FI Euroopan unionin virallinen lehti C 84/1

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission vihreä kirja toimintavaihtoehdoista etenemiseksi kohti kuluttajia ja yrityksiä hyödyttävää eurooppalaista sopimusoikeutta”

KOM(2010) 348 lopullinen

2011/C 84/01

Esittelijä: Antonello PEZZINI

Euroopan komissio päätti 1. heinäkuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Komission vihreä kirja toimintavaihtoehdoista etenemiseksi kohti kuluttajia ja yrityksiä hyödyttävää eurooppalaista sopimusoikeutta

KOM(2010) 348 lopullinen.

Asian valmistelusta vastannut ”yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 17. joulukuuta 2010.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 19.–20. tammikuuta 2011 pitämässään 468. täysistunnossa (tammikuun 19. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 148 ääntä puolesta ja 5 vastaan 8:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) yhtyy komission näkemykseen, että Euroopan sisämarkkinat olisi saatava valmiiksi myös eurooppalaisen sopimusoikeuden näkökulmasta, ja katsoo, että yhteistä viitekehystä koskeva tutkimustyö on ollut tärkeää ja että sitä olisi nyt hyödynnettävä käytännössä.

1.2 ETSK pitää komission ehdottamista vaihtoehdoista parhaimpana yhdistelmää, jossa otetaan huomioon kustannusten vähentäminen sekä valittujen ratkaisujen oikeusvarmuus ja joka muodostuisi seuraavista:

— yhteisen viitekehyksen tarjoava välineistö, jota rajatylittäviä sopimuksia laativat osapuolet voisivat käyttää, sekä

— valinnainen sääntelyjärjestelmä, joka takaisi osapuolille paremmat lähtökohdat: tällainen olisi ”uusi edistyksellinen valinnainen järjestelmä”, jota voitaisiin käyttää rajatylittävissä sopimussuhteissa kansallisen oikeuden sijaan. Välineistön ja asetuksen olisi oltava saatavilla kaikilla unionin kielillä, ja niiden olisi taattava kansalaisille ja yrityksille oikeusvarmuus mahdollisimman edistyksellisten suojelujärjestelyjen ansiosta. Asetus ei saisi estää jäsenvaltioita soveltamasta edelleen tai ottamasta käyttöön tiukempia kuluttajansuojasäännöksiä.

1.3 Komitea katsoo, että näihin tavoitteisiin olisi pyrittävä vaiheittain siten, että aloitetaan (yritysten välisiä) rajatylittäviä kaupallisia tavaroiden myyntisopimuksia koskevista pilottihankkeista, joilla varmistetaan, että järjestelmien rinnakkaisuus ja niiden käytännön soveltaminen on mahdollista.

1.4 ETSK katsoo, että yhteisen viitekehyksen tarjoava välineistö voisi auttaa varmistamaan eurooppalaisen sopimusoikeuden yleisen johdonmukaisuuden, vähentämään kaupan esteitä ja edistämään kilpailua sisämarkkinoilla.

1.5 ETSK on lisäksi sitä mieltä, että sisällytettäessä ”uutta edistyksellistä valinnaista järjestelmää” EU:n oikeudelliseen sääntökokonaisuuteen ja kansallisiin lainsäädäntöihin EU:n asetuksella on varmistettava, että järjestelmä on kattava, sen soveltaminen on yksiselitteistä ja se tarjoaa oikeusvarmuuden osapuolille, jotka käyttävät sitä rajatylittävissä kaupallisissa liiketoimissa.

1.6 Kahden uuden välineen – ”yhteinen välineistö” ja ”uusi edistyksellinen valinnainen sääntelyjärjestelmä” – soveltamisalan olisi katettava (yritysten väliset) rajatylittävät kaupalliset tavaroiden myyntisopimukset. Työsopimuksiin ja sosiaaliturvasopimuksiin sovellettava laki on jätettävä uusien välineiden soveltamisalan ulkopuolelle.

1.7 Komitea kannattaa sopimusvapautta ja vapautta neuvotella sopimusehdoista. Yrittäjien ja kuluttajien sekä pk-yritysten välisten sopimusten osalta on oikeusvarmuuden ja kuluttajansuojan takaamisen lisäksi huolehdittava mahdollisimman tehokkaasta suojelusta.

1.8 Komitea katsoo, että ennen kuin kahta uutta välinettä laajennetaan muunlaisiin rajatylittäviin tavaroiden myyntisopimuksiin, komission on arvioitava välineiden vaikutus sisämarkkinoihin ja otettava huomioon saavutettu eurooppalainen lisäarvo eli talouden toimijoille ja kuluttajille koituneet kustannukset ja edut, kun välineet ovat olleet käytössä joitakin vuosia.

1.9 ETSK pitää olennaisen tärkeänä, että komissio määrittelee viipymättä liiketoimien kustannuksista ja oikeudellisesta epävarmuudesta aiheutuvat esteet, jotka haittaavat sisämarkkinoiden etujen ja mahdollisuuksien täysimääräistä hyödyntämistä ja koskevat erityisesti pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joita on 99 prosenttia EU:n yrityksistä, sekä kuluttajia.

1.10 ETSK kehottaa komissiota arvioimaan sisämarkkinoilla käytettävissä olevien keinojen vaikutuksen sekä mittaamaan uuden lainsäädäntöjärjestelmän eurooppalaisen lisäarvon eli talouden toimijoille ja kuluttajille koituvat kustannukset ja edut.

1.11 Komitea pyytää myös, että komissio käynnistäisi välittömästi koulutus- ja tiedotusaloitteita, joissa käsitellään näitä uusia oikeudellisia välineitä niin oikeustieteen kuin oikeudellisten käytäntöjen näkökulmasta ja jotka on suunnattu kaikille oikeusalan ammattilaisille, yliopistoväelle sekä uusien välineiden loppukäyttäjille.

1.12 Komitea pyytää, että se otettaisiin useammin mukaan tarkkailijaksi komission asiantuntijaryhmiin, kuten Euroopan parlamentin kanssa on tehty, jotta se voisi analysoida tarkemmin aloitteiden edistymistä, erityisesti eurooppalaisen sopimusoikeuden yhteisen viitekehyksen kehittymistä ja parhaillaan käynnissä olevan julkisen kuulemisen jatkotoimia.

2. Johdanto

2.1 Sisämarkkinat perustuvat monenlaisiin sopimuksiin, joihin sovelletaan montaa erilaista kansallista sopimusoikeutta. Kansallisten sopimusoikeuksien erot saattavat kuitenkin

— merkitä ylimääräisiä liiketoimintakustannuksia

— aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta yrityksille

— heikentää kuluttajien luottamusta sisämarkkinoihin

— aiheuttaa kaupan esteitä.

2.1.1 Lissabonin sopimus helpottaa yksityisoikeudellista yhteistyötä ja kuluttajansuojatoimintaa Euroopan tasolla seuraavien seikkojen ansiosta:

— sopimuksen 12, 38, 164 ja 168 artikla sekä 169 artiklan 4 kohta, jossa taataan kansallisten säännösten ensisijaisuus, jos ne ovat kuluttajalle suotuisampia

— yhteisömetodin laajempi soveltaminen (1)

— komission ehdotusten hyväksyminen määräenemmistöllä

— Euroopan parlamentin aseman vahvistuminen

— kansallisten parlamenttien demokraattisten vaikutusmahdollisuuksien lisääntyminen

— tuomioistuimen harjoittaman laillisuusvalvonnan tehostuminen.

2.1.2 Helpottaakseen tuomioiden ja oikeudellisten päätösten vastavuoroista hyväksymistä ja tiivistääkseen poliisiyhteistyötä rikosoikeusasioissa unioni voi vahvistaa yhteiset vähimmäisvaatimukset Tukholman ohjelman ”Avoin ja turvallinen Eurooppa kansalaisia ja heidän suojeluaan varten” mukaisesti.

2.1.3 Yritykset ja kansalaiset törmäävät päivittäin ongelmiin, jotka edelleen haittaavat rajatylittävää toimintaa, vaikka sisämarkkinat ovatkin oikeudellisesti olemassa, ja huomaavat, että verkkojen yhteenliitettävyydessä on puutteita ja että sisämarkkinasääntöjen soveltamisessa on eroja.

2.1.4 Komission mukaan (2) sisämarkkinoiden ongelmia voitaisiin torjua seuraavin keinoin:

— Viedään eteenpäin järkevän sääntelyn ohjelmaa, johon kuuluu asetusten laajempi käyttö direktiivien sijaan.

— Tehdään sopimusten tekeminen muissa EU-maissa olevien kumppaneiden kanssa yrityksille ja kuluttajille helpommaksi ja edullisemmaksi, muun muassa tarjoamalla yhdenmukaisia ratkaisuja kuluttajasopimuksiksi sekä mallisopimuslausekkeita.

— Tehdään sopimusten täytäntöönpano ja tuomioistuimen päätösten ja asiakirjojen tunnustaminen muissa EU-maissa yrityksille ja kuluttajille helpommaksi, edullisemmaksi ja tehokkaammaksi.

2.1.5 Sopimusoikeuteen liittyvän valinnaisen välineen luominen on myös yksi komission 19. toukokuuta 2010 esittelemän Euroopan digitaalistrategian avaintoiminnoista.

2.1.6 Komissio aloitti jo vuonna 2001 keskustelun eurooppalaisesta sopimusoikeudesta Euroopan parlamentin, neuvoston ja eri sidosryhmien eli yrittäjien, oikeusalan ammattilaisten, yliopistoväen ja kuluttajajärjestöjen kanssa.

2.1.7 Euroopan parlamentti on antanut useita päätöslauselmia yksityisoikeuden aineellisten säännösten mahdollisesta yhdenmukaistamisesta. Euroopan parlamentti kehotti vuosina 1989 ja 1994 aloittamaan työn, jolla valmistellaan yhteisen eurooppalaisen yksityisoikeuden säännöstön mahdollista laatimista.

2.1.8 Parlamentti on korostanut, että tiettyjen yksityisoikeuden alojen yhteensovittaminen on välttämätöntä sisämarkkinoiden toteuttamiseksi ja että merkittävien yksityisoikeuden osa-alueiden yhdenmukaistaminen eurooppalaisella yksityisoikeuden säännöstöllä olisi tässä tehokkain keino.

2.1.9 ETSK toteaa jo vuonna 2002 antamassaan lausunnossa, että ”komitea pitää yhdenmukaisen ja yleisen Euroopan sopimusoikeuden kehittämistä esimerkiksi asetuksen muodossa hyvänä ratkaisuna erojen välttämiseksi. Se saattaisi edellyttää täydentäviä määräaikoja ja selvityksiä, mutta sen tulisi tukeutua aiemmin mainittujen toimikuntien ja instituutioiden jo tekemään työhön sekä voimassa oleviin kansainvälisiin sääntöihin ja käytänteisiin.” (3)

2.1.10 Vuonna 2010 antamassaan tuoreemmassa lausunnossa ETSK toteaa, että ”eurooppalaisen sopimusoikeuden yhteisten periaatteiden kehittämisverkosto (CoPECL-Network [Common Principles of European Contract Law]) sai hiljattain valmiiksi ehdotuksen yhteiseksi viitekehykseksi ja toimitti sen Euroopan komissiolle. EU:n lainsäätäjä voisi käyttää ehdotettujen sääntöjen mukaista mallia, kun komission jäsenen Viviane Redingin kannattama valinnainen säädös annetaan.” (4)

2.1.11 ETSK korostaa myös, että ”ehdotusta yhteiseksi viitekehykseksi, joka kattaa yleisen sopimusoikeuden, ei itse asiassa ole laadittu valinnaiseksi säädökseksi. Yhteistä viitekehystä koskevan ehdotuksen laatijat korostavat kuitenkin julkaisun johdannossa, että sitä voitaisiin käyttää ’perustana yhdelle tai useammalle valinnaiselle säädökselle’”. ETSK:n mukaan ”tämä ehdotus voitaisiin toteuttaa myös rajatusti niin, että ehdotetun yhteisen viitekehyksen yleiset säännökset sisällytetään valinnaiseen säädökseen, jota sovelletaan vain tietyillä sopimusoikeuden aloilla. Näin olisi helpompi huolehtia siitä, ettei sääntelyyn jää aukkoja. Sellaisia syntyy väistämättä, jos vahvistetaan vain tietyntyyppisiä sopimuksia koskevat säännökset.”

3. Euroopan komission uusi vihreä kirja

3.1 Komissio ehdottaa vihreässä kirjassa erilaisia lähestymistapoja, joilla voitaisiin lisätä sopimusoikeuden johdonmukaisuutta. Strategisia vaihtoehtoja ovat muun muassa seuraavat:

— EU:n sisämarkkinoilla käytettäviksi soveltuvien (ei-sitovien) vakiosopimusehtojen julkaiseminen internetissä

— välineistö (sitova tai ei-sitova), jota EU:n lainsäätäjät voisivat hyödyntää uusien säädösten hyväksymisessä ja jolla varmistettaisiin, että säännöt ovat parempia ja johdonmukaisempia

— sopimusoikeutta koskeva suositus, jolla jäsenvaltioita kannustettaisiin sisällyttämään eurooppalainen sopimusoikeus niiden kansallisiin oikeusjärjestyksiin ja joka perustuisi osin Yhdysvaltojen malliin: siellä yhtenäistetty kauppakaari on hyväksytty vapaaehtoisesti kaikissa 50 osavaltiossa yhtä lukuun ottamatta

— valinnainen eurooppalainen sopimusoikeus eli ”28. järjestelmä”, jonka kuluttajat ja yritykset voisivat vapaasti valita sopimussuhteidensa pohjaksi. Tämä valinnainen lainsäädäntö olisi vaihtoehto voimassa oleville kansallisille laeille. Se olisi saatavilla kaikilla kielillä, ja sitä voitaisiin soveltaa joko pelkästään rajatylittäviin sopimuksiin tai myös kansallisiin sopimuksiin. Sen olisi taattava korkeatasoinen kuluttajansuoja ja oikeusvarmuus koko sopimuksen elinkaaren ajan.

— kansallisten sopimusoikeuksien yhteensovittaminen EU:n direktiivillä

— kansallisten sopimusoikeuksien täydellinen yhdenmukaistaminen EU:n asetuksella

— todellisen eurooppalaisen yksityisoikeuden säännöstön luominen sopimuksiin sovellettavien kansallisten lainsäädäntöjen tilalle.

3.2 Euroopan parlamentti kannatti ajatusta eurooppalaisesta sopimusoikeudesta 25. marraskuuta 2009 antamassaan päätöslauselmassa. Myös entinen sisämarkkinoista ja kilpailusta vastaava komission jäsen Mario Monti esitti 9. toukokuuta 2010 antamassaan sisämarkkinaraportissa etuja, joita valinnainen ”28. järjestelmä” toisi kuluttajille ja yrityksille. (5)

3.3 Komissio piti 7. syyskuuta 2010 ensimmäisen eurooppalaista sopimusoikeutta koskevan kokouksen, johon osallistui yrityksiä, kuluttajia ja oikeusalan ammattilaisia edustavia ryhmiä.

3.4 Komissio on myös perustanut asiantuntijaryhmän, johon myös Euroopan parlamentti osallistuu tarkkailijana ja jonka tehtävänä on kehittää yhteistä viitekehystä koskevaa ehdotusta (6), joka on viime vuosien aikana EU:n kuudennen tutkimusta ja teknologian kehittämistä koskevan puiteohjelman yhteydessä kehitelty ensimmäinen eurooppalaisen sopimusoikeuden luonnos.

3.5 Komissio on käynnistänyt strategia-asiakirjasta julkisen kuulemisen, joka päättyy tammikuun 2011 lopussa.

4. Yleistä

4.1 Euroopan unionin sisämarkkinat perustuvat sopimusoikeuteen. ETSK on hyvin huolissaan siitä, että vaikka sisämarkkinoiden valmiiksi saattamiseksi on tehty runsaasti työtä, yrityksillä ja erityisesti pienillä ja keskisuurilla yrityksillä on vaikeuksia myydä tuotteitaan ja palvelujaan ulkomaille, koska niiden on noudatettava jokaisessa 27 jäsenvaltiossa erilaista sopimusoikeutta. Vain 8 prosenttia kuluttajista ostaa internetin kautta tuotteita tai palveluja muista jäsenvaltioista.

4.2 Erilaisten lainsäädäntöjen rinnakkaiselo aiheuttaa yrityksille ylimääräisiä liiketoimintakustannuksia. Etenkään pienet yritykset eivät pysty hyödyntämään EU:n sisämarkkinoiden mittakaavaetuja. Kuluttajat kärsivät tästä: kun rajatylittävä myynti on vähäisempää, valinnanvara on suppeampi ja hinnat korkeammat.

4.3 Lisäksi 61 prosenttia rajatylittävästä myynnistä jää toteutumatta, koska yrittäjät eivät halua toimittaa tuotetta tai palvelua kuluttajan kotimaahan. Tämä johtuu pääasiassa lainsäädännöllisistä esteistä ja epävarmuudesta sen suhteen, mitä lakia sovelletaan.

4.4 Jotta näitä ongelmia saataisiin ratkaistua ja Euroopan sisämarkkinoiden potentiaalia kasvatettua, olisi tarjottava yrityksille ja etenkin pienille yrityksille parempi oikeusvarmuus ja taattava kuluttajille yksinkertaisemmat säännöt ja korkeatasoisempi suojelu.

4.5 ETSK katsoo, että komission olisi toimittava tarmokkaammin tällä alalla ja toteutettava muutakin kuin yksityisoikeudellisia yhteistyötoimenpiteitä, jotka ovat tarpeellisia mutta riittämättömiä varmistamaan sisämarkkinoiden toimivuuden.

4.6 Komission ehdottama keskustelu on perusteltu, kun otetaan huomioon Euroopan sisämarkkinoista kertyneet kokemukset eli erilaisista kansallisista säännöksistä johtuva sopimusten kirjavuus sekä ylimääräiset liiketoimintakustannukset, joiden suuruus on tuoreiden tutkimusten mukaan keskimäärin noin 15 000 euroa. (7)

4.7 Kuluttajat ja yritykset törmäävät merkittäviin esteisiin yrittäessään hyödyntää sisämarkkinoiden etuja. Liiketoimintakustannukset (jotka aiheutuvat sopimusehtojen ja kauppakäytäntöjen mukauttamisesta tai lainsäädännön käännättämisestä) ja oikeudellinen epävarmuus vaikeuttavat suuresti pienten ja keskisuurten yritysten toiminnan laajentamista sisämarkkinoilla sekä kuluttajien tehokasta suojelua.

4.8 Sopimusoikeuden yhdenmukaistaminen, joka voisi toteutua valinnaisen oikeuden muodossa (nk. 28. järjestelmä), voisi olla erittäin hyödyllistä. Myös komission ja Euroopan parlamentin eri asiakirjoissa on viitattu nk. 28. järjestelmän mahdolliseen käyttöön lähinnä sellaisissa tärkeissä kysymyksissä, joissa täydellinen yhdenmukaistaminen olisi vaikeaa tai mahdotonta.

4.8.1 ETSK teki tähän aiheeseen liittyvän aloitteen oma-aloitteisessa lausunnossaan aiheesta ”Eurooppalainen vakuutussopimus”. (8) Eurooppalaisen vakuutussopimusoikeuden uudelleenmäärittelemistä tutkiva projektiryhmä (Project Group ”Restatement of European Insurance Contract Law”) toteutti hankkeen ja julkaisi hiljattain teoksen Principles of the European Insurance Contract Law (PEICL). Tämän lisäksi EU:n lainsäätäjä on käyttänyt samanlaista lähestymistapaa vain muutaman kerran yhtiöoikeuden, immateriaalioikeuden ja kansainvälisen oikeuden alalla.

4.9 Vakiomuotoisten sopimusehtojen käyttöönotto voisi olla hyödyksi kaikille sopimuspuolille, kunhan

— suojellaan heikompia sopimuspuolia mahdollisimman tiukoin takein ja varmistetaan, että vakiolausekkeiden laatimisen lähtökohtana on mahdollisimman korkeatasoinen suojelu

— työmarkkinaosapuolet ja kaikki kansalaisyhteiskunnan edustajat, erityisesti kuluttajajärjestöt ja pk-yritykset, otetaan mukaan neuvottelemaan vakiosopimusehdoista

— sopimusehdot ovat kohtuuttomista ehdoista annetun direktiivin ja kaupallisten toimien maksumääräajoista annetun direktiivin mukaisia ja eurooppalaisia pk-yrityksiä tukevaa Small Business Act -aloitetta sovelletaan täysimääräisesti

— samalla taataan sopimusvapaus esimerkiksi antamalla vakiosopimuksia koskevia suosituksia

— oikeudensaantimahdollisuuksia ei rajoiteta

— vakiosopimusehtoja seurataan ja tarkastellaan uudelleen säännöllisin väliajoin.

4.10 ETSK:n mielestä asiassa olisi edettävä vaiheittain siten, että aloitetaan rajatylittäviä kaupallisia tavaroiden myyntisopimuksia koskevista pilottihankkeista, jotta asianomaiset voivat varmistaa, että järjestelmien rinnakkaisuus ja niiden käytännön soveltaminen on mahdollista, ja jotta todelliset vaikutukset pystytään arvioimaan.

4.11 Erityisesti seuraavat aineellisen oikeuden määritelmät ovat tärkeitä:

— oikeushenkilö

— ”kuluttajan” ja ”elinkeinonharjoittajan” määritelmät

— kohtuuttomat ehdot

— tavaroihin ja palveluihin liittyvä sopimukseen perustuva ennakkoilmoitusvelvollisuus

— tiedotusvelvollisuus tehtäessä sopimusta sellaisen osapuolen kanssa, joka on heikommassa asemassa

— keinot puuttua tiedotusvelvollisuuden rikkomiseen

— toimitus, toimitusaika, yhteys riskin siirtymiseen

— vaatimustenmukaisuuden arvioinnin määräaika ja menettelytavat sekä valituskeinojen hierarkia vaatimustenvastaisuustapauksessa

— tilanteet, joissa sopimuksen purkaminen on mahdollista

— myyjälle tehtävä ilmoitus puutteista, jotka ostaja on havainnut tai jotka ostajan olisi pitänyt havaita

— oikeus purkaa sopimus, soveltamisala, purkamisoikeuden harjoittaminen, harkinta-aika ja purkamisajan kesto

— ankaran vastuun käsite

— tulonmenetyksen ja aineellisen tappion käsitteiden lisääminen

— valmistajan vastuu ja todistustaakka

— sähköinen kaupankäynti.

4.12 ETSK voisi ehdottaa yhdistelmää, jossa olisi sekä säädös- että muita toimenpiteitä:

— Parannetaan unionin säännöstön johdonmukaisuutta sopimusoikeuden alalla.

— Tuetaan koko unionissa käytettävien vakiosopimuslausekkeiden kehittelyä.

— Tarkastellaan sen jälkeen, tarvitaanko eurooppalaiseen sopimusoikeuteen liittyviin ongelmiin tarkempia ratkaisuja, jotka eivät ole alakohtaisia.

4.13 ETSK:n mukaan eurooppalainen valinnainen sopimusoikeus, joka takaisi tietyt vakioehdot, voisi olla olemassa kansallisten sopimusoikeuksien rinnalla, jolloin olisi mahdollista valita nk. 28. järjestelmä.

4.14 Rooman yleissopimuksen (9) soveltamiseen liittyy joka tapauksessa monia haasteita, sillä on syntynyt uusia ongelmia (kuten ”sähköiset sopimusosapuolet” ja tämän vaikutus sopimuslainsäädäntöön) ja uusia oikeudellisia kysymyksiä.

4.15 ETSK katsoo, että eurooppalaisen valinnaisen sopimusoikeuden yhteisen välineistön ja uuden edistyksellisen valinnaisen sääntelyjärjestelmän soveltaminen olisi aloitettava pilottihankkeella, jossa niitä sovelletaan kaupan alalla ja pelkästään tavaroiden rajatylittäviin myyntisopimuksiin.

4.16 ETSK katsoo, että horisontaalisen ja vertikaalisen lainsäädännön johdonmukaisuutta olisi parannettava siten, että erityistä huomiota kiinnitetään avoimuuteen, selkeyteen ja yksinkertaisuuteen. Näin tulisi toimia myös kun ajatellaan oikeusalan toimijoita ja heidän kykyään omaksua uusia sääntöjä, sekä lisäksi ja ennen kaikkea kun ajatellaan pieniä yrityksiä ja keskivertokuluttajia, joille lainsäädännön monimutkaisuus ja vaikeaselkoisuus aiheuttavat ylimääräisiä kuluja ja ajanhukkaa.

Bryssel 19. tammikuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) Yhteisömenetelmä perustuu ajatukseen siitä, että kansalaisten yleistä etua voidaan puolustaa paremmin, jos yhteisön toimielimet hoitavat kaikilta osin tehtävänsä päätöksentekoprosessissa toissijaisuusperiaatetta noudattaen.

(2) Eurooppa 2020 – Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia, KOM(2010) 2020 lopullinen.

(3) EYVL C 241, 7.10.2002, s. 1.

(4) EYVL C 21, 21.01.2011, s. 26.

(5) EYVL C 21, 21.01.2011, s. 26.

(6) Yhteinen viitekehys on pitkän aikavälin hanke, joka tarkoituksena on tarjota EU:n lainsäätäjien (komissio, neuvosto ja Euroopan parlamentti) käyttöön väline tai opas, jota ne voivat käyttää voimassa olevia sopimusoikeuden säännöksiä tarkistettaessa ja uusia säännöksiä laadittaessa. Tällainen väline voisi sisältää sopimusoikeuden perusperiaatteet, keskeisten käsitteiden määritelmät ja mallisäännöksiä. Tutkimuksen pääosasto on luonut kuudennen puiteohjelman yhteiskuntatieteellisen ja humanistisen tutkimuksen yhteydessä eurooppalaisen sopimusoikeuden yhdenmukaisia periaatteita koskevan huippuosaamisverkoston (Common Principles of European Contract Law - CoPECL), johon kuuluu yli 150 tutkijaa sekä monia eurooppalaisen yksityisoikeuden alalla toimivia instituutioita ja organisaatiota kaikista EU:n jäsenvaltioista. Vuosina 2005–2009 työskennelleen verkoston työn lopputulos oli ehdotus yhteiseksi viitekehykseksi.

(7) http://www.europe.org.

(8) EUVL C 157, 28.6.2005, s. 1.

(9) Yleissopimus sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista, tehty Roomassa 19. kesäkuuta 1980.