[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 23.1.2007

SEK(2007) 65 lopullinen

Suositus:

NEUVOSTON LAUSUNTO

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010

(komission esittämä)

PERUSTELUT

1. Yleistä taustaa

Heinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Kun sopimusta vuonna 2005 uudistettiin, todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen finanssipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä lisäämään sopimuksen vaikuttavuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.

Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelma, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistettu ohjelma vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetun) vakausohjelman, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetun) lähentymisohjelman). Saksa toimitti ensimmäisen vakausohjelmansa tammikuussa 1999. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 15 päivänä maaliskuuta 1999 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.

2. Taustaa tarkistetun ohjelman arvioimiseksi

Komissio on tutkinut Saksan uusimman tarkistetun vakausohjelman, joka toimitettiin sille 30 päivänä marraskuuta 2006, ja on antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi (ks. jäljempänä keskeiset kohdat, joita on arvioitu).

Jotta voitaisiin saada kuva siitä, millaisessa kehyksessä uudessa vakausohjelmassa esitettyä finanssipoliittista strategiaa arvioidaan, jäljempänä esitetään tiivistelmä seuraavista seikoista:

1. talouden ja finanssipolitiikan kehitys kymmenen viime vuoden aikana

2. maan tilanne vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavaa menettelyä koskevien säännösten perusteella (liiallisia alijäämiä koskeva menettely)

3. viimeisin arvio maan tilanteesta vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevien säännösten perusteella (tiivistelmä edellistä tarkistettua vakausohjelmaa koskevasta neuvoston lausunnosta) ja

4. komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta.

2.1. Talouden ja finanssipolitiikan viimeaikainen kehitys

Saksassa on kymmenen viime vuoden aikana ollut käynnissä sopeutuskausi jälleenyhdistymisen aiheuttaman epätasapainon korjaamiseksi. Maltillinen palkkapolitiikka on edesauttanut ulkoisen hintakilpailukyvyn palautumista, ja Saksa on saanut uusia vientimarkkinaosuuksia erityisesti vuodesta 2000 lähtien. On huomionarvoista, että Saksan ulkoisen hintakilpailukyvyn palautuminen on tapahtunut samanaikaisesti kun pitkät reaalikorot olivat muissa euroalueen maissa alhaisemmat kuin Saksassa. Saksa on kuitenkin viime aikoina joutunut huomaamaan, ettei vahva vientikehitys aina nopeasti johda kotimaisen kysynnän kasvuun.

Saksan kasvuongelmat ovat lähinnä rakenteellisia luonteeltaan. Talouden kasvua jarruttavat lähinnä tuotannontekijöiden kokonaistuottavuuden hidas kasvu ja korkea rakenteellinen työttömyys. Potentiaalinen kasvu on hidastunut huomattavasti, ja lisäksi se on jäänyt jälkeen muista euroalueen jäsenvaltioista. Talouspolitiikan haasteena on kasvuedellytysten parantaminen tarttuen samalla työvoiman, tuotannontekijöiden tuottavuuden ja – vähäisemmässä määrin – pääoman muodostuksen ongelmiin. Tehtävää ei helpota se, että julkisen talouden tilanne on kireä viimeaikaisista parannuksista huolimatta.

Saksan viranomaiset ovat toteuttaneet uudistuksia esimerkiksi työmarkkinoilla tai mikrotalouden puolella tutkimuksen ja innovoinnin edistämiseksi, mutta kuluu vielä jonkin aikaa ennen kuin uudistusten vaikutukset näkyvät kokonaisuudessaan. Myös muilla aloilla, esimerkiksi yritysverotuksessa, harkitaan uudistuksia. Todennäköisesti lisätoimia tarvitaan varsinkin työmarkkinoilla, jotta potentiaalista kasvua voidaan huomattavasti lisätä pitkällä aikavälillä.

2.2. Saksan liiallista alijäämää koskeva menettely

Perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 1467/97 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti neuvosto antoi Saksalle 21 päivänä tammikuuta 2003 suosituksen, jossa se kehotti Saksaa lopettamaan liiallisen alijäämän tilanne mahdollisimman pian ja viimeistään vuoteen 2004 mennessä. Suositus on julkaistu. Kuten todettiin komission 14 päivänä joulukuuta 2004 antamassa tiedonannossa, johon neuvosto yhtyi 18 päivänä tammikuuta 2005, vuosi 2005 olisi katsottava liiallisen alijäämän korjaamisen asianmukaiseksi määräajaksi, kun otetaan huomioon neuvoston 25 päivänä marraskuuta 2003 tekemien päätelmien ja yhteisöjen tuomioistuimen 13 päivänä heinäkuuta 2004 antaman tuomion luoma ainutlaatuinen tilanne.

Koska julkisen talouden alijäämä ylitti vuonna 2005 3 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen, neuvosto päätti 14 päivänä maaliskuuta 2006 esittää Saksalle perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan mukaisen vaatimuksen, jonka mukaan Saksan on toteutettava liiallisen alijäämän korjaamisen edellyttämät toimenpiteet ”mahdollisimman nopeasti tai viimeistään vuoteen 2007 mennessä”. Neuvosto vaati erityisesti, että ”Saksan on varmistettava, että suhdannetasoitettu rahoitusasema (pois lukien kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet) paranee kumulatiivisesti vähintään yhden prosenttiyksikön vuosina 2006 ja 2007”. Lisäksi Saksaa kehotettiin ”ryhtymään tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että julkisen talouden vakauttamista kohti keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaa julkisen talouden rakenteellista tasapainoa jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu, supistamalla rakenteellista alijäämää vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen”. Saksan esitettyä 5 päivänä heinäkuuta täytäntöönpanokertomuksen komissio antoi 19 päivänä heinäkuuta 2006 tiedonannon, jossa se ilmoitti neuvostolle, että Saksa oli edistynyt riittävästi liiallisen alijäämän korjaamisessa neuvoston vahvistamassa määräajassa ja ettei liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä tuolloin enää tarvittu lisätoimia. Neuvosto yhtyi tähän kantaan 10 päivänä lokakuuta 2006 pitämässään kokouksessa.

2.3. Neuvoston edellisestä ohjelmasta esittämä lausunto

Neuvosto antoi 14 päivänä maaliskuuta 2006 lausunnon tarkistetusta vakausohjelmasta, joka kattoi vuodet 2005–2009. Neuvosto totesi, että ”hallituksen julkisen talouden vakauttamiselle ohjelmassa antama etusija on tervetullut, mutta julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen ja pitkän aikavälin kestävyyteen liittyy riskejä”. Ottaen huomioon myös perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan mukaisen päätöksen, jonka neuvosto teki 14 päivänä maaliskuuta, neuvosto kehotti ”Saksaa:

- varmistamaan suunnitellun kumulatiivisen rakenteellisen sopeutuksen, joka on vähintään yksi prosenttiyksikkö vuosina 2006—2007 ja jonka avulla julkisen talouden alijäämä saatetaan realistisella ja kestävällä tavalla alle 3 prosentin suhteessa BKT:hen viimeistään vuoteen 2007 mennessä;

- saavuttamaan nopeasti keskipitkän aikavälin tavoitteen supistamalla rakenteellista rahoitusasemaa vähintään 0,5 prosenttiyksikköä vuodessa liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeen. Tavoitteeseen olisi pyrittävä erityisesti hillitsemällä menoja suunnitellusti ja määrätietoisesti, jotta sosiaaliturvamaksuja voidaan alentaa suunnitelmien mukaisesti, ja varmistamalla, että ilmoitettu yritysverotuksen uudistus ei vaaranna julkisen talouden vakauttamista;

- toteuttamaan suunnitelmat liittovaltiojärjestelmän uudistamiseksi, jotta parannetaan talousarviokehystä ja täten autetaan varmistamaan julkista taloutta koskevien tavoitteiden saavuttaminen kaikilla hallinnon tasoilla.”

2.4. Komission arvio lokakuun 2006 kansallisesta uudistusohjelmasta

Saksa on esittänyt kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman, jonka täytäntöönpanosta toimitettiin kertomus 18 päivänä lokakuuta 2006. Saksan kansallisessa uudistusohjelmassa pidetään keskeisinä haasteina/painopisteinä seuraavia: osaamisyhteiskunta, markkinoiden toiminta ja kilpailukyky, liiketoimintaympäristö, julkisen talouden kestävyys (mukaan lukien kestävä kasvu ja sosiaaliturva), ekologinen innovointi ja työmarkkinoiden uudistaminen.

Komission tätä ohjelmaa koskevasta arviosta (joka hyväksyttiin osana joulukuussa 2006 esitettyä vuotuista seurantakertomusta [2] ) kävi ilmi, että Saksa edistyy kaiken kaikkiaan hyvin kansallisen uudistusohjelmansa täytäntöönpanossa ja erityisesti makro- ja mikrotalouden keskeisten haasteiden ja painopisteiden suhteen. Työllisyyden alalla kehitys on kuitenkin hitaampaa. Ottaen huomioon havaitut vahvuudet ja heikkoudet suositettiin, että Saksa toteuttaisi toimia julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden, tavara- ja palvelumarkkinoiden kilpailun ja rakenteellisen työttömyyden suhteen.

Keskeiset kohdat, joita on arvioitu Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 1 kohdan (vakausohjelmat) ja 9 artiklan 1 kohdan (lähentymisohjelmat) nojalla on arvioitu seuraavat seikat: ovatko ohjelman taustalla olevat taloutta koskevat oletukset realistisia; mikä on jäsenvaltioiden esittämä keskipitkän aikavälin tavoite ja onko sopeutusura sopiva; ovatko sopeutusuran suhteen toteutettavat ja/tai ehdotetut toimenpiteet riittäviä keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi suhdannekierron aikana; arvioitaessa keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa: toteutetaanko sopeutustoimia enemmän taloudellisesti hyvinä aikoina (taloudellisesti huonoina aikoina sopeutustoimia voidaan toteuttaa vähemmän) ja – euroalueen ja ERM II -jäsenvaltioiden osalta – pyrkiikö jäsenvaltio vuosittain parantamaan suhdannetasoitettua rahoitusasemaansa ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi); määriteltäessä keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa sopeutusuraa (jäsenvaltiot, jotka eivät ole vielä saavuttaneet tavoitettaan) tai sallittaessa väliaikainen poikkeama keskipitkän aikavälin tavoitteesta (jäsenvaltiot, jotka ovat saavuttaneet tavoitteensa): sellaisten huomattavien rakenneuudistusten toteuttaminen, jotka tuovat suoria pitkäaikaisia kustannussäästöjä (myös potentiaalista kasvua lisäämällä) ja joilla on sen vuoksi todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen (edellyttäen, että säilytetään riittävä varmuusmarginaali, jolla varmistetaan, ettei 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity, ja edellyttäen, että julkisen talouden rahoitusaseman odotetaan palaavan takaisin keskipitkän aikavälin tavoitteeseen ohjelmakaudella); erityistä huomiota on kiinnitettävä eläkeuudistuksiin, joilla otetaan käyttöön monipilarinen järjestelmä, johon sisältyy pakollinen täysin rahastoiva pilari; vastaako jäsenvaltion talouspolitiikka talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Ohjelmassa esitettyjen makrotaloudellisten oletusten realistisuutta arvioidaan komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen perusteella ja soveltaen yhteisesti sovittuja menetelmiä, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa. Arvioitaessa, vastaako ohjelma talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja, käytetään perustana vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyviä julkista taloutta koskevia talouspolitiikan laajoja suuntaviivoja. Arviointi kattaa myös seuraavat: kuinka velkasuhde on kehittynyt ja miltä julkisen talouden kestävyys näyttää pitkällä aikavälillä. Näihin olisi vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanon tehostamisesta 20 päivänä maaliskuuta 2005 annetun neuvoston selvityksen mukaan kiinnitettävä riittävästi huomiota julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnassa. Komission 12 päivänä lokakuuta 2006 antamassa tiedonannossa määritellään, kuinka pitkän aikavälin kestävyyttä olisi arvioitava [3]; kuinka hyvin ohjelma on sopusoinnussa jäsenvaltion esittämän, kasvua ja työllisyyttä tukevan uudistetun Lissabonin strategian mukaisen kansallisen uudistusohjelman kanssa. Eurooppa-neuvostolle 7 päivänä kesäkuuta 2005 esittämiensä vuosien 2005–2008 julkista taloutta koskevien laajojen suuntaviivojen saatteessa Ecofin-neuvosto totesi, että kansallisten uudistusohjelmien olisi vastattava vakaus- ja lähentymisohjelmia; onko noudatettu käytännesääntöjä [4], joissa muun muassa määrätään vakaus- ja lähentymisohjelmien yhteisestä rakenteesta ja tietotaulukoista. |

- Suositus:

NEUVOSTON LAUSUNTO

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti Saksan tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2006–2010

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ON ANTANUT TÄMÄN LAUSUNNON:

5. Neuvosto tutki [27 päivänä helmikuuta 2007] Saksan tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2006–2010.

6. Ohjelman perustana olevassa makrotaloudellisessa skenaariossa ennustetaan kokonaistuotannon kasvun hidastuvan väliaikaisesti vuoden 2006 2,3 prosentista 1,4 prosenttiin vuonna 2007, jonka jälkeen kasvu olisi keskimäärin 1 ¾ prosenttia ohjelmakauden loppuun. Saatavilla olevien tietojen perusteella arvioituna (ensimmäinen virallinen ennuste BKT:n kasvusta vuonna 2006 on 2,5 %) skenaarion perustana olevat ennusteet näyttävät realistisilta vuoteen 2008 asti ja sen jälkeen hivenen optimistisilta suhteessa komission ennusteisiin potentiaalisesta kasvusta. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat korkeilta.

7. Vuonna 2006 julkisen talouden alijäämä on ohjelman mukaan 2,1 prosenttia suhteessa BKT:hen (hallituksen viimeisimmässä ilmoituksessa tätä lukua on tarkistettu alaspäin 1,9 prosenttiin). Edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa tavoitteena oli 3,3 prosenttia suhteessa BKT:hen. Valtion verotulot ovat olleet odottamattoman suuret, eikä niitä vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti käytetty vuonna 2006. Verokertymän (eli veroista ja sosiaaliturvamaksuista saatavien tulojen) odotetaan vuonna 2006 kasvavan noin 40 prosenttiin suhteessa BKT:hen. Tämä on noin 1 prosentti enemmän suhteessa BKT:hen kuin edellisessä tarkistuksessa ennakoitiin. Julkiset menot on saatu pysymään hallinnassa vuonna 2006. Talousarviossa on pitäydytty hieman tiukemmin, koska rahansiirrot ovat vähentyneet, mikä puolestaan johtuu pääasiassa siitä, että kohentunut työmarkkinatilanne on tuonut odottamatonta helpotusta liittotasavallan työviraston menoihin. Myös korkomenot ja tukimaksut ovat olleet odotettua pienemmät.

8. Julkisen talouden keskipitkän aikavälin strategian päätavoitteena on varmistaa julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys. Tämän saavuttamiseksi ohjelmassa esitetään julkisen talouden vakauttamisen jatkamista sekä kasvun ja työllisyyden edellytysten parantamista. Liiallisen alijäämän korjaannuttua suunnitelmien mukaisesti vuonna 2006 alijäämäsuhteen ennakoidaan supistuvan ½ prosenttiyksikköä vuosittain (vuotta 2008 lukuun ottamatta) ja olevan ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2010. Perusjäämä kohenee saman mallin mukaisesti, ja perusylijäämä noussee 2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2010 mennessä. Vaikka talousarvio sisältää korjaavia toimia tulopuolella, muun muassa yleinen alv-kanta korotetaan 16 prosentista 19 prosenttiin, sekä tulo- että menosuhteen ennakoidaan olevan laskusuuntaisia vuosittaisessa vertailussa. Menosuhteen ennakoidaan supistuvan 2 ½ prosenttiyksikköä, jolloin se olisi vuoteen 2010 mennessä 43 prosenttia suhteessa BKT:hen. Suunnitelmien mukaan tähän päästään ennen kaikkia sosiaalimenoja hillitsemällä. Samalla jaksolla tulosuhteen odotetaan supistuvan vuoteen 2010 mennessä 42 prosenttiin eli 1 ½ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Verojen osuuden kasvu (esimerkiksi yleisen alv-kannan korotus vuonna 2007) tasapainottuu suurelta osin sosiaaliturvamaksujen osuuden pienenemisellä (työttömyysvakuutusmaksua alennetaan vuonna 2007 ja sosiaaliturvamaksujen osuus on yleisesti ottaen laskussa), ja samalla muista kuin veroista saatavat tulot vähenevät. Edelliseen tarkistukseen verrattuna julkisen talouden tavoitteita on nostettu kaikkina vuosina, joskaan vuodeksi 2008 ei ole suunnitteilla julkisen talouden sopeutusta.

9. Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen rahoitusaseman (eli suhdannetasoitetun julkisen talouden rahoitusaseman ilman kertaluonteisia ja muita väliaikaisia toimenpiteitä) odotetaan paranevan keskimäärin lähes ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuodessa, eli kun alijäämä vuonna 2006 oli noin 2 prosenttia suhteessa BKT:hen, se olisi noin ½ prosenttia ohjelmakauden loppuun mennessä. Edellisen tarkistetun vakausohjelman tapaan ohjelmassa esitetään julkisen talouden rahoitusaseman keskipitkän aikavälin tavoitteeksi tasapainoinen rakenteellinen rahoitusasema, jota ohjelmassa ei kuitenkaan pyritä saavuttamaan ohjelmakauden aikana. Koska keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (arviolta noin 1 ½ prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) tiukempi, sillä voitaneen turvata riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoite on vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä euroalueelle ja ERM II -jäsenvaltioille määritellyn vaihteluvälin sisällä ja heijastaa riittävästi velkasuhdetta ja keskimääräistä potentiaalista tuotannon kasvua pitkällä aikavälillä.

10. Ohjelmassa esitettyihin julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyvät riskit näyttävät olevan pitkälti tasapainossa vuonna 2007, mutta julkisen talouden toteutuma voi olla myöhempinä vuosina ennakoitua heikompi. Erityisesti riskinä on, että sosiaalimenot eivät alenekaan ennakoidulla tavalla ilman lisätoimenpiteitä, joita ei ohjelmassa täsmennetä. Itse tarkistuksessakin todetaan, että lisäuudistuksia tarvitaan työmarkkinoilla ja sosiaaliturvajärjestelmissä. Huomattava riski liittyy myös siihen, että vuodeksi 2008 suunnitellusta yhtiöveron uudistuksesta voi aiheutua julkiselle taloudelle suurempi rasite kuin ohjelmassa arvioidaan. Sen vuoksi saattaa osoittautua tarpeelliseksi kompensoida yhtiöverosta saatavien tulojen mahdollista vajetta hillitsemällä menoja. Jos yhtiöverouudistusta ei oteta huomioon, tuloennusteet vaikuttavat varovaisilta. Julkisen talouden sopeutukseen kohdistuu edelleen kuitenkin kaiken kaikkiaan negatiivisia riskejä. Erityisesti tämä koskee sopeutusuran toteutusta ohjelman loppuvuosina.

11. Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys on asianmukainen liiallisen alijäämän korjaamiseksi vuoteen 2006 mennessä eli vuotta ennen neuvoston asettamaa määräaikaa. Se vaikuttaa myös tarjoavan riittävän varmuusmarginaalin, jotta alijäämän 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ei ylity normaaleissa suhdannevaihteluissa vuodesta 2007 alkaen. Vuoteen 2008 liittyy kuitenkin joitakin riskejä. Liiallisen alijäämän korjaamisen jälkeisinä vuosina vauhtia, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, olisi tiukennettava erityisesti vuonna 2008 vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesti. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähimmäismäärällä, jonka ohjeena on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä ja vähemmän suhdannetilanteen ollessa huono. Rakenteellisen rahoitusaseman parannusta ei ole suunnitteilla vuodeksi 2008, jolloin suhdannetilanteen arvioidaan olevan hyvä. Jos vaadittua rakenteellista sopeutusuraa seurattaisiin, keskipitkän aikavälin tavoitteeseen itse asiassa päästäisiin ohjelmakaudella.

12. Julkisen bruttovelan arvioidaan vakaantuneen 67,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Velkasuhde ylittää siis sille perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Ohjelmaan sisältyvien ennusteiden mukaan velkasuhde supistuu ohjelmakauden aikana 3½ prosenttiyksikköä. Saattaa olla, ettei velkasuhde kehity niin suotuisasti kuin ohjelmassa ennakoidaan, kun otetaan huomioon alijäämätavoitteisiin kohdistuvat riskit ja ohjelmassa ennakoituihin, alijäämää supistaviin virta–varanto-korjauseriin liittyvät epävarmuustekijät. Tämän riskinarvioinnin perusteella velkasuhde ei ehkä supistu ohjelmakaudella riittävästi kohti viitearvoa.

13. Väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvat pitkän aikavälin vaikutukset ovat Saksassa lähellä EU:n keskiarvoa, vaikka jo toteutettujen eläkeuudistusten ansiosta eläkemenot kasvavat hieman vähemmän kuin monissa muissa maissa. Lakisääteisen eläkeiän nostamisesta vaiheittain 67 vuoteen vuodesta 2012 alkaen on annettu lakiesitys. Vaikka tästä korotetusta eläkeiästä on mahdollista poiketa, muutoksella parannetaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä. Uusien yksityisten eläkejärjestelyjen kehittäminen vaikuttaisi lisäksi myönteisesti eläketuloon. Julkisen talouden alkuasetelma on riski julkisen talouden kestävyydelle myös ilman väestön ikääntymisestä talousarvioon aiheutuvia pitkän aikavälin vaikutuksia. Lisäksi bruttovelan määrä ylittää perustamissopimuksen viitearvon. Saksan julkisen talouden kestävyyteen näyttää kaiken kaikkiaan liittyvän keskisuuria riskejä.

14. Vakausohjelma ei sisällä laadullista arvioita siitä, miten kansallisen uudistusohjelman täytäntöönpanosta lokakuussa 2006 esitetty kertomus kaiken kaikkiaan vaikuttaa keskipitkän aikavälin finanssipoliittiseen strategiaan. Ohjelmassa ei myöskään esitetä järjestelmällisesti tietoja siitä, millaisia suoria julkisen talouden kustannuksia tai säästöjä kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitelluista tärkeimmistä uudistuksista aiheutuisi, eikä julkista taloutta koskevissa ennusteissa oteta erityisesti huomioon, miten kansallisessa uudistusohjelmassa suunnitellut toimet vaikuttavat julkiseen talouteen. Vakausohjelmassa mainitut julkista taloutta koskevat toimet vaikuttavat kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien mukaisilta. Molemmissa ohjelmissa mainitaan muun muassa vuoden 2008 yhtiöverouudistus sekä terveydenhoitoalan uudistus. Lisäksi molemmissa ohjelmissa otetaan esiin liittovaltiojärjestelmän uudistuksen toisessa vaiheessa hallinnon eri tasojen välisten julkisen talouden suhteiden tarkistaminen kunkin tason vastuuvelvollisuuden tiukentamiseksi. Vakausohjelmassa todetaan lisäksi, että on tarpeen kehittää institutionaalinen kehys, jolla varmistetaan budjettikuri kaikilla hallinnon tasoilla ja johon sisältyy toimenpiteitä budjettikriisien ehkäisemiseksi.

15. Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimenpiteet ovat pitkälti vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen mukaisia.

16. Vakaus- ja lähentymisohjelmia koskevissa käytännesäännöissä täsmennettyjen tietovaatimusten osalta voidaan todeta, että ohjelmasta puuttuu joitakin pakollisia ja vapaaehtoisia tietoja[6].

Yleisesti ottaen voidaan todeta, että tarkistettu ohjelma on asianmukainen, jotta liiallinen alijäämä voidaan korjata vuodesta 2006 alkaen eli vuotta ennen neuvoston asettamaa määräaikaa ja jotta keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamisessa voidaan edetä tulevina vuosina. Julkisen talouden tavoitteiden saavuttamiseen liittyy kuitenkin riskejä.

Edellä olevan arvion perusteella Saksaa kehotetaan:

i) hyödyntämään hyvää suhdannetilannetta ja kiristämään keskipitkän aikavälin tavoitteeseen johtavaa rakenteellista sopeutusta vuonna 2008 ja sen jälkeen valvomalla menoja tiukasti ja varmistamalla samalla, ettei yhtiöverojärjestelmän ilmoitettu uudistus vaaranna julkisen talouden vakauttamista;

ii) parantamaan julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyttä saavuttamalla keskipitkän aikavälin tavoite ja uudistamalla erityisesti terveydenhoitojärjestelmää, kun otetaan huomioon velkataso ja ikääntymiseen liittyvien menojen ennakoitu kasvu;

iii) parantamaan talousarviokehystä budjettikurin tiukentamiseksi kaikilla hallinnon tasoilla erityisesti toteuttamalla liittovaltiojärjestelmän uudistuksen toista vaihetta koskevat suunnitelmat.

Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu

2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 | 2010 |

BKT:n määrä (% muutos) | VO marraskuu 2006 | 0,9 | 2,3 | 1,4 | 1 ¾ | 1 ¾ | 1 ¾ |

KOM marraskuu 2006 | 0,9 | 2,4 | 1,4 | 2,0 | -- | -- |

VO helmikuu 2006 | 0,9 | 1 ½ | 1 | 1 ¾ | 1 ¾ | -- |

YKHI-inflaatio (%) | VO marraskuu 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

KOM marraskuu 2006 | 1,9 | 1,8 | 2,2 | 1,2 | -- | -- |

VO helmikuu 2006 | -- | -- | -- | -- | -- | -- |

Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO marraskuu 20061 | -1,2 | -0,3 | -0,3 | -0,2 | 0,0 | 0,0 |

KOM marraskuu 20065 | -1,3 | -0,2 | -0,4 | 0,1 | -- | -- |

VO helmikuu 20061 | -0,9 | -0,7 | -1,1 | -0,7 | -0,4 | -- |

Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | -3,2 | -2,1 | -1 ½ | -1 ½ | -1 | -½ |

KOM marraskuu 2006 | -3,2 | -2,3 | -1,6 | -1,2 | -- | -- |

VO helmikuu 2006 | -3,3 | -3,3 | -2 ½ | -2 | -1 ½ | -- |

Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | -0,5 | 1/2 | 1 | 1 | 1 ½ | 2 |

KOM marraskuu 2006 | -0,5 | 0,4 | 1,1 | 1,5 | -- | -- |

VO helmikuu 2006 | -0,5 | - ½ | ½ | 1 ¼ | 1 ½ | -- |

Suhdannetasoitettu julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20061 | -2,6 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |

KOM marraskuu 2006 | -2,6 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |

VO helmikuu 20061 | -2,9 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1.1 | -- |

Rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20063 | -2,7 | -2,0 | -1,5 | -1,5 | -1,0 | -0,6 |

KOM marraskuu 20064 | -2,7 | -2,2 | -1,4 | -1,2 | -- | -- |

VO helmikuu 2006 | -3,0 | -2,9 | -1,8 | -1,5 | -1.1 | -- |

Julkinen bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2006 | 67,9 | 67,9 | 67 | 66 ½ | 65 ½ | 64 ½ |

KOM marraskuu 2006 | 67,9 | 67,8 | 67,7 | 67,3 | -- | -- |

VO helmikuu 2006 | 67 ½ | 69 | 68 ½ | 68 | 67 | -- |

Huom. 1 Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 3 Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (lisäävät alijäämää 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005). 4 Komission yksiköiden syksyn 2006 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet (lisäävät alijäämää 0,1 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005). 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 1,2 prosenttia vuonna 2005, 1,3 prosenttia vuonna 2006 ja 1,4 prosenttia vuosina 2007 ja 2008. Lähde: Vakausohjelma (VO), komission yksiköiden syksyn 2006 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat |

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Kaikki tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Komission tiedonanto kevään Eurooppa-neuvostolle ”Kasvua ja työllisyyttä koskevan uudistetun Lissabonin strategian täytäntööpano – Tulosten vuosi”, 12.12.2006, KOM(2006) 816.

[3] Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan parlamentille – Julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyys EU:ssa, 12.10.2006, KOM(2006) 574, ja Euroopan komissio, talouden ja rahoituksen pääosasto (2006), ”The long-term sustainability of public finances in the European Union”, European Economy nro 4/2006.

[4] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, hyväksytty Ecofin-neuvostossa 11.10.2005.

[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät seuraavilta verkkosivuilta:

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Ohjelmassa ei esimerkiksi esitetä tietoja YKHI-inflaatiosta, sosiaalisten tulonsiirtojen yhteismäärästä ja virta–varanto-korjauseristä. Tiedot palkansaajakorvauksista ja verotulojen jakaumasta on toimitettu komissiolle erillään.