Komission tiedonanto neuvostolle yhteistyön erityisaloja ja osa-alueita koskevan toiminnan suuntaviivat käsittävästä yhteenvedosta yhteisön hyväksyttäväksi AKT-EY-ministerineuvostossa /* KOM/2000/0424 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE yhteistyön erityisaloja ja osa-alueita koskevan toiminnan suuntaviivat käsittävästä yhteenvedosta yhteisön hyväksyttäväksi AKT-EY-ministerineuvostossa Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välinen kumppanuussopimus tehtiin viime helmikuussa. Sen on määrä olla jatkoa Lomén yleissopimukselle, jonka voimassaolo päättyi 29. helmikuuta 2000. Yhteistyöstrategioiden osalta lähestymistapa kehitykseen on uudessa sopimuksessa kokonaisvaltainen, ja se painottuu tavoitteisiin ja ensisijaisiin toiminta-aloihin. Toisin kuin Lomén yleissopimuksessa, jossa tuettavat alat kuvataan yksityiskohtaisesti, sopimuspuolet ovat tällä kertaa päättäneet esittää AKT-EY-ministerineuvoston hyväksyttäväksi viiteteksteistä kootun yhteenvedon, jossa seikkaperäiset suuntaviivat ja toimintaohjeet on ryhmitelty yhteen. Näissä teksteissä täydennetään, tarkennetaan ja kehitellään edelleen itse sopimustekstissä mainittuja asioita. Niitä voidaan tarkastella uudelleen ja mukauttaa AKT-EY-ministerineuvostossa. Yhteenveto pidetään ajan tasalla ottaen huomioon muutokset yhteistyöhön liittyvissä tarpeissa. Näin lähestymistapa tarjoaa joustavan mahdollisuuden mukauttaa yhteistyön eri alojen suuntaviivoja säännöllisesti ilman, että sopimustekstin sisältöä asetettaisiin kyseenalaiseksi. Yhteenvedon hyväksymistä koskevalla päätöksellä ei ole EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja oikeusvaikutuksia. Komissio toimittaa neuvostolle kuitenkin päätösluonnoksen AKT-EY-ministerineuvostossa vahvistettavaa yhteisön kantaa varten ja kehottaa neuvostoa hyväksymään luonnoksen. LIITE Luonnos AKT-EY-MINISTERINEUVOSTON PÄÄTÖS yhteistyön erityisaloja ja osa-alueita koskevan toiminnan suuntaviivat käsittävästä yhteenvedosta AKT-EY-MINISTERINEUVOSTO, joka ottaa huomioon Fidzissä allekirjoitetun AKT-EY-sopimuksen ja erityisesti sen 20 artiklan sekä katsoo seuraavaa: (1) Sopimuksessa todetaan, että AKT-EY-kehitysyhteistyön tavoitteisiin pyritään kokonaisvaltaisilla strategioilla, joissa yhdistyvät paikallisesti hallittavat taloudelliset, yhteiskunnalliset, kulttuuriset, ympäristöön liittyvät ja institutionaaliset osatekijät. Näin yhteistyö tarjoaa AKT-valtioiden omille kehitysstrategioille yhtenäisen ja toimivan tukikehyksen sekä varmistaa eri tekijöiden välisen täydentävyyden ja vuorovaikutuksen. (2) Yhteistyön kaikilla osa-alueilla olisi valtavirtaistettava järjestelmällisesti seuraavat aihepiirikohtaiset tai monialaiset kysymykset: sukupuolikysymykset, ympäristökysymykset sekä instituutioiden kehittäminen ja toimintavalmiuksien parantaminen. Näihin aihealueisiin liittyvää toimintaa varten voidaan myös myöntää yhteisön tukea. (3) Edellä mainitun 20 artiklan 3 kohdan mukaan kehitysyhteistyön tavoitteita ja strategioita, erityisesti alakohtaisia politiikkoja ja strategioita koskevat yksityiskohtaiset tekstit kootaan yhteenvedoksi, jossa esitetään toiminnan päälinjat yhteistyön erityisaloilla ja eri osa-alueilla. Ministerineuvosto voi tarkistaa, tarkastella uudelleen ja/tai muuttaa yhteenvedon tekstejä kehitysrahoitusyhteistyön AKT-EY-komitean suosituksesta. (4) Edellä mainitun yhteenvedon hyväksyminen edellyttää AKT-EY-ministerineuvoston päätöstä. ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: 1 artikla Neuvosto hyväksyy liitteenä olevan AKT-EY-kumppanuussopimuksessa tarkoitetun yhteistyöstrategioita koskevan yhteenvedon. Yhteenvedolla ei ole vaikutusta AKT-EY-kumppanuussopimuksen määräysten tulkintaan. 2 artikla Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se tehdään. Tehty AKT-EY-ministerineuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE AFRIKAN, KARIBIAN JA TYYNENMEREN VALTIOIDEN RYHMÄN JÄSENTEN SEKÄ EUROOPAN YHTEISÖN JA SEN JÄSENVALTIOIDEN VÄLINEN KUMPPANUUSSOPIMUS Yhteenveto yhteistyöstrategioista JOHDANTO 7 TALOUDEN KEHITTÄMINEN 8 Maatalouden ja maaseudun kehittäminen 8 Maaseudun kehittäminen 8 Elintarviketurva 9 Maatalous 10 Kotieläintalous 11 Metsätalous 12 Kalatalouden kehittäminen 13 Liikenteen kehittäminen 15 Teollisuuden kehittäminen 16 Mineraalivarojen kehittäminen 17 Energia-alan kehittäminen 19 Kaupan ja liiketoiminnan kehittäminen 21 Kaupan kehittäminen 21 Liiketoiminnan kehittäminen 22 Oikeudenmukainen kauppa 23 Palvelujen kehittäminen 24 Meriliikenne 24 Lentoliikenne 25 Matkailun kehittäminen 25 Televiestintä ja tietoyhteiskunta 27 Perustuotteiden kehittäminen 28 YHTEISKUNNAN JA YKSILÖN KEHITYS 28 Yleissivistävä ja ammatillinen koulutus 28 Yhteistyö tieteen, teknologian ja tutkimuksen aloilla 30 Terveys ja ravinto 32 HIV/aids 33 Väestö ja perhesuunnittelu 35 Kulttuurin kehittäminen 37 AIHEPIIRIKOHTAISET JA MONIALAISET KYSYMYKSET 38 Sukupuoli 38 Ympäristö 40 Instituutioiden ja toimintaedellytysten kehittäminen 42 KAUPAN ALAN KYSYMYKSET 44 Kilpailupolitiikka 44 Teollis- ja tekijänoikeudet ja niiden suoja 44 Standardointi ja sertifiointi 44 Terveys- ja kasvinsuojelutoimet 44 Kauppa ja ympäristö 45 Kauppaa ja työelämää koskevat säännökset 45 Kuluttajapolitiikka ja kuluttajien terveyden suojelu 45 KUMPPANUUDEN TOIMIJAT 45 Valtiosta riippumattomille toimijoille tiedottaminen ja niiden kuuleminen 45 Hajautettu yhteistyö 47 AFRIKAN, KARIBIAN JA TYYNENMEREN VALTIOIDEN RYHMÄN JÄSENTEN SEKÄ EUROOPAN YHTEISÖN JA SEN JÄSENVALTIOIDEN VÄLINEN KUMPPANUUSSOPIMUS Yhteenveto yhteistyöstrategioista 1. JOHDANTO 1. Tähän yhteistyöstrategioita koskevien tekstien yhteenvetoon on koottu yksityiskohtaiset viitetekstit, joissa käsitellään yhteistyön erityisaloja tai osa-alueita koskevia tavoitteita, suuntaviivoja ja toimintaohjeita AKT-EY-kumppanuussopimuksen 20 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Nämä suuntaviivat ja ohjeet laaditaan ja niitä sovelletaan osana tässä sopimuksessa esitettyä, yhteistyöstrategioita koskevaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa sekä kehitysrahoitusyhteistyötä koskevien määräysten perusteella. 2. Yhteenvetoa päivitetään yhteistyötä koskevien vaatimusten muuttuessa. Ministerineuvosto voi tarkistaa, täydentää ja/tai muuttaa jäljempänä olevia viitetekstejä kehitysrahoitusyhteistyön AKT-EY-komitean suosituksesta. 3. Tämä yhteenveto ei pyri kattamaan kaikkia yhteistyöaloja, ja siinä esitetty aihepiirien ja alojen luettelo on ainoastaan viitteellinen. Siihen voidaan lisätä yhteistyöstrategioiden kannalta varteenotettavia uusia aloja. 4. Tekstit perustuvat jatkuvasti muuttuviin toimintalinjoja koskeviin asiakirjoihin, joita ovat muun muassa Euroopan komission tiedonannot ja EU:n neuvoston päätöslauselmat, päätelmät ja päätökset sekä toimintalinjoja koskevat AKT-ministerineuvoston asiakirjat. Vaikka edellä mainittuihin asiakirjoihin ei varsinaisesti viitatakaan tässä yhteenvedon ensimmäisessä laitoksessa, ministerineuvosto voi tarvittaessa viitata niihin tai käydä niistä säännöllistä keskustelua. 2. TALOUDEN KEHITTÄMINEN 2.1. Maatalouden ja maaseudun kehittäminen 2.1.1. Maaseudun kehittäminen 5. Maaseudun kehittäminen on yleiskäsite, joka kattaa valtaosan poliittisen, taloudellisen ja yhteiskunnallisen toiminnan osa-aloista. Maaseudun yhteiskunnallinen ja taloudellinen kehittäminen on yksi kestävän kehityksen ja köyhyyden poistamisen kulmakivistä. Tästä syystä yhteistyöllä pyritään nostamaan maaseudun hyvinvoinnin tasoa osana köyhyyden vähentämistä pysyvästi. Yhteistyöllä edistetään alakohtaisia politiikkoja ja strategioita pyrittäessä kestävään luonnonvarojen käyttöön perustuvaan talouskasvuun ja oikeudenmukaiseen yhteiskunnalliseen kehitykseen. 6. Maaseututalouden vireyttämiseksi ja sen sitomiseksi kansallisiin kehitystoimiin yhteistyössä keskitytään sellaisten monialaisten maaseutustrategioiden kehittämiseen, joilla pyritään luomaan strategiakehys hajautetulle suunnittelulle sekä resurssien jakamiselle ja hallinnalle. Näiden strategioiden on katettava maaseudun kehittämisen yhteiskunta-, talous- ja ympäristöulottuvuus. Ne laaditaan ja pannaan täytäntöön osallistavalla tavalla niiden merkityksen ja vaikutusten lisäämiseksi. 7. Jotta kansalaisyhteiskunnan osallistuminen strategiasuunnitteluun olisi mielekästä ja jotta naisten asemaa voitaisiin parantaa, strategioiden laatimisessa ja täytäntöönpanossa on kiinnitettävä huomiota sen varmistamiseen, että niihin sisältyy tarkoituksenmukaisia toimia muun muassa seuraavien edistämiseksi: a) tuottajien ja paikallisyhteisöjen järjestäytyminen, niiden vaikutusvallan lisääminen ja toimintaedellytysten vahvistaminen, jotta ne osallistuisivat aktiivisina kumppaneina suunnitteluun ja täytäntöönpanoon, b) naisten kokonaisvaltainen osallistuminen maaseudun tuotantoprosesseihin ja maaseututalouden kehittämiseen ja heidän asemansa tunnustaminen aktiivisina ja tasavertaisina kumppaneina, c) yhteiskunnallisten ja taloudellisten palvelujen (myös neuvonnan) saanti ja niiden tasa-arvoinen tarjonta maaseudun miehille ja naisille, d) paikallis- ja keskushallinnon toimintaedellytysten kehittäminen, myös henkilöstön koulutus, e) yhteisten luonnonvarojen kestävä ja osallistava hallinta, ja f) alakohtaisten talousarvioiden suunnittelun ja täytäntöönpanon hajauttaminen sekä paikallisten toimintaedellytysten parantaminen varainhoidon ja henkilöstöjohtamisen tehokkuuden ja avoimuuden lisäämiseksi. 2.1.2. Elintarviketurva 8. Elintarviketurvalla tarkoitetaan sitä, että kotitalouksilla ja yksilöillä on kaikkina aikoina käytettävissään ravintoarvoltaan tyydyttävää ravintoa riittävissä määrin. Elintarviketurvan saavuttaminen on näin ollen olennainen osa köyhyyden torjuntaa. Yhteistyöllä pyritään tukemaan poliittisia ja institutionaalisia uudistuksia sekä kansallisen ja alueellisen elintarviketurvan edistämisen kannalta välttämättömiä investointeja riittävien kriisinhallintavalmiuksien kehittämiseen liittyvät kysymykset mukaan luettuina. 9. Mahdollisia toimenpiteitä ovat * sellaisten kansallisten ja alueellisten elintarviketurvastrategioiden laatimisen ja täytäntöönpanon tukeminen, joissa otetaan huomioon ravinnon saatavuus ja ravintoarvo ja joilla pyritään lisäämään AKT-valtioiden valmiuksia toimia hätätilanteissa ja parantaa niiden elintarvikehuollon ennakoitavuutta, * makrotaloudellisen ja institutionaalisen toimintaympäristön vahvistaminen tulojen laaja-alaisen ja oikeudenmukaisen kasvun edistämiseksi, * alakohtaiset lähestymistavat taloudellisten ja yhteiskunnallisten palvelujen parantamiseksi, tarvittaessa yhdessä köyhille suunnattujen, haavoittuvuutta vähentävien ohjelmien kanssa, * veden saannin varmistaminen, erityisesti toimet puhtaan veden saannin parantamiseksi hygieniaa koskeviin sekä ravitsemuksellisiin ja tuotannollisiin tarkoituksiin kestävällä ja oikeudenmukaisella tavalla, ja * AKT-valtioiden tukeminen niiden pyrkiessä parantamaan ravinnon saatavuutta helpottamalla elintarvikkeiden kansallisia, alueellisia ja alueiden välisiä kauppavirtoja ja parantamalla politiikkojen ja strategioiden koordinointia asianomaisten maiden kesken. 10. Yhteistyössä keskitytään taloudellisesti, teknisesti, rahoituksellisesti ja ympäristön kannalta kestäviin elintarviketurvaa parantaviin toimiin, jotka nojaavat tiukasti kyseeseen tuleviin alakohtaisiin politiikkoihin ja strategioihin. 11. Elintarvikeapua koskevista toimista päätetään yhteisön vahvistamien sääntöjen ja perusteiden mukaisesti kaikkien tämäntyyppisen avun saajien osalta. Kyseiset säännöt ja yhteisön päätösvalta asiassa huomioon ottaen elintarviketurvaa koskeviin toimiin sovelletaan seuraavia ohjeita: a) kiireellisiä tapauksia lukuun ottamatta yhteisön elintarvikeapu, jota käytetään siirtymävaiheen toimenpiteenä, sisällytetään AKT-valtioiden kehityspolitiikkoihin ja -strategioihin, ja sen on oltava johdonmukaista kansallisten elintarviketurvastrategioiden kanssa; tämä edellyttää johdonmukaisuutta elintarvikeapua koskevien ja muiden yhteistyötoimien välillä, b) jos toimitetut tuotteet jaetaan maksutta, niiden on oltava osa erityisesti haavoittuville väestönosille tarkoitettuja ravitsemusohjelmia tai ne on jaettava korvauksena työstä, jolloin on otettava huomioon asianomaisten AKT-valtioiden ja kyseisen alueen kauppavirrat, c) ne elintarviketurvaa koskevat toimet, jotka ovat osa kehityshankkeita tai -ohjelmia tai ravitsemusohjelmia, suunnitellaan monivuotiselta pohjalta, d) toimitettavien tuotteiden on ensisijaisesti tyydytettävä avunsaajien tarpeet; tuotteita valittaessa otetaan erityisesti huomioon kustannukset suhteessa ravintoarvoon ja valinnan mahdollinen vaikutus kulutustottumuksiin sekä kaupan kansalliseen ja alueelliseen kehitykseen, e) jos avunsaajana olevan AKT-valtion elintarviketilanne on sellainen, että elintarvikeapu olisi suositeltavaa korvata kokonaan tai osittain vallitsevaa tilannetta vahvistavilla toimilla, kyseeseen tulevat vaihtoehtoiset toimet toteutetaan taloudellisen ja teknisen avun muodossa asiaa koskevien yhteisön sääntöjen mukaisesti; päätös tällaisista toimista tehdään asianomaisen AKT-valtion pyynnöstä, ja f) jotta toimitettavat tuotteet vastaisivat paikallisia kulutustottumuksia tai jotta tuotteiden toimitusta voitaisiin nopeuttaa hätäavun kyseessä ollessa tai elintarviketurvaa parantaa, elintarvikehankinnat tehdään avunsaajamaassa, toisessa AKT-valtiossa tai kehitysmaassa, joka sijaitsee mieluiten samalla maantieteellisellä alueella, tai yhteisössä. 12. Tätä lukua täytäntöön pantaessa on kiinnitettävä erityishuomiota vähiten kehittyneiden AKT-valtioiden, AKT-sisämaavaltioiden ja AKT-saarivaltioiden auttamiseen, jotta ne voivat hyötyä tämän luvun määräyksistä täysimääräisesti. 2.1.3. Maatalous 13. Maatalouden kehittäminen on edelleen keskeisellä sijalla talouden kehittämisessä, koska maatalous aiheuttaa kasvua muilla aloilla ja edistää merkittävällä tavalla köyhyyden vähentämistä sekä maaseudulla että kaupungeissa. Maatalous on jatkossakin maaseudun hyvinvoinnin parantamiseen tähtäävien strategioiden peruskivi, kunhan sen kestävyyteen pitkällä aikavälillä kiinnitetään huomiota ottamalla käyttöön kestäviä luonnonvarojen hallintamenetelmiä. 14. Maataloussektorin kehittämiseen paneudutaan aina, kun se on käytännössä mahdollista, alakohtaisissa ohjelmissa eli ohjelmissa, jotka perustuvat johdonmukaiseen ja AKT-valtion itse hallitsemaan politiikkaan ja strategiaan ja joiden suunnitteluun kaikki asianomaiset osallistuvat. Tällainen strategia luo kehyksen valtion ja avunantajien rahoituksen koordinointiin. Näiden ohjelmien suunnittelun ja täytäntöönpanon tukemisessa korostetaan hajautettua suunnittelua ja budjetointia, varainhoitoa, toimintalinjojen muotoilua ja suunnittelua sekä seuranta- ja arviointijärjestelmiä. Tukea annetaan kansallisesta talousarviosta aina, kun se tämän sopimuksen määräysten mukaisesti on mahdollista. 15. Maataloussektorin yhteistyön tavoitteena on tukea * sellaisten kansallisten politiikkojen ja strategioiden suunnittelua ja täytäntöönpanoa, joissa keskitytään muun muassa tuotannontekijöiden (maa, vesi, luotot, panokset jne.) saannin parantamiseen erityisesti naisten näkökulmasta, palvelujen tehokkuuden ja tarpeisiin vastaamisen parantamiseen sekä niiden tarjonnan monipuolistamiseen yksityissektorin osuutta lisäämällä, tuottavuuden parantamiseen sekä hävikin pienentämiseen tuotannossa ja varastoinnissa, teknologian siirron helpottamiseen, julkisen ja ei-julkisen sektorin välisten kumppanuuksien ja yhteistyön helpottamiseen sekä kansallisten ja alueellisten markkinoiden kehityksen tukemiseen, * instituutioiden uudistamista, vahvistamista ja hajauttamista osallistumalla niiden nykyaikaistamiseksi ja niiden edellytysten lisäämiseksi tarvittaviin investointeihin, jotta ne vastaisivat paremmin edunsaajien tarpeita, * maaseutuväestön, erityisesti sen vähäosaisimpien ryhmien aktiivista osallistumista rahoitusvarojen jakamiseen ja hallintaan paikallistasolla muun muassa tukemalla kansalaisyhteiskuntaa paikallisten yhdistysten ja toimialajärjestöjen kehittämisessä, * kansallisten, alueellisten ja kansainvälisten laitosten maatalousalan tutkimusta, joka perustuu niiden suhteelliseen etuun ja täydentävyyteen ja jossa erityistavoitteena on luonnonvarojen hallinnan parantaminen mukaan luettuna tehokas vedenkäyttö, tuottavuuden lisääminen kestävällä tavalla ja biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen; kansallisella tasolla on huomiota kiinnitettävä erityisesti kansallisten politiikkojen parantamiseen ja toimintaedellytysten kehittämiseen, * asianomaiset osallistavia maareformeja ja sellaisten maanomistusrakenteiden vakiinnuttamista, joilla varmistetaan maan oikeudenmukainen ja tehokas jako ja sen saanti väestön kaikkein vähäosaisimmille turvaamalla heidän olemassa olevat oikeutensa, ja * naisten osallistumista kehitystyöhön tuottajina erityisesti parantamalla kaikkien tuotannontekijöiden eli panosten, maan, rahoituspalvelujen, neuvonnan ja koulutuspalvelujen saantia. 2.1.4. Kotieläintalous 16. AKT-valtioissa kotieläintalous on useille, erityisesti kaikkein köyhimmille perheille merkittävä tulojen ja ravinnon lähde. Sivutuotteena siitä saa eläintyövoimaa ja lannoitetta, jotka ovat molemmat välttämättömiä maataloustuotannon kestävälle voimaperäistämiselle. 17. Kotieläintalouden kasvu varsinkaan karjan koon osalta ei kuitenkaan vielä riitä vastaamaan kysyntään. Kasvusta aiheutuva tuotannon voimaperäistyminen voi vaikuttaa haitallisesti ympäristöön ja johtaa kotieläinlajien geenipoolin kapenemiseen. Tämä edellyttää erityisseurantaa viranomaisilta, ja kysymys on otettava huomioon alan kansallisissa strategioissa. 18. AKT-EY-yhteistyössä otetaan erityisesti huomioon edellä mainitut tekijät varsinkin niiden naisten osalta, joille karjankasvatus on usein keskeisessä asemassa vaihtoehtoisten ja täydentävien tulojen tuojana. Tämän alan yhteistyötä koskevissa suuntaviivoissa otetaan huomioon erityisesti seuraavat seikat: * tuki alakohtaisten politiikkojen, strategioiden ja ohjelmien laatimiseksi ja täytäntöönpanemiseksi niin, että kiinnitetään erityistä huomiota tuottajajärjestöjen kehittämiseen, hajauttamiseen, jakeluun sekä tehtävien määrittelyyn ja niiden jakamiseen yksityisen ja julkisen sektorin kesken, * alan politiikoissa ja strategioissa on kiinnitettävä huomiota siihen, miten peltoviljely ja kotieläintalous voitaisiin parhaalla mahdollisella tavalla yhdistää rehukasvituotannon kehittämiseen ja karjan vesihuollon parantamiseen ja sen järjestämiseen kestävällä tavalla, * tuki eläinten terveyden parantamiseksi ja zoonoosien torjumiseksi, perustelluissa tapauksissa myös niiden edellyttämän infrastruktuurin kehittämiseksi, * alueellisten organisaatioiden vahvistaminen ja koordinointi kansallisten rakenteiden kanssa, ja * tuki ympäristötekijöiden (myös biologisen monimuotoisuuden säilyttämisen) huomioon ottamiseksi mukaan luettuna eläinrehun parantaminen laiduntamista tehostamalla ja naisten aseman huomioimiseksi kansallisissa politiikoissa ja strategioissa. 2.1.5. Metsätalous 19. Monissa kehitysmaissa metsillä on tärkeä asema kestävän ympäristön, yhteiskunnan ja talouden takaajina. Metsien rappeutumisen ja häviämisen perimmäisiin syihin puuttuminen edellyttää aktiivista toimintaa muilla, metsiin epäsuorasti vaikuttavilla aloilla (hyvä hallintotapa, maankäytön suunnittelu, köyhyys, kauppa ja markkinointi, ympäristö, makrotalouspolitiikat jne.). Näin voidaan merkittävästi edistää AKT-valtioiden ja EY:n yhteisten metsäalaa koskevien tavoitteiden saavuttamista. Yhteistyössä pyritään seuraaviin tavoitteisiin: (a) uhanalaisten trooppisten metsien ja niiden biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen sekä vahingoittuneiden trooppisten metsien toimintojen elvyttäminen vähentämällä metsien hallitsematonta häviämistä ja rappeutumista siten, että vastuu jaetaan metsistä tavalla tai toisella hyötyvien tahojen kesken ja otetaan erityisesti huomioon metsistä elävien tai niistä elantonsa saavien näkemykset, (b) kestävän metsänhoidon piiriin kuuluvien alueiden laajentaminen, (c) metsätalouden tuotteista saatavien tulojen lisääminen ja oikeudenmukainen jakautuminen, (d) perintöaineksen ja biologisen monimuotoisuuden säilyttäminen, ja (e) metsään liittyvän tietämyksen lisääminen. 20. Yhteistyö mukautetaan muuttuvaan tilanteeseen, joka muotoutuu kansainvälisten poliittisten keskustelujen, kansallisten politiikkojen ja kumppanimaiden käytännön tarpeiden perusteella. Sen varmistamiseksi, että YK:n kansainvälisten yleissopimusten ja oikeudellisesti sitomattomien suositusten vaatimukset otetaan huomioon AKT-EY-yhteistyössä, painopisteitä, sääntöjä ja menettelyjä tarkistetaan säännöllisesti. Tässä yhteydessä kansalliset metsäohjelmat ovat yhteistyön keskipisteessä metsäalan kansainvälisen vuoropuhelun viitoittamana. Joustavuutta tarvitaan metsätalouden tuleviin muutoksiin sopeutumiseksi. 21. Alan yhteistyössä etusijalle asetetaan seuraavat toimet: a) tuki sellaisen poliittisen toimintakehyksen kehittämiselle ja toteutukselle, joka perustuu osallistumiseen ja joka on kansallisen ja kansainvälisen metsäalan kannalta suotuisa, metsien monikäyttöisyyden säilyttämiseksi ja niille asetettujen ristiriitaisten vaatimusten sovittelemiseksi niin, että tavoitteena on trooppisen puun kestävä hyödyntäminen ja sen säilyttäminen, metsien ja niiden perintöaineksen tuottaminen sekä ekologisen tasapainon säilyttäminen asianomaisilla alueilla, b) metsien säilyttämis- ja hoitotoimien kestävyyden parantaminen kenttätasolla, maatalousteollisuuden ja muiden metsiin vaikuttavien, kestävien ja yhteiskunnallisesti oikeudenmukaisten maankäyttömuotojen edistäminen ja paikallisoloihin mukautettujen metsitys- ja metsänhoitotoimien tukeminen sekä rappeutuneen metsämaan hedelmällisyyden palauttaminen, c) niin puun kuin muidenkin metsätaloustuotteiden käytön ja jalostuksen parantaminen oikeudenmukaisin ja kokonaisvaltaisin keinoin ja sellaisten toimien tukeminen, joilla lisätään kestävistä lähteistä peräisin olevan trooppisen puun ja siitä valmistettujen tuotteiden osuutta alan kokonaistuotannossa, ja d) edellä mainittuihin seikkoihin liittyvän tutkimuksen, tiedotuksen, toimintavalmiuksien lisäämisen ja teknologian siirron edistäminen. 2.1.6. Kalatalouden kehittäminen 22. EU:n ja AKT-valtioiden välisissä kalastusalan suhteissa pyritään ensisijaisesti vastaamaan elintarviketurvan asettamiin vaatimuksiin ja turvaamaan kalastuksesta riippuvaisten paikallisyhteisöjen tulonsaanti varmistamalla niille kalavarojen saanti ja hyödyntämismahdollisuudet. 23. Yhteistyön tarkoituksena on AKT-valtioiden kalavarojen optimaalinen ja kestävä käyttö. Yhteistyön avulla pyritään ajamaan yhteistä etua suhteessa luonnonvaraan, jota on hallittava kestävän kehityksen ja ennalta varautumisen periaatteita noudattaen. Yhteistyön tarkoituksena on mahdollistaa se, että AKT-valtiot pystyvät hyötymään nykyistä paremmin kalatalous- ja vesiviljelyalan tuotteidensa integroitumisesta maailmantalouteen. 24. Erityisesti yhteistyöllä pyritään * edistämään kalastuksesta riippuvaisten, erityisesti kaikkein köyhimpien, pienimuotoista kalastusta harjoittavien paikallisyhteisöjen kuulemista ja huomioon ottamista, * parantamaan AKT-valtioiden valmiuksia laatia ja panna täytäntöön kalastusalan politiikkoja, jotka vastaavat köyhyyden vähentämistä (erityisesti pienimuotoista kalastusta harjoittavien perheiden keskuudessa), kalavarojen kestävää hallintaa sekä AKT-valtioiden markkina-aseman parantamista kalastusalan tuotteiden maailmanmarkkinoilla koskeviin haasteisiin; kyseiset politiikat toimivat kehyksenä, jonka avulla EU:n toimista, erityisesti kalastusalan sopimuksissa mainituista toimista, tehdään johdonmukaisia ja täydentäviä; näiden politiikkojen tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi niitä laadittaessa on kuultava kalastusalan eri toimijoita, myös kaikkein köyhimpiä, * edistämään kalavarojen parempaa tuntemusta ja niiden yhteistä hallintaa pienalueiden ja alueiden tasolla. 25. Toimintaa koskevista suuntaviivoista tärkeimpiä ovat * kalastusalan eri toimijoiden, erityisesti pienimuotoista kalastusta harjoittavien kalastajien ammattialajärjestöjen perustamisen ja kehittämisen tukeminen; kalastuksesta riippuvaisten paikallisyhteisöjen järjestäytymisen tukeminen; kalastusalan tuotteiden jalostukseen ja markkinointiin osallistuvien naisten rohkaiseminen järjestäytymään; paikallisviranomaisten tukeminen, jotta ne osallistuisivat aktiivisesti rannikkoalueiden kestävään kehittämiseen, * kalastuksesta riippuvaisten paikallisyhteisöjen välisiä yhteyksiä helpottavien kansallisten, alueellisten ja kansainvälisten verkostojen luomisen ja niiden toiminnan tukeminen; kyseisten verkostojen kehittämistoimien täytäntöönpanon tukeminen, * sellaisten FAOn menettelysääntöihin perustuvien kalastuspolitiikkojen muotoilun ja täytäntöönpanon tukeminen, joihin sisältyy seuraavat osatekijät: (a) vesiekosysteemien ja kalavarojen tieteellisen tietämyksen parantaminen ja kyseisten tietojen kansantajuistaminen; tutkimuskeskusten välisen tieteellisen yhteistyön vahvistaminen, (b) sellaisten hallintajärjestelmien käyttöönotto, joilla taataan kalavarojen kestävä käyttö ensisijaisesti pienimuotoista kalastusta harjoittavien toimesta; kestävää hallintaa koskevien, myös vesivaroja koskevien politiikkojen täytäntöönpanossa on kuultava tärkeimpiä toimijoita: tutkijoita, hallintoja, muita käyttäjiä, kalastajia ja niin edelleen, (c) kalastuksen seuranta- ja valvontajärjestelmien suunnittelu ja toteutus; laittoman kalastuksen torjunta, (d) jalostus- ja pakkausalan tukeminen; pienluottoja myöntävien tahojen tukeminen; infrastruktuurin rakentaminen; ammatillinen koulutus; (e) toimet maksimaalisen hyödyn saamiseksi integroitumisesta kalastusalan tuotteiden maailmanmarkkinoihin esimerkkinä tiukemmat hygieniavaatimukset, tuotteiden myynninedistäminen ja pakkausmerkinnät. * pienalueita ja alueita edustavien sellaisten järjestöjen perustamisen ja kehittämisen tukeminen, joilla on edellytyksiä hallinnoida toimia, jotka on aiheellista toteuttaa kyseisellä tasolla, esimerkiksi kalavarojen tuntemus ja hallinta sekä kalastuksen seuranta ja valvonta; kalastusalan alueellisten järjestöjen perustamisen ja kehittämisen tukeminen. 2.2. Liikenteen kehittäminen 26. AKT-valtiot ja EY tunnustavat sen, että köyhyyden vähentämistä, kestävää kehitystä ja AKT-valtioiden nykyistä laajempaa integroitumista maailmantalouteen koskevat yleistavoitteet edellyttävät soveltuvaa liikenteen infrastruktuuria ja tehokkaita liikennepalveluja. Liikennepalvelujen on oltava yleisesti saatavilla ja turvallisia, jotta helpotettaisiin väestön, erityisesti sen köyhimpien osien pääsyä osallisiksi sosiaalipalveluista ja muista palveluista sekä pääsyä markkinoille. Liikenneverkkojen on vastattava liikennepalvelujen kysyntää, ja ne on järjestettävä niin, että ne edistävät parhaalla mahdollisella tavalla talouden kehitystä sekä kansallisella että alueellisella tasolla. Tehokkaat maidenväliset liikenneverkot ovat ennakkoedellytys alueellisen yhdentymisen etenemiselle ja kaupan lisääntymiselle. 27. Sopimuspuolet ovat yhtä mieltä siitä, että liikenteen infrastruktuurin ja liikennepalvelujen parantaminen edellyttävät julkisen ja yksityisen sektorin nykyistä tiiviimpää yhteistyötä, joka perustuu asianomaisten osallistumisen periaatteelle. Tämä edellyttää institutionaalisia uudistuksia, joita ovat esimerkiksi infrastruktuurin (esim. satamien, lentokenttien ja rautateiden) ja liikennepalvelujen käytön kaupallistaminen, sekä valtiovallan roolin tarkistamista palvelujen tarjoamisesta sääntely- ja valvontatehtävien lisäämiseen. 28. Sopimuspuolet ovat yhtä mieltä myös siitä, että kehitys edellyttää yhtenäistä alakohtaista lähestymistapaa kaikki liikennemuodot kattavien liikennejärjestelmien suunnitteluun ja organisointiin sekä kansallisella että alueellisella tasolla. Tähän lähestymistapaan perustuvien alakohtaisten strategioiden on oltava taloudellisesti, rahoituksellisesti ja institutionaalisesti kestäviä, ympäristön huomioon ottavia, turvallisia ja yhteiskunnallisesti suuntautuneita. 29. Yhteistyöaloja ovat muun muassa * politiikkojen ja strategioiden laatiminen kansallisella ja alueellisella tasolla liikennejärjestelmiä ja -palveluja (kaikki liikennemuodot) koskevien kestävien parannusten aikaansaamiseksi, * toimenpiteiden toteutus asianomaisten osallistumisen rohkaisemiseksi, julkisen ja yksityisen sektorin välisen yhteistyön lisäämiseksi sekä tarvittaessa markkinointiin ja kustannusten kattamiseen liittyvien valmiuksien vahvistamiseksi, * toimenpiteiden suunnittelu ja täytäntöönpano alan viranomaistahojen uudelleen järjestämiseksi ja vahvistamiseksi sekä oikeudellisen kehyksen ja sääntelykehyksen parantamiseksi alan kehittämiseksi edelleen, * ympäristönsuojelustrategioiden sisällyttäminen liikennealan suunnitelmiin ja ohjelmiin, * sellaisten alakohtaisten suunnitelmien ja rahankäyttösuunnitelmien laatiminen, joilla pyritään vähentämään köyhyyttä sekä edistämään kestävää kehitystä ja alueellista yhdentymistä, * toimenpiteiden suunnittelu ja täytäntöönpano liikenteen infrastruktuurin riittävän ylläpidon varmistamiseksi, * liikenneohjelmien tukeminen niin, että etusijalle asetetaan olemassa olevan infrastruktuurin ylläpito ja tehokas käyttö, * liikenteenharjoittajien ja palvelujen käyttäjien turvallisuuden parantaminen, ja * yksityisen sektorin toimintaedellytysten kehittäminen (esim. tienrakennuksen ja kunnossapidon aloilla) sekä koulutusohjelmat alan työntekijöiden ammatillisten valmiuksien lisäämiseksi. 30. Aluetasolla on kiinnitettävä erityishuomiota * alueellisten liikennekäytävien, myös intermodaaliyhteyksien tukemiseen alueellisten liikennepalvelujen parantamiseksi ja alueellisen yhdentymisen edistämiseksi, * alueorganisaatioiden tukemiseen alueellisen yhteistyön edistämiseksi liikenteen alalla esimerkiksi toimenpitein, joilla yhdenmukaistetaan ja saatetaan voimaan liikennettä koskevat määräykset, standardit ja menettelyt ja joilla helpotetaan kauttakulkuliikennettä ja rajat ylittävää toimintaa, ja * meri- ja lentoliikenteen luotettavuuden ja turvallisuuden parantamisen tukemiseen sekä osallistumiseen Euroopan geostationaarisen navigointilisäjärjestelmän kanssa yhteentoimivan maailmanlaajuiseen satelliittinavigointijärjestelmän kehittämiseen. 2.3. Teollisuuden kehittäminen 31. AKT-valtioiden talouden kehittämistä koskevien tavoitteiden saavuttamisen helpottamiseksi on tärkeää varmistaa, että laaditaan kokonaisvaltainen ja kestävä kehitysstrategia osana yksityissektorin kehittämisstrategioita. 32. Tätä tarkoitusta varten kyseisiin strategioihin sisällytetään seuraavat alat: * perustan ja kehyksen luominen yhteisön ja AKT-valtioiden väliselle, tehokkaalle yhteistyölle teollisuustuotannon ja jalostuksen, mineraalivarojen kehittämisen, energiavarojen kehittämisen sekä liikenteen ja viestinnän aloilla, * yritysten kehitystä suosivien olosuhteiden sekä paikallisten ja ulkomaisten investointien edistäminen, * kapasiteetin käyttöasteen parantaminen ja olemassa olevien, potentiaalisesti elinkelpoisten teollisuusyritysten tervehdyttäminen AKT-valtioiden talouksien tuotantokyvyn palauttamiseksi, * AKT-valtioiden kansalaisten rohkaiseminen perustamaan yrityksiä ja osallistumaan niihin; erityisesti kyseeseen tulevat mikroyritykset sekä pienet ja keskisuuret yritykset, jotka tuottavat ja/tai käyttävät paikallisia tuotantohyödykkeitä; uusien yritysten edistäminen ja olemassa olevien vahvistaminen, * uusien teollisuusalojen perustamisen tukeminen paikallisten markkinoiden palvelemiseksi kustannustehokkaasti ja muun kuin perinteisen vientisektorin kasvun varmistamiseksi, jotta voidaan lisätä valuuttatuloja, luoda työpaikkoja ja lisätä reaalitulojen määrää, * nykyistä tiiviimpien teollisuussuhteiden edistäminen yhteisön ja AKT-valtioiden välillä ja erityisesti AKT-valtioiden ja EY:n yhteisten teollisuusyritysten nopean perustamisen kannustaminen edelleen, ja * AKT-valtioiden toimialajärjestöjen sekä muiden teollisuusyritysten ja liike-elämän kehittämiselinten edistäminen. 2.4. Mineraalivarojen kehittäminen 33. Monet AKT-valtiot ovat huomattavia mineraalien tuottajia ja viejiä. Osalle näistä maista mineraalien vienti muodostaa merkittävän osan niiden kokonaisviennin arvosta. Lisäksi monilla muilla AKT-valtioilla olisi vastaavaan toimintaan hyvät mutta suurelta osin hyödyntämättömät edellytykset. Tämän potentiaalin valjastaminen edellyttää valtion (sääntelijänä, edistäjänä sekä kansallisen ja alueellisen tason geotieteellisten tietojen toimittajana) ja yksityissektorin (investoijien ja yrittäjien) välisten kumppanuuksien vahvistamista entisestään. 34. Mineraalivaroihin kuuluu laaja valikoima raaka-aineita, esimerkiksi metallimalmit (kuten alumiini, kupari, kulta, rauta, nikkeli ja tina), teollisuusmineraalit (kuten savimineraalit, kalkkikivi, maasälpä, kipsi, magnesiitti, fosfaatti ja suola), jalo- ja puolijalokivet (kuten akaatti, ametisti, timantti, smaragdi ja turmaliini), koristekivet ja arkkitehtuurissa hyödynnettävät kivet (kuten graniitti ja marmori) sekä rakennusmateriaalit (kivi, murskattu kiviaines, hiekka ja sora). 35. Alalla on edellytyksiä edistää nykyistäkin merkittävämmällä tavalla kestävää kehitystä yksityissektorin kehittämisen kautta, koska mineraalit ovat monien AKT-valtioiden keskeisin tuotantoresurssi. Sen kehittäminen sisältyy kumppanuussopimuksen tavoitteisiin. Tuotantoresurssien saanti on yksi kestävän ja oikeudenmukaisen kehityksen osatekijä ja enemmänkin; sillä edistetään vakaan ja demokraattisen poliittisen toimintaympäristön syntymistä. Kilpailukykyisen kaivosteollisuuden kehittäminen kannustamalla yksityissektoria osallistumaan ja kehittymään on sopimuksessa tarkoitettujen tuotantoresurssien osatekijä. Sopimuspuolten tavoitteena on kehittää näiden resurssien saantia ja helpottaa niiden kestävää hyödyntämistä. 36. Sopimuspuolet tunnustavat, että alan kestävä kehitys, josta asianomaiset maat hyötyisivät yhteiskunnallisesti ja taloudellisesti, riippuu seuraavista tekijöistä: * alan politiikan selkeä määrittely valtion toimesta, * oikeudellinen, lainsäädännöllinen ja verotuksellinen toimintaympäristö, jota voidaan soveltaa mineraalivarojen etsimiseksi ja hyödyntämiseksi tehtäviin investointeihin ja jolla samanaikaisesti kannustetaan investoijia ja turvataan valtion edut, * valtion roolin keskittäminen sen olennaisiin tehtäviin toiminnan sääntelijänä ja tukijana ja loitontaminen taloudellisista ja teknisistä riskeistä kaivosalan yrittäjänä/toiminnan harjoittajana, * luotettavien ja riittävän yksityiskohtaisten geotieteellisten tietojen toimittaminen investoijille potentiaalisten investoijien ohjaamiseksi lupaaville aloille, * niiden inhimillisten, teknisten, teknologisten ja taloudellisten resurssien käyttöönotto, jotka ovat välttämättömiä alakohtaisten elinten tehokkaalle toiminnalle - kaivosalan edistämiseksi ja hallinnoimiseksi (jotta yksityiset toiminnanharjoittajat noudattavat alan määräyksiä ja/tai sopimusvelvoitteitaan), - geotieteellisten tietojen hankkimiseksi, käsittelemiseksi ja jakamiseksi, ja - ympäristön tilan seuraamiseksi ja suojelemiseksi. 37. Jotta näitä keskeisiä menestystekijöitä voitaisiin hallita tuloksekkaasti, yhteistyön puitteissa annetaan teknistä apua ja rahoitusapua * alakohtaisten toimintalinjojen laadintaan, * kaivostoimintaa koskevien menettelysääntöjen tarkistamiseen (ja niiden koordinointiin muita aloja, kuten ympäristöä, verotusta, työtä, terveyttä ja turvallisuutta, säätelevien tekstien kanssa), * etsintä- ja louhintalupien myöntämisen ja hallinnoinnin kannalta välttämättömiin menettelyihin ja välineisiin, * etsintä- ja louhintayritysten toiminnan, myös niiden ympäristönsuojelun tason seurantaan, * pienten ja keskisuurten kaivosalan yritysten kestävään kehittämiseen, * uusien elinkelpoisten hankkeiden määrittelyyn, suunnitteluun ja toteutukseen, * geotieteellisten tietojen (kuten kaukohavainnoitujen, topografisten, geologisten, geokemiallisten ja muiden mineraalien etsintään liittyvien tietojen) hankintaan, säilyttämiseen, käsittelyyn ja jakamiseen, * kyseisiin tietoihin perustuvien tietopakettien valmisteluun, joita tarvitaan luonnonvarojen kartoittamisessa, luonnonuhkien torjunnassa, ympäristönhoidossa ja yleensä kehitystyössä, * ympäristöalan lainsäädännön laatimiseen ja täytäntöönpanoon, * koulutukseen sekä näihin toimiin liittyvän tiedon saantiin, ja * verkottumiseen ja kumppanuuksien solmimiseen eurooppalaisten investoijien, alakohtaisten toimielinten sekä tekniikan, laitteiston ja erikoistöiden toimittajien kesken. 38. Yksityissektorin kehitysstrategioita suunniteltaessa yhteistyöllä voidaan sopimuspuolten suostumuksella ja sopimuksessa esitettyjen, yksityissektorin kehittämistä ja investointitukea koskevien periaatteiden mukaisesti myös tukea ja/tai edistää sellaisten kaivosalan toimielinten perustamista, vahvistamista ja toimintaa, joiden tehtävänä on jakaa tietoa, tukea alan edistämistä sekä helpottaa tekniikan ja teknologiapalvelujen siirtoa. 2.5. Energia-alan kehittäminen 39. Yhteistyössä painotetaan erityisesti energia-alan suunnittelua, energiansäästöä ja tehokasta käyttöä koskevia toimia, energiavarojen kartoitusta sekä uusien ja uusiutuvien energialähteiden taloudellisesti ja teknisesti soveliaita edistämistoimia. Yhteistyöllä tuetaan myös AKT-valtioiden tavanomaisten ja epätavanomaisten energialähteiden sekä omavaraisuuden kehittämiseen tähtääviä politiikkoja. 40. Tarkoituksenmukaisen energian laaja-alainen saanti on talous- ja yhteiskuntakehityksen välttämätön edellytys, vaikkakaan iso ja paikoitellen kasvussa oleva osa väestöstä ei tällä hetkellä ole riittävien energia-alan palvelujen piirissä. 41. Pitkän aikavälin kestävän kehityksen pitäisi olla johtoperiaatteena tulevaisuuden kehitysyhteistyöohjelmissa kestävän energiankäytön osalta; kestävyys kattaa tällöin yhteiskunnalliset, taloudelliset, ympäristöön liittyvät, toiminnalliset ja institutionaaliset näkökohdat. 42. Kehitysyhteistyön ensisijaisena tavoitteena on auttaa parantamaan energian tarjontaa, jakelua ja käyttöä kehitysmaissa niiden talouden ja yhteiskunnan kestävän kehityksen edistämiseksi ja köyhyyden poistamiseksi. 43. Nykyisten ja tulevaisuuden energiajärjestelmien ympäristöön kohdistuvat paikalliset, alueelliset ja maailmanlaajuiset haittavaikutukset pitäisi minimoida. Esimerkkejä keskeisistä energiaan liittyvistä ympäristökysymyksistä ovat polttopuuna käytettävän biomassan käytön ja kasvun välinen tasapaino, kaupunki-ilman pilaantumisen vähentäminen ja ilmastonmuutos. 44. Yksi sopimuspuolten sopima tavoite on monipuolistaa energian tarjontaa ja vähentää suhteellista riippuvuutta fossiilisista tuontipolttoaineista käyttämällä kotimaisia energiavaroja aina, kun se on yhteiskunnallisesti, taloudellisesti ja ympäristön kannalta tarkoituksenmukaista. Rajoittamalla fossiilisten polttoaineiden käyttöä jatkossa parannetaan kaikkien osapuolten energiaturvaa koskevien näkymiä. 45. Laaja-alaisena tavoitteena on parantaa energiantuotannon tehokkuutta sekä energian toimitusta ja käyttöä sen kaikissa muodoissa. 46. Sopimuspuolet tunnustavat, että kestävä energiankäyttö on tärkeä väline kestävän kehityksen saavuttamisessa; tässä yhteydessä energiaa ei pitäisi nähdä hyödykkeenä vaan elintasoa parantavien palvelujen toimittajana. Ne tunnustavat hajautettujen, käyttäjäkeskeisten toimintojen merkityksen ja antavat erityistä painoarvoa uusiutuville energialähteille ja energiatehokkuutta parantavien tekniikkojen käytölle energian loppukäytössä; nykyisin suuret sähkövoimalaitokset ovat pääasiassa kansainvälisten rahoituslaitosten ja yksityissektorin hallinnassa. 47. Koska kestävä energiankäyttö on monialainen kysymys, se on sisällytettävä laaja-alaisempiin kehitysyhteistyöpolitiikkoihin ja -hankkeisiin (maaseudun kehittäminen, vesi, terveys, koulutus, viestintä- ja tietotekniikka, liikenne jne.). 48. Yhtenä ensisijaisena tavoitteena on kehittää AKT-valtioiden sisäisiä valmiuksia saavuttaa toimintalinjojen tavoitteet. Institutionaalisia edellytyksiä ja osaamista on kehitysyhteistyön avulla vahvistettava, jotta energiankäytön analysoinnilla ja suunnittelulla sekä tarkoituksenmukaisia politiikkoja laatimalla ja toimintaedellytyksiä luomalla voitaisiin houkutella investointeja. 49. Energia-alan kilpailukykyä tuetaan kehittämällä tarkoituksenmukaisia politiikkoja, toimintaedellytyksiä ja valmiuksia; yksityissektorilla on merkittävä asema energia-alan kehityksen rahoittajana. 50. Sopimuspuolet tunnustavat kansalaisyhteiskunnan merkityksen kestävää energiankäyttöä koskevien tavoitteiden toteuttamisessa. Eri toimijoiden (julkishallinnot, yksityissektori, kansalaisyhteiskunta ja avunantajat) välisten kumppanuuksien kehittäminen on tärkeää toimintalinjojen tavoitteiden saavuttamiseksi. 51. Alueellisen kehityksen hyötyjä sovelletaan käytännössä mahdollisuuksien mukaan. Mahdollisia hyötyjä ovat muun muassa talouden vakauden vahvistuminen sekä mittakaavaedut. 52. Teknistä apua ja rahoitusapua annetaan maaohjelmissa asetettujen ensisijaisten tavoitteiden tukemiseksi. 53. Valmiuksia kehitetään sen mahdollistamiseksi, että kestävä energiankäyttö otetaan huomioon kaikilla kehitysyhteistyön tasoilla. 54. Eri toimijoiden (julkishallinnot, yksityissektori, kansainväliset rahoituslaitokset, kansalaisyhteiskunta jne.) välisiä kumppanuuksia rohkaistaan hajautettujen toimien rahoittamiseksi ja täytäntöönpanemiseksi. 55. Avunantajien välistä koordinaatiota parannetaan energia-alan kehitysyhteistyön tehostamiseksi. Yksi mahdollinen toimintamuoto on EU-maiden ja AKT-valtioiden väliset kumppanuudet energia-alan tukemiseksi institutionaalisesti ja poliittisesti. 2.6. Kaupan ja liiketoiminnan kehittäminen 2.6.1. Kaupan kehittäminen 56. Kaikki sopimuspuolet tunnustavat tarpeen varmistaa se, että AKT-valtiot hyötyvät mahdollisimman laajasti tämän sopimuksen määräyksistä ja voivat toimia parhain mahdollisin edellytyksin yhteisön, kotimaan, pienalue- ja aluetason sekä kansainvälisillä markkinoilla monipuolistamalla AKT-valtioiden tavara- ja palvelukaupan valikoimaa sekä lisäämällä sen arvoa ja määrää. 57. Tämän saavuttamiseksi kiinnitetään erityistä huomiota sen varmistamiseen, että annetaan riittävää painoarvoa tarpeelle sisällyttää kaupallinen analyysi ja kaupan kehittäminen niihin välineisiin, joilla tuetaan yksityissektorin kehittämistä, ja ottaa ne erityisesti huomioon tarkasteltaessa pienten ja keskisuurten yritysten tukemiseen tähtääviä aloitteita. 58. Näiden ohjelmien yhteydessä ja tällaisen analyysin tulosten perusteella tukea voidaan myöntää seuraaville erityistoimille: * viennin edistäminen tai AKT-valtioiden vientiä parantavat markkinointitekniikat, * AKT-valtioiden toimet niiden sisäisten valmiuksien ja tietojärjestelmien kehittämiseksi ja tietoisuuden lisäämiseksi kaupan asemasta ja merkityksestä talouden kehittämisessä, * kauppaan liittyvän infrastruktuurin vahvistaminen ja erityisesti AKT-valtioiden tukeminen niiden pyrkimyksissä ottaa käyttöön ja parantaa palveluja tukevaa infrastruktuuria sen varmistamiseksi, että ne osallistuvat tosiasiallisesti tavaroiden ja palvelujen jakeluun, ja AKT-valtioiden viennin lisäämiseksi, * henkilöresurssien ja ammattitaidon kehittäminen kaupan ja palvelujen alalla, * AKT-valtioiden pyrkimykset kehittää ja parantaa tuotteidensa laatua, mukautua markkinoiden vaatimuksiin ja monipuolistaa niiden tarjontaansa, * kolmansien maiden markkinoille pääsyä koskevien AKT-valtioiden pyrkimysten tehostaminen, * markkinoiden kehittämistoimet, myös AKT-valtioiden, yhteisön jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden talouden toimijoiden välisten yhteyksien ja tiedonvaihdon lisääminen, ja * AKT-valtioiden ja niiden toimijoiden tukeminen niiden soveltaessa nykyaikaisia markkinointitekniikoita tuotantokeskeisillä aloilla ja ohjelmissa, erityisesti sellaisilla aloilla kuten maaseudun kehittäminen ja maatalous. 59. Lisäksi sopimuspuolet vahvistavat sen, että neljännen Lomén yleissopimuksen liitteessä XX vahvistetut, nykyistä kaupan kehittämisohjelmaa koskevat siirtymäkauden ehdot perustuvat tässä sopimuksessa tarkoitettuun yksityissektorin kehittämisstrategiaan. Tässä yhteydessä välittäjätasolla jatkuvasti tarvittavia valmiuksia lisätään/vahvistetaan vähintään kolmella osa-alueella: * paikallisten tukirakenteiden toimintavalmiuksien kehittäminen mikrotalouden tasolla (suora tuki yrityksille), * paikallisten tukirakenteiden toimintavalmiuksien kehittäminen mesotalouden tasolla (yritysten ja yksityissektorin kehityksen tukemiseen tarkoitettujen välittäjärakenteiden täytäntöönpanojärjestelmän vahvistaminen ja sen järkiperäistämisen edistäminen), ja * poliittisen vuoropuhelun edistäminen sisällön ja itse prosessin osalta. 2.6.2. Liiketoiminnan kehittäminen 60. Molemmat sopimuspuolet tunnustavat tarpeen tukea kokonaisvaltaisten ja johdonmukaisten aloitteiden kautta liiketoiminnan kehittämistä AKT-valtioissa kilpailukyvyn makro- ja mikrotaloudellisen perustan parantamiseksi merkittävästi. Liiketoimintaa kehitetään muun muassa seuraavanlaisin aloittein: * rahoituspalvelujen laadun ja niiden saannin parantaminen AKT-valtioiden yksityisyritysten ja säästäjien näkökulmasta. Tällaisen avun tavoitteena ei saa olla yksinomaan erityishankkeiden rahoittaminen ja avustusten antaminen erityisten luotto-ohjelmien perustamiseksi vaan myöskin osallistuminen paikallisen rahoitusalan vahvistamiseen kestävällä tavalla. Toimiin voisi näin ollen kuulua yksittäisiin hankkeisiin myönnettävien lainojen ja pääoman sekä paikallisten rahoituslaitosten myöntämien yleislainojen lisäksi osallistuminen innovatiivisten paikallisten rahoitus- ja pääomamarkkinapalvelujen kehittämiseen, paikallisten obligaatiolainojen ja osakepääoman merkitsemisen takaaminen sekä vakuuksien myöntäminen paikalliselle ja ulkoiselle lainanotolle ja paikallisrahoitukselle. Näiden palvelujen kehittäminen edellyttää rahoituslaitoksilta tehokkuutta ja vakautta sekä markkinoiden vääristymisen välttämistä. Näiden tavoitteiden saavuttamisen varmistamiseksi on toteutettava tarkoituksenmukaisia instituutioiden ja toimintaedellytysten kehittämistoimia; * ammatillisten, teknisten, liikkeenjohdollisten ja kaupallisten tukipalvelujen paikallisten tarjoajien valmiuksien kehittäminen ja yritysten kannustaminen käyttämään näitä palveluja. Tähän kuuluu tuen antaminen yrityksille hankkeiden määrittelyssä, ennakkoarvioinnissa, valmistelussa ja täytäntöönpanossa samoin kuin niiden tuotantoprosessiin ja markkinointiin liittyvien ongelmien ratkaisemiseen. Tukea on annettava myös paikallisten yksityisten ja markkinoiden ehdoin toimivien palvelujen aktiiviseksi edistämiseksi sekä kyseisten palvelujen saannin helpottamiseksi paikallisten yritysten näkökulmasta. Kysyntään ja kustannusten jakoon perustuvan lähestymistavan pitäisi olla vakiokäytäntö näiden palvelujen tarjonnassa, jolloin avunantajien ja valtion tehtäväksi jää pääasiassa asioiden helpottaminen palvelujen tarjoamisen sijaan. Parhaiden tulosten varmistamiseksi on valikoitava huolella joukko soveltuvia indikaattoreja. Näissä indikaattoreissa on otettava huomioon toiminnan eri tavoitteet, kustannustehokkuus sekä vaikutukset yrityksiin ja sosiaalis-taloudellisella tasolla; * jatkuva tuki aloitteille, joilla edistetään teknologian, taitotiedon sekä kaikki liikkeenjohdolliset näkökohdat kattavien parhaiden käytäntöjen kehittämistä ja siirtämistä. Tuki on taattava myös sellaisille viennin ja investointien edistämistahoille, jotka pystyvät merkittävällä tavalla houkuttelemaan ulkomaisia investointeja. Niiden toimintaedellytysten vahvistaminen on tärkeässä asemassa integroitaessa AKT-valtioita nykyistä tiiviimmin maailmantalouteen; * sekä koti- että ulkomaisten yksityissäästöjen ohjaaminen ja houkutteleminen yksityisyritysten rahoittamiseen AKT-valtioissa. Tämä toteutetaan (a) tukemalla paikallisia rahoituslaitoksia ja -palveluja, joilla paikalliset säästöt saadaan markkinoille ja ohjattua investointien rahoittamiseen, (b) osallistumalla ulkomaisiin investointeihin ja myöntämällä vakuuksia sekä muita riskien jakamis- ja lieventämisvälineitä suorien investointien ja portfolioinvestointien houkuttelemiseksi, (c) auttamalla AKT-valtioita lisäämään houkuttelevuuttaan ulkomaisten investointien kohteena, ja (d) vahvistamalla eurooppalaisen yksityissektorin kanssa käytävää vuoropuhelua ja parantamalla EY:n tukemista aloitteista tiedottamista. * mikroyritysten ja epävirallisen sektorin tuottajien tukeminen. Tähän tavoitteeseen pitäisi pyrkiä ensisijaisesti kannustamalla rahoituspalvelumarkkinoiden kehittämistä ja köyhien, erityisesti naisten tarpeisiin suunnitellun, muun kuin rahoitusavun tarjoamista. Tavoitteena ei ole suoran rahoituksen antaminen pien- ja mikroyrityksille vaan paikallisten mikrorahoituslaitosten vahvistaminen, jotta niillä olisi tarvittavat valmiudet palvella kohdemarkkinoita tehokkaasti. Mikrorahoituslaitosten vakaus on ratkaisevassa asemassa näiden toimien täytäntöönpanon kannalta. Mikrorahoituslaitosten luokitus on keskeinen tehtäväkenttä; siten varmistetaan mahdollisuus löytää oikeat yhteistyöorganisaatiot. 2.6.3. Oikeudenmukainen kauppa 61. Oikeudenmukainen kauppa on kehittämisaloite, joka perustuu kauppasuhteisiin ja nykyistä parempiin kaupankäyntimahdollisuuksiin, joiden tavoitteena on kuroa umpeen teollisuusmaiden ja kehitysmaiden välistä kuilua, mahdollistaa kehitysmaiden epäedullisessa asemassa olevien tuottajien tarttuminen maailmanlaajuisen kaupan tarjoamiin mahdollisuuksiin ja niistä hyötyminen sekä helpottaa kehitysmaiden integroitumista maailmantalouteen nykyistä tiiviimmin. 62. Oikeudenmukaisen kaupan aloitteet antavat kuluttajille mahdollisuuden edistää ostokäyttäytymisellään kehitysmaiden talouden ja yhteiskunnan kestävää kehitystä ja osallistua näin köyhyyden vähentämiseen. 63. Oikeudenmukaisen kaupan tavoitteena on varmistaa se, että tuottajat saavat oikeudenmukaisen hinnan ja oikeudenmukaisen osuuden mahdollisista voitoista. Oikeudenmukaisella kaupalla pyritään edistämään sellaisten olosuhteiden muodostumista, jotka voivat edistää korkeampaa sosiaaliturvan ja ympäristönsuojelun tasoa kehitysmaissa. Erityisesti oikeudenmukaisella kaupalla tarkoitetaan suoraa ostamista, oikeudenmukaista hinnoittelua, ennakkoon maksamista, pitkän aikavälin vakaita suhteita tuottajiin, ILOn yleissopimuksissa vahvistettuja työnormeja noudattavia tuotanto-oloja, ympäristön kunnioittamista ja kestäviä tuotantomenetelmiä. Osallistuminen oikeudenmukaisen kaupan hankkeisiin on kuitenkin vapaaehtoista, ja kaikki tuottajien ja markkinoiden väliset yhteydet perustuvat yksityisiin aloitteisiin. 64. Yhteistyöllä tuetaan sekä kehitysmaiden tuottajaryhmittymiä että EU:ssa toimivia kansalaisjärjestöjä yhteisön talousarvion ja Euroopan kehitysrahaston varoin. Tukea käytetään uusien tuotteiden lanseeraukseen, kuluttajien valistuskampanjoihin, opetustoimintaan ja toimintaedellytysten kehittämiseen. 2.7. Palvelujen Kehittäminen 2.7.1. Meriliikenne 65. Toimia kustannustehokkaiden ja toiminnaltaan tehokkaiden meriliikennepalvelujen kehittämiseksi ja edistämiseksi AKT-valtioissa kannustetaan ja tuetaan sopimuspuolten sopimien kehitysstrategioiden yhteydessä. Tällaisia ovat * AKT-valtioiden yksityissektorin kannustaminen investoimaan meriliikenteeseen tavoitteena lisätä paikallisen yksityissektorin osallistumista meriliikennealan toimiin, * rannikkomerenkulun verkostojen kehityksen tukeminen alueiden sisäisen kaupan edistämiseksi, * satamien tehokkaan kehittämisen ja satamapalvelujen edistäminen erityisesti satamassaoloaikojen kustannustehokkuuden lisäämiseksi ja nopeuttamiseksi, * lastien tehokkaan kuljetuksen edistäminen taloudellisesti ja kaupallisesti järkevin hinnoin, * hyvien politiikkojen ja kilpailusääntöjen täytäntöönpanon tukeminen, * meriliikenteen ja kaupan alueellisten kehitysohjelmien kannustaminen, myös tuki alueiden ja pienalueiden yhdentymiselle, ja * sopimuspuolet sitoutuvat edistämään laivaliikenteen turvallisuutta, miehistöjen turvallisuutta ja pilaantumisen estämistä. 2.7.2. Lentoliikenne 66. AKT-valtiot ja EU tunnustavat vahvan, turvallisen ja tehokkaan lentoliikenteen merkityksen talous- ja yhteiskuntakehitykselle sekä niiden välisen tavara- ja palvelukaupan kehittämiselle. 67. Tästä syystä ne lujittavat alan yhteistyötään varmistaakseen ilmaliikenteen säännöllisen kehittämisen ja kasvun sekä edistääkseen kauppaa, matkailua ja korkean taloudellisen arvon omaavien maataloustuotteiden vientiä EU:n markkinoille. 68. Tätä tarkoitusta varten ne edistävät AKT-valtioiden pysyvää osallistumista kansainväliseen lentoliikenteeseen. Lisäksi ne tarkastelevat kaikkia keinoja uudistaa ja nykyaikaistaa AKT-valtioiden lentoliikenneteollisuutta kaupallisen elinkelpoisuuden ja kilpailukyvyn edistämiseksi, yksityissektorin nykyistä suurempien investointien ja osallistumisen lisäämiseksi, tietojen vaihdon ja hyvien liiketapojen edistämiseksi sekä maailmanlaajuisten lentoliikenneverkkojen saattamiseksi matkustajien ja viejien ulottuville kaikissa maissa. 69. Sopimuspuolet korostavat lentoliikenteen turvallisuuden varmistamisen merkitystä sekä tarvetta laatia ja panna täytäntöön alan kansainväliset standardit. Tätä tarkoitusta varten EU auttaa AKT-valtioita tämän sopimuksen määräysten mukaisesti panemaan täytäntöön ilmasuunnistuksen turvajärjestelmiä CNS/ATM-järjestelmä mukaan luettuna, varmistamaan lentokenttien turvallisuuden, vahvistamaan siviili-ilmailuviranomaisten valmiuksia hallita kaikki niiden valvonnassa olevaan toiminnan turvallisuuteen liittyvät näkökohdat ja kehittää infrastruktuureja ja henkilöresursseja huolehtimalla, että kaikki alalla toteutettavat toimet perustuvat alan kansainvälisten organisaatioiden ohjeisiin ja että ne ovat pitkällä aikavälillä tehokkaita ja kestäviä. 70. AKT-valtiot ja EU tunnustavat tarpeen varmistaa se, että lentoliikenteen ympäristövaikutusten minimoimiseen kiinnitetään asianmukaista huomiota. Ne toimivat yhdessä tämän tavoitteen saavuttamiseksi. 71. AKT-valtiot ja EU tunnustavat, että monissa lentoliikenteeseen liittyvissä näkökohdissa alueelliset ratkaisut ovat kustannustehokkuuden ja mittakaavaedun puolesta parempia. Tässä tarkoituksessa EU tukee ja kannustaa aluetason toimia aina, kun ne tulevat kyseeseen. 2.7.3. Matkailun kehittäminen 72. Matkailun merkitys kansainvälisessä kaupassa ja palvelujen viennissä huomioon ottaen molemmat sopimuspuolet ovat yhtä mieltä siitä, että matkailualan kehittämisellä edistetään merkittävästi kehitysmaiden integroitumista maailmantalouteen. 73. Matkailun osuus kestävän kehityksen edistämisessä riippuu * paikallisviranomaisten kyvystä suunnitella ja valvoa matkailun kehittämistä kaikki taloudelliset, yhteiskunnalliset, kulttuuriset ja ympäristöön liittyvät näkökohdat sekä mahdolliset ongelmat huomioon ottaen, ja * alan sitoutumisesta kestävän kehityksen periaatteiden ja käytäntöjen noudattamiseen avoimilla ja kilpailukykyisillä markkinoilla. 74. Kehitystä koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi yhteistyöllä autetaan luomaan olosuhteet, joissa matkailun panos vastaanottajamaan talous- ja yhteiskuntakehitykseen on mahdollisimman suuri ja todelliset tai mahdolliset haittavaikutukset mahdollisimman pienet. Näin ollen matkailualan ohjelmilla pyritään varmistamaan sen, että alan aloitteissa kiinnitetään huomiota * matkailun kestävän kehityksen, myös kestävien ympäristöalan käytänteiden edistämiseen, * viranomaisten auttamiseen suunnittelussa, hallinnossa ja seurannassa (tuki oikeudellisen ja institutionaalisen kehyksen kehittämiselle, inhimillisten voimavarojen kehittäminen, yhteisen ympäristön ja infrastruktuurin suojaaminen, tiedottaminen sekä kaupallinen järjestäytyminen), * infrastruktuurin kehittämiseen ja laajentamiseen, * tuotannon monipuolistamiseen ja tuotteiden parantamiseen, * matkailuteollisuuden vakiinnuttamiseen avoimessa ja kilpailukykyisessä markkinataloudessa (yksityissektorin yhteistyön kannustaminen ja suora tuki pienille ja keskisuurille yrityksille), ja * matkailun monitahoiseen ja dynaamiseen luonteeseen sekä siihen, että alan kehittyneisyysaste vaihtelee kehitysmaittain; yhdessä nämä tarkoittavat sitä, että yleispäteviä ongelmia tai ratkaisuja ei ole. Tuen laji ja laajuus vaihteleekin maan matkailualan kehitysasteen ja paikallisten erityistarpeiden mukaan. 75. Sopimuspuolet tunnustavat, että yhteiskunnallisen ja kulttuurisen rakennelman sekä luonnon ja rakennetun ympäristön ylläpitäminen sekä kilpailukyvyn ja avointen markkinoiden edistäminen ovat elinkelpoisen, laadukkaita matkailutuotteita tarjoavan alan kehittämisen johtoperiaatteet. Sen mukaisesti yhteistyöllä tuetaan muun muassa * alan yksityissektoria kumppanuuksien kehittämiseksi matkailuun liittyvien yritysten ja toimialojen välille monialaisten, pk-yrityksille yleisesti tarkoitettujen toimien avulla, ja * viranomaisia ja hallituksia keskittymään oikeudellisen ja institutionaalisen kehyksen luomiseen, inhimillisten voimavarojen ja julkisen infrastruktuurin kehittämiseen, luonnonympäristön ja kulttuuriperinnön suojeluun ja kehittämiseen sekä kohdemaan markkinoinnissa käytettävien menetelmien ja välineiden nykyaikaistamiseen. 76. Sopimuspuolet ovat sitä mieltä, että politiikkoja ja strategioita laadittaessa on syytä tiivistää julkisen ja yksityisen sektorin organisaatioiden välistä neuvonpitoa. 2.7.4. Televiestintä ja tietoyhteiskunta 77. Yhteistyötä laajennetaan seuraaville aloille: * AKT-valtioiden ja EU:n asianomaisten televiestintätahojen välisen neuvonpidon edistäminen niiden kannustamiseksi kehittämään kilpailukykyinen ja hinnat kustannuksiin mukauttava televiestintäympäristö, * vuoropuhelun vakiinnuttaminen tietoyhteiskunnan eri näkökohdista, myös sääntelystä ja viestintäpolitiikasta, * tietojenvaihto ja mahdollinen tekninen apu sääntelyn, standardoinnin, tieto- ja viestintätekniikan vaatimustenmukaisuuden todentamisen ja sertifioinnin sekä taajuuksien käytön aloilla, * uuden tieto- ja viestintätekniikan levittäminen ja uusien, erityisesti verkkojen yhteenliitäntään ja sovellusten yhteentoimivuuteen liittyvien välineiden kehittäminen, * yhteisen tutkimuksen edistäminen ja toteutus tietoyhteiskuntaan liittyvien uusien teknologioiden alalla, ja * sellaisten ohjelmien ja politiikkojen suunnittelu ja täytäntöönpano, joilla lisätään tietoisuutta tietoyhteiskunnasta saatavista taloudellisista ja yhteiskunnallisista hyödyistä. 78. Sopimuspuolet tunnustavat tieto- ja viestintätekniikan aseman pyrittäessä edistämään AKT-valtioiden tehokasta integroitumista maailmantalouteen ja saavuttamaan niiden yhteiskunnalliset ja taloudelliset kehitystavoitteet. Niiden tavoitteena on helpottaa AKT-valtioiden edellytyksiä osallistua aktiivisesti uuden teknologian hallintaan. Pysyvien tulosten saavuttamisessa toimivat kumppanuudet julkisen ja yksityisen sektorin välillä ovat tärkeällä sijalla. 79. Auttaessaan AKT-valtiota selviämään tieto- ja viestintätekniikan asettamista haasteista sopimuspuolet noudattavat seuraavia periaatteita: * sääntelyn, kilpailun ja yksityistämisen yhdistäminen julkisen ja yksityisen sektorin toimivaltuuksien määrittelemiseksi tarkkaan, * julkisen vallan toimien ennakointi eriarvoisuuden ja mahdollisten negatiivisten seurausten torjumiseksi, * osallistuva lähestymistapa politiikantekoon, ja * kysyntään perustuva lähestymistapa alan kehittämiseen. 80. Tietoyhteiskunnan alalla tehtävässä yhteistyössä ensisijaisia aloja ovat * kansallisten suunnitelmien ja tieto- ja viestintätekniikkaa suosivan sääntely-ympäristön luomisen edistäminen niin, että kaikki asianomaiset osallistuvat siihen yksityisten investointien lisäämiseksi, infrastruktuurin kehittämiseksi, palvelujen laadun parantamiseksi ja yleispalvelun edistämiseksi esimerkiksi varmistamalla palvelujen saanti yhteisöjen tasolla, * AKT-valtioiden auttaminen lisäämään tehokkuuttaan ja avoimuuttaan niiden käyttäessä uutta teknologiaa julkisten palvelujen tarjoamiseen muun muassa koulutuksen, terveydenhoidon, ympäristön, kehitystä koskevan taitotiedon aloilla ja muilla aloilla sekä kansalaisille tiedottamisen ja yhteiskunnallisen osallistumisen lisääminen, * alueellisen yhteistyön tukeminen AKT-valtioiden keskuudessa niiden tietämyksen lisäämiseksi teknologian maailmanlaajuisesta kehityksestä ja siihen vastaamiseksi sekä kansainvälisten standardien käyttöönoton edistäminen yhteenliitettävyyden ja -toimivuuden varmistamiseksi, * tietoisuuden lisääminen kansalaisyhteiskunnan avaintoimijoiden keskuudessa uusien teknologioiden tarjoamista mahdollisuuksista saavuttaa tieto- ja viestintätekniikan sovellusten avulla taloudelliset ja yhteiskunnalliset tavoitteet mukaan luettuina asiantuntemuksen vaihto ja parhaiden käytänteiden levittäminen, * tieto- ja viestintätekniikan koulutussuunnitelman määrätietoinen tukeminen AKT-valtioiden auttamiseksi niiden selvittäessä ratkaisuja uusiin sääntelyä, tekniikkaa ja sisältöä koskeviin kysymyksiin, * julkisen vallan aktiivisten toimien tukeminen, jotta tieto- ja viestintätekniikan käyttö lisääntyisi hajautetun yhteistyön toimijoiden, myös köyhien, naisten ja etnisten vähemmistöjen puolesta toimivien, keskuudessa ja lisäisi näiden mahdollisuuksia, ja * AKT-valtioiden aktiivisen tieto- ja viestintätekniikan alan kansainvälisiin neuvotteluihin ja prosesseihin osallistumisen helpottaminen. 2.8. Perustuotteiden kehittäminen 81. Tämä yhteistyöala ainoastaan mainitaan tässä; sitä koskevat yksityiskohtaiset tekstit laaditaan ministerineuvoston pyynnöstä yhteistyön muuttuvien tarpeiden mukaisesti. 3. YHTEISKUNNAN JA YKSILÖN KEHITYS 3.1. Yleissivistävä ja ammatillinen koulutus 82. On selvää, että yleissivistävää ja ammatillista koulutusta koskevat käytännölliset ja tehokkaat politiikat ovat kehityksen kannalta ratkaisevassa asemassa. Hyvin koulutettu ja ammattitaitoinen työvoima edistää suoraan yleisen tuottavuuden nousua, talouskasvua, köyhyyden poistamista ja viime kädessä AKT-valtioiden väestön elintason nousua. Asianmukaisesti suunniteltuina, kohdistettuina ja toteutettuna koulutushankkeet ja -ohjelmat voivat myös tehokkaasti raivata tieltä erilaisia tekijöitä, jotka estävät ihmisiä elämästä hyödyllisesti ja tuottavasti omissa yhteisöissään. 83. Välittömiin ja ennakoitavissa oleviin koulutustarpeisiin vastaamiseksi yhteistyön avulla tuetaan AKT-valtioiden pyrkimyksiä a) perustaa ja laajentaa erityisesti alueellisia, yleissivistävää ja ammatillista koulutusta antavia oppilaitoksia, b) organisoida uudelleen koulutuslaitoksensa ja -järjestelmänsä, ajanmukaistaa opetusohjelmansa, -menetelmänsä ja -tekniikkansa sekä uudistaa peruskoulunsa ja -koulutusjärjestelmänsä erityisesti huolehtimalla peruskoulutuksen kattavuudesta, mukauttamalla muualta omaksutut järjestelmät ja sisällyttämällä ne kehitysstrategioihin, c) rohkaista varsinaisia yleissivistäviä ja ammatillisia koulutustoimia erityisesti luku- ja kirjoitustaito-ohjelmia, muita kuin perinteisiä koulutusmuotoja suosivia käytännön ja ammatillisiin tarkoituksiin laadittuja ohjelmia sekä ohjelmien osatekijöitä, joilla parannetaan lukutaidottomien ihmisten mahdollisuuksia ja asemaa, d) vaihtaa yhteisön kanssa kokemuksia luku- ja kirjoitustaidon opettamisesta, edistää ja tukea naisten osallistumista yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen ja siinä huomioon ottamista sekä tarjota maaseutuväestön epäedullisemmassa asemassa oleville osille mahdollisuus yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, e) edistää opettajien, alan suunnittelijoiden ja pedagogisten tekniikkojen asiantuntijoiden koulutusta mukaan luettuna tarkoituksenmukaisen opetusaineiston toimitus, ja f) luoda yhdistyksiä, kummitoimintaa sekä opettajien, opiskelijoiden, tiedon ja tekniikan vaihtoa ja siirtoa AKT-valtioiden ja yhteisön yliopistojen ja korkeakoulujen välillä. 84. Yhteisö ja sen jäsenvaltiot antavat sekä absoluuttisesti että suhteellisesti lisää varoja yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen tukemiseen. 85. Koulutusalan ongelmien asianmukainen tarkastelu on mahdollista ainoastaan maatasolla. 86. Yhteisön ja sen jäsenvaltioiden antama apu AKT-valtioiden yleissivistävälle ja ammatilliselle koulutukselle suunnitellaan niin, että se tukee kyseisten maiden omia toimia eikä syrjäytä paikallisia aloitteita. 87. Alan toimien jatkuvuuden on oltava pitkän aikavälin tavoite. 88. Makrotaloudellisten uudistusten yhteydessä rahoitettavien ohjelmien on oltava johdonmukaisia AKT-valtioiden opetusalan pitkän aikavälin ensisijaisten tavoitteiden kanssa eikä korvata niitä. 89. Etusija annetaan alakohtaiselle lähestymistavalle aina, kun sitä voidaan soveltaa perinteisen hankkeen sijaan. 90. Koulutuksen laatua on parannettava ja määrää lisättävä. 91. Etusijalle asetetaan vähäosaisten ryhmien, erityisesti naisten ja tyttöjen koulutusmahdollisuuksien parantaminen. 92. Alakohtaisen lähestymistavan mukaan koulutuksen suunnittelun ja hallinnan tukeminen katsotaan ensisijaiseksi tavoitteeksi (instituutioiden kehittäminen). 93. Koulutusalan toimijat osallistuvat ohjelmien suunnitteluun ja täytäntöönpanoon. 94. Tukitoimilla edistetään koulutusalan innovaatioita ja uudistuksia; etusijalla on opettajien koulutus. 95. Yhteisö ja sen jäsenvaltiot huolehtivat antamansa tuen koordinoinnista ja täydentävyydestä muiden pääasiallisten rahoittajien antaman avun kanssa edunsaajamaalle laaditun ohjelman yhteydessä. 96. Yleissivistävät ja ammatilliset koulutustoimet toteutetaan ensisijaisesti edunsaajana olevassa AKT-valtiossa tai niiden alueella. Tarpeen vaatiessa ne toteutetaan toisessa AKT-valtiossa tai yhteisön jäsenvaltiossa. Erityisesti AKT-valtioiden tarpeisiin laaditut erityiskoulutuksen koulutussuunnitelmat voidaan poikkeuksellisesti panna täytäntöön toisessa kehitysmaassa, joka ei ole AKT-valtio. 3.2. Yhteistyö tieteen, teknologian ja tutkimuksen aloilla 97. Tieteellisen ja teknisen yhteistyön tavoitteena on tukea AKT-valtioiden pyrkimyksiä hankkia omaa tieteellistä ja teknistä osaamista, hallita niiden kehityksen kannalta tarpeellinen teknologia ja osallistua aktiivisesti tieteen, ympäristöalan ja teknologian kehitykseen, kohdistaa tutkimus ratkaisun löytämiseksi taloudellisiin ja yhteiskunnallisiin ongelmiin sekä parantaa elämänlaatua ja ihmisten hyvinvointia. 98. Yhteiskunnat ja hallitukset tunnustavat enenevässä määrin tiedon merkityksen paikallisten kehityskysymysten ratkaisemisessa ja kannattavat talouksien kilpailukyvyn nostamista. Se edellyttää valmiuksien parantamista kaikilla tasoilla tiedon hankkimiseksi, omaksumiseksi, jakamiseksi ja soveltamiseksi. 99. Viime vuosina on edistytty sellaisten strategioiden laatimisessa, joilla tehostetaan valtiovallan toimia tutkimuksen ja teknologian kehittämisen alalla. Näissä strategioissa keskitytään luomaan toimintaympäristöjä, joiden avulla * edistetään tutkimustoimien koordinointia, * laaditaan suunnitelma muun muassa politiikan suunnittelijoiden, tutkijayhteisön, yksityissektorin ja kansalaisyhteiskunnan yhdistävän foorumin perustamisesta, * edistetään julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia, ja * edistetään opetusjärjestelmien uudistamista. 100. EY:n ja AKT-valtioiden eri elinten hyväksymissä teksteissä on keskeisellä sijalla myös tutkimuksen ja muiden tietoon liittyvien toimien sisällyttäminen eri alakohtaisiin, alueellisiin ja aihepiirikohtaisiin ohjelmiin. 101. Kansainvälisissä hankkeissa kuten maailmanlaajuisessa tietokumppanuudessa korostetaan kiireellistä tarvetta edistää kansallisen ja paikallisen tietämyksen säilymistä ja hyödyntämistä nykymaailmassa, jossa ulkoapäin tulevan tiedon määrä kasvaa jatkuvasti. 102. Tätä tarkoitusta varten yhteistyön avulla edistetään a) AKT-valtioiden tutkimus- ja kehityshankkeiden ja -ohjelmien laatimista ja täytäntöönpanoa; hankkeet ja ohjelmat sulautetaan muihin kehitystoimiin, ja niiden on vastattava asianomaisten ihmisten tarpeita ja elinoloja, b) sellaisen toiminnan perustamista ja edistämistä, jolla pyritään vahvistamaan tarkoituksenmukainen kotimainen teknologia sekä hankkimaan ja mukauttamaan tarvittavaa ulkomaista, erityisesti muiden kehitysmaiden teknologiaa, joka vastaa AKT-valtioiden erityistarpeita, c) tieteellisen ja teknologisen yhteistyön edistämistä AKT-valtioiden kesken, AKT-valtioiden ja muiden kehitysmaiden kesken sekä AKT-valtioiden ja Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden kesken; tähän kuuluu tuki erityisesti aluetason tutkimus- ja kehitysyksiköille niiden käyttämien, asiaan kuuluvien tieteellisten ja teknisten välineiden ja palvelujen hyödyntämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla, ja d) AKT-valtioiden auttamista niiden suunnitellessa ja kehittäessä politiikkoja sekä kannustavia rakenteita ja laitoksia, jotka tukevat kotimaisen innovaatioiden kehittämistä ja tekevät yrityksistä dynaamisia kilpailijoita. 103. Jotta käynnissä olevia toimia voitaisiin laajentaa ja lisätä eri kumppanien toimien yhteisvaikutusta, AKT-EY-yhteistyöllä edistetään jatkossakin kaikkien yhteiskuntaryhmien, sekä tiedon käyttäjien että "tuottajien" välistä kumppanuutta, joka perustuu olemassa olevien tutkimusvalmiuksien ja -tarpeiden vaiheittaiseen ja yksityiskohtaiseen analyysiin. Yhteistyössä korostetaan laaja-alaisesti hyväksyttävien strategioiden ja politiikkojen laatimista, joissa kullakin kumppanilla on oma tehtävänsä. 104. Kumppanuuden osana toteutettavat ohjelmat perustuvat mahdollisuuksien mukaan tutkimuspääosaston hallinnoimien tutkimuksen puiteohjelmien yhteistoiminnallisiin toimiin. 105. Tieteen ja teknologian soveltaminen on keskeisellä sijalla nykyajan maailmanmarkkinoilla talouden ja yhteiskunnan kestävän kehityksen varmistamiseksi sekä ympäristön ja luonnonvarojen suojelemiseksi ja säilyttämiseksi. Tieteen ja teknologian asiantunteva hallinta on kehityksen kannalta olennaista. AKT-valtioiden auttamiseksi parantamaan näiden alojen valmiuksiaan ja asiantuntemustaan yhteistyöllä tuetaan AKT-valtioiden pyrkimyksiä a) luoda ja kehittää tieteen ja teknologian infrastruktuuria sekä ympäristöystävällisen teknologian hankkimiseen, mukauttamiseen ja tuotantoon samoin kuin yrittäjyyden vahvistamiseen tarvittavaa taito- ja tietoperustaa, b) lisätä tietotekniikka- ja telematiikkavalmiuksia, myös kansainvälistä rahoitusalan tuntemusta, erityisesti tietotekniikkajärjestelmien hankinta- ja käyttöönottotoimien sekä tehokkaiden telemaattisten verkkojen kehittämisen tukemiseksi, ja c) edistää teknologisia innovaatioita sekä tutkimus- ja kehitysvalmiuksia. 3.3. Terveys ja ravinto 106. Yhteistyöllä terveyden ja ravinnon alalla pyritään helpottamaan sitä, että kaikille on tarjolla riittävästi ja tarkoituksenmukaisia terveydenhoitopalveluja ja ravintoa, mikä edistää yhdenvertaisuutta ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta, lievittää kärsimystä, vähentää sairauksista ja kuolleisuudesta aiheutuvaa taloudellista rasitusta ja edistää yhteisön tosiasiallista osallistumista terveyttä ja hyvinvointia parantaviin toimiin. 107. Tätä tarkoitusta varten alan yhteistyöllä pyritään tukemaan toimivia ja kestäviä terveys- ja ravitsemuspalveluja, jotka ovat kustannuksiltaan kohtuullisia, kulttuurisesti hyväksyttävissä, maantieteellisesti helposti saatavilla ja teknisesti toteuttamiskelpoisia. Edelleen yhteistyöllä pyritään edistämään kokonaisvaltaista lähestymistapaa sellaisten terveys- ja ravitsemuspalvelujen luomiseen ja ylläpitoon, jotka perustuvat ehkäisevän terveydenhoidon laajentamiseen, parantavien hoitojen kehittämiseen, puhtaan veden saantiin ja riittävään hygieniaan, ravintoaineiltaan tasapainoiseen ruokavalioon sekä täydentävyyden edistämiseen sairaalapalvelujen ja terveydenhoidon peruspalvelujen välillä perusterveydenhuoltoa ja ravintoa koskevien politiikkojen mukaisesti. 108. Terveysalan yhteistyöllä tuetaan a) terveydenhoitoalan suunnittelua ja hallintoa, myös tilasto- ja tietojärjestelmien parantamista ja terveydenhoidon rahoitusta koskevien strategioiden laatimista kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla, b) koululääketieteen viemistä osaksi nykyaikaista terveydenhoitoa koskevien suunnitelmien laatimista ja edistämistä, c) keskeisiä lääkkeitä koskevien ohjelmien ja strategioiden täytäntöönpano, d) yleisen ohjelman yhteydessä toteutettavaa henkilöstön koulutusta kansanterveysalan suunnittelijoista, hallintovirkamiehistä, johdosta ja asiantuntijoista aina kenttähenkilöstöön asti, e) sellaisten suunnitelmien laatimista, toteutusta ja kehittämistä, joiden tavoitteena on ravitsemuspolitiikan sisällyttäminen yleiseen terveydenhoitopolitiikkaan, f) puhtaan talousveden saantia niin, että turvataan laadultaan asianmukaisen veden riittävä, jatkuva ja oikeudenmukainen saanti kohtuuhintaan, g) sellaisten koulutus- ja tiedotusohjelmien ja -kampanjoiden edistämistä, joiden tavoitteena on hävittää endeemiset taudit, parantaa ympäristöhygieniaa sekä torjua huumausaineiden käyttöä, sukupuolitautien leviämistä ja muita terveyshaittoja osana yleistä terveydenhoitojärjestelmää, ja h) kansanterveyden ja ravitsemuksen aloilla toimivien tutkimuslaitosten, yliopistojen laitosten ja erityisoppilaitosten perustamista ja ylläpitoa AKT-valtioissa. 109. Yhteistyön ensisijaisia tavoitteita köyhyyden vähentämiseksi ovat * kansallisten politiikkojen ja strategioiden laatimisen helpottaminen, * osallistuminen terveyttä edistävän ympäristön luomiseen, * hoitojärjestelmien uudistamisen tukeminen siten, että niiden rakenteelliset vääristymät korjataan jakamalla vastuut paremmin eri toimijoiden, erityisesti julkisen ja yksityisen sektorin kesken, ja tukemalla julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuutta, * sellaisten rahoitusjärjestelmien kehittäminen, joiden avulla saadaan käyttöön varat, joilla varmistetaan oikeudenmukaisuuden toteutuminen nykyistä paremmin, ja * ensisijaisesti sellaisten suunnitelmien kehittäminen, joissa tavoitteena on hoidon laadun parantaminen kaupunkiympäristössä ja syrjäisillä alueilla. 110. Tukea annetaan pääasiassa osana alakohtaista lähestymistapaa, jolla rohkaistaan AKT-valtioita itsehallintaan, annetaan institutionaalista tukea, lisätään vuoropuhelua kaikista terveydenhoitopolitiikan osatekijöistä, edistetään alat ylittävää lähestymistapaa ja kaikkien asianomaisten osallistumista niin, että painopiste on terveydenhoidon peruspalvelujen laajentamisessa ja laadussa sekä koordinoinnissa ja täydentävyydessä muiden avunantajien kanssa. * Keskeisten lääkkeiden saanti on edelleen ensisijainen tavoite. * Tuen kohdistaminen väestön köyhimpiin osiin on niin ikään ensisijainen tavoite. * Investointien lisäämistä tiedon tuottamiseen ja instituutioiden kehittämisen tukemiseen rohkaistaan kansallisella ja alueellisella tasolla. 3.4. HIV/aids 111. Aidsin torjunnassa yhteistyön strategisia tavoitteita ja painopisteitä ovat * epidemian leviämisen estäminen mahdollisimman tehokkaasti välttämällä tartuntavaarassa olevien, tartunnan saaneiden ja jo sairastuneiden henkilöiden syrjintää ja syrjäytymistä - toteuttamalla sukupuolikasvatukseen, terveyteen ja ehkäisyvälineiden saantiin liittyviä toimenpiteitä, - kiinnittämällä nykyistä enemmän huomiota epäedullisessa asemassa oleviin ryhmiin ja alueisiin; * terveydenhoitojärjestelmien auttaminen selviytymään aidsin aiheuttamasta ylimääräisestä rasitteesta, * yhteiskunnan ja talouden kehitykseen kohdistuvien epidemian vaikutusten vähentäminen, * aidsia koskevan tieteellisen tiedon ja sen jakamisen lisääminen, mahdollisten toimien laajentaminen ja niiden soveltaminen täytäntöönpanon ja seurannan tasolla, ja * johdonmukaisuuden, koordinaation ja täydentävyyden lisääminen jäsenvaltioiden ja muiden merkittävien avunantajien, erityisesti UNAIDSin, Maailmanpankin ja kahdenvälisten avunantajien kanssa. Koordinaatio toteutetaan seuraavia periaatteita noudattaen: - toimet on suunnattava riskikäyttäytymiseen, mutta myös sen taustalla oleviin sosiaalis-taloudellisiin tekijöihin, jotka luovat erityisiä riskiympäristöjä, - koordinaation on oltava erikoistunutta ja sukupuolisensitiivistä, - koordinaation on perustuttava sosiaalisen oppimisen strategiaan, johon ei liity pakottamista ja joka edistää ihmisoikeuksien ja ihmisarvon kunnioittamista, - koordinaation ei pitäisi olla keskusjohtoista, vaan sen pitäisi perustuva yksilöiden ja yhteisöjen vastuullistamiseen, - koordinaatio pitäisi sisällyttää laajempaan epidemiavaiheeseen suunniteltuun kehykseen, ja toiminta on voitava käynnistää nopeasti, ja - koordinaation avulla hallitusten, yhteisöjen ja yksilöiden pitäisi voida minimoida epidemian leviäminen niin, että estetään tartuntavaarassa olevien, tartunnan saaneiden ja jo sairastuneiden henkilöiden syrjintä ja syrjäytyminen käsittelemällä aidsia monialaisena ja erityistoimia edellyttävänä ongelmana. 112. Yhteistyössä tarkastellaan mahdollisuutta luoda uusia yhteisvastuumekanismeja, otetaan huomioon useita vaihtoehtoisia ratkaisuja, pohditaan hoitojen, myös retrovirusten lisääntymisen estämiseen liittyviä rahoitusmahdollisuuksia kehitysmaissa ja selvitetään samanaikaisesti tekniset epävarmuustekijät, tavoitteiden ensisijaisuus, hinnat ja yleinen etu. Rokotteiden ja mikrobisidien kehittämismahdollisuuksista ja rahaston perustamisesta kyseisten tuotteiden hankintaa varten käydään keskustelua ja niitä kannatetaan laajalti. 113. Myös Euroopan yhteisön erityisen lisäpanoksen mahdollisuutta harkitaan tiettyjen maiden auttamiseksi hankkimaan keskeiset tuotteet ja yksityissektoria kannustetaan jatkamaan investointeja rokotteiden ja mikrobisidien tutkimukseen sekä myöhemmin osoittamaan varoja kyseisten tuotteiden hankkimiseen. 3.5. Väestö ja perhesuunnittelu 114. Väestöä ja perhesuunnittelua koskevan yhteistyön päätavoitteena on muun muassa sellaisten politiikkojen ja strategioiden tukeminen, joilla pyritään parantamaan terveydenhoidon peruspalveluja, lisääntymisterveyttä ja perhesuunnittelua samoin kuin ehkäisemään naisten sukupuolielinten silpomista. Tehokkaiden ja käytännöllisten politiikkojen ja strategioiden omaksuminen näillä aloilla on AKT-valtioiden kannalta ratkaisevaa, jos ne aikovat päästä köyhyyden noidankehästä ja onnistua lopulta kitkemään köyhyys kokonaan. 115. Tätä tarkoitusta varten yhteistyöllä tuetaan a) turvallisten, tehokkaiden, kohtuuhintaisten ja kulttuurisesti hyväksyttävien hedelmällisyyden sääntelykeinojen saannin parantamista, b) raskauteen ja synnytykseen liittyvien sairauksien ja kuolintapausten ehkäisemistä, c) äidin ja lapsen aseman edistämistä ja heidän suojelua koko väestön keskuudessa, d) tarkoituksenmukaisten perusterveydenhoitopalvelujen ja neuvonnan saannin parantamista, jotta naisten raskaus ja synnytys olisivat turvallisia ja jotta vastasyntynyt olisi mahdollisimman terve, e) perhesuunnittelun saannin ja valikoiman parantamista mukaan luettuina sukupuolitautien seuranta ja ehkäisy, f) perhesuunnittelupalvelujen sisällyttämistä äideille ja lapsille suunnattuihin terveydenhoitopalveluihin, g) AKT-valtioiden tietämyksen vahvistamista ja parantamista sekä parhaiden käytäntöjen edistämistä ja soveltamista, h) paikallisyhteisöjen edellytysten parantamista osallistua aktiivisesti terveytensä hoitamiseen sekä toiminnallisten terveydenhoitojärjestelmien lujittamista, ja i) terveydelle haitallisten perinteiden, kuten naisten sukupuolielinten silpomisen hävittämistä. 116. Edellä mainittujen tavoitteiden saavuttamiseksi toteutettavat toimenpiteet saatetaan osaksi koulutusohjelmia ja -hankkeita sekä terveys- ja/tai maankäyttöstrategioita. Tällaisia toimenpiteitä ovat a) tilasto- ja väestöpalvelujen luominen AKT-valtioissa ja/tai niiden valmiuksien kehittäminen luotettavien tietojen keräämiseksi väestö- ja perhesuunnittelupolitiikkojen ja -strategioiden laatimista varten, b) väestökysymyksiä ja -politiikkoja koskevien tietojen jakaminen yleisölle, c) asiaa koskevien hankkeiden ja/tai ohjelmien valmistelu, täytäntöönpano ja jälkiarviointi, d) vapaaehtoista perhesuunnittelua koskevien politiikkojen laatiminen ja täytäntöönpano, ja e) henkilöstön koulutus ja uudelleenkoulutus AKT-valtioissa, jotta nämä valmistelisivat ja panisivat täytäntöön eri alojen väestöpolitiikkoja ja -strategioita. 117. Tällaisissa toimenpiteissä on otettava huomioon paikalliset, kulttuuriset ja yhteiskunnalliset toimintatavat ja paikallistaloudet. Ne laaditaan ja toteutetaan AKT-valtioiden politiikkojen, hankkeiden ja ohjelmien mukaisesti kunnioittaen perusluonteisia ihmisoikeuksia sekä yksilöiden vapaasti tekemiä valintoja perhekoon, lasten syntymien suunnittelun sekä perhesuunnittelussa käytettävien keinojen suhteen. 118. Tällaisten toimenpiteiden täytäntöönpanossa on otettava erityisesti huomioon väestöpolitiikan ja muiden asiaan vaikuttavien politiikkojen välinen yhteys ja vuorovaikutus. Naisten ja nuorten asema näillä yhteiskunnan ja kehityksen eri aloilla on nähtävä keskeisenä. 119. Yhteistyön avulla pyritään seuraaviin tavoitteisiin: * kansanterveyttä koskeviin politiikkoihin yhdistettyjen kansallisten väestöpolitiikkojen määrittelyn ja täytäntöönpanon edistäminen, * tietojen laajan jakelun mahdollistavien järjestelmien, menetelmien ja keinojen kehittämisen edistäminen, ja * perhesuunnittelumenetelmien ja -keinojen jakamiseen tarkoitettujen palvelujen kehittämisen tukeminen. 120. Yhteistyöllä luodaan (poliittinen, oikeudellinen ja institutionaalinen) ympäristö, joka suosii perhesuunnittelun kehittämistä ja lasten lukumäärän vapaata valintaa. Erityisesti yhteistyöllä * edistetään keskustelua perhesuunnittelun kehittämistä osana avunsaajien kanssa käytävää poliittista vuoropuhelua, * annetaan teknistä apua maiden auttamiseksi laatimaan kestäviä perhesuunnittelupolitiikkoja ja vahvistetaan alan institutionaalisia ja paikallisia hallintovalmiuksia, * vahvistetaan perhesuunnittelua koskevaa tutkimusta ja koulutusta Euroopassa ja kehitysmaissa. Jotta perhesuunnittelun toteutus olisi mahdollisimman tehokasta ja toimivaa, etusijalle on asetettava - alan tutkimuksen, erityisesti kenttätutkimuksen kehittäminen, - sekä Euroopassa että avunsaajamaissa käytettävissä olevien alan asiantuntijaresurssien vahvistaminen laajamittaisin valmennus- ja koulutustoimin, - perhesuunnittelua ja lisääntymisterveyttä koskevien palvelujen kehittämisen nopeuttaminen helpottamalla niiden sisällyttämistä olemassa oleviin terveydenhoitopolitiikkoihin, - tarkoituksenmukaisemman ja paremmin kohdistetun rahoitustuen ja teknisen avun tarjoaminen, - toimien keskittäminen: koska varat ovat rajallisia, niiden jakaminen liian moneen kohteeseen verottaa toimien tehokkuutta; näin ollen on tärkeää sopia varojen keskittämisestä sekä maantieteellisille alueille että tietyntyyppisiin perhesuunnitteluohjelmiin, - apua annetaan ensisijaisesti maille, joissa väestönkasvu on nopeaa ja jotka ovat selvästi ilmaisseet halunsa panna täytäntöön väestöpolitiikkoja, ja - koordinaation ja täydentävyyden parantaminen EU:n jäsenvaltioiden ja muiden merkittävien avunantajien kanssa. 3.6. Kulttuurin kehittäminen 121. Kulttuurialan yhteistyöllä pyritään säilyttämään AKT-valtioiden kulttuuriperintö ja edistämään niiden kansalaisten kulttuuri-identiteettiä heidän itsensä kehittämisen edistämiseksi, luovuutensa ruokkimiseksi ja kulttuurienväliseen vuoropuheluun rohkaisemiseksi. Lisäksi kulttuurialan yhteistyöllä rohkaistaan yhteisöjen kehittymistä, ja se on erittäin tärkeä tapa turvata talous- ja yhteiskuntakehitys. Yhteistyöllä pyritään vuoropuhelun, vaihtojen ja keskinäisen kehittämisen keinoin ja yhdenvertaisuuden pohjalta lisäämään AKT-valtioiden hallitusten ja kansojen sekä EU:n jäsenvaltioiden hallitusten ja kansojen välistä ymmärtämystä ja yhteisvastuullisuutta. 122. Kulttuurialan AKT-EU-yhteistyössä otetaan huomioon seuraavat ulottuvuudet: * tarve ottaa huomioon kulttuurinen ulottuvuus (eli kaikki arvot, tulkinnat sekä ajattelu- ja toimintatavat) kehitysyhteistyön eri tasoilla. Kulttuurilla tarkoitetaan tässä kaikkia niitä arvoja sekä ajattelu- ja toimintatapoja, jotka muodostavat yhteiskunnan enemmän tai vähemmän näkyvän rakenteen. "Huomioon ottaminen" (esimerkiksi naisten aseman huomioon ottaminen) on monitahoinen ja vaikea tehtävä, vaikka tarvittava taitotieto olisikin olemassa. Selkkausten repimissä maissa on nähtävissä, että eräitä näistä ensimmäisistä sovittelualoitteista aletaan ottaa huomioon; * Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ja EU-maiden välisten yhteisten kulttuuri-identiteettien tunnustaminen ja edistäminen osana kulttuurienvälistä vuoropuhelua; AKT-valtioiden ja EY:n kansojen keskinäistä kehittymistä edistetään lisäämällä tietoisuutta eri kulttuureissa elävien kansojen välisestä riippuvuudesta; * kulttuuriperinnön suojaaminen ja kehittäminen sekä alan toimintaedellytysten kehittäminen; kulttuuriperintö on kansojen identiteetin kulmakivi, ja * AKT-valtioiden kulttuurituotannon, erityisesti kulttuuriteollisuuden tuotteiden markkinoille pääsy. 123. Kulttuurin taloudellista merkitystä AKT-valtioille on korostettava. Sen perusteella, miten tärkeä asema tällä palvelusektorilla jo on läntisissä talouksissa, voidaan ennustaa, mitä tulee tapahtumaan eteläisimmissä talouksissa muutaman vuoden kuluttua. Maailmanlaajuisella tasolla musiikki- ja elokuvateollisuus nousevat kymmenen parhaiten menestyvän teollisuusalan joukkoon. 124. AKT-valtioille kulttuuri on yhtä lailla työpaikkoja luova ja paikallista kehitystä edistävä sektori kuin väline niiden talouden integroimiseksi maailmantalouden verkostoihin. AKT-valtioissa kulttuuriteollisuuden, erityisesti musiikin ja taideteollisuuden (varsinkin muotoilun) ympärille on kasvanut toimiva talous. Verkostojen ammatillistumisen ja piratismia koskevan oikeudellisen vähimmäissuojan myötä se kehittyy edelleen. Kuvaamataiteisiin, elokuvaan ja show-esityksiin sisältyy samanlainen taloudellinen haaste, tosin pienemmässä mittakaavassa. 125. Taloudelliset mahdollisuudet ovat välillisiä. Erityisesti tämä pitää paikkansa kulttuuriperinnön osalta, missä entisöinti edellyttää käsiteollisuus- ja matkailuvetoista taloutta. Näin ollen on tarpeen käsitellä kulttuuritalouden kysymystä alakohtaisesti tuotannonala tuotannonalalta. 126. Kulttuurialan yhteistyötoimet kattavat seuraavat alat: a) kulttuurisia näkökohtia koskevat selvitykset, tutkimukset ja toimenpiteet, jotka liittyvät yhteistyön kulttuurisen ulottuvuuden huomioon ottamiseen, ja b) AKT-valtioiden kansojen kulttuuri-identiteettiä edistävät selvitykset, tutkimukset ja toimenpiteet sekä kaikki kulttuurienvälistä vuoropuhelua edistävät aloitteet. 4. AIHEPIIRIKOHTAISET JA MONIALAISET KYSYMYKSET 4.1. Sukupuoli 127. Sukupuolella tarkoitetaan naisten ja miesten erilaisia ja toisiinsa kytkeytyviä rooleja, vastuita ja mahdollisuuksia, jotka ovat kulttuurispesifisiä ja sosiaalisesti määräytyviä ja jotka voivat ajan mittaan muuttua muun muassa poliittisten toimenpiteiden seurauksena. Sukupuoli on ratkaisevassa asemassa kaikkien kehitystä koskevien tavoitteiden saavuttamisessa. 128. Yhteistyötä tehdään seuraavien periaatteiden pohjalta: * makro-, meso- ja mikrotason sukupuoliperusteinen analyysi on sisällytettävä kaikkien kehitystä koskevien politiikkojen ja toimien määrittelyyn, suunnitteluun, täytäntöönpanoon, seurantaan ja jälkiarviointiin, * sekä naisten että miesten pitäisi osallistua kehitystyöhön ja hyötyä kehityksestä tasa-arvoisesti, * sukupuolten välisen eriarvoisuuden vähentäminen on koko yhteiskunnan ensisijainen tavoite, * naisten ja miesten välisiä eroja ja eriarvoisuutta koskevan analyysin on oltava ratkaiseva peruste arvioitaessa kehitystä koskevien politiikkojen ja toimien tavoitteita ja tuloksia, ja * yhteistyössä on kannustettava ja tuettava asenteiden, rakenteiden ja mekanismien muutoksia poliittisella, oikeudellisella, yhteisön sekä yksilön tasolla sukupuolten välisen epätasa-arvon vähentämiseksi. Erityisesti on - edistettävä kaikilla tasoilla poliittista vallanjakoa sekä täysimääräistä ja tasa-arvoista osallistumista päätöksentekoon, - vahvistettava taloudellista vastuullistamista sekä tasa-arvoa resurssien saannissa ja hallinnassa, ja - edistettävä tasa-arvoa yhteiskunnallisten kehitysmahdollisuuksien hyödyntämisessä ja niiden hallinnassa. 129. Kaikkien kehitystä koskevien politiikkojen muotoilussa on otettava nimenomaisesti huomioon sukupuolisensitiivisen kehitysyhteistyön yleiset periaatteet. Erityisesti makrotalouspolitiikoissa, kuten rakennesopeutuksessa, on otettava asianmukaisesti huomioon mikro- ja mesotason analyysin tulokset sekä naisten ja miesten roolien keskinäinen riippuvuus sekä tuotannossa että inhimillisten voimavarojen uusiutumisessa ja ylläpidossa. 130. Yleisten periaatteiden on oltava pysyvä osa kaikkea kumppanuusmaiden kanssa käytävää poliittista vuoropuhelua ja neuvottelua. Erityisesti ulkopuolisella avulla rohkaistaan ja tuetaan olemassa olevien politiikkojen sekä oikeudellisen ja hallinnollisen kehyksen tarkistamista sukupuolen huomioon ottavalla tavalla. 131. Hankkeiden, ohjelmien ja maakohtaisten strategioiden tasolla ulkopuolisella avulla varmistetaan se, että sukupuoliperusteinen analyysi on kaikkien kehitystoimien suunnannäyttäjä suunnittelusta arviointivaiheeseen (mainstreaming). Lisäksi on kiinnitettävä erityishuomiota sukupuolikiintiöihin, joilla korjataan kaikkein räikeimpiä epätasa-arvoisuuksia. 132. Sekä mainstreaming että sukupuolikiintiöt on nähtävä täydentävinä strategioina, joiden tavoitteena on se, että naiset ja miehet voisivat hyödyntää täysimääräisesti kehityspotentiaaliaan ja että heillä olisi tasa-arvoiset mahdollisuudet hyödyntää taloudellisia, poliittisia ja yhteiskunnallisia kehitysmahdollisuuksia opetus ja terveydenhoito mukaan luettuina. 133. Kun naisten ja miesten välisen epätasa-arvon räikeimpien ilmentymien korjaamiseksi toteutetaan erityistoimia, niiden on rakenteellisesti oltava yhteydessä tärkeimpiin toiminta-aloihin, niitä on tuettava riittävin rahoituksellisin, teknisin ja inhimillisin resurssein, niiden on oltava kestollisesti rajallisia ja niihin on sisällyttävä selvä suunnitelma kytkeytymisestä mainstreaming-toimiin. 134. Silloin, kun kehitysapua ei anneta hankkeiden muodossa, toteutetaan toimia tarpeellisten yhteyksien luomiseksi mikro-, meso- ja makrotason analyysien välille niin, että sukupuolikysymykseen kiinnitetään erityishuomiota. 4.2. Ympäristö 135. Tämän sopimuksen yhteydessä ympäristön ja luonnonvarojen suojelu ja hyödyntäminen, maaperän, metsien ja vesiekosysteemien heikkenemisen pysäyttäminen, ekologisen tasapainon palauttaminen sekä luonnonvarojen säilyttäminen ja niiden kestävä käyttö ovat perustavoitteita, joihin asianomaiset AKT-valtiot pyrkivät yhteisön tukemana väestönsä elinolojen parantamiseksi välittömästi ja niiden säilyttämiseksi tuleville sukupolville. 136. AKT-valtiot ja yhteisö tunnustavat sen, että eräiden AKT-valtioiden olemassaolo on uhanalainen johtuen ympäristön tilan nopeasta huononemisesta, mikä estää kaikki kehitystoimet, erityisesti köyhyyden vähentämistä ja integroitumista maailmantalouteen koskevien ensisijaisten tavoitteiden saavuttamiseen tähtäävät toimet. Monien AKT-valtioiden on pakko ryhtyä toimiin ympäristön tilan huononemisen pysäyttämiseksi ja luonnonvarojen säilyttämiseksi, ja ne edellyttävät sellaisten kestävää kehitystä koskevien kansallisten strategioiden valmistelua ja täytäntöönpanoa, joissa ekologinen tasapaino otetaan asianmukaisesti huomioon. 137. Ympäristöongelman ja käytettävien keinojen ulottuvuus tarkoittavat sitä, että AKT-EY-yhteistyötä on tehtävä osana kestävän kehityksen kokonaisvaltaisia, pitkän aikavälin politiikkoja, jotka AKT-valtiot laativat ja panevat täytäntöön kansainvälisen tuen avulla kansallisella, alueellisella ja kansainvälisellä tasolla. 138. Tätä tarkoitusta varten yhteistyötoimissa asetetaan etusijalle * systemaattinen lähestymistapa, jolla varmistetaan kestävä ympäristönhoito kaikissa vaiheissa (strategioiden laatiminen, ohjelmasuunnittelu, määrittely, täytäntöönpano ja jälkiarviointi) ja kaikilla aloilla, myös kaupassa, alueellisessa yhteistyössä, makrotalouden ja alakohtaisissa sopeutus- ja tukiohjelmissa sekä eri toimijoiden toteuttamissa hankkeissa, * ehkäisevä lähestymistapa, joka perustuu ennalta varautumisen periaatteeseen, jonka tavoitteena on välttää ohjelmista tai toimista ympäristölle aiheutuvat haittavaikutukset, * aloitteellinen lähestymistapa, jossa selvitetään ympäristön tilan parantamismahdollisuuksia ja sisällytetään ne ohjelmiin ja toimiin, * monialainen lähestymistapa, jossa otetaan huomioon toteutettujen toimien sekä välittömät että välilliset vaikutukset, ja * kustannustehokas lähestymistapa, jolla edistetään tarkoituksenmukaista sääntelyä ja markkinapoliittisia välineitä, joissa painotetaan 'saastuttaja maksaa' -periaatetta. 139. Ympäristökysymysten sisällyttäminen tehokkaalla tavalla kaikkiin AKT-EU-yhteistyön aloihin edellyttää AKT-valtioiden nykyisten valmiuksien vahvistamista huomattavasti. Tarvittaessa määritellään tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä, joilla tuetaan monenvälisten ympäristöalan sopimusten täytäntöönpanoa sekä ympäristöpolitiikkojen laatimista ja täytäntöönpanoa, vahvistetaan asianomaisia instituutioita ja lisätään AKT-valtioiden julkisen ja yksityisen sektorin sekä kansalaisyhteiskunnan valmiuksia ratkoa ympäristöalan kysymyksiä tehokkaalla tavalla. Maakohtaisia strategioita ja maaohjelmia laadittaessa on kiinnitettävä erityishuomiota monenvälisiin ympäristöalan sopimuksiin, kuten aavikoitumisen estämistä koskevaan yleissopimukseen, biologista monimuotoisuutta koskevaan yleissopimukseen ja ilmastonmuutosta koskevaan puitesopimukseen liittyviin kansainvälisiin sitoumuksiin, kansallisiin ympäristöalan politiikkoihin sekä AKT-valtioiden asianmukaiseen institutionaaliseen kehykseen. 140. Ympäristön ja luonnonvarojen suojelu edellyttää sosiaalis-kulttuurisen ulottuvuuden kattavaa lähestymistapaa. Kyseisen erityisulottuvuuden huomioon ottamiseksi on huolehdittava siitä, että hankkeisiin ja ohjelmiin sisällytetään tarkoituksenmukaiset kasvatus-, koulutus-, tiedotus- ja tutkimussuunnitelmat. 141. Tarvittaessa suunnitellaan ja pannaan täytäntöön ympäristötarpeisiin soveltuvia yhteistyövälineitä. 142. Ympäristönäkökohtien ottamiseksi asianmukaisesti huomioon laaditaan inventaareja, joihin liitetään mahdollisuuksien mukaan kirjanpitoselvitys. 143. Tarvittaessa käytetään sekä laadullisia että määrällisiä perusteita. Ehdotettujen toimien ympäristöystävällisyyden arvioinnin helpottamiseksi käytetään toimen laajuudesta riippumatta yhteisesti hyväksyttyjä tarkistuslistoja. Tarvittaessa tehdään strateginen ympäristövaikutusten arviointi tai ympäristövaikutusten arviointi. 144. Näiden välineiden täytäntöönpanolla varmistetaan, että * haitallisen ympäristövaikutuksen ollessa odotettavissa laaditaan tarvittavat korjaavat toimenpiteet, ja * ympäristön tilan parantamismahdollisuudet otetaan huomioon ehdotetun hankkeen tai ohjelman valmistelun alkuvaiheessa, jotta se voi edetä suunnitellussa aikataulussa ja ympäristön ja luonnonvarojen kestävän hoidon ja hallinnan osalta parannetussa muodossa. 145. Sopimuspuolet haluavat varmistaa sen, että ympäristöä ja luonnonvaroja suojellaan ja hallitaan tehokkaasti, ja ovat sitä mieltä, että kaikkia tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvia AKT-EY-yhteistyön aloja on tarkasteltava järjestelmällisesti ja arvioitava sen mukaisesti. 146. Edellä sanotun mukaisesti yhteisö tukee AKT-valtioiden kansallisen, alueellisen ja kansainvälisen tason toimia sekä hallitustenvälisten tai valtiosta riippumattomien järjestöjen toimia, joilla edistetään kansallisia ja hallitustenvälisiä politiikkoja ja painopisteitä. Koska moniin ympäristöön ja luonnonvarojen (eli veden) hallintaan liittyviin ongelmiin sisältyy alueellisia näkökohtia, joita ei voida ratkaista tehokkaasti kansallisella tasolla, alueellisen ohjelmasuunnittelun yhteydessä on syytä painottaa ympäristönsuojeluohjelmia. Maa- ja alueohjelmien välinen täydentävyys on tärkeää, kun selvitetään kehitysyhteistyöhankkeiden ja -ohjelmien rajat ylittäviä ympäristövaikutuksia. 147. Sopimuspuolet tunnustavat tähän sopimukseen perustuvien neuvottelumekanismien välityksellä merkittävistä ympäristövaaroista käytävän näkemystenvaihdon merkityksen, olivatpa ne sitten maailmanlaajuisia (kuten kasvihuoneilmiö, otsonikerroksen heikentyminen, trooppisten metsien häviäminen ja vesivarojen väärinkäyttö) tai vaikutuksiltaan rajallisempia, teollisuusteknologian käytöstä aiheutuvia (pilaantuminen, terveysriskit, teollisuusonnettomuudet jne.). Kumpi tahansa sopimuspuoli voi pyytää tällaisten neuvottelujen käymistä silloin, kun kyseisillä ympäristövaaroilla on käytännön vaikutusta sopimuspuoliin, ja niissä pyritään arvioimaan mahdollisuuksia toteuttaa tämän sopimuksen mukaista yhteistä toimintaa. Tarvittaessa neuvotteluja voidaan käydä myös näkemysten vaihtamiseksi ennen kyseisistä aiheista asianmukaisissa kansainvälisissä yhteyksissä käytäviä keskusteluja. 4.3. Instituutioiden ja toimintaedellytysten kehittäminen 148. Yhteistyössä instituutioiden ja toimintaedellytysten kehittämiseksi tuetaan AKT-valtioiden toimia, jotka liittyvät neljään yhteisön avustamaan alaan: * ihmisoikeuksien, demokratian periaatteiden ja oikeusvaltioperiaatteen kunnioittamisen sekä avoimen ja vastuullisen hallinnon edistämistä ja vahvistamista (korruption torjunta mukaan luettuna) kaikissa julkishallinnollisissa elimissä; tuki rakenteiden, instituutioiden ja menettelyjen kehittämiselle ja vahvistamiselle, * julkishallinnollisten elinten toimintaedellytysten vahvistaminen ja julkisen sektorin toiminnan tehostaminen kehityksen ja kasvun moottorina sekä valtion tarjoamien palvelujen tehostajana; tuki oikeuslaitoksen ja julkisen sektorin uudistuksille, myös niiden järkiperäistämiselle, nykyaikaistamiselle ja hajauttamiselle, * julkisen sektorin ja instituutioiden kriittisten toimintaedellytysten palauttaminen tai vahvistaminen, jotta markkinatalouteen perustuvat yhteiskunnat voisivat toimia moitteettomasti, ja * valtiosta riippumattomien (uusien) toimijoiden valmiuksien kehittäminen sekä valtiosta riippumattomien toimijoiden ja kansallisten viranomaisten välisten tiedotus-, vuoropuhelu- ja neuvottelurakenteiden ja -mekanismien vahvistaminen. 149. Tuki ja apu ihmisoikeuksien kunnioittamisen, oikeusvaltion, demokratian periaatteiden ja hyvän hallintotavan toteutumisen kannalta keskeisten rakenteiden, instituutioiden ja mekanismien perustaminen, uudistaminen tai parantaminen sisältää * tuen yksiselitteisten sääntöjen laatimiseksi ja vahvistamiseksi, jotka saavat muodon asianomaisissa perustuslaki-, lainsäädäntö- ja sääntelyjärjestelmissä avoimet soveltamis- ja seurantajärjestelmät mukaan luettuina, * tuen vaalijärjestelmien uudistamiselle ja moitteettomalle toiminnalle, vaalien järjestämiselle ja vaalimenettelyille kansallisella ja paikallisella tasolla sekä institutionaalistettujen mekanismien perustamiselle kansan kuulemiseksi (esim. kansanäänestys), * asianomaisten, syntymässä ja olemassa olevien julkisten ja valtiosta riippumattomien instituutioiden ja järjestöjen toimintaedellytysten (= institutionaalisen ja henkilökohtaisen taitotiedon ja osaamisen sekä organisointi-, suunnittelu-, täytäntöönpano- ja seurantavalmiuksien) vahvistamisen teknisen avun, koulutuksen ja tiedotuksen välityksellä painopisteen ollessa kansainvälisissä ihmisoikeussopimuksissa ja -normeissa, demokraattisissa järjestelmissä ja päätöksentekomenettelyissä sekä julkisten varojen avoimessa ja vastuullisessa hoidossa oikeusvaltioperiaatteen mukaisesti, * tuen seurantaan liittyvien, instituutioiden tilastotietojen keruuvalmiuksien ja siihen liittyvien mekanismien vahvistamiselle kansainvälisesti vertauskelpoisten standardien mukaisesti, * tuen kyseeseen tulevien koulutuslaitosten (julkishallinnon oppilaitosten, poliisikoulujen, asianajajalaitosten jne.) lisäämiseksi, * tuen oikeussuojan parantamiseksi tukemalla oikeusasiamies-tyyppisiä laitoksia ja saattamalla asiaan kuuluvat tiedot julkisuuteen, * tuen riippumattomien tiedotusvälineiden aseman ja toimintaedellytysten sekä toimittajien ammattitaidon vahvistamiselle koulutuksen avulla, * tuen julkishallinnon institutionaalisille uudistuksille ja menettelysäännöille julkisen varainhoidon avoimuuden ja vastuullisuuden lisäämiseksi, ja * sellaisten instituutioiden (virallinen syyttäjä, korruptionvastaiset komiteat jne.) ja mekanismien vahvistamisen, joiden tehtävä on valvoa hallituksen toimia ja tiedottaa niistä säännöllisesti kansallisella ja paikallisella tasolla korruption ja lahjonnan torjumiseksi ja niihin syyllistyneiden panemiseksi syytteeseen. 150. Tulosperusteinen tuki julkishallinnollisten elinten toimintaedellytysten vahvistamiselle ja niiden tehtävien hoidon tehostamiselle * tukemalla julkishallinnon organisatorisia ja toiminnallisia uudistuksia sen nykyaikaistamiseksi ja