[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 30.11.2010

KOM(2010) 713 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA TALOUS- JA RAHOITUSKOMITEALLE

Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA TALOUS- JA RAHOITUSKOMITEALLE

Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista

JOHDANTO

Euroopan unioni ja euroalueen jäsenvaltiot perustivat euroalueen valtionvelkakirjamarkkinoilla esiintyneiden vakavien jännitteiden seurauksena ja EU:n rahoitusjärjestelmän vakauden turvaamiseksi toukokuussa 2010 Euroopan vakautusmekanismin, joka koostuu Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista ja Euroopan rahoitusvakausvälineestä. Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi (jäljempänä ’vakautusmekanismi’) perustettiin 11. toukokuuta 2010 annetulla neuvoston asetuksella (EU) N:o 407/2010[1], ja se muodostaa tärkeän osan vallitseviin poikkeuksellisiin olosuhteisiin puuttumiseksi käyttöön otettua eurooppalaista kehystä.

Asetuksen 9 artiklan 1 kohdan mukaan komissio antaa talous- ja rahoituskomitealle sekä neuvostolle kuuden kuukauden kuluessa asetuksen voimaantulosta ja sen jälkeen tarvittaessa kuuden kuukauden välein kertomuksen sen täytäntöönpanosta ja sellaisten poikkeuksellisten olosuhteiden jatkumisesta, joiden perusteella kyseinen asetus on annettu. Komissio antaa tämä tiedonannon tässä tarkoituksessa.

Asetuksen 9 artiklan 2 kohdassa korostetaan, että tarvittaessa kertomukseen liitetään ehdotus asetukseen tehtävistä muutoksista, jotta mahdollisuutta myöntää taloudellista apua voitaisiin muuttaa siten, ettei muuttaminen vaikuta jo tehtyjen päätösten pätevyyteen. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, ettei asetusta ole nykyisessä talouden tilanteessa ja viimeaikaisen kehityksen perusteella tarpeen muuttaa.

Laatikko 1. Vakautusmekanismin toiminta Vakautusmekanismin ensisijaisena tavoitteena on luoda EU:n 27 jäsenvaltiolle samanlainen perusmekaniikka kuin nykyisen maksutaseasetuksen[2] mukaisesti sovelletaan euroalueen ulkopuolisissa jäsenvaltioissa. Mekanismin aktivoiminen antaa komissiolle mahdollisuuden ottaa unionin puolesta rahoitusmarkkinoilta lainaa, joka taataan epäsuorasti EU:n talousarviosta. Tämän jälkeen komissio siirtää lainatut varat edelleen apua saavalle jäsenvaltiolle. Erityisen lainajärjestelyn ansiosta unionille ei aiheudu minkäänlaisia lainanhoitokustannuksia. Apua saava jäsenvaltio maksaa kaikki korot ja erääntyvän pääoman komission välityksellä. Velan takaisinmaksu taataan EU:n talousarvioon sisältyvästä p.m.-kohdasta lainanottajan takaisinmaksujen laiminlyönnin varalta. Vakautusmekanismi on osa laajempaa turvaverkkoa. Vakautusmekanismin ohella euroalueen jäsenvaltioiden käytettävissä ovat Euroopan rahoitusvakausväline (eli euroalueen jäsenvaltioiden takaamat varat) ja Kansainvälisen valuuttarahaston rahoitus. Euroalueen ulkopuoliset jäsenvaltiot voivat saada myös maksutaseasetuksen mukaista tukea. Vakautusmekanismi ja rahoitusvakausväline voidaan aktivoida vasta sen jälkeen, kun kyseinen jäsenvaltio on pyytänyt taloudellista apua ja kun komission kanssa, joka toimii yhteistyössä EKP:n kanssa, on sovittu makrotalouden sopeutusohjelmasta, johon sisältyy tiukkoja ehtoja. |

1. ASETUKSEN TÄYTÄNTÖÖNPANO

Asetuksen (EU) N:o 407/2010 antamisen jälkeen Euroopan unionin toteutti tarvittavat toimet vakautusmekanismin nopean ja kitkattoman käyttöönoton varmistamiseksi. Näillä toimillai) tehtiin tarvittavat mukautukset talousarvioon ja ii) parannettiin komission valmiuksia hankkia varoja rahoitusmarkkinoilta.

EU:n talousarvion osalta toteutetut toimet

EU:n talousarvion osalta toteutetuilla toimilla i) luotiin budjettikohta, josta EU takaa lainat, jotka unioni ottaa vakautusmekanismin mukaista taloudellista apua varten ja ii) tarkistettiin omien varojen enimmäismäärän mukaista liikkumavaraa koskevaa arviota.

Uuden budjettikohdan luominen

Vakautusmekanismin mukainen mahdollinen taloudellinen apu suojataan EU:n talousarviosta, ja tätä varten luotiin asianmukainen budjettirakenne[3], [4].

Tavanomaisissa olosuhteissa vakautusmekanismin mukaisesta taloudellisesta avusta ei synny lainkaan budjettimenoja (koska kyseessä ovat ”back-to-back” -järjestely). Budjettimenoja syntyy vasta silloin, kun apua saava jäsenvaltio ei noudata velvollisuuksiaan, mutta tämä on hyvin epätodennäköistä. Rakenteeseen sisältyy uusi budjettikohta (01 04 10 03), josta EU takaa lainat, jotka unioni ottaa vakautusmekanismin mukaista taloudellista apua varten. Budjettikohta on varustettu merkinnällä ”pro memoria” (p.m.). Komissio varmistaa, että ne oikeudelliset velvoitteet, joita velkakirjojen haltijoita kohtaan on, täytetään ajoissa ja tarpeen mukaan ehdottaa tarvittavien määrärahojen ottamista tähän budjettikohtaan[5].

Tulopuolelle on niin ikään luotu uusi vastaava budjettikohta 802, johon kirjataan velallisen maksukyvyttömyystilanteen jälkeen suorittamat takaisinmaksut tai muut mahdolliset tulot, jotka johtuvat EU:n takauksen soveltamisesta.

Omien varojen enimmäismäärän mukaista liikkumavaraa koskevan arvion tarkistaminen

Asetuksessa (EU) N:o 407/2010 lainojen tai luottojärjestelyjen pääoma rajoitetaan omien varojen enimmäismäärän mukaiseen liikkumavaraan. Omia varoja koskevassa päätöksessä mahdollisuus turvautua EU:n talousarviossa jäsenvaltioiden omien varojen maksuosuuksiin rajoitetaan 1,23 prosenttiin suhteessa EU:n yhteenlaskettuun bruttokansantuloon (BKTL). Jotta voitaisiin olla täysin varmoja siitä, että komissio saa nostettua jäsenvaltioilta lisää omia varoja, jos takauksella katettua maksua ei suorita, i) monivuotiseen rahoituskehykseen sisältyvien maksusitoumusmäärärahojen enimmäismäärän (tai vuotuisessa talousarviossa hyväksyttyjen maksumäärärahojen, jos ne ovat tiedossa) ja ii) erääntyvien taattujen takaisinmaksujen (pääoma + korot) kokonaismäärän yhteissumma saa olla enintään 1,23 prosenttia EU:n bruttokansantulosta tiettynä varainhoitovuonna.

Asetusta hyväksyttäessä arvioitiin, että hallittujen takaisinmaksuaikataulujen avulla omien varojen enimmäismäärään saataisiin sovitettua vakautusmekanismin osalta enintään 60 miljardia euroa niiden 35 miljardin euron määrärahojen ohella, joka ovat edelleen käytettävissä maksutasejärjestelyn mukaisesti[6].

Omien varojen enimmäismäärän mukaista liikkumavaraa on arvioitu uudelleen uusimpien käytettävissä olevien makrotalouden tietojen perusteella. Tämän seurauksena ei ole mitään syytä muuttaa perusarviota, jonka mukaan hallittujen takaisinmaksuaikataulujen avulla niin vakautusmekanismi kuin maksutasejärjestely saadaan edelleen sovitettua omien varojen enimmäismäärään.

Komission varainhankintavalmiuksien parantamiseksi toteutetut toimet

Komission varainhankintavalmiuksien parantamiseksi toteutetuilla toimilla i) tarkistettiin EMTN-ohjelmaa (keskipitkän aikavälin euromääräisiä velkakirjoja koskeva ohjelma) ja ii) vahvistettiin komissiolle mahdollisimman korkea investointiluokitus.

EMTN-ohjelman tarkistus

Euroopan unioni ja Euratom ovat laskeneet EMTN-ohjelmassa liikkeeseen velkakirjoja rahoittaakseen i) maksutaselainoja, ii) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 212 ja 213 artiklan mukaista makrotaloudellista rahoitusapua kolmansille maille ja iii) Euratom-lainoja ydinvoimaloiden turvallisuuden parantamiseksi.

Koska EU:n varainhankintatoiminta saattaa vilkastua vakautusmekanismin perustamisen myötä, ohjelman tarjousesitettä on muutettu vastaavasti ja ohjelman antia on korotettu 60 miljardilla eurolla eli yhteensä 80 miljardiin euroon. EMTN-ohjelman antia voidaan tarvittaessa korottaa lyhyellä varoitusajalla vielä 110 miljardiin euroon.

EU:n AAA-luokituksen vahvistaminen

Vakautusmekanismin perustamisen jälkeen tärkeimmät luottoluokituslaitokset vahvistivat, että ne soveltavat EU:n ja Euratomin liikkeeseen laskemiin velkakirjoihin AAA-luokitusta, ja alkoivat samaan aikaan soveltaa näitä luokituksia korotettuun EMTN-ohjelmaan, jonka antia oli lisätty[7].

EU:n AAA-luokitus on selitettävissä monilla tärkeillä tekijöillä. Ensinnäkin EU on sitoutunut ehdoitta noudattamaan oikeudellisia velvoitteitaan velkojiaan kohtaan. Toiseksi Euroopan komissiolla on oikeus nostaa jäsenvaltioilta varoja varmistaakseen, että sillä on aina käytettävissään riittävästi budjettituloja kaikkien pakollisten menojen, myös velanhoitomenojen, kattamiseksi. Kolmanneksi jäsenvaltiot ovat velvoitettuja tasapainottamaan EU:n talousarviota, velanhoito mukaan luettuna.

EU:n velanhoitokäytäntöjen mukaan velanhoidossa (pääoma- ja korkomaksut) ei saa ylittää rahavaroja koskevaa toimintavaraa, joka määräytyy omien varojen enimmäismäärän ja vuotuisten talousarviomaksujen välisen erotuksen perusteella. EU:n näkymät ovat vakaat ja perustuvat oletuksiin, joiden mukaan luokitusten taustalla olevat tärkeimmät tekijät eivät muutu merkittävästi. Tärkeimpien luottoluokituslaitosten mukaan jäsenvaltioiden voimakkaan tuen ja velanhoidon tämänhetkisten suojamekanismien odotetaan tukevan edelleen EU:n erittäin hyvää luottokelpoisuutta.

2. VAKAUTUSMEKANISMIN SÄILYTTÄMISTÄ TUKEVIEN OLOSUHTEIDEN ARVIOINTI

Finanssikriisi on vaikuttanut voimakkaasti jäsenvaltioiden julkiseen talouteen finanssialan taloudellisten tukitoimien, harkinnanvaraisten finanssipoliittisten vastatoimien ja automaattisten vakauttajien toiminnan kautta. Niiden yhteisvaikutuksesta julkisen talouden alijäämät ovat syventyneet jyrkästi ja julkinen velka suhteessa BKT:hen on kasvanut vastaavasti. Vaikka jäsenvaltiot toteuttavatkin tällä hetkellä tunnollisesti toimia julkisten talouksiensa vakauttamiseksi vakaus- ja kasvusopimuksen sitoumusten mukaisesti, euroalueen valtionvelkakirjamarkkinoilla on esiintynyt vuoden 2009 puolivälistä alkaen huomattavia jännitteitä, kuten tuottojen ja luottoriskinvaihtosopimusten hintojen huomattava vaihtelu varsinkin syrjäisissä jäsenvaltioissa osoittaa. Vaikka tilanne koheni jonkin verran vakautusmekanismin ja rahoitusvakausvälineen perustamista seuranneiden viikkojen aikana, markkinaedellytykset heikkenivät uudelleen elokuun puolivälistä alkaen ja tuotot ja luottoriskinvaihtosopimusten hinnat ovat syrjäisissä jäsenvaltioissa jälleen toukokuun 2010 tasolla. Koska valtionvelkakirjojen liikkeeseenlaskun edellytyksiin kohdistuu edelleen paineita euroalueella, voidaan päätellä, että vakautusmekanismin käyttöönottoon johtaneet markkinaolosuhteet ovat vieläkin olemassa.

Jäsenvaltioilla huomattavia rahoitustarpeita

Luotonoton lisääntyminen finanssikriisin vuoksi on korottanut julkisen talouden rahoitustarpeita, jotka on onnistuttu täyttämään suurelta osin laskemalla liikkeeseen lyhytaikaisia velkapapereita. Tulevaisuutta tarkasteltaessa on sen vuoksi selvää, että EU:n jäsenvaltioiden hallituksilla on tulevina vuosina edessään huomattavia rahoitukseen liittyviä haasteita.

Irlanti pyysi 21. marraskuuta Euroopan unionilta ja euroalueen jäsenvaltioilta rahoitustukea. Irlannin rahoitustukipaketti rahoitetaan EU:n ja IMF:n yhteisen ohjelman puitteissa vakautusmekanismista ja rahoitusvakausvälineestä. Pakettia täydennetään EU:n jäsenvaltioiden kanssa neuvoteltavilla kahdenvälisillä lainoilla.

Kuvio 1. Euroalueen jäsenvaltioiden hallitusten uudelleenrahoitustarpeet (mrd euroa, syyskuu 2010) [pic] Lähde: Bloomberg, Euroopan komission laskelmat |

Vuonna 2010 useimmissa euroalueen jäsenvaltioissa on suuri julkisen talouden alijäämä, minkä seurauksena euromääräisiä valtion joukkovelkakirjoja on laskettu liikkeeseen kaiken kaikkiaan huomattavasti aiempaa enemmän ja julkinen velka on kasvanut entisestään. Valtionvelkakirjojen tarjonnan yleinen kasvu on heikentänyt joidenkin pienempien liikkeeseenlaskijoiden markkinoille pääsyä. Tämän vuoksi velkojen uusimiseen kohdistuva riski (ns. rollover-riski) voi sekin jatkua tulevaisuudessa. Markkinoilta pitäisi saada vuonna 2011 kerättyä jokseenkin samansuuruinen määrä varoja kuin vuonna 2010, ja nämä määrät säilyvät vähintäänkin samalla tasolla useiden vuosien ajan. Kuviossa 1 esitetään sellaisten valtion joukkovelkakirjojen määrä syyskuun lopussa, jotka erääntyvät seuraavien 20 vuoden aikana.

Tässä tilanteessa monet jäsenvaltiot ovat – estääkseen julkisen velan ja sen hoitokustannusten lisäkasvun tai hidastaakseen sitä – ottaneet käyttöön julkisen talouden vakauttamistoimenpiteitä, jotka on tarkoitus toteuttaa tulevina vuosina. Monien jäsenvaltioiden uudelleenrahoitustarpeet säilyvät kuitenkin todennäköisesti suurina, sillä vakauttamistoimien vaikutus näkyy vasta vähitellen.

Liikkeeseenlaskun edellytykset eivät ole vieläkään normalisoituneet

Kuvio 2. Euroalueen 10-vuotisten valtion joukkovelkakirjojen tuottoerot suhteessa Saksan bundiin [pic] Lähde: Bloomberg, Euroopan komission laskelmat |

Euroalueen valtionvelkakirjamarkkinoilla esiintyneiden jännitteiden vuoksi joidenkin jäsenvaltioiden velkakirjojen tuottoerot ovat huippulukemissa. Toukokuussa 2010 tuottoerot olivat 25–965 peruspistettä suhteessa Saksan bundiin. Erot ovat kasvaneet ennenäkemättömän suuriksi sitten euron käyttöönoton. Vakautusmekanismin ja rahoitusvakausvälineen perustamisen jälkeen tuottoerot supistuivat hetkellisesti mutta ovat sen jälkeen alkaneet kasvaa uudelleen (ks. kuvio 2).

Kuvio 3. EKP:n katettujen joukkovelkakirjalainojen osto-ohjelman (CBPP) ja arvopaperimarkkinoita koskevan ohjelman (SMP) mukaiset ostot vuonna 2010 (mrd euroa) [pic] Lähde: EKP, Euroopan komission laskelmat |

Euroalueen valtionvelkakirjamarkkinoilla esiintyneiden jännitteiden vuoksi EKP päätti jatkaa rahapoliittisten operaatioiden (kuten katettujen joukkovelkakirjalainojen osto-ohjelma, CBPP) toteuttamista ja tehostaa luottotukea koskevia toimenpiteitä. Lisäksi se päätti toukokuussa 2010[8] käynnistää arvopaperimarkkinoita koskevan ohjelman (SMP) varmistaakseen rahoituksen riittävyyden ja maksuvalmiuden niillä markkinasegmenteillä, jotka toimivat huonosti, ja palauttaakseen asianmukaisen rahapolitiikan välittymismekanismin. Tämän jälkeen EKP onkin toteuttanut operaatioita euroalueen julkisilla ja yksityisillä velkapaperimarkkinoilla ostamalla tiettyjen jäsenvaltioiden joukkovelkakirjoja (ks. kuvio 3). Velkakirjaostojen rahataloudellinen vaikutus tasataan toteuttamalla likviditeettiä vähentäviä operaatioita, jotta rahapoliittinen tilanne säilyisi ennallaan.

EKP oli ostanut 8. marraskuuta 2010 mennessä arvopaperimarkkinaohjelman kautta noin 64,2 miljardin euron arvosta euroalueen valtionvelkakirjoja. (Tyyppi-/maakohtaista ostojaottelua ei julkisteta.) EKP on supistanut operaatioidensa laajuutta vähitellen: heinä- ja syyskuun välisenä aikana ostoja on tehty vain vähän tai ei ollenkaan. Velkakirjamarkkinoilla uudelleen syntyneen volatiliteetin tasoittamiseksi EKP lisäsi äskettäin väliaikaisesti valtionvelkakirjaostojaan, ja osti niitä noin 2 miljardin euron arvosta 1. päivänä lokakuuta päättyneellä viikolla ja vielä 711 miljoonan euron arvosta 5. päivänä marraskuuta päättyneellä viikolla.

Kilpailu markkinalähtöisestä rahoituksesta jatkunee voimakkaana

Jäsenvaltioiden hallitusten jälleenrahoitustarpeet kasvavat lähivuosina samaan aikaan pankkisektorin jälleenrahoitustarpeiden kanssa. Sen vuoksi kilpailu markkinalähtöisestä rahoituksesta jatkunee ankarana. Lainojen uusimispaineet jatkuvat huomattavina aina vuoden 2012 loppupuolelle asti: seuraavien 24 kuukauden aikana EU:ssa on rahoitettava noin 1,8 biljoonaa euroa pankkien liikkeeseen laskemaa velkaa. Lähiajan paineet selittyvät osittain lyhytaikaisen velan suotuisilla korkoehdoilla ja pankkien joukkovelkakirjojen, myös niiden, joilla on valtion takaus, merkittävällä uusimistarpeella[9] (ks. kuviot 4, 5 ja 6). Lisäksi rahoitustarpeet voivat vielä kasvaa käynnissä olevan pääomapohjan vahvistamisen myötä.

Kuvio 4. EU:n pankkien joukkovelkakirjojen erääntymisprofiilit | Kuvio 5. EU:n pankkien liikkeeseen laskeman velan erääntyminen prosentteina liikkeeseen |

(mrd euroa, 12 kuukauden jaksot alkaen 1.7.2010) | lasketun velan kokonaismäärästä (1.7.2010 alkaen) |

[pic] |

Lähde: IMF, Euroopan komission laskelmat | Lähde: IMF, Euroopan komission laskelmat |

Komission laskelmat osoittavat, että valtion takaamaa pankkien liikkeeseen laskemaa velkaa erääntyy todennäköisesti eniten vuoden 2011 viimeiseltä neljännekseltä vuoden 2012 toiselle neljännekselle. Kuvioiden 5 ja 6 vertailu osoittaa, kuinka tiiviisti yleisen ja taatun pankkien liikkeeseen laskeman velan erääntymisprofiilit liittyvät toisiinsa, ja näyttää selkeästi ajanjaksot, jotka ovat kaikkein hankalimpia lähikuukausina ja -vuosina.

Kuvio 6. EU:n pankkien liikkeeseen laskemien ja valtion takaamien velkakirjojen erääntymisprofiili

Määrät (mrd euroa) | Velkakirjojen lukumäärä |

[pic] | [pic] |

Huom. Kaikkien velkakirjojen katsotaan raukeavan niiden erääntymisajan päättyessä. Ennen tätä tehtyjä kuoletuksia ei oteta huomioon. Lähde: Bloomberg, komission laskelmat |

Samaan aikaan huolestuneisuus valtion riskistä on saanut aikaan siirtymisen varmatuottoisiin sijoituksiin, mikä puolestaan saattaa vähentää suuririskisten valtiontalouksien liikkeeseen laskemien velkakirjojen kysyntää. Tämä saattaa aiheuttaa kilpailua suuririskisten liikkeeseenlaskijoiden velkakirjojen ja pankkien taattujen velkakirjojen, jotka ovat saaneet AAA-luokituksen, kesken niin kauan kun takaukset ovat voimassa[10]. Tällä hetkellä voimassa olevien takausjärjestelmien soveltaminen päättyy 31. joulukuuta 2010[11], mutta komissio voi pidentää määräaikaa kesäkuun 2011 loppuun asti (joidenkin järjestelmien määräaikoja on jo pidennetty) ja tarvittaessa mahdollisesti vieläkin pidempään. Koko tänä aikana markkinoilla käydään todennäköisesti ankaraa kilpailua niin laadun kuin määränkin suhteen. Kilpailun kannalta pahimmat ajat ovat vuoden 2012 loppupuolella ja jälleen vuonna 2014, kun 1–3-vuotiset velkakirjat (enemmistö) ja 5-vuotiset velkakirjat erääntyvät molemmissa leireissä.

PÄÄTELMÄT

Markkinatilanne edellyttää turvaverkon säilyttämistä

Tässä tiedonannossa kuvataan joitakin keskeisiä haasteita, joita jäsenvaltioiden hallitukset ovat kohdanneet pyrkiessään rahoittamaan julkisen talouden alijäämiä, jotka finanssikriisi ja siitä valtionvelkakirjamarkkinoille levinneet paineet ovat synnyttäneet. Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi perustettiin toimintavälineeksi, joka auttaa turvaamaan EU:n ja euroalueen rahoitusjärjestelmän vakauden vakuuttamalla markkinat siitä, että EU:lla on valmiudet reagoida vakavaan julkisen talouden velkakriisiin.

Kunnianhimoiset julkisen talouden uudistukset, joita Kreikan tapauksessa on tuettu makrotalouden sopeutusohjelman kautta kanavoitavalla ulkoisella rahoitusavulla, ovat auttaneet rauhoittamaan pahimman kuohunnan markkinoilla. Tästä huolimatta valtion riskit ovat vieläkin suuret, sillä markkinat keskittyvät edelleen julkisen talouden kestävyyteen. Lisäksi joidenkin jäsenvaltioiden hallituksilla on pulaa rahoituksesta ja niiden kustannukset kasvavat koko ajan.

Tässä tilanteessa näyttää siltä, että investoijien käsitykset ovat muuttuneet viime kuukausien aikana, ja jännitteiden valtionvelkakirjamarkkinoilla odotetaan nyt jatkuvan pidempään. Investoijien odotusten muuttuminen ei johdu pelkästään joissakin jäsenvaltioissa tarvittavan julkisen talouden sopeutuksen mittakaavasta vaan myös siitä, että talouden ennakoidaan elpyvän melko asteittain ja pankkisektorin säilyvän pitkään hauraana.

Ketjureaktion estämiseksi ja viimeisen turvasataman luomiseksi käyttöön on otettu kansallisia ja ylikansallisia turvaverkkoja, joihin myös Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi ja Euroopan rahoitusvakausväline kuuluvat. Nämä toimenpiteet ovat kuitenkin väliaikaisia, ja niihin on yhdistettävä muuta toimintapolitiikkaa, jotta rahoitusjärjestelmän selviytymiskyky saadaan palautettua ja markkinoiden toiminta normalisoituu. Vallitsevien poikkeuksellisten olosuhteiden perusteella on aiheellista sekä luoda tällaisia mekanismeja että säilyttää ne toistaiseksi, kuten Irlannin äskettäin esittämä pyyntö vakautusmekanismin mukaisen tuen saamiseksi osoittaa. Turvaverkkojen poistaminen liian varhaisessa vaiheessa tai liian äkillisesti voi saada markkinat reagoimaan voimakkaasti ja synnyttää uuden julkisen talouden velkakriisin.

Edellä olevan perusteella komissio katsoo, että poikkeukselliset tapahtumat ja olosuhteet, joiden perusteella Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamista koskeva asetus (EU) N:o 407/2010 hyväksyttiin, ovat edelleen olemassa, minkä vuoksi mekanismi olisi säilytettävä.

[1] Neuvoston asetus (EU) N:o 407/2010, annettu 11 päivänä toukokuuta 2010, Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta (EUVL L 118, 12.5.2010, s. 1).

[2] Neuvoston asetus (EY) N:o 332/2002, annettu 18 päivänä helmikuuta 2002, järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille (EYVL L 53, 23.2.2002, s. 1).

[3] Budjettivallan käyttäjä hyväksyi 22. syyskuuta 2010 varainhoitovuoden 2010 lisätalousarvion nro 5, jossa luodaan Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin budjettirakenne. Komission oikaisukirjelmäluonnos nro 2/2011, jossa nämä muutokset sisällytetään myös vuoden 2011 talousarvioesitykseen, toimitettiin budjettivallan käyttäjälle 11. lokakuuta 2010.

[4] Vastaava rakenne on jo olemassa euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden maksutasejärjestelyssä.

[5] Jos takaisinmaksu laiminlyödään, komissio nostaa aluksi velan hoitamiseksi tarvittavan summan kassavaroistaan ja, jos niitä ei ole riittävästi, nostaa lisää käteisvaroja jäsenvaltioilta Euroopan yhteisöjen omien varojen järjestelmästä tehdyn päätöksen 2007/436/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 12 artiklan perusteella. Seuraavassa vaiheessa komissio ehdottaa käteisennakon budjetoimista.

[6] Latvialle, Unkarille ja Romanialle on jo myönnetty maksutaseasetuksen mukaisesti 15 miljardia euroa ulkoista rahoitusapua.

[7] Ks. esimerkiksi Standard & Poor'sin tiedote, 30.6.2010.

[8] Euroopan keskuspankin päätös, annettu 14 päivänä toukokuuta 2010, arvopaperimarkkinoita koskevan ohjelman perustamisesta (EKP/2010/5) (2010/281/EU).

[9] Pankit laskivat kriisin jälkimainingeissa liikkeeseen niin paljon joukkovelkakirjoja, että noin 50 prosenttia niistä erääntyy seuraavien kolmen vuoden aikana.

[10] Noin 86 % valtion takaamista pankkien joukkovelkakirjoista, jotka laskettiin liikkeeseen lokakuun 2008 ja joulukuun 2009 välisenä aikana (lähestulkoon 600 miljardin euron arvosta), sai AAA-luokituksen. Tämä on merkittävä osa vuonna 2012 erääntyviä joukkovelkakirjoja.

[11] Uudelleenrahoituksen tai uuden liikkeeseenlaskun yhteydessä tällaiset velkainstrumentit saisivat siis itse pankkien luokituksen eivätkä takaajana olevan valtion luokitusta.