Erityiskertomus N:o 14/2009 - Onko maito- ja maitotuotemarkkinoiden hallinnointivälineiden keskeiset tavoitteet saavutettu?





Lyhenteet COPA-COGECA : EU-maiden tuottajajärjestöjen keskusjärjestö – EU-maiden maatalouden osuustoimintajärjestöjen keskusjärjestö (Bryssel) EDA : European Dairy Association (Euroopan meijeriteollisuuden yhdistys, Bryssel) EUROSTAT : Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto FAO : Food and Agriculture Organization of the United Nations (Yhdistyneiden Kansakuntien elintarvike- ja maatalousjärjestö, Rooma) OECD : Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (Pariisi) YMP : Yhteinen maatalouspolitiikka EU : Euroopan unioni USDA : United States Department of Agriculture (Yhdysvaltain maatalousministeriö) ZMP : Zentrale Markt- und Preisberichtstelle GmbH (Saksan hinta- ja markkinatutkimuslaitos, Bonn) Maitoalan keskeisiä termejä Maitoekvivalentti : maitotuotteen valmistukseen käytetty maitomäärä. Tavoitehinta : neuvoston vahvistama hinta, joka vastaa tuottajille toivottua tulotasoa. Vuonna 2003 toteutetun yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen yhteydessä maidon tavoitehinta poistettiin ja käyttöön otettiin tuottajille tulotukena maksettava suora tuotantomääristä riippumaton tilatuki. Interventiohinta (viitehinta) voille ja rasvattomalle maitojauheelle : neuvoston vahvistamat hinnat, jotka olivat voille 246,39 euroa/100 kg ja rasvattomalle maitojauheelle 174,69 euroa/100 kg alkaen 1. heinäkuuta 2007. Jos markkinat ovat epätasapainossa, interventioelimet voivat toimia (julkinen varastointi) ostamalla voita ja/tai rasvatonta maitojauhetta interventiokauden (1. maaliskuuta – 31. elokuuta) aikana, kun markkinahinnat jäävät tietyn tason alapuolelle (92 prosenttia voin interventiohinnasta ja 100 prosenttia rasvattoman maitojauheen interventiohinnasta). Ostohinta vastaa 90:ää prosenttia voin viitehinnasta ja 100:aa prosenttia rasvattoman maitojauheen viitehinnasta. Interventio lakkautetaan, kun markkinahinnat elpyvät tai kun varastoidut määrät saavuttavat neuvoston salliman enimmäisrajan (30 000 tonnia voita ja 109 000 tonnia rasvatonta maitojauhetta). Komissio voi kuitenkin hyväksyä enimmäisrajat ylittäviä ostoja tarjouskilpailumenettelyn avulla. Toimituskiintiö : koskee maitomäärää, jonka tuottajat toimittavat hyväksytyille ostajille; yleensä kyseessä on meijereiden keräämä maito. Suoramyyntikiintiö : koskee maitoa, jonka tuottajat myyvät tai siirtävät suoraan kuluttajille; kyseeseen tulevat myös muut tuottajien myymät tai siirtämät maitotuotteet. Vuoden 2003 uudistus : yhteisen maatalouspolitiikan uudistus, joka perustuu Luxemburgissa 26. kesäkuuta 2003 tehtyyn sopimukseen. Vuoden 2003 uudistus tukee vuonna 1992 käynnistettyä (McSharryn uudistus) ja vuonna 1999 vahvistettua (Agenda 2000 -uudistus) prosessia, jonka myötä hintatukia korvataan suorilla tulotuilla. Vuoden 2003 uudistuksessa otettiin käyttöön tuotantomääristä riippumattomat tuet ja täydentävät ehdot, ja lisättiin samalla maaseudun kehittämistä koskevia tukia. Tivistelmä I. Maito lukeutuu keskeisiin maataloustuotteisiin Euroopan unionin alueella. Yli miljoona tuottajaa toimittaa vuosittain 148 miljoonaa tonnia maitoa, jonka arvo tilahintojen mukaan on 41 miljardia euroa. Maidonjalostusteollisuudessa työskentelee noin 400000 henkeä, ja alan liikevaihto on 120 miljardia euroa. Maitorasvaa ja maidon proteiineja käytetään juustojen, voin ja kulutusmaidon tuotantoon. II. EU:n maitoalan politiikan ensisijaisena tavoitteena on tasapainottaa markkinat, vakauttaa hinnat, taata tuottajille kohtuullinen elintaso ja parantaa heidän kilpailukykyään. Maitoalan yhteinen markkinajärjestely on ollut olemassa vuodesta 1968 alkaen; maitokiintiöiden käyttöönotto vuonna 1984 vaikutti markkinajärjestelyyn voimakkaasti. Vuoden 2003 uudistus oli jatkoa Agenda 2000 -ohjelmalle, ja se käynnisti alan sääntelyn purkamisen heikentämällä hintatukimekanismia ja asettamalla käyttöön suorat tulotuet. Vuonna 2008 toteutettu yhteisen maatalouspolitiikan "terveystarkastus" jatkoi maitoalan sääntelyn purkamista; kiintiöt on määrä poistaa vuonna 2015. Maitoalaa koskevat menot ovat kasvaneet 2750 miljoonasta eurosta noin 4500 miljoonaan euroon vuosien 2005 ja 2007 välisenä aikana, kun huomioon otetaan tilatukijärjestelmän puitteissa maksettavien suorien tukien arvioitu määrä. III. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksessa tutkittiin EU:n maitoalan politiikan keskeisten tavoitteiden kannalta, kuinka vaikuttavasti komissio hallinnoi maito- ja maitotuotemarkkinoita. IV. Markkinoiden tasapainon osalta tilintarkastustuomioistuin toteaa, että maitokiintiöt ovat rajoittaneet tuotantoa tiukasti, mutta kiintiöt ovat olleet pitkään liian suuria, kun otetaan huomioon ylijäämien menekki markkinoilla. Teollisuustuotteiden ylijäämille (voi ja maitojauheet) on suunnattu yhteisön rahoitusta. Yhteisön toimituskiintiö ylittyi pitkään vain hienoisesti, mutta vuodesta 2004 alkaen on ollut havaittavissa kiintiön jatkuva vajaakäyttö. Markkinointivuonna 2007/2008 kiintiöstä jäi käyttämättä määrä, joka vastaa 1:tä prosenttia EU-27-jäsenvaltioiden kokonaiskiintiöstä. Nykyinen kiintiöjärjestelmä on tosiasiallisesti rajoittava enää harvoissa jäsenvaltioissa. Myyntitoimenpiteiden, joiden avulla pyrittiin tukemaan rasvan (voin) ja proteiinien kulutusta Euroopan markkinoilla, vaikutus on ollut hyvin vähäinen viime vuosina. V. Hintojen vakauttamistavoitteen osalta tilitarkastustuomioistuin totesi, että maidon nimellinen tuottajahinta on vaihdellut hyvin vähän vuosina 1984–2006 kiintiöiden käyttöönottoa edeltävään ajanjaksoon verrattuna. Reaalinen tuottajahinta on sitä vastoin jatkuvasti laskenut vuodesta 1984 lähtien. Maidon tuottajahinta ja kuluttajahinta eivät kehity samansuuntaisesti, sillä niihin vaikuttavat erilaiset parametrit. Maitotuotteiden nimelliset kuluttajahinnat nousivat 17 prosenttia vuoden 2000 alusta vuoden 2007 puoliväliin, vaikka nimellinen tuottajahinta oli laskenut kuusi prosenttia. VI. Tuottajien kohtuullisen elintason takaamiseen liittyvän tavoitteen osalta tilitarkastustuomioistuin havaitsi, että maidontuottajien tulot ovat säilyneet keskimäärin hieman korkeampina kuin muiden maataloustuottajien, joiden reaalitulojen kehityssuunta on ollut aleneva. Tuet ovat maidontuottajien tulojen kannalta tärkeässä ja kasvavassa asemassa, joskin jäsenvaltioiden välillä esiintyy suurta vaihtelua. Maitoalan rakenneuudistus ja tilojen lukumäärän jatkuva väheneminen ovat aiheuttaneet sen, että maidontuottajien tilastolliset keskiansiot pysyvät entisellään. Puolet maitotiloista lakkautti toimintansa EU-15-jäsenvaltioissa vuosien 1995 ja 2007 välisenä aikana; yli 500000 tuottajaa lopetti toimintansa kyseisen ajanjakson kuluessa. VII. Kilpailukykyä koskevan tavoitteen osalta tilitarkastustuomioistuin totesi, että EU:n osuus maitotuotteiden maailmankaupasta on supistunut vuodesta 1984 lähtien. EU:n vientituet maitotuotteille ovat vähentyneet huomattavasti viime vuosina. Eurooppalaiset perustuotteiden (voi ja maitojauhe) tuottajat ovat itse asiassa olleet kilpailukykyisiä maailmanmarkkinoilla ainoastaan silloin, kun hinnat ovat olleet korkeita. Korkeiden hintojen kausien ulkopuolella tuottajat ovat vieneet maitotuotteita yhteisön talousarviosta maksetun tuen avulla. Maailmanmarkkinahinnoilla on vähäisempi vaikutus suuremman lisäarvon tuotteiden, kuten juuston, vientiin. VIII. Euroopan maitoalan sääntelyn asteittaisen purkamisen osalta tilitarkastustuomioistuin korostaa, että komission ja jäsenvaltioiden on kiinnitettävä huomiota seuraaviin kolmeen osatekijään: markkinat ovat epävakaat, mikä voi aiheuttaa nopeasti uusia ylijäämiä; alan rakenneuudistuksen nopeutumiseen liittyy riski, että suuri osa tuottajista lopettaa toimintansa epäsuotuisimmilla alueilla, ja tuotanto keskittyy tietyille alueille; Euroopan maitoalan kilpailukyky on riippuvainen EU:n kyvystä mukauttaa tuotteiden hinta ja laatu maailmanlaajuiseen kysyntään. IX. Tilitarkastustuomioistuin esittää mainittujen osatekijöiden perusteella seuraavat suositukset: Maito- ja maitotuotemarkkinoiden kehitystä olisi jatkossakin seurattava ja tarvittavat toimenpiteet toteutettava niin, ettei maitoalan sääntelyn purkaminen johda uuteen ylituotantotilanteeseen; Komission olisi seurattava elintarvikealan hinnanmuodostusta säännöllisesti. Jalostus- ja jakeluyritysten keskittyminen ei saa tehdä maidontuottajista pelkkiä hinnanottajia eikä rajoittaa lopullisten kuluttajien mahdollisuuksia hyötyä tasapuolisesti hinnan alentumisesta; Olisi pohdittava entistä perusteellisemmin strategioita, joilla ratkaistaan erityisongelmat niillä alueilla, joilla maidontuotanto on haavoittuvampaa (etenkin vuoristoalueilla), sekä strategioita, joiden avulla otetaan huomioon seuraukset, joita maidontuotannon maantieteellisestä keskittymisestä aiheutuu ympäristölle; Maidontuotanto on jatkossakin pyrittävä suuntaamaan siten, että ensisijaisesti vastataan EU:n sisämarkkinoiden tarpeisiin, ja lisäksi voidaan tuottaa juustoja sekä muita suuren lisäarvon tuotteita, joita voidaan viedä maailmanmarkkinoille ilman talousarviotukia. Johdanto Maito- ja maitotuotemarkkinat 1. Maito lukeutuu keskeisiin maataloustuotteisiin Euroopan unionin alueella: maitoa tuotetaan vuosittain yli miljoonalla tilalla yhteensä 148 miljoonaa tonnia. Tuotetun määrän arvo on noin 41 miljardia euroa, joka vastaa 14:ää prosenttia EU:n maataloustuotannon arvosta (EU-25, 2006) [1]. Yli 60 prosenttia EU:n alueella tuotettavasta naudanlihasta on peräisin lypsykarjatiloilta [2]. Euroopan unioni on maailman johtava maidontuottaja (27 prosenttia); seuraavina tulevat Intia (20 prosenttia), Yhdysvallat (16 prosenttia) ja huomattavasti niiden jälkeen Oseania (5 prosenttia) [3]. 2. Maidonjalostus työllistää Euroopassa arviolta 400000 henkeä; alan kokonaisliikevaihto on noin 120 miljardia euroa [4]. Meijereihin toimitettavasta raakamaidosta jalostetaan useita erityyppisiä ihmisten ja eläinten ravintoon sekä teollisuuden käyttöön tarkoitettuja tuotteita (kaavio 1 ja liite I). Lehmänmaito sisältää lähinnä vettä, laktoosia, rasvoja sekä proteiineja. Kun rasva erotetaan proteiineista, saadaan voita ja rasvatonta maitoa, jota käytetään lähinnä rasvattomien maitojauheiden ja kaseiinien valmistukseen. Juustot, tuoretuotteet, maitotiiviste ja täysmaitojauhe koostuvat sekä rasvoista että proteiineista. Raakamaidosta suurin osa käytetään juuston, voin ja kulutusmaidon valmistukseen. Vuonna 2008 käytettiin juuston tuotantoon 46 prosenttia EU-27-jäsenvaltioissa kerätystä maitoproteiinista ja 34 prosenttia kerätystä maitorasvasta; kulutusmaidon tuotantoon käytettiin 23 prosenttia maitoproteiinista ja 13 prosenttia maitorasvasta, ja voin tuotantoon puolestaan 32 prosenttia maitorasvasta eikä juuri lainkaan maitoproteiineja. On syytä panna merkille, että vaikka voin tuotanto vaatii enemmän maitoa kuin kulutusmaidon tuotanto, kulutusmaito muodostaa kuitenkin alalle merkittävämmät markkinat, sillä kulutusmaidon tuotannossa voidaan hyödyntää sekä maitoproteiinit että -rasvat. Kaavio 1 Meijereihin toimitettavan maidon pääasialliset markkinat +++++ TIFF +++++ Yhteisön maitoalan politiikan tavoitteet 3. Yhteisön maitoalan politiikka perustuu – muiden alakohtaisten maatalouspolitiikan alojen tavoin – yhteisen maatalouspolitiikan yleistavoitteisiin, jotka on esitetty Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 33 artiklassa [5]. Kaikkia tavoitteita on vaikea toteuttaa samanaikaisesti, joten markkinajärjestelyille asetettavat painopistealueet voivat muuttua ajan kuluessa [6]. Maitoalan yhteistä markkinajärjestelyä koskevissa säännöksissä esitetään selkeästi neljä tavoitetta: - Maitomarkkinat on tasapainotettava; tasapainottamisella tarkoitetaan maitomarkkinoiden tarjonnan mukauttamista kysyntään sekä rakenteellisten ylijäämien poistoa [7]; - Maidon ja maitotuotteiden markkinahinnat on vakautettava; vakautta arvioidaan tuottajahintojen kehityksen avulla [8]. Myös kuluttajahintojen kehitys antaa tiettyjä viitteitä yhteisen markkinajärjestelyn vaikutuksesta kuluttajiin. - Maatalousväestölle on taattava kohtuullinen elintaso [9]. Henkeä kohti lasketut tulot kasvavat, kun tilojen tuottavuus paranee. Rakenteellinen mukauttaminen on olennainen osa maitoalan yhteistä markkinajärjestelyä, joskin maatalouspolitiikan laadinnassa on otettava huomioon se, että tarvittavat mukautukset on toteutettava asteittain [10]. - Maitotuotteiden kilpailukykyä kansainvälisillä markkinoilla on parannettava [11]. Kilpailukyvyn saavuttamiseen on pyrittävä esimerkiksi siten, että EU:n hinnat saatetaan rakenteellisesti alhaisempien maailmanmarkkinahintojen tasolle. Kilpailukykyä koskevasta tavoitteesta tuli yksi komission toiminnan painopisteistä sen jälkeen kun vuonna 2003 päätettiin vähentää markkinatukea ja ottaa käyttöön maidontuottajille suunnattavia suoria tulotukia [12]. Hallinnointivälineet 4. Maito- ja maitotuotealan yhteinen markkinajärjestely tuli voimaan vuonna 1968. Se lukeutui ensimmäisiin yhteisen maatalouspolitiikan puitteissa toteutettuihin yhteisiin markkinajärjestelyihin. Maito- ja maitotuotealan yhteistä markkinajärjestelyä on uudistettu useita kertoja, perusteellisimmin vuonna 1984, jolloin myös asetettiin maitokiintiöt. Kiintiöiden avulla pyrittiin korjaamaan rakenteelliset ylijäämät, jotka johtuivat maidon ja maitotuotteiden kysynnän ja tarjonnan välisestä epätasapainosta [13]. Vuoden 2003 uudistus mukaili Agenda 2000 -ohjelmaan sisältyneitä päätöksiä ja käynnisti maitoalan sääntelyn purkamisen vähentämällä hintatukea [14] ja perustamalla suoria tulotukia. Vuonna 2007 neuvosto yhdisti – osana yhteisön säännösten yksinkertaistamista – maitoalaa koskevat säännökset yhteiseksi markkinajärjestelyksi, joka kattaa kaikki säännöksissä tarkoitetut maataloustuotteet [15]. 5. Vuoden 2003 uudistuksessa maitoalan hallinnointivälineinä säilytettiin kiintiöin tapahtuvan tuotannon rajoittamisen lisäksi edelleen suurin osa perinteisistä sisäisen tuen, rajojen suojaamisen ja vientitukien välineistä (laatikko 1). Laatikko 1 Hallinnointivälineet Vuoden 2003 uudistuksen jälkeen voimassa ollut säännöstö sisälsi seuraavat hallinnointivälineet: Maitokiintiöjärjestelmä, jonka voimassaoloa neuvosto on jatkanut 31. maaliskuuta 2015 saakka. Järjestelmän mukaan jokaisella jäsenvaltiolla on kansallinen kiintiö, jota sovelletaan ostajille (lähinnä meijereille) toimitettavan maidon määrään; jäsenvaltioilla on myös kansallinen kiintiö, jota sovelletaan maidon suoramyyntiin ja siirtämiseen suoraan kuluttajille. Lisäksi on kiintiöt muiden maitotuotteiden myyntiin ja siirtämiseen. Tuottajille osoitetaan tilakohtaiset viitemäärät toimituksia ja/tai suoramyyntiä varten kansallisten enimmäismäärien rajoissa. Jos jäsenvaltio ylittää jommankumman kansallisista kiintiöistä, se joutuu suorittamaan yhteisölle lisämaksun. Vuoden 2003 uudistuksen myötä kansalliset kiintiöt nousivat 1,5 prosentilla (11:ssä EU-15-jäsenvaltiossa) ja lisämaksua oli määrä alentaa asteittain 27,83 euroon 100 kilogrammaa kohti (kiintiövuosi 2007/2008); alentaminen tapahtuu suhteessa interventiohintojen pienentämiseen; Voin ja rasvattoman maitojauheen julkinen varastointi, joka on suoraan markkinoihin sovellettava interventioväline; välineen avulla pyritään pitämään markkinahinnat lähellä interventiohintoja. Ostot on rajoitettu tiettyyn ajanjaksoon vuoden aikana (1. maaliskuuta – 31. elokuuta); Yksityisen varastoinnin tuki, joka kohdistuu kermaan ja rasvattomaan maitojauheeseen (tuet poistettiin vuonna 2007), tiettyihin voituotteisiin sekä tiettyihin juustoihin; tavoitteena on säännellä markkinoille saatettavia määriä; Myyntituet jotka koskevat sisämarkkinoita (lähinnä eläinten ravintoon käytettävän rasvattoman maitojauheen, kaseiinien valmistukseen käytettävän rasvattoman maidon ja leipomokäyttöön tarkoitetun voin tukea sekä koulumaidolle myönnettävää tukea). Myyntitukien avulla pyritään rajoittamaan interventiomekanismin käyttöä; Yhteisön ulkopuolelle suuntautuvan kaupankäynnin sääntely tuontitullein [16] ja vientitukien kohdistaminen tiettyihin tuotteisiin tapauksissa, joissa EU:n hinnat ovat maailmanmarkkinahintoja korkeampia; Maidontuottajien tulotuki kaudella 2004–2007 (lypsylehmäpalkkio ja lisätuet), jonka avulla pyrittiin osittain korvaamaan maidon hinnan lasku, joka johtui interventiohintojen useista peräkkäisistä alentamisista [17]. Vuodesta 2007 alkaen lypsylehmäpalkkio ja lisätuet on maksettu pakollisesti osana tuotantomääristä riippumatonta tilatukea [18]. Yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksessa vuodelta 2008 päädyttiin seuraaviin keskeisiin teknisiin mukautuksiin: tuotantokiintiöitä nostettiin uudelleen (ks. kohta 48), tiettyjen juustojen kausivarastoinnista maksettavat tuet poistettiin, leipomokäyttöön tarkoitetun voin tuki poistettiin, ja maitoalan rakenneuudistusta koskevia liitännäistoimenpiteitä sisällytettiin painopistealueisiin, joita jäsenvaltiot voivat liittää kansallisiin ja alueellisiin maaseudun kehittämisohjelmiin. Lisäksi jäsenvaltioille annettiin mahdollisuus myöntää tuottajille erityistukia suorien tukien määrästä lasketun 3,5 prosentin osuuden puitteissa. Talousarviomenot 6. Maito- ja maitotuotealan tukemiseen suunnattujen talousarviomenojen määrä on laskenut huomattavasti maitokiintiöiden käyttöönoton jälkeen. Määrä laski entisestään kaudella, jonka aikana maailmanmarkkinahintojen kehitys mahdollisti interventiomekanismin sekä myynti- ja vientitukien keskeyttämisen (kaavio 2). Kaavio 2 Maitoalaan liittyvät eu:n menot (1981-2007) +++++ TIFF +++++ 7. Vuoden 2003 uudistus muutti talousarvion jäsentämis- ja lukutapaa. Markkinoihin liittyvät menot erotettiin viljelijöille myönnettävästä suorasta tuesta tuotantomääristä riippumattoman tuen vaiheittaisen käyttöönoton myötä. Maitoalan menoihin liittyvät määrärahat ilmentävät näin ollen yksinomaan markkinatuesta aiheutuvia kustannuksia. Lypsylehmäpalkkio ja lisäpalkkio on kirjattu vuodesta 2005 alkaen tuotannosta irrotettuihin suoriin tukiin Tanskan, Saksan, Irlannin, Luxemburgin ja Yhdistyneen kuningaskunnan tapauksessa, vuodesta 2006 alkaen Belgian, Espanjan, Ranskan, Suomen ja Italian kohdalla, ja vuodesta 2007 lähtien kaikkien EU-15-jäsenvaltioiden tapauksessa. Uusissa jäsenvaltioissa [19] maidontuottajille maksettavat tuet sisällytettiin kertaluontoiseen hehtaaritukeen, joka maksettiin yksinkertaistetun ja väliaikaisen yhtenäisen pinta-alatukijärjestelmän puitteissa. Varainhoitovuoden 2008 talousarviosta alkaen maidontuottajien suorat tuet on nivelletty kokonaisuudessaan tilatukeen. 8. Vuonna 2001 komissio vieroksui vielä ajatusta maidontuotannon sääntelyn purkamisesta peltokasvialan tapaan, sillä talousarvioon aiheutuvia kustannuksia pidettiin liian suurina [20]. Sittemmin komissio on ilmaissut kannattavansa sääntelyn purkamista siitä aiheutuvista kustannuksista huolimatta. Käytettävissä olevat tiedot vahvistavat itse asiassa, että maitoalan yhteisen markkinajärjestelyn uudelleensuuntaamisesta ei kerry uusia talousarviosäästöjä. Tämä käy ilmi seuraavista kohdista. 9. Maitoalaan kohdistuvat nettomenot olivat vuonna 2005 yli 2750 miljoonaa euroa, josta 50 prosenttia (1 370 miljoonaa euroa) liittyi lypsylehmäpalkkioihin ja lisätukiin [21]. 10. Maitoalan budjettikohtiin kirjatut nettomenot olivat vuonna 2007 – vuonna 2004 tapahtuneesta laajentumisesta huolimatta – enää 912 miljoonaa euroa, josta 637 miljoonaa euroa kohdistui lypsylehmäpalkkioihin ja tuotantomääristä riippuvaisiin lisätukiin. Samana vuonna lypsylehmäpalkkioiden ja tuotantomääristä riippumattomien tukien määrä oli arviolta 3600 miljoonaa euroa. Maitoalasta aiheutuivat näin ollen vuonna 2007 veronmaksajille yli 4500 miljoonan euron kustannukset; määrä on 64 prosenttia enemmän kuin varainhoitovuoden 2005 talousarviossa [22]. 11. Uudet jäsenvaltiot saavat tuen täysimääräisenä vuonna 2014, joten yksinomaan tuotantomääristä riippumattomien lypsylehmäpalkkioiden ja lisätukien kokonaismäärä saattaa tuolloin ylittää 4700 miljoonaa euroa. Määrään on lisättävä interventiosta, myyntitoimenpiteistä sekä vientituista aiheutuvat kustannukset, mikäli kyseisiä markkinavälineitä ei tuolloin ole jo kokonaan lakkautettu. On kuitenkin syytä panna merkille, että tuotantomääristä riippumattomiin tukiin siirtyminen saattaa aiheuttaa sen, että osa edunsaajista lopettaa maidontuotannon kokonaan. Tarkastuksen tavoite ja lähestymistapa 12. Tarkastuksessa tutkittiin, kuinka vaikuttavasti komissio hallinnoi maito- ja maitotuotemarkkinoita. Kertomuksen sisältö kiteytyy seuraavaan keskeiseen kysymykseen. Onko maito- ja maitotuotemarkkinoiden hallinnointivälineiden keskeiset tavoitteet saavutettu? Tarkastuksessa käsiteltiin seuraavia yksityiskohtaisia kysymyksiä: - Saavutettiinko markkinatasapaino? - Vakiintuiko maidon hinta? - Mikä oli vaikutus tuottajien tuloihin? - Onko eurooppalaisten maitotuotteiden kilpailukyky parantunut maailmanmarkkinoilla? Tilintarkastustuomioistuin toi myös esille tärkeimmät tekijät, jotka on otettava huomioon markkinoiden vapauttamisprosessin yhteydessä. Keskeinen osa prosessia on maitokiintiöistä luopuminen. 13. Tarkastustulokset perustuvat käytettävissä olleen aineiston analysointiin sekä tapaamisiin alan eri toimijoiden kanssa. Tilintarkastustuomioistuin tutki tilastotietoja, artikkeleita, tutkimuksia, toimintakertomuksia sekä aiempien arviointien ja tarkastusten tuloksia. Tapaamisia järjestettiin komissiossa (Eurostatissa sekä maatalouden pääosastossa (linjat C ja D)), minkä lisäksi tehtiin käyntejä maitoalalla toimiviin tai toimivaltaisiin järjestöihin; tapaamisten avulla pyrittiin täydentämään suoritettuja analyysejä ja testaamaan, kuinka relevantteja olivat ensimmäiset päätelmät maitoalan tilanteesta ja näkymistä sekä yhteisen markkinajärjestelyn hallinnoinnista [23]. Huomautukset Saavutettiinko markkinatasapaino? Kiintiöjärjestelmä rajoitti maidontuotantoa… 14. Vuodesta 1984 alkaen suurin osa jäsenvaltioista on pystynyt mukauttamaan alueellaan myytävät maitomäärät melko nopeasti maitokiintiöihin sekä toimitusten että suoramyynnin osalta. Alkuvaiheen epäilyjen jälkeen enemmistö alan toimijoista on pitänyt kiintiöjärjestelmää tehokkaana ja poliittisesti hyväksyttävänä sääntelyn välineenä. Järjestelmän käyttöönotosta alkaen tuotanto on pysynyt yhteisön alueella asetetuissa rajoissa yleisesti ottaen tehokkaasti. Järjestelmän hyväksymistä on mitä ilmeisimmin edesauttanut se, että neuvoston asettama tuotantoraja pysyi pitkään sisämarkkinoiden kysyntää korkeampana. 15. Kaaviossa 3 kuvataan kansallisten kiintiöiden määrän viimeaikaista kehitystä ja kiintiöiden tosiasiallista käyttöä jäsenvaltioissa. Tutkitun ajanjakson aikana toimituskiintiöt ylittyivät usein (EU-15), mutta ylitysten osuus pysyi alhaisena – kiintiöt ylittyivät useimmissa tapauksissa alle 1 prosentilla markkinointivuosina 1995/1996 – 2004/2005. Sitä vastoin markkinointivuodesta 2004/2005 alkaen on ilmennyt yhteisön toimituskiintiön vajaakäyttöä (EU-25 ja EU-27 (laatikko 2). kaavio 3 Yhteisön maitokiintiön toteutuminen (markkinointivuodet 1993/1994-2007/2008) +++++ TIFF +++++ Laatikko 2 Tuore ilmiö: toimituksia koskeva yhteisön maitokiintiö jää täyttymättä Maidon markkinointivuodesta 2004/2005 alkaen tietyissä jäsenvaltioissa ilmenneet toimituskiintiöiden ylitykset eivät enää kompensoi muissa jäsenvaltioissa todettua kiintiöiden vajaakäyttöä. EU-25-jäsenvaltioiden osalta nettomääräinen vajaakäyttö oli 0,613 miljoonaa tonnia markkinointivuonna 2004/2005 (0,5 prosenttia kiintiöstä), 0,524 miljoonaa tonnia markkinointivuonna 2005/2006 (0,4 prosenttia kiintiöstä) ja 1,919 miljoonaa tonnia markkinointivuonna 2006/2007 (1,4 prosenttia kiintiöstä). Markkinointivuonna 2007/2008 vajaakäyttö oli EU-25-jäsenvaltioissa 1,682 miljoonaa tonnia (1,2 prosenttia kiintiöstä) ja EU-27-jäsenvaltioissa 2,222 miljoonaa tonnia (1,0 prosenttia kiintiöstä). Kiintiöiden täyttymättä jäämisen syyt vaihtelevat luonnollisesti kussakin jäsenvaltiossa vallitsevan tilanteen mukaan. Tähän mennessä ei ole laadittu perusteellisia tutkimuksia siitä, miten tuotantomääristä riippumaton tuki on vaikuttanut maidontuotannon lakkauttamiseen. 16. Kansallisella tasolla on havaittavissa tiettyjä vakioita. Viime kauden aikana (markkinointivuodet 2002/2003 – 2007/2008) kiintiöt ovat useimmiten ylittyneet seuraavissa (ylityksen mukaisessa suuruusjärjestyksessä luetelluissa) jäsenvaltioissa: Italia, Saksa, Alankomaat, Itävalta, Tanska [24], Kypros ja Luxemburg. Suurin osa yleisestä kiintiön ylityksestä on toistuvasti kirjattu Italiassa (noin 80 prosenttia markkinointivuonna 2006/2007). Italian tilanteeseen on alusta alkaen vaikuttanut se, että maan kansallinen kiintiö on – kuten muissakin jäsenvaltioissa – määritetty aiempien tuotantomäärien perusteella ja nämä tuotantomäärät olivat sisämarkkinoiden kulutusta alhaisempia. Maan tuotantoa edistää sen asema maidon ja maitotuotteiden nettotuojana; tämä selittää kansalliseen toimituskiintiöön kohdistetun jatkuvan painostuksen. Yhdistynyt kuningaskunta, Ruotsi ja hiljattain myös Ranska käyttävät kiintiötään yhä vähemmän ja vähemmän (kaavio 4). kaavio 4 Kansallisten maitokiintiöIden toteutuminen (toimitusten määrä tuhansina tonneina) +++++ TIFF +++++ … mutta ylituotanto ei ole kadonnut 17. Maitokiintiöt ovat säännelleet tiukasti maidontuotantoa Euroopassa, mutta koko markkinoiden sääntely on edellyttänyt 20 vuoden aikana interventioita, vientitukea sekä kulutustukea, joiden avulla teollisuustuotteiden rakenteelliset ylijäämät pyrittiin saattamaan markkinoille [25]. Kiintiöjärjestelmä ei poistanut ylituotantoa vuosien 1984 ja 2004 välisenä aikana (kaavio 5). Kiintiöjärjestelmän yhteydessä ei katsottu, että huomattavat rakenteelliset ylijäämät, joita tuettiin veronmaksajien varoin, olisivat ristiriidassa tasapainotavoitteen kanssa. Kaavio 5 Maitotuotteiden tarjonta, kulutus ja tuetut määrät maitoekvivalenttina (1986-2008) +++++ TIFF +++++ 18. Tilintarkastustuomioistuin totesi erityiskertomuksessaan nro 6/2001, että kiintiöt oli asetettu liian korkeiksi. EU:n maidontuotanto oli ylijäämäistä, koska sitä ei ollut mukautettu kulutukseen eikä vientiä tuettu. Tästä syystä tilintarkastustuomioistuin suositti maitokiintiöjärjestelmän lakkauttamista [26]. Kiintiöiden tasoa oikaistiin useaan otteeseen, jotta se vastaisi paremmin kysyntää, mutta mukautukset eivät olleet riittäviä. Vuonna 2002 komissio ehdotti maitokiintiöjärjestelmän voimassaolon jatkamista 31. maaliskuuta 2015 saakka; komissio katsoi, että "kiintiöiden säilyttäminen oli edelleen välttämätöntä kohtuullisen markkinatasapainon säilyttämiseksi" [27]. Kiintiöiden säilyttämisen puolesta puhui myös se, että tuotantorakenteita säilyttämällä kiintiöt auttoivat säilyttämään maidontuotannon alueellisen jakautumisen tasaisena varsinkin epäsuotuisilla maaseutualueilla [28]. 19. Vuodesta 2004 alkaen – ja vuoden 2003 uudistuksen vaikutuksesta – ylijäämät ovat alkaneet pienentyä: maitojauheen ja voin tuotantomäärät ovat laskeneet, juustojen tuotanto kasvanut, ja sisämarkkinoiden kulutus noussut varsinkin uusissa jäsenvaltioissa. Tuettujen maitotuotteiden osuus EU:n maidontuotannosta oli kuitenkin vuonna 2006 vielä 15 prosenttia, joskin tuen taso oli alentunut voin ja rasvattoman maitojauheen interventiohintojen laskun myötä. Ylijäämät katosivat tilapäisesti vasta, kun maailmanmarkkinahinnat nousivat äkillisesti vuoden 2006 lopussa ja vuonna 2007 ja kun juustonkulutus kasvoi tasaisesti; tässä tilanteessa ei ollut tarpeen turvautua myynti- ja vientitukiin. Myyntitoimenpiteet ovat vaikuttaneet vain vähän markkinoiden tasapainoon 20. Yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyi erityyppisiä myyntitoimenpiteitä, joiden avulla pyrittiin tasapainottamaan maitomarkkinoita ja sekä vakauttamaan markkinahinnat [29]: - kerman sekä tiettyjen voi- ja juustotuotteiden yksityinen varastointi - koulujen oppilaille toimitettava maito - maitojauheen käyttö eläinten ruokintaan - rasvattoman maidon jalostaminen kaseiiniksi ja kaseinaateiksi - voin käyttö leipomo- ja jäätelöteollisuudessa. 21. Rasvan (voi, kaavio 6) ja proteiinien (rasvaton maitojauhe, kaavio 7) kulutuksen viimeaikainen kehitys sisämarkkinoilla – vuosina 2006 ja 2007 tapahtuneen myyntitukien nollaan asettamisen jälkeen – osoittaa, että myyntitoimenpiteiden synnyttämä lisäkysyntä vaikutti vain vähäisessä määrin markkinatasapainoon. Markkinahintaisen kulutuksen kasvu kompensoi lähes kokonaisuudessaan (voi) tai hyvin suurelta osin (maitojauhe) kulutustukien vähenemisen tai poiston. Kaavio 6 Voi: tuettu kulutus vuonna 2006 ja kulutus ilman tukea vuosina 2007 ja 2008 +++++ TIFF +++++ Kaavio 7 Rasvaton maitojauhe: tuettu kulutus vuonna 2006 ja kulutus ilman tukea vuosina 2007 ja 2008 +++++ TIFF +++++ Vakiintuiko maidon hinta? Maidon tuottajahinta: nimellishinnat ovat pysyneet vakaina, mutta reaalihinnat ovat laskeneet [30] Maidon kiintiöjärjestelmä on vakauttanut nimellishinnat 22. Yhteisen markkinajärjestelyn ensimmäinen toimintavaihe johti kestämättömään tilanteeseen. Vuoteen 1984 asti maidon yhteisellä markkinajärjestelyllä kannustettiin tuottajia tekemään investointeja ja lisäämään näin jatkuvasti tuotantoa. Tuottajat laajensivat tuotantoaan luottaen nimellishintojen jatkuvaan nousuun, mihin heitä rohkaisi tavoitehinnan vuosittainen nousu. Yhteisellä markkinajärjestelyllä ennen vuotta 1984 aikaansaatu markkinatilanne ei ollut vakaa eikä tasapainoinen, vaan nimelliset tuottajahinnat nousivat samaan aikaan, kun maitoa tuotettiin runsaasti yli tarpeen. Tuottajien näkökulmasta markkinakehitys oli kuitenkin ennakoitavaa, ja kaikki ennakoidut hinnanmuutokset olivat lisäksi noususuuntaisia. 23. Yhteisen markkinajärjestelyn hallinnoinnissa alettiin vasta maitokiintiöiden perustamisen myötä vuonna 1984 ottaa huomioon myös vakaus- ja tasapainotavoitteet. Maitokiintiöillä rajoitettiin tarjontaa ja pidettiin nimellishinnat suhteellisen korkeina ja vakaina [31]. EU:ssa todetut raakamaidon hinnat muuttuivat kausivaihteluita lukuun ottamatta vuosina 1984–2007 vain vähän verrattuna kiintiöitä edeltävään aikaan. Komissio arvioi nimellishinnan olleen keskimäärin 29 euroa 100 kilolta vuonna 2006; tämä keskiarvo vastaa vaihteluväliä 20,1 euroa 100 kilolta (Liettua) – 40,4 euroa 100 kilolta (Kypros) [32]. 24. Kaaviossa 8 kuvataan keskimääräisen tuottajahinnan kehitystä viidessä suurimmassa maidon tuottajamaassa vuodesta 1971 viimeaikoihin saakka [33]. Nämä jäsenvaltiot tuottavat noin 75 prosenttia (EU-15) eli 65 prosenttia (EU-25) meijereihin toimitetusta maidosta. 25. Hintavakauden tavoite on yleisesti ottaen saavutettu vuoden 1984 jälkeen. Nimellishintojen vakauden asettaminen tänä aikana etusijalle näkyy myös siinä, että tavoitehinta pysyi lähes muuttumattomana kunnes siitä luovuttiin vuonna 2004. Kaavio 8 Maidon nimellishinta Alankomaissa, Italiassa, Ranskassa, saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (1971-2007) +++++ TIFF +++++ Kaavio 9 Maidon nimellinen tuottajahinta Euroopassa, Uudessa-Seelannissa jA Yhdysvalloissa (2000-2008) +++++ TIFF +++++ 26. EU:n maidontuottajat saavat tuotteestaan yleensä korkeamman hinnan kuin uusiseelantilaiset mutta alhaisemman kuin sveitsiläiset. Hinnat EU:ssa ovat melko lähellä Yhdysvalloissa havaittuja hintoja, mutta EU:ssa ne ovat vakaammat (kaavio 9). Maidon reaalinen tuottajahinta on kuitenkin jatkuvasti laskenut 27. Maidon hinta nousi jatkuvasti 1970-luvulla ja aina vuoteen 1984 saakka yleisen inflaation vallitessa. Sen jälkeen, kun kiintiöt otettiin käyttöön, nimellisten tuottajahintojen pitäminen tasaisina on peittänyt näkyvistä sen, että reaalihinnat ovat tosiasiassa selvästi laskeneet. Pitkällä aikavälillä maidontuottajat eivät itse asiassa milloinkaan ole olleet tilanteessa, jossa reaalihinnat olisivat olleet vakaat. Kaaviossa 10 on deflatoituihin hintoihin perustuvan indeksin avulla laadittu yhteenveto tilanteen heikentymisestä. Kaavio 10 Maidon deflatoitu tuottajahinta Alankomaissa, Italiassa, Ranskassa, Saksassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (1985-2007) (Deflatoitujen indeksien vuotuiset painotetut keskiarvot) +++++ TIFF +++++ Maidon kuluttajahinta ei juurikaan ole kytköksissä tuottajahintaan 28. Maidon kuluttajahinta ei juurikaan riipu tuottajahinnasta. Tämä ilmeni myös komission tutkimuksesta, jossa havaittiin maitotuotteiden nimellisten kuluttajahintojen nousseen vuoden 2000 alusta 17 prosenttia vuoden 2007 puoliväliin mennessä, vaikka nimellinen tuottajahinta oli laskenut kuusi prosenttia [34]. 29. Eurostatin tiedoista saatiin vahvistus sille, että kuluttajahinnat kehittyvät yleisesti ottaen eri tavoin kuin tuottajahinnat [35]. Vuosina 1996–2000 Eurostatin kuluttajahintaindeksi, johon sisältyivät myös maito, juusto ja munat, pysyi käytännöllisesti katsoen muuttumattomana (kaavio 11), vaikka maidon tuottajahintaindeksi ensin laski ja nousi sitten uudelleen (kaavio 8). Vuosina 2000–2007 kuluttajahinnat nousivat lähes lineaarisesti noin 15 prosenttia. Maidon tuottajahintaindeksi laski kyseisellä ajanjaksolla viitenä peräkkäisenä vuonna ja nousi sitten jälleen. 30. Maitoalalla – kuten kaikkialla elintarvikeketjussa [36]– kuluttajahinnan muodostuminen on monimutkainen prosessi. Meijereiden tuottajille maksamat hinnat seuraavat tarkasti kansainvälisten markkinoiden kehitystä, kun taas kuluttajien maksamiin hintoihin vaikuttavat raaka-aineen hinnan lisäksi myös muut tekijät, kuten energia- ja työvoimakustannukset. Raaka-aineena käytetyn maidon hinta muodostaa tosiasiassa suhteellisen pienen osan maitotuotteiden kuluttajahinnasta, 30–50 prosenttia tuotteesta riippuen [37]. 31. EU:n maitoalan ominaispiirteisiin kuuluu myös jalostus- ja jakeluyritysten merkittävä keskittyminen [38], joka voi antaa niille keskeisen aseman hintojen määrittämisessä. Elintarvikkeiden hinnoista antamassaan tiedonannossa [39] komissio käsitteli elintarvikeketjun keskittymistä, joka koskee erityisesti maitotuotteita, ja muistutti, että "kilpailuviranomaisten on … varmistettava, ettei käynnissä oleva keskittyminen heikennä alku- ja loppupään kilpailuedellytyksiä paikallisella tasolla vastoin kuluttajien ja yritysten etua". 32. Uudessa-Seelannissa maitoalan sääntelyä alettiin purkaa vuonna 1985 ja Australiassa vuonna 2000. Sääntelyn purkamista seurasi Uudessa-Seelannissa kuluttajahintojen raju nousu ja Australiassa vähäinen lasku [40]. Kaavio 11 Markkinat EU:ssa: maidon, juuston ja munien nimellisiin hintoihin perustuva yhdenmukaistettu kuluttajahintaindeksi (1996–2007) +++++ TIFF +++++ Miten järjestelmä on vaikuttanut tuottajien tuloihin? Tuottajien nettotulojen kehitys vaihtelee ja tuet muodostavat niistä yhä suuremman osan 33. Maatalousyritysten keskimääräisten reaalisten nettotulojen kehityssuunta on ollut aleneva (kaavio 12). Maatalouden kirjanpidon tietoverkon (FADN) [41] mukaan erikoistuneiden maitotilojen tulot ovat käyvän hinnan perusteella tarkasteltuina pysyneet keskimäärin korkeampina kuin maataloustuottajien yleensä. Maidontuotantoon erikoistuneiden maatalousyritysten maataloustulo [42] käyvin hinnoin on vuosina 1989–2006 kehittynyt samaan tahtiin kuin maatilojen yleensä (kaavio 13). Useat eri syyt ovat vaikuttaneet maidontuottajien tulokehitykseen: - Alan uudelleenorganisoituminen: tuottajien määrä on viime vuosina laskenut yli 50 prosenttia (ks. kohta 34). - Tilat ovat aiempaa suurempia ja tuottavuus on koko ajan lisääntynyt: tehokkaat maidontuottajat kompensoivat hintojen laskua lisäämällä jatkuvasti tuotantoaan. - Tukien määrä on kasvanut (lypsylehmäpalkkio, tilatuki, maaseudun kehittämistuki). Maatalouden kirjanpidon tietoverkon mukaan maidontuotantoon erikoistuneet tilat saavat maidosta noin 60 prosenttia tuloistaan, mutta osuus on pienenemässä. Tietoverkosta ilmenee myös, että tukien [43] osuus maatilojen bruttotuloista vaihtelee huomattavasti jäsenvaltiosta toiseen. Tukien osuus on kasvanut merkittävästi vuosina 2000–2006, tosin vaihtelevassa määrin jäsenvaltiosta riippuen (taulukko 1). Kaavio 12 Nettomääräisen maataloustulon kehitys kiintein hinnoin (Kaikentyyppinen tuotanto vuosina 1993–2008) +++++ TIFF +++++ Kaavio 13 Maitotilojen nettotulojen kehitys käyvin hinnoin (1989–2006) +++++ TIFF +++++ Taulukko 1 Tukien osuus maitotilojen bruttotuloista ennen veroja ja veroluonteisia maksuja (2000, 2004 ja 2006) Lähde: Maatalouden kirjanpidon tietoverkko; Maatilan bruttotulot ennen veroja, veroluonteisia maksuja ja arvonlisäveroa = maatilan bruttotulot (SE 410) – maatilan tuet ja verot (SE 600) + maatilan tuet yhteensä (SE 605). | 2000 | 2004 | 2006 | Belgia | 11 % | 19 % | 28 % | Tšekin tasavalta | | 44 % | 60 % | Tanska | 18 % | 28 % | 31 % | Saksa | 18 % | 31 % | 36 % | Kreikka | 14 % | | 46 % | Espanja | 5 % | 12 % | 17 % | Viro | | 32 % | 43 % | Ranska | 22 % | 33 % | 40 % | Unkari | | 42 % | 41 % | Irlanti | 15 % | 22 % | 36 % | Italia | 10 % | 11 % | 16 % | Liettua | | 35 % | 37 % | Luxemburg | 31 % | 43 % | 46 % | Latvia | | 58 % | 63 % | Alankomaat | 4 % | 12 % | 23 % | Itävalta | 32 % | 44 % | 42 % | Puola | | 22 % | 35 % | Portugali | 18 % | 27 % | 37 % | Suomi | 72 % | 73 % | 77 % | Ruotsi | 36 % | 41 % | 56 % | Slovakia | | 43 % | 65 % | Slovenia | | 37 % | 37 % | Yhdistynyt kuningaskunta | 16 % | 23 % | 34 % | Tilojen määrä on vähentynyt merkittävästi rakenneuudistuksen vuoksi 34. Tavoite, joka koskee maidontuottajien kohtuullisen elintason takaamista erityisesti lisäämällä heidän henkeä kohti laskettuja tulojaan, on saavutettu pääosin parantamalla tilojen tuottavuutta. Maitoalan rakenneuudistus ja tilojen määrän jatkuva väheneminen ovat johtaneet siihen, että maidontuottajien tilastolliset keskitulot ovat pysyneet samalla tasolla tai jopa kasvaneet. EU-15:n maitotilojen lukumäärä väheni puoleen vuosina 1995–2007; toisin sanoen yli 500000 tuottajaa lopetti toimintansa tänä aikana. Rakenneuudistus on ollut erityisen näkyvä Tanskassa, Kreikassa, Espanjassa, Italiassa ja Portugalissa. 35. Rakenneuudistus on kaikissa jäsenvaltioissa merkinnyt sitä, että tilojen keskikoko, keskimääräiset toimituskiintiöt ja karjan tuottavuus ovat jatkuvasti kasvaneet (liite II). 36. Tuotantorakenteet eroavat toisistaan suuresti eri jäsenvaltioissa ja niiden sisällä: - Tanskassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa karjakoot ja toimituskiintiöt ovat keskimäärin selvästi suuremmat kuin muissa EU-15-jäsenvaltioissa. - Uusien jäsenvaltioiden tilanteet eroavat suuresti toisistaan. Tšekin tasavallassa, Virossa, Unkarissa ja Slovakiassa keskimääräinen toimituskiintiö on melko suuri, sillä alaa hallitsevat muutamat hyvin suuret tilat. Näiden lisäksi on lukuisia pientuottajia, joista monilla ei ole toimituskiintiötä. Sitä vastoin Latviassa, Liettuassa ja Puolassa suurin osa kiintiöiden haltijoista on hyvin pieniä perhetiloja. - Kaiken kaikkiaan suurimmalla osalla Keski- ja Itä-Euroopan maitotiloista harjoitetaan osittaista kotitarveviljelyä. Vuonna 2005 karjoista 67 prosenttia koostui enintään kahdesta lehmästä. 37. EU:n maitotilat eroavat kooltaan huomattavasti maailmanmarkkinoiden tärkeimpien kilpailijamaiden tiloista (taulukko 2). Pientilat (1–29 lehmää) tuottavat yhä 30 prosenttia maidosta EU:ssa, mutta enää 1,2 prosenttia Yhdysvalloissa, missä yli 2000 lehmän suuruiset karjat tuottavat 23 prosenttia maidosta. Suurin osa EU:n tuotannosta on peräisin tiloilta, joilla on 30–49 lehmää (20 prosenttia) tai yli 50 lehmää (50 prosenttia) [44]. Taulukko 2 Tuotantorakenne EU:ssa (2005), Yhdysvalloissa ja Uudessa-Seelannissa (2006) Lähteet: (1) Eurostat (keskimääräinen karjakoko = lehmien määrä / tilojen määrä vuonna 2005). (2) Livestock Improvement Corporation (LIC), New Zealand Dairy statistics 2005/2006. (3) USDA, Profits, costs and the changing structure of the dairy farming, syyskuu 2007, ja USDA, World markets and trade, heinäkuu 2008. | Keskimääräinen karjakoko | EU-25 (1) | 15 | EU-15 (1) | 35 | EU-10 (1) | 5 | Uusi-Seelanti (2) | 322 | Yhdysvallat (3) | 120 | Onko EU:n maitotuotteiden kilpailukyky parantunut maailmanmarkkinoilla? Perusmaitotuotteiden vienti euroopasta on vähentymässä 38. Maitotuotteiden maailmanmarkkinat ovat hyvin pienet: ne koskevat vain kuutta prosenttia maailman maidontuotannosta (2007). Lisäksi hinnat näillä markkinoilla ovat epävakaat [45]. Maitotuotteiden maailmanmarkkinoilla myydään lähinnä jalostettuja tuotteita, joiden vesipitoisuus on vähäinen (kuten maitojauhetta ja voita), sekä juustoja. Vuonna 2007 EU vei noin yhdeksän prosenttia maitona ilmaistusta kokonaistuotannostaan [46]. Niin ollen se on maailman toiseksi suurin maitotuotteiden viejä Uuden-Seelannin jälkeen. 39. Maitojauheen ja voin hinnat ovat maailmanmarkkinoilla lähes aina alhaisemmat kuin EU:ssa. Maailmamarkkinat, jotka eivät ole yhtä tuottoisat, muodostavat siis ennen kaikkea viimeisen vaihtoehdon tuotteille, joita ei saada myytyä sisämarkkinoilla. Maailmanmarkkinahinnat vaikuttavat vähäisemmässä määrin sellaisten tuotteiden vientiin, joiden lisäarvo on suurempi (esimerkiksi juustot). Taulukko 3 EU:n osuus tiettyjen maitotuotteiden viennistä maailmassa (prosenttia) Lähde: Euroopan komissio, maatalouden ja maaseudun kehittämisen pääosasto. | 1984 | 1995 | 2000 | 2001 | 2002 | 2003 | 2004 | 2005 | 2006 | 2007 | EU-10 | EU-15 | EU-25 | EU-27 | Voi/voiöljy | 48,4 | 27 | 20,8 | 19,6 | 21,8 | 30 | 41,4 | 39,7 | 29,9 | 29,1 | Rasvaton maitojauhe | 30 | 31,6 | 29,1 | 12,7 | 13,3 | 19,4 | 27,4 | 17,4 | 7,2 | 19,7 | Juusto | 52 | 48,6 | 28,6 | 30 | 32,3 | 30,3 | 38,8 | 34,8 | 34,1 | 35,9 | Täysmaitojauhe | 70,2 | 48,1 | 37,6 | 29,8 | 28,3 | 27,6 | 28,3 | 27,2 | 23,9 | 22 | Maitotiiviste | 67,7 | 61,7 | 51,6 | 44,4 | 45,5 | 38,9 | 30,7 | 28,5 | 29 | 36,1 | 40. EU:n asema maailmanmarkkinoilla on huonontunut sen jälkeen, kun maitokiintiöt otettiin käyttöön. Tästä ovat hyötyneet pääasiassa Uusi-Seelanti ja Australia. EU:n osuus maitotuotteiden maailmankaupasta pienenee edelleen (taulukko 3) [47], ja maitotuotteiden vienti EU:sta on vähenemässä (kaavio 14). 41. Vienti väheni huomattavasti vuonna 2008 täysmaitojauheita lukuun ottamatta. Viennin määrä ylittää kuitenkin ennen vuoden 2007 kesäkuuta ilman vientitukia saavutetun tason. Kaavio 14 Voin, rasvattoman maitojauheen, juuston ja täysmaitojauheen vienti EU:sta (1995–2008) +++++ TIFF +++++ Euroopan Unioni on vähentänyt maitotuotteiden vientitukia merkittävästi 42. Vientitukien tarkoituksena on turvata yhteisön osallistuminen maidon ja maitotuotteiden kansainväliseen kauppaan [48]. Maitotuotteiden vientituella katetaan sisämarkkina- ja maailmanmarkkinahinnan erotus. Tuetun viennin arvoa ja määrää on kuitenkin rajoitettu GATT-sopimuksen mukaisilla kiintiöillä neljän tuoteryhmän osalta (voi ja voiöljy, rasvaton maitojauhe, juusto sekä muut maitotuotteet [49]). 43. Vuodesta 2004 lähtien vientitukea on alennettu asteittain voin ja rasvattoman maitojauheen interventiohinnan suunnitellun laskun huomioon ottamiseksi. Vientiin EU:n ulkopuolelle on edelleen myönnetty tukea, jolla on katettu interventiohinnan laskun jälkeinen EU:n markkinahinnan ja maailmanmarkkinahinnan erotus. Komission vahvistama vientituki oli nollassa kaikkien tuotteiden kohdalla kesäkuusta 2007 joulukuuhun 2008. Maailmanmarkkinoille on vaikea päästä ilman talousarviotukea 44. EU:n tuottajien näkökulmasta maailmanmarkkinat ovat toissijainen markkina-alue sellaisille perushyödykkeille kuin voi ja maitojauhe. Aiemmin tuottajat pääsivät maailmanmarkkinoille ainoastaan yhteisön talousarviotuen ansiosta, lukuun ottamatta ajanjaksoja, jolloin maailmanmarkkinahinnat olivat korkeat. Aina kun hinnat putosivat merkittävästi maailmanmarkkinoilla, EU:n perushyödykkeiden kilpailukyky kärsi. 45. Maitotuotteiden kysyntä EU:n markkinoilla on joustamatonta, joten maitokiintiöiden lakkauttamista seuraava tuotannon kasvu johtaa siihen, että maitotuotteita viedään EU:sta huomattavasti aiempaa enemmän. Komissio piti YMP:n terveystarkastuksen yhteydessä todennäköisimpänä vaihtoehtona sitä, että 70 prosenttia lisätuotannosta täytyy viedä EU:n ulkopuolelle [50]. Komissio pyrkii kehittämään vientiä ilman vientitukia, joiden on tarkoitus poistua vuoteen 2013 mennessä. Tavoite voidaan saavuttaa, jos EU:n teollisuus kykenee vastaamaan kysyntään maailmanmarkkinoilla, mutta onnistuminen riippuu myös valuuttoihin vaikuttavista tekijöistä. Vuoden 2009 alussa maailmanmarkkinahinnat laskivat ja dollarin arvon aleni euroon nähden, jolloin havaittiin, etteivät EU:n tuottajat olleet riittävän kilpailukykyisiä. Näin ollen komissio aktivoi vientitukijärjestelmän uudelleen. Tärkeimmät seikat maitoalan sääntelyä purettaessa Alkuhuomautus: maitokiintiöiden poistamista on valmisteltu vuoden 2003 uudistuksesta lähtien 46. Vuonna 2003 neuvosto päätti Agenda 2000:ssa määritettyjen vaihtoehtojen pohjalta uudistuksesta, jolla maitoalaa selvästi valmisteltiin kiintiöiden poistamiseen: maitokiintiöt aiotaan lakkauttaa vuonna 2015. Komissio on säännöllisesti tiedottanut alan toimijoille markkinatilanteesta ja maitoalan sääntelyn purkamiskehityksestä [51]. 47. Sääntelyn asteittaisen purkamisen myötä tavoitehinnan poistamista, interventiohinnan alentamista [52] ja intervention määrällisiä rajoituksia koskevat päätökset ovat jo huomattavasti heikentäneet hintatukimekanismia, joka toimi tuotantorajoitusten vastapainona. Komissio kiinnitti näillä päätöksillään alan toimijoiden huomion siihen, että voin ja rasvattoman maitojauheen valmistuksen kannattavuus oli vähenemässä ja että oli suotavaa siirtyä valmistamaan suuremman lisäarvon tuotteita, kuten juustoa [53]. 48. YMP:n terveystarkastuksen yhteydessä vuonna 2008 toteutettu sidosryhmien kuuleminen koski etenkin sitä, millä tavoin hallinnoitaisiin kiintiöistä pois siirtymistä. Neuvosto hyväksyi periaatteen, jonka mukaan kansallisia kiintiöitä lisättäisiin portaittain "pehmeän laskun" mahdollistamiseksi [54]. Jäsenvaltioiden kiintiöitä korotetaan vuosittain yhden prosentin verran viisi kertaa eli markkinointivuosina 2009/2010 – 2013/2014, kunnes kiintiöt lakkautetaan 31. maaliskuuta 2015. Italian kiintiötä nostettiin poikkeuksellisesti viisi prosenttia markkinointivuonna 2009/2010. Nämä korotukset toteutetaan sen kahden prosentin yleisen korotuksen lisäksi, joka tuli voimaan 1. huhtikuuta 2008 (yhdessätoista EU-15-jäsenvaltiossa 2,5 prosenttia) [55]. Meijereihin toimitettujen määrien mukautus, joka lasketaan todellisen rasvapitoisuuden ja tilakohtaisen viiterasvapitoisuuden erotuksen perusteella, tehdään lisäksi markkinointivuodesta 2009/2010 lähtien tuottajien kannalta suotuisammin [56]. Eräs näiden toimenpiteiden välittömistä vaikutuksista on se, että niillä joko kokonaan tai suureksi osaksi ratkaistaan liian pienestä kiintiöstä joillekin jäsenvaltioille (etenkin Italialle) aiheutunut ongelma. 49. Komissio arvioi, että maitokiintiöiden lakkauttamisen jälkeen [57]: - suurin osa maidontuotantoon erikoistuneista tiloista voi jatkaa toimintaansa - kuluttajat hyötyvät maitotuotteiden hintojen hienoisesta laskusta. 50. Eri tutkimukset osoittavat, että kiintiöiden poistamisella on seuraavat yleiset seuraukset [58]: - maitoa tuotetaan aiempaa enemmän, joten markkinahinnat todennäköisesti alenevat [59] - tuottajien tulot pienenevät, vaikka tuotanto lisääntyy - "hyvinvointia" siirtyy tuottajilta kuluttajille - vienti EU:sta kasvaa, mikä saattaa laskea maailmanmarkkinahintoja. 51. Vaikka aiheesta laadittujen mallien perusteella ei ole mahdollista esittää täysin luotettavia ennusteita [60], tilintarkastustuomioistuin haluaa kiinnittää huomion tiettyihin hyvin tärkeisiin seikkoihin, jotka on otettava lukuun maitoalan markkinoiden sääntelyä purettaessa. Markkinoiden tasapaino: epävakaus voi nopeasti johtaa uusiin ylijäämiin 52. Komission mukaan maatalousmarkkinoilla "hintojen odotetaan (…) heilahtelevan viime vuosikymmeniä enemmän (..).Tarjonnan tai kysynnän mahdolliset merkittävät vaihtelut voivat tämän seurauksena nopeasti johtaa suurempiin hintaheilahteluihin. (…) Jotta viljelijöiden olisi helpompi vastata aiempaa epävakaampiin markkinaolosuhteisiin, tuotannon mukauttamiseen olisi ehdottomasti oltava paremmat valmiudet. Tämä tapahtuisi kasvattamalla markkinasuuntautuneisuutta, mihin yhdistettäisiin riittävät turvaverkot [61]". 53. YMP:n terveystarkastuksen yhteydessä neuvosto päätti komission ehdotuksesta, että julkinen interventio säilytetään "turvaverkkona", joka koostuu voin ja rasvattoman maitojauheen interventio-ostoista. Voita voidaan ostaa vahvistettuun hintaan enintään 30000 tonnia ja rasvatonta maitojauhetta 109000 tonnia. Komissio voi ylittää enimmäismäärät ostamalla tuotteita lisäksi tarjouskilpailujen kautta. Kun enimmäismäärät on saavutettu, komissio yksin päättää markkinatilanteen kehittymisen perusteella, kuinka suuria interventio-ostot ovat ja mihin hintaan ne tehdään. 54. EU tuottaa noin kaksi miljoonaa tonnia voita ja 900000 tonnia rasvatonta maitojauhetta, joten 1,5 prosentin (voi) tai 12,11 prosentin (maitojauhe) ylituotanto riittää intervention enimmäismäärän saavuttamiseen. Toisin sanoen kumpikin enimmäismäärä saavutetaan maitona ilmaistuna noin 1,8 miljoonan tonnin ostoilla Euroopassa tuotetuista 148 miljoonasta tonnista (määrä vastaa yhtä prosenttia) [62]. Koska turvaverkko perustuu näin vähäisiin määriin, siitä saatava hyöty saattaa osoittautua oletettua pienemmäksi, eikä se välttämättä vastaa niitä huomattavia ylijäämiä, joista EU:n voi joutua huolehtimaan merkittävässä kriisitilanteessa. Vuoden 2008 lopulla markkinoiden epävakaus johti rahoitus- ja talouskriisin vallitessa siihen, että voita ja maitojauhetta oli jälleen tarjolla yli tarpeen. Interventiovarastot olivat olleet tyhjinä vuosina 2007 ja 2008, mutta vuoden 2009 ensimmäisen neljänneksen lopussa niissä oli 36700 tonnia voita ja 67500 tonnia maitojauhetta. Komissio joutui siis ostamaan kolmessa kuukaudessa niin paljon voita, että intervention enimmäismäärä ylittyi, ja niin paljon maitojauhetta, että intervention enimmäismäärä saavutettiin yli 60-prosenttisesti. Maidontuotannon rakenneuudistus: tuotanto saattaa huomattavasti laskea muita heikommassa asemassa olevilla alueilla ja keskittyä maantieteellisesti entisestään 55. Komissio arvioi, että maitoalan rakenneuudistus jatkuu ja että maatiloista häviää vuosittain 2,8–3,7 prosenttia vuosina 2003–2013 [63]. 56. Maatilojen, varsinkin maitotilojen, määrän nopea väheneminen muodostaa sosioekonomisen haasteen muita heikommassa asemassa olevilla alueilla. Näitä ovat muun muassa vuoristoalueet, joilla tuottajien mahdollisuudet niin rakenneuudistukseen kuin tuotantosuunnan muuttamiseen ovat rajalliset [64]. 57. Lisäksi maitokiintiöjärjestelmä oli laadittu kansallisin perustein, mikä johtui muun muassa siitä, että haluttiin välttää tuotannon asteittainen siirtyminen suotuisimmille alueille. Maidontuotanto oli kuitenkin jo vuonna 2005 pääosin (noin 50-prosenttisesti) keskittynyt 11 prosentille EU:n pinta-alasta [65]. Ympäristölle tällä on suuri merkitys: on odotettavissa, että sääntelyn purkaminen ja hintojen lasku johtavat aiempaa intensiivisempään tuotantoon tuottoisilla alueilla, joilla ympäristöön kohdistuu jo ennestään suuria paineita. Samaan aikaan monet tuottajat joutuvat luopumaan maidontuotannosta alueilla, joilla tuottavuus on pienin. Näin tapahtuu etenkin vuoristoalueilla [66]. 58. Komissio myönsi implisiittisesti vuonna 2001, että maitoalan rakenneuudistuksella on sosioekonomisia ja ympäristövaikutuksia. Nämä koskevat etenkin tuotannon säilymistä "yhteisön epäsuotuisilla alueilla, ennen kaikkea vuoristoalueilla, joilla tuotantokustannukset ovat korkeammat ja maidon tuotanto usein ainoa mahdollinen maataloustoiminnan muoto". Komissio oli lisäksi sitä mieltä, että "maidon tuotannon keskittäminen saattaisi aiheuttaa vakavia ympäristöongelmia". Tämä voisi johtaa muun muassa siihen, että keskittäminen "yhdenmukaistaisi tuotteet ja näin ollen heikentäisi niiden laatua" [67]. 59. Komissio myönsi, että muita heikommassa asemassa olevilla alueilla (24 prosenttia EU:n pinta-alasta, 57 prosenttia käytössä olevasta maatalousmaasta) tarvitaan erityistoimia (varsinkin vuoristoalueilla). Etenkin vuonna 2008 toteutetun yhteisen maatalouspolitiikan terveystarkastuksen jälkeen maitoalan rakenneuudistuksesta on tullut yksi uusista haasteista, jotka jäsenvaltiot voivat sisällyttää maaseudun kehittämisohjelmaansa [68]. Kilpailukyky maailmanmarkkinoilla: kova tavoite sekä tuottajille että jalostajille 60. Uudistuksen keskeinen pyrkimys on EU:n tuottajien kilpailukyvyn parantaminen. Tavoitteen saavuttaminen riippuu siitä, kykeneekö EU:n maitoala sopeuttamaan tuotteidensa hinnan ja laadun kysyntään maailmanmarkkinoilla. 61. Ollakseen kilpailukykyisiä EU:n hintojen täytyy lähentyä maailmanmarkkinahintoja, jotka ovat alhaisempia rakenteellisista syistä. On syytä pitää mielessä, että vuodesta 2003 lähtien hintojen laskua on osin tasapainotettu suorilla tuilla ja lisämaksuilla. Sääntelyn purkaminen lisää voin ja maitojauheen maailmanmarkkinoiden vaikutusta EU:n tuottajahintoihin. Hintojen lähentymisen vuoksi rakenneuudistus jatkuu vääjäämättä, sillä tuotantorakenteet ovat EU:ssa yhä hyvin erilaiset kuin yhteisöön kuulumattomien kilpailijoiden (ks. kohta 37). Sitä vastoin EU-15:n maitotilojen tuotto ei suoraan riipu karjakoosta [69]. Tuottavat tilat eivät aina ole suurimpia, vaan niiden eläintiheys ja tuotos ovat suuria ja vuosityöyksikkö pieni. 62. Vaikka EU on suurin juustonviejä, se myy yhä maailmanmarkkinoille enimmäkseen perushyödykkeitä, kuten maitojauhetta ja voita (tiedot vuodelta 2008). Aiemmin näiden tuotteiden valmistajat EU:ssa olivat kilpailukykyisiä ainoastaan silloin, kun maailmanmarkkinahinnat olivat korkeat. Jotta merkittävien osuuksien pitäminen maailmanmarkkinoilla olisi mahdollista, juuston ja muiden korkean lisäarvon tuotteiden tuottajien on oltava näkyvämmässä asemassa. Tämä vastaa myös sääntelyn purkamiskehityksen tavoitetta lisätä nimenomaan markkinasuuntautuneisuutta. Päätelmät ja suositukset 63. EU:n maitoalan politiikalla on pyritty lukuisiin monitahoisiin tavoitteisiin. Sillä on haluttu muun muassa tasapainottaa markkinoita, vakauttaa maidon ja maitotuotteiden hintoja, taata tuottajille kohtuullinen elintaso ja parantaa EU:n maitotuotteiden kilpailukykyä kansainvälisillä markkinoilla. Tilintarkastustuomioistuin selvittää kertomuksessaan, missä määrin nämä tavoitteet on saavutettu, ja kiinnittää huomion tiettyihin hyvin tärkeisiin seikkoihin, jotka on otettava lukuun EU:n maitoalan markkinoiden sääntelyä purettaessa. Markkinoiden tasapaino 64. EU:n maitoalan politiikka on vuodesta 1984 alkaen perustunut maitokiintiöihin, joilla on alusta lähtien rajoitettu tuotantoa tiukasti. Kiintiöt olivat kuitenkin kauan liian suuret verrattuna markkinoiden vastaanottokykyyn. Kansalliset enimmäismäärät vahvistettiin aiempien tuotantolukujen perusteella, ja tiettyjen maiden (etenkin Italian) kiintiöt ovat systemaattisesti ylittyneet. 65. Kiintiöjärjestelmän oheisilmiönä oli siis hyvin pitkän aikaa se, että rakenteelliset ylijäämät saivat tukea. Maailmanmarkkinahinnat nousivat jyrkästi vuoden 2006 lopussa ja vuonna 2007, minkä vuoksi ylijäämistä päästiin ensimmäistä kertaa lähes kokonaan. Tilannetta ei kuitenkaan voitu pitää pysyvänä, kuten ylijäämien ilmaantuminen uudelleen vuosina 2008 ja 2009 osoittaa. 66. Kiintiöiden lakkauttamisen myötä sääntelystä vapautuneilla markkinoilla tuotanto on yhä suhteellisen joustamatonta, eivätkä tuottajat välttämättä kykene sopeutumaan kysynnänvaihteluihin riittävän nopeasti. Neuvosto päätti säilyttää julkisen intervention "turvaverkkona". Koska turvaverkko perustuu melko vähäisiin määriin, siitä saatava hyöty saattaa kuitenkin osoittautua oletettua vähäisemmäksi, eikä se välttämättä vastaa niitä huomattavia ylijäämiä, joista EU voi joutua huolehtimaan merkittävässä kriisitilanteessa. Suositus 1 Komission olisi jatkossakin seurattava maidon ja maitotuotteiden markkinoiden kehitystä ja huolehdittava siitä, että maitoalan sääntelyn purkaminen ei johda uuteen ylituotantotilanteeseen. Muutoin komission tavoite pitää sääntely minimitasolla (turvaverkkona) voi nopeasti osoittautua mahdottomaksi. Maidon hinta 67. Viitehintojen ja kiintiöiden vahvistaminen on mahdollistanut hyvin vakaat nimellishinnat 20 viime vuoden ajan. Kun otetaan huomioon inflaatio, reaalihintojen voidaan kuitenkin havaita laskeneen tänä aikana huomattavasti ja tuottajien saaman tuoton niin ollen pienentyneen merkittävässä määrin. Tuottoon on kohdistunut lakkaamaton paine – tehokkuutta ja tuottavuutta olisi jatkuvasti parannettava. Tehottomimmat tuottajat joutuvat pois markkinoilta, joskin tämän ilmiön vaikutuksia on tietyissä tapauksissa voitu lieventää kiintiöiden myynnillä. Maidon ja maitotuotteiden kuluttajahintojen kehitys ei välttämättä kuvasta tuottajahintojen muutoksia. Suositus 2 Tilintarkastustuomioistuin on tietoinen siitä, että elintarvikealan hinnanmuodostus on erityisen monimutkainen prosessi. Se katsoo kuitenkin, että komission olisi säännöllisesti seurattava hinnanmuodostusta. Komission ja jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että jalostus- ja jakeluyritysten keskittyminen ei tee maidontuottajista pelkkiä hinnanottajia eikä rajoita lopullisten kuluttajien mahdollisuuksia hyötyä tasapuolisesti hinnan alentumisesta. Tuottajien tulot 68. Maataloustulo on yleisesti ottaen laskenut, mutta maidontuottajien tulot ovat säilyneet keskimäärin hieman korkeampina kuin muiden maataloustuottajien. Rakenteiden sopeuttaminen mahdollistaa maidontuottajien keskimääräisen tilastollisen tulon ylläpitämisen. Maitotilojen lukumäärä puolittui EU-15-jäsenvaltioissa vuosina 1995–2007. 69. Tuotanto keskittynee edelleen, ja keskittyminen saattaa jopa kiihtyä, kun tuotanto vähenee tai häviää muita heikommassa asemassa olevilta alueilta ja siirtyy intensiivisen maatalouden alueille. Tämä kehityssuunta voi osoittautua haitalliseksi ympäristölle sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden yhteiskuntarakenteille, sillä näillä alueilla maidontuotanto on yksi harvoista mahdollisista maataloustuotannon muodoista. Suositus 3 Maitoalalla aiemmin sovellettu hintatuki samoin kuin nykyinen suora tulotuki ovat molemmat käytännössä olleet alueellisesti ja sosiaalisesti kohdentamattomia tukimuotoja [70]. Maidontuotanto on tärkeää maatalouden taloudellisen merkityksen ja maaseudun aluesuunnittelun näkökulmasta. Siksi tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että komissio pohtisi entistä perusteellisemmin strategioita, joilla: - ratkaistaan erityisongelmat niillä alueilla, joilla maidontuotanto on haavoittuvaa (etenkin vuoristoalueilla) - otetaan huomioon seuraukset, joita maidontuotannon maantieteellisestä keskittymisestä aiheutuu ympäristölle. Kilpailukyky maailmanmarkkinoilla 70. EU:n osuus maitotuotteiden maailmanmarkkinoista on jatkuvasti kutistunut vuoden 1984 jälkeen. Maitoalan sääntelyn purkamiseen pyrkivän nykyisen kehityksen keskeinen tavoite on EU:n tuottajien kilpailukyvyn parantaminen. Maailman kauppajärjestössä tehtyjen sopimusten mukaisesti EU:n vientitukia maitotuotteille on viime vuosina huomattavasti vähennetty. 71. Maitotuotteiden maailmanmarkkinat koostuvat suurimmaksi osaksi perushyödykkeistä, kuten maitojauheesta ja voista. Näiden tuotteiden valmistajat EU:ssa ovat olleet kilpailukykyisiä ainoastaan maailmanmarkkinahintojen ollessa korkeat. Muulloin ne ovat vieneet tuotteitaan yhteisön talousarviotuen avulla. 72. Kysyntä maailmamarkkinoilla on kasvanut huomattavasti viime vuosien ajan, mutta on nyt kääntynyt laskuun. Siksi komissio on vuonna 2009 aktivoinut uudelleen vientituet, joiden taso oli asetettu nollaan vuonna 2007. Tätä ratkaisua ei kuitenkaan voida soveltaa keskipitkällä aikavälillä, jos parhaillaan käytävissä, maailmankaupasta tehtyjä sopimuksia koskevissa neuvotteluissa päädytään poistamaan vientituet. Viennin tuleva kehitys riippuu kysynnästä maailmanmarkkinoilla sekä EU:n teollisuuden kyvystä vastata tähän kysyntään. Suositus 4 EU:n maitoalan kannalta maailmanmarkkinat ovat jatkossakin toissijainen markkina-alue, jolle tuottajat pääsevät vain maailmanmarkkinahintojen ollessa korkeat. Ainoastaan juuston ja muiden korkean lisäarvon tuotteiden tuottajat voivat saada pitkäaikaisia markkinaosuuksia. Näin ollen komission ja jäsenvaltioiden olisi välttämättä edelleen pyrittävä uudelleensuuntaamaan maidontuotantoa – ensisijaisesti vastaamaan EU:n sisämarkkinoiden tarpeisiin ja sen lisäksi tuottamaan juustoja ja muita korkean lisäarvon tuotteita, joita voidaan viedä ilman talousarviotukia. Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 23. heinäkuuta 2009 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Kansainvälinen meijeriliitto, Production of cow milk (2007), http://www.fil-idf.org. Euroopan komissio, maatalouden pääosasto, L'agriculture dans l'Union européenne – Informations statistiques et économiques 2008. [2] Ernst and Young, OCM viande bovine. Évaluation des mesures de marché dans le secteur de la viande bovine. Loppuraportti, joulukuu 2007. [3] Kansainvälinen meijeriliitto, Production of cow milk (2007), http://www.fil-idf.org. [4] Eurostat, tiedot vuodelta 2006. [5] Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 33 artiklan mukaan yhteisen maatalouspolitiikan tavoitteena ona)lisätä maatalouden tuottavuutta edistämällä teknistä kehitystä sekä varmistamalla, että maataloustuotantoa kehitetään järkiperäisesti ja että tuotannontekijöitä, varsinkin työvoimaa, hyödynnetään parhaalla mahdollisella tavalla;b)taata näin maatalousväestölle kohtuullinen elintaso erityisesti lisäämällä maataloudessa työskentelevien henkeä kohti laskettuja tuloja;c)vakauttaa markkinat;d)varmistaa tarvikkeiden saatavuus;e)taata kohtuulliset kuluttajahinnat. [6] Tilintarkastustuomioistuin on käsitellyt tätä kysymystä esimerkiksi erityiskertomuksessaan nro 2/99, joka koskee yhteisen maatalouspolitiikan uudistuksen vaikutuksia vilja-alaan (EYVL C 192, 8.7.1999). Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan yhteisön toimielinten on tavoitteisiin pyrittäessä huolehdittava näiden tavoitteiden jatkuvasta yhteensovittamisesta, mikä voi olla välttämätöntä sen vuoksi, että erikseen tarkasteltuina tavoitteet saattavat olla keskenään ristiriitaisia. Toimielimet voivat kuitenkin antaa jollekin näistä tavoitteista väliaikaisesti sen etusijan, jota päätöksen kohteena olevat taloudelliset seikat tai olosuhteet edellyttävät. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-311/90, Jozef Hierl v. Hauptzollamt Regensburg, 19. maaliskuuta 1992 antama tuomio, 13 kohta, Kok. 1992, s. I-02061. [7] Neuvoston asetus (EY) N:o 1255/1999, annettu 17 päivänä toukokuuta 1999, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä, johdanto-osan 3 ja 9 kappale (EYVL L 160, 26.6.1999, s. 48); neuvoston asetus (EY) N:o 1234/2007, annettu 22 päivänä lokakuuta 2007, maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus), johdanto-osan 19, 36, 43 ja 60 kappale (EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1). [8] Asetus (EY) N:o 1255/1999, johdanto-osan 2, 5, 9 ja 25 kappale; asetus (EY) N:o 1234/2007, johdanto-osan 10, 19, 43 ja 60 kappale. [9] Asetus (EY) N:o 1255/1999, johdanto-osan 2 kappale; asetus (EY) N:o 1234/2007, johdanto-osan 10 kappale. [10] Euroopan yhteisöjen perustamissopimus, 33 artiklan 2 kohdan b alakohta. [11] Asetus (EY) N:o 1255/1999, johdanto-osan 4 kappale; asetus (EY) N:o 1234/2007, johdanto-osan 16 kappale. [12] Asetus (EY) N:o 1255/1999, johdanto-osan 4 kappale; asetus (EY) N:o 1234/2007, johdanto-osan 10 kappale. [13] Neuvoston asetus (ETY) N:o 856/84, annettu 31 päivänä maaliskuuta 1984, maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä annetun asetuksen (ETY) N:o 804/68 muuttamisesta (EYVL L 90, 1.4.1984, s. 10). [14] Hintatukimekanismia heikensivät maidon tavoitehinnan poisto, interventiohintojen alentaminen, kansallisten kiintiöiden nosto 1,5 prosentilla sekä se, että kiintiön ylittämisestä tuottajille aiheutuvaa lisämaksua pienennettiin asteittain. [15] Asetus (EY) N:o 1234/2007. [16] Maidon ja maitotuotteiden yhteiseen markkinajärjestelyyn liittyi alun perin tuontimaksu, joka perustui niin kutsuttuun kynnyshintaan. Järjestelmä lakkautettiin vuonna 1995 (GATT-sopimukset 15. joulukuuta 1993), ja tilalle tulivat kiinteät tullit. [17] Neuvoston asetus (EY) N:o 1782/2003 (EUVL L 270, 21.10.2003, s. 1), 95–97 artikla. [18] Asetus (EY) N:o 1782/2003, 47 artiklan 2 kohta. [19] Lukuun ottamatta Maltaa ja Sloveniaa, jotka päättivät alkaa soveltaa vuodesta 2007 alkaen alueellisella tasolla tavanomaista tilatukijärjestelmää. [20] Komission vastaukset maitokiintiöitä koskevaan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen nro 6/2001. [21] Menot, jotka liittyvät budjettikohtiin 050212, 05030216 ja 05030217. [22] OECD totesi vuonna 2004, että lypsylehmäpalkkiot voivat vain heikentää veronmaksajien "hyvinvointia". Analyse de la réforme de la PAC de 2003, OECD, Pariisi, 2004. [23] Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraaviin organisaatioihin: - Euroopan meijeriteollisuuden yhdistys (EDA), joka edustaa Euroopan maitoteollisuutta EU:n toimielimissä ja kansainvälisissä järjestöissä, kuten Maailman kauppajärjestössä ja Codex Alimentarius -komissiossa; - COPA-COGECA: EU-maiden tuottajajärjestöjen keskusjärjestö (COPA) ja EU-maiden maatalouden osuustoimintajärjestöjen keskusjärjestö (COGECA) ajavat osuuskuntien ja eurooppalaisten viljelijöiden poliittisia etuja Euroopan unionissa; - Institut für Ökonomie der Ernährungswirtschaft (elintarviketeollisuutta käsittelevä instituutti); - IFCN (International Farm Comparison Network, kansainvälinen tilojen vertailuverkosto); - Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestö (OECD).Tarkastajat osallistuivat myös kahteen maitoalan tulevaisuutta käsittelevään seminaariin: International Management Forum Milk (Riika) sekä World Dairy Summit (maailmanlaajuinen maitoalan huippukokous) 2007 (Dublin), sekä tiedotus- ja keskustelutilaisuuksiin, joita komissio on järjestänyt yhteistä maatalouspolitiikkaa koskevan vuoden 2008 terveystarkastuksen puitteissa. [24] Tanska ei kuitenkaan käyttänyt kiintiötään kokonaisuudessaan markkinointivuonna 2007/2008. [25] Euroopan komissio, pääosasto VI, Situation et perspectives du secteur laitier. PAC 2000, valmisteluasiakirja, huhtikuu 1997. AND-International/ABTQ. Maito- ja maitotuotealan ja kiintiöitä koskevan asetuksen arviointi Évaluation de l’OCM "Lait et produits laitiers" et du règlement "Quotas", loppuraportti, maaliskuu 2002. [26] Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus nro 6/2001 maitokiintiöistä (EYVL C 305, 30.10.2001). [27] Euroopan komissio, maitokiintiöitä koskeva kertomus, komission valmisteluasiakirja, (SEC(2002) 789 lopullinen, 10.7.2002). [28] Komission vastaukset maitokiintiöitä koskevaan erityiskertomukseen nro 6/2001. [29] Asetus (EY) N:o 1234/2007, johdanto-osan 19, 43 ja 60 kappale. [30] Nimellishinta ja käypä hinta sisältävät monetaarisen inflaation vaikutuksen; reaalihinnasta monetaarisen inflaation vaikutus on poistettu. [31] Hintojen epävakaisuudella on taipumus vähentyä kiintiöihin perustuvissa järjestelmissä. Ks. muun muassa Boussard, J.M., "Price risk management instruments in agricultural and other unstable markets", FEA Thursday seminar, São Paulo, lokakuu 2003. [32] Euroopan komissio, maidon ja maitotuotteiden hallintokomitean tilastot, jäsenvaltioiden toimittamat tiedot (22. tammikuuta 2009). [33] Maidontuotannossa lyhyen aikavälin hinnanmuutokset heijastelevat kausivaihteluita, joten hintavakautta jäsenvaltioissa mitataan vuotuisen keskimääräisen tuottajahinnan muutosten avulla. Sen sijaan absoluuttisiin lukuihin perustuvien hintatietojen, jotka jäsenvaltiot toimittavat Eurostatille, luotettavuus vaihtelee, eikä niiden perusteella ole mahdollista laskea painotettua keskihintaa, joka olisi tilastollisesti edustava. Siksi hintakehitys EU:ssa on tässä syntetisoitu painottamalla suurimpien tuottajajäsenvaltioiden indeksejä. [34] Euroopan komissio, maatalouden pääosasto, Les conséquences de l’évolution des prix des produits agricoles sur les consommateurs, asiakirja CM/WM/PB D(2007) 34703, 13.11.2007. [35] Tiedot eivät ole täysin vertailukelpoisia. Kaaviossa 8 on yhteenveto tuottajahinnan kehityksestä viidessä keskeisessä tuottajajäsenvaltiossa (EU-15). Kaaviossa 11 on otettu huomioon myös munat, minkä lisäksi siinä kuvataan kulutusta koko EU:ssa, jonka väestömäärä ja -rakenne ovat tarkasteltavana ajankohtana muuttuneet merkittävästi. [36] Elintarvikeketjussa kytkeytyy toisiinsa kolme talouden osa-aluetta: maatalous, elintarviketeollisuus ja vähittäiskauppa. [37] Belgiassa tehdyn tutkimuksen mukaan maataloustuotteen arvo muodostaa vain 30–40 prosenttia maitotuotteiden kuluttajahinnoista. Évolution récente des prix et des coûts dans la filière du lait, Service public fédéral Économie, Bryssel, 2008. Muiden lähteiden mukaan vastaava luku olisi Gouda- ja Cheddar-tyyppisten juustojen kohdalla noin 50 prosenttia (ks. etenkin Euroopan komissio, Les conséquences de l’évolution des prix des produits agricoles sur les consommateurs, s. 22). [38] Euroopan 15 suurimman kauppaketjun liikevaihto vastaa yhteensä noin 77:ää prosenttia Euroopan elintarvikemarkkinoiden liikevaihdosta. Lähde: Euroopan komissio, Développement rural dans l’Union européenne - Informations statistiques et économiques - Rapport 2008. [39] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle: Elintarvikkeiden hinnat Euroopassa, KOM(2008) 821 lopullinen, 9.12.2008. [40] Gouin, D-M., La gestion de l’offre dans le secteur laitier, un mode de régulation toujours pertinent, Lavalin yliopisto, toukokuu 2006. [41] Maatalouden kirjanpidon tietoverkon tiedot eivät kuitenkaan ole edustavia koko maitoalan kannalta, koska tietoverkkoon kuuluvia erikoistuneita maitotiloja on vain 60 prosenttia (EU-15) ja 25 prosenttia (EU-25) tiloista, joilla on ainakin yksi lypsylehmä. Vuonna 2006 maatalouden kirjanpidon tietoverkkoon kuului 78 prosenttia EU-25:n erikoistuneista maitotiloista (Eurostat, Maatilojen rakennetutkimus 2007). [42] FADN, OTEX 41 (nautaeläimet – maito). Ks. myös Euroopan komissio, maatalouden pääosasto G3, Milk margins in the European Union, 2004. [43] Maatalouden kirjanpidon tietoverkkoon (muuttuja SE605) kirjataan kaikenlaiset kansalliset ja EU:n myöntämät tuet (yhteisen maatalouspolitiikan ensimmäisestä tai toisesta pylväästä sekä tuotantomääriin sidottu ja tuotantomääristä riippumaton tuki). Se ei kuitenkaan sisällä investointitukia. [44] Eurostat, Vaches laitières - Nombre d'exploitations et effectif selon la SAU et l'effectif de vaches laitières de l'exploitation en 2005. [45] FAO, Perspectives de l’alimentation, kesäkuu 2008 ja marraskuu 2008. [46] Lähde: ZMP. [47] Euroopan komissio, tiedot otettu useista Maatalouden tilanne Euroopan unionissa -kertomuksista. Taulukon 3 osalta on huomattava, että unionin peräkkäiset laajentumiset ovat vaikuttaneet EU:n osuuteen maitotuotteiden maailmanmarkkinoista: jokainen laajentuminen on automaattisesti kasvattanut unionin sisäistä kauppaa ja pienentänyt vientilukuja. [48] Asetus (EY) N:o 1234/2007, johdanto-osan 77 kappale. [49] Tähän ryhmään kuuluvat etenkin täysmaitojauhe, tiivistemaito, kulutusmaito ja tuoremaitotuotteet. [50] Institut d’économie industrielle (IDEI, Toulousen yliopisto), Analyse économique des impacts de la sortie du système de quotas laitiers dans l’UE, maaliskuu 2008, s. 5. [51] Komiteamenettelyn mukaisesti komissio hallinnoi maitoalan politiikkaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa maidon ja maitotuotteiden hallintokomiteassa. [52] Voin interventiohinta laski seitsemän prosenttia heinäkuussa 2004, 7,5 prosenttia heinäkuussa 2005, 8,1 prosenttia heinäkuussa 2006 ja 5,1 prosenttia heinäkuussa 2007. Rasvattoman maitojauheen interventiohinta laski viisi prosenttia heinäkuussa 2004, 5,3 prosenttia heinäkuussa 2005 ja 5,5 prosenttia heinäkuussa 2006. [53] Komission kertomus neuvostolle, Maitoalan markkinanäkymät, KOM(2007) 800 lopullinen. [54] YMP:n terveystarkastusta käsittelevä sopimus, 20. marraskuuta 2008, http://ec.europa.eu/agriculture/healthcheck. [55] Neuvoston asetus (EY) N:o 248/2008, annettu 17 päivänä maaliskuuta 2008, asetuksen (EY) N:o 1234/2007 muuttamisesta kansallisten maitokiintiöiden osalta (EUVL L 76, 19.3.2008, s. 6). [56] Rasvapitoisuusmääräysten helpottaminen vastaisi yhteisön maitokiintiön nostamista 1,5–1,7 prosenttia (esimerkiksi +0,9 prosenttia Ranskan, +2,2 prosenttia Tanskan ja +3,4 prosenttia Alankomaiden osalta), Chambres d’agriculture de Normandie, Bilan de santé de la PAC – Expertise technique, marraskuu 2008. [57] Euroopan komissio, CAP Health Check, Impact Assessment Note no 6, asiakirja D(2008) MK / 15332, 20. toukokuuta 2008. [58] Institut d’économie industrielle, Analyse économique des impacts de la sortie du système de quotas laitiers dans l’UE, maaliskuu 2008.OECD, Direction de l’alimentation, de l’agriculture et des pêcheries ja Direction des échanges, An analysis of dairy policy reform and trade liberalisation. Trade and economic effects of milk quota systems.COM/AGR/TD/WP(2004)19/FINAL, http://ww.oecd.org/dataoecd/1/37/34456378.pdf. Langley, S., Somwaru, A. ja Normile, M.A., USDA, Trade liberalization in international dairy markets. Estimated impacts, Economic report research number 16, helmikuu 2006.Consortium INRA-Université de Wageningen, Study on the impact of future options for the Milk Quota system and the common market organisation for milk and milk products (Tutkimus maidon kiintiöjärjestelmän sekä maito- ja maitotuotealan yhteisen markkinajärjestelyn tulevaisuuden vaihtoehtojen vaikutuksesta), kesäkuu 2002.INRA-ESR, "Quelle politique laitière pour l’Europe? Sortir du régime des quotas laitiers? Paramètres à considérer et illustration dans le cas français", Journée lait du département Économie et sociologie rurales de l’Institut national de la recherche agronomique (INRA), Pariisi, 8. lokakuuta 2001. [59] Euroopan unionissa maidontuotannon kasvu yhdellä prosentilla merkitsee tuottajahinnan laskua 3–4 prosentin verran (ks. Institut d’économie industrielle, Analyse économique des impacts de la sortie du système de quotas laitiers dans l’UE, s. 47). [60] EU:n maitoala on erityisen moniulotteinen, ja sen kehitys riippuu lukuisista muuttujista, joiden yhteisvaikutuksia on vaikea ennakoida. Eri mallit voivat osoittautua virheellisiksi jopa suurten linjojen ennustamisessa, kuten voitiin havaita siitä, että hinnat eivät kehittyneet odotetulla tavalla vuoden 2003 uudistuksen jälkeen. [61] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle: Elintarvikkeiden hinnat Euroopassa. KOM(2008) 821 lopullinen, 9.12.2008. [62] Vastaavuuskertoimet: 1 kg voita vastaa 20,5:tä litraa maitoa ja 1 kg rasvatonta maitojauhetta vastaa 11:tä litraa maitoa. [63] Euroopan komissio, Development in the structure of the agricultural sector, TV D(2007), 27. maaliskuuta 2007. [64] Chatellier, V. ja Delattre, F., Les soutiens directs et le découplage dans les exploitations agricoles de montagne, Économie rurale nro 288/heinäkuu-elokuu 2005. [65] Euroopan komissio, Développement rural dans l’Union européenne - Informations statistiques et économiques - Rapport 2008, joulukuu 2008. [66] Hintojen lasku saattaa vaikuttaa ensimmäiseksi uusien jäsenvaltioiden hyvin pieniin tuottajiin, jotka pääsivät markkinoille maitokiintiöiden avulla. [67] Komission vastaukset maitokiintiöistä annettuun tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomukseen nro 6/2001. [68] Neuvoston päätös 2009/61/EY, tehty 19 päivänä tammikuuta 2009, maaseudun kehittämistä koskevista yhteisön strategisista suuntaviivoista (ohjelmakausi 2007–2013) tehdyn päätöksen 2006/144/EY muuttamisesta (EUVL L 30, 31.1.2009, s. 112). [69] Suurtuotannon haitoista puhutaan silloin, kun tuotannon kasvu ei enää laske keskimääräisiä tuotantokustannuksia. Näin käy silloin, kun tiettyjen tuotantopanosten tarjonta on rajallista, eikä sitä voida helposti nostaa tehokkuuden edellyttämälle tasolle. Tämä voi johtua toimintaympäristön puutteista (ilmasto tai pinnanmuodostus) tai siitä, että tuottaja ei ole yhtä tehokas kuin muut. Ks. MacDonald, James M., O’Donoghue, Erik J., McBride, William D., Nehring, Richard F., Sandretto, Carmen L. ja Mosheim, Roberto, Profits, costs and the changing structure of dairy farming. United States Department of Agriculture. Economic Research Report No 47, syyskuu 2007. [70] Sen jälkeen kun tilatukijärjestelmä otettiin käyttöön vuonna 2005, jäsenvaltioilla on ollut paremmat mahdollisuudet kohdentaa suoraa tukea alueellisen mallin mukaisesti tietyille alueille. Maitopalkkion ja maidon lisämaksun irrottaminen tuotannosta ei kuitenkaan käytännössä ole johtanut siihen, että tukea olisi suunnattu aiempaa enemmän niille tuottajille, jotka toimivat muita heikommassa asemassa olevilla alueilla. Irrottamisen tuloksena kaikissa EU-15 -jäsenvaltioissa on myönnetty maitokiintiöiden haltijoille erityisiä tukioikeuksia tai suurennettu kiintiöiden haltijoilla jo olleiden tukioikeuksien yksikköarvoa. -------------------------------------------------- LIITE I EU:N MAIDONTUOTANTO JA KULUTUS Lähteet: 1) Cronos, 2) komissio: jäsenvaltioiden vastaukset neljännesvuosittain tehtävään kyselyyn ja 3) komissio: January 2009 dairy monthly. (tuhansina tonneina) | | 1984 EU-15 (1) | 1994 EU-15 (1) | 2004 EU-25 (2) | 2008 EU-27 (2) | Lehmänmaidon tuotanto | 136247 | 120179 | 136752 | 150647 | Toimitukset | 123588 (91 %) | 111515 (93 %) | 124928 (91 %) | 134346 (89 %) | Kulutusmaidon tuotanto | 26449 | 30320 | 31942 | 32120 | Vointuotanto | | | | | Teollinen valmistus | 2622 | 1799 | 1979 | 2072 | Yhteensä | 2 657 | 1 817 | 2 015 | 2 167 | Voin kulutus | 1893 | ei tietoja | 1973 | 1882 | Juustontuotanto | | | | | Teollinen valmistus (lehmänmaidosta) | 4508 | 5650 | 7399 | 8163 | Yhteensä | 4 882 | 6 168 | 8 341 | 9 547 | Juuston kulutus | 4201 | ei tietoja | 8024 | 7748 | Maitojauhetuotanto | | | | | Rasvaton maitojauhe | 2364 | 1232 | 891 | 928 | Vähärasvainen + täysmaitojauhe | 867 | 1 001 | 870 | 864 | Piimäjauhe | 52 | 52 | 73 | 70 | Yhteensä | 3283 | 2285 | 1834 | 1862 | Rasvattoman maitojauheen kulutus | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | 660 (3) | Kondensoidun maidon ja maitotiivisteen tuotanto | 1645 | 1284 | 1188 | 1138 | Kaseiini- ja kaseinaattituotanto | 127 | 111 | 122 | 137 | -------------------------------------------------- LIITE II PERUSTIETOJA EU:N LYPSYKARJATALOUDESTA Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin, Eurostatin toimittamien tietojen perusteella. | Lehmien määrä (1 000) | Maidontuottajien määrä (1 000) | | Karjan keskikoko (lehmiä/tuottaja) | Tuotos lypsylehmää kohti (kg) | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | 1985 | 1995 | 2005 | 2007 | Belgia | 951,19 | 683,80 | 549,33 | 523,70 | 44,58 | 22,05 | 15,18 | 13,32 | | 21,34 | 31,02 | 36,19 | 39,32 | 3990,79 | 4935,65 | 5622,55 | 5490,44 | Tanska | 913,00 | 714,00 | 564,27 | 545,42 | 31,77 | 16,39 | 6,51 | 5,38 | | 28,74 | 43,56 | 86,73 | 101,38 | 5584,88 | 6544,82 | 8218,64 | 8137,21 | Saksa | ei tietoja | 5229,40 | 4235,96 | 4076,38 | 369,00 | 209,42 | 110,37 | 101,07 | | ei tietoja | 24,97 | 38,38 | 40,33 | ei tietoja | 5470,42 | 6833,09 | 6721,96 | Kreikka | 218,91 | 185,00 | 167,92 | 150,00 | 73,42 | 28,00 | 9,78 | ei tietoja | | 2,98 | 6,61 | 17,17 | ei tietoja | 3499,34 | 4127,03 | 5000,00 | 4819,40 | Espanja | 1880,20 | 1281,00 | 1001,92 | 903,00 | ei tietoja | 114,60 | 42,39 | 37,29 | | ei tietoja | 11,18 | 23,64 | 24,22 | ei tietoja | 4800,62 | 6445,73 | ei tietoja | Ranska | 6506,10 | 4700,40 | 3883,84 | 3758,50 | 328,70 | 158,57 | 103,85 | 93,12 | | 19,79 | 29,64 | 37,40 | 40,36 | ei tietoja | 5406,56 | 6334,43 | 6344,43 | Irlanti | 1495,20 | 1220,79 | 1081,96 | 1058,21 | 76,70 | 42,10 | 23,82 | 21,32 | | 19,49 | 29,00 | 45,42 | 49,63 | 3894,13 | 4380,03 | 4631,79 | 6111,47 | Italia | 2804,00 | 2080,00 | 1860,18 | 1890,91 | 337,69 | 113,19 | 61,02 | 62,79 | | 8,30 | 18,38 | 30,48 | 30,11 | ei tietoja | 5046,73 | 5958,20 | 5581,96 | Luxemburg | 70,29 | 47,75 | 39,34 | 40,04 | 2,31 | 1,42 | 0,97 | 1,09 | | 30,42 | 33,63 | 40,72 | 36,73 | 4278,84 | 5625,13 | 6567,08 | 6450,25 | Alankomaat | 2333,00 | 1777,00 | 1433,20 | 1468,30 | 61,31 | 40,06 | 23,53 | 24,51 | | 38,06 | 44,36 | 60,91 | 59,91 | 5379,34 | 6356,22 | 7298,47 | 7247,40 | Itävalta | ei tietoja | 706,49 | 535,79 | 521,68 | ei tietoja | 90,73 | 54,58 | 49,45 | | ei tietoja | 7,79 | 9,82 | 10,55 | ei tietoja | 4173,02 | 5826,32 | 5074,15 | Portugali | ei tietoja | 384,00 | 287,29 | 272,66 | ei tietoja | 86,00 | 15,86 | 13,50 | | ei tietoja | 4,47 | 18,11 | 20,20 | ei tietoja | 4583,33 | 6361,56 | ei tietoja | Suomi | ei tietoja | 402,30 | 318,76 | 296,07 | ei tietoja | 32,36 | 16,94 | 14,39 | | ei tietoja | 12,43 | 18,82 | 20,57 | ei tietoja | 8212,78 | 7775,04 | 7744,07 | Ruotsi | ei tietoja | 481,70 | 393,26 | 369,65 | ei tietoja | 17,74 | 8,55 | 7,10 | | ei tietoja | 27,15 | 46,01 | 52,06 | ei tietoja | 6859,04 | 8206,20 | 8163,25 | Yhdistynyt kuningaskunta | 3256,47 | 2631,93 | 2065,07 | 1978,00 | 52,88 | 36,68 | 26,31 | 28,14 | | 61,58 | 71,76 | 78,49 | 70,29 | 4956,41 | 5578,63 | 7073,20 | 6899,29 | EU-15 | | 22525,56 | 18418,09 | 17852,52 | | 1009,32 | 519,65 | 472,47 | | | 22,32 | 35,44 | 35,24 | 4486,21 | 5396,16 | 6549,51 | ei tietoja | | | | | | | | | | | | | | | | | | | Tšekin tasavalta | ei tietoja | 713,00 | 440,50 | 416,52 | ei tietoja | ei tietoja | 6,78 | 5,62 | | ei tietoja | ei tietoja | 64,97 | 74,11 | ei tietoja | 4378,58 | 6434,91 | 6002,75 | Viro | ei tietoja | 185,40 | 115,23 | 107,84 | ei tietoja | ei tietoja | 9,21 | 6,08 | | ei tietoja | ei tietoja | 12,51 | 17,74 | ei tietoja | 3812,84 | 5927,50 | 5705,22 | Kypros | ei tietoja | 29,50 | 24,25 | 23,70 | ei tietoja | ei tietoja | 0,24 | 0,24 | | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | 98,75 | ei tietoja | 4711,86 | 5990,65 | 6079,32 | Latvia | ei tietoja | 291,90 | 172,36 | 182,32 | ei tietoja | ei tietoja | 50,90 | 43,69 | | ei tietoja | ei tietoja | 3,39 | 4,17 | ei tietoja | 3233,64 | 4356,37 | 3496,12 | Liettua | ei tietoja | 586,00 | 493,89 | 398,37 | ei tietoja | ei tietoja | 170,79 | 123,17 | | ei tietoja | ei tietoja | 2,89 | 3,23 | ei tietoja | 3087,88 | 4450,42 | 3330,36 | Unkari | ei tietoja | 390,00 | 286,83 | 265,43 | ei tietoja | ei tietoja | 16,25 | 12,17 | | ei tietoja | ei tietoja | 17,65 | 21,81 | ei tietoja | 5054,95 | 6767,51 | 5442,59 | Malta | ei tietoja | ei tietoja | 7,27 | 8,08 | ei tietoja | ei tietoja | 0,15 | 0,19 | | ei tietoja | ei tietoja | 49,12 | 42,53 | ei tietoja | ei tietoja | 5296,30 | 5340,79 | Puola | ei tietoja | ei tietoja | 2853,74 | 2767,78 | ei tietoja | ei tietoja | 727,10 | 651,05 | | ei tietoja | ei tietoja | 3,92 | 4,25 | ei tietoja | ei tietoja | 4328,07 | 3266,12 | Slovenia | ei tietoja | ei tietoja | 130,68 | 124,19 | ei tietoja | ei tietoja | 19,71 | 19,20 | | ei tietoja | ei tietoja | 6,63 | 6,47 | ei tietoja | ei tietoja | 5479,59 | 4525,34 | Slovakia | ei tietoja | ei tietoja | 193,20 | 177,22 | ei tietoja | ei tietoja | 13,46 | 11,54 | | ei tietoja | ei tietoja | 14,35 | 15,36 | ei tietoja | ei tietoja | 5538,47 | 5350,83 | EU-10 | | | 4717,95 | 4471,45 | | | 1014,58 | 872,95 | | | | 4,63 | 5,10 | | 3958,77 | 4830,06 | 3866,06 | | | | | | | | | | | | | | | | | | | Bulgaria | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | 335,90 | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | 2219,41 | Romania | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | 1572,90 | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | 1012,40 | | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | 1,55 | ei tietoja | ei tietoja | ei tietoja | 1168,03 | EU-2 | | | | 1908,80 | | | | | | | | | | | | | 1353,04 | --------------------------------------------------