Tämän asetuksen asiaankuuluva oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 114 artikla. Kyseisen artiklan mukaan EU:n on toteutettava sisämarkkinoiden toteuttamista ja toimintaa koskevia toimenpiteitä jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämiseksi. Tämä aloite on osa vuonna 2020 esitettyä Euroopan datastrategiaa, jolla pyritään lujittamaan datan sisämarkkinoita. Talouden ja yhteiskunnan digitalisoituessa vaarana on, että jäsenvaltiot antavat yhä enemmän lainsäädäntöä dataan liittyviä kysymyksistä koordinoimattomalla tavalla, mikä lisäisi sisämarkkinoiden hajanaisuutta. Sellaisten hallintorakenteiden ja ‑mekanismien käyttöönotolla, joilla luodaan koordinoitu lähestymistapa datan käyttöön eri aloilla ja kaikissa jäsenvaltioissa, autettaisiin datatalouden sidosryhmiä hyödyntämään sisämarkkinoiden tarjoamia mittakaavaetuja. Sillä edistetään datan sisämarkkinoiden luomista varmistamalla uusien palvelujen syntyminen ja valtioiden rajat ylittävä toiminta yhdenmukaisten säännösten avulla.

Tämä aloite kattaa erityyppisiä datan välittäjiä, jotka käsittelevät sekä henkilötietoja että muita kuin henkilötietoja. Sen vuoksi vuorovaikutus henkilötietoja koskevan lainsäädännön kanssa on erityisen tärkeää. Yleisen tietosuoja-asetuksen (GDPR) ja sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivin myötä EU on ottanut käyttöön vakaan ja luotettavan oikeudellisen kehyksen henkilötietojen suojaamiseksi, ja se muodostaa standardin sovellettavaksi maailmanlaajuisesti.

Nämä perustelut liittyvät ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi datahallinnosta. Se on ensimmäinen niistä toimenpiteistä, joista ilmoitettiin vuonna 2020 esitetyssä Euroopan datastrategiassa. Säädöksen tavoitteena on edistää datan saatavuutta käyttöä varten lisäämällä luottamusta datan välittäjiin ja vahvistamalla datan jakamismekanismeja kaikkialla EU:ssa. Säädös koskisi seuraavia tilanteita:

Aloite on oikeassa suhteessa asetettuihin tavoitteisiin. Ehdotetulla lainsäädännöllä luodaan mahdollistava kehys, joka ei ylitä sitä, mikä on tarpeen tavoitteiden saavuttamiseksi. Sillä yhdenmukaistetaan joukko datan jakamiskäytäntöjä kunnioittaen samalla jäsenvaltioiden oikeutta järjestää itse hallintonsa ja antaa lainsäädäntöä julkisen sektorin dataan pääsystä. Datan välittäjiä koskevan ilmoituskehyksen ja data-altruismipohjaisten mekanismien avulla voidaan lisätä luottamusta näihin palveluihin rajoittamatta kuitenkaan tarpeettomasti näitä toimintoja sekä auttaa kehittämään sisämarkkinoita tällaisen datan vaihdolle. Aloitteessa jätetään myös huomattavasti joustovaraa alakohtaiseen soveltamiseen, myös eurooppalaisten data-avaruuksien tulevaan kehittämiseen.

Datan sisämarkkinoilla olisi varmistettava, että julkisen sektorin, yritysten ja kansalaisten dataan on pääsy ja sitä voidaan käyttää mahdollisimman tehokkaasti ja vastuullisesti samalla, kun yritykset ja kansalaiset valvovat tuottamaansa dataa ja sen keräämiseen tehdyt investoinnit turvataan. Parempi pääsy dataan johtaisi siihen, että yritykset ja tutkimusorganisaatiot edistäisivät edustavaa tieteellistä kehitystä ja markkinainnovointia koko EU:ssa. Tämä on erityisen tärkeää tilanteissa, joissa tarvitaan EU:n koordinoituja toimia, kuten covid-19-kriisissä.

Yritykset tarvitsevat usein dataa useista jäsenvaltioista, jotta ne voivat kehittää EU:n laajuisia tuotteita ja palveluja, sillä yksittäisistä jäsenvaltioista saatavilla olevat datanäytteet eivät useinkaan ole niin rikkaita ja monipuolisia, että ne mahdollistaisivat massadatan tavoin toistuvuuksien havainnointia tai koneoppimisen hyödyntämistä. Lisäksi yhdessä jäsenvaltiossa kehitettyjä datapohjaisia tuotteita ja palveluja on ehkä mukautettava vastaamaan toisen jäsenvaltion asiakkaiden mieltymyksiä, mikä edellyttää jäsenvaltioiden tasolla hankittavaa paikallista dataa. Näin ollen datan on voitava virrata helposti EU:n laajuisten ja monialaisten arvoketjujen läpi, mikä edellyttää pitkälle yhdenmukaistettua lainsäädäntöympäristöä. Lisäksi ainoastaan toimilla, jotka toteutetaan unionin tasolla, voidaan varmistaa, että otetaan käyttöön datan jakamista koskeva eurooppalainen malli, johon kuuluu luotettavia datan välittäjiä yritystenvälisen (B2B) datan jakamista ja henkilötietojen data-avaruuksia varten, kun otetaan huomioon datan jakamisen valtioiden rajat ylittävä luonne ja tällaisen jakamisen merkitys.

Asetuksen III luvun tavoitteena on lisätä luottamusta henkilötietojen ja muiden kuin henkilötietojen jakamiseen ja alentaa yritysten väliseen (B2B) ja henkilöasiakkaiden ja yritysten väliseen (C2B) datan jakamiseen liittyviä liiketoimikustannuksia luomalla datan jakamispalvelujen tarjoajille ilmoitusjärjestelmä. Näiden palveluntarjoajien on noudatettava useita vaatimuksia, erityisesti vaatimusta varmistaa puolueettomuus datanvaihdossa. Ne eivät voi käyttää tällaista dataa muihin tarkoituksiin. Kun on kyse datan jakamispalvelujen tarjoajista, jotka tarjoavat palveluja luonnollisille henkilöille, on myös täytettävä lisävaatimus, joka koskee luottamusvelvollisuuksia näitä palveluja käyttäviä henkilöitä kohtaan.

Asetuksen II luvussa luodaan mekanismi, jonka avulla voidaan käyttää uudelleen tiettyjä suojatun julkisen sektorin datan luokkia ja jonka ehtona on muiden osapuolten oikeuksien kunnioittaminen (erityisesti henkilötietojen mutta myös teollis- ja tekijänoikeuksien ja kaupallisen luottamuksellisuuden suoja). Tämä mekanismi ei vaikuta tällaiseen dataan pääsyä ja sen uudelleenkäyttöä koskevaan alakohtaiseen EU:n lainsäädäntöön. Tällaisen datan uudelleenkäyttö ei kuulu direktiivin (EU) 2019/1024 (avointa dataa koskeva direktiivi) soveltamisalaan. Tämän luvun säännöksillä ei luoda oikeutta tällaisen datan uudelleenkäyttöön, vaan niissä säädetään yhdenmukaistetuista perusedellytyksistä, joiden mukaisesti tällaisen datan uudelleenkäyttö voidaan sallia (esim. yksinoikeudettomuutta koskeva vaatimus). Tällaisen uudelleenkäytön sallivilla julkisen sektorin elimillä on oltava tekniset valmiudet varmistaa, että tietosuoja, yksityisyys ja luottamuksellisuus säilyvät kaikilta osin. Jäsenvaltioiden on perustettava yksi yhteyspiste, joka tukee tutkijoita ja innovatiivisia yrityksiä sopivan datan löytämisessä, ja luotava rakenteita, joilla tuetaan julkisen sektorin elimiä teknisillä välineillä ja oikeudellisella avulla.

Datatalouden dynaamisen luonteen vuoksi vaikutusten kehityksen seuranta on keskeinen osa tämän alan toimia. Tämän asetuksen täytäntöönpanoa on tarpeen seurata ja arvioida sen varmistamiseksi, että valituilla politiikkatoimilla todella saavutetaan halutut tulokset, ja tietojen hankkimiseksi mahdollisia tulevia tarkistuksia varten.

Julkisen sektorin datan uudelleenkäytön tehostamisessa kunnioitetaan sekä tietosuojaa, yksityisyyttä että omistusoikeuksia koskevia perusoikeuksia (jotka koskevat sellaisen tietyn datan omistusoikeuksia, joka on esimerkiksi kaupallisesti luottamuksellista tai teollis- ja tekijänoikeuksilla suojattua). Vastaavasti datan jakamispalvelujen tarjoajien, jotka tarjoavat palveluja rekisteröidyille, on noudatettava sovellettavia tietosuojasääntöjä.

Luotettavien datan välittäjien sertifioinnin tai merkintöjen osalta suunniteltiin matalamman intensiteetin sääntelytoimea, joka koostuisi pehmeämmästä, vapaaehtoisesta merkintämekanismista, jossa jäsenvaltioiden nimeämät toimivaltaiset viranomaiset (jollaisena voi toimia myös julkisen sektorin datan uudelleenkäytön tehostamista varten perustettu keskitetty asiointipiste) tekisivät toimivuustarkastuksen merkinnän hankkimista ja merkinnän myöntämistä koskevien vaatimusten noudattamisesta. Korkean intensiteetin sääntelytoimet muodostuivat pakollisesta sertifiointijärjestelmästä, jota hallinnoivat yksityiset vaatimustenmukaisuuden arviointilaitokset. Koska pakollisesta järjestelmästä aiheutuisi korkeampia kustannuksia, sillä voisi olla kielteinen vaikutus pk-yrityksiin ja startup-yrityksiin, eivätkä markkinat ole riittävän kypsät pakollisen sertifiointijärjestelmän kannalta. Sen vuoksi parhaaksi vaihtoehdoksi katsottiin matalamman intensiteetin sääntelytoimet. Pakollisesta järjestelmästä muodostuva korkeamman intensiteetin sääntelytoimi katsottiin kuitenkin myös toteuttamiskelpoiseksi vaihtoehdoksi, koska se lisäisi huomattavasti luottamusta datan välittäjien toimintaan ja vahvistaisi selkeät säännöt siitä, miten näiden välittäjien on määrä toimia Euroopan datamarkkinoilla. Komissiossa käytyjen jatkokeskustelujen jälkeen päädyttiin väliaikaiseen ratkaisuun. Se koostuu ilmoitusvelvollisuudesta, johon kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittama toiminnan harjoittamista koskevien vaatimusten noudattamisen jälkivalvonta. Ratkaisu tarjoaa pakollisen järjestelmän edut, mutta siinä markkinatoimijoiden sääntelyrasitus on kevyempi.

Sellaisten mekanismien osalta, joilla tehostetaan julkisen sektorin tietyn sellaisen datan käyttöä, jonka käyttö riippuu muiden osapuolten oikeuksista, sekä matalan että korkean intensiteetin vaihtoehdossa otettaisiin käyttöön EU:n laajuiset säännöt tällaisten tietojen uudelleenkäytöstä (erityisesti yksinoikeudettomuudesta). Matalan intensiteetin sääntelytoimet edellyttäisivät, että tällaisen uudelleenkäytön sallivilla yksittäisillä julkisen sektorin elimillä on tekniset valmiudet varmistaa, että tietosuoja, yksityisyys ja luottamuksellisuus säilyvät kaikilta osin. Siihen sisältyisi myös jäsenvaltioiden velvoite säätää vähintään keskitetyn asiointipisteen mekanismista tällaiseen dataan pääsyä koskevia pyyntöjä varten määrittelemättä mekanismin tarkkaa institutionaalista ja hallinnollista muotoa. Korkean intensiteetin vaihtoehto olisi edellyttänyt, että kussakin jäsenvaltiossa olisi perustettava yksi keskitetty dataan liittyvistä luvista vastaava elin. Kun otetaan huomioon tällaisiin elimiin liittyvät kustannukset ja toteutettavuusongelmat, suositeltavin vaihtoehto on matalamman intensiteetin sääntelytoimet.

(2)Digitaaliteknologia on muuttanut taloutta ja yhteiskuntaa viime vuosina, ja se vaikuttaa kaikkiin toimialoihin ja jokapäiväiseen elämään. Muutosten ytimessä on data: datavetoinen innovointi tuo mittavia hyötyjä kansalaisille esimerkiksi parantamalla yksilöllistettyä lääketiedettä, tarjoamalla uusia liikkuvuusratkaisuja ja edistämällä Euroopan vihreän kehityksen ohjelmaa. Komissio on kuvaillut datastrategiassaan visiota yhteisestä eurooppalaisesta data-avaruudesta eli datan sisämarkkinoista, joilla dataa voitaisiin käyttää sovellettavan lainsäädännön mukaisesti riippumatta sen fyysisestä säilytyspaikasta unionissa. Se ilmoitti samassa yhteydessä tavoitteeksi myös vapaat ja turvalliset datavirrat unionin ja kolmansien maiden välillä, jollei yleistä turvallisuutta, yleistä järjestystä ja muita Euroopan unionin oikeutettuja poliittisia tavoitteita koskevista poikkeuksista ja rajoituksista kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti muuta johdu. Jotta visio voisi toteutua käytännössä, komissio ehdottaa, että perustetaan alakohtaisia yhteisiä eurooppalaisia data-avaruuksia, jotka olisivat konkreettisia järjestelyjä datan jakamiselle ja yhdistämiselle. Datastrategian mukaan tällaiset yhteiset eurooppalaiset data-avaruudet voivat koskea esimerkiksi terveyttä, liikkuvuutta, valmistusteollisuutta, finanssipalveluja, energiaa tai maataloutta tai yksittäisiä aihealueita, kuten Euroopan vihreän kehityksen ohjelma, tai niihin voi sisältyä julkishallinnon tai osaamisen eurooppalaisia data-avaruuksia.

(3)On tarpeen parantaa datan jakamisen edellytyksiä sisämarkkinoilla luomalla yhdenmukaiset puitteet datan vaihtamiselle. Alakohtaisella lainsäädännöllä voidaan kehittää, mukauttaa ja ehdottaa uusia ja täydentäviä elementtejä alan erityispiirteiden mukaan, Tällaista alakohtaista lainsäädäntöä on esimerkiksi eurooppalaista terveysdata-avaruutta ja ajoneuvodatan saatavuutta koskeva suunnitteilla oleva lainsäädäntö. Lisäksi tiettyjä talouden aloja säännellään jo nyt alakohtaisella unionin lainsäädännöllä, johon sisältyy sääntöjä datan jakamisesta tai dataan pääsystä yli rajojen tai unionin laajuisesti. Sen vuoksi tällä asetuksella ei rajoiteta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) 2016/679 soveltamista ja etenkään tämän asetuksen täytäntöönpanolla ei estetä tietojen siirtoja yli rajojen asetuksen (EU) 2016/679 V luvun mukaisesti. Tällä asetuksella ei myöskään rajoiteta seuraavien säädösten soveltamista: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/680, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2016/943, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) 2018/1807, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) No 223/2009, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/31/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/29/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/790, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2004/48/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2019/1024, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus 2018/858/EU ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/40/EU sekä sen perusteella annetut delegoidut asetukset ja mahdollinen muu unionin alakohtainen lainsäädäntö, joka koskee dataan pääsyä ja datan uudelleenkäyttöä. Tämä asetus ei saisi rajoittaa dataan pääsyä ja datan käyttöä rikosten ennalta estämiseen, tutkimiseen, paljastamiseen tai rikoksiin liittyviin syytetoimiin tai rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoon liittyvää kansainvälistä yhteistyötä varten. Olisi perustettava horisontaalinen järjestelmä, jota sovelletaan julkisen sektorin elinten hallussa olevien tiettyjen suojatun datan luokkien uudelleenkäyttöön sekä datan jakamispalvelujen ja data-altruismiin perustuvien palvelujen tarjoamiseen unionissa. Eri alojen erityispiirteiden vuoksi voi olla tarpeen suunnitella alakohtaisia datapohjaisia järjestelmiä tämän asetuksen vaatimusten pohjalta. Jos alakohtaisessa unionin säädöksessä vaaditaan julkisen sektorin elimiä, datan jakamispalvelujen tarjoajia tai data-altruismipalveluja tarjoavia rekisteröityjä yhteisöjä noudattamaan erityisiä teknisiä, hallinnollisia tai organisatorisia lisävaatimuksia, myös lupa- tai sertifiointijärjestelmän kautta, olisi sovellettava myös kyseisen alakohtaisen unionin säädöksen kyseisiä säännöksiä.

(4)Unionin tason toimet ovat tarpeen, jotta voidaan puuttua datatalouden hyvän toimivuuden esteisiin ja luoda dataan pääsyä ja sen käyttöä koskeva unionin laajuinen hallintokehys, joka koskee erityisesti tietyntyyppisen julkisen sektorin hallussa olevan datan uudelleenkäyttöä, datan jakamispalvelujen tarjoamista yrityskäyttäjille ja rekisteröidyille sekä luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden altruistisia tarkoituksia varten saataville asettaman datan keräämistä ja käsittelyä.

(5)Ajatus siitä, että julkisilla varoilla tuotetun datan pitäisi hyödyttää yhteiskuntaa, on jo pitkään ollut osa unionin politiikkaa. Direktiivillä (EU) 2019/1024 ja alakohtaisella lainsäädännöllä varmistetaan, että julkinen sektori asettaa entistä suuremman osan tuottamastaan datasta helposti saataville käyttöä ja uudelleenkäyttöä varten. Tiettyjä julkisissa tietokannoissa olevia datan luokkia (kaupallisesti luottamuksellinen data, salassapidettävät tilastotiedot, kolmansien osapuolten teollis- ja tekijänoikeuksilla suojattu data, mukaan lukien liikesalaisuudet ja henkilötiedot, joihin ei ole pääsyä erityisen kansallisen tai unionin lainsäädännön, kuten asetuksen (EU) 2016/679 ja direktiivin (EU) 2016/680, perusteella) ei useinkaan aseteta saataville edes tutkimusta tai innovointia varten. Tällaisen datan arkaluonteisuuden vuoksi on täytettävä tietyt tekniset ja oikeudelliset menettelyvaatimukset ennen kuin sitä voi asettaa saataville, jotta voidaan varmistaa, että muiden osapuolten oikeuksia tällaiseen dataan kunnioitetaan. Se, että vaatimusten täyttäminen vaatii tavallisesti aikaa ja osaamista, on johtanut tällaisen datan vajaakäyttöön. Jotkin jäsenvaltiot ovat perustamassa rakenteita, ottamassa käyttöön prosesseja ja joissakin tapauksissa myös antamassa lainsäädäntöä tällaisen uudelleenkäytön helpottamisesta, mutta näin ei ole kaikkialla unionissa.

(6)On olemassa tekniikoita, jotka mahdollistavat yksityisyyden suojan kannalta turvallisemman analysoinnin henkilötietoja sisältävissä tietokannoissa, kuten anonymisointi, pseudonymisointi, differentiaalinen yksityisyys, yleistäminen tai poistaminen ja satunnaistaminen. Näiden yksityisyyden suojaa parantavien teknologioiden soveltamisella ja kattavilla tietosuojaan perustuvilla lähestymistavoilla olisi varmistettava henkilötietojen ja kaupallisesti luottamuksellisten yritystietojen turvallinen uudelleenkäyttö tutkimus-, innovointi- ja tilastointitarkoituksiin. Monissa tapauksissa tämä tarkoittaa sitä, että datan käyttö ja uudelleenkäyttö tällaisessa yhteydessä voidaan toteuttaa vain turvatussa käsittely-ympäristössä, jonka on ottanut käyttöön julkinen sektori, joka myös valvoo sitä. Unionin tasolla on kokemusta tällaisista turvatuista käsittely-ympäristöistä, joita käytetään tilastollisia mikrotietoja koskevaan tutkimukseen komission asetuksen (EU) N:o 557/2013 perusteella. Henkilötietojen käsittelyn olisi yleensä perustuttava yhteen tai useampaan asetuksen (EU) 2016/679 6 artiklassa säädetyistä käsittelyperusteista.

(7)Julkisen sektorin elinten hallussa olevan datan luokat, joiden uudelleenkäytön olisi oltava mahdollista tämän asetuksen nojalla, eivät kuulu direktiivin (EU) 2019/1024 soveltamisalaan, sillä sen ulkopuolelle on jätetty tiedot, jotka eivät ole saatavilla kaupallisen tai tilastollisen luottamuksellisuuden vuoksi, sekä tiedot, joihin kohdistuu kolmansien osapuolten teollis- ja tekijänoikeuksia. Henkilötiedot eivät kuulu direktiivin (EU) 2019/1024 soveltamisalaan, koska tietoihin pääsyä koskeva järjestelmä sulkee pois pääsyn tällaisiin tietoihin tai rajoittaa sitä tietosuojaan, yksityisyyden suojaan ja yksilön koskemattomuuteen liittyvistä syistä, erityisesti tietosuojasääntöjen mukaisesti. Liikesalaisuuksia mahdollisesti sisältävän datan uudelleenkäyttö ei saisi rajoittaa liikesalaisuuksien laillista hankintaa, käyttöä tai ilmaisemista koskevan direktiivin (EU) 2016/943 soveltamista. Tällä asetuksella ei rajoiteta eikä täydennetä alakohtaisessa unionin tai kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä julkisen sektorin elinten täsmällisempiä velvoitteita, jotka koskevat tietojen uudelleenkäytön sallimista.

(8)Tässä asetuksessa säädettyä uudelleenkäytön järjestelyä olisi sovellettava dataan, jonka antaminen saataville kuuluu kyseisten julkisen sektorin elinten julkisiin tehtäviin, siten kuin ne määritellään jäsenvaltion lainsäädännössä tai muissa sitovissa säännöissä. Jos tällaisia sääntöjä ei ole, julkiset tehtävät olisi määriteltävä jäsenvaltioiden yleisen hallintokäytännön mukaisesti edellyttäen, että julkisten tehtävien ala on läpinäkyvä ja sitä valvotaan. Julkiset tehtävät voidaan määritellä yleisesti tai tapauskohtaisesti yksittäisen julkisen sektorin elimen osalta. Koska julkisen sektorin elimen määritelmä ei kata julkisia yrityksiä, tätä asetusta ei pitäisi soveltaa niiden hallussa olevaan dataan. Tämä asetus ei koske kulttuuri- ja oppilaitosten hallussa olevaa dataa, johon kohdistuvat teollis- ja tekijänoikeudet eivät ole liitännäisiä vaan sisältyvät pääasiassa tällaisiin teollis- ja tekijänoikeuksilla suojattuihin teoksiin ja muihin asiakirjoihin.

(9)Julkisen sektorin elinten olisi noudatettava kilpailulainsäädäntöä vahvistaessaan hallussaan olevan datan uudelleenkäyttöä koskevat periaatteet sekä vältettävä mahdollisuuksien mukaan sellaisten sopimusten tekemistä, joiden tavoitteena tai seurauksena voisi olla yksinoikeus tietynlaisen datan uudelleenkäyttöön. Tällaisen sopimuksen olisi oltava mahdollinen ainoastaan silloin, kun se on perusteltua ja tarpeen yleishyödyllisen palvelun tarjoamiseksi. Näin voi olla silloin, kun datan käyttö yksinoikeudella on ainoa tapa maksimoida kyseessä olevan datan yhteiskunnalliset hyödyt, esimerkiksi jos on olemassa vain yksi (tietyn data-aineiston käsittelyyn erikoistunut) yhteisö, joka pystyy tarjoamaan palvelun tai tuotteen, jonka avulla julkisen sektorin elin voi tarjota kehittynyttä digitaalista palvelua yleisen edun mukaisesti. Tällaiset järjestelyt olisi kuitenkin tehtävä julkisia hankintoja koskevien sääntöjen mukaisesti, ja niitä olisi tarkasteltava säännöllisesti uudelleen markkina-analyysin perusteella sen varmistamiseksi, että tällainen yksinoikeus on edelleen tarpeellinen. Lisäksi tällaisten järjestelyjen olisi tapauksen mukaan oltava asiaa koskevien valtiontukisääntöjen mukaisia, ja ne olisi tehtävä rajoitetuksi ajaksi, joka saisi olla enintään kolme vuotta. Avoimuuden varmistamiseksi tällaiset yksinoikeussopimukset olisi julkaistava verkossa riippumatta siitä, julkaistaanko julkisia hankintoja koskeva sopimus.

(10)Datan haltijoiden ja uudelleenkäyttäjien välisiä kiellettyjä yksinoikeussopimuksia ja muita käytäntöjä tai järjestelyjä, joilla ei nimenomaisesti myönnetä yksinoikeuksia mutta joiden voidaan kohtuudella odottaa rajoittavan datan saatavuutta uudelleenkäyttöä varten ja jotka on tehty tai jotka ovat jo olleet voimassa ennen tämän asetuksen voimaantuloa, ei pitäisi uusia niiden voimassaolon päättymisen jälkeen. Toistaiseksi voimassa olevat tai pitempiaikaiset sopimukset olisi irtisanottava kolmen vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulopäivästä.

(11)Olisi vahvistettava suojatun datan uudelleenkäyttöä koskevat edellytykset, joita sovelletaan niihin julkisen sektorin elimiin, joilla on kansallisen lainsäädännön mukaan toimivalta sallia uudelleenkäyttö. Näillä edellytyksillä ei kuitenkaan pitäisi rajoittaa tällaiseen dataan pääsyä koskevia oikeuksia tai velvollisuuksia. Edellytysten olisi oltava syrjimättömiä, oikeasuhteisia ja objektiivisesti perusteltuja, eikä niillä saisi rajoittaa kilpailua. Uudelleenkäytön sallivilla julkisen sektorin elimillä olisi erityisesti oltava tarvittavat tekniset välineet, joilla voidaan varmistaa kolmansien osapuolten oikeuksien ja etujen suojelu. Tietojen uudelleenkäyttöön liittyvät edellytykset olisi rajoitettava siihen, mikä on tarpeen muiden osapuolten dataan liittyvien oikeuksien ja etujen ja julkisen sektorin elinten tietoteknologia- ja viestintäjärjestelmien eheyden säilyttämiseksi. Julkisen sektorin elinten olisi sovellettava edellytyksiä, jotka parhaiten palvelevat uudelleenkäyttäjän etuja aiheuttamatta kohtuutonta vaivaa julkiselle sektorille. Tapauksesta riippuen henkilötiedot olisi ennen niiden siirtämistä anonymisoitava kokonaan, jotta rekisteröityjä ei voida mitenkään tunnistaa, tai kaupallisesti luottamuksellisia tietoja sisältävää dataa olisi muutettava siten, että luottamuksellisia tietoja ei paljasteta. Jos anonymisoidun tai muutetun datan toimittaminen ei vastaisi uudelleenkäyttäjän tarpeita, datan uudelleenkäyttö toimitiloissa tai etänä turvatussa käsittely-ympäristössä voisi olla sallittua. Muiden osapuolten oikeuksien ja etujen suojaamiseksi julkisen sektorin elimen olisi valvottava datan analysointia tällaisissa turvatuissa käsittely-ympäristöissä. Erityisesti henkilötietoja pitäisi siirtää uudelleenkäyttöä varten kolmannelle osapuolelle vain, jos oikeusperusta sallii tällaisen siirron. Julkisen sektorin elin voisi asettaa tällaisen turvatun käsittely-ympäristön käytön ehdoksi sen, että uudelleenkäyttäjä allekirjoittaa luottamuksellisuutta koskevan sopimuksen, jossa kielletään sellaisten tietojen luovuttaminen, jotka vaarantavat kolmansien osapuolten oikeudet ja edut ja jotka uudelleenkäyttäjä on mahdollisesti saanut käyttöönsä toteutetuista suojatoimenpiteistä huolimatta. Julkisen sektorin elinten olisi tarvittaessa helpotettava datan uudelleenkäyttöä rekisteröityjen suostumuksen tai oikeushenkilöiden antamien datansa uudelleenkäyttöä koskevien lupien perusteella asianmukaisin teknisin keinoin. Tältä osin julkisen sektorin elimen olisi tuettava mahdollisia uudelleenkäyttäjiä tällaisen suostumuksen hakemisessa ottamalla käyttöön teknisiä mekanismeja, jotka mahdollistavat suostumuspyyntöjen välittämisen uudelleenkäyttäjiltä, jos se on käytännössä mahdollista. Ei pitäisi antaa yhteystietoja, jotka mahdollistaisivat uudelleenkäyttäjien suoran yhteydenoton rekisteröityihin tai yrityksiin.

(12)Tämän asetuksen ei tulisi vaikuttaa kolmansien osapuolten teollis- ja tekijänoikeuksiin. Tällä asetuksella ei pitäisi myöskään vaikuttaa julkisen sektorin elinten omistusoikeuksiin tai teollis- ja tekijänoikeuksiin eikä rajoittaa näiden oikeuksien käyttöä tässä asetuksessa asetettujen rajojen ulkopuolella. Tämän asetuksen mukaisesti asetettuja velvoitteita olisi sovellettava ainoastaan siinä laajuudessa kuin ne ovat kansainvälisten teollis- ja tekijänoikeussuojasopimusten mukaisia. Näistä sopimuksista mainittakoon erityisesti Bernin yleissopimus kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta, jäljempänä ’Bernin yleissopimus’, teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehty sopimus, jäljempänä ’TRIPS-sopimus’ sekä WIPOn tekijänoikeussopimus, jäljempänä ’WCT-sopimus’. Julkisen sektorin elinten olisi kuitenkin käytettävä tekijänoikeuksiaan uudelleenkäyttöä helpottavalla tavalla.

(13)Teollis- ja tekijänoikeuksien ja liikesalaisuuksien alaista dataa pitäisi saada siirtää kolmannelle osapuolelle vain, jos se on sallittua unionin tai kansallisen lainsäädännön nojalla taikka oikeudenhaltijan suostumuksella. Jos julkisen sektorin elimet ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY 7 artiklan 1 kohdassa säädetyn oikeuden haltijoita, niiden ei pitäisi käyttää tätä oikeutta estääkseen datan uudelleenkäyttöä tai rajoittaakseen sitä yli tässä asetuksessa säädettyjen rajojen.

(14)Yritysten ja rekisteröityjen olisi voitava luottaa siihen, että julkisen sektorin hallussa olevien tiettyjen suojatun datan luokkien uudelleenkäyttö tapahtuu heidän oikeuksiaan ja etujaan kunnioittaen. Sen vuoksi olisi otettava käyttöön lisäsuojatoimenpiteitä sellaisia tilanteita varten, joissa tällaisen julkisen sektorin datan uudelleenkäyttö tapahtuu julkisen sektorin ulkopuolisessa datan käsittelyssä. Tällainen lisäsuojatoimenpide voisi perustua vaatimukseen, jonka mukaan julkisen sektorin elinten olisi otettava kaikilta osin huomioon luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden oikeudet ja edut (erityisesti henkilötietojen, kaupallisesti arkaluonteisten tietojen ja teollis- ja tekijänoikeuksien suojan osalta), jos tällaista dataa siirretään kolmansiin maihin.

(15)Lisäksi on tärkeää suojata kaupallisesti arkaluonteiset tiedot, jotka eivät ole luonteeltaan henkilötietoja, erityisesti liikesalaisuudet, mutta myös sellaiset muut kuin henkilötiedot, jotka edustavat teollis- ja tekijänoikeuksilla suojattua sisältöä laittomalta tällaiseen sisältöön pääsyltä, joka voi johtaa teollis- ja tekijänoikeuksien varastamiseen tai teollisuusvakoiluun. Jotta voidaan varmistaa datan haltijoiden perusoikeuksien tai etujen suojelu, muita kuin henkilötietoja, jotka on unionin tai kansallisen lainsäädännön nojalla suojattava niihin laittomalta tai luvattomalta pääsyltä ja jotka ovat julkisen sektorin elinten hallussa, olisi saatava siirtää ainoastaan sellaisiin kolmansiin maihin, joissa on olemassa datan käyttöä koskevat asianmukaiset suojatoimenpiteet. Tällaisten asianmukaisten suojatoimenpiteiden olisi katsottava olevan olemassa, kun kyseisessä kolmannessa maassa on käytössä toimenpiteitä, joilla varmistetaan, että muut kuin henkilötiedot suojataan vastaavan tasoisesti kuin unionin tai kansallisessa lainsäädännössä erityisesti liikesalaisuuksien ja teollis- ja tekijänoikeuksien suojan osalta. Tätä varten komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joissa todetaan, että kolmannen maan tarjoaman suojan taso vastaa olennaisilta osiltaan unionin tai kansallisessa lainsäädännössä säädettyä tasoa. Tällaisen kolmannen maan tietosuojan tasoa arvioitaessa olisi erityisesti otettava huomioon asiaa koskeva yleinen ja alakohtainen lainsäädäntö, mukaan lukien yleistä turvallisuutta, puolustusta, kansallista turvallisuutta ja rikosoikeutta koskeva lainsäädäntö, joka koskee pääsyä muihin kuin henkilötietoihin ja niiden suojaa. Lisäksi olisi otettava huomioon kyseisen kolmannen maan viranomaisten mahdollinen pääsy siirrettyyn dataan ja se, onko maassa yksi tai useampi tehokkaasti toimiva riippumaton valvontaviranomainen, joka on vastuussa tällaiseen dataan pääsyä koskevan oikeudellisen järjestelmän noudattamisen varmistamisesta ja valvomisesta, taikka kyseisen kolmannen maan datan suojaamista koskevat kansainväliset sitoumukset tai muut velvoitteet, jotka perustuvat oikeudellisesti sitoviin yleissopimuksiin tai muihin oikeudellisiin välineisiin sekä maan osallistumiseen monenvälisiin tai alueellisiin järjestelmiin. Siirrettäessä muita kuin henkilötietoja kolmanteen maahan on erityisen tärkeää, että datan haltijoiden, julkisen sektorin elinten ja datan jakamispalvelujen tarjoajien saatavilla on tällaisessa kolmannessa maassa tehokkaita oikeussuojakeinoja. Suojatoimenpiteisiin olisi sen vuoksi sisällyttävä täytäntöönpanokelpoisten oikeuksien ja tehokkaiden oikeussuojakeinojen saatavuus.

(16)Tapauksissa, joissa komissio ei ole antanut kolmatta maata koskevaa täytäntöönpanosäädöstä, jossa todetaan sen tarjoavan erityisesti kaupallisesti arkaluonteisen datan ja teollis- ja tekijänoikeuksien suojan osalta tason, joka olennaisilta osiltaan vastaa unionin tai kansallisessa lainsäädännössä säädetyn suojan tasoa, julkisen sektorin elimen pitäisi siirtää suojattua dataa uudelleenkäyttäjälle ainoastaan, jos uudelleenkäyttäjä sitoutuu tietosuojaa koskeviin velvoitteisiin. Uudelleenkäyttäjän, joka aikoo siirtää dataa tällaiseen kolmanteen maahan, olisi sitouduttava noudattamaan tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita myös sen jälkeen, kun data on siirretty kolmanteen maahan. Tällaisten velvoitteiden asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi uudelleenkäyttäjän olisi myös hyväksyttävä se, että riitojen oikeudellista ratkaisua varten lainkäyttövalta on uudelleenkäytön sallineen julkisen sektorin elimen jäsenvaltiolla.

(17)Jotkin kolmannet maat hyväksyvät lakeja, asetuksia ja muita säädöksiä, joiden tarkoituksena on siirtää suoraan muita kuin henkilötietoja tai antaa pääsy niihin unionissa jäsenvaltion lainkäyttövallan alaisten luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden valvonnassa. Kolmansien maiden tuomioistuinten tai hallintoviranomaisten päätösten, joissa vaaditaan tällaista henkilötietojen siirtämistä tai niihin pääsyä, olisi oltava täytäntöönpanokelpoisia, jos ne perustuvat pyynnön esittäneen kolmannen maan ja unionin tai sen jäsenvaltion väliseen voimassa olevaan kansainväliseen sopimuksen, kuten keskinäiseen oikeusapusopimukseen. Joissakin tapauksissa voi syntyä tilanteita, joissa kolmannen maan lainsäädäntöön perustuva velvoite siirtää muita kuin henkilötietoja tai tarjota pääsy niihin on ristiriidassa sellaisen kilpailevan velvoitteen kanssa, joka koskee tällaisten tietojen suojaamista unionin tai kansallisen lainsäädännön nojalla, erityisesti kaupallisesti arkaluonteisten tietojen ja teollis- ja tekijänoikeuksien suojelun osalta, mukaan lukien luottamuksellisuutta koskevat sopimusvelvoitteet kyseisen lainsäädännön mukaisesti. Jos tällaisia asioita säänteleviä kansainvälisiä sopimuksia ei ole, siirto tai pääsy tietoihin olisi sallittava vain tietyin edellytyksin. Erityisesti olisi edellytettävä, että kolmannen maan järjestelmässä vaaditaan päätöksen perustelujen ja oikeasuhteisuuden esittämistä, että tuomioistuimen määräys tai päätös on luonteeltaan erityinen ja että vastaanottajan perusteltu vastalause voidaan saattaa käsiteltäväksi kolmannen maan toimivaltaiseen tuomioistuimeen, jolla on valtuudet ottaa asianmukaisesti huomioon tällaisten tietojen toimittajan asiaankuuluvat oikeudelliset edut.

(18)Jotta voidaan estää laiton pääsy muihin kuin henkilötietoihin, julkisen sektorin elinten, luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden, joille on myönnetty oikeus tietojen uudelleenkäyttöön, datan jakamispalvelujen tarjoajien ja tunnustettujen data-altruismipohjaisten organisaatioiden rekisteriin merkittyjen yhteisöjen olisi toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet estääkseen pääsyn järjestelmiin, joissa säilytetään muita kuin henkilötietoja, mukaan lukien tietojen salaaminen tai yritystason toimintatavat.

(19)Jotta voidaan rakentaa luottamusta uudelleenkäytön mekanismeihin, voi olla tarpeen asettaa kansainvälisiä sitoumuksia noudattaen tiukempia ehtoja tietyntyyppisille muille kuin henkilötiedoille, jotka on määritelty erittäin arkaluonteisiksi, kun on kyse datan siirtämisestä kolmansiin maihin, jos siirto voisi vaarantaa julkisen politiikan tavoitteet. Esimerkiksi terveydenhuollon alalla tietyt julkisen terveydenhuoltojärjestelmän toimijoiden, kuten julkisten sairaaloiden, hallussa olevat data-aineistot voitaisiin määritellä erittäin arkaluonteisiksi terveystiedoiksi. Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaistetut käytännöt kaikkialla unionissa, tämän tyyppiset erittäin arkaluonteiset muut kuin julkiset henkilötiedot olisi määriteltävä unionin lainsäädännössä, esimerkiksi eurooppalaisen terveysdata-avaruuden yhteydessä tai muussa alakohtaisessa lainsäädännössä. Edellytykset, jotka koskevat tällaisten tietojen siirtoa kolmansiin maihin, olisi vahvistettava delegoiduilla säädöksillä. Edellytysten olisi oltava oikeasuhteisia, syrjimättömiä ja tarpeellisia määritettyjen oikeutettujen yleisten poliittisten tavoitteiden suojaamiseksi. Tällaisia ovat esimerkiksi kansanterveyden suojelu, yleinen järjestys, turvallisuus, ympäristö, julkinen moraali, kuluttajansuoja sekä yksityisyyden ja henkilötietojen suojelu. Edellytysten olisi oltava suhteessa tunnistettuihin riskeihin, joita liittyy tällaisten tietojen arkaluonteisuuteen, mukaan lukien henkilöiden uudelleentunnistamisen riski. Ne voivat sisältää siirtoa tai teknisiin järjestelyihin liittyviä ehtoja, joita voivat olla esimerkiksi turvatun käsittely-ympäristön käyttöä koskeva vaatimus taikka rajoitukset, jotka koskevat datan uudelleenkäyttöä kolmansissa maissa tai henkilöryhmiä, joilla on oikeus siirtää tällaista dataa kolmansiin maihin tai saada pääsy dataan kolmannessa maassa. Poikkeustapauksissa niihin voisi myös sisältyä datan siirtoa kolmansiin maihin koskevia rajoituksia yleisen edun suojaamiseksi.

(20)Julkisen sektorin elinten olisi voitava veloittaa maksuja datan uudelleenkäytöstä, mutta niiden olisi myös voitava päättää datan saataville asettamisesta valtiontukisääntöjä noudattaen alennetuin kustannuksin tai ilman kustannuksia, esimerkiksi tiettyjen uudelleenkäyttöluokkien, kuten muun kuin kaupallisen uudelleenkäytön, tai pienten ja keskisuurten yritysten uudelleenkäytön tapauksessa, jotta voidaan kannustaa tällaiseen uudelleenkäyttöön ja siten edistää tutkimusta ja innovointia sekä tukea yrityksiä, jotka ovat tärkeä innovoinnin lähde ja joiden on tavallisesti vaikeampi kerätä tarvittavaa dataa itse. Tällaisten maksujen olisi oltava kohtuullisia, läpinäkyviä ja syrjimättömiä, ja ne olisi julkaistava verkossa.

(21)Edellä tarkoitettujen datan luokkien uudelleenkäyttöön kannustamiseksi jäsenvaltioiden olisi perustettava keskitetty tietopiste, joka toimii ensisijaisena yhteystahona uudelleenkäyttäjille, joiden tavoitteena on julkisen sektorin elinten hallussa olevan datan uudelleenkäyttö. Sillä olisi oltava monialainen tehtävä, ja sillä olisi tarvittaessa täydennettävä alakohtaisia järjestelyjä. Lisäksi jäsenvaltioiden olisi nimettävä tai perustettava toimivaltaisia elimiä tai helpotettava toimivaltaisten elinten perustamista tukemaan niiden julkisen sektorin elinten toimia, jotka sallivat tiettyjen suojatun datan luokkien uudelleenkäytön. Näiden toimivaltaisten elinten tehtäviin voi kuulua pääsyn myöntäminen dataan, jos siitä on säädetty unionin tai jäsenvaltioiden alakohtaisessa lainsäädännössä. Niiden olisi tuettava julkisen sektorin elimiä uusimman huipputekniikan avulla, mukaan lukien turvatut datankäsittely-ympäristöt, jotka mahdollistavat datan analysoinnin siten, että tietojen yksityisyyden suoja säilyy. Tällainen rakenne voisi tukea datan haltijoita suostumuksen hallinnoinnissa, mukaan lukien suostumus tietyille tieteellisen tutkimuksen aloille, kun huolehditaan tieteellisen tutkimuksen tunnustettujen eettisten standardien noudattamisesta. Datan käsittelyn olisi tapahduttava datan sisältävästä rekisteristä vastaavan julkisen sektorin elimen vastuulla, ja tällainen elin säilyy henkilötietojen osalta asetuksessa (EU) 2016/679 tarkoitettuna rekisterinpitäjänä. Jäsenvaltioilla voi olla yksi tai useampi toimivaltainen elin, jotka voivat toimia eri aloilla.