EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
KOM(94) 538 lopull. 
Bryssel, 21.12.1994 
KOMISSION TIEPQNANTQ 
merentakaisten maiden ja alueiden 
Euroopan Yhteisön 
liitännäisjäsenyyden 
puolivälitarkistukseksi 

•qTSÄT.r.v.q 
Sivu 
PERUSTELUOSA 6 
I. Merentakaisten maiden ja alueiden yleinen 6 
tilanne 
II. Liitännäisjäsenyyspäätöksen kertaus 8 
A. Kumppanuus 10 
B. Liikkeenperustamisvapaus ja 11 
palvelutarj onta 
C. Teollisuuden kehittämiskeskus 11 
D. Kaupal li shall innon järjestäminen 12 
III. Puolivälitarkistuksen periaatteet 13 
A. Euroopan kehittämisrahaston 14 
vi i s ivuot i skokonai sbudj e11 i 
B. Jäsenvaltioiden muistiot 14 
C. Komission kokemus 17 
EHDOTUKSET 19 
I. Komission, jäsenvaltion ja merentakaisen 19 
maan tai alueen kumppanuus 
CD 
II. Yhteistyöstrategia, suurempi 
yhteenkuuluvaisuus ja kasvava tehokkuus 21 
A. Paikallisten aloitteiden 
edistäminen, hajautettu yhteistyö 22 
B. Vuoropuhelun voimistaminen ja Yhteisön 
yhteistyöstrategian tehostaminen 
1. Yhteisön avustusten ohjelmointi 
2. Talouden kehityksen tukeminen 
C. Parempi yhteensopivuus ja suurempi 
yhteistyön toteuttamismenettelyjen ja 
-välineiden tehokkuus 
1. STABEX 
2. Rehabilitaatio 
3. Menettelyt 
4. Hankintamarkkinat 23 
23 
29 
III Terveydenhoito, huumeet 34 
IV. Ympäristöasiat 
V. Kaupal li shall innon järjestäminen 36 
36 
A. Yleinen järjestelmä 36 
1 Voimassa olevien tekstien kertaus 
2 Ilmenneet seikat 
3 Ehdotetut muutokset 
B. Rommi 40 
G) 
C. Tekninen muutos kumuloitumiseen 41 
VI. Euroopan Unionin ultraperifeeriset alueet 41 
A. Tilannekatsaus 41 
B. Ehdotettu muutos 43 
VII. Merentakaisten maiden ja alueiden 44 
kansalaisten pääsy eräisiin Yhteisön 
ohjelmiin 
A. Tilannekatsaus 44 
B. Ehdotettu muutos 45 
VIII. Liikkeenperustamiseen ja palveluihin 49 
sovellettavat järjestelmät 
A. Nykyinen järjestelmä 49 
B. Esitetyt pyynnöt ja ehdotetut muutokset 50 
1. Pankit, vakuutusyhtiöt, 
kiinteistöyhtiöt 
2. Ammatilliset pätevyydet 
3. Kabotaasi 
LIITTEET 56 
Sivu 
Liite 1 Merentakaisten maiden ja alueiden 1 
yleinen tilanne 
© 
I. Yhteiskunnallis-
taloudelliset piirteet 
II. Tilastollinen huomautus 
III. Merentakaisten maiden ja 
alueiden suhde kyseessä oleviin 
j äsenvaltioihin 
IV. Oikeudelliset seuraamukset 8 
Yhteisössä 
Talousindikaattorit - Taulukot A, B, C, 10 
D a,b,c 
, d 
Liite 2 Komission, jäsenvaltion ja 
merentakaisen maan tai alueen 
kumppanuus (234 - 236 artiklat) 11 
Liite 3 Teollisuuden kehittämiskeskus (48 
artiklat) - 48c 13 
Liite 4 Terveydenhoito ja ravinto (88b 
artikla), 
Ympäristöasiat (16 artiklan 2b pykälä) 16 
Liite 5 Kaupallishallinnon järjestelmä 18 
Liite 6 Liikkeenperustamisoikeuteen ja 
palveluihin sovellettava järjestelmä 21 
CD 
Neuvoston päätöksen 91/482/91 
puolivälitarkistus 
25. heinäkuuta 1991 
liittyen merentakaisten maiden ja 
alueiden liitännäisjäsenyyteen ETY:ssa 
PERUSTELUT 
25. heinäkuuta 1991 Neuvosto on hyväksynyt päätöksen 
91/482 ETY, joka koskee merentakaisten maiden ja alueiden 
liitännäisjäsenyyttä ETYissä1 . 
Kuten AKT-maiden kanssa tehty Lomé IV -se o/.mus kin, tämä 
päätös hyväksyttiin voimaan kymmeneksi vuodeksi maaliskuun 
1. päivästä 1990 lukien sillä ehdolla, että se otetaan 
uudelleen käsittelyyn ennen maaliskuun 1. päi/ää 1995. 
Kyseinen tarkistus (revisio) on tämän tiedonannon 
perusteena. 
Ennen Komission laatimien muutosten esittelyä (osassa 
II), tässä perusteluosassa (osassa I) on: 
lyhyt merentakaisten maiden ja alueiden esittely niiden 
yhteiskunnallis-taloudellisten erityispiirteiden 
näkökulmasta ja siltä osin, mikä niiden a^ema suhteessa 
sekä kyseeseen tulevaan jäsenvaltioon että 
yhteisöoikeudellisiin seikkoihin on; 
liitännäisjäsenyyspäätöksen sisällön lyhyt kertaus; 
puolivälitarkistuksen perusperiaatteiden esittäminen. 
I. - MERENTAKAISTEN MAIDEN JA ALUEIDEN YLEINEN TILANNE 
Virallinen lehti L 263 19. syyskuuta 1991, ss. 1 - 153. 
6 
Merentakaisia maita ja alueita on 20 (ks. Liite 1, 
Taulukot A:sta D:hen), nimittäin: 
11 kpl Yhdistyneiden Kuningaskuntien (Taulukko A) 
6 kpl Ranskan tasavallan (Taulukko B) 
2 kpl Alankomaiden Kuningaskunnan (Taulukko C) 
1 kpl Tanskan Kuningaskunnan (Taulukko D). 
A. Näiden yhteiskunnallis-taloudelliset erityispiirteet 
paljastavat äärimmäisen suuret keskinäiset erot. Tätä 
eroavaisuutta esiintyy paitsi kulttuurin ja kielen myös 
sijainnin, pinta-alan, väestön ja kehitysasteen suhteen 
(ks. Liite 1, Osa I). 
Tässä kohdin on muistettava, että merentakaisia maita ja 
alueita koskevien tilastollisten tietojen tulkinnassa on 
noudatettava äärimmäistä varovaisuutta (ks. Liite 1, Osa 
II) . 
B. Merentakaisten maiden ja alueiden suhteessa kuhunkin 
kyseeseen tulevaan jäsenvaltioon keskeinen niitä 
yhdistävä tekijä on erityislaatuisten perastuslaillisten 
siteiden olemassaolo tiettyihin Euroopan Unionin 
jäsenvaltioihin. Näin ollen suhteet vaihtelevat 
jäsenvaltioittain ja ovat lisäksi joskus erilaiset yhtä 
ja samaa jäsenvaltiota kohtaan (ks. Liite 1, Osa III). 
Niiden tarkastelu paljastaa ne perustuslailliset, 
juridiset ja poliittiset syyt, jotka ovat" pohjana 
eräiden merentakaisten maiden ja alueiden tänä vuonna 
esittämille vaatimuksille, jotka koskevat 
liitännäisjäsenyyspäätöksen soveltamista nykyhetken 
tilanteeseen, jolloin sisämarkkinat on saavutettu ja 
jossa Yhteisön rakentuminen on yhä monimuotoisempaa. 
1 
C. Mitä tulee merentakaisten maiden ja alueiden asemaan 
suhteessa Yhteisön oikeuteen, niihin sovelletaan 
Euroopan Yhteisön sopimuksen 227 artiklan 3 pykälän 
nojalla erityistä artikloissa 131 - 136b määriteltyä ja 
Neuvoston päätöksellä 91/482 ETY nyttemmin toimeenpantua 
järjestelyä, joka muodostaa ainoan oikeusopillisen 
viitekehyksen Yhteisön suhteissa merentakaisiin maihin 
ja valtioihin. 
Niiden asema voidaan tiivistää seuraavast... 
merentakaisiin maihin ja alueisiin sovelletaan siis 
ainoastaan liitännäisjäsenyyspäätöstä eikä 
sopimuksen yleissäädöksiä eikä näihin säädöksiin 
pohjaavaa sovellettua oikeutta; 
tästä poiketen merentakaisten maiden ja alueiden 
kansalaisilla on yksilöinä oikeus Unionin 
jäsenvaltioiden kansalaisuuteen (tiettyjä Ison-
Britannian merentakaisia maita ja alueita 
lukuunottamatta) jolloin kysymys on myös Unionin 
kansalaisuudesta; näin ollen on ymmärrettävää, että 
he haluavat - mikä onkin yksi tässä tarkistuksessa 
esiintyvä uusi osa - kansalaisuuteen liittyvät 
oikeudet mainittaviksi 
liitännäisjäsenyyspäätöksessä. 
II. - LIITÄNNÄTSJÄSENYYSPÄÄTÖKSEN SISÄLLÖN KERTAUS 
Päätöksessä 91/482 ETY on yleisten säädösten ja 
lopullisten säädösten lisäksi neljä osaa: 
yhteistyön toteuttamisalueet; 
yhteistyön toteuttamisvälineet; 
% 
liikkeenperustamisoikeuteen ja palveluihin sovellettavat 
järjestelyt; 
Komission, jäsenvaltion ja merentakaisen maan tai alueen 
kumppanuus. 
Nämä voidaan tiivistää siihen, että näille 
myönnetään äärimmäisen avoin kaupallishallinnollinen 
järjestelmä (ks. jäljempänä) sekä osoitetaan Euroopan 
kehittämisrahaston ja Euroopan investointipankin varoja, 
joiden hallintatapa muistuttaa AKT-maiden kanssa käytettävää 
tapaa. Lisäksi monet seikat, joista tärkeimpinä 
liikkeenperustamiseen ja palveluihin sovellettavat 
järjestelyt, ovat neljän vuoden ajan muodostaneet 
poikkeuksen liitännäisjäsenyyspäätöksen ja Lomén sopimusten 
perinteiseen rinnastettavuuteen siinä mielessä, että 
merentakaiset maat ja alueet ovat riippuvaisuussuhteessa 
jäsenmaihin nähden. 
Tämä päätös, joka tehtiin heinäkuun lopulla 1991 
pitkien Neuvostossa käytyjen keskustelujen jälkeen, antoi 
aiheen komission ehdotukseen, joka hyväksyttiin 19. 
syyskuuta 19902 . 
Se sisälsi Lomé IV -sopimuksesta percisin olevia 
uusia osia: 
pidentämisen viidestä vuodesta 10 vuoteen (poikkeuksena 
rahoitukselliset kysymykset, jotka koskevit viiden 
vuoden jaksoa), 
rahoitusehtojen parantaminen (kaikki projektit saavat 
tukea), 
COM 387 (90) päivätty 2.8.1990. 
°1 
hajautetun yhteistyön aloittaminen paikallisten 
yhteisöjen edistämiseksi; 
ympäristönsuojelun korostaminen, naisen aseman 
pohtiminen, yritysten ja palvelujen edistäminen, Stabex 
ja Sysmin -mekanismien parantaminen, 
samoilla maantieteellisillä alueilla sijaitsevien AKT-
maiden ja merentakaisten maiden tai alueiden välisen 
alueellisen (regionaalisen) yhteistyön korostaminen. 
Sitä vastoin eräät innovaatiot olivat peräisin 
merentakaisille maille ja alueille tyypillisestä asemasta ja 
lopettivat siis perinteiset rinnastukset merentakaisten 
maiden ja alueiden ja AKT-maiden välillä. Nämä innovaatiot, 
joista eräät olivat Komission ehdotuksia ja toiset 
puolestaan seurausta eräiden lähetystöjen Neuvostoon 
kohdistamista vaatimuksista, ovat seuraavat: 
A. Liitännäisjäsenyyspäätös saattoi voimaan ensimmäistä 
kertaa Komission, jäsenvaltion ja alueellisten 
viranomaisten kumppanuuden periaatteen (234 - 236 
artiklat). 
Ehdottaessaan tämän periaatteen voimaan saattamista 
Komissio korjasi suhteessa kuuteen vuoden 1956 jälkeen 
tehtyyn liitännäisjäsenyyspäätökseen ilmenneet 
demokraattisen vuoropuhelun puutteet. Antaessaan 
puhevallan paikallisille edustajille se teki poliittisen 
valinnan demokratian ja vuoropuhelun puolesta, mikä 
tyydytti erityisesti merentakaisia hallintoviranomaisia. 
Näin ollen paikan päällä allekirjoitettiin ensimmäisen 
kerran v. 1992 myös Euroopan kehittämisrahaston jokaista 
aluetta varten laatimat nimellisohjelmat. 
10 
Allekirjoittajina olivat sekä alueiden edustajat että 
jäsenvaltioiden edustaja ja Komission edustaja. Näin 
pidettiin myös lukuisia kolmenvälisiä kokouksia, joiden 
aiheina oli liitännäisjäsenyyden mitä erinäisimmät 
sovellusalueet. 
B. Jäsenvaltioiden kansalaisten, järjestöjen ja yritysten 
merentakaisissa maissa ja alueilla tapahtuvaan 
liikkeenperustamiseen ja palvelujentarjontaan 
sovellettava järjestelmä (232 ja 233 artiî'lat) 
muutettiin niin, että se edistää tai tukee työvoimaa 
paikallisesti: vuodesta 1991 merentakaisten maiden ja 
alueiden paikallisviranomaisten on mahdollista Komission 
suostumuksella ryhtyä suojelutoimiin 
liikkeenperustamisen ja palvelujentarJonnan alalla 
niiden asukkaiden hyväksi ja ryhtyä paikallisiin toimiin 
merentakaisten maiden ja alueiden talouden kannalta 
herkillä sektoreilla. 
C. Teollisuuden kehittämiseen liittyen merentakaiset maat 
ja alueet voivat, kuten edelliselläkin kaudella, hyötyä 
Lomé IV -sopimuksessa määritellyistä "Teollisuuden 
kehittämiskeskuksen" palveluista tai - mikä on uutta 
vuodesta 1991 lähtien - "Euro-Info -keskurten" 
palveluista, jotka on järjestetty Yhteisön poliittisen 
toiminnan puitteissa yritystoiminnan edistämiseksi (48 
artikla). Tässäkin kohdin tämä merentakaisille maille ja 
alueille käytettäväksi annettu kaksitoiminen työväline 
sijoittaa ne puolitiehen AKT-maiden ja Yhteisön alueiden 
väliin. 
Neuvosto on päättänyt, että näiden organismien 
käyttäminen edellyttää rahallista osallistumista 
W 
Euroopan kehittämisrahaston niihin resursseihin, jotka 
myönnetään merentakaisille maille ja alueille, kunkin 
alueen "nimellisohjelman" puitteissa. 
D. Kaupallishallinnollinen järjestely on monen uudistuksen 
kohteena suhteessa sekä menneeseen että muihin1 ' 
liitännäisjäsenyystapauksiin tai sopimuksiin: päätös 
91/482 ETY myöntää kaikille merentakaisten maiden ja 
alueiden tuotteille vapaan markkinoille pääsyn (ilman 
tulleja, maksuja tai kiintiöitä)(101 artikla). Ennen 
tätä liitännäisjäsenyyspäätöstä maataloustuotteilla oli 
suosituimmuusasema, samaan tapaan kuin AKT-maidenkin 
kohdalla. 
Tämä täysin uudenlainen avautuminen merkitsee laajempia 
myönnytyksiä kuin Yhteisö on koskaan tehnyc lukuisissa 
kolmansien maiden kanssa neuvotelluissa sopimuksissaan. 
Nämä kaupallishallinnon innovaatiot käsittävät: 
tuontia koskevien määrällisten rajoitusten 
poistamisen (paitsi rommin osalta), joita aiemmin 
sovellettiin merentakaisiin maihin ja alueisiin ja 
joita edelleen sovelletaan AKT-maihin (näiden kahden 
rinnasteisuus siis loppuu tältä osin); 
Lomé IV -sopimukseen kirjattujen alkuperäsääntöjen 
muutokset, erityisten merentakaisia meitä ja alueita 
koskevien alkuperäsääntöjen lisäksi; 
Otetaan käyttöön uusi transhipment-järjestelmä, joka 
antaa vapaan pääsyn sellaisille kolmansien maiden 
tuotteille, jotka kulkevat merentakainen maan tai 
L 
alueen kautta sellaisinaan (poikkeuksena kuitenkin 
yhteisen maatalouspolitiikan tuotteet ja eräät 
erityistapaukset), sillä edellytyksellä että niistä 
on peritty merentakaisen maan tai aluien rajalla 
ainakin Yhteisön suojaa vastaavat tullit tai maksut. 
Lisäksi tätä tarkoitusta varten on kehitetty uusi 
todistus, joka liitetään tällaisiin tavaroihin. 
III - PUOLIVÄLITARKISTUKSEN PERIAATTEET 
Liitännäisjäsenyyspäätös (240 artiklant 'S pykälä) määrää 
takarajaksi maaliskuun 1. päivän 1995 kolraen eri 
tyyppisen tavoitteen aikaansaamiseksi3 : 
VIII Euroopan yhteisön kehittämisrahaston rahoituksen 
päättäminen ajalle 1. maaliskuuta 1995 - 29. helmikuuta 
2000, 
mahdolliset merentakaisten maiden tai alueiden asiassa 
toimivaltaisten viranomaisten tekemien huomautuksista 
seuranneet muutokset, 
Komission itsensä mahdollisesti esittämät muutokset. 
Artikla 240 pykälä 3 "Ennen ensimmäisen 
viisivuotiskauden umpeutumista Neuvosto tr-kee päätöksen 
yksimielisesti Komission ehdotuksesta, ei kuitenkaan 
artiklan 154 pykälässä 1 tarkoitetuista taloudellisista 
seikoista; 
a) tarvittaessa mahdollisista muutoksista, ;iotka tehdään 
säädöksiin, joista merentakaisten maiden tai alueiden 
asianomaiset viranomaiset ovat viimeistään puoli vuotta 
ennen tämän viisivuotiskauden umpeutumista Komissiolle 
huomauttaneet ; 
b) tarvittaessa Komission oman näkemyksensä perusteella tai 
Yhteisön ja AKT-maiden kesken tuolla hetkellä käynnissä 
oleviin muutosneuvotteluihin liittyen." 
\h 
A. Merentakaisille maille ja alueille myönnectävä Euroopan 
kehittämisrahaston viisivuotiskauden kokonaisbudjetti 
neuvotellaan samalla kertaa kuin AKT-maille myönnettävä. 
On siis täysin ennenaikaista käsitellä tätä kysymystä 
siinä mielessä, että perinteisesti AKT-neuvottelujen 
viime vaiheiden yhteydessä päätettävä Vili Euroopan 
kehittämisrahaston määrärahat määritellään vasta parin 
kuukauden kuluttua. Neuvosto on itsekin lisäksi 
ilmoittanut 7. päivä helmikuuta 1994 solmitun Lomé IV -
sopimuksen puolivälissä tehtävää tarkistusta koskevissa 
neuvotteludirektiiveissä4 , ettei ole "vielä tässä 
vaiheessa mahdollista päättää lopullisesti VIII Euroopan 
kehittämisrahaston määrärahoista". 
B. Toukokuun 1. päivän 1994 paikkeilla (eli puoli vuotta 
ennen maaliskuun l:stä 1995), Komissio vastaanotti 
merentakaisten maiden ja alueiden toimivaltaisten 
viranomaisten mielipiteet ja vaatimukset kolmen 
asianosaisen jäsenvaltion nimissä5 
4 Neuvoston asiakirja 4750/94 ACP18/FIN40 päivätty 
9.2.1994, s. 20. 
s Nämä asiakirjat ovat seuraavat: 
Ranska:, Huomautus Euroopan Yhteisöjen Komissiolle, 
päivätty 5. toukokuuta 1994 (Pysyvän edustajan HK P. de 
Boissieun kirje varapuheenjohtaja Marinille toukokuun 9. 
1994). 
Alankomaat: 
, - Alankomaiden Antillien muistio, Ministeripresidentti 
A. Pourier'lta, päivätty 29. huhtikuuta 1994 (Tri 
R.S J Marthan, Alankomaiden Antillien täysivaltaisen 
ministerin kirje Alankomaiden Vakinaiselle 
Edustustolle, päivätty 2. toukokuuta 1994), 
ltt 
Tämän jälkeen olivat vuorossa asiaa selvittävät 
tapaamiset, joita järjestettiin myös Komission, 
jäsenmaan sekä merentakaisen maan tai alueen 
kumppanuusohjelman merkeissä, korkealla tasolla 
merkittävimpien paikallisten edustajien läsnäollessa. 
Muistioiden ja niiden pohjalta käytyjen neuvottelujen 
tarkastelu paljastaa, että eräitä voimassa olevia 
sääntöjä on täsmennettävä ja että toisaalta 
tarkistettuun päätökseen on lisättävä joitakin uusia 
osia. Nämä osat liittyvät merentakaisten maiden ja 
alueiden omalaatuisuuteen suhteessa Euroopan Unioniin ja 
siihen, mitä seuraavassa kertauksenomaisesti esitetään: 
merentakaiset maat ja alueet eivät kuulu 
sisämarkkina-alueeseen eikä siitä johtuvaa oikeutta 
s o veIlot a n i i h1n suo r a a 11 ; 
merentakaiset maat ja alueet ovat 
riippuvuussuhteessa Unionin jäsenmaihin nähden, 
ollen joskus niiden täydellisiä osia ja monissa 
jäsenmaiden perustuslakiasioihin liittyvissä 
Aruban esittämä muistio, joka perustuu artiklan 240 
pykälään 3a Neuvoston päätös, joka koskee 
merentakaisten maiden ja alueiden liettymistä 
ETY:öön (tri R.S.J. Marthan kirje, päivätty 16. 
kesäkuuta 1994); 
Alankomaiden ulkoasiainministerin Lubbersin kirje 
puheenjohtaja Delorsille, päivätty 27. heinäkuuta 
1994 (HK B. R. Botin, pysyvän edustajan, kirje 
päivätty 11. elokuuta 1994). 
Yhdistyneet Kuningaskunnat: huomautus "UK proposed 
amendments", kirjeessä Overseas Development -
ministeriltä paronitar Chalker of Wallassylta 
varapuheenjohtaja Marinille, päivätty 30."huhtikuuta 
1994. 
b 
tapauksissa niiden kansalaisilla on Euroopan 
kansalaisuus. 
Kuten liitteessä I tarkemmin selostetaan, on kuitenkin 
niin, että Unionin kansalaisuus antaa heille oikeuksia 
ja velvoitteita, joita ei ole otettu huomioon nykyisessä 
liitännäisjäsenyyspäätöksessä. On toki tort.a, että eräät 
näistä kysymyksistä ovat tulleet esille jo aiemmin. Näin 
esimerkiksi päätöksen 91/482 ETY monet osat olivat, 
kuten olemme maininneet, loitontuneet Lomon 
sopimuksesta, lisäksi päätös 91/482 ETY Iräsitti liitteen 
VIII, "Alankomaiden Kuningaskunnan julistus", johon on 
viitattu tarkistusmenettelyn puitteissa tapahtuneessa 
kirj eenvaihdossa. 
Vuoden 1991 jälkeen on allekirjoitettu ja ratifioitu 
Euroopan Unionin sopimus, jonka 8 artiklassa 
vahvistetaan, että "jokainen jäsenvaltion kansalaisuuden 
omaava henkilö on Unionin kansalainen". Tämän 
vahvistuksen innoittamina kyseeseen tulevien 
merentakaisten maiden ja alueiden (muiden kuin osin 
Yhdistyneen kuningaskunnan, ks. Liite 1) edustajat 
ilmoittavat tahtonsa, että liitännäissopimukseen 
sisällytettäisiin nyt tarkempia ja laajempia tekstinosia 
siitä, miten niiden kansalaisiin sovelletaan eräitä 
yleisiä politiikan muotoja, joiden sovellusalana on 
yksilöt sellaisinaan. 
Näistä lähtökohdista johtuen on jätetyissä hakemuksissa 
nähtävissä uusi kehityssuunta, joka lähentää 
merentakaisten maiden ja alueiden asemaa Unioniin 
suhteessa kolmansiin maihin. Tästä johtuen kaksi uutta 
teemaa otetaan tässä tiedonannossa esiin: 
ib 
merentakaisten maiden ja alueiden kansalaisten pääsy 
hyödyntämään Unionin kansalaisiin heriKilöinä 
kohdistuvia yhteisön ohjelmia; 
merentakaisia maita ja alueita kohtaan 
täsmällisempiä, avoimempia sekä enenevässä määrin 
vastavuoroisia järjestelyjä 
liikkeenperustamisvapauden ja palvelujentarJonnan 
suhteen yhteisöoikeudellisilla alueilla: tutkinnot, 
pankkitoiminta, vakuutukset, kollektiiviset 
kiinteistösijoitusorganismit (OPCVM). 
C. Komission oma kokemus, erityisesti Euroopan 
kehittämisrahaston hallinto, antaa sille aihetta 
ehdottaa muutettavaksi nykyisen päätöksen eräitä 
näkemyksiä. 
Tämä kokemus taloudellisesta yhteistyöstä on varsin 
usein ollut samanlainen AKT-maiden ja meientakaisten 
maiden ja alueiden suhteen: Ne julkilausumat, jotka 
Komissio syyskuussa 1993 muotoili "Ehdotus Neuvoston ja 
Neuvoston sisällä kokoontuneiden jäsenvaltioiden 
hallitusten edustajien päätökseksi neuvottelujen 
aloittamisesta Lomén neljännen Akt-maiden ja ETY:n 
välisen kokouksen osanottajamaiden kesken sopimuksen 
tarkistamiseksi"6 perusteluosassa sekä ne seuraukset 
joita Komissio siitä sai, ovat myös osalt.ian 
vaikuttamassa merentakaisten maiden ja aJueiden 
tapaukseen. Jotta varmistettaisiin ETY:n ja 
merentakaisten maiden ja valtioiden välistä yhteistyötä 
SEC (93) 1167 lopullinen päivätty 21.09.1^93. 
\> 
varten kehitettyjen instrumenttien ja menettelytapojen 
parempi koherenssi ja niiden suurempi tehokkuus, on 
täysin aiheellista soveltaa merentakaisiin maihin ja 
alueisiin niitä muutoksia, joihin on ryhdytty AKT-maiden 
suhteen Neuvoston mandaatissa, joka on päivätty 7. 
helmikuuta 1994. 
Sitä vastoin AKT-maiden kanssa käytyihin vuoropuheluihin 
tai rakenteelliseen säätöön liittyvät osat ovat 
seikkoina sellaisia, ettei niitä poliittjtesti eikä 
juridisesti ole sopiva käsitellä tässä, K*, s ka 
merentakaiset maat ja alueet ovat riippuvaisia 
jäsenvaltioista, eli samasta syystä siis kuin nämä 
erilaiset teemat eivät olleen mukana 91/482 ETY 
päätöksessäkään vaikka niitä käsiteltiin Lomé IV -
sopimuksessa. 
18 
KOMISSION EHDOTUKSET 
Tässä tiedonannossa käsitellään luonnoksia ei kä vielä 
virallisia ehdotuksia teksteiksi, varsinkin siitä syystä, 
että tällä hetkellä käynnissä oleviin Lomé IV:n puolivälin 
tarkistusneuvotteluihin liittyvien teemojen osalta on 
tarpeen tarkastella myöhemmin lopullisia tekstejä 
sellaisina, kuin ne näiden neuvottelujen jälkeen ovat. 
AKT-neuvotteluihin liittymättömiä aihealueita koskien on 
kirjoitettu artikla, jossa selvennetään ehdotettua ilmaisua 
ja joka on tämän asiakirjan liitteenä. 
Kutakin esiin otettua teemaa käsitellään kahdessa vaiheessa 
ensin kokemus tai perustelut, sitten tästä seiranneet 
ehdotetut muutokset. Komissio toimi näin jo ehdotuksessaan 
Neuvostolle Lomé IV:n tarkistuksen yhteydessä. 
Myöhemmin tapahtuva kirjoitus- ja laadintatyö on tarpeen 
ennen kuin Neuvostolle esitellään Komission muodollinen 
ehdotus; tämä ehdotus saatettaisiin 1. maaliskuuta 1995 
jälkeen liittää merentakaisille maille ja alueille 
myönnettyjen VIII Euroopan kehitysrahaston määrärahojen 
jakoehdotuksiin, joista on mainittu jo yllä olevassa 
kohdassa III.A. 
I. - KUMPPANUUS 
A Tilannekatsaus 
Kuten perusteluosiossa jälleen kerran todettiin, 
"Komission, jäsenvaltion sekä merentakaisen maan tai 
m 
alueen kumppanuutta" ehdotti Komissio ja se säädettiin 
päätöksellä 91/482 ETY (234 - 236 artiklat). 
Merentakaisten maiden ja alueiden edustajat ottivat sen 
vastaan erittäin suurella tyydytyksellä niissä 
alueellisissakin tapaamisissa, joita järjestettiin 
paikan päällä tai Komission tiloissa. 
Tätä asiaa lähestytään useissa muistioissa kiitollisina 
ja niissä vaaditaan sen voimistamista. Tämä toimeenpanon 
voimistaminen on seurausta muiden kumppaneiden kanssa 
harjoitetusta institutionaalisesta käytännöstä: yhtäällä 
ovat lukuisat AKT:n ja EU:n rinnakkaiset instituutiot ja 
toisaalla Yhteisön Alueiden kanssa vuoden 1989 
Rakenteellisten rahastojen uudistuksen jälkeen solmittu 
kumppanuussopimus sekä erityisten ultraperifeerisiä 
alueita (Ranskan merentakaiset departementit, Kanarian 
saaret, Azorit ja Madeira) hyödyttävien erityisoptioiden 
täytäntöönpano, joka on tapahtunut sellaisten nimien 
kuin POSEIDOM, POSEICAN ja POSEIMA7 alla. 
B. Ehdotettu muutos 
On aiheellista poistaa artikloista 234 - 236 ilmaisut, 
joissa kumppanuuden täytäntöönpano esitetään 
vapaaehtoisena (ks. liite 22). 
Neuvoston päätös 89/687 ETY päivätty 22.1.?.1989, jossa 
perustetaan merentakaisten departementtien kaukaisuuteen 
ja saareuteen liittyvä optio-ohjelma. Virallinen Lehti L 
399 päivätty 30.12.1989, s. 39. 
20 
II - YHTEISTYÖSTRATEGIA, SUUREMPI YHTEENKUULUVAISUUS JA 
KASVAVA TEHOKKUUS 
Kuten perusteluosassa on kerrottu, Komission kokemus 
Euroopan kehittämisrahaston toteuttamisesta oi samanlainen 
niin AKT-valtioiden kuin merentakaisten maiden ja 
alueidenkin suhteen. 
On tietenkin totta, että lukuisat Komission 
syyskuussa 1993 antamassa AKT-maiden ja EU:n välisiin 
neuvotteludirektiiveihin liittyvässä tiedotteessa esitetyt 
ja sen 7. helmikuuta 1994 päivätyssä mandaatissa toistetut 
toteamukset eivät ole sovellettavissa merentakaisiin maihin 
ja alueisiin; sekä perustuslaillisista syistr-, (merentakaiset 
maat ja alueet ovat riippuvaisia jäsenvaltioista) että 
tosiasioiden tarkastelusta sellaisinaan (ihmisoikeudet, 
demokratian arvot ja oikeusvaltio ovat niissä hyväksyttyjä 
käsitteitä) voidaan päätyä ehdotukseen, että Neuvoston 
mandaatin A-osaa sovellettaisiin merentakaisiin maihin tai 
alueisiin vain hajautettua yhteistyötä koskevilta osiltaan. 
Sitä vastoin merentakaisiin maihin ja alueisiin 
ehdotetaan sovellettavaksi mutatis mutandis kaikkea sitä, 
mikä kyseisessä mandaatissa koskee: 
vuoropuhelun lisäämistä ja Yhteisön yhteistyöstrategian 
korostamista (osa B) 
instrumenttien ja toimeenpanevien menettelyjen suurempaa 
yhteenkuuluvaisuutta ja kasvavaa tehokkuutta (osa C), 
rakenteellista säätöä koskevat osat siis eivät koske 
merentakaisia maita tai alueita. 
21 
A. PAIKALLISTEN ALOITTEIDEN EDISTÄMINEN, HAJAUTETTU 
YHTEISTYÖ 
1. Todettuaan, että hajautetun yhteistyön toimeenpano ei 
ole antanut haluttuja tuloksia, Komissio arvioi, että on 
tehtävä muutoksia niihin päätäntämenetteiyihin, jotka 
tällä hetkellä eivät anna tälle instrumentille 
tilaisuutta kehittyä ja kasvaa toivottuihin mittoihin. 
Menneisyyden kokemusten perusteella on ilmeisesti 
aiheellista suunnitella kevyempiä menettelymuotoja. 
Samalla kun ne täyttävät vaatimukset siitä, että 
merentakaisten maiden ja alueiden edustajat pääsevät 
osallistumaan päätäntämenettelyn eri vaiheisiin, ne 
tarjoavat hajautettujen yhteistyöoperaatioiden 
lopullisille edunsaajille paremman aloitemahdollisuuden 
ja suoremman pääsyn rahoituslähteille. 
2. Jotta hajautetun yhteistyöohjelman ja ni".ellisohjelman 
eri operaatiot tukisivat entistä paremmi;. toisiaan, 
merentakainen maa tai alue ilmoittaa viimeksi mainitun 
perustamishetkellä summan, jonka se aikoc osoittaa 
hajautetun yhteistyöohjelman operaatioihin sekä ne 
perusperiaatteet ja ehdot, jotka säätelevät varojen 
vapauttamista ja mahdollisten edunsaajien luokkia. 
Heti kun merentakaisten maiden ja alueiden, jäsenvaltion 
ja Komission kesken on allekirjoitettu rahoitussopimus, 
joka määrittelee hajautetun yhteistyön toimien 
viitekehyksen, edunsaajat voivat esittää nuoraan 
Komissiolle rahoitusanomuksensa. Komissio tutkii ne 
merentakaisen maan tai alueen asiassa toimivaltaisten 
viranomaisten kanssa sovittujen kriteerit-.n perusteella 
ii 
ja todettuaan anomuksen näitä kriteerejä vastaavaksi 
sekä operaation toteuttamiskelpoiseksi se kertoo 
merentakaisen maan tai alueen maksumääräyksen antajalle 
tutkinnan johtopäätöksistä. Ellei viimeksi mainittu 
vastusta asiaa sovittavien valitusaikojen kuluessa, 
neuvosto ryhtyy välittömästi rahoittamaan operaatiota ja 
hoitamaan sen rahoitushallintoa. 
Tämä säädös esiintyy liitännäisjäsenyyspäätöksen 9 
artiklassa. 
3. Jotta hajautetun yhteistyön osanottajat pääsisivät 
käsiksi rahoitusmenettelyihin suoraan, on tarpeen 
osoittaa heidät laillisiksi edunsaajiksi 285 artiklassa 
mainittujen seikkojen suhteen. Tässä tarkoituksessa on 
tarpeen lisätä heidät 191 artiklassa annettuun 
laillisten edunsaajien luetteloon. 
4. Kun otetaan lisäksi huomioon, että markkinoilla 
toimivien yritysten suhteen varaudutaan erityisiin 
toimiin, ei ole tarpeen pitää yrityksiä e,iää 7 
artiklassa mainittujen mahdollisten hajautetun 
yhteistyön edunsaajien joukossa. 
B. VUOROPUHELUN VOIMISTAMINEN JA YHTEISÖN 
YHTEISTYÖSTRATEGIAN KOROSTAMINEN 
1. Yhteisön avun ohjelmointi 
Komissio ehdottaa, että Yhteisö vahvistaa ohjelmoinnin 
merkitystä poliittisiin seikkoihin liittyvien 
vuoropuhelujen instrumenttina, samalla kvn. se pyrkii 
kiinnittämään merentakaisten maiden ja a.'.ueiden asiassa 
23> 
toimivaltaisten viranomaisten huomiota nykyisen 
järjestelmän jäykkyyteen, mikä on aika ajoin johtanut 
niille myönnettyjen resurssien käyttämättä jättämiseen. 
Se ehdottaa nykyisen järjestelmän soveltamista 
seuraavasti: 
a) Ennen nimellisohjelman laatimista komissio ja 
jäsenvaltio osoittavat merentakaiselle maalle tai 
alueelle budjetissa kokonaisrahoitussumman, joka 
voitaisiin antaa sen käyttöön 
liitännäisjäsenyyspäätöksen viimeisen vaiheen 
ajaksi. Tämä summa, joka on ohjeellinen, 
miellettäköön tavoitteeksi, johon molemmat osapuolet 
pyrkivät. 
Summa ei kuitenkaan ole juridisesti sitova velvoite 
myöntää automaattisesti sitä vastaavia luottoja. Se 
antaa silti merentakaisen maan tai alueen asiassa 
toimivaltaisille viranomaisille mahdollisuuden 
suunnitella kehitystyötään ennustettavalta pohjalta. 
b) Nimellisohjelmasta sopiessaan komissio ja 
asianosainen jäsenvaltio osoittavat merentakaiselle 
maalle budjettikohdan, jonka se voi i-taada käyttöönsä 
nimellisohjelman ensimmäisen erän täytäntöönpanoa 
varten. Tämän eamisen kolmivuotiskaudeksi 
188.2 c) artiklassa annetun sitoumusten 
toteuttamisaikataulun mukaisesti. 
2^ 
c) Nimellisohjelman toisen vaiheen erä myönnetään tämän 
ohjelman tarkistuksen yhteydessä, mikä tapahtuu 
viimeistään kolmen vuoden kuluttua seo 
allekirjoittamisesta, 235 artiklan 1 pykälässä) 
tarkoitetun kumppanuuden puitteissa. laman 
kumppanuusprosessin lopussa päätetään toisen erän 
suuruus pitäen kuitenkin koko ajan mielessä 
viisivuotiskauden nimellistavoite ja huomioiden 
ensimmäisen erän projektien ja ohjelmien 
toimeenpanon toteutuminen sekä rahoitettavien 
projektien ja ohjelmien luonne. Lisäkri huomioidaan 
jokaisen merentakaisen maan tai alueen 
erityistilanne sekä ne sisäiset tekijät, jotka 
vaikuttavat sen nimellisohjelman toteuttamiseen. 
Toisen erän myöntämismenettelyistä päätetään 
sisäisen sopimuksen puitteissa. 
On siis tarpeen muuttaa liitännäisjäsenyyssopimuksen 
artikloja 187, 188 ja 190. 
d) Tarkastellessamme tämän lisäksi sitä suurta eroa, 
joka ilmenee Euroopan kehittämisrahaston alueellisia 
projekteja varten myöntämien resurssien käytössä 
merentakaisten maiden tai alueiden kolmen ryhmän 
(Ison-Britannian, Ranskan ja Alankomaiden 
merentakaiset maat ja alueet) kesken, voidaan 
todeta, että samaa erämenettelyä voiteisiin soveltaa 
myös näihin resursseihin. 
2. Taloudellisen kehityksen tukeminen 
;b> 
Komissio ehdottaa Yhteisölle, että tämä korostaisi 
yksityissektorin tukemisen merkitystä, sillä tämän 
sektorin osuutta merentakaisten maiden ja alueiden 
kehitysprosessissa täytyy lisätä. 
Teollisuuden kehittämiskeskus 
Kohta jo noin kymmenen vuoden ajan kaksi 
liitännäisjäsenyyspäätöstä8 ovat maha?llistaneet 
sen, että merentakaiset maat ja alueet voivat hyötyä 
Teollisuuden kehittämiskeskuksen palveluista 
rahoittamalla Euroopan kehittämisrahaston kyseisen 
merentakaisen maan tai alueen nimellisohjelmasta 
sille aiheutuvat kulut. 
Suuri osa merentakaisista maista ja alueista on 
taloudeltaan sellaisia, että tämäntyyppisen 
instrumentin käyttö on perusteltua. 
eräät merentakaiset maat ja alueet osoittavat 
merkittävän osan nimellisohjelmastaan kaupan, 
palvelujen tai yrityselämän palvelujen 
kehittämiseen (Alankomaiden Antilj.it; Business 
Development scheme - VI sekä VII FED, Uusi-
Kaledonia: oppisopimuskoulutus, > ::itysjohtajien 
koulutus, jne.); 
monet Teollisuuden kehittämiskeskuksen AKT-
maiden hyväksi suorittamat alueelliset toimet 
Neuvoston päätös 86/283 ETY päivätty 30.06.1986, artikla 
29 (Virallinen Lehti L 175 päivätty 01.07.1986) sekä 
Neuvoston päätös 91/842 ETY päivätty 25.07.1991, artikla 
48 (Virallinen Lehti L 253 päivätty 19.09.1991). 
2L 
olisivat voineet koskea myös merentakaisia maita 
ja alueita. 
Muuten asiaa koskevat määräykset ovat seuraavat: 
Teollisuuden kehittämiskeskus on AKT-maiden ja 
EU:n rinnakkainen elin: sekä sen toteutettaviin 
operaatioihin kohdistama rahoitus että sen 
toimintakulut rahoitetaan Euroopan 
kehittämisrahastosta, 
jotta merentakaisten maiden ja alr.eiden ei 
voitaisi väittää käyttävän AKT-maille 
suunnattuja resursseja, Neuvosto on 
nimenomaisesti säätänyt, että "ne mahdolliset 
kulut, jotka Teollisuuden kehittäiuiskeskukselle 
aiheutuvat sen toimista niiden merentakaisten 
maiden ja alueiden hyväksi, jotka sitä 
käyttävät, rahoitetaan juuri sen vyöhykkeen 
osalle varatuista varoista, johon nämä 
merentakaiset maat ja alueet kaikista kolmesta 
vyöhykkeestä kuuluvat". 
Asiaan liittyen ei kuitenkaan ole missään vaiheessa 
jätetty minkäänlaisia anomuksia. Kyseessä voi olla 
paikallisviranomaisten tiedonpuute, s\ynä voi 
myöskin olla se, että nimellisohjelmien rajallinen 
kokonaisbudjetti käytetään kokonaisuudessaan muihin 
toimiin. 
On siis aiheellista mahdollisten edunsaajien 
tiedonsaannin täydelliseksi turvaamiseksi tarkata 
sitä, että itse tekstistä tulee riittävän 
eksplisiittinen Teollisuuden kehittämiskeskuksen 
n 
tavoitteiden, toimintojen ja keinojen suhteen 
(nykyinen liitännäisjäsenyyssopimus viittaa 
ainoastaan Lomé IV -sopimuksen ad hoe artikloihin). 
Jotta näin tapahtuisi, ehdotetaan Lomé IV -
sopimuksen 87 - 95 artikloihin viitaten, että 
päätöksen 48 artiklaa muutetaan sekä lisätään sen 
jälkeen selittäviä artikloja (ks. 48 artikla ja 
edelleen, liitteessä 3). 
b) Euroopan investointipankin toimet 
Ehdotetaan, että Yhteisö lisää joustavuutta niihin 
toimintaehtoihin, joita sovelletaan riskipääomiin 
(maksimikorkoprosentin pakon poistaminen sellaisten 
lähes pelkästään pääomavaltaisten operaatioiden 
osalta, jotka koskettavat suoraan yksityistä 
sektoria) ja sellaisten automaattisten ja 
kertaluonteisten korkohyvitysten myöiitämiseen, jotka 
koskevat omien resurssien lainoja. 
2S 
C. PAREMPI YHTEENSOPIVUUS JA SUUREMPI YHTEISTYÖN 
TOTEUTTAMISMENETTELYJEN JA -VÄLINEIDEN TEHOKKUUS 
I. STABEX 
a) Mahdollinen siirtoperusteiden (bases de transfert) 
pienentäminen "merkittävien muutosten yhteydessä" 
(liitännäisjäsenyyssopimuksen 129 artikla). 
Ehdotetaan seuraavaa: 
täsmennetään, että siirtoa pienennetään kaikissa 
niissä tapauksissa, jolloin markkinoille 
saatetussa tai viedyssä tuotannossa on 
tapahtunut merkittävä muutos sovellusvuonna 
suhteessa referenssiaikaan (paitsi milloin tästä 
muutoksesta annetaan riittävä selvitys); 
viittaus 129 artiklassa "kysyntään Yhteisössä" 
siis näin ollen poistettaisiin. 
vapautetaan alikehittyneimmät merentakaiset maat 
ja alueet alennuksista silloin, kun niiden 
siirtoperusteet ovat alle 1 MECUa. 
b) "Vastavuoroisten velvoitteiden viitekehyksen" 
toteuttaminen liittyen siirtojen käyttöön 
(liitännäisjäsenyyssopimuksen 135 artikla). 
Jäädytetyille tileille maksetut summat osoitetaan 
uudelleen järjestelmän resursseiksi siinä 
tapauksessa, että: 
2°l 
merentakainen maa tai alue ei joko esitä 
vastavuoroisten velvoitteiden 
viitekehyssuunnitelmaa Komissiolle 12 kuukauden 
kuluessa siirtopäätöksen tekemisestä, 
tai kun vastavuoroisten velvoitteiden 
viitekehysten mitään merkittävää osaa ei ole 
pantu täytäntöön 12 kuukauden kuluttua 
vastavuoroisten velvoitteiden viitekehyksessä 
esitetyn maksuaikataulun ilmoittaman määräajan 
umpeutumisesta. 
2. Rehabilitaatio 
Ehdotetaan, että liitännäisjäsenyyspäätöksen 167 
artiklassa tarkoitettuihin rehabilitaatio-operaatioihin 
(hätätilanteen jälkeiset toimet) lisättäisiin 206 
artiklassa esitetyt menettelyt (hätäapusopimukset). 
Merentakaisten maiden ja alueiden asiassa toimivaltaiset 
viranomaiset voivat pyytää 206 artiklan menettelyihin 
turvautumista, johon on joka kerta oltava erikseen 
asiassa toimivaltaisten instanssien lupa. 
Liitännäisjäsenyyssopimuksen 206 artiklaa muutetaan siis 
näin ollen. 
3. Menettelytavat 
' Seuraavia muutoksia ehdotetaan: 
a) Projektien ja ohjelmien valmisteluun, tutkintaan ja 
arviointiin liittyen merentakaisten u-aiden ja 
10 
alueiden asiassa toimivaltaiset viranomaiset 
edelleenkin sopivat Komission kanssa yhteistyössä 
toimien niiden tutkimusten referenssim.ääräajat, 
jotka liittyvät liitännäisjäsenyyssopimuksessa 
mainittuihin yhteistyön eri toteuttamisvaiheisiin. 
Tältä pohjalta Komission velvollisuutena on esittää 
tutkimuksen edunsaaja ja merentakaisen maan tai 
alueen asiassa toimivaltaisten viranomaisten antaman 
hyväksymisen jälkeen laatia ja hallita kyseistä 
tutkimussopimusta. Merentakaisen maar, tai valtion 
asiassa toimivaltaiset viranomaiset joko hyväksyvät 
tutkimuksen tulokset tai vaativat niiden 
muuttamista. 
Tässä tarkoituksessa Yhteisö tekee tarvittavat 
muutokset artikloihin 145.2.c), 145.3,c) 
(toimivallan jakautuminen), 192, 193 ^merentakaisen 
maan ja alueen valtion asiassa toimivaltaisten 
viranomaisten rooli ja Komission rool^ •, 217 ja 219 
(pääasiallisen maksumääräyksen antajan rooli ja 
merentakaisen maan tai alueen maksumääräyksen 
antajan rooli), 226 (näiden menettelytapojen 
soveltaminen arviointiin). 
b) Koska kyseessä on projektien tai ohjelmien hallinto 
ja toteuttaminen, merentakaisten maiden ja alueiden 
asiassa toimivaltaiset viranomaiset voivat 
halutessaan perustaa teknisen hallintayksikön. Tämä 
perustetaan tarpeen mukaan, ottaen huomioon 
projektin tai ohjelman mittakaava ja kulloinenkin 
erityisluonne, Komission esitettyä asiasta pyynnön 
merentakaisten maan tai alueen maksumääräyksen 
antajalle. Tätä yksikköä johtaa 
^' 
territoriaalihallintoa edustava vastuuhenkilö, jonka 
nimittää merentakaisin maan tai alueen 
maksumääräyksen antaja, joka antaa hänelle 
virallisesti tarvittavat valtuudet, kuten 219 
artiklan 2 pykälässä on esitetty. 
Siinä tapauksessa, että osoittautuu tarpeelliseksi 
tukea hallintoyksikköä, Komissio toimittaa sitä 
varten sopivan teknisen avustavan henkilökunnan. 
Artikloihin 217 (pääasiallinen maksumääräyksen 
antaja) ja 219 (kansallinen maksumääräyksen antaja) 
on siis näin ollen tehtävä muutoksia. 
c) Jotta voidaan taata yllä tarkoitettujen toimien 
välitön täytäntöönpano, Yhteisö huolehtii siitä, 
että tätä tarkoitusta varten varataan jokaisen 
nimellisohjelman sisällä nimenomainen rahasumma. 
Summa, jota hallitaan yllä olevissa kappaleissa a) 
ja b) tarkoitettujen artiklojen ilmoittamien normien 
sisällä, päätetään nimellisohjelman pohjalta 
arvioitujen tarpeiden mukaan ja siitä ilmoitetaan 
merentakaisten maiden ja alueiden asiassa 
toimivaltaisille viranomaisille nimellisohjelman 
toimeenpanon ensimmäistä ja toista ei iiii varten 
varatun kokonaisbudjetin ilmoituksen yhteydessä. 
187 artiklaa (ohjelmointi) muutetaan ;'ähän suuntaan. 
4. Tarjousmarkkinat 
Jotta päätöksen 91/4R2 ETY jättämä aukko täytettäisiin, 
näyttää olevan tarpeen täsmentää niitä määräyksiä, 
? 2.23, 
joilla määritellään Euroopan kehittämisrahaston 
markkinoilla laillisten toimitusten alkuperät, samoin 
kuin niitä määräyksiä, joita sovelletaan näihin 
markkinoihin AKT-valtioiden toimitusten yhteydessä. 
Ehdotetaan siis, että 200 b) artiklaa täydennetään 
seuraavin termein: ", Neuvoston tullimääräysten 
kokoelmaa koskevan, 12. lokakuuta 1992 antaman 
määräyksen (ETY) 2913/92 asetusten mukaisesti9 ". 
III - TERVEYDENHOITO, HUUMEET 
A. Tilannekatsaus 
Viime vuosina taistelu huumeiden salakuljetusta vastaan 
alueellisella (regionaalisella) ja alueiden (régions) 
välisellä tasolla on tullut tarpeelliseksi ja sen tarve 
vain kasvaa. Tästä syystä Yhteisö pyrkii auttamaan 
merentakaisia maita ja alueita näissä ponnisteluissa 
mainitsemalla tämän tavoitteen alueellisen politiikan 
sovellusalana (päätöksen 482/91 ETU 93 j artikla), 
samoin myös Lomé IV:n 159.k artiklassa). 
Huolimatta tästä terveydenhoidon seKtorilla mahdollisia 
toimintamuotoja (Lomé IV:n 154 artiklan kaltaisesti) ei 
ole lueteltu liitännäisjäsenyyssopimuksessa, jonka 
osiossa XI "Kulttuurinen ja sosiaalinen yhteistyö" (88 
artikla) tyydytään mainitsemaan tämä sektori yhtenä 
yhteistyön harjoittamisen osa-aluêena. Mainitun ongelman 
laajuuden huomioon ottaen on tarpeen täsmentää niitä 
toimintatyyppejä, joita voidaan tukea. 
9 Virallinen Lehti L 302 päivätty 19.10.1992, s. 1. 
3>lV, 2> 
B. Seurauksena ehdotettu muutos 
On aiheellista lisätä artikla "Terveydenhoito ja 
ravinto" Lomé IV:n artiklaan (vrt. 88b artikla 
liitteessä 4). 
IV YMPÄRISTÖASIAT 
Tekstien nykyisessä muodossa liitännäissopimuspäätös 
käsittelee ainoastaan Yhteisön vaarallisten jätteiden 
vientiä merentakaisiin maihin tai alueille: tämä on 
kiellettyä, joskin on sallittua viedä merentakaiseen maahan 
tai alueelle jätteitä, jotka jäsenvaltio on käsitellyt 
tuotuaan ne sitä ennen samasta merentakaisesta maasta tai 
samalta merentakaiselta alueelta. Sama koskee AKT-valtioita 
Lomé IV -sopimuksen perusteella. 
Sen sijaan Yhteisön tuontisäädökset eivät ole 
tarkennetut ja se mahdollisuus on poissuljettu, että 
merentakaisten maiden tai alueiden jätteisiin 
sovellettaisiin mutatis mutandis "sisäisiä" sääntöjä, jotka 
on hyväksytty v. 1993, niin kauan kuin Neuvosto ei ole 
tehnyt päätöstä asiakirjan (liitännäisjäsenyyssopimuksen) 
136 artiklan perusteella. On siis tarpeen poistaa tämä 
Yhteisön lainsäädännön puutos ja sallia, että tähän 
vaihdantaan sovelletaan ETY määräystä n:o 259/93 (ks. 16 
artikla 2b pykälä), liitteessä 4). 
V. KAUPALLISHALLINNOLLINEN JÄRJESTELMÄ 
A. Yleinen järjestelmä 
^G 
1. Voimassa olevien tekstien kertaus 
Päätöksellään 91/482 ETY Neuvosto myönsi laajempia 
myönnytyksiä kuin Yhteisö on koskaan tehnyt lukuisissa 
kolmansien maiden kanssa neuvotelluissa sopimuksissaan: 
merentakaisten maiden tai alueiden tuotteille vapaa 
markkinoillepääsy (ilman tulleja, maksuja tai 
kiintiöitä) 
erityLslievennyksiä alkuperämääräyksiin, 
kauttakuljetusjärjestelmän käyttöönotto. 
Näin tehdessään Neuvosto piti voimassa 
kumuloitumisperiaatteen ATK-maiden ja merentakaisten 
maiden ja alueiden kesken. Tämä mahdollistaa sen, että 
AKT-maiden tuotteet saavat merentakaisen maan tai alueen 
alkuperämaakseen, kun niitä työstetään vaikkapa vain 
yksinkertaisestikin viimeksi mainitussa. On tärkeää 
huomata, että kyseessä on ensimmäinen ja ainoa tapaus, 
jolloin kumuloitumissääntöä sovelletaan keskenään eri 
asemassa olevien suosituimmuusasemajärjestelmien 
välillä. 
Tietoisena tilanteen uudesta luonteesta Neuvosto määräsi 
välittömästi Komission laatimaan raportin ennen vuoden 
1993 loppua näiden kaupallishallinnollisten 
järjestelmien mekanismeista, jotta niitä voidaan 
tarkistaa tarvittaessa (240 artikla 2 pykälä). 
2. Ilmenneet seikat 
Nämä myönnytykset yhdistettyinä kumuloitusmääräyksen 
säilyttämiseen aiheuttivat häiriöitä eräällä Yhteisön 
> 
maataloussektorilla vuosina 1992-93; Komissio ryhtyi 
tuolloin v. 1993 välittömästi suojatoimiin, sittemmin 
lievensi niitä ja poisti ne lopulta10 . 
Marraskuussa 1993 Komissio esitteli tämän raportin 
Neuvostolle ja antoi samalla ehdotuksen päätöksen 91/482 
ETY n 101 artiklan muuttamisesta. Tämä ehdotus, joka on 
hyväksyttävä yksimielisesti (ETY-sopimuksen 136 
artikla), ei ole vielä saanut kaikkien jäsenvaltioiden 
hyväksyntää. 
Päätöksen puolivälitarkistuksen yhteydessä on syytä 
palauttaa mieliin niitä kahta pääajatusta, jotka olivat 
Komission raportin loppupäätelmien joukossa, mutta ne 
saivat Komission muotoilemaan muutosehdotuksen. Komissio 
toteaa (raportin pykälä 55) 
"että vuoden 1991 puolessavälissä käyttöön otettu 
kaupallishallinnollinen järjestelmä on säilytettävä, 
jotta voidaan yhä jatkaa uusien, vielä, 
hioutumattomien mekanismien täytäntöönpanoa ja 
samalla huolehtia kehityksestä kohti päämäärää, 
johon merentakaisten maiden ja alueiden ETY:n 
liitännäisjäsenyydellä pyritään, 
10 
ii Päätös 93/127 ETY Virallinen Lehti L 50 päivätty 
02.03.1993, s. 27. 
Päätös 93/211 ETY Virallinen Lehti L 90 päivätty 
14.04.1993, s. 36. 
Päätös 93/356 ETY Virallinen Lehti L 147 päivätty 
18.06.1993, s. 28. 
CCM (93) 555 lopullinen päivätty 22.11.1993. 
o & 
että on olemassa perustavaa laatua oleva ristiriita 
kahden yhteisön harjoittaman politiikan suhteen, 
mikä on seurausta siitä, että merentakaisten maiden 
ja alueiden tuotteille on myönnetty vapaa pääsy 
markkinoille, vaikka nämä maat ja alueet itse on 
Yhteisössä alistettu markkinoiden yhteisjärjestelyn, 
OCM:n piiriin." 
Ratkaistakseen tämän kahden yhteisen politiikan 
välisen konfliktin - merentakaisten maiden ja 
alueiden kehittäminen ja OCM:ien tuottajille 
antamien takuiden kunnioittaminen - Komissio 
suunnitteli useita eri lähestymistapoja (raportin 
pykälä 35), AKT-maiden ja merentakaisten maiden ja 
alueiden kumuloitumisen poistamista, maksujen 
kokonaissoveltamista, maksujen osittaista 
soveltamista, sellaisen mekanismin järjestämistä, 
joka mahdollistaisi Komissiolle 
referenssituontihinnoista päättämisen, jotta 
vältyttäisiin suojatoimilta. Tämä viimeksi mainittu 
ehdotus päätettiin esittää Komission ehdotuksena. 
Ehdotettu muutos 
Komissio ylläpitää kaksoistavoitteensa "kunnioittaa niin 
yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteita, erityisesti 
takaamalla markkinahintojen tasapainon, kuin 
kehityspolitiikankin tavoitteita antamalla 
merentakaisten maiden ja alueiden viejille vakaat, 
ennustettavissa olevat ja edulliset 
markkinoillepääsyehdot" (raportin pykälä 35). Tästä 
syystä-Komissio säilyttää voimassa marraskuussa 1993 
i<\ 
laatimansa ehdotuksen (vrt. 101 artiklan muutos, 
liitteessä 5). 
Sen jälkeen kun Komissio muotoili tämä ehdotuksen, on 
käynyt vähitellen ilmi, että eräitä muita AKT-maiden 
tuotteita - jotka ovat erittäin herkkiä yhteisön 
tuotantorakenteessa - pyritään jalostamaan 
merentakaisissa maissa tai alueilla, esimerkiksi sokeria 
ja naudanlihaa. Tämän vaikutuksesta Komissio on varannut 
itselleen oikeuden täydentää ehdotettua mekanismia 
sopeuttamalla asianmukaisesti tarpeen tullen 
merentakaisten maiden tai alueiden alkuperäsääntöjä 
niiltä osin, kun ne liittyvät AKT-maiden ja 
merentakaisten maiden ja alueiden kumuloitumiseen sekä 
niihin minimaalisiin työstämisvaiheisiin, jotka 
mahdollistavat merentakaisen maan tai alueen 
alkuperämaaksi saannin. 
B. Rommi 
Rommia koskevan päätöksen 91/482 ETY liitteessä V 
määrätään 31. joulukuuta 1995 saakka jatkuvaa jaksoa 
varten ne merentakaisista maista tai alueilta peräisin 
olevat rommimäärät, jotka voidaan tuoda tullitta. 
Saman liitteen 2 b) artiklassa sanotaan, että "vuoden 
1996 alusta sovellettavasta järjestelmästä Yhteisö 
päättää ennen 1. helmikuuta 1995, Komission Neuvostolle 
ennen 1. helmikuuta 1994 antaman raportin pohjalta, ja 
jo kaavaillun Yhteisön tariffikiintiöstä vapauttamisen 
menetelmistä ottaen huomioon sen tilanteen ja ne 
yhteismarkkinoiden perspektiivit, jotka liittyvät rommin 
UtO 
sekä merentakaisten maiden ja alueiden ja AKT-maiden 
muuhun vientiin". 
Komissio on aivan vastikään luovuttanut tämän raportin 
Neuvostolle ja esittänyt loppupäätelmänä "kiintiöiden 
poistamista tammikuun 1 päivästä 1996 lukien, mikä ei 
loukkaa Yhteisön oikeutta tarkistaa tätä järjestelmää 
päätöksen 91/482 ETY toisella sovelluskaudella siinä 
tapauksessa, että rommin tuonti merentakaisista maista 
tai alueilta kasvaisi niin, että se vahingoittaisi 
yhteisön omaa rommintuotantoa, erityisesti perinteisen 
rommin tuotantoa." 
Puolivälitarkistus tarjoaa siis mahdollisuuden 
kirjoittaa tässä mielessä uudelleen päätöksen liitteen V 
(ks. liite 5). 
C. Tekninen muutos kumuloitumiseen 
Hyödyntämällä puolivälitarkistuksen tarjoamaa 
mahdollisuutta ja muuttamatta AKT-maiden ja 
merentakaisten maiden ja alueiden keskinäistä 
kumuloitumisperiaatetta pohjimmiltaan, Komissio ehdottaa 
sen sääntöjen selventämistä muuttamalla 
liitännäisjäsenyyssopimuksen liitteen II 6 artiklaa 
(ks. liite 5). 
VI EUROOPAN UNIONIN ULTRAPERIFEERISET ALUEET 
A. Tilannekatsaus 
Yhteisö on korostanut niin merentakaisten maiden ja 
alueiden liitännäisjäsenyyspäätöksessä 91/482 ETY kuin 
IV\ 
13 
15 Lomé IV:n sopimuksessakin paremman alueellisen 
(regionaalisen) yhteistyön tarpeellisuutta. 
Samassa tarkoituksessa laadituissa mutta vastakkaisessa 
merkityksessä Ranskan merentakaisiin departementteihin 
liittyvissä teksteissä, jotka on laadittu Neuvoston 22. 
joulukuuta 1989 antaman päätöksen 89/687 ETY jälkeen, 
perustetaan POSEIDOM12 . 
Tuosta ajankohdasta lähtien Neuvosto on Unionin piirissä 
tapahtuneen Ranskan merentakaisten departementtien 
erityisluonteen tunnustamisen innoittamana esittänyt 
samantyyppisiä valintoja Kanarian saarten, Azorien ja 
Madeiran suhteen, jotka kaikki ovat kaukaisia saaria ja 
sittemmin tunnetut nimellä "ultraperifeeriset alueet". 
Näin se hyväksyi kesäkuussa 1991 päätöksen 91/314 ETY, 
jossa perustetaan Kanarian saarten kaukaisuuteen ja 
saareuteen liittyvä erityisoptio-ohjelma (POSEICAN) 13 , 
määräyksen (ETY) 1911/91 koskien yhteisöoikeuden 
soveltamista Kanarian saariin14 sekä päätöksen 91/315 
ETY, jossa perustetaan Madeiran ja Azorien kaukaisuuteen 
ja saareuteen liittyvä erityisoptio-ohjelma (POSEIMA)15 . 
12 Virallinen Lehti L 399 päivätty 30.12.1989, s. 39. 
Virallinen Lehti L 171 päivätty 29.06.19'Jl, s. 5. 
Virallinen Lehti L 171 päivätty 29.06.19?J, s. 1 
(muutettu määräyksellä (ETY) 284/92, Virallinen Lehti L 
314 päivätty 07.02.1992, s. 6). 
Virallinen Lehti L 171 päivätty 29.06.1991, s. 10. 
H-2. 
Kuten Lomé IV:nkin sopimus (156 artiklan 4 pykälä), 
merentakaisten maiden ja alueiden 
liitännäisjäsenyyssopimuksessa on päätetty (90 artikla 4 
pykälä), että "alueellinen yhteistyö voi ylittää 
maantieteellisen yhteenkuuluvuuden käsitteet": tämä 
temaattinen vaikkakaan ei maantieteellinen suhde on 
varsin hyvin sovellettavissa merentakaisen maiden ja 
alueiden, Ranskan merentakaisten departementtien, 
Kanarian saarten, Azorien ja Madeiran väliseen 
yhteistyöhön. 
B. Ehdotettu muutos 
Ehdotetaan, että 
Kanarian saaret, Azorit ja Madeira mainitaan Ranskan 
merentakaisten departementtien rinnalla artikloissa: 
90 pykälässä 4, toisessa kappaleessa 
(alueellinen yhteistyö) 
91 pykälässä 1, 3. ranskalainen viiva 
(alueellisen yhteistyön osanottajat) 
92 pykälässä 1, kappale d (taloudellinen 
erikoistuminen) 
92 pykälässä 1, kappaleessa h (markkinoiden 
laajentaminen), 
muutetaan päätöksen liitettä II, joka koskee 
alkuperämääräyksiä, niin että Kanarian saaret 
sisällytetään yhteisön tullialueeseen (ks. Liite 5, 
"kaupallishallinnollinen järjestelmä). 
i+s 
VII. - MERENTAKAISTEN MAIDEN JA ALUEIDEN KANSALAISTEN 
PÄÄSY ERÄIDEN YHTEISÖN OHJELMIEN PIIRIIN 
A. Tilannekatsaus 
On selvästi huomautettu (ks. Liite 1 "Seuraukset 
yhteisöoikeudelle") siitä, että johdettua oikeutta ei 
sovelleta merentakaisin maihin tai alueisiin kuin siinä 
tapauksessa, että siitä mainitaan erityisesti Neuvoston 
teksteissä, joita sovelletaan ETY-asiaki;jan IV osassa 
(liitännäisjäsenyyspäätös). 
Merentakaisten maiden ja alueiden kansalaisilla on 
kuitenkin jäsenvaltioiden kansalaisuus, ja he ovat 
riippuvaisia näistä jäsenvaltioista (yhtä poikkeusta 
lukuunottamatta, brittiläiset Falklandin saaret ovat 
poikkeus) ja tästä johtuen Komission suorittamat 
konsultaatiot ovat olleet sopiva tilaisuus 
merentakaisten maiden ja alueiden edustajille tuoda 
julki ihmetyksensä siitä, että 
liitännäisjäsenyyspäätöksen seurauksista tälle 
kansalaisuudelle ei ole tähän mennessä puhuttu mitään. 
Ennen kaikkea Euroopan Unionin asiakirjar 8 artiklan 
valossa on todellakin syytä ihmetellä sitr., miksi 
nykytekstissä ei viitata tiettyihin yhteisön toimiin, 
eli yksilöihin kohdistuviin toimiin, jotka periaatteessa 
koskevat kaikkia yhteisön kansalaisia. 
Tyypillisin esimerkki tästä on pääsy ERASMUS16 -
ohjelmaan: otetaan esimerkiksi jäsenvaltion opiskelija, 
16 Vaikka terminologiaa käytetään nyttemmin SOCRATES-
ohjelman laajemmissa yhteyksissä (ks. Liite 6). 
U-H-
vaikkapa ranskalainen tai alankomaalainen - eikö 
hänelläkin ole opiskelunsa alkuosa Papeetessa tai 
Curaçaossa suoritettuaan oikeus hyödyntää Erasmus-
ohjelmaa Yhtyneissä Kuningaskunnissa tai Saksassa? 
Positiivinen vastaus yllä olevaan postulaattiin 
edellyttää juridisesti tämän mahdollisuuden 
kirjoittamista liitännäisjäsenyyspäätöksen tekstiin. 
B Ehdotettu muutos 
Tämän ongelman edessä Komission osastot kävivät heti 
laatimaan tyhjentävän luettelon yhteisön ohjelmista, 
joiden avulla Euroopan Unioni on pannut täytäntöön 
sellaisia toimenpidekokonaisuuksia, jotka edistävät 
ihmisyksilöiden, tekniikan ja talouden kehittymistä sekä 
kansalaisten parempia liikkumismahdollisuuksia ja heidän 
viestintäänsä. 
Tällä hetkellä on olemassa lähestulkoon 80 ohjelmaa, 
joista: 
ei liene tarpeen mainita Rakenteellisten rahastojen 
rahoittamia ohjelmia (FEDER, FSE, FEOGA), joita 
määritelmänsä mukaan ei sovelleta merentakaisiin 
maihin tai alueisiin (koska näistä vahtaava 
instanssi on Euroopan kehittämisrahasto); 
ei ole myöskään aiheellista sisällyttää tähän 
ohjelmia, jotka liittyvät sellaisiin toimiin, jotka 
Euroopan kehittämisrahasto jo eri 
yhteistyöalueillaan kattaa, kuten 
L^ 
"Energiaohjelmissaan" (ALTENER, SAVE, THERMIE) tai 
"Ympäristöohjelmissaan" (LIFE). 
Ehdotetaan sitä vastoin sovellettaviksi merentakaisten 
maiden ja alueiden kansalaisiin, joilla on täysi Unionin 
jäsenvaltioiden kansalaisuus, niitä ohjelmia, joita 
sovelletaan yhteisön kansalaisiin yksilöinä 
(esimerkiksi ERASMUS), 
sovelletaan pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sekä 
käsityöläisyrityksiin. On huomattava, että eräät 
pieniin ja keskisuuriin yrityksiin sovellettavat 
ohjelmat ovat jo tässä vaiheessa sovellettavissa 
eräiden kolmansien maiden vastaaviin yritysryhmiin 
(Euroopan vapaakauppaliitto, Keski- ja Itä-Eurooppa) 
ja olisi väärin käsittää, että niitä ei 
sovellettaisi sitäkin suuremmalla syyllä 
merentakaisten maiden ja alueiden PK-yrityksiin, 
koska ne ovat maina ja alueina jäsenvaltioista' 
riippuvaisia. 
Nämä ehdot täyttävät yhteisön ohjelmat on esitetty 
liitteessä 7 (SOCRATES, LEONARDO, ILE, LEDA, PAUVRETE 
III, ERGO II, HELIOS II, BC-Net, Euromanagement, 
Europartenariat, Euroleaders, Interprise, Seed capital, 
Venture consort, COST, IMPACT 2, SPRINT, TIDE, 
KALEIDOSCOPE, MEDIA, FESTIVALS, H.R.T.P., KAROLUS). 
Lisäksi ehdotetaan, että sovitaan tulevaisuudessa 
luotavien samoin kriteerein varustettujen ohjelmien 
olevan sovellettavissa myös merentakaisten maiden ja 
alueiden kansalaisiin. 
M-fe 
Tämä lisäys nykyiseen tekstiin olisi ilmeinen 
poliittinen askel, joka koettaisiin tärkeäksi ja 
arvostetuksi varsinkin siinä mielessä, että se antaa 
merentakaisten maiden ja alueiden asukkaille 
mahdollisuuden demokraattiseen valintaan. 
Nämä ehdotukset toteutuisivat käytännössä siten, että 
liitännäisjäsenyyssopimukseen lisättäisiin artikloja 
ennen liikkeenperustamisoikeutta ja palvelutarjontaa 
koskevia hallinnollisia järjestelmiä käsitteleviä 
artikloja (232 artikla) sekä lisättäisiin liitteeksi 
tarkoitettujen ohjelmien kuvauksia. 
Nämä ohjelmat voidaan jakaa useisiin luokkiin: 
A. Koulutus- ja ammatillisiin jatkokoulutusohjelmiin: 
SOCRATES, LEONARDO. 
B. Työllistämis- ja sosiaaliohjelmiin: ILE (paikalliset 
aloitteet naisten työllistämiseksi), LEDA (Local 
Employment Development Action Programme), PAUVRETE III, 
ERGO II (Yhteisön toimintaohjelma pitkäaikaistyöttömiä 
varten), HELIOS II (Handicaped people in the European 
Community Living Independantly in an Open Society). 
C. PK-yritysten ohjelmat: BC-Net (Business Cooperation 
Network), Euromanagement, Europartenariat, Euroleaders, 
Interprise, Seed Capital, Venture Consor;;, sekä 
erityisesti pien- ja käsityöläisyrityksille kohdistettu 
erityistoiminta. 
^ 
D. Tutkimus-kehitys-innovaatio-ohjelmat s COST (Euroopan 
luonnontieteellinen ja tekninen yhteistyö), IMPACT 2 
(Information Market Policy Action), SPRINT (Strategic 
Programme for Innovation and Technology Transfert), TIDE 
(Technology Initiative for Disabled and Elderly people). 
E. Audiovisuaaliset ja kulttuuriset ohjelmat: KALEIDOSCOPE, 
MEDIA, FESTIVALS, FILMS. 
F. HRTP Japan -ohjelma (Human Resources Training Programme 
•An Japan), jonka potentiaalisia käyttäjiä erityisesti 
Tyynenmerellä asuvat Yhteisön kansalaiset saattaisivat 
olla. 
*VS 
VIII. - LIIKKEENPERUSTAMISOIKEUTEEN JA PALVELUTARJONTAAN 
SOVELLETTAVA HALLINTOJÄRJESTELMÄ 
Aivan kuten edellisissäkin kappaleissa, tässäkin 
ilmenevät samat ongelmat koskien sitä, miten tullaan 
järjestämään ne edellytykset, joissa vapaan 
liikkeenperustamisen ja palvelutarjonnan oikeudet toteutuvat 
Yhteisön ja merentakaisten maiden ja alueiden suhteissa. 
A. Nykyinen järjestelmä 
Voimassa oleva järjestelmä perustuu Euroopan 
Talousyhteisön asiakirjan 132 artiklan 5 pykälään, joka 
säätää, että tämä oikeus järjestetään syrjimättömyyden 
pohjalta niiden asiakirjan säädösten mukaan, jotka 
koskevat liikkeenperustamisoikeutta, niillä varauksilla, 
jotka koskevat erityissäädöksiä 136 artiklan perusteella 
(liitännäisjäsenyyspäätös). Päätös 91/482 ETY puolestaan 
koskee vain niitä tapauksia, joissa jäsenvaltion 
kansalaiset, yhtiöt tai yritykset haluavat ryhtyä 
toimimaan merentakaisessa maassa tai alueella: 
jäsenvaltioiden välisen syrjimättömyysperiaate pätee 
siis tässäkin ja merentakaiset maat ja alueet voivat 
Komission luvalla tehdä poikkeuksia (deroc,aatioita) 
omien asukkaidensa ja paikallisten toimii.tojen hyväksi 
normaalisti sovellettaviin sääntöihin (232 a) artikla). 
Tämän lisäksi merentakaisten maiden ja alueiden 
viranomaisten ei edellytetä myöntävän tätä ei-
diskriminoivaa käsittelyä, mikäli "jotain tiettyä 
toimintaa varten jäsenvaltion ei voida katsoa myöntävän 
yhteisöoikeuden tai sen puuttuessa kansallisen oikeuden 
nojalla syrjimättömyyskohtelua merentakaisen maan tai 
IL*\ 
alueen kansalaiselle, joka on jäsenvaltion kansalainen" 
(232 b) artikla). 
Tämä säädös, joka on lukuisten perättäisten 
viisivuotiskauden kestävien korjausten tuotos, jättää 
epävarmuudelle laajan liikkumavaran. 
B. Esitetyt vaatimukset ja ehdotetut muutokset 
Kaikissa vastaanotetuissa muistioissa on ilmaistu tarve 
saada asiaan selvyys. Tämä tarkoittaa ennen kaikkea sen 
selventämistä, että syrjimättömyyskohtelua sovelletaan 
molempiin suuntiin: tarkoituksena on myös valvoa sitä, 
että GATS-neuvottelujen puitteissa (General Agreement on 
Trade in Services) merentakaiset maat tai alueet 
saisivat vähintäänkin samat edut kuin kolmannet maat. 
Liitännäisjäsenyyspäätökseen ehdotetaan lisättäväksi 
lisäartikla, jotta merentakaiset maat ja alueet voisivat 
hyötyä yhteisön tarjoamasta GATSista, jonjca vastineeksi 
kyseiset maat ja alueet sitoutuvat omalta osaltaan 
syrjimättömyyteen (ks. 233b artikla, liitteessä 6). 
Lisäksi Alankomaiden Antillit ovat muotoilleet 
konkreettisia vaatimuksia eräiden sektoreiden suhteen. 
1. Pankit, vakuutusyhtiöt, kiinteistösijoitusyhtiöt 
Nämä vaatimukset pyrkivät erityisesti yhteisön 
hallintojärjestelmän laajentamiseen siihen suuntaan, 
että merentakaisiin maihin tai alueille sijoittuneet 
pankit ja vakuutuslaitokset voisivat harjoittaa 
liiketoimintaa ja tarjota palvelujaan Yhteisön sisällä 
So 
samoin ehdoin joita sovelletaan Yhteisön 
instituutioihin. 
Yhteisön hallintajärjestelmän etujen laajentamista 
koskemaan merentakaisia maita ja alueita ei voida 
suunnitella ilman, että samalla sovelletaan acquis 
commmunautairea näillä alueilla liiketoimintaa 
harjoittaviin instituutioihin. Rahoituslaitokset, jotka 
eivät olisi velvollisia noudattamaan samoja säädöksiä 
kuin yhteisön laitokset, samaan aikaan kun ne 
hyötyisivät yhteismarkkinoiden melkoisista eduista, 
joista mainittakoon vaikkapa licence unique, 
aiheuttaisivat merkittäviä riskejä sisämarkkinoiden 
toimivuudelle syystä, että niihin sovellettaisiin 
määräyksiä, jotka edellyttävät erilaisia minimitasoja, 
ennen kaikkea liikkeenperustamisoikeuteen liittyen. Tämä 
olisi omiaan luomaan vakavan kilpailuvääristymän. 
Lisäksi valvonta - sellaisena kuin sitä harjoitetaan 
sisämarkkinoilla - olisi vaarassa, samoin kuin 
kuluttaj ansuoj a. 
Olisi siis varmistuttava siitä, olisivatko eräät 
merentakaiset maat tai alueet valmiita soveltamaan 
yhteisön lainsäädäntöä rahoituspalvelujen alueella tai 
koko acquis communautairea niihin alueellaan toimiviin 
rahoituslaitoksiin, jotka aikoisivat operoida Yhteisön 
sisällä, mutta on kuitenkin paikallaan korostaa sitä, 
että sisämarkkinat muodostavat kokonaisuuden, johon 
sisältyvillä osa-alueilla on yhteinen lähestymistapa, 
jolloin näiden toteuttamispolitiikat riippuvat 
toisistaan. Näin esimerkiksi rahoituspalvelut liittyvät 
läheisesti yhtiöiden oikeuksiin ja rahoitusjärjestelmän 
valvontaa koskeviin säädöksiin. On siis vaikea myöntää 
<ri 
merentakaisille maille ja alueille jonkinlaista "à la 
carte" -järjestelmää, joka takaisi niille osittaisen 
osallistumisen sisämarkkinoihin. Lisäksi yhteisön 
järjestelmä perustuu suureksi osaksi rahoituslaitoksen 
kotipaikkana olevan jäsenvaltion tarkkailuviranomaisten 
suorittaman valvonnan vastavuoroiseen tunnustamiseen. 
Tätä silmällä pitäen kansallisten hallinnonalojen 
läheinen yhteistyö on välttämätön, sillä se luo samalla 
molemminpuolisen luottamuksen ilmapiirin. Nykyisessä 
tilanteessa on kuitenkin vaikea hahmottaa 
vastaavanlaista yhteistyötä aloitettavaksi, 
jäsenvaltioiden viranomaisten ja merentakaisten maiden 
tai alueiden viranomaisten kesken. Näin ollen ei voida 
olla vakuuttuneita siitä, että kaikkien merentakaisten 
maiden ja alueiden viranomaiset kunnioittaisivat samoja 
standarditasoja. 
2. Ammattitutkinnot 
Tämä vaatimus pyrkii saamaan aikaan sen, että 
merentakaisissa maissa tai alueilla taikka kolmansissa 
maissa hankittu ammattipätevyys tunnustetuin siinä 
tapauksessa, että koulutus vastaa yhteisön määräämää 
minimikoulutustasoa. 
a) Tarkastellessamme merentakaisissa maissa tai 
alueilla suoritettavissa olevien ammattitutkintojen 
tilaa, huomaamme että niitä on kaikkiaankin erittäin 
vähän, eräissä merentakaisissa maissa tai alueilla 
sellaisia ei itse asiassa ole. Toisaalta näiden 
tutkintojen tunnustamattomuudesta johtuvia suurempia 
ongelmia ei yleensä esiinny. Nämä seikat huomioon 
SI 
ottaen ei ole tarpeen ryhtyä nyt erityisiin toimiin 
tällä saralla. 
Olisi kuitenkin harkittavissa käynnistää 
valmistelutyöt luettelon laatimiseksi, jossa 
esiintyisivät merentakaisissa maissa tai alueilla 
niiden kansalaisten suoritettavissa olevat 
ammattitutkinnot, jotka saisivat jäsenvaltioiden 
tunnustuksen, mikäli ne vastaavat Yhteisön säätämää 
minimikoulutustasoa (ks. 233c artikla, liitteessä 
6) . 
Kolmansissa maissa hankittujen ammattipätevyyksiin 
yhteisön yksittäiseen ammattiin liittyvät 
direktiivit eivät ole sovellettavissa. Jäsenvaltiot 
varaavat itselleen oikeuden tunnustaa tai olla 
tunnustamatta tällaista koulutusta, eikä se seikka 
että yksi jäsenvaltio on ne tunnustanut velvoita 
muita tekemään automaattisesti niin. Tästä 
järjestelmästä poikkeaminen pelkästään 
merentakaisten maiden ja alueiden kansalaisten takia 
rikkoisi tasapainon ja järjestelmän keskeisimmän 
osan, joten se ei tule kysymykseen. 
Niiden ammattien osalta, joille Yhteisö ei ole 
määrittänyt alinta vaadittavaa koulutustasoa, 
jäsenvaltioilla on vapaus säätää tämä taso. 
Direktiiveissä 89/94 ETY tarkoitettu mahdollisuus 
tunnustaa kolmansissa maissa hankittuja pätevyyksiä 
edellyttää jäsenvaltioiden keskinäistä yhteistyötä, 
jota olisi erityisen vaikea toteuttaa, merentakaisten 
maiden ja alueiden kanssa. Näissä olosuhteissa ei 
ole mahdollista ryhtyä toimiin tällä saralla. 
<;•• -J 
D 
17 Merenkulun kabotaasi 
Yhtenä vaatimuksena on lisäksi ollut, että 
merentakaisten maiden ja alueiden aluksiin 
sovellettaisiin "Neuvoston 7. joulukuuta 1992 antamaa 
määräystä (ETY) 3577/92, joka koskee jäsenvaltioiden 
sisällä tapahtuviin merikuljetuksiin liitcyvää 
palvelutarjonnan vapautta (kabotaasia)] ' . 
Komissio katsoo vaikeaksi soveltaa merentakaisiin maihin 
ja alueisiin tätä määräystä, josta keskusteltiin paljon 
ennen sen hyväksymistä. Itse asiassa 
kabotaasimääräyksestä hyötyvät ne yhteisön 
laivanvarustajat, jotka käyttävät "jäsenvaltiossa 
rekisteröityä alusta ja jotka purjehtivat tämän valtion 
lipun alla" sillä ehdolla, että nämä alukset täyttävät 
kaikki kyseisessä jäsenvaltiossa kabotaasiin oikeuttavat 
vaatimukset. Tämä viimeinen ehto (joka on väliaikaisesti 
poistettu vuoteen 1997 asti) lisättiin nimenomaisesti 
siksi, että eräiden jäsenvaltioiden toisissa 
rekistereissä olevien laivojen osallistumista 
pystyttäisiin rajoittamaan, koska niiden käyttökulut 
ovat selvästi pienemmät kuin muissa jäsenvaltioiden 
rekistereissä olevien, ja ne voisivat näin ollen 
aiheuttaa kilpailuvääristymän eurooppalaisilla 
kabotaasimarkkinoilla. 
Näin ollen kabotaasimääräys jäi sen acquis'n 
ulkopuolelle, jota laajennettiin Euroopan 
vapaakauppaliiton maihin sopimuksessa Euroopan 
Virallinen Lehti L 364 päivätty 12.12.1992, s. 7 
"H-
Talousalueesta; viimeaikaisten liittymisneuvottelujen 
päätteeksi tätä määräystä laajennetaan kyseisiin maihin, 
mutta Norjan toisen rekisterin alukset eivät voi sitä 
hyödyntää. 
Antillilaisten esittämän vaatimuksen juridinen 
tarkastelu koski sekä Kerguelen-saarilla (Ranskan 
merentakainen maa tai alue) rekisteröityjä aluksia että 
Alankomaiden Antilleilla (Alankomaiden merentakainen maa 
tai alue) rekisteröityjä aluksia suhteessa asiaa 
koskeviin lukuisiin määräysehdotuksiin (EUROS, cabotage, 
community shipowner): seurauksena oli, että 
"jäsenvaltion rekisteri" koskee vain niitä jäsenvaltion 
alueella sijaitsevia rekistereitä, joihin asiakirjaa 
sovelletaan oikeuksineen ja velvoitteineen. Näin ei 
kuitenkaan ole laita merentakaisten maiden tai alueiden 
kohdalla, joissa vallitsevat kaiken lisäksi toisenlaiset 
miehistömääräykset kuin jäsenvaltioiden maaperällä 
sovellettavat. 
Tästä johtuen Komissio ei tässä vaiheessa suosita 
muutoksia tähän kohtaan. 
siT 
LIITE 1 
MERENTAKAISTEN MAIDEN JA ALUEIDEN YLEINEN ASEMA 
I. - SOSIAALIS-TALOUDELLISET OMINAISPIIRTEET 
A. Ainoa mikä lähentää 20 merentakaista maata tai aluetta toisiinsa, on 
saareuden käsite. Ne ovat kaikki saaria, usein saaristoja, lukuunottamatta 
Grönlantia ja antarktiksen alueita (jotka kuuluvat Isolle-Britannialle ja 
Ranskalle). 
On kuitenkin aiheellista erotella nämä saaret 
niihin, jotka sijaitsevat trooppisilla alueilla (kuten Ranskan 
Tyynenmeren merentakaiset maat tai alueet, Alankomaiden merentakaiset maat 
tai alueet sekä Ison-Britannian Karibianmeren saaret) sekä 
eräisiin äärimmäisen pohjoisiin alueisiin (kuten Grönlanti ja St-
Pierre-ja-Miquelon) ja äärimmäisen eteläisiin (kuten Falkland tai Ranskan 
etelänapa-alueet ja antarktiksen maa-alueet). 
B. Kaikki merentakaiset maat ja alueet ovat pinta-alaltaan äärimmäisen 
pieniä, lukuunottamatta Grönlantia (joka on laajuudeltaan 2 175 600 km2 eli 
suurempi kuin Euroopan Unioni), Uutta-Kaledoniaa (19 000 km2), 
Falklandinsaaria (12 000 km) ja Ranskan Polynesiaa (4 200 km) . 
C. Näiden sijainti vaihtelee erittäin suuresti: 
Ison-Britannian 11 aluetta sijaitsevat hyvin hajaLlaan: viisi niistä 
on Karibian alueella, ja näistä kolme Antillien saariryhmässä (Anguilla, 
Montserrat, Britannian Neitsytsaaret) ja kaksi Floridan ja Kuuban suunnassa 
(Cayman, Turks-ja-Caicos); useat saaret sijaitsevat Atlantin valtameren 
eteläosissa, yhdet Tulimaan leveysasteilla (Falkland, Sanwdwich) ja toiset 
Afrikan läheisyydessä Angolan leveyspiirillä (St Helena). Pitcairn sijaitsee 
erillään Tyynessä valtameressä ja Ison-Britannian Intian valtameressä 
sijaitsevat alueet sijoittuvat Intian niemimaasta etelään. 
Ranskan kuusi aluetta, jotka ovat myös hyvin hajallaan, sijaitsevat 
Tyynessämeressä (Ranskan Polynesia, Uusi-Kaledonia, Wallis ja Futuna), Intian 
valtameressä (Mayotte ja etelänapamantereen maa-alueet) r>*ik'A Newroundlandin 
lahdella (St-Pierre-ja-Miquelon). 
C-L _3 
Alankomaiden alueet ovat sitä vastoin kaikki Karibianmeressä, kolme 
niistä Venetsuelan rannikon edustalla sijaitsevalla lahdella (Aruba, Bonaire, 
Curaçao) ja kolme Pienten Antillien saariryhmän pohjoispuolella (Saba, St 
Eustache ja St Maarten). 
Grönlanti on suuri maa-alue Atlantin valtamereltä Labradorinmerelle. 
D. Asukkaita alueilla on noin 900 000, joista: 
85 000 Ison-Britannian 
483 000 Ranskan 
262 000 Alankomaiden ja 
55 000 Tanskan 
merentakaisissa maissa tai alueilla. 
Näiden ryhmien sisällä vain kolmessa on yli 150 000 asukasta (Alankomaiden 
Antilleilla, Ranskan Polynesiassa, Uudessa-Kaledoniassa), eli suurimassa 
osassa väestö on hyvin vähäistä, usein väkiluku jää alle 10 000:n (Anguilla, 
St-Helena, Falkland Ison-Britannian, St-Pierre-ja-Miquelon Ranskan 
merentakaisista maista tai alueista). 
E. Näillä erityispiirteillä on välttämättä suuret negatiiviset vaikutukset 
talouteen: erilaiset investointiyritykset kärsivät kustannuksista, joita 
pitkät etäisyydet ja pienet pinta-alat aiheuttavat; tuotantokustannukset ovat 
niissä suhteellisesti korkeammat kuin Yhteisön alueella, ja lisäksi 
investointi- ja kuoletuskulut jakautuvat hyvin pienen veronmaksajajoukon 
kesken. 
GDP asukasta kohden vaihtelee: 
kuusi merentakaista maata tai aluetta vaikuttavat selvästi muita 
kehittyneemmiltä (jäljempänä kohdassa II esitetty tilastollinen huomautus 
kuitenkin huomioiden): Cayman-saaret (30.511 $/as.), Grönlanti (16.679 
$/as.), Aruba (15.866 $/as.), Ranskan Polynesia (15.270 $'as.), Uusi-
Kaledonia (13.400 $/as.) sekä Britannian Neitsytsaaret (10.882 $/as.); 
muiden GBP asukasta kohden vaihtelee 1.500 - 7.000 $/asukas. 
F. Kauppatase on järkiään - ja usein raskaasti - tappiollinen. Merentakaisten 
maiden ja alueiden kauppa on sitä paitsi paljolti sidoksissa Yhteisöön ja 
huolimatta yhteisön markkinoiden avautumisesta perättäisten 
liitännäisjäsenyyspäätösten ansiosta kauppavirrat eivät juuri ole 
laajentuneet vaan suuntautuvat niihin valtioihin, joista ne ovat 
riippuvaisia. 
£>* 
II. - TILASTOLLINEN HUOMAUTUS 
On aiheellista suhtautua äärimmäisen varovaisesti merentakaisista maista 
ja alueilta tehtyihin tilastollisiin katsauksiin. 
Perustietojen suhteen yksityiskohtaisten ja tuoreiden tietojen puute on 
silmiinpistävä haitta, eikä tietojen tekninen yhteneväisyys - siis 
vertailtavuus - ole taattu: koska jäsenvaltioillakaan ei ollut riittävästi 
vertailtavissa olevia tietoja, Euroopan Yhteisöjen Tilastotoimisto on 
joutunut turvautumaan mitä moninaisimpiin lähteisiin (Maailmanpankki, 
Caribbean Development Bank, jne.) saadakseen mahdollisimman todenmukaisen 
otoksen perustiedoista. Tämä taulukko mahdollistaa kuitenkin merentakaisten 
maiden ja alueiden tärkeimpien taloudellisten tunnuslukujen synteettisen 
esittämisen (liite 1, taulukot A-D). 
Tämän lisäksi suurinta osaa merentakaisia maita ja alueita koskee se 
seikka, että pieni koko tai väestön vähyys (usein 10 000 asukkaan paikkeilla) 
kyseenalaistavat varsin raskaasti kaikenlaiset taloudelliset, esimerkiksi BKT 
asukasta kohden tai kauppataseen analyysit. Viimeksi mainitulla osa-alueella 
yksittäinen luku tuonnin tai viennin kohdalla voi antaa väärän käsityksen 
vuositasosta. Lisäksi yleensä palveluihin perustava talous antaa olettaa 
kauppatieteellisesti katsoen, että ilmestyisi pimeitä sektoreita, mitä ei 
saatavilla olevien tietojen valossa ainakaan tapahdu. 
III. - MERENTAKAISTEN MAIDEN JA ALUEIDEN ASEMA SUHTEESSA KULLOISIINKIN 
JÄSENVALTIOIHIN 
Yleisesti ottaen, riippumatta jäsenvaltioiden perustuslakien tai niiden 
hyväksymien lainsäädännöllisten toimien ominaispiirteistä merentakaisten 
maiden ja alueiden viranomaiset ovat varsin riippumattomia jäsenvaltiosta, 
paitsi ulkoasiainhallinnon, puolustuksen, valuutta-asioiden ja joskus myös 
oikeuslaitoksen suhteen. 
Niiden asema perustuu demokraattisesti tehtyyn valintaan, mikä on yleensä 
järjestetty yleisen äänioikeuden avulla (kansanäänestyksellä). Jokaisen 
jäsenvaltion hallituksissa yksi ministerinviroista on osoitettu kyseisen 
valtion merentakaisten alueiden suhteiden hoitoon. 
Niiden perustuslaillinen asema vaihtelee suuresti, mikä on omiaan 
aiheuttamaan erilaisia seurauksia yhteisöoikeudellisesti, kuten tuonnempana 
havaitaan. 
SS 
A. Ison-Britannian merentakaiset maat ja alueet 
Ison-Britannian merentakaiset maat ja alueet ovat Kruunun tuomiovaltaa 
alla ja niiden valtionpäämies on Hänen Kuninkaallinen Korkeutensa Kuningatar 
Elisabet II; ne ovat vapaaehtoisesti päättäneet olla riippuvaisia 
Yhdistyneistä Kuningaskunnista ja olla saamatta täydellistä hallinnollista 
itsemääräämisoikeutta. 
1. Niitä hallitaan paikallisesti sekajärjestelmässä, jossa on mukana 
valittuja edustajia sekä nimitettyjä virkamiehiä. Kaikilla on laaja 
itsemääräämisoikeus, mutta eräät oikeudet kuuluvat kuvernööreille, jotka 
nimittää ulkoasiainministeri. Nämä oikeudet koskevat yleensä 
ulkoasiainhallintoa ja puolustusta sekä sisäistä turvallisuutta ja 
oikeuslaitosta; jotkut kuvernööreistä ovat vastuussa myös henkilöhallinnosta 
ja Karibian alueella off-shore -varoista. Muut tehtävät on luovutettu 
paikallisesti valittaville ministereille. 
Hallituksen avainelin on Toimeenpanoneuvosto, jota yleensä johtaa 
kuvernööri ja joka koostuu valituista ministereistä ja ninidetyistä 
virkamiehistä, jollaisista mainittakoon esimerkiksi Attorney-General. 
Useimmissa Territorioissa on yksikamarinen eduskunta, joka päättää sen 
lainsäädännöstä noudattaen sekä Yhdistyneiden Kuningaskuntien että 
kansainvälistä lainsäädäntöä. 
Merentakaisilla mailla ja alueilla on omat budjettilähteensä, mutta Hänen 
Majesteettinsa (Yhdistyneiden Kuningaskuntien) hallitus tarjoaa yhä 
useimmissa tapauksissa kehitysapua ja teknistä yhteistyöapua niille. 
2. On huomattavaa, että näiden merentakaisten maiden ja alueiden kansalaisten 
kansalaisuuden aste - seikka joka voi vaikuttaa Yhteisön päätöksien 
seurauksiin - vaihtelee suuresti. 
Iso-Britannia onkin määritellyt kahdessa kohdin sen, mitä se tarkoittaa 
yhteisöoikeuden suhteen sanalla "nationals": ensin Yhtyneiden Kuningaskuntien 
liittyessä ETY:öön sekä British Nationality Actin hyväksymishetkellä v. 1981. 
Niissä sanotaan: 
useimmissa tapauksissa on kysymys "British subjeenseista" (eikä 
"British citizenseistä"), joilla on oleskeluoikeus Yhtyneissä 
Kuningaskunnissa; 
-y\ 
mutta Falklandinsaarten asukkaat ovat "British Dependent Territories 
citizens" samalla tavoin kuin Gibraltarinkin asukkaat, joihin heidät 
rinnastettiin Falkland Islands Actilla vuonna 1983. 
B. Ranskan merentakaiset maat ja alueet 
Ranskan merentakaiset maat ja alueet jakautuvat kahteen tyyppiin: on 
olemassa Ranskan tasavallan neljä merentakaista aluetta (TOM) ja kaksi 
Ranskan tasavallan alueellista kollektiviteettiä. 
1. TOM:eja (Uusi-Kaledonia ja siitä riippuvat alueet, Ranskan Polynesia, 
Ranskan etelänapa-alueet ja antarktiset maa-alueet, saaret. Wallis-ja-Futuna) 
koskee kutakin orgaaninen laki, jossa täsmennetään niiden instituutiot ja 
jossa valta delegoidaan alueellisille viranomaisille eri tapauksissa hyvinkin 
vaihtelevissa määrin. 
Ranskan Polynesialla on kaikkein kehittynein "sisäisen autonomian" asema, 
sillä on itsenäinen lainsäädäntö, josta huolehtivat alueellinen 
(territoriaalinen) hallitus ja alueellinen (territoriaalinen) eduskunta. 
Valtiota edustaa tasavallan ylikomissaari, joka vahvistaa alueellisen 
hallituksen äänestämät lait eduskunnan käsittelyn jälkeen. 
Uutta-Kaledoniaa hallitaan"Matignonin sopimusten" seurauksena marraskuussa 
1988 pidetyn kansanäänestyksen jälkeen säädetyllä kansanäanestyksellisellä 
lailla, joka on voimassa vuonna 1998 järjestettävään alueelliseen 
itsemääräämisoikeuskansanäänestykseen saakka: siinä on virallistettu 
kongressin asema, joka muodostuu kolmen provinssin (pohjoinen, eteläinen, 
saaret) kansanedustuslaitoksista. Lisäksi laki määrää tasavallan valtuutetun 
ylikomissaarin toimeenpanevaksi elimeksi. 
Wallis-ja-Futuna -saarilla alueellisen (territorion) päämiehen tehtävät on 
uskottu valtion nimittämälle ylimmälle hallintovirkamiehelLe, jota 
alueellinen (territoriaalinen) neuvosto avustaa ja joka toimii alueellisen 
(territoriaalisen) eduskunnan päätösten pohjalta. 
TAAF:t (St. Paulin saari, Amsterdaminsaari, Gozet'n saaristo, Kerguelen 
saaristo, Adelianmaa) ovat ylimmän hallintovirkamiehen hallinnassa, jonka 
valtio nimittää ja jota neuvoa-antava neuvosto avustaa. 
2. Kaksi alueellista (territoriaalista) kollektiviteettiä (Mayotte ja Saint-
Pierre- ja-Miquelon) , vaikka niitä kumpaakin koskee niiden organisaatioihin 
kohdistuva laki, ovat huomattavasti lähempänä departementin käsitettä. 
4>o 
Ranskan hallitus nimittää edustajan, joka on prefektiin verrattavissa, ja 
alueellisella kollektiviteetilla on yleisneuvosto, joka on valittu suoralla 
yleisellä vaalilla. 
3. Ranskan merentakaisten maiden ja alueiden kansalaisten 
kansalaisuusasioista on sanottava, että heillä on kaikilla täysimääräinen 
Ranskan kansalaisuus, olipa itse maan tai alueen asema mikä tahansa yllä 
mainituista. Tästä johtuen heillä on myös Euroopan passi aivan kuten 
muillakin Ranskan kansalaisilla. 
He ovat äänioikeutettuja ja vaalikelpoisia Ranskan 
kansalliskokousvaaleissa (kutakin merentakaista maata tai aluetta kohden on 
yksi tai useampia edustajia), senaatin vaaleissa (yksi tai useampia 
senaattoreita) ja presidentinvaaleissa, kuten myös - ja tämä on ainoa 
poikkeus moninaisten merentakaisten maiden ja alueiden joukossa - ääni- ja 
vaalikelpoisia Euroopan parlamentin vaaleissa (viime vaalikaudella oli 
polynesialainen ja kaledonialainen parlamentaarikko). 
C. Alankomaiden merentakaiset maat ja alueet 
Alankomaiden Kuningaskunnan perustuslaki, joka on peräisin lokakuun 22 
päivältä 1954, sääti kolmiosaisen kuningaskunnan, jonka hallitsija on 
valtionpäämies, eli kyseessä on "uusi perustuslakijärjestys", jonka mukaan 
Alankomaat, Alankomaiden Antillit ja Suriname (joka myöhemmin itsenäistyi) 
käsittelevät sisäiset asiansa itsenäisesti ja yhteiset asiat tasa-arvoisesti. 
Näin Alankomaiden Antillit rinnastetaan Alankomaihin yhtäläisin oikeuksin. 
Tämä perustavanlaatuinen teksti säätelee Alankomaiden ja sen Antillien 
suhteita. Aruba kuului Antilleihin 1. tammikuuta 1980 saakka. Perustuslain 
muutoksessa 22. heinäkuuta 1985 myönnettiin Aruballe "eri asema" alkaen 1. 
päivästä tammikuuta 1986, jolloin siitä siis tuli tasavertainen Alankomaiden 
Antillien (jotka käsittävät viisi saarta, Curaçao, Bonaire, Saba, St. 
Eustache, Sint Maarten) kanssa. 
I. Kummallakin merentakaisella maalla (Alankomaiden Antilleilla ja Aruballa) 
on oma perustuslakinsa ja sisäinen autonomia hallituksineen ja 
parlamentteineen. 
Perustuslaki nojaa kahteen keskeiseen seikkaan: 
tl 
nämä kaksi "merentakaista maata" (perustuslain tekstissä käytetään 
termiä "kuningaskunta" "yleisten asioiden" yhteydessä) rinnastetaan valtion 
yhteisissä asioissa 
niillä on sisäinen itsemääräämisoikeus sisäisten asioiden hoidossa. 
Siinä esitetään Alankomaiden ja merentakaisten maiden vastavuoroinen 
edustusjärjestelmä sekä hallinnollisissa että poliittisissa elimissä, millä 
on erittäin suuri merkitys. 
Kruunun "jäsenmaat" esiintyvät rinnan Kuningaskunnan asiainhoidossa, joka 
tapahtuu "yhteistyössä". Rinnastettujen maiden täysivaltaiset ministerit 
kuuluvat kuningaskunnan ministerineuvostoon, he osallistuvat sen 
keskusteluihin ja mihin tahansa yksittäiseen hallituksen kokoukseen, joka 
käsittelee sellaisia yhteisiä asioita, joilla on vaikutusta heidän omaan 
maahansa. Samalla tavalla kuin näillä merentakaisilla mailla on edustajansa 
Haagissa, Hollannin hallitsijalla on näissä maissa edustajanaan kuvernööri, 
jolle kuuluu toimeenpanovalta yhdessä maan ministerineuvoston kanssa ja jota 
avustaa neuvoa-antava neuvosto. 
Perustuslain ja lainsäädännön tasolla jokaisen kuningaskunnan osan 
autonomiasuhde sisäisiin asioihinsa nähden on esitetty perustuslain 
artiklassa 41. Joitakin rajoituksia on kuitenkin sisällytetty liittyen 
"yhteisen intressin" asioiksi määriteltyihin tapauksiin. 
Tämä luettelo ei ole tyhjentävä ja osapuolet voivat täydentää sitä 
molempien suostumuksella. Tästä seurauksena mikä tahansa sellainen asia, jota 
ei ole julistettu yhteiseksi, on! "sisäinen asia". 
2. Alankomaiden kahden merentakaisen maan ja alueen kansalaisten 
kansalaisuuskysymyksessä on otettava huomioon, että heillä on täysimääräinen 
Alankomaiden kansalaisuus. Tästä johtuen heillä, kuten Ranskankin 
merentakaisten maiden ja alueiden kansalaisilla, on Euroopan passi, olivatpa 
he sitten Haagin, Curaçaon tai Aruban kansalaisia. 
Kuningaskunnan kolmen osan kansalaiset voivat äänestää ja olla 
äänestettävinä kukin omissa parlamenttivaaleissaan. 
Euroopan parlamentin vaaleissa ovat äänioikeutettuja ja vaalikelpoisia ne 
Alankomaiden Antillien tai Aruban asukkaat, joiden asuinpaikka on 
Alankomaissa samoin kuin ulkomailla asuvat (USA, Espanja, jne.), mutta eivät 
ne heistä, jotka asuvat jommassakummassa merentakaisessa maassa. 
VL 
D. Grönlanti 
Tanskan perustuslain tarkistuksen yhteydessä v. 1953 Grönlanti muuttui 
Tanskan siirtomaasta kuningaskunnan täydelliseksi osaksi. 
Tanskan liittyessä EY:öön v. 1973 Grönlanti (toisin kuin Färsaaret, jotka 
olivat saaneet "Home Rulen" jo vuonna 1948) tuli osaksi EY:ä samalla kun 
"metropolitaaninekin" Tanska. Mutta Grönlannin kuuluminen Yhteisöön aiheuttaa 
paljon kiistoja itse maassa. 70 % grönlantilaisista oli äänestänyt 
liittymistä vastaan Tanskassa v. 1972 järjestetyssä kansanäänestyksessä. 
Grönlanti sai v. 197 9 "Tanskan kuningaskunnan erityisyhteisön" aseman, 
joka vastaa Färsaarten v. 1948 saamaa "Home Rule" -periaatetta. Tämä asema 
vahvistettiin helmikuussa 1982 järjestetyssä kansanäänestyksessä. 
"Home Rule" -järjestelmä perustuu Tanskan kuningaskunnan yhtenäisyyden 
säilyttämiseen, ja siinä täsmennetään, että "Home Rule Authorityn" 
perustuslaillinen asema on sen Tanskan lainsäädännön alainen, jolla Tanskan 
parlamentti luovuttaa Grönlannille osan vallastaan. 
Näin paikallisten ongelmien hoito on Grönlannin viranomaisten toiminta-
aluetta, kun taas yleisempiä kysymyksiä hoitavat kuningaskunnan edustajat tai 
Tanskan keskushallinto: 
ympäristönsuojelu on siirretty "Home Ruleen" 1. ta:nmikuuta 1989, 
mutta kansainvälisiä suhteita, puolustusta, rahoitusta ja yksityisoikeutta 
koskevia kysymyksiä ei voida siirtää; 
mineraalivarojen hyödyntäminen on Tanskan ja Grönlannin yhteistä 
omaisuutta; 
kansainvälisiä suhteita hoitavat Tanskan viranomaiset, neuvoteltuaan 
Grönlannin kanssa sitä koskevien asioiden ollessa kyseessä. 
"Home Rulen" takia Grönlanti valitsee kaksi edustajaa Tanskan 
parlamenttiin. 
IV. - YHTEISÖOIKEUDELLISET SEURAAMUKSET 
62> 
Sen mukaan, onko merentakainen maa tai alue jäsenvaltion täydellinen osa 
vai ei, sen kansalaiset voivat olla eri asemissa yhteisön henkilöihin 
kohdistuvien oikeuksien soveltamisalueisiin nähden. 
On tietenkin totta, että vain yksi Neuvoston asiakirja (Euroopan 
Talousyhteisön sopimuksen artiklan 136 perusteella tehty päätös 
liitännäisjäsenyydestä) voi aiheuttaa ylipäätään sopimuksen jonkin kohdan ja 
siitä johdettavan oikeuden soveltamisen heihin (mikä erottaa nämä maat ja 
alueet täysin Ranskan merentakaisista departementeista DOM:eista). Tästä 
seurauksena oleva seikka ei ole merkitykseltään vähäinen: ne merentakaisten 
maiden tai alueiden kansalaiset, jotka kuuluvat täydellisenä osana johonkin 
jäsenvaltioon (Tanskaan, Ranskaan, Alankomaihin) voivat täydellä syyllä tuoda 
julki ihmetyksensä ... Ja heidän edustajansa ovatkin kääntyneet Komission 
puoleen päätöksen 91/482 ETY artiklan 240 pykälän 3 mukaisesti järjestettyjen 
esineuvottelujen yhteydessä. 
Esimerkiksi näistä kysymyksistä ja mahdollisesti myös näiden henkilöiden 
oikeuksista lainaamme seuraavassa professori Jacques Zilleriä, joka on yksi 
maailman arvostetuimpia yhteisöoikeuden asiantuntijoita. Hänen pohdintansa 
syynä ovat Kaeffer ja Procci -jutun loppupäätelmät tuomioistuimessa1 . 
Lainaus 
Ranskan ja Alankomaiden merentakaiset maat samoin kuin Grönlanti kuuluvat 
täydellisenä osana kukin omaan valtioonsa eli Ranskan tasavaltaan, 
Alankomaiden kuningaskuntaan ja Tanskan kuningaskuntaan, vaikka niiden 
sisäisen itsemääräämisoikeuden aste vaihtelee suuresti (Wallis-ja-Futunalla 
ei ole minkäänlaista itsemääräämisoikeutta ja toisaalta Ranskan etelänapa-
alueiden ja antarktiksen maa-alueiden juridinen itsemääräämisoikeus on 
verrattavissa Alankomaiden itsemääräämisoikeuteen Euroopassa suhteessa 
Arubaan ja Alankomaiden Antilleihin). Näiden maiden kansalaisuudessa ei ole 
eroa, olipa henkilö sitten metropolin tai merentakaisen maan kansalainen, 
millä on merkittäviä seuraamuksia Euroopan Yhteisön oikeuden 
henkilökohtaiseen sovellusalueeseen. 
Ison-Britannian merentakaiset maat ja alueet eivät sen sijaan ole Ison-
Britannian ja Pohjois-Irlanhin Yhdistyneiden Kuningaskuntien täydellisiä 
osia. Olipa niiden asema "siirtomaa", "liitännäisvaltio" tai "alue 
(territorio)" ja niiden sisäisen itsemääräämisoikeuden aste mikä tahansa, 
Ote teoksesta "Yhteisöoikeuden sovellusala", professori J. Ziller in Editi 
hniques Juris-Chassseurs, nide 470, 1991-11. 
6<+ 
niitä on pidettävä alueina, "joiden ulkoiset suhteet hoitaa Yhdistynyt 
Kuningaskunta". Britannian kansalaisuus tekee eron Yhdistyneiden 
Kuningaskuntien henkilöiden ja merentakaisten henkilöiden kesken, millä on 
merkittäviä seuraamuksia Euroopan Yhteisön oikeuden henkilökohtaiseen 
sovellusalueeseen. 
Tämä ero asemissa kuvastuu hyvin yhdistetyissä Kaeferin ja Procaccin 
jutuissa2 . 
Asiaan puuttuneen Yhdistyneiden Kuningaskuntien mukaan Papeeten hallinto-
oikeus, joka oli tehnyt asiassa Yhteisön tuomioistuimelle päätettäväksi 
jätetyn ennakkotapauspäätöksen, ei sen mukaan olisi "jäsenvaltion 
tuomiovaltaa" ETY-sopimuksen artiklan 177 merkityksessä. Ensimmäinen kysymys, 
johon pii otettava kantaa tähän väitteeseen vastaamisen yhteydessä, oli siis 
sen selvittäminen, oliko tämä oikeus, jonka tuomiovaltaa ei ollut asetettu 
kyseenalaiseksi, jonkin jäsenvaltion tuomiovaltaa. Ei ole yllättävää, että 
tämän kysymyksen esitti Yhdistyneiden Kuningaskuntien hallitus, koska näiden 
alueiden (territorioiden) perustuslaillisesta asemasta johtuen "Ison-
Britannian ja Pohjois~Trlannin Yhdistyneistä Kuningaskunnista riippuvien" 
merentakaisten maiden ja alueiden oikeusasteet eivät ole kyseisen valtion 
oikeusasteita, vaikka ne valitusasioissa ovatkin Judicial Committee of the 
Privy Councilin alaisuudessa, vaikka tällä ei olekaan mitään oikeudellista 
funktiota Yhdistyneiden Kuningaskuntien sisäisiin asioihin liittyen. 
"Alankomaiden kuningaskunnasta riippuvien merentakaisten maiden" tilanne on 
monimutkaisempi. Ne nimittäin kuuluvat täydellisinä osina kuningaskuntaan. 
Vuonna 1953 perustettiin kolmiosainen valtio, johon vuoden 1986 jälkeen 
kuuluvat Aruba, Alankomaiden Antillit ja Alankomaat. Aruballa ja Alankomaiden 
Antilleilla on omat oikeusasteensa, mutta ne jakavat oikeutta Kuninkaan 
nimissä3 , ja ennen kaikkea - mikä merkittävintä - ne ovat riippuvaisia 
Alankomaiden hovioikeuden4 päätöksistä valitusasioissa, joka on siten 
kaikkien kolmen kuningaskunnan osan yhteinen ylin oikeusa ;te. tästä 
voitaisiin siis tarvittaessa päätellä, että Aruban ja Alankomaiden Antillien 
Euroopan Yhteisöjen tuomioistuin (12. joulukuuta 1990. P. Kaefer ja A. 
cacci vastaan Ranskan valtio, C-100 89 ja C-101 89, Rec. 1 p. 4647 s. 
J Antillien valtiosäännön artikla 97 (Staats-regeiing van de nederlandse 
illen. Staatsblad. 1955, 136) ja Aruban valtiosäännön artikla VI.1 (Staatsregeling van Aruba. 
ondigingsblad van Aruba, 1985, 26). 
Hoge Raad der Nederlanden, Alankomaiden Kuningaskunnan statuutin pykälä 23 
atuut voor het Koninkrijk der Nederlanden). 
4C 
oikeusasteet ovat jäsenvaltion tuomiovaltaa samassa merkityksessä kuin 
varsinaisten Alankomaiden tuomiovaltakin on. 
Viimeisenä tarkastelemme Grönlannin tapausta, jossa sen 1. toukokuuta 1979 
saama sisäisen itsemääräämisoikeuden asema teki siitä "Tanskan kuningaskunnan 
erityisyhteisön", mutta oikeutta koskevat kysymykset jäivät kuningaskunnan 
keskusviranomaisten toimivaltaan. Voidaan siis tässäkin kohden arvioida, että 
Grönlannin tuomiovalta on "jäsenvaltion tuomiovaltaa". 
Voidaan olettaa, että Yhdistyneiden Kuningaskuntien puuttuminen asiaan ei 
johtunut niinkään Papeeten hallinto-oikeuden ongelmasta sinällään, vaan sen 
tarkoituksena oli ennen kaikkea olla ennakkotapaus Britannian merentakaisten 
maiden ja alueiden oikeusasteita varten. Päätöksessä esitetty ratkaisu 
varmaankin sopii sille hyvin, koska tuomioistuin tyytyy kiinnittämään huomion 
vain siihen, että Papeeten hallinto-oikeuden olemista Ranskan tuomiovaltaa ei 
aseteta kyseenalaiseksi, koska kanneviskaali oli täsmentänyt 
loppupäätelmissään tämän aseman perusteita viitaten perustuslain pykäliin 2, 
72 ja 74, sekä 6. syyskuuta 1984 lakiin, jossa säädetään Ranskan Polynesian 
asema alueena (territoriona). On siis selvää, että käsite "jäsenvaltion 
oikeusaste" on ymmärrettävä viittauksena kyseisen valtion sisäiseen 
oikeuteen, kun taas tämän oikeusasteen tuomiovalta ratione materiae on 
puolestaan määriteltävä suhteessa yhteisön oikeuteen. 
Lainauksen loppu. 
C?b 
BRITANNIAN MERENTAKAISET MAAT JA ALOEET Liite 1 - Taulukko A 
Alueet 
Anguilla 
Caymansaar 
et 
Falklandin 
saaret 
Eteläiset 
Sandwich-
saaret 
Britannian 
Neitsytsaa 
ret 
Montserrat Väestö 
1992 
9.000 
30.000 
2.000 
13.000 
12.000 Pinta-ala 
km2 1992 
91 
264 
12.173 
150 
102 Tiheys 
(as./km2) 
1992 
98,9 
113,64 
86,96 
86,67 
117,65 GDP Milj. 
US$ 1992 
66,3 
836,00 
n/a 
185 
63,3 GDP per 
Capita US$ 
1992 
6.834 
30.511 
n/a 
10.882 
5.976,00 Tuonti 
Milj. US$ 
1991 
32,6 
271 
(1989) 
13867 
135 
35,2 Vienti 
Milj. US$ 
1991 
0,4 
3 
(1989) 
17692 
3,3 
1,00 Kauppatase 
1991 
-32,2 
-268 
(1989) 
3825 
-131,7 
-34,2 
Pitcairn 
Saint-
Helena ja 
siitä 
riipp. 
Britannian 
antarktisa 
lueet 
Britannian 
Intian 
valtameren 
alueet 
Turks ja 
Caicos-
saaret 
YHT. (1993)55 
7.000 
12.000 
85.000 ' (1993)35,5 
308 
417 
13.540,5 1,54 
22,73 
28,78 -
15,3 
78,8 -
2.804 
6.252 -
10,2 
45 -
0,2 
4 -
-10 
-41 
Lähde: UN Population and Vital Statistics Report, huhtikuu 1994 
Caribbean Development Bank Annual Report 1993 
St. Helena and Dependencies Yearbook 
Huoioautus: GNP-tiedot olivat saatavissa vain Brittiläisten Neitsytsaarten osalta (164,9 miljoonaa US$ v. 1989) ja St Helenan 
ja siitä riippuvaisten alueiden osalta (9,67 miljoonaa UK£ kaudella 1990/91). 
Tietokanta: Eurostat A 5 
^ 
J2 
RANSKAN MERENTAKAISET MAAT JA ALUEET LIITE 1 - TAULUKKO B 
Alueet 
Mayotte 
Uusi-
Kaledonia 
Ranskan 
Polynesia 
St-Pierre-
ja-Miquelon 
Etelänapa-
alueet ja 
antarktis 
Wallis ja 
Futuna Väestö 1991 
94.410 
(1990) 
169900 
199.031 
(1990) 6392 
(1990) 
13705 Pinta-ala 
km2 1991 
374 
19.103 
4.167 
242 
274 Tiheys 
as./km2 
1991 
252 
8,89 
47,76 
26,4 
50 GDP Milj. 
US$ 
1991 
476 
(1989) 2223 
(1990) 3007 GDP per 
Capita US$ 
1991 
5.041 
(1989) 
13400 
(1990) 
15270 
3.200 
(1986) 1500 Vienti 
Milj. US$ 
1992 
(1990) 
38,55 
(1988) 
839,89 
(1990) 382 
47,5 
(1985) 
13,04 Tuonti 
Milj. US$ 
1992 
(1990) 4,42 
(1990) 
424,45 
(1990) 106 
15,77 
(1985) 
0,002 Kauppatase 
Milj. US$ 
1992 
(1990) 
-34,13 
(1990) 
-414,45 
(1990) -776 
-31,73 
(1985) 
-13,038 
n 
1 
YHT. | 483.438 24.160 
Lähde: 
Mayotte: Prefektuuri, Dzadoudi. 
Uusi-Kaledonia: Alueellinen Taloudellinen Tutkimus- ja Tilastoinstituutti, Noumea 
Ranskan Polynesia: Alueellinen Tilastoinstituutti, Papeete 
St-Pierre-ja-Miquelon: Prefektuuri, place du Lieutenant, St Pierre 
Wallis ja Futur.a: Europa World Yearbook 1994, FAO Production Yearbook 1992. 
Tietokanta: EUR3STAT A 5 
ALANKOMAIDEN MERENTAKAISET MAAT JA ALUEET LIITE 1 - TAULUKKO C 
Maa 
Aruba 
Alankomaide 
n Antillit 
YHT. Väestö 1992 
71.233 
191.311 
262.544 Pinta-ala 
km2 1992 
193 
800 
993 Tiheys 
as./km2 
1992 
369 
239 PNB milj . 
US$ 1992 
1.130,16 
(1988) 1407 PNB per 
Capita US$ 
1992 
15.866 
(1988) 7395 Tuonti 
milj. US$ 
1992 
387,3 
(1990) 2093 Vienti 
milj. US$ 
1992 
22,8 
(1990) 1776 Kauppatase 
milj. US$ 
1992 
-364,5 
(1990) 
-317 
Lähde: Centraal Bureau Voor de Statistique, Curaçao. 
Bank Van de Netherlandse Antilles, Curaçao. 
Central Bank Van Aruba 
Tietokanta: EUROSTAT A 5 
GRÖNLANTI LIITE 1 - TAULUKKO D 
Alue 
Grönlanti Väestö 1993 
55.117 Pinta-ala 
km2 1993 
2.1"5.600 Tiheys 
as./km2 
1993 
0,025 GDP milj. 
US$ 1991 
919,32 PNB per 
Capita US$ 
1991 
16.679 Tuonti 
milj. US$ 
1992 
415,37 Vienti 
milj. US$ 
1992 
304,82 Kauppatase 
milj. US$ 
1992 
-110,55 
Lähde: Greenland Bureau of Statistics 
Europa World Yearbook 1994. 
Tietokanta: EUROSTAT A 5 
LIITE 2 
KOMISSION, JÄSENVALTION JA MERENTAKAISEN MAAN JA ALUEEN 
KUMPPANUUS 
Hakasulkujen välissä olevat osat poistetaan 
Artikla 234 
Yhteisön toimet perustuvat <niin pitkälle kuin mahdollista> läheiseen 
yhteistoimintaan Komission, sen jäsenvaltion, josta merentakainen maa tai alue 
on riippuvainen, sekä merentakaisen maan tai alueen asias?t toimivaltaisten 
paikallisten viranomaisten kesken. 
Tästä yhteistoiminnasta käytetään jatkossa nimitystä "kumppanuus". 
Artikla 235 
1. Kumppanuus koskee Yhteisön suorittamien toimien ohjelmointia, valmistelua, 
rahoitusta, seurantaa ja arviointia käsillä olevan päätöksen puitteissa samoin 
kuin mitä tahansa merentakaisen maan tai alueen ja Yhteisön välisissä suhteissa 
ilmenevää ongelmaa. 
2. Tässä tarkoituksessa merentakaisten maiden ja alueiden liitännäisjäsenyyttä 
varten <voidaan perustaa) perustetaan työryhmiä, joiden lucnne on neuvoa-antava 
ja joissa on mukana artiklassa 234 mainitut kolme osapuolta, joko merentakaisen 
maan tai alueen maantieteellisen vyöhykkeen perusteella tai yhdestä ja samasta 
jäsenvaltiosta riippuvaisuuden perusteella, erityisesti merentakaisen maan tai 
alueen asiassa toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä, mikäli asia koskee 
heitä. Näitä ryhmiä muodostetaan: 
joko ad hoe -periaatteella erityisten ongelmien käsittelyä varten, 
tai pysyvästi liitännäisjäsenyyspäätöksen voimassaoloajan puitteissa <tässä 
tapauksessa ne kokoontuvat vähintään kerran vuodessa todetakseen tämän päätöksen 
toimeenpanon tilanteen tai käsitelläkseen muita pykälässä 1 käsiteltyjä 
kysymyksiä.> 
3. Komissio vastaa näiden ryhmien puheenjohtajuudesta. Pankin edustaja on 
mukana niiden kokouksissa, milloin sitä koskevia asioita käsitellään 
esityslistassa. 
^ 
Ryhmien kokousten yleiset kulut ja merentakaisten maiden tai alueiden 
edustajien osallistumiskulut ovat merentakaisten maiden ta:: valtioiden asiassa 
toimivaltaisten viranomaisten vastuulla. 
Artikla 236 
1. Komissio tiedottaa työryhmätyöskentelyn tuloksista eli suosituksista muille 
merentakaisille maille tai alueille. 
2. Komissio ottaa huolellisesti huomioon työryhmien mielipiteet, erityisesti 
milloin ne koskevat sen harjoittamaa Euroopan kehittämisrahaston hallintoa. 
Lisäksi Komissio voi tarvittaessa tehdä niistä ehdotuksia Neuvostolle, jotta 
sopimuksen artiklan 136 perusteella ryhdytään toteuttamaan uusia merentakaisten 
maiden ja alueiden EY-liitännäisjäsenyyttä koskevia sovelluksia, erityisesti 
sellaisia jotka liittyvät sisämarkkinoiden loppuun viemiseen merentakaisten 
maiden ja alueiden suhteen. 
K 
LIITE 3 
TEOLLISUUDEN KEHITYSKESKUS 
Artikla 48 
Merentakaisten maiden tai alueiden asiassa toimivaltaisten viranomaisten 
pyynnöstä ne voivat käyttää Teollisuuden kehittämiskeskuksen palveluja, johon 
Keskukseen viitataan Lomé IV:n sopimuksen artikloissa 87 - 96 ja jonka 
tavoitteet ja toiminta kuvataan jäljempänä, tai Euro-info-keskusten palveluja, 
jotka on perustettu helpottamaan yritysten toimintaa Yhteisön politiikan 
puitteissa. 
Ne kustannukset, joita mahdollisesti aiheutuu siitä, että merentakaiset maat ja 
alueet käyttävät Teollisuuden kehittämiskeskuksen tai Euro-jnfo-keskusten 
palveluja, rahoitetaan artiklassa 154 säädettyjen resurssien kautta sen mukaan, 
mihin kolmesta vyöhykkeestä kulloinkin palveluja käyttänyt merentakainen maa tai 
alue kuuluu. 
Artikla 48b 
Teollisuuden kehittämiskeskus pyrkii sekä synnyttämään merentakaisiin maihin tai 
alueille teollisuusyrityksiä että tukemaan niiden toimintaa rohkaisemalla ennen 
kaikkea Yhteisön taloudellisten operaattoreiden ja merentakaisten maiden ja 
alueiden yhteisiä aloitteita. 
Tehokkuuden takaamiseksi Teollisuuden kehittämiskeskus keskittää toimintansa 
niihin merentakaisiin maihin tai alueille, jotka ovat. omissa 
nimellisohjelmissaan nimenneet teollisuuden kehitykseen tai yksityiselle 
sektorille suunnatun tukitoiminnan kaiken kaikkiaan yhteisön avun 
keskityssektoriksi. 
Merentakaisissa maissa tai alueilla Teollisuuden kehittämiskeskus työskentelee 
teollisuuden ja yksityissektorin kehittämisen tukiohjelmien puitteissa, jotka on 
laadittu nimellissuunnitelmien toteuttamista varten. Se suuntaa toimintansa 
pieniin ja keskisuuriin teollisuusyrityksiin. 
Teollisuuden kehittämiskeskus harjoittaa yllämainittuja toimintoja 
selektiivisesti, korostaen yhteis- ja alihankkijayritysten mahdollisuuksia. 
Artikla 48c 
te 
1. Teollisuuden kehittämiskeskus harjoittaa artiklassa 48b mainittuja 
toimintoja antaen etusijan sellaisille projekteille, joissa on varmaa 
potentiaalia. Sen toiminta koostuu ennen kaikkea seuraavasti: 
a) se etsii merentakaisista maista tai alueilta taloudellisesti 
toteutettavissa olevat teolliset projektit, antaa niille tietoa, arvioi niitä, 
edistää niitä ja osallistuu niiden toteuttamiseen; 
b) se tekee tutkimuksia ja arviointeja, joiden tavoitteena on selvittää 
konkreettiset yhteistyömahdollisuudet Yhteisön kanssa merentakaisten maiden tai 
alueiden teollisen kehityksen edistämiseksi sekä sopivien toimien toteuttamisen 
helpottamiseksi; 
c) toimittaa tietoa ja tarjota konsultointi- ja erityisiä teknisiä palveluja, 
joihin sisältyy mm. kannattavuustutkimuksia pyrkimyksenään nopeuttaa 
teollisuusyritysten luontia ja/tai uudistamista; 
d) etsiä potentiaalisia merentakaisten maiden tai alueiden ja Yhteisön 
liikekumppaneita yhteisten investointien tekemiseksi sekä näiden toteuttamisen 
ja seurannan avustamiseksi; 
e) etsiä ja antaa tietoa mahdollisista rahoituslähteistä, antaa apua 
rahoitussuunnitelman tekemisessä ja tarpeen tullen antaa apua niiden varojen 
mobilisaatioon, jotka ovat peräisin näistä lähteistä, merentakaisten maiden ja 
alueiden teollisten projektien käyttöön; 
f) etsiä, kasata, arvioida ja välittää tietoja ja neuvoja sopivien teollisten 
teknologioiden hankinnasta, soveltamisesta ja kehittämisestä, milloin ne 
liittyvät tiettyihin projekteihin, ja tarvittaessa antaa apua kokeellisen tai 
näytteenomaisen toiminnan yhteydessä. 
2. Teollisuuden kehittämisrahasto voi tavoitteidensa toteuttamisen 
helpottamiseksi pääasiallisten toimiensa lisäksi: 
a) tehdä tutkimuksia, markkinatutkimuksia ja arvioita sekä kerätä ja levittää 
kaiken tarpeellisen tiedon, joka koskee teollisen yhteistyön ehtoja ja 
mahdollisuuksia ja ennen kaikkea taloudellisia ympäristötekijöitä, kohtelua jota 
mahdolliset investoijat voivat odottaa, samoin kuin kannattavien 
teollisuusprojektien mahdollisuuksista; 
b) auttaa sopivissa tapauksissa edistämään merentakaisissa maissa tai alueilla 
valmistettujen tuotteiden markkinointia paikan päällä, muii ->n merentakaisten 
1> 
maiden ja alueiden, AKT-maiden ja Yhteisön markkinoilla tarkoituksenaan edistää 
tehdyn tai luodun teollisen kapasiteetin optimaalista käyttöä; 
c) etsiä Yhteisön ja merentakaisten maiden ja alueiden teolliset päättäjät, 
promoottorit ja taloudelliset ja rahoitukseen liittyvät operaattorit sekä 
organisoida ja helpottaa kaikenlaisia yhteydenottoja ja tapaamisia näiden 
kesken; 
d) etsiä merentakaisten maiden ja valtioiden asiassa toimivaltaisten 
viranomaisten ilmoittamien tarpeiden perusteella mahdollisuuksia ammatilliseen 
koulutukseen, joka pääasiassa tapahtuu työpaikoilla, jotta merentakaisten maiden 
ja alueiden toimivien tai niihin suunniteltujen teollisuusyritysten 
työvoimatarve tulee tyydytetyksi ja, mikäli tarpeen, auttaa tähän tähtäävien 
toimien käynnistämisessä; 
e) koota ja levittää kaikkea tarpeellista tietoa merentakaisten maiden ja 
alueiden teollisesta potentiaalista sekä Yhteisön ja merentakaisten maiden ja 
alueiden teollisuustoimialojen kehityksestä, 
f) suosia alihankintaa sekä alueellisten (regionaalisten) teollisten 
projektien laajentamista ja syventämistä. 
Tr 
LIITE 4 
TERVEYDENHOITO JA RAVINTO 
Artikla 88b 
1. Yhteisö tunnustaa terveydenhoidon osa-alueen merkityksen merentakaisten 
maiden ja alueiden kestävän ja omaehtoisen kehityksen edellytyksenä. 
Yhteistyöllä pyritään helpottamaan pääsyä riittävään lääketieteelliseen hoitoon 
ja näin edistämään oikeudenmukaisuutta, sosiaalista oikeutta, helpottamaan 
sairauksien ja kuolleisuuden aiheuttamaa taloudellista rasitetta sekä 
rohkaisemaan julkista sektoria kokonaisvaltaisesti osallistumaan kansojen 
terveyden ja hyvinvoinnin edistämistoimiin. 
Näiden tavoitteiden toteuttaminen edellyttää: 
systemaattisia pitkän tähtäyksen toimia terveydenhoidon sektorin 
parantamiseksi ja voimistamiseksi, 
kokonaisvaltaisen terveydenhoidon suuntautumisohjelmien laatimista 
olemassa olevien inhimillisten, taloudellisten ja aineellisten resurssien 
parempaa hallintaa ja käyttöä. 
2. Tässä tarkoituksessa tällä sektorilla tapahtuva yhteistyö pyrkii tukemaan 
toimivia ja toteutettavissa olevia terveyspalveluja, jotka ovat hinnaltaan 
kohtuullisia, kulttuurisella tasolla hyväksyttäviä, maantieteellisesti oikein 
sijaitsevia ja teknisesti toimivia. Yhteistyö kiinnittää erityistä huomiota 
siihen integroituun toimintaan, joka pyrkii luomaan ennalta ehkäisevän 
terveydenhuollon laajentamisen, tautien hoidon parantamisen sekä sairaala- ja 
peruspalvelujen toisiaan täydentävyyden periaatteen pohjalta 
terveydenhoitopalveluja ensisijaisten hoitotavoitteiden politiikan mukaisesti. 
3. Terveydenhoitoalan yhteistyössä voidaan tukea: 
perusterveydenhoitopalvelujen parantamista ja laajentamista samoin kuin 
sairaaloiden parantamista ja koko terveydenhoitojärjestelmän oikean toimivuuden 
kannalta oleellisten laitteiden ylläpitoa, 
terveydenhoidon sektorin suunnitelmallisuutta ja hallintoa, mukaanlukien 
tilastollisten palvelujen parantaminen, terveydenhoidon sektorin 
rahoitusstrategioiden suunnittelu alueellisella (territoriaalisella), 
alueellisella (regionaalisella) ja paikallistasolla, joista viimeksi mainitulla 
peruspalvelujen koordinaatiota pyritään ensisijaisesti kehittämään erikoistuneen 
T*l 
peruspalvelun tarjonnan sekä laajalle levinneiden tautien hävittämiseksi 
laadittujen ohjelmien toteuttamisen kautta, 
alueen perinteisen lääketieteen integraatiota nykyaikaisen terveydenhoidon 
hoitomuotojen kanssa, 
ohjelmia ja strategioita, jotka koskevat keskeisten lääkkeiden toimituksia 
eli lääkehuoltoa, mukaanlukien lääkkeiden ja kulutustavaroiden paikalliset 
tuotantoyksiköt, ottaen huomioon alueen perinteisen farmakopeen erityisesti 
lääkekasvien käyttöön liittyen, mitä on tutkittava ja kehitettävä. 
terveydenhoitohenkilökunnan kouluttamista kokonaisohjelman puitteissa, 
mukaanlukien kansanterveyden suunnittelijat, johtajat, ha!3intohenkilöt sekä 
asiantuntijat mutta myös kenttähenkilökunta, suhteessa niihin todellisiin 
tehtäviin, joita eri tasoilla on suoritettava, 
tukea koulutus- ja tiedotusohjelmille ja -kampanjoille, jotka koskevat 
endeemisten tautien hävittämistä, ympäristöhygienian parantamista, taistelua 
huumeiden käyttöä, tarttuvia tauteja ja muita kansanterveyttä suuresti 
haittaavia vitsauksia vastaan integroitujen terveydenhoitojärjestelmien 
puitteissä, 
merentakaisten maiden ja alueiden tutkimuslaitosten, niiden yliopistojen 
tiedekuntien ja erikoiskoulujen toiminnan vahvistamista erityisesti 
kansanterveyden alueella. 
8> 
YMPÄRISTÖ 
Artikla 16 pykälä 2b 
Merentakaisista maista tai alueilta Yhteisön alueelle suuntautuvaan vaarallisten 
jätteiden tuontiin on sovellettava Neuvoston 1. helmikuuta 1993 antamaa 
määräystä ETY 259/935 jätteiden Euroopan Yhteisöön ja Yhteisöstä tapahtuvan 
kuljetuksen seurannasta ja valvonnasta. 
Virallinen Lehti L 30 päivätty 6.2.1993, s. 1 
%\ 
LIITE 5 
KAUPALLISHALLINNOLLINEN JÄRJESTELMÄ 
1. Artiklan 101 pykälä 1 korvataan seuraavalla tekstillä-
"Merentakaisista maista tai alueilta peräisin olevat tuotteet sallitaan 
tuotaviksi Yhteisöön tuontimaksuitta." 
2. Artiklan 101 pykälään 3a lisätään seuraava: 
"Mikäli yhteisön maatalouspolitiikan puitteissa institutionaalisen 
hintajärjestelmän piiriin kuuluvien tuotteiden osalta havaitaan 
markkinahäiriöiden riski, joka johtuu näiden tuotteiden vaihdannasta 
merentakaisten maiden tai alueiden ja Yhteisön kesken, Kom.\söio voi asianomaisia 
viranomaisia kuultuaan määrätä referenssihinnan kyseiselle tuotteelle artiklassa 
235 säädetyn kumppanuusmenettelyn puitteissa. 
Referenssihinta asetetaan merentakaisten maiden ja alueiden taloudellisen 
ja sosiaalisen kehittämisen tavoitteet huomioiden sellaiselle tasolle, ettei 
sopimuksen artiklassa 39 mainittujen tavoitteiden noudattamisen kannalta 
ehdottoman tarpeellinen taso ylity ja että merentakaisista maista tai alueilta 
peräisin oleville tuotteille taataan paremmat tuontiehdot kuin ne, joita 
sovelletaan samoihin tuotteisiin silloin kun peräisin jostain kolmannesta 
maasta, jolla on Yhteisön kanssa tapahtuvassa vaihdannassa suosituimmuuskohtelu. 
Referenssihintajärjestelmä sekä sen noudattamisen kannalta tarpeelliset 
toimet pannaan toimeen määräyksen (ETY) 136/666 artiklassa 38 säädetyllä tavalla 
tai tapauskohtaisesti sellaisten muiden määräysten muiden artiklojen mukaisesti, 
jotka koskevat maatalousmarkkinoiden yhteisjärjestelyä." 
Määräys koskien markkinoiden yhteisjärjestelyä rasvojen osalta. Virallinen 
ti L 172 päivätty 30.09.1966, s. 1. 
sz 
LIITE 5 
TEKNINEN KUMULOITUMISTA KOSKEVA MUUTOS 
(Liite II päätökseen 91/482/ETY) 
Artiklan 6 pykälään 4 lisätään termi "kuitenkin" ja sen jälkeen koko artiklan 7 
teksti. Vanha artikla 7 poistetaan. Tällöin artikla 6 kuuluu: 
"Artikla 6 
Kumuloituminen 
1. Tässä yhteydessä oletetaan, että merentakaiset maat ja alueet muodostavat 
yhden alueen (territorion). 
2. Kun täysin Yhteisön tai AKT-maiden alueella syntyneitä tuotteita työstetään 
tai jalostetaan merentakaisissa maissa tai alueilla, ne katsotaan täysin 
syntyneiksi merentakaisissa maissa tai alueilla. 
3. Yhteisössä tai AKT-maissa suoritettu työstäminen tai jalostaminen katsotaan 
merentakaisissa maissa tai alueella tehdyksi, milloin syntyneitä aineita tämän 
jälkeen työstetään tai jalostetaan merentakaisissa maissa tai alueilla. 
4. Pykäliä 2 ja 3 sovelletaan kaikkeen merentakaisissa maissa tai alueilla 
suoritettuun työstämiseen tai jalostukseen, johon sisältyy .-»rtiklan 3 pykälässä 
3 mainitut operaatiot. Kuitenkin alkuperäiset tuotteet, jotka koostuvat kahdessa 
tai useammassa merentakaisessa maassa tai alueella taikka yhdessä tai useamassa 
AKT-maassa ja yhdessä tai useammassa merentakaisessa maassa tai alueella 
: j y n t yneiskä tai tarpeellisessa määrin jalostetuista aineista, katsotaan olevan 
peräisiksi siitä merentakaisesta maasta tai alueelta tai AKT-maasta, jossa 
viimeinen työstäminen tai jalostus on tehty, kunhan tämä työstäminen tai 
jalostus ylittää artiklan 3 pykälässä 3 mainittujen riittämättömien 
operaatioiden rajan tai ylittää useamman tällaisen operaation kumuloituneen 
määrän. 
KANARIAN SAARET 
(Liite II päätökseen 91/482/ETY) 
Liitteen II "Kanarian, Ceutan ja Melillan saaret" kohdasta IV samoin kuin tämän 
kohdan muodostavasta artiklasta 31 on poistettava käsite "Kanarian saaret". 
£** vJ 
LIITE VIISI 
ROMMI 
(Liite V päätökseen 91/482/ETY) 
1. tammikuuta 1996 liite V korvataan seuraavalla tekstillä: 
"1. Tuotteiden, joiden koodit ovat NC 2208 40 10, 2208 40 90, 2208 90 11 ja 
2208 90 19 ja jotka ovat peräisin merentakaisista maista tai alueilta, tuontiin 
sovellettavaa järjestelmää voidaan tarkistaa siinä tapauks* t:sa, että näiden 
tuotteiden tuonti on luonteeltaan sellaista, että se aiheuttaa haittaa Yhteisön 
rommintuotannolle, erityisesti perinteisen rommin tuotannolle. 
2. Neuvosto, joka perustaa päätöksensä Komission ehdotukven määräenemmistöön, 
päättää tarpeen tullen pykälässä 1 mainittujen toimien soveltamiseksi 
tarvittavista toimista." 
&4 
LIITE 6 
LIIKKEENPERUSTAMISEEN JA PALVELUIHIN SOVELLETTAVA HAI.LINTOJÄRJESTELMÄ 
Artikla 232 
(alleviivattu teksti osoittaa ehdotetut muutokset) 
Mitä tulee liikkeenperustamiseen sekä palvelutarjontaan sovellettavaan 
hallintojärjestelmään, sopimuksen artiklan 132 pykälän 5 mukaisesti ja 
seuraavien pykälien 1 ja 2 mukaisesti, 
jäsenvaltiot menettelevät merentakaisten maiden ja alueiden kansallisten, 
yhtiöiden ja yritysten suhteen syrjimättömyyden pohjalta. 
1. Kuitenkin merentakaisen maan tai alueen asiassa toimivaltaiset viranomaiset 
voivat laatia ohjesääntöjä, joilla poiketaan paikallisten asukkaiden tai 
yritysten eduksi määräyksistä, joita normaalisti sovelletaan kaikkiin 
jäsenvaltioiden kansalaisiin, yhtiöihin ja yrityksiin sillä ehdolla, että 
ohjesäännöt koskevat ainoastaan kyseisen merentakaisen maan tai alueen oman 
talouden herkkiä sektoreita ja että ne annetaan paikallisen työllisyyden 
edistämiseksi tai tukemiseksi. 
a) Näitä derogaatioita voi antaa Komissio merentakaisten maiden ja 
alueiden asiassa toimivaltaisten viranomaisten pyynnöstä ja kumppanuusmenettelyn 
artikloissa 234 - 236 tarkoitettujen yhteisneuvottelujen jälkeen. 
b) Tämä pyyntö on perusteltava mainitsemalla ne sektorit, joihin se 
kohdistuu sekä kesto ja muut toimet, joihin on aiottu ryhtyä. Siitä ilmoitetaan 
Komissiolle, joka puolestaan informoi jäsenvaltioita asiasta ja tekee siitä 
päätöksen kolmen kuukauden määräajan kuluttua. Ellei Komissio ole ilmoittanut 
kantaansa tämän määräajan kuluttua, derogaatio katsotaan hyväksytyksi. 
c) Nämä derogaatiot julkaistaan Euroopan Yhteisön Vii.allisessa Lehdessä. 
2. Ellei jonkin jäsenvaltion edellytetä jonkin tietyn to. minnon yhteydessä 
osoittavan yhteisöoikeuden tai sen puuttuessa kansallisen oikeuden nojalla 
syrjimättömyyskohtelua jonkin merentakaisen maan tai alueen sellaisille 
asukkaille, jotka ovat jäsenvaltion kansalaisia tai joilla on johonkin 
merentakaiseen maahan tai alueeseen liittyvä juridinen asema, tai merentakaiseen 
maassa tai alueella artiklassa 233 määritellysti toimivilla yhtiöille tai 
'•6 
yrityksille, tämän merentakaisen maan tai alueen viranomaisten edellytetä 
osoittavan vastaavaa kohtelua. 
Artikla 233Q, 
1. Merentaksiin maihin ja alueisiin laajennetaan Yhteisön sitoumusten 
nautintaoikeus, jonka perustana on Palvelujen kaupan yleissopimus (GATS). 
2. Palvelujen kaupan hallintojärjestelmän suhteen merentakaiset maat ja alueet 
kohtelevat jäsenvaltioiden yhtiöitä, kansalaisia ja yrityksiä sellaisella 
tavalla, ettei se saata heitä epäsuositumpaan asemaan mikä kolmansien maiden 
yhtiöillä, kansalaisilla ja yrityksillä on. 
Artikla 233b 
Merentakaisissa maissa tai alueilla hankittujen ammattipät?vyyksien 
tunnustamisprosessin loppuun saattamiseksi Komissio ryhtyy asiasta 
kiinnostuneiden jäsenvaltioiden kanssa valmistelutöihin tarkoituksenaan tarpeen 
tullen laatia luettelo niistä merentakaisten maiden tai alueiden asukkaiden 
kyseissä maissa tai alueilla hankkimien ammatillisista pätevyyksistä, jotka 
tunnustettaisiin jäsenvaltioissa sikäli kuin nämä pätevyydf" vastaavat Yhteisön 
säätämää alinta hyväksyttyä koulutustasoa. 
&è> 
ISSN 1024-4492 
KOM(94) 538 lopullinen 
AÖ-L/TL JVX JK. J A 11 
FI 01 
Luettelonumero : CB-CO-94-565-F1-C 
ISBN 92-77-86865-1 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxembourg