EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 18.10.1995 
KOM(95)478 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
EUROOPAN YHTEISÖ 
KAASUNTOIMITUKSET JA TULEVAISUUDENNÄKYMÄT 

Sisällysluettelo 
1. Tiivistelmä . 3 
2. Päätelmät . 8 
3. Euroopan yhteisön nykyinen ja tuleva kaasun taijonta ja kysyntä sekä suhteet 
ulkovaltoihin . 9 
3.1. EY:n kaasun tarjonnan ja kysynnän kehitys viime vuosikymmenellä . 9 
3.2. EY:n nykyinen tarjonta ja kysyntä . 9 
3.3. Kysynnän ja tarjonnan tulevaisuudennäkymät 11 
3.4. EY:n ulkopuolinen ulottuvuus 12 
4. Maikkinoiden kehitys ja sen vaikutus toimitusvarmuuteen 14 
4.1. Energiantuotannon alan kehitys 14 
4.2. Suurteollisuuden alan kehitys 15 
4.3. Kaasuketjun vertikaalinen yhdentyminen . . 
15 
4.4. Kaasumarkkinoiden horisontaalinen yhdentyminen 16 
4.5. Kaasun hinnoittelujärjestelmät 16 
5. Toimitusvarmuus Euroopan yhteisön tasolla 17 
5.1. Johdanto 17 
5.2. Lyhyen aikavälin toimitusvarmuus EY:ssä 18 
5.3. Pitkän aikavälin toimitusvarmuus EY:ssä 19 
5.4. Euroopan laajuiset kaasuverkot 22 
5.5. Yhteistyö EY:n tasolla 23 
Taulukot 
liite 
1. Tiivistelmä 
Johdanto 
1. Maakaasun markkinaosuus lisääntyy lähes kaikissa Euroopan yhteisön jäsenvaltioissa. 
Maakaasun osuus koko EY:n energiataseesta on nykyisin 19 prosenttia, ja sen odotetaan 
kasvavan noin 26 prosenttiin vuoteen 2010 mennessä. Kun EY:n oma kaasuntuotanto 
kuitenkin jatkuvasti vähenee, riippuvuus kolmansista maista tulevasta tuonnista 
todennäköisesti kasvaa huomattavasti nykyiseltä 40 prosentin tasolta noin 60 prosenttiin 
vuoteen 2010 ja jopa 75 prosenttiin vuoteen 2020 mennessä. Pientä huolestumista herättää 
lisäksi muutamien tärkeimpien toimittajamaiden epävakaa poliittinen tilanne. 
2. EY:n maakaasuteollisuuden toimitusvarmuus on tähän mennessä ollut erinomainen. Ei 
ole syytä uskoa tilanteen muuttuvan tulevaisuudessakaan. Kansallisella tasolla 
toimitusvarmuudesta vastaavat jäsenvaltiot, yhteisön ja etenkin yhtenäismarkkinoiden 
tasolla siitä vastaa Euroopan yhteisö. 
3. Tämä tiedonanto on osa komission vihreässä kirjassa1 ja sitä seuranneessa valkoisessa 
kirjassa esitettyä kehystä, jossa toimitusvarmuus korotetaan yhdeksi EY:n 
energiapolitiikan kolmesta peruspilarista. Vaikka tämän tiedonannon tarkoitus ei ole 
ehkäistä muuhun EY:n energiapolitiikkaan liittyvien kysymysten, kuten energian 
sisämarkkinoiden ja Euroopan laajuisten verkkojen oikeudellisen kehyksen kehittämistä, 
se antaa lisätietoa näistä asioista käytävän keskustelun pohjaksi. 
4. Tiedonannon tavoite on kaksitahoinen: 
a) tarjota perusta EY:n kaasualan kehittämissuunnasta käytävälle keskustelulle; ja 
b) tutkia toimitusvarmuutta ja arvioida, mitä EY:n tasolla voidaan tehdä 
toimitusvarmuuden turvaamiseksi ensi vuosisadalle asti. 
5. Tiedonanto on jaettu kolmeen päälukuun. Ensimmäinen luku käsittelee kaasun 
kysynnän ja tarjonnan näkymiä vuoteen 2020 saakka, mahdollisia toimituskatkoksia ja 
tärkeitä suhteita ulkovaltoihin. Toisessa luvussa käsitellään toimitusvarmuuteen 
mahdollisesti vaikuttavaa markkinoiden kehitystä. Kolmas ja viimeinen luku selvittelee 
kaasuteollisuuden käytettävissä olevia varmuustoimenpiteitä ja arvioi niiden tehokkuutta 
vakavan kaasuntoimitusten vajeen sattuessa. Tällä tiedonannolla ei ole vaikutuksia 
yhteisön budjettiin. 
6. Kansainvälinen energiajärjestö IEA teki vastikään maakaasun toimitusvarmuutta 
koskevan tutkimuksen, joka kattoi kolme OECD:n alueellista päämarkkina-aluetta, eli 
OECD:n Euroopan, Pohjois-Amerikan ja OECD:n Tyynen valtameren alueet. Tutkimus 
osoittaa, että näiden kolmien alueellisten kaasumarkkinoiden välillä on huomattavia eroja 
kaasun tarjonnassa ja kysynnässä sekä toimitusvarmuudessa. Euroopan yhteisön aluetta 
koskevia päätelmiä voidaan tehdä vain tässä asiakirjassa esitetyn kaltaisen, Euroopan 
tilannetta koskevan yksityiskohtaisen selvityksen perusteella. 
l KOM(94) 659 lopullinen 
7. Tiedonantoa valmisteltaessa on käyty perinpohjaista keskustelua teollisuuden, 
yksittäisten maakaasuyhtiöiden, Eurogasin ja jäsenvaltioiden kanssa. Nämä keskustelut 
ovat tuoneet lopulliselle asiakirjalle lisäarvoa. 
Kysynnän ia tarjonnan näkymät 
8 Sopimusten mukaiset toimitukset riittävät kattamaan ennustetun kysynnän vielä vuonna 
2000. Jos nykyisiä toimitussopimuksia jatketaan, sovitut toimitukset jäävät tällä hetkellä 
20 prosenttia jälkeen vuoden 2010 oletetusta maakaasun kysynnästä. EY:n tämänhetkisen 
kaasun kokonaiskulutuksen tyydyttämisen lisäksi tarvitaan uusia toimitussopimuksia, jotta 
vuoden 2020 odotettavissa oleva tarve kyetään täyttämään. 
9. EY:n saatavissa olevat mahdolliset kaasuntoimitukset, sekä oma tuotanto että 
ulkopuoliset toimitukset, ovat runsaat ja riittävät hyvin kattamaan kysynnän aina ensi 
vuosisadalle asti. Lisätoimitukset saadaan todennäköisimmin jostakin kolmesta 
tärkeimmästä EY:n ulkopuolisesta toimittajamaasta eli Venäjältä, Norjasta ja Algeriasta. 
Kaikki kolme toimittajamaata suunnittelevat merkittävää maakaasun viennin lisäystä EY:n 
alueelle. 
10. EY:n saatavilla on myös muita maakaasu varoja, esimerkiksi Lähi-idässä ja Keski-
Aasiassa, mutta yhteyksiä pitäisi kehittää ja kaasua kuljettaa pitkiä matkoja joko 
putkijohdoissa tai nesteytettynä, jolloin on otettava huomioon kustannukset ja 
putkijohtojen kyseessä ollessa myös mahdolliset kauttakuljetushankaluudet. Pitkällä 
aikavälillä nämä tekijät voivat vaikuttaa kaasun hinnanmuodostukseen, mikä taas voi 
hidastaa kaasun kysynnän kasvua. 
Suhteet ulkovaltoihin 
11. EY käy parhaillaan keskusteluja strategioista lähempien suhteiden kehittämiseksi 
entisen Neuvostoliiton tärkeimpien energiantuottajien kanssa, ja kysymykset esimerkiksi 
energiatuotteisiin pääsyyn ja vientikanavien luomiseen sovellettavista ehdoista ovat osa 
näiden maiden kanssa käytävää vuoropuhelua. Euroopan energiaperussopimus muodostaa 
merkittävän kehyksen, jolla voidaan edistää idän ja lännen välistä maakaasukauppaa sekä 
yhteistyötä nykyisten ja mahdollisten tulevien kaasuntoimittajamaiden kanssa. 
Energiaperussopimuksen kaltaisen järjestelmän luominen etelään päin tai 
energiaperussopimusta koskevan konferenssin aloite perussopimusmenettelyn 
laajentamisesta uusia alueellisia kaasuntoimittajia kattavaksi, voisi parantaa 
toimitusvarmuutta. Tuleva Euroopan ja Välimeren maiden konferenssi tarjonnee 
mahdollisuuden edistää näitä suunnitelmia. 
12. Kuluttajien ja tuottajien välinen kanssakäyminen tarjoaa puitteet läheisemmälle 
yhteistyölle toimittajien kanssa. EY:n jatkuvasti lisääntyvä tuontiriippuvuus ja sen 
strateginen tarve entistä läheisempiin yhteyksiin ulkopuolisten tuottajien kanssa leimaa ja 
edistää ulkopoliittisten suhteiden hoitoa mainittujen maiden kanssa. Strategiset näkökohdat 
olisi otettava entistä paremmin huomioon EY:n yhteistoimintaohjelmia ja energia-alan 
teknisiä avustusohjelmia, joita ovat esimerkiksi TACIS, PHARE ja Välimeren alueen 
ohjelmat, ohjattaessa. 
13. Keski- ja Itä-Euroopan maat kärsivät vakavista kaasuun liittyvistä ongelmista, etenkin 
horjuvasta toimitusvarmuudesta, joka johtuu suurimmaksi osaksi siitä, että maat ovat 
yhden toimittajan toimitusten varassa. Nämä maat toivovat EY:ltä lisää kauppaa, 
yhteistyötä, järjestelmien yhdenmukaistamista ja toimitusten monipuolistumista etenkin 
tulevaa EY-jäsenyyttä ajatellen. 
Markkinoiden kehitys 
14. Viime vuosina on pyritty kaasuketjun vertikaaliseen yhdentymiseen etenkin joidenkin 
ulkopuolisten toimittajien jakeluportaaseen tekemien sijoitusten avulla. Tähän kehitykseen 
on syytä olla tyytyväinen, sillä se on varmojen ja vakaiden toimitusten merkki ja osoittaa 
kyseisten toimittajien sitoutumista EY:n markkinoihin. Toimittajien monilukuisuus olisi 
kuitenkin samanaikaisesti varmistettava. 
15. Kaasun käyttöä energiantuotannossa puoltavat useat taloudelliset näkökohdat. 
Maakaasulla voidaan korvata muita fossiilisia polttoaineita, joten siitä on merkittävää 
ympäristöllistä hyötyä. Niinpä vuoteen 2010 mennessä tapahtuvasta kaasun tarpeen 
lisääntymisestä jopa 50 prosenttia voi johtua energiantuotannon alan tarpeista, jotka 
tuolloin kattaisivat melkein kolmanneksen kaasun kokonaiskulutuksesta EY:n alueella. 
Energiantuotannon alalla tapahtuva kaasun kysynnän kasvu ja pyrkimykset alentaa 
kustannuksia voivat edistää suoria yhteyksiä energiantuottajien ja kaasuntuottajien välillä 
sekä uudenlaista hinnanmuodostusta, jossa otetaan huomioon se, että tällä alalla kaasun 
pääasiallinen kilpailija on hiili ja että kaasumarkkinoiden kehitys mahdollistaa uudet 
kaasun hinnoitteluperusteet. 
Lyhytaikainen toimitusvarmuus EY:n tasolla 
16. Arvioiden mukaan EY kestäisi kaasuntuonnin keskeytymisen OECD:hen 
kuulumattomista tärkeimmistä toimittajamaista Venäjän tuonnin osalta 9 kuukauden ja 
Algerian osalta 20 kuukauden ajan. Vaikka toimituksissa ilmenisi vajausta molemmissa 
OECD:hen kuulumattomissa toimittajamaissa, suoja-aika on lähes 5 kuukautta. Jotta tämä 
toimitusvarmuuden taso varmistettaisiin, on eri jäsenvaltioiden kaasuteollisuusyritysten 
huolehdittava olemassa olevien varmuustoimenpiteiden noudattamisesta ja tehtävä 
täysimittaisesti valtioidenvälistä yhteistyötä. 
17. Eri jäsenvaltioiden toimitustilanne vaihtelee kuitenkin huomattavasti siltä osin kuin 
on kyseessä maakaasun osuus raakaenergian kulutuksesta, kotimainen kaasuntuotanto, 
tuontienergian monimuotoisuus, Euroopan kaasuverkkoon kytkeytymisen aste, varastojen 
kokoja tyyppi, markkinoiden jakautuminen, keskeytyskelpoisten ja rinnakkaispolttoainetta 
käyttävien laitteistojen osuus, nesteytetyn kaasun käsittelyasemat ja valtioidenvälinen 
kaasuyhtiöiden yhteistyö kaasun saannin turvaamiseksi. Kansallisella tasolla toteutettavat 
varmuustoimenpiteet vaihtelevat näiden hyvin erilaisten tarjonta- ja kysyntätilanteiden 
vuoksi. 
18. Euroopan yhteisön ulottuvuuden hyödyntäminen parantaa toimitusvarmuutta. EY:n 
kaasuyhtiöt tekevät yhteistyötä kaupalliselta pohjalta laadittujen valtioidenvälisten 
varmuustoimenpidesopimusten mukaisesti. EY:n yhteistyöpolitiikka, joka on suunniteltu 
vähimmäistämään useita jäsenvaltioita koskevan suuren toimituskatkoksen kuluttajaan 
kohdistuvat vaikutukset, sisältää monenlaisia toimenpiteitä. Mailta edellytetään muun 
muassa keskeytettäviä sopimuksia, joilla voidaan pienentää kysyntää; tuotannon 
joustavuutta sekä kotimaisen tuotannon että muista energiaa tuottavista EY-maista tulevan 
tuonnin osalta; ja saatavilla olevien varastojen käyttöä EY:n tasolla. Yhdenmukaisesti 
sovellettuina nämä toimenpiteet lisäävät EY:n tasolla sisäisessä kaupassa saatavilla olevan 
kaasun määrää, koska koko EY:n tuonti on monimuotoisempaa kuin yksittäisten 
jäsenvaltioiden tuonti. 
Pitkäaikainen toimitusvarmuus F.Y:n tasolla; verkkojen yhtenäistäminen 
19. Edellä mainittujen varmuustoimenpiteiden täysimääräisen hyödyntämisen 
edellytyksenä on EY:n kaasujärjestelmän yhtenäistäminen, ja sen vuoksi EY:n 
kaasujärjestelmän yhteenkytkentä on ratkaisevan tärkeää riittävän varmuustason 
säilyttämiseksi ja varmistamiseksi. 
20. Vaikka EY.n kaasuverkko on jo eurooppalaisen kaasuteollisuuden ansiosta lähes 
kokonaan yhtenäistetty, muutamat uudet yhdysputket parantaisivat toimitusvarmuutta. 
Euroopan kaasuvaroista 80 prosenttia sijaitsee Pohjanmerellä ja Alankomaissa. 
Pohjanmereltä mantereelle johtavat putkijohdot sekä mantereella sijaitsevien 
jäsenvaltioiden väliset yhdysputket parantavat ratkaisevasti Pohjanmeren ja Hollannin 
kaasuvarojen saatavuutta, jos Venäjältä ja/tai Algeriasta tapahtuvissa toimituksissa esiintyy 
häiriöitä. 
21. Vakavan tuotanto vajeen ilmetessä vaikutukset kohdistuvat voimakkaimmin Suomeen 
(katkos Venäjällä), Kreikkaan (katkos Venäjällä) ja Portugaliin (katkos Algeriassa). 
Kreikassa kuitenkin kehitetään nesteytetyn kaasun käsittelylaitoksia, mikä parantaa 
arvokkaalla tavalla kaasuntoimitusten varmuutta, ja Suomessa taas vaje voidaan osittain 
korvata rinnakkaispolttoaineiden käytöllä. Portugali saattaa selviytyä Algerian tuonnin 
keskeytymisestä ilman nesteytetyn kaasun käsittelyjärjestelmää, mutta vain, jos 
suunnitteilla oleva yhdysputki Espanjan kaasuverkkoon toteutuu ja Ranskan 
runkoputkiverkon tehoa lisätään. Suomelle pitkän aikavälin ratkaisuja olisivat 
verkkoyhteys Ruotsiin, kun pohjoismaiset markkinat kehittyvät, ja mahdollisesti 
kaasuntoimitusten aloittaminen Barentsinmereltä. 
22. Vähäisempiä vaikutuksia kohdistuisi Espanjaan (katkos Algeriassa), Itävaltaan (katkos 
Venäjällä) ja Italiaan (katkos Algeriassa tai Venäjällä). Jos kuitenkin 5.3.1 jaksossa 
mainitut yhdysputket rakennetaan ja kaikkia kuormitusta tasapainottavia toimenpiteitä, 
vaihtomahdollisuuksia ja takaisinvirtausta käytetään tehokkaasti hyväksi, sekä Italian ja 
Espanjan osalta vaihtoehtona myös nesteytettyä maakaasua, näiden jäsenvaltioiden 
kaasuntoimitukset on turvattu pitkäksi aikaa. 
23. Pahimmassa joskin hyvin epätodennäköisessä tapauksessa, jossa sekä Venäjän että 
Algerian kaasuntoimitukset keskeytyvät samanaikaisesti, Espanjaan, Italiaan ja Itävaltaan 
kohdistuvat vaikutukset pahenevat. Jos edellä mainittuja yhdysputkia ei rakenneta, myös 
Belgia ja Ranska saattavat kärsiä tilanteesta. 
Euroopanlaaiuiset kaasuverkot 
24. Jotkut edellä mainituista strategisista yhdysputkista ovat Euroopan laajuisten 
energiaverkkojen (TEN) ohjelmaan kuuluvia yleishyödyllisiä tai ensisijaisia hankkeita. 
TEN-politiikan etenemisen ja markkinatilanteen muutosten myötä yleishyödyllisten 
hankkeiden listalle voidaan lisätä tässä kertomuksessa mainittujen "puuttuvien" 
yhdysputkien ja varastohankkeiden toteuttaminen, mukaan lukien kaikkein 
haavoittuvaisimpien jäsenvaltioiden tarpeet, mikä osaltaan vahvistaa EY: n 
toimitusvarmuutta. 
Varastot ia keskeytettävät sopimukset 
25. Uusien maanalaisten kaasuvarastojen suunnitteluja rakentaminen kestää kauan, joten 
kasvavan kysynnän, EY: n sisäisen tuotannon vähentymisen ja lisääntyneen 
tuontiriippuvuuden vuoksi olisi alettava selvittää suuremman varastointikapasiteetin 
luomisesta seuraavia kustannuksia ja etuja. Tämä on erityisen tärkeää jäsenvaltioille, joilla 
on kehittymättömät kaasumarkkinat. 
26. Jotta voitaisiin määritellä keskeytettävien sopimusten tosiasiallinen taso ja niiden 
vaikutukset toimitusvarmuuteen vakavassa kriisitilanteessa, on tehtävä perusteellinen, 
maailmanlaajuisiin numerotietoihin perustuva tutkimus siitä, kuinka laajasti keskeytettäviä 
sopimuksia sovelletaan eri jäsenvaltioiden teollisuudessa ja energiantuotannossa. 
27. Kaasu- ja sähkölaitokset voisivat vaihtaa energiaa silloin, kun joko kaasusta tai 
sähköstä on pulaa, sillä hyvin harvoin sekä kaasun että sähkön kulutushuiput osuvat 
samaan aikaan koko EY:n alueelle. Keskeytettäviä sopimuksia lisäämällä voitaisiin 
merkittävästi parantaa melkein kaikkien jäsenvaltioiden suojaa. Kombilaitosten 
lisääntyminen energiantuotantojärjestelmässä voi kuitenkin jossain määrin rajoittaa 
keskeytettävien sopimusten tehokasta käyttöä ja siten myös joustavuutta. 
Yhteistyö Euroopan yhteisön tasolla 
28. Olisi pyrittävä varmistamaan, että EY:n sisäinen yhteistyö on vakavan kaasukriisin 
sattuessa tehokkaimmillaan. Tässä yhteydessä olisi syytä kehittää useita eri 
ratkaisumalleja. Jäsenvaltioiden kesken voitaisiin esimerkiksi sopia yhteisistä 
varmuustavoitteista, jotka voitaisiin eritellä, jos varmistutaan yleisestä turvallisuudesta ja 
niistä aiheutuva taakka voitaisiin riittävän tehokkaasti jakaa. Varmuustavoitteet voitaisiin 
sopia kunkin valtion käyttämien varmuustoimenpiteiden optimaalisen yhdistelmän 
perusteella, mukaan lukien entistä parempi valtioidenvälinen yhteistyö. 
29. Vaikkei toimitusvarmuus tällä hetkellä olekaan suuri ongelma, sitä ei ole syytä 
unohtaa. EY:n tasolla voidaan laatia hätätilaohjeet, joissa määritellään yhteinen kieli ja 
hätätilanteen toimenpidejärjestys vakavan kaasuntoimituksen keskeytyksen sattuessa. 
30. Työtä on jatkettava kaikkien kaasuntoimituksiin vaikuttavien tekijöiden välisen 
tasapainon analysoimiseksi mahdollisimman syvällisesti EY:n ja jäsenvaltioiden tasolla. 
Tässä työssä olisi otettava huomioon eri vaihtoehtojen kustannukset ja hyötyjä siinä olisi 
otettava huomioon tuotannon kehittymisen lisäksi myös TEN-politiikan täytäntöönpano, 
energian sisämarkkinoiden loppuunsaattaminen ja ulkosuhteissa tapahtunut kehitys, kuten 
esimerkiksi Euroopan energiaperussopimus. 
2. Päätelmät 
Tässä tiedonannossa esitetyn analyysin perusteella komissio kehottaa neuvostoa ottamaan 
huomioon ja hyväksymään seuraavat päätelmät: 
1. Kaasumarkkinat ovat luonteeltaan alueellisia, ja EY:n kaasuntoimitusten varmuus 
voidaan arvioida asianmukaisesti vain perusteellisten, nimenomaan Euroopan alueen 
kaasutilanteesta tehtyjen analyysien perusteella. 
2. Toimitusvarmuus ei ole tällä hetkellä ongelma EY:n tasolla, vaikka 
toimitusvarmuudessa on suuria eroja eri jäsenvaltioiden välillä. Euroopan 
kaasuteollisuuden kehittämät varmuusjärjestelyt eli verkkojen väliset yhdysputket, 
varastointi, tuotannon joustavuus, keskeytettävät sopimukset ja rajojen yli ulottuvat 
sopimukset ovat erilaisia eri jäsenvaltioissa. Yhteistyö EY.n tasolla mahdollistaisi 
kuitenkin toimenpiteiden yhteensovitetun käytön, jolloin voitaisiin hyödyntää 
mahdollisimman tehokkaasti kaasujärjestelmien joustavuutta ja siten parantaa 
toimitusvarmuutta Euroopassa. 
3. Tarkasteluajanjaksona EY: n tuontiriippuvuus kasvaa jatkuvasti, ja suuri osa lisäkaasusta 
tuodaan OECD:n ulkopuolisista maista. Vaikka kaasun kulutuksen EY-maissa odotetaan 
kasvavan vuosisadan vaihteessa ja ensi vuosituhannen alussa huomattavasti, ei EY:n 
saatavissa olevista mahdollisista kaasuvaroista ole puutetta, ja sellainen lisäkaasu, jota 
voitaneen markkinoida edullisesti, tulee todennäköisimmin nykyisistä tärkeimmistä 
toimittajamaista eli Venäjältä, Norjasta ja Algeriasta. Jos uusia toimittajia ilmaantuu, ne 
ovat EY:n ulkopuolella ja maantieteellisesti entistä kauempana. 
4.Sisämarkkinoiden loppuunsaattaminen helpottaa kaasumarkkinoiden yhdentymistä ja 
näin ollen vahvistaa kaasuntoimitusten turvallisuutta. EY:n sisäinen yhteistyö ja 
yhteisvastuullisuus osoittavat ulkopuolisille toimittaja- ja kauttakulkumaille sekä 
vakuuttavat EY:n nykyisille ja mahdollisille tuleville kaasun kuluttajille, että EY:n 
toimitusvarmuutta pyritään entisestään vahvistamaan. Tämä tukee reagoimista 
toimitusvaikeuksiin yhteensovitetulla tavalla, vahvistaa, ylläpitää ja parantaa mielikuvaa 
maakaasusta luotettavana polttoaineena, mahdollistaa kaasun Euroopan markkinoille 
tuomiseen tulevina vuosina vaadittavien suurisuuntaisten hankkeiden toteuttamisen ja 
toimii pelotteena mahdollisten toimitusvajeen ilmetessä. 
5. EY.n kaasujärjestelmän joustavuutta, jota Euroopan laajuisten verkkojen kehittäminen 
parantaa, on jatkuvasti tarkkailtava ja tarvittaessa vahvistettava, jotta EY:n yksillä ja 
yhtenäisillä energiamarkkinoilla mahdollisesti ilmenevistä toimitusvajeista selvitään. 
Komissio ja jäsenvaltiot sekä Euroopan kaasuteollisuus ja muut järjestöt, joita asia koskee, 
tutkivat tässä tiedonannossa esitettyjä asioita, tarkkailevat tiiviisti EY:ssä ja sen 
ulkopuolella tapahtuvaa, toimitusvarmuuteen vaikuttavaa kaasuntoimitusten kehitystä, ja 
antavat asiasta kertomuksia neuvostolle. 
3. Euroopan yhteisön nykyinen ja tuleva kaasun tarjonta ja kysyntä sekä suhteet 
ulkovaltoihin 
Taulukossa esitetään lyhyesti EY:n kaasun tarjonnan ja kysynnän suuntaukset tulevina 
vuosina. 
1994 2000 2010 2020 
1. Kysyntä 254 311/320 392/411 432/496 
(mtoe) 
2. Oma tuotanto 61 376 41 25/32 
% 
3. Tuonti- 39 44 59 68/75 
riippuvuus % 
Lähde: Katso liitteen taulukot 
3.1. EY:n kaasun tarjonnan ja kysynnän kehitys viime vuosikymmenellä 
Maakaasun kulutus EY-maissa on viimeisten kymmenen vuoden aikana kasvanut 
enemmän kuin 38 prosenttia, eli kun kulutus vuonna 1985 oli 184 mtoe (miljoonaa 
öljyekvivalenttitonnia), vuonna 1994 se oli 254 mtoe. Kaasun osuus EY:n energian 
kokonaiskulutuksesta on tällä hetkellä 19 prosentin tuntumassa. 
EY:n oma kaasuntuotanto kasvoi vuosien 1985 ja 1994 välillä 25 prosentilla, 126 
miljoonasta öljyekvivalenttitonnista 157 mtoe:iin. Kysyntä on siten kasvanut nopeammin 
kuin tarjonta, ja lisätarve on katettu tuonnilla kolmesta tärkeimmästä ulkopuolisesta 
toimittajamaasta eli Algeriasta, Norjasta ja Venäjältä. Vuosina 1985-1994 tuonti kasvoi 
62 prosenttia, 61 mtoe:sta 100 mtoe:iin. Tuontiriippuvuus kasvoi siten 33 prosentista 
miltei 40 prosenttiin. 
Vuosina 1985-1994 Venäjän tuonti kasvoi 150 prosenttia, 21 mtoe:sta 53 mtoe:iin, mikä 
kattoi 80 prosenttia lisääntyneestä tuontikaasun tarpeesta. Vuonna 1985 EY:n kaasun 
kokonaistuonnista 34 prosenttia tuli Venäjältä. Vuoteen 1994 mennessä osuus oli kasvanut 
52 prosenttiin eli enemmän kuin kolmanneksella. 
Samana ajanjaksona Algerian tuonti lisääntyi enemmän kuin kolmanneksella, 17 mtoe:sta 
23 mtoe:iin, eli kasvuvauhti vastasi suunnilleen EY:n kysynnän kasvua. EY:n riippuvuus 
Algerian tuonnista väheni jonkin verran, 28 prosentista noin 25 prosenttiin. 
Norjan tuonti lisääntyi vain 5 prosenttia; 22 mtoe:sta vuonna 1985 23 mtoe:iin vuonna 
1994. Suhteellisesti Norjan osuus EU:n kokonaistuonnista pieneni 36 prosentista 25 
prosenttiin. 
3.2 EY:n nykyinen tarjonta ja kysyntä (katso taulukko 2A) 
Vuonna 1994 maakaasun kysyntä EY-maissa oli 254 mtoe. Suurimmat kuluttajamaat ovat 
Saksa ja Yhdistynyt kuningaskunta (noin 60 mtoe/maa); Italia, Alankomaat ja Ranska 
kuluttavat kukin 30-40 mtoe, kun taas Belgian, Espanjan, Tanskan, Irlannin, Itävallan, 
Suomen ja Ruotsin maakohtainen kulutus jää pienemmäksi kuin 10 mtoe. Luxemburg 
kuluttaa vain 0,4 mtoe; Kreikka ja Portugali vasta suunnittelevat maakaasun 
käyttöönottoa. 
Maakaasun osuus EY:n energiataseesta vuonna 1994 oli noin 19 prosenttia. Maakaasun 
käyttöaste on korkein Alankomaissa (49 prosenttia), seuraavina tulevat EY:n keskiarvon 
tuntumassa sijaitsevat maat: Italia, Yhdistynyt kuningaskunta, Irlanti, Belgia, Saksa ja 
Itävalta. EY:n keskiarvon alapuolelle jäävät Ranska, Tanska ja Suomi; Luxemburg, 
Espanja ja Ruotsi eivät yllä edes lähelle EY:n keskiarvoa. 
Vuonna 1995 EY:n arvioidut, todennetut maakaasuvarat ovat noin 3360 mtoe (katso 
taulukko 1), mutta-uudet löydöt ja edistyneen etsintä-ja tuotantotekniikan käyttö voivat 
kasvattaa lukemia. Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat omistavat yhteensä enemmän 
kuin 73 prosenttia EY:n kokonaiskaasuvarannosta. Suurin osa EY:n maakaasuvaroista on 
siten keskittynyt luoteis-Eurooppaan. 
Vuonna 1994 EY-maiden maakaasun kokonaistuotanto oli 157 mtoe. EY:n 
maakaasuntuottajat voidaan jakaa kolmeen ryhmään. Ensimmäisen ryhmän muodostavat 
Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta, jotka molemmat tuottavat enemmän kuin 55 
mtoe. Italia ja Saksa tuottavat noin 15 mtoe kumpainenkin, kun taas kolmannen ryhmän 
maat, Tanska, Ranska, Irlanti, Itävalta ja Espanja tuottavat kukin vähemmän kuin 5 mtoe. 
Muilla jäsenvaltioilla ei ole omaa maakaasuntuotantoa. 
Nykyisissä luvuissa näkyy EY.n kaasuvarojen ja -tuotannon suhdeluku enemmän kuin 20 
vuoden ajalta. Kaasuvarat eivät kuitenkaan jakaannu tasaisesti EY:n alueelle, sen oma 
tuotanto ei kata kysyntää, eikä Euroopan kaasuverkkojen välillä ole vielä riittävästi 
yhteyksiä. Jotkut, etenkin EY:n reuna-alueilla sijaitsevat, jäsenvaltiot ovatkin melko 
eristetyssä asemassa. 
EY:n sisäisessä maakaasukaupassa ulkopuolista vientiä harjoitetaan tuskin nimeksikään. 
Vuonna 1994 EY.n sisäisen kaasukaupan määrä oli yhteensä 30 mtoe. Alankomaat on 
toinen suurista kaasuntoiniittäjistä; Tanska toimittaa jonkin verran kaasua Saksaan ja 
Ruotsiin. Alankomaat toimittaa kaasua Saksaan, Belgiaan, Ranskaan ja Italiaan. Toinen 
suurista toimittajamaista, Yhdistynyt kuningaskunta, ei ole toistaiseksi yhteydessäManner-
Euroopan kaasumarkkinoille2. Tilanne muuttuu, kun Yhdistyneen kuningaskunnan ja 
mantereen välinen yhdysputki valmistuu ja aloittaa toimintansa. 
EY-maihin (15) tuodaan kaasua yhteensä 100 mtoe neljästä ulkopuolisesta 
toimittajamaasta, joista suurin on Venäjä (53 mtoe vuonna 1994). Algeriasta ja Norjasta 
tuodaan noin 23 mtoe, ja Libyasta hyvin vähän (1 mtoe). EY:n ulkopuoliset 
toimittajamaat vievät eniten maakaasua Saksaan, joka vastaanottaa noin 30 prosenttia 
EY:n kokonaistuonnista. Myös Ranskaan ja Italiaan kaasua tuodaan huomattavia määriä, 
kun taas Belgiaan, Espanjaan, Itävaltaan ja Suomeen kaasua tuodaan EY:n ulkopuolisista 
maista vain vähän. Vaikka Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta ovatkin suhteellisen 
omavaraisia, ne ostavat jonkin verran kaasua Norjasta. 
EY:n tuontiriippuvuus on suunnilleen 40 prosentin tasolla, mutta vaihtelee huomattavasti 
eri jäsenvaltioissa. Suomi ja Espanja ovat lähes 100-prosenttisesti riippuvaisia EY:n 
ulkopuolisten maiden tuonnista, Itävallan ja Ranskan kohdalla vastaava luku on 80 
prosenttia, Belgian, Saksan ja Italian riippuvuus vaihtelee 50 prosentin ja 55 prosentin 
välillä. Alankomaiden ja Yhdistyneen kuningaskunnan omavaraisuuden ansiosta niiden 
tuontiriippuvuus jää pienemmäksi kuin 10 prosenttia. Tanska, Ruotsi,Irlanti ja Luxemburg 
eivät tuo ollenkaan kaasua EY:n ulkopuolelta. 
Ainoa pieni poikkeus on Yhdistyneen kuningaskunnan rannikolla oleva Markhamin 
kenttä 
10 
Riippuvuus EY:n ulkopuolisista toimittajamaista ei kuitenkaan kerro koko totuutta 
toimitusvarmuudesta. Hankintalähteitä ja niiden monipuolisuutta on myös syytä pohtia. 
3.3 Kysynnän ja tarjonnan tulevaisuudennäkymät (katso taulukko 2B) 
Nämä ennusteet on tarkoitettu seuraavien lukujen taustaksi. Tärkeitä eivät ole 
numerotiedot sinänsä, vaan niiden osoittamat suuntaukset, etenkin tuontiriippuvuuden taso 
ja tulevaisuudessa tehtävät toimitussopimukset. Kysyntää koskevat tiedot perustuvat 
komission yksiköiden laatimaan vuoteen 2020 ulottuvaan energiasuunnitelmaan. 
Näissä hahmotelmissa tutkitaan energiatulevaisuutta erilaisissa mahdollisissa tilanteissa. 
Tämän tiedonannon kannalta on merkityksellistä, että olennaiset kysymykset eli kaasun 
kysynnän voimakas kasvuja lisääntyvä riippuvaisuus tuonnista pysyvät vakioina kaikissa 
hahmotelmissa. 
Ympäristöön kohdistuva vaikutus, etenkin C02-päästöjen taso, sen sijaan vaihtelee 
käytetystä hahmotelmasta riippuen. Hahmotelmien ja yhteisön energiapolitiikan välisestä 
yhteydestä, ottaen huomioon EY:n kansainväliset velvoitteet kasvihuonekaasujen päästöjen 
suhteen, keskustellaan tälle avainkysymykselle varatuilla erityisillä foorumeilla. Lisäksi 
on itsestään selvää, että suurempaa energian säästämistä ja uudistuvien energiavarojen 
suurempaa käyttöä korostavat energia- ja ympäristöpolitiikat helpottavat 
tuontiriippuvuuteen liittyviä ongelmia ja siten turvaavat tarjonnan EY:ssä. 
Tässä tiedonannossa keskitytään kaasun tarjontaan liittyviin kysymyksiin, ja sitä varten 
on käytetty lukujen tai asteikkojen keskiarvoja tärkeimpien viestien selville saamiseksi. 
3.3.1. 2000 
Kysynnän arvioidaan nousevan 22-26 prosenttia 311-320 mtoe:iin. Vuoteen 2000 
mennessä myös Kreikka ja Portugali ovat alkaneet käyttää maakaasua. Kaasun käyttöaste 
saattaa nousta Saksassa, Espanjassa, Italiassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 
Ruotsissa. Kaasun osuus EY:n raakaenergian kokonaiskulutuksesta on tulevaisuudessa 
noin 22 prosenttia. 
EY-maiden maakaasuntuotannon oletetaan kasvavan 11 prosenttia, suunnilleen 175 
mtoe:iin. Sen jälkeen tuotanto voi alkaa laskea. Suurimpana tuottajamaana pysytellee 
Alankomaat, joka yhdessä Yhdistyneen kuningaskunnan kanssa edelleen tuottanee 80 
prosenttia EY:n kokonaistuotannosta. Tanska voi lisätä tuotantoaan, mutta Italian, Irlannin, 
Saksan, Ranskan ja Itävallan tuotannon odotetaan laskevan. 
EY:n sisäisen maakaasukaupan määrä voi olla 30 mtoe:n luokkaa, ja toimittajista 
ylivoimaisesti suurimpana pysynee Alankomaat. Vuoteen 2000 mennessä Yhdistyneen 
kuningaskunnan ja mantereen välisen yhdysputken pitäisi olla jo toiminnassa ja toimittaa 
vuosittain jopa 18 mtoe maakaasua Manner-Euroopan markkinoille. 
EY.n tuontitarpeen odotetaan kasvavan noin 36 prosenttia, mikä tarkoittaa vähintään 136 
mtoe:n tuomista EY:n ulkopuolisista maista. Vuodeksi 2000 sovituissa toimituksissa koko 
EY:ssä näyttää kyseisenä ajankohtana syntyvän ylijäämä. Tuontiriippuvuus on vuoteen 
2000 mennessä noussut noin 44 prosenttiin, vaikka jäsenvaltioiden välillä on edelleen 
huomattavia eroja. Tällä hetkellä Irlannilla, Ruotsilla ja Kreikalla ei ole 
toimitussopimuksia, jotka kattaisivat täysin vuoden 2000 arvioidun kysynnän. 
11 
3.3.2. 2010 
Kysynnän arvioidaan olevan 392 mtoe:n ja 411 mtoe:n välillä, kasvua vuodesta 2000 on 
tapahtunut keskimäärin 27 prosenttia. Maakaasu voi korvata vanhentuneen 
ydinvoimatuotannon Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Ruotsissa ja Saksassa. Espanja ja 
Italia saattavat myös voimakkaasti lisätä kaasun käyttöä energiantuotannossa. Kaasun 
osuus voi olla jopa 26 prosenttia EY-maiden raakaenergian kokonaiskulutuksesta. 
Vuoden 2000 jälkeen EY-maiden maakaasuntuotanto saattaa laskea 6 prosenttia eli 
suunnilleen 165 mtoe:iin. Yhdistynyt kuningaskunta saattaa edelleen lisätä tuotantoaan ja 
päästä 80 mtoe:n tietämiin, mikä vastaisi enemmän kuin 50 prosenttia EY:n 
kokonaistuotannosta. Todennäköisesti Yhdistyneen kuningaskunnan koko tuotanto menee 
kuitenkin omaan käyttöön eikä kata täysin ennustettua kysyntää. Vuoden 2000 jälkeen 
Alankomaiden tuotannon arvellaan jo olevan laskusuunnassa. 
EY-maiden sisäisen kaasukaupan määrä saattaa pudota 28 mtoe:iin, suurimpana 
toimittajamaana pysynee Alankomaat, mutta Tanska pystynee tuottamaan pieniä määriä 
kaasua Saksan ja Ruotsin käyttöön. 
EY:n kaasuntuontitarpeen vuonna 2010 arvioidaan olevan vähintään 227 mtoe, eli 70 
prosenttia enemmän kuin vuonna 2000. EY:n kolme tärkeintä ulkopuolista toimittajamaata 
pysynevät samoina. Tämä ennuste perustuu olettamukseen, että vuosina 2000-2010 
päättyvät toimitussopimukset uusitaan. Siinä tapauksessa sovittujen toimitusten määrä olisi 
noin 168 mtoe; Venäjältä tulisi 66 mtoe, Norjasta 57 mtoe ja Algeriasta 40 mtoe. 
Vuoteen 2010 mennessä EY.n tuontiriippuvuus on voinut nousta miltei 60 prosenttiin, 
sillä Suomi, Kreikka, Portugali ja Espanja ovat tuolloin täysin riippuvaisia ja Ranska, 
Saksa, Italia, Itävalta ja Belgia suuressa määrin riippuvaisia tuontikaasusta. Yhdistyneen 
kuningaskunnan ja Manner-Euroopan välistä yhdysputkea saatetaan käyttää kaasun 
toimittamiseen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. 
Irlannin ja Ruotsin ennustetun kaasun kysynnän tyydyttämiseen vaadittavat 
toimitussopimukset ovat vielä lähes kokonaan tekemättä, ja Kreikan tarpeesta on 
täyttämättä 50 prosenttia. Portugalin kysyntää vastaavista sopimuksista on vielä 
kolmannes tekemättä; Italiassa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa kysyntä voi 
ylittää sovitut toimitukset ja oman tuotannon noin 10-20 prosentilla. Koko EY.n osalta 
noin 20 prosenttia odotetusta kysynnästä on täytettävä uusilla tuontisopimuksilla joko 
perinteisten tai uusien toimittajamaiden kanssa. 
3.3.3 Vuoden 2010 jälkeen 
Kaikki EY:n jäsenvaltiot kärsivät jonkinasteisesta sovittujen toimitusten vajeesta. Koko 
EY:n tasolla oman tuotannon lasku ja odotettavissa oleva kysynnän voimakas kasvu 
saattavat johtaa EY.n jopa 75-prosenttiseen tuontiriippuvuuteen vuoteen 2020 mennessä. 
Uudet toimitussopimukset, jotka tarvitaan tyydyttämää arvioitu kysyntä vuonna 2020, 
saattavat olla suurempia kuin EY-maiden nykyinen kaasun kokonaiskulutus. 
3.4. EY:n ulkopuolinen ulottuvuus 
3.4.1. Suhteet EY:n ulkopuolisiin toimittajamaihin 
Kolmen tärkeimmän EY.n ulkopuolisen toimittajamaan (Venäjän, Norjan ja Algerian) 
toimitusmahdollisuudet riittävät kattamaan lisätarpeen suurimmaksi osaksi tai jopa 
kokonaan. Lisäksi EY:n markkinoille ilmaantuu ennen pitkää myös uusia toimittajamaita. 
12 
Pieniä määriä nesteytettyä maakaasua on tuotu jo niinkin kaukaa kuin Persianlahden 
maista ja Australiasta. Vuoteen 2010 mennessä Nigeria saattaa toimittaa Italiaan ja 
Espanjaan nesteytettyä maakaasua. Kehitteillä on myös putkijohto-janestekaasuhankkeita, 
joiden tuloksena kaasua voidaan toimittaa Eurooppaan Lähi-idästä, Keski-Aasiasta ja jopa 
Väli-Amerikasta ja Latinalaisesta Amerikasta. Arvioiden mukaan näiden uusien 
hankkeiden tuloksena saadaan Euroopan markkinoille jopa 200 mtoe kaasua vuodessa. 
Tulevaisuudessa EY:n markkinoille joudutaan joka tapauksessa kuljettamaan kaasua 
entistä kauempaa. Tuotantojärjestelmien luomiseksi ja tarpeellisten putkijohtojen tai 
nestekaasuverkkojen rakentamiseksi joudutaan tekemään miljardien ecujen investointeja. 
Välimatkojen kasvaessa kasvavat myös kustannukset ja varmuusriskit, kun ylitetään 
valtionrajoja. Nämä tekijät voivat lisätä paineita kaasun hinnankorotukseen, joka 
puolestaan vaikuttaa kaasun pitkän aikavälin kysyntään. 
EY-maiden tuontiriippuvuus kasvaa huomattavasti, ja suurin osa EY:n kaasun 
kokonaiskysynnästä joudutaan kattamaan tuonnilla EY:n ulkopuolisista maista. Norja, joka 
on ETA:n ja OECD:n jäsen, pysyy tulevina vuosina EY:n tärkeänä kaasuntoimittajana. 
Läheisten siteiden solmiminen ja ystävällisten suhteiden ylläpitäminen tärkeimpien 
OECD:n ulkopuolisten toimittajamaiden, Venäjän ja Algerian sekä uusien 
toimittajamaiden kanssa, on ensiarvoisen tärkeää. Ulkopuolisten toimittajien yhdentyminen 
EY:n kaasumarkkinoihin voi parantaa toimitusvarmuutta (katso 4 luku). 
Euroopan energiaperussopimus muodostaa merkittävän kehyksen, jolla edistetään 
energiakauppaa ja yhteistyötä sopimuksen allekirjoittaneiden kaasuntoimittajamaiden, 
kuten Keski-Aasian uusien itsenäisten valtioiden, Venäjän ja tietenkin Norjan kanssa. 
Sopimuksen kauttakuljetusta koskevat ehdot ovat erityisen tärkeitä EY:n kasvavan 
kaasuntuonti-riippuvuuden vuoksi. Energiaperussopimuksen kaltaisen järjestelmän 
luominen etelään päin tai energiaperussopimusta koskevan konferenssin aloite 
perussopimusmenettelyn laajentamisesta uusia alueellisia kaasuntoimittajia kattavaksi, 
voisi parantaa toimitusvarmuutta. Tulevan Euroopan ja Välimeren maiden konferenssin 
yhteydessä tätä hanketta voidaan varmasti edistää. Lisäksi kuluttajien ja tuottajien välinen 
jatkuva yhteydenpito tarjoaa kehyksen toimitusten vakauttamiselle ja läheisempien 
suhteiden luomiselle. 
Pitkäaikaisen toimitusvarmuuden luominen edellyttää paitsi toimituslähteiden ja 
kuljetusväylien monipuolistamista, myös EY.n ja sen ulkopuolisten toimittajamaiden 
läheisiä yhteyksiä ja keskinäistä riippuvuutta suosivaa ulkopolitiikkaa. Kasvava 
tuontiriippuvuus ja strategiset tarpeet kannustanevat EY:ä luomaan läheisiä ulkopoliittisia 
ja kaupallisia suhteita tiettyihin keskeisiin toimittajamaihin sekä toteuttamaan teknisiä 
avustusohjelmia kyseisissä maissa. Nämä ohjelmat sisältävät jo EY-hankkeita, joiden 
tarkoituksena on saattaa kaasuntuotanto entiselleen, kuten esimerkiksi TACIS-ohjelman 
hankkeet uusien itsenäisten valtioiden osalta, ja edistää energiatehokkuutta. 
3.4.2. Keski- ja Itä-Euro o pan maat (KTE-maat), (katso taulukko 2C) 
Tämän kertomuksen tarkasteluajanjaksolla monista Keski- ja Itä-Euroopan maista tullee 
EY:n jäsenvaltioita. Vaikka suuret, kansainväliset kauttakuljetusputkijohdot jätetään pois 
laskuista, keski- ja itä-eurooppalaisiin kuljetus- ja varastointihankkeisiin joudutaan 
seuraavien viidentoista vuoden aikana investoimaan vähintään 3 miljardia ecua, ja näihin 
hankkeisiin liittyvään tekniseen apuun noin 100 miljoonaa ecua. Keski- ja Itä-Euroopan 
maat ovat edelleen erittäin riippuvaisia Venäjältä tuotavasta kaasusta, ja koska alueen oma 
tuotanto on laskusuunnassa, esiin nousee kysymys toimitusvarmuudesta. Keski- ja Itä-
13 
Euroopan maat etsinevätkin ongelmiinsa ratkaisua lännestä ja EY:sta lisäämällä kaasualan 
kauppaa, yhdentymistä ja yhteistyötä sekä pyytämällä taloudellista apua. Keski- ja Itä-
Euroopan maat sijaitsevat strategisissa asemissa niillä kauttakuljetusreiteillä, joiden kautta 
itäisiä kaasuvaroja johdetaan EY:n markkinoille, eikä tätä seikkaa ole syytä ylenkatsoa. 
4. Markkinoiden kehitys ja sen vaikutus toimitusvarmuuteen 
Tässä luvussa pyritään käsittelemään muutamia nykyisiä markkinasuuntauksia, jotka 
saattavat vaikuttaa toimitusvarmuuteen. 
4.1. Energiantuotannon alan kehitys (katso taulukko 3) 
Useimpien ennusteiden mukaan-vuoteen 2010 mennessä tapahtuvasta kaasun kysynnän 
kasvusta enemmän kuin 50 prosenttia tulee energiantuotannon alalta. Ilmiötä kannattaa 
siis tarkastella perusteellisemmin. 
EY:n direktiivi, jolla kielletään kaasun käyttö energiantuotannossa ja suositaan sen sijaan 
kotitalous- ja teollisuuskäyttöä, peruutettiin vuonna 1991. Viime vuosina kaasun käyttö 
sähköntuotannossa on lisääntynyt kaasun edullisuuden ja ympäristö-ystävällisyyden 
ansiosta. 
Tekninen kehitys ja entistä edistyksellisempien materiaalien käyttöönotto ovat 
mahdollistaneet kombilaitosten käyttöönoton energiantuotannossa. Kombilaitteistolla 
varustettujen voimalaitosten hyötysuhde on suurempi kuin 50 prosenttia eli paljon parempi 
kuin perinteisten kaasuturbiinilaitteistojen (noin 35 prosenttia) tai hiilivoimaloiden (noin 
40 prosenttia). 
Kaasukäyttöisten voimaloiden rakentamis- ja ylläpitokustannukset ovat myös edulliset. 
Pieniä ja tiiviitä, valmiiksi koottuja kaasukäyttöisiä yksiköitä voidaan rakentaa 
huomattavasti lyhyemmässä ajassa kuin hiili- tai ydinvoimaloita. Näin energiantuottajat 
voivat tiiviimmin seurata sähkön tarjontaa ja kysyntää sekä sopeuttaa ne toimiinsa, jolloin 
kustannustehokkuus paranee. 
Maakaasun käyttö energiantuotannossa muiden fossiilisten polttoaineiden sijasta vaikuttaa 
myös monella tavalla erittäin suotuisasti ympäristöön, mukaan lukien alhaisemmat C02-, 
S02- ja NOx- päästöt sekä hyvin vähäiset pöly- ja jätehaitat. Maakaasu itsessään on 
kuitenkin "kasvihuonekaasu", ja sen vuoksi on kiinnitettävä erityistä huomiota vuotojen 
estämiseen tuotanto-, kuljetus-, jakelu- ja käyttöketjun kaikissa vaiheissa. 
Mainittujen etujen ansiosta kaasun käyttö energiantuotannossa voi lisääntyä nykyisistä 15 
prosentista 32 prosenttiin kaasun kokonaiskulutuksesta vuoteen 2010 mennessä ja vieläkin 
suuremmaksi vuoteen 2020 mennessä. 
Kaasun käytön lisääntyminen energiantuotannossa ja pyrkimys kustannustehokkuuteen 
voivat kannustaa suoriin yhteyksiin energiantuottajien ja kaasuntuottajien välillä sekä 
uudenlaiseen hinnanmuodostukseen, jossa otetaan huomioon, että kaasun pääkilpailija 
energiantuotannon alalla on hiili ja että kaasumarkkinoiden kehitys sallii uudet kaasun 
hinnoitteluperusteet. 
Suorat ostot edellyttävät suoria yhteyksiä kaasun siirtojärjestelmiin; niin varmistetaan 
toimitusten luotettavuus ja järjestelmässä mahdollisesti olevan ylimääräisen kapasiteetin 
käyttömahdollisuus. Muutamia tällaisia suoria sopimuksia on jo tehtyjä niiden osapuolina 
14 
ovat useimmiten norjalaiset kaasuntoimittajat ja eurooppalaiset sähköyhtiöt, esimerkiksi 
SEP Alankomaissa sekä Scottish Power ja National Power Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa, mutta myös algerialaisen kaasuntuottajan Sonatrachin ja italialaisen 
sähköyhtiön ENELin välillä on mainitunlainen sopimus. 
4.2. Kehitys suurteollisuuden alalla 
Erilaiset ympäristömaksut muodostavat yhä suuremman osan paljon energiaa tarvitsevien 
teollisuusyritysten kustannusrakenteesta, ja ympäristömaksuilla on sen vuoksi entistä 
enemmän painoarvoa kilpailukyvyn säilyttämispyrkimyksissä. Jäsenvaltioissa, joissa on 
tiukat ympäristönormit, on jo tavallista vähimmäistää ympäristömaksuja käyttämällä yhä 
enemmän maakaasua. Mitä kehittyneemmät markkinat ovat, sen vähemmän suuren 
kuluttajan maantieteellinen sijainti rajoittaa polttoainevalikoimaa. Voidaan ottaa käyttöön 
muitakin kuin pitkäaikaisia sopimuksia, ja näin lisätään markkinoiden joustavuutta ja 
monipuolisuutta. Putkijohtojen rakennusmahdollisuudetj a toimittajien välisen lisääntyneen 
kilpailun tuomat edut voivat antaa suurille teollisuusyrityksille tai yritysryppäille 
mahdollisuuden osaltaan tukea toimitushankkeita, jotka puolestaan voivat lisätä 
hankintalähteiden määrää. 
4.3. Kaasuketjun vertikaalinen yhdentyminen 
Ulkopuoliset toimittajamaat sijoittavat yhä enemmän kaasuntoimituksiin. Investoinnit 
kohdistuvat erilaisiin yhteisyrityksiin, välitysyritysten tukemiseen, suoraan myyntiin 
käyttäjille ja sopimuksiin teknisen taitotiedon siirrosta. Huomattavimmat ajankohtaiset 
esimerkit ovat norjalaiset kaasuntoimittajat ja venäläinen Gazprom. 
Norjalaisten kaasuntoimittajien panostukset toimitusketjuun mahdollistavat suuremmat 
vientimäärät. Esimerkkinä tällaisesta toiminnasta ovat esimerkiksi yhteisyritys Netra ja 
pieni osuus VNG-välitysyhtiöstä Saksassa sekä BP:n kanssa yhteinen 
kaasumarkkinointiyritys Alliance Gas Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Norjalaisten 
toimittajien kasvava osallistuminen parantanee kaasun toimittamista Euroopan 
markkinoille, mikä puolestaan lisää toimitusvarmuutta. 
Gazpromin asema Länsi-, Keski- ja Itä-Euroopan markkinoilla on viime vuosina 
vahvistunut. Esimerkkinä yhteisyrityksistä mainittakoon Saksassa toimiva Wingas, 
kreikkalainen Prometheus, suomalainen Gasum, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Manner-
Euroopan välinen yhteys, puolalainen EuroPolGas, unkarilainen Panrusgas ja italialainen 
Volta. Tämänkaltaisten yhteisyritysten muodostamista auttavat näissä maissa ulkomaisille 
toimittajille luodut mahdollisuudet ja Gazpromin historialliset yhteydet Itä-Euroopan 
maihin. Gazpromilla on omistusosuuksia myös Moldovassa ja Valko-Venäjällä. Se, 
onnistuuko Gazprom toteuttamaan ilmeiset aikeensa lisätä vaikutustaan Euroopan 
kaasumarkkinoilla, riippuu monista tekijöistä, muun muassa Venäjän poliittisesta 
tilanteesta, kaasukaupan tulevista voitoista ja sijoitusvarojen saatavuudesta. 
Algerialainen kaasuntoimittaja Sonatrach näyttää keskittyvän tuotannon kehittämiseen 
tarkoitettujen teknisten ja taloudellisten voimavarojensa parantamiseen, eikä tällä hetkellä 
investoi kaasunjakelujärjestelmiin. 
Vaikka EY:n kaasuyhtiöiden investoinnit kaasuntuotantoon ovat harvinaisempia kuin 
kaasuntuottajien kaasuntoimitusten parantamiseen suuntaamat investoinnit, muutamat 
kaasun välity syhtiöt haluavat kuitenkin päästä suoraan hyödyntämään kaasuvaroja. 
Nähtävissä on myös viitteitä siitä, että öljy-yhtiöiden kiinnostus kaasuhankkeisiin on 
15 
kasvanut. Kansainvälisten sopimusten, kuten energiaperussopimuksen täytäntöönpano 
ja/tai ulkopuolisten toimittajien taloudelliset tarpeet mahdollistavat tämän kehityksen. 
Voidaan väittää, että toimitusvarmuus paranee tuotanto- ja jakelualan vertikaalisen 
yhdentymisen ansiosta. Tuotanto- ja jakeluinvestoinneilla saavutettu lisäarvo osoittaa 
suurempaa sitoutumista kyseisiin markkinoihin ja takaa näin ollen alueelle säännölliset 
ja luotettavat kaasuntoimitukset. Ulkopuolisten toimittajamaiden kaasuntoimituksiin 
tekemiin sijoituksiin voi kuitenkin liittyä riskejä, jollei maalla ole käytettävissään myös 
muita kaasulähteitä. 
4.4 Kaasumarkkinoiden horisontaalinen yhdentyminen 
Sisämarkkinat vauhdittivat jakelutason laaja-alaista yhdentymistä etenkin pienissä 
jäsenvaltioissa (esimerkiksi Alankomaissa, Tanskassa ja Belgiassa). Ne pakottavat 
julkisten palveluyritysten talouden oikeaan mittakaavaan fuusioiden tai muiden sellaisten 
yhteistyömuotojen avulla, joilla parannetaan tehokkuutta ja kustannusten valvontaa 
yhdistämällä kaasu- ja sähköpalvelut ja liittämällä niihin joissain tapauksissa myös muita 
julkisia palveluita. Muissa jäsenvaltioissa on pyritty harvalukuisempiin mutta 
suurikokoisempiin ja monipuolisempiin alueellisiin tai paikallisiin palveluyrityksiin. 
Euroopan sähkö- ja kaasuteollisuuden väliset teollisen ja kaupallisen kulttuurin erot ovat 
olleet syynä esimerkiksi ristikkäisen osakkeenomistuksen tai yhteisyritysten, esimerkiksi 
uuden kaasuun perustuvan energiantuotantokapasiteetin tai kaasunkuljetukseen 
tarkoitettujen putkijohtojen rakentamisen hitaaseen kehitysvauhtiin. Kaasuun perustuvan 
energiantuotannon kasvu voi tulevina vuosina muuttaa tilannetta, kun otetaan huomioon 
molemminpuolinen hyöty ja molempien teollisuudenalojen riskirajoitukset. Esimerkiksi 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa sähkönjakeluyhtiöt ovat käyttäneet ilmapiirin 
vapautumista hyväkseen ja varmistaneet voimaloille suorat yhteydet Pohjanmeren 
kaasuntoimittajiin ja astuneet kaasuntoimitusmarkkinoille usein konsortioiden muodossa. 
4.5. Kaasun hinnoittelujärjestelmät 
Mannereurooppalaisten kaasun käyttäjien maksaman hinnan määrittelyssä käytetään kahta 
periaatetta: kustannuksiin perustuvaa hinnoittelua tai markkina-arvoon perustuvaa 
järjestelmää, jossa hinta sidotaan muiden kilpailevien polttoaineiden hintoihin 
indeksijärjestelmillä. 
Useissa sähköntuotannon alan kaasunmyyntisopimuksissa on kuitenkin käytetty uusia 
hinnanmuodostusmenetelmiä. Kaasun sitomista indeksein esimerkiksi hiileen, sähköön tai 
yleiseen inflaatioon on käytetty vaihtoehtona tai öljyn hintaindeksiin sitomisen rinnalla, 
ja uusia hinnoitteluperusteita voi kehittyä. Kaasun hinnan irrottaminen öljyn hinnoista 
energiantuotannon alalla ei nykyisessä markkinarakenteessa välttämättä johda alhaisempiin 
kaasun hintoihin. Jotta öljyyn sidottujen kaasunhintojen heilahtelu estettäisiin, 
energiantuottajat voivat suostua maksamaan korkeampaa hintaa, jos kaasun hinta on 
sidottu johonkin vakaampaan polttoaineeseen, esimerkiksi hiileen. Lisäksi sähkön ja 
lämmön yhteistuotannossa ja kombilaitoksissa voidaan sähköntuotannon vaihtoehtoisena 
polttoaineena käyttää myös kevytöljytisleitä, mikä tarkoittaa, että kaasu näissä tapauksissa 
hinnoitellaan kalliimmaksi. Tämä kehitys voi mahdollistaa uusien 
kaasuntoimitushankkeiden toteuttamisen. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa kaasun hinta ei ole indeksisidonnainen vaan määräytyy 
kaupallisen, teollisen ja energiantuotannon kysynnän ja tarjonnan markkinavoimien 
mukaan. Hinnan määrää toimittajien välinen kilpailuja kuluttajat voivat tehdä valintansa 
16 
laajasta, keskenään kilpailevasta kaasuntoimittajien joukosta. Myös muunlaisia 
indeksiehtoja kuin öljyyn sitomista voidaan käyttää. Avistamarkkinasopimusten tekeminen 
on aloitettu, ja on vain ajan kysymys, milloin kaasuntoimituksen pitkäaikaissopimuksiin 
aletaan soveltaa avistamarkkinahintoja. 
5. Toimitusvarmuus EY:n tasolla 
5.1. Johdanto 
Kaasun toimitusvarmuus voidaan määritellä kaasuntoimitusjärjestelmän kykynä tuottaa 
kuluttajille kaasua jatkuvasti, luotettavasti ja taloudellisesti sekä selviytyä keskeytyksistä, 
olivatpa ne luonteeltaan teknisiä, taloudellisia tai poliittisia. 
Vaikka kaasulla on polttoaineena monenlaisia etuja, se ei olisi saanut merkittävää asemaa 
energiamarkkinoilla, jos se ei täyttäisi kuluttajien tarpeita luotettavasti. 
Toimitusvarmuuden osoittaminen on varmistanut kaasuteollisuuden nousun sen nykyiseen 
tärkeään asemaan useissa Euroopan maissa ja auttaa markkinoiden kehitystä muissa EY-
maissa. 
Vuosien kuluessa yhtiöt ovat kehittäneet toimenpidekokonaisuuksia, jotka on suunniteltu 
alan lyhyen ja pitkän aikavälin vaatimuksia vastaaviksi. Toimitusvarmuudella on hintansa. 
Kaasuteollisuuden haasteena onkin löytää ihanteellinen tasapaino riskejä vähimmäistävien 
toimenpiteiden ja kilpailukykyisen hinnan välillä. Pitkäaikaisiin toimenpiteisiin kuuluu 
muun muassa markkinoiden ja toimitusmäärien etukäteissuunnittelu, hankintalähteiden 
monimuotoisuus, varastointi ja keskeytyssopimuksella toimivat asiakassuhteet.3 
Tuontisopimusten neuvotteluja laajojen, pitkäaikaisten rakennushankkeiden toteuttaminen 
kuuluvat myös osana yritysten tavanomaisiin toimenpiteisiin, joilla pyritään turvaamaan 
toimitukset. Lyhyemmällä aikavälillä toimitusvarmuus saavutetaan kaasun siirto- ja 
jakeluverkkojen tehokkaalla hoitamisella ja toimintapäätöksillä, joilla vastataan 
vaihtelevaan kysyntään. Päätökset, joilla varmistetaan toimitukset asiakkaille, ovat sekä 
rutiinihallintoa että osa pitkän aikavälin strategiaa. 
Yhä paremmin toisiinsa liitettyjen verkkojen ja markkinoiden yhdentymisen ansiosta 
Eurooppaan todennäköisesti kehittyy kansallisia markkinoita laajemmat 
maakaasumarkkinat. Vihreässä kirjassaan komissio toteaakin, että tämä entistä 
yhtenäisempi eurooppalainen kaasuverkko ja eri jäsenvaltioiden monimuotoiset 
kaasujärjestelmärakenteet ja hankintalähteet edellyttävät EY: n ulottuvuuden hyödyntämistä 
toimitusvarmuuden parantamiseksi. Vihreässä kirjassa todetaan, että kaasualan 
lyhytaikaisen toimitusvarmuuden turvaamisen edellyttää huolellista ja perusteellista 
tutkimusta siitä, mitä toimenpiteitä kaasuntoimituskriisistä selviämiseen vaaditaan. Tässä 
luvussa pyritään ensimmäistä kertaa selvittämään toimitusvarmuutta koko EY:n 
sisämarkkinoiden näkökulmasta. 
3 Joidenkin kaasuyhtiöiden suurille asiakkaille menevät toimitukset perustuvat 
keskeytettäviin sopimuksiin, joiden perusteella niille voidaan 
kulutushuippujen aikana toimittaa vähemmän kaasua. 
Keskeytyssopimuksilla toimivat asiakkaat ovat yleensä teollisuus- tai 
voimalaitoksia, jotka alhaisempien kaasunhintojen vastineeksi ovat 
hankkineet varapolttoainetta ja laitteistoja, joilla ne selviävät 
kaasuntoimituksen keskeytyksistä. 
17 
5.2. Lyhyen aikavälin toimitusvarmuus EY-maissa 
Vaihteleva tilanne 
Jäsenvaltioiden tilanne vaihtelee huomattavasti esimerkiksi oman maakaasun tuotannon 
tason, tuonnin monipuolisuuden, Euroopan maakaasuverkkoon kuulumisen, 
varastointikapasiteetin, markkinajakauman ja keskeytettävillä sopimuksilla toimivien 
toimitusten määrän mukaan. Kansallisella tasolla maakaasuntoimitusten varmistamiseksi 
toteutetut varmuustoimenpiteet vaihtelevat EY:n sisällä vallitsevien erilaisten kysyntä- ja 
tarjontatilanteiden mukaan. Sen tähden kaikissa EY-maissa tapahtuvat lyhytaikaiset 
kaasuntoimitusvajeet voidaan ehkäistä, tai niistä selvitään tavalla tai toisella. Kerätyt 
tiedot ja kaasuteollisuuden edustajien kanssa käydyt neuvottelut osoittavat ainakin 
laadullisesti, että kaikki tällä hetkellä toiminnassa olevat käytännöt, sopimusjärjestelyt ja 
toimitusrakenteet riittävät lyhytaikaisesti korvaamaan yhden tärkeän ulkopuolisen 
toimittajan toimitusten vakavat vajeet ainakin kehittyneimmillä eurooppalaisilla 
kaasumarkkinoilla. Aikanaan tämä koskee myös uudempia markkinoita, joilla vastaavat 
perusrakenteet ja käytännöt ovat jo kehittymässä. 
Toimitusvarmuuden varmistamiseen käytettävissä olevat toimenpiteet vaihtelevat suuresti 
eri jäsenvaltioissa, kuten taulukossa 4 (liitteenä) osoitetaan. 
Kriisisimulaatio 
Vakavan toimitusvajeen sattuessa voidaan käyttää toimenpideyhdistelmää, jolla pyritään 
vähimmäistämään kuluttajiin kohdistuvat vaikutukset. Toimenpiteisiin kuuluvat 
keskeytettävien myyntisopimusten käyttö, toimitusten joustavuus niin oman tuotannon 
kuin tuonninkin osalta, maanalaiset varastot ja lähekkäin toimivien kaasuyhtiöiden 
keskinäinen avunanto ja yhteistyö. Komission yksiköiden tekemässä tutkimuksessa, jonka 
yhteydessä on neuvoteltu myös kaasuyritysten kanssa, otetaan huomioon näiden 
yksittäisten toimenpiteiden vaikutus EY:n kokonaisvarmuuteen. EY:n ulottuvuutta 
arvioitaessa on oletettu, että toisiinsa yhteydessä olevien kaasulaitosten valtionrajat 
ylittävät yhteistyömahdollisuudet on hyödynnetty täysimääräisesti. Pohjaksi on otettu 
vuoden 1994 ensimmäisen vuosineljänneksen kysyntä ja tarjonta, sillä 1994 oli viimeisin 
vuosi, jolta yksityiskohtaisia tietoja oli saatavilla. Ajanjakso ei edusta ankarimpia 
mahdollisia sääolosuhteita, joten tuloksia on pidettävä vain viitteellisinä. 
Norjan, joka on ETA- ja OECD-maa, toimituksissa ilmenevän vajeen riskiä ei ole otettu 
huomioon. 
Toimitusvajeen synnyn perusteella tutkimuksen tulokset ovat seuraavat: 
Toimitusvaie entisen Neuvostoliiton alueella 
Asianmukaisten varmuustoimenpiteiden (keskeytettävät sopimukset ja tuotannon 
joustavuus) soveltaminen vain niissä maissa, joihin toimitusvaje suoraan kohdistuu, 
vastaa seurauksiltaan EY:n tuonnin vähenemistä noin 29 prosentilla entisen Neuvostoliiton 
alueelta. 
Yhteistyö ja samojen varmuustoimenpiteiden yhtäaikainen soveltaminen koko yhteisön 
alueella EY-ulottuvuuden lisäarvon hyödyntämiseksi, nostavat tämän luvun 36 prosenttiin 
EY:n tuonnista tältä alueelta. Tässä tapauksessa EY:n varastovaraus on 283 tuontipäivää.4 
4 Varauspäivät lasketaan jakamalla arvioitu strategisten varastojen määrä sillä 
18 
Toimitusvaie Algeriassa 
Samojen olettamusten perusteella varmuustoimenpiteiden vaikutus vastaa EY.n tuonnin 
vähenemistä 26 prosentilla Algeriasta silloin, kun toimenpiteitä sovelletaan niissä maissa, 
joita toimituskatkos koskee, mutta kun otetaan huomioon EY:n ulottuvuuden tuoma 
lisäarvo, vähennys on 56 prosenttia. EY:n varastovaraus Algerian tuonnille on tällöin 625 
tuontipäivää. 
Toimitusvaje kaikissa OECD:n ulkopuolisissa toimittajamaissa 
Koko yhteisön laajuinen yhteistyö vähentäisi kaiken OECD.n ulkopuolisista maista 
tulevan tuonnin tarvetta 21 prosenttia, ja EY:n varastovaraus olisi tällöin 136 tuontipäivää. 
Analyysistä voidaan tehdä seuraavat päätelmät: 
Tärkeästä OECD: n ulkopuolisestatoimittajamaastaaiheutuvan toimituskatkoksen 
aiheuttamista vaikeuksista selvitään parhaiten, jos tehdään yhteistyötä koko Euroopan 
tasolla. Sen tähden EY:n ulottuvuuden käyttö lisää toimitusvarmuutta. 
EY-maiden kaasuyhtiöillä on jo yhteistyötä valtionrajat ylittävien 
varmuusjärjestelmien muodossa. Niistä on kuitenkin saatavilla vain vähän tietoa, eikä ole 
mahdollista päätellä, miten niiden avulla voitaisiin täysimittaisesti hyödyntää EY.n 
ulottuvuutta useita jäsenvaltioita koskevassa kaasukriisitilanteessa. 
Tällainen EY:n sisäinen yhteistyö edellyttää tiettyjä toimenpiteitä: kysynnän 
pienentäminen (keskeytettävien sopimusten käyttö), tuotannon joustavuuden 
varmistaminen (oman tuotannon ja muista EY-maista tulevan tuonnin osalta), 
kaasukauppa, jota voidaan käydä EY:n sisällä siksi, että EY:n tuonti on monipuolisempaa 
kuin minkään yksittäisen jäsenvaltion tuonti; sekä varastointimahdollisuuksien 
hyödyntämistä koko EY:n tasolla. 
Jotta mainittuja toimenpiteitä voitaisiin täydellisesti hyödyntää, on EY:n eri 
hankintalähteistä tulevan kaasun kuljetusjärjestelmät EY:n sisällä liitettävä toisiinsa. 
Esimerkinomaisesti on analysoitu Yhdistyneen kuningaskunnan mantereeseen 
yhdistävän kaasuputken vaikutusta toimitusvarmuuteen. Entisen Neuvostoliiton alueella 
tapahtuvan toimituskatkoksen sattuessa voitaisiin osa tällä alueella menetetyistä 
toimituksista korvata yhdistävän kaasuputken avulla. Siten EY:n tuontia entisen 
Neuvostoliiton alueelta voitaisiin vähentää puolella, ja EY:n varastovaraus paranisi 
puolella vuodella. 
Edellä mainittujen, EY:n ulottuvuutta täysin hyödyntävien toimenpiteiden käyttö 
sovitettaisiin kaasuteollisuuden tavanomaiseen kaupalliseen ja toiminnalliseen 
ympäristöön. Vaikka korkeammat hinnat varmistavat, että markkinat selviävät myös 
kriisitilanteesta, ne voivat synnyttää poliittisia rasitteita. EY:n tasolle kannattaisi laatia 
hätätilaohjeet, jotka voisivat auttaa selvittämään sellaiset ongelmat asianmukaisesti. 
5.3. Pitkän aikavälin toimitusvarmuus EY:ssä 
entisen Neuvostoliiton alueelta tapahtuvan päivittäistuonnin määrällä, 
joka varmuustoimenpiteiden soveltamisen jälkeen olisi tarpeen. 
19 
Kunakin hetkenä käytettävissä olevat kaasuvarat riippuvat kaikkien EY:n käytettävissä 
olevien hankintalähteiden toimitusmahdollisuuksista. EY:n oman tuotannon ja Norjan 
tuonnin ansiosta EY.n käytettävissä olevat tosiasialliset kaasuvarat tarjoavat varmuutta, 
mutta nekään eivät merkitse jatkuvia toimitusmahdollisuuksia. Lyhytaikainen 
toimitusvarmuus riippuu toimitusmahdollisuuksista, käytettävissä olevista putkijohdoista 
ja varastointimahdollisuuksista. Pitkän aikavälin toimitusvarmuudessa taas on 
pikemminkin kyse varmistettujen kaasuvarojen markkinoitavuudesta ja pitkälle aikavälille 
suunnitellusta putkijohtojen ja varastotilan lisäämisestä. 
Jotta toimitusvarmuus kasvavilla markkinoilla kyettäisiin säilyttämään, on strategiset 
päätökset uusien kaasulähteiden kehittämiseksi sekä putkijohtojen ja varastoinnin 
perusrakenteiden parantamiseksi tehtävä vuosia etukäteen. Kaasuntoimitusten 
turvaamisessa lyhyen aikavälin ja pitkän aikavälin näkymät ovat itse asiassa riippuvaisia 
toisistaan. 
Seuraavassa analyysissa käsitellään eurooppalaisen kaasuverkon sisäisten yhteyksien 
lisäämisen vaikutuksia toimitusvarmuuteen, vaihtoehtoisia toimituslähteitä sekä 
kuormituksen tasapainotustarvetta ja -mahdollisuuksia varastoinnin ja keskeytettävien 
sopimusten näkökulmasta. Analyysin perustana ovat jäsenvaltioiden neuvoston asetuksen 
(N:o 1056/72)5 perusteella antamat tiedot kaasun siirto-ja varastointi-infrastruktuureista. 
5.3.1. Verkkojen yhdentäminen 
Eurooppalaisten siirtoverkkojen välille rakennettavat lisäliittymät tai hankintalähteille 
tehtävät vaihtoehtoiset liittymät parantavat kuljetusmahdollisuuksia ja lisäävät toimitusten 
monimuotoisuutta. Eurooppalaisen verkon jatkuva yhdentäminen parantaa 
toimitusvarmuuden perustekijöitä - kaasumarkkinoiden parempaa keskeytettävyyttä, 
lisääntynyttä varastointikapasiteettia, kaukaisten hankintalähteiden taloudellista 
kannattavuuttaj a mahdollisesti joustavuutta tuotantosopimusneuvotteluissa (katso liitteessä 
olevaa karttaa nykyisistä verkoista ja putkihankkeista). 
Lisääntyneen toimitusvarmuuden kannalta ensiarvoisen tärkeitä liityntöjä on muutama. 
Noin 80 prosenttia Euroopan kaasuvaroista sijaitsee Pohjanmerellä ja Alankomaissa. 
Näiden varojen toimittaminen on siten tärkein kysymys. Toimitusmahdollisuuksien 
avainkysymyksiä ovat siis tuotantokapasiteetti ja putkijohtokapasiteetti. 
EY on sijoittunut hyvin maailman kaasuvarojen maantieteelliseen jakautumiseen nähden: 
70 prosenttia kaikista tunnetuista kaasuvaroista on lähempänä kuin 4000 tai 5000 
kilometrin päässä Euroopan keskiosista. Kolmen tärkeimmän toimittajamaan lisäksi uusia 
toimittajia alkaa ilmaantua Lähi-idästä, Latinalaisesta Amerikasta, Afrikasta ja Keski-
Aasiasta. 
Liitteessä 1 oleva analyysi korostaa niitä liittymiä, joilla saadaan enimmäistetyiksi 
toimitusmahdollisuudet Pohjanmereltä ja Alankomaista, jotka katsotaan luotettavimmiksi 
lähteiksi Venäjällä, Algeriassa tai molemmissa sattuvien toimitus vajeiden aikana. 
Analyysissa luodaan katsaus myös huomattavimpiin uusiin toimitushankkeisiin. 
5.3.2. Toimittajien kannustaminen toimitusvarmuuteen 
D EYVL N:o L 120, 25.5.1972, s.7 
20 
Riittävistä siirtomahdollisuuksista on hyötyä vain, jos toimitusmahdollisuuksia on 
riittävästi. Pohjanmeren tuotantoalueen varmistetut maakaasuvarat näyttävät olevan 
enemmän kuin riittävät korvaamaan pitkähkön kaasupulan. Varmistetut kaasuvarat eivät 
kuitenkaan välttämättä takaa toimitusmahdollisuuksia, vaan edellytyksenä on, että varat 
on valjastettu ja tuotantokyky on riittävä. 
Toimitukset Pohjanmereltä ovat kasvaneet viime vuosina. Etenkin tuotanto Yhdistyneen 
kuningaskunnan rannikolla on lisääntynyt nopeasti. Norja on aloittamassa tuotantoa 
suurella Troll-lautalla, mikä parantaa Norjan toimitusmahdollisuuksia merkittävästi. 
Tällä hetkellä tietynlainen etsintä- ja tuotantopolitiikka kuitenkin ehkäisee tuottajien 
kannustamista. Politiikka, joka edellyttävää valtiovallan osallistumista tutkimukseen ja 
tuotantoon, kaasun maihin johtamiseen liittyvät rajoitukset, kansallisen välitysyhtiön optio-
oikeus ja yksinoikeudet maakaasuntuotantoalueeseen ovat esimerkkejä toimista, jotka 
voivat rajoittaa yleistä toimitusvalmiutta. 
Koetalteenotosta ja tuotannosta annetun EY:n direktiivin (94/22/EY)6 sekä Euroopan 
energiaperussopimuksen soveltaminen auttaa tuottajia saamaan paremmat mahdollisuudet 
etsiä ja tuottaa maakaasua Länsi-Euroopan alueella. 
5.3.3. Varastointi ja keskeytettävyys (katso taulukko 4) 
Koska saatavuus vaihtelee jyrkästi, toimitusvarmuuden toinen tärkeä osatekijä on 
toimituskyky. Saatavuuden vaihteluun varaudutaan pääasiassa varastoinnin ja 
keskeytettävien sopimusten avulla. Näitä kaasun myynnissä ja toimituksissa käytettäviä, 
toisiinsa liittyviä keinoja käytetään tasoittamaan tuotannon ja kulutuksen eroja. 
Varastoinnin kehitys Länsi-Euroopassa on suurimmaksi osaksi noudattanut kunkin maan 
yksilöllisten kaasumarkkinoiden kehitystä. Mailla, joilla on omia kaasuvaroja, on erilaiset 
järjestelmät kuin mailla, jotka ovat voimakkaasti riippuvaisia tuonnista, sillä ensin 
mainitut voivat luottaa omien kaasukenttiensä joustavuuteen. 
EY:n jäsenvaltiot varastoivat yhä enemmän kaasua talven kulutushuippujen varalle. 
Nykyinen varastokapasiteetti kattaa enimmillään talviajan kahden kuukauden 
huippukysynnän. Varastointikapasiteetti ei kuitenkaan välttämättä yksin osoita, mitkä maat 
ovat herkimpiä toimitushäiriöille. Jäsenvaltioilla on toimitusvarmuuden turvaamiseksi 
erilaisia järjestelmiä, joita on käsitelty edellä olevissa jaksoissa. 
Euroopan omat suuret kaasukentät ovat toistaiseksi turvanneet sekä lyhytaikaisen että 
pitkäaikaisen toimitusvarmuuden. Kun näiden kenttien kaasuvaranto pitkällä aikavälillä 
vähenee, tämä varmuusvarasto pienenee vähitellen. 
Kaasualan varastointisuunnitelmien mukaan EY:n nykyisin toiminnassa oleva 
varastointikapasiteetti kasvaa miltei kaksinkertaiseksi vuosina 2000-2015. Koska 
varastointikapasiteetin odotettu kasvu on suurempi kuin kaasun kysynnän oletettu kasvu, 
varastoinnin taso suhteessa riippuvuuteen ulkopuolisesta tuonnista on vuonna 2010 
pienempi kuin nykyisin. 
6 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/22/EY, annettu 30 päivänä 
toukokuuta 1994, hiilivetyjen etsintää, koetalteenottoa ja tuotantoa 
koskevien lupien antamisen ja käytön edellytyksistä(EYVL L N:o 164). 
21 
Varastohankkeet ovat pitkän aikavälin hankkeita, ja sen vuoksi on syytä selvittää uuden 
varastointikapasiteetin luomisesta aiheutuvat kustannukset ja edut, jotta selviydyttäisiin 
kasvavasta kysynnästä, EY:n laskevan sisäisen tuotannon vähentyneestä joustavuudesta 
ja ulkopuolisesta tuontiriippuvuudesta. Tämä on erityisen tärkeää maissa, joissa vielä on 
kehittymättömät kaasumarkkinat. 
Saatavuuden jyrkästi vaihdellessa myös keskeytettävät sopimukset ovat tärkeitä, ja 
keskeytettävillä sopimuksilla toimivat asiakkaat ovat avainasemassa, kun toimitusvarmuus 
pyritään takaamaan. 
Useimmilla eurooppalaisilla kaasunvälitysyhtiöillä on keskeytettävä sopimus monien 
teollisuus- tai energiantuotantoyritysten kanssa. Sovittujen keskeytysten pituus vaihtelee 
viikosta kolmeen kuukauteen tai koko lämmityskauden pituuteen. 
Välitysyhtiöt pyrkivät tarjoamaan suurille teollisuusyrityksille korkeatasoista palvelua, 
jotta ne eivät siirtyisi käyttämään polttoöljyä. Jäsenvaltioissa on voimassa monentyyppisiä 
keskeytettäviä sopimuksia, ja niiden käyttö näyttää myös vaihtelevan suuresti. Eri maissa 
keskeytyksistä kärsii eri alojen teollisuus, ja sen tähden keskeytysten ensisijaisuutta olisi 
analysoitava. Jotta voitaisiin päätellä keskeytysmahdollisuuksien tosiasiallinen taso ja 
vaikutukset toimitusvarmuuteen vakavan kriisin sattuessa, olisi tutkittava, kuinka paljon 
keskeytettäviä sopimuksia jäsenvaltioissa tosiasiallisesti on voimassa. 
5.3.4 Kaasu- ja sähköjärjestelmien keskinäinen tuki 
Tulevaisuudessa EY:n toimitusvarmuutta voitaneen parantaa sähköntuotantoon 
käytettävällä kaasulla. Jos esimerkiksi suurimmalla osalla energiantuotantolaitoksista olisi 
laitteet, joilla voi pitkäaikaisestikin käyttää rinnakkaispolttoainetta, niin että esimerkiksi 
suuri osa kuluttajista sähköntuotannossa voisi toimia osan talvikaudesta ilman kaasua, 
vaikutus toimitusvarmuuteen olisi huomattava. Ennustettu kombilaitosten lisääntyminen 
kuitenkin rajoittaisi tätä joustavuutta, sillä niiden vaihtoehtoinen polttoaine on kalliimpi 
kaasuöljy. 
Sähkölaitosten tuotantokapasiteetissa on yleensä järjestelmän luotettavuuden varmistava 
varamarginaali. Ylimääräinen tuotantokapasiteetti mahdollistaa joustavuuden yksittäisten 
tuotantoyksiköiden valinnassa. Jos siis maakaasun saatavuus vähenee jollain tietyllä 
alueella, voidaan yleensä vähentää myös kaasukäyttöisten yksiköiden kuormitusta ja 
siirtää kuormaa muita polttoaineita käyttäviin laitoksiin ja näin sopeuttaa tuotanto 
vähäisempään kaasun saan ti in tai antaa enemmän kaasua muiden käyttäjien kuin 
sähköntuottajien käyttöön. Jokaisessa sähköverkossa on siis huqmattavat 
korvaamismahdollisuudet. 
Toinen harkinnanarvoinen seikka on sähkönkysynnän epävakaisuus. Kysyntä vaihtelee 
vuodenajoittain, vuorokausittain ja vuorokaudenajoittain. Tämäkään vaihtelu ei ole 
samanlaista Euroopan eri alueilla, sillä sääolosuhteet, paikallinen raakaenergian 
käyttöjakauma, teollistumisaste ja paikallinen teknologian käyttöaste vaihtelevat. Jos siis 
maakaasun saanti jollain EY:n alueella on rajoittunut, voidaan alueilta, joilla kaasunsaanti 
on varmempaa tai joilla on ylituotantoa muuten kuin kaasulla tuotetusta sähköstä, johtaa 
energiaa mainitulle alueelle. Siirtämällä sähköä sähkölinjojen avulla alueelta toiselle 
voidaan jossain määrin korvata paikallista kaasuvajetta. Energian jakaminen ja kaasuun 
perustuvan energiantuotannon odotettavissa oleva lisäys ovat merkittäviä tekijöitä 
varmuuskysymysten kannalta, ja niitä kannattaa harkita ja tutkia edelleen. 
22 
5.4. Euroopan laajuiset kaasuverkot 
Edellinen jakso todistaa, kuinka tärkeä yhdennetty EY:n kaasujärjestelmä (verkot ja 
varastointi) on toimitusvarmuuden parantamisessa. 
Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 129 B artiklassa esitetään yhteisön uusi 
Euroopan laajuisia verkkoja, myös energiaverkkoja, koskeva politiikka. 
Muutamat verkkojen liittämistä koskevat strategiset hankkeet ja edellä mainitut 
varastointihankkeet on itse asiassa jo hyväksytty yhteisön toimielimissä yleishyödyllisiksi 
tai kiireellisiksi hankkeiksi sillä perusteella, että ne täyttävät Euroopan laajuisten 
energiaverkkojen (TEN) ohjelmaa koskevissa täytäntöönpanoasetuksissa esitetyt 
vaatimukset, myös taloudelliset kannattavuusedellytykset. 
Näiden periaatteiden mukaan yhteisön toimielimet voivat nostaa kiireellisiksi myös muita 
hankkeita, jotka ovat toimitusvarmuuden kannalta yhtä tärkeitä ja saattavat kattaa joitakin 
edellä mainituista hankkeista. 
5.5. Yhteistyö EY:n tasolla 
Edellä esitetty analyysi osoittaa, että yhteisön ulottuvuudella voisi olla lisäarvoa, kun 
käsitellään mahdollisia suuria kaasuntoimitusten katkoksia. Sen vuoksi on ilmeisesti 
tarkoituksenmukaista pohtia tapoja, joilla varmistetaan ja parannetaan yhteistyötä tällä 
alueella. 
Työtä on jatkettava kaikkien kaasuntoimituksiin vaikuttavien tekijöiden välisen 
tasapainon analysoimiseksi mahdollisimman syvällisesti EY:n ja jäsenvaltioiden 
tasolla. Tässä työssä olisi otettava huomioon eri vaihtoehtojen kustannukset ja 
hyöty, ja siinä olisi otettava huomioon tuotannon kehittymisen lisäksi myös 
TEN-politiikan täytäntöönpano, energian sisämarkkinoiden loppuunsaattaminen 
ja ulkosuhteissa tapahtunut kehitys, kuten esimerkiksi Euroopan 
energiaperussopimus. 
Tässä yhteydessä olisi kenties hyödyllistä kehitellä joitakin ajatuksia 
jäsenvaltioiden, Euroopan kaasuteollisuuden ja muiden järjestöjen, joita asia 
koskee, kanssa. Seuraavassa muutamia esimerkkejä: 
1. Yhdysvalloilla, joka on verrattain omavarainen maa kaasun suhteen, on US 
Federal Energy Regulatory Commissionin käyttämä supistussuunnitelma, jossa 
esitetään hyödyllisiä neuvoja keskeytettävillä sopimuksilla toimivien asiakkaiden 
oikeudenmukaisestakohtelustatarveharkintatilanteissa.Samanlainensuunnitelma 
voisi olla tarpeen myös EY.n hätätilaohieiksi. joita kunkin jäsenvaltion 
kannattaa soveltaa omien kansallisten erityispiirteidensä mukaan. 
2. Muutamilla kansallisilla kaasunsiirtoyhtiöillä on jo niin sanottuja keskinäisiä 
avunantosopimuksia, jotka voitaisiin sopeuttaa suositeltuun 
supistussuunnitelmaan. Olisi kuitenkin suositeltavampaa tutkia, miten voitaisiin 
optimoida keskinäiset avunantosopimukset EY:n näkökulmasta ja varmistaa että 
sopimukset voidaan panna täytäntöön kriisiaikana. 
3. Yksi lähestymistapa voisi olla varmuustavoitteiden määrittäminen. Tavoite voisi 
esimerkiksi edellyttää kunkin jäsenvaltion varmistuvan siitä, että sillä on kuuden 
talvikuukauden ajaksi joko riittävät varastot, keskeyttämismahdollisuudet, 
23 
tuotannon/tuonnin jousto sisäisesti tai että se on tehnyt toisten jäsenvaltioiden 
kanssa varmistussopimuksen taikka muita järjestelyitä voidakseen käyttää niiden 
kaasuvaroja OECD:hen kuulumattomissa maissa tapahtuvan toimituskatkoksen 
varalta. Toinen tavoite voisi olla vaatimus osoittaa varaus kaasun 
kokonaiskulutukselle "x" päivän ajaksi. Nämä tavoitteet voitaisiin eritellä, jos 
varmistutaan yleisestä turvallisuudesta ja niistä aiheutuva taakka voitaisiin 
riittävän tehokkaasti jakaa. Varmuustavoitteiden määrittäminen vaatisi 
tutkimusta siitä, mitkä ovat uhanalaisimmat jäsenvaltiot ja millaisia ovat 
mahdolliset vahingot kaasuntoimitusten menetyksen aikana. Tutkimuksessa 
voitaisiin ottaa huomioon EY:n ulottuvuuden täysimääräisestä käytöstä kertyvä 
lisäarvo ja keskittyä sen perusteella kullekin jäsenvaltiolle edullisimpnn 
keinoihin. 
Näistä lähestymistavoista on neuvoteltava perusteellisesti jäsenvaltioiden, 
kaasuteollisuuden ja järjestöjen, joita asiaa koskee, kanssa ennen kuin EY:n ohjeita 
voidaan laatia. 
24 
TAULUKKO 1 
EY:N TODETUT KAASUVARAT (1994) 
(miljoonaa öljyekvivalenttitonnia) 
BE - Belgia 
DE - Saksa 342 
DK - Tanska 121 
EL - Kreikka 
ES - Espanja 20 
FR - Ranska 35 
IRE -Irlanti 17 
IT - Italia 301 
L - Luxemburg 
NL - Alankomaat 1874 
O - Itävalta 21 
P - Portugali 
SF - Suomi 
S - Ruotsi 
UK - Yhdistynyt kuningaskunta 630 
EY 15 3361 
Lähde: Oil and Gas Journal 1995 
25 
1. Maakaasun 9,5 
kysyntä (mtoe) 
2. Osuus 
maakaasun 
kysynnästä % 
3. Oma 
tuotanto, mtoe 
4. EY:n 
sisäinen 
kauppa, mtoe 
5. Tuonti­
riippuvuus 
a) mtoe 
b)% 
josta mtoe 
Algeriasta 
Libyasta 
Norjasta 
Venäjältä BE DE DK EL 
61,2 2,7 
19,2 18,0 12,9 
0 
4,2 
5,3 14,0 4,3 
17,8 -2,5 
33,5 0 
56,8 54,7 
3,5 
1,9 9,4 
24,1 Taulukko 2A 
Jäsenvaltioiden erittely 1994 
ES FR IRE IT L NL O P 
6,2 29,2 2,2 40,7 0,4 32,6 4,9 
6,5 13,0 21,6 27,6 3,5 49 19,1 
0,1 2,7 2,2 16,4 59 1 
3,2 - 3,9 0,4 -28,7 -
6 22,7 
96,7 80 
4,0 
1,1 
0,9 6,9 
6,3 
9,5 20,6 
50 
8,9 
11,7 2,9 
7 
2,3 3,9 
80 
80 SF S UK EUR 
15 
3,3 1,3 60 
10,3 2,5 26,7 19,4 
3,9 3,3 
100 
100 
3,3 1,3 57,9 157,6 
2,4 
4 
4 
2,4 100,1 
39,4 
39,4 
23,3 
1,1 
23,2 
52,5 
yhteenlasketut summat eivät täsmää varastojen vuoksi. 
Lähteet: Eurostat, EY:n komissio, IEA 
26 
27 
Taulukko 2B 
Hahmotelmia EY:n kaasun tarpeesta ja tarjonnasta 
2000 2010 
1. Maakaasun kysyntä (mtoe) 311/320 3 92/411 
2. Maakaasun osuus kokonaiskysynnästä (keskiarvo) 22 % 26 % 
3. Arvioitu oma tuotanto (mtoe) 175 165 
4.EY:n sisäinen kaasukauppa (mtoe) 30 28 
5. Tuontiriippuvuus mtoe 136/145 227/246 
% 44/45 58/60 
6. Tilatut määrät* Venäjältä 66 66 
Algeriasta 39 40 
Norjasta 48 57 
Muualta 5 5 
Yhteensä 158 168 
7. Vaje mtoe - -59/-78 
* mtoe 
Lähteet: EY:n komissio, (2020 analysis) 
Jäsenvaltiot 
IEA 
27 
TAULUKKO 2C 
KAASUN TARJONTA JA KYSYNTÄ KESKI- JA ITÄ-EUROOPAN MAISSA1 
(MTOE) 
KYSYNTÄ 
TUOTANTO 
TUONTIMAAT. 
TOIMITUKSET3 
Kokonaisvaje 
Lähde: EY:n komissio 1993 
62 
28 
34 
41 20002 
67 
22 
45 
41 
4 20052 
71 
18 
53 
41 
12 20102 
81 
16 
65 
41 
25 
1 Mukaan lukien Albania, Bulgaria, Tsekin tasavalta, Viro, Unkari, Latvia, Liettua, 
Puola, Romania, Slovakia ja Slovenia. 
2 Keskiarvo ylimmän ja alimman arvon välistä. 
3 (oletuksena pitkäaikainen sitoumus 41 mtoe:n vuosittaisesta tuonnista IVY-maista 
olemassa olevien perusrakenteiden kautta) 
28 
TAULUKKO 3 
KAASU ENERGIANTUOTANNOSSA 
EUR 15 
NYKYTILANNE 
mtoe 39,0 
energiantuotannon osuus kaasun 
kokonaiskysynnästä % 15,3 
2000 
mtoe 83-102 
energiantuotannon osuus kaasun 
kokonaiskysynnästä % 27-32 
2010 
mtoe 150-154 
energiantuotannon osuus kaasun 
kokonaiskysynnästä % 37-38 
2020 
mtoe 161-216 
energiantuotannon osuus kaasun 
kokonaiskysynnästä % 37-43 
Lähteet: EY:n komissio (2020 analysis) 
29 
Taulukko 4 
Toimitusten ja toimitusvarmuuden takaamiseksi käytettyjen toimenpiteiden vaihtelu kaikissa EY:n jäsenvaltioissa 
Itävalta Belgia 
Maa-kaasun 
myynti mtoe 
Maakaasun osuus 
raakaenergian 
kulutuksesta %' 
Oma kaasuntuot. %2 
Nettotuontiriippuvuus 
EY:n ulkopuolelta %2 
Toimittajamaiden 
lukumäärä, mukaan 
lukien oma tuotanto 
Tuloputkien luku­
määrä rajoilla ja 
rannikoilla 
Sähköntuotantoon 
myyty kaasu, % 
Keskeytettävän 
myynnin osuus 1993 % 
Määritellyt 
toimitusvarmuusehdot 
Varastojen lukumäärä 
Enimmäiskäyttömäärä, 
milj. m3 
Enimmäislakkautus-
kapasiteetti, milj mVvrk 
Varastomäärä, % 
vuoden 1993 myynnistä 
Suunniteltu 
varastokapasiteetin 
lisäys3 
Tukisopimukset 
muiden yritysten kanssa 4,9 
19,1 
20 
80 
2 500 
23,3 
33,8 9,5 
19,2 
0,0 
56,8 
33,4 26,7 
ei ole 27 % Saksa 
61,2 
18 
22,9 
57,7 
n.15 
21,2 
ei ole Tanska Espanja Ranska 
on on 
3 33 
527 10 314 
noin 19 262 
4,7 14,4 
1.100 19.000 2,7 
12,9 
100,0 
0,0 6,2 
6,6 
3,2 
96,7 
6,4 7 
teollisuus 17 
25%, 
kaikki 
sähkö 
voimalat 
on on 
2 1 
440 
18 
15,3 
1.200 460 
3,6 
5,1 
4.500 29,2 
13 
9,2 
80 
2,9 
teollisuus 
20 % 
15 
10 300 
170 
28,1 
14.000 Yhdistynyt Italia 
kuningas­
kunta 
60 40,7 
26,7 
96,5 
4 
7,3 
16% 
3 566 
141,8 
5,6 
on, 
markkinoi 
den käy 
tössä 27,6 
40,3 
50 
useita 
203 
teollisuus 
25 %, osa 
sähkö 
voima­
loista 
on 
8 
14 000 
noin 250 
28,0 
21.000 Irlanti 
2,2 
21,6 
100,0 
0,0 
45 
ei ole Alanko­
maat 
32,6 
49 
100,0 
0,0 
26 
osa sähkö­
voimaloista Ruotsi 
1,3 
2,5 
0,0 
0,0 
1 
16,8 
10-20 % 
1 
(nesteytetty 
maakaasu) 
noin 75 0 
0 noin 31 
0,0 0,2 
tutkittavana 7.000 0 
0 
0,0 
T&K 
vuora-
tuisssa 
kallio­
luolissa 
on Suomi 
3,3 
10,3 
0,0 
100 
1 
51,2 
90 % + 
0 
0 
0,0 keskiarvo/yht 
253,8 
20,5 
62 
39,4 
14 
useita 
15^ 
ei ole 
77 
42 200 
noin 920 
13,9 
on tutkittu 73.900 
30 
31 
Erityispiirteet Paljon 
varasto­
tilaa 
tyhjillä 
kentillä Kaasu­
verkon 
liityn 
töjä 
muihin 
lisätään Pitkälle 
yhden­
tynyt, 
tasapai 
noiset 
toimi 
tukset Omava- Varasto- Suuri Pitkälle Paljon 
rainen, kapasi varasto- yhdenty- varastotilaa 
varastoja teetti kapasiteetti nyt, yli 50 tyhjillä 
kasvussa pohjavesi- kenttää kentillä 
kerroksissa Yhteydet 
Yhdisty­
neen 
kuningas­
kunnan 
järjestel­
mään Yli 130 
kenttää + 
Groningen Pienet 
markkinat, 
rinnakkais-Harvoja 
mutta isoja 
asiakkaita, 
polttoaineen kiinteää 
käyttö kaasua 
(SNG) 
käyttävät 
laitokset 
PEC = raakaenergian kulutus 
Prosentteina kaasun kokonaiskulutuksesta 
Tässä tarkoitettu tuleva varastomäärä on eri aikoina ajanjaksolla 2000-2015 arvioitu käyttömäärä. 
Lähteet: Eurostat & Eurogas 
31 
LIITE 1 
Pohjanmeren ja Alankomaiden kaasun jakelumahdollisuuksia parantavat mahdolliset 
yhdysputket ja merkittävät uudet toimitushankkeet 
Mahdolliset yhdysputket, rakentamisen todennäköisyysjärjestyksessä: 
Pohjanmeren toimitusten yhdysputket. 
Europipe*** 
- Yhdistyneen kuningaskunnan ja Manner-Euroopan yhdysputki*** 
- Norjasta Dunkerqueen johtava yhdysputki*** 
- yhdysputket Hollannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan rannikon välillä* 
- yhdysputket Zeepipen ja Dunkerquen välillä, Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja 
mantereelle johtavat yhdysputket 
Manner-Euroopan yhdysputket: 
- Espanjan ja Portugalin väliset yhdysputket*** 
- silmukointi ja uudet yhdysputket Belgian ja Saksan, Ranskan ja Hollannin verkkojen 
välillä*** 
- uudet Ranska/Espanja-yhteydet (Maghreb II)* 
- Alankomaista Italiaan johtavan TENP (Trans Europa Naturgas Pipeline)-yhteyden tai 
pohjoisessa olevan Italia/Ranska -yhdysputken parantaminen* 
- Kaakkois-Ranska/Luoteis-Italia-yhdysputki* 
Suomi/Ruotsi-yhdysputki* 
- Maghreb II:n jatkaminen Saksaan tai ranskalaisen runkoputken kapasiteetin lisäys* 
- uudet Itävalta/Saksa yhdysputket tai silmukat* 
*** rakenteilla tai suunnitteilla ja rakentaminen todennäköistä 
** suunniteltu rakennettavaksi, mutta yhä kehittelyasteella 
* ei vakaita rakennussuunnitelmia 
Pohjanmeren yhdysputket 
Tänä vuonna käyttöön otettava Europipe, jonka vuotuinen kapasiteetti on 12 miljardia 
kuutiometriä1, lisää Pohjanmereltä Saksaan tulevan kaasun määrää. 
Ehdotetun Yhdistyneen kuningaskunnan ja mantereen välisen yhdysputken kautta voidaan 
kuljettaa jopa 20 miljardia kuutiometriä kaasua mantereelle vuosittain, ja se on taloudellisesti 
kannattava yhteys melkein koko Pohjanmeren alueelle. Yhdysputken kautta odotetaan saatavan 
Manner-Eurooppaan Pohjanmeren ylijäämäkaasua vuodesta 1998 alkaen. Yhdistyneen 
kuningaskunnan ja mantereen välinen yhdysputki on strateginen putki. Putken rakentajat 
järjestävät kuljetuskapasiteettia ennen kuin markkinoista on mitään vakuuksia ja ottavat sen 
riskin, että löytävät markkinat, kun putkijohto on rakennettu. 
miljardi kuutiometriä vastaa 0,9 miljoonaa öljyekvivalenttitonnia 
32 
Pohjanmeren Norjan alueelta Dunkerqueen, Ranskaan suunniteltu putkijohto, jonka 
vuosikapasiteetti on 12 miljoonaa kuutiometriä, lisää Pohjanmeren kaasuntoimitusten 
saatavuutta Ranskassa ja muissa EY-maissa. 
Hollannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan merialueiden väliset yhteydet, joista vasta 
keskustellaan, parantaisivat edelleen Pohjanmeren kaasun jakelumahdollisuuksia. Uudet 
yhdysputket voisivat kytkeä olemassa olevan Zeepipe-linjan ja suunnitellun Norja-Dunkerque-
linjan sekä Yhdistyneen kuningaskunnan merialueiden järjestelmät Bactonissa. 
Mainitut yhdysputket lisäisivät ylijäämäkaasun jakelumahdollisuuksia. 
Manner-Euroopan yhdysputket 
Uudet Manner-Euroopan yhdysputket mahdollistaisivat tämän ylimääräisen kaasun jakelun 
EY:n tuonnista riippuvaisimmille alueille. Muutamia Hollanti/Belgia/Saksa/ Ranska-
yhdy sputkia on suunnitteilla, samoin kuin kaksi Espanjan ja Portugalin välistä putkea. 
Strateginen lisäkapasiteetti, jota ei tällä hetkellä vielä edes suunnitella, auttaisi Ranskaa, 
Italiaa, Itävaltaa ja Suomea. 
Esimerkiksi Maghreb-linjan (TEN-putkijohto, jonka ensimmäinen vaihe otetaan käyttöön 
1996) kautta Espanjan ja Ranskan välisen mahdollisen uuden yhdysputken (Maghreb II) 
välityksellä tuleva kaasu olisi tärkeä toimitusvarmuustekijä EY:n eteläosille. 
Venäjällä sattuvan toimitusvajeen aikana tämän linjan avulla voitaisiin kuljettaa kaasua paitsi 
Etelä-Ranskaan, myös Pohjois-Italiaan Ranskan rannikkoa pitkin, jos Kaakkois-Ranskan ja 
Luoteis-Italian välille rakennettaisiin yhdysputki. Putkijohdot, joilla tavallisesti tuodaan kaasua 
Itävallasta Länsi-Italiaan, voitaisiin kääntää kuljettamaan kaasua Italiasta Itävaltaan. 
Saksalaisten yhdysputkien avulla voitaisiin auttaa Itävallan pohjoisosia. 
Maghreb II -putkijohdolla on strategista merkitystä myös Algeriassa sattuvan 
toimituskatkoksen aikana. Ilman tätä putkijohtoa tai nesteytetyn maakaasun käsittelyasemaa 
Portugali jäisi erittäin haavoittuvaan asemaan. Ainoa tuontimahdollisuus olisi Lacqista, 
Ranskasta Zaragozaan johtava putkijohto, joka on riittämätön Espanjan ja Portugalin tarpeisiin. 
Algerian tuonnin menetys voitaisiin kuitenkin korvata kääntämällä Maghreb II tuomaan kaasua 
Espanjaan ja Portugaliin Venäjältä ja Pohjanmereltä. 
Pahimmassa mahdollisessa mutta hyvin epätodennäköisessä tapauksessa, jolloin Venäjän ja 
Algerian toimitukset katkeaisivat samanaikaisesti, edellä mainitut yhdysputket olisivat 
elintärkeitä, jotta voitaisiin estää vakavat toimitusvajeet muutamissa EY-maissa. 
Mainittu pahin mahdollinen toimituskatkos saattaisi Suomen, Portugalin, Kreikan, Espanjan 
ja Itävallan erittäin vaikeaan tilanteeseen. Lyhyellä aikavälillä, eli ennen kuin Yhdistynyt 
kuningaskunta/Manner-EurooppajaNorja/Dunkerque-yhdysputki saadaan toimintaan, katkos 
voisi vaikuttaa myös Belgiaan, Ranskaan ja Italiaan. Aiemmin mainitut Espanja/Ranska, 
Ranska/Italia, Saksa/Itävalta-yhdysputket sekä silmukat Ranskan runkoputkeen olisivat myös 
tarpeen. Vielä suunnittelematon Dunkerquen ja Zeebruggen Lyoniin ja Torinoon yhdistävä 
putki voisi laajentaa Pohjanmeren kaasun varmat toimitukset Italiaan saakka. Edellä 5.2 
jaksossa esitettyjen varmuustoimien täysimääräinen käyttö olisi myös tarpeen. Espanja, Italia, 
33 
Ranska ja Kreikka voisivat etsiä vaihtoehtoisia nesteytetyn maakaasun lähteitä. Suomi joutuisi 
luottamaan keskeytettäviin sopimuksiin ja rinnakkaispolttoainettakäyttäviin laitoksiin. Suomen 
pitkäaikaisratkaisuna voisi olla yhdysputki Ruotsiin, mikä voikin olla mahdollinen, kun 
pohjoismaiset markkinat kehittyvät, ja mahdollisesti kaasuntoimitusten aloittaminen 
Barentsinmereltä. 
Nämä hahmotelmat osoittavat, että suuria määriä Pohjanmereltä eri putkijohtoja pitkin 
saatavaa kaasua ei kyetä kuljettamaan Etelä-Ranskan putkijohtojen kautta. Yksi mahdollinen 
ratkaisu voisi olla ehdotetun Espanja/Ranska-yhdysputken jatkaminen lähelle Strasbourgia ja 
Midal-järjestelmää (joka jo yhdistää venäläiset ja norjalaiset kaasuvarat). Tämä yhdysputki 
täydentäisi strategisesti merkittävän putkijohtoyhteyden kolmen tärkeimmän EY:n ulkopuolisen 
toimittajamaan välillä. 
Lisää putkijohtotehoa vaihtojen, siirtojen ja sisäisen kaupan avulla 
Lisärakentamisesta koituvan mahdollisen tehonlisäyksen lisäksi kapasiteettia voidaan kasvattaa 
kaupan osapuolten yhteistyöllä. Jos ja kun edellä mainitut yhdysputket toteutetaan, EY:n 
alueella tapahtuvien vaihtojen tai kaasun siirtokuljetusten mahdollisuudet kasvavat 
merkittävästi. 
Pitkäaikaiset mahdolliset toimituslähteet 
Ehdotettu Yamal-Eurooppa-putkijohto Venäjältä Valko-Venäjän ja Puolan kautta Eurooppaan 
on tunnustettu TEN-hankkeeksi. Siitä tulee Venäjän tuonnin toinen pääreitti EY-maihin ja 
vaihtoehto Ukrainan kautta tuleville kuljetuksille. Yamal-putkijohtojärjestelmä rakennetaan 
vaiheittain siten, että Saksan, Puolan ja Valko-Venäjän osuudet valmistuvat ensimmäisinä. 
Kun putkijohto ensi vuosituhannella valmistuu, sen suunniteltu teho voi yltää jopa enempään 
kuin 50 miljardiin kuutiometriin. Pitkällä aikavälillä voidaan kuvitella myös uusi itä/länsi­
linja, joka Keski-ja Itä-Euroopan maiden halki kulkiessaan ulottaisi Yamalin kaasumarkkinat 
Ranskan, Italian ja Espanjan eteläosiin. 
Turkmenistanista Iranin tai Kaspianmeren kautta tulevasta putkijohdosta on keskusteltu jo 
jonkin aikaa, vaikka välimatka EY:n markkinoille voi aiheuttaa taloudellisia ja 
kauttakuljetukseen liittyviä ongelmia. Ainoa jäsenvaltio, joka on tälle putkijohdolle 
taloudellisesti kannattavalla etäisyydellä, on Kreikka. 
Nesteytetyn maakaasun tuonti Nigeriasta, Trinidadista ja Tobagosta, Venezuelasta, Jemenistä 
ja Qatarista on mahdollista kaikkialle Eurooppaan. Tällaisten hankkeiden toteuttaminen lisäisi 
EY:n käytettävissä olevien hankintalähteiden joustavuutta. 
Uusien hankintalähteiden käyttöönottoa rajoittavat enimmäkseen taloudelliset syyt (hankkeiden 
kustannukset tai eurooppalainen hintataso), eikä hankkeita toteuteta, ellei markkinoiden kehitys 
sitä vaadi. Pitkän matkan putkijohtohankkeissa lisähankaluuksia voi aiheuttaa useiden 
valtionrajojen ylittäminen. 
34 
EUROOPAN MAAKAASUVERKOT 
NYKYISET VERKOT 
EUROOPAN LAAJUISTEN ENERGIA VERKKOJEN OHJELMAN (TEN) YHTEISTÄ 
ETUA OLEVAT PROJEKTIT 
MUUT PROJEKTIT (RAKENTEILLA TAI SUUNNITTEILLA) 
NYKYINEN NESTEYTETYN MAAKAASUN KASITTELYASEMA 
NESTEYTETYN MAAKAASUN KASITTELYASEMA (TEN.N YHTEISTÄ ETUA 
OLEVAT PROJEKTIT) 
ENERGIAN PÄÄOSASTO (PO XVII) 
35 
EUROPEAN NATURAL GAS NETWORKS 
V D I R F C ! O R A 1 F G E N F R A I (^ FOR f N F R G Y (DG XVII) 
KgBBMamTCi^-^avvaaaaHaa^BaaMI 
ISSN 1024-4492 
KOM(95) 478 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
n 12 
Luettelonumero : CB-CO-95-536-FI-C 
ISBN 92-77-94621-0 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg