KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE yleisestä talousarviosta katettavien takauksien käytöstä – tilanne 30. kesäkuuta 2010 /* KOM(2011) 150 lopullinen */





[pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 29.3.2011 KOM(2011) 150 lopullinen KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE yleisestä talousarviosta katettavien takauksien käytöstä –tilanne 30. kesäkuuta 2010 SEK(2011) 371 lopullinen KOMISSION KERTOMUSEUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE yleisestä talousarviosta katettavien takauksien käytöstä –tilanne 30. kesäkuuta 2010 SISÄLLYSLUETTELO 1. Johdanto 4 2. EU:n talousarviosta katettavat toimet 4 3. Tapahtumat viimeisimmän, 31. joulukuuta 2009 annetun kertomuksen jälkeen 5 3.1. Maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut lainat euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille 5 3.2. Makrotaloudellinen rahoitusapu 5 3.3. Euratom 6 3.4. EU:n talousarviotakaus EIP:n ulkoiselle rahoitukselle 6 3.5. Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi 6 4. Unionin talousarviosta katettavat riskit 6 4.1. Riskin määrittely 6 4.2. Jäsenvaltioihin liittyvät riskit 8 4.3. Unionin ulkopuolisiin maihin liittyvät riskit 9 4.4. Unionin talousarviosta katettava yleinen riski 10 4.5. Riskien kehitys 10 5. Maksujen laiminlyönti, talousarviotakaustoimet ja maksurästit 12 5.1. Maksut kassavaroista 12 5.2. Unionin talousarviosta suoritetut maksut 12 5.3. Maksut ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustetusta takuurahastosta 12 6. Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto 12 6.1. Takaisinperintä 12 6.2. Varat 12 6.3. Tavoitesumma 12 7. Riskien arviointi: riskialtteimpien unionin ulkopuolisten maiden talouksien tila 13 7.1. Tavoitteet 13 7.2. Riskinarviointimenetelmät 13 JOHDANTO Tässä kertomuksessa tarkastellaan Euroopan unionin talousarviosta katettavia luottoriskejä. Ne aiheutuvat takauksista ja lainanantotoimista, jotka Euroopan unioni toteuttaa suoraan tai jotka toteutetaan välillisesti EIP:n ulkoisten lainanantovaltuuksien kautta. Kertomus esitetään varainhoitoasetuksen 130 artiklan nojalla. Kyseisen artiklan mukaisesti komissio laatii Euroopan parlamentille ja neuvostolle kaksi kertaa vuodessa kertomuksen talousarviosta tehdyistä takauksista ja niihin liittyvistä riskeistä .[1] Lisäksi annetaan komission yksiköiden valmisteluasiakirja, jossa on yksityiskohtaisia taulukoita ja selityksiä, jäljempänä ’valmisteluasiakirja’. EU:N TALOUSARVIOSTA KATETTAVAT TOIMET Euroopan unionin talousarviosta, jäljempänä ’unionin talousarvio’, katettavat riskit liittyvät erityyppisiin lainananto- ja takaustoimiin, jotka voidaan jakaa kahteen ryhmään: - lainat, jotka Euroopan unioni myöntää makrotaloudellisiin tarkoituksiin, ts. unionin ulkopuolisille maille myönnettävä makrotaloudellinen rahoitusapu[2], jonka unioni myöntää yhdessä Bretton Woods -instituutioiden kanssa, maksutaseiden tukemiseen[3] tarkoitetut lainat euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille, joilla on maksutasevaikeuksia, ja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista[4] myönnettävät lainat euroalueen jäsenvaltioille; sekä - mikrotaloudellisiin tarkoituksiin myönnettävät lainat, ts. Euratom-lainat ja ennen kaikkea rahoitus, jonka Euroopan investointipankki (EIP) myöntää unionin ulkopuolisille valtioille EU:n takaamiin toimiin[5] (EIP:n ulkoinen rahoitus)[6]. Ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustettu takuurahasto, jäljempänä ’takuurahasto’[7], on kattanut vuodesta 1994 EIP:n ulkoisen rahoituksen, Euratom-lainat ja makrotaloudellisen rahoitusavun. Maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut lainat ja Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista myönnettävät lainat puolestaan katetaan suoraan talousarviosta. Takuurahasto kattaa unionin ulkopuolisille valtioille tai unionin ulkopuolisissa valtioissa toteutettaviin hankkeisiin myönnettyihin lainoihin ja lainatakauksiin liittyvät laiminlyönnit. Rahaston tehtävänä on - varmistaa maksuvalmius ilman, että taattujen lainojen takaisinmaksun laiminlyönnin tai viivästymisen yhteydessä jouduttaisiin aina turvautumaan talousarvioon; sekä - tarjota budjettikuria vahvistava väline luomalla rahoituspuitteet, joiden perusteella unionin ulkopuolisille maille myönnettävien komission ja EIP:n lainojen takaustoimintaa koskeva Euroopan unionin politiikka määräytyy.[8] Takuurahastoasetusta muutettiin[9] vuonna 2004. Muutoksen seurauksena toimia ei enää kateta takuurahastosta, jos unionin ulkopuolisesta maasta tulee jäsenvaltio, vaan riski siirretään takuurahastolta suoraan unionin talousarvioon. Takuurahaston toiminta rahoitetaan unionin talousarviosta, ja sen varat on pidettävä tasolla, joka on tietty prosenttiosuus sen kattamasta laina- ja lainatakauskannasta. Kyseinen prosenttiosuus, jota kutsutaan tavoitesummaksi, on tällä hetkellä 9 prosenttia. Jos takuurahaston varat eivät riitä, turvaudutaan unionin talousarvioon. Neuvoston asetusta muutettiin[10] myös vuonna 2007 perustamalla uusi rahoitusjärjestelmä. Järjestelmä perustuu vuotuiseen varojen siirtoon unionin talousarviosta, ja siihen sisältyy tasausjärjestelmä, jolla rajoitetaan takuurahastosta suoritettujen maksujen vaikutuksia (ks. myös 5.3 jakso). TAPAHTUMAT VIIMEISIMMÄN, 31. JOULUKUUTA 2009 ANNETUN KERTOMUKSEN JÄLKEEN Maksutaseiden tukemiseen tarkoitetut lainat euroalueen ulkopuolisille jäsenvaltioille Vuoden 2010 alkupuoliskolla toteutettiin kaksi yhteensä 1,5 miljardin euron tointa. Maaliskuun 11. päivänä 2010 nostettiin kolmas 0,5 miljoonan euron erä Latvialle myönnetystä lainasta ja toinen 1 miljardin euron erä Romanialle myönnetystä lainasta. Molemmat lainat on rahoitettu ”back-to-back”-järjestelyllä laskemalla liikkeeseen EU:n viitelainoja. Niillä pyrittiin lisäämään luottamusta kyseisten euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden talouksien tilaan. Keskimäärin 73 prosenttia lainatoimista, joista on tehty päätös[11], on jo toteutettu. Makrotaloudellinen rahoitusapu Vuoden 2010 alkupuoliskolla ei nostettu lainoja, eikä uusia nostoja ole odotettavissa myöskään vuoden 2010 jälkipuoliskolla. Neuvosto päätti 30. marraskuuta 2009 makrotaloudellisen rahoitusavun myöntämisestä Armenialle[12], Bosnia ja Hertsegovinalle[13] sekä Serbialle[14] lainojen muodossa ja Armenialle myös avustuksen muodossa. Ensimmäiset erät on tarkoitus nostaa vuonna 2011. Euratom Kertomuksen kattamalla jaksolla ei nostettu lainoja. EU:n talousarviotakaus EIP:n ulkoiselle rahoitukselle Lainojen allekirjoittaminen ja nostaminen vuodet 2007–2013 kattavan ulkoisen valtuuden puitteissa hidastui verrattuna vuoteen 2009. Allekirjoitettujen lainojen kokonaismäärä oli 1,197 miljoonaa euroa ja nostettujen 1,443 miljoonaa euroa. Vuodet 2007–2013 kattavan ulkoisen valtuuden puitteissa nostettujen lainojen kokonaismäärä 30. kesäkuuta 2010 oli 4,366 miljoonaa euroa. Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi Neuvosto ja jäsenvaltiot päättivät Kreikassa puhjenneen kriisin jälkeen toukokuussa 2010 Euroopan rahoitusvakauden säilyttämiseen tähtäävästä toimenpidepaketista. Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi perustettiin 5. toukokuuta 2010, ja sen rahoituskapasiteetti oli 440 miljardia euroa. Osallistuvat jäsenvaltiot takaavat mekanismin määräsuhteen mukaisesti, ja siitä voidaan tukea euroalueeseen kuuluvia ja euroalueen ulkopuolisia EU:n jäsenvaltioita. Mekanismi ei aiheuta riskiä EU:n talousarviolle. Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi perustettiin 11. toukokuuta 2010[15]. Mekanismi perustuu perussopimuksen 122 artiklan 2 kohtaan[16]. Sen käyttöönottoon EU:n ja Kansainvälisen valuuttarahaston (IMF) yhteisen tuen puitteissa liittyy tiukkoja ehtoja, jotka vastaavat IMF:n asettamia edellytyksiä ja ehtoja (Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin puitteissa toteutettaviin toimiin liittyvä riski katetaan EU:n talousarviosta). Kreikan rahoitustuen rahoitus on suoraan osallistuvien jäsenvaltioiden vastuulla eikä aiheuta riskiä EU:n talousarviolle. Mekanismi koostuu euroalueen jäsenvaltioiden keskitetyistä kahdenvälisistä lainoista, joiden kokonaismäärä on 80 miljardia euroa. IMF maksaa Kreikalle 30 miljardia euroa EU:n ja IMF:n yhteisen, yhteensä 110 miljardin euron tuen puitteissa. UNIONIN TALOUSARVIOSTA KATETTAVAT RISKIT Riskin määrittely Unionin talousarviosta katettava riski johtuu taattujen toimien jäljellä olevasta pääomasta ja koroista. Jos maksuvelvollisuus laiminlyödään, toimet katetaan takuurahastosta, kun ne liittyvät unionin ulkopuolisiin maihin (55 prosenttia taatusta kokonaismäärästä 30. kesäkuuta 2010), ja suoraan unionin talousarviosta, jos mukana on jäsenvaltioita (45 prosentin loppuosuus unionin talousarviosta taatusta kokonaismäärästä liittyy maksutaselainoihin ja lainoihin, jotka myönnetään jäsenvaltioiden hankkeisiin tai jotka hyödyttävät tällaisia hankkeita). Se, että huomattava osuus taatuista lainoista liittyy jäsenvaltioihin, johtuu laajentumiskierroksista[17] ja EU:n keskipitkän ajan rahoitustukea koskevan järjestelyn panemisesta täytäntöön euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden osalta (maksutasejärjestely). Unionin talousarviosta (joko suoraan tai takuurahaston kautta) katettavia riskejä on tässä kertomuksessa arvioitu seuraavilla kahdella menetelmällä: - Lasketaan kyseisiin toimiin liittyvä jäljellä olevan pääoman kokonaismäärä (kertynyt korko mukaan luettuna) tiettynä päivänä. Tällä menetelmällä voidaan määrittää unionin talousarviosta katettava riski kokonaisuudessaan tiettynä päivänä kaikkien tulevien maksuvelvollisuuksien osalta riippumatta siitä, milloin maksut tulevaisuudessa erääntyvät ja ovatko ne takuurahaston kattamia (ks. taulukko 1). - Lasketaan vuosittain erääntyvä enimmäismäärä, jonka Euroopan unioni maksaisi varainhoitovuonna, jos maksujen laiminlyönnit koskisivat kaikkia taattuja lainoja. Tämä on niin sanottu talousarvioon liittyvä lähestymistapa eli lasketaan unionin talousarviosta katettava vuotuinen riski.[18] Unionin talousarviosta katettava vuotuinen riski esitetään valmisteluasiakirjan taulukossa A2. Taulukko 1: Katettu kokonaislainakanta 30. kesäkuuta 2010 (milj. euroa) | Jäljellä oleva pääoma | Kertynyt korko | Yhteensä | % | Jäsenvaltiot* | Makrotaloudellinen rahoitusapu | 65 | 0 | 65 | <1 % | Euratom | 422 | 2 | 424 | 1 % | Maksutasejärjestely | 10,700 | 142 | 10,842 | 33 % | EIP | 3,363 | 31 | 3,394 | 10 % | Jäsenvaltiot yhteensä | 14,550 | 175 | 14,725 | 45 % | Unionin ulkopuoliset maat** | Makrotaloudellinen rahoitusapu | 492 | 2 | 494 | 2 % | Euratom | 55 | 0 | 55 | <1 % | EIP | 17,468 | 140 | 17,608 | 54 % | Unionin ulkopuoliset maat yhteensä | 18,014 | 142 | 18,157 | 55 % | Yhteensä | 32,563 | 317 | 32,882 | 100 % | * Tämä riski katetaan suoraan unionin talousarviosta. Tämä kattaa myös ennen EU:hun liittymistä myönnetyt makrotaloudelliset rahoitusavut, Euratom-lainat ja EIP:n lainat. ** Tämä riski katetaan takuurahastosta. | Valmisteluasiakirjan taulukoissa A1–A4 on tarkempia tietoja kyseisistä jäljellä olevista määristä, erityisesti enimmäismääristä, nostetuista määristä ja takausprosenteista. Unionin talousarviosta katettava jäljellä olevan pääoman ja korkojen kokonaismäärä kasvoi 3 126 miljoonaa euroa 32 882 miljoonaan euroon verrattuna tilanteeseen 31. joulukuuta 2009. Kasvu johtuu pääasiassa maksutasejärjestelyn mukaisesti nostetusta 1,5 miljardin euron summasta ja myös EIP:n maksujen nopeutumisesta unionin ulkopuolisissa maissa (1,9 miljardia euroa vuoden 2010 alkupuoliskolla). Jäsenvaltioihin liittyvät riskit Jäsenvaltioihin liittyvät nykyiset riskit johtuvat ennen jäseneksi liittymistä myönnetyistä lainoista ja maksutasejärjestelyn aktivoinnista. Vuoden 2010 jälkipuoliskolla jäsenvaltioihin liittyvä unionin talousarviosta katettava suora riski on enimmillään 450,5 miljoonaa euroa (huomioon on otettu ainoastaan vuoden 2010 jälkipuoliskolla erääntyvät määrät, eikä oleteta, että koko laina vaadittaisiin heti maksuun, jos maksut laiminlyödään). Taulukosta 2 käy ilmi, että jäljellä olevassa määrässä ensimmäisellä sijalla on Unkari ja toisella sijalla Romania. Taulukko 2: Jäsenvaltioiden sijoittuminen unionin talousarviosta katettavan enimmäisriskin osalta 30. kesäkuuta 2010 (milj. euroa) | Sijoittuminen | Maa | Enimmäisriski (milj. euroa, pyöristetty) | % enimmäisriskistä | 1 | Unkari | 146,7 | 32,6 % | 2 | Romania | 121,1 | 26,9 % | 3 | Bulgaria | 51,6 | 11,5 % | 4 | Puola | 42,1 | 9,3 % | 5 | Tšekki | 40,8 | 9,1 % | 6 | Slovakia | 27,3 | 6,1 % | 7 | Slovenia | 8,5 | 1,9 % | 8 | Kypros | 5,1 | 1,1 % | 9 | Latvia | 3,7 | 0,8 % | 10 | Liettua | 2,8 | 0,6 % | 11 | Viro | 0,5 | 0,1 % | 12 | Malta | 0,3 | 0,1 % | Yhteensä | 450,5 | 100,0 % | Jäsenvaltioihin liittyvät riskit koskevat ennen EU:hun liittymistä myönnettyjä EIP:n lainoja, makrotaloudelliseen rahoitusapuun liittyviä lainoja ja Euratom-lainoja sekä maksutasejärjestelyn mukaisesti myönnettyjä lainoja. Unionin ulkopuolisiin maihin liittyvät riskit Vuoden 2010 jälkipuoliskon alussa unionin ulkopuolisiin maihin liittyvä takuurahaston kattama riski on enimmillään 918 miljoonaa euroa (huomioon on otettu ainoastaan vuoden 2010 jälkipuoliskolla erääntyvät määrät, eikä oleteta, että koko laina vaadittaisiin heti maksuun, jos maksut laiminlyödään). Jäljempänä on lueteltu kymmenen maata, joiden kokonaislainakanta on suurin. Niiden osuus takuurahastosta katetusta riskistä on 77 prosenttia. Maiden taloudellista tilannetta arvioidaan ja kommentoidaan valmisteluasiakirjassa. Taulukko 3: Kymmenen unionin ulkopuolista maata, jotka ovat merkittävimmät rahastosta katettavan enimmäisriskin suhteen vuoden 2010 jälkipuoliskolla (milj. euroa) | Sijoittuminen | Maa | Enimmäisriski (milj. euroa, pyöristetty) | % enimmäisriskistä | 1 | Turkki | 199,0 | 21,7 % | 2 | Egypti | 98,3 | 10,7 % | 3 | Tunisia | 81,1 | 8,8 % | 4 | Marokko | 81,1 | 8,8 % | 5 | Etelä-Afrikka | 70,6 | 7,7 % | 6 | Libanon | 55,5 | 6,0 % | 7 | Serbia | 35,4 | 3,9 % | 8 | Syyria | 30,1 | 3,3 % | 9 | Brasilia | 26,6 | 2,9 % | 10 | Meksiko | 25,3 | 2,8 % | Nämä 10 maata yhteensä | 703,2 | 76,6 % | Takuurahastosta katetaan 44 maan taatut lainat, joiden juoksuajat ulottuvat vuoteen 2040. Maakohtaiset tiedot esitetään valmisteluasiakirjan taulukossa A2. Unionin talousarviosta katettava yleinen riski Unionin talousarviosta katetaan (suoraan ja takuurahastosta) vuoden 2010 jälkipuoliskolla yhteensä 1 368 miljoonaa euroa eli kyseisellä ajanjaksolla erääntyvät määrät. Jäsenvaltioiden osuus on 33 prosenttia (ks. valmisteluasiakirjan taulukko A2). Riskien kehitys - Maksutasejärjestely Maailmantalous alkoi vakautua hitaasti vuoden 2010 jälkipuoliskolla merkittävien taantumajaksojen jälkeen. Julkisen talouden velkakriisi vaikutti kuitenkin edelleen kaikkien jäsenvaltioiden tilanteeseen. EU:n keskipitkän aikavälin rahoitustukea koskevan järjestelyn (maksutasejärjestely) aktivointi joulukuussa 2008 auttoi joitakin euroalueen ulkopuolisia maita palauttamaan sijoittajien luottamuksen. Maksutasejärjestelyn enimmäismäärä on 50 miljardia euroa, ja jäljellä olevasta 35,4 miljardin euron kapasiteetista voidaan tarvittaessa myöntää lisämaksutasetukea. - Euroopan rahoituksenvakautusmekanismi Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista myönnettävä taloudellinen apu voidaan myöntää unionin talousarviosta taattavan lainan tai luottojärjestelyn muodossa. Ecofin-neuvosto on rajannut mekanismista myönnettävien lainojen ja luottojärjestelyjen kokonaismäärän 60 miljardiin euroon[19], mutta lakisääteisestä rajasta säädetään neuvoston asetuksen 2 artiklan 2 kohdassa, jonka mukaisesti lainojen tai luottojärjestelyjen pääoma rajoitetaan omien varojen enimmäismäärän mukaiseen liikkumavaraan[20]. Rahoituksenvakautusmekanismia ei ollut aktivoitu 30. kesäkuuta 2010 mennessä. Julkisen talouden velkakriisi uhkasi vuoden 2010 jälkipuoliskolla edelleen euroalueen maita. Irlannille annetaan EU:n ja IMF:n yhteistä kolmivuotista rahoitustukea maan viranomaisten 21. marraskuuta 2010 esittämän pyynnön perusteella. Irlantia koskevan ohjelman kokonaismäärä on 85 miljardia euroa. Irlanti rahoittaa tästä 17,5 miljardia euroa) valtionkassan kassavarantopuskurin ja kansallisen eläkerahaston (NPRF) varoin. Loppuosa kokonaisrahoituspaketista rahoitetaan tasaosuuksin seuraavasti: - Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista enintään 22,5 miljardia euroa, joka katetaan EU:n talousarviosta - Euroopan rahoitusvakausvälineestä 17,7 miljardia euroa (ei kateta talousarviosta) - kahdenväliset lainat Yhdistyneeltä kuningaskunnalta (3,8 miljardia euroa), Ruotsilta (0,6 miljardia euroa) ja Tanskalta (0,4 miljardia euroa) - Kansainväliseltä valuuttarahastolta (IMF) 22,5 miljardia euroa. - Makrotaloudelliseen rahoitusapuun liittyvät lainat Neuvosto on tehnyt erillisen päätöksen kustakin unionin ulkopuolisille maille myönnettävästä makrotaloudelliseen rahoitusapuun liittyvästä lainasta.[21] Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen Euroopan parlamentti ja neuvosto tekevät kyseiset päätökset yhdessä. - Euratom-lainat Euratomin lainanannolle jäsenvaltioille tai tietyille lainakelpoisille yhteisön ulkopuolisille maille (Venäjän federaatio, Armenia, Ukraina) on asetettu 4 miljardin euron enimmäismäärä, josta on jo käytetty noin 85 prosenttia. Jäljellä on noin 600 miljoonaa euroa, jolla voitaisiin tukea uusia hankkeita jäsenvaltioissa ja Ukrainassa. - EIP:n myöntämät lainat EIP:n edellisen, vuodet 2000–2007 kattaneen yleisen valtuuden voimassaolo päättyi 31. heinäkuuta 2007. Kyseiseen päivään mennessä oli sovittu määristä, joiden osuus valtuuden mukaisesta enimmäismäärästä (20 060 miljoonaa euroa – ks. valmisteluasiakirjan taulukko A5) on yhteensä 98 prosenttia. Nostamatta oli 30. kesäkuuta 2010 yhteensä 3 517 miljoonaa euroa. Tämä määrä on vielä mahdollista nostaa EU:n takauksen mukaisesti kymmenen vuoden kuluessa valtuuden päättymisestä, minkä jälkeen EU:n takaus ei ole enää voimassa nostamatta olevien määrien osalta. Komissio on ehdottanut EIP:n ulkoisen valtuuden oikeusperustan muuttamista rahoituskehyksen 2007–2013[22] voimassaolon loppuajaksi. Parlamentin ja neuvoston odotetaan tekevän asiasta päätöksen 31. lokakuuta 2011 mennessä. EU:n takauksen enimmäismäärä on 65 prosenttia EIP:n rahoitustoimien puitteissa nostettujen lainojen ja myönnettyjen takausten kokonaismäärästä, josta on vähennetty takaisin maksetut määrät ja johon on lisätty kaikki lainoihin ja takauksiin liittyvät määrät. Enimmäismäärä on 27 800 miljoonaa euroa[23]. Tämän valtuuden nojalla oli sovittu 30. kesäkuuta 2010 mennessä yhteensä 13 124 miljoonan euron määrästä, josta 8 930 miljoonaa euroa oli tuona ajankohtana vielä nostamatta (ks. valmisteluasiakirjan taulukko A6). MAKSUJEN LAIMINLYÖNTI, TALOUSARVIOTAKAUSTOIMET JA MAKSURÄSTIT Maksut kassavaroista Komissio käyttää kassavarojaan välttääkseen maksujen myöhästymisen ja siitä aiheutuvat varainhankinnan kustannukset silloin, kun velallisen maksu EU:lle myöhästyy.[24] Unionin talousarviosta suoritetut maksut Koska vuoden 2010 alkupuoliskolla ei tapahtunut maksujen laiminlyöntejä, talousarvion momentilta 01 04 01 (p.m.-kohta) ” Unionin ja Euroatomin varainhankinnan sekä EIP:n lainanantotoimien yhteydessä annetut Euroopan unionin takaukset ” ei pyydetty määrärahoja Maksut ulkosuhteisiin liittyville hankkeille perustetusta takuurahastosta Jos Euroopan unionin myöntämän tai takaaman lainan saajan (unionin ulkopuolisen maan) maksut myöhästyvät, suorittamatta jäänyt maksu katetaan takuurahastosta kolmen kuukauden kuluessa eräpäivästä.[25] Takuurahastosta ei katettu maksuja vuoden 2010 alkupuoliskolla. ULKOSUHTEISIIN LIITTYVILLE HANKKEILLE PERUSTETTU TAKUURAHASTO Takaisinperintä Takuurahastolla ei ollut maksurästejä perittävinään 30. kesäkuuta 2010. Varat Rahaston nettovarat[26] olivat 1 490 459 064 euroa 30. kesäkuuta 2010. Tavoitesumma Takuurahaston on saavutettava tarkoituksenmukainen taso (tavoitesumma), joksi on vahvistettu 9 prosenttia kustakin toimesta aiheutuvien jäljellä olevien pääomasitoumusten (kertyneillä koroilla lisätystä) kokonaismäärästä. Rahastoasetuksen mukainen rahaston varojen (1 490 459 064 euroa) ja jäljellä olevien pääomasitoumusten[27] (18 156 522 331 euroa) suhde oli parantunut hieman 8,15 prosentista 31. joulukuuta 2009 8,21 prosenttiin 30. kesäkuuta 2010. Vuoden 2009 lopussa rahaston varat alittivat tavoitesumman. Takuurahastoasetuksen rahoitusjärjestelmää koskevien sääntöjen mukaisesti vuoden 2011 hyväksyttyyn talousarvioon sisällytettiin 138 880 000 euroa. Summa siirretään talousarviosta takuurahastolle helmikuussa 2011. RISKIEN ARVIOINTI: RISKIALTTEIMPIEN UNIONIN ULKOPUOLISTEN MAIDEN TALOUKSIEN TILA Tavoitteet Tässä kertomuksessa on tähän mennessä esitetty määrällisiin seikkoihin liittyviä tietoja unionin talousarviosta katettavista riskeistä, jotka liittyvät unionin ulkopuolisiin maihin. Olisi kuitenkin myös arvioitava riskien laatu, joka riippuu toimen lajista ja lainansaajien tilanteesta (ks. 4.3 jakso). Riskinarviointimenetelmät Valmisteluasiakirjassa esitetty riskiarvio perustuu tietoihin takuulainoja saaneiden maiden taloustilanteesta, luottokelpoisuusluokituksesta ja muista tiedossa olevista tunnusluvuista. Arviointi ei sisällä arvioita ennakoiduista tappioista ja takaisin perityistä määristä, sillä ne ovat väistämättä erittäin epävarmoja. Valmisteluasiakirjan taulukoissa esitetyt maariski-indikaattorit osoittavat laiminlyötyjen maksujen riskien kehityksen. Analyysi esitetään valmisteluasiakirjan 2 jaksossa, ja se koskee maita, joista aiheutuu vuoden 2010 jälkipuoliskolla suurin luottoriski ja talousarvioriski (mukaan lukien makrotaloudellinen rahoitusapu ja Euratom-lainat). [1] Edellinen kertomus unionin talousarviosta katettavien takauksien käytöstä 31. joulukuuta 2009 löytyy viitteillä KOM(2010) 580 ja SEC(2010) 1218. [2] Makrotaloudellista rahoitusapua voidaan myös antaa unionin ulkopuolisille maille myönnettävinä avustuksina. Lisätietoja makrotaloudellisesta rahoitusavusta on komission kertomuksissa KOM(2010) 513 ja SEC(2010) 1117. [3] Järjestelystä keskipitkän ajan rahoitustuen myöntämiseksi jäsenvaltioiden maksutaseille 18 päivänä helmikuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 332/2002 (EYVL L 53, 23.2.2002, s. 1). [4] Maksutaseita tukevan järjestelmän kaltainen mekanismi, joka kattaa kaikki euroalueen jäsenvaltiot, perustettiin 11. toukokuuta 2010 samana päivänä annetun neuvoston asetuksen (EU) N:o 407/2010 nojalla (EUVL L 118, 12.5.2010, s. 1). Rahoituksenvakautusmekanismia ei ollut aktivoitu vielä 30. kesäkuuta 2010. [5] Viimeisimmät takuut kaudelle 1.2.2007–31.10.2011 vahvistettiin 13. heinäkuuta 2009 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 633/2009/EY (EUVL L 190, 22.7.2009, s. 1) (’ulkoista valtuutta koskeva päätös’), jolla korvattiin 19. joulukuuta 2006 tehty neuvoston päätös 2006/1016/EY. [6] EIP:n valtuuksia koskevat tiedot ovat valmisteluasiakirjan taulukossa A1. Viittaukset oikeusperustoihin luetellaan valmisteluasiakirjan taulukossa A4. [7] Takuurahaston perustamisesta ulkosuhteisiin liittyville hankkeille 25 päivänä toukokuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 480/2009 (kodifioitu toisinto), jäljempänä ’takuurahastoasetus’ (EUVL L 145, 10.6.2009, s. 10). [8] Vaikka ulkoiset riskit katetaan viime kädessä EU:n talousarviosta rahoitettavalla takuulla, takuurahasto toimii välineenä, joka suojaa EU:n talousarvion maksulaiminlyöntien riskiltä. Ks. rahaston toimintaa koskeva kattava kertomus (KOM(2006) 695) ja sen liitteenä oleva komission yksiköiden valmisteluasiakirja (SEC(2006) 1460). [9] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2273/2004 (EUVL L 396, 31.12.2004, s. 28). [10] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 89/2007, annettu 30. tammikuuta 2007 (EUVL L 22, 31.1.2007, s. 1). [11] Ks. komission valmisteluasiakirjassa oleva taulukko A3a. [12] Neuvoston päätös 2009/890/EY, tehty 30. marraskuuta 2009 (EUVL L 320, 5.12.2009, s. 3–5). [13] Neuvoston päätös 2009/891/EY, tehty 30. marraskuuta 2009 (EUVL L 320, 5.12.2009, s. 6–8). [14] Neuvoston päätös 2009/892/EY, tehty 30. marraskuuta 2009 (EUVL L 320, 5.12.2009, s. 9–11). [15] Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta 11 päivänä toukokuuta 2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 407/2010 (EUVL L 118, 12.5.2010, s. 1). [16] Perussopimuksen 122 artiklan 2 kohdassa määrätään taloudellisen avun myöntämisestä jäsenvaltioille, joille poikkeukselliset olosuhteet, joihin jäsenvaltio ei voi vaikuttaa, ovat aiheuttaneet vaikeuksia. [17] Lainoista johtuvat riskit siirretään takuurahastoasetuksen 1 artiklan 3 kohdan mukaisesti takuurahastolta unionin talousarvioon, kun maasta tulee jäsenvaltio. [18] Tässä laskentamenetelmässä otetaan huomioon ainoastaan erääntyneet maksut, eikä oleteta, että koko laina vaadittaisiin heti maksuun, jos maksut laiminlyödään (ks. myös valmisteluasiakirjan 1 jakso). [19] Ks. Ecofin-neuvoston 9. ja 10. toukokuuta 2010 pidettyä ylimääräistä kokousta koskeva lehdistötiedote (http://www.consilium.europa.eu/uedocs/cms_data/docs/pressdata/en/ecofin/114324.pdf). [20] Euroopan rahoituksenvakautusmekanismin perustamisesta 11 päivänä toukokuuta 2010 annettu neuvoston asetus (EU) N:o 407/2010 (EUVL L 118, 12.5.2010, s. 1). [21] Lissabonin sopimuksen voimaantulon jälkeen tavallinen lainsäätämisjärjestys on yhteispäätösmenettely. [22] KOM(2010) 174, 21. huhtikuuta 2010. [23] Jaettu perusmäärään, jonka kiinteä enimmäismäärä on 25 800 miljoonaa euroa, ja valinnaiseen 2 000 miljoonan euron valtuuteen. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat väliarvioinnin yhteydessä tehdä päätöksen valinnaisen valtuutuksen aktivoinnista. [24] Ks. yhteisöjen omista varoista tehdyn päätöksen 2007/436/EY, Euratom soveltamisesta 22 päivänä toukokuuta 2000 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1150/2000 12 artikla (EYVL L 130, 31.5.2000, s. 1–12). [25] Tarkempia tietoja valmisteluasiakirjan 1.4.3 jaksossa. [26] Takuurahaston kokonaisvarat, joista on vähennetty kertyneet kulut (EIP:n perimät maksut ja tilintarkastajien palkkiot). [27] Kertyneet korot mukaan luettuina.