Ehdotus: neuvoston päätös luvan antamisesta ruotsille soveltaa alennettua verokantaa eräiden kotitalouksien ja palveluyritysten kuluttamaan sähköön direktiivin 2003/96/ey 19 artiklan mukaisesti (ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen) /* KOM/2004/0852 lopull. */





Bryssel 5.1.2005 KOM(2004)852 lopullinen Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ruotsille soveltaa alennettua verokantaa eräiden kotitalouksien ja palveluyritysten kuluttamaan sähköön direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisesti (ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen) (KOMISSION ESITTÄMÄ) PERUSTELUT 1. PYYNNÖN ESITTÄMINEN Ruotsin viranomaiset pyysivät 20. elokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä komissiolta poikkeusta, jonka nojalla ne voisivat soveltaa alennettua verokantaa kotitalouksien ja palveluyritysten kuluttamaan sähköön Pohjois-Ruotsissa direktiivin 2003/96/EY[1] 19 artiklan mukaisesti. Saadakseen pyynnön arviointia varten tarvitsemansa tiedot komissio lähetti 20. syyskuuta päivätyllä kirjeellä lisäkysymyksiä, joihin Ruotsin viranomaiset vastasivat 13. lokakuuta 2004. Ruotsi otti käyttöön sähköstä kannettavan energiaveron vuonna 1957. Heinäkuussa 1981 alennettiin sähköstä kannettavaa energiaveroa Pohjois-Ruotsissa, sillä keskimääräiset lämmityskustannukset ovat siellä korkeammat kuin muualla maassa. Noin 30 % kotitalouksista ja palvelualasta käyttää sähkölämmitystä Ruotsissa. Tällaisella eriyttämisellä on aluepoliittinen tavoite, ja se perustuu ilmastonäkökohtiin ja pyrkimykseen saattaa Pohjois-Ruotsin kotitaloudet ja palveluyritykset tasavertaiseen asemaan Etelä-Ruotsin kuluttajien kanssa alentamalla sähkön kustannuksia Pohjois-Ruotsissa. Maantieteellinen eriyttäminen perustui keskilämpötiloihin vuodenaikoina, joina taloja tavallisesti lämmitetään. Ruotsin pohjoisosissa tarvitaan talon lämmitykseen keskimäärin 25 prosenttia enemmän sähköä kuin maan eteläosissa, mikä johtuu huomattavasti kylmemmästä säästä ja siitä, että lämmityskausi on tämän vuoksi pidempi. Alennettu verokanta on 25 prosenttia täyttä sähköveroa alempi. Pohjois-Ruotsin kotitaloudet ja palveluyritykset maksavat tällä hetkellä sähköstä energiaveroa 0,181 Ruotsin kruunua (0,020 euroa) kilowattituntia (kWh) kohden, kun taas muualla maassa kyseinen vero on 0,241 Ruotsin kruunua (0,026 euroa). Kyseisen toimenpiteen oikeusperusta on energian valmisteveroa koskevan lain 11 luvun 3 ja 4 pykälä. Ruotsi katsoo, että verotuksen kannustava vaikutus energiatehokkuuden lisäämiseen säilyy. Vuotuisiksi talousarviomenoiksi arvioidaan 800 miljoonaa Ruotsin kruunua (88 miljoonaa euroa). Toimenpide toteutetaan alennettuna energiaverokantana. Alennetun verokannan vaikutus näkyy heti, kun vero kannetaan. Vero kannetaan, kun jakelija toimittaa sähkön kuluttajalle. Toimenpiteen soveltamisalaan kuuluvat seuraavat alueet: Alueet | Kunnat | Norrbottenin lääni | Kaikki | Västerbottenin lääni | Kaikki | Jämtlandin lääni | Kaikki | Västernorrlandin lääni | Sollefteå, Ånge, Örnsköldsvik | Gävleborgin lääni | Ljusdal | Taalainmaan lääni | Malung, Mora, Orsa, Älvdalen | Värmlannin lääni | Torsby | Tämä toimenpidettä ei ole rajoitettu ajallisesti, kuten ei muutakaan Ruotsin energiaverolainsäädäntöä. Komissio totesi 11. kesäkuuta 2003 tekemässään päätöksessä[2], että valtiontukea koskevien sääntöjen mukaisesti se ei vastusta palvelualalla sovellettavaa alueellisesti eroteltua sähköveroa vuosina 2002–2005. 2. KOMISSION ARVIO Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 1 kohdan nojalla neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön muita valmisteveroihin sovellettavia vapautuksia tai alennuksia erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan nojalla esitettyjä poikkeushakemuksia on tarkasteltava siihen nähden, ovatko ne yhteisön politiikkojen mukaisia. Eriyttämisen ansiosta Pohjois-Ruotsin kotitaloudet ja palveluyritykset saatetaan tasavertaiseen asemaan Etelä-Ruotsin kuluttajien kanssa, koska sähkön kustannuksia alennetaan Pohjois-Ruotsissa. Toimenpiteellä on siis sekä aluepolitiikkaan että koheesiopolitiikkaan liittyviä tavoitteita. Pohjois-Ruotsissa sovellettava alennettu sähköverokanta (20 euroa/MWh) on huomattavasti korkeampi kuin direktiivissä 2003/96/EY säädetty yhteisön vähimmäisverokanta (1 euro/MWH silloin, kun kyseessä on muu kuin yrityskäyttö). Veronalennus on lisäksi oikeassa suhteessa Pohjois-Ruotsin kotitalouksien ja palveluyritysten maksamiin ylimääräisiin lämmityskustannuksiin nähden. Sen vuoksi komissio katsoo, että tällaisella verotasolla varmistetaan, että verotuksen kannustava vaikutus energiatehokkuuden lisäämiseen säilyy. Tämä päätelmä tehtiin myös kyseistä veroalennusta koskevassa valtiontukipäätöksessä. Komissio katsoi, että etuuden saajat joutuivat aina maksamaan merkittävän osan kansallisesta verosta. Yleensä veropoikkeukset ovat voimassa rajallisen ajan. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 2 kohdassa säädetään poikkeusten enimmäiskestoksi kuusi vuotta. Komissio teki valtiontukipäätöksen tässä tapauksessa 11. kesäkuuta 2003 eli ennen direktiivin 2003/96/EY voimaantuloa (31. lokakuuta 2003). Päätöksen mukaan Ruotsissa toteutettava alueellista eriyttämistä koskeva toimenpide on sääntöjen mukaista tukea 31. joulukuuta 2005 asti. Sen vuoksi komissio voi ainoastaan ehdottaa, että neuvosto antaa luvan jatkaa toimenpidettä kyseiseen päivämäärään saakka. Tämä ei kuitenkaan estä sitä, että toimenpidettä mahdollisesti jatketaan komission tekemän valtiontuki- ja verosääntöjä koskevan uuden arvion perusteella, jos Ruotsin viranomaiset haluavat säilyttää veroalennuksen myös vuoden 2005 jälkeen. 3. PÄÄTÖS Komissio ehdottaa, että neuvosto antaa direktiivin 2004/96/EY 19 artiklan nojalla Ruotsille luvan soveltaa 31. joulukuuta 2005 asti alennettua verokantaa eräissä Pohjois-Ruotsissa sijaitsevissa kunnissa olevien kotitalouksien ja palveluyritysten kuluttamaan sähköön. Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS luvan antamisesta Ruotsille soveltaa alennettua verokantaa eräiden kotitalouksien ja palveluyritysten kuluttamaan sähköön direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisesti (ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY[3] ja erityisesti sen 19 artiklan 1 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Ruotsin viranomaiset pyysivät 20 päivänä elokuuta 2004 päivätyllä kirjeellä komissiolta poikkeusta, jonka nojalla ne voisivat soveltaa alennettua verokantaa kotitalouksien ja palveluyritysten kuluttamaan sähköön Pohjois-Ruotsissa direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisesti. (2) Ruotsissa on sovellettu heinäkuusta 1981 alkaen alennettua energiaverokantaa maan pohjoisosissa kulutettavaan sähköön, sillä siellä kulutetaan sähköä lämmitykseen keskimäärin 25 prosenttia enemmän kuin muualla maassa. (3) Sähkön kustannusten alentaminen Pohjois-Ruotsissa saattaa siellä olevat kotitaloudet ja palveluyritykset tasavertaiseen asemaan maan eteläosien kuluttajien kanssa. Toimenpiteellä on siis sekä aluepolitiikkaan että koheesiopolitiikkaan liittyviä tavoitteita. (4) Pohjois-Ruotsissa sovellettava alennettu sähköverokanta, joka on 20 euroa/MWh, on huomattavasti korkeampi kuin direktiivissä 2003/96/EY säädetty yhteisön vähimmäismäärä. Veronalennus on myös oikeassa suhteessa Pohjois-Ruotsin kotitalouksien ja palveluyritysten maksamiin ylimääräisiin lämmityskustannuksiin nähden. Verotuksen taso lienee siis sellainen, että verotuksen kannustava vaikutus energiatehokkuuden lisäämiseen säilyy. (5) Tarkasteltuaan sovellettavaa alennusta komissio totesi, että se ei vääristä kilpailua eikä estä sisämarkkinoiden toimintaa eikä sitä voida pitää yhteisön ympäristö-, energia- ja liikennepolitiikan vastaisena. (6) Lähestymistapa vastaa komission valtiontukitapauksessa C 42/2003[4] esittämää kantaa, jonka mukaan veroalennuksena myönnettävä valtiotuki sallitaan 31 päivään joulukuuta 2005 saakka. (7) Sen vuoksi on aiheellista antaa Ruotsille lupa soveltaa alennettua verokantaa Pohjois-Ruotsissa kulutettavaan sähköön 31 päivään joulukuuta 2005 saakka, ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Annetaan Ruotsille lupa soveltaa alennettua verokantaa liitteessä luetelluissa kunnissa sijaitsevien kotitalouksien ja palveluyritysten kuluttamaan sähköön. Alennuksen on oltava oikeassa suhteessa pohjoisesta sijainnista johtuviin muuta maata korkeampiin lämmityskustannuksiin nähden. Alennetun verokannan on oltava direktiivissä 2003/96/EY säädettyjen edellytysten ja erityisesti sen 10 artiklassa vahvistettujen vähimmäismäärien mukainen. 2 artikla Tämän päätöksen voimassaolo päättyy 31 päivänä joulukuuta 2005. 3 artikla Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja Liite Alueet | Kunnat | Norrbottenin lääni | Kaikki kunnat | Västerbottenin lääni | Kaikki kunnat | Jämtlandin lääni | Kaikki kunnat | Västernorrlandin lääni | Sollefteå, Ånge, Örnsköldsvik | Gävleborgin lääni | Ljusdal | Taalainmaan lääni | Malung, Mora, Orsa, Älvdalen | Värmlannin lääni | Torsby | [1] EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 100). [2] Tapaus ”C42/03 (ex-NN 3/B/2001) – Ruotsi” (EUVL C 189, 9.8.2003, s. 6). [3] EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 2004/75/EY (EUVL L 157, 30.4.2004, s. 100). [4] EUVL C 189, 9.8.2003, s. 6.