaisen kansainvälisen kehityspankin liikkeeseen laskemaan lainaan, jonka 
etuoikeusasema velkojana tunnustetaan mar kkinoilla, toimivalta iset viranomaiset 
voivat sallia, että vastapuolen kotimaan valuutan määräisestä erästä annettua 
luottoluokitusta käytetään riskipainoja määritettäessä. 
 
FI 26   FI LIITE VII  
Sisäisten luottoluokitusten menetelmä (IRB-menetelmä, IRBA)  
1 osa – Riskipainotettujen saamisten ja odotettujen tappioiden yhteismäärä  
1. RISKIPAINOTETTUJEN SAAMISTEN YHTEISMÄÄRÄN LASKEMINEN LUOTTORISKIN 
MÄÄRITYSTÄ VARTEN  
1. Ellei toisin mainita, parametreista maks ukyvyttömyyden todennäköisyys (probability 
of default, PD), tappio-osuus (loss gi ven default, LGD) ja juoksuaika (M) 
määritetään 2 osassa esitetyllä tavalla ja  vastuuarvo 3 osassa esitetyllä tavalla.  
2. Kuhunkin vastuuseen liittyvä riskipainote ttujen saamisten yhteismäärä lasketaan 
seuraavien kaavojen mukaisesti: 
1.1. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärän  laskeminen yrityksiä, laitoksia sekä 
valtioita ja keskuspankk eja koskeville vastuille 
3. Rajoittamatta 4–8 kohdan soveltamista, riskipainotettujen saamisten yhteismäärä, 
joka koskee saamisia yrityksiltä, laitoksilta , valtioilta ja keskus pankeilta, lasketaan 
seuraavien kaavojen mukaisesti: 
Korrelaatio (R) = ( ) ( ) () ( )
()() ( ) () [] 50 1/ *50 11*24.0 50 1/ *50 1 12.0
−− −−−+−− −−×
EXP PD EXPEXP PD EXP
 
Maturiteettikerroin (b) = () ()2ln* 05478.0 11852.0 PD − 
Riskipaino (RW) = 
() ( ) ()()() [ ] ( )
() ( ) () 06.1*5.12**5.2 1* *5.11* * 999.0* 1/ * 1 *
15.0 5.0
b M bLGD PD G R R PDG R N LGD
−+ −− −+ −
−−
 
N(x) on standardoitua normaalijakaumaa noudattavan satunnaismuuttujan 
kumulatiivinen kertymäfunktio (eli todennäköisyys, että normaalijakaumaa 
noudattava satunnaismuuttuja, jonka keskiarvo on nolla ja varianssi yksi, on yhtä 
suuri tai pienempi kuin x). )(zG on standardoitua normaalijakaumaa noudattavan 
satunnaismuuttujan käänteinen kum ulatiivinen kertymäfunktio (eli x, kun N(x) = z).  
Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä = RW * vastuuarvo 
4. Luottolaitokset voivat soveltaa seuraavaa korrelaatiokaavaa laskiessaan 
yritysvastuiden riskipainoja niiltä yrityksiltä oleviin vastuisiin, jotka kuuluvat 
ryhmään, jonka vuotuinen kokonaisliikevaiht o on alle 50 miljoonaa euroa. Tässä 
kaavassa S on vuotuinen kokonaisliikevaihto  miljoonina euroina, kun 5 miljoonaa 
euroa ≤ S ≤ 50 miljoonaa euroa. Alle 5 milj oonan euron liikevaihto merkitään 
kaavaan 5 miljoonan euron liikevaihdoksi. Ostettujen saamisten osalta vuotuinen 
kokonaisliikevaihto on sammion sisältämill ä yksittäisillä vast uilla painotettu 
keskiarvo. 
 
FI 27   FI Korrelaatio (R) =( ) () () ( )
()() ( ) () []
()() 45/5 1*04.050 1/ *50 11*24.0 50 1/ *50 1 12.0
−− −−− −−−+−− −−×
SEXP PD EXPEXP PD EXP
 
Luottolaitosten on käytettävä konsolidoidun yritysryhmän vuotuisen 
kokonaisliikevaihdon sijaan taseen loppus ummaa, jos vuotuinen kokonaisliikevaihto 
ei anna riittävää kuvaa yritykse n koosta ja taseen loppusumma on 
tarkoituksenmukaisem pi indikaattori.  
5. Erityiskohteiden rahoitukseen liittyville vastuille , joiden osalta luottolaitos ei pysty 
osoittamaan, että 4 osassa esitetyt maksukyvyttömyyden todennäköisyyttä koskevat 
vähimmäisvaatimukset täyttyvät, luottolaito ksen on määritettävä riskipainot taulukon 
mukaisesti.  
Taulukko 1 
Jäljellä oleva 
juoksuaika Luokka 1 Luokka 2 Luokka 3 Luokka 4 Luokka 5 
Alle 2,5 vuotta 50 % 70 % 115 % 250 % 0 % 
Vähintään 2,5 
vuotta 70 % 90 % 115 % 250 % 0 % 
 
Toimivaltaiset viranomaiset voivat valtuuttaa luottolaitoksen antamaan 
luokan 1 vastuille etuoikeutet un 50 prosentin riskipainon  ja luokan 2 vastuille 
70 prosentin riskipainon, jos luottolaitoks en ominaisuudet luotonmyöntäjänä ja muut 
riskiominaisuudet ovat huomattavan vahvat kyseistä luokkaa varten.  
Määrittäessään riskipainoja erityiskoht eiden rahoitukseen liittyville vastuille 
luottolaitosten on otettava huomioon seur aavat tekijät: taloudellinen asema, 
poliittinen ja oikeudellinen ympäristö, transaktion ja/tai omaisuuserän ominaispiirteet 
sekä järjestäjän ja kehittäjän asema mukaan lukien julkisen ja yksityisen sektorin 
kumppanuuksien synnyttämät tulovirra t ja turvallisuuspaketti.  
6. Jotta ostettuihin yrityssaamisiin voidaan s oveltaa yrityssaamisten käsittelyä, niiden 
on täytettävä 4 osan 104–108 kohdassa esitet yt vähimmäisvaatimukset. 4 osassa 
esitettyjä vähittäisvastuiden riskinmäärit ysstandardeja voidaan soveltaa ostettuihin 
yrityssaamisiin, jotka täyttävät myös 12 kohdassa määritetyt edellytykset, jos 
luottolaitoksen olisi käytä nnössä liian hankala sovelt aa 4 osassa määritettyjä 
yrityssaamisten riskinmääritysstandardeja. 
7. Ostettuja yrityssaamisia, hyvite ttäviä ostoalennuksia sekä  vakuuksia ja osittaisia 
takauksia, jotka tarjoavat suojaa maks ukyvyttömyydestä aiheutuvien tappioiden 
suuririskisimmälle osalle, voidaan kä sitellä IRB-arvopaperistamiskehyksen 
mukaisesti suuririskisimpinä positioina.  
 
FI 28   FI 8. Jos luottolaitos tarjoaa luottoriskin suoj austa useille vastuille sillä ehdolla, että n:s 
saamiseen liittyvä laiminlyönti lauka isee maksuvelvollisuuden ja kyseinen 
maksuvelvollisuuden laukaiseva tapahtum a johtaa sopimuksen voimassaolon 
loppumiseen, ja jos hyväksytty luottoluokitu slaitos on antanut tuotteesta ulkoisen 
luottoluokituksen, sovelletaan 94–101 arti klassa säädettyjä riskipainoja. Jos 
hyväksytty luottoluokituslaitos ei ole anta nut tuotteesta luotto luokitusta, koriin 
kuuluvien vastuiden riskipainot la sketaan yhteen (pois lukien n-1 -vastuut), kun 
12,5:llä kerrottu odotettujen tappioiden yhteismäärä ja ri skipainotettujen saamisten 
yhteismäärä ei ylitä 12,5:llä kerrotun lu ottojohdannaisen tarjoaman suojan 
nimellismäärää. Yhteenlasketuista vastuista vähennettävät n-1 -vastuut määritetään 
siten, että niihin sisältyvät ne vastuut , jotka tuottavat alemman riskipainotetun 
vastuumäärän kuin mikään yhteenlaskettuihin  vastuisiin kuuluva  riskipainotettu 
saaminen. 
1.2. Vähittäisvastuisiin liittyvät riskipainotetut yhteismäärät 
9. Jollei 10 ja 11 kohdasta muuta johdu, risk ipainotettujen saamisten yhteismäärä 
vähittäisvastuiden osalta lasketaan  seuraavien kaavojen mukaisesti: 
Korrelaatio (R) =( ) () () ( )
()() ( ) () [] 35 1/ *35 11*16.0 35 1/ *35 1 03.0
−− −−−+−− −−×
EXP PD EXPEXP PD EXP
 
Riskipaino (RW): 
() ( ) ()()() [ ] ( ) 06.1*5.12* * 999.0* 1/ * 1 *5.0 5.0LGD PD G R R PDG R N LGD − −+ −−
 
N(x) on standardoitua normaalijakaumaa noudattavan satunnaismuuttujan 
kumulatiivinen kertymäfunktio (eli todennäköisyys, että normaalijakaumaa 
noudattava satunnaismuuttuja, jonka keskiarvo on nolla ja varianssi yksi, on yhtä 
suuri tai pienempi kuin x). )(zG on standardoitua normaalijakaumaa noudattavan 
satunnaismuuttujan käänteinen kum ulatiivinen kertymäfunktio (eli x, kun N (x)  = z).  
Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä = RW * vastuuarvo 
10. Kiinteistövakuudellisten vähittäisvas tuiden osalta 9 kohdan mukaisen 
korrelaatiokaavan tuottama  luku korvataan korrelaatiokertoimella (R) 0,15.  
11. Jäljempänä a–e kohdassa määriteltyjen uu siutuvien vähittäisvastuiden osalta 
9 kohdan mukaisen korrelaatiokaav an tuottama luku korvataan 
korrelaatiokertoimella (R) 0,04. 
Vastuut ovat uusiutuvia vähitt äisvastuita, jos ne täyttävät seuraavat edellytykset: 
a) Saamiset ovat yksityishenkilöiltä. 
b) Saamiset ovat uusiutuvia, vakuudettomia ja, siinä määrin kuin varoja ei ole 
nostettu, ovat välittömästi ja ehdoitta luottolaitoksen peru utettavissa olevia 
(tässä yhteydessä uusiutuviksi saamisiksi  katsotaan ne saam iset, joiden määrä 
vaihtelee asiakkaan nostojen ja takaisinmaksujen mukaan luottolaitoksen 
määrittämän limiitin puitteissa). Nostamattomia lainoja voidaan pitää ehdoitta 
peruutettavissa olevina, jos lainae hdoissa annetaan luottolaitokselle 
 
FI 29   FI mahdollisuus peruuttaa ne kuluttajansuoj aa koskevan lainsäädännön ja muiden 
säännösten asettamia rajoja noudattaen. 
c) Yhden henkilön uusiutuvat vähittäisvastuut saavat ol la enintään 100 000 euroa. 
d) Luottolaitos voi osoittaa, että tä män kohdan mukaisen korrelaatiokaavan 
soveltaminen rajoittuu salkkuihin, joiden tappio-osuuden volatiliteetti on 
osoittautunut alhaiseksi keskimääräiseen  tappio-osuuteen verrattuna erityisesti 
alhaisilla PD-arvoilla. Valvontavira nomaisten on tarkasteltava uusiutuvien 
vähittäisvastuiden muodostamien osa-sa lkkujen tappio-osuuks ien suhteellista 
volatiliteettia sekä uudistettavien vähi ttäisvastuiden koko salkkua; niiden on 
myös annettava eri lainkäyttöalueille tietoja uusiutuvien vähittäissaamisten 
tappio-osuuksien ominaispiirteistä.  
e) Toimivaltaisten viranomaisten on todettava, että va stuun määrittely 
uusiutuvaksi vähittäisvastuuksi ei ole rist iriidassa osa-salkun sisältämän riskin 
kanssa. 
12. Jotta ostettuja saamisia voidaan pitää vähitt äisvastuina, niiden on täytettävä 4 osan 
104–108 kohdassa esitetyt vähimmäisvaatimuks et ja seuraavat edellytykset: 
a) Luottolaitos on ostanut saamiset ulkopuo liselta kolmannelta eikä sen vastuisiin 
kyseiseltä velalliselta sisälly vastuita, joiden alullepanija luottolaitos itse on 
suoraan tai välillisesti. 
b) Myyjän ja velallisen on määritettävä ostettavat saamiset markkinaperusteisesti. 
Sallittuja eivät ole yritysten väliset myyntisaamiset eivätkä keskenään kauppaa 
käyvien yritysten väliset saamiset, jotka liittyvät vastatileihin. 
c) Ostajana toimivalla luottolaitoksella on oikeus saada kaikki ostettujen 
saamisten tuotot tai suhteellinen osuus tuotoista. 
d) Ostettujen saamisten muodostaman sal kun on oltava riittävän hajautettu.  
13. Ostettuja yrityssaamisia, hyvitettäviä os toalennuksia, vakuuksia ja osittaisia 
takauksia, jotka tarjoavat suojaa maks ukyvyttömyydestä aiheutuvien tappioiden 
suuririskisimmälle osalle, sekä laimentumise sta aiheutuvia tappioita voidaan käsitellä 
IRB-arvopaperistamiskehyksen mukaisesti suuririskisimpinä positioina.  
14. Ostettujen vähittäissaamisten sammioihin , joiden osalta ostajana toimivat 
luottolaitokset eivät pysty erottamaan kiinteistövakuudell isia vastuita ja ehdot 
täyttäviä uusiutuvia vähittäisvastuita muista vähittäisvastuista, on sovellettava sitä 9, 
10 tai 11 kohdan riskipainofunktiota, joka tu ottaa kyseisille vastuille korkeimmat 
pääomavaatimukset.  
1.3. Oman pääoman ehtoisten sijoituste n riskipainotetut yhteismäärät 
15. Luottolaitos voi toimivaltaisten viranomaisten suostumuksella soveltaa erilaisia 
lähestymistapoja eri salkkuihin, jos luotto laitos soveltaa sisäisessä laskennassaan 
erilaisia lähestymistapoja. Jos luottolaitokselle annetaan lupa soveltaa erilaisia 
lähestymistapoja, sen on osoitettava toim ivaltaisille viranomaisille, että tätä 
 
FI 30   FI mahdollisuutta sovelletaan johdonmukaisesti eikä  siihen liity sään telyn katvealueiden 
hyväksikäyttöä.  
16. Rajoittamatta 15 kohdan soveltamista, toimiva ltaiset viranomaiset voivat sallia oman 
pääoman ehtoisten sijoitusten riskipainotettujen yhteismäärien soveltamisen 
avustavia palveluja tuottaviin yrityksiin muiden luottovelvoitteisiin kuulumattomien 
omaisuuserien käsittelyn mukaisesti.  
1.3.1.  Yksinkertaisen risk ipainon menetelmä  
17. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä la sketaan seuraavan kaavan mukaisesti: 
Riskipaino (RW) = 190 prosen ttia pääomasijoituksiin lii ttyville vastuille riittävän 
hyvin hajautetuissa salkuissa. 
Riskipaino (RW) = 290 prosenttia pörssilis tatuille oman pääoman ehtoisille 
sijoituksille. 
Riskipaino (RW) = 370 prosenttia ka ikille muille oman pääoman ehtoisille 
sijoituksille. 
Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä = RW * vastuuarvo  
18. Lyhyillä käteispositioil la ja kaupankäyntivaras toon kuulumattomilla 
johdannaisinstrumenteilla voidaan nettouttaa samojen yksittäisten osakkeiden pitkiä 
positioita edellyttäen, että kyseisten välineiden nimenomaisena tehtävänä on suojata 
nimettyjä oman pääoman ehtoisia sijoit uksia vielä vähintää n vuoden ajan. Muita 
lyhyitä positioita on käsiteltäv ä kuten pitkiä posi tioita, ja asianomaista riskipainoa on 
sovellettava kunkin position absoluuttis een arvoon. Positioihin, joilla on 
maturiteettiero, on sovellettava yritysvastuiden menetelmää.  
19. Luottolaitokset voivat hyväksyä oman pääo man ehtoisille sijo ituksille myönnetyn 
takauksen luonteisen luottosuojan 90–93 artiklassa säädettyjen menetelmien 
mukaisesti.  
1.3.2.  Maksukyvyttömyyden todennäköisyyteen (pro bability of default, PD) ja tappio-
osuuteen (loss given default, LGD) perustuva menetelmä  
20. Riskipainotettujen saamisten yhteismäär ä lasketaan 3 kohdassa olevan kaavan 
mukaisesti. Jos laitoksilla ei ole käytet tävissä riittävästi tietoja 4 osan 44–48 
kohdassa annetun maksukyvyttömyyden määritel män käyttöä varten, riskipainoihin 
on sovellettava korotuskerrointa 1,5.  
21. Yksittäisen vastuun tasolla 12,5:llä kerrottu odotetun tappion määrän ja 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärän summa ei saa ylittää 12,5:llä kerrottua 
vastuuarvoa. 
22. Luottolaitokset voivat hyväksyä oman pääo man ehtoisille sijo ituksille myönnetyn 
takauksen luonteisen luottosuojan 90–93 artiklassa säädettyjen menetelmien 
mukaisesti. Suojauksen tarjoajaan kohdist uvalle vastuulle on annettava LGD-arvoksi 
90 prosenttia. Hyvin hajautettuihin sal kkuihin sisältyville pääomasijoituksiin 
 
FI 31   FI liittyville vastuille voidaan antaa LGD-arvoksi 65 pros enttia. Näissä tapauksissa 
juoksuaika on viisi vuotta.  
1.3.3.  Sisäisiin malleihin perustuva menetelmä  
23. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä on laitoksen tekemistä oman pääoman 
ehtoisista sijoituksista aiheutuva potenti aalinen tappio, joka on määritetty käyttäen 
markkinariskin sisäisiä malleja sekä laskemalla pitkän aikavälin aineistosta 
neljännesvuosittaisten tuottojen ja soveltuvan riskittömän tuoton erotuksen 
99 prosentin yksisuuntainen luottamusväli ke rrottuna 12,5:llä. Riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärä ei saa yksittäisen vastuun tasolla olla pienempi kuin 
riskipainotettujen saamisten vähimmä ismäärän, joka vaaditaan PD/LGD -
lähestymistavan mukaisesti, ja vastaavan  odotettujen tappioiden yhteismäärän 
summa kerrottuna 12,5:llä. 
24. Luottolaitokset voivat hyväksyä oman pääo man ehtoisille sijo ituksille myönnetyn 
takauksen luonteisen luottosuojan.  
1.4. Muiden luottovelvoitteisiin kuulumatto mien omaisuuserien riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärä 
25. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä la sketaan seuraavan kaavan mukaisesti: 
Riskipainotettujen saamisten yhteismäärä = 100 % * vastuuarvo 
2. RISKIPAINOTETTUJEN SAAMISTEN YHTEI SMÄÄRÄN LASKEMINEN OSTETTUJEN 
SAAMISTEN LAIMENTUMISRISKILLE  
26. Ostettujen yritys- ja vähittäissaamisten laimentumisriskin riskipainot: 
Riskipainot lasketaan 3 kohdassa olevan kaav an mukaisesti: Risk iparametrit PD ja 
LGD lasketaan 2 osassa määritetyllä tava lla ja vastuuarvo 3 osassa määritetyllä 
tavalla; juoksuaika on yksi vuosi. Laimentu misriskiä ei tarvitse ottaa huomioon, jos 
luottolaitos pystyy osoittamaan toimivalta isille viranomaisille, että sillä ei ole 
merkitystä.  
3. ODOTETTUJEN TAPPIOIDEN YHTEISMÄÄRÄN LASKEMINEN  
27. Ellei toisin mainita, riskiparametrit PD ja LGD määritetään 2 osassa määritetyllä 
tavalla ja vastuuarvo osassa 3 määritetyllä tavalla.  
28. Yrityksiin, laitoksiin, valtioihin ja keskus pankkeihin kohdistuviin vastuisiin sekä 
vähittäisvastuisiin liittyvä  odotettujen tappioiden yhteism äärä lasketaan seuraavien 
kaavojen mukaisesti: 
Odotettu tappio (EL) = PD × LGD 
Odotetun tappion määrä = EL × vastuuarvo 
Ostettuihin saamisiin liittyviä preemioita käsitellään kuten odotettua tappiota (EL). 
 
FI 32   FI 29. EL-arvot erityiskohteiden raho itukseen liittyville vastuill e, joiden riskipainoja 
laskettaessa luottolaitokset  soveltavat 5 kohdan mukaisia  menetelmiä, määritetään 
taulukon 2 mukaisesti.  
Taulukko 2 
Jäljellä oleva 
juoksuaika Luokka 1 Luokka 2 Luokka 3 Luokka 4 Luokka 5 
Alle 2,5 vuotta 0 % 5 % 35 % 100 % 625 % 
Vähintään 2,5 
vuotta 5 % 10 % 35 % 100 % 625 % 
 
Kun toimivaltaiset viranomaiset ovat va ltuuttaneet luottolaitoksen soveltamaan 
yleisesti 50 prosentin etuoikeut ettuja riskipainoja luokan 1 vastuisiin ja 70 prosentin 
riskipainoja luokan 2 va stuisiin, EL-arvoksi on a nnettava 0 prosenttia 
luokan 1 vastuille ja 5 prosen ttia luokan 2 vastuille.  
30. Oman pääoman ehtoisten sijoitusten odot ettujen tappioiden yhteismäärä lasketaan 
seuraavan kaavan mukaisesti,  kun riskipainotettujen saam isten yhteismäärä lasketaan 
17–19 kohdan mukaisia menetelmiä noudattaen: 
Odotetun tappion määrä = EL × vastuuarvo 
EL-arvot ovat seuraavat: 
Odotettu tappio (EL) = 10 prosenttia riittävän hyvin hajautettuihin salkkuihin 
sisältyville pääomasijoituksille 
Odotettu tappio (EL) = 10 prosenttia pörssilistatuille oman pääoman ehtoisille 
sijoituksille. 
Odotettu tappio (EL) = 30 prosenttia ka ikille muille oman pääoman ehtoisille 
sijoituksille. 
31. Oman pääoman ehtoisten sijoitusten odot ettujen tappioiden yhteismäärä lasketaan 
seuraavan kaavan mukaisesti,  kun riskipainotettujen saam isten yhteismäärä lasketaan 
20–22 kohdan mukaisia menetelmiä noudattaen: 
Odotettu tappio (EL) = PD × LGD 
Odotetun tappion määrä = EL × vastuuarvo 
32. Oman pääoman ehtoisten sijoitusten odot ettujen tappioiden yhteismäärä on nolla 
prosenttia, kun riskipainotettujen sa amisten yhteismäärä lasketaan 23–24 kohdassa 
määritettyjen menetelmien mukaisesti.  
33. Odotettujen tappioiden yhteismäärä lasketaan ostettujen saamisten 
laimentumisriskille seuraavan kaavan mukaisesti: 
 
FI 33   FI Odotettu tappio (EL) = PD × LGD 
Odotetun tappion määrä = EL × vastuuarvo 
4. ODOTETTUJEN TAPPIOIDEN YHTEISMÄÄRÄN KÄSITTELY  
34. Tämän osan 28, 29 ja 33 kohdan mukais esti laskettu odote ttujen tappioiden 
yhteismäärä vähennetään kyseisiin vastuisiin  liittyvien arvonoikais ujen ja varausten 
yhteismäärästä. Ostetuista saamisista saat uja alennuksia käsitellään 3 osan 1 kohdan 
mukaisesti samalla tavalla kuin arvonoika isuja; ostettuihin saamisiin liittyvät 
preemiot lisätään 3 osan 1 kohdan mukaises ti odotettujen tappioiden yhteismäärään. 
Kyseiseen laskelmaan ei sisällytetä arvopape ristettuihin vastuis iin eikä kyseisiin 
vastuisiin kohdistuviin ar vonoikaisuihin tai varauks iin liittyvää odotettujen 
tappioiden yhteismäärää. 
 
FI 34   FI 2 Osa – PD, LGD ja juoksuaika  
1. Riskipainotettujen saamisten ja odotettuje n tappioiden yhteism äärää laskettaessa 
1 osassa määritetyt riskiparametrit (maksukyvyttömyyden todennäköisyys (PD), 
tappio-osuus (LGD) ja juoksua ika (M)) arvioi luottola itos 4 osan ja seuraavien 
säännösten mukaisesti.  
1. SAAMISET YRITYKSILTÄ , LAITOKSILTA , VALTIOILTA JA KESKUSPANKEILTA  
1.1. PD 
2. Yritykseltä tai laitokselta olevan saamisen PD:n on oltava vähintään  0,03 prosenttia.  
3. Ostettujen yrityssaamisten, joiden osalta luottolaitos ei pysty osoittamaan, että sen 
PD-estimaatit täyttävät 4 osassa asetetut vähimmäisvaatimukset, PD määritetään 
seuraavien menetelmien mukaisesti: ostettuj en yrityssaamisten PD on luottolaitosten 
EL-estimaatti jaettuna kyseisten saamisten LGD:llä. Ostettuja yrityssaamisia 
koskevien etuoikeudeltaan huonompien vaateiden PD on luottolaitosten EL-
estimaatti. Jos luottolaitos saa soveltaa omaa LGD-estimaattiaan yrityssaamisiin ja se 
pystyy jakamaan ostettujen yrityssaamiste n EL-estimaattinsa PD- ja LGD-luvuiksi 
luotettavalla tavalla, se voi käyttää PD-estimaattia.  
4. Maksukyvyttömien velallisten PD on 100 prosenttia.  
5. Luottolaitokset voivat ottaa takaukse n luonteisen luottosuojan huomioon PD-
estimaatissa 90–93 artiklan säännösten mukaisesti.  
6. Omaa LGD-estimaattiaan käyttävät luotto laitokset voivat hyväksyä takauksen 
luonteisen luottosuojan mukauttamalla PD-estimaattiaan 11 kohdan mukaisesti.  
7. Ostettujen yrityssaamisten laimentumisriskin PD-estimaatin on oltava yhtä suuri kuin 
laimentumisriskin EL-estimaatti. Jos luottolaitos saa soveltaa omaa LGD-
estimaattiaan yrityssaamisiin ja se pystyy jakamaan ostettujen yrityssaamisten 
laimentumisriskin EL-estimaattinsa PD- ja L GD-luvuiksi luotettavalla tavalla, se voi 
käyttää PD-estimaattia. 
1.2. LGD 
8. Luottolaitosten on käytettävä seuraavia LGD-arvoja: 
a) ylimmän etuoikeusluokan saamiset , joilla ei ole hyväksyttyä vakuutta: 
45 prosenttia;  
b) etuoikeudeltaan huonommat saamiset, joilla ei ole hyv äksyttyä vakuutta: 
75 prosenttia;  
c) luottolaitokset voivat hyväksyä vas tikkeellisen tai taka uksen luonteisen 
luottosuojan LGD-estimaatissa 90–93 artiklan säännösten mukaisesti;  
d) liitteessä VI olevan 1 osan 65–67 kohdassa määritellyi lle katetuille 
joukkolainoille voidaan antaa LGD-arvoksi 12,5 prosenttia; 
 
FI 35   FI e) LGD-arvoksi annetaan 45 prosentti a ostetuille ylimmän etuoikeusluokan 
yrityssaamisille, joiden osalta luottolait os ei pysty osoittamaan, että sen PD-
estimaatit täyttävät 4 osassa asetetut vähimmäisvaatimukset; 
f) LGD-arvoksi annetaan 100 prosenttia ostetuille etuoike udeltaan huonommille 
yrityssaamisille, joiden osalta luottolait os ei pysty osoittamaan, että sen PD-
estimaatit täyttävät 4 osassa asetetut vähimmäisvaatimukset; 
g) LGD-arvoksi annetaan 75 prosen ttia ostettujen yrityssaamisten 
laimentumisriskille. 
9. Rajoittamatta 8 kohdan soveltamista, jos luottolaitos saa soveltaa omaa LGD-
estimaattiaan yrityssaamisiin ja se pystyy jakamaan ostettujen yrityssaamisten EL-
estimaattinsa PD- ja LGD-luvuiksi luotettavall a tavalla, se voi soveltaa laimentumis- 
ja maksukyvyttömyysriskin osalta LGD-estimaattia ostettuihin yrityssaamisiin.  
10. Rajoittamatta 8 kohdan soveltamista, jos luottolaitos saa soveltaa omaa LGD-
estimaattiaan yrityssaamisiin ja saamisiin laitoksilta, valtioilta ja keskuspankeilta, 
takauksen luonteinen luottosuoja voidaan  hyväksyä mukauttamalla PD- tai LGD-
estimaattia 4 osassa määritettyjen vähimmäisvaatimusten mukaisesti toimivaltaisten 
viranomaisten suostumuksella . Luottolaitos ei saa soveltaa taattuihin vastuisiin 
mukautettua PD- tai LGD-arvoa, jos mukaut ettu riskipaino olisi pienempi kuin 
vastaava takaajaan kohdistuva välitön vastuu.  
1.3. Juoksuaika 
11. Rajoittamatta 12 kohdan soveltamista, luottolaitosten on annettava 
takaisinostosopimuksista tai arvopaperien ja hyödykkeiden lainak siantamisesta tai -
ottamisesta syntyville vastuille juoksuaja ksi (M) 0,5 vuotta ja kaikille muille 
vastuille 2,5 vuotta. Toimivaltaiset vira nomaiset voivat edellyttää, että niiden 
lainkäyttöalueella toimivat luottolaitokset soveltavat vastuisiin 12 kohdan mukaisesti 
määritettyä juoksuaikaa.  
12. Luottolaitosten, jotka saavat soveltaa omaa LGD-estimaattiaan tai luottovasta-
arvokerrointaan yrityssaamisiin ja saamisiin laitoksilta, va ltioilta ja keskuspankeilta, 
on laskettava kullekin vastuulle juoks uaika a–e alakohdas sa ja 13–15 kohdassa 
määritetyllä tavalla. M voi olla enintään viisi vuotta. 
a) M lasketaan seuraavan kaavan mukais esti rahoitusvälineelle, jonka kassavirta 
on ennalta tiedossa: 
M = MAX{1; MIN{∑∑
tt t
tCF CFt / *
 ; 5}} 
missä CF t kuvaa rahavirtoja (pääoma, korot ja palkkiot), 
jotka on sopimusperusteisesti maksettava vastapuolelle hetkellä t. 
b) Päänettoutussopimuksen soveltami salaan kuuluvien johdannaisten M on 
vastuun jäljellä olevan juoksuajan pai notettu keskiarvo siten, että M on 
vähintään yksi vuosi. Juoksuaikaa painot ettaessa on käyte ttävä kunkin vastuun 
nimellisarvoa.  
 
FI 36   FI c) Päänettoutussopimuksen soveltamisal aan kuuluvien takaisinostosopimusten tai 
arvopaperien ja hyödykkeiden lainaksianta misesta tai -ottamisesta syntyvien 
vastuiden juoksuaika on transaktion pai notettu keskimääräinen jäljellä oleva 
juoksuaika siten, että M on vähintään v iisi päivää. Juoksuaik aa painotettaessa 
on käytettävä kunkin transaktion nimellisarvoa.  
d) Jos luottolaitos saa soveltaa omia PD-estimaattejaan ostettuihin 
yrityssaamisiin, nostettujen määrien juoksuaika on ostettuihin saamisiin 
liittyvien vastuiden painotettu keskim ääräinen juoksuaika siten, että M on 
vähintään yksi vuosi. Tätä samaa j uoksuajan arvoa on sovellettava myös 
sitoviin saamisten ostosopimuksiin (committed purchase facility) kuuluviin 
nostamattomiin määriin edellyttäen, e ttä järjestely sisältää tehokkaat 
kovenantit, ennenaikaisen kuol etuksen laukaisijat tai m uut ominaisuudet, jotka 
suojaavat ostavaa luottolaitosta niiden tulevien saamisten laadun merkittävältä 
heikkenemiseltä, jotka sen on ostettava järjestelyn voimassaoloaikana. Mikäli 
tällaista tehokasta suojaa ei ole, M la sketaan seuraavien tekijöiden summana: 
pisin ostosopimuksen piiriin kuuluvien potentiaalisten saamisten juoksuajoista 
ja ostosopimuksen jäljellä oleva juoks uaika, siten että M on vähintään yksi 
vuosi.  
e) Muille kuin tässä kohdassa mainituille vä lineille, tai kun luottolaitos ei pysty 
laskemaan juoksuaikaa a alakohdassa m ääritetyllä tavall a, juoksuaika on 
jäljellä oleva enimmäisaika (vuosia), jonka vastapuoli voi käyttää 
sopimusvelvoitteidensa täysimääräiseen  täyttämiseen; j uoksuajan on oltava 
vähintään yksi vuosi.  
13. Rajoittamatta 12 kohdan a, b, d ja e alakohdan soveltamista,  toimivaltaisten 
viranomaisten määrittelemien lyhytaikais ten saamisten, joiden jäljellä oleva 
juoksuaika on alle vuosi ja  jotka eivät ole osa luot tolaitosten vastapuolelle 
myöntämää jatkuvaa rahoitusta,  juoksuajan on oltava vähintään yksi päivä.  
14. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että yhteisön alueelle sijoittautuneisiin 
yrityksiin, joiden konsolidoitu liikevaihto ja konsolidoidun taseen loppusumma on 
alle 500 miljoonaa euroa, kohdistuviin saamisiin sovelletaan 11 kohdan mukaisesti 
määritettyä juoksuaikaa.  
15. Maturiteettieroja käsitellään 90–93 ar tiklassa säädetyllä tavalla.  
2. VÄHITTÄISVASTUUT  
2.1. PD 
16. Vastuun PD:n on oltava vähi ntään 0,03 prosenttia.  
17. Vastapuolten, tai sen ollessa sallittua ainoastaan vastapuolten laiminlyömien 
vastuiden PD:n on oltava 100 prosenttia.  
18. Ostettujen yrityssaamisten laimentumisris kin PD:n on oltava  yhtä suuri kuin 
laimentumisriskin EL-estimaatti. Jos luottolaitos pystyy jakamaan ostettujen 
yrityssaamisten laimentumisriskin EL-estimaattinsa PD- ja LGD-luvuiksi 
luotettavalla tavalla, se voi käyttää PD-estimaattia.  
 
FI 37   FI 19. Takauksen luonteinen luottosuoja void aan hyväksyä mukauttamalla PD-lukuja 
21 kohdan mukaisesti.  
2.2. LGD 
20. Luottolaitosten on tuotettava omat LGD-estimaattinsa, jotka täyttävät 4 osassa 
asetetut vähimmäisvaatimukset ja ovat toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä. 
Ostettujen saamisten laimentumisriskin LGD-arvo on 75 prosenttia. Jos luottolaitos 
pystyy jakamaan ostettujen saamisten la imentumisriskin EL-estimaattinsa PD- ja 
LGD-luvuiksi luotettavalla tavalla,  se voi käyttää PD-estimaattia. 
21. Takauksen luonteinen luottosuoja voidaan  hyväksyä mukauttamalla PD- ja LGD-
lukuja 4 osan 95–103 kohdan vähimmäisvaatimusten mukaisesti, jos toimivaltaiset 
viranomaiset ovat hyväksyneet toimenpit een yksittäisen vast uun tai vastuuryhmän 
osalta. Luottolaitos ei saa soveltaa taattu ihin saamisiin mukautettua PD- tai LGD-
arvoa, jos mukautettu riskip aino olisi pienempi kuin va staava takaajaan kohdistuva 
välitön vastuu. 
3. OMAN PÄÄOMAN EHTOISET SIJOITUKSET , JOIHIN SOVELLETAAN PD/LGD-
MENETELMÄÄ  
3.1. PD 
22. PD-luvut on määritettäv ä yritysvastuisiin sovellettavien menetelmien mukaisesti.  
Seuraavia PD-lukujen vähimmäisarvoja on sovellettava: 
a) 0,09 prosenttia pörssilistatuille oman  pääoman ehtoisille sijoituksille, kun 
sijoitus on osa pitkäai kaista asiakassuhdetta; 
b) 0,09 prosenttia muille kuin pörssilis tatuille oman pääoman ehtoisille 
sijoituksille, kun sijoituksen tuotto pe rustuu säännöllisiin, jaksottaisiin 
kassavirtoihin, jotka eivät johdu myyntivoitoista; 
c) 0,40 prosenttia pörssilistatuille oman pääoman ehtoisille sijoituksille mukaan 
lukien muut 1 osan 17 kohdassa määritetyt lyhyet positiot; 
d) 1,25 prosenttia kaikille muille oman pääoman ehtoisille sijoituksille mukaan 
lukien muut 1 osan 17 kohdassa määritetyt lyhyet positiot.  
3.2. LGD 
23. Hyvin hajautettuihin salkkui hin sisältyviin pääomasijoitu ksiin liittyv ille vastuille 
voidaan antaa LGD-arvoksi 65 prosenttia 
24. Kaikille muille vastuille on anne ttava LGD-arvoksi 90 prosenttia.  
3.3. Juoksuaika 
25. Kaikkien vastuiden juok suaika on viisi vuotta. 
 
FI 38   FI 3 osa – Vastuuarvo  
1. SAAMISET YRITYKSILTÄ , LAITOKSILTA , VALTIOILTA JA KESKUSPANKEILTA SEKÄ 
VÄHITTÄISSAAMISET  
1. Ellei toisin säädetä, tase-eriin sisä ltyvien vastuiden ar vosta ei vähennetä 
arvonoikaisuja. Tätä sääntöä sovelletaan myös omaisuuseriin, joiden ostohinta 
poikkeaa velkamäärästä. Ostettujen omai suuserien osalta velkamäärän ja 
luottolaitoksen taseeseen ki rjatun määrän erotus merkitään alennukseksi, jos 
velkamäärä on suurempi, ja preemioksi jos velkamäärä on pienempi kuin taseeseen 
kirjattu määrä.  
2. Kun luottolaitokset käyttävät arvopaperien ja hyödykkeiden lainak siantamisessa tai -
ottamisessa päänettoutussopimuksia, saamisen arvo lasketaan 90–93 artiklan 
säännösten mukaisesti. 
3. Tase-eriä ja talletuksia nettoutettaessa l uottolaitosten on laskettava vastuuarvo 90–93 
artiklassa säädettyjen menettelyjen mukaisesti. 
4. Leasing-sopimusten vastuuarvo muodostuu diskontatuista leasing-maksuista.  
5. Liitteessä IV luetelluille erille vast uuarvo määritetään soveltaen jompaakumpaa 
liitteessä III esitettyä menetelmää. 
6. Ostettujen saamisten riskipainotettua yhteismäärää laskettaessa vastuuarvo on jäljellä 
oleva velkamäärä, josta on vähennetty la imentumisriskin pääomavaatimus ennen 
luottoriskin vähentämismenetelmien soveltamista.  
7. Rajoittamatta 5 kohdan soveltamista, virallisesti hyväksytyissä pörsseissä 
kaupankäynnin kohteena oleviin sopimuksiin ja  valuuttamääräisiin sopimuksiin (pois 
lukien kultaa koskevat sopimukset), joiden  alkuperäinen juoksuaika on enintään 
14 kalenteripäivää, ei sovelleta liitteen III mukaisia menetelmiä vaan niiden 
vastuuarvo on nolla.  
8. Rajoittamatta 5 kohdan soveltamista, jäsenv altioiden toimivaltaiset viranomaiset 
voivat vapauttaa liitteessä III esitettyjen menetelmien soveltamisesta sellaisen 
selvitysyhteisön selvitettävänä olevat OT C-sopimukset, joka toimii sopimusten 
laillisena vastapuolena ja jossa  kaikki osapuolet asettavat selvitysyhteisölle päivittäin 
sellaisen täyden vakuuden sopimuksista aihe utuville riskeille, joka kattaa sekä 
nykyhetken jälleenhankintakustannuksen että mahdollisen tulevaisuuden luottoriskin; 
kyseisille OTC-sopimuksille voidaan  antaa vastuuarvoksi nolla.  
Asetetun vakuuden on 
a) saatava riskip ainoksi nolla, tai 
b) muodostuttava lainanantajana toim ivaan luottolaitoks een talletetuista 
käteisvaroista, tai 
c) muodostuttava luottolaitoksen liikkeeseen  laskemista sijoitustodistuksista tai 
vastaavista rahoitusvälineistä, jotka on talletettu kyseiseen luottolaitokseen. 
 
FI 39   FI Toimivaltaisten viranomaisten on varmistuttava siitä, että selvitysyhteisöjen 
vastuiden arvo ei voi ylittää asetetun vakuuden markkina-arvoa. 
9. Uusiutuviin ostettuihin yrityssaamisiin liittyvien nostamattomien ostettujen 
sitoumusten vastuuarvo on sitoumukseen kuuluva nostamaton määrä kerrottuna 75 
prosentilla.  
10. Kun vastuu muodostuu takaisinostosopim uksen tai arvopaperien tai hyödykkeiden 
lainaksiantamisen ja -ottamisen yhteyde ssä myydyistä, vakuudeksi asetuista tai 
lainatuista arvopapereista, vastuuarvo on 74 artiklan mukaisesti määritetty 
arvopaperien tai hyödykkeiden arvo. Kun s ovelletaan liittees sä VIII olevassa 
3 osassa esitettyä rahoitusvakuuksia kos kevaa kattavaa menetelmää, vastuuarvoa 
korotetaan kyseisiin arvopapereihin tai hyödykkeisiin edellä mainitun liitteen 
mukaisesti soveltuvalla volatiliteettikorjauksella. 
11. Seuraaviin eriin liittyvä vastuuarvo lask etaan kertomalla sitoumukseen kuuluva 
nostamaton määrä luottovasta-arvokertoimella (CF).  
Luottolaitosten on käytettävä seuraavia luottovasta-arvokertoimia: 
a) Limiitillisiin luottosopimuksiin, jo tka ovat sitoumuksettomia ja ehdoitta 
peruutettavissa olevia tai jotka laitos voi käytännössä peruuttaa milloin vain 
ilman etukäteisilmoitusta, on sovelle ttava nolla prosentin luottovasta-
arvokerrointa. Nolla prosentin luot tovasta-arvokertoimen soveltaminen 
edellyttää, että luottolaitokset tarkkaileva t aktiivisesti vastapuolen taloudellista 
asemaa, ja luottolaitosten on pystyttävä si säisten valvontajärje stelmiensä avulla 
välittömästi havaitsemaan vastapuolen luottokelpoisuuden heikentyminen. 
Nostamattomia limiitillisiä vähitt äisluottoja voidaan  pitää ehdoitta 
peruutettavissa olevina, jos lainae hdoissa annetaan luottolaitokselle 
mahdollisuus peruuttaa ne kuluttajansuojaa koskevassa lainsäädännössä ja 
muissa asiaan liittyvissä säännöksissä as etettuja enimmäismä äriä noudattaen.  
b) Tavaroiden ja hyödykkeiden tuontiin ja  vientiin liittyvien lyhytaikaisten 
remburssien ja vastaavien sitoumuste n osalta on sovellettava 20 prosentin 
luottovasta-arvokerrointa sekä liikk eeseen laskevaan että varmistavaan 
laitokseen.  
c) Muihin limiitillisiin luottosopimuksiin , NIF- ja RUF-sopimuksiin sovelletaan 
75 prosentin luottova sta-arvokerrointa.  
d) Luottolaitokset, jotka tä yttävät 4 osassa määritetyt luottovasta-ar vokerrointen 
omien estimaattien käytön vähimmäisvaatimukset, voivat toimivaltaisten 
viranomaisten suostumuksella sovelta a omia CF-estimaa tteja erityyppisiin 
tuotteisiin. 
12. Kun sitoumus liittyy toisen sitoumuksen antamiseen, käytetään pienempää kahdesta 
yksittäiseen sitoumukseen liittyväst ä luottovasta-arvokertoimesta. 
13. Kaikkien muiden kuin 1–11 kohdassa mainittujen taseen ulkopuolisten erien osalta 
vastuuarvo määritetään liitteen II mukaisesti. 
 
FI 40   FI 2. OMAN PÄÄOMAN EHTOISET SIJOITUKSET  
14. Vastuuarvo on tilinpäätöksessä käytetty arvo.  Hyväksyttyjä oman pääoman ehtoisten 
sijoitusten arvostustapoja ovat seuraavat: 
a) Käypään arvoon kirjattujen sijoituste n, joiden arvon muut okset vaikuttavat 
suoraan tulokseen ja omiin varoihin, vastuuarvo on taseessa  esitetty käypä 
arvo.  
b) Käypään arvoon kirjattujen sijoitusten,  joiden arvon muutoks et eivät vaikuta 
suoraan tulokseen vaan verotuksen kautta mukautettuun oman pääoman 
erilliseen komponenttiin, vastuuarvo on taseessa esitetty käypä arvo.  
c) Sijoitusten, jotka on arvostettu hank intamenoon tai sitä alempaan markkina-
arvoon, vastuuarvo on taseessa esitetty  hankintahinta tai markkina-arvo. 
3. MUUT LUOTTOVELVOITTEISIIN KUULUMATTOMAT OMAISUUSERÄT  
15. Muiden luottovelvoitteisiin kuuluma ttomien omaisuuserien vastuuarvo on 
tilinpäätökseen kirjattu arvo.  
 
FI 41   FI 4 osa – IRB-menetelmän soveltamisen vähimmäisvaatimukset  
1. LUOTTOLUOKITUSJÄRJESTELMÄT  
1. ’Luottoluokitus’ sisältää menetelmät, pr osessit, valvonnan, tietojen keruun ja 
tietotekniikkajärjestelmät, joilla tuetaan luottoriskin arviointia, vastuiden 
luokittamista luokkiin tai ryhmiin sekä  tietyntyyppisen vastuun maksukyvyttömyys- 
ja tappioestimaattien määrittelyä.  
2. Jos luottolaitos soveltaa usei ta luokitusjärjestelmiä, va stapuolen tai transaktion 
luokitusjärjestelmän valinnast a on laadittava asiakirja ja  valinta on suoritettava 
asianmukaisesti ja riskiä vastaavasti.  
3. Luokituskriteerejä ja -prosesseja on tark asteltava säännöllisesti, jotta voidaan 
varmistaa niiden asianmukaisuus suht eessa nykyiseen sal kkuun ja ulkoisiin 
olosuhteisiin.  
1.1. Luottoluokitusjärjestelmien rakenne 
4. Jos luottolaitos käyttää riskiparametrien suoria estimaatteja, niitä voidaan pitää 
jatkuvaan luokitusasteikkoon sisältyvinä luokkina.  
1.1.1.  Saamiset yrityksiltä, laitoksilta, valtioilta ja keskuspankeilta 
5. Luottoluokituksessa on ot ettava huomioon vastapuole n ja transaktioriskin 
ominaispiirteet.  
6. Luottoluokitukseen kuuluu velallisten luokitusastei kko, jonka perusteella 
määritellään yksinomaan velallisen ma ksukyvyttömyyden riskiä. Velallisten 
luokitusasteikossa on oltava vähintään se itsemän luokkaa velvoi tteensa hoitaville 
velallisille ja yksi luokka maksuns a laiminlyöneille velallisille.  
7. ’Vastapuoliluokka’ on velal listen luokitusasteikkoon kuul uva riskiluokka, johon 
velalliset luokitellaan käyttä en täsmällisiä ja selkeitä luokituskriteereitä, joista 
saadaan PD:n estimaatit. Luottolaitoksen on laadittava asiakirjat vastapuoliluokkien 
välisistä suhteista käyttäen pe rusteina kunkin luokan sisältämää 
maksukyvyttömyysriskiä ja kyseisen riskin suuruuden määrittelyssä sovellettuja 
kriteereitä. 
8. Luottolaitoksilla, joiden salkut ovat keskittyneet tietylle markkinasegmentille ja 
maksukyvyttömyysriskin alueelle, on oltava riittävästi vastapuoliluokkia mainitulla 
alueella, jotta vältet ään velallisten liian  suuri keskittyminen tiettyyn luokkaan. 
Merkittävä keskittyminen yhteen luokkaan on perusteltava va nkalla empiirisellä 
todistusaineistolla, joka osoittaa, että vastapuoliluokka kattaa riittävän kapean PD-
lukujen alueen ja että kaikkien kys eiseen luokkaan kuuluvien velallisten 
maksukyvyttömyysriski mahtuu kyseiselle alueelle.  
9. Jotta toimivaltaiset viranomaiset voiv at hyväksyä omien LGD-estimaattien käytön 
pääomavaatimusten laskennassa, luottoluokitusjärjestelmään on sisällyttävä erillinen 
 
FI 42   FI sopimustyyppien luokitusasteikko, jossa ke skitytään yksinomaan transaktion LGD-
lukuun liittyviin ominaispiirteisiin.  
10. Jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväksyä omien CF-estimaattien käytön 
pääomavaatimusten laskennassa, luottoluokitusjärjestelmään on sisällyttävä erillinen 
sopimustyyppien luokitusasteikko, jossa  keskitytään yksinomaan transaktion 
luottovasta-arvokertoimeen liit tyviin ominaispiirteisiin.  
11. ’Sopimustyypin riskiluokka’ on sopimu styyppien luokitusasteikkoon kuuluva 
riskiluokka, johon vastuut luokitellaan kä yttäen täsmällisiä ja selkeitä 
luokituskriteereitä, joista saadaan joko omat LGD- tai CF-estimaatit. Riskiluokan 
määritelmään on sisällyttävä sekä kuvaus siitä, kuinka vastuut on luokiteltu, että 
kriteereistä, joilla eri luokkien  sisältämä riski on määritelty.  
12. Merkittävä keskittyminen yhteen sopimu styypin riskiluokkaan on perusteltava 
vankalla empiirisellä todistusaineistolla,  joka osoittaa, että  riskiluokka kattaa 
riittävän kapean LGD-lukujen tai luottovast a-arvokerrointen alueen ja että kaikkien 
kyseiseen luokkaan kuuluvien vastuiden riski sijoittuu kyseiselle alueelle.  
13. Luottolaitosten, jotka käyttä vät 1 osan 5 kohdan mukaisia menetelmiä määrittäessään 
erityiskohteiden rahoitukseen liittyvien vastuiden riskip ainoja, ei tarvitse laatia 
vastapuolten luokitusasteikkoa, jonka perusteella määritellään yksinomaan 
vastapuolten maksukyvyttömyyden riski kyseis ten vastuiden osalta. Rajoittamatta 
6 kohdan soveltamista, kyseisillä laitoksilla on oltava kyseisten vastuiden osalta 
vähintään neljä luokkaa velvoitteensa hoitavi lle velallisille ja yksi luokka maksunsa 
laiminlyöneille velallisille.  
1.1.2.  Vähittäisvastuut 
14. Luottoluokitusjärjestelmästä  on käytävä ilmi sekä vast apuoleen että transaktioon 
sisältyvä riski ja kaikki va stapuolen ja transaktion as ian kannalta merkitykselliset 
ominaispiirteet. 
15. Riskin eri tasot on luokiteltava siten, et tä tietyssä luokassa tai ryhmässä on 
lukumääräisesti riittävästi vastuita se n varmistamiseksi, että tappioiden 
ominaispiirteet voidaan kvan tifioida ja validoida tarkoituksenmukaisesti luokan tai 
ryhmän tasolla. Vastuut ja vastapuolet on jaettava luokkiin tai ryhmiin siten, että 
vältetään liiallista keskittymistä.  
16. Luottolaitosten on osoitettava, että luokittam alla vastuut luokkiin ja ryhmiin riskit 
voidaan eritellä tarkoituksenmukaisella tavalla, toistensa kanssa riittävän 
homogeeniset vastuut voidaan jakaa omaksi ryhmäkseen ja tappioiden 
ominaispiirteet voidaan arvi oida tarkasti ja johdonm ukaisesti luokan tai ryhmän 
tasolla. Ostettujen saamisten l uokituksen on vastattava myyjän 
luotonmyöntökäytänteitä ja asia kkaiden heterogeenisuutta.  
17. Luottolaitosten on otettava huomioon seuraav at riskitekijät jakaessaan vastuita 
luokkiin tai ryhmiin: 
Vastapuolen riskiominaisuudet 
 
FI 43   FI a) Transaktioriskin ominaispiirteet muk aan lukien tuotteen ja/tai vakuuden tyyppi. 
Luottolaitosten on selvitettävä erikseen  tapaukset, joissa sama vakuus liittyy 
useaan vastuuseen. 
b) Erääntyneisyys, paitsi jos luottolaitos osoittaa toimivaltaiselle 
viranomaiselleen, että erääntyneisyys ei ole kyseisen vastuun osalta merkittävä 
riskitekijä. 
c) Luokittelu luokkiin tai ryhmiin 
18. Luottolaitoksella on oltava täsmälliset määr itelmät, prosessit ja kriteerit, joilla 
vastuut jaetaan luokkiin tai ryhmiin l uottoluokitusjärjestelmän sisällä.  
a) Luokkien ja ryhmien määritelmien ja kriteerien on oltava riittävän 
yksityiskohtaisia, jotta ne, joiden  vastuulla luokitus on, pystyvät 
johdonmukaisesti sijoittamaan samanlaise n riskiprofiilin om aavat vastapuolet 
ja sopimukset samaan luokkaan tai ryhmään. Luokituksen on tapahduttava 
johdonmukaisesti eri toimialoilla, yksi köissä ja maantiet eellisen sijainnin 
mukaan.  
b) Luokitusprosessista laadittavien asiakirj ojen on oltava sellaisia, että kolmannet 
saavat riittävän kuvan vast uiden luokituksesta luokkiin  ja ryhmiin, voivat itse 
luokitella vastuita luokkiin  ja ryhmiin sekä pystyvä t arvioimaan luokituksen 
asianmukaisuutta. 
c) Kriteerien on myös oltava johdonm ukaisia luottolaitoksen sisäisten 
luotonmyöntämisstandardien ja ongelmallisten velallisten ja sopimusten 
käsittelyssä sovellettavi en käytänteiden kanssa. 
19. Luottolaitoksen on otettava huomioon kaikki  asian kannalta merkitykselliset tiedot, 
kun vastapuolia ja sopimuksia jaetaan l uokkiin tai ryhmiin. Tietojen on oltava 
ajantasaisia ja luottolaitoksen on pystytt ävä niiden avulla ennustamaan vastuun 
tulevaa kehitystä. Mitä vähemmän tietoja l uottolaitoksella on, sitä varovaisempi sen 
on oltava jakaessaan vastuita vastapuolte n tai sopimustyyppien luokkiin tai ryhmiin. 
Jos luottolaitos käyttää ulkopuolisen te kemää luottoluokitusta ensisijaisena 
perusteena sisäisessä luo ttoluokituksessa, sen on otetta va huomioon myös muut asian 
kannalta merkitykselliset tiedot.  
1.2. Vastuiden luokitus 
1.2.1.  Saamiset yrityksiltä, laitoksilta, valtioilta ja keskuspankeilta 
20. Luoton myöntämisprosessissa jokainen vastapuoli on sijoitettava johonkin 
vastapuoliluokkaan.  
21. Luottolaitosten, jotka saavat käyttää omia LGD- ja CF-estimaattejaan, on osana 
luoton myöntämisprosessia sijoitetta va jokainen vastuu myös johonkin 
sopimustyypin riskiluokkaan. 
22. Luottolaitosten, jotka käyttä vät 1 osan 5 kohdan mukaisia menetelmiä määrittäessään 
erityiskohteiden rahoitukseen liittyvien va stuiden riskipainoja, on sijoitettava kaikki 
kyseiset vastuut johonkin luokkaan 13 kohdan mukaisesti.  
 
FI 44   FI 23. Luottolaitoksen on luokiteltava erikseen joka inen erillinen oikeus henkilö, jolta sillä 
on saamisia. Luottolaitoksen on osoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen, että se 
soveltaa hyväksyttäviä käytänteitä toimie ssaan vastapuolina olevien yksittäisten 
asiakkaiden ja toisiinsa yhteydessä ol evien asiakkaiden muodostamien ryhmien 
kanssa.  
24. Samaan vastapuoleen kohdistuvat erillis et vastuut on sijoitettava samaan 
vastapuoliluokkaan riippumatta yksittäisten transaktioiden luonteessa esiintyvistä 
eroista. Poikkeuksen, jolloin samaan vasta puoleen liittyvät erilliset vastuut voidaan 
poikkeuksellisesti sijoittaa us eisiin luokkiin, muodostavat 
a) maariski, joka riippuu siitä, ovatko vastuut kotimaan- vai ulkomaanvaluutan 
määräisiä; 
b) tapaukset, joissa vastuuseen liittyvi en takausten käsittely voi johtaa 
vastapuoliluokittelun mukauttamiseen. 
1.2.2.  Vähittäisvastuut 
25. Jokainen vastuu on sijoitettava johonki n luokkaan tai ryhmään osana luoton 
myöntämisprosessia.  
1.2.3.  Poikkeukset 
26. Luottolaitosten on luokkiin tai ryhmiin ja kamisen yhteydessä laadittava asiakirjat 
tilanteista, joissa asiantuntija-arviot saa ttavat syrjäyttää luokitu sprosessin panokset 
tai tuotokset, ja ilmoitettava henkilöt, jotka ovat vastuussa kyseisten poikkeusten 
hyväksymisestä. Luottolaitoste n on laadittava asiakirjat , joissa kuvaillaan näitä 
poikkeustapauksia ja nimetään vastuulliset henkilöt. Luottolaitosten on analysoitava 
niiden vastuiden kehitystä, joiden luok itus on perustunut luok itusprosessin sijaan 
asiantuntija-arvioon. Luottolaitoksen on myös analysoitava niiden vastuiden 
kehitystä, joiden luokitus perustuu asia ntuntija-arvioon, ja il moitettava kaikkien 
asiasta vastanneiden henkilöiden nimet.  
1.3. Luokitusprosessin asianmukaisuus 
1.3.1.  Vastuut yrityksiltä, laitoksilta , valtioilta ja keskuspankeilta 
27. Luokitusprosessin ja sen tuottamien luokitu sten säännöllisen tark astelun suorittajan 
tai hyväksyjän on oltava riippumaton taho, j oka ei saa välitöntä hyötyä luotonantoa 
koskevista päätöksistä.  
28. Luottolaitosten on päivitettävä luokitukset vähintään kerran vuode ssa. Korkean riskin 
vastapuolia ja ongelmallisia vastuita on tarkasteltava useammin. Luottolaitosten on 
muutettava luokitusta, jos ne saavat käyttöönsä vastap uolta tai vastuuta koskevaa 
uutta oleellista tietoa.  
29. Luottolaitoksella on oltava toimiva prosessi , jolla hankitaan ja päivitetään tietoja, 
jotka koskevat vastapuolen ominaispiirteitä ja vaikuttavat PD-lukuihin, sekä tietoja, 
jotka koskevat transaktion ominaispiirt eitä ja vaikuttavat LGD-lukuihin ja 
luottovasta-arvokertoimiin.  
 
FI 45   FI 1.3.2.  Vähittäisvastuut 
30. Luottolaitoksen on tarpeen mukaan joko  päivitettävä vä hintään vuosittain 
vastapuolten ja sopimustyyppien riskiluok at tai tarkasteltava kunkin nimetyn 
riskiryhmän tappioiden ominaispiirteitä ja erääntyneisyyttä. Luottolaitoksen on myös 
selvitettävä vähintään kerran vuodessa kuhunkin ryhmään kuuluvien yksittäisten 
vastuiden tila tarkastelemalla riittävän e dustavaa otosta; näin varmistetaan, että 
vastuut on jatkuvasti luokiteltu oikeaan ryhmään.  
1.4. Mallien käyttö 
31. Jos luottolaitos käyttää tilastollisia ma lleja ja muita mekaanisia menetelmiä 
luokitellessaan vastapuoliin tai sopimust yyppeihin liittyviä vastuita luokkiin tai 
ryhmiin, 
a) luottolaitoksen on osoitettava toimivaltaiselle viranomaiselleen, että malli 
tuottaa hyviä ennusteita eivätkä pääoma vaatimukset vääristy mallin käytön 
vuoksi. Malliin syötettävät muuttujat m uodostavat asianmukaisen ja tehokkaan 
perustan tuloksena syntyv ille ennusteille. Mallissa ei saa olla merkittäviä 
vinoutumia; 
b) luottolaitoksella on oltava käytössä prosessi, jolla voidaan tarkastaa malliin 
syötettävät tiedot ja muun muassa arvioi da tietojen täsmälli syyttä, kattavuutta 
ja asianmukaisuutta; 
c) luottolaitoksen on osoitettava, että mallin laadinnassa käytettävät tiedot ovat 
edustava otos luottolaitoksen todellisista vastapuolista tai vastuista; 
d) Luottolaitoksen on validoitava malli säännöllisesti mukaan lukien mallin 
tehokkuuden ja vakauden seuranta, mallin te knisen erittelyn tarkastelu sekä 
mallin tuottamien tuotosten ja todellisten toteumien vertailu; 
e) luottolaitosten on täydennettävä tila stollista mallia asiantuntija-arvioilla 
ja -valvonnalla, joiden avu lla tarkastellaan malliin pe rustuvia luottoluokituksia 
ja varmistetaan mallien asianmukainen käyttö. Tarkastelumenettelyillä on 
pyrittävä löytämään mallin heikkouksien aiheuttamia virheitä ja lieventämään 
niiden vaikutuksia. Asiantuntija-arvioi ssa on otettava huomioon kaikki asian 
kannalta merkitykselliset tiedot, jotka eivät sisälly malliin. Luottolaitoksen on 
laadittava asiakirjat siitä, kuinka asiantuntija-arviot ja mallin tuottamat tulokset 
yhdistetään. 
1.5. Luottoluokitusjärjestelmistä  laadittavat asiakirjat 
32. Luottolaitoksen on laadittava asiakirjat l uottoluokitusjärjestelmä nsä rakenteesta ja 
operatiivisista yksityiskohdist a. Asiakirjoista on käytävä ilm i tässä osassa säädettyjen 
vähimmäisvaatimusten noudattaminen ja niis sä on käsiteltävä muun muassa salkun 
hajauttamista, luokituskriteereitä, vasta puolia ja vastuita l uokittelevien tahojen 
vastuualueita, luokitusperusteiden tarkas telun tiheyttä sekä johdon suorittamaa 
luottoluokitusprosessin valvontaa.  
33. Luottolaitoksen on laadittava asiakirjat luokituskriteerien va linnassa käytetyistä 
perusteista ja valintaa tukeneesta analyysista . Luottolaitoksen on laadittava asiakirjat 
 
FI 46   FI kaikista riskiluokitusprosessissa tapahtuneista merkittävistä muutoksista; 
asiakirjoissa on ilmoitettava muutokset, jotka riskiluokitusprosessiin on tehty 
toimivaltaisten viranomaisten suorittaman viimeisimmän arvioinnin jälkeen. 
Asiakirjat on laadittava myös luottol uokitusjärjestelmän organisoinnista mukaan 
lukien luokitusprosessin kulku ja  sisäinen valvontarakenne.  
34. Luottolaitosten on laadittava asiakirjat myös sisäisesti käytettävistä 
”maksukyvyttömyyden” ja ”tappion” määritelm istä ja osoitettava niiden vastaavan 
tässä direktiivissä käytettäviä määritelmiä.  
35. Jos luottolaitos käyttää luokitusprosessissa tilastollisia malleja, sen on laadittava 
asiakirjat mallin sisältämistä menetelmistä. Kyseisissä asiakirjoissa 
a) on annettava yksityiskohtaiset tiedot  luokkien tai ryhmien estimaattien 
määrittämisessä sovelletuista teorioista, oletuksista ja/tai matemaattisesta ja 
empiirisestä perustasta, yksittäisistä vastapuolista, vastuista (tai niiden 
ryhmistä) sekä mallin estimoinnissa käytetyistä tietolähteistä;  
b) on esitettävä mallin validoinnissa sove llettava perusteellinen tilastollinen 
prosessi (mukaan lukien mallin testaaminen muulla kuin sen kehittämiseen 
käytetyllä aineistolla); ja 
c) on annettava tiedot olosuhteista, joiden  vallitessa malli ei tuota asianmukaisia 
tuloksia. 
36. Kolmannelta ostetun mallin, joka sisältää yrityskohtaista tekniikkaa, käyttö ei oikeuta 
poikkeamaan asiakirjojen laadintaa kos kevista vaatimuksista eikä muista 
luottoluokitusjärjestelmää koskevista vaatim uksista. Luottolaitoksen on osoitettava 
toimivaltaisille viranomaisille täyt täneensä kaikki velvoitteensa.  
1.6. Tietojen säilyttäminen 
37. Luottolaitosten on kerättävä ja säilytettävä niiden sisäisiä luokituksia koskevat tiedot 
145–149 artiklan mukaisesti. 
1.6.1.  Saamiset yrityksiltä, laitoksilta, valtioilta ja keskuspankeilta 
38. Luottolaitosten on kerättävä ja säilytettävä seuraavat tiedot: 
a) täydelliset tiedot vastap uolia ja hyväksyttyjä  takaajia koskevi sta luokituksista 
mukaan lukien nykyistä ed eltäneet luokitukset; 
b) ajankohta, jona luottoluokitukset tehtiin; 
c) keskeiset tiedot ja menetelmät, joiden perusteella luokitus tehtiin; 
d) luottoluokituksesta vastaavan henkilön nimi; 
e) tiedot vastapuolista ja  vastuista, joiden osa lta on tapahtunut maksujen 
laiminlyöntejä; 
f) kyseisten laiminlyöntien ajankohdat ja olosuhteet; 
 
FI 47   FI g) tiedot riskiluokkiin ja luokituksen siirtymään liittyvistä PD-luvuista ja 
toteutuneista maksukyvyttömyysasteista; 
h) luottolaitosten, jotka eivät käytä omia LGD- ja/tai CF-estimaatteja, on 
säilytettävä tiedot, jotka koskevat toteutuneiden LGD- lukujen vertailua 2 osan 
8 kohdan mukaisiin arvoihin, sekä tote utuneiden luottova sta-arvokerrointen 
vertailua 3 osan 11 kohdassa esitettyihin arvoihin.  
39. Luottolaitosten, jotka soveltavat omia LGD-ja/tai CF-estimaatteja, on kerättävä ja 
säilytettävä seuraavat tiedot: 
a) täydelliset tiedot kut akin luokitusasteikkoa koskevista sopimustyyppien 
luokituksista sekä LGD- ja CF-estimaateista; 
b) ajankohdat, jona luokitukset tehtiin ja estimaatit laskettiin; 
c) sopimustyyppien luokituksessa sekä LGD- ja CF-estimaattien laskennassa 
käytetyt keskeiset tiedot ja menetelmät; 
d) sen henkilön nimi, joka suoritti so pimustyypin luokituksen, ja sen henkilön 
nimi, joka laati LGD- ja CF-estimaatit; 
e) tiedot kutakin laiminlyötyä vastuuta koskevista arvioiduist a ja toteutuneista 
LGD-luvuista ja luottova sta-arvokertoimista;  
f) tiedot vastuun LGD-luvusta ennen takauksen tai luottojohdannaisen 
vaikutuksen arviointia ja sen jälkeen niiden luottolaitosten osalta, jotka 
mittaavat takausten tai luottojohdannaisten luottoriskiä lieventäviä vaikutuksia 
LGD-luvun kautta; 
g) tiedot kunkin laiminlyödyn vastuun aiheuttaman tappion osatekijöistä.  
1.6.2.  Vähittäisvastuut 
40. Luottolaitosten on kerättävä ja säilytettävä seuraavat tiedot: 
a) tiedot, joita käytetään sijoitettaessa vastuita luokkiin tai ryhmiin; 
b) tiedot vastuiden ryhmä- tai luokkakohtai sista PD-, LGD- ja CF-estimaateista; 
c) tiedot vastapuolista ja vastuista, joiden osalta on tapahtunut laiminlyöntejä; 
d) vastuista, joiden osal ta on tapahtunut laiminlyönt ejä, tiedot luokista tai 
ryhmistä, joihin vastuu o li sijoitettu laiminlyöntiä  edeltäneen vuoden aikana, 
sekä LGD-lukujen ja luott ovasta-arvokerrointen toteumat; 
e) tiedot hyväksyttyjen uusiutuvien vähi ttäissaamisten tappio-osuuksista ja 
korkokatteesta.  
1.7. Vakavaraisuuden arvioinnissa käytetyt stressitestit 
41. Luottolaitoksella on oltava käytössä asianmukaiset stressitestimenetelmät 
vakavaraisuuden arviointia varten. Stressitesteillä on havaittava mahdolliset 
 
FI 48   FI tapahtumat tai tulevat muutokset taloudellis essa toimintaympäristössä, jotka voivat 
vaikuttaa epäsuotuisasti luottolaitoksen  luottoriskeihin, sekä arvioitava 
luottolaitoksen kykyä selviy tyä näistä muutoksista. 
42. Luottolaitoksen on tehtävä säännöllisesti luot toriskin stressitesti, jolla arvioidaan 
tiettyjen erityisolosuhteiden  vaikutusta luottoriskin  kokonaispääomavaateeseen. 
Luottolaitos valitsee – viranomaisten val vonnassa – käytettävän testin. Testin on 
oltava mielekäs ja kohtuullisen ankara, jo tta siinä otetaan huomioon vähintään lievän 
taloudellisen taantuman vai kutukset. Luottolaitoksen on arvioitava luottoluokkien 
siirtymiä stressitestin skenaarioissa. Valta osan luottolaitoksen kokonaisvastuista on 
sisällyttävä stressitestien kohteena oleviin salkkuihin.  
2. RISKIN KVANTIFIOINTI  
43. Luottolaitosten on noudatettava seuraav ia vaatimuksia määrittäessään 
riskiparametreja, joita sovelletaan vastuiden luokkiin tai ryhmiin luokituksessa. 
2.1. Maksukyvyttömyyden määritelmä 
44. Vastapuoli katsotaan maksukyvyttömäksi, jos vähintään toin en seuraavista 
edellytyksistä täyttyy tai molemmat täyttyvät: 
a) Luottolaitoksen arvion mukaan on t odennäköistä, että va stapuoli ei maksa 
vastuutaan täysimääräisesti luottolaitokselle, emoyritykselle tai sen 
tytäryrityksille ilman, että luotto laitos turvautuu mahdollisen vakuuden 
realisoinnin kaltaisiin toimiin. 
b) Vastapuolen luottovelvoitteen hoi toon liittyvä merkittävä maksusuoritus 
luottolaitokselle, emoyritykselle tai sen tytäryrityksille on ollut yli 90 päivää 
erääntyneenä.  
Erääntyneiden päivien lasken ta aloitetaan heti, kun vastapuoli on ylittänyt sovitun 
limiitin, sovittu limiitti on ale nnettu nostettua määrää alha isemmaksi tai vastapuoli 
on nostanut varoja ilman lupaa. 
Sovittu limiitti tarkoittaa limiittiä, jost a on annettu tieto vastapuolelle. 
Vähittäisvastuiden sekä julkisyhteisöihin ja julkisoikeudellisiin laitoksiin 
kohdistuvien vastuiden osalta toimiva ltaisten viranomaisten on määritettävä 
maksukyvyttömyydeksi katsottava myöhä stymispäivien lukumäärä 48 kohdan 
mukaisesti. 
Yritysvastuiden osalta toimivaltaiset viranomaiset voivat määrittää 
maksukyvyttömyyttä merkitsevän myöhästymis päivien lukumäärän 154 artiklan 4 
kohdan mukaisesti.  
Luottolaitokset voivat soveltaa kyseistä määritelmää vähittäisvastuisiin yksittäisen 
sopimuksen tasolla.  
45. Epävarmasta luoton takaisinmaksusta ova t osoituksena muun muassa seuraavat 
toimenpiteet: 
 
FI 49   FI a) Luottolaitos lakkaa kerry ttämästä vastuulle korkoa. 
b) Luottolaitos tekee arvonoikaisun vastuun syntymisen jälkeen havaitun 
merkittävän luoton laadun heikkenemisen jälkeen.  
c) Luottolaitos myy luotto velvoitteen merkittävällä taloudellisella tappiolla. 
d) Luottolaitos suostuu luottovelvoittee n kattavaan uudelleenjärjestelyyn, joka 
todennäköisesti alentaa vastuun arvoa pääoman, korkojen tai mahdollisten 
palkkioiden merkittävän anteeksiannon ta i lykkäyksen johdosta. Tämä sisältää 
PD/LGD-lähestymistavalla arvioitujen oman pääoman ehtoisten sijoitusten 
osalta kyseisen oman pääoman kattavan uudelleenjärjestelyn.  
e) Luottolaitos on hakenut vastapuolen  konkurssiin tai vastaavaan menettelyyn 
joko luottolaitokselle itselleen, se n emoyritykselle tai emoyrityksen 
tytäryritykselle olevasta luottovelvoitteesta. 
f) Vastapuoli on hakeutunut  tai asetettu konkurssiin ta i vastaavaan menettelyyn, 
joka johtaa siihen, että luoton takaisinmaksu luottolaitokselle, sen 
emoyritykselle tai emoyrityksen tytäry ritykselle viiväs tyy tai peruuntuu. 
46. Luottolaitosten, jotka käyttävät ulkoisia tietoja, jotka ovat ristiriidassa 
maksukyvyttömyyden määritelmän kanssa, on osoitettava toimivaltaisille 
viranomaisilleen toteuttaneensa tarvittav at mukautukset, jotta tiedot vastaavat 
yleisesti ottaen maksuky vyttömyyden määritelmää.  
47. Jos luottolaitos katsoo, että aiemmin laiminlyötyyn vastuuseen ei voida soveltaa 
mitään maksukyvyttömyyden laukaisijaa, luot tolaitoksen on luokiteltava kyseinen 
vastapuoli tai sopimustyyppi johonkin ei-maksukyvyttömään luokkaan. Jos 
maksukyvyttömyys laukeaa määritelmän mukaisesti myöhemmässä vaiheessa, 
tapausta pidettäisiin jälleen  maksun laiminlyöntinä.  
48. Vähittäisvastuiden sekä julkisyhteisöihin ja julkisoikeudellisiin laitoksiin 
kohdistuvien vastuiden osalta jäsenvaltioid en toimivaltaisten viranomaisten on 
määritettävä maksukyvyttömyydeksi katsottava  myöhästymispäivien lukumäärä, jota 
kaikkien niiden lainkäyttöalueella toimiv ien luottolaitosten on 44 kohdassa säädetyn 
maksukyvyttömyyden määritelmän mukaisesti sovellettava mainittuihin vastapuoliin 
kohdistuviin vastuisiin kyseisessä jäsenva ltiossa. Myöhästymispäivien lukumäärän 
on oltava 90–180, ja se voi vaihdella tu otteesta riippuen. Toimivaltaisten 
viranomaisten on määritettävä muiden jäse nvaltioiden alueelle sijoittautuneisiin 
edellä mainittuihin vastapuoliin kohdistuville vastuille myöhästymispäivien 
lukumäärä, joka ei ole suurempi kuin asianomaisen jäsenvaltion määrittämä 
lukumäärä.  
2.2. Estimaattien yleiset vaatimukset 
49. Luottolaitoksen omia riskiparametrien (PD, LGD, CF ja EL) estimaatteja laadittaessa 
on käytettävä kaikkia olennaisia tietoja ja menetelmiä. Estimaatit eivät saa perustua 
pelkkiin asiantuntija-arvioihin  vaan myös aiempia ajanja ksoja koskevien tietojen ja 
empiirisen aineiston analysointiin. Estimaattien on oltava uskottavia ja perustuttava 
asiantuntevaan näkemykseen, ja niiden on poh jauduttava riskiparametrien keskeisiin 
 
FI 50   FI tekijöihin. Mitä vähemmän tietoja luo ttolaitoksella on käyt ettävissään, sitä 
varovaisempi estimaatin on oltava. 
50. Luottolaitoksen on pystyttävä jaottelem aan havaitut tappiot maksukyvyttömyyden 
tiheyden, LGD-luvun, CF:n tai tappion suuruuden perusteella, kun käytetään EL-
estimaatteja, ja laskentaperusteena on oltava riskiparametrien keskeiset tekijät. 
Luottolaitoksen on osoitettava, että sen estimaatit perustuvat pitkän aikavälin 
havaintoihin.  
51. Kaikki muutokset luotonmyöntämiskäyt änteissä tai saatavien perinnässä 
sovellettavissa prosesseissa 66, 71, 81, 85, 92 ja 94 kohdassa tarkoitettuina 
tarkasteluajanjaksoina on otettava huomi oon. Luottolaitoksen estimaateissa on 
otettava huomioon teknisen kehityksen vaikutukset sekä uudet tiedot ja muu 
informaatio sitä mukaa kun ne ovat saatav illa. Luottolaitosten on tarkasteltava 
estimaattejaan, kun uusia tieto ja on saatavilla ja vähi ntään kerran vuodessa.  
52. Estimaattien laadinnassa käytetyn vastuiden otoksen, tietojen keräämisen aikaan 
voimassa olleiden luotonmyöntämisstanda rdien sekä muiden asian kannalta 
merkityksellisten piirteiden on vastattava luottolaitoksen vastuita ja standardeja. 
Luottolaitoksen on myös osoitettava, että ti etojen taustalla olevat taloudelliset tai 
markkinaolosuhteet vastaavat senhetkistä  ja lähitulevais uudessa vallitsevaa 
toimintaympäristöä. Otokseen kuuluvien va stuiden lukumäärän ja kvantifioinnissa 
käytetyn ajanjakson on oltava riittävän kattava, jotta luottolaitos voi luottaa 
estimaattiensa tarkkuuteen ja perusteellisuuteen. 
53. Estimaatteihin on ostettujen saamisten osalta sisällyttävä kaikki relevantit tiedot, 
jotka ostavalla luottolaitoksella on käytettävissään suojattavista saamisista mukaan 
lukien tiedot myyjän, ostavan luottolaitoksen  tai ulkoisten tahojen tarjoamista muista 
samankaltaisista ryhmistä. Ostavan luottola itoksen on arvioitava kaikki myyjältä 
saatavat tiedot.  
54. Luottolaitoksen on lisättävä estimaatteihinsa varovaisuusmarginaali, jolla 
varaudutaan odotettavissa olev iin arviointivirheisiin. Varovaisuusmarginaalin 
suuruuden on perustuttava menetelmien ja tietojen tasoon sekä odotettavissa olevaan 
virheiden suuruuteen.  
55. Jos luottolaitokset käyttävät er ilaisia estimaatteja riskipainojen laskentaan ja sisäisiin 
tarkoituksiin, tästä on laadittava asiakirjat ja kyseisten estimaattien asianmukaisuus 
on osoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle.  
56. Jos luottolaitokset pystyvät osoittamaan toimivaltaisille viranomaisilleen, että ennen 
tämän direktiivin täytäntöönpanoa kerätty ihin tietoihin on tehty asianmukaiset 
mukautukset, joilla ne sa adaan yleisesti ottaen va staamaan maksukyvyttömyyden tai 
tappion määritelmää, toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa luottolaitoksille 
mahdollisuuden joustaa jossain määrin tietoja koskevien vaatimusten soveltamisessa.  
57. Jos luottolaitos käyttää tietoja, jotka on kerätty useista luottolaitoksista, sen on 
osoitettava, että 
a) muiden ryhmään kuuluvien luottolaitost en luokitusjärjestelmät ja -kriteerit 
vastaavat sen omia järjestelmiä ja kriteerejä;  
 
FI 51   FI b) ryhmän koostumus vastaa riittävän hyvin salkkua, johon ryhmästä kerättyä 
tietoa sovelletaan; 
c) luottolaitos käyttää ryhmistä ke rättyä tietoa johdonmukaisesti pitkällä 
aikavälillä pysyvissä estimaateissaan. 
58. Jos luottolaitos käyttää tietoja, jotka on kerätty useista luottolaitoksista, se on 
vastuussa luokitusjärjestelmiensä asianmuka isuudesta. Luottolaitoksen on osoitettava 
toimivaltaiselle viranomaiselleen, että sen henkilöstöllä on riittävän hyvä 
kokonaiskuva luokitusjärjestelmän toimi nnasta mukaan lukien kyky valvoa 
luokitusprosessia tehokkaasti ja suori ttaa sitä koskevia tarkastuksia.  
2.2.1.  Maksukyvyttömyyden todennäköisyyden (PD) estimoinnin erityisvaatimukset 
Saamiset yrityksiltä, laitoksilta,  valtioilta ja keskuspankeilta 
59. Luottolaitosten on määritettävä vast apuoliluokkien PD-estimaatit käyttäen 
vuosittaisen maksukyvyttömyysasteen p itkän aikavälin keskiarvoja.  
60. Ostettujen yrityssaamisten osalta luottola itokset voivat määrittää odotetun tappion 
(EL) vastapuoliluokille kä yttäen vuosittaisen toteut uneen maksukyvyttömyysasteen 
toteutuneita pitkän aikavälin keskiarvoja.  
61. Jos luottolaitos määrittää EL-estimaatin sekä asianmukaisen PD- tai LGD-estimaatin 
avulla ostettujen yrityssaamisten PD - ja LGD-lukujen pitkän aikavälin 
keskimääräiset estimaatit, kokonaistappioiden arviointiprosessin on täytettävä tässä 
osassa asetetut PD:n ja L GD:n estimoinnin yleiset vaatim ukset, ja lopputuloksen on 
oltava yhdenmukainen 73 kohdassa määr itetyn LGD:n käsitteen kanssa.  
62. Luottolaitokset saavat soveltaa PD-estimaatti en määrittämisessä ainoastaan sellaisia 
tekniikoita, jotka perustuvat asianmukaiseen analyysiin. Lu ottolaitosten on otettava 
huomioon asiantuntija-arvioiden merkitys,  kun yhdistetään eri menetelmillä saatuja 
tuloksia ja tehdään eri menetelmien ja tietojen vajavaisuuden edellyttämiä 
mukautuksia.  
63. Mikäli luottolaitos käyttää PD-estimaa ttien määrittelyssä tietoja sisäisistä 
maksukyvyttömyyshavainnoistaan, sen on osoitettava analyysissaan, että sen 
estimaatit vastaavat luotonmyöntämisst andardeja sekä tiedot tuottaneen 
luokitusjärjestelmän ja nykyisen luokitu sjärjestelmän välisiä eroja. Jos 
luotonmyöntämisstandardit tai luokitusjärjest elmät ovat muuttuneet , luottolaitoksen 
on sisällytettävä PD-estimaattiinsa suurempi varmuusmarginaali. 
64. Mikäli luottolaitos kuvaa sisäiset luokkans a luottoluokituslaitoksen tai vastaavan 
organisaation käyttämälle as teikolle ja yhdistä ä ulkopuolisen organi saation luokille 
havaitun maksukyvyttömyysasteen omiin luokk iinsa, luottolaitoksen on verrattava 
sisäisiä luokituskriteer eitään ulkopuolisen organisaation käyttämiin 
luokituskriteereihin sekä ve rrattava yhteisten vastapuolt en sisäisiä ja ulkoisia 
luokituksia. Edellä mainitusta kuvailevasta lähestymistavasta ja analyysien taustalla 
olevista tiedoista on poistettava vääristymät ja epäjohdonmukaisuudet. 
Kvantifioinnissa käytettävien tietojen taus talla olevissa ulkopuo lisen organisaation 
kriteereissä on keskityttävä ainoastaan ma ksukyvyttömyysriskiin eikä transaktion 
 
FI 52   FI ominaispiirteisiin. Luottolaitoksen analyysiin on sisällyttävä käytettyjen 
maksukyvyttömyyden määritelmien vertailu, sanotun rajoittamatta 44–48 kohdan 
soveltamista. Luottolaitoksen on laadittava asiakirjat luokki en kuvauksen perusteista.  
65. Mikäli luottolaitos käyttää tilastollisia  maksukyvyttömyyden ennustusmalleja, se voi 
määrittää PD-estimaatit tietyssä luokass a olevien yksittäisten vastapuolten 
maksukyvyttömyystodennäköisyyden estimaatti en keskiarvona. Luottolaitoksen on 
noudatettava 31 kohdassa määritettyjä  standardeja, jos se käyttää 
maksukyvyttömyyden ennustusmalleja.  
66. Riippumatta siitä, käyttääkö luottolaitos PD :n estimoinnissa ulkoisia, sisäisiä tai 
yhdistettyjä tietolähteitä (tai kaikkien edellä mainittujen yhdistelmää), ainakin yhden 
tietolähteen osalta tarkaste luajanjakson pituuden on oltava  vähintään viisi vuotta. Jos 
käytettävissä oleva tark asteluajanjakso on jonkin tietoläh teen osalta tätä pidempi ja 
kyseiset tiedot ovat asian kannalta merk ityksellisiä, on käytettävä pidempää 
ajanjaksoa. Tämä kohta koskee myös PD/LGD  -lähestymistavan soveltamista oman 
pääoman ehtoisiin sijoituksiin.  
Vähittäisvastuut 
67. Luottolaitosten on määritettävä vasta puoliluokille tai -ryhmille PD-estimaatit 
käyttäen vuosittaisen maks ukyvyttömyysasteen pitkän ai kavälin keskiarvoja.  
68. Rajoittamatta 67 kohdan soveltamista, PD -estimaatit voidaan määrittää myös 
toteutuneiden tappioiden ja asianmukai sten LGD-estimaattien perusteella.  
69. Tappioiden ominaispiirteitä arvioitaessa luottolaitosten on pidettävä ensisijaisina 
tietolähteinä sisäisiä tietoja, joita käytetään vastuiden luokittelussa ryhmiin ja 
luokkiin. Luottolaitokset voivat käyttää kva ntifioinnissa ulkoisi a tietoja (mukaan 
lukien yhdistetyt tiedot) tai tilastollisia ma lleja edellyttäen, että seuraavien välillä 
voidaan osoittaa olevan selkeä yhteys: 
a) prosessi, jota luottolaitos soveltaa luokitellessaan vastuita luokkiin tai ryhmiin, 
ja ulkoisen tietolähteen soveltama prosessi; tai 
b) luottolaitoksen sisäinen riskiprofi ili ja ulkoisten tietojen koostumus.  
Ostettuihin vähittäissaamisiin luottolaitokset voivat soveltaa ulkoisia ja sisäisiä 
viitetietoja. Luottolaitosten on käytettävä  vertailukohteina kai kkia merkityksellisiä 
tietolähteitä.  
70. Jos luottolaitos käyttää kokonaistappioita  sekä asianmukaista PD- tai LGD-
estimaatia määrittäessään ostettujen yrity ssaamisten PD- ja LGD-lukujen pitkän 
aikavälin keskimääräiset estimaatit, kokonaistappioiden arviointiprosessin on 
täytettävä tässä osassa asetetut PD:n ja  LGD:n estimoinnin ylei set vaatimukset, ja 
lopputuloksen on oltava yhde nmukainen 73 kohdassa määritetyn LGD:n käsitteen 
kanssa.  
71. Riippumatta siitä, käyttääkö luottolaitos tappioiden ominaispiirteiden estimoinnissa 
ulkoisia, sisäisiä tai yhdistettyjä tietolä hteitä (tai edellä mainittujen yhdistelmää), 
ainakin yhden tietolähteen osalta tarkaste luajanjakson pituuden on oltava vähintään 
viisi vuotta. Jos käytettävissä oleva tarkasteluajanjakso on jonkin tietolähteen osalta 
 
FI 53   FI tätä pidempi ja kyseiset tiedot ovat asian kannalta merkitykselli siä, on käytettävä 
pidempää ajanjaksoa. Luottolaitos voi antaa aiempia ajanjaksoja koskeville tiedoille 
pienemmän painoarvon, jos se pystyy perust elemaan toimivaltaiselle viranomaiselle, 
että tuoreet tiedot antavat tarkem man ennusteen tappioiden määrästä. 
72. Luottolaitosten on tunnistetta va riskiparametrien odotetut  muutokset luottovastuiden 
voimassaolon aikana (ajallinen riippuvuus) ja analysoitava niitä. 
2.2.2.  Luottolaitoksen omia LGD-estimaatteja koskevat erityisvaatimukset 
73. Luottolaitosten on estimoitava LGD-parame trit sopimustyyppien riskiluokittain tai 
-ryhmittäin näiden keskimääräisten toteutuneiden LGD-parametrien perusteella 
käyttäen kaikkia tietolähteissä ha vaittuja maksukyvyttömyystapauksia 
(maksukyvyttömyyden painotettu keskiarvo). 
74. Luottolaitosten on käytettävä LGD-estimaatteja, jotka soveltuvat käytettäviksi 
talouden laskusuhdanteessa, jos ne tuo ttavat varovaisemman lopputuloksen kuin 
pitkän aikavälin keskiarvo. Mikäli luokitu sjärjestelmän odotetaan tuottavan pitkällä 
aikavälillä samoja real isoituneita LGD-lukuja l uokittain tai ryhmittäin, 
luottolaitoksen on mukautettava riskiparametrien estimaattejaan ryhmittäin tai 
luokittain rajoittaakseen talouden laskusuhdanteen pääomavaikutusta.  
75. Luottolaitoksen on harkittava, onko vasta puoleen liittyvä riski riippuvuussuhteessa 
vakuuteen tai vakuuden ase ttajaan kohdistuvaan riskii n. Tapauksiin, joissa 
riippuvuussuhde on vahva, on suhtauduttava varovaisuudella.  
76. Jos suojattava omaisuus ja vakuus ova t eri valuutan määräisiä, niihin on 
suhtauduttava varovaisuudella luotto laitoksen laatiessa LGD-estimaattia. 
77. Mikäli vakuudet otetaan LGD-estimaateissa huomioon, estimaatit eivät saa perustua 
yksinomaan vakuuden arvioituun markkina-arv oon. LGD-estimaatteja  laadittaessa on 
otettava huomioon se, että luottolaitokset eivät mahdollisesti saa vakuutta pikaisesti 
hallintaansa tai pysty realisoimaan sitä nopeasti.  
78. Mikäli luottolaitos ei pys ty täyttämään liitteessä  VIII asetettuja vakuuksien 
vähimmäisvaatimuksia, vakuudesta mahdollisesti  saatavia rahamääriä ei saa ottaa 
huomioon luottolaitoksen LGD-estimaateissa.  
79. Maksukyvyttömäksi todettujen vastapuolten vastuiden osalta luottolaitoksen on 
parhaan kykynsä mukaan arvioitava kunki n vastuun tuottama odotettu tappio 
vallitsevien taloudelliste n olosuhteiden ja vastuun tilan perusteella. 
80. Mikäli maksamattomat myöhässä olevat palkkiot on kirjattu  luottolaitoksen 
tuloslaskelmaan, ne on lisättävä luottola itoksen vastuun ja ta ppion arvioihin. 
Vastuut yrityksiltä, laitoksilta, valtioilta ja keskuspankeilta 
81. LGD:n estimoinnin on vähintään yhden tietoläht een osalta perustu ttava yli seitsemän 
vuoden ajalta kerättyihin tieto ihin. Jos käytettävissä olev a tarkasteluajanjakso on 
jonkin tietolähteen osalta tätä pidemp i ja kyseiset tiedot ovat asian kannalta 
merkityksellisiä, on käytettävä pidempää ajanjaksoa. 
 
FI 54   FI Vähittäisvastuut 
82. Rajoittamatta 73 kohdan soveltamista, LGD-estimaatit voidaan määrittää 
toteutuneiden tappioiden ja asianmukaisten PD-estimaattien perusteella.  
83. Rajoittamatta 88 kohdan soveltamista, luo ttolaitokset voivat ot taa tulevat nostot 
huomioon joko luottovasta- arvokertoimessaan tai LGD-estimaateissaan.  
84. Luottolaitokset voivat soveltaa ostettuihin vähittäissaamisiin ulkoisia ja sisäisiä 
tietolähteitä arvioidessaan LGD-parametrejä. 
85. LGD-estimaattien on perustuttava vähint ään viiden vuoden ajalta kerättyihin 
tietoihin. Rajoittamatta 73 kohdan soveltami sta, luottolaitos voi antaa aiempia 
ajanjaksoja koskeville tiedoill e pienemmän painoarvon, jo s se pystyy perustelemaan 
toimivaltaiselle vira nomaiselle, että tuoreet tiedot  antavat tarkemman ennusteen 
tappioiden määrästä.  
2.2.3.  Luottolaitoksen omia CF-estimaa tteja koskevat erityisvaatimukset 
86. Luottolaitosten on estimoitava luot tovasta-arvokertoime t sopimustyyppien 
riskiluokittain tai -ryhmittäin näiden kesk imääräisten toteutuneiden luottovasta-
arvokerrointen perusteella käyttäen kaikkia tietolähte issä havaittuja 
maksukyvyttömyystapauksia (maksukyvyttömyystapauksilla painotettu keskiarvo). 
87. Luottolaitosten on käytettävä CF-estimaatte ja, jotka soveltuvat käytettäviksi talouden 
laskusuhdanteessa, jos ne tuottavat va rovaisemman lopputuloksen kuin pitkän 
aikavälin keskiarvo. Mikäli luokitusjär jestelmän odotetaan tuottavan pitkällä 
aikavälillä samoja realisoituneita luottovasta-arvokertoimia luokittain tai ryhmittäin, 
luottolaitoksen on mukautettava riskiparametrien estimaattejaan ryhmittäin tai 
luokittain rajoittaakseen talouden laskusuhdanteen pääomavaikutusta.  
88. Luottolaitosten luottovast a-arvokertoimista laskemissa estimaateissa on otettava 
huomioon vastapuolen mahdolliset lisänostot maksukyvyttömyyden laukeamiseen 
saakka ja sen jälkeen. 
Luottovasta-arvokertoimeen on sisällyttävä  suurempi varovaisuusmarginaali, jos 
maksukyvyttömyystiheyden ja luottovasta- arvokertoimen arvon välillä voidaan 
kohtuudella olettaa olevan vahva positiivinen korrelaatio.  
89. Luottolaitosten on CF-estimaa tteja määrittäessään ote ttava huomioon velallisten 
valvontaa ja maksujen prosessointia ko skevat menettelynsä ja strategiansa. 
Luottolaitosten on myös harkittava, kuinka halukkaita ja kykeneviä ne ovat estämään 
lisänostot, kun tapahtuu kovenanttien rikkom isia tai muita teknisiä laiminlyöntejä, 
jotka eivät vielä merkitse maksun laiminlyömistä.  
90. Luottolaitoksella on oltava asianmukaiset järjestelmät ja menettelyt, joilla 
tarkkaillaan sopimuksiin liittyviä määriä, sitoumuksen alaisten luottojärjestelyjen 
maksamattomia määriä suhteessa limiitt eihin sekä vastapuolien ja luokkien 
maksamattomien määrien muutoksia. Luo ttolaitoksen on pystyttävä seuraamaan 
maksamattomia määriä päivittäin.  
 
FI 55   FI 91. Jos luottolaitokset käyttävät erilaisia CF-estimaatteja riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärän laskentaan ja sisäisiin tarko ituksiin, tästä on laadittava asiakirjat ja 
kyseisen käytännön asianmukaisuus on osoitetta va toimivaltaiselle viranomaiselle.  
Vastuut yrityksiltä, laitoksilta, valtioilta ja keskuspankeilta 
92. Luottovasta-arvokertoimen estimoinnin on vähintään yhden tietolähteen osalta 
perustuttava yli seitsemän vuode n ajalta kerättyihin tietoihi n. Jos käytettävissä oleva 
tarkasteluajanjakso on jonkin tietolähteen osalta tätä pidempi ja kyseiset tiedot ovat 
asian kannalta merkityksellisiä, on käytettävä pidempää ajanjaksoa.  
Vähittäisvastuut 
93. Rajoittamatta 88 kohdan soveltamista, luo ttolaitokset voivat ot taa tulevat nostot 
huomioon joko luottovasta- arvokertoimessaan tai LGD-estimaateissaan.  
94. CF-estimaattien on perustuttava yli viid en vuoden ajalta kerä ttyihin tietoihin. 
Rajoittamatta 86 kohdan soveltamista, luot tolaitos voi antaa aiempia ajanjaksoja 
koskeville tiedoille pienemmän painoa rvon, jos se pystyy perustelemaan 
toimivaltaiselle vira nomaiselle, että tuoreet tiedot  antavat tarkemman ennusteen 
nostojen määrästä.  
2.2.4.  Takausten ja luottojohdannaisten vaikut uksen arvioinnin vähimmäisvaatimukset 
Vastuut yrityksiltä, laitoksilta, valtioilt a ja keskuspankeilta, kun käytetään omia 
LGD-estimaatteja, sekä vähittäisvastuut. 
95. Tämän osan 96–103 kohdan mukaisia vaatimuksia  ei sovelleta ta kauksiin, joiden 
myöntäjä on laitos, valtio tai keskuspankki, jos luottolaitos on saanut luvan soveltaa 
78–83 artiklan säännöksiä kyseisi ltä yhteisöiltä oleviin vast uisiin. Tässä tapauksessa 
sovelletaan 90–93 artiklan mukaisia vaatimuksia.  
96. Vähittäistakauksien osalta näitä vaatimuksia on sovellettava myös sijoitettaessa 
vastuita luokkiin tai ryhmiin sekä PD-luvun estimoinnissa. 
Hyväksyttävät takaajat ja takaukset 
97. Luottolaitoksilla on oltava selvästi määritellyt kriteerit takaajista, jotka ne 
hyväksyvät laskettaessa riskipainotettuja saamisia.  
98. Hyväksyttyihin takaajiin on sovellettava  vastapuolten tapaan 18–30 kohdan mukaisia 
sääntöjä. 
99. Takauksesta on laadittava asiakirja, tak aaja ei saa kyetä mitätöimään takausta, 
takauksen on oltava voimassa kunnes kaikki  velvoitteet on täytetty täysimääräisesti 
(takauksen määrän ja tarkoituksen puittei ssa) ja sen on olta va takaajan osalta 
lainmukaisesti täytäntöönpanokelpoinen sill ä lainkäyttöalueella, missä tuomio 
voidaan panna täytäntöön ja takaajalla on varallisuutta, joka voidaan ulosmitata. 
Takaukset, joihin sisältyy ehtoja, joiden mukaan takaaja saattaa vapautua 
velvoitteistaan (ehdolliset takaukset), voidaan hyväksyä toimivaltaisten 
viranomaisten suostumuksella. Luo ttolaitoksen on osoitettava, että 
 
FI 56   FI luokituskriteereissä otetaan asianmukaisesti huomioon riskin mahdollinen lievempi 
väheneminen.  
Mukautuskriteerit 
100. Luottolaitoksella on oltava selvästi määritellyt kr iteerit, joilla m ukautetaan luokkia, 
ryhmiä tai LGD-estimaatteja sekä (vähittä issaamisten ja hyväksyttyjen ostettujen 
saamisten osalta) vastuiden luokitusta riskiluokkiin tai -ryhmiin, jotta takausten 
vaikutus riskipainotettujen omaisuuser ien laskentaan voidaan ottaa huomioon. 
Näiden kriteerien on oltava 18–30 kohdassa  esitettyjen vähimmäisvaatimusten 
mukaisia.  
101. Kriteerien on oltava uskottavia ja perustuttava asiantuntevaan näkemykseen. Niillä 
on pystyttävä arvioimaan takaajan kykyä ja  halukkuutta täyttää takaukseen liittyvät 
velvoitteet, takaajan suorittamien maksuj en todennäköistä aj ankohtaa, takaajan 
velvoitteidentäyttökyvyn yhteyttä vastapuo len takaisinmaksukykyyn sekä sitä, missä 
määrin vastapuoleen kohdistuu jäännösriskiä.  
Luottojohdannaiset 
102. Takauksille tässä osassa asetettuja vä himmäisvaatimuksia on sovellettava myös 
single-name -luottojohdannaisiin. Mikäli suojattava omaisuus ja luottojohdannaisen 
referenssiomaisuus tai omaisuuserä,  jota käytetään määritettäessä, onko 
maksuvelvollisuuden laukaiseva tapahtum a sattunut, poikkeavat toisistaan, on 
sovellettava liitteessä VIII olevan 2 osan 20 kohdan mukaisia vaatimuksia. 
Vähittäisvastuiden ja hyväksyttyjen oste ttujen saamisten osalta tämän kohdan 
säännöksiä sovelletaan luokiteltaessa vastuita riskiluokkiin tai -ryhmiin.  
103. Kriteereissä on käsiteltävä luottojohdannaisen maksujär jestelyjä ja arvioitava 
varovasti vaikutusta, joka sillä on pe rittäviin määriin ja perimisajankohtaan. 
Luottolaitoksen on arvioitava, missä määrin  muuntyyppisiä jäännösriskejä esiintyy.  
2.2.5.  Ostettuja saamisia koskevat vähimmäisvaatimukset 
Oikeusvarmuus 
104. Sopimuksen rakenteella on varmistettava , että luottolaitoksella on kaikissa 
ennakoitavissa olosuhteissa todellinen omistusoikeus ja määräysvalta kaikkiin 
saamisista saataviin rahasuorituksiin. Kun vastapuoli suorittaa maksuja suoraan 
myyjälle tai hallinnoijalle, luottolaitoksen on säännöllisesti todennettava, että maksut 
vältetään täysimääräisinä ja sopimuksen ehtojen mukaisesti. Hallinnoija on yhteisö, 
joka hallinnoi päivittäin ostettujen s aamisten ryhmää tai kohde-etuutena olevia 
luottovastuita. Luottolaitoksella on oltava käytössä menettelyt, joilla varmistetaan, 
että saamisten ja käteissuoritusten omistusoikeus on suojattu konkurssimenettelyjen 
aiheuttamilta lykkäyksiltä tai asioiden riitauttamiselta, mi kä saattaisi olennaisesti 
lykätä lainanantajan mahdollisuuksia muuttaa saamisia rahaksi, ulosmitata niitä tai 
saada käteisvaroja haltuunsa.  
Seurantajärjestelmien tehokkuus 
105. Luottolaitoksen on valvottava sekä ostettujen saamisten laatua että myyjän ja 
hallinnoijan taloudellista asemaa. Valvontaan  kuuluvat erityisesti seuraavat toimet: 
 
FI 57   FI a) Luottolaitoksen on arvioitava ostettuj en saamisten laadun ja myyjän sekä 
hallinnoijan taloudellisen aseman välistä korrelaatiota; sillä on oltava sisäiset 
käytänteet ja menettelyt, jotka tarj oavat asianmukaisen suojan näiden 
epävarmuustekijöiden varalta mukaan  lukien sisäisen riskiluokituksen 
laatiminen kullekin myyjälle ja hallinnoijalle.  
b) Luottolaitoksella on oltava  selkeät ja tehokkaat käytänteet ja menettelyt, joilla 
määritetään myyjän ja hallinnoijan hyvä ksyttävyys. Luottolaitoksen tai sen 
asiamiehen on säännöllisesti tarkasteltava myyjien tai hallinnoijien toimintaa 
todentaakseen niiden tuottamien raporttien täsmällisyyden, havaitakseen 
petokset tai operatiiviset heik koudet sekä todentaakseen myyjän 
luottokäytänteiden sekä hallinnoijan perintäkäytänteiden ja -menettelyjen 
laadun. Tarkastelun aikana  tehdyistä havainnoista on l aadittava asiakirjat.  
c) Luottolaitoksen on arvioitava ostettuj en saamisten ryhmien ominaispiirteitä 
(mukaan lukien over-advances -erä t), myyjän aiempia maksurästejä, 
luottotappioita ja luottotappiovarauksia, maksuehtoja ja mahdollisia vastatilejä.  
d) Luottolaitoksella on oltava tehokkaat käyt änteet ja menettelyt,  joilla seurataan 
kokonaisuutena yhden velallisen aiheuttamia keskittymiä ostettujen saamisten 
ryhmien sisällä ja niiden välillä.  
e) Luottolaitoksen on varmistettava, että se saa hallinnoijalta oikea-aikaisesti 
riittävän yksityiskohtaiset raportit  saamisten vanhentumisesta ja 
laimentumisesta; näin varmiste taan, että pystytään noudattamaan 
luottolaitoksen soveltamia ostettuja saamisia koske via hyväksymiskriteereitä 
(ml. ”advancing policies”) ja valvomaan tehokkaasti laimentumista ja myyjän 
myyntiehtoja ja vahvistamaan ne.  
Velallisesta irrotta utumisen tehokkuus 
106. Luottolaitoksella on oltava järjestelmät ja menettelyt, joiden avulla havaitaan 
varhaisessa vaiheessa myyjän taloudellise n aseman ja ostettujen saamisten laadun 
heikentyminen, ja paneudutaan ongelmiin  ennakoivasti. Luo ttolaitoksella on 
erityisesti oltava selkeät ja tehokkaat käytänteet, menettelyt ja tietojärjestelmät, joilla 
seurataan kovenanttien rikkomista sekä selk eät ja tehokkaat käytänteet ja menettelyt, 
joita sovelletaan oikeusprosessien käynni stämisessä ja ongelmallisten ostettujen 
saamisten käsittelyssä.  
Vakuuksien, luoton saatavuuden ja käteis varojen hallinnassa käytettävien 
menetelmien tehokkuus 
107. Luottolaitoksella on oltava selkeät ja te hokkaat käytänteet ja menettelyt, joilla 
hallitaan ostettuja saamisia, luottoja ja käteisvaroja. Sisäisillä asiakirjoihin 
perustuvilla käytänteillä on määriteltävä ostettujen saamisten ohjelman kaikki 
oleelliset osat (ml. ”advancing rates”), hyvä ksyttävät vakuudet, tarvittavat asiakirjat, 
keskittymärajat ja käteissuoritusten käsittelyssä sovellettavat menetelmät. Näissä 
käytänteissä on otettava asianmukaisesti huomioon kaikki merkitykselliset tekijät 
mukaan lukien myyjän ja hallinnoijan ta loudellinen asema, riskikeskittymät sekä 
ostettujen saamisten laadussa ja myyjän  asiakaskunnassa ajan mittaan tapahtuvat 
 
FI 58   FI muutokset; sisäisillä järjestelmillä on varm istettava, että varat maksetaan ainoastaan 
yksilöityjä vakuuksia ja asiakirjoja vastaan. 
Luottolaitoksen sisäisten käytänteiden ja menettelyjen noudattaminen 
108. Luottolaitoksella on oltava tehokkaat sisäiset  prosessit, joilla arvioidaan kaikkien 
sisäisten käytänteiden ja menettelyjen nouda ttamista. Prosessiin on sisällyttävä 
luottolaitoksen saamisten osto-ohjelman ka ikkien kriittisten vaiheiden säännölliset 
tarkastukset; seuraavien tehtävien eriyttämisen todentaminen: 1) myyjän ja 
hallinnoijan sekä velallisen arviointi ja 2) myyjän ja hallinnoijan arviointi sekä 
myyjän ja hallinnoijan paikan päällä tapa htuva tarkastus; back -office -toimintojen 
arviointi keskittyen erityisesti ammattitaitoon, kokemukseen, henkilökunnan 
määrään ja toimintaa tukeviin automatisoituihin järjestelmiin.  
3. SISÄISTEN ESTIMAATTIEN VALIDOINTI  
109. Luottolaitoksella on oltava luotettavat järjestelmät, joilla validoidaan 
luokitusjärjestelmien, proses sien sekä kaikkien relevanttien riskiparametrien 
estimoinnin tarkkuus ja johdonmukaisuus . Luottolaitoksen on osoitettava 
toimivaltaiselle viranomaiselleen, että se  pystyy sisäisen validointiprosessin avulla 
arvioimaan luokituksessa ja riskin estimoinnissa sovellettavien sisäisten järjestelmien 
suorituskykyä johdonmukaises ti ja mielekkäästi.  
110. Luottolaitosten on verrattava säännöl lisesti kunkin luokan PD-estimaattia 
toteutuneisiin maksukyvyttömyystapaus ten osuuksiin; mikäli toteutuneiden 
maksukyvyttömyystapausten osuus on ollut luokan mukaisen vaihteluvälin 
ulkopuolella, luottolaitosten on selvitettävä  yksityiskohtaisesti poikkeaman syyt. 
Omia LGD-estimaatteja tai luottovasta-ar vokertoimia käyttävien  luottolaitosten on 
suoritettava vastaava analyys i myös näiden estimaattien osalta. Vertailussa on 
käytettävä ajallisesti mahdollisimman ka ttavaa aineistoa. Luottolaitoksen on 
dokumentoitava menetelmät ja aineisto, jo ta vertailussa on käytetty. Analyysi on 
suoritettava ja dokumentaatio päiv itettävä vähintään vuosittain.  
111. Luottolaitosten on sovellettava myös muita  kvantitatiivisia validointimenetelmiä ja 
vertailuja asianmukaisiin ul koisiin aineistoihin. Näiden analyysien on perustuttava 
säännöllisesti päivitettävään salkkua vastaavaan aineistoon,  joka kattaa relevantin 
tarkasteluajanjakson. Luottolaitosten l uottoluokitusjärjestel mien suorituskyvyn 
sisäisen arvioinnin on perustuttava mahdollisimman pitkältä ajanjaksolta kerättyyn 
aineistoon.  
112. Määrällisessä validoinnissa käytettävien mene telmien ja tietojen on oltava ajallisesti 
johdonmukaisia. Estimointi- ja validointimen etelmiä koskevista sekä tietolähteitä 
että ajanjaksoja koskevista muutoks ista on laadittava asiakirjat.  
113. Luottolaitoksilla on oltava kattava sisäinen ohjeistus niitä tilanteita varten, joissa 
toteutuneet PD- ja LGD-arvot, luott ovasta-arvokertoimet ja (kun EL-lukua 
käytetään) kokonaistappiot poikk eavat odotuksista niin palj on, että on syytä epäillä 
estimaattien paikkansapitävyyttä. Ohje istuksessa on ot ettava huomioon 
suhdannevaihtelut ja muu vastaava järjestelmällinen vaihtelu vastapuolten 
maksukyvyttömyydessä. Mikäli toteutuneet arvo t ovat jatkuvasti ennustettuja arvoja 
 
FI 59   FI suuremmat, luottolaitosten on tarkistettava estimaatteja ylöspäin, jotta ne vastaavat 
paremmin luottolaitosten kokemuksia ma ksukyvyttömyydestä ja luottotappioista.  
4. RISKIPAINOTETTUJEN SAAMISTEN YHTEIS MÄÄRÄN LASKEMINEN OMAN PÄÄOMAN 
EHTOISILLE SIJOITUKSILLE SISÄISTEN MALLIEN MENETELMÄN MUKAISESTI  
4.1. Pääomavaatimus ja risk in kvantifiointi 
114. Luottolaitosten on noudatettava pääoma vaatimusten laskennassa seuraavia 
vaatimuksia: 
a) Potentiaalisen tappion estimaatin on o ltava realistinen suhteessa markkinoiden 
epäsuotuisaan kehitykseen, joka voi vai kuttaa luottolaitoksen omistusosuuksien 
pitkän aikavälin riskiprofiiliin. Tuottojakaumaa laadittaessa käytettävät tiedot 
on kerättävä mahdollisimman pitkältä ajanjaksolta ja niiden on kuvattava 
mielekkäästi luottolaitoksen oman pääoman ehtoisten sijoitusten riskiprofiilia. 
Käytettävien tietojen on oltava sellaisia, että niiden perustee lla voidaan laatia 
varovaisia, tilastollisesti luotettavia ja realistisia tappioestimaatteja, jotka eivät 
perustu pelkästään harkintaan tai subjek tiivisiin arvioihin. Luottolaitosten on 
osoitettava toimivaltaisille viranomai sille, että 1 osan 23 kohdan mukainen 
tappioestimaatti tuottaa varovaisen arvion potentiaalisista tappioista toimialan 
tai markkinoiden suhdannekierron aja lta. Luottolaitoksen on yhdistettävä 
käytettävissä olevien tietojen empiir inen analyysi useisiin tekijöihin 
perustuviin mukautuksiin, jotta malli tuott aa riittävän realistisia ja varovaisia 
tuotoksia. Kun luottolaitokset laativat potentiaalisia neljännesvuosittaisia 
tappioita estimoivia markkinariskin sisä isiä malleja (Value-at-Risk, VaR), ne 
voivat käyttää neljännesvuosittaisia  tietoja tai muuntaa lyhyemmältä 
ajanjaksolta kerättyjä tietoja neljännes vuosittaisiksi käyttämällä analyyttisesti 
asianmukaisia menetelmiä, joita tuetaan empiirisellä aineistolla sekä pitkälle 
kehitetyllä ja dokumentoidulla prosessill a ja analyysillä. Kyseistä menetelmää 
on sovellettava pitkällä aikavälillä va rovaisesti ja johdonmukaisesti. Jos asian 
kannalta merkityksellisiä tietoja on rajoite tusti käytettävissä, luottolaitoksen on 
käytettävä asianmukaista varovaisuusmarginaalia.  
b) Käytetyillä malleilla on pystyttävä kuvaamaan riittävän hyvin kaikkia oman 
pääoman ehtoisten sijoitusten tuottoihin sisältyviä olennaisia riskejä mukaan 
lukien yleinen markkinariski ja l uottolaitoksen osakesalkkuun sisältyvät 
erityiset riskit. Sisäisten mallien on kuvatta va riittävän hyvin aiempia hintojen 
muutoksia ja potentiaalisten keskittymi en suuruutta ja niissä tapahtuvia 
muutoksia; malleissa on myös otettava  realistisesti huomioon epäsuotuisat 
markkinaympäristöt. Estimoinnissa käytettä viin tietoihin sisältyvien riskien on 
vastattava hyvin luottolaitoksen oman pääoman ehtoisia sijoituksia tai oltava 
vähintään vertailukelpoinen niiden kanssa.  
c) Sisäisen mallin ominaisuuksien on oltava tarkoituksenmukaisia suhteessa 
luottolaitoksen osakesalkun monimutk aisuuteen ja riskiprofiiliin. Jos 
luottolaitoksella on huomatta via omistusosuuksia, jo tka ovat arvonsa suhteen 
hyvin ei-lineaarisia, sisäisillä malleill a on pystyttävä kuvaamaan riittävän 
hyvin kyseisiin rahoitusvälinei siin liittyviä riskejä.  
 
FI 60   FI d) Yksittäisten positioiden kuvaaminen niid en arvoa jäljittelevien muuttujien, 
markkinaindeksien ja risk itekijöiden avulla on tapa hduttava uskottavasti sekä 
asiantuntevaan näkemykseen ja vankkaan käsitteistöön perustuen.  
e) Luottolaitosten on osoitettava empiirisillä analyyseilla riskitekijöiden 
asianmukaisuus mukaan lukien niiden kyky kattaa sekä yleiset että erityiset 
riskit.  
f) Oman pääoman ehtoisten sijoitusten tuoton volatiliteettia koskevissa arvioissa 
on käytettävä relevantteja saatavilla olevia tilastotietoja, muuta informaatiota ja 
menetelmiä. Myös riippumattoman tahon tarkastamia sisäis iä tietoja tai 
ulkoisista lähteistä saatavia  tietoja (ml. yhdistetyt ti etolähteet) on käytettävä.  
g) Luottolaitoksen on sovellettava tiukk aa ja kattavaa stressitestien ohjelmaa.  
4.2. Riskienhallintaprosessi ja valvonta 
115. Kehittäessään ja soveltaessaan pääomavaatimuksia koskevia sisäisiä malleja 
luottolaitosten on laadittava käytänteet, me nettelyt ja valvontaj ärjestelyt, joilla 
varmistetaan mallin ja mallintamisprosessin asianmukaisuus. Näihin käytänteisiin, 
menettelyihin ja valvontajärjestelyihin on sisällyttävä seuraavat osatekijät: 
a) Sisäinen malli on integroitava kokonaisuudessaan luottolaitoksen johdon 
tietojärjestelmiin sekä  muuhun rahoitustoimintaan  liittyvän osakesalkun 
hoitoon. Sisäiset mallit on integroita va kokonaisuudessaan luottolaitoksen 
riskinhallintainfrastruktuuriin erityise sti, jos niitä käyt etään seuraavissa: 
osakesalkun suorituskyvyn arviointi (mukaan lukien riskimukautettu 
suorituskyky), taloudellisen pääoman kohdentaminen oman pääoman ehtoisiin 
sijoituksiin sekä pääoman yleisen riit tävyyden ja sijoitusten hallintaprosessin 
arviointi. 
b) Vakiintuneet johtamisjärjestelmät, menettelyt ja valvontatoiminnot, joilla 
varmistetaan sisäisen mallintamisprosessin kaikkien osien säännöllinen ja 
riippumaton tarkastelu mukaan luki en malliin tehtävien tarkistusten 
hyväksyminen sekä malliin syötettävän tiedon ja tulosten tarkastelu 
(esimerkiksi riskilaskelmien välitön tode ntaminen). Näissä tarkasteluissa on 
arvioitava mallin panosten ja sen tulosten asianmukaisuutta, tarkkuutta ja 
täsmällisyyttä, ja niiden aikana on keskityttävä havaitsemaan potentiaalisia 
virheitä, jotka liittyvät tiedossa oleviin heikkouksiin, ja rajoittamaan niiden 
vaikutuksia; lisäksi on pyrittävä havaitsemaan malliin sisältyvät toistaiseksi 
tuntemattomat heikkoudet. Näiden tarkas telujen toteuttajan on oltava joko 
sisäinen riippumaton yksikkö tai riippumaton ulkoinen taho.  
c) Asianmukaiset järjestelmät ja menettely t, joilla seurataan s ijoituksiin liittyviä 
raja-arvoja ja oman pääoman ehtoisii n sijoituksiin sisältyviä riskejä.  
d) Mallin suunnittelusta ja soveltami sesta vastaavien yksiköiden on oltava 
toiminnallisesti riippumattomia yksittäisten  sijoitusten hallinnasta vastuussa 
olevista yksiköistä.  
 
FI 61   FI e) Kaikkien mallintamisprosessiin osallistuvien tahojen on oltava riittävän 
ammattitaitoisia. Yrityksen johdon on os oitettava mallintamistoimintoon 
riittävästi ammattitaitoisia resursseja. 
4.3. Validointi ja dokumentointi 
116. Luottolaitoksilla on oltava käyt össä luotettava järjestelmä, jolla validoidaan sisäisten 
mallien ja mallintamisprosessien tarkkuutta ja johdonmukaisuutta. Kaikista sisäisten 
mallien, mallintamisprosessin ja validoinnin keskeisistä osista on laadittava 
asiakirjat.  
117. Luottolaitosten on arvioitava sisäisen validointiprosessin avulla sisäisten mallien ja 
prosessien suorituskykyä johdonmukaise sti ja tarkoituks enmukaisesti.  
118. Määrällisessä validoinnissa käytettävien mene telmien ja tietojen on oltava ajallisesti 
johdonmukaisia. Estimointi- ja validointim enetelmiä sekä tietolähteitä että 
ajanjaksoja koskevista muutoksista  on laadittava asiakirjat.  
119. Luottolaitosten on säännöllisesti verrattava oman pääoman ehtoisten sijoitusten 
todellisia tuottoja (jotka on laskettu realis oituneista ja realisoitumattomista voitoista 
ja tappioista) mallin tuottamiin estimaatte ihin. Vertailussa on käytettävä ajallisesti 
mahdollisimman kattavaa aineistoa. Luotto laitoksen on dokumentoitava menetelmät 
ja aineisto, jota vertailussa on käytetty. Analyysi on suoritettava ja dokumentaatio 
päivitettävä vähintään vuosittain.  
120. Luottolaitosten on sovellettava myös muita  kvantitatiivisia validointimenetelmiä ja 
tehtävä vertailuja ulkoisiin tietolähteis iin. Näiden analyysien on perustuttava 
säännöllisesti päivitettävään salkkua vastaavaan aineistoon,  joka kattaa riittävän 
pitkän tarkasteluajanjaks on. Luottolaitosten käyttämien mallien suorituskyvyn 
sisäisen arvioinnin on perustuttava mahdollisimman pitkältä ajanjaksolta kerättyyn 
aineistoon.  
121. Luottolaitoksilla on oltava luotettava sisäinen  ohjeistus niitä tilant eita varten, joissa 
oman pääoman ehtoisten sijoit usten todellisten tuottojen vertailu mallien tuottamiin 
estimaatteihin kyseenalaistaa estimaattien tai mallien luotettavuuden. Ohjeistuksessa 
on otettava huomioon suhdannevaihtelut ja muu vastaava järjestelmällinen vaihtelu 
oman pääoman ehtoisten sijoitusten tuotoissa. Kaikista sisäisiin malleihin niiden 
tarkastelun perusteella tehdyistä mukaut uksista on laadittava  asiakirjat ja 
mukautusten on oltava luottolaitoksen ma llien tarkasteluun soveltaman ohjeistuksen 
mukaisia.  
122. Sisäisistä malleista ja mallintamisprosessista on laadittava asiakirjat mukaan lukien 
mallintamiseen osallistuvien tahojen vastuualueet sekä mallien hyväksymis- ja 
tarkasteluprosessi.  
 
FI 62   FI 5. HALLINNOINTI - JA OHJAUSJÄRJESTELMÄT (CORPORATE GOVERNANCE ) JA SEKÄ 
VALVONTA  
5.1. Hallinnointi- ja ohjausjärjestelmät 
123. Luottolaitoksen hallituksen tai sen asi aa käsittelevän valiokunnan sekä ylimmän 
johdon on hyväksyttävä luottoluokitus- ja estim ointiprosessin kaikki keskeiset osat. 
Edellä mainituilla tahoilla on oltava yleinen käsitys luottolaitoksen 
luottoluokitusjärjestelmistä sekä perinpoh jainen kuva niihin liittyvistä johdon 
raporteista. 
124. Ylimmän johdon on ilmoitettava hallituksel le tai sen asiaa käsittelevälle 
valiokunnalle vakiintuneisiin käytänteisiin te htävistä olennaisista muutoksista tai 
niistä poikkeamisesta, jos tällä on merkittävä vaikutus luottolaitoksen 
luottoluokitusjärjestelmien toimintaan.  
125. Ylimmällä johdolla on oltava hyvä käsitys l uottoluokitusjärjestelmien rakenteesta ja 
toiminnasta. Ylimmän johdon on jatkuvasti varmistettava, että 
luottoluokitusjärjestelmät toimivat as ianmukaisesti. Ylimmän johdon on saatava 
jatkuvasti luottoriskin val vontayksiköiltä tietoja luokitu sprosessin toiminnasta, eri 
osa-alueiden kehitystarpeista sekä aiem min havaittujen puutte iden korjaamisessa 
saavutetusta edistyksestä.  
126. Sisäiseen luottoluokitukseen perustuva analyys i luottolaitoksen luottoriskiprofiilista 
muodostaa keskeisen osan johdon raportoinni sta näille tahoille. Raporteista on 
käytävä ilmi ainakin luottoluokkien risk iprofiilit, siirtymä t luokkien välillä, 
luottoluokkien keskeisten riskiparamet rien estimaatit sekä realisoituneiden 
maksukyvyttömyysasteiden ja omien LGD- ja CF-estimaattien vertailu 
odotusarvoihin ja stressitestien tuloksiin. Raportoinnin tiheys riippuu siitä, minkä 
tyyppisiä ja kuinka merkittäviä tiedot ovat, ja tietojen vastaanottajien 
asiantuntemuksen tasosta.  
5.2. Luottoriskin hallinta 
127. Luottoriskin valvontayksikön on oltava  riippumaton niistä  henkilöistä ja 
liikkeenjohdon elimistä, jotka ovat vastuussa vastuiden alullepanosta tai uusimisesta; 
yksikön on raportoitava suoraan ylim mälle johdolle. Yksikkö on vastuussa 
luottoluokitusjärjestelmien suunnittelu sta tai valinnasta, täytäntöönpanosta, 
valvonnasta ja suorituskyvystä. Sen on säännö llisesti tuotettava ja analysoitava 
raportteja luokitusjärjestelmien tuottamista tuloksista.  
128. Luottoriskin valvontayksikön tai -yksiköi den vastuualueisiin kuuluvat seuraavat 
tehtävät: 
a) riskiluokkien ja -ryhmien testaus ja seuranta; 
b) luottolaitoksen luokitusjärjestelmiä kos kevien tiivistelmäraporttien tuottaminen 
ja analysointi; 
c) niiden menettelyjen täytäntöönpano, jo illa todennetaan, e ttä riskiluokan ja 
-ryhmän määritelmiä sovelletaan johdonmukaisesti eri yksiköissä ja 
maantieteellisillä alueilla; 
 
FI 63   FI d) luokitusprosessia koskevien muutoste n tarkastelu ja dokumentointi mukaan 
lukien muutosten syyt; 
e) luokituskriteerien tarkas telu sen selvittämiseksi, ennustavatko ne edelleen 
riskiä asianmukaisesti. Luokitusprosessiin, kriteereihin tai yksittäisiin 
luokitusparametreihin tehtävistä muutoksista on laadittava asiakirjat, jotka on 
säilytettävä; 
f) aktiivinen osallistuminen luokitu sprosessissa käytettävien mallien 
suunnitteluun, valintaan, täyt äntöönpanoon ja validointiin; 
g) luokitusprosessissa käytettävien mallien valvonta; 
h) luokitusprosessissa käytettävien mallien jatkuva tarkastelu ja niihin tehtävät 
muutokset.  
129. Rajoittamatta 128 kohdan soveltamista, 57–58 kohdan mukaisesti yhdist ettyjä tietoja 
käyttävät luottolaitokset voivat ulkoistaa seuraavat tehtävät: 
a) riskiluokkien ja -ryhmien testauksessa  ja seurannassa tarvittavien tietojen 
tuottaminen; 
b) luottolaitoksen luokitusjärjestel miä koskevien tiiv istelmäraporttien 
tuottaminen; 
c) niiden tietojen tuottaminen, joita tarvitaan luokituskriteerien tarkastelussa sen 
selvittämiseksi, ennustavatko ne edelleen riskiä asianmukaisesti; 
d) asiakirjojen laatiminen luokituspro sessiin, kriteereihin tai yksitt äisiin 
luokitusparametreihin tehtävistä muutoksista; 
e) niiden tietojen tuottaminen, jotka ovat merkityksellisiä luokitusprosessissa 
käytettävien mallien jatkuvassa tarkastelussa ja niihin tehtävissä muutoksissa. 
Tätä kohtaa soveltavien luottolaitosten on  varmistettava, että toimivaltaiset 
viranomaiset saavat käyttööns ä kaikki ulkopuolista tahoa koskevat tiedot, jotka ovat 
tarpeen arvioitaessa vähimmäisvaatim usten noudattamista; toimivaltaisille 
viranomaisille on annettava myös mahdollisuus tehdä paikan päällä tarkastuksia 
samassa laajuudessa kuin luottolaitoksen osalta. 
5.3. Sisäinen tarkastus 
130. Sisäisestä tarkastuksesta vastaavien on tarkasteltava vähintään kerran vuodessa 
luottolaitoksen luottoluokitusjärjestelmi ä ja niiden toimintaa mukaan lukien 
luottotoiminnot sekä PD-, LGD- ja EL- lukujen ja luottovasta-arvokertoimien 
estimointi. Tarkastelussa on arvioitava  myös kaikkien vähimmäisvaatimusten 
noudattamista. 
 
FI 64   FI LIITE VIII – Luottoriskin vähentäminen  
1 osa – Hyväksyttävyys  
1. Tässä osassa esitetään 92 artiklassa ta rkoitetut hyväksytyt luottoriskin 
vähentämistavat. 
2. Tässä liitteessä 
’vakuudellisella luotonannolla’ tarkoitetaan liiket apahtumaa, joka aiheuttaa vastuun, 
joka on suojattu vakuudella, jonka ehdoissa lu ottolaitokselle ei anneta oikeutta usein 
saatavaan tuottoon; 
’pääomamarkkinalähtöisellä tapahtumalla’ tarkoitetaan liiketapahtumaa, joka 
aiheuttaa vastuun, joka on suojattu vakuude lla, jonka ehdoissa luottolaitokselle 
annetaan oikeus lisävakuuden vaatimiseen.  
1. VASTIKKEELLINEN LUOTTOSUOJA  
1.1. Tase-erien nettoutus 
3. Luottolaitoksen ja sen vastapuolen välisten keskinäisten saamisten osalta tase-erien 
nettoutus voidaan hyväksyä.  
4. Rajoittamatta 5 kohdan soveltamista, hyväksyt täviä ovat ainoastaan luottolaitoksen ja 
sen vastapuolen väliset vasta vuoroiset käteissaldot. Tase-e rien nettoutusta koskevalla 
sopimuksella voidaan muuttaa ainoastaan lu otonmyöntäjänä toimivan luottolaitoksen 
luottoihin ja talletuksiin sisältyvien ri skipainotettujen saamisten yhteismäärää ja 
tarpeen mukaan odotettujen tappioiden yhteismäärää. 
1.2. Päänettoutussopimusten alaiset takaisinos tosopimukset ja/tai arvopapereiden ja 
hyödykkeiden lainaksiantamista ja -ottami sta koskevat sopimukset ja/tai muut 
pääomamarkkinalähtöiset tapahtumat 
5. Rahoitusvakuuksia koskevaa kattavaa menetelmää tässä liitteessä olevan 3 osan 
mukaisesti soveltavien luottolaitosten os alta voidaan hyväksyä vastapuolen kanssa 
tehtäviä takaisinostosopimuksia, arvopape reiden ja hyödykkeiden lainaksiantamista 
ja -ottamista ja/tai muita pääomamarkkinalähtöisiä tapahtumia suojaavien 
kahdenvälisten nettoutussopimusten va ikutukset. Rajoittamatta direktiivin 
[93/6/ETY] liitteen II soveltamista, kysei sten sopimusten puitteissa asetettujen 
vakuuksien ja lainattujen arvopaperien tai hyödykkeiden on o ltava vakuuksille 7–11 
kohdassa asetettujen hyväksymisvaatimusten mukaisia. 
1.3. Vakuudet 
6. Jos käytetty luottoriskin vähentämismenetelmä perustuu luottolaitoksen oikeuteen 
realisoida omaisuutta tai ottaa se haltuunsa, hyväksyttävyys riippuu siitä, onko 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärä ja (tarvittaessa) odot ettujen tappioiden 
yhteismäärä laskettu 78–83 vai 84–89 artikl an mukaisesti. Hyväksyttävyys riippuu 
myös siitä, käytetäänkö rahoitusvakuuksia koskevaa kattavaa vai yksinkertaista 
menetelmää, jotka on esitetty 3 osassa. Takaisinostosopimusten ja arvopaperien tai 
 
FI 65   FI hyödykkeiden lainaksiantamisen tai -ottami sen osalta hyväksyttävyys riippuu myös 
siitä, kirjataanko transaktio kaupankäyn tivarastoon vai muuhun rahoitustoimintaan. 
1.3.1.  Kaikkia lähestymistapoja ja menetelmiä koskeva hyväksyttävyys 
7. Seuraavia omaisuuseriä voidaan pitää kai kkien lähestymistapojen ja menetelmien 
mukaisesti hyväksyttävinä vakuuksina: 
a) Luotonmyöntäjänä toimivaan luottolaitokseen tehdyt käteistalletukset tai sen 
hallussa olevat vastaavat rahoitusvälineet. 
b) Valtioiden tai keskuspankkien liikkees een laskemat vieraan pääoman ehtoiset 
arvopaperit, joista 78–83 ar tiklassa tarko itettu hyväksytty lu ottoluokituslaitos 
tai vientitakuulaitos on antanut luo ttoluokituksen, jonka  toimivaltainen 
viranomainen katsoo vastaavan vähintään luottoluokkaa 4 valtioilta ja 
keskuspankeilta olevien saamisten riskipainotuksesta annettujen 78–83 
artiklaan sisältyvien sääntöjen mukaisesti. 
c) Laitosten liikkeeseen laskemat vieraan  pääoman ehtoiset arvopaperit, joista 
hyväksytty luottoluokituslaitos on antanut luottoluokituksen, jonka 
toimivaltainen viranomainen katsoo vastaavan vähintään luottoluokkaa 3 
luottolaitoksilta olevie n saamisten riskipainotuksesta annettujen 78–83 
artiklaan sisältyvien sääntöjen mukaisesti. 
d) Muiden yhteisöjen liikkeeseen laskem at vieraan pääoman ehtoiset arvopaperit, 
joista hyväksytty luottoluokituslaito s on antanut luottoluokituksen, jonka 
toimivaltainen viranomainen katsoo vastaavan vähintään luottoluokkaa 3 
yrityksiltä olevien saamisten riskip ainotuksesta annettu jen 78–83 artiklaan 
sisältyvien sääntöjen mukaisesti. 
e) Vieraan pääoman ehtoiset arvopaperit, joista hyväksytty luottoluokituslaitos on 
antanut lyhytaikaisen luottoluokituksen , jonka toimivaltainen viranomainen 
katsoo vastaavan vähintään luotto luokkaa 3 lyhytaikaisten saamisten 
riskipainotuksesta annettujen 78–83 artikl aan sisältyvien sääntöjen mukaisesti. 
f) Pääindeksiin sisältyvät osakkeet tai vaihtovelkakirjalainat. 
g) Kulta. 
Tämän kohdan b alakohtaa sovellettaessa ’v altioiden tai keskuspankkien liikkeeseen 
laskemiin vieraan pääoman ehto isiin arvopapereihin’ kuuluvat 
i) alue- ja paikallisviranomaisten liikk eeseen laskemat vieraan pääoman ehtoiset 
arvopaperit, joihin liittyviä vastuita pidetään liitteen VI mukaisesti saamisina 
siltä valtiolta, jonka lainkä yttöalueella alue- tai paikallisviranomaiset toimivat; 
ii)  
kansainvälisten kehityspankkien liikkeesee n laskemat vieraan pääoman ehtoiset 
arvopaperit, joihin sovelletaan 7 8–83 artiklan mukaisesti 0 prosentin 
riskipainoa; 
 
FI 66   FI iii) kansainvälisten organis aatioiden liikkeeseen laskemat vieraan pääoman 
ehtoiset arvopaperit, jo ihin sovelletaan 78–83 artikla n mukaisesti 0 prosentin 
riskipainoa. 
Tämän kohdan c alakohtaa sovellettaessa ’l aitosten liikkeeseen laskemiin vieraan 
pääoman ehtoisiin arvopapereihin’ kuuluvat 
i) alue- ja paikallisviranomaisten liikk eeseen laskemat vieraan pääoman ehtoiset 
arvopaperit, jotka eivät kuul u niihin arvopapereihin, jo ihin liittyviä vastuita 
pidetään 78–83 artiklan mukaisesti saamisina siltä valtiolta, jonka 
lainkäyttöalueella alue- tai paikallisviranomaiset toimivat; 
ii) julkisyhteisöjen ja julkisoikeudelliste n laitosten liikkeeseen  laskemat vieraan 
pääoman ehtoiset arvopaperit, joihin liittyviä vastuita pidetään 78–83 artiklan 
mukaisesti saamisina luottolaitoksilta; 
iii) kansainvälisten kehityspankkien l iikkeeseen laskemat vieraan pääoman 
ehtoiset arvopaperit, joihin ei sovelleta 0 prosentin riskipainoa. 
8. Laitosten liikkeeseen laskemat vieraan pääoman ehtoiset ar vopaperit, joista 
hyväksytty luottoluokituslaitos ei ole an tanut luottoluokitusta, voidaan hyväksyä 
vakuudeksi, jos ne täyttävä t seuraavat kriteerit: 
a) ne ovat kaupankäynnin kohteena vi rallisesti hyväksytyssä pörssissä; 
b) ne katsotaan etuoikeusasemaltaan parhaimmassa asemassa oleviksi veloiksi; 
c) kaikilla muilla liikke eseenlaskijalaitoksen samaan  etuoikeusasemaan kuuluvilla 
virallisen luottoluokitusl aitoksen luokittamilla liikkeeseenlaskuilla on 
hyväksytyn luottoluokituslaitoksen antama luottoluokitus, jonka  toimivaltaiset 
viranomaiset katsovat vastaavan vähintään  luottoluokkaa 3 la itoksilta olevien 
tai lyhytaikaisten saam isten riskipainotuksesta annettujen 78–83 artiklaan 
sisältyvien sääntöjen mukaisesti; 
d) luotonmyöntäjänä toimivalla luottolaitokse lla ei ole tietoja, joiden perusteella 
liikkeeseenlaskulle tulisi antaa c alak ohdan mukaista alempi luottoluokitus; 
e) luottolaitos pystyy osoittamaan toimivaltaisille viranomaisille, että 
rahoitusvälineellä on tähän tarkoituks een riittävä mar kkinalikviditeetti. 
9. Osuudet yhteissijoitusyrityks issä voidaan hyväksyä vakuudeksi, jos seuraavat 
edellytykset täyttyvät: 
a) niiden hinta noteerataan  julkisesti päivittäin; 
b) yhteissijoitusyritys sijoittaa ainoastaan rahoitusvälineisiin, jotka ovat 7–8 
kohdan mukaan hyväksyttäviä. 
Jos yhteissijoitusyritys käy ttää tai voi käyttää johdannais instrumentteja sallittujen 
sijoitusten suojaamiseen, tämä ei vaikuta yhteissijoitusyritykse ssä olevien osuuksien 
hyväksyttävyyteen. 
 
FI 67   FI 10. Jos tämän osan 7 kohdan b–e alakohdassa ta rkoitetuista arvopape reista on annettu 
kaksi hyväksytyn luottoluokituslai toksen luokitusta, on käyte ttävä niistä alempaa. Jos 
arvopaperista on annettu enemmän kuin kaks i hyväksytyn luottoluokituslaitoksen 
luokitusta, on käytettävä niistä kahta kor keinta. Jos kaksi korkeinta luottoluokitusta 
poikkeavat toisistaan, on käytet tävä niistä alhaisempaa.  
1.3.2.  Muut hyväksyttävät omaisuuserät r ahoitusvakuuksia koskevassa kattavassa 
menetelmässä 
11. Kun luottolaitos soveltaa ra hoitusvakuuksia koskevaa ka ttavaa menetelmää 3 osan 
mukaisesti, edellä 7–10 kohdassa mainittujen vakuuksien lisäksi hyväksytyiksi 
vakuuksiksi voidaan hyväksyä seuraavat omaisuuserät: 
a) Osakkeet tai vaihtovelkakirjalainat, jotka eivät sisälly pääindeksiin, mutta joilla 
käydään kauppaa virallises ti hyväksytyssä pörssissä. 
b) Osuudet yhteissijoitusyrityksissä, jo s seuraavat edelly tykset täyttyvät: 
i) niiden hinta noteerataan julkisesti päivittäin; ja 
ii) yhteissijoitusyritys sijoittaa ainoastaan rahoitusvälineisiin, jotka voidaan 
hyväksyä 7–8 kohdan mukaisesti, ja tämä n kohdan a alakohdassa mainittuihin 
rahoitusvälineisiin. 
Jos yhteissijoitusyritys käy ttää tai voi käyttää johdannais instrumentteja sallittujen 
sijoitusten suojaamiseen, tämä ei vaikuta yhteissijoitusyritykse ssä olevien osuuksien 
hyväksyttävyyteen. 
1.3.3.  Direktiivin 84–89 artiklan mukaiseen  laskentaan liittyvät muut 
hyväksyttävyysvaatimukset 
12. Edellä mainittujen vakuuksien lisäksi sovelletaan 13–22 kohdan säännöksiä, kun 
luottolaitos laskee riskipainot ettujen saamisten ja  odotettujen tappioiden yhteismäärät 
84–89 artiklassa säädetyn menetelmän mukaisesti. 
a) Kiinteistövakuudet 
13. Asuinkiinteistö, joka on tai tulee olemaan k iinteistön omistajan käytössä tai vuokralle 
antama, ja liikekiinteistö eli toimisto - ja muut liiketilat voidaan hyväksyä 
vakuudeksi, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: 
a) Vakuutena olevan kiinteistön arvo ei riipu olennais esti velallisen 
luottokelpoisuudesta. Tämä vaatimus ei su lje pois tilanteita, joissa ainoastaan 
makrotaloudelliset tekijät vaikuttavat se kä kiinteistön arvoon että velallisen 
kykyyn selvitä velvoitteistaan. 
b) Velallisen takaisinmaksukyky ei riipu olennaisesti kiinteistön tai hankkeen 
arvon kehityksestä vaan velallisen kyvystä maksaa velka muista lähteistä 
saaduilla tuloilla. Velan takaisinmaksu ei riipu olennaisesti vakuutena olevan 
omaisuuserän tuottamasta kassavirrasta. 
 
FI 68   FI 14. Luottolaitokset voivat hyväksyä asui nkiinteistövakuudeksi myös sellaisen vuonna 
1991 annetun Suomen asunto-osakeyht iölain tai vastaavan myöhemmän 
lainsäädännön mukaisen suomalaisen asunto- osakeyhtiön osakkeita, jotka liittyvät 
asuntoihin, jotka ovat tai tulevat olemaan omistajan käytössä tai vuokralle antamia, 
jos nämä edellytykset täyttyvät. 
15. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös valtuuttaa luottolaitokset hyväksymään 
liikekiinteistövakuudeksi Suomen vuonna 1991  annetun asunto-osakeyhtiölain tai 
vastaavan myöhemmän lainsäädännön muka isen suomalaisen asunto-osakeyhtiön 
osakkeita, jos nämä edellytykset täyttyvät. 
16. Toimivaltaisten viranomaisten ei tarv itse vaatia luottolaitoksilta 13 kohdan 
b alakohdan mukaisen edellytyksen täyttä mistä niiden vastui den osalta, joiden 
vakuutena on kyseisen jäsenvaltion alueel la sijaitseva asui nkiinteistö, jos 
toimivaltaiset viranomaiset voivat tode ta, että kyseiset markkinat ovat hyvin 
kehittyneet ja vakiintuneet  asuntomarkkinat, joilla tappioiden määrät ovat niin 
alhaiset, että tällainen käsittely on perusteltu. Tämä ei estä jäsenvaltion toimivaltaisia 
viranomaisia, jotka eivät ol e luopuneet edellä mainitun va atimuksen soveltamisesta, 
hyväksymästä asuinkiinteist övakuudeksi kiinteistöä, j oka on hyväksytty toisessa 
jäsenvaltiossa, koska sen viranomainen on luopunut edellä mainitun vaatimuksen 
soveltamisesta. Jäsenvaltioiden on julkiste ttava tieto siitä, onko edellisessä kohdassa 
mainittujen vaatimusten täyttämistä edellytetty. 
17. Toimivaltaisten viranomaisten  ei tarvitse vaatia lait oksilta 13 kohdan b alakohdan 
mukaisen edellytyksen täyttämistä kyseisen jäsenvaltion alueella sijaitsevien 
liikekiinteistöjen osalta, jos toimivaltaiset viranomaiset voivat todeta, että kyseiset 
markkinat ovat hyvin kehittyneet ja vakiintun eet ja että liikekiin teistövakuudellisesta 
luotonannosta syntyneet tappiot tä yttävät seuraavat edellytykset: 
a) enintään 50 prosenttia markkina-ar vosta (tai 60 prosen ttia kiinnitysluoton 
arvosta, jos se on alempi) ei ylitä 0,3: a prosenttia liikekiinteistövakuudellisten 
luottojen kokonaismäärästä vuoden aikana; 
b) liikekiinteistövakuudellisesta luotona nnosta aiheutuvat kokonaistappiot eivät 
ylitä 0,5:tä prosenttia luotto jen kokonaismäärästä vuoden aikana.  
18. Jos jompikumpi mainituista edellytyksistä ei täyty vuode n aikana, käsittelyä ei saa 
soveltaa ennen kuin edellytykset täyt tyvät jonkin tulevan vuoden aikana.  
19. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaise t, jotka eivät ole luopuneet 17 kohdassa 
mainitun vaatimuksen soveltamisesta, voivat hyväksyä liikekiinteistövakuudeksi 
kiinteistön, joka on hyväksytty toisessa jä senvaltiossa sillä perusteella, että sen 
viranomainen on luopunut edellä mainit un vaatimuksen soveltamisesta.  
b) Saamiset 
20. Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväks yä vakuudeksi saamiset, jotka liittyvät 
liiketapahtumaan tai -tapahtumiin, joiden alkuperäinen juoksuaika on enintään yksi 
vuosi. Hyväksyttyihin s aamisiin eivät kuulu saam iset, jotka liittyvät 
arvopaperistamiseen, sub-participations -e riin, luottojohdanna isiin tai saamisiin 
sidosyhteisöiltä. 
 
FI 69   FI c) Muut reaalivakuudet 
21. Toimivaltaiset viranomaiset voivat hyväks yä vakuudeksi muita omaisuuseriä kuin 
13–19 kohdassa mainitut omaisuuserät, jos ne toteavat seuraavien ehtojen 
täyttymisen: 
a) kyseisille vakuutena oleville omaisuus erille on likvidit markkinat, joilla 
vakuutena oleva omaisuus voidaan m yydä nopeasti ja taloudellisesti 
tehokkaalla tavalla; 
b) vakuutena olevalle omaisuudelle on julk isesti saatavilla olevat realistiset 
markkinahinnat. Laitoksen on pystyttävä osoittamaan, että vakuuden 
realisoinnista saatava nettohinta ei merkittävästi poikkea kyseisistä 
markkinahinnoista. 
d) Leasing-toiminta 
22. Jollei 3 osan 73 kohdan säännöksistä muuta johdu ja kun 2 osan 11 kohdan 
vaatimukset täyttyvät, vastuita, jotk a liittyvät sopimuksiin, joiden mukaan 
luottolaitos vuokraa omaisuutta kolmannelle , käsitellään samalla tavalla kuin 
luottoja, joiden vakuutena on samantyyppist ä omaisuutta kuin kyseinen vuokrattava 
omaisuus.  
1.4. Muu vastikkeellinen luottosuoja 
1.4.1.  Kolmanteen luottolaitokseen tehdyt talletukset tai sen hallussa olevat vastaavat 
rahoitusvälineet 
23. Kolmanteen luottolaitokseen tehdyt talletukset tai sen hallussa muun kuin 
säilytyssopimuksen perusteella olevat vastaavat rahoitusvälineet, jotka on pantattu 
luoton myöntäneelle luotto laitokselle, voidaan hyväksyä luottosuojaksi.  
1.4.2.  Luoton myöntäneelle luottolaitoksel le pantatut henkivakuutukset 
24. Luoton myöntäneelle luottolaitokselle pa ntatut henkivakuutukset  voidaan hyväksyä 
luottosuojaksi.  
1.4.3.  Pyynnöstä takaisin ostetut laitosten liikkeeseen laskemat rahoitusvälineet 
25. Kolmansien laitosten liikkeeseen laskemat  rahoitusvälineet, jotka kyseisen laitoksen 
on lunastettava pyynnöstä, voidaan hyväksyä luottosuojaksi. 
2. TAKAUKSEN LUONTEINEN LUOTTOSUOJA  
2.1. Kaikkia menetelmiä koskeva luottosuojan hyväksyttävyys 
26. Seuraavia tahoja voidaan pitää hyväksyttä vinä takauksen luont eisen luottosuojan 
tarjoajina: 
a) valtiot ja keskuspankit; 
 
FI 70   FI b) alue- ja paikallisviranomaiset; 
c) kansainväliset kehityspankit; 
d) kansainväliset organisaatiot, joihin  liittyviin vastuisiin sovelletaan 78–83 
artiklan mukaisesti 0 prosentin riskipainoa; 
e) julkisyhteisöt ja julkisoikeudelliset  laitokset, joihin kohdistuvia vaateita 
toimivaltaiset viranomaiset pitävä t 78–83 artiklan mukaisesti vaateina 
laitoksilta; 
f) laitokset; 
g) muut yritykset mukaan lukien luotto laitoksen emo- ja tytäryritykset ja 
palveluyritykset, 
i) joista hyväksytty luottoluokituslai tos on antanut luottoluokituksen, jonka 
toimivaltaiset viranomaiset katsovat vastaavan vähintään luottoluokkaa 2 
yrityssaamisten riskipainotuksesta a nnettujen 78–83 artiklaan sisältyvien 
sääntöjen mukaisesti; 
ii) kun kyseessä ovat luottolaitokset, jotka la skevat riskipainotett ujen saamisten ja 
odotettujen tappioiden yhteismäärän 84–89 ar tiklan mukaisesti, myös sellaiset 
yritykset, joilla ei ole hyväksytyn luottoluokituslaitoksen antamaa 
luottoluokitusta, mutta joiden  maksukyvyttömyyden todennäköisyys 
luottolaitoksen sisäisen luokituks en mukaan vastaa hyväksyttyjen 
luottoluokituslaitosten antamia luottoluokituksia, joiden toimivaltaiset 
viranomaiset katsovat vastaavan vähint ään luottoluokkaa 2 yrityssaamisten 
riskipainotuksesta annettujen 78–83 artikl aan sisältyvien sääntöjen mukaisesti. 
27. Kun riskipainotettujen saamisten ja odot ettujen tappioiden yhteismäärä lasketaan 
84-89 artiklan mukaisesti, ta kaajan hyväksyminen edelly ttää, että luottolaitos on 
antanut sille sisäisen luokituksen liitteessä  VII olevan 4 osan säännösten mukaisesti. 
28. Jäsenvaltiot voivat 26 kohdasta poiketen hyväks yä takauksen luonteisen luottosuojan 
tarjoajiksi muita luottolaitosten valvonnast a ja toimilupien myöntämisestä vastaavilta 
toimivaltaisilta viranomaisilta toimil uvan saaneita ja niiden valvomia 
rahoituslaitoksia, joihin sovelletaan vakavaraisuusvaatimuksia, jotka vastaavat 
luottolaitoksiin sovellettavia  vakavaraisuusvaatimuksia. 
3. LUOTTOJOHDANNAISTEN TYYPIT  
29. Seuraavan tyyppisten luottoj ohdannaisten sekä rahoitusväl ineiden, joiden voidaan 
katsoa koostuvan kyseisistä luottojohdannaisista tai jo tka ovat taloudellisessa 
mielessä käytännössä vastaavia, voidaan kats oa täyttävän luottosuojan edellytykset. 
a) luottoriskinvaihtosopimukset; 
b) tuottojenvaihtosopimukset; 
c) luottoriskin vaihtolainat niiden käteisrahoituksen osalta. 
 
FI 71   FI 30. Kun luottolaitos ostaa luottosuojaa tuottojenvaihtosopimusten kautta ja kirjaa 
vaihtosopimuksen perusteella saadut maksut nettotuloiksi, mutta ei kirjaa vastaavaa 
suojattavan omaisuuserän arvon alentumi sta (joko käyvän arvon alennuksena tai 
varausten lisäyksenä), luo ttosuojaa ei hyväksytä.  
3.1. Sisäiset suojaukset 
31. Kun luottolaitos toteuttaa sisäisen suojauksen luottojohdannaista käyttäen – eli 
suojaa kaupankäyntivaraston ulkopuolisee n vastuuseen liittyvää luottoriskiä 
kaupankäyntivarastoon kirjatulla luottoj ohdannaisella – kaupankäyntivarastoon 
siirretty luottoriski on siirrettävä kolmanne lle tai kolmansille jotta suojaus voitaisiin 
hyväksyä tämän liitteen mukaisesti. Näissä olosuhteissa, edellyttäen että kyseinen 
siirto täyttää tässä liitteessä luottorisk in vähentämiselle asetetut vaatimukset, on 
sovellettava 3–6 osassa määritettyjä sään töjä riskipainotettujen saamisten ja 
odotettujen tappioiden yhteismäärän laske nnasta hankittaessa takauksen luonteista 
luottosuojaa. 
 
FI 72   FI 2 osa – Vähimmäisvaatimukset  
1. Luottolaitoksen on osoitettava toimivaltaisi lle viranomaisille, että sillä on käytössä 
asianmukaiset riskienhallintaprosessit, joilla  hallitaan riskejä, joita luottolaitokseen 
voi kohdistua luottoriskin vähentämismenetelmien soveltamisen vuoksi.  
2. Sen lisäksi, että riskipainot ettujen saamisten ja (tarvi ttaessa) odotettujen tappioiden 
yhteismäärää laskettaessa luottorisk in vähentäminen otetaan huomioon, 
luottolaitosten on jatkettava  täysipainoisesti suojattava n vastuun arviointia ja 
pystyttävä osoittamaan toimivaltaisille vi ranomaisille, että tätä vaatimusta on 
noudatettu. Takaisinostosopimusten sekä arvopapereiden ja hyödykkeiden 
lainaksiantamisen ja -ottamisen osalta suojattavan riskin on katsottava – ainoastaan 
tässä kohdassa – muodostuvan vastuun nettomäärästä.  
1. VASTIKKEELLINEN LUOTTOSUOJA  
1.1. Tase-erien nettoutus (muut kuin päänettoutussopimusten alaiset 
takaisinostosopimukset tai arvopapereide n ja hyödykkeiden lainaksiantamista 
ja -ottamista koskevat sopimukset ja/tai muut pääomam arkkinalähtöiset 
tapahtumat) 
3. Jotta muut tase-erien nettoutussopimuks et kuin päänettoutussopimusten alaiset 
takaisinostosopimukset tai arvopapereid en ja hyödykkeiden lainaksiantamista ja 
-ottamista koskevat sopimukset ja/tai m uut pääomamarkkinalähtöiset tapahtumat 
voidaan hyväksyä 90–93 artiklan sovelt amiseksi, seuraavien edellytysten on 
täytyttävä: 
a) niillä on oltava asianmukainen oikeuspe rusta, ja niiden on oltava sovellettavan 
lainsäädännön mukaan täytäntöönpanoke lpoisia myös vastapuolen tullessa 
maksukyvyttömäksi tai joutuessa konkurssiin; 
b) luottolaitoksen on pystyttävä milloin tahansa määrittämään, mitkä varat ja velat 
ovat nettoutussopimuksen kohteena; 
c) luottolaitoksen on tarkkailtava ja hall ittava luottosuojan lopettamiseen liittyviä 
riskejä; 
d) luottolaitoksen on tarkkailtava ja hallittava kyseisiä vastuita nettoperusteisesti. 
1.2. Päänettoutussopimusten alaiset takaisinos tosopimukset ja/tai arvopapereiden ja 
hyödykkeiden lainaksiantamista ja -ottami sta koskevat sopimukset ja/tai muut 
pääomamarkkinalähtöiset tapahtumat 
4. Jotta päänettoutussopimusten alaiset takais inostosopimukset ja/ta i arvopapereiden ja 
hyödykkeiden lainaksiantamista ja -ottamista koskevat sopimukset ja/tai muut 
pääomamarkkinalähtöiset tapahtum at voidaan hyväksyä 90–93 artiklan 
soveltamiseksi, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 
 
FI 73   FI a) niillä on oltava asianmukainen oikeuspe rusta, ja niiden on oltava sovellettavan 
lainsäädännön mukaan täytäntöönpanoke lpoisia myös vastapuolen tullessa 
maksukyvyttömäksi tai joutuessa konkurssiin; 
b) niiden on annettava saajaosapuolelle oikeus päättää hyvissä ajoin kaikki 
sopimuksenmukaiset liiketoimet, jos vastapuoli laiminlyö maksunsa tai tulee 
maksukyvyttömäksi tai joutuu konkurssiin; 
c) niiden on annettava mahdollisuus nettouttaa pääsopimuksen mukaisesti 
keskeytetyistä liiketoimista aiheutuneet voitot ja tappiot siten, että osapuoli on 
toiselle osapuolelle ve lkaa yhden nettosumman. 
5. Lisäksi on noudatettava 6 kohdassa esit ettävään rahoitusvakuuksia koskevaan 
kattavaan menetelmään sisältyviä ra hoitusvakuuksien hyväksymistä koskevia 
vähimmäisvaatimuksia. 
1.3. Rahoitusvakuudet 
1.3.1.  Kaikkia menetelmiä koskevat vähi mmäisvaatimukset hyväksyttäessä 
rahoitusvakuuksia 
6. Jotta rahoitusvakuudet ja ku lta voidaan hyväksyä, seur aavien edellytysten on 
täytyttävä: 
a) Vähäinen korrelaatio 
Velallisen luottokelpoisuudella ja va kuuden arvolla ei saa olla merkittävää 
positiivista korrelaatiota.  
Vastapuolen tai siih en yhteydessä olevan konserniy hteisön liikkeeseen laskemia 
arvopapereita ei hyväksytä. 
b) Oikeusvarmuus 
Luottolaitosten on täytettävä kaikki sopimuksiin ja lainsäädäntöön sisältyvät 
velvoitteet ja toteutettava toimet, joilla varmistetaan vakuussopimusten 
täytäntöönpanokelpoisuus sen lainsäädännön mukais esti, jota sovelletaan 
luottolaitosten vakuutta koskeviin intresseihin. 
Luottolaitosten on suoritettava  riittävä oikeudellinen tark astelu, jolla varmistetaan 
vakuusjärjestelyjen täytäntöönpanokel poisuus kaikilla asian kannalta 
merkityksellisillä lainkäyttöalueilla. Luotto laitosten on suoritettava edellä mainittu 
tarkastelu uudestaan, jos se on tarpeen täytäntöönpa nokelpoisuuden varmistamiseksi. 
c) Operatiiviset vaatimukset 
Vakuusjärjestelyistä on laadittava asianmukais et asiakirjat, joissa määritetään myös 
selkeä ja tehokas menettely, jota sovelletaan vakuuden oikea-aikaiseen rahaksi 
muuttamiseen. 
Luottolaitosten on sovellettava tehokkaita menettelyjä ja prosesseja, joilla hallitaan 
vakuuden käytöstä syntyviä riskejä mukaan lukien epäonnistuneen tai heikentyneen 
 
FI 74   FI luottosuojan aiheuttamat riskit, arvostusriskit, luottosuojan päättämisestä aiheutuvat 
riskit sekä vakuuden käyt östä aiheutuva keskitty märiski ja vaikutukset 
luottolaitoksen yleiseen riskiprofiiliin. 
Luottolaitoksen on laadittava  asiakirjat hyväksyttyjen va kuuksien tyyppejä ja määriä 
koskevista käytänteistä ja menettelyistä. 
Luottolaitosten on laskettava vakuuden markkina-arvo ja tehtävä tarvittaessa 
uudelleenarvostus vähintään kuuden kuukauden välein tai heti, kun luottolaitos 
epäilee, että vakuuden markkina-a rvo on laskenut merkittävästi.  
Jos vakuus on kolmannen hallussa, luottola itoksen on varmistettava asianmukaisesti, 
että kyseinen kolmas taho pitää vakuude n erillään omista omaisuuseristään. 
1.3.2.  Muut vähimmäisvaatimukset, jotka kosk evat rahoitusvakuuksi en hyväksymistä 
käytettäessä rahoitusvakuuksia koskevaa yksinkertaista menetelmää 
7. Edellä 6 kohdassa esitettyjen vaatimusten lisäksi luottosuojan  jäljellä olevan 
juoksuajan on oltava vähi ntään yhtä pitkä kuin va stuun juoksuaika, jotta 
rahoitusvakuus voidaan hyväksyä käyt ettäessä rahoitusvakuuksia koskevaa 
yksinkertaista menetelmää. 
1.4. Kiinteistövakuuksien hyväksy misen vähimmäisvaatimukset 
8. Jotta kiinteistövakuus  voidaan hyväksyä, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 
a) Oikeusvarmuus 
Kiinnityksen on oltava laillisesti täytän töönpanokelpoinen kaikilla asian kannalta 
merkityksellisillä lainkäyttöalueilla, ja  se on rekisteröitävä asianmukaisesti 
aikarajojen puitteissa. Järjestelyihin on sisällyttävä julkivarmistettu pantti (eli 
kaikkien pantiksi antamist a koskevien oikeudellisten vaatimusten on täytyttävä). 
Luottosuojasta tehdyn sopimuksen ja sen perustana olevan oikeusprosessin on 
annettava luottolaitokselle mahdollisuus realisoida suojan arvo kohtuullisessa ajassa. 
b) Kiinteistön arvon seuranta 
Kiinteistön arvon kehity stä on seurattava säännöllisesti  ja vähintään kerran vuodessa. 
Seurannan on tapahduttava useammin, jos markkinaolosuhteet muuttuvat 
huomattavasti. Kiinte istön arvon seurannassa ja uudell eenarvostusta tarvitsevien 
kiinteistöjen tunnistamisessa voidaan  käyttää tilastollisia menetelmiä. 
Riippumattoman arvioijan on m ääritettävä kiinteistön arvo, jos on merkkejä siitä, että 
kiinteistön arvo on saattanut laskea  huomattavasti suhteessa yleisiin 
markkinahintoihin. Niiden la inojen osalta, jotka ylittävät kolme miljoonaa euroa tai 
viisi prosenttia luottolaitoksen omista varoista, riippumattoman arvioijan on 
arvioitava kiinteistö vähintään joka kolmas vuosi.  
’Riippumattomalla arvioijalla’ tarkoite taan henkilöä, jo lla on arvioinnin 
suorittamisen edellyttämä ammattitaito ja kokemus ja joka on riippumaton suhteessa 
luottopäätösprosessiin. 
c) Asiakirjat 
 
FI 75   FI Luottolaitoksen hyväksymistä asuin-  ja liikekiinteistöistä ja sen 
luotonmyöntämiskäytänteistä on laadittava selkeät asiakirjat. 
d) Vakuutukset 
Luottolaitoksen on sovellettava menettelyjä, jo illa varmistetaan, et tä luottosuojaksi 
valittu kiinteistö on asianmukaisesti vakuutettu. 
1.5. Vähimmäisvaatimukset hyväksyttäe ssä saamisia vakuuksiksi 
9. Jotta saamiset voidaan hyväksyä vakuudeks i, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 
a) Oikeusvarmuus 
i) Oikeudellisten järjestelyjen, joilla  vakuus asetetaan, on oltava vankkoja ja 
tehokkaita ja niillä on varmistettava, että  lainanantajalla on selvät oikeudet 
tuottoihin.  
ii) Luottolaitosten on toteutettava kaikki tarvittavat toimet sen varmistamiseksi, 
että kaikki vakuuksien täytäntöönpanoke lpoisuutta koskevat paikalliset 
vaatimukset täyttyvät. Käytössä on olta va kehys, joka antaa luotonmyöntäjälle 
etuoikeuden vakuuteen. Kans allisella harkinnalla vo idaan hyväksyä se, että 
lainsäädännön tai täytäntöönpanosää nnösten mukaisten etuoikeutettujen 
velkojien vaateet menevät etuoikeutettujen saamisten edelle.  
iii) Luottolaitosten on suoritettava riit tävä oikeudellinen tarkastelu, jolla 
varmistetaan vakuusjärjes telyjen täytäntöönpanokel poisuus kaikilla asian 
kannalta merkityksellisillä lainkäyttöalueilla. 
iv) Vakuusjärjestelyistä on laadittava asia nmukaiset asiakirjat, joissa määritetään 
myös selkeä ja tehokas menettely, jota  sovelletaan vakuuden oikea-aikaiseen 
perintään. Luottolaitosten menettelyillä on varmistettava, että lainsäädännössä 
asetettuja asiakk aan maksun laiminlyönnin toteam ista ja vakuuden perintää 
koskevia ehtoja noudatetaan. Velallisen j outuessa taloudellisiin vaikeuksiin tai 
laiminlyödessä velvoitteensa luottolaitoksella on oltava lainmukainen oikeus 
myydä tai siirtää saamiset muille tahoill e ilman niiden velallisten hyväksyntää, 
joilta saaminen on.  
b) Riskienhallinta 
i) Luottolaitoksella on oltava vakaa prosessi, jolla määritetään saamisiin liittyvä 
luottoriski. Tähän prosess iin on sisällyttävä muun muassa analyysit velallisen 
liiketoiminnasta ja toimialasta sekä asiakkaista, joiden kanssa velallinen 
harjoittaa liiketoimintaa. Jos luottolaitos tukeutuu velalliselta  saatuihin tietoihin 
määrittääkseen tämän asiakkaisiin liittyvä n luottoriskin, luottolaitoksen on 
tarkasteltava velallisen luottokäytänteitä  todetakseen, että ne ovat vakaita ja 
luotettavia.  
ii) Vastuun määrän ja saamisten arvon er otus on määritettävä ottaen huomioon 
kaikki asian kannalta merkitykselliset tekijät mukaan lukien perintäkulut, 
yksittäisen velallisen pantiksi antamiin saamisryhmiin sisältyvät keskittymät 
sekä luottolaitoksella olevien vastuiden kokonaismäärään sisältyvä 
 
FI 76   FI potentiaalinen keskittymär iski, joka ylittää luottolaitoksen yleisillä 
menettelyillä hallitun kokonaisriskin. Luo ttolaitoksen on jatkuvasti sovellettava 
saamisten luonteen edellyttämää seuranta prosessia. Luottolaitoksen yleisten 
keskittymärajojen noudattamista on valvottava. Lisäksi on säännöllisesti 
tarkasteltava lainakovenanttien, ympäri stön tilaan liittyvien rajoitusten ja 
muiden lainsäädännöllisten vaatimusten noudattamista. 
iii) Velallisen panttaamien saamisten on oltava hajautettuja eikä niiden ja 
velallisen välillä saa o lla tarpeettoman suurta r iippuvuussuhdetta. Huomattavan 
positiivisen korrelaation toteutuessa asi aan liittyvät riskit on otettava huomioon 
määritettäessä marginaaleja koko vakuusryhmälle.  
iv) Saamisia velalliseen sidoksissa olevilt a tahoilta (mukaan lukien tytäryritykset 
ja työntekijät) ei saa pitää riskiä vähentävinä tekijöinä.  
v) Luottolaitoksella on oltava dokumento itu prosessi, jolla saamisten perintä 
varmistetaan vaikeissa olosuhteissa. V aadittavien järjestelyjen on oltava 
käyttövalmiina, vaikka luottolaitos yleensä jättäisi perinnän velallisen 
tehtäväksi. 
1.6. Muiden reaalivakuuksien hyväk symisen vähimmäisvaatimukset 
10. Jotta muu reaalivakuus voidaan hyväksyä, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 
a) Vakuussopimuksen on oltava kaikki en sovellettavien lakien mukaan 
täytäntöönpanokelpoinen, ja sen on annettava luottolaitokselle mahdollisuus 
realisoida omaisuuden ar vo kohtuullisessa ajassa. 
b) Tämän osan 9 kohdan a alakohdan ii al akohdassa tarkoitettuja etuoikeutettuja 
vaateita lukuun ottamatta vain vakuuteen liittyvät en sisijaiset pantit tai 
kiinnitykset sallitaan. Luottolaitoksella  on oltava etuoikeus vakuuden tuottoon 
suhteessa kaikkiin muihin luotonantajiin.  
c) Omaisuuden arvon kehitystä on seurattava säännöllisesti tai vähintään kerran 
vuodessa. Seurannan on tapahduttava us eammin, jos markkinaolosuhteet 
muuttuvat huomattavasti.  
d) Luottosopimukseen on sisällyttävä yksityiskohtainen kuvaus vakuudesta sekä 
yksityiskohtainen erittely uudelleenarvostuks en toteutustavasta ja tiheydestä.  
e) Luottolaitoksen hyväksymien muiden reaalivakuuksien tyypeistä sekä kunkin 
vakuustyypin ja vastuun määrän asia nmukaisesta suhteesta on laadittava 
selkeät sisäisiä luottokäytänteitä ja -m enettelyjä kuvaavat asiakirjat, jotka ovat 
pyynnöstä tarkastettavissa. 
f) Transaktiorakenteeseen liittyvistä luo ttolaitoksen luottokäytänteistä on käytävä 
ilmi vakuusvaatimukset suhteessa vastuumäärään; kyky muuttaa vakuus 
nopeasti rahaksi; kyky määrittää objektiivinen hinta tai markkina-arvo; miten 
usein arvotiedot ovat käytettävissä (mukaan lukien asiantuntijan arvio); 
vakuuden arvoon liittyvä volatiliteetti. 
 
FI 77   FI g) Sekä alkuperäisessä arvostuksessa että uudelleenarvostuksessa on otettava 
täysimääräisesti huomioon vakuuden arvon he ikentyminen. Arvostuksessa ja 
uudelleenarvostuksessa on kiinnitettävä erityistä huomiota ajan kulumisen 
vaikutuksiin niiden vakuuksien osalta, jo iden arvo on selvästi aikasidonnainen. 
h) Luottolaitoksella on oltava oikeus tark astaa omaisuus paikan päällä. Sillä on 
oltava käytänteet ja menettelyt, joit a sovelletaan sen oikeuteen tarkastaa 
omaisuus paikan päällä. 
i) Luottolaitoksen on sovellettava mene ttelyjä, joilla varmistetaan, että 
luottosuojaksi valittu omais uus on asianmukaisesti vakuutettu. 
1.7. Vakuudellisiksi katsottavia leasing-vas tuita koskevat vähimmäisvaatimukset 
11. Seuraavien edellytysten on täyt yttävä, jotta leasing-liiket oimista johtuvien vastuiden 
vakuutena voidaan pitää vuokrattua omaisuustyyppiä: 
a) edellä 8 tai 10 kohdassa asetettujen ede llytysten on täytyttävä soveltuvin osin, 
jotta leasing-sopimuksen kohteena ol eva omaisuustyyppi voidaan hyväksyä 
vakuudeksi; 
b) vuokralleantajan on sovellettava kattavi a riskienhallintamene ttelyjä, joilla 
valvotaan omaisuuden sijaintia, sen käyttötarkoitusta sekä suunniteltua 
kulumista; 
c) vuokralleantajan laillinen omistusoik eus sekä kyky käyttää oikea-aikaisesti 
omistajalle kuuluvia oikeuksia on varm istettava vankalla oikeudellisella 
kehyksellä; ja 
d) reaaliomaisuuden arvon alentumi sen nopeuden ja leasing-maksujen 
suorittamisnopeuden välinen ero ei s aa olla niin suuri, että vuokratun 
omaisuuden luottoriskiä vähentävä vaikutus tulee liioitellun suureksi. 
1.8. Muun vastikkeellisen luottosuojan hyväksymisen vähimmäisvaatimukset 
1.8.1.  Kolmanteen laitokseen tehdyt talletukset tai sen hallussa olevat vastaavat 
rahoitusvälineet 
12. Tässä liitteessä olevan 1 osan 23 kohdassa ta rkoitetun suojan on täytettävä seuraavat 
edellytykset, jotta siihen voidaan sove ltaa 3 osan 80 kohdan m ukaista käsittelyä: 
a) luotonottajan vaade kolmatta laitosta  kohtaan on virallises ti pantattu tai 
luovutettu luoton myöntäneel le luottolaitokselle; 
b) kyseiselle kolmannelle laitokselle on ilmoitettu panttauksesta tai luovutuksesta; 
c) kolmas laitos voi ilmoituksen perusteel la suorittaa maksuja ainoastaan luoton 
myöntäneelle luottolaitokselle tai sen suostumuksella muille tahoille. 
d) pantti tai luovutus on va raukseton ja peruuttamaton. 
 
FI 78   FI 1.8.2.  Luoton myöntäneelle luottolaitoksel le pantatut henkivakuutukset 
13. Jotta luoton myöntäneelle luottolaitoks elle pantatut henki vakuutukset voidaan 
hyväksyä vakuudeksi, seuraavien edellytysten on täytyttävä: 
a) henkivakuutuksen myöntänyt yhti ö voidaan hyväksyä 1 osan 26 kohdan 
mukaisesti takauksen luonteise n luottosuojan tarjoajaksi; 
b) henkivakuutus on virallisesti pantat tu tai siirretty luoton myöntäneelle 
luottolaitokselle; 
c) henkivakuutuksen myöntäneelle yhtiö lle on ilmoitettu panttauksesta tai 
siirrosta, eikä se voi irtisanoa sopimu sta eikä suorittaa sopimuksen mukaisia 
maksuja ilman lainan myöntäneen luottolaitoksen suostumusta; 
d) vakuutuksella on oltava ilmoitettu taka isinostoarvo, jota ei voida vähentää; 
e) luoton myöntäneellä luottolaitoksella on oltava oikeus irtisanoa vakuutus ja 
saada itselleen takaisinostoarvo kohtuullis essa ajassa velalli sen laiminlyödessä 
maksunsa; 
f) luoton myöntäneelle luottolaitoksel le ilmoitetaan, mikä li vakuutuksenottaja 
laiminlyö vakuutusmaksunsa; 
g) luottosuojan on katettava koko luoton takaisinmaksuaika; ja 
h) pantin on oltava lain  mukaan täytäntöönpanokelpoi nen kaikilla asian kannalta 
merkityksellisillä lainkäyttöalueilla. 
2. TAKAUKSEN LUONTEINEN LUOTTOSUOJA JA LUOTTORISKIN VAIHTOLAINAT  
2.1. Yhteiset vaatimukset takauksille ja luottojohdannaisille 
14. Jollei 16 kohdan säännöksis tä muuta johdu, takaukse n tai luottojohdannaisen 
muodossa hankitun luottosuoj an hyväksyminen edellytt ää seuraavien edellytysten 
täyttymistä: 
a) luottosuojan on oltava välitön;  
b) luottosuojan laajuuden on oltava selvästi määritelty ja kiistaton; 
c) luottosuojasopimukseen ei saa sisältyä ehtoja, joiden täyttämiseen luotonantaja 
ei voi suoraan vaikuttaa ja jotka 
i) antavat luottosuojan tarjoajalle yksip uolisen oikeuden peruuttaa luottosuoja; 
ii) nostavat luottosuojan t odellisia kustannuksia, jos suojattavan vastuun laatu 
heikentyy; 
iii) voisivat vapauttaa luotto suojan tarjoajan velvoittees ta suorittaa kohtuullisessa 
ajassa alkuperäisen velallisen laiminlyömät maksut; tai 
 
FI 79   FI iv) voisivat antaa luottosuojan tarjoa jalle oikeuden lyhentää luottosuojan 
juoksuaikaa; 
d) luottosuojan on oltava lain mukaan  täytäntöönpanokelpoinen kaikilla asian 
kannalta merkityksellisillä lainkäyttöalueilla. 
2.1.1.  Operatiiviset vaatimukset 
15. Luottolaitoksen on osoitettava valvontavir anomaiselleen, että sillä on käytössä 
järjestelmät, joilla hallitaan potentiaal isia riskikeskittymiä, jotka johtuvat 
luottolaitoksen käyttämistä takauksista ta i luottojohdannaisista. Luottolaitoksen on 
pystyttävä osoittamaan, millainen vuorovaikut us sen luottojohdannaisia ja takauksia 
koskevalla strategialla on l uottolaitoksen yleisen riskipro fiilin hallinnan kanssa.  
2.2. Valtioiden ja muun julkisen  sektorin vastatakaukset 
16. Kun vastuu on suojattu takauksella, jo lle on otettu vastat akaus valtiolta, 
keskuspankilta tai alue- tai paikallishalli nnon viranomaiselta, jolta olevia saamisia 
käsitellään 78–83 artiklan mukaisesti kuten saamisia valtiolta, jonka 
lainkäyttöalueelle ne ovat sijoittautuneet , tai kansainväliseltä kehityspankilta, johon 
sovelletaan 78–83 artiklan mukaisesti tai se n nojalla 0 prosentin riskipainoa, tai 
julkisyhteisöltä ja julkisoikeudelliselta la itokselta, jolta olevia saamisia käsitellään 
78–83 artiklan mukaisesti kuten saamisia l uottolaitoksilta, vastuuta voidaan pitää 
kyseisen yhteisön myöntämällä takauksel la suojattuna vastuuna, jos seuraavat 
edellytykset täyttyvät: 
a) vastatakaus kattaa kaikki saamiseen sisältyvät luottoriskin keskeiset osatekijät; 
b) sekä alkuperäinen takaus että vastatak aus täyttävät takauks ille 14, 15 ja 17 
kohdassa asetetut ehdot paitsi,  että vastatakauksen ei tarvitse olla välitön; 
c) toimivaltainen viranom ainen on todennut, että s uoja on riittävän kattava 
eivätkä aiempia ajanjaksoja koskevat tiedot viittaa siih en, että vastatakauksen 
tarjoama suoja ei kattavuudeltaan vast aisi kyseisen yhteisön myöntämää suoraa 
takausta. 
2.3. Takauksia koskevat lisävaatimukset 
17. Jotta takaus voidaan hyväks yä luottosuojaksi, myös seuraavien edellytysten on 
täytyttävä: 
a) Vastapuolen maksukyvyttömyys- ja/tai maksuhaluttomuustilanteessa luoton 
myöntäneellä luottolaitoksel la on oltava oikeus vaa tia takaajaa suorittamaan 
kohtuullisessa ajassa kaikki saamiseen liittyvät erääntyneet maksut, jotka 
kuuluvat luottosuojan piiriin. Takaajan  maksuvelvollisuuden edellytyksenä ei 
saa olla se, että luoton myöntäneen luo ttolaitoksen pitää periä maksua ensin 
vastapuolelta. 
b) Takauksen on oltava selvästi dokument oitu velvoite, jonka takaaja on ottanut 
vastuulleen.  
c) Jollei seuraavassa virkke essä olevan säännöksen soveltamisesta muuta johdu, 
takauksen on katettava kaikki maksut, jotka vastapuolen od otetaan suorittavan 
 
FI 80   FI saamiseen liittyen. Jos tietyntyyppiset maksut on rajattu takauksen 
ulkopuolelle, takauksen hyväksyttyä ar voa on mukautettava vastaamaan 
rajoitettua takausta.  
18. Kun kyse on osana keskinäisiä takausjärjes telmiä myönnetyistä takauksista, jotka 
toimivaltaiset viranomaiset ovat hyväksyneet  tätä tarkoitusta varten tai jotka 16 
kohdassa tarkoitetut tahot ovat an taneet tai joille ne ovat  antaneet vastatakauksen, 
a alakohdan mukaisten vaatimusten voidaan ka tsoa täyttyneen, jos toinen seuraavista 
ehdoista täyttyy: 
a) toimivaltaiset vira nomaiset ovat todenneet, et tä luoton myöntäneellä 
luottolaitoksella on oikeus  saada takaajalta kohtuul lisessa ajassa alustava 
maksu, joka perustuu realistiseen ar vioon kokonaistappiosta mukaan lukien 
tappiot, jotka johtuvat korkojen ja mu iden velallisen velvoitteisiin kuuluvien 
maksujen laiminlyönnistä ja jotka koit uvat todennäköisesti luoton myöntäneen 
luottolaitoksen tappioksi; alustavan maksun on oltava suhteessa takauksen 
kattavuuteen; 
b) toimivaltaiset viranomaiset ovat muulla tavalla todenneet, että takaus tarjoaa 
riittävän hyvän suojan tappi oiden varalta mukaan luki en tappiot, jotka johtuvat 
korkojen ja muiden velallisen ve lvoitteisiin kuuluvien maksujen 
laiminlyönnistä.  
2.4. Luottojohdannaisia koskevat lisävaatimukset  
19. Jotta luottojohdannainen voidaan hyväksyä luottosuojaksi, myös seuraavien 
edellytysten on täytyttävä: 
a) Jollei b alakohdan soveltamisesta muut a johdu, luottojohdannaisen ehdoissa 
maksuvelvollisuuden laukaiseviin tapaht umiin on kuuluttava ainakin seuraavat: 
i) suojattavaan omaisuuteen liittyvien  ehtojen, jotka ovat voimassa maksun 
laiminlyönnin tapahtuessa, mukaisten maksujen laiminlyöminen (mukaan 
lukien maksuajan pidennys, joka vast aa suojattavalle omaisuudelle myönnettyä 
maksuajan pidennystä tai on sitä lyhyempi); ja 
ii) vastapuolen konkurssi, selvitystila tai kyvyttömyys maksaa velkansa tai 
velallisen maksusuorituksen laiminlyönti tai kirjallinen ilmoitus sen yleisestä 
kyvyttömyydestä maksaa velkansa eräpäivinä, ja vastaavat tapahtumat; 
iii) suojattavan omaisuuden uudelleenjärjeste ly, johon sisältyy pääoman, korkojen 
tai palkkioiden maksusta vapauttami nen tai sen lykkäys, joka johtaa 
luottotappioon (eli arv onoikaisuun tai tuloslaskelmaan tehtävään muuhun 
vastaavaan kulukirjaukseen);  
b) jos luottojohdannaisen ehdoiss a määritettyihin maksuvelvollisuuden 
laukaiseviin tapahtumiin ei sisälly a alakohdan iii alakohdassa tarkoitettua 
suojattavan omaisuuden uudelleenjärjeste lyä, se voidaan tästä huolimatta 
hyväksyä luottosuojaksi, jos suojan  arvoa alennetaan 3 osan 84 kohdan 
mukaisesti;  
 
FI 81   FI c) jos on kyseessä luottoj ohdannainen, jonka ehdoissa sallitaan käteismaksu, on 
sovellettava luotettavaa ja yksityiskohtaista prosessi a, jolla tappion määrä 
voidaan arvioida luotetta vasti. Ehdoissa on määritettävä selvästi ajanjakso, 
jonka aikana suojattavan omaisuuden arvo voidaan määrittää maksuvelvoitteen 
laukaisevan tapahtuman jälkeen;  
d) jos käteismaksun edellytyksenä on, että  luottosuojan osta jalla on oikeus ja 
mahdollisuus siirtää suojattava omaisuus luottosuojan tarjoajalle, alkuperäisen 
velvoitteen ehdoissa on määr ättävä, että kyseistä siirtoa ei saa kieltää 
kohtuuttomin perustein;  
e) ne tahot, jotka ovat vastuussa maks uvelvollisuuden laukaisevan tapahtuman 
toteamisesta, on nimettävä selvästi. Maksuvelvollisuuden laukaisevan 
tapahtuman toteaminen ei saa olla ainoa staan luottosuojan tarjoajan vastuulla. 
Luottosuojan ostajalla on oltava oike us ja mahdollisuus ilmoittaa luottosuojan 
tarjoajalle maksuvelvolli suuden laukaisevan tapahtuman toteutumisesta. 
20. Luottojohdannaisen ehtojen muka inen suojattava omaisuus ja referenssiomaisuus (eli 
käteismaksun tai suoritettavan velvoitteen arvoa määritettäessä käytettävä omaisuus) 
tai suojattava omaisuus ja maksuvelvollisuuden laukaisevan tapahtuman 
toteutumisen määrityksessä käytettävä omai suus voivat erota tois istaan ainoastaan, 
jos seuraavat edellytykset täyttyvät:  
a) referenssiomaisuus tai maksuvel vollisuuden laukaisevan tapahtuman 
toteutumisen määrityksessä käytettävä omaisuus on etuoikeusasemaltaan sama 
tai huonompi kuin suojattava omaisuus; 
b) suojattavalla omaisuudella ja refere nssiomaisuudella tai maksuvelvollisuuden 
laukaisevan tapahtuman toteutumisen m äärityksessä käytettä vällä omaisuudella 
on oltava sama vastapuoli (sama oi keushenkilö), ja on sovellettava 
lainsäädännön mukaan täytän töönpanokelpoisia ristikkäisiä 
maksukyvyttömyysperusteita tai ristikkäisiä erääntymisperusteita.  
 
FI 82   FI 3 osa – Luottoriskin vähentämisen vaikutusten laskeminen  
1. Jollei 4–6 osan soveltamisesta muuta johdu ja kun 1 ja 2 osaan sisältyvien säännösten 
edellytykset täyttyvät, kun lasketaan ri skipainotettujen saamisten yhteismäärää 
1 alajakson 78–83 artiklan mukaisesti ja kun lasketaan riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärää ja odotettuje n tappioiden yhteismäärää 84–89 artiklan mukaisesti, 
laskutapaa voidaan muuttaa tämän osan säännösten mukaisesti. 
2. Vakuuksina voidaan pitää käteistä rahaa ja arvopapereita tai hyödykkeitä, jotka on 
ostettu, lainattu tai vastaanotettu takaisinostosopimuksen tai lainaksiantamisen ja 
-ottamisen yhteydessä.  
1. VASTIKKEELLINEN LUOTTOSUOJA  
1.1. Luottoriskin vaihtolainat 
3. Sijoituksia luoton myöntäneen luottolaito ksen liikkeeseen laskemiin luottoriskin 
vaihtolainoihin voidaan käsi tellä kuten käteisvakuuksia. 
1.2. Tase-erien nettoutus 
4. Luoton myöntäneeseen luottolaitokseen tehtyj ä talletuksia ja sen myöntämiä lainoja, 
joihin sovelletaan tase-erien nettoutusta , on käsiteltävä kuten käteisvakuuksia.  
1.3. Päänettoutussopimusten alaiset takaisinos tosopimukset ja/tai arvopapereiden ja 
hyödykkeiden lainaksiantamista ja -ottami sta koskevat sopimukset ja/tai muut 
pääomamarkkinalähtöiset tapahtumat 
1.3.1.  Vastuun täysin mukautetun arvon laskenta 
a) Valvojan antaman vakioarvon leikkauks en tai omat arvonleikkaukset -menetelmän 
soveltaminen 
5. Jollei 12–22 kohdan soveltamisesta muuta johdu, kun lasketaan vastuun täysin 
mukautettua arvoa (E*) vastuille, joihin sovelletaan hyväksyttyjä 
päänettoutussopimusten alaisia takaisi nostosopimuksia ja/tai arvopapereiden ja 
hyödykkeiden lainaksiantamista ja -ottamis ta koskevia sopimuksia ja/tai muita 
pääomamarkkinalähtöisiä tapahtumia, tehtäv ät volatiliteettikorjaukset on laskettava 
jäljempänä määritetyllä tavalla joko sove ltamalla valvojan antamaa vakioarvon 
leikkausta tai omat arvonleikkaustekijä t -menetelmää, kuten rahoitusvakuuksia 
koskevan kattavan menetelmän osalta 35–60 kohdassa säädetään. Omat 
arvonleikkaukset -menetelmää sovellettae ssa on noudatettava samoja ehtoja ja 
vaatimuksia kuin rahoitusvakuuksia koske vassa kattavassa lähestymistavassa. 
6. Kunkin arvopaperityypin nettopositio lasket aan vähentämällä kyseisen tyyppisten 
päänettoutussopimuksen mukaisesti lainak siannettujen, myytyjen tai luovutettujen 
arvopaperien kokonaisarvosta kyseisen tyyppisten sopimuksen mukaisesti 
lainaksiotettujen, ostettujen tai va staanotettujen arvopaperien kokonaisarvo. 
7. Tämän osan 6 kohtaa sovellettaessa arvopaperi n tyypillä tarkoitetaan saman yhteisön 
liikkeeseen laskemia arvopapereita, joilla  on sama liikkeeseenlaskuajankohta, sama 
 
FI 83   FI juoksuaika ja joihin  sovelletaan samoja ehtoja ja realisointia ikoja kuin 35–60 
kohdassa.  
8. Päänettoutussopimuksen selvitysvaluutas ta poikkeavien valuut tojen nettopositio 
lasketaan vähentämällä kyseisen valuutan  määräisten päänettoutussopimuksen 
mukaisesti lainaksiannettu jen, myytyjen tai l uovutettujen arvopaperien 
kokonaisarvosta, johon on lisätty sopimuksen mukaisesti lainaksia nnettu tai siirretty 
kyseisen valuutan määrä, sopimuksen muka isesti lainaksiotettujen, ostettujen tai 
vastaanotettujen kyseisen valuutan määr äisten arvopaperien kokonaisarvo, johon on 
lisätty sopimuksen mukaisesti lainaksiote ttu tai vastaanotettu kyseisen valuutan 
määrä. 
9. Tietyn tyyppiseen arvopaperiin tai käteis positioon soveltuvaa vol atiliteettikorjausta 
on sovellettava kyseisen tyyppisen arvopape rin positiiviseen tai negatiiviseen 
nettopositioon. 
10. Valuuttariskin (fx) volatiliteettikorj austa on sovellettava kunkin valuutan 
positiiviseen tai negatiiviseen  nettopositioon lukuun ottamatta 
päänettoutussopimuksen selvitysvaluuttaa. 
11. E* lasketaan seuraavan kaavan mukaisesti: 
E* = max {0, [( ∑(E) - ∑(C)) + ∑(|kunkin arvopaperin nettopositio| x H sec) + (∑|Efx| x 
Hfx)]}  
Kun riskipainotettujen saamisten yhteismäär ä lasketaan 78–83 artiklan mukaisesti, E 
on kunkin sopimukseen kuuluvan yksittäisen va stuun vastuuarvo, jo ta sovellettaisiin 
luottosuojan puuttuessa. 
Kun riskipainotettujen saamisten ja odotet tujen tappioiden yhteismäärä lasketaan 84–
89 artiklan mukaisesti, E on kunkin sopi mukseen kuuluvan yksittäisen vastuun 
vastuuarvo, jota sovellettaisiin luottosuojan puuttuessa. 
C on kuhunkin vastuuseen sisältyvä  lainaksiotettujen, oste ttujen tai vastaanotettujen 
arvopaperien tai hyödykkeiden tai lainaksiot etun tai vastaanotetun käteisen rahan 
arvo. 
∑(E) on kaikkien sopimuksen mukaisten E:n arvojen summa. 
∑(C) on kaikkien sopimuksen mukaisten C:n arvojen summa. 
Efx on tietyn valuutan (positiivinen tai negatiivinen) 8 kohdan mukaisesti laskettu 
nettopositio lukuun ottamatta sopi muksen selvitysvaluuttaa. 
Hsec on tietyn tyyppiseen arvopaperiin soveltuva volatiliteettikorjaus. 
Hfx on valuutan volat iliteettikorjaus. 
E* on täysin mukautettu vastuuarvo 
b) Sisäisten mallien menetelmän käyttö 
 
FI 84   FI 12. Sen sijaan, että sovelletaan valvojan antamaa vakioarvon leikkausta tai omat 
arvonleikkaustekijät -menetelmää laskettaessa  täysin mukautettua vastuuarvoa (E*), 
joka saadaan sovellettaessa hyväksyt yn päänettoutussopimuksen alaisia 
takaisinostosopimuksia ja/tai arvopaper eiden ja hyödykkeiden lainaksiantamista ja 
-ottamista koskevia sopimuksia ja/tai muita pääomamarkkinalähtöisiä tapahtumia 
(lukuun ottamatta johdannaisssopimuksia),  luottolaitoksille voidaan antaa 
mahdollisuus käyttää sisäisten mallien menetelmää, jossa otetaan huomioon 
päänettoutussopimukseen kuuluvien arvopaperipositioiden väliset 
korrelaatiovaikutukset sekä  rahoitusvälineiden likvidi ys. Tässä menetelmässä 
sovellettavien sisäisten mallien avulla on kyettävä laatimaan estimaatit 
vakuudettomien vastuiden arvon potentiaalisista muutoksista ( ∑E - ∑C). 
13. Luottolaitos voi päättää sove ltaa sisäisten mallien menete lmää riippumatta siitä, onko 
se päättänyt soveltaa luottoriskiin standardimenetelmää vai sisäisten 
luottoluokitusten perusmenetelmää (FIRB). Jo s luottolaitos päättää soveltaa sisäisten 
mallien menetelmää, sen on sovellettava sitä kaikkiin vastapuoliin ja arvopapereihin 
lukuun ottamatta merkitykseltään vähäisiä  salkkuja, joihin se voi soveltaa 5–11 
kohdassa esitettyjä valvojan antamaa vakioarvon leikkausta tai omat 
arvonleikkaustekijät -menetelmää. 
14. Sisäisten mallien menetelmää voivat käyttää luottolaitokset, jotka ovat saaneet 
sisäiselle riskienhallinnan mallille hyvä ksynnän direktiivin [93/6/ETY] liitteen V 
mukaisesti. 
15. Luottolaitokset, jotka eivät ole saanee t kyseisen mallin käytölle valvojan 
hyväksyntää direktiivin 93/6/ETY mukais esti, voivat anoa toimivaltaisilta 
viranomaisilta sisäisen riskienarvioinnin mallin hyväksymistä näiden kohtien 
mukaista tarkoitusta varten.  
16. Hyväksyntä annetaan ainoastaan, jos toim ivaltainen viranomainen katsoo, että 
laitoksen riskienhallintajärjestelmä, jota s ovelletaan päänettoutu ssopimuksen alaisiin 
transaktioihin sisältyvien riskien hallinnassa , on rakenteeltaan asianmukainen ja sitä 
sovelletaan kattavasti ja siinä on erityis esti seuraavat laadulliset ominaisuudet: 
a) transaktioiden potentiaalisen hintavolat iliteetin laskennassa käytetty sisäinen 
riskienmittausmalli on kiinteästi liitetty luottolaitoksen päivittäiseen 
riskienhallintaprosessiin, ja sen perust eella vastuisiin si sältyvistä riskeistä 
ilmoitetaan luottolaitoksen toimivalle johdolle; 
b) luottolaitoksella on kaupa nkäyntiyksiköistä riippumaton 
riskienvalvontayksikkö, joka raportoi suoraan ylimmälle johdolle. Yksikön on 
vastattava luottolaitoksen  riskienhallinta järjestelmän suunnittelusta ja 
toteutuksesta. Se laatii ja analysoi päivittäin raportteja, jotka koskevat 
riskienmittausmallin tuloksia ja positioid en limiitteihin liitty viä asianmukaisia 
toimenpiteitä; 
c) johto käsittelee riskienvalvontayksikön tuottamat päivittäise t raportit tasolla, 
jolla on riittävästi toimivaltaa vähe ntää sekä otettuja positioita että 
kokonaisriskiä; 
 
FI 85   FI d) laitoksella on riittävästi ammattitaitoista henkilöstöä, joka pystyy käyttämään 
kehittyneitä malleja ri skienhallintayksikössä; 
e) luottolaitos on ottanut käyttö ön menettelyt sen seuraamiseksi ja 
varmistamiseksi, että riskienmittausjärjestelmän yleistä toimivuutta koskevia 
dokumentoituja sisäisiä käytänteitä ja valvontamenettelyjä noudatetaan; 
f) voidaan osoittaa, että luottolaitoksen  malleilla on hyväksyt tävällä tarkkuudella 
pystytty mittaamaan riskit tekemä llä vähintään yhden vuoden ajalta 
toteumatestejä mallin tuotoksilla; 
g) luottolaitos toteuttaa lyhyin väliajoin systemaattisen stressitestiohjelman, ja 
ylin johto tarkastelee siitä saatuja tul oksia ja ottaa ne huomioon päättäessään 
toimintatavoista ja limiiteistä; 
h) luottolaitoksen on osana säännöllistä sisäistä tarkastustaan teetettävä 
riippumaton selvitys riskienmittausjärjestelmästä. Tässä selvityksessä on 
käsiteltävä sekä kaupankäyntiä hoitavi en yksiköiden että riippumattoman 
riskienvalvontayksikön toimintaa; 
i) luottolaitoksen on vähintään kerran vuodessa tehtävä tarkastus 
riskienhallintajärjestelmästään.  
17. Potentiaalisia arvonmuutoksia koskevassa  laskelmassa on noudatettava seuraavia 
vähimmäisvaatimuksia: 
a) potentiaalinen arvonmuutos on lask ettava vähintään kerran päivässä; 
b) 99 prosentin yksisuunt ainen luottamusväli; 
c) sama viiden päivän realisointiaika lukuun ottamatta muita kuin 
takaisinostosopimuksia tai arvopapereid en ja hyödykkeiden lainaksiantamista 
ja -ottamista koskevia transaktioita, jolloin on sovellettava 10 päivän 
realisointiaikaa; 
d) vähintään yhtä vuotta vastaava tark astelujakso lukuun ottamatta tapauksia, 
joissa lyhyempi tarkastelujakso on aihee llinen hintavolatiliteetin merkittävän 
lisääntymisen vuoksi; 
e) tietojen päiv ittäminen kolmen kuukauden välein. 
18. Toimivaltaisten viranomaisten on edellytettäv ä, että sisäiseen riskienarviointimalliin 
sisältyy riittävästi riskitekij öitä, jotta kaikki oleelliset hintariskit voidaan ottaa 
huomioon. 
19. Toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa l uottolaitoksille luvan käyttää empiirisiä 
korrelaatioita riskiluokan sisällä ja niiden vä lillä, jos ne ovat vakuuttuneita siitä, että 
laitoksen korrelaatioiden mittausjärjestelmä on asianmukainen ja että sitä sovelletaan 
kattavasti. 
20. Sisäisten mallien menetelmää käyttävien luottolaitosten on laadittava mallin 
tuotoksista toteumatestit, joih in valitaan vuosittain 20 va stapuolen otos. Vastapuoliin 
 
FI 86   FI on sisällyttävä luottolaitoksen oman risk ienmittausmenetelmän mukaiset kymmenen 
suurinta vastapuolta, ja loput kymmenen va litaan satunnaisotannalla. Luottolaitoksen 
on verrattava jokaisen päivän ja vast apuolen osalta vast apuoleen liittyvän 
vastuuarvon yhden päivän aikana toteutunu tta muutosta vastuuarvon arvioituun 
muutokseen, joka on laskettu sisäis ten mallien menetelmällä edellisen 
kaupankäyntipäivän päättyessä. Havainto muodostaa poikkeuksen, kun vastuuarvon 
toteutunut muutos on suurempi kuin sisäisen  mallin tuottama estimaatti. Sisäisen 
mallin tuottaman estimaatin arvoa on korot ettava käyttäen taulukon 1 mukaisia 
kertoimia riippuen siitä, kuinka paljon poi kkeuksia 20:ta vastapuolta koskeviin 
havaintoihin sisältyy viimeksi kuluneide n 250 kaupankäyntipäivän aikana (yhteensä 
5 000 havaintoa).  
Taulukko 1 
Alue Poikkeusten 
lukumäärä Kerroin 
Vihreä alue  0–99  1 
  100–119  1,13 
  120–139  1,17 
Keltainen alue  140–159  1,22 
  160–179  1,25 
  180–199  1,28 
Punainen alue  200 tai 
enemmän  1,33 
 
Luottolaitoksen on osana toteumatestejä (backtesting) varmistettava, että poikkeukset 
eivät keskity yhteen tai useampaan vastapuoleen liittyviin vastuisiin.  
21. Sisäisten mallien menetelmää käyttävien luottolaitosten täysin mukautettu 
vastuuarvo (E*) lasketaan se uraavan kaavan mukaisesti: 
E* = max {0, [( ∑E - ∑C) + (sisäisten mallien tuottama estimaatti x kerroin)]} 
Kun riskipainotettujen saamisten yhteism äärä lasketaan 1 alajakson 78–83 artiklan 
mukaisesti, E on kunkin sopimukseen kuuluva n yksittäisen vastuun vastuuarvo, jota 
sovellettaisiin luottosuojan puuttuessa. 
Kun riskipainotettujen saamisten ja odot ettujen tappioiden yhteismäärä lasketaan 
84-89 artiklan mukaisesti, E on kunkin s opimukseen kuuluvan yksittäisen vastuun 
vastuuarvo, jota sovellettaisiin luottosuojan puuttuessa. 
C on kuhunkin vastuuseen sisältyvä  lainaksiotettujen, oste ttujen tai vastaanotettujen 
arvopaperien tai lainaksiot etun tai vastaanotetun käteis en rahan markkina-arvo. 
 
FI 87   FI ∑(E) on kaikkien sopimuksen mukaisten E:n arvojen summa. 
∑(C) on kaikkien sopimuksen mukaisten C:n arvojen summa. 
22. Kun luottolaitos laskee pääomavaatimuksia sisäisen mallin avulla, sen on käytettävä 
mallin tuotosta edelliseltä kaupankäyntipäivältä. 
1.3.2.  Riskipainotettujen saamisten ja odotettu jen tappioiden yhteis määrän laskeminen 
päänettoutussopimusten alaisill e takaisinostosopimuksille ja/tai arvopapereiden ja 
hyödykkeiden lainaksiantamista ja -ottamist a koskeville sopimuks ille ja/tai muille 
pääomamarkkinalähtöisille tapahtumille 
Standardimenetelmä 
23. Kohtien 5–22 mukaisesti laskettu E* on se vastuun määrä, jota on käytettävä 80 
artiklan mukaisessa laskennassa, kun on kyse päänettoutussopimuksen alaisiin 
liiketoimiin liittyvästä vastapuolelta olevan vastuun määrästä.  
Sisäisten luottoluokitusten perusmenetelmä (FIRB) 
24. Kohtien 5–22 mukaisesti laske ttu E* on se vastuun määrä, jota on käytettävä liitteen 
VII mukaisessa laskennassa, kun on kys e päänettoutussopimuksen alaisiin 
liiketoimiin liittyvästä vastapuolelta olevan vastuun määrästä. 
1.4. Rahoitusvakuudet 
1.4.1.  Rahoitusvakuuksia koskeva yksinkertainen menetelmä 
25. Rahoitusvakuuksia koskevaa yksinkertaista menetelmää voidaan soveltaa ainoastaan 
silloin, kun riskipainotettujen saamisten yhteismäärä lasketaan 78–83 artiklan 
mukaisesti. Luottolaitos ei saa sove ltaa sekä rahoitusvakuuksia koskevaa 
yksinkertaista menetelmää että rahoitus vakuuksia koskevaa kattavaa menetelmää.  
Arvostus 
26. Tätä menetelmää sovellettaessa hyväksyt yn rahoitusvakuuden arvoksi määrätään sen 
2 osan 6 kohdan mukaisesti määritetty markkina-arvo. 
Riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskeminen 
27. Riskipainoa, jota sovellettaisiin 78–83 arti klan mukaisesti, jos luotonantajalla olisi 
vakuusinstrumenttiin kohdistuva välitön vastuu , on sovellettava vaateiden niihin 
osiin, joilla on hyväksytty markkina-arvoon  arvostettu vakuus. Vakuudellisen osan 
riskipainon on oltava vähintään 20 pr osenttia lukuun ottamatta 28–30 kohdassa 
mainittuja tapauksia. Vastuun muulle os alle on annettava riskipaino, jota 
sovellettaisiin 78–83 artiklan mukaisesti vastapuolelta olevaan vakuudettomaan 
vastuuseen.  
Takaisinostosopimukset sekä arvopaper ien lainaksiantaminen ja -ottaminen 
28. Vastuun, joka johtuu 59–60 kohda ssa luetellut kriteerit tä yttävistä transaktioista, 
vakuudelliselle osuudelle on annettava risk ipainoksi 0 prosenttia. Jos transaktion 
 
FI 88   FI vastapuoli ei ole keskeinen markkina toimija, on sovellettava 10 prosentin 
riskipainoa. 
OTC- johdannaissopimukset, jotka arvos tetaan päivittäin markkinahintaan 
29. Kun kyse on liitteessä IV lu eteltujen johdannaisinstrumen ttien liitteen III mukaisesti 
laskettavista vastuuarvoista, 0 prosentin  riskipainoa on sovellettava vastuiden 
vakuudelliseen osaan edellyttäen, että johdannaisinstrumentit arvostetaan päivittäin 
markkinahintaan ja vakuutena on käteistä  rahaa tai muita käteiseen verrattavia 
instrumentteja eivätkä vastuu ja vakuus ol e eri valuutoissa. Kyseisiin transaktioihin, 
joiden vakuutena on valtioiden tai keskus pankkien liikkeeseen laskemia vieraan 
pääoman ehtoisia arvopapereita, joille annetaan 78–83 artiklan mukaisesti 
0 prosentin riskipaino, liitt yvien vastuuarvojen vakuudellis elle osalle on annettava 
10 prosentin riskipaino. 
Tässä kohdassa ’valtioiden tai keskuspa nkkien liikkeeseen laskemiin vieraan 
pääoman ehtoisiin arvopapereihin’ katsotaan kuuluvan 
a) alue- ja paikallisviranomaisten liikk eeseen laskemat vieraan pääoman ehtoiset 
arvopaperit, joihin liittyviä vastuita  pidetään 78–83 artiklan mukaisesti 
saamisina siltä valtiolta, jonka lainkäyttö alueella alue- tai pa ikallisviranomaiset 
toimivat; 
b) kansainvälisten kehityspankkien l iikkeeseen laskemat vieraan pääoman 
ehtoiset arvopaperit, joihin sovellet aan 78–83 artiklan mukaisesti tai sen nojalla 
0 prosentin riskipainoa; 
c) kansainvälisten organis aatioiden liikkeeseen laskemat vieraan pääoman 
ehtoiset arvopaperit, jo ihin sovelletaan 78–83 artikla n mukaisesti 0 prosentin 
riskipainoa. 
Muut transaktiot 
30. Riskipainoksi voidaan antaa 0 prosenttia, kun vastuu ja vakuus ovat saman valuutan 
määräisiä, ja 
a) vakuutena on käteistalletus tai muu käteiseen verrattava instrumentti; tai 
b) vakuutena on valtioiden tai keskuspankkien liikkeeseen laskemia vieraan 
pääoman ehtoisia arvopaper eita, joille voidaan 78–83 artiklan mukaisesti antaa 
0 prosentin riskipaino, ja vakuuden mar kkina-arvoa on alennettu 20 prosenttia. 
Tätä kohtaa sovellettaessa ’valtioiden tai keskuspankkien liikkeeseen laskemiin 
vieraan pääoman ehtoisiin arvopapereihin ’ katsotaan kuuluvan edellisessä kohdassa 
mainitut arvopaperit. 
1.4.2.  Rahoitusvakuuksia koskeva kattava menetelmä 
31. Kun rahoitusvakuuksia käs itellään kattavan menetelm än mukaisesti, vakuuden 
markkina-arvoon on tehtävä volatiliteet tikorjauksia jäljempänä olevien 35–60 
kohdan mukaisesti, jotta hint avolatiliteetin vaikutukset voidaan ottaa huomioon. 
 
FI 89   FI 32. Jollei 33 kohdassa esitetystä OTC-johda nnaisia koskevasta valuuttaerojen 
käsittelystä muuta johdu, vakuuden ollessa er i valuutassa kuin suojattava omaisuus 
volatiliteettikorjaukseen, joka vakuuden arvoon tehdään 35–60 artiklan mukaisesti, 
on lisättävä valuutan volatiliteetin edellyttämä mukautus.  
33. OTC-johdannaissopimuksiin, jotka kuuluvat li itteen III mukaisesti toimivaltaisten 
viranomaisten hyväksymien nettoutussopimu sten piiriin, on tehtävä valuutan 
volatiliteetin edellyttäm ä volatiliteettikorjaus, kun vakuuden valuutta ja 
selvitysvaluutta poikkeavat toisistaan. Myös silloin, kun nettoutussopimuksen piiriin 
kuuluvissa transaktioissa käytetään useita valuuttoja, on tehtävä ainoastaan yksi 
volatiliteettikorjaus. 
a) Mukautettujen arvojen laskenta 
34. Lukuun ottamatta hyväksytyn päänettoutussopi muksen alaisia transaktioita, jolloin 
sovelletaan 5–24 kohdan mukaisia säännöksiä , vakuuden volatiliteettikorjattu arvo 
lasketaan kaikkien transaktioiden osalta seuraavasti: 
CVA = C x (1-H C-HFX) 
Vastuun volatiliteettikorjattu arvo lasketaan seuraavasti: 
EVA = E x (1+H E); OTC-johdannaissopimusten osalta E VA = E. 
Vastuun täysin mukautettu arvo, jossa ot etaan huomioon sekä vakuuden volatiliteetti 
että vakuuden riskiä vähentävät va ikutukset, lasketaan seuraavasti: 
E* = max {0, [E VA - CVAM]} 
missä 
E on 78–83 artiklan tai 84–89 ar tiklan mukaisesti määritetty  vastuuarvo tilanteessa, 
jossa vastuu olisi vakuudeton. 
EVA on vastuun arvo, johon on tehty volatiliteettikorjaus. 
CVA on vakuuden arvo, johon on tehty volatiliteettikorjaus. 
CVAM on yhtä kuin C VA , johon on tehty juoksuajan mahdollisten erojen edellyttämä 
korjaus 4 osan säännösten mukaisesti. 
HE on vastuuseen (E) tehtäv ä volatiliteettikorjaus, j oka lasketaan 35–60 kohdan 
mukaisesti. 
HC on vakuuteen tehtävä vo latiliteettikorjaus, j oka lasketaan 35–60 kohdan 
mukaisesti. 
HFX on valuuttaerojen edellyttämä volatilite ettikorjaus, joka lasketaan 35–60 kohdan 
mukaisesti. 
E* on täysin mukautettu vastuuarvo, jo ssa on otettu huom ioon volatiliteetti ja 
vakuuden riskiä vähentävä vaikutus. 
 
FI 90   FI b) Sovellettavien volatiliteettikorjausten laskenta 
35. Volatiliteettikorjaukset voidaan laskea kahde lla tavalla eli soveltamalla joko valvojan 
antamaa vakioarvon leikkausta tai om at arvonleikkaustekijät -menetelmää. 
36. Luottolaitos voi päättää soveltaa joko valv ojan antamaa vakioar von leikkausta tai 
omat arvonleikkaustekijät -menetelmää riippumatta siitä, onko se päättänyt soveltaa 
riskipainotettujen saamis ten yhteismäärän laskenna ssa 78–83 artiklaa vai 84–89 
artiklaa. Jos luottolaitos p äättää soveltaa omat arvonleikkaustekijät -menetelmää, sen 
on sovellettava sitä kaikkiin rahoitu svälineiden tyyppeihi n lukuun ottamatta 
merkitykseltään vähäisiä salkkuja, joih in voidaan soveltaa valvojan antamaa 
vakioarvon leikkausta. 
Jos vakuus koostuu useista hyväksytyistä er istä, volatiliteetti korjaus lasketaan 
seuraavan kaavan mukaisesti: ∑=
ii iHa H
, missä a i on erän osuus koko vakuudesta 
ja H i on kyseiseen erään sovellet tava volatiliteettikorjaus. 
i) Valvojan antama vakioarvon leikkaus  
37. Valvojan antamiin vakioarvon leikkauksiin  perustuvan lähestymistavan (oletuksena 
päivittäinen arvonmääritys) mukaisesti teht ävät volatiliteettikor jaukset on esitetty 
taulukoissa 2–5.  
VOLATILITEETTIKORJAUKSET 
Taulukko 2 
Luotto-
luokka, johon 
vieraan 
pääoman 
ehtoisen 
arvopaperin 
luottoluo-
kitus kuuluu Jäljellä 
oleva 
juoksu-
aika Tässä liitteessä olevan 1 osan 
7 kohdan b alakohdassa 
mainittujen yhteisöjen 
liikkeeseen laskemiin vieraan 
pääoman ehtoisiin 
arvopapereihin tehtävät 
volatiliteettikorjaukset  Tässä liitteessä olevan 1 osan 7 
kohdan c ja d alakohdassa 
mainittujen yhteisöjen liikkeeseen 
laskemiin vieraan pääoman ehtoisiin 
arvopapereihin tehtävät 
volatiliteettikorjaukset 
  20 
päivän 
reali-
sointi-
aika 
(%) 10 
päivän 
reali-
sointi-
aika (%) 5 päivän 
reali-
sointi-
aika (%) 20 päivän 
realisointi-
aika (%) 10 päivän 
realisoin-
tiaika (%) 5 päivän 
realisoin-
tiaika (%) 
1 ≤ 1 
vuosi 0,707 0,5 0,354 1,414 1 0,707 
 >1 ≤ 5 
vuotta 2,828 2 1,414 5,657 4 2,828 
 > 5 5,657 4 2,828 11,314 8 5,657 
 
FI 91   FI vuotta 
2–3 ≤ 1 
vuosi 1,414 1 0,707 2,828 2 1,414 
 >1 ≤ 5 
vuotta 4,243 3 2,121 8,485 6 4,243 
 > 5 
vuotta 8,485 6 4,243 16,971 12 8,485 
4 ≤ 1 
vuosi 21,213 15 10,607 – – – 
 >1 ≤ 5 
vuotta 21,213 15 10,607 – – – 
 > 5 
vuotta 21,213 15 10,607 – – – 
Taulukko 3 
Luottoluokka, 
johon 
lyhytaikaisen 
vieraan 
pääoman 
ehtoisen 
arvopaperin 
luottoluokitus 
kuuluu Tässä liitteessä olevan 1 osan 7 kohdan b 
alakohdassa mainittujen yhteisöjen liikkeeseen 
laskemiin lyhytaikaisen luottoluokituksen 
saaneisiin vieraan pääoman ehtoisiin 
arvopapereihin tehtävät volatiliteettikorjaukset Tässä liitteessä olevan 1 osan 7 kohdan c j
alakohdassa mainittujen yhteisöjen liikkees
laskemiin lyhytaikaisen luottoluokitu k
saaneisiin vieraan pääoman ehtoi s
arvopapereihin tehtävät volatiliteettikorjau k
 
 20 päivän 
realisointiaika 
(%) 10 päivän 
realisointiaika 
(%) 5 päivän 
realisointiaika 
(%) 20 päivän 
realisointiaika 
(%) 10 päivän 
realisointiaika 
(%) 5 päi v
realisointi a
(%) 
1 0,707 0,5 0,354 1,414 1 0,707 
2–3 1,414 1 0,707 2,828 2 1,414 
Taulukko 4 
Muunt yypp iset vakuudet ja vastuut
 20 päivän 
realisointiaika 
(%) 10 päivän 
realisointiaika 
(%) 5 päivän 
realisointiaika 
(%) 
Pääindeksiin sisälty vät osakkeet ja 
vaihtovelkakirjalainat 21,213 15 10,607 
Muut virallisesti hyväksytyssä 35,355 25 17,678 
 
FI 92   FI pörssissä kaupankäynnin kohteena 
olevat osakkeet ja 
vaihtovelkakirjalainat 
Käteinen raha 0 0 0 
Kulta 21,213 15 10,607 
Taulukko 5 
Valuuttaeroista johtuvat volatiliteettikorjaukset 
20 päivän realisointiaika (%) 20 päivän realisointiaika (%) 5 päivän realisointiaika (%) 
11,314 8 5,657 
38. Vakuudellisen luotonannon osalta rea lisointiaika on 20 pankkipäivää. 
Takaisinostosopimusten (lukuun ottamatta sopimuksia, joihin sisältyy hyödykkeiden 
tai hyödykkeiden omistusoikeuteen liitt yvien taattujen oike uksien luovutus) ja 
arvopaperien lainaksiantamisen ja -ottam isen osalta realis ointiaika on viisi 
arkipäivää. Muiden pääomamarkkinalähtöisten  transaktioiden osalta realisointiaika 
on 10 arkipäivää. 
39. Taulukoissa 2–5 ja 40–42 kohdassa luottoluokk a, johon vieraan pääoman ehtoinen 
arvopaperi kuuluu, on luottoluokka, jota toimivaltaiset viranomaiset ovat 78–83 
artiklan mukaisesti todenneet ulkoisen luottoluokituksen vastaavan. Tässä 
tapauksessa on sovellettava myös 1 osan 10 kohtaa. 
40. Ei-hyväksytyille arvopapereille , jotka on lainattu tai myyty takaisinostosopimuksen 
tai arvopaperien lainaksiantamisen ja -ottamisen yhteydessä, tehdään sama 
volatiliteettikorjaus kuin p ääindeksin ulkopuolisille os akkeille, jotka on otettu 
kaupankäynnin kohteeksi virall isesti hyväksytyssä pörssissä. 
41. Yhteissijoitusyrityksissä olevii n hyväksyttyihin osuuksiin tehdään 
volatiliteettikorjaus, joka vastaa suurinta volatiliteettikorjausta, joka tehtäisiin 
omaisuuseriin, joihin raha stolla on oikeus  sijoittaa, otta en huomioon 38 kohdassa 
määritetty transaktion realisointiaika. 
42. Laitosten liikkeeseen laskemiin luokittelemattomiin vieraan pääoman ehtoisiin 
arvopapereihin, jotka täyttä vät 1 osan 8 kohdassa asetet ut hyväksyttävyyskriteerit, 
tehdään samat volatiliteettikorjaukset kuin laitosten ja yritysten liikkeeseen laskemiin 
arvopapereihin, joille on annettu luo ttoluokkaa 2 tai 3 vastaava ulkoinen 
luottoluokitus. 
ii) Omat volatiliteettikorjausten estimaatit  
43. Toimivaltaiset viranomai set voivat antaa laitoksill e, jotka noudattavat 48–57 
kohdassa asetettuja vaatimuksia , mahdollisuuden soveltaa omia 
volatiliteettiestimaatteja laskettaessa vakuuksiin ja vastuisiin tehtäviä 
volatiliteettikorjauksia.  
 
FI 93   FI 44. Jos vieraan pääoman ehtoisilla arvopapere illa on hyväksytyn luottoluokituslaitoksen 
antama luottoluokitus, joka vastaa sijoit usluokkaa (investment grade) tai on sitä 
parempi, toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että luottolaitokset laskevat 
jokaiselle arvopaperiluokalle oman volatiliteettiestimaatin.  
45. Luokkia määritettäessä l uottolaitosten on otettava huomioon arvopaperin 
liikkeeseenlaskijan ominaispiirteet, arvopape rien ulkoinen luottoluokitus, niiden 
jäljellä oleva juoksuaika sekä niiden m uunnettu duraatio. Volatiliteettiestimaattien on 
vastattava arvopapereita, jotka luotto laitos on sisällyttänyt kuhunkin luokkaan. 
46. Vieraan pääoman ehtoisten ar vopaperien, joilla on hyväksytyn 
luottoluokituslaitoksen antama luottoluok itus, joka on heikompi  kuin sijoitusluokka, 
ja muiden hyväksyttävien vakuuksien volat iliteettikorjaukset on laskettava kunkin 
yksittäisen omaisuuserän osalta erikseen. 
47. Luottolaitosten, jotka käyttä vät omat arvonleikkaustekijät -menetelmää, on arvioitava 
vakuuden volatiliteetti tai valuuttaero ottamatta huomioon vakuudettomien 
vastuiden, vakuuksien ja/tai valuu ttojen välistä korrelaatiota.  
Määrälliset kriteerit 
48. Volatiliteettikorjauksia lask ettaessa on käytettävä 99 prosentin yksisuuntaista 
luottamusväliä. 
49. Seuraavia realisointiaikoja on sovell ettava: vakuudellisessa luotonannossa 
20 pankkipäivää; takaisinostosopimuksissa 5 pankkipäivää paitsi jos niihin sisältyy 
hyödykkeiden tai hyödykkeiden omistusoik euteen liittyvi en taattujen 
omistusoikeuksien luovutus ta i arvopaperien lainaksiantami nen ja -ottaminen; muissa 
pääomamarkkinalähtöisissä tran saktioissa 10 pankkipäivää.  
50. Luottolaitokset voivat käyttä ä volatiliteettikorjauksessa lukuja, jotka on laskettu 
lyhyempiin tai pidempiin realisointiai koihin perustuen kuin mitä 49 kohdassa on 
säädetty kyseessä oleville sopimu styypeille, skaalaamalla säädettyä 
volatiliteettikorjausta ylöspäin tai alas päin käyttäen aikakaavan neliöjuurta: 
N M N M TTH H /= 
missä T M on todellinen realisointiaika; 
HM on kyseisen realisointiajan m ukainen volatiliteettikorjaus; 
HN on säädettyyn realisointiaikaan T N perustuva volatiliteettikorjaus. 
51. Luottolaitosten on otettava huomioon la adultaan heikompien omaisuuserien 
vähäisempi likvidiys. Realisointiaikaa on tarkistettava ylöspäin, jos vakuuden 
likvidiydestä on epävarmuutta. Luotto laitosten on myös ilmoitettava, jos 
potentiaalinen volatiliteetti on aiemmissa tiedoissa arvioitu liian alhaiseksi (esim. 
sidotut valuutat). Näihin tapauksiin on sovellettava stressiskenaariota. 
52. Volatiliteettikorjauksia laskett aessa havaintokauden (otantakausi) pituuden on oltava 
vähintään yksi vuosi. Luottolaitoksilla, jo tka käyttävät havaintokauden määrittelyssä 
painotusjärjestelmää tai muita menetelmiä , toteutuneen havaintokauden pituuden on 
 
FI 94   FI oltava vähintään yksi vuosi (yksittäisten havaintojen painotetun keskimääräisen 
viiveen on oltava vähintään kuusi kuukautta).  Toimivaltaiset viranomaiset voivat 
myös edellyttää, että  luottolaitokset lask evat volatiliteettiko rjauksensa lyhyemmältä 
ajanjaksolta, jos toimivaltaiset viranomaiset katsovat tämän olevan perusteltua 
hintavolatiliteetin merkittävän lisääntymisen vuoksi. 
53. Luottolaitosten on päivitettävä tietokan tansa vähintään kerran kolmessa kuukaudessa 
ja päivitettävä tietoja m yös silloin, kun markkinahinnat muuttuvat merkittävästi. 
Tämän mukaisesti volatiliteet tikorjaukset on laskettava vähintään kolmen kuukauden 
välein.  
Laadulliset vaatimukset 
54. Volatiliteettiestimaatteja on käytettävä luottolait oksen päivittäisessä 
riskienhallintaprosessissa mukaan lukien sen sisäiset vastuulimiitit. 
55. Jos luottolaitoksen päivittäisessä riskienhallinnassaan käyttämä realisointiaika on 
pidempi kuin kyseiselle sopimustyypille tässä  osassa määritetty realisointiaika, 
luottolaitoksen volatilit eettikorjauksia on korotett ava 50 kohdassa määritetyn 
aikakaavan neliöjuuren mukaisesti. 
56. Luottolaitoksella on oltava vakiintuneet menettelyt, jo illa seurataan dokumentoitujen 
käytänteiden ja valvontatoimien noudattami sta; käytänteillä ja valvontatoimilla 
hallitaan järjestelmää, jolla estimoidaan volatiliteettikorjauksia ja integroidaan 
estimaatit luottolaitoksen riskienhallintajärjestelmään.  
57. Luottolaitoksen omaan sisäisen tarkastuks en prosessiin on kuuluttava säännöllisesti 
suoritettava volatiliteettikor jausten estimointijärjestelmän riippumaton tarkastelu. 
Volatiliteettikorjausten estimoinnissa ja es timaattien integroinnissa luottolaitoksen 
riskienhallintajärjestelmään käytettävän kokonaisjärjestelmän tarkastelu on 
suoritettava vähintään kerra n vuodessa ja siihen on sisällyttävä ainakin seuraavat 
toimet: 
a) volatiliteettikorjausten estimaattien inte grointi päivittäiseen riskienhallintaan; 
b) volatiliteettikorjausten estimointip rosessissa tapahtuvien merkittävien 
muutosten validointi; 
c) volatiliteettikorjausten estimointijärjes telmässä käytettävien tietolähteiden 
johdonmukaisuuden, oikea-aikaisuuden ja luotettavuuden varmistaminen 
mukaan lukien tietoläht eiden riippumattomuus; 
d) volatiliteettioletusten paikkansap itävyys ja tarkoituksenmukaisuus. 
iii) Volatiliteettikorjausten korottaminen  
58. Tämän osan 37–42 kohdassa määritettyjä vo latiliteettikorjauksia sovelletaan, kun 
arvot määritetään päivittäin. Jos luottola itos käyttää 43–57 kohdan mukaisesti omia 
volatiliteettikorjausten estimaatteja, ne on en sisijaisesti laskettava päivittäisten 
arvonmääritysten perusteella. Jos arvostus tehdään harvemmin kuin kerran päivässä, 
on sovellettava suurempia volatiliteetti korjauksia. Ne lasketaan korottamalla 
 
FI 95   FI päivittäin arvostettuja volatiliteettikor jauksia seuraavan ”ajan neliöjuureen” 
perustuvan kaavan mukaisesti: 
MM R
MTT N HH)1 (−+=
 
missä 
H on sovellettava volatiliteettikorjaus 
HM on volatiliteettikorjaus, kun suor itetaan päivittäinen arvostus 
NR on arvostusten suorittamisen välinen aika pankkipäivinä 
TM on kyseisen sopimustyypin realisointiaika. 
iv) 0 prosentin volatiliteettikorjauksen soveltamisehdot  
59. Kun luottolaitos soveltaa takaisinos tosopimuksissa sekä arvopaperien 
lainaksiantamisessa ja -ottami sessa valvojan antamaa vaki oarvon leikkausta tai omat 
arvonleikkaustekijät -menetelmää ja a–h ala kohdassa asetetut edellytykset täyttyvät, 
toimivaltaiset viranomaise t voivat antaa luottolaitoks ille mahdollisuuden olla 
soveltamatta 35–58 kohdan mukaisesti laskettu ja volatiliteettikorjauksia ja soveltaa 
sen sijaan 0 prosentin volatiliteettikorjaus ta. Tämä vaihtoehto ei ole sallittu, kun 
luottolaitokset soveltavat 12–22 kohdassa es itettyä sisäisten mallien menetelmää. 
a) Sekä vastuu että vakuus ovat 1 os an 7 kohdan b alakohdassa tarkoitettua 
käteistä rahaa tai arvopapereita. 
b) Sekä vastuu että vakuus ovat saman valuutan määräisiä.  
c) Sopimuksen juoksuaika ei  saa olla yhtä päivää pidempi tai sitten sekä vastuun 
että vakuuden markkina-arvon määrit yksen tai nettoarvon tilityksen on 
tapahduttava päivittäin. 
d) Vastapuolen laiminlyömää nettoarvon tilitystä edeltäneen viimeisimmän 
markkina-arvon määrittämisen ja vakuuden rahaksi muuttamisen välinen aika 
ei saa ylittää neljää pankkipäivää. 
e) Sopimus selvitetään kyseise lle sopimustyypille hyväksytyssä 
selvitysjärjestelmässä. 
f) Sopimukseen kuuluvat asiakirjat ovat kyseisellä arvopaperityypillä 
toteutettavissa takaisinostosopimuksissa tai arvopaperien lainaksiantamisessa 
ja -ottamisessa käytettäviä va kiomuotoisia asiakirjoja.  
g) Sopimukseen sovelletaan asiakirjoja,  joissa todetaan, että vastapuolen 
laiminlyödessä velvoitteensa tilittää käteinen raha, ar vopaperit tai nettoarvo tai 
muu vastike sopimus voidaan  purkaa välittömästi.  
 
FI 96   FI h) Toimivaltaiset viranomaiset pitävät vastapuolta keskeisenä markkinatoimijana. 
Keskeisiin markkinatoimijoihin voivat kuulua seuraavat yhteisöt: 
– tässä liitteessä olevan 1 osan 7 kohdan b alakohdassa mainitut yhtei söt, joille 
annetaan 78–83 artiklan mukais esti 0 prosentin riskipaino; 
– laitokset; 
– muut rahoitusalan yritykset (mukaan luki en vakuutusyritykset) , joilta oleville 
vastuille annetaan 78–83 artiklan mukaisesti 20 pr osentin riskipaino, tai jos 
kyse on luottolaitoksista, jotka laskevat riskipainotettujen saamisten ja 
odotettujen tappioiden yhteismäär än 83–89 artiklan mukaisesti, 
luottolaitoksilla ei ole hyväksytyn luottoluokituslaitoksen antamaa 
luottoluokitusta, mutta joiden maksukyvyttömyyden todennäköisyys sisäisen 
luokituksen mukaan vast aa hyväksyttyjen luottoluokituslaitosten antamia 
luottoluokituksia, ja jonka toimivalta iset viranomaiset katsovat vastaavan 
vähintään luottoluokkaa 2 yrityssaamiste n riskipainotuksesta  annettujen 78–83 
artiklaan sisältyvien säännösten mukaisesti. 
– säännellyt yhteissijoitusyritykset, joihin  sovelletaan pääom aa tai vipuvaikutusta 
koskevia vaatimuksia; 
– säännellyt eläkerahastot; ja 
– hyväksytyt selvitysorganisaatiot. 
60. Jos toimivaltainen viranomainen sallii  kotivaltionsa liikkeeseen laskemilla 
arvopapereilla tehtävien takaisinostosopimu sten tai arvopaperien lainaksiantamisen 
ja -ottamisen osalta 59 kohda ssa esitetyn käsittelyn, muut  toimivaltaiset viranomaiset 
voivat antaa niiden lainkäyttöalueelle sijo ittautuneiden luottolaitosten soveltaa samaa 
lähestymistapaa samoihin sopimuksiin. 
c) Riskipainotettujen saamisten ja odotettu jen tappioiden yhteismäärän laskeminen 
Standardimenetelmä 
61. Tämän osan 34 kohdan mukaisesti laskettu E*:n arvo on 80 arti klassa tarkoitettu 
vastuuarvo. 
Sisäisten luottoluokitusten perusmenetelmä (FIRB) 
62. Tämän kohdan mukaisesti laskettu LGD* (tot eutunut tappio-osuus) on liitteessä VII 
tarkoitettu LGD. 
LGD* = Max {0, LGD x [(E*/E]}  
missä 
LGD on tappio-osuus, jota sovellettaisiin  vastuisiin 84–89 kohdan mukaisesti, jos 
vastuulla ei olisi vakuutta; 
E on 84–89 artiklan mukainen vastuuarvo; 
 
FI 97   FI E* lasketaan 34 kohdan mukaisesti. 
1.5. Muut hyväksytyt vakuudet sove llettaessa 84–89 artiklaa 
1.5.1.  Arvostus 
a) Kiinteistövakuudet 
63. Riippumattoman arvioijan on määritettävä k iinteistön arvoksi mar kkina-arvo tai sitä 
alhaisempi arvo. Niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat säätäneet lailla tai asetuksella 
tiukoista kiinnitysluottojen arvon arviointiperusteista, riippumaton arvioija voi 
määrittää kiinteistön arvoks i kiinnitysluoton arvon tai sitä alhaisemman arvon. 
64. Markkina-arvo on arvioitu hint a, jolla kiinteistö pitäisi voida myydä arviointipäivänä 
myyjän ja hänestä riippumattoman ostajan välisellä sopimuksella asianmukaisen 
markkinoinnin jälkeen kummankin osapuolen toimiessa asiantuntevasti, varovaisesti 
ja vapaaehtoisesti. Markki na-arvo on esitettävä avoimella ja selkeällä tavalla. 
65. Kiinnitysluoton arvolla tarkoitetaan sitä kiinteistön arvoa, joka on määritetty 
arvioimalla huolellisesti kiinteistön myöhempää myyt ävyyttä ottaen huomioon 
omaisuuden pitkän aikavälin kestävät ominaisuudet, normaalit paikalliset 
markkinaolosuhteet, kiinteist ön senhetkinen käyttö ja as ianmukaiset vaihtoehtoiset 
käyttötavat. Spekulatiivisia tekijöitä  ei saada ottaa huomioon arvioitaessa 
kiinnitysluoton arvoa. Kiinn itysluoton arvo on esitettävä  avoimella ja selkeällä 
tavalla.  
66. Vakuuden arvon on oltava tapauksesta riippue n markkina-arvo tai kiinnitysluoton 
arvo, jota on tarpeen mukaan pienenne tty 2 osan 8 kohdassa edellytetyn arvon 
tarkistuksen johdosta tai kiinteistöön kohdistuvien mahdollisten etuoikeutettujen 
vaateiden huomioonottamiseksi. 
b) Saamiset 
67. Saamisten arvo on niiden rahallinen määrä. 
c) Muut reaalivakuudet 
68. Omaisuus on arvostettava markkina-arvoon eli hintaan, jolla omaisuus voitaisiin 
myydä arviointipäivänä myyjän ja hä nestä riippumattoman ostajan välisellä 
vapaaehtoisella sopimuksella. 
1.5.2.  Riskipainotettujen saamisten ja odotettu jen tappioiden yhteismäärän laskeminen 
a) Yleinen käsittely 
69. Tämän osan 70–73 kohdan mukaisesti laskettu  LGD* (toteutunut tappio-osuus) on 
liitteessä VII tarkoitettu LGD. 
70. Jos vakuuden (C) arvo suhteessa  vastuuarvoon (E) jää alle  taulukon 6 mukaisen raja-
arvon C* (vastuulta vaadittu vakuudell isuuden vähimmäistaso), LGD* on LGD:n 
arvo, joka määritetään liitteessä VII vastapuoleen kohdistuville vakuudettomille 
vastuille. 
 
FI 98   FI 71. Jos vakuuden arvo suhteessa vastuuarvoon ylittää toisen, ta ulukon 6 mukaisen 
korkeamman raja-arvon C** (eli tä yden LGD-hyväksynnän edellyttämä 
vakuudellisuuden taso), LGD*:n on oltava se uraavassa taulukossa määritetty arvo.  
72. Jos vakuudellisuuden C** vaadittua tasoa ei  saavuteta koko vastuun osalta, vastuuta 
on pidettävä kaksiosaisena: to isella osalla on vaadittu va kuuden taso C** ja toisella 
ei. 
73. Taulukossa 6 esitetään vast uiden vakuudellisiin osiin sovellettavat LGD*-arvot ja 
vaaditut vakuustasot. 
Taulukko 6 
Vastuiden vakuudellisten os ien LGD:n vähimmäistaso 
 Ylimmän 
etuoikeus-
luokan 
vaateiden 
ja 
ehdollis-
ten 
vaateiden 
LGD* Etuoikeu-
deltaan 
huonompien 
vaateiden ja 
ehdollisten 
vaateiden 
LGD* Vastuulta 
vaadittu 
vakuudellisuuden 
vähimmäistaso 
(C*) Täyden LGD-
hyväksynnän 
edellyttämä 
vakuudel-
lisuuden 
vähimmäistaso 
(C**) 
Saamiset 35 % 65 % 0 % 125 % 
Asuinkiinteistö/liikekiinteistö 35 % 65 % 30 % 140 % 
Muu vakuus 40 %  70 % 30 % 140 % 
 
Edellä mainitusta poiketen toimivaltaiset  viranomaiset voivat 31 päivään joulukuuta 
2012 saakka sallia, että luottolaitokset määrittävät säädetty jen vakuusrajojen 
puitteissa 
a) LGD-arvoksi 30 prosenttia ylimmän etuoikeusluokan va stuille, jotka sisältyvät 
liikekiinteistö -leasingsopimuksiin; ja 
b) LGD-arvoksi 35 prosenttia ylimmän etuoi keusluokan vastuille, jotka sisältyvät 
kone- ja laiteleasing -sopimuksiin. 
Poikkeuksen sovellettavuutta tarkastellaan uudestaan kyseisen ajanjakson päätyttyä.  
b) Liikekiinteistövakuuksien va ihtoehtoinen käsittelytapa 
74. Jollei tämän kohdan ja 75 kohdan soveltamisesta muuta johdu, jäsenvaltion 
toimivaltaiset viranomaiset voivat 69–73 arti klassa säädetystä menettelystä poiketen 
sallia, että luottolaitokset soveltavat 50 prosentin riskipainotusta vastuun siihen 
osaan, jonka täytenä vakuutena on jäsenval tion alueella sijaitseva asuin- tai 
liikekiinteistö; tämän edellytyksenä on, että toimivaltaiset viranomaiset voivat todeta, 
 
FI 99   FI että kyseiset markkinat ovat hyvin kehittyneet ja vakiintu neet ja että asuin- tai 
liikekiinteistövakuudellisesta lainanannosta syntyneet tappiot eivät ylitä seuraavia 
enimmäismääriä: 
a) enintään 50 prosenttia markkina-ar vosta (tai 60 prosen ttia kiinnitysluoton 
arvosta, jos se on alempi) ei saa yl ittää 0,3:a prosenttia asuin- ja/tai 
liikekiinteistöluottojen kokonaismäärästä vuoden aikana; 
b) asuin- tai liikekiinteistövakuude llisesta lainanannosta aiheutuvat 
kokonaistappiot eivät saa ylittää 0,5:tä pr osenttia luottojen,  joille on annettu 
kyseinen kiinteistövakuus, kokona ismäärästä vuoden aikana.  
75. Jos jompikumpi 74 kohdassa mainituista edellytyksistä ei täyty vuoden aikana, 
käsittelyä ei saa soveltaa ennen kuin ed ellytykset täyttyvät jonkin tulevan vuoden 
aikana.  
76. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaise t, jotka eivät salli 73 kohdan mukaista 
käsittelyä, voivat antaa luottolaitoksille  mahdollisuuden soveltaa kyseisen käsittelyn 
mukaisia riskipainoja vastui siin, joiden vakuuten a on asuin- tai liik ekiinteistöjä, jotka 
sijaitsevat niiden jäsenvaltioiden aluee lla, joiden toimivaltaiset viranomaiset 
hyväksyvät tämän käsittelyn, samoin eh doin, joita sovelletaan kyseisessä 
jäsenvaltiossa. 
1.6. Riskipainotettujen saamisten ja od otettujen tappioiden yhteismäärän 
laskeminen eri vakuuksista muodostuvan ryhmän osalta 
77. Kun riskipainotettujen saamisten ja odot ettujen tappioiden yhteismäärä lasketaan 
84-89 artiklan mukaisesti ja saamisen vakuutena on sekä rahoitusvakuus että muu 
hyväksyttävä vakuus, liitteessä VII ta rkoitettua LGD-lukua vastaava LGD* 
(toteutunut tappio-osuus) lasketaan  jäljempänä esitetyllä tavalla. 
78. Luottolaitoksen on jaettava volatiliteettikor jattu vastuuarvo (eli arvo, joka saadaan, 
kun volatiliteettikorjausta on s ovellettu 34 kohdassa esitetyllä tavalla) osiin, joiden 
vakuutena on ainoastaan yksi vakuustyyppi. Lu ottolaitoksen on näin ollen jaettava 
tarvittaessa vastuu osaan, jonka vakuutena on hyväksy tty rahoitusvakuus; osaan, 
jonka vakuutena on saamisia; osiin, joiden vakuutena on asuin- ja/tai 
liikekiinteistövakuus; osaan, jonka vakuutena on muu hyväksytty vakuus; 
vakuudettomaan osaan.  
79. Vastuun jokaisen osan LGD* lasketaan erikseen tämän li itteen säännösten 
mukaisesti.  
1.7. Muu vastikkeellinen luottosuoja 
1.7.1.  Kolmansiin laitoksiin tehdyt talletukset 
80. Jos tämän liitteen 2 osan 12 kohdassa aset etut edellytykset tä yttyvät, 1 osan 23 
kohdassa tarkoitettua luottos uojaa voidaan käsitellä kut en kolmannen laitoksen 
antamaa takausta. 
 
FI 100   FI 1.7.2.  Lainan myöntäneelle luottolaitoksel le pantatut henkivakuutukset 
81. Jos tämän liitteen 2 osan 13 kohdassa aset etut edellytykset tä yttyvät, 1 osan 24 
kohdassa tarkoitettua luottosuojaa void aan käsitellä kuten  henkivakuutuksen 
myöntäneen yhtiön antamaa takausta. Hyväksytyn luottosuojan arvo on 
henkivakuutuksen takaisinostoarvo. 
1.7.3.  Pyynnöstä takaisin ostetut laitosten liikkeeseen laskemat rahoitusvälineet 
82. Tämän liitteen 1 osan 25 kohdan mukaisesti  hyväksyttyjä instrumentteja voidaan 
käsitellä kuten liikkeeseenlask ijalaitoksen antamaa takausta.  
83. Edellä mainituissa tapauksissa hyväksytyn l uottosuojan arvo määritetään seuraavasti: 
a) jos instrumentin takaisinostohinta on sen nimellisarvo, suojan arvo on kyseinen 
määrä; 
b) jos instrumentin takaisinostohint a on sen markkinahinta, suojan arvo on 
instrumentin arvo, joka lasketaan sa malla tavalla kuin 1 osan 8 kohdassa 
määritettyjen vieraan pääoman ehtoisten arvopaperien arvo. 
2. TAKAUKSEN LUONTEINEN LUOTTOSUOJA  
2.1. Arvostus 
84. Takauksen luonteisen luottosuojan (G) arvo on määrä, jonka luottosuojan tarjoaja on 
sitoutunut maksamaan ve lallisen maksukyvyttömyyden tai maksulaiminlyönnin 
seurauksena tai muiden erikseen määritettyjen maksuvelvollisuuden laukaisevien 
tapahtumien sattuessa. Kun kyseessä on luotto johdannainen, jonka ehdoissa ei pidetä 
maksuvelvollisuuden laukaisevana tapahtum ana suojattavaan omaisuuteen liittyvää 
uudelleenjärjestelyä, johon sisältyy pääoma n, korkojen tai palkkioiden maksusta 
vapauttaminen tai sen lykkäys, joka joht aa luottotappioon (eli arvonoikaisuun tai 
muuhun vastaavaan tuloslaskelmaan teht ävään kulukirjauks een), tämän kohdan 
ensimmäisen virkkeen mukaisesti laskettu a luottosuojaa alennetaan 40 prosenttia. 
85. Jos takauksen luonteinen luottosuoja on er i valuutassa kuin va stuu, luottosuojan 
arvoa alennetaan soveltamalla  volatiliteettikorjausta H FX seuraavasti: 
G* = G x (1-H FX) 
missä 
G on luottosuojan nimellismäärä; 
G* on G, jota on mukautettu valuuttariskin varalta; ja 
Hfx on luottosuojan ja suojattavan omai suuden mahdollisten valuuttaerojen vuoksi 
tehty volatiliteettikorjaus. 
Jos valuuttaeroa ei ole 
 
FI 101   FI G* = G 
86. Valuuttaerojen vuoksi tehtävät volatili teettikorjaukset voidaan laskea 35–58 
kohdassa esitettyjen valvojan antaman vakioarvon leikkauksen tai omat 
arvonleikkaustekijät -menetelmän mukaisesti. 
2.2. Riskipainotettujen saamisten ja od otettujen tappioiden yhteismäärän 
laskeminen 
2.2.1.  Osittainen suoja – etuoikeusluokkien määrittäminen 
87. Jos luottolaitos siirtää osan lainaan sisältyvästä riskistä yhteen tai useampaan 
etuoikeusluokkaan, on sovellettava 94–101 artiklan säännöksiä. Maksujen 
kynnysarvojen, joita pienempiä maksuja ei  suoriteta luotto tappion toteutuessa, 
katsotaan vastaavan suuriris kisintä osaa ja johtavan s iihen, että riski katsotaan 
siirretyksi etuoikeusluokkiin. 
2.2.2.  Standardimenetelmä 
a) Täysi suoja 
88. Sovellettaessa 80 artiklaa g on vastuulle, joka on täysin suojattu takauksen 
luonteisella luottosuojalla (G A), annettu riskipaino,  
missä 
g on suojan tarjoajaan kohdistuvien vast uiden riskipaino, kuten 78–83 artiklassa 
määritetään; ja 
GA on 85 kohdan mukaisesti laskettu G*:n arvo, jota on mukautettu 4 osassa 
tarkoitetulla tavalla matu riteettierojen varalta.  
b) Osittainen suoja – sama etuoikeusluokka 
89. Jos suojattu määrä on pienempi kuin vastuuarvo ja sen suojatuilla ja 
suojaamattomilla osilla on sama etuoikeusluokka (eli luottolaitos ja suojan tarjoaja 
jakavat tappiot tasasuht eessa), voidaan myöntää suhteellinen helpotus 
viranomaispääomavaatimusta laskettaessa. Sovellettaessa 80 artiklaa 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärä lasketaan seuraavan kaavan mukaisesti: 
(E-G A) x r + G A x g, 
missä 
E on vastuuarvo; 
GA on 85 kohdan mukaisesti laskettu G*:n arvo, jota on mukautettu 4 osassa 
tarkoitetulla tavalla maturiteettierojen varalta; 
r on vastapuoleen liittyvien vastuiden risk ipaino, kuten 78–83 arti klassa säädetään; ja 
 
FI 102   FI g on suojan tarjoajaan kohdistuvien vast uiden riskipaino, kuten 78–83 artiklassa 
säädetään.  
c) Valtiontakaukset 
90. Toimivaltaiset viranomaiset vo ivat sallia, että liitteessä VI olevassa 4–6 kohdassa 
säädettyä menettelyä sovelletaan valtioiden  ja keskuspankkien takaamiin vastuisiin 
tai niiden osiin, kun takaus on velallisen kotimaan valuutan määräinen ja saaminen 
on rahoitettu kyseisellä valuutalla. 
2.2.3.  Sisäisten luottoluokitusten perusmenetelmä (FIRB) 
Täysi suoja / osittainen suoja – sama etuoikeusluokka 
91. Vastuun suojatun osan (joka perustuu luottosuojan (G A) korjattuun arvoon) PD-luku 
voi liitteessä VII olevaa 2 osaa sovellettaessa ol la suojan tarjoajan PD tai velallisen ja 
suojan tarjoajan PD-lukujen välissä ol eva luku, jos täydell e korvattavuudelle ei 
katsota olevan perusteita. Etuoikeusas emaltaan huonommassa asemassa olevien 
vastuiden ja paremmassa etuoikeusasem assa olevan taka uksen luonteisen 
luottosuojan osalta liitteessä VII olev aa 2 osaa sovellettaessa LGD-lukuna voidaan 
pitää ylimmän etuoikeusluokan saamisten LGD-lukua.  
92. Vastuun suojaamattoman osan PD on velallis en PD ja LGD on suojattavan vastuun 
LGD. 
93. GA on edellä 85 kohdan mukaisesti laskettu G* :n arvo, jota on mukautettu 4 osassa 
tarkoitetulla tavalla maturiteettierojen varalta. 
 
FI 103   FI 4 osa – Maturiteettierot  
1. Riskipainotettujen saamisten yhteismääriä la skettaessa maturit eettieroja syntyy, kun 
luottosuojan jäljellä oleva juoksuaika on lyhyempi kuin suojattavan vastuun. Kun 
jäljellä oleva juoksuaika on alle kolme kuukautta ja lyhyempi  kuin suojattavan 
vastuun juoksuaika, suojaa ei hyväksytä.  
2. Maturiteettieron vallitessa luot tosuojaa ei saa hyväksyä, jos 
a) suojan alkuperäinen juoksuai ka on alle vuoden pituinen; tai 
b) vastuu on lyhytaikainen saaminen, johon on toimivaltais ten viranomaisten 
mukaan sovellettava yhden vuoden alaraj an sijaan yhden päivän alarajaa 
liitteessä VII olevan 2 osan 13 kohdan mukaisen maturiteettiarvon osalta. 
3. JUOKSUAJAN MÄÄRITELMÄ  
3. Vastuun todelliseksi juoksuajaksi katsotaan  pisin mahdollinen jäljellä oleva aika, 
jonka kuluessa vastapuolen on täytettävä velvoitteensa, kuitenkin enintään viisi 
vuotta. Jollei 4 kohdan soveltamisesta muuta johdu, luottosuojan juoksuajaksi 
katsotaan aikaisin mahdollinen ajankohta, jona  suoja voi päättyä tai jona se voidaan 
päättää.  
4. Jos luottosuoja on mahdollista päättää su ojan myyjän harkinnan mukaan, suojan 
juoksuajan katsotaan päättyvän aikaisimpana mahdollisena ajankohtana, jona 
kyseinen optio voidaan toteuttaa. Jos l uottosuoja on mahdollista päättää suojan 
ostajan harkinnan mukaan käyttämällä optio ta ja suojan alulle panoa koskeviin 
ehtoihin sisältyy luottola itoksen näkökulmasta positiivinen kannustin sopimuksen 
voimassaolon päättämiseksi ennen alkuperäis en juoksuajan päättymistä, suojan 
juoksuajan katsotaan päättyvän aikaisim pana ajankohtana, jona optio voidaan 
toteuttaa; muussa tapauksessa option ei katsota vaikuttavan suojan juoksuaikaan. 
5. Jos luottojohdannaisen ehdoissa ei ole es tetty sen voimassaolon päättämistä ennen 
sellaisen maksuajan pidennyksen päättymistä, joka on maksukyvyttömyyden 
toteamisen ehto alkuperäistä  velvoitetta koskevan laiminlyönnin tapahduttua, suojan 
juoksuaikaa on lyhennettävä maksuaja n pidennystä vastaavalla ajalla. 
4. SUOJAN ARVOSTAMINEN  
4.1. Vastikkeellisen luottosuojan alaiset sopimukset – rahoitusvakuuksia koskeva 
yksinkertainen menetelmä 
6. Jos vastuun juoksuaika poikkeaa suojan juoksuajasta, vakuutta ei hyväksytä. 
4.2. Vastikkeellisen luottosuojan alaiset sopimukset – rahoitusvakuuksia koskeva 
kattava menetelmä 
7. Luottosuojan ja vastuun juoksuajat on otettava vakuuden tarkistetussa arvossa 
huomioon seuraavan kaavan mukaisesti: 
 
FI 104   FI CVAM = C VA x (t-t*)/(T-t*), 
jossa 
CVA on vakuuden volatiliteettikorjattu arvo, kuten 3 osan 34 kohdassa säädetään, tai 
vastuun määrä, riippuen siitä kumpi on alempi; 
t on luottosuojan 3–5 kohdan mukaisesti lask ettu juoksuajan jä ljellä oleva osuus 
vuosina laskettuna tai T:n arvo riippu en siitä, kumpi on alhaisempi;  
T on vastuun 3–5 kohdan mukaisesti laskettu juoksuajan jäljellä oleva osuus vuosina 
laskettuna tai viisi vuot ta riippuen siitä, kum pi on alhaisempi; ja  
t* on 0,25. 
CVAM on C VA ,jota on mukautettu maturiteettierojen varalta ja joka sisällytetään 
kaavaan, jolla lasketaan täysin mukaut ettu vastuuarvo (E*), kuten 3 osan 34 
kohdassa esitetään. 
4.3. Takauksen luonteisen luotto suojan alaiset sopimukset 
8. Luottosuojan ja vastuun juoksuajat on ote ttava luottosuojan ta rkistetussa arvossa 
huomioon seuraavan kaavan mukaisesti: 
GA = C VA x (t-t*)/(T-t*), 
missä 
G* on suojan määrä, jota on muka utettu valuuttaerojen varalta; 
GA on G*, jota on mukautettu ma turiteettierojen varalta; 
t on luottosuojan 3–5 kohdan mukaisesti lask ettu juoksuajan jä ljellä oleva osuus 
vuosina laskettuna tai T:n arvo riippu en siitä, kumpi on alhaisempi;  
T on vastuun 3–5 kohdan mukaisesti laskettu juoksuajan jäljellä oleva osuus vuosina 
laskettuna tai viisi vuot ta riippuen siitä, kum pi on alhaisempi; ja  
t* on 0,25. 
GA on suojan arvo sovellettaessa 3 osan 84–93 kohtaa.  
 
FI 105   FI 5 osa – Luottoriskin vähentämismenetelm ien yhdistelmät standardimenetelmässä  
9. Jos luottolaitos laskee risk ipainotettujen saamisten yhteismäärän 78–83 artiklan 
mukaisesti ja soveltaa yksittäiseen vastuuseen useampaa luottoriskin 
vähentämismenetelmää (luottolaitoksella on esimerkiksi yhden va stuun osalta sekä 
reaalivakuus että takaus, jotka suojaavat os aa vastuusta), luottola itoksen on jaettava 
vastuu osiin, jotka on s uojattu yhdellä luottoriskin  vähentämismenetelmällä 
(esimerkiksi osuus, joka on suojattu vakuudella, ja osuus, joka on suojattu 
takauksella), ja riskipai notettujen saamisten yhteismäärä on laskettava kunkin 
osuuden osalta erikseen 78–83 artiklan ja tämän liitteen säännösten mukaisesti.  
10. Jos suojan tarjoajan tarjoamalla luottos uojakokonaisuudella on eril aisia juoksuaikoja, 
on sovellettava 1 kohdassa kuvattua lähest ymistapaa vastaavaa lähestymistapaa. 
 
FI 106   FI 6 osa – Saamisten koriin sovellettavat  luottoriskin vähentämismenetelmät  
1. FIRST-TO-DEFAULT -LUOTTOJOHDANNAISSOPIMUKSET  
1. Jos luottolaitos on hankkinut useille vastuille luottosuoj an sellaisin ehdoin, että 
ensimmäinen vastuiden joukossa esiint yvä maksun laiminlyönti laukaisee 
maksuvelvollisuuden ja kyseinen laiminl yönti johtaa sopimuksen purkamiseen, 
luottolaitos voi tämän liitteen mukaisesti otta a luottosuojan huomioon 
riskipainotettujen saamisten ja (tarvitt aessa) odotettujen tappioiden yhteismäärän 
laskentatavassa, joka tuottaisi luottosuojan puuttuessa riskipainotettujen saamisten 
alhaisimman yhteismäärän 78–83 artiklan tai 84–89 artiklan mukaisesti; näin voidaan 
toimia ainoastaan silloin, jos vastuuarvo on yhtä suuri tai pienempi kuin luottosuojan 
arvo. 
2. N:NNEN TAPPION KORISTA MUODOSTUVAT LUOTTOJOHDANNAISSOPIMUKSET  (nTH-
TO-DEFAULT –LUOTTOJOHDANNAISSOPIMUKSET ) 
2. Jos n:s laiminlyönti vastuiden joukossa laukaisee luottosuojan mukaisen 
maksuvelvollisuuden, suojan ostava l uottolaitos voi hyväksyä luottosuojan 
riskipainotettujen saamiste n yhteismäärän ja (tarvitt aessa) odotettuje n tappioiden 
yhteismäärän laskemista varten ainoastaan siinä tapauksessa, että suojaus on tehty 
myös laiminlyönteihin 1:stä n–1:een tai kun n–1 -laiminlyönnit ovat jo tapahtuneet. 
Näissä tapauksissa on sovelletta va 1 kohdassa first-to-default 
-luottojohdannaisssopimuksille määrit ettyä menetelmää, johon on tehty nth-to-
defaults -sopimusten edellyttämät muutokset. 
 
FI 107   FI LIITE IX – Arvopaperistaminen  
1 osa – Liitteessä X kä ytettävät määritelmät  
1. Tässä liitteessä 
– ’marginaalilla/hintaerolla’ tarkoitetaan  perittäviä rahoituskuluja ja muita 
arvopaperistetuista vastuist a saatuja palkkioita, jois ta on vähennetty kulut ja 
muut kustannukset; 
– ’alullepanijan takaisinlunastusmenettelyllä’ tarkoitetaan sopimusvelvoitetta, 
jonka mukaan jäljellä olevien vastuiden määrän alittaessa m äärätyn tason alulle 
paneva luottolaitos voi os taa arvopaperistetut omai suuserät takaisin tai 
kuolettaa ne ennen kuin ka ikki suojattavat vastuut on maksettu takaisin; 
– ’likviditeettisopimuksella’ tarkoitetaan arvopaperistettujen omaisuuserien 
positiota, joka syntyy sopimuksella, jolla hankitaan oikea-aikaiset rahavirrat 
sijoittajille varmistavaa rahoitusta; 
– ’Kirb:lla’ tarkoitetaan ka hdeksaa prosenttia riskip ainotettujen saamisten 
yhteismäärästä, joka laskettaisiin 84–89 artiklan mukaisesti arvopaperistetuille 
vastuille, jos niitä ei olisi arvopaperist ettu, lisättynä kyseisten artikloiden 
mukaisesti lasketulla kyseisiin vastui siin liittyvillä odot etuilla tappioilla; 
– ’luottoluokitukseen perustuvalla arvioint imallilla’ tarkoitetaan menetelmää, 
jolla lasketaan arvopaperistet tuihin omaisuuseriin liitt yvien riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärä 4 osan 45–49 kohdan mukaisesti; 
– ’valvontaviranomaisen kehittämällä arvioi ntimallilla’ tarkoitetaan menetelmää, 
jolla lasketaan arvopaperistet tuihin omaisuuseriin liitt yvien riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärä 4 osan 50–52 kohdan mukaisesti; 
– ’luokittelemattomalla positioll a’ tarkoitetaan arvopaperistettuja omaisuuseriä, 
joilla ei ole 97 artiklassa määrit etyn hyväksytyn luottolaitoksen antamaa 
luottoluokitusta; 
– ’luokitellulla positiolla’ ta rkoitetaan arvopaperi stettuja omaisuuseriä, joilla on 
97 artiklassa määritetyn hyväksytyn luotto laitoksen antama luottoluokitus;  
– ’lyhyiden rahoitusinstrumenttien arvopa peristamisella (ABCP-ohjelma)’ 
tarkoitetaan arvopaperistam isohjelmaa, jonka kautta liikkeeseen lasketut 
arvopaperit ovat pääasiallisesti arvopape reita, joiden alkuperäinen juoksuaika 
on enintään yksi vuosi. 
 
FI 108   FI 2 osa – Vähimmäisvaatimukset, jo tka koskevat merkittävän lu ottoriskin siirron sekä 
arvopaperistetuille vastuille laskettavien ri skipainotettujen saamisten ja odotettujen 
tappioiden yhteismäärän hyväksymistä  
1. MERKITTÄVÄ LUOTTORISKIN SIIRTO PE RINTEISESSÄ ARVOPAPERISTAMISESSA – 
HYVÄKSYMISEN VÄHIMMÄISEDELLYTYKSET  
1. Perinteisen arvopaperistamisen alulle paneva  luottolaitos voi jättää arvopaperistetut 
vastuut huomiotta laskettaessa riskipainot ettujen saamisten ja odotettujen tappioiden 
yhteismäärää, jos arvopaperistettuihin vastui siin liittyvä merkittävä luottoriski on 
siirretty kolmansille ja siirto on toteutettu seuraavien edellytysten mukaisesti: 
a) arvopaperistamisesta laad itut asiakirjat vastaavat sopimuksen taloudellista 
sisältöä; 
b) arvopaperistetut vastuut ovat järjestelyn myötä alulle  panevan luottolaitoksen 
ja sen velkojien ulottumattomissa  myös konkurssin ja konkurssihallinnon 
aikana. Tästä on saatava pätevän oi keudellisen neuvonantajan lausunto. 
c) Liikkeeseen lasketut arvopaperit eivät ol e alulle panevan luottolaitoksen 
maksuvelvoitteita.  
d) Siirronsaaja on arvopaperistamista  varten perustettu erillisyhtiö. 
e) Alulle panevalle luottolaitokselle ei jää välitöntä tai välillistä määräysvaltaa 
siirrettyihin vastuisiin. Alullepanijalla katsotaan olevan välitön määräysvalta 
siirrettyihin vastuisiin, jos sillä on oikeus  ostaa siirronsaajalta aiemmin siirretyt 
vastuut ja realisoida ne, tai jos se on velvoitettu ottamaan siirretyn riskin 
uudestaan vastuulleen. Vaikka alulle pa neva luottolaitos pitäisi itsellään 
vastuisiin liittyviä hallinnointioikeuksia tai velvoitteita, tämä ei merkitse, että 
sillä on välillinen määräysvalta vastuisiin.  
f) Alullepanijan takaisinlunastusmenettelyssä seuraavien edellytysten on 
täytyttävä: 
i) takaisinlunastusmenettelyn soveltamin en on alulle panevan luottolaitoksen 
päätösvallassa; 
ii) takaisinlunastusmenettelyä voidaan soveltaa ainoastaan silloin, kun 
arvopaperistettujen vastuiden alkuperäise stä arvosta on kuolettamatta enintään 
kymmenen prosenttia; ja 
iii) takaisinlunastusmenettelyä ei ole str ukturoitu tavoitteena välttää tappioiden 
kohdentamista erillisiin takaus positioihin tai muihin sijo ittajien hallussa oleviin 
positioihin eikä sitä ole strukturoitu  muulla tavoin erillisen takauksen 
antamiseksi. 
g) Arvopaperistamista koskeviin asia kirjoihin ei sisä lly lausekkeita, 
i) joissa muuten kuin ennenaikaisen kuolet uksen ehtojen osalta edellytetään, että 
alulle panevan luottolaitoksen on paranne ttava arvopaperistettuja omaisuuseriä 
 
FI 109   FI muun muassa suojattavia luo ttovastuita muuttamalla tai maksamalla sijoittajille 
korkeampaa tuottoa arvopaperistettavien  vastuiden laadun heikkenemisen 
perusteella tai muulla tavalla; tai 
ii) joissa määrätään arvopaperistettavien  omaisuuserien haltijoille maksettavasta 
korkeammasta tuotosta, joka perustuu suojattavaan vastuuryhmään kuuluvien 
luottojen laadun heikkenemiseen. 
2. MERKITTÄVÄ LUOTTORISKIN SIIRTO SYNT EETTISESSÄ ARVOPA PERISTAMISESSA – 
HYVÄKSYMISEN VÄHIMMÄISVAATIMUKSET  
2. Synteettisen arvopaperistamisen alul le paneva luottolaitos voi laskea 
riskipainotettujen saamisten ja (tarvitt aessa) odotettujen tappioiden yhteismäärän 
arvopaperistettujen vastuiden os alta jäljempänä 3 ja 4 kohdassa esitetyllä tavalla, jos 
merkittävä luottoriski on siirretty kolmans ille joko vastikkeellista tai takauksen 
luonteista luottosuojaa käyttämä llä, ja siirto on toteutettu  seuraavien edellytysten 
mukaisesti: 
a) arvopaperistamisesta laad itut asiakirjat vastaavat sopimuksen taloudellista 
sisältöä; 
b) luottosuoja, jonka puitteissa luotto riski siirretään, on kys eisen luottosuojan 
hyväksymiselle 90–93 artiklassa asetettu jen hyväksymisvaatimusten ja muiden 
vaatimusten mukainen. Tässä yhteydessä erillisyhtiöitä ei saa hyväksyä 
takauksen luonteisen luotto suojan tarjoajiksi;  
c) luottoriskin siirrossa käytettävi in välineisiin ei saa liittyä ehtoja, 
i) joissa asetetaan huomattavia kynnysarvoja, joiden alittuessa luottosuojan ei 
katsota astuvan voimaan maksuvelvol lisuuden laukaisevan tapahtuman 
sattuessa, 
ii) joiden mukaan suojan voimassaolo voi daan päättää suojattuihin vastuisiin 
sisältyvien luottojen laadun heikkenemisen vuoksi, 
iii) joissa edellytetään alulle panevan luottolaitoksen parantavan 
arvopaperistettavien positioiden laatua (pois lukien ennenaikaista kuoletusta 
koskevat ehdot), 
iv) joissa korotetaan luotto laitokselle luottosuojasta  aiheutuvia kustannuksia tai 
määrätään arvopaperistettavien omais uuserien haltijoille maksettavasta 
korkeammasta tuotosta, joka perustuu suojattavaan vastuuryhmään kuuluvien 
luottojen laadun heikkenemiseen, 
d) pätevä oikeudellinen neuvonantaja on vahvistanut luo ttosuojan olevan 
täytäntöönpanokelpoinen kaikilla asian kannalta  merkityksellisillä 
lainkäyttöalueilla. 
 
FI 110   FI 3. ALULLE PANEVIEN LUOTTOLAITOSTEN LASKEMAT RISKIPAINOTETTUJEN 
SAAMISTEN YHTEISMÄÄRÄT VASTUILLE , JOTKA ON ARVOPAPERISTETTU 
SYNTEETTISEN ARVOPAPERISTAMISEN KAUTTA  
3. Kun lasketaan arvopaperistettuih in vastuisiin sisältyvää ri skipainotettujen saamisten 
yhteismäärää 2 kohdassa asetettujen edellytysten täyttyessä, synteettisen 
arvopaperistamisen alulle paneva luo ttolaitos voi soveltaa 5–8 kohdan säännöksiä 
noudattaen 4 osassa esitettyjä menetelmiä  78–89 artiklan mukaisten menetelmien 
sijaan. Luottolaitoksill a, jotka laskevat riskipainotet tujen saamisten ja odotettujen 
tappioiden yhteismäärän 84–89 artiklan  mukaisesti, odotettujen tappioiden 
yhteismäärä on nolla kyseisten vastuiden osalta. 
4. Tämän osan 3 kohdassa viitataan arvopaperi stettaviin omaisuuseriin sisältyvien 
vastuiden ryhmään kokonaisuudessaan. Rajoittamatta 5–8 kohdan soveltamista, 
alulle panevan luottolaitoksen on lasketta va riskipainotettujen saamisten yhteismäärä 
arvopaperistettavien omaisuuserien kaikki en etuoikeusluokkien osalta IV osan 
säännösten mukaisesti mukaan lukien ne  määrät, jotka liittyvät luottoriskin 
vähentämisen hyväksymiseen. Jos etuoikeusl uokka on esimerkiksi siirretty takauksen 
luonteista luottosuojaa käyttäen kolma nnelle, kyseisen kolmannen riskipainoa on 
sovellettava etuoikeusluokkaan laskett aessa alulle panevan luottolaitoksen 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärää. 
3.1. Maturiteettierojen käsittely synteettisessä arvopaperistamisessa 
5. Kun lasketaan riskipainot ettujen saamisten yhteismäärää 3 kohdan mukaisesti, 
maturiteettierot luottos uojan, johon jako etuoike usluokkiin perustuu, ja 
arvopaperistettujen vastui den välillä on otettava huomioon 6–8 kohdan mukaisesti. 
Arvopaperistettujen vastuiden juoksuaika on pisin yksittäisen vastuun juoksuaika tai 
enintään viisi vuotta.  
6. Arvopaperistettujen vastuiden juoksuaika on pisin yksittäisen vastuun juoksuaika tai 
enintään viisi vuotta. Luottosuojan j uoksuaika on määritettävä liitteen VIII 
mukaisesti.  
7. Kun alulle paneva luottolaitos sovelt aa 4 osan 6–35 kohdan säännöksiä laskiessaan 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärää, sen on jätettävä huomiotta mahdolliset 
maturiteettierot, kun lasketaan riskip ainotettujen saamisten yhteismäärää 
etuoikeusluokille, jotka ovat luokittelema ttomia tai jotka ovat saaneet sijoitusluokkaa 
(investment grade) alhaisemman luokituks en. Kaikkien muiden etuoikeusluokkien 
osalta on sovellettava VIII osan matu riteettierokäsittelyä seuraavan kaavan 
mukaisesti: 
RW* = [RW(SP) x (t-t*)/(T-t*)] + [RW(Ass) x (T-t)/(T-t*)], 
jossa 
RW* on 75 artiklan a kohdassa tarkoitettu riskipainotettujen saamisten yhteismäärä; 
RW(Ass) on riskipainotettujen saamiste n yhteismäärä, jota sovellettaisiin 
tasasuhteessa saamisiin, jos niit ä ei olisi arvopaperistettu;  
 
FI 111   FI RW(SP) on 3 kohdan mukaisesti laskettu riskipainotettujen saamisten yhteismäärä, 
jota sovellettaisiin jos maturiteettieroa ei olisi; 
T on vuosina ilmaistu arvopaperistettujen vastuiden juoksuaika; 
t on vuosina ilmaistu luottosuojan juoksuaika; 
t* on 0,25. 
8. Kun alulle paneva luottolaitos sovelt aa 4 osan 36–74 kohdan säännöksiä laskiessaan 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärää, sen on jätettävä huomiotta mahdolliset 
maturiteettierot, kun lasketaan riskip ainotettujen saamisten yhteismäärää 
etuoikeusluokille tai niiden osille, joil le on kyseisten kohtien mukaisesti annettu 
1 250 prosentin riskipaino. Kaikkien muid en etuoikeusluokkien tai niiden osien 
osalta on sovellettava VIII os an maturiteettierokäsittelyä  7 kohdassa olevan kaavan 
mukaisesti. 
 
FI 112   FI 3 osa – Ulkoiset luottoluokitukset  
1. LUOTTOLUOKITUSLAITOSTEN LUOTTOLUOKITUKSIIN SOVELLETTAVAT 
VAATIMUKSET  
1. Jotta hyväksytyn luottol uokituslaitoksen luotto luokitusta voidaan kä yttää laskettaessa 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärää tämän liitteen 4 osan mukaisesti, 
luottoluokituksen on täytettä vä seuraavat edellytykset. 
a) Luottoluokitukseen liittyvien ma ksutyyppien ja maksutyyppien, joihin 
luottolaitos on oikeutettu arvopape ristetut omaisuuserät määrittävän 
sopimuksen perusteella, vä lillä ei saa olla eroja. 
b) Luottoluokituksen on oltava markkinoill a yleisesti saatavilla . Luottoluokitusten 
katsotaan olevan yleisesti saatavilla ainoastaan siin ä tapauksessa, että ne on 
julkaistu julkisella foorum illa ja ne on sisällytetty luottoluokituslaitoksen 
siirtymämatriisiin. Luottoluokitusten, jotka ovat vain tiettyjen yhteisöjen 
saatavilla, ei katsota olev an yleisesti saatavilla. 
2. LUOTTOLUOKITUSTEN KÄYTTÖ  
2. Luottolaitos voi valita yhden tai useamma n hyväksytyn luottoluokituslaitoksen, 
jonka/joiden luottoluokituksia on käyt ettävä riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärän laskennassa 94–101 kohdan mukaisesti (jäljempänä ’valittu 
luottoluokituslaitos’). 
3. Rajoittamatta jäljempänä olevan 5–7 kohda n soveltamista, luottolaitoksen on 
sovellettava valittujen luottoluokituslaito sten luottoluokituks ia johdonmukaisesti 
kaikkiin arvopaperistettuihin omaisuuseriinsä.  
4. Rajoittamatta 5 ja 6 kohdan soveltamist a, luottolaitos ei saa soveltaa yhden 
luottoluokituslaitoksen luottoluokituksia  joissakin etuoikeusluokissa oleviin 
positioihinsa ja toisen luottoluokituslaitoks en luottoluokituksia saman järjestelmän 
muissa etuoikeusluokissa oleviin positioih in, joilla saattaa olla ensin mainitun 
luottoluokituslaitoksen antama luottoluokitus.  
5. Jos omaisuuseristä on kahden valitun luottoluokituslaitoksen antamat 
luottoluokitukset, luottolaitoksen on sovellettava niistä alhaisempaa. 
6. Jos omaisuuseristä on useamman kuin kahde n hyväksytyn luottoluokituslaitoksen 
luokitus, on sovellettava niistä kahta korke inta. Jos kaksi korkeinta luottoluokitusta 
poikkeavat toisistaan, on käyt ettävä niistä alhaisempaa. 
7. Jos 90–93 artiklan mukaisesti hyväksytty ä luottosuojaa tarjotaan suoraan 
arvopaperistamista varten perustetulle erilli syhtiölle ja valittu luottoluokituslaitos on 
ottanut suojan huomioon omaisuuseristä laaditussa luottoluokituksessa, voidaan 
käyttää kyseisen luottoluokituksen mukais ta riskipainoa. Jos suojaa ei voida 
hyväksyä 90–93 artiklan mukaisesti, myöskään  luottoluokitusta ei voida hyväksyä. 
 
FI 113   FI Jos luottosuojaa ei tarjota ar vopaperistamista varten perust etulle erillisyhtiölle vaan 
suoraan arvopaperistettaville omaisuuseri lle, luottoluokitusta ei voida hyväksyä. 
3. VERTAILU  
8. Toimivaltaisten viranomaisten on määr itettävä, mihin 4 osan taulukoiden 
luottoluokkaan hyväksytyn luottoluokituslai toksen kukin luottoluokitus sijoitetaan. 
Samalla toimivaltaisten viranomaisten on eriteltävä kunkin luottoluokituksen 
sisältämä suhteellinen riskin määrä. Niiden on harkittava määrällisiä tekijöitä, kuten 
maksukyvyttömyystapausten ja/tai tappioiden määrää, sekä kvalitatiivisia tekijöitä 
kuten luottoluokituslaitoksen arvioimi en transaktioiden  valikoimaa sekä 
luottoluokitusten tarkoituksenmukaisuutta. 
9. Toimivaltaisten viranomaisten on pyrittävä varmistamaan, että arvopaperistettuihin 
omaisuuseriin, joihin sovelletaan hyväksytyn luottoluokituslaitoksen 
luottoluokitusten perusteella samaa riskip ainoa, sisältyy samansuur uinen luottoriski. 
Toimivaltaisten viranomaisten on myös tarpeen mukaan muutettava yksittäisen 
luottoluokituksen asemaa luottoluokissa.  
 
FI 114   FI 4 osa – Laskenta  
1. RISKIPAINOTETTUJEN SAAMISTEN YHTEISMÄÄRÄN LASKEMINEN  
1. Sovellettaessa 96 artiklaa arvopa peristettuihin omaisuuseriin  liittyvä riskipainotetun 
saamisen määrä on laskettava soveltamalla omaisuuseriin liittyvään vastuuarvoon 
tämän osan mukaisesti määritettyä asianmukaista riskipainoa.  
2. Rajoittamatta 3 kohdan soveltamista, 
a) jos luottolaitos laskee riskipainot etut yhteismäärät 6–35 kohdan mukaisesti, 
taseeseen sisältyvien arvopaperiste ttujen omaisuuserien vastuuarvo on 
tasearvo; 
b) jos luottolaitos laskee riskipai notetut yhteismäärät 36–74 kohdan mukaisesti, 
taseeseen sisältyvien arvopaperiste ttujen omaisuuserien vastuuarvoon on 
sisällytettävä arvonoikaisut; ja 
c) taseen ulkopuolisiin eriin kuuluvie n arvopaperistettujen omaisuuserien 
vastuuarvo on niiden nimellisarvo kerrottuna tämän liitteen mukaisella 
muuntokertoimella. Ellei toisin mainita, muuntokerroin on 100. 
3. Liitteessä IV mainittuun johdannaissopi mukseen perustuva arvopaperistettujen 
omaisuuserien vastuuarvo on määritettävä liitteen III mukaisesti. 
4. Kun arvopaperistettuihin omaisuuseriin s ovelletaan vastikkeellista luottosuojaa, 
kyseisten omaisuuserien vastuuarvoa void aan muuttaa liitteen VIII vaatimusten 
mukaisesti tässä liitteessä määritellyllä tavalla. 
5. Jos luottolaitos on arvopaperistanut päällekkäisiä omaisuuseriä, sen on 
päällekkäisyyden osalta sisällytettävä ri skipainotettujen saamisten yhteismäärään 
vain ne omaisuuserät tai omaisuuser ien osat, jotka tuottavat suuremman 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärän. ’Päällekkäisyydellä’ tarkoitetaan tässä 
sitä, että omaisuuseriin kohdistuu kokonaan  tai osittain sama riski, joten 
päällekkäisyyden osalta on kyse samasta vastuusta. 
2. RISKIPAINOTETTUJEN SAAMISTEN YHTEISMÄÄRÄN LASKEMINEN 
STANDARDIMENETELMÄN MUKAISESTI  
6. Rajoittamatta 8 ja 9 kohdan soveltamista,  luokiteltuihin ar vopaperistettuihin 
omaisuuseriin sisältyvä ri skipainotettujen saamisten yhteismäärä on laskettava 
soveltamalla vastuuarvoon riskipainoa , joka liittyy luottoluokkaan, johon 
toimivaltaiset viranomaiset ovat 98 artikla n mukaisesti todenneet  luottoluokituksen 
kuuluvan, kuten taulukoissa 1 ja 2 esitetään.  
Taulukko 1 
Omaisuuserät, joille ei ole annettu  lyhyen aikavälin luottoluokitusta 
 
FI 115   FI Luotto-
luokka 1 2 3 4 5 tai huonompi 
Riskipaino 20 % 50 % 100 % 350 % 1 250 % 
Taulukko 2 
Omaisuuserät, joille on annettu lyhytaikainen luottoluokitus 
Luottoluokka 1 2 3 Kaikki muut 
luottoluokitukset 
Riskipaino 20 % 50 % 100 % 1 250 % 
 
7. Rajoittamatta 10–16 kohdan soveltamista, lu okittelemattomien arvopaperistettujen 
omaisuuserien riskipainotettujen saamiste n yhteismäärää laskettaessa on sovellettava 
1 250 prosentin riskipainoa. 
2.1. Alulle panevat ja järj estävät luottolaitokset 
8. Alulle panevien luottolaitosten ja järjes tävien luottolaitosten on sovellettava 1 250 
prosentin riskipainoa kai kkiin hallussa pidettäviin ja takaisin ostettuihin 
arvopaperistettuihin omaisuus eriin, joilla on hyväksytyn  luottoluokituslaitoksen 
antama luottoluokitus, jonka toimivaltainen viranomainen katsoo vastaavan alempaa 
luottoluokkaa kuin 3. Määritettäessä, onko omai suuserillä tällainen luottoluokitus, on 
sovellettava 3 osan 2–7 kohdan säännöksiä. 
9. Alulle panevan tai järjestävän luottola itoksen arvopaperistettujen omaisuuserien 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskeminen voidaan rajoittaa määriin, 
jotka laskettaisiin arvopaperistetuista vastuista, jos niitä ei olisi arvopaperistettu; 
oletuksena on, että sovellet aan 150 prosentin riskipaino a kaikkiin er ääntyneisiin 
omaisuuseriin ja arvopaperistettujen vastui den eriin, jotka kuuluva t ’sääntelyllisesti 
korkean riskin luokkiin’.  
2.2. Luokittelemattomien om aisuuserien käsittely 
10. Toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että luottolaitokset, joilla on 
luokittelemattomia arvopaperistettuja om aisuuseriä, soveltavat 11 kohdan mukaista 
menettelyä laskiessaan kyseisiin omais uuseriin sisältyvää riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärää edellyttäen, että arvopaperistettujen vastuiden muodostaman 
ryhmän koostumuksesta ollaan jatkuvasti selvillä.  
11. Luottolaitokset voivat soveltaa keskittymäsuhteella painotettua keskimääräistä 
riskipainoa, jota vastuita ha llussaan pitävä luottolaitos soveltaisi arvopaperistettuihin 
vastuisiin 78–83 artiklan mukaises ti. Keskittymäsuhde on kaikkien 
etuoikeusluokkien nimellisarvojen summa  jaettuna niiden etuoikeusluokkien 
nimellisarvojen summalla, jotka ovat etuoikeusasemaltaan samoja tai huonompia 
kuin etuoikeusluokka, johon omaisuuserät sijoittuvat, mukaan lukien kyseinen 
etuoikeusluokka. Tuloksena saat ava riskipaino saa olla enin tään 1 250 prosenttia eikä 
 
FI 116   FI se saa olla alhaisempi kuin luokiteltuihin  etuoikeusasemaltaan parempiin luokkiin 
sovellettavat riskipainot. Jos luottolaitos ei pysty määrittämään riskipainoja, joita 
sovelletaan arvopaperistettu ihin vastuisiin 78–83 arti klan mukaisesti, sen on 
sovellettava omaisuuseriin 1 250 prosentin riskipainoa. 
2.3. Riskiltään toiseksi suurimpaan tai parempaan etuoikeusluokkaan kuuluvien 
arvopaperistettujen omaisuuserien  käsittely ABCP-ohjelmassa 
12. Jollei 14–16 kohdan mukaisten likviditeettisopi muksia koskevien säännösten nojalla 
voida soveltaa edullisempaa käsittelyä, luo ttolaitos voi soveltaa 13 kohdassa asetetut 
edellytykset täyttäviin ar vopaperistettuihin omaisuuser iin riskipainoa, joka on 
suurempi seuraavista: i) 100 prosenttia tai ii ) suurempi niistä riskipainoista, joita 
vastuita hallussaan pitävä luottolaitos s oveltaisi arvopaperistettu ihin vastuisiin 78–83 
artiklan mukaisesti.  
13. Jotta 12 kohdan mukaista käsittelyä voi daan soveltaa, arvopaperistettujen 
omaisuuserien on 
a) oltava etuoikeusluokassa, joka on arvopaperistamisessa taloudellisesta 
näkökulmasta riskiltään toiseksi suuremmassa tai paremmassa positiossa; 
suuririskisimmän etuoikeusluokan on tarjo ttava tarkoituksenmukainen erillinen 
takaus riskiltään toiseksi suurimmalle etuoikeusluokalle; 
b) oltava laadultaan sijoitusluokkaa (inv estment grade) vastaava tai parempi; ja 
c) oltava sellaisen luottolaitoksen hallussa, jolla ei ole omaisuuseriä 
suuririskisimmässä etuoikeusluokassa.  
2.4. Luokittelemattomien likvidit eettisopimusten käsittely 
2.4.1.  Hyväksyttävät likvi diteettisopimukset 
14. Jos seuraavat edellytykset tä yttyvät, vastuuarvoa määrite ttäessä voidaan soveltaa 20 
prosentin luottovasta-arvoke rrointa alkuperäiseltä juoks uajaltaan enintään vuoden 
pituisen likviditeettisopimuksen nimellismäärään, ja 50 prosentin luottovasta-
arvokerrointa alkuperäi seltä juoksuajaltaan yli vuoden pituisen 
likviditeettisopimuksen nimellismäärään.  
a) Likviditeettisopimuksesta laadittaviss a asiakirjoissa on selvästi nimettävä ja 
rajattava olosuhteet, joissa sopimusta voidaan soveltaa.  
b) Sopimusta ei saa soveltaa tarkoituksena tarjota luottotukea kattamalla tappioita, 
jotka ovat jo syntyneet sopimuksen soveltamishetkellä – esimerkiksi 
tarjoamalla likviditeettiä vastuille, jotka on jo laiminlyöty sopimuksen 
soveltamishetkeen mennessä, tai hankkimalla omaisuuseriä käypää arvoa 
kalliimmalla hinnalla. 
c) Sopimusta ei saa käyttää pysyvän tai säännöllisen rahoituks en tarjoamiseen 
arvopaperistamiselle. 
d) Sopimuksen mukaisesti nostettuje n summien takaisinmaksu saa olla 
huonommassa etuoikeusasemassa ainoastaan  niihin sijoitta jien vaateisiin 
 
FI 117   FI nähden, jotka liittyvät korko- tai val uuttajohdannaissopimuksiin, palkkioihin 
tai muihin vastaaviin maksuihin; taka isinmaksuun ei saa soveltaa lykkäystä 
eikä vaateesta luopumista.  
e) Sopimusta ei saa käyttää sen jälkeen, kun kaikki mahdolliset 
likviditeettisopimukseen edullisesti vaikuttavat erilliset takaukset on käytetty. 
f) Likviditeettisopimuksen on sisällettä vä määräys, joka johtaa sopimuksen 
mukaisesti nostettavan määrän automaattiseen vähentämiseen laiminlyötyjä 
vastuita vastaavalla määrällä, kun kys eessä on 84–89 artikl assa tarkoitettu 
laiminlyönti; arvopaperistettujen vastui den ryhmän koostue ssa luokitelluista 
rahoitusvälineistä sopimukseen on myös  sisällyttävä määräys, joka johtaa 
sopimuksen purkamiseen ryhmän keskimääräisen laadun alittaessa 
sijoitusluokan. 
Sovellettavan riskipaino n on oltava suurin ri skipaino, jota vastuita hallussaan pitävä 
luottolaitos soveltaisi ar vopaperistettaviin vastuisiin 78–83 artiklan mukaisesti. 
2.4.2.  Likviditeettisopimukset, joita  voidaan soveltaa ainoast aan yleisen markkinahäiriön 
tilanteessa 
15. Jos 14 kohdassa säädetyt edellytykset tä yttyvät, vastuuarvoa  määritettäessä 
0 prosentin luottovasta-arvokerroin ta voidaan soveltaa sellaisen 
likviditeettisopimuksen, jota voidaan soveltaa ainoastaan  yleisen markkinahäiriön 
tilanteessa, nimellismäärään  (eli silloin, kun useammat erillisyhtiöt eivät pysty 
sopimuksiin liittyen uudistamaan erääntyviä lyhyitä arvopapereita muusta syystä 
kuin erillisyhtiön luottokelpoisuuden ta i arvopaperistettujen vastuiden laadun 
heikentymisestä). 
2.4.3.  Likviditeettisopimukset 
16. Vastuuarvoa määritettäessä 0 prosentin l uottovasta-arvokerroint a voidaan soveltaa 
sellaisen likviditeet tisopimuksen, joka voidaan 14 kohda n edellytysten täyttyessä 
purkaa ehdoitta, nimellismäärään, jos sopim ukseen liittyvien nostojen takaisinmaksu 
on paremmassa etuoikeusasemassa kuin muut  arvopaperistetuista vastuista saataviin 
rahavirtoihin perustuvat vaateet. 
2.5. Uusiutuvien saamisten, joihin liitty y ennenaikaisen ku oletuksen ehtoja, 
arvopaperistamiseen sovellettava t täydentävät pääomavaatimukset 
17. Arvopaperistettaviin omaisuuseriin lii ttyvien riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärän laskemisen lisäksi alulle panevan luottolaitoksen on laskettava 
riskipainotettujen saamisten yhteism äärä 18–32 kohdassa esitetyn menetelmän 
mukaisesti silloin, kun se myy uusiutuvia saamisia arvopaperistamiseen, johon liittyy 
ennenaikaisen kuoletuksen ehtoja. 
18. Luottolaitosten on laskettava riskipainotet tujen saamisten yhteismäärä alullepanijan 
ja sijoittajan osuuksien summasta.  
19. Arvopaperistamisjärjestelyissä, joissa arvopaperistettaviin  vastuisiin kuuluu 
uusiutuvia ja ei-uusiutuvia sa amisia, alulle panevan luottolaitoksen on sovellettava 
 
FI 118   FI jäljempänä esitettyä käsittelyä suojattavan vastuuryhmän siihen osaan, johon sisältyy 
uusiutuvia saamisia.  
20. ’Alullepanijan osuudella’ tarkoitetaan tässä arvopaperistettavaksi myytyjen 
nostettujen määrien ryhmän nimellisar voa, jonka suhde järjestelyyn myydyn koko 
ryhmän arvoon määrittää sen osuuden perittyj en pääomien ja korkojen ja muiden 
niihin liittyvien määrien tuottamista rahavirr oista, joka ei ole kä ytettävissä maksujen 
suorittamiseen niille, joilla on ar vopaperistettuja omaisuuseriä.  
Alullepanijan osuudella ei saa olla huonom pi etuoikeusasema kuin sijoittajien 
osuudella.  
’Sijoittajan osuudella’ tarkoitetaan nostett ujen määrien muodostaman ryhmän jäljellä 
olevaa nimellismäärää.  
21. Alulle panevan luottolaitoksen vastuuta, joka liittyy sen oikeuksiin alullepanijan 
osuuteen, ei saa pitää arvopape ristettuna omaisuuseränä va an suhteellisena osuutena 
arvopaperistetuista vastuista,  jota on käsiteltävä ikään kuin arvopaperistamista ei 
olisi suoritettu. 
2.5.1.  Poikkeukset ennenaikaista kuoletusta koskevasta käsittelystä 
22. Seuraavantyyppisten arvopaperistamisten alullepanijat on vapautettu 17 kohdan 
mukaisista pääomavaatimuksista: 
a) ennenaikaista kuoletusta koskevasta käsittelystä on vapaut ettu uusiutuvien 
saamisten arvopaperistaminen, kun sijo ittajiin kohdistuu täysimääräisesti 
velallisten tulevien nostojen riski eikä suojattaviin sopimuksiin liittyvä riski 
palaudu alulle paneva lle luottolaitokselle vaikka  ennenaikaisen kuoletuksen 
laukaiseva tapahtuma sattuisi; ja 
b) arvopaperistamiset, joissa ennenaikai sen kuoletuksen laukaisevat tapahtumat 
eivät liity arvopaperist ettujen omaisuuserien eikä alulle panevan 
luottolaitoksen suorituskykyyn (esimerk iksi verolainsäädännön olennaiset 
muutokset). 
2.5.2.  Enimmäispääomavaatimus 
23. Alulle panevan luottolaitoksen, johon s ovelletaan 17 kohdan vaatimuksia, sijoittajan 
osuuteen kuuluvien positioiden riskipainotettujen saamisten yhteismäärän ja 
17 kohdan mukaisesti laskettujen riskipai notettujen saamisten yhteismäärän summa 
ei saa olla suurempi kui n suurempi seuraavista: 
a) sijoittajan osuuteen kuuluvien luottolaitoksen positioiden riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärä; 
b) riskipainotettujen saamisten yhteism äärä, jonka vastuita  hallussaan pitävä 
luottolaitos laskisi arvopaperistettujen vast uiden osalta olettaen , että niitä ei ole 
arvopaperistettu, sijoitt ajan osuutta vastaavan määrän osalta. 
 
FI 119   FI 24. Direktiivin 57 artiklan mukaista mahdollisten ennakoitujen nettotulojen aktivoinnista 
saatavien tuottojen vähentämistä ei sisällytetä 23 kohdan mukaiseen 
enimmäismäärään.  
2.5.3.  Riskipainotettujen saamisten yhteismäärän laskeminen 
25. Tämän osan 17 kohdan mukaisesti lasket tava riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärä saadaan kertomalla sijoi ttajien osuus 27–32 kohdassa tarkoitetun 
asianmukaisen luottovasta-arvokertoimen tuottamalla luvulla ja painotetulla 
keskimääräisellä riskipainolla, jota sovellettaisiin arvopaperi stettuihin vastuisiin, jos 
niitä ei olisi ar vopaperistettu.  
26. Ennenaikaista kuoletusta koskevan ehdon kats otaan olevan ’hallittu’, kun seuraavat 
edellytykset täyttyvät: 
a) alulle panevalla luottola itoksella on asianmukainen 
pääoma/likviditeettisuunnitelma, jolla varm istetaan, että sillä on riittävästi 
pääomaa ja likviditeettiä enne naikaisen kuoletuksen varalta; 
b) alullepanijalle ja sijo ittajille on määritetty koko s opimuksen voimassaoloajaksi 
suhteelliset osuudet koron ja pääoman ma ksuista, kuluista,  tappioista ja 
perityistä määristä, jotka perustuvat jäljellä olevien saamisten määrään 
kuukauden ensimmäisenä päivänä;  
c) kuoletusajan katsotaan olevan riittävä 90 pr osentille ennenaikaisen 
kuoletusajan alussa jälje llä olevasta kokonaisvelas ta (alullepanijan ja 
sijoittajien osuus), jotta kyseinen osuus  velasta olisi voitu maksaa tai todeta 
laiminlyödyksi;  
d) takaisinmaksuja ei suoriteta nopeammi n kuin ne suoritettaisiin tasakuoletuksin 
c alakohdassa mainittuna aikana. 
27. Kun arvopaperistamiseen sovelletaan vähitt äisvastuiden ennena ikaista kuoletusta 
koskevia ehtoja ja ne ovat sitoumuksettomi a ja ehdoitta peruutettavissa olevia ilman 
etukäteisilmoitusta, ja kun ennenaikaise n kuoletuksen laukaisee tietylle tasolle 
laskenut hintaero, luotto laitosten on verrattava kol men kuukauden keskimääräistä 
hintaeroa hintaeroihin, jotk a laukaisevat hälytyksen. 
28. Niissä tapauksissa, joissa ar vopaperistamisessa ei edelly tetä hintaeron hälytyksen 
laukaisua, hälytysrajan on oltava 4,5 pr osenttiyksikköä korkeampi kuin hintaeron 
tason, jolla ennenaikai nen kuoletus laukeaa.  
29. Sovellettava luottovasta- arvokerroin määritetään kol men kuukauden toteutuneen 
keskimääräisen hintaeron peru steella taulukon 3 mukaisesti. 
Taulukko 3 
 Arvopaperistamiset, 
joihin sovelletaan 
hallittua ennenaikaisen 
kuoletuksen ehtoa Arvopaperistamiset, joihin 
sovelletaan muuta kuin 
hallittua ennenaikaisen 
kuoletuksen ehtoa 
 
FI 120   FI Kolmen kuukauden 
keskimääräinen 
hintaero Luottovasta-arvokerroin Luottovasta-arvokerroin 
Tason A 
yläpuolella 0 % 0 % 
Taso A 1 % 5 % 
Taso B 2 % 15 % 
Taso C 20 % 50 % 
Taso D 20 % 100 % 
Taso E 40 % 100 % 
 
30. Taulukossa 3 ’taso A’ tarkoi ttaa hintaeroja, jotka ovat alle 133,33 prosenttia mutta 
vähintään 100 prosenttia hint aeron hälytysrajasta; ’taso B’ tarkoittaa hintaeroja, jotka 
ovat alle 100 prosenttia mutta vähintään 75 prosenttia hintaeron hälytysrajasta; ’taso 
C’ tarkoittaa hintaeroja, jotka ovat alle 75 prosenttia mutta vähintään 50 prosenttia 
hintaeron hälytysrajasta; ’taso D’ tarkoittaa hintaeroja, jo tka ovat alle 50 prosenttia 
mutta vähintään 25 prosenttia hintaeron hälyty srajasta; ’taso E’ ta rkoittaa hintaeroja, 
jotka ovat alle 25 prosenttia hintaeron hälytysrajasta. 
31. Kaikkiin muihin arvopaperistamisiin, joihin sovelletaan uusiutuvien saamisten 
hallittua ennenaikaisen kuoletuksen ehtoa, on sovellettava 90 prosentin luottovasta-
arvokerrointa. 
32. Kaikkiin muihin arvopaperistamisiin, joihin  sovelletaan uusiutuvien saamisten muuta 
kuin hallittua ennenaikaisen kuoletuksen  ehtoa, on sovellettava 100 prosentin 
luottovasta-arvokerrointa. 
2.6. Arvopaperistettujen omaisuuserien luo ttoriskin vähentämi sen hyväksyminen 
33. Kun arvopaperistetuille omaisuuserille on ha nkittu luottosuoja, riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärän laskentatapaa void aan muuttaa liitteen VIII mukaisesti. 
2.7. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärän vähentäminen 
34. Kuten 66 artiklan 2 kohdassa säädetään, 1 250 prosentin riskipainon saaneiden 
arvopaperistettujen omaisuuserie n osalta luottolaitosten ei tarvitse ottaa omaisuuseriä 
huomioon laskiessaan riskipai notettujen saamisten yhteismäärää vaan ne voivat 
vähentää omaisuuseriin sisältyvän vastuuar von omista varoistaan. Tässä tapauksessa 
vastuuarvoa laskettaessa voidaan ott aa huomioon hyväksytty vastikkeellinen 
luottosuoja 33 kohdan mukaisella tavalla. 
35. Jos luottolaitos soveltaa 34 kohdassa esitettyä vaihtoehtoa, kyseisen kohdan 
mukaisesti vähennetty määrä kerrott una 12,5:llä on 9 kohtaa sovellettaessa 
 
FI 121   FI vähennettävä määrästä, joka on kyseisessä kohdassa määritetty riskipainotettujen 
saamisten suurin mahdollinen yhteismäärä, ja joka kyseisessä kohdassa tarkoitettujen 
luotolaitosten on laskettava. 
3. RISKIPAINOTETTUJEN SAAMISTEN YHTEISMÄÄRÄN LASKEMINEN SISÄISTEN 
LUOKITUSTEN MENETELMÄN (IRBA)  MUKAISESTI  
3.1. Menetelmien hierarkia 
36. Sovellettaessa 96 artiklaa arvopaperistettujen omaisuuserien riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärä on laskettava 36–74 artiklan mukaisesti. 
37. Luokiteltuihin omaisuuseriin tai omaisuus eriin, joihin voidaan soveltaa johdettua 
luottoluokitusta, on sovellettava luottoluokitukseen perustuvaa arviointimallia 
laskettaessa riskipainotettujen saamisten yhteismäärää.  
38. Luokittelemattomiin omaisuuseriin on sovellettava 50–52 kohdassa esitettyä 
valvontaviranomaisen kehittämää arviointim allia lukuun ottamatta tapauksia, joissa 
voidaan käyttää 42–43 kohdassa esit ettyä sisäistä arviointia. 
39. Muu kuin alulle paneva tai järjestävä l uottolaitos voi soveltaa valvontaviranomaisen 
kehittämää arviointimallia vasta saatuaan  siihen toimivaltaisten viranomaisten 
suostumuksen.  
40. Kun kyseessä on alulle paneva tai järjestävä  luottolaitos, joka ei pysty laskemaan K irb 
-arvoa ja joka ei ole saanut lupaa sove ltaa sisäistä arviointia ABCP-ohjelmiin 
kuuluviin omaisuuseriin, ja kun  kyseessä ovat muut luotto laitokset, jotka eivät ole 
saaneet lupaa soveltaa valvontaviranomaisen kehittämää arviointimallia tai (kun 
kyseessä ovat ABCP-ohjelmat) sisäistä ar viointia, on sovellettava 1 250 prosentin 
riskipainoa arvopaperist ettuihin luokittelema ttomiin omaisuuseriin, joihin ei saa 
soveltaa johdettua luottoluokitusta.  
3.1.1.  Johdettujen luottoluokitusten käyttö 
41. Kun seuraavat operatiiviset vähimmäisvaatim ukset täyttyvät, laitoksen on annettava 
luokittelemattomille omaisuuserille johdettu  luottoluokitus, j oka vastaa niiden 
luokiteltujen omaisuuserien (jäljempänä ’v ertailupositiot’) luo ttoluokitusta, jotka 
ovat kyseisiin luokittelemattomiin arvopaperi stettuihin omaisuuseriin nähden kaikilta 
osin alhaisempaan etuoikeusluokkaan kuuluvista positioista korkeimmassa 
etuoikeusluokassa.  
a) Vertailupositioiden on oltava kaiki lta osin alhaisemma ssa etuoikeusluokassa 
luokittelemattomien arvopaperistettuje n omaisuuserien etuoikeusluokkaan 
nähden.  
b) Vertailupositioiden juok suajan on oltava yhtä pitk ä tai pidempi kuin kyseisten 
luokittelemattomien omaisuuserien.  
c) Johdettuja luottol uokituksia on päivitettä vä säännöllisesti, jotta voidaan ottaa 
huomioon arvopaperistettujen vertailupositioiden luottoluokituksissa 
tapahtuneet muutokset. 
 
FI 122   FI 3.1.2.  ABCP-ohjelmiin kuuluviin omaisuuseriin  sovellettava sisäisen arvioinnin 
lähestymistapa  
42. Mikäli toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet suostumuksensa ja seuraavat 
edellytykset täyttyvät, luottolaito s voi antaa ABCP-ohjelmaan kuuluville 
luokittelemattomille omaisuuserille johdetun luottoluokituksen 43 kohdan 
mukaisesti. 
a) Ohjelman puitteissa liikkeeseen lask etuissa lyhyissä arvo papereissa olevien 
positioiden on oltava luokiteltuja positioita. 
b) Luottolaitoksen on osoitettava toimivaltaisille viranomaisille, että sen sisäinen 
arvio positioon sisältyvien  luottojen laadusta va staa yhden tai useamman 
hyväksytyn luottoluokituslaitoksen  yleisesti saatavilla olevia 
luottoluokitusmenetelmiä, kun luokitell aan arvopapereita, jo iden vakuutena on 
arvopaperistettavien kaltaisia vastuita. 
c) Luottoluokituslaitoksiin, joiden menetelmät on otettava b alakohdassa 
tarkoitetulla tavall a huomioon, on kuuluttava luotto luokituslaitokset, jotka ovat 
antaneet ulkoisen luottoluokituksen ohj elman puitteissa liikkeeseen lasketulle 
lyhyelle arvopaperille. Stre ssitekijöiden kalta isten kvantitatiivisten tekijöiden, 
joita käytetään arvioitaessa positio lle kuuluvaa luottolu okkaa, on oltava 
vähintään yhtä varovaisia kuin niiden tekijöiden, joita sovelletaan kyseisen 
luottoluokituslaitoksen luokitusmenetelmissä. 
d) Luottolaitoksen on sisäistä arvioin timenetelmäänsä kehittäessään otettava 
huomioon kaikki hyväksyttyjen luottoluokituslaitosten julkistamat 
luokitusmenetelmät, joita voidaan soveltaa sellaisten arvopaperien 
luokitukseen, joiden vakuut ena on arvopaperistettavien kaltaisia vastuita. 
Luottolaitoksen on laadittava näistä sei koista asiakirjat ja päivitettävä ne 
vähintään kerran vuodessa. 
e) Luottolaitoksen sisäisiin arviointimenetelmiin on sisällyttävä luottoluokkien 
määrittäminen. Kyseisten luottoluokkien on vastattava hyväksyttyjen 
luottoluokituslaitosten määrittämiä luottoluokituksia. Tästä vastaavuudesta on 
laadittava selkeät asiakirjat. 
f) Sisäisiä arviointimenetelmiä on kä ytettävä luottolaitoksen sisäisissä 
riskinhallintaprosesseissa mukaan luki en sen päätöksentek oprosessit, johdolle 
tarkoitetun informaation tuottaminen sekä pääoman kohdentamisprosessit. 
g) Sisäisten tarkastajien tai ulkoisten tilin tarkastajien, luottoluokituslaitoksen tai 
luottolaitoksen sisäisen luottojentarkastus- tai riskienhallintatoiminnon on 
tarkasteltava säännöllises ti sisäistä arviointiprose ssia sekä ABCP-ohjelmaan 
sisältyvien luottolaitoksen vastuiden laadun sisäisen arvioinnin tasoa. Jos 
luottolaitoksen sisäisen tarkastuksen, luottojen tarkastuksen tai riskienhallinnan 
toiminnot suorittavat tarkastelun, kyseisten toimintojen on oltava 
riippumattomia ABCP-ohjelman liiketoim inta-alueesta ja asiakassuhteista. 
h) Luottolaitoksen on seurattava sisäis ten luokitustensa suorituskykyä pidemmällä 
aikavälillä, jotta se voi arvioida sisäisten arviointimenetelmiensä 
 
FI 123   FI käyttökelpoisuutta ja tehdä menetelmiin tarvittaessa korjauksia, jos vastuiden 
kehitys poikkeaa jatkuvasti sisäisten luokitusten mukaisesta tasosta. 
i) ABCP-ohjelmaan on sisällyttävä luotonmyöntämiskäytäntö luotto- ja 
sijoitussuuntaviivojen sekä -ohjeistuk sen muodossa. Ohjelman hallinnoijan on 
omaisuuserien ostopäätöksiä tehtäessä ta rkasteltava ostettavien omaisuuserien 
tyyppejä, likviditeettisopimuksista ja  erillisten takausten tarjoamisesta 
syntyvien vastuiden tyyppejä ja rahallis ta arvoa, tappioiden jakautumista sekä 
siirrettävien omaisuuserie n oikeudellista ja tal oudellista eriyttämistä 
omaisuuserät myyvän yhteisön organi saatiosta. Omais uuserien myyjän 
riskiprofiilista on tehtävä luottoanalyysi ja siihen on sisällyttävä analyysi 
aiemmasta ja tulevasta taloudellise sta tuloksesta, nykyisestä markkina-
asemasta, kilpailukyvyn odotetusta  tulevasta kehityksestä, 
velkaantuneisuudesta, raha virroista, korkokatteesta se kä velkaluokituksesta. 
Lisäksi on tarkasteltava myyjän luot onmyöntämiskäytäntöä ja -ohjeistusta, 
velanhoitokykyä sekä perintämenetelmiä. 
j) ABCP-ohjelman luotonmyöntämiskä ytännössä ja -ohjeistuksessa on 
määritettävä omaisuuserien hyväksyttä vyyden vähimmäiskriteerit, joissa 
erityisesti 
i) kielletään sellaisten omaisuuserin ostaminen, joihin liittyvät velvoitteet on 
laiminlyöty tai maksut ovat merkittävästi myöhässä; 
ii) estetään liialliset ke skittymät yksittäisiin vastapuol iin tai maantieteellisiin 
alueisiin; ja  
iii) rajoitetaan ostettavien omaisuuserien juoksuaikaa. 
k) ABCP-ohjelmaan on sisällyttävä peri ntäkäytänteet ja -menettelyt, joissa 
otetaan huomioon hallinnoijan operatiivinen toimintakyky ja luoton laatu. 
Ohjelmaa toteutettaessa myyjään ja hallinnoijaan liittyvää riskiä on 
vähennettävä erilaisilla menetelm illä kuten luoton nykyiseen laatuun 
perustuvilla hälytysrajoilla, jotka estävät omaisuuserien sekoittamisen 
keskenään. 
l) Arvioitaessa ABCP-ohjelmaan ma hdollisesti ostettavien omaisuuserien 
muodostaman ryhmän potentiaalisia kokona istappioita on ot ettava huomioon 
kaikki potentiaaliset riskit kuten luotto- ja laimentumisriski. Jos myyjän 
tarjoama erillistakaus on tarkoitettu ainoastaan luottoon liittyvien tappioiden 
kattamiseen, laimentumisriskille on muodostettava erillinen varaus, jos 
laimentumisriski on olennainen yksittäiselle vastuuryhmälle. Lisäksi kun 
määritetään vaadittavan erillistaka uksen tasoa, ohjelman puitteissa on 
arvioitava tietoja useammalta aiemma lta vuodelta mukaan lukien tappiot, 
maksulaiminlyönnit, laimentumiset sekä saamisten kiertonopeus.  
m) ABCP-ohjelmassa on liitettävä ostettav iin vastuisiin rakenteellisia tekijöitä 
(kuten ”wind-down triggers ”), joilla lievennetään suojattavan salkun laadun 
potentiaalista heikentymistä.  
 
FI 124   FI Toimivaltaiset viranomaiset voivat luopua vaatimuksesta, jonka mukaan 
luottoluokituslaitoksen luokitusmenettelyjen on oltava yleisesti saatavilla, jos ne ovat 
vakuuttuneita siitä, että arvopaperista misen erityispiirteiden (esimerkiksi 
ainutlaatuinen rakenne) vuoksi luottoluokitu slaitoksen luokitusmenettely ei ole 
toistaiseksi yleisesti saatavilla. 
43. Luottolaitoksen on sijoitettava luok ittelematon positio johonkin 42 kohdassa 
tarkoitetuista luottoluokista. Positiolle annettavan johdetun luottoluokituksen on 
oltava sama kuin kyseistä luottoluokkaa vastaavat luottoluokitukset, kuten 42 
kohdassa säädetään. Jos kyseinen luottolu okitus on arvopaperistamisen alussa 
sijoitusluokan tasolla tai parempi, sen on katsottava vastaavan hyväksytyn 
luottoluokituslaitoksen antamaa luottoluokitusta laskettaessa riskipainotettujen 
saamisten yhteismäärää. 
3.2. Riskipainotettujen saamisten s uurin mahdollinen yhteismäärä 
44. Alulle panevan luottolaitoks en, järjestävän luottolaitoks en tai muun luottolaitoksen, 
joka pystyy laskemaan K IRB -arvon, arvopaperistetuis ta positioista laskettua 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärää voi daan rajoittaa määrään, joka tuottaisi 
75 artiklan ensimmäisen kohdan a alakohda n mukaisen vakavaraisuusvaatimuksen, 
joka vastaa 8 prosenttia saamisten yhtei smäärästä, jonka laskel ma tuottaisi, jos 
omaisuuseriä ei olisi arvopape ristettu ja ne ki rjattaisiin luottolaitoksen taseeseen, 
lisättynä kyseisiin vastuisiin li ittyvillä odotetuilla tappioilla.  
3.3. Luottoluokitukseen peru stuva arviointimalli 
45. Luottoluokitukseen perustuvaa arviointim allia sovellettae ssa luokiteltuihin 
arvopaperistettuihin omaisuus eriin liittyvä riskipainote ttujen saamisten yhteismäärä 
on laskettava soveltamalla vastuun arvoon riskipainoa, joka liittyy luottoluokkaan, 
johon toimivaltaiset viranomaiset ova t 98 artiklan mukaisesti todenneet 
luottoluokituksen kuuluvan, kuten taulukoissa 4 ja 5 esitetään.  
Taulukko 4 
Omaisuuserät, joille ei ole annettu  lyhyen aikavälin luottoluokitusta 
Luottoluokka (LL) Riskipaino 
 A B C 
LL 1 7 % 12 % 20 % 
LL 2 8 % 15 % 25 % 
LL 3 10 % 18 % 35 % 
LL 4 12 % 20 % 35 % 
LL 5 20 % 35 % 35 % 
LL 6 35 % 50 % 50 % 
 
FI 125   FI LL 7 60 % 75 % 75 % 
LL 8 100 % 100 % 100 % 
LL 9 250 % 250 % 250 % 
LL 10 425 % 425 % 425 % 
LL 11 650 % 650 % 650 % 
Alle LL 11:n 1 250 % 1 250 % 1 250 % 
Taulukko 5 
Omaisuuserät, joille on annettu lyhytaikainen luottoluokitus 
Luottoluokka (LL) Riskipaino 
 A B C 
LL 1 7 % 12 % 20 % 
LL 2 12 % 20 % 35 % 
LL 3 60 % 75% 75 % 
Kaikki muut 
luottoluokitukset 1 250 % 1 250 % 1 250 % 
 
46. Rajoittamatta 47 kohdan soveltamista, molempien taulukoiden A-sarakkeeseen 
sisältyviä riskipainoja on sovellettava, kun positio on arvopaperi stamisen ylimmässä 
etuoikeusluokassa. Määritettäessä sitä, onko kyseessä ylin etuoikeusluokka edellistä 
kohtaa sovellettaessa, ei ta rvitse ottaa huomioon määriä, jotka on maksettava korko- 
tai valuuttajohdannaissopimuksen perust eella, eikä määriä, jotka perustuvat 
palkkioihin tai muihin vastaaviin maksuihin. 
47. Kummankin taulukon C-sarakkeeseen sisälty viä riskipainoja on sovellettava, kun 
positio kuuluu arvopaperistamisohjelmaan, jossa  arvopaperistettavia vastuita on alle 
kuusi. Kun lasketaan arvopaperistettavien  vastuiden määrää, yhden vastapuolen 
useita vastuita käsitellään yhtenä vast uuna. Vastuiden määrä lasketaan seuraavan 
kaavan mukaisesti: 
∑∑
=
iiii
EADEAD
N22) (
 
 
FI 126   FI jossa EAD i on kaikkien i:nteen velalliseen kohdi stuvien vastuuarvojen summa. Kun 
kyseessä on uudelleenarvopaperistaminen  (arvopaperistettujen vastuiden 
arvopaperistaminen), luottolaitoksen  on tarkasteltava ryhmään kuuluvien 
arvopaperistettujen vastuiden lukumäärää eikä sitä alkupe räisiin ryhmiin kuuluvien 
suojattavien vastuiden lukumäärää, joista suojattavat arvopaperis tettavat vastuut ovat 
peräisin. Jos suurimman vastuun (C 1) osuus salkusta on tiedossa, luottolaitos voi 
katsoa N:n olevan yhtä kuin 1/C 1. 
48. Kaikkiin muihin positioihin on sovellettava B-sarakkeen mukaisia riskipainoja. 
49. Arvopaperistettuihin omaisuuseriin liittyvä luottoriskin vähentäminen voidaan 
hyväksyä 58–60 kohdan mukaisesti. 
3.4. Valvontaviranomaisen ke hittämä arviointimalli 
50. Rajoittamatta 56–57 kohdan soveltamista,  valvontaviranomaisen kehittämää 
arviointimallia sovellettaessa arvopaperistettaville omaisuuserille annettavan 
riskipainon on oltava suurempi seuraavis ta: 7 prosenttia tai 51 kohdan mukaisesti 
sovellettava riskipaino. 
51. Rajoittamatta 56–57 kohdan soveltamista, vastuuarvoon sovellettava riskipaino on 
12.5 x (S[L+T] – S[L]) / T 
jossa 
 
jossa 
τ = 1000,  
ja ω = 20. 
Näissä kaavoissa beta [x; a, b] viittaa x:lle laskettuun kumulatiivisen 
beetajakaumafunktion arvoon parametreilla a ja b. 
T (sen etuoikeusluokan tiheys (thic kness), jossa positio on) lasketaan 
etuoikeusluokan nimellisarvon (a) suhteen a arvopaperistettujen vastuiden arvojen 
summaan (b). Liitteessä IV  lueteltujen johdannaissopimusten vastuuarvon katsotaan 
tässä muodostavan liitteen III mukaisesti lask etun potentiaalisen tulevan luottoriskin, 
jos nykykäyttöarvo ei ole positiivinen. 
Kirbr on Kirb-arvon suhde arvopaperiste ttujen vastuiden vastuuarvon summaan. 
Kirbr ilmaistaan desimaalilukuna (esimerkiksi  Kirb, joka on 15 prosenttia ryhmästä, 
ilmaistaan Kirbr-arvona 0,15).  
L (erillisen takauksen taso) on kaikkien niiden etuoikeusluokkien, jotka ovat position 
etuoikeusluokkaa huonommassa etuoikeusluokassa, nimellisarvon suhde ()( ) ⎭⎬⎫
⎩ ⎨ ⎧ 
< − ⋅+ − + ≤
= −x Kirbr kun e Kirbr/ω d K[Kirbr] K[x] KirbrKirbr x kun x x S x)/Kirb r ω(Kirbr1] [ 
 
FI 127   FI arvopaperistettujen vastuiden vastuuarvojen summaan. Aktivoituja tulevia tuloja ei 
sisällytetä L:n arvoon. Liitteessä IV luet eltujen johdannaisssopi musten vastapuolten 
maksettaviksi tulevat määrät, jotka kuuluvat etuoikeusluokkiin, jotka ovat 
etuoikeusasemaltaan huonompia kuin kysei nen etuoikeusluokka, voidaan arvostaa 
nykykäyttöarvoon (ilman potentiaalista tulevaa luottoriskiä).  
N on 47 kohdan mukaisesti laskettujen vastuiden lukumäärä. 
ELGD (vastuilla painotettu keskimääräine n tappio-osuus) lasketaan seuraavasti: 
∑∑⋅
=
iiii i
EADEAD LGD
ELGD
 
jossa LGD i on i:nnen velallisen kaikkiin vastui siin sisältyvä keskimääräinen tappio-
osuus, kun tappio-osuus määritetään 84–89 artiklan mukaisesti. Kun kyseessä on 
uudelleenarvopaperistaminen, arvopaperistettu ihin omaisuuseriin sovelletaan 100 
prosentin tappio-osuutta. Kun ostettujen saamisten maksukyvyttömyys- ja 
laimentumisriskiä käsitellään arvopaperi stamisessa kokonaisuutena (esimerkiksi 
kummastakin lähteestä aihe utuvat tappiot voidaan ka ttaa yhdestä varauksesta tai 
ylisuurilla vakuuksilla), LGD:n arvona on pi dettävä luottoriskin LGD:n painotettua 
keskiarvoa sekä 75 prosenttia laimen tumisriskin LGD:stä. Riskipainot ovat 
luottoriskin ja laimentumisriskin yksittäisiä pääomavaatimuksia. 
Yksinkertaistetut panokset 
Jos suurimman arvopaperistetun vastuun (C 1) vastuuarvo on enintään kolme 
prosenttia arvopaperistettujen va stuiden vastuuarvojen summasta, 
valvontaviranomaisen kehittämää arvioin timallia sovellettaessa luottolaitos voi 
määrittää LGD:n arvoksi 50 prosenttia ja N:n arvoksi joko 
1
11
1 }0, 1 max{1−
⎟⎟
⎠⎞
⎜⎜
⎝⎛−⎟
⎠⎞⎜
⎝⎛
−−+= CmmC CCC Nm
m
 . 
tai 
N=1/ C 1. 
Cm on suurimpien ’m’ -vastuiden arvon summa n suhde arvopaperist ettujen vastuiden 
vastuuarvojen summaan. Luottolaitos voi määrittää ’m’:n tason.  
Jos arvopaperistamiseen sisältyy vähittäisvas tuita, toimivaltaiset viranomaiset voivat 
sallia valvontaviranomaisen kehittämän arviointimallin soveltamisen seuraavin 
yksinkertaistuksin: h = 0 ja v = 0 .  
52. Arvopaperistettuihin omaisuuseriin liittyvä luottoriskin vähentäminen voidaan 
hyväksyä 58–59 ja 61–65 kohdan mukaisesti. 
 
FI 128   FI 3.5. Likviditeettisopimukset 
53. Tämän osan 54–55 kohdan säännöksiä sovelletaa n määritettäessä luokittelemattomiin 
arvopaperistettuihin omaisuuseriin sisä ltyvää vastuuarvoa, kun kyseessä ovat 
tietyntyyppiset likviditeettisopimukset. 
3.5.1.  Likviditeettisopimukset, joita  voidaan soveltaa ainoast aan yleisen markkinahäiriön 
vallitessa 
54. Likviditeettisopimuksen nimellisarvoon void aan soveltaa 20 prosentin luottovasta-
arvokerrointa, jos likviditeettisopimusta  voidaan soveltaa ainoastaan yleisen 
markkinahäiriön vallitessa ja se tä yttää 14 kohdassa säädetyt hyväksytyn 
likviditeettisopimuksen edellytykset. 
3.5.2.  Likviditeettisopimukset 
55. Likviditeettisopimuksen nimellisarvoon voi daan soveltaa 0 prosentin luottovasta-
arvokerrointa, jos likviditeettisopimus  täyttää 16 kohdassa asetetut ehdot. 
Poikkeuksellinen käsittely, kun K irb -arvoa ei voida laskea. 
56. Tilanteissa, joissa ei ole tarkoituksenmukaista laskea arvopaperistettujen vastuiden 
riskipainotettujen saamisten yhteism äärää ikään kuin vastuita ei olisi 
arvopaperistettu, luottolaitos voi väliai kaisesti toimivalta isten viranomaisten 
suostumuksella soveltaa seuraavaa mene telmää laskiessaan luokittelemattomien 
arvopaperistettujen omaisuuserien riskip ainotettujen saamisten yhteismäärää, kun 
kyseessä on likvid iteettisopimus.  
57. Likviditeettisopimukseen liittyviin arvopa peristettaviin omai suuseriin voidaan 
soveltaa suurinta riskipainoa, jota sove llettaisiin johonkin arvopaperistetuista 
vastuista, jos niitä ei ol isi arvopaperistettu. Omaisuus eriin sisältyvä ä vastuuarvoa 
määritettäessä likviditeettisopimuksen nimellisarvoon voidaan soveltaa 50 prosentin 
luottovasta-arvokerrointa, jos sopim uksella on enintään vuoden alkuperäinen 
juoksuaika. Jos likviditeettisopimus tä yttää 54 kohdan mukaiset edellytykset, 
voidaan soveltaa 20 prosentin luottovasta-arvokerrointa.  
3.6. Arvopaperistettujen omaisuuserien luo ttoriskin vähentämi sen hyväksyminen 
3.6.1.  Vastikkeellinen luottosuoja 
58. Vastikkeellinen luottosuoja voidaan hyväks yä vain siltä osin kuin se voidaan 
hyväksyä laskettaessa riskipainotett ujen saamisten yhteismäärää 78–83 artiklan 
mukaisesti, kuten 90–93 artiklassa säädetään,  ja hyväksymisen ehtona on kyseisiin 
artikloihin sisältyvien vähimmäisvaatimusten täyttyminen. 
3.6.2.  Takauksen luonteinen luottosuoja 
59. Hyväksytty takauksen luonteinen luottos uoja ja sen tarjoajat on rajattava 90–93 
artiklan mukaiseen luottosuojaan, ja hyväksymisessä on noudatettava kyseisissä 
artikloissa säädettyjä vähimmäisvaatimuksia.  
 
FI 129   FI 3.6.3.  Pääomavaatimuksen laskeminen arvopaperi stetuille omaisuuserille, joihin 
sovelletaan luottorisk in vähentämistä 
Luottoluokitukseen perustuva arviointimalli 
60. Kun riskipainotettujen saamisten yhtei smäärä lasketaan luottoluokitukseen 
perustuvalla arviointimallilla, vastuuarvoa ja/tai arvopaperistettujen omaisuuserien, 
jotka on suojattu luottoriskiltä, riskipainotettujen saamisten yhteismäärää voidaan 
muuttaa liitteen VIII säännösten mukaisesti,  siinä määrin kuin niitä sovelletaan 78–
83 artiklan mukaisesti ri skipainotettujen saamisten yhteismäärän laskennassa. 
Valvontaviranomaisen kehittämä arviointimalli – täysi suoja 
61. Kun luottolaitos laskee riskipainotettujen saamisten yhteismäärän 
valvontaviranomaisen kehittämän arvioin timallin mukaisesti, sen on määritettävä 
position 'efektiivinen riskipaino'. Efektiivinen riskipaino lasketaan jakamalla 
positioon sisältyvien riskipainotettujen s aamisten yhteismäärä pos ition vastuuarvolla 
ja kertomalla tulos sadalla.  
62. Vastikkeellisen luottosuojan osalta  arvopaperistettujen omaisuuserien 
riskipainotettujen saamisten yhteism äärä lasketaan kertomalla position 
vastikkeellisen luottosuojan mukaisesti korja ttu vastuuarvo (E*, j oka on laskettu 90–
93 artiklan mukaisesti noudattaen riskipai notettujen saamisten yhteismäärän 
laskennalle 78–83 artiklassa annettuja säännöksiä, ja kun arvopaperistettujen 
omaisuuserien arvo on E) efektiivisellä riskipainolla. 
63. Takauksen luonteisen luottosuojan osal ta arvopaperistettu jen omaisuuserien 
riskipainotettujen saamisten yht eismäärä lasketaan kertomalla G A (luottosuojan arvo, 
johon on tehty liitteen VIII mukaisesti va luutta- ja maturite ettieroista johtuvat 
korjaukset) luottosuojan tarjoajan riskipai nolla; lukuun lisätään määrä, joka saadaan 
kertomalla efektiivisellä riskipainolla arv opaperistettujen omaisuuserien arvo, josta 
on vähennetty G A. 
Valvontaviranomaisen kehittämä ar viointimalli – osittainen suoja 
64. Jos luottoriskin vähentämisellä suojat aan suhteellinen osuus arvopaperistettujen 
omaisuuserien suuririskisimmästä osasta tai osista, luottolaitos voi soveltaa 61–63 
kohdan säännöksiä. 
65. Muissa tapauksissa luottolaitoksen on käs iteltävä arvopaperistettuja omaisuuseriä 
kahtena tai useampana positiona, joiden suojaamattoman osan katsotaan kuuluvan 
alempaan luottoluokkaan. Lask ettaessa kyseisen position ri skipainotettujen saamisten 
yhteismäärää on sovellettava 50–52 kohdan s äännöksiä lukuun ottamatta seuraavia 
poikkeuksia: ’T’ oikaistaan e*:n arvoksi vast ikkeellista luottosuoj aa sovellettaessa ja 
T-g:ksi takauksen luonteista luottosuoj aa sovellettaessa, ja  e* on E*:n suhde 
suojattavan vastuuryhmän kokonaisnimellisarvoon, ja E* on arvopaperistettujen 
omaisuuserien korjattu vastuuarvo, joka on laskettu liitt een VIII säännösten 
mukaisesti siten, kuin niitä sovelletaan riskipainotettujen saamisten yhteismäärän 78–
83 artiklan mukaiseen lasken taan, kun arvopaperistettavien  omaisuuserien arvo on E 
ja kun g on luottosuojan nimellisarvon (johon on tehty liitteen VIII mukaisesti 
valuutta- ja maturiteettie roista johtuvat ko rjaukset) suhde arvopaperistettujen 
 
FI 130   FI vastuiden vastuuarvojen summaan. Takauksen  luonteista luottos uojaa sovellettaessa 
luottosuojan tarjoajan riskipainoa on sovell ettava position siihen osaan, joka ei kuulu 
’T’:n oikaistun arvon piiriin. 
3.7. Uusiutuvien saamisten, joihin liitty y ennenaikaisen ku oletuksen ehtoja, 
arvopaperistamiseen sovellettava t täydentävät pääomavaatimukset 
66. Arvopaperistettaviin omaisuuseriin sisä ltyvien riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärän laskemisen lisäksi alulle panevalta luottolaitokselta on vaadittava, että 
se laskee riskipainotettujen saamis ten yhteismäärän 17–3 2 kohdassa esitettyjen 
menetelmien mukaisesti silloin, kun se myy uusiutuvia saamisia 
arvopaperistamiseen, johon liittyy en nenaikaisen kuoletuksen ehtoja. 
67. Tämän osan 66 kohtaa sovellettaessa 68 ja  69 kohta korvaavat 20 ja 21 kohdan. 
68. Näitä säännöksiä sovellettaessa ’alullepanijan osuus’ on seuraavien summa: 
a) arvopaperistettavaksi myytyjen nos tettujen määrien ryhmän sen osan 
nimellisarvo, jonka suhde järjestely yn myydyn koko ryhmän arvoon määrittää 
sen osuuden perittyjen pääomien ja korko jen ja muiden niihin liittyvien 
määrien tuottamista rahavirroista, j oka ei ole käytettävissä maksujen 
suorittamiseen niille, joilla on arvop aperistettuja omaisuuseriä; sekä 
b) limiitillisten luotosopimusten, joiden nostetut määrät on myyty 
arvopaperistettaviksi, nostamattomien m äärien ryhmän sen osan nimellisarvo, 
jonka suhde kyseisten nostamattomi en määrien kokonaisarvoon on sama kuin 
a alakohdassa mainitun nimellisarvon suhde arvopaperistettaviksi myytyjen 
nostettujen määrien ryhmän nimellisarvoon. 
Alullepanijan osuudella ei saa olla huonompi etuoikeusasema kuin sijoittajan 
osuudella.  
’Sijoittajan osuudella’ tarkoitetaan noste ttujen määrien muodostaman ryhmän osan 
nimellismäärää, joka ei kuulu a ala kohdan piiriin, lisättynä limiitillisten 
luotosopimusten, joiden nostetut määr ät on myyty arvopaperistettaviksi, 
nostamattomien määrien ryhmän sen osan nimellisarvolla, joka ei sisälly b 
alakohtaan.  
69. Alulle panevan luottolaitoksen vastuita, jo tka liittyvät sen oike uksiin alullepanijan 
osuuteen, jota kuvaillaan 68 kohdan a alakohda ssa, ei saa pitää arvopaperistettuina 
omaisuuserinä vaan määräsuhteessa j aettuna osuutena arvopaperistettuihin 
nostettuihin määriin sisältyvistä vastuista, ikään  kuin vastuita ei olisi arvopaperistettu 
68 kohdan a alakohdassa tarkoitetun määrän os alta. Alulle panevalla luottolaitoksella 
katsotaan olevan myös määräosuus limiitill isten luottosopimusten, joiden nostetut 
määrät on myyty arvopaperiste ttaviksi, nostamattomiin määriin liittyvistä vastuista; 
tämä määrä vastaa 68 kohdan b alakohdassa esitettyä määrää.  
3.8. Riskipainotettujen saamisten yhteismäärän vähentäminen 
70. Arvopaperistettujen omaisuuserien riskipai notettujen saamisten yhteismäärää, johon 
sovelletaan 1 250 prosentin riskipainoa, voidaan vähentää määrällä, joka on 
luottolaitoksen arvopaperistettuihin vastuihin mahdollisesti tekemien arvonoikaisujen 
 
FI 131   FI määrä kerrottuna 12,5:llä. Jos arvonoikais ut otetaan edellä mainitulla tavalla 
huomioon, niitä ei saa ottaa huomioon liitte essä VII olevan 1 osan 34 kohdassa 
tarkoitetuissa laskelmissa. 
71. Arvopaperistettujen omaisuuserien riskip ainotettujen saamisten yhteismäärää 
voidaan vähentää luottolaitoksen kyseisille omaisuuserille tekemien mahdollisten 
arvonoikaisujen 12,5:llä kerrotulla määrällä. 
72. Kuten 66 artiklan 2 kohdassa säädetään, 1 250 prosentin riskipainon saaneiden 
arvopaperistettujen omaisuuserie n osalta luottolaitosten ei tarvitse ottaa omaisuuseriä 
huomioon laskiessaan riskipainotettujen sa amisten yhteismäärää, vaan ne voivat 
vähentää omaisuuseriin sisältyvän vastuuarvon omista varoistaan.  
73. Sovellettaessa 73 kohtaa: 
a) position vastuuarvo voidaan johtaa vast uiden riskipainotetus ta arvosta ottaen 
huomioon 70–71 kohdan mukaisesti tehdyt vähennykset; 
b) vastuuarvoa laskettaessa voidaan ottaa huomioon hyväksytty vastikkeellinen 
luottosuoja 58–65 kohdassa kuvattujen menettelyjen mukaisesti; 
c) kun riskipainote ttujen saamisten yhteismäärää laskettaessa sovelletaan 
valvontaviranomaisen kehittämää arviointimallia ja L < KIRBR ja [L+T] > K IRBR 
, positiota voidaan käsitellä kaht ena positiona, jolloin paremmassa 
etuoikeusasemassa olevan position L on K IRBR . 
74. Jos luottolaitos soveltaa 72 kohdassa esitettyä vaihtoehtoa, kyseisen kohdan 
mukaisesti vähennetty määrä kerrott una 12,5:llä on 44 kohtaa sovellettaessa 
vähennettävä määrästä, joka on kyseisessä  kohdassa tarkoitettu riskipainotettujen 
saamisten suurin mahdollinen yhteismäärä, jonka kyseisessä kohdassa tarkoitetut 
luotolaitokset voivat laskea. 
 
FI 132   FI Liite X  
Operatiivinen riski  
1 osa – Perusmenetelmä  
1. PÄÄOMAVAATIMUS  
1. Perusmenetelmää sovellettaessa operat iivisen riskin pääomavaatimus on 
15 prosenttia jäljempänä määritellyst ä relevantista indikaattorista.  
2. RELEVANTTI INDIKAATTORI  
2. Relevantti indikaattori on nettokorkotulojen ja muiden nettotuloj en kuin korkotulojen 
summan kolmen vuoden keskiarvo.  
3. Kolmen vuoden keskiarvo lasketaan 12 kuukauden välein tilikauden lopusta ja 
puolivälistä tehtyjen viimeisimpien kuuden havainnon perusteella. Jos 
tilintarkastettuja lukuja ei ole saatavilla, voidaan käyttää liiketoiminnallisia 
estimaatteja.  
4. Jos jonkin havainnon osalta nettokorkotulojen ja muiden  nettotulojen summa on 
nolla tai vähemmän, kyseistä lukua ei oteta huomioon kolmen vuoden keskiarvoa 
laskettaessa. Relevantti indikaattori lasketaan jakamalla positiivisten lukujen summa 
positiivisten lukujen lukumäärällä. 
2.1. Luottolaitokset, joihin sove lletaan direktiiviä 86/635/ETY 
5. Direktiivin 86/635/ETY 27 artik lassa säädettyjen luottola itosten tuloslaskelmaan 
kuuluvien erien perusteella relevantti i ndikaattori on tauluko ssa 1 lueteltujen 
tekijöiden summa. Kukin tekijä sisällyt etään summaan positiivisena tai negatiivisena 
lukuna. 
6. Näitä tekijöitä voidaan joutua mukau ttamaan, jotta 7 ja 8 kohdan vaatimukset 
voidaan ottaa huomioon. 
Taulukko 1 
1 Korkotuotot ja muut vastaavat tuotot 
2 Korkokulut ja muut vastaavat kulut 
3 Tuotot arvopapereista: 
tuotot osakkeista ja muista 
vaihtuvatuottoisista arvopapereista 
b) tuotot omistusyhteyksistä 
c) tuotot sidosyhtiöiden osakkeista 
4 Saadut palkkiot 
 
FI 133   FI 5 Maksettavat palkkiot 
6 Arvopaperi- ja valuuttatoiminnan 
nettovoitto tai -tappio 
7 Muut varsinaisen toiminnan tuotot 
 
2.1.1.  Vaatimukset: 
7. Indikaattorin arvoa la skettaessa ei saa vähentää varauks ia eikä varsinaisen toiminnan 
kuluja. 
8. Seuraavia tekijöitä ei oteta huom ioon indikaattori a laskettaessa: 
a) Muuhun kuin kaupankäyntivarastoon kuuluvi en erien myynnistä realisoituneet 
voitot ja tappiot 
b) Satunnaiset tuotot 
c) Vakuutuksista saadut tuotot 
Jos kaupankäyntierien uudelleenarvostus ki rjataan tuloslaske lmaan, se voidaan 
sisällyttää relevantin indi kaattorin laskelmaan. Direktiivin 86/635/ETY 36 artiklan 2 
kohtaa sovellettaessa tuloslaskelmaan kirja ttu uudelleenarvostus tu lisi sisällyttää 
laskelmaan. 
2.2. Luottolaitokset, joihin sovellet aan muunlaista tilinpäätössäännöstöä 
9. Jos luottolaitoksiin sove lletaan muuta kuin direkt iivin 86/635/ETY mukaista 
tilinpäätössäännöstöä, niiden tulisi laskea relevan tin indikaattorin arvo niiden tietojen 
perusteella, jotka parhaiten vastaa vat edellä esitettyä määritelmää. 
 
FI 134   FI 2 osa – Standardimenetelmä  
1. PÄÄOMAVAATIMUS  
1. Operatiivisen riskin pääomavaatimus on st andardimenetelmää sovellettaessa kaikille 
taulukon 2 mukaisille liiketoim inta-alueille laskettujen pääomavaatimusten summa. 
2. Yksittäisen liiketoiminta-alueen pääoma vaatimus on määrätty prosenttiosuus 
relevantista indikaattorista. 
3. Indikaattori lasketaan kullekin liiketoiminta-alueelle erikseen. 
4. Kunkin liiketoiminta-alueen relevantti indik aattori on vuotuisten nettokorkotulojen ja 
muiden nettotulojen summa, kuten 1 osan 5–9 kohdassa määritetään.  
5. Kolmen vuoden keskiarvo lasketaan 12 kuukauden välein tilikauden lopusta ja 
puolivälistä tehtyjen viimeisimpien kuuden havainnon perusteella. Jos 
tilintarkastettuja lukuja ei ole saatavilla, voidaan käyttää liiketoiminnallisia 
estimaatteja. 
6. Jos jonkin havainnon osalta nettokorkotulojen ja muiden  nettotulojen summa on 
negatiivinen luku, sille annetaan arvoksi nolla. 
Taulukko 2: 
Liiketoiminta-alue Toiminnot Prosentti-
osuus 
Investointipankkitoiminta Merkintäsitoumusten antaminen 
rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskulle 
ja/tai rahoitusvälineiden 
liikkeeseenlaskun toteuttaminen 
kiinteän sitoumuksen pohjalta 
Merkintäsitoumukseen liittyvät palvelut 
Sijoitusneuvonta 
Yrityksille annettava neuvonta 
pääomarakenteesta, 
teollisuusstrategiasta sekä muista näihin 
liittyvistä kysymyksistä sekä yritysten 
sulautumisia ja yritysostoja koskeva 
neuvonta ja palvelut 
Sijoitustutkimus ja rahoitusanalyysi tai 
muuntyyppiset yleiset suositukset, jotka 
liittyvät kaupankäyntiin 
rahoitusvälineillä 18 %  
Kaupankäyntitoiminta Kaupankäynti omaan lukuun 18 % 
 
FI 135   FI Välitystoiminta rahamarkkinoilla 
Yhtä tai useampaa rahoitusvälinettä 
koskevien toimeksiantojen 
vastaanottaminen ja välittäminen 
Toimeksiantojen toteuttaminen 
asiakkaiden lukuun 
Rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskun 
toteuttaminen ilman kiinteää sitoumusta 
Monenkeskisen 
kaupankäyntijärjestelmän ylläpito 
Vähittäisvälitystoiminta 
Fyysisten henkilöiden tai pk-
yritysten kokoisten yhteisöjen 
kanssa toteutetut liiketoimet, 
jotka täyttävät 
vähittäisvastuuluokalle 55 
artiklassa asetetut vaatimukset) Yhtä tai useampaa rahoitusvälinettä 
koskevien toimeksiantojen 
vastaanottaminen ja välittäminen 
Toimeksiantojen toteuttaminen 
asiakkaiden lukuun 
Rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskun 
toteuttaminen ilman kiinteää sitoumusta 12 % 
Yritysrahoitus Talletusten ja muiden 
takaisinmaksettavien varojen 
vastaanottaminen 
Luotonanto 
Rahoitusleasing 
Takaukset ja sitoumukset 15 % 
Vähittäispankkitoiminta 
Fyysisten henkilöiden tai pk-
yritysten kokoisten yhteisöjen 
kanssa toteutetut liiketoimet, 
jotka täyttävät 
vähittäisvastuuluokalle 55 
artiklassa asetetut vaatimukset) Talletusten ja muiden 
takaisinmaksettavien varojen 
vastaanottaminen 
Luotonanto 
Rahoitusleasing 
Takaukset ja sitoumukset 12 % 
Maksu- ja selvityspalvelut Maksujen välityspalvelut 
Maksuvälineiden liikkeeseenlasku ja 
hallinnointi 18 % 
Säilytyspalvelut ja muu Rahoitusvälineiden säilyttäminen ja 
hoito asiakkaiden  lukuun, mukaan 15 % 
 
FI 136   FI palvelutoiminta lukien säilytyspalvel ut ja muut asiaan 
liittyvät palvelut kuten kassan ja 
vakuuksien hallinta 
Omaisuudenhoito Salkunhoito 
Yhteissijoitusyritysten hallinnointi 
Muu omaisuudenhoito 12 % 
 
7. Toimivaltaiset viranomaiset voivat valtuuttaa luottolaitoksen laskemaan 
operatiiviseen riskiin liittyvän pääomavaat imuksen käyttäen standardimenetelmää, 
kuten 9–16 kohdassa säädetään. 
2. LIIKETOIMINTA -ALUEIDEN KUVAUKSESSA NOUDATETTAVAT PERIAATTEET  
8. Luottolaitosten on määritettävä käytän teet ja kriteerit, joita on noudatettava 
laadittaessa kuvauksia liiketoiminta-alueid en ja toimintojen indikaattoreista 
standardimuotoista kehystä varten, ja l aadittava siitä asiakirjat. Kriteereitä on 
tarkistettava ja mukautettava  tarpeen mukaan, kun liiketoi minnot ja riskit muuttuvat 
tai kun uusia syntyy. Laadittaessa liiketoi minta-alueiden kuvauksia on noudatettava 
seuraavia periaatteita: 
a) Kaikki toiminnot on s ijoitettava liiketoiminta-al ueisiin tyhjentävällä ja 
poissulkevalla tavalla. 
b) Toiminto, jota ei voida luontevasti s ijoittaa liiketoiminta-alueiden kehykseen, 
mutta joka on kehykseen kuuluvaa toimintoa avustava toiminto, on 
kohdennettava siihen liiketoiminta-aluees een, jota se tukee. Jos avustava 
toiminto tukee yhtä tai useampaa l iiketoiminta-aluetta, on käytettävä 
objektiivisia kriteerejä. 
c) Jos toimintoa ei voida sijoittaa tie ttyyn liiketoiminta-alueeseen, on käytettävä 
suurimman prosenttiluvun tuottavaa liik etoiminta-aluetta. Samaa liiketoiminta-
aluetta sovelletaan kaikkiin asiaan liittyviin avustaviin toimintoihin. 
d) Luottolaitokset voivat käyttää sisäis iä hinnoittelumenetelmiä kohdentaessaan 
indikaattoreita liiketoiminta-alueisiin . Liiketoiminta-alueella syntyneet 
kustannukset, jotka kuuluvat toiselle liik etoiminta-alueelle, voidaan kohdentaa 
kyseiselle liiketoiminta-alueelle esimerkiksi soveltamalla käsittelyä, joka 
perustuu kahden liiketoiminta-alueen vä lisiin sisäisiin siirtokustannuksiin. 
e) Sijoitettaessa toimintoja liiketoimint a-alueisiin operatiivisen riskipääoman 
näkökulmasta on noudatettava johdonmukaisuutta luotto- ja 
markkinariskiluokkien kanssa. 
f) Ylin johto vastaa luottolaitoksen ha llintoelinten valvonnassa toimintojen 
kohdentamisesta liiketoiminta-alueisiin. 
 
FI 137   FI g) Riippumattoman tahon on tarkasteltava toimintojen sijoittamista liiketoiminta-
alueisiin. 
3. TIETTYJEN LIIKETOIMINTA -ALUEIDEN VAIHTOEHTOISET INDIKAATTORIT  
3.1. Yksityiskohtaiset säännöt 
9. Toimivaltaiset viranomaiset voivat valtuuttaa luottolaitoksen käyttämään 
vaihtoehtoista indikaattoria vähittäi spankkitoiminnan ja yritysrahoituksen 
liiketoiminta-alueilla. 
10. Näillä liiketoiminta-alueilla relevantti indikaat tori on vakioitu tuloindikaattori, joka 
vastaa 0,035:llä kerrottua lainojen ja ennakkomaksujen nimellismäärän kolmen 
vuoden keskiarvoa. 
11. Vähittäispankkitoiminnassa lainat ja  ennakkomaksut muodostuvat seuraavien 
luottosalkkujen nostetuista kokonaismääristä : vähittäissaamiset, vähittäissaamisiksi 
katsottavat saamiset pk-yrityksiltä ja ostetut vähittäissaamiset. 
12. Yritysrahoituksessa lainat ja ennakkomaksut muodostuvat seuraavien luottosalkkujen 
nostetuista kokonaismääristä: yritykset, valtiot,  instituutiot, erityis kohteiden rahoitus, 
yrityssaamisiksi katsottavat pk-yritykset sekä ostetut yrityssaamiset. Muut kuin 
kaupankäyntivarastoon sisältyvät arvopa perit kuuluvat myös tähän ryhmään. 
3.2. Ehdot 
13. Vaihtoehtoisten indikaattorien käyttö ed ellyttää 14–16 kohtaan sisältyvien ehtojen 
täyttymistä. 
3.2.1.  Yleiset ehdot 
14. Luottolaitoksen on täytettävä 17 kohdassa asetetut ehdot. 
3.2.2.  Vähittäispankkitoimintaa ja yrity srahoitusta koskevat erityisehdot 
15. Luottolaitoksen on harjoitetta va valtaosin vähittäispankki- ja yritysrahoitustoimintaa, 
joiden osuuden luottolaitoks en kokonaistuloista on oltava  vähintään 90 prosenttia. 
16. Luottolaitoksen on pystyttävä osoittamaan toimivaltaisille viranomaisille, että 
huomattavaan osaan sen vähittäispankki- ja yritysrahoitustoiminnasta sisältyy 
luottoja, joihin liittyy s uuri maksujen laiminlyönnin t odennäköisyys, minkä vuoksi 
vaihtoehtoinen standardimenetelmä tarjoaisi paremman perustan operatiivisen riskin 
mittaamiselle. 
4. EHDOT  
17. Tämän direktiivin 22 artiklassa ja  liitteessä V olevien yleisten 
riskinhallintastandardien lisäksi luottola itosten on noudatettava seuraavia ehtoja. 
 
FI 138   FI a) Luottolaitoksilla on oltava  hyvin dokumentoitu operatiiv isten riskien arviointi- 
ja hallintajärjestelmä, jossa vastuualueet on jaettu selvästi. Niiden on 
tunnistettava operatiiviset riskit ja hanki ttava operatiivisiin riskeihin liittyviä 
relevantteja tietoja mukaan lukien tiedot merkittävistä tappioista. 
Riippumattoman tahon on tarkasteltava järjestelmää säännöllisesti. 
b) Operatiivisten riskien arviointijärjestelmä on integroitava tiiviisti 
luottolaitoksen riskienhallintaprosesseihin. Järjestelmän tuottamien tietojen on 
oltava kiinteä osa prosessia, jolla tar kkaillaan ja valvot aan luottolaitoksen 
operatiivista riskiprofiilia. 
c) Luottolaitosten on otetta va käyttöön johdon raportointij ärjestelmä, joka tuottaa 
operatiivisia riskejä kosk evia raportteja luottolaito ksen eri toiminnoille. 
Luottolaitoksilla on olta va menettelyt, joilla voidaan toteuttaa johdon 
raporteista saatavien tietojen edellyttämät toimet.  
 
FI 139   FI 3 osa – Kehittynyt menetelmä  
1. EHDOT  
1. Kehittyneen menetelmän soveltamisen edellytyksenä on, että luottolaitokset 
osoittavat toimivaltaisille viranomaisille täyttävänsä jälj empänä mainitut ehdot tämän 
direktiivin 22 artiklassa ja liitteessä V ol evien yleisten riskienhallintastandardien 
lisäksi. 
1.1. Laadulliset vaatimukset 
2. Luottolaitoksen sisäinen operatiivisten ri skien mittausjärjestelmä on integroitava 
tiiviisti sen päivittäin soveltamiin  riskienhallintaprosesseihin. 
3. Luottolaitoksella on oltava riippumaton risk ienhallintatoiminto ope ratiivisen riskin 
mittaamista varten. 
4. Operatiivisista riskeistä ja  luottotappioista on rapo rtoitava säännöllisesti. 
Luottolaitoksella on oltava menettelyt, joilla toteutetaan tarvittavat korjaavat toimet. 
5. Luottolaitoksen riskienhallintajärjestelmästä on laadittava asianmukaiset asiakirjat. 
Luottolaitoksen on sovellettava käytänteit ä, joilla varmistetaan menettelyjen 
noudattaminen, ja laiminlyöntien käsittely.  
6. Sisäisten tarkastajien ja/tai ulkoisten tilintarkastajien on tarkasteltava operatiivisten 
riskien hallintaprosesseja ja mittausjärjestelmiä säännöllisesti. 
7. Toimivaltaisten viranomaisten on suoritettava operatiivisten riskien 
mittausjärjestelmän validointi, johon kuuluvat seuraavat toimet: 
a) sen todentaminen, että sisäiset validointiprosessit toimivat asianmukaisesti; 
b) sen varmistaminen, että riskien mittausjärjestelmään liittyvät tietovirrat ja 
prosessit ovat läpinäkyviä ja niihin on pääsy. 
1.2. Määrälliset vaatimukset 
1.2.1.  Prosessi 
8. Luottolaitosten on laskettava pääomavaatimuksensa siten, että siihen sisältyy sekä 
odotettu tappio että odottamaton tappio, paitsi jos ne pystyvät osoittamaan, että 
odotettu tappio on otettu riittävän hyvin huomioon niiden sisäisissä 
liiketoimintakäytänteissä. Operatiivista riskiä mitattaessa on otettava huomioon 
potentiaaliset vakavat tapahtum at (tail events) ja saavutet tava vakausstandardi, joka 
vastaa 99,9 prosentin luottamusv äliä yhden vuoden ajanjaksolla.  
9. Luottolaitoksen operatiivisten riskien mittausjärjestelmään on sisällyttävä tietyt 
keskeiset osat, jotta edellä mainittu va kausstandardi voidaan täyttää. Näihin 
keskeisiin osiin on sisällyttävä 13–24 kohdan m ukaiset sisäiset tie dot, ulkoiset tiedot, 
skenaarioanalyysi sekä osat, joissa käsitellään liiketoimintaympäristöä ja sisäisiä 
valvontajärjestelmiä. Luottolaitoksella on oltava hyvin dokumentoitu menetelmä, 
 
FI 140   FI jolla painotetaan kyseisten neljän osan asema luottolaitoksen koko operatiivisten 
riskien mittausjärjestelmässä. 
10. Riskien mittausjärjestelmällä on kuvattava ke skeisiä riskitekijöitä, jotka vaikuttavat 
tappioestimaattien hännän muotoon. 
11. Operatiivisten riskien aiheuttamien tappioi den korrelaatiot yksittäisten operatiivisten 
riskiestimaattien kanssa voidaan hyväksyä  ainoastaan siinä tapauksessa, että 
luottolaitokset pystyvät osoittamaan toimivaltaisille viranomaisille, että niiden 
korrelaation mittaamisessa käyttämät mene telmät ovat vakaita, asianmukaisesti 
toteutettuja ja niissä otetaan huomio on korrelaatioestim aatteihin liittyvät 
epävarmuustekijät erityisesti stressiajanja ksoina. Luottolaitoks en on validoitava 
korrelaatio-oletuksensa käyttämällä asianmukaisia määrällisiä ja laadullisia 
menetelmiä. 
12. Riskien mittausjärjestelmän on oltava johdonmukainen ja siinä on vältettävä 
vakavaraisuuskehikon muilla osa- alueilla hyväksyttyjen riskien 
vähentämismenetelmien tai laadullisten arviointien kaksinkertainen laskenta. 
1.2.2.  Sisäiset tiedot 
13. Sisäisesti muodostettujen operatiivisen risk in arvojen on perustuttava vähintään 
viiden vuoden havaintojaksoon. Kolmen vuoden havaintojaksoa voidaan soveltaa 
silloin, kun luottolaitos ottaa kehittyneen menetelmän käyttöön ensi kertaa. 
14. Luottolaitosten on pystyttävä kohdist amaan aiempia ajanjaksoja koskevat 
tappiotietonsa 2 osassa määritettyihin liiketoiminta-alueisiin ja 5 osassa 
määritettyihin tappiotyyppeihin; niiden  on annettava pyynnöstä kyseiset tiedot 
toimivaltaisille viranomaisille. Tappiot on kohdistettava liiketoiminta-alueisiin ja 
tappiotyyppeihin objektiivisin perustein ja  tästä on laadittava asiakirjat. 
Operatiivisten riskien aiheuttamat tappiot, jotka liittyvät luottotappioihin ja jotka on 
aiemmin sisällytetty sisäisiin luottoriskin tietokantoihin, on kirjattava operatiivisen 
riskin tietokantoihin ja nimettävä erik seen. Näihin tappioihin ei sovelleta 
operatiivisen riskin mukaista pääomavaatim usta, jos niitä käsitellään luottoriskeinä 
laskettaessa vähimmäispääomavaatimuksia . Operatiivisten riskien aiheuttamat 
tappiot, jotka liittyvät markkinariskeihin, on sisällytettävä operatiivisen riskin 
pääomavaatimuksiin. 
15. Luottolaitoksen sisäisten tappiotietojen on oltava kattavia ja niihin on sisällyttävä 
relevantteihin alajärjestelmiin ja maan tieteellisiin alueisiin kuuluvat olennaiset 
toiminnot ja riskit. Luottolaitoksen on pystyttävä osoittamaan, että tiedoista pois 
jätetyillä toiminnoilla tai riskeillä ei ole yksinään eikä yhdistettynä olennaista 
vaikutusta riskiestimaattien  kokonaisarvoihin. Sisäisten ta ppiotietojen keräämiselle 
on määritettävä asianm ukaiset raja-arvot. 
16. Tappioiden bruttomäärien lisäksi luottola itosten on kerättävä tietoja tappioiden 
ajankohdista, tappioiden takais inperinnässä saavutetusta ed istyksestä sekä kuvailevia 
tietoja tappioiden aiheuttajista tai syistä. 
17. On sovellettava erityiskriteereitä, joilla keskitettyyn toimintoon kuuluvasta 
tapahtumasta tai useampaan liiketoiminta- alueeseen kuuluvasta tapahtumasta, sekä 
 
FI 141   FI ajan mittaan sattuvista niihin  liittyvistä tapahtumista s aadut tappiotiedot luokitellaan 
liiketoiminta-alueittain. 
18. Luottolaitoksilla on oltava dokumentoidut prosessit, joilla arvioidaan aiempia 
ajanjaksoja koskevien tappiotietojen asia nmukaisuus mukaan lukien asiantuntija-
arvioiden, korotusten tai muiden mukautusten mahdollinen käyttö, käytön laajuus 
sekä kyseisistä päätöksistä vastuussa olevat henkilöt. 
1.2.3.  Ulkoiset tiedot 
19. Luottolaitoksen operatiivisten riskien mittausjärjestelmässä on käytettävä 
asianmukaisia ulkoisia tietoja erityisesti sillo in, kun on syytä olettaa että luottolaitos 
on alttiina harvinaisille mutta potentiaalisesti  vakaville tappioille. Luottolaitoksella 
on oltava järjestelmällinen prosessi, jolla m ääritetään tilanteet, joi ssa ulkoisia tietoja 
on käytettävä, sekä tietojen sisällyttämisessä mittausjärjestelmään käytettävät 
menetelmät. Ulkoisten tietojen käytön edel lytyksiä ja sovellettavia käytänteitä on 
tarkasteltava säännöllisesti, n iistä on laadittava säännöllis esti asiakirjat ja ne on 
tietyin väliajoin anne ttava riippumattoman ta hon tarkasteltavaksi. 
1.2.4.  Skenaarioanalyysi 
20. Luottolaitoksen on käytettävä ulkoisten tieto jen kanssa asiantuntij a-arviosta tehtyä 
skenaarioanalyysia arvioide ssaan vakavien tapahtumien aiheuttamia riskejä. 
Arvioiden asianmukaisuuden varmistamiseks i ne on validoitava ja arvioitava 
uudelleen vertaamalla niitä tote utuneisiin luottotappioihin. 
1.2.5.  Liiketoimintaympäristö ja sisä iseen valvontaan lii ttyvät tekijät 
21. Luottolaitoksen soveltamissa riskien ar viointimenetelmissä on otettava huomioon 
keskeiset liiketoimintaympäristöön ja sisä iseen valvontaan liitt yvät tekijät, jotka 
voivat muuttaa luottolaitoksen operatiivista riskiprofiilia. 
22. Kunkin valitun tekijän on ol tava realistin en riskin aiheutta ja, ja valinnan on 
perustuttava kokemukseen ja asianomaisia liiketoiminta-alueita koskevaan 
asiantuntija-arvioon.  
23. Riskiestimaattien herkkyys tekijöiden muu ttumiseen ja eri tekijöiden suhteellinen 
painotus on perusteltava yksityiskohtaisesti. Sen lisä ksi, että sovellettavassa 
kehyksessä otetaan huomioon riskien halli nnan kehittymisen aiheuttama riskien 
muuttuminen, siinä on käsiteltävä riskien pot entiaalinen lisääntymi nen, joka johtuu 
toimintojen monimutkaistumisesta ta i liiketoiminnan volyymin kasvusta. 
24. Sovellettavasta kehyksestä on laadittava asiakirjat ja sitä on tarkasteltava 
riippumattomasti sekä luotto laitoksen sisällä että toim ivaltaisten viranomaisten 
toimesta. Prosessit ja niiden tuottamat tulokset on tietyin väliajoin validoitava ja 
arvioitava uudelleen vertaamalla niitä toteut uneisiin luottotappioihin ja relevantteihin 
ulkoisiin tietoihin. 
 
FI 142   FI 2. VAKUUTUSTEN VAIKUTUS  
25. Luottolaitosten on otettava huomi oon vakuutusten vaikutus 26–29 kohdassa 
asetettujen edellytysten mukaisesti. 
26. Vakuutusten tarjoajalla on oltava toimilupa  vakuutus- tai jälleenvakuutuspalvelujen 
tarjoamiseen. 
27. Vakuutusten tarjoajalla on vähi ntään luokkaa A (tai vastaa vaa) vastaava vahinkojen 
korvauskyky. 
a) Vakuutussopimuksen alkuperäisen voi massaoloajan on oltava vähintään yksi 
vuosi. Luottolaitoksen on tehtävä vakuut ussopimuksiin, joiden jäljellä oleva 
voimassaoloaika on alle vuosi, asianmukais et arvonleikkaukset,  joilla otetaan 
huomioon sopimuksen voimassaoloajan väheneminen; sopimuksille, joiden 
voimassaoloajasta on jäljellä enintään  90 päivää, on tehtävä 100 prosentin 
arvonleikkaus. 
b) Vakuutussopimuksen irtisanomisajan  on oltava vähintään 90 päivää. 
c) Vakuutussopimus ei saa sisältää rajoituksia, jotka tulevat voimaan 
valvontatoimien nojalla tai jotka l uottolaitoksen tullessa maksukyvyttömäksi 
estävät luottolaitosta, k onkurssipesän hoitajaa tai se lvitysmiestä perimästä 
luottolaitokselle koituvia kuluja tai sen kärsimiä tappioita lukuun ottamatta 
tapahtumia, jotka toteutuvat luottolaitoksen selvitystilan tai 
konkurssimenettelyn alkamisen jälkeen; ede llytyksenä on, että  toimivaltaisten 
viranomaisten toimien nojalla määrätyt sakot ja muut rangaistusseuraamukset 
on suljettu vakuutussopimuksen ulkopuolelle. 
d) Riskin vähentämistä koskevissa la skelmissa vakuutusturva on otettava 
huomioon tavalla, joka on läpinäkyvä ja johdonmukainen operatiivisen 
riskipääoman määrittämisessä käyt ettyjen tappioiden todellisen 
todennäköisyyden ja vaikutusten kanssa. 
e) Vakuutuksen tarjoajan on oltava kolm as yhteisö. Omavakuutuksen (captives) 
tai sidosyritysten kautta toteutetuissa vakuutuksissa  riskit on siirrettävä 
riippumattomalle kolmannelle yhteisölle kelpoisuusehdot täyttävällä tavalla 
esimerkiksi jälleenvakuutuksen kautta.  
f) Vakuutusten vaikutusten käsittelyssä s ovellettavien periaatteiden on oltava 
asianmukaisia ja niistä on laadittava asiakirjat. 
28. Vakuutusten käsittelyssä s ovellettavissa menetelmissä on otettava huomioon 
seuraavat tekijät ja te htävä tarvittavat vähennyks et tai arvonleikkaukset: 
a) vakuutuksen jäljellä oleva voimassaoloaik a, jos se on alle vuosi, kuten edellä 
todetaan; 
b) vakuutuksen irtisanomisai ka, jos se on alle vuosi; 
c) vakuutuskorvausten maksamisen epävar muus sekä erot vakuutussopimusten 
tarjoamassa turvassa.  
 
FI 143   FI 29. Vakuutuksiin perustuva pääomavaatimuste n lieventäminen ei saa ylittää 20 
prosenttia operatiivisten riskien pääomavaatimuksesta ennen riskien 
vähentämismenetelmien huomioon ottamista. 
3. HAKEMUS KEHITTYNEEN MENETELMÄN KÄYTTÄMISEKSI KOKO RYHMÄSSÄ  
30. Kun EU:n alueelle si joittautunut emoyritys ja  sen tytäryritykset tai EU:n alueelle 
sijoittautuneen rahoitusalan holdingyhtiön tytäryritys aikovat soveltaa kehittynyttä 
menetelmää, tätä koskevan hakemuksen on sisällettävä kuvaus menetelmistä, joita 
sovelletaan kohdistettaessa operatiivista ri skipääomaa konserni n eri yhtiöille. 
31. Hakemuksesta on käytävä ilmi, otetaa nko hajautusvaikutukset huomioon riskien 
mittausjärjestelmässä ja millä tavalla. 
 
FI 144   FI 4 osa – Eri menetelmien yhdistelmät  
1. KEHITTYNEEN MENETELMÄN SOVELTAMINEN YHDESSÄ MUIDEN MENETELMIEN 
KANSSA  
1. Luottolaitos voi seuraavien  edellytyksin soveltaa ke hittynyttä menetelmää yhdessä 
joko perusmenetelmän tai standardimenetelmän kanssa: 
a) Kaikki luottolaitoksen operatiiv iset riskit on ot ettava huomioon. 
Toimivaltaiselle viranomaiselle on osoitettava, että käytettävissä menetelmissä 
otetaan huomioon kaikki sisäisin perustein määritetyt toiminnot, 
maantieteelliset sijainnit, oikeudellise t rakenteet ja muut asian kannalta 
merkitykselliset jaottelut. 
b) Kaikkien tämän liitteen 2 ja 3 osa ssa asetettujen ehtojen on täytyttävä 
standardimenetelmän ja kehittyneen me netelmän piiriin kuuluvien toimintojen 
osalta. 
2. Toimivaltainen viranomainen voi tapauskoht aisesti asettaa seur aavia lisäehtoja: 
a) Kehittyneen menetelmän käyttöönottopä ivänä huomattava osa luottolaitoksen 
operatiivisista riskeistä on  otettava siinä huomioon.  
b) Luottolaitoksen on sitouduttava s oveltamaan kehittynyttä menetelmää 
keskeiseen osaan toimi nnoistaan toimivaltaisten viranomaisten kanssa 
sovittavan aikataulun puitteissa. 
2. PERUSMENETELMÄN JA STANDARDIMENETELMÄN YHDISTETTY KÄYTTÖ  
3. Luottolaitos voi soveltaa perusmenetelmä n ja standardimenetelmän yhdistelmää 
ainoastaan poikkeuksellisissa olosuhteissa, kuten hankittaessa uusia liiketoimintoja, 
jotka voivat vaatia siirtymäajan ennen kui n standardimenetelmää voidaan soveltaa.  
4. Perusmenetelmän ja standardimenetelmän yhdi stetylle käytölle on asetettava ehdoksi 
luottolaitoksen sitoumus ottaa standa rdimenetelmä vaiheittain käyttöön 
toimivaltaisten viranomaisten kanssa sovittavan aikataulun puitteissa. 
 
FI 145   FI 5 osa – Tappiotyyppien luokittelu  
Taulukko 3 
Tappiotyypin luokka Määritelmä 
Työntekijän/henkilö-
kunnan väärinkäytökset Tappiot, jotka johtuvat petollis esta tarkoituksesta, omaisuuden 
anastuksesta tai kavalluksesta se kä säännösten, lainsäädännön tai 
yrityksen toimintaperiaatteide n kiertämisestä pois lukien 
”diversity/discrimination events ”, joihin liittyy vähintään yksi 
sisäinen taho. 
Ulkopuolisen tekemät 
rikokset Tappiot, jotka johtuvat kolmannen petollisesta tarkoituksesta, 
omaisuuden anastuksesta tai ka valluksesta tai lainsäädännön 
kiertämisestä. 
Työoloihin liittyvät 
rikkomiset ja 
työmarkkinariidat Tappiot, jotka johtuvat työoloihin,  terveyteen tai turvallisuuteen 
liittyvien lakien tai sopimusten va staisista teoista,  henkilövahinkojen 
korvaamisesta tai diversity/disc rimination events -tappioista. 
Menettelytavoista 
aiheutuvat tappiot Tappiot, jotka johtuvat yksittä isiin asiakkaisiin kohdistuvien 
ammatillisten velvoitteiden tahallisesta tai tuottamuksellisesta 
laiminlyönnistä (mukaan lukien ”fiduciary and suitability 
requirements”) tai tuotteen suunnitt elusta tai ominaispiirteistä. 
Omaisuusvahingot Luonnonkatastrofien tai muiden tapahtumien aiheuttamasta 
omaisuuden menettämisestä tai vahingoittumisesta aiheutuvat 
vahingot. 
Tietojärjestelmä-
ongelmat ja 
keskeytysvahingot Tietojärjestelmäongelmista tai keskeytysvahingoista aiheutuvat 
tappiot. 
Tuotanto-, toimitus- ja 
prosessiongelmat Tappiot, jotka aiheutuvat transaktio ihin liittyvistä epäonnistuneista 
prosesseista tai prosessinhallinna sta tai ongelmista suhteissa kaupan 
vastapuoliin ja myyjiin. 
 
 
FI 146   FI Liite XI 
Toimivaltaisten viranomaisten suorittaman ta rkastelun ja arvioinni n tekniset kriteerit 
1. Luotto-, markkina- ja operatiivisen riskin  lisäksi toimivaltaisten viranomaisten 
suorittaman 124 artiklan mukaisen tarkaste lun ja arvioinnin on katettava seuraavat 
tekijät: 
a) sisäisten luokitusten menetelmää (IRBA) soveltavien luottolaitosten 
suorittamien stressitestien tulokset; 
b) luottolaitokseen kohdistuvat likviditeet ti- ja keskittymäriskit mukaan lukien 
108–118 artiklassa säädettyjen vaatimusten noudattaminen; 
c) hyväksyttyjen riskienvähentämismenetelmien soveltamiseeen liittyvän 
jäännösriskin hallinnassa käytettyjen periaatteiden ja menettelytapojen 
perusteellisuus, tarkoituksenmukaisuus ja soveltamistapa; 
d) luottolaitoksen arvopaperistettujen omaisuuserien katteena olevien omien 
varojen riittävyys ottaen huomioon tr ansaktion taloudellinen sisältö ja 
toteutettu riskien siirto. 
2. Toimivaltaisten viranomaisten on tarkkailtava, tarjoaako luottolaitos ylimääräistä 
tukea arvopaperistamiselle. Jos luottolaitoksen todet aan tarjonneen ylimääräistä 
tukea useammin kuin kerran, toimiva ltaisen viranomaisen on ryhdyttävä 
asianmukaisiin toimiin sen huomioon o ttamiseksi, että luottolaitoksen 
arvopaperistamiselle jatkossa tarjoaman tu en todennäköisyys on kasvanut ja että 
riskiä ei siirretä huomattavassa määrin. 
 
FI 147   FI Liite XII  
Tietojen julkistamisen tekniset kriteerit  
1 OSA – YLEISET KRITEERIT  
1. Tietoja on pidettävä julkistami sen kannalta olennaisina, jos niiden pois jättäminen tai 
virheellinen esittäminen voisi muuttaa tie don käyttäjän arviota tai päätöstä tai 
vaikuttaa siihen käyttäjän tehdessä kysei siin tietoihin perust uvia taloudellisia 
päätöksiä. 
2. Tietoja on pidettävä luotto laitoksen liikesal aisuuksina, jos niiden jakaminen 
heikentäisi sen kilpailuasemaa. Liikesalais uuksiin voi kuulua tuotteita tai järjestelmiä 
koskevia tietoja, joiden jakaminen kilpail ijoiden kanssa alentaisi luottolaitoksen 
tekemien investointien arvoa. 
3. Tietoja on pidettävä luottamuksellisina, jos luottolaitoksella on asiakkaisiin tai 
muihin vastapuoliin kohdistuvia velvoitteita, jotka edellyttävät luottamuksellisuutta 
luottolaitoksen taholta.  
4. Toimivaltaisten viranomaisten on edellytettäv ä, että luottolaitoks et arvioivat, onko 
kaikki tiedot tai osa niistä julkistetta va useammin kuin vuosittain ottaen huomioon 
niiden liiketoiminnan ominaispiirteet kuten  toimintojen laajuus ja toimialat, 
toimipisteet eri maissa, toiminta rahoitu salan eri sektoreilla sekä osallistuminen 
kansainvälisille rahoitusmarkkinoille sekä maksu-, selvitys- ja toimitusjärjestelmiin. 
Luottolaitosten tekemässä arviossa on kii nnitettävä erityistä huomiota mahdolliseen 
tarpeeseen julkistaa useammin tietoja 2 osan 3 kohdan b ja e alakohdassa sekä 
4 kohdan b–f alakohdassa mainituista seikoi sta sekä riskeistä ja muista nopeille 
muutoksille alttiista seikoista.  
5. Tämän liitteen 2 osan 4 kohdan f alakohdassa va aditut tiedot on esitettävä 72 artiklan 
1 ja 2 kohdan mukaisesti. 
2 osa - Yleiset vaatimukset  
1. Luottolaitoksen riskienhallintatavoitteet ja -käytänteet on julkistettava erikseen 
kunkin riskilajin osalta, mukaan lukien 1–13 kohdassa mainitut riskit. Julkistettaviin 
tietoihin on sisällyttävä 
a) riskien hallinnassa sovelletta vat strategiat ja prosessit; 
b) asianomaisen riskienhallintatoiminnon tai muiden järjestelyjen rakenne ja 
organisaatio; 
c) riskien raportoinnissa ja mittaamisessa sovellettavien järjestelmien laajuus ja 
sisältö; 
d) käytänteet, joilla suojaudutaan riskeiltä ja vähennetään niitä, sekä strategiat ja 
prosessit, joilla seurataan jatkuvasti suojaus- ja vähentämismenetelmien 
tehokkuutta. 
2. Tähän direktiiviin sisältyvien vaatimusten soveltamisalasta on julkistettava seuraavat 
tiedot: 
 
FI 148   FI a) sen luottolaitoksen nimi, johon tämän direktiivin mukaisia vaatimuksia 
sovelletaan; 
b) tiedot tilinpäätöksen laadinnan ja vakavaraisuusvaatimusten kannalta 
merkityksellisistä konsolidointiperus teiden eroista sekä lyhyt kuvaus 
yhteisöistä, 
i) jotka on täysin konsolidoitu; 
ii) jotka on osittain konsolidoitu; 
iii) joiden varat on vähennetty omista varoista; 
iv) joita ei ole konsolidoitu eikä niiden  varoja ole vähennetty omista varoista; 
c) nykyiset tai tulevat aineel liset tai oikeudelliset est eet, jotka haittaavat omien 
varojen nopeaa siirtoa tai vastuide n maksamista emoyrityksen ja sen 
tytäryritysten välillä; 
d) kokonaismäärä, jolla todelliset omat varat alittavat konsolidoinnin 
ulkopuolisilta tytäryrityksiltä vaadit un vähimmäismäärän, sekä kyseisen 
tytäryrityksen tai kyseisten tytäryritysten nimet; 
e) tarvittaessa olosuhteet, joissa 69–70 artiklan säännöksiä voidaan soveltaa. 
3. Luottolaitosten on julkistettava seuraavat omia varoja koskevat tiedot: 
a) tiivistelmä kaikkien omiin varoihin kuuluvien omaisuuserien ja niiden osien 
keskeisistä ehdoista; 
b) ensisijaisten omien varojen määrä sekä er ittely kaikista positiivista eristä ja 
vähennyksistä; 
c) toissijaisten omien varojen kokonaismäärä sekä [direktiivin 93/6/ETY liitteessä 
V] määritellyt omat varat; 
d) ensisijaisiin ja toissi jaisiin omiin varoihin 66 artiklan 1 kohdan c alakohdan 
nojalla tehdyt vähennykset sekä eril linen tieto 57 artiklan q alakohdassa 
mainituista eristä; 
e) hyväksyttyjen omien varojen kokonais määrä, josta on tehty 66 artiklan 
mukaiset vähennykset ja jossa on otet tu huomioon kyseisen artiklan mukaiset 
raja-arvot. 
4. Luottolaitoksen on julkistettava seuraavat tiedot, jotka koskevat 75 ja 123 artiklassa 
asetettujen vaatimus ten noudattamista: 
a) tiivistelmä luottolaitoksen soveltamista  menetelmistä, joilla arvioidaan sen 
sisäisen pääoman riittävyyttä nykyisten  ja tulevien toimintojen jatkuvuuden 
kannalta; 
 
FI 149   FI b) niiden luottolaitosten osalta, jotk a laskevat riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärän 78–83 artiklan mukais esti, kahdeksan prosenttia 
riskipainotettujen saamisten yhteismääräs tä kullekin 79 artiklassa määritellylle 
vastuuryhmälle; 
c) niiden luottolaitosten osalta, jotk a laskevat riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärän 84–89 artiklan mukais esti, kahdeksan prosenttia 
riskipainotettujen saamisten yhteismääräs tä kullekin 86 artiklassa määritellylle 
vastuuryhmälle. Vähittäisvast uiden luokassa vaatimusta  sovelletaan kaikkiin 
vastuuluokkiin, joita liitt eessä VII olevan 1 osan 9–11 kohdassa olevat 
korrelaatiot vastaavat. Oman pääoman eh toisissa sijoituksissa vaatimusta 
sovelletaan 
i) kuhunkin liitteessä VII olevan 1 osan 15–25 kohdassa esite ttyyn menetelmään; 
ii) pörssilistattuihin vastuisi in, riittävän hyvin hajautettu ihin salkkuihin sisältyviin 
pääomasijoituksiin ja muihin vastuisiin; 
iii) vastuisiin, jotka ovat pääomavaatim usten osalta valvonnallisen siirtymän 
(supervisory transi tion) alaisia; 
iv) vastuisiin, joihin sovelletaan pääo mavaatimusten osalta voimassa olevien 
sääntöjen jatkamista; 
d) 75 artiklan b ja c alakohdan mukais esti lasketut vähimmäispääomavaatimukset; 
e) 103–105 artiklan mukaisesti lasketut vähimmäispääomavaatimukset, jotka on 
julkistettava erikseen; 
f) kaikkien omien varojen ja ensisijais ten omien varojen perusteella lasketut 
vakavaraisuussuhdeluvut. 
5. Luottolaitokseen kohdistuvasta luotto- ja laimentumisr iskistä on julkistettava 
seuraavat tiedot: 
a) kirjanpidossa käytettävät määritelm ät erääntyneisyydelle ja varojen arvon 
alentumiselle; 
b) kuvaus arvonoikaisujen ja  varausten määrittämisessä käytetyistä menetelmistä 
ja tekniikoista; 
c) vastuiden kokonaismäärä kirjanpidol listen nettoutusten jälkeen ilman 
luottoriskin vähentämisen vaikutuksi a sekä vastuiden keskimääräinen arvo 
jakson aikana vastuuryhmittäin; 
d) vastuiden maantieteellin en jakautuminen jaoteltuna  keskeisten vastuuryhmien 
perusteella merkittäviin alueisiin; tarvittaessa vielä yksityiskohtaisemmat 
tiedot; 
e) vastuiden jakautuminen teollisuusaloihin ja vastapuoliin; jaottelu 
vastuuryhmiin ja tarvittaessa vi elä yksityiskohtaisemmat tiedot; 
 
FI 150   FI f) erittely kaikkien vastuiden jäljellä olevasta juoksuajasta vastuuryhmittäin ja 
tarvittaessa vielä yks ityiskohtaisemmat tiedot; 
g) merkittävistä toimialojen ja vastapuolten tyypeistä 
i) erikseen vastuut, joihin liittyvät maksut ovat erääntyneet, ja vastuut, joiden 
arvo on alentunut; 
ii) arvonoikaisut ja varaukset; 
iii) arvonoikaisujen vuoksi jakson ai kana tehdyt kulukirjaukset; 
h) arvoltaan alentuneiden ja erääntyne itä maksuja sisältävien vastuiden määrä 
erikseen ilmoitettuna sekä jaoteltuna merkittäviin maantieteellisiin alueisiin 
mukaan lukien tarvittae ssa kuhunkin maantieteelliseen  alueeseen liittyvien 
arvonoikaisujen ja varausten arvo; 
i) arvoltaan alentuneisiin vastuisiin tehtyjen arvonoikaisujen ja varausten 
muutosten täsmäytys erikseen ilmoitettuna. Seuraavat tiedot on ilmoitettava: 
i) kuvaus siitä, minkä tyyppisiä ar vonoikaisuja ja varauksia on tehty; 
ii) määrä tilikauden alussa; 
iii) varauksia vastaan jakson  aikana vähennetty määrä; 
iv) määrät, jotka on jakson aikana vähennetty tai kumottu  vastuiden aiheuttamien 
arvioitujen tappioiden vuoksi,  sekä muut oikaisut m ukaan lukien kurssierojen, 
liiketoimintojen yhdistämisen, tytäryritysten hankkimisen ja myymisen sekä 
varausten välisten siirto jen vuoksi tehdyt oikaisut; 
v) määrä tilikauden lopussa.  
Suoraan tuloslaskelmaan kirjatut arvonoika isut ja perityt määrät on ilmoitettava 
erikseen. 
6. Niiden luottolaitosten, jotka laskevat riskipainotettujen saamisten yhteismäärän 78–
83 artiklan mukaisesti, on ilmoitettava se uraavat tiedot kus takin 79 artiklassa 
määritellystä vastuuryhmästä: 
a) valittujen luottoluokituslaitosten ja vientitakuulaitosten nimet ja mahdollisten 
muutosten perusteet; 
b) vastuuryhmät, joihin kunkin luottoluok ituslaitoksen tai vientitakuulaitoksen 
luokituksia sovelletaan; 
c) kuvaus prosessista, jolla luottoluokit uksia siirretään ja  luottoluokitukset 
annetaan omaisuuserille, jotka ei vät kuulu kaupankäyntivarastoon; 
d) kunkin valitun luottoluok ituslaitoksen tai vientitakuulaitoksen ulkoisten 
luottoluokitusten sijoittam inen liitteen VI mukaisii n luottoluokkiin ottaen 
 
FI 151   FI huomioon, että tietoa ei tarvitse ilmoittaa, jos luottolaitos noudattaa 
toimivaltaisen viranomaisen ju lkistamaa standardiluokittelua; 
e) vastuuarvot ja vastuuarv ot sen jälkeen, kun jokaiseen  liitteessä VI kuvattuun 
luottoluokkaan on sovellettu  luottoriskin vähentämismenetelmää, sekä omista 
varoista vähennettyjen vastuiden arvo. 
7. Luottolaitosten, jotka laskevat riskipainot ettujen saamisten yhteismäärän liitteessä 
VII olevan 1 osan 5 kohda n tai 17–19 kohdan mukaisesti, on ilmoitettava kyseisessä 
5 kohdassa olevan taulukon kuhunkin luokkaan sijo itetut vastuut tai vastuille annetut 
kyseisissä 17–19 kohdassa mainitut riskipainot.  
8. Luottolaitosten, jotk a laskevat pääomavaatimukse nsa 75 artiklan b ja c kohdan 
mukaisesti, on julkistettava kyseiset vaatimukset erikseen kunkin kyseisissä 
säännöksissä mainitun riskin osalta. 
9. Luottolaitosten, jotka laskevat pääomav aatimuksensa [direktiivin 93/6/ETY liitteen 
VIII] mukaisesti, on julkis tettava seuraavat tiedot: 
a) jokaisesta osasalkusta 
i) käytettyjen mallien ominaisuudet; 
ii) kuvaus osasalkkuihin te hdyistä stressitesteistä; 
iii) kuvaus sisäisten mallien ja ma llintamisprosessien tarkkuuden ja 
johdonmukaisuuden toteutumatesteissä ja validoinnissa sovelletuista 
menetelmistä; 
b) toimivaltaisen viranom aisen hyväksymisvaltuudet; 
c) osasalkuista, joihin mallia sovelletaan, on ilmoitettava 
i) suurin, keskimmäinen ja pienin Valu e-at-Risk -arvo raportointikauden aikana 
ja kauden lopussa; 
ii) Value-at-Risk -arvojen vertailu luo ttolaitoksen toteutuneisiin voittoihin ja 
tappioihin sekä analyysi toteutumatestien tuloksiin sisältyvistä vieraista 
havainnoista. 
10. Luottolaitosten on julkistettava seuraavat operatiivisia riskejä koskevat tiedot: 
a) menetelmät, joilla arvioidaan operat iiviseen riskiin liittyviä omia varoja 
koskevia vaatimuksia, jotka luottolaitos täyttää; 
b) kuvaus 105 artiklan mukaisista menete lmistä, jos luottolaitos soveltaa niitä, 
mukaan lukien relevantit sisäiset ja ulkoiset tekijät, jo tka otetaan huomioon 
luottolaitoksen mittausmenetelmissä. Jos menetelmiä sovelletaan osittain, on 
ilmoitettava niiden soveltamisala ja kattavuus. 
11. Seuraavat tiedot on ilmoitettava kaupankäyn tivarastoon kuulumattomiin osakkeisiin 
sisältyvistä vastuista: 
 
FI 152   FI a) vastuiden tavoitteisiin perustuva er ittely mukaan lukien myyntivoittojen 
yhteydet ja strategiset syyt sekä kuvaus käytetyistä kirjanpito- ja 
arvostusmenettelyistä sisältäen arvostukseen vaikuttavat keskeiset oletukset ja 
käytänteet ja kyseisiin käytänte isiin tehdyt keskeiset muutokset; 
b) tasearvo ja käypä arvo sekä (pörssilis tatuista instrumenteista) vertailu 
markkinahinnan kanssa, jos se poikkeaa merkittävästi käyvästä arvosta; 
c) pörssilistattujen vastuiden, riittävän hyvin hajautettuihin sa lkkuihin sisältyvien 
pääomasijoitusten sekä muiden vastui den tyypit, ominaisp iirteet ja arvo; 
d) omaisuuserien myynnistä ja real isoinnista jakson aikana kertyneet 
kumulatiiviset voitot ja tappiot; 
e) realisoitumattomien voittojen ja tappioiden yhteismäärä ja 
uudelleenarvostuksesta synt yneiden piilevien voittojen ja tappioiden 
yhteismäärä sekä kaikki kyseiset määrät, jotka sisältyvät ensisijaisiin tai 
toissijaisiin omiin varoihin. 
12. Luottolaitosten on julkistettava seur aavat tiedot kaupankäyntivarastoon 
kuulumattomiin positioihin kohdistuvasta korkoriskistä: 
a) korkoriskin ominaispiirteet ja keskeiset oletukset (mukaan lukien luottojen 
ennenaikaista takaisinmaksua ja eräpäi vättömiä talletuksia koskevat oletukset) 
sekä korkoriskin tiheysmittaukset  (frequency measurements); 
b) vaihtelut tuotoissa, taloudellisessa  arvossa tai muussa relevantissa 
mittayksikössä, jota johto käyttää mitate ssaan ylös- tai alaspäin suuntautuvia 
korkosokkeja korkoriskin mittaamisessa sovellettavien menettelyjen 
mukaisesti, jaoteltuna valuuttoihin. 
13. Luottolaitosten, jotk a laskevat riskipai notettujen saamisten yhteismäärän 94–101 
artiklan mukaisesti, on julkistettava seuraavat tiedot: 
a) luottolaitoksen tavoitteet  arvopaperistamistoiminnoissa; 
b) luottolaitoksen tehtävät arvopaperistamisprosessissa; 
c) tiedot luottolaitoksen ku nkin tehtävän laajuudesta; 
d) menetelmät, joita luottolaitos soveltaa laskiessaan riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärää arvopaperistamistoiminnoissa; 
e) tiivistelmä luottolaitoksen kirjanpit okäytänteistä arvopaperistamistoiminnoissa 
mukaan lukien 
i) tieto siitä, käsitelläänkö transa ktioita myyntinä va i rahoituksena; 
ii) myyntivoittojen kirjaamistavat; 
iii) kertyneiden korkojen arvostamis ta koskevat keskeiset oletukset; 
 
FI 153   FI iv) synteettisen arvopaperistamisen käsitt elytavat, jos ne eivät sisälly muihin 
kirjanpitokäytänteisiin; 
f) arvopaperistamisessa käytettyjen luottoluokituslaitosten nimet sekä 
vastuutyypit, joihin kunkin lait oksen luokituksia  sovelletaan; 
g) vastuutyypeittäin luottolaitoksen arvopaperistamien vastuiden, joihin 
sovelletaan arvopaperistamiskehystä  (perinteinen ja synteettinen 
arvopaperistaminen er iteltävä) kokonaisarvo; 
h) luottolaitoksen arvopaperistamie n vastuiden, joihin sovelletaan 
arvopaperistamiskehystä, erittely, jo ssa esitetään vastuutyypeittäin 
arvopaperistettujen arvoltaan alentuneiden ja erääntyne iden vastuiden jaottelu 
ja luottolaitoksen jakson aikana kirjaamat tappiot; 
i) hallussa olevien tai ostettujen arvop aperistettujen omaisuuserien kokonaisarvo 
jaoteltuna vastuutyypeittäin; 
j) hallussa olevien tai ostettujen arvop aperistettujen omaisuuserien kokonaisarvo 
jaoteltuna tarkoituksenmukaisiin riskip ainoalueisiin. Tiedot  omaisuuseristä, 
joille on annettu 1 250 prosentin ri skipaino tai jotk a on vähennetty, on 
annettava erikseen; 
k) arvopaperistettujen uusiutuvien vastuiden kokonaismäärä jaoteltuna 
alullepanijan ja si joittajan osuuteen; 
l) tiivistelmätiedot jakson aikana tote utetuista arvopaperistamisista, mukaan 
lukien arvopaperistettujen vastuiden arvo (vastuutyypei ttäin), sekä kirjatuista 
myyntivoitoista ja -tappi oista vastuutyypeittäin. 
3. 3 osa – Ehdot yksittäisten välin eiden tai menetelmien käytölle  
14. Luottolaitosten, jotka laskevat riskip ainotettujen saamisten yhteismäärän 84–89 
artiklan mukaisesti, on julkistettava seuraavat tiedot: 
a) toimivaltaisen viranomaisen hy väksyntä menetelmälle tai myönnetty 
siirtymäaika; 
b) perustelut ja tiedot seuraavista: 
i) sisäisten luokitusjärjestelmien rakenne sekä sisäisten ja ulkoisten luokitusten 
suhde; 
ii) sisäisten estimaattien käyttö muuhun kuin riskipainotettujen saamisten 
yhteismäärän laskemiseen 84–89 artiklan mukaisesti; 
iii) luottoriskin vähentämisen hallinta- ja kirjausprosessi; 
iv) luokitusjärjestelmien valvontam enetelmät mukaan lukien kuvaus 
riippumattomuudesta ja vastuualueista , ja tiedot luokitusjärjestelmien 
tarkastelusta; 
 
FI 154   FI c) kuvaus sisäisestä luokitusprosessista erikseen seuraavien vastuuryhmien osalta: 
i) saamiset valtioilta ja keskuspankeilta; 
ii) saamiset laitoksilta; 
iii) yrityssaamiset (pk-yritykset mukaan lukien), erityiskoh teiden rahoitus ja 
yrityssaamiset; 
iv) vähittäissaamiset kaikkien niiden va stuuluokkien osalta, jo ita liitteessä VII 
olevan 1 osan 9–11 kohdan mukaiset korrelaatiot vastaavat; 
v) osakkeet; 
d) tämän direktiivin 86 artiklassa määritettyihin vastuuryhmiin sisältyvien 
vastuiden vastuuarvot. Saamiset valtioilta ja keskuspankeilta, luottolaitoksilta 
ja yrityksiltä, kun luottolaitokset sove ltavat omia LGD- tai CF-estimaatteja 
laskettaessa riskipainotettujen saamisten yhteismäärää, on ilmoitettava erikseen 
niiden vastuiden osalta, joihin l uottolaitokset eivät sovella kyseisiä 
estimaatteja; 
e) luottolaitosten on ilmoitettava kunkin vastuuryhmän (valtiot ja keskuspankit, 
laitokset, yritykset, oman pääoman ehto iset sijoitukset) ja  riittävän monen 
vastapuoliluokan (mukaan lukien maksukyvyt tömät) osalta seuraavat tiedot, 
jotta luottoriski voidaan eriy ttää tarkoituksenmukaisesti: 
i) vastuiden yhteismäärä (valtioilta, kes kuspankeilta, laitoksilta ja yrityksiltä 
olevien saamisten osalta myönnettyjen lu ottojen yhteismäärä ja nostamattomiin 
lainoihin liittyvät vastuuarvot ; osakkeista kokonaisarvo); 
ii) luottolaitosten, jotka käyttävät omia LGD-estimaatteja laskettaessa 
riskipainotettujen saamisten yhteismäärää, on ilmoitettava saamisilla painotettu 
keskimääräinen LGD prosenttilukuna; 
iii) saamisilla painotettu keskimääräinen riskipaino; 
iv) luottolaitosten, jotka käyttävät riskipainotettujen saamisten yhteismäärän 
laskennassa omia CF-estimaatteja, on ilmoitettava kunkin vastuuryhmän osalta 
käyttämättömien sitoumusten arvo sekä saamisilla painotettu keskimääräinen 
vastuuarvo; 
f) vähittäisvastuiden ryhmästä ja kus takin edellä c alakohdassa määritetystä 
ryhmästä joko e alakohdan mukaiset tiedot (tarvittaessa ryhmittäin) tai analyysi 
vastuista (myönnetyt luotot  ja käyttämättömiin sitoumuksiin liittyvät 
vastuuarvot) suhteessa riittävään m oneen EL-luokkaan, jotta luottoriski 
voidaan eritellä tarkoituksenmuka isesti (tarvittaessa ryhmittäin); 
g) kuhunkin vastuuryhmään ed ellisen jakson aikana  tehdyt arvonoikaisut 
(vähittäissaamisten osalta kaikista c alakohdassa määritetyistä ryhmistä) sekä 
tieto muutoksista aiem piin käytänteisiin; 
 
FI 155   FI h) tiedot tekijöistä, jotka vaikuttivat tappioihin edellisen jakson aikana 
(esimerkiksi keskimääräistä suurempi laiminlyötyjen maksujen määrä tai 
keskimääräistä suuremmat LGD-luvut  ja luottovasta-arvokertoimet); 
i) luottolaitoksen estimaattien vertailu toteutuneisiin lukuihin pidemmällä 
aikavälillä. Vähintään on annettava ti edot tappioestimaateista verrattuna 
toteutuneisiin tappioihin ku ssakin vastuuryhmässä (vähittäissaamisten osalta 
kaikista c alakohdassa määritetyistä ryhm istä) riittävän pitk ältä ajanjaksolta, 
jotta sisäisten luokitusprosessien toimivuutta voidaan arvioida 
tarkoituksenmukaisesti jokaisen vastuur yhmän osalta (vähittäissaamisten osalta 
kaikista c alakohdassa määritetyistä ryhm istä). Luottolaitoks en on tarvittaessa 
syvennettävä erittelyä ja tehtävä myös PD-analyysi; omia LGD- ja/tai CF- 
estimaatteja käyttävien luottolaitosten on annettava tiedot toteutuneiden LGD-
lukujen ja luottovasta- arvokerrointen vertailust a edellä mainituissa 
kvantitatiivista riskienarviointia koskevissa tiedoissa annettuihin 
estimaatteihin.  
Edellä c alakohtaa sovellettaessa kuva ukseen on sisällyttävä vastuuryhmään 
sisältyvien vastuiden tyypit;  PD-luvun (ja tarv ittaessa LGD-lukujen ja luottovasta-
arvokertoimien) estimoinnissa ja validoinnissa  käytetyt määritelmät, menetelmät ja 
tiedot mukaan lukien kyseisten muuttujien  laskennassa käytetyt oletukset; kuvaus 
olennaisista poikkeamista liitteessä V II olevan 4 osan 44–48 kohdassa olevasta 
maksukyvyttömyyden määritelmästä mukaan luki en yleiset segmentit,  joihin kyseiset 
poikkeamat vaikuttavat.  
15. Luottolaitosten, jotka soveltavat luottorisk in vähentämismenetelmiä, on julkistettava 
seuraavat tiedot: 
a) tase-erien ja taseen ulkopuolisten erie n nettoutuksessa sovelletut käytänteet ja 
prosessit sekä tieto siitä, kuinka pa ljon yhteisö on käyttänyt niitä; 
b) vakuuksien arvostuksessa ja hallinnoinnissa  sovelletut käytänteet ja prosessit; 
c) kuvaus luottolaitoksen hankkimien vakuuksien päätyypeistä; 
d) takaajien ja luottojohdannaisten vastapuolten päätyypit ja niiden 
luottokelpoisuus; 
e) tiedot markkinariskin tai luottoriskin keskittymistä, jotka kuuluvat luottoriskin 
vähentämismenetelmien piiriin; 
f) luottolaitosten, jotka laskevat risk ipainotettujen saamis ten yhteismäärän 78–83 
tai 84–89 artiklan mukaisesti, mutta jotka eivät laske vastuury hmän osalta omia 
LGD- tai CF-estimaatteja, on ilmoitettava  erikseen kunkin vastuuryhmän osalta 
kokonaisvastuuarvo (tarvittaessa tase-e rien ja taseen ulkopuolisten erien 
nettoutuksen jälkeen), joka  on suojattu (volatiliteettikorjausten jälkeen) 
hyväksytyllä rahoitusvakuudella tai muulla hyväksytyllä vakuudella; 
g) luottolaitosten, jotka laskevat risk ipainotettujen saamis ten yhteismäärän 78–83 
tai 84–89 artiklan mukaisesti, on ilmo itettava erikseen kunkin vastuuryhmän 
osalta kokonaisvastuuarvo (tarvittaessa ta se-erien ja taseen  ulkopuolisten erien 
 
FI 156   FI nettoutuksen jälkeen), joka on suojattu takauksilla tai luottojohdannaisilla. 
Oman pääoman ehtoisten sijoitusten osalta tätä vaatimusta sovelletaan 
kuhunkin liitteessä VII olevan 1 os an 15–24 kohdan mukaiseen menetelmään. 
16. Luottolaitosten, jotka soveltavat 105 arti klan mukaista menetelmää laskettaessa 
operatiivisen riskin vakavaraisuusvaat imusta, on annettava tiedot vakuutusten 
käytöstä riskien vähentämiseksi.