KOMISSION KERTOMUS - Kaakkois-Euroopan vakautus- ja assosiaatioprosessi - Toinen vuosikertomus { SEK (2003) 339; SEK (2003) 340; SEK (2003) 341; SEK (2003) 342; SEK (2003) 343 }

Tiivistelmä

Komission toisessa vuosikertomuksessa arvioidaan huhtikuussa 2002 laaditun ensimmäisen vuosikertomuksen jälkeen tapahtunutta edistystä. Siinä vahvistetaan, että tavoitteena on alueen nykyistäkin tiiviimpi suhde Euroopan unioniin ja lopulta sen jäsenyys Euroopan unionissa, ja todetaan, että alueen vakautuksessa on saavutettu merkittäviä tuloksia.

Kertomuksessa tuodaan esiin myös, että uudistusprosessissa on todettu puutteita ja hidasta edistystä useilla aloilla ja monissa maissa. Maakohtaisissa kertomuksissa ja tässä kertomuksessa palataan usein siihen, että täytäntöönpanossa on saavutettu yleisesti katsoen vain heikosti tuloksia. Kertomuksessa yksilöidään tärkeimmät haasteet, ja komissio on yhä sitoutunut auttamaan maita näiden haasteiden voittamisessa. Maiden on ehdottomasti osoitettava aitoa poliittista tahtoa ja sitoutumista, jotta siirtymäprosessin, kehityksen ja Euroopan yhdentymisen tiellä yhä olevat esteet saataisiin poistettua.

Komissio hahmottelee kertomuksessa joitakin toimenpiteitä, joita voitaisiin harkita prosessin lujittamiseksi ja maiden lähentämiseksi unioniin tavalla, joka edistäisi Euroopan yhdentymistä koskevan yhteisen tavoitteen saavuttamista. Tämä on osoitus Euroopan unionin pysyvästä sitoutumisesta alueeseen. Aikataulu ja tahti, jolla alue voi yhdentyä täysin Euroopan unioniin, riippuu kuitenkin lopulta Länsi-Balkanin maista itsestään.

Serbian demokratiakehitystä rohkeasti edistäneen ja maan eristäytyneisyyden päättämiseen keskeisesti vaikuttaneen pääministeri Zoran Djindjicin traaginen murha on järkyttänyt aluetta ja kansainvälistä yhteisöä. Tämä rikos on muistutus menneisyyden vaikeasta perinnöstä ja samalla tarpeesta jatkaa hallituksen työtä vakautuksen, demokratiakehityksen ja uudistusten hyväksi entiseen tahtiin. Zoran Djindjicin vakaana tavoitteena oli pitää Serbia ja Montenegro tiellä kohti Euroopan unionia. Tässä kertomuksessa ja erillisessä Serbia ja Montenegroa koskevassa kertomuksessa tuodaan esiin ne uudistukset, joita tarvitaan hänen visionsa toteuttamiseksi. Komissio antaa Serbia ja Montenegron viranomaisille jatkossakin kaiken mahdollisen tuen näiden pyrkiessä torjumaan niitä voimia, jotka yrittivät vahingoittaa Serbian demokratiaa.

1. YLEINEN TILANNE

Kööpenhaminassa joulukuussa 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti Länsi-Balkanin viiden maan tavoitteen lähentyä Eurooppaa ja korosti jälleen kerran, että Euroopan unioni tukee päättäväisesti niiden pyrkimyksiä lähentyä Euroopan unionia mahdollisina ehdokasmaina. Vakautus- ja assosiaatioprosessi muodostaa yhä puitteet politiikalle, jolla näitä maita autetaan eteenpäin, ja koko kansainvälinen yhteisö ja kaikki alueen maat tunnustavat sen ja tukevat sitä. Se on liittymisstrategia, jossa Euroopan arvot, periaatteet ja normit otetaan käyttöön kyseisellä alueella siten, että nämä maat voivat aikanaan liittyä Euroopan unioniin. Prosessi ja sen avaamat tulevaisuudennäkymät toimivat Länsi-Balkanin uudistuksille kiintopisteenä samalla tavalla kuin liittymisprosessi on toiminut Keski- ja Itä-Euroopassa.

Tämän vuoden vuosikertomus osoittaa, että kaikki maat edistyvät tasaisesti. Edistystä tapahtuu useimmissa maissa kuitenkin hyvin hitaasti ja toisinaan enemmän kansainvälisen yhteisön tuen ja painostuksen ansiosta kuin maiden omasta halusta tai kyvystä hoitaa ja ohjata uudistusprosessia.

Maakohtaisissa kertomuksissa tuodaan esiin useita aloja, joilla yksittäisten maiden on tehtävä parannuksia ja uudistuksia, jotta ne voisivat tiivistää suhdettaan Euroopan unioniin. Komissio auttaa niitä jatkuvasti ylittämään siirtymäprosessin ja kehityksen tiellä olevia esteitä, joita ovat muun muassa hauraat instituutiot, heikot hallinnolliset valmiudet, oikeusvaltioperiaatteen puutteellinen soveltaminen ja yleisesti katsoen kehno täytäntöönpano.

Kertomuksissa osoitetaan myös vakautus- ja assosiaatioprosessin yhteys Euroopan unionin yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan. Yhtenä esimerkkinä siitä on Bosnia ja Hertsegovinassa hiljattain käynnistetty EU:n poliisioperaatio, jolla tuetaan oikeusvaltioperiaatteen vahvistamisen laajaa ohjelmaa ja siten täydennetään muita vakautus- ja assosiaatioprosessiin kuuluvia ohjelmia. Suunnitelmat, joiden mukaan entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa toteutetun Naton "Allied Harmony" -operaation jatko ja Bosnia ja Hertsegovinassa toimivien Naton johtamien vakautta valvovien SFOR-joukkojen toiminnan jatko siirretään EU:n vastuulle, ovat muita esimerkkejä vakautusponnisteluista, jotka edistävät pitkän aikavälin uudistus- ja assosiaatioprosessia.

Vakautus- ja assosiaatioprosessin tarkoituksena on auttaa alueen maita niiden siirtymävaiheessa, ja se on riittävän joustava, jotta siinä voidaan ottaa huomioon kunkin maan kehitystarpeet ja -taso, mutta EU ei voi tehdä työtä yksin. Prosessi pitäisi nähdä Euroopan unionin ja kyseisten maiden välisenä "sopimuksena". Komissio tutkii koko ajan tapoja, joilla prosessia ja sen välineitä voidaan parantaa ja tehostaa ja siten edetä tasaisesti Euroopan yhdentymisprosessissa. EU:n toimien tehostamiseen on kuitenkin liityttävä alueen maiden yhtä vahva poliittinen sitoutuminen tarpeellisten uudistusten täytäntöönpanoon. Molempien osapuolten on edistettävä Euroopan yhdentymistä.

Euroopan unioni on pohjimmiltaan arvojen unioni. Alueen hallitusten on kannatettava - ja ne yhä selkeämmin kannattavatkin - näitä arvoja, jotka liittyvät demokratiaan, oikeusvaltioperiaatteeseen, ihmisoikeuksien kunnioittamiseen, vähemmistöjen suojeluun ja markkinatalouteen. Se on niiden oman edun mukaista, ja alueen väestöt ansaitsevat sen. Arvot eivät kuitenkaan muutu hetkessä, ja meidän on annettava näille maille riittävästi aikaa ja samalla hyväksyttävä se, ettei vakautus- ja assosiaatioprosessi ole nopea lääke vaan pitkän aikavälin politiikka, jolla saadaan kestäviä tuloksia.

Toisen vuosikertomuksen menetelmät ja rakenne ovat pohjimmiltaan samat kuin ensimmäisen vuosikertomuksen, joka julkaistiin huhtikuussa 2002 [1]. Maakohtaisissa kertomuksissa tarkastellaan vuoden aikana tapahtunutta kehitystä, arvioidaan ensimmäisessä vuosikertomuksessa esitettyjen suositusten täytäntöönpanoa ja korostetaan painopistealueita, joihin on kiinnitettävä huomiota 12 seuraavan kuukauden aikana. Tässä "yhteenvetokertomuksessa" esitetään tiivistetysti alueen pääsuuntaukset ja jäljellä olevat haasteet, tarkastellaan alueellisesta näkökulmasta useita erityisiä aloja ja käsitellään kahden vakautus- ja assosiaatioprosessin tärkeimmän välineen - avustusohjelman (Cards [2]) ja kaupan toimenpiteiden (liite I) - johdonmukaisuutta ja täytäntöönpanoa. Vakautus- ja assosiaatiosopimusten täytäntöönpanoa arvioidaan sitten, kun ne ovat olleet voimassa niin pitkään, että tällainen arviointi voidaan toteuttaa. Liitteessä II esitetään tiivistelmät maakohtaisista kertomuksista.

[1] KOM (2002) 163 ja SEC (2002) 339-343.

[2] Yhteisön jälleenrakennus-, kehitys- ja vakautusapu.

1.1. Laajentuminen ja Länsi-Balkanin alue

Eurooppaa ei voida pitää täysin yhdentyneenä, ennen kuin siihen kuuluu myös sen kaakkoisosa. Laajentuessaan vuonna 2004 Euroopan unioni siirtyy fyysisesti lähemmäs Länsi-Balkania, aivan sen naapuriin. Neuvottelujen menestyksekäs päättäminen joidenkin alueen lähimpien naapureiden kanssa - joiden odotetaan liittyvän Euroopan unioniin toukokuussa 2004 - antaa uutta vauhtia Euroopan yhdentymisprosessille ja vaikuttaa siten voimakkaasti Länsi-Balkanin maihin. Sen pitäisi tehdä niiden omista tulevaisuudennäkymistä todellisia ja konkreettisia ja vahvistaa viestiä siitä, että raskas työ ja toisinaan tuskalliset uudistukset ja mukautukset, joita niiltä vaaditaan, ovat sen arvoisia. Riittävällä poliittisella tahdolla, kyvyllä toteuttaa uudistuksia ja Euroopan unionin ydinarvojen ja -periaatteiden tukemisella Länsi-Balkanin maat ovat seuraavina vuorossa, kukin omassa tahdissaan.

Länsi-Balkanin maille avautuva mahdollisuus lähentyä Euroopan unionia on nykytilanteessa äärimmäisen tärkeä asia ja osoitus siitä, että Euroopan unioni on valmis tukemaan alueen kansoja erittäin vaikeissa olosuhteissa. Thessalonikissa kesäkuussa 2003 järjestettävässä huippukokouksessa olisi tuotava esiin unionin vakaa pyrkimys turvata alueen maiden eurooppalainen tulevaisuus.

EU:n laajentumisella on käytännön tason seurauksia. Jotta uudet jäsenvaltiot voisivat täyttää yhteisön säännöstön mukaiset velvoitteensa ja liittymisneuvottelujen mukaiset sitoumuksensa, niiden on varmistettava korkea suojataso unionin ulkorajoilla sisäisen turvallisuuden takaamiseksi samalla, kun ne varmistavat kitkattomat ja nopeat rajanylitykset. Tämä edellyttää tiivistä yhteistyötä unionin tulevien eteläisten naapureiden kanssa. Tulevien ulkorajojen valvonnan nykyaikaistaminen vähentää odotusaikaa rajoilla, mikä on kaikkien matkustajien edun mukaista.

Laajentuminen johtaa väistämättä siihen, että viisumivapaus poistuu uusien jäsenvaltioiden ja Länsi-Balkanin maiden väliltä, lukuun ottamatta Kroatiaa, joka on sopinut viisumivapaudesta Schengen-maiden kanssa. Tämä on luonnollinen seuraus siitä, että ehdokasmaat alkavat soveltaa yhteisön viisumisäännöstöä.

Se, että rikollinen toiminta, laiton maahanmuutto ja muut uhkat kulkeutuvat Euroopan unioniin muun muassa Länsi-Balkanin kautta, vahvistaa tarvetta laajentaa lainvalvonnan alalla tehtävää yhteistyötä alueen maiden kanssa. Yhteistyö naapurissa olevien ehdokasmaiden kanssa, jotka pyrkivät panemaan täytäntöön yhteisön säännöstön, auttaa Balkanin alueen maita kehittämään uusia toimintatapoja ja taitoja.

Uudet jäsenvaltiot alkavat EU:hun liityttyään soveltaa Euroopan unionin yhteistä kauppapolitiikkaa. Samalla kun ehdokasmaiden ja EU:n ulkopuolisten maiden väliset kauppasopimukset puretaan, EU:n kansainväliset sopimukset ja yksipuolisuuteen perustuvat tullietuudet tulevat välittömästi voimaan uusissa jäsenvaltioissa. Yli 70 prosenttia Länsi-Balkanin alueen ulkomaankaupasta tullaan käymään laajentuneen unionin kanssa. Se, että EU:n alueelle myöntämät tullietuudet helpottavat markkinoille pääsyä enemmän kuin ehdokasmaiden nykyiset kauppajärjestelmät, tarjoaa suuria hyötyjä ja parantaa vientimahdollisuuksia. Laajentumisen odotetaan lisäksi vaikuttavan myönteisesti talouskasvuun uusissa jäsenvaltioissa, minkä vaikutusten odotetaan tuntuvan myös Länsi-Balkanin maissa esimerkiksi siten, että kauppa lisääntyy. Komissio jatkaa EU:n kyseisen alueen kanssa käymän kaupan seurantaa.

Kaiken kaikkiaan laajentumisprosessi tulee tehostamaan demokraattisten perinteiden leviämistä naapurimaihin esimerkiksi hallinnon, oikeuslaitoksen ja poliisityön aloilla, mikä puolestaan edistää oikeusvaltioperiaatteiden ja institutionaalisten valmiuksien vahvistamista Länsi-Balkanilla. Lisäksi ehdokasmailla on kullakin omat kokemuksensa siirtymävaiheesta ja yhdentymisestä EU:hun, ja jakamalla niitä ne voivat tarjota arvokasta apua Länsi-Balkanin maille. Tällaiset suuntaukset voivat vain parantaa mahdollisuuksia tiiviimpään yhdentymiseen EU:n kanssa.

Kroatian tasavalta esitti 21. helmikuuta 2003 hakemuksen EU:n jäseneksi Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 49 artiklan perusteella. Hakemus käsitellään sopimuksessa esitettyjen sääntöjen mukaisesti. Ensimmäiseksi neuvosto pyytää komissiota laatimaan alustavan lausunnon siitä, voidaanko liittymisneuvottelut aloittaa ja milloin ne aloitettaisiin.

Kööpenhaminassa vuonna 1993 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa vahvistettiin jäsenyyden edellytykset, niin sanotut Kööpenhaminan arviointiperusteet. Niiden mukaan ehdokasmaiden on turvattava:

"vakaat instituutiot, jotka takaavat demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen toteutumisen, ihmisoikeudet, vähemmistöjen oikeuksien kunnioittamisen ja vähemmistöjen suojelun",

"toimiva markkinatalous sekä kyky selviytyä kilpailun ja markkinavoimien paineista unionissa" ja

"kyky suoriutua jäsenyyden mukanaan tuomista velvoitteista poliittisen unionin sekä talous- ja rahaliiton tavoitteiden noudattaminen mukaan luettuna".

Myöhemmissä Eurooppa-neuvostoissa on korostettu, kuinka tärkeää on paitsi sisällyttää yhteisön säännöstö kansalliseen lainsäädäntöön myös varmistaa sen tosiasiallinen soveltaminen asianmukaisilla hallinnollisilla ja oikeudellisilla rakenteilla.

1.2. Yhteiset eurooppalaiset arvot ja normit

Vakautus- ja assosiaatioprosessi ja mahdollisuus tiivistää suhdetta Euroopan unioniin edellyttävät Länsi-Balkanin mailta uudistusten toteuttamista sekä eurooppalaisten arvojen ja normien omaksumista. Lähentyminen EU:hun asettaa niille suuria vaatimuksia.

Toukokuussa 2002 kokoontunut yleisten asioiden neuvosto ilmoitti, että vauhti, jolla kukin valtio etenee vakautus- ja assosiaatioprosessin eri vaiheiden läpi ottaen vastuun prosessista, riippuu kyvystä selviytyä tiiviimmän EU-assosiaation asettamista velvoitteista ja neuvoston 29. huhtikuuta 1997 määrittelemän ehdollisuuspolitiikan noudattamisesta. Nämä ehdot ovat yhä olennainen osa vakautus- ja assosiaatioprosessia ja ne on sisällytetty vakautus- ja assosiaatiosopimuksiin.

Ehtojen noudattamisen vaatimuksessa on eri asteita: sopimussuhteiden solmiminen edellyttää ehtojen tiukkaa noudattamista, kun taas rahoitustukea ja talousyhteistyötä voidaan harkita muunkinlaisen noudattamisen pohjalta. Myös avustusohjelmiin liittyy erityisiä ehtoja. Ne voivat olla esimerkiksi vaatimuksia toteuttaa uudistuksia tietyllä alalla, joka saisi sen jälkeen rahoitustukea.

Vuoden 1997 neuvoston päätelmissä asetettujen ehtojen noudattamisen astetta samoin kuin EU:n vaatimien uudistusten täytäntöönpanoa ja maiden hallinnollisia valmiuksia arvioidaan liitteenä olevissa maakohtaisissa kertomuksissa.

Tämänvuotisesta vuosikertomuksesta ilmenee, ettei edistyminen ole ollut optimaalista useilla aloilla (esim. täydellinen yhteistyö entistä Jugoslaviaa koskevan kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa ja talousuudistukset). Komissio pohtii parhaillaan, kuinka erilaisista arviointiperusteista, vertailuarvoista ja etenemissuunnitelmista saataisiin tehokkaita ja kuinka niiden täytäntöönpanoa voitaisiin tukea ja siten edistää uudistuksia. Vertailuanalyysiin tai etenemissuunnitelmiin perustuvat lähestymistavat voivat olla hyödyllisiä, mutta niiden oheen on laadittava selkeät ja ennakoitavat toimenpiteet tilanteisiin, joissa ehtoja ei täytetä tai tavoitearvoja ei saavuteta. Samalla edellytykset täyttäviä maita olisi edelleen tuettava konkreettisesti niiden pyrkimyksissä lähentyä Euroopan unionia. Tehokasta ehtojen asettamista on täydennettävä siten, että maita autetaan ja neuvotaan tarvittavien uudistusten toteuttamisessa, mikä edistää EU:n rakenteisiin yhdentymistä.

Edistyminen tulee riippumaan kyvystä ja poliittisesta tahdosta tarvittavien uudistusten toteuttamiseen ja yleisesti hyväksyttyjen sääntöjen ja normien täytäntöönpanoon ja noudattamiseen. Normit ovat ne demokraattiset normit, joita Euroopan neuvosto ja ETYJ puolustavat, ja talousuudistukset ovat ne, joita Maailmanpankki ja IMF haluavat.

1.3. Yleinen mielipide ja Euroopan unioni

Vaikka tiedot yleisestä mielipiteestä vaihtelevat maittain, väestön tuki suhteiden tiivistämiselle Euroopan unioniin on pysynyt korkeana, ja näkemykset EU:sta ovat yleisesti katsoen myönteisiä. On tärkeää, että alueen väestö ymmärtää Euroopan unionin Länsi-Balkanin alueella toteuttaman politiikan tehokkuuden ja pystyy ennen kaikkea havaitsemaan sen. Uudistusprosessin kannatus ja realistiset odotukset sen tuloksista edellyttävät, että vakautus- ja assosiaatioprosessi ymmärretään. Alueen historiallisia siteitä Eurooppaan ja paikallisen väestön halua yhdentyä Euroopan valtavirtaan voidaan hyödyntää uudistusten edistämisessä.

Neuvosto on laatinut strategian, jolla vahvistetaan toimien koordinointia ja toimista tiedottamista sekä parannetaan tietämystä EU:sta ja siitä, mitä se voi tarjota Länsi-Balkanin alueelle. Muidenkin on kuitenkin osallistuttava tähän tehtävään. Alueen maiden on tehtävä oma osuutensa siinä, että ne selittävät kansalaisilleen, mitä suhteiden tiivistäminen Euroopan unioniin tarkoittaa ja miten se toimii. Täten alue voisi myös lisätä omaa vastuutaan prosessissa.

2. LÄNSI-BALKANIN MAIDEN EDISTYMINEN VAKAUTUS- JA ASSOSIAATIOPROSESSISSA

2.1. Yleinen poliittinen kehitys

Länsi-Balkanin maat ovat tehneet paljon työtä vakautus- ja assosiaatioprosessin hyväksi. Vakaus on olennaisilta osilta saatu palautettua, turvallisuus on parantunut, kaikissa maissa on demokraattisesti valittu hallitus, alueella on tehty valtavasti jälleenrakennustyötä, suuri määrä pakolaisia ja siirtymään joutuneita henkilöitä on palannut kotiseuduilleen, useilla aloilla toteutetaan uudistuksia - näiden yhteisvaikutuksena luodaan perusta taloudelliselle, yhteiskunnalliselle ja institutionaaliselle kehitykselle, arkielämän normalisoitumiselle ja maiden asteittaiselle lähentymiselle Euroopan unioniin.

Tarkastelujakson tärkeisiin ja myönteisiin kehitysaskeliin kuuluvat selkeät merkit poliittisen vakauden lisääntymisestä Albaniassa, ja sen ansiosta maa on voinut lähentää suhteitaan Euroopan unioniin. Neuvosto hyväksyi lokakuussa 2002 neuvotteluohjeet vakautus- ja assosiaatiosopimuksen neuvottelemiseksi Albanian kanssa, ja neuvottelut käynnistettiin virallisesti tammikuun 2003 lopulla. Bosnia ja Hertsegovina on vienyt eteenpäin uudistuksia; se on muun muassa toteuttanut tärkeitä toimenpiteitä, joilla pyritään lisäämään hallintoelinten tehokkuutta ja yhdentymistä kaikilla tasoilla. EU:n etenemissuunnitelma saatiin olennaisilta osin valmiiksi syksyn aikana, ja komissio laatii aikanaan selvityksen, jossa arvioidaan, voidaanko Bosnia ja Hertsegovinan kanssa neuvotella ja tehdä vakautus- ja assosiaatiosopimus. Kroatia edistyy hyvin siirtymäprosessissaan, ja se on EU-jäsenyystavoitteensa mukaisesti hyväksynyt suunnitelman, jolla vakautus- ja assosiaatiosopimus pannaan täytäntöön nopeasti. Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa pannaan täytäntöön Ohridin sopimusta, ja väestönlaskenta on toteutettu juohevasti - halukkuus kompromissiratkaisujen löytämiseen on lisääntynyt, mikä osoittaa, että vakautuksen ja normalisoinnin prosessi on oikeilla raiteilla. Serbia ja Montenegrossa on toteutettu talousuudistuksia ja ryhdytty toimenpiteisiin perustuslaillista uudelleenjärjestelyä ja alueellisten suhteiden kehittämistä varten. Serbian hallitus on osoittanut vakaata ja rauhallista harkintaa reaktiossaan pääministeri Zoran Djindjicin salamurhaan. Kosovossa on jatkettu edistymistä siten, että keskitytään sen tulevan aseman sijasta vaatimusten täyttämiseen. Jos edistyminen Serbia ja Montengrossa jatkuu, komissio voinee laatia selvityksen siitä, voidaanko sen kanssa ryhtyä neuvottelemaan vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta.

Useat ensimmäisessä vuosikertomuksessa yksilöidyt kiireisiä toimia vaativat poliittiset, taloudelliset ja yhteiskunnalliset haasteet ovat kuitenkin vielä ennallaan, ja komissio auttaa jatkossakin maita kohtaamaan nämä haasteet ja toteuttamaan muut uudistukset, joita tiiviimpi suhde Euroopan unioniin edellyttää.

Maat noudattavat demokratian periaatteita. Hallintokulttuurissa ja demokraattisten instituutioiden alalla on kuitenkin yhä puutteita; esimerkiksi perustuslaillisia rakenteita ei aina kunnioiteta ja oikeuslaitokseen sekä tiedotusvälineisiin voidaan kohdistaa poliittista painostusta, mutta tässä on suuria eroja eri maiden välillä. Parlamentaariset rakenteet ovat kehittyneet, mutta parlamenttien ja parlamentaaristen elinten toimintaa vaikeuttavat yhä uudistusten hitaus, demokraattisen perinteen ja tehokkaiden menettelyjen puuttuminen, yleinen puute kokemuksesta ja teknisestä asiantuntemuksesta sekä taipumus politisoida parlamenttien hallintoa. Parlamentti- ja kunnallisvaaleja, joita on järjestetty viime vuosina useassa kyseisistä maista, on pidetty pohjimmiltaan vapaina ja rehellisinä, mutta äänestysprosentti on ollut yleensä matala, Serbia ja Montenegron presidentinvaaleissa jopa niin matala, ettei vaalitulosta ole voitu hyväksyä. Matala äänestysprosentti on monestakin syystä huolestuttava asia: se paljastaa pettymyksen tai epäluottamuksen poliittiseen järjestelmään ja tuo esiin rakenteellisia ongelmia, kuten Serbia ja Montenegrossa tarpeen tarkistaa vaalilainsäädäntöä. Monien poliittisten johtajien käyttäytyminen jättää myös paljon toivomisen varaa - on riidan haastamista, omien tarkoitusperien ajamista, korruptiota, häirintää ja harhauttamispyrkimyksiä väestöjen keskipitkän ja pitkän aikavälin tarpeiden täyttämisen sijasta, mikä vaikuttaa kielteisesti kehitykseen ja heikentää luottamusta julkisia instituutioita kohtaan.

Ratkaisemattomat, monimutkaiset tai heikot perustuslailliset järjestelyt hidastavat yhä uudistuksia useissa maissa ja siten vakautus- ja assosiaatioprosessin täytäntöönpanoa. Siirtymäprosessin ja kehityksen esteiden poistamista pidetään yhä kiireellisempänä tehtävänä.

Julkishallintoa uudistetaan ja nykyaikaistetaan, ja sen tehokkuus on paranemassa. Vaikka tähänastinen edistys ja siihen liittyneet valtavat ongelmat tunnustetaankin, julkishallinto on useissa maissa yhä heikko ja siltä puuttuvat asianmukaiset hallinnolliset valmiudet, koulutettu henkilöstö ja riittävät varat. Lainsäädäntöprosessi ja lainsäädännön täytäntöönpano ovat hitaita useista syistä, muun muassa täytäntöönpanomekanismien puutteen, tahallisen estämisen, poliittisten puolueiden välisten sisäisten kiistojen ja eri hallintotasojen välisen vallanjaon epäselvyyden takia. Kuten ehdokasmaiden kohdalla, komissio pitää äärimmäisen tärkeänä, että maat vahvistavat hallinnollisia ja oikeudellisia valmiuksiaan, ja siksi se tarjoaa runsaasti apua instituutioiden ja valmiuksien kehittämiseen.

Jäsenvaltioiden ja komission asiantuntijat arvioivat vuonna 2002 oikeus- ja sisäasiain alaa. Koko alueella on edistytty oikeusjärjestelmän uudistamisessa, joka on olennainen osa oikeusvaltioperiaatteen varmistamista. Maat kärsivät kuitenkin useista yhteisistä ongelmista. Oikeuslaitoksen riippumattomuutta ei yleensä ole taattu. Kaikissa maissa on tuomioistuimissa suuri määrä vireillä olevia käsittelyjä, mikä ei johdu niinkään siitä, että tuomareita olisi liian vähän, vaan vanhanaikaisesta prosessioikeudesta, riittämättömästä infrastruktuurista ja tehottomasta tuomioistuinjärjestelmästä, jossa on paljon pieniä tuomioistuimia ja jossa tehtävät jakautuvat epätasaisesti. Maiden on edistettävä tuomareiden, syyttäjien ja notaarien kouluttamista. Siviiliasioissa annettavien päätösten hidas täytäntöönpano on kaikille yhteinen heikkous. Täytäntöönpanomenettelyjä on yksinkertaistettava ja pakkotäytäntöönpanopalveluja on tehostettava.

Järjestäytynyt rikollisuus ja korruptio ovat alueella yleisiä ja vaikuttavat kielteisesti instituutioiden ja talouden kehitykseen. Maiden sitoutuminen näiden ongelmien ratkaisemiseen ei ole johtanut riittäviin konkreettisiin toimenpiteisiin. Neuvoston päätös, jolla se antoi Europolille luvan käynnistää neuvottelut Europolin ja Länsi-Balkanin maiden välisistä sopimuksista, saattaa tarjota ajan mittaan hyödyllisen välineen järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. Siihen saakka, kunnes nämä sopimukset tulevat voimaan, poliisiyhteistyötä ja oikeudellista yhteistyötä on tehostettava nykyisten välineiden avulla, etenkin Interpol-verkoston kautta. Valtioiden rajat eivät pysäytä järjestäytynyttä rikollisuutta ja korruptiota - ne kattavat selkeästi koko alueen ja siksi ongelmiin voidaan puuttua tehokkaasti vain valtioiden välisellä yhteistyöllä. Lontoossa marraskuussa 2002 pidetyssä järjestäytynyttä rikollisuutta koskeneessa ministerikokouksessa kyseiset maat myönsivät, että nämä ongelmat uhkaavat vakavasti niiden vakautta ja demokratiakehitystä, ja ne sitoutuivat yhdessä torjumaan rikollisuutta sen lähteillä, reiteillä ja määränpäässä sekä panemaan täytäntöön useita ensisijaisia toimia, jotka liittyvät esimerkiksi kansainvälisiin normeihin, lainsäädäntöön, valmiuksien kehittämiseen ja koordinointiin. Thessalonikissa kesäkuussa 2003 järjestettävässä huippukokouksessa voidaan arvioida edistystä, ja kyseiset maat saavat tilaisuuden todistaa sitoutumisensa kertomalla ensimmäisistä konkreettisista saavutuksistaan järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption torjunnassa. Olisi hyvä, jos kukin maa esittäisi kansallisen suunnitelman, jossa ilmoitetaan tärkeimmät osatekijät järjestäytyneen rikollisuuden torjunnassa.

Yleistilanne ihmisoikeuksien kunnioittamisen ja vähemmistöjen suojelun alalla on parantunut, mutta sitä on vielä parannettava useissa maissa esimerkiksi siltä osin kuin on kyse lainsäädännön täytäntöönpanosta, tasavertaisuudesta lain edessä sekä kadonneista henkilöistä ja omistusoikeudesta.

Kotiseudulleen palaavien pakolaisten ja siirtymään joutuneiden henkilöiden määrä kasvaa tasaisesti [3]. Länsi-Balkanin alueella on kuitenkin vielä noin 1,1 miljoonaa kotiseudultaan siirtymään joutunutta henkilöä [4]. Viime vuosina saavutettu merkittävä edistyminen on myönteistä, mutta vielä on jäljellä esteitä, joihin on puututtava, jotta kaikki ihmiset voisivat valita, haluavatko he palata. Omaisuuden palauttaminen edistyy Bosnia ja Hertsegovinassa, jossa on suurin määrä pakolaisia ja siirtymään joutuneita henkilöitä, mutta prosessi on yhä hidas Kroatiassa ja Kosovossa. Kroatia on edistynyt omaisuuden palauttamiseen liittyvän lainsäädännön uudistamisessa, mutta omaisuuden palauttamiseen liittyvät ongelmat vaikeuttavat yhä merkittävästi paluuta maahan. Omaisuuden palauttamista koskeva lainsäädäntö vaihtelee eri maissa, ja sitä on yhdenmukaistettava. Turvallisuustekijät vaikeuttavat edelleen paluuta Kosovoon. Hallinnolliset menettelyt ovat usein hankalia, eivätkä ne helpota perusoikeuksien, kuten kansalaisuuden ja sosiaalietuuksien, saamista. Taloudellinen toiminta ja työllistymismahdollisuudet ovat useilla paluualueilla huomattavasti kansallista keskiarvoa heikompia. Alueilla, joille tulee paljon pakolaisia, ei ole kasvatettu vastaavasti terveydenhuollon ja sosiaalihuollon määrärahoja. Alueiden välistä tietojenvaihtoa on parannettava, ja paluuseen liittyvien kulujen rahoittamiseen on löydettävä uusia keinoja.

[3] Alueella kirjattiin vuonna 2001 yli 120 000 paluuta, joihin sisältyy yli 100 000 vähemmistöön kuuluvan henkilön paluuta. Vuonna 2002 UNHCR:n tilastojen mukaan Bosnia ja Hertsegovinaan palasi yli 102 000 vähemmistöön kuuluvaa henkilöä, ja UNMIKin tilastojen mukaan Kosovoon palasi yhteensä 2 741 henkilöä. ODPR:n (Kroatian yleisten töiden, jälleenrakennuksen ja rakentamisen ministeriön karkotetuista, palaavista henkilöistä ja pakolaisista vastaava osasto) mukaan vuonna 2002 Kroatiaan palasi 9 640 vähemmistöihin kuuluvaa henkilöä.

[4] Serbia ja Montenegrossa on yhteensä 615 000 siirtymään joutunutta henkilöä, mukaan luettuna yli 121 000 pakolaista Bosnia ja Hertsegovinasta, 228 000 Kroatiasta ja 234 000 kotimaassaan siirtymään joutunutta henkilöä Kosovosta. Kosovossa on 31 000 siirtymään joutunutta henkilöä. Bosnia ja Hertsegovinassa on yhteensä 405 000 pakolaista ja siirtymään joutunutta henkilöä, joista 28 000 on pakolaisia Kroatiasta sekä Serbia ja Montenegrosta ja 337 000 on kotimaassaan siirtymään joutuneita henkilöitä. Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa on yli 9 000 kotimaassaan siirtymään joutunutta henkilöä (UNHCR:n tilastot on päivitetty kuvaamaan tilannetta 18. joulukuuta 2002). Eri lähteiden tiedoissa on satunnaisia ristiriitaisuuksia, mikä on syytä pitää mielessä, kun niitä tulkitaan.

Koulutus on tärkeä demokratiaprosessiin ja rakenneuudistuksiin liittyvä seikka. Opetusjärjestelmiä on kehitettävä demokratisoinnin, moniarvoisuuden ja työllisyyden edistämiseksi. Myös valtiosta riippumattomat nuorisojärjestöt ovat etnisten ryhmien välisen vuoropuhelun ja nuorten aktiivisen osallistumisen edistäjinä tärkeässä asemassa avoimien ja demokraattisten yhteiskuntien kehittämisessä.

Länsi-Balkanin alueelle on hitaasti mutta varmasti muodostumassa aktiivinen kansalaisyhteiskunta, vaikka kehityksen taso vaihteleekin huomattavasti eri maiden välillä. Kansalaisyhteiskunnan järjestöt toimivat yhä useammalla alalla kuten kulttuurin, ympäristönsuojelun, vaalien avoimuuden sekä demokraattisten ajatusten ja instituutioiden edistämisen alalla. Järjestöt ovat kuitenkin edelleenkin heikkoja monilla muilla aloilla, kuten toimiala- ja ammattijärjestöjen alalla. Suurin osa kansalaisyhteiskunnan järjestöistä on vielä varhaisessa kehitysvaiheessa ja niitä on vahvistettava, jotta ne voisivat vaikuttaa tehokkaasti poliittiseen, yhteiskunnalliseen ja taloudelliseen elämään.

Useimmat maat ovat tehneet merkittävää työtä kehittääkseen tiedotusvälineille tehokkaat oikeudelliset puitteet. Uudistusohjelmia on jatkettava hyväksymällä, tarkistamalla ja panemalla tehokkaasti täytäntöön lainsäädäntöä, jota tarvitaan riippumattomuuden ja jatkuvuuden kulttuurin vakiinnuttamiseen. Sääntelyelinten perustamista useimpiin maihin on pidettävä myönteisenä asiana, mutta näiden elinten riippumattomuus vaihtelee ja niiltä puuttuu toisinaan selkeä valtuutus. Uusien sääntelypuitteiden avoimeen, ennakoitavaan ja oikeudellisesti varmaan täytäntöönpanoon tulisi panostaa. Ammatillisia rakenteita on myös vahvistettava ja ammatillisia ja eettisiä normeja tiukennettava.

Viimeaikaiset tapahtumat ovat vahvistaneet, kuinka tärkeää on lisätä valtiollisten rakenteiden demokratisointiin tähtääviä pyrkimyksiä. Tämän perusteella Bosnia ja Hertsegovinan (etenkin Serbitasavallan), Kroatian sekä Serbia ja Montenegron yhteistyötä Haagissa sijaitsevan entistä Jugoslaviaa koskevan kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa voidaan yleisesti katsoen pitää riittämättömänä. Yhteistyö Haagin tuomioistuimen kanssa on 25. toukokuuta 1993 annetun turvallisuusneuvoston päätöslauselman 827 nojalla oikeudellinen velvoite, Daytonin rauhansopimuksen allekirjoittaneiden maiden velvollisuus ja olennainen edellytys Euroopan unioniin lähentymiselle.

2.2. Talouskehitys [5]

[5] On syytä muistuttaa, että aluetta koskevat tilastotiedot eivät ole yleisesti katsoen kovin luotettavia. Kasvuvauhtia, työttömyysastetta ja muita taloudellisia tekijöitä koskevia tietoja on näin ollen tulkittava varovasti.

Länsi-Balkanin alueen väkiluku on noin 25 miljoonaa, ja sen talouden koko (BKT:nä) on noin 50 miljardia euroa. Kroatia on suurin talous noin 23 miljardin euron BKT:llä eli sen osuus alueen BKT:stä on lähes puolet ja yhdessä Serbia ja Montenegron kanssa lähes 75 prosenttia. Tulot asukasta kohti ovat alueella keskimäärin 2 000 euroa. Kroatiassa tulot ovat asukasta kohti noin 5 100 euroa, kun muissa maissa ne ovat keskimäärin 1 350 euroa.

Vuonna 2002 Länsi-Balkanin maiden talouksien kasvuvauhti oli lähes 4 prosenttia eli nopeampi kuin maailmantalouden kasvuvauhti, joka oli 2,5 prosenttia. Tämä johtui osittain ulkomaisista avustuksista ja lainoista, joiden osuus alueen BKT:stä oli noin 7 prosenttia. Kun otetaan huomioon EU:n talouskasvun hidastuminen ja sen merkitys alueelle, tätä seikkaa voidaan pitää kaiken kaikkiaan tyydyttävänä. Elintaso ei kuitenkaan ole juurikaan noussut siitä, mikä se oli ennen sotaa, ja asukaskohtaisten tulojen alhainen taso mahdollistaa tulevaisuudessa huomattavasti korkeamman kasvuvauhdin. Entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa kasvua tapahtui vain 0,3 prosenttia, ja maa kärsii ilmeisesti edelleenkin vuoden 2001 puolivälin kriisin heijastusvaikutuksista. Vaikka kasvuvauhti on yleisesti ollut viime vuosina melko hyvä, alueella on yhä korkeat työttömyysasteet, jotka vaihtelevat Albanian noin 15 prosentista Bosnia ja Hertsegovinan 40 prosenttiin. Inflaatio on hidastunut alueella tasaisesti ja oli 6 prosenttia vuonna 2002. Serbia ja Montenegro oli alueen ainoa maa, jonka inflaatioluku oli vielä kaksinumeroinen (tosin sekin laskee nopeasti).

Maiden julkisen talouden rahoitusasemat ovat heikot. Yleinen valtiontalouden alijäämä oli koko alueella, avustuksia lukuun ottamatta, noin 6 prosenttia BKT:stä vuonna 2002. Tilanne on parantunut vuonna 2002 jonkin verran kaikissa maissa paitsi Serbia ja Montenegrossa. Tulojen kantoa on yleisesti ottaen parannettava, jotta vähennettäisiin riippuvuutta ulkoisesta rahoituksesta, ja menojen valvontaa on tiukennettava. Julkisissa menoissa olisi asetettava yhä enemmän etusijalle tarpeelliset investoinnit ja hallinnollisia rakenteita pitäisi rationalisoida.

Rakenneuudistusten alalla on jatkettava työtä, jolla Länsi-Balkanin maat muutetaan täysin toimiviksi markkinatalouksiksi. Suurten julkisten yhtiöiden yksityistämisen ja uudelleenjärjestelyn tahti on yleisesti ottaen ollut hidas, vaikka Serbia ja Montenegrossa sekä entisessä Jugoslavian tasavallassa Makedoniassa onkin tapahtunut jonkin verran edistymistä. Tämä asia on avainasemassa lähivuosina. Pienten ja keskisuurten yritysten yksityistämisessä on saatu parempia tuloksia. Myös pankkialan uudistuksissa on otettu myönteisiä kehitysaskelia. Edistystä on tapahtunut lainsäädäntökehysten uudistamisessa ja luottamus pankkijärjestelmään on lisääntynyt. Pankkilainojen määrä on kuitenkin vielä melko matala.

Kaikissa alueen maissa pk-yritykset ovat olennainen tekijä talouskehityksessä. Tämän vuoksi niiden institutionaalista toimintaympäristöä ja rahoitusmahdollisuuksia on tärkeää parantaa. Lisäksi olisi suositeltavaa hyväksyä ja panna täytäntöön pienyrityksiä koskevassa eurooppalaisessa peruskirjassa vahvistetut periaatteet, sillä se nopeuttaisi liiketoimintaolosuhteiden kehittymistä EU:n jäsenvaltioiden hyvien käytänteiden mukaisesti.

Alueen kauppa jatkoi kasvuaan vuonna 2001 maailmantalouden laskusuhdanteesta huolimatta. Tuonti kasvoi 17 prosenttia ja vienti 13 prosenttia. Kaupan kasvu jatkui vuoden 2002 ensimmäisellä puoliskolla, tosin hitaampana. EU on säilynyt alueen tärkeimpänä kauppakumppanina. Vuonna 2001 EU:n osuus Länsi-Balkanin alueen kokonaiskaupasta oli noin 55 prosenttia (se vaihteli entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian sekä Bosnia ja Hertsegovinan 45 prosentista Albanian noin 80 prosenttiin). Italia ja Saksa ovat Länsi-Balkanin alueen kaksi tärkeintä EU:hun kuuluvaa kauppakumppania, ja niiden osuus EU:n kaupasta alueen kanssa on noin 35 prosenttia.

Ensimmäinen arvio Euroopan unionin käyttöön ottamista kaupan toimenpiteistä osoittaa tulosten olevan rohkaisevia, mutta paljon on vielä tehtävä vientimahdollisuuksien parantamiseksi entisestään. Länsi-Balkanin alueelta EU:hun suuntautuvan viennin kasvuvauhti on viime vuosina ylittänyt alueelta muualle maailmaan suuntautuvan viennin kasvun. Viennin määrä on kuitenkin pysynyt melko matalana; sen osuus EU:n kokonaistuonnista on vain noin 0,5 prosenttia. Alueen tuonti on yli kaksi kertaa suurempi kuin sen vienti, mistä seuraa mittava kauppavaje. Kauppavaje vaihtelee Serbia ja Montenegron 20 prosentin BKT-osuudesta Bosnia ja Hertsegovinan lähes 45 prosenttiin BKT:stä. Alueen vaihtotaseen alijäämä on kuitenkin yksityisten rahalähetysten, julkisyhteisöjen siirtojen ja palvelukaupan myönteisen taseen ansiosta vain noin 7 prosenttia BKT:stä. Ehdokasmaiden (etenkin Slovenian) kanssa käytävä kauppa on merkittävää ja sen osuus alueen kokonaiskaupasta on lähes 20 prosenttia. Alueen sisäinen kauppa on vähäistä, sen osuus kokonaiskaupasta on noin 6 prosenttia. Se on kuitenkin hyvin tärkeää Bosnia ja Hertsegovinalle, jonka kokonaiskaupasta sen osuus on noin 20 prosenttia.

Vakaussopimuksen mukaisesti perustetun kaupan vapauttamista käsittelevän työryhmän alaisuudessa alueen maiden välille luotu vapaakauppasopimusten verkko on merkittävä saavutus. Sopimusten soveltamisen odotetaan vilkastuttavan alueen sisäistä kauppaa, parantavan tehokkuutta, lisäävän kilpailua ja mahdollistavan mittakaavaedut. Alueen talouksien pienen koon takia kaupan yhdentymisen odotetaan myös houkuttelevan ulkomaisia suoria sijoituksia alueelle. Paneurooppalaisen diagonaalisen alkuperäkumulaation järjestelmän laajentamista Länsi-Balkanin alueelle voidaan harkita vasta, kun tarpeelliset edellytykset on täytetty ja hallinnolliset järjestelyt tehty; tämä parantaisi edelleen mahdollisuuksia saada kaikki hyöty alueen kaupan yhdentymisestä. Järjestelmän mahdollinen laajentaminen olisi toteutettava tavalla, joka on täysin yhteensopiva kaikkien asiaan liittyvien yhteisön politiikkojen kanssa.

Monenvälisellä tasolla entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia sai vuonna 2002 päätökseen WTO:n liittymisneuvottelut samalla, kun Bosnia ja Hertsegovina sekä Serbia ja Montenegro käynnistivät omansa. Kaksi WTO:hon jo kuuluvaa maata, Albania ja Kroatia, jatkoivat uudistusohjelmiaan täyttääkseen WTO:hon liittymisen ehdot.

Jotta maat voisivat hyödyntää täydellisesti kaupan vapautumista WTO:n ja/tai vakautus- ja assosiaatiosopimusten puitteissa, niiden on tehtävä merkittäviä parannuksia infrastruktuurin, tullimuodollisuuksien ja institutionaalisten valmiuksien alalla ja mukauduttava asteittain EU:n normeihin sekä osoitettava poliittista tahtoa sopimusten täytäntöönpanoa kohtaan.

Vuonna 2002 ulkomaiset suorat sijoitukset alueelle ylsivät noin 2,2 miljardiin euroon, mikä vastaa noin 4,5 prosenttia Länsi-Balkanin alueen BKT:stä tai 90 euroa asukasta kohti. Nämä sijoitukset ovat vähentyneet hieman vuodesta 2001, jolloin niitä tehtiin 2,5 miljardia euroa. Kroatian osuus alueen ulkomaisista suorista sijoituksista on puolet, mikä vastasi 230 euroa asukasta kohti vuonna 2002. Vertailun vuoksi voidaan esittää, että ulkomaisten suorien sijoitusten osuus kymmenen ehdokasmaan BKT:stä oli vuonna 2001 noin 5 prosenttia eli suunnilleen 250 euroa asukasta kohti. Kroatiaa lukuun ottamatta ulkomaiset suorat sijoitukset eivät vieläkään riitä maiden vaihtotaseiden alijäämien rahoittamiseen. Niiden on houkuteltava enemmän ulkomaisia suoria sijoituksia, etenkin täysin uusia sijoituksia (ns. greenfield-sijoituksia).

Useat alueen talouden kehitykseen liittyvät makrotaloudelliset indikaattorit kehittyvät oikeaan suuntaan. Kasvu jatkuu, inflaatiota ollaan saamassa hallintaan ja kauppa lisääntyy. Joitakin huolenaiheita on kuitenkin vielä olemassa. Tulojen jakautumisen epätasapaino on lisääntynyt alueella ja köyhyys on levinnyt. Työttömyysarviot pysyvät korkeina, vaikka otettaisiinkin huomioon, että huomattava osa taloudellisesta toiminnasta on rekisteröimätöntä. Maat ovat yhä hyvin riippuvaisia ulkomaisesta rahoituksesta. Rahoittajien alueelle myöntämien avustusten odotetaan vähitellen pienenevän, joten niistä riippuvaisimpien maiden on alettava siirtyä kohti muita rahoituksen (ja kasvun) lähteitä. Lisäksi yhä useampi alueen asukas haluaa muuttaa muualle. UNHCR:n mukaan [6] neljä Länsi-Balkanin viidestä maasta kuuluu niihin 40 maahan, joista lähtee eniten turvapaikanhakijoita teollisuusmaihin, ja turvapaikanhakijoiden määrä joistakin näistä maista on kasvanut viime vuosina [7]. Tämä on osoitus tulevaisuudennäkymien toivottomuudesta ja johtaa inhimillisten voimavarojen vähenemiseen, josta voi puolestaan olla vakavia seurauksia maiden pitkän aikavälin kehitykselle. Kansalaisten luottamus on palautettava ja tavallisten ihmisten tilanteeseen on saatava konkreettisia parannuksia.

[6] UNHCR: "Trends in asylum applications" (suuntaukset turvapaikkahakemuksissa), tammikuu-syyskuu 2002: Eurooppa, Pohjois-Amerikka, Australia, Uusi-Seelanti ja Japani (mutta ei Yhdistynyt kuningaskunta).

[7] Serbia ja Montenegro on listalla toisena, Bosnia ja Hertsegovina on 15. ja entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia ja Albania ovat 26. ja 27. tilalla. Kroatia ei kuulu listan 40 maahan.

Institutionaalisia uudistuksia ja rakenneuudistuksia on ehdottomasti jatkettava. Oikeusvaltioperiaatteen heikko soveltaminen yhdessä laajan korruption ja harmaan sektorin kanssa heikentävät luottamusta poliittiseen johtoon, mikä puolestaan vaikuttaa talouskehitykseen. Laaja harmaa sektori asettaa taloudelliset toimijat eriarvoiseen kilpailuasemaan ja vähentää verotuloja. Tämä saattaa aiheuttaa valtiolle ongelmia perustehtävien ja -velvollisuuksien suorittamisessa, vakautus- ja assosiaatiosopimusten velvoitteiden täyttäminen ja täytäntöönpano mukaan luettuina.

3. ALUEELLISEN YHTEISTYÖN KEHITTÄMINEN

Alueellinen yhteistyö on Euroopan unionin Länsi-Balkanin aluetta koskevan politiikan kulmakivi. Euroopan unioni rakentuu alueellisen yhteistyön syvään juurrutetulle perustalle. EU katsoo alueellisen yhteistyön eduista saamansa kokemuksen perusteella - poliittinen yhteisymmärrys ja taloudellinen ja yhteiskunnallinen hyvinvointi riippuvat tästä yhteistyöstä - että Länsi-Balkanin maat saisivat suurta hyötyä tiiviistä yhteistyöstä. Alueellinen yhteistyö on myös olennainen osa valmistautumista Euroopan rakenteisiin yhdentymiseen. Maiden valmius täyttää EU:hun liittymisen mukanaan tuomat velvoitteet määritellään myös sen mukaan, miten ne ovat edistäneet alueellisten tavoitteiden saavuttamista.

Viime vuonna saavutettu kehitys antaa aihetta optimismiin. Edistystä on tapahtunut paljon, etenkin energian, kaupan ja liikenteen aloilla. Edistystä on - Cards-ohjelman tuella - tapahtunut myös poliisiyhteistyön ja oikeudellisen yhteistyön alalla. Säännöllinen kahdenvälinen ja monenvälinen yhteydenpito on lisääntynyt ja alueellinen lähestymistapa nähdään yhä useammin itsestään selvänä eikä viimeisenä vaihtoehtona. Haasteena tulee lähivuosina olemaan sen varmistaminen, että tämä yhteistyö tuottaa jatkossakin tuloksia.

3.1. Poliittinen ja institutionaalinen yhteistyö

Monenvälisen ja kahdenvälisen yhteydenpidon tiheys ja laajuus lisääntyivät viime vuonna alueen sisällä ja sen ulkosuhteissa. Rajojen valvonta, korruption torjunta, kaksoiskansalaisuus, pakolaisten paluu, eläke- ja sosiaaliturvaoikeudet sekä talousyhteistyö ovat kaikki aloja, joista on käyty alueella yksityiskohtaisia kahdenvälisiä neuvotteluja ja joista on, monissa tapauksissa, tehty sopimuksia. Useat ratkaisemattomat kysymykset voivat kuitenkin vielä tulehduttaa välejä, mutta kiistojen, kuten Bosnia ja Hertsegovinan sekä Kroatian välillä Kostajnicassa sijaitsevaa rajanylityspaikkaa koskeneen kiistan, ratkaiseminen ja edistyminen Kroatian sekä Serbia ja Montenegron välisen rajakiistan keskeisten kysymysten ratkaisemisessa (Tonava ja Prevlaka) osoittavat, että kompromissin neuvottelemista pidetään yhä useammin oikeana lähestymistapana.

3.2. Edistyminen eri aloilla

Infrastruktuuri: Yksi vakautus- ja assosiaatioprosessin erityisistä tavoitteista on Länsi-Balkanin maiden yhdistäminen Euroopan laajuisiin infrastruktuuriverkkoihin siten, että asianosaisia maita autetaan kehittämään infrastruktuuristrategioita, joilla on kansainvälinen ulottuvuus ja jotka kattavat sekä markkinoiden avaamisen että yhteenliitettyjen infrastruktuurien kehittämisen. Konkreettiset tulokset esitetään "alueellisten infrastruktuurihankkeiden luettelossa", jossa on nykyään 46 hanketta, joiden yhteishinta on noin 3,46 miljardia euroa ja joista 52 prosenttia on päässyt vauhtiin (kaksi kertaa enemmän kuin joulukuussa 2001).

Tonavan yhteistyöprosessi ja Sava-joen alueen yhteistyö: Viime vuonna käynnistettiin kaksi hanketta, jotka liittyvät infrastruktuuria koskevaan alueelliseen yhteistyöhön: Tonavan yhteistyöprosessi ja Sava-joen alueen yhteistyö. Tonavan yhteistyöprosessi käynnistettiin toukokuussa 2002 Wienissä 13 maan aloitteesta, mukaan luettuina Bosnia ja Hertsegovina, Kroatia, Serbia ja Montenegro sekä entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia (tarkkailijana). Sava-joen aluetta koskeva puitesopimus - jonka Bosnia ja Hertsegovina, Kroatia, Serbia ja Montenegro sekä Slovenia allekirjoittivat joulukuussa 2002 - on hyvä esimerkki siitä, kuinka maat ottavat jostain asiasta alueellisen vastuun ja muuttavat mahdollisuudet todellisuudeksi. Siinä keskitytään ensisijaisesti vesitalouteen, vesiliikenteeseen ja ympäristönsuojeluun. Seuraavaksi saatetaan toimintasuunnitelma valmiiksi ja aletaan toteuttaa sitä.

Liikenne: Kun otetaan huomioon yksittäisten maiden ja koko Länsi-Balkanin alueen melko pieni koko, liikenteen investointitarpeita voidaan käsitellä realistisesti ja kestävästi vain valtioiden välisellä lähestymistavalla. Euroopan unioni käyttää tässä yhteydessä samankaltaista menetelmää kuin se käytti ehdokasmaissa. Liikenteen infrastruktuuria koskeneen alueellisen tutkimuksen (TIRS) valmistuttua kesäkuussa 2002 liikennettä koskevassa Balkanin alueen infrastruktuuritutkimuksessa (REBIS) tullaan kesäkuuhun 2003 asti kehittämään toimintalinjoja useita avainkysymyksiä varten. Näitä ovat muun muassa: ydinverkkoon kuuluvien hankkeiden yksilöiminen ja priorisoiminen; liikenteen eri alojen uudistaminen; toimintavälineet, joilla tuetaan suunnitteluviranomaisten ja investoijien päätöksentekoa. Vuonna 2002 allekirjoitettiin yhteisymmärryspöytäkirjat yleiseurooppalaisista liikennekäytävistä VI (Tonava-joki) ja VIII (joka yhdistää Italian Turkkiin Albanian, Bulgarian, entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian ja Kreikan kautta), jotka ovat molemmat ratkaisevan tärkeitä alueelle.

Energia: Vain alueellisella yhteistyöllä voidaan taata kestävä sähkönjakelu koko Kaakkois-Eurooppaan, tasoittaa tuotannon kausivaihteluja sekä tarjota varakapasiteettia nettotuojille ja kunnolla toimivat markkinat nettoviejille. Kaakkois-Euroopan alueellisia sähkömarkkinoita ja niiden yhdistämistä Euroopan unionin sähkön sisämarkkinoihin koskevan yhteisymmärryspöytäkirjan allekirjoittaminen Ateenassa marraskuussa 2002 on merkittävä saavutus. Siitä käynnistyi "Ateenan prosessi", jossa kaikki Länsi-Balkanin maat, Bulgaria, Kreikka, Romania ja Turkki (sekä Itävalta, Italia, Unkari, Moldova ja Slovenia tarkkailijoina) sitoutuvat keskipitkän / pitkän aikavälin suunnitelmaan toimivien sähkömarkkinoiden edellytysten luomiseksi Kaakkois-Eurooppaan ja niiden sovittamiseksi yhteen EU:n sähköverkon kanssa. Komission laatimissa määräaikaiskertomuksissa seurataan edistymistä tässä asiassa muun muassa vertailuanalyysin ja vertaisarvioinnin avulla ja tarjotaan siten myös tärkeä viitearvo näiden maiden edistymisestä vakautus- ja assosiaatioprosessissa. Lainsäädäntöä on mukautettava yhteisön säännöstöön ja hallinnollisia valmiuksia on parannettava. Euroopan komissio aikoo vahvistaa vuonna 2003 perusperiaatteet Kaakkois-Euroopan kaasumarkkinoita koskevalle alueelliselle lähestymistavalle.

Ympäristö: Länsi-Balkanin maat osallistuvat aktiivisesti alueelliseen ympäristön jälleenrakennusohjelmaan (REReP) ja tekevät yhä enemmän yhteistyötä Euroopan ympäristökeskuksen (EEA) kanssa Länsi-Balkanin alueen liittämiseksi ympäristöä koskevaan Euroopan tieto- ja seurantaverkostoon (EIONET). Ympäristöön liittyvä yhteistyö on näin ollen lisääntynyt voimakkaasti alueen maiden välillä sekä niiden ja Euroopan unionin välillä. Yhteisön toimintaohjelma, jolla tuetaan ympäristöalan kansalaisjärjestöjä, laajennettiin Länsi-Balkanin alueelle vuonna 2002.

Tiede ja tekniikka: Eurooppalaisen tutkimusalueen hanke ja kuudennen TTK-puiteohjelman (2002-2006) [8] käynnistyminen vuonna 2002 yhdistävät alaa koskevat Länsi-Balkanin alueen politiikat jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden politiikkoihin. Kuudenteen puiteohjelmaan voivat osallistua maat, jotka ovat tehneet tarpeelliset sopimukset, ja siihen voivat hankkeiden tasolla osallistua myös EU:n ulkopuolisten maiden yksiköt ja kansainväliset järjestöt. Kehitysmaiden, Välimeren alueen maiden, Länsi-Balkanin maiden sekä Venäjän ja uusien itsenäisten valtioiden tutkijoiden ja tutkimuslaitosten osallistumista tuetaan. Tutkimustoiminnan painopisteisiin kuuluvat sodan seuraukset alueella, erityisesti ympäristön ja terveyden näkökulmasta. Maatalous- ja teollisuuslaitosten osalta saatetaan harkita lisätoimia. Vaatimus, jonka mukaan hankkeisiin on osallistuttava ainakin kaksi vakautus- ja assosiaatioprosessin osapuolta ja kolme osanottajaa jäsenvaltioista tai ehdokasmaista, tukee suoraan tiedeyhteisössä tehtävää alueellista yhteistyötä. Kesäkuussa 2003 järjestetään Thessalonikissa EU:n ja Länsi-Balkanin alueen yhteistä toimintasuunnitelmaa koskeva kokous, jossa on tarkoitus hyväksyä alueellinen tiede- ja teknologia-alan yhteistyöpolitiikka ("Yhteinen näkemys") sekä toimintasuunnitelma ja työohjelma. Tämä helpottaisi kyseisten maiden yhdentämistä eurooppalaiseen tutkimusalueeseen.

[8] Eurooppalaisen tutkimusalueen toteuttamista ja innovointia tukevasta Euroopan yhteisön kuudennesta tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja esittelyn puiteohjelmasta (2002-2006) 27 päivänä kesäkuuta 2002 tehty Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1513/2002/EY (EYVL L 232, 29.8.2002, s. 1).

Tieto- ja viestintätekniikka on luontaisesti ala, jolla voidaan hyötyä kansainvälisestä lähestymistavasta. Alueen maat ovat sitoutuneet panemaan täytäntöön suunnitelmia tietoyhteiskunnan kehittämiseksi allekirjoittamalla ministeritasolla eSEE-ohjelman (electronic South-Eastern Europe). Kaikissa maissa on laadittu tietoliikennettä koskevia lakeja, mutta etenkin lakien täytäntöönpanossa on vielä edistyttävä, ennen kuin sääntely-ympäristön voidaan katsoa houkuttelevan sijoittajia. Institutionaalisia valmiuksia on vahvistettava kaikissa maissa.

Tilastointi on ala, jolla on tehtävä kansainvälistä yhteistyötä. Länsi-Balkanin maat osallistuvat Euroopan tilastojärjestelmän erilaisiin toimiin, kuten Eurostatin työryhmien tapaamisiin jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden kanssa. Maat mukauttavat lainsäädäntöään vähitellen yhteisön säännöstöön kokeiluhankkeiden kautta.

3.3 Alueellisten aloitteiden täydentävyyden varmistaminen

Vakautus- ja assosiaatioprosessiin kuuluvia ponnisteluja täydentävät useat alueelliset ja pienempiä alueita koskevat aloitteet. Niistä tärkein on Kaakkois-Euroopan vakaussopimus. Toinen tärkeä aloite on Kaakkois-Euroopan yhteistyöprosessi, joka tarjoaa foorumin alueen kaikkien maiden väliselle politiikkojen koordinoinnille. Muihin aloitteisiin, kuten Adrianmeren-Joonianmeren aloitteeseen ja Tonavan yhteistyöhankkeeseen, osallistuvat ne maat, joita yhdistävät tietyt maantieteelliset ominaispiirteet. Kaikilla näillä aloitteilla on tärkeä rooli suhteiden normalisoinnissa ja siten ne edistävät vakautus- ja assosiaatioprosessin tavoitteiden saavuttamista.

Vakaussopimuksen puitteissa on jatkettu toimien rationalisointia ja supistamista sen toimeksiannon mukaisesti, jonka Euroopan unionin neuvosto on antanut uudelle erityiskoordinaattorille. Vakaussopimuksen erityiskoordinaattori esitti maaliskuussa 2002 ensisijaiset tavoitteet vuodeksi 2002, ja joulukuussa 2002 alueellinen keskustelufoorumi antoi tukensa vakaussopimuksen rationalisoinnille ja vuoden 2003 painopistealueille. Ensisijaisena tavoitteena on parantaa vakaussopimukseen sekä vakautus- ja assosiaatioprosessiin kuuluvien toimien täydentävyyttä.

4. VAHVISTETTU KUMPPANUUS - PROSESSIN VIEMINEN ETEENPÄIN

4.1. Jatkuvat haasteet

Komission kyseisistä maista tässä vuosikertomuksessa esittämään arviointiin sisältyy viisi tärkeää näkökohtaa:

* Euroopan unioni vahvistaa sitoutumisensa alueen kehittämiseen ja tukee sen jatkuvaa lähentymistä unioniin. Uskottava tulevaisuudenkuva EU:n jäsenyydestä toimii voimakkaana kannustimena näiden yhteiskuntien perusteelliselle uudistamiselle. EU:n tavoite on selvä ja yksiselitteinen. Samalla on korostettava, että lopullinen vastuu on Länsi-Balkanin mailla itsellään. Edistyminen riippuu niiden halusta toteuttaa tarvittavia uudistuksia ja omaksua eurooppalaisia normeja ja arvoja. Euroopan yhdentymiseen ei ole oikotietä.

* Vakautus- ja assosiaatioprosessilla on onnistuttu lisäämään vakautta Länsi-Balkanin alueella. Tätä prosessia on kuitenkin vahvistettava. Aktiivisia toimia alueen turvallisuuden, demokratiakehityksen ja hyvinvoinnin edistämiseksi olisi tästä syystä lisättävä.

* Tarkastelujakson aikana tapahtunut kehitys ei useissa maissa ole vastannut odotuksia eikä mahdollisuuksia - ensimmäisessä vuosikertomuksessa esitettyjä suosituksia ei ole juurikaan toteutettu. Hidas edistyminen johtuu liian usein riittämättömästä poliittisesta sitoutumisesta, joten on vielä kerran korostettava, että tällaista sitoutumista ei voida korvata millään muulla.

* Vakautus- ja assosiaatioprosessi on itsessään EU:hun liittymisen strategia, joka on mukautettu asianomaisten maiden kehitystasoon. Joulukuussa 2002 Kööpenhaminassa kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti hiljattain tämän tavoitteen, ja alueen maiden on nyt tärkeää keskittyä konkreettisiin toimiin, joilla tavoite voidaan saavuttaa. Uudistusohjelma on saatava valmiiksi ja uudistukset on pantava asianmukaisesti täytäntöön. Maita pitäisi kannustaa määrittelemään menetelmät ja mahdolliset määräajat uudistusten täytäntöönpanolle ja niiden vaatimusten täyttämiselle, joita pidetään tarpeellisina suhteiden lähentämiseksi EU:hun ja lopullisena tavoitteena olevan jäsenyyden mahdollistamiseksi. Prosessin etenemistahti riippuu loppujen lopuksi maiden päättäväisyydestä niiden velvoitteiden ja arviointiperusteiden täyttämisessä, joita vaaditaan kaikilta mailta, jotka haluavat liittyä Euroopan unioniin.

* Euroopan unioni, sen politiikat ja se, mitä alueen kannalta on pelissä, on selitettävä paremmin kaikille yhteiskuntaryhmille. Suuri osa Euroopan unionin työstä - samoin kuin odotettavissa oleva hyöty - jää väestöltä huomaamatta, kun taas lyhyen aikavälin hankalat uudistukset ovat näkyvämpiä. Kuten edellä on jo todettu, EU:n ja alueen hallitusten on selitettävä nykyistä paremmin, mitä me yritämme saavuttaa alueella.

Kuten tässä vuosikertomuksessa ja maakohtaisissa kertomuksissa on tuotu esiin, alueeseen kohdistuvat haasteet ovat yhä suuret, eivätkä ne ole muuttuneet merkittävästi ensimmäisessä vuosikertomuksessa esitetyn arvion jälkeen. Alueen onnistunut vakauttaminen vakautus- ja assosiaatioprosessin ja sen välineiden kautta on luonut pohjan uudistusten jatkamiselle ja siirtymävaiheen nopeuttamiselle, jos vain poliittista tahtoa löytyy riittävästi. Jatkuvat haasteet voidaan jakaa viiteen pääryhmään:

* Toimivien demokraattisten valtioiden kehittäminen: Tämä edellyttää muun muassa demokratiakehityksen jatkamista, institutionaalisten valmiuksien ja oikeusvaltioperiaatteen soveltamisen vahvistamista, ihmisoikeuksien kunnioittamista, perustuslakia koskevien kysymysten ratkaisemista, aktiivisen kansalaisyhteiskunnan ja riippumattoman median kehittämistä, kansainvälisten velvoitteiden kunnioittamista (esim. entistä Jugoslaviaa koskeva kansainvälinen rikostuomioistuin) ja poliittisen johdon vahvaa sitoutumista kunnianhimoiseen uudistusohjelmaan.

* Vakautus- ja assosiaatioprosessin täytäntöönpanon tehostamiseksi ja EU:hun liittyvien asioiden koordinoimiseksi kyseiset maat tarvitsevat Euroopan yhdentymisen yksiköt, jotka saavat vahvaa tukea korkeimmalta poliittiselta taholta.

* Yhteiskunnallinen ja taloudellinen kehitys: Maiden suurena haasteena on kestävän talouskasvun varmistaminen, etenkin kun otetaan huomioon ulkomaisten avustusten väistämätön väheneminen, sekä julkisen talouden vakauttamisprosessin vahvistaminen. Liiketoimintaympäristöä on parannettava siten, että helpotetaan yksityissektorin kehittymistä ja työpaikkojen luomista, mikä tarjoaa puolestaan perustan talouden ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden kehittymiselle.

* Kaikille pakolaisille ja siirtymään joutuneille henkilöille on taattava oikeus palata kotiseudulleen ja kestävälle paluulle on luotava edellytykset esimerkiksi turvaamalla omaisuuden palauttaminen ja taloudelliset näkökohdat.

* Sitoutuminen järjestäytyneen rikollisuuden ja korruption torjuntaan on tuotava esiin konkreettisina toimenpiteinä ja näkyvinä tuloksina. Maiden, jotka haluavat noudattaa eurooppalaisia arvoja ja normeja ja liittyä lopulta Euroopan unioniin, on ehdottomasti voitava hallita nämä ongelmat.

Nämä haasteet liittyvät tietenkin toisiinsa. Ulkomaisten suorien sijoitusten houkutteleminen on perusedellytys maiden talouskehitykselle, mutta sijoittajia houkuttelevat vain maat, jotka ovat poliittisesti vakaita, joissa omistusoikeudet ovat selkeät, joissa kunnioitetaan sopimuksia ja joissa oikeuslaitos toimii kunnolla. Pakolaiset tarvitsevat oikeudellisesti, yhteiskunnallisesti ja taloudellisesti turvatun ympäristön, omistusoikeuksiin liittyvien ongelmien ratkaisemista, luottamusta paikallisviranomaisiin ja hyvät tulevaisuudennäkymät, jotta he palaisivat. Edistyminen näissä asioissa edellyttää, että alueen ottavat vastuun niistä.

4.2. Vakautus- ja assosiaatioprosessin vahvistaminen

Kun uudistusten tahti nopeutuu ja maat edistyvät vakautus- ja assosiaatioprosessissa, työ luonnollisesti tehostuu ja välineitä mukautetaan sen mukaisesti. Euroopan unioni alkaa yhä enemmän soveltaa "laajentumismenetelmää", josta komissio on saanut vuosien varrella paljon kokemusta ja asiantuntemusta. Näin oikeastaan tapahtuukin jo tietyssä määrin. Kaikki komission osastot osallistuvat Länsi-Balkanin maiden tukemiseen.

Cards-ohjelmasta myönnetään rahoitusapua vuosina 2001-2006, ja siihen kuuluu monivuotinen maaohjelma vuosiksi 2002-2004. Phare-ohjelman kautta tehdään ehdokasmaissa vain vähän sellaista, mitä ei voitaisi tehdä Cards-ohjelman kautta. Tarjotun tuen lajin on kuitenkin heijastettava Länsi-Balkanin alueen erityisiä tarpeita ja painopistealueita, sillä alueen viime vuosikymmenen tapahtumien takia siellä on vielä paljon maita, jotka selvittelevät yhä konfliktien seurauksia ja joilla on siksi erilaiset lähtökohdat. Yhteisön tukea mukautetaan maiden kehitykseen ja muuttuviin tarpeisiin.

Alkuvaiheessa painotettiin voimakkaasti fyysistä jälleenrakennusta ja kunnostusta, jolla luotiin pohja jatkokehitykselle - ja josta seurasi varojen etupainottuminen - ja nyt paino on siirtynyt lähinnä valtioiden tasolla tapahtuvaan instituutioiden kehittämiseen, jolla tuetaan uudistusprosesseja ja siten valmistellaan maita tiiviimpään suhteeseen Euroopan unionin kanssa. On monia muita aloja, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä maiden kehitykselle, kuten paikallishallinto ja sosiaalialat, mutta jotka eivät ole Cards-ohjelmassa etusijalla. Ponnistelujen lisääminen uusilla aloilla edellyttäisi joko painopisteen siirtämistä pois valtioiden kehittämisestä tai lisävarojen saamista muista lähteistä erilaisten rahoitusmuotojen kautta joko muilta rahoittajilta tai siten, että valtiot osallistuisivat itse rahoitukseen näillä aloilla. Cards-ohjelman määrärahojen lisäämisestä keskustellaan parhaillaan. Lisävarojen avulla komissio voisi tehostaa toimia sosioekonomisen kehityksen ja kansalaisyhteiskunnan alalla, aloilla, joihin laajentumisprosessi vaikuttaa, ja aloilla, joihin on kiinnitettävä erityistä huomiota, kuten oikeus- ja sisäasiat. Komissio voisi myös antaa lisätukea Bosnia ja Hertsegovinan sekä Kosovon väliaikaishallinnoille.

Komissio aikoo laajentaa kummitoimintahankkeet (twinning), joita toteutetaan tai suunnitellaan parhaillaan Albaniassa ja Kroatiassa Cards-ohjelman puitteissa, koskemaan kaikkia alueen maita. Kummitoiminnan menestyksekäs käyttöönotto riippuu kuitenkin sekä maiden kyvystä hyödyntää sitä että asiantuntijoiden saatavuudesta jäsenvaltioissa.

Euroopan unionin päätös vapauttaa yksipuolisesti Länsi-Balkanin maiden kanssa käytävä kauppa ja sisällyttää tämä liberaali sitoumus pitkän aikavälin sopimussuhteisiin vakautus- ja assosiaatiosopimusten yhteydessä on alkanut vaikuttaa myönteisesti alueen talouskehitykseen. Asianomaisten maiden on jatkettava kaupan vapauttamispyrkimyksiään tulevina vuosina talouden kasvunäkymien lujittamiseksi edelleen niin, että voidaan luoda perusta elintason nousulle. Kauppa säilyy yhtenä kulmakivenä Euroopan unionin Kaakkois-Euroopassa noudattamassa politiikassa.

Maiden lainsäädäntöä ja sen yhdenmukaisuutta EU:n normien kanssa aiotaan tarkastella ja arvioida tarkemmin tietyillä aloilla, mahdollisesti samankaltaisten palvelujen tuella, joita ehdokasmaille on tarjottu TAIEXin (Teknisen avun tiedonvaihtotoimiston) yhteydessä.

Komissio harkitsee parhaillaan Länsi-Balkanin maiden ottamista asteittain mukaan yhteisön ohjelmiin. Se edellyttäisi muun muassa nykyisten asetusten muuttamista ja sellaisten puitesopimusten tekemistä, joilla ohjelmiin osallistumiselle luotaisiin oikeusperusta. Osallistuminen yhteisön ohjelmiin osana liittymistä valmistelevaa strategiaa on osoittautunut arvokkaaksi keinoksi tutustuttaa ehdokasmaat ja niiden kansalaiset EU:n politiikkoihin ja työmenetelmiin.

Asianosaiset maat ovat osoittaneet erityistä kiinnostusta EU:n viisumijärjestelmän vapauttamiseen ja EU:n maahanmuuttopolitiikkaan yleensä. Vuoropuhelun käynnistäminen näistä asioista vaikuttaisi merkittävästi edellä käsiteltyyn alueella vallitsevaan vaikutelmaan EU:sta. Huolellisesti hoidettuna se voisi olla myönteinen tekijä sekä EU:lle että alueen maille. Sillä voitaisiin myös tukea EU:n maahanmuuton hallintaa, kun otetaan huomioon, että alueelta tulee EU:hun jatkuvasti laittomia maahanmuuttajia. EU ei kuitenkaan voi harkita vakavasti viisumijärjestelmänsä tarkistamista, ennen kuin maat ovat vähintäänkin parantaneet huomattavasti hallinnollisia valmiuksiaan ja oikeusvaltioperiaatteen soveltamista, ennen kuin ne voivat taata tehokkaan rajavalvonnan ja asianmukaiset järjestelmät asiakirjojen turvallisuuden varmistamiseksi ja ennen kuin ne ovat ryhtyneet torjumaan tehokkaasti järjestäytynyttä rikollisuutta ja korruptiota. Takaisinottosopimusten juoheva täytäntöönpano otettaisiin myös huomioon tässä yhteydessä. Komissio olisi valmis käymään maiden kanssa konkreettisia neuvotteluja siitä, mitä vaadittaisiin, jotta asiaa voitaisiin viedä konkreettisesti eteenpäin.

Poliittinen vuoropuhelu on toinen prosessin kulmakivistä ja sitäkin voitaisiin kehittää edelleen. EU:n ja kyseisten maiden välillä järjestetään säännöllisesti erilaisia kahdenvälisiä tapaamisia. Kun vakautus- ja assosiaatiosopimukset ovat tulleet voimaan, poliittista vuoropuhelua ryhdytään käymään virallisesti vakautus- ja assosiaationeuvostoissa. Monet ongelmat ovat samoja useissa maissa tai ne ulottuvat rajojen yli, ja siksi komissio arvostaa erityisesti säännöllisen yhteisen poliittisen vuoropuhelun prosessia Euroopan unionin ja alueen kaikkien viiden maan välillä komission ensimmäisessä, vuoden 2002 vuosikertomuksessa tehdyn ja neuvoston myöhemmin vahvistaman esityksen mukaisesti.

Thessalonikissa kesäkuussa 2003 järjestettävässä huippukokouksessa, johon osallistuvat valtioiden ja/tai hallitusten päämiehet jäsenvaltioista, ehdokasmaista ja Länsi-Balkanin alueen mahdollisista ehdokasmaista, on tarkoitus lähettää vahva poliittinen viesti alueen maille ja asukkaille siitä, että EU on sitoutunut edistämään Balkanin maiden eurooppalaista tulevaisuutta ja että Eurooppa on jälleen yhdentynyt vasta sitten, kun kyseisestä alueesta tulee sen kiinteä osa. Vakautus- ja assosiaatioprosessiin kuuluvien maiden olisi kokouksessa lisäksi vahvistettava, että ne ovat sitoutuneet lähentymään Euroopan unionia ja asteittain yhdentymään siihen ja että ne aikovat päättäväisesti pyrkiä täyttämään kaikki tähän liittyvät arviointiperusteet ja edellytykset, demokratiaan ja talouteen liittyvät uudistukset ja alueellisen yhteistyön jatkokehittäminen mukaan luettuina. Huippukokous tarjoaa arvokkaan tilaisuuden edistää poliittista vuoropuhelua, arvioida vakautus- ja assosiaatioprosessissa tapahtunutta edistymistä ja vaihtaa näkemyksiä tärkeistä tapahtumista EU:ssa, kyseisellä alueella ja muualla maailmassa.

LIITE I

Vakautus- ja assosiaatioprosessin välineiden arviointi

1. Kaupan toimenpiteet

Euroopan unionin yksipuolisia kaupan toimenpiteitä laajennettiin syksyllä 2000 siten, että Länsi-Balkanin maille luotiin yhtenäinen tullietuusjärjestelmä [9], [10]. Nämä määräykset sisällytettiin vuonna 2001 olennaisilta osiltaan Kroatian ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa allekirjoitettuihin vakautus- ja assosiaatiosopimuksiin [11]. Vakautus- ja assosiaatiosopimusten ratifiointiin asti EU:n kauppasuhteita näihin kahteen maahan säätelevät väliaikaiset sopimukset.

[9] Neuvoston asetus (EY) N:o 2007/2000 (sovellettu marraskuusta 2000), sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla (EY) N:o 2563/2000 ja (EY) N:o 2487/2001.

[10] Albania oli aiemmin hyötynyt EU:n yleisestä tullietuusjärjestelmästä, kun taas Bosnia ja Hertsegovina sekä Kroatia olivat oikeutettuja vuonna 1997 käyttöön otettujen ensimmäisten yksipuolisten kaupan toimenpiteiden mukaisiin tullietuuksiin (neuvoston asetus (EY) N:o 70/1997, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksilla (EY) N:o 2636/97 (vuodeksi 1998) ja (EY) N:o 2863/98 (vuodeksi 1999), ja neuvoston asetus (EY) N:o 6/2000 (tammikuusta lokakuuhun 2000)), joita sovellettiin vähän aikaa myös Serbia ja Montenegroon ennen kuin tullietuudet peruutettiin. Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa käytyä kauppaa säänteli Euroopan unionin kanssa vuonna 1998 tehty yhteistyösopimus.

[11] Jäljempänä EU:n Länsi-Balkanin maille myöntämiä tullietuuksia, jotka kuuluvat yksipuolisiin kaupan toimenpiteisiin tai Kroatian ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian kanssa solmittuihin sopimussuhteisiin, kutsutaan kaupan toimenpiteiksi.

Kauppamääräykset, jotka Euroopan unioni on vahvistanut kaupan toimenpiteiden yhteydessä, tarjoavat lähes kaikille Länsi-Balkanin maiden tuotteille, maataloustuotteet mukaan luettuina, tullittoman pääsyn EU:n markkinoille ilman määrällisiä rajoituksia lukuun ottamatta joillekin kalastustuotteille, "baby beef" -naudanlihatuotteille ja viinille asetettuja tullittomia kiintiöitä tai tullietuuskiintiöitä [12]. Suurimmat muutokset, joita vuonna 2000 tehtiin aikaisempiin järjestelmiin verrattuna, olivat maataloustuotteiden tuonnin lähes täydellinen vapauttaminen ja arkojen teollisuustuotteiden kiintiöiden lakkauttaminen.

[12] Tekstiilituotteiden kauppaa sääntelevät kahdenväliset sopimukset, joissa vahvistetaan tuotteiden tulliton ja kiintiötön pääsy EU:hun. Serbia ja Montenegro ei ole tehnyt tällaisia sopimuksia EU:n kanssa vaan se hyötyy yhteisön yksipuolisesti myöntämistä kiintiöistä.

Kaupan toimenpiteiden laajentamisesta on kulunut vähän aikaa. Vuoden 2003 alkupuolella analysoitavana on alle kahden kalenterivuoden kauppaa koskevat tilastot [13]. Toimenpiteiden soveltamisesta ei näin ollen voida vielä esittää lopullista ja yksityiskohtaista katsausta. Kaupan toimenpiteiden tehokkuuden alustavaa arviointia varten jäljempänä esitetään kuitenkin katsaus Länsi-Balkanin alueelta EU:hun suuntautuvan tuonnin suuntauksista maiden ja tuoteryhmien tasolla. Katsausta on täydennettävä myöhemmin, kun tarvittavat kauppatilastot ja taloustiedot ovat saatavilla.

[13] Tammikuussa 2003 Länsi-Balkanin maista jäsenvaltioihin suuntautuneesta tuonnista oli saatavilla tilastotiedot syyskuuhun 2002 asti. Tämä katsaus perustuu näin ollen tuontiin, joka suuntautui Länsi-Balkanin maista EU:hun 12 kuukauden jaksoina ennen viimeisintä kuukautta, josta oli tiedot käytettävissä (syyskuu 2002). Tähän valittiin neljä jaksoa: lokakuu 1998 - syyskuu 1999, lokakuu 1999 - syyskuu 2000, lokakuu 2000 - syyskuu 2001 ja lokakuu 2001 - syyskuu 2002.

EU:hun Länsi-Balkanista suuntautuva tuonti on lisääntynyt merkittävästi viime vuosina, vaikka absoluuttiset määrät ovatkin pieniä (ks. kuvio 1). Prosentuaalisesti EU:n tuonti on lisääntynyt noin 40 prosenttia syyskuusta 1999 ja 21 prosenttia siitä, kun kaupan toimenpiteet otettiin käyttöön syyskuussa 2000. Vaikka EU:n tuonnin kasvuvauhti on viime aikoina hieman hidastunut, alueen vienti EU:hun on kasvanut nopeammin kuin Länsi-Balkanin alueen vienti muualle maailmaan (IMF:n tietojen perusteella).

>VIITTAUS KAAVIOON>

Lähde: COMEXT

Kroatia on alueen suurin viejä: sen osuus EU:n Länsi-Balkanin alueelta tulevasta tuonnista on lähes puolet. Sen sekä Serbia ja Montenegron yhteinen osuus alueen viennistä EU:hun on noin 70 prosenttia. Näiden kahden maan vienti määrittää näin ollen pitkälti koko alueen viennin kehitystä. Kaupan toimenpiteiden laajentamisen jälkeen joidenkin maiden vientitulokset ovat olleet muita parempia. Kroatian vienti EU:hun on kasvanut noin 15 prosenttia. Serbia ja Montenegron osalta luku on yli 70 prosenttia. Albanian sekä Bosnia ja Hertsegovinan vienti EU:hun on kasvanut lähes 30 prosenttia, kun taas EU:n tuonti entisestä Jugoslavian tasavallasta Makedoniasta on vähentynyt jatkuvasti Kosovon vuoden 1999 konfliktin jälkeen.

Kuviossa 2 esitetään tärkeimpien tuoteryhmien tuonti Euroopan unioniin Länsi-Balkanin maista. EU:n tuonti on kasvanut lähes kaikissa tuoteryhmissä sen jälkeen, kun kaupan toimenpiteitä laajennettiin syksyllä 2000. Suurimpien tuontituotteiden ryhmien eli sekalaisten teollisuustuotteiden ja perusteollisuustuotteiden osuus alueelta EU:hun suuntautuvasta kokonaistuonnista on lähes 60 prosenttia; niiden tuonti on viime aikoina hieman vähentynyt, mikä vastaa kuviossa 1 esitettyä kaupan kokonaistilannetta.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Länsi-Balkanin alueen koneiden ja kuljetuskaluston sekä elintarvikkeiden ja elävien eläinten vienti on lisääntynyt voimakkaasti sen jälkeen, kun kaupan toimenpiteitä laajennettiin. Jälkimmäisen ryhmän tuonti EU:hun on yli kaksinkertaistunut, mikä heijastaa kaupan toimenpiteiden mukanaan tuomaa markkinoille pääsyn paranemista.

Sokerin osuus EU:n elintarvikkeiden ja elävien eläinten tuonnin kasvusta on noin puolet. Alueelta EU:hun tuotavan sokerin määrän merkittävä kasvu ja samanaikainen EU:sta alueelle suuntautuvan sokerin viennin kasvu saivat komission ryhtymään useisiin toimenpiteisiin, joilla varmistetaan sokerin etuuskohtelukauppaa koskevien menettelyjen asianmukainen soveltaminen. Se on esimerkiksi julkaissut kesäkuussa 2002 ilmoituksen tuojille, vahvistanut valvontaa ja tiivistänyt yhteistyötä alueen tulliviranomaisten kanssa. Lisäksi päätettiin lakkauttaa EU:n vientituet alueen viiteen maahan vietävältä sokerilta, sillä ne ovat omiaan kannustamaan tätä vastavuoroista kaupankäyntiä.

Edellä esitetyn perusteella voidaan todeta useiden merkkien viittaavan siihen, että kaupan toimenpiteillä on ollut myönteinen vaikutus EU:n tuontiin Länsi-Balkanin alueelta. Maat tarvitsevat kuitenkin vielä aikaa voidakseen hyödyntää kaupan toimenpiteitä täydellisesti. Maiden taloudelliset toimijat on saatava tietoisiksi kaupan toimenpiteiden tarjoamista mahdollisuuksista, on luotava suhteita vastapuoliin EU:n jäsenvaltioissa, jakelukanavia on parannettava ja lisäksi saatetaan tarvita investointeja, jotta vientimahdollisuuksien paranemisesta saataisiin täysi hyöty. Myös eläinlääkintään, terveyteen ja kasvinsuojeluun liittyviä tarkastuksia on parannettava ja normien yhdenmukaistamista jatkettava. Vienninedistämistoimia pitäisi kehittää ja hyväksyttyä kauppaan liittyvää lainsäädäntöä on pantava täytäntöön.

2. Yhteisön jälleenrakennus-, kehitys- ja vakautusapu (Cards)

Yhteisön avustuksen ohjelmoinnista sovittiin virallisesti vuoden 2001 lopulla, joten Cards [14] on yhä melko uusi väline. Sen strategisten suuntaviivojen täytäntöönpano alkoi vuonna 2002.

[14] 5 päivänä joulukuuta 2000 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2666/2000 (EYVL L 306, s. 1).

>VIITTAUS KAAVIOON>

Vuosina 1998-2002 [15] yhteisön koko alueelle tarjoaman tuen pääpaino oli infrastruktuurissa ja demokratian vakiinnuttamisessa (pakolaisille tarjottu apu mukaan luettuna). Näistä ensimmäisen osuus kokonaismäärärahoista oli 27 prosenttia ja jälkimmäisen osuus 20 prosenttia (kuvio 1).

[15] Ajanjakso kattaa vuodet 1998- 2002, jotta sen perusteella voitaisiin määrittää tapahtunut kehitys. Ennen kuin Cardsia alettiin toteuttaa, yhteisön tuki Albanialle, Bosnia ja Hertsegovinalle sekä entiselle Jugoslavian tasavallalle Makedonialle tarjottiin Phare- ja Obnova-ohjelman kautta ja Kroatialle sekä Serbia ja Montenegrolle Phare-ohjelman kautta.

Oikeus- ja sisäasioihin, hallinnollisten valmiuksien kehittämiseen sekä taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen kehitykseen myönnettiin kuhunkin keskimäärin noin 10 prosenttia kokonaismäärärahoista.

Määrärahojen kehityksestä ilmenee, että avustamisen alkuvaiheessa etusijalle asetettiin jälleenrakentaminen ja pakolaisongelman käsittely. Oikeus- ja sisäasioihin sekä hallinnollisten valmiuksien kehittämiseen myönnetyt määrärahat ovat kasvaneet tasaisesti vuodesta 2001 lähtien (kuvio 2), mikä osoittaa, että vakautus- ja assosiaatioprosessissa painotetaan hallinnon täytäntöönpanovalmiuksien vahvistamista.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Yhteisön tuen kehityksessä on ollut kolme suurta vaihetta: ensireaktio kriisitilanteeseen, jolloin paino oli hätäavulla ja jälleenrakentamisella; siirtyminen poliittisen, institutionaalisen ja taloudellisen siirtymävaiheen tukemiseen; ja lopuksi kolmas vaihe, jossa paino on ollut assosiaatioprosessin valmistelussa ja täytäntöönpanossa.

Ensimmäinen näistä vaiheista on yleisesti ottaen lähes valmis. Toinen ja kolmas vaihe ovat eri maissa täytäntöönpanon eri vaiheissa.

Vaikka Cards-ohjelmassa keskitytäänkin strategisten painopistealueiden säilyttämiseen, reagointi entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian viimevuotiseen kriisiin osoittaa, kuinka Cards-tukea voidaan mukauttaa muuttuviin tilanteisiin paikan päällä. Kyseisessä tapauksessa Cardsin kautta tuettiin toimia, joilla EU vastasi kriisiin, ja Ohridin sopimusta tarjoamalla apua pakolaisille ja siirtymään joutuneille henkilöille. Cardsin kautta annettiin myös jälleenrakennustukea, jonka Euroopan jälleenrakennusvirasto pani menestyksekkäästi täytäntöön.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Vuonna 2001 myönnettyjen varojen osalta oli vuoden 2002 loppuun mennessä tehty sopimus (sopimukset allekirjoitettu) 66 prosentista ja varoista oli maksettu 45 prosenttia (kuvio 3). Tasot vaihtelevat kuitenkin maittain sen mukaan, mitä toimia painotetaan, millaisia täytäntöönpanomekanismeja käytetään ja - niissä maissa, joissa hallinnointi oli hajautettu, kuten Albaniassa - kansallisten hallintoviranomaisten kyvystä ottaa tuki vastaan.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Sopimusten ja maksujen tasot ovat korkeat infrastruktuuria ja demokratian vakiinnuttamista koskevissa hankkeissa ja matalat oikeus- ja sisäasioita sekä hallinnollisten valmiuksien kehittämistä koskevissa hankkeissa (kuvio 4). Tämä heijastaa näihin aloihin liittyvän toiminnan eroja ja etenkin oikeus- ja sisäasioiden sekä hallinnollisten valmiuksien kehittämisen tukemiseen usein tarvittavaa ylimääräistä valmistelutyötä.

Euroopan jälleenrakennusvirasto ja koko hajautettu lähestymistapa yleensä - kuten komission Bosnia ja Hertsegovinassa toimivan lähetystön aikaansaannokset osoittavat - ovat todistaneet tehokkuutensa tuen toimittamisessa paikan päällä.

Hajautettua hallinnointia on laajennettu Albaniaan, jossa sitä alettiin toteuttaa 1. joulukuuta 2002, ja Kroatiaan, jossa sitä alettiin toteuttaa 1. tammikuuta 2002. Tavoitteena on sekä nopeuttaa täytäntöönpanoa että hyödyntää paikallista osaamista ja kokemusta.

Yhteisön tuen nykyinen painottuminen instituutioiden kehittämiseen sekä oikeus- ja sisäasioihin - vaikka myös infrastruktuurihankkeita tuetaan yhä merkittävästi etenkin Serbia ja Montenegrossa - heijastaa vuonna 2001 yksilöityjä painopistealueita. Etenkin kansallisten hallintojen valmiutta panna täytäntöön assosiaation edellyttämiä uudistuksia halutaan nykyään vahvistaa.

Yhteisön oikeus- ja sisäasioihin myöntämä tuki tarjoaa pitkän aikavälin puitteet oikeusvaltioperiaatteen luomiselle tai vahvistamiselle, mikä on ennakkoehto demokratian, instituutioiden, talouden ja yhteiskunnan kehityksen laajemman tavoitteen saavuttamiselle. Vuonna 2002 tehtyjen tiedonkeruumatkojen pohjalta on voitu muodostaa yksityiskohtainen kuva nykytilanteesta ja arvioida tarpeita. Komissio kehittää tämän arvioinnin pohjalta kokonaisvaltaista lähestymistapaansa alueen oikeus- ja sisäasioihin ja auttaa maiden lainvalvontaviranomaisia lähentymään eurooppalaisia ja kansainvälisiä normeja ja hyviä toimintatapoja.

Uudistusten edistymiseen eri maissa ovat vaikuttaneet useat toisiinsa vaikuttavat tekijät: kansallisten hallitusten aloitteet, kansallisten instituutioiden ponnistelut ja kansainvälisen yhteisön - etenkin Euroopan unionin - tuki. Tässä vuosikertomuksessa on tarkoitus arvioida uudistusprosessin edistymisen kokonaistilannetta. Cardsista välineenä laaditaan Cards-asetuksen mukaisesti erillinen ja yksityiskohtainen arviointi [13 artiklan 2 kohdan mukaan viimeistään 30. kesäkuuta 2004].

3. Yhteisön poikkeuksellinen (makro)taloudellinen rahoitusapu

Yhteisö on myös tukenut makrotaloudellisella ja poikkeuksellisella rahoitusavulla useita IMF:n rahoittamia vakautus- ja uudistusohjelmia Länsi-Balkanin alueella. Neuvosto hyväksyi vuonna 2002 kaksi uutta makrotaloudellisen rahoitusavun toimenpidettä sekä avustusten että lainojen muodossa Serbia ja Montenegron (enintään 130 miljoonaa euroa) sekä Bosnia ja Hertsegovinan (enintään 60 miljoonaa euroa) hyväksi. Tukia maksettiin vuonna 2002 yhteensä 152 miljoonaa euroa (johon sisältyvät aiemmin päätetyt toimenpiteet Serbia ja Montenegron, Kosovon ja entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian hyväksi). Tällaisen tuen myöntäminen edellyttää IMF:n rahoittamien ohjelmien asianmukaista täytäntöönpanoa ja viranomaisten kanssa sovittujen talouspolitiikan edellytysten täyttymistä. (Toimenpiteitä kuvaillaan tarkemmin kunkin maan vakautus- ja assosiaatioprosessin vuosikertomuksessa sekä vuoden 2002 makrotaloudellisen rahoitusavun täytäntöönpanosta laaditussa vuosikertomuksessa, jota ei ole vielä julkaistu.)

LIITE II

ALBANIA

Kertomus vakautus- ja assosiaatioprosessista

TIIVISTELMÄ

Albania on edistynyt vain vähän siihen kohdistuvien lukuisien haasteiden käsittelemisessä. Vuoden 2002 vakautus- ja assosiaatioprosessin vuosikertomuksessa esitettyjä suosituksia on noudatettu vain osittain. Tietynasteinen joskin edelleen hauras poliittinen vakaus ja puolueiden välisen vuoropuhelun jatkuminen keväällä 2002 mahdollistivat uuden presidentin kitkattomat vaalit mutta eivät ole vielä johtaneet merkittäviin saavutuksiin uudistusten alalla.

Uudesta poliittisesta ilmapiiristä on seurannut tiettyä edistystä niiden kansainvälisen yhteisön suositusten täytäntöönpanossa, joilla on tarkoitus parantaa Albanian vaalimenettelyjä. Edistystä ei ole kuitenkaan tapahtunut riittävästi kommunistisella kaudella pakkolunastetun maan palauttamiseen tai korvaamiseen liittyvien perustuslaillisten vaatimusten täyttämisessä. Vaikka alueellisen yhteistyön kehittämisessä on edistytty hyvin, oikeusvaltioperiaatetta ei vieläkään noudateta riittävästi, mikä johtuu erityisesti heikoista lainvalvontainstituutioista, rajallisista hallinnollisista valmiuksista sekä korruptiosta ja järjestäytyneestä rikollisuudesta. Albanian laki takaa yksilönvapaudet ja ihmisoikeudet, mutta lain täytäntöönpanossa on selkeästi parantamisen varaa. Albanian suhtautuminen vähemmistöihin on yleisesti katsoen rakentava, mutta tässä asiassa ei ole juurikaan pyritty asettamaan kunnianhimoisia tavoitteita.

Albanian BKT kasvoi edelleen, vaikka kasvu vähenikin vuonna 2001 saavutetusta 6,5 prosentista 4,5-5 prosenttiin. Tarkastelujakson yleinen talouskehitys ei kuitenkaan vastannut odotuksia. Kasvun hidastumisen tärkeimmät syyt ovat sähköalan ongelmien jatkuminen, maailmantalouden yleisesti kehno tilanne, vähäinen kasvu maatalousalalla sekä tulli- ja verohallintojen tehottomuus. Näistä epäsuotuisista olosuhteista huolimatta viranomaiset onnistuivat toimissaan osittain: sekä julkisen talouden alijäämä että inflaatio pysyivät tavoitelukujen rajoissa. Yksityistämisprosessissa ja rahoitusalan uudelleenjärjestelyssä on edistytty vain vähän. Yleinen liiketoimintaympäristö ei ole parantunut merkittävästi huolimatta muutamista aloitteista, joilla on pyritty tukemaan yritystoiminnan edistämistä ja lisäämään paikallisia ja ulkomaisia sijoituksia. Oikeusvarmuus ei ole vieläkään riittävän taattu, eikä kauppalainsäädäntö tue liiketoiminnan kehitystä. Albanian joidenkin talouden alojen, kuten liikenteen, energian tai maatalouden, kehnon tilanteen korjaamiseksi on ryhdytty toimiin, mutta työtä on jatkettava keskipitkällä aikavälillä, jotta voitaisiin saada merkittäviä tuloksia.

Albanian poliittisen vakauden turvaamisessa ja uudistusten täytäntöönpanossa kohtaamista vaikeuksista johtuneiden viiveiden jälkeen neuvottelut vakaus- ja assosiaatiosopimuksesta käynnistettiin virallisesti tammikuun 2003 lopussa. Uudistusten täytäntöönpanon nykyisellä tahdilla neuvottelut uhkaavat kuitenkin venyä pitkiksi. Ennen kuin neuvottelut voidaan saada päätökseen, Albanian on osoitettava, että se voi panna täytäntöön tulevan sopimuksen määräykset ja puuttua niihin ensisijaisiin ongelmiin, jotka Euroopan unioni on yksilöinyt erilaisissa kertomuksissaan ja erilaisten seurantavälineidensä kautta. Albanian pitäisi kiinnittää erityistä huomiota oikeus- ja sisäasioiden alaan, jos se haluaa edistyä merkittävästi vakautus- ja assosiaatioprosessissa. EU:hun suuntautuvan laittoman maahanmuuton hallinnassa on tapahtunut jonkin verran parannusta, mutta ihmiskauppa, huumausaineiden kauppa ja muunlainen järjestäytynyt rikollisuus sekä avainaloilla kuten oikeus-, tulli- ja poliisilaitosten piirissä esiintyvä korruptio aiheuttavat yhä syvää huolta. Oikeuslaitoksen osalta ei ole tapahtunut paljon edistystä ja rikoksista syytteeseenpano on puutteellista, vaikka pidätysten määrä on lisääntynyt. Näiden vaikeiden kysymysten ratkaiseminen edellyttää todellista sitoutumista hallitukselta, poliitikoilta ja lainvalvontaelimiltä (syyttäjänvirasto ja tuomarikunta mukaan luettuina) sekä päättäväisyyttä sitoutumisen muuttamisessa toiminnaksi.

BOSNIA JA HERTSEGOVINA

Kertomus vakautus- ja assosiaatioprosessista

TIIVISTELMÄ

Ennen kuin Bosnia ja Hertsegovina voi havitella Euroopan unionin jäsenyyttä, sen on varmistettava asemansa täysivaltaisena valtiona. Ilman sitä Bosnia ja Hertsegovina ei voi vastata kansalaistensa perustarpeisiin turvallisuuden, instituutioiden takaaman vapauden ja taloudellisen hyvinvoinnin alalla, eikä se voi yhdentyä eurooppalaisiin rakenteisiin. Täysivaltaisuus on näin ollen ennakkoehto sille, että Bosnia ja Hertsegovina voi siirtyä sodan jälkiselvittelyistä (jälleenrakennuksesta ja rauhan täytäntöönpanosta) siirtymävaiheen ohjelmaan, jossa se voi Keski- ja Itä-Euroopan naapureidensa tavoin keskittyä uudistuksiin ja teknisiin mukautuksiin, joita EU:hun liittyminen edellyttää. Viime vuonna on tapahtunut merkittävää edistystä, mutta täysivaltaisuutta ei ole vielä varmistettu. Hiljattain nelivuotiskautensa aloittaneet hallintoelimet ovat ratkaisevassa asemassa päätettäessä, voidaanko tavoite saavuttaa kohtuullisessa ajassa.

Lokakuussa 2002 pidetyt parlamenttivaalit vahvistivat, että poliittisista ja institutionaalisista haasteistaan huolimatta Bosnia ja Hertsegovina kunnioittaa demokratian perusperiaatteita. Tärkeä päätös Bosnia ja Hertsegovinan valtiosääntötuomioistuimen vuonna 2000 tekemän "peruskansanryhmiä" koskevan päätöksen täytäntöönpanosta on muuttanut kansallisen politiikan dynamiikkaa ja edistänyt yhdentymistä. Muut saavutukset, kuten rinnakkaisrakenteiden asteittainen purkaminen Bosnian ja Hertsegovinan liittovaltiossa, rajavartiolaitoksen toiminta kaikilla rajanylityspaikoilla ja sotavoimien merkittävät supistamiset, ovat osoituksia edistymisestä laajalla rintamalla. Vastuun ottaminen uudistuksista ja kestävä sisäpolitiikan dynamiikka ovat kuitenkin vielä vailla selkeää näyttöä: useat uudistukset käynnistettiin lähinnä korkean edustajan ja kansainvälisen yhteisön painostuksesta. Epäonnistumisesta siirtymisessä sodan jälkiselvittelystä siirtymävaiheen ohjelmaan on osoituksena muun muassa se, ettei syytteeseen asetettuja sotarikollisia, kuten serbialaista Radovan Karadzicia, ole vieläkään saatettu vastuuseen teoistaan. Korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa on tehostettava. Maa ei voi yhdentyä EU:n rakenteisiin, ennen kuin nämä asiat on selvitetty.

Taloustilanteesta voidaan todeta, että pitkän aikavälin kestävyyttä ei ole vielä läheskään varmistettu. Kasvu on jälleen hidastumassa 1990-luvun jälkipuoliskolla jälleenrakennusavun myötä kiihtyneen kasvun jälkeen. Arvioitu BKT on yhä alle puolet siitä, mikä se oli ennen sotaa (ja mihin Bosnia ja Hertsegovinan odotetaan palaavan aikaisintaan vuonna 2010). Harmaan talouden olemassaolo saattaa tosin vääristää näitä lukuja. Heikon sisäisen yhdenmukaistamisen ja koordinoinnin taloudelliset ja yhteiskunnalliset kustannukset haittaavat valtion toiminnan tehokkuutta ja mitätöivät hajauttamisen hyödyt. Julkiset menot ovat pysyneet liian korkeina ja Bosnia ja Hertsegovinan maksutase on alijäämäinen sekä kauppa- että vaihtotaseen osalta. Maan makrotalous oli kuitenkin vuonna 2002 vakaa, inflaatio alhainen ja julkisen talouden alijäämää pyrittiin edelleen supistamaan. Ulkomaisten suorien sijoitusten määrä kasvoi vuonna 2002, mutta ulkomaisten sijoittajien houkutteleminen maahan edellyttää vielä lisätoimia. Siitä, että Bosnia ja Hertsegovina olisi yrittänyt korjata jatkuvaa riippuvuuttaan avustuksista, ei ole juurikaan näyttöä, vaikka asia muuttuu yhä kiireisemmäksi kansainvälisen tuen vähetessä.

Vakautus- ja assosiaatioprosessissa on todettavissa edistystä. Etenemissuunnitelma saatiin "olennaisilta osilta valmiiksi" syyskuuhun 2002 mennessä. Etenemissuunnitelma ei tietenkään ole koskaan tarjonnut ratkaisua täydelliseen hallintoon tai välittömään EU:hun liittymiseen, mutta siinä tuodaan esiin kiireellisiä kysymyksiä ja mitataan poliittista tahtoa niiden ratkaisemiseen. Sen valmistuminen kesti kuitenkin valitettavasti liian kauan ja sen täydelliseen täytäntöönpanoon on kiinnitettävä herkeämättä huomiota. Vakautus- ja assosiaatioprosessin seuraavana vaiheena on sellaisen kertomuksen laatiminen, jossa arvioidaan, onko Bosnia ja Hertsegovina valmis aloittamaan neuvottelut vakautus- ja assosiaatiosopimuksesta. Jos Bosnia ja Hertsegovina haluaa saada kiinni naapurinsa, joista osa on saattanut jo siirtyä siirtymävaiheeseen, sen on nopeutettava uudistuksia, mukaan luettuina ne, jotka mainittiin vakautus- ja assosiaatioprosessin edellisessä vuosikertomuksessa, ja kehitettävä todella riippumattomat rakenteet.

KROATIA

Kertomus vakautus- ja assosiaatioprosessista

TIIVISTELMÄ

Poliittinen tilanne on pysynyt Kroatiassa yleisesti katsoen vakaana ja kokonaistilanne tyydyttävänä, kun demokratiaa on vahvistettu. Hallitus on pyrkinyt määrätietoisesti luomaan oikeusvaltioperiaatteen kannalta täysin kehittyneen demokratian. Alueellista yhteistyötä on lujitettu, kansallisten vähemmistöjen oikeuksia koskevat perustuslain säännökset on hyväksytty ja pakolaisten paluun helpottamiseksi on tehty merkittäviä lainsäädännön muutoksia. Myönteisestä kehityksestä huolimatta muiden viime vuosikertomuksessa yksilöityjen lyhyen aikavälin ensisijaisten kysymysten ratkaisemiseksi ei ole tehty tarpeeksi työtä. Helmikuussa hyväksyttiin uusi radio- ja televisiotoimintaa koskeva laki, mutta uusi laki ei suojaa radio- ja televisiotoimintaa täydellisesti poliittisten elinten ja valtion elinten mahdolliselta suoralta tai välilliseltä asioihin puuttumiselta. Hallitus suhtautuu edelleenkin penseästi yhteistyöhön Jugoslaviaa koskevan kansainvälisen rikostuomioistuimen kanssa. Serbivähemmistön paluuprosessissa ja tosiasiallisessa sopeuttamisessa on käytännössä tapahtunut vain hyvin vähän edistystä. Strategian hyväksymisestä huolimatta oikeuslaitoksen heikkous on edelleenkin vakava ongelma ja siihen on keskitettävä ponnisteluja. Korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaa on tehostettava.

Taloudellinen tilanne on edelleenkin kohentunut. Kroatian talouskasvuksi vuonna 2002 arvioitiin 5 prosenttia ja tulevaisuudennäkymät ovat valoisat. Julkisen talouden korjaustoimista huolimatta julkisen talouden rahoitusasema on pysynyt heikkona ja se lisää talouden suojattomuutta. Korkea työttömyysaste on yhä yksi tärkeimmistä huolista. Rakenneuudistuksissa on viime aikoina edistytty yleisesti katsoen hitaasti, mikä johtuu heikosta koalitiohallituksesta ja eräistä yleistä vastustusta kohdanneista epäsuosituista toimenpiteistä. Edistystä on saavutettu sosiaalisten tulonsiirtojen rationalisoinnissa ja eläkejärjestelmän toisen pilarin täytäntöönpanossa, julkisen talouden hajauttamisen käynnistämisessä ja yhtenäisen valtionkassan käyttöönotossa. Uudistuksissa ollaan kuitenkin jäljessä muilla aloilla kuten yksityistämisessä, koulutuksessa ja terveydenhuollossa. Joustavuuden lisäämiseen tähtäävää työmarkkinauudistusta ei ole vielä hyväksytty.

Hallitus on sitoutunut voimakkaasti vakautus- ja assosiaatiosopimuksen ja väliaikaisen sopimuksen täytäntöönpanoon. Se on hyväksynyt Kroatian Euroopan unioniin liittämiseksi kunnianhimoisen ohjelman, johon sisältyy suunnitelma lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi yhteisön säännöstön kanssa. Kroatia on alkanut tehokkaasti mukauttaa lainsäädäntöään yhteisön säännöstöön ja käsitellä useimpia vakautus- ja assosiaatioprosessin vuoden 2002 vuosikertomuksessa yksilöityjä kiireisimpiä kysymyksiä. Kuluneen 12 kuukauden aikana on valmisteltu tärkeitä uusia säädöksiä sellaisilla aloilla kuin kilpailu ja valtiontuet, teollis- ja tekijänoikeudet sekä kuluttajansuoja, ja nämä säädökset on hyväksyttävä kiireisesti. Samanaikaisesti on luotava tarvittavat hallinnolliset valmiudet, riippumattoman valtiontukiviranomaisen perustaminen mukaan luettuna, uuden lainsäädännön asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi. Myös nykyisen lainsäädännön täytäntöönpano on useassa tapauksessa vielä kesken, mikä johtuu joko viiveistä tarvittavien täytäntöönpanoasetusten hyväksymisessä tai heikoista hallinnollisista valmiuksista. Yleisesti katsoen Kroatian on kiinnitettävä erityistä huomiota julkisen hallintonsa lujittamiseen, jotta se voisi varmistaa, että asianosaiset ministeriöt ja muut julkiset viranomaiset pystyvät panemaan kunnolla täytäntöön ne lukuisat lainsäädännölliset uudistukset, joihin Kroatia on sitoutunut.

Entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia

Kertomus vakautus- ja assosiaatioprosessista

TIIVISTELMÄ

Vuoden 2001 kriisiä seuranneen erittäin epävakaan kauden jälkeen entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia on edennyt tasaisesti kohti poliittisen tilanteen normalisoitumista Ohridin puitesopimuksen pohjalta. Euroopan unioni (yhdessä ETYJ-kumppaneidensa, Naton ja Yhdysvaltojen kanssa) on johdonmukaisesti tukenut prosessia. Naton sotilasoperaation siirtäminen maaliskuussa EU:n vastuulle tulee osoittamaan jälleen kerran, että EU on sitoutunut varmistamaan maan rauhan ja vakauden. Syyskuun 15. päivänä pidetyt vaalit olivat osoitus asteittaisesta paluusta normaaliin poliittiseen elämään. Monesta etnisestä ryhmästä koostuvan koalitiohallituksen perustaminen on myönteinen merkki valmiudesta yhteistyöhön ja kompromissien tekemiseen. On ratkaisevan tärkeää, että kaikki puitesopimuksen osapuolet, oppositiopuolueet mukaan luettuina, jatkavat tällä tiellä loppuun asti. Se on ainoa perusta, jolta kehitystä voidaan jatkaa ja jolta voidaan vahvistaa maan instituutioita ja valmiutta lähentyä EU:ta. Alkuvaiheessa tapahtuneen edistyksen jälkeen uudistusten tahtia on nopeutettava. Kaikkien suurimpien poliittisten puolueiden Euroopan yhdentymiselle osoittaman poliittisen tuen pitäisi myös auttaa tarvittavien poliittisten ja taloudellisten uudistusten käynnistämisessä. Paljon on vielä tekemättä ja hallituksen on nyt tehtävä ja pantava täytäntöön tarvittavat aloitteet.

Entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian talouskehitys ei täyttänyt odotuksia vuonna 2002, vaikka raha- ja valuuttakurssipolitiikan vakaus saatiinkin säilytettyä. Vuoden 2001 kriisin kielteiset vaikutukset tuntuivat vielä vuonna 2002, ja niitä pahensi ulkoisen ympäristön heikko tilanne. Syyskuun parlamenttivaaleja edeltänyt poliittinen epävakaus ja epäonnistuminen sopimuksen tekemisessä IMF:n kanssa helmikuun loppuun mennessä vaikuttivat kielteisesti talous- ja liiketoimintaympäristöön. IMF:n kanssa lopulta tehdyn sopimuksen (joka on vielä hyväksymättä) täytäntöönpano kasvattaa luottamusta uuden hallituksen tukemiin vakaisiin markkinatalouspolitiikkoihin parantaen näin liiketoimintaympäristöä ja edistäen kasvua. Vain tällä tavoin hallitus pystyy selviytymään uudistusten täytäntöönpanon aiheuttamista kustannuksista. Muita tärkeitä kysymyksiä, joihin hallituksen on puututtava, ovat nykyaikaisen valtionkassajärjestelmän täytäntöönpano sekä hajautetun hallinnon ja julkisen talouden kehittäminen.

Hallinnon rakenteesta ja toiminnasta voidaan todeta, että julkishallinnon hajauttamisen oikeudelliset puitteet on vielä hyväksyttävä ja pantava täytäntöön, jotta ne voisivat edistää maan yleistä vakauttamista. Kuten vakautus- ja assosiaatioprosessin vuoden 2002 vuosikertomuksessa korostettiin, julkishallinnon rakennetta ja toimintaa on vielä kehitettävä, ennen kuin se voi asianmukaisesti täyttää kaikki sille toimivassa, oikeusvaltioperiaatteeseen nojaavassa demokratiassa kuuluvat tehtävät. Hallituksen on ehdottomasti kehitettävä tehokkaita korruption vastaisia toimenpiteitä. Uudistuksia on toteutettava kiireellisesti myös muun muassa turvallisuuden alalla ja oikeuslaitoksen heikkouksien korjaamisessa.

Puitesopimuksen nopea täytäntöönpano tukee myös edistystä vakautus- ja assosiaatioprosessissa, muun muassa vakautus- ja assosiaatiosopimuksen meneillään olevassa ratifiointiprosessissa. Siihen asti entisen Jugoslavian tasavallan Makedonian on varmistettava, että kaikki väliaikaiseen sopimukseen liittyvät velvoitteet täytetään, ja että valmistelut koko vakautus- ja assosiaatiosopimuksen täytäntöön panemiseksi saadaan päätökseen siten, että työt voidaan aloittaa heti, kun se tulee voimaan.

Serbia ja Montenegro

Kertomus vakautus- ja assosiaatioprosessista

TIIVISTELMÄ [16]

[16] Serbia ja Montenegron valtio koostuu Serbian tasavallasta, Kosovosta (jossa on kansainvälinen hallinto 10. kesäkuuta 1999 annetun Yhdistyneiden Kansakuntien turvallisuusneuvoston päätöslauselman nro 1244 nojalla) sekä Montenegron tasavallasta. Valtio on sama kansainvälinen oikeussubjekti kuin Jugoslavian liittotasavalta.

Edistystä on tapahtunut, mutta paljon on vielä tekemättä, ja vielä tarvitaan laadullista kehitystä, ennen kuin Serbia ja Montenegron valtio voi saada täyden hyödyn vakautus- ja assosiaatioprosessista.

Serbian demokratiakehitystä rohkeasti edistäneen ja maan eristäytyneisyyden päättämiseen keskeisesti vaikuttaneen pääministeri Zoran Djindjicin traaginen murha on järkyttänyt aluetta ja kansainvälistä yhteisöä. Tämä rikos on muistutus menneisyyden vaikeasta perinnöstä ja samalla tarpeesta jatkaa hallituksen työtä vakautuksen, demokratiakehityksen ja uudistusten hyväksi entiseen tahtiin. Zoran Djindjicin vakaana tavoitteena oli pitää Serbia ja Montenegro tiellä kohti Euroopan unionia; tässä kertomuksessa tuodaan esiin ne uudistukset, joita tarvitaan hänen visionsa toteuttamiseksi. Komissio antaa Serbia ja Montenegron viranomaisille jatkossakin kaiken mahdollisen tuen näiden pyrkiessä torjumaan niitä voimia, jotka yrittivät vahingoittaa Serbian demokratiaa.

Poliittisissa uudistuksissa on edistytty vaihtelevasti: ihmisoikeuksien ja vähemmistöjen oikeuksien sekä alueellisen yhteistyön alalla on saavutettu merkittäviä tuloksia, oikeuslaitoksen ja poliisitoimen alalla uudistusten tulokset ovat olleet vaihtelevia, mutta valtion uudelleenjärjestelyn sekä vakaiden, tehokkaiden ja uskottavien instituutioiden kehittämisen vaikeissa tehtävissä ei ole edistytty toivottuun tahtiin. Uudistuksiin ollaan yhä sitoutuneita, mutta useat vakavat esteet haittaavat edelleenkin niiden toteutusta. Menneisyyden taakka ja vanhojen rakenteiden säilyminen, tärkeimpien kansainvälisten velvoitteiden kuten Jugoslaviaa koskevan kansainvälisen rikostuomioistuimen avustamisen laiminlyöminen, poliittiset erimielisyydet perustuslaillisen sopimuksen tulkinnasta ja täytäntöönpanosta sekä puolueiden väliset pitkittyneet poliittiset kiistat ovat kaikki hidastaneet uudistusten tahtia useilla keskeisillä aloilla. Serbian pääministerin Zoran Djindjicin salamurha on koko alueelle liiankin vakuuttava muistutus siitä, kuinka tärkeää on taistella järjestäytyneen rikollisuuden ja äärimmäisyysliikkeiden voimia vastaan.

Taloudellinen tilanne on kohentunut vakautta painottavan makrotalouspolitiikan ansiosta, mutta julkisen talouden ja maksutaseen kestävyys on vielä saavuttamatta. Rakenneuudistuksia on jatkettu erityisesti pankki- ja yrityssektorilla, mutta niiden tahtia on nopeutettava. Jotta maa voisi hyödyntää täydellisesti taloudelliset mahdollisuutensa - ja myös jotta EU:hun voitaisiin solmia sopimussuhteet - on sisämarkkinat ja yhtenäinen kauppapolitiikka pantava täytäntöön.

Eurooppalainen asialista ja vakautus- ja assosiaatioprosessi pysyvät uudistusten liikkeellepanevana voimana. Vuonna 2002 on kuitenkin hukattu paljon aikaa ja maan on kiihdytettävä uudistusten tahtia ja parannettava lainsäädännön täytäntöönpanoa, jos se haluaa hyödyntää mahdollisuutensa. Perustuslaillisiin kysymyksiin keskittyminen on vienyt huomiota muilta perustavan tärkeiltä aloilta; kunnes nämä kysymykset ratkaistaan, maan on vaikea saavuttaa tarvittavaa uudistusvauhtia. Monet vakautus- ja assosiaatioprosessin vuoden 2002 vuosikertomuksessa, aiemmissa kertomuksissa sekä EU:n ja Jugoslavian liittotasavallan välisen neuvoa-antavan työryhmän vuonna 2002 esittämistä suosituksista ovat vielä toteuttamatta ja pysyvät siten voimassa - ja useat niistä ovat ennakkoehtoja tulevan vakautus- ja assosiaatiosopimuksen täytäntöönpanolle. Vakautus- ja assosiaatiosopimusta koskevien neuvottelujen onnistuminen ja etenemisvauhti tulevat riippumaan maan kyvystä todistaa valmiutensa tällaisen sopimuksen täytäntöönpanoon, ja huomiota tullaan kiinnittämään erityisesti sen menestykseen uudistusten toteuttamisessa. Komissio jatkaa maan tukemista ja neuvomista. EU:n ponnistelut, vaikka ne olisivat yhtä voimakkaita kuin viime vuosina, eivät kuitenkaan voi korvata maan sisäistä poliittisen tahdon puutetta. Maa voi saavuttaa tarvittavan edistyksen vain täydellisellä sitoutumisella ja sisäisellä yhteistyöllä sekä uudistustahdin päättäväisellä nopeuttamisella.

Kosovon tilanteella on kansainvälisen siviili- ja sotilashallinnon läsnäolon takia omat erityispiirteensä, mutta sitä koskevat silti pitkälti samat huomiot kuin muuta maata. Demokratian ja oikeusvaltioperiaatteen kehittämistä jatketaan samoin kuin muitakin EU:n edellyttämiä uudistuksia, myös talouden alalla. Tulevaisuuden haasteena on saada väliaikaiset instituutiot ottamaan suurempi vastuu uudistuksista ja niiden täytäntöönpanosta niille siirrettyjen valtuuksien puitteissa ja käyttämään vähemmän aikaa ja resursseja UNMIKin kyseenalaistamiseen tai asemakysymyksen ennenaikaiseen pohdintaan.