Bryssel 29.9.2004

KOM(2004) 628 lopullinen

2004/0219 (COD)

Ehdotus:

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS

eurooppalaista naapuruuden ja kumppanuuden välinettä koskevista yleisistä määräyksistä

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Johdanto

Komissio selvitti rahoitusnäkymiä käsittelevissä tiedonannoissa [1] neuvostolle ja Euroopan parlamentille ehdotusta uudeksi rahoitusvälinejärjestelmäksi, jota on tarkoitus käyttää uusien, vuodet 2007–2013 kattavien rahoitusnäkymien mukaisessa toiminnassa, sekä ehdotukseen johtaneita syitä. Tiedonannossa, joka esittelee eurooppalaisesta naapuruuden ja kumppanuuden välineestä (ENPI) annettavan asetuksen sekä kolmesta muusta ulkosuhteisiin liittyvästä välineestä annettavat asetukset, annetaan enemmän ja yksityiskohtaisempaa tietoa välineen keskeisten piirteiden taustoista. Niinpä perusteluissa selostetaan lähinnä asetuksen keskeisiä artikloja.

Eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline korvaa asianomaisia maita koskevat maantieteelliset ja temaattiset ohjelmat. Sisäisten politiikkojen ulkoiset näkökohdat, joilla on nykyään oma rahoitusvälineensä, sisällytetään maaohjelmiin ja useita maita koskeviin ohjelmiin tai niitä käsitellään temaattisten ohjelmien yhteydessä.

ENPI:n täysin uudenlainen erityispiirre on rajat ylittävä yhteistyö. Sen yhteydessä välineestä rahoitetaan yhteisiä ohjelmia, joihin osallistuu yhteisen rajan jakavia jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden alueita. Tämän ominaisuuden ansiosta menettelyt yksinkertaistuvat ja tehokkuus paranee. Toimintatavan perustana ovat pitkälti rakennerahastojen periaatteet, kuten monivuotinen ohjelmasuunnittelu, kumppanuus ja yhteisrahoitus, joita on muokattu ulkosuhteiden luonteeseen sopiviksi. Rajat ylittävää yhteistyötä koskevaa ENPI:n osaa yhteisrahoittaa Euroopan aluekehitysrahasto. Asetuksen III osastoon sisältyy yksinomaan tätä osaa varten laadittuja säännöksiä. Ne ovat yhtenäiset rajat ylittävää yhteistyötä varten rakennerahastoasetuksissa annettujen vastaavien säännösten kanssa.

Säännösten selitykset

I osasto - Tavoitteet ja periaatteet

1 artikla - Aihe ja soveltamisala

Asetuksen 1 artiklassa määritellään avun soveltamisala ja korostetaan, että on tärkeää luoda Euroopan unionin ja sen naapurimaat käsittävä vaurauden ja tiiviin yhteistyön alue, mikä tunnustetaan myös perustuslakisopimuksen luonnoksessa.

Rahoitusvälineen soveltamisalaan kuuluvien maiden luettelo esitetään liitteessä I. Luetteloon sisältyvät ne naapurimaat, jotka eivät nykytilanteessa tavoittele liittymistä unioniin ja joihin Euroopan naapuruuspolitiikka kohdistuu. Luetteloa, johon alun perin kuuluivat vain neljä läntistä uutta itsenäistä valtiota ja kymmenen Välimeren alueen maata, on Brysselissä 17. ja 18. kesäkuuta 2004 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston jälkeen laajennettu niin, että mukana on nyt myös kolme Etelä-Kaukasuksen maata (Armenia, Azerbaidžan ja Georgia).

ENPI:n soveltamisalaan kuuluu myös Venäjä; tosin Euroopan unioni ja Venäjä ovat päättäneet kehittää strategista kumppanuuttaan luomalla neljä yhteistä toiminnan aluetta, kuten toukokuussa 2003 pidetyssä Pietarin huippukokouksessa sovittiin, eikä niinkään Euroopan naapuruuspolitiikan yhteydessä. Kumppanuus rahoitusvälineen nimessä viittaa juuri tähän seikkaan. Unioniin liittymistä tavoitteleville naapurimaille, kuten Turkille tai Länsi-Balkanin maille, annettava apu kanavoidaan erillisen liittymistä valmistelevan välineen kautta.

Hyvien naapurisuhteiden alueen kehittämiseen tarvitaan voimavaroja, jotta voitaisiin tukea kumppanimaiden ja jäsenvaltioiden välistä rajat ylittävää yhteistyötä ja näin edistää integroitua aluekehitystä rajaseuduilla ja välttää uusien jakolinjojen muodostuminen. Jotta rajat ylittävän yhteistyön tukeminen tehokkaasti ja tuloksellisesti ja yhteisten hankkeiden rahoittaminen olisi mahdollista, 1 artiklassa säädetään (ensimmäisen kerran yhteisön apua koskevassa asetuksessa), että apu voidaan käyttää jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden yhteiseksi eduksi. Tämä yksinkertaistaa tavattomasti nykyistä tilannetta, jossa EU:n ulkorajat ylittävää yhteistyötä vaikeuttaa erilaisin säännöin operoivien sisäisten ja ulkoisten rahoitusvälineiden samanaikainen toiminta.

Lopuksi 1 artiklassa viitataan unionin perusarvoihin, joihin unionin naapurit ovat sitoutuneet EU:n kanssa tekemissään kahdenvälisissä sopimuksissa ja erinäisissä monenvälisissä sopimuksissa ja muissa yhteyksissä. Koska naapurimaat täyttävät kyseisiä sitoumuksia vaihtelevasti, on tärkeää, että unionin ulkoisilla toimilla pyritään parantamaan tilannetta vuoropuhelun ja yhteistyön kautta. Äärimmäisissä tapauksissa unioni voi keskeyttää avun kokonaan tai osittain 28 artiklassa kuvatun menettelyn mukaisesti.

2 artikla - Avun soveltamisala

Asetuksen 2 artiklassa esitetään avun tärkeimmät tavoitteet sekä yhteys niiden ja naapurimaiden kanssa tehtyjen voimassa olevien sopimusten välillä. Tämä yhteys osoittaa sen, että rahoitusväline on politiikkalähtöinen, sekä sen, että kyseisten sopimusten täytäntöönpanon tukeminen on tärkeää. Sillä ei kuitenkaan haluta sulkea pois avun toimittamista Valko-Venäjän tai Libyan kaltaisille maille, joille annettavalla avulla voidaan edistää EU:n poliittisia tavoitteita, vaikka sopimussuhteita ei olekaan.

Lisäksi 2 artiklassa esitetään, lähinnä selvyyden tuomiseksi, luettelo tavoitteista, joita tämän asetuksen nojalla voidaan edistää. Luettelossa, joka ei ole tyhjentävä, on sekä erityisesti Euroopan naapuruuspolitiikkaan liittyviä tavoitteita että tavanomaisempia kehitystavoitteita. Tämä kuvastaa naapurimaiden todellisuutta, sillä monet niistä ovat kehitysmaita. Tietyn maan osalta tavoitteet valitaan kansallisten strategioiden ja monivuotisten ohjelmien vahvistamisen yhteydessä.

3 artikla - Poliittinen kehys

Asetuksen 3 artiklassa korostetaan ENPI:n luonnetta politiikkalähtöisenä välineenä. Avun ohjelmoinnin koko poliittinen kehys olisi vahvistettava voimassa olevat sopimukset huomioon ottaen komission tiedonannoissa ja neuvoston päätelmissä, joissa esitetään unionin naapurimaihinsa soveltama kokonaisstrategia. Tämä on tehty viimeksi toukokuussa 2004 annetussa komission tiedonannossa [2] ja sen jälkeen kesäkuussa 2004 annetuissa neuvoston päätelmissä [3], joiden jatkoksi mahdollisesti annetaan Euroopan parlamentin päätöslauselma. Avun ensisijaisten tavoitteiden määrittely perustuu pääasiassa Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmiin, jotka on laadittu yhdessä neuvoston kanssa ja jotka EU:n ja kumppanimaiden kahdenvälisillä sopimuksilla perustetut yhteiset assosiaationeuvostot ja yhteistyöneuvostot ovat hyväksyneet. Toimintasuunnitelmiin liittyy joukko ensisijaisia tavoitteita, joiden saavuttaminen tuo kumppanimaat lähemmäs Euroopan unionia. Venäjän ensisijaisia tavoitteita määriteltäessä otetaan huomioon yhteistyöneuvoston hyväksymät neljää toiminnan aluetta [4] käsittelevät etenemissuunnitelmat.

Vaikka sopimusta ja/tai Euroopan naapuruuspolitiikan toimintasuunnitelmaa ei olisikaan, apua voidaan silti toimittaa, etenkin rajat ylittävää yhteistyötä varten ja aina kun se on komission tiedonannoissa asetettujen EU:n politiikkaan liittyvien tavoitteiden edistämiseksi tarkoituksenmukaista.

4 artikla - Täydentävyys, kumppanuus ja yhteisrahoitus

Asetuksen 4 artiklassa vahvistetaan seuraavat asetuksen täytäntöönpanon yleiset periaatteet:

- avulla täydennetään kansallisia toimenpiteitä synergian lisäämiseksi ja tulosten parantamiseksi;

- avun vahvistavat komissio ja edunsaajat kumppanuussuhteessa, ja avun ohjelmointiin osallistuvat tapauksen mukaan kansalliset, alueelliset ja paikalliset viranomaiset, kansalaisyhteiskunta, talouselämän eturyhmät ja työmarkkinaosapuolet;

- apu yhteisrahoitetaan omavastuun edistämiseksi ja sen ansiosta saavutettavan vipuvaikutuksen maksimoimiseksi.

Samoja periaatteita sovelletaan EU:n koheesiopolitiikassa, ja kumppanimaiden ja jäsenvaltioiden välistä rajat ylittävää yhteistyötä ja niiden alueiden välistä yhteistyötä rahoitettaessa ne ilmentävät rahoitusvälineen kahta puolta (ulkopolitiikka ja taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus).

5 artikla - Johdonmukaisuus, yhteensopivuus ja koordinointi

Asetuksen 5 artiklassa säädetään, että yhteisön avun on oltava johdonmukaista yhteisön politiikkojen kanssa sekä niiden sopimusten kanssa, joiden sopimuspuolia unioni ja sen jäsenvaltiot ovat. Lisäksi siinä painotetaan tarvetta yhteisön, jäsenvaltioiden ja muiden avunantajien toiminnan koordinointiin EY:n perustamissopimuksen 180 artiklan mukaisesti, mikä on toistuvasti tuotu esille myös komission tiedonannoissa ja neuvoston päätelmissä.

II osasto - Ohjelmasuunnittelu ja varojen kohdentaminen

6 artikla - Ohjelmalajit

Asetuksen 6 artiklassa kuvataan ohjelmalajit, joiden kautta tämän asetuksen nojalla annettava apu toimitetaan, eli maaohjelmat ja useita maita koskevat ohjelmat, temaattiset ohjelmat ja rajat ylittävää yhteistyötä koskevat ohjelmat.

Maaohjelmat ja useita maita koskevat ohjelmat kattavat avun, joka toimitetaan rahoitusvälineestä yhdelle maalle (maaohjelmat) tai maaryhmälle (maiden muodostamaa koko aluetta tai sitä suppeampaa aluetta koskevat ohjelmat). Niihin sisältyy tavallisesti useita ensisijaisia tavoitteita.

Temaattisia ohjelmia käytetään tavallisesti, kun halutaan tarkastella näkyvällä ja tunnistettavalla tavalla erityisen tärkeitä yleisiä ongelmia tai tarvittaessa sisäisten politiikkojen ulkoisia vaikutuksia. Tämä on erityisen tärkeää, koska ulkosuhteiden alan rahoitusvälineitä koskeva yksinkertaistaminen tarkoittaa, ettei temaattisiin välineisiin, kuten LIFE Kolmannet maat tai Tempus, enää sovelleta erillistä oikeusperustaa. Useimmissa tapauksissa temaattiset ohjelmat koskevat kaikkia kumppanimaita.

Tämän asetuksen nojalla perustettaviin rajat ylittävää yhteistyötä koskeviin ohjelmiin ottavat osaa EU:n jäsenvaltioiden tukikelpoiset rajaseudut. Temaattisiin ja/tai useita maita koskeviin ohjelmiin voidaan lisäksi liittää jäsenvaltioita alueiden välisen yhteistyön kautta. Näin voidaan yhdestä ainoasta rahoitusvälineestä eli ENPI:stä rahoittaa yhteisiä hankkeita, joihin osallistuu edunsaajia sekä kumppanimaista että jäsenvaltioista.

7 artikla - Ohjelmasuunnittelu ja varojen kohdentaminen

Asetuksen 3 artiklassa kuvatun toimintakehyksen mukaan laadituissa strategia-asiakirjoissa esitetään monivuotiset maa- ja alueohjelmat, vahvistetaan avun painopisteet sekä määrätään ohjelmille kohdennettavat monivuotiset määrärahat. Strategia-asiakirjat hyväksyy komissio komitean lausunnon saatuaan hallintomenettelyn mukaisesti. Maaohjelmiin ja useita maita koskeviin ohjelmiin kohdennettavat määrärahat eivät määräydy pelkästään asianomaisten maiden erityispiirteiden ja hallinnointikyvyn perusteella, vaan niissä otetaan huomioon myös se, kuinka kunnianhimoiset tavoitteet Euroopan unioni on asettanut kumppanuudelle kyseisen maan kanssa.

Rajat ylittävää yhteistyötä koskevien strategia-asiakirjojen pääasiallisena tarkoituksena on vahvistaa luettelo rajat ylittävää yhteistyötä koskevista yhteisistä ohjelmista, niiden maantieteellinen kattavuus ja vastaavat määrärahat. Niitä laadittaessa otetaan huomioon tarve noudattaa ohjelmakeskeistä, alhaalta ylöspäin etenevää keskipitkän aikavälin tarkastelua, jonka tuloksena vahvistetaan III osastossa tarkoitetut yhteiset ohjelmat. Euroopan aluekehitysrahasto osallistuu tämän asetuksen säännösten mukaisten rajat ylittävää yhteistyötä koskevien ohjelmien rahoitukseen.

III osasto - Rajat ylittävä yhteistyö

8 artikla - Maantieteellinen tukikelpoisuus

Asetuksen 8 artiklassa määritellään, millä perusteella jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden alueyksiköt voivat osallistua rajat ylittävää yhteistyötä koskeviin ohjelmiin. Tukikelpoisia ovat kaikki maarajoihin rajoittuvat sekä tärkeiden merenkulkureittien varrella sijaitsevat NUTS III -tason alueet sekä kaikki yhteiseen merialueeseen rajoittuvat NUTS II -tason alueet. Mainittuihin alueisiin rajoittuvat alueet voidaan myös ottaa mukaan yhteistyöhön.

9 artikla - Ohjelmasuunnittelu

Asetuksen 9 artiklassa annetaan säännökset jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden tukikelpoisten alueiden yhteisten ohjelmien perustamista varten. Maarajoihin tai tärkeisiin merenkulkureitteihin liittyvät ohjelmat ovat tavallisesti kahdenvälisiä ja rannikkoalueisiin liittyvät ohjelmat monenvälisiä. Mukana on säännös (3 kohta), joka mahdollistaa asetuksen soveltamisalaan kuulumattomien maiden, erityisesti Turkin, osallistumisen monenvälisiin rannikkoalueohjelmiin.

Yhteiset ohjelmat hyväksyy komissio. Sen jälkeen, kun ohjelmat on hyväksytty, asianomaiset jäsenvaltiot ja kumppanimaat valitsevat hankkeet, jotka saavat yhteisön apua.

Artiklan 7 kohtaan sisältyy suojalauseke, jonka mukaan jäsenvaltioiden rajaseudut voivat saada poikkeuksellisissa oloissa apua, vaikka yhteistä ohjelmaa ei voitaisikaan perustaa. Säännös tarjoaa turvan tilanteessa, jossa yhteistä ohjelmaa ei voida perustaa Euroopan unionin ja kumppanimaan suhteissa ilmenneen vakavan kriisin vuoksi.

10 artikla - Hallinnointi

Asetuksen 10 artiklan mukaan rajat ylittäviä ohjelmia hallinnoivat asianomaiset jäsenvaltiot ja kumppanimaat yhteisesti. Tehtävän hoitaa tavallisesti jossakin jäsenvaltiossa sijaitseva yhteinen hallintoviranomainen. Tämä hallintotapa, jossa täytäntöönpanoon liittyviä tehtäviä annetaan apua saavalle jäsenvaltiolle, soveltuu yhteen rajat ylittävää yhteistyötä koskevien ohjelmien ohjelmakeskeisen, alhaalta ylöspäin etenevän monivuotisen ohjelmasuunnittelun kanssa.

Jäsenvaltio, jossa yhteinen hallintoviranomainen sijaitsee, vastaa komissiolle ohjelmasta rahoitettavien toimien asianmukaisuudesta, kuten rakennerahastojenkin yhteydessä. Säännöksessä on otettu huomioon se, että jäsenvaltioilla on kumppanimaita enemmän kokemusta EU:n varojen hallinnoinnista ja että niiden julkisia hankintoja ja varainhoidon valvontaa koskevat menettelyt ovat EU:n lainsäädännön mukaiset.

Yhteinen hallintoviranomainen voidaan kuitenkin nimetä myös kumppanimaasta sen jälkeen, kun komissio on tehnyt päätöksen, jonka mukaan kumppanimaassa sijaitseva yhteinen hallintoviranomainen kykenee hallinnoimaan yhteisön varoja hajautetusti.

11 artikla - Täytäntöönpanosäännöt

Asetuksen 11 artiklassa komissio valtuutetaan antamaan asianomaista osastoa koskevat täytäntöönpanosäännöt. Komissio hyväksyy säännöt komitean lausunnon saatuaan hallintomenettelyn mukaisesti.

IV osasto - Täytäntöönpano

12 artikla - Toimintaohjelmien hyväksyminen

Asetuksen 12 artiklan mukaan komission rahoituspäätökset esitetään maita tai alueita koskevina vuotuisina toimintaohjelmina. Tämä ilmentää komission viimeisimmissä asetuksissa käyttöön otettuja uusia periaatteita [5]. Koska toimintaohjelmissa on kyse päätöksistä, jotka komissio tekee jäsenvaltioiden hyväksymien monivuotisten ohjelma-asiakirjojen mukaisesti, niitä ei alisteta komiteamenettelyyn. Komissio ilmoittaa toimintaohjelmat tiedoksi jäsenvaltioille kuukauden kuluessa siitä, kun se on tehnyt päätöksensä. Toimintaohjelmien pohjalta allekirjoitetaan varsinkin maantieteellisten ohjelmien yhteydessä rahoitussopimukset maiden ja tapauksesta riippuen alueiden kanssa. Toimintaohjelmia voidaan mukauttaa, jos komissio pitää sitä tarpeellisena. Artiklan mukaan poikkeuksellisesti voidaan päättää toimintaohjelmiin sisältymättömistä toimenpiteistä toimintaohjelmiin sovellettavien sääntöjen ja menettelyjen mukaisesti. Kyseinen säännös saattaa osoittautua käyttökelpoiseksi, jos komission on voitava toimittaa rahoitusta nopeasti ja toimintaohjelma ei ole vielä täysin valmis.

13 artikla - Strategia-asiakirjoissa ja monivuotisissa maa- ja alueohjelmissa ennakoimattomien erityistoimenpiteiden toteuttaminen

Asetuksen 13 artiklan mukaan voidaan odottamattomien tarpeiden ja tapahtumien yhteydessä toteuttaa erityistoimenpiteitä, joita ei ole ennakoitu strategia-asiakirjoissa tai monivuotisissa maa- ja alueohjelmissa Säännös parantaa yhteisön reagointivalmiutta ja lisää yhteisön ulkoisen avun täytäntöönpanon joustavuutta etenkin hätätilanteissa. Koska komissio tekee kyseiset päätökset jäsenvaltioiden hyväksymien monivuotisten ohjelmien ulkopuolella, yli 15 miljoonan euron määrää koskevat päätökset on hyväksyttävä komiteamenettelyä noudattaen. Tämän mukaisesti komissio toteuttaa erityistoimenpiteet, joita ei ole ennakoitu strategia-asiakirjoissa tai monivuotisissa maa- tai alueohjelmissa, päätöksen 1999/468/EY 3 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen eli kuultuaan neuvoa-antavaa komiteaa, joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana toimii komission edustaja (tämän asetuksen 26 artiklalla perustettu komitea). Komitea antaa lausunnon erityistoimenpiteistä, ja komissio ottaa lausunnon tarkoin huomioon ja ilmoittaa komitealle, millä tavoin lausunto on otettu huomioon. Komissio voi mukauttaa erityistoimenpiteitä samaa menettelyä noudattaen; komitean lausuntoa ei kuitenkaan tarvita 13 artiklan 4 kohdassa lueteltujen pienehköjen muutosten yhteydessä.

14 artikla - Tukikelpoisuus

Asetuksen 14 artiklassa esitetään luettelo yksiköistä, elimistä ja instituutioista, jotka ovat asetuksen nojalla tukikelpoisia. Tukikelpoisuus on laaja-alainen, kuten nykyisinkin on käytäntönä. Myös Euroopan unionin toimielimille ja erillisvirastoille voidaan myöntää tukea. Yhteisön avustuksia koskevan tukikelpoisuuden osalta 14 artiklaa on luettava ottaen huomioon 21 artikla, jossa annetaan hankinta- ja tukimenettelyihin osallistumista koskevat säännöt.

15 artikla - Toimenpidelajit; 16 artikla - Tukitoimenpiteet

Asetuksen 15 artiklassa annetaan nykyisen käytännön pohjalta luettelo, joka ei ole tyhjentävä, erityyppisistä toimenpiteistä, joita asetuksen nojalla voidaan rahoittaa.

Asetuksen 16 artiklan perusteella yhteisö voi rahoittaa kaikkia asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavia tukitoimenpiteitä. Tukitoimenpiteet, joita ei rahoiteta suoraan monivuotisten ohjelmien ja toimintaohjelmien yhteydessä, voidaan 16 artiklan 2 kohdan mukaan toteuttaa samalla tavalla kuin strategia-asiakirjoissa ja monivuotisissa maa- tai alueohjelmissa ennakoimattomat erityistoimenpiteet (katso 13 artikla).

17 artikla - Yhteisrahoitus; 18 artikla - Hallintomenettelyt

Asetuksen 17 artiklassa vahvistetaan, nykyisen käytännön sekä yhteistyötoimien parempaa koordinointia toivovien avunantajien toiveen mukaisesti, että rahoitettavat toimenpiteet voidaan yhteisrahoittaa (rinnakkain tai yhdistetysti). Artiklan 3 kohdassa säädetään, että tällaisessa tapauksessa komissio voi ottaa vastaan varoja jäsenvaltioilta (erityisesti niiden julkisilta ja puolijulkisilta yhteisöiltä), muilta avunantajamailta sekä kansainvälisiltä ja alueellisilta organisaatioilta ja hallinnoida niitä. Säännös asettaa komission tasavertaiseen asemaan muiden avunantajien kanssa.

Asetuksen 18 artiklassa säädetään, että komissio voi hallinnoida tämän asetuksen nojalla toteutettavia toimenpiteitä varainhoitoasetuksessa säädettyjen hallintomenettelyjen mukaisesti. Siinä vahvistetaan varainhoitoasetuksen 54 artiklan 2 kohdan mukaisesti perusteet, joilla talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä voidaan siirtää jäsenvaltioiden kansallisille elimille. Siinä vahvistetaan myös edellytykset, joilla hajautettuun hallintoon osallistuvat edunsaajamaat voivat käyttää omia hankintamenettelyjään.

19 artikla - Maksusitoumukset

Asetuksen 19 artiklassa säädetään, että maksusitoumukset tehdään yhteisistä rajat ylittävää yhteistyötä koskevista ohjelmista (9 artikla), toimintaohjelmista (12 artikla), strategia-asiakirjoissa ja monivuotisissa maa- tai alueohjelmissa ennakoimattomista erityistoimenpiteistä (13 artikla) ja tukitoimenpiteistä (16 artikla) tehtyjen komission päätösten pohjalta. Artiklan 2 kohdassa säädetään, että maksusitoumukset voidaan jakaa vuotuisiin eriin usealle vuodelle varainhoitoasetuksen 76 artiklan mukaisesti. Sen mukaan näin voidaan menetellä, jos asiasta säädetään perussäädöksessä. Säännös on erityisen käyttökelpoinen rajat ylittävää yhteistyötä koskevien monivuotisten ohjelmien yhteydessä.

Kyseiseen artiklakohtaan sisältyvä maksusitoumusten jakamista koskeva mahdollisuus on tarkoitettu rajat ylittävää yhteistyötä koskevia ohjelmia varten. Se on tarpeen, jotta voidaan laatia selkeät ja ennalta määrätyt rahoituspuitteet koko kaudelle 2007–2013 ja luoda edellytykset monivuotisiin ohjelmiin painottuvalle lähestymistavalle. Tässä vaiheessa ei maksusitoumusten jakamista ole tarkoitus soveltaa maaohjelmiin, useita maita koskeviin ohjelmiin tai temaattisiin ohjelmiin.

20 artikla - Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen

Asetuksen 20 artiklassa säädetään toimenpiteistä, joilla pyritään suojaamaan yhteisön taloudelliset edut ja ennen kaikkea tarjoamaan sille mahdollisuus suorittaa tarvittavat tarkastukset toteutetuille toimille.

21 artikla - Osallistuminen tarjouskilpailuihin ja sopimuksiin

Asetuksen 21 artiklassa esitetään julkisia hankintoja ja tukia koskeviin menettelyihin osallistumista koskevat säännöt, joita sovelletaan tämän asetuksen täytäntöönpanon yhteydessä. Suunnitellut säännökset vastaavat tässä vaiheessa ehdotusta osallistumisesta yhteisön ulkoiseen apuun annettavaksi Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi [6], jolla pyritään parantamaan yhteisön avun keskeisistä välineistä annettuja perusasetuksia avun sidonnaisuuksien purkamiseksi edelleen. Huomattakoon, että 21 artiklan mukaan hankinta- ja tukisopimuksia koskeviin menettelyihin voivat ottaa osaa sellaisten kolmansien maiden luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt, jotka antavat EU:n jäsenvaltioille mahdollisuuden osallistua niiden omiin julkisia hankintoja ja tukia koskeviin menettelyihin. Kyseistä artiklaa voidaan muuttaa neuvoston ja Euroopan parlamentin suorittaman asetuksen tarkastelun päätelmien perusteella.

22 artikla - Ennakkomaksut; 23 artikla - Euroopan investointipankin ja muiden rahoituksen välittäjien käyttöön annetut varat

Asetuksen 22 artiklassa säädetään, että ennakkomaksujen tuottamat korot vähennetään lopullisesta maksusta.

Asetuksen 23 artiklassa tarkennetaan, minkätyyppisiä järjestelyjä komission on tapauksittain sovellettava, kun se päättää antaa varoja Euroopan investointipankin tai muiden rahoituksen välittäjien käyttöön.

24 artikla - Arviointi

Asetuksen 24 artikla velvoittaa komission arvioimaan säännöllisesti maantieteellisten ja temaattisten politiikkojen ja ohjelmien ja alakohtaisten politiikkojen tuloksia sekä ohjelmasuunnittelun tuloksellisuutta.

V osasto - Loppusäännökset

25 artikla - Vuosikertomus

Asetuksen 26 artiklassa säädetään, että komissio toimittaa vuosikertomukset neuvostolle ja Euroopan parlamentille, mikä vastaa vuoden 2001 jälkeen täytäntöönpantujen päätösten mukaista tilannetta siltä osin kuin niillä on pyritty yksinkertaistamaan neuvostolle ja Euroopan parlamentille toimitettavia kertomuksia ja vähentämään niiden lukumäärää. Kertomus kattaa kaiken avun, joka on myönnetty ulkoisen avun eri välineiden kautta. Kertomusta laadittaessa otetaan huomioon vuoden 2001 jälkeen kertyneet kokemukset ja erityisesti huomautukset, joita neuvosto ja Euroopan parlamentti esittävät vuosittain kertomuksen esitystavasta ja sisällöstä.

26 artikla - Komitea

Asetuksen 26 artiklalla perustetaan jäsenvaltioiden edustajista koostuva komitea. Komitean tehtävistä enemmän 7, 12 ja 13 artiklaa koskevissa perusteluissa.

27 artikla – Muun kuin tämän asetuksen mukaan tukikelpoisen kolmannen maan osallistuminen

Jotta voitaisiin parantaa yhteisön avun tehokkuutta ja estää tiettyjen ohjelmien jakaminen usean välineen kesken, 27 artiklassa ulotetaan tämän asetuksen mukainen tukikelpoisuus koskemaan myös merentakaisia maita ja alueita sekä maita, jotka ovat tukikelpoisia liittymistä valmistelevan välineen tai kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineen suhteen. Säännöstä sovelletaan silloin, kun hyväksytty hanke tai ohjelma on luonteeltaan yleinen, alueellinen tai rajat ylittävä.

28 artikla - Avun keskeyttäminen

Asetuksen 28 artiklassa säädetään menettelystä, jota sovelletaan silloin, kun I osastossa tarkoitettuja periaatteita ei noudateta. Sitä sovelletaan, jos kumppanimaan kanssa ei ole voimassa olevaa kumppanuus- ja yhteistyösopimusta tai jos kyseisessä sopimuksessa ei määrätä avun keskeyttämisestä.

29 artikla - Rahoitusohje

Asetuksen 29 artiklassa vahvistetaan rahoitusohje asetuksen täytäntöönpanoa varten.

30 artikla - Uudelleentarkastelu

Asetuksen 30 artiklan mukaan asetusta voidaan tarkastella uudelleen komission ehdotuksesta.

31 artikla - Aiempien asetusten kumoaminen

Asetuksen 31 artiklalla kumotaan Tacis- ja Meda-asetukset ja muut asetukset.

32 artikla - Voimaantulo

Asetuksen on tarkoitus tulla voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä , mutta sitä sovelletaan vasta 1. tammikuuta 2007 alkaen. Syynä on se, että kumottuja asetuksia tarvitaan vielä nykyisten rahoitusnäkymien soveltamisen loppuun asti. Uutta asetusta voidaan kuitenkin jo sitä ennen käyttää oikeusperustana, kun laaditaan ja annetaan täytäntöönpanosääntöjä, mikä olisikin tehtävä mahdollisimman pian.

2004/0219 (COD)

Ehdotus:

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS

eurooppalaista naapuruuden ja kumppanuuden välinettä koskevista yleisistä määräyksistä

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 179 ja 181 a artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen [7],

noudattaa perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä,

sekä katsoo seuraavaa:

Yhteisön ulkoisen avun tehostamiseksi avun suunnittelulle ja toimitukselle ehdotetaan uusia puitteita. Neuvoston asetuksella (EY) N:o […] [8] perustetaan liittymistä valmisteleva väline ehdokasmaille ja mahdollisille ehdokasmaille annettavaa yhteisön apua varten ja neuvoston ja Euroopan parlamentin asetuksella (EY) N:o […] [9] perustetaan rahoitusväline kehitysyhteistyötä ja taloudellista yhteistyötä varten. Tämä asetus on kolmas yleinen Euroopan unionin ulkopolitiikkaa suoraan tukeva väline.

Kööpenhaminassa 12. ja 13. joulukuuta 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto vahvisti, että Euroopan unionin laajentuminen tarjoaa merkittävän tilaisuuden parantaa suhteita naapurimaihin yhteisten poliittisten ja taloudellisten arvojen pohjalta ja että unioni haluaa päättäväisesti välttää uusien Eurooppaa jakavien raja-aitojen muodostumisen ja edistää vakautta ja hyvinvointia unionin uusien rajojen sisällä ja niiden ulkopuolella.

Brysselissä 17. ja 18. kesäkuuta 2004 kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi jälleen, että se pitää tärkeänä tiivistää yhteistyötä näiden naapurimaiden kanssa kumppanuuden ja yhteisen vastuun sekä demokratiaa ja ihmisoikeuksien kunnioittamista koskevien yhteisten arvojen pohjalta.

Euroopan unionin ja sen naapureiden etusijaisten suhteiden perustana on sitoutuminen yhteisiin arvoihin, joita ovat demokratia, oikeusvaltioperiaate, hyvä hallintotapa ja ihmisoikeuksien kunnioittaminen, sekä markkinatalouden, vapaakaupan, kestävän kehityksen ja köyhyyden vähentämisen periaatteisiin.

Itä-Euroopassa ja Etelä-Kaukasuksella sopimussuhteiden perustana ovat kumppanuus- ja yhteistyösopimukset. Välimeren alueella Euro–Välimeri-kumppanuus (Barcelonan prosessi) muodostaa yhteistyön alueellisen toimintakehyksen, jota täydentävät assosiaatiosopimukset.

Osana Euroopan naapuruuspolitiikkaa Euroopan unioni ja kumppanimaat määrittelevät yhdessä yhteisesti sovittaviin toimintasuunnitelmiin sisällytettävät ensisijaiset tavoitteet, jotka kattavat joukon toiminnan avainaloja, kuten poliittinen vuoropuhelu ja poliittinen uudistus, kauppapolitiikan ja talouden uudistus, tasavertainen sosiaalis-taloudellinen kehitys, oikeus- ja sisäasiat, energia, liikenne, tietoyhteiskunta, ympäristö, tutkimus ja innovointi sekä ihmisten väliset yhteydet. Edistyminen kyseisten tavoitteiden saavuttamisessa edesauttaa kumppanuus- ja yhteistyösopimuksiin ja assosiaatiosopimuksiin sisältyvien mahdollisuuksien toteutumista täysimääräisesti.

Voidakseen tukea kumppanimaiden sitoutumista yhteisiin arvoihin ja periaatteisiin ja niiden ponnisteluja toimintasuunnitelmien täytäntöönpanossa yhteisön täytyy kyetä toimittamaan apua kyseisille maille ja tukemaan sekä niiden keskinäistä että niiden ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä tavoitteena yhteinen vakauden, turvallisuuden ja hyvinvoinnin alue, jolla taloudellisen yhteistyön merkitys on suuri ja poliittinen yhdentyminen on edennyt pitkälle.

On tärkeää, että unionin naapureina oleville kehitysmaille Euroopan naapuruuspolitiikan yhteydessä toimitettava tuki on johdonmukaista yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteiden ja periaatteiden kanssa, sellaisina kuin ne esitetään neuvoston ja komission 10. marraskuuta 2000 antamassa Euroopan yhteisön kehitysyhteistyöpolitiikkaa koskevassa yhteisessä julkilausumassa.

Euroopan unioni ja Venäjä ovat päättäneet kehittää strategista kumppanuuttaan muodostamalla neljä yhteistä toiminnan aluetta, ja yhteisön avulla on tarkoitus tukea tämän kumppanuuden kehittämistä ja edistää rajat ylittävää yhteistyötä Venäjän ja sen Euroopan unioniin kuuluvien naapurien välisillä rajoilla.

Välimeren alueeseen kuuluvien kumppanien avustamisen ja niiden kanssa tehtävän yhteistyön olisi tapahduttava osana Euro–Välimeri-kumppanuutta, joka perustettiin 28. marraskuuta 1995 annetulla Barcelonan julistuksella, ja toiminnassa olisi otettava huomioon tässä yhteydessä saavutettu yksimielisyys tavaroiden vapaakauppa-alueen perustamisesta ja epäsymmetrisen vapauttamisprosessin aloittamisesta.

On tärkeää edistää yhteistyötä sekä Euroopan unionin ulkorajoilla että kumppanimaiden, etenkin maantieteellisesti lähekkäin olevien, kesken.

Uusien jakolinjojen muodostumisen estämiseksi on erityisen tärkeää poistaa Euroopan unionin ulkorajoilta tuloksellista rajat ylittävää yhteistyötä vaikeuttavat tekijät. Rajat ylittävän yhteistyön olisi edistettävä kokonaisvaltaista ja kestävää alueellista kehitystä toistensa naapureina olevien raja-alueiden välillä sekä tasapainoista alueellista yhdentymistä koko yhteisössä ja yhteisön ja sen naapurimaiden kesken. Tavoite voidaan parhaiten saavuttaa yhdistämällä ulkopolitiikan tavoitteet ympäristön kannalta kestävään taloudelliseen ja sosiaaliseen yhteenkuuluvuuteen.

Yhteisön naapureina olevien kumppanimaiden auttamiseksi tavoitteidensa saavuttamisessa ja kyseisten maiden ja jäsenvaltioiden välisen yhteistyön edistämiseksi on toivottavaa, että perustetaan yksi politiikalla ohjattava rahoitusväline, joka korvaa joukon nykyisiä välineitä, takaa yhtenäisyyden ja yksinkertaistaa avun ohjelmointia ja hallinnointia.

Rahoitusvälineestä tuetaan myös kumppanimaiden ja jäsenvaltioiden rajat ylittävää yhteistyötä, ja sen ansiosta tehokkuus paranee huomattavasti, kun käytetään vain yhtä hallinnointijärjestelmää ja samoja menettelyjä. Sen perustana ovat naapuruuspoliittisten ohjelmien täytäntöönpanosta kaudella 2004–2006 saadut kokemukset, ja siihen liittyvä toiminta perustuu monivuotisen ohjelmasuunnittelun, kumppanuuden ja yhteisrahoituksen kaltaisiin periaatteisiin.

Tässä asetuksessa vahvistetaan vuosiksi 2007–2013 rahoituspuitteet, jotka ovat talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja talousarviomenettelyn parantamisesta 6 päivänä toukokuuta 1999 Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välillä tehdyn toimielinten sopimuksen 33 kohdan mukainen budjettivallan käyttäjän ensisijainen ohje.

Tämän asetuksen täytäntöönpanotoimenpiteistä on päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468 mukaisesti [10].

Määriteltäessä rajat ylittävän yhteistyön täytäntöönpanosääntöjä tai hyväksyttäessä asiakirjoja, joissa esitetään strategiset näkökohdat ja yleiset tavoitteet ohjeistukseksi yhteisön avun myöntämiselle jollekin maalle, alueelle tai johonkin erityisaiheeseen, sovelletaan hallintomenettelyä. Komissio voi perustelluissa tapauksissa toteuttaa kuulemismenettelyä käyttäen tilapäisiä toimenpiteitä, jotka eivät perustu strategia-asiakirjoihin ja joiden rahallinen arvo ylittää vahvistetun enimmäismäärän.

Ehdotetun toimenpiteen tavoitteina on edistää yhteistyötä ja asteittaista taloudellista yhdentymistä Euroopan unionin ja naapurimaiden välillä. Koska jäsenvaltiot eivät kykene saavuttamaan kyseisiä tavoitteita riittävän hyvin vaan toimenpiteen laajuudesta johtuen ne toteutuisivat paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä yhteisön perustamissopimuksen 5 artiklan 2 kohdassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tämä asetus ei mene pidemmälle kuin on tarpeen kyseisten tavoitteiden saavuttamiseksi.

Tämä asetus edellyttää yhteisön ja Välimeren kolmansien maiden rahoitusalan ja teknisen alan yhteistyötä koskevien pöytäkirjojen soveltamisesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annetun asetuksen (ETY) N:o 1762/92 [11], rahoituksellisista ja teknisistä toimenpiteistä (MEDA) taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi Euro–Välimeri-yhteistyökumppanuuden puitteissa 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun asetuksen (EY) N:o 1488/96 [12], avun toimittamisesta Itä-Euroopan ja Keski-Aasian kumppanivaltioille 29 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 99/2000 [13] sekä rahoitus- ja teknisestä yhteistyöstä Länsirannan ja Gazan alueen kanssa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1734/94 [14] kumoamista.

OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I OSASTO

TAVOITTEET JA PERIAATTEET

1 artikla

Aihe ja soveltamisala

(1) Tällä asetuksella perustetaan naapuruuden ja kumppanuuden väline toimittamaan apua, jäljempänä ’yhteisön apu’, Euroopan unionin ja liitteessä 1 luetellut maat, jäljempänä ’kumppanimaat’, käsittävän vaurauden ja hyvien naapurisuhteiden alueen kehittämiseen.

(2) Yhteisön apu käytetään kumppanimaiden eduksi. Yhteisön apu voidaan käyttää jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden yhteiseksi eduksi edistämään rajat ylittävää ja alueiden välistä yhteistyötä 6 artiklassa määritellyllä tavalla.

(3) Unionin perustana ovat ihmisarvon kunnioittamisen, vapauden, demokratian, tasa-arvon, oikeusvaltion ja ihmisoikeuksien kunnioittamisen arvot, ja se pyrkii edistämään kumppanimaissa sitoutumista kyseisiin arvoihin vuoropuhelun ja yhteistyön avulla.

2 artikla

Avun soveltamisala

(1) Naapuruuden ja kumppanuuden välineen kautta toimitettavalla yhteisön avulla edistetään Euroopan unionin ja kumppanimaiden yhteistyötä ja asteittaista taloudellista yhdentymistä ja erityisesti kumppanuus- ja yhteistyösopimusten, assosiaatiosopimusten tai muiden voimassa olevien tai tulevien sopimusten täytäntöönpanoa.

(2) Yhteisön avulla tuetaan toimenpiteitä, jotka edistävät yhtä tai useampaa seuraavista tavoitteista:

(a) poliittisen vuoropuhelun ja poliittisen uudistuksen edistäminen;

(b) lainsäädännön sekä sääntöjen ja määräysten lähentäminen kaikilla asiaan liittyvillä aloilla tavoitteena erityisesti tukea kumppanimaiden asteittain kasvavaa osallistumista sisämarkkinoihin ja kaupankäynnin lisäämistä;

(c) politiikan laadinnasta ja tosiasiallisesta täytäntöönpanosta vastaavien kansallisten instituutioiden ja elinten lujittaminen assosiaatiosopimusten, kumppanuus- ja yhteistyösopimusten ja muiden niihin verrattavien tulevien sopimusten kattamilla aloilla;

(d) kestävän kehityksen edistäminen;

(e) ympäristönsuojelun ja luonnonvarojen hyvän hoidon edistäminen;

(f) köyhyyden vähentämiseen tähtäävän politiikan tukeminen;

(g) sosiaalisen kehityksen ja sukupuolten tasa-arvon, työllisyyden ja sosiaalisen suojelun (työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu mukaan luettuna), ammatillista yhdistymistä koskevien oikeuksien kunnioittamisen ja keskeisten työnormien noudattamisen edistämiseen tähtäävän politiikan tukeminen;

(h) terveydenhuoltoa ja koulutusta edistävän politiikan tukeminen;

(i) ihmisoikeuksien ja perusvapauksien edistäminen ja suojelu sekä demokratisoitumisprosessin tukeminen esimerkiksi vaalitarkkailun ja -avun muodossa;

(g) kansalaisyhteiskunnan kehityksen tukeminen;

(k) markkinatalouden kehittäminen mukaan luettuina yksityissektorin, investointien ja kauppapolitiikan tukemiseksi toteutettavat toimenpiteet;

(l) yhteistyön edistäminen energia-, televiestintä- ja liikennealoilla mukaan luettuina yhteenliittäminen, verkot ja niiden toiminta, kansainvälisten liikenne- ja energiatoimien luotettavuus ja turvallisuus, uusiutuvat energianlähteet, energiatehokkuus ja puhdas liikenneteknologia;

(m) kansalaisiin vaikuttavan elintarviketurvallisuuden parantamiseksi toteutettavien toimien tukeminen erityisesti terveys- ja kasvinterveysaloilla;

(n) tehokkaan ja luotettavan rajavalvonnan varmistaminen;

(o) yhteistyön edistäminen oikeus- ja sisäasioiden alalla muun muassa seuraavissa kysymyksissä: turvapaikka-asiat ja muuttoliike, terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden (mukaan luettuina toiminnan rahoitus, rahanpesu ja veropetokset), torjunta ja ennaltaehkäisy;

(p) hallinnollisen yhteistyön tukeminen tavoitteena avoimuuden ja tietojenvaihdon parantaminen verotuksen alalla verotuksen välttämisen ja veronkierron torjumiseksi;

(q) yhteisön tutkimus- ja innovointitoimintaan osallistumisen edistäminen;

(r) korkea-asteen koulutusta sekä opettajien, tutkijoiden ja opiskelijoiden liikkuvuutta koskevan yhteistyön edistäminen jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden kesken;

(s) kulttuurien välisen ymmärtämyksen, ihmisten välisten yhteyksien, kansalaisyhteiskuntien yhteistyön ja nuorisovaihdon edistäminen;

(t) kumppanimaiden tukeminen osallistumisessa yhteisön ohjelmiin ja sen erillisvirastojen toimintaan;

(u) rajat ylittävän yhteistyön tukeminen kestävän taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen ja ympäristön kehityksen edistämiseksi rajaseuduilla;

(v) alueyhteistyön ja alueellisen yhdentymisen edistäminen;

(w) tuen toimittaminen kriisin jälkeisissä tilanteissa, mukaan luettuna pakolaisille ja kotiseudultaan siirtymään joutuneille kohdennettava tuki, sekä avustaminen konfliktien ehkäisyssä ja suuronnettomuuksiin valmistautumisessa;

(x) ohjelmissa rahoitettavista toimenpiteistä ja toimista tiedottamisen tukeminen ja niihin liittyvän vaihdon edistäminen kumppanien kesken;

(y) eri aiheisiin liittyvien yhteisten haasteiden käsitteleminen molemmille osapuolille tärkeillä aloilla ja tämän asetuksen soveltamisalan kanssa yhtenevien muiden mahdollisten tavoitteiden edistäminen.

3 artikla

Poliittinen kehys

Yleisen poliittisen kehyksen tämän asetuksen nojalla annettavan avun ohjelmointia varten muodostavat kumppanuus- ja yhteistyösopimukset, assosiaatiosopimukset ja muut voimassa olevat ja mahdolliset tulevat sopimukset, joilla luodaan suhteet kumppanimaihin, sekä sellaiset komission tiedonannot ja neuvoston päätelmät, joissa annetaan suuntaviivat kyseisiä maita koskevalle Euroopan unionin politiikalle. Avun painopisteistä päätettäessä lähtökohtana ovat yhteisesti sovitut toimintasuunnitelmat tai muut vastaavat asiakirjat.

4 artikla

Täydentävyys, kumppanuus ja yhteisrahoitus

(1) Tämän asetuksen nojalla annettavalla yhteisön avulla yleensä täydennetään tai tuetaan vastaavia kansallisia, alueellisia tai paikallisia toimenpiteitä.

(2) Tämän asetuksen nojalla annettavan yhteisön avun vahvistavat yleensä komissio ja edunsaajat kumppanuussuhteessa. Kumppanuuden osapuolia ovat tapauksesta riippuen kansalliset, alueelliset ja paikalliset viranomaiset sekä talouselämän eturyhmät ja työmarkkinaosapuolet, kansalaisyhteiskunta ja muut asiaan liittyvät tahot.

(3) Edunsaajamaat ottavat asianomaiset kumppanit mukaan ohjelmien ja hankkeiden valmisteluun, täytäntöönpanoon ja seurantaan erityisesti alue- ja paikallistasoilla.

(4) Tavallisesti edunsaajamaat yhteisrahoittavat tämän asetuksen nojalla annettavan yhteisön avun julkisilla varoilla, edunsaajilta saatavilla osuuksilla tai muista lähteistä saatavilla varoilla.

5 artikla

Johdonmukaisuus, yhteensopivuus ja koordinointi

(1) Tämän asetuksen nojalla rahoitettavien ohjelmien ja hankkeiden on oltava johdonmukaisia yhteisön politiikkojen kanssa. Niiden on vastattava sopimuksia, joita yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat tehneet kumppanimaiden kanssa, ja noudatettava niiden monenvälisten sopimusten mukaisia sitoumuksia, joiden sopimuspuolia yhteisö ja sen jäsenvaltiot ovat.

(2) Komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava johdonmukaisuus tämän asetuksen nojalla annettavan yhteisön avun sekä muiden sisäisten ja ulkoisten rahoitusvälineiden kautta kanavoitavan yhteisön ja jäsenvaltioiden avun ja Euroopan investointipankilta tulevan taloudellisen avun välillä.

(3) Avun toimitusten tuloksellisuuden ja tehokkuuden parantamiseksi komission ja jäsenvaltioiden on varmistettava omien avustusohjelmiensa keskinäinen koordinointi yhdenmukaistamalla asteittain toimintaperiaatteita ja menettelyjä. Koordinointiin sisältyy asiaa koskevien tietojen vaihto usein ja säännöllisesti etenkin käytännön tasolla, ja se on keskeinen vaihe jäsenvaltioiden ja yhteisön ohjelmasuunnittelussa.

(4) Komissio toteuttaa yhdessä jäsenvaltioiden kanssa tarvittavat toimet varmistaakseen asianmukaisen koordinoinnin ja yhteistyön monenvälisten ja alueellisten organisaatioiden ja yksiköiden, kuten kansainvälisten rahoituslaitosten, Yhdistyneiden Kansakuntien elinten, rahastojen ja ohjelmien sekä EU:n ulkopuolisten avunantajien kanssa.

II OSASTO

OHJELMASUUNNITTELU JA VAROJEN KOHDENTAMINEN

6 artikla

Ohjelmalajit

(1) Yhteisön apua toimitetaan tämän asetuksen nojalla seuraavasti:

(a) maaohjelmat ja useita maita koskevat ohjelmat, jotka kattavat yhdelle kumppanimaalle toimitettavan avun tai liittyvät vähintään kahden kumppanimaan koko alueen tai sen osan käsittävään yhteistyöhön ja joihin jäsenvaltiot voivat osallistua;

(b) temaattiset ohjelmat, jotka keskittyvät vähintään yhteen useille kumppanimaille yhteiseen erityiskysymykseen ja joilla saattaa olla merkitystä yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle;

(c) vähintään yhden jäsenvaltion ja vähintään yhden kumppanimaan välistä rajat ylittävää yhteistyötä koskevat ohjelmat, jotka toteutetaan maiden yhteisenä rajana olevaan Euroopan yhteisön ulkorajaan rajoittuvilla alueilla.

(2) Tämän asetuksen nojalla voidaan kohdentaa yhteisön apua alueiden väliseen yhteistyöhön, johon osallistuu sekä kumppanimaita että jäsenvaltioita temaattisten ohjelmien ja useita maita koskevien, joko maiden muodostamaan koko alueeseen tai sen osaan liittyvää yhteistyötä koskevien ohjelmien yhteydessä.

7 artikla

Ohjelmasuunnittelu ja varojen kohdentaminen

(1) Maaohjelmille ja useita maita koskeville ohjelmille sekä temaattisille ohjelmille hyväksytään strategia-asiakirjat 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Strategia-asiakirjojen olisi vastattava 3 artiklassa tarkoitettuja kehysasiakirjoja ja toimintasuunnitelmia. Strategia-asiakirjat laaditaan kehysasiakirjoissa asetettuja ensisijaisia tavoitteita vastaavalle ajanjaksolle, ja niihin sisältyvät monivuotiset maa- ja alueohjelmat ohjeellisine monivuotisine määrärahoineen. Niitä tarkastellaan tarvittaessa uudelleen, ja niitä voidaan tarkistaa 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

(2) Maaohjelmia ja useita maita koskevia ohjelmia laatiessaan komissio päättää kunkin ohjelman määrärahaosuudesta ottaen huomioon kyseisen maan tai alueen erityispiirteet ja tarpeet, sen kuinka kunnianhimoiset tavoitteet Euroopan unioni on asettanut kumppanuudelle asianomaisen maan kanssa, varojen hallinnointivalmiudet ja kyvyn hyödyntää niitä.

(3) Rajat ylittävää yhteistyötä varten hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen vielä yksi tai tarvittaessa useampi erityinen strategia-asiakirja, jossa vahvistetaan 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja yhteisiä ohjelmia koskeva luettelo, ohjelmien ohjeelliset monivuotiset määrärahat ja kunkin ohjelman suhteen tukikelpoiset alueyksiköt. Kyseiset strategia-asiakirjat kattavat yleensä seitsemän vuoden jakson, joka alkaa 1 päivänä tammikuuta 2007 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2013.

(4) Euroopan aluekehitysrahasto osallistuu tämän asetuksen säännösten mukaisesti perustettavien ja täytäntöönpantavien rajat ylittävää yhteistyötä koskevien ohjelmien rahoitukseen. Rajat ylittävää yhteistyötä koskeviin ohjelmiin kohdennettava kokonaismäärä, mukaan luettuna Euroopan aluekehitysrahastosta kumppanimaiden kanssa yhteisiin rajoihin rajoittuvilla alueilla toteutettaviin toimiin kohdennettava määrä, on vähintään kaksinkertainen Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä määräyksistä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o […] kyseisiä alueita varten vahvistettuun määrään verrattuna.

(5) Kriisitilanteissa tai demokratian, oikeusvaltion, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien ollessa uhattuna strategia-asiakirjoja voidaan tarkastella uudelleen tapauksittain kiireellisyysmenettelyä noudattaen. Uudelleentarkastelulla varmistetaan johdonmukaisuus tämän asetuksen nojalla annettavan yhteisön avun ja muista yhteisön rahoitusvälineistä, asetuksella (EY) N:o […] perustettu vakautusväline mukaan luettuna, annettavan avun kesken.

III OSASTO

RAJAT YLITTÄVÄ YHTEISTYÖ

8 artikla

Maantieteellinen tukikelpoisuus

(1) Asetuksen 6 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut, rajat ylittävää yhteistyötä koskevat ohjelmat voivat liittyä kaikkiin maarajoihin ja kaikkiin yhteiseen merialueeseen rajoittuviin rannikkoalueisiin. Seuraavat alueyksiköt ovat tukikelpoisia saamaan tämän osaston nojalla annettavaa apua:

(a) kaikki NUTS III -tason tai vastaavat alueyksiköt, jotka rajoittuvat jäsenvaltioiden ja kumppanimaiden välisiin maarajoihin;

(b) kaikki NUTS III -tason tai vastaavat alueyksiköt tärkeiden merenkulkureittien varrella;

(c) kaikki NUTS II -tason tai vastaavat rannikkoalueiden alueyksiköt, jotka rajoittuvat jäsenvaltioille ja kumppanimaille yhteiseen merialueeseen.

(2) Erityistapauksissa tukikelpoisuus voidaan ulottaa koskemaan myös alueyksikköjä, jotka rajoittuvat 1 kohdassa tarkoitettuihin alueisiin.

(3) Komissio määrittelee tärkeät merenkulkureitit välimatkan ja muiden olennaisten maantieteellisten ja taloudellisten näkökohtien perusteella, ja ne esitetään luettelona tämän asetuksen 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa strategia-asiakirjassa.

9 artikla

Ohjelmasuunnittelu

(1) Tämän asetuksen mukainen rajat ylittävä yhteistyö toteutetaan monivuotisina ohjelmina, jotka kattavat johonkin rajaan tai useamman rajan kokonaisuuteen liittyvän yhteistyön ja joihin kuuluu monivuotisia toimenpiteitä, jotka edistävät yhtenäisesti asetettuja ensisijaisia tavoitteita ja jotka voidaan toteuttaa yhteisön tuella, jäljempänä ’yhteiset ohjelmat’. Yhteisten ohjelmien perustana ovat 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut erityiset strategia-asiakirjat.

(2) Maarajoihin ja merenkulkureitteihin liittyvät yhteiset ohjelmat perustetaan rajakohtaisesti ja niissä on mukana vähintään yhteen jäsenvaltioon ja vähintään yhteen kumppanimaahan kuuluvia alueyksikköjä. Rannikkoalueisiin liittyvät yhteiset ohjelmat ovat monenvälisiä ja niissä on mukana usealle osallistujamaalle, joihin kuuluu vähintään yksi jäsenvaltio ja yksi kumppanivaltio, yhteiseen merialueeseen rajoittuvia tukikelpoisia alueyksikköjä.

(3) Perustettaessa yhteiseen merialueeseen liittyvää yhteistä ohjelmaa siihen voidaan ottaa mukaan ohjelman varsinaisiin osallistujamaihin kuulumattomia maita, jotka rajoittuvat kyseiseen merialueeseen, ja ne voivat saada yhteisön apua 11 artiklassa tarkoitetuissa täytäntöönpanosäännöissä määrättyjen edellytysten mukaisesti.

(4) Osallistujamaat tekevät yhdessä komissiolle ehdotuksia yhteisiksi ohjelmiksi vuoden kuluessa 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun strategia-asiakirjan hyväksymisestä. Komissio hyväksyy erikseen kunkin yhteisen ohjelman arvioituaan, että se on tämän asetuksen ja täytäntöönpanosääntöjen mukainen.

(5) Yhteisiä ohjelmia voidaan tarkistaa osallistujamaiden tai komission aloitteesta niin, että niissä otetaan huomioon yhteistyön esisijaisten tavoitteiden muuttuminen, sosiaalis-taloudellinen kehitys, asianomaisten toimenpiteiden toteuttamisesta saadut kokemukset ja seurannan ja arvioinnin tulokset sekä tarve mukauttaa käytettävissä olevan avun määriä ja kohdentaa varat uudelleen.

(6) Kun yhteinen ohjelma on hyväksytty, komissio tekee rahoitussopimuksen osallistujamaiden kanssa Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 [15] asianomaisten säännösten mukaisesti.

(7) Kumppanuuden periaatteen huomioon ottaen osallistujamaat valitsevat yhdessä toimet, joiden on oltava yhteisön apua saavan ohjelman ensisijaisten tavoitteiden ja toimenpiteiden mukaisia.

(8) Jos yhteistä ohjelmaa ei poikkeuksellisesti voida perustaa osallistujamaiden välisiin suhteisiin liittyvien ongelmien vuoksi, komissio voi hyväksyä ohjelman, joka ei ole tässä artiklassa tarkoitettu yhteinen ohjelma mutta jossa kyseessä olevat jäsenvaltioiden rajaseudut voivat saada tämän asetuksen nojalla annettavaa apua.

10 artikla

Ohjelmien hallinnointi

(1) Yhteiset ohjelmat panee tavallisesti täytäntöön jossakin jäsenvaltiossa sijaitseva yhteinen hallintoviranomainen.

(2) Osallistujamaat voivat poikkeuksellisesti ehdottaa komissiolle yhteisen hallintoviranomaisen nimeämistä jostakin kumppanimaasta edellyttäen, että kyseinen elin kykenee täyttämään täysimääräisesti asiaa koskevat asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 säännökset.

(3) ’Yhteisellä hallintoviranomaisella’ tarkoitetaan mitä tahansa kansallista, alueellista tai paikallista viranomaista tai julkista tai yksityistä elintä, myös valtiota, jonka yhteiseen ohjelmaan osallistuvat jäsenvaltiot ja kumppanimaat ovat yhteisesti nimenneet ja jolla on rahoitukselliset ja hallinnolliset valmiudet hallinnoida yhteisön apua ja joka on oikeustoimikelpoinen tekemään tämän asetuksen tarkoitusta varten tarvittavat sopimukset.

(4) Yhteinen hallintoviranomainen vastaa yhteisen ohjelman hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti sekä ohjelmaan liittyvien toimien laillisuudesta ja asianmukaisuudesta. Tätä tarkoitusta varten se varmistaa, että käytettävissä on tarvittavat hallinto-, valvonta- ja kirjanpitojärjestelmät ja -normit.

11 artikla

Täytäntöönpanosäännöt

(1) Tätä osastoa koskevat täytäntöönpanosäännöt hyväksytään 26 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.

(2) Täytäntöönpanosäännöt koskevat muun muassa varojen kohdentamisessa sovellettavia perusteita ja menettelyjä, yhteisrahoituksen astetta, yhteisten ohjelmien laadintaa, yhteisten hankkeiden valintaa, avun teknistä hallintaa ja varainhoitoa, varainhoidon valvontaa ja tilintarkastusta, seurantaa ja arviointia sekä näkyvyyttä ja julkisuutta.

IV OSASTO

TÄYTÄNTÖÖNPANO

12 artikla

Toimintaohjelmien hyväksyminen

(1) Komissio hyväksyy, tavallisesti vuodeksi kerrallaan, 7 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen strategia-asiakirjojen pohjalta laaditut toimintaohjelmat.

Poikkeuksellisesti, esimerkiksi jos toimintaohjelmaa ei ole vielä hyväksytty, komissio voi toteuttaa 7 artiklassa tarkoitettujen strategia-asiakirjojen ja monivuotisten maa- ja alueohjelmien pohjalta toimintaohjelmiin sisältymättömiä toimenpiteitä toimintaohjelmiin sovellettavia sääntöjä ja menettelyjä noudattaen.

(2) Toimintaohjelmissa määritellään tavoitteet, toiminnan alat, toivotut tulokset, hallintotapa sekä rahoituksen ennakoitu kokonaismäärä. Niissä annetaan kuvaus rahoitettavista toimista ja ilmoitetaan kunkin toimen rahoitukseen käytettävä määrä ja täytäntöönpanon alustava aikataulu.

(3) Rajat ylittävän yhteistyön osalta komissio hyväksyy yhteisiä ohjelmia 9 artiklassa tarkoitettujen menettelyjen mukaisesti.

(4) Komissio ilmoittaa toimintaohjelmat ja rajat ylittävää yhteistyötä koskevat yhteiset ohjelmat tiedoksi jäsenvaltioille kuukauden kuluessa siitä, kun se on tehnyt niitä koskevan päätöksen.

13 artikla

Strategia-asiakirjoissa ja monivuotisissa maa- ja alueohjelmissa ennakoimattomien erityistoimenpiteiden toteuttaminen

(1) Odottamattomien tarpeiden ja tapahtumien yhteydessä komissio toteuttaa erityistoimenpiteitä, joita ei ole ennakoitu strategia-asiakirjoissa tai monivuotisissa maa- ja alueohjelmissa, jäljempänä ’erityistoimenpiteet’.

Erityistoimenpiteillä voidaan myös rahoittaa toimia, joilla helpotetaan siirtymistä hätäavusta pitkän aikavälin kehitystoimiin, mukaan luettuina toimet, joilla pyritään auttamaan väestöä valmistautumaan aiempaa paremmin toistuviin kriiseihin.

(2) Jos erityistoimenpiteistä aiheutuvat kustannukset ovat yli 15 miljoonaa euroa, komissio toteuttaa toimenpiteet 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua kuulemismenettelyä noudattaen.

Erityistoimenpiteiden muutokset, kuten tekniset mukautukset, täytäntöönpanoajan jatkaminen, määrärahojen kohdentaminen uudelleen alustavan talousarvion sisällä ja talousarvion kasvattaminen alle 20 prosentilla alkuperäisestä määrästä, voidaan toteuttaa ilman 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua menettelyä edellyttäen, etteivät muutokset vaikuta komission päätöksessä esitettyihin alkuperäisiin tavoitteisiin.

(3) Erityistoimenpiteissä määritellään tavoitteet, toiminnan alat, toivotut tulokset, hallintotapa sekä rahoituksen ennakoitu kokonaismäärä. Niissä annetaan kuvaus rahoitettavista toimista ja ilmoitetaan kunkin toimen rahoitukseen käytettävä määrä ja täytäntöönpanon alustava aikataulu.

(4) Komissio ilmoittaa erityistoimenpiteet tiedoksi jäsenvaltioille kuukauden kuluessa siitä, kun se on tehnyt niitä koskevan päätöksen.

14 artikla

Tukikelpoisuus

Tämän asetuksen mukaista rahoitusta toimintaohjelmien, rajat ylittävään yhteistyöhön liittyvien yhteisten ohjelmien ja erityistoimenpiteiden täytäntöönpanoon voivat saada:

(a) kumppanimaat ja -alueet sekä niiden instituutiot;

(b) kumppanimaiden hajautetut yksiköt kuten alueet, läänit, maakunnat ja kunnat;

(c) kumppanimaiden ja -alueiden ja yhteisön perustamat yhteiselimet;

(d) kansainväliset organisaatiot, mukaan luettuina alueelliset organisaatiot, YK:n elimet, yksiköt ja operaatiot, kansainväliset rahoituslaitokset ja kehityspankit sikäli kuin ne edistävät tämän asetuksen tavoitteita;

(e) yhteisön toimielimet ja elimet mutta vain 16 artiklassa tarkoitettujen tukitoimenpiteiden toteutusta varten;

(f) Euroopan unionin erillisvirastot;

(g) seuraavat jäsenvaltioiden, kumppanimaiden ja -alueiden tai minkä tahansa muun kolmannen maan yksiköt tai elimet, jotka ovat 21 artiklassa tarkoitettujen, yhteisön ulkoisen avun saantiedellytyksiä koskevien sääntöjen mukaiset sikäli kuin ne edistävät tämän asetuksen tavoitteita:

i. julkiset tai puolijulkiset elimet, paikalliset viranomaiset tai hallintoyksiköt ja niiden yhteenliittymät,

ii. yhtiöt, yritykset ja muut yksityiset taloudelliset organisaatiot ja toimijat,

iii. rahoituslaitokset, jotka myöntävät, edistävät ja rahoittavat yksityisiä investointeja kumppanimaissa ja -alueilla,

iv. valtiosta riippumattomat toimijat, jotka määritellään h kohdassa,

v. luonnolliset henkilöt;

(h) seuraavat valtiosta riippumattomat toimijat:

i. valtiosta riippumattomat järjestöt,

ii. alkuperäisväestöä edustavat järjestöt,

iii. paikalliset aloiteryhmät ja ammatilliset ryhmittymät,

iv. osuuskunnat, ammattiliitot, talouselämän ja työmarkkinaosapuolten etujärjestöt,

v. hajautetun alueyhteistyön ja alueellisen yhdentymisen alalla toimivat paikalliset järjestöt (mukaan luettuina verkostot),

vi. kuluttajajärjestöt, naisten ja nuorten järjestöt, koulutus-, kulttuuri-, tutkimus- ja tiedeorganisaatiot,

vii. yliopistot,

viii. kirkot ja uskonnolliset yhdistykset tai yhteisöt,

ix. tiedotusvälineet,

x. kaikki valtiosta riippumattomat yhteisöt ja itsenäiset säätiöt, jotka todennäköisesti voivat edistää kehitystä,

(i) kaikki elimet ja toimijat, joita tarvitaan tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi.

15 artikla

Toimenpidelajit

(1) Yhteisön avulla rahoitetaan ohjelmia, hankkeita ja mitä tahansa toimenpiteitä, jotka edistävät tämän asetuksen tavoitteita. Se annetaan tukena, jota ei tarvitse maksaa takaisin.

(2) Yhteisön apu voidaan kohdentaa myös seuraaviin tarkoituksiin:

(a) hallinnolliseen yhteistyöhön liittyvät kohdennetut toimenpiteet, joiden toteutukseen osallistuu jäsenvaltioiden lähettämiä julkisen alan asiantuntijoita erityisten sääntöjen mukaisesti;

(b) alakohtainen tai yleinen budjettituki edellyttäen, että kumppanimaan julkisten menojen hallinnointi on riittävän avointa, luotettavaa ja tehokasta ja että se on määritellyt selkeästi alakohtaiset tai makrotaloudelliset politiikat, jotka sen tärkeimmät avunantajat, tilanteen mukaan myös kansainväliset rahoituslaitokset, ovat hyväksyneet;

(c) velkahelpotusohjelmat;

(d) Euroopan investointipankille tai muille rahoituksen välittäjille 23 artiklan säännösten mukaisesti maksettavat osuudet lainojen rahoitusta, pääomasijoituksia, takuurahastoja tai investointirahastoja varten;

(e) korkotuki erityisesti ympäristölainoja varten;

(f) vakuuttaminen muita kuin kaupallisia riskejä vastaan;

(g) kansainvälisten ja alueellisten organisaatioiden, muiden avunantajien tai kumppanimaiden perustamiin rahastoihin maksettavat osuudet;

(h) kansainvälisten rahoituslaitosten tai alueellisten kehityspankkien pääomaosuudet;

(i) hankkeiden ja ohjelmien tosiasiallisesta hallinnoinnista ja valvonnasta aiheutuvat välttämättömät kulut yhteisön apua saavissa maissa;

(j) elintarvikeapu;

(k) muut kohteet tarpeen mukaan.

16 artikla

Tukitoimenpiteet

(1) Yhteisön rahoituksella voidaan myös kattaa menoja, jotka liittyvät tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi ja sen tavoitteiden saavuttamiseksi välittömästi tarvittaviin valmistelu-, seuranta-, valvonta-, tarkastus- ja arviointitoimiin, kuten selvityksiin, kokouksiin, tiedotus-, valistus-, koulutus- ja julkaisutoimintaan, tietojenvaihdon tietoverkkoihin sekä muuhun hallinnolliseen ja tekniseen apuun, jota komissio mahdollisesti käyttää ohjelmien hallinnoinnissa. Sillä katetaan myös komission lähetystöissä syntyvät menot, jotka liittyvät tämän asetuksen nojalla rahoitettavien toimien hallinnointiin tarvittavaan hallinnolliseen tukeen.

(2) Kaikki edellä mainitut tukitoimet eivät välttämättä sisälly monivuotiseen ohjelmasuunnitteluun ja ne voidaan siis rahoittaa strategia-asiakirjojen ja monivuotisten maa- ja alueohjelmien ulkopuolella. Ne voidaan kuitenkin myös rahoittaa kyseisten monivuotisten ohjelmien yhteydessä. Tukitoimenpiteet, joita ei rahoiteta monivuotisten ohjelmien yhteydessä, komissio toteuttaa 13 artiklan mukaisesti.

17 artikla

Yhteisrahoitus

(1) Tämän asetuksen nojalla rahoitettaville toimenpiteille voidaan myöntää yhteisrahoitusta, joka saadaan esimerkiksi seuraavilta tahoilta:

(a) jäsenvaltiot, erityisesti niiden julkiset ja puolijulkiset yhteisöt;

(b) muut avunantajamaat, erityisesti niiden julkiset ja puolijulkiset yhteisöt;

(c) kansainväliset organisaatiot, myös alueelliset organisaatiot, erityisesti kansainväliset ja alueelliset rahoituslaitokset;

(d) yhtiöt, yritykset ja muut yksityiset taloudelliset organisaatiot ja toimijat ja muut valtiosta riippumattomat toimijat;

(e) rahoitusta saavat kumppanimaat ja -alueet.

(2) Rinnakkaisessa yhteisrahoituksessa hanke tai ohjelma jaetaan useiksi selvästi yksilöitävissä oleviksi alahankkeiksi, joista kutakin rahoittavat yhteisrahoitukseen osallistuvat eri kumppanit siten, että rahoituksen lopullinen kohde on aina yksilöitävissä. Yhdistetyssä yhteisrahoituksessa hankkeen tai ohjelman kokonaiskustannukset jaetaan yhteisrahoitukseen osallistuvien kumppanien kesken ja varat yhdistetään, jolloin ei enää ole mahdollista yksilöidä hankkeeseen tai ohjelmaan kuuluvien yksittäisten toimien rahoituslähdettä.

(3) Yhdistetyssä yhteisrahoituksessa komissio voi yhteisten toimien täytäntöönpanoa varten ottaa vastaan ja hallinnoida varoja 1 kohdan a–c alakohdassa tarkoitettujen tahojen nimissä. Kyseisiä varoja käsitellään käyttötarkoitukseensa sidottuina tuloina asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 18 artiklan mukaisesti.

18 artikla

Hallintomenettelyt

(1) Komissio toteuttaa tämän asetuksen nojalla toimia asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 mukaisesti.

(2) Yhteisrahoitettavissa ja muissa asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa komissio voi siirtää viranomaistehtäviä, erityisesti talousarvion toteuttamiseen liittyviä tehtäviä, asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 54 artiklan 2 kohdan c alakohdassa mainituille elimille.

(3) Komissio tekee kumppanimaiden kanssa puitesopimuksia, joissa määrätään kaikista yhteisön avun tosiasiallista täytäntöönpanoa ja yhteisön taloudellisten etujen suojaamista varten tarvittavista toimenpiteistä.

(4) Jos hallinnointi on hajautettu, komissio voi käyttää apua saavan kumppanimaan tai -alueen hankinta- ja tukimenettelyjä edellyttäen, että

- apua saavan kumppanimaan tai -alueen menettelyissä noudatetaan avoimuuden, oikeasuhteisuuden, tasa-arvoisen kohtelun ja syrjimättömyyden periaatteita ja ne estävät kaikki eturistiriidat;

- apua saava kumppanimaa tai -alue sitoutuu tarkastamaan säännöllisesti, että yhteisön talousarviosta rahoitettavat toimet on pantu täytäntöön asianmukaisesti, toteuttamaan soveltuvia toimenpiteitä estääkseen sääntöjenvastaisuudet ja petokset ja ryhtymään tarvittaessa oikeustoimiin aiheettomasti maksettujen varojen takaisinperimiseksi.

19 artikla

Maksusitoumukset

(1) Maksusitoumukset tehdään 9 artiklan 5 kohdan, 12 artiklan 1 kohdan, 13 artiklan 1 kohdan ja 16 artiklan 3 kohdan mukaisesti tehtyjen komission päätösten pohjalta.

(2) Useamman varainhoitovuoden aikana toteutettavia toimenpiteitä vastaavat maksusitoumukset voidaan jakaa vuotuisiin eriin usealle vuodelle.

(3) Yhteisön rahoituksen oikeudellisia muotoja ovat muun muassa

- rahoitussopimukset

- tukisopimukset

- hankintasopimukset

- urakkasopimukset.

20 artikla

Yhteisön taloudellisten etujen suojaaminen

(1) Kaikkiin tämän asetuksen nojalla tehtäviin sopimuksiin sisällytetään määräyksiä, joilla suojataan yhteisön taloudellinen etu varsinkin petoksia, korruptiota ja muita sääntöjenvastaisuuksia vastaan neuvoston asetusten (EY, Euratom) N:o 2988/95, (EY, Euratom) N:o 2185/96 ja (EY, Euratom) N:o 1073/1999 mukaisesti.

(2) Sopimuksissa määrätään erikseen komission ja tilintarkastustuomioistuimen valtuudesta tarkastaa kaikkien yhteisön varoja saaneiden toimeksisaajien ja alihankkijoiden tilit asiakirjoista tai tarkastuskäynneillä. Lisäksi niissä valtuutetaan komissio tekemään asetuksessa (EY, Euratom) N:o 2185/96 säädettyjä tarkastuskäyntejä.

(3) Kaikissa avun täytäntöönpanemiseksi tehtävissä sopimuksissa varmistetaan, että komissiolla ja tilintarkastustuomioistuimella on 2 kohdassa säädetty oikeus sopimuksen soveltamisaikana ja sen jälkeen.

21 artikla

Osallistuminen tarjouskilpailuihin ja sopimuksiin

(1) Osallistuminen tämän asetuksen nojalla rahoitettavia hankinta- tai tukisopimuksia koskeviin menettelyihin on avoin kaikille Euroopan yhteisön perussopimusten soveltamisalaan kuuluville yhteisön jäsenvaltioiden luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille.

(2) Osallistuminen tämän asetuksen nojalla rahoitettavia hankinta- tai tukisopimuksia koskeviin menettelyihin on avoin myös kaikille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, jotka tulevat

- mistä tahansa tämän asetuksen nojalla apua saavasta maasta;

- mistä tahansa liittymistä valmistelevan välineen kautta apua saavasta maasta;

- mistä tahansa Euroopan talousalueen jäsenvaltiosta.

(3) Osallistuminen tämän asetuksen mukaisesti rahoitettavia hankinta- tai tukisopimuksia koskeviin menettelyihin on avoin kansainvälisille järjestöille.

(4) Komissio voi avata osallistumisen tämän asetuksen nojalla rahoitettavia hankinta- tai tukisopimuksia koskeviin menettelyihin joko kokonaan tai osittain mistä tahansa muusta maasta tulevalle luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle tapauksissa, joissa on vahvistettu vastavuoroinen mahdollisuus ulkoiseen apuun.

(5) Sopimusmenettelyjen yhteydessä ehdotettavien asiantuntijoiden ei tarvitse täyttää edellä esitettyjä kansallisuusvaatimuksia.

(6) Kaikkien tämän asetuksen mukaisesti rahoitettavien sopimusten nojalla hankittujen tarvikkeiden ja materiaalien on oltava peräisin yhteisöstä tai 2 kohdan mukaan tukikelpoisesta maasta.

(7) Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa komissio voi antaa osallistumisluvan luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle, jotka tulevat maasta, jolla on naapurimaiden kanssa perinteisiä taloudellisia, kaupankäyntiin liittyviä tai maantieteellisiä suhteita, tai muusta kolmannesta maasta, ja sallia eri alkuperää olevien tarvikkeiden ja materiaalien käytön.

(8) Kun tämän asetuksen nojalla annettavaa apua hallinnoi 10 artiklassa tarkoitettu yhteinen hallintoviranomainen, jona toimiminen on 18 artiklan mukaisesti siirretty jonkin kansallisen elimen tehtäväksi, tai sitä hallinnoidaan yhdessä kansainvälisten organisaatioiden kanssa, hankintasääntöinä (hankinta- ja tukisopimuksia koskevien menettelyjen osallistumissäännöt ja alkuperäsäännöt mukaan luettuina) käytetään hallintoelimen soveltamia sääntöjä. Osallistuminen hankinta- tai tukisopimuksia koskeviin menettelyihin on avoin kaikille 1–4 kohdassa tarkoitetuille luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille sekä mistä tahansa muusta maasta tuleville luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille hallintoelimen sääntöjen mukaisesti.

22 artikla

Ennakkomaksut

Edunsaajien käyttöön ennakkomaksuina annettujen varojen tuottamat korot vähennetään lopullisesta maksusta.

23 artikla

Euroopan investointipankin ja muiden rahoituksen välittäjien käyttöön annetut varat

(1) Edellä 15 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja varoja hallinnoivat rahoituksen välittäjät, Euroopan investointipankki tai mikä tahansa muu pankki tai organisaatio, jolla on varojen hallinnoimiseen tarvittavat valmiudet.

(2) Komission on annettava tapauksittain tämän artiklan ensimmäisen kohdan täytäntöönpanosäännökset, jotka käsittelevät riskien jakamista, täytäntöönpanosta vastaavan välittäjän palkkiota, varojen tuoton käyttöä ja takaisinmaksua sekä toimenpiteen päättämistä.

24 artikla

Arviointi

(1) Komissio arvioi säännöllisesti maantieteellisten ja temaattisten politiikkojen ja ohjelmien ja alakohtaisten politiikkojen tuloksia sekä ohjelmasuunnittelun tuloksellisuutta tarkastaakseen tavoitteiden saavuttamisen ja laatiakseen suosituksia paremmiksi toimiksi.

(2) Komissio toimittaa arviointikertomukset tiedoksi 26 artiklalla perustetulle komitealle.

V OSASTO

LOPPUSÄÄNNÖKSET

25 artikla

Vuosikertomus

Komissio tarkastelee tämän asetuksen nojalla toteutettavien toimenpiteiden täytäntöönpanon edistymistä ja toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosikertomuksen avun täytäntöönpanosta. Kertomus toimitetaan myös Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle. Kertomuksessa esitetään edellisen vuoden tiedot rahoitetuista toimenpiteistä, seuranta- ja arviointitoimien tuloksista sekä maksusitoumuksista ja maksuista maittain, alueittain ja yhteistyöaloittain eriteltynä.

26 artikla

Komitea

(1) Komissiota avustaa komitea.

(2) Tähän kohtaan viitattaessa sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 4 ja 7 artiklaa. Päätöksen 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuksi määräajaksi vahvistetaan 30 päivää.

(3) Tähän kohtaan viitattaessa sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 3 ja 7 artiklaa.

(4) Komitea vahvistaa oman työjärjestyksensä.

27 artikla

Muun kuin tukikelpoisen kolmannen maan osallistuminen

Yhteisön avun johdonmukaisuuden ja tehokkuuden varmistamiseksi komissio voi 12 artiklassa tarkoitettuja toimintaohjelmia hyväksyessään tai 13 artiklassa tarkoitettuja erityistoimenpiteitä toteuttaessaan päättää, että tämän asetuksen mukaisia toimenpiteitä voidaan soveltaa maihin ja alueisiin, jotka voivat saada yhteisön apua liittymistä valmistelevasta välineestä tai kehitysyhteistyön ja taloudellisen yhteistyön rahoitusvälineestä, sekä yhteisöön assosioituneisiin merentakaisiin maihin ja alueisiin, jos toteutettava hanke tai ohjelma on luonteeltaan yleinen, alueellinen tai rajat ylittävä.

Kyseinen rahoitusmahdollisuus voidaan ottaa huomioon 7 artiklassa tarkoitetuissa strategia-asiakirjoissa.

Tukikelpoisuutta käsitteleviä 14 artiklan säännöksiä ja julkisia hankintoja koskeviin menettelyihin osallistumista käsitteleviä 16 artiklan säännöksiä mukautetaan siten, että asianomaisten maiden ja alueiden osallistuminen on mahdollista.

28 artikla

Avun keskeyttäminen

Jos kumppanimaa ei noudata I osastossa tarkoitettuja periaatteita, neuvosto voi päättää määräenemmistöllä komission ehdotuksesta toteuttaa aiheellisia toimenpiteitä kaiken kumppanimaalle tämän asetuksen nojalla myönnetyn avun osalta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kumppanimaiden ja -alueiden kanssa tehtyihin kumppanuus- ja yhteistyösopimuksiin ja assosiaatiosopimuksiin sisältyvien avun keskeyttämistä koskevien määräysten soveltamista.

29 artikla

Rahoitusohje

Rahoitusohje tämän asetuksen täytäntöönpanoa varten ajanjaksolla 2007–2013 on 14 929 miljoonaa euroa. Budjettivallan käyttäjä hyväksyy vuotuiset määrärahat rahoitusnäkymien rajoissa.

30 artikla

Uudelleentarkastelu

Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011 tämän asetuksen jatkoa ja tarvittaessa asetukseen tehtäviä muutoksia koskevat ehdotukset.

31 artikla

Asetusten kumoaminen

(1) Kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2007 seuraavat asetukset:

- yhteisön ja Välimeren kolmansien maiden rahoitusalan ja teknisen alan yhteistyötä koskevien pöytäkirjojen soveltamisesta 29 päivänä kesäkuuta 1992 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 1762/92;

- rahoitus- ja teknisestä yhteistyöstä miehitettyjen alueiden kanssa 11 päivänä heinäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1734/94;

- rahoituksellisista ja teknisistä toimenpiteistä (MEDA) taloudellisen ja yhteiskunnallisen rakenneuudistuksen tukemiseksi Euro–Välimeri-yhteistyökumppanuuden puitteissa 23 päivänä heinäkuuta 1996 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1488/96;

- avun toimittamisesta Itä-Euroopan ja Keski-Aasian kumppanivaltioille 29 päivänä joulukuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 99/2000.

(2) Kumottuja asetuksia sovelletaan edelleen vuotta 2007 edeltävien vuosien talousarvioihin liittyviin oikeudellisiin asiakirjoihin ja maksusitoumuksiin.

32 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2007.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […].

Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta

Puhemies Puheenjohtaja

[…] […]

LIITE Asetuksen 1 artiklassa tarkoitetut kumppanimaat

Algeria

Armenia

Azerbaidžan

Valko-Venäjä

Egypti

Georgia

Israel

Jordania

Libanon

Libya

Moldova

Marokko

Länsirannan ja Gazan alueen palestiinalaishallinto

Venäjän federaatio

Syyria

Tunisia

Ukraina

LEGISLATIVE FINANCIAL STATEMENT

+++++ TABLE +++++

1. BUDGET LINES

Administrative Expenditures

External Aspects of internal policies

06 01 04 09 Intelligent energy – Expenditures on administrative management (partially)

07 01 04 05 LIFE European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006) — Operations outside Community territory — Expenditure on administrative management (partially)

External Relations policy area

19 01 ADMINISTRATIVE EXPENDITURE OF POLICY AREA “EXTERNAL RELATIONS”

19 01 04 06 MEDA (measures to accompany the reforms of the economic and social structures in the Mediterranean non-member countries) – Expenditure on administrative management

19 01 04 07 Assistance to partner countries in eastern Europe and central Asia – Expenditure on administrative management (partially)

19 01 04 11 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 01 04 12 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic co-operation and trade agreements – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 EXPENDITURE ON ADMINISTRATIVE MANAGEMENT OF PROGRAMMES COMMITTED IN ACCORDANCE WITH THE FORMERFINANCIAL REGULATION

19 49 04 06 Assistance to partner countries in eastern Europe and central Asia – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 04 10 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms – Expenditure on administrative management (partially)

19 49 04 11 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic co-operation and trade agreements – Expenditure on administrativemanagement (partially)

19 49 04 12 MEDA (measures to accompany the reforms of the economic and social structures in the Mediterranean non-member countries) – Expenditure on administrative management

Operational expenditures

External Aspects of internal policies

06 04 02 Intelligent energy — Europe programme (2003 to 2006): external strand — Coopener (partially)

07 02 02 LIFE (European Financial Instrument for the Environment — 2000 to 2006 — Operations outside Community territory (partially)

14 03 02 Customs co-operation and international assistance (Customs 2007) (partially)

External Relations policy areas

19 02 MULTILATERAL RELATIONS AND GENERAL EXTERNAL RELATIONS MATTERS

19 02 02 Institutes specialising in relations between the European Union and third countries

19 02 03 Cooperation with third countries on migration (partially)

19 02 07 Promotion of Community investment in developing countries of Latin America, Asia, the Mediterranean and in South Africa by economic cooperation and trade agreements (partially)

19 02 11 North-South cooperation schemes in the campaign against drugs and drug addiction (partially)

19 04 EUROPEAN INITIATIVE FOR DEMOCRACY AND HUMAN RIGHTS (EIDHR)

19 04 02 Support for the victims of human rights’ abuses (partially)

19 04 03 Development and consolidation of democracy and the rule of law – Respect for human rights and fundamental freedoms (partially)

19 04 04 Support for the activities of international criminal tribunals and the International Criminal Court (partially)

19 06 RELATIONS WITH EASTERN EUROPE, THE CAUCASUS AND CENTRAL ASIAN REPUBLICS

19 06 01 Assistance to partner countries in Eastern Europe and central Asia (partially)

19 06 02 Cross-border cooperation in structural matters (partially)

19 06 04 Rehabilitation and reconstruction operations in the partner countries of Eastern Europe and central Asia (partially)

19 08 RELATIONS WITH THE MIDDLE EAST AND SOUTHERN MEDITERRANEAN

19 08 01 01 First and Second Financial Protocols with the southern Mediterranean countries

19 08 01 02 Third and Fourth Financial Protocols with the southern Mediterranean countries

19 08 02 01 MEDA (measures to accompany the reforms to the economic and social structures In the Mediterranean non-member countries)

19 08 02 02 Community contribution to the Euro-Mediterranean Investment Facility and Partnership

19 08 03 Community operations connected with the Israel / PLO peace agreement

19 08 04 Aid to the United Nations Relief and Works Agency for Palestinian Refugees in the Near East

19 08 05 Rehabilitation and reconstruction operations in the Mediterranean and Middle Eastern countries (partially)

19 08 06 Other operations in favour of Middle East developing countries (partially)

2. OVERALL FIGURES

2.1 Total allocation for action (Part B): € 14 929 million

2.2 Period of application: 2007-2013

2.3 Overall multiannual estimate of expenditure: (current prices)

(a) Schedule of commitment appropriations/payment appropriations (financial intervention) (see point 6.1.1)

€ million ( to three decimal places)

+++++ TABLE +++++

(b1) Technical and administrative assistance: of which staff ( see point 6.1.2):

+++++ TABLE +++++

(b2) Technical and administrative assistance of which support expenditure (see point 6.1.2):

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

(c) Overall financial impact of human resources and other administrative expenditures (see points 7.2 and 7.3)

€ million (to three decimal places)

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

2.4 Compatibility with financial programming and financial perspective

Proposal compatible with existing financial programming.

2.5 Financial impact on revenue

Proposal has no financial implications on revenue.

3. BUDGET CHRACTERISTICS

+++++ TABLE +++++

4. LEGAL BASE

Article 181a and Article 179 of the EC Treaty.

5. DESCRIPTION AND GROUNDS

5.1. Need for Community intervention

5.1.1. Objectives pursued

The European Council has repeatedly stated its determination that enlargement of the Union must not lead to new dividing lines at the external borders of the EU of 25. The European Neighbourhood Policy was conceived as a way to respond to this challenge and develop increasingly close relations with our neighbours to the East and South. The Commission has presented a “Strategy Paper on the European Neighbourhood Policy”[18] (ENP) which spells out how the Union will continue to promote stability, security and prosperity beyond its borders by deepening political cooperation and intensifying economic relations with Russia, the Western NIS, the Southern Caucasus and the Southern Mediterranean countries. Regional and cross-border cooperation should be intensified.

The ENP covers a wide range of areas: political dialogue and reform; trade; measures preparing partners for gradually obtaining a stake in the Internal Market; justice and home affairs; energy, transport, information society, environment, and research and innovation; social policy and people-to-people contacts, including the opening of certain Community programmes; and cross-border and regional co-operation.

The ENP is aimed at developing the full potential of the Association Agreements and Partnership and Cooperation Agreements which for the time being continue to constitute the contractual frameworks for relations between the EU and the neighbouring countries concerned.

The main operational tools of the ENP are the Action Plans drawn up jointly with partner countries. Action Plans identify priority measures for political and economic reform, and enhanced co-operation in all the relevant areas. They will be a key point of reference for the country-specific programming of Community assistance (see 5.2).

The development and consolidation of democracy and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms constitute key objectives of the European Union’s external policies. Within the framework of the present Regulation and its geographical scope, the European Community will contribute to the implementation of operations advancing respect for human rights and fundamental freedoms, promoting and strengthening democratic processes, including where appropriate through election observation and assistance, and developing and consolidating the rule of law and good governance.

The proposed European Neighbourhood and Partnership Instrument (ENPI) will be the main financial instrument to support the implementation of ENP and it will focus in particular on supporting the implementation of the ENP Action Plans. Its scope will go beyond promoting objectives such as sustainable development or fighting poverty to encompass for example considerable support for measures leading to progressive participation in the EU’s internal market. Legislative approximation, regulatory convergence and institution building will be supported through mechanisms such as the exchange of experience, long term twinning arrangements with Member States or participation in Community programmes and agencies.

The ENPI will improve the coherence and visibility of Community assistance and allow for simplified delivery mechanisms. A specific and innovative feature of the instrument is its cross border co-operation component. Under this component, the ENPI will finance ”joint programmes” bringing together regions from Members States and partner countries sharing a common border. The instrument will bring a radical simplification in procedures and substantial gains in efficiency. It will use a “Structural Funds” approach, based on multi-annual programming, partnership and co-financing. The cross border co-operation component of the ENPI will be co-financed by the European Regional Development Fund (ERDF).

The EU and Russia have decided to develop their relations in the framework of a Strategic Partnership based on four common spaces, rather than through the European Neighbourhood Policy. However, the issues discussed in this framework are largely similar to those dealt with in the ENP context. For this reason the ENPI will also cover Community assistance to Russia.

The partner countries’ ability to meet the commitments of the Action Plans and thus move to a more advanced stage of relations with the EU will constitute the main indicator of success for the proposed approach. Periodic reporting by the Commission on progress in the implementation of the Action Plans through the institutional framework already in place (sub-committees etc.) will provide a constant feedback.

5.1.2.and 5.1.3 Ex post and ex ante evaluation

a) The work of the Peace Group

The Commission carried out in the second half of 2003 an extensive high-level review of the whole range of European Community external instruments, in the context of the preparation of its proposals for the new financial perspectives. The Commission established the “Peace Group” which was tasked with leading the identification of the future priorities for external relations and the instruments needed to serve those priorities. This Group functioned at both the level of the external relations Commissioners and the services. It met regularly between April and December 2003 and developed the principles, which were set out in the Communication “Building our Common Future, Policy Challenges and Budgetary Means of the Enlarged Union 2007-2013”[19]. The need to align objectives and instruments more closely to European Union values and interests was identified as being fundamentally important.

In particular, the “Peace Group” underlined that the European Union’s values, reflected by its democratic tradition, social model and integration experience, include human dignity, the rule of law, human rights, solidarity, equality between the sexes, adherence to the multilateral system of the United Nations and support, within the multilateral economic system, for regionalism as a force for development and stability. It emphasised that its interests drive the European Union to promote stable international growth founded on sustainable development. In this way it guarantees itself increasing outlets and quality jobs on competitive, open and regulated markets. Finally, the “Peace Group” recommended that the European Union promotes its values and interests by operating simultaneously as a continental power, and as a global economic and political player.

As far as external community instruments are concerned, the “Peace Group” recognised that the European Union's co-operation and assistance policy is the result of 50 years of successive sedimentation, which results in a multiplication of assistance instruments and a fragmentation of aid management both in terms of programming and implementation functions (even if recent policy and structural reforms have helped to improve coherence and consistency of the European Union's co-operation and assistance policy).

The “Peace Group” put forward that the European Union’s framework for external assistance should be rationalised and simplified by a reduction in the number of legal bases, the number of budget lines, and the number of programmes. More precisely, it recommended that:

- the complex structure of existing aid programs (EDF, ALA, MEDA, TACIS, CARDS, etc…) covering a wide range of interventions (peacekeeping and post-crisis operations; rehabilitation; economic reforms; projects; human rights programs; budgetary support) should be significantly streamlined;

- European Community and Member States policies and implementation should be harmonised.

Furthermore, the “Peace Group” underlined the following points:

- Large geographic programmes based on the principles of ownership and partnership with partner countries and regions and thematic programmes allowing for policy initiatives by the Community should be maintained;

- Strategy papers, subject to regular reviews, are the right tool to ensure overall policy coherence and to respect external policy objectives in the different areas as well as in the external aspects of internal policies;

- Resources should be allocated to partner countries according to expected and measured performances and strategy papers process, backed up by stronger analytical capabilities, should confront goals and achievements;

- Performance-based allocations do not mean increased conditionality in the traditional sense and the issue of political conditionality should be approached cautiously, on the basis of lessons drawn from experience;

- Though this is not necessarily a solution in each and every case, such concerns for results, namely the political and economic reforms in the partner countries, leads the Commission to suggest, where possible, moving further financial and technical assistance from projects towards sector programmes, budget support and macro-economic financial assistance which facilitate both the absorption by the partner country since its own budgetary procedures are used, and donors’ co-ordination as well as quick disbursement subject to compliance though.

The current proposal also takes account of the vast literature of work on development, the practice of other international and bi-lateral donors, as well as of the principles and objectives of the reform of the management of external assistance launched by the Commission in May 2000.

b) Evaluation of existing instruments operating in neighbouring counries -introduction

The ENPI is a policy-driven instrument that will bring more coherence in the delivery of Community assistance to all countries covered by the ENP. It will replace TACIS, MEDA and a number of thematic programmes. It will also replace the cross-border cooperation programmes financed by TACIS and MEDA as well as by Interreg.

All these instruments have been in operation for some time, during which considerable evaluation work has been carried out.

Regarding MEDA II, this continuous evaluation and refinement process will culminate in a major overall evaluation to be reviewed by the Council in 2006. Its outcome will provide a major input to an ex ante evaluation for its successor instrument.

As far as TACIS is concerned, a proposal for a revision of the regulation currently in force has been elaborated for the period 2005-2006. This proposal is also based on a specific ex ante evaluation.

Cross border co-operation has been subject to considerable interim and ex post evaluation work outlining the difficulties that different budget lines and different programming and implementing structures have created to the financing of truly joint projects operating on both sides of the Union’s external borders.

A summary of the findings of this evaluation work is given below. Lessons learnt in this context have been used in the elaboration of the ENPI concept.

b) TACIS

A detailed ex ante evaluation has been carried out for a revised TACIS regulation for the period 2005-2006. It included detailed stakeholder consultation and ex post evaluation of lessons learnt.

The evaluation revealed that overall, the appropriateness of the TACIS approach has faded over time. At the time of initial design in the early 1990s, TACIS correctly identified the need to support to democratic and economic transition. More recently, partner countries display widely varying results in terms of growth, poverty reduction, democracy and credible reforms. In the face of this increased divergence, the focus on technical assistance is seen as far less appropriate.

While having achieved notable results, TACIS has consistently had difficulties in ensuring sufficient ownership by partner countries. It only had a moderate effect on overall reforms. The procedures have been criticised as heavy and slow, thereby putting obstacles in the way of responsiveness and flexibility, essential elements for technical assistance.

The evaluation has produced a list of recommendations including, inter alia: tailor assistance programmes better to country needs through greater differentiation; improve ability to support poverty reduction, pay more attention to capacity-building and the rule of law; conditionality should be linked to ongoing reform efforts; improve funding and coordination with Interreg and Phare CBC; improve the efficiency of the institutional set-up for implementation; and the strengthen ability to learn from experience and to disseminate lessons.

c) MEDA

The MEDA regulation currently in force provides for an evaluation to be done by 31 December 2005. This evaluation will provide further elements to improve programming and delivery of assistance under the ENPI.

Meanwhile, there is an ongoing programme of evaluations, whose recommendations prepare the ground for the ex ante evaluation. Most recently an evaluation was conducted in 2003/04 covering economic cooperation with seven MED partners: Algeria, Egypt, Jordan, Lebanon, Morocco, Syria and Tunisia. The main recommendations were:

- At strategic level : Continue and improve the practice of designing (and regularly updating) an explicit strategy at country level. Assist partner countries in identifying their strengths and weaknesses with respect to social and economic development, and in designing their own strategies and programmes to prepare the establishment of the Euro-Mediterranean Free-Trade-Area.

- At programming level : Link Structural Adjustment Facilities and technical assistance projects. Develop complementarities with regional programmes and with EIB lending activities. Adopt a comprehensive approach to the financing of SMEs. The newly created Facility for Euro-Mediterranean Investment and Partnership (FEMIP) is a very important step in this direction. Devote more attention to the enhancement of trade and external economic relations.

- At implementation level : Generally speaking the process of “deconcentration” should favour more efficient management of the projects. Project preparation and monitoring should be strengthened. Where conditions are met, full responsibility for the management should be given to local authorities. Support to the development of local consultancy capacities should be considered.

d) Cross-border cooperation (CBC)

The CBC component of the ENPI builds on the experience of promoting cross-border cooperation within the Phare, Tacis and Interreg programmes. Starting with the Communication on the “New Neighbourhood Instrument”, the reflection leading to the present proposal drew heavily upon the lessons learnt from these current programmes. Therefore, although a formal ex ante evaluation has not been made yet, all the points that should be covered by such an evaluation as specified in the Financial Regulation and its Implementing Rules have been addressed at the reflection stage. Meetings were held with evaluators and experts, and input received from NGOs.

Interreg II (1994 – 99) was recently subjected to an ex-post evaluation commissioned by DG Regio (December 2003). The results are in general satisfactory with an extensive added value generated by the programmes of all its strands. Among the shortcomings identified were Member States´ programme management and difficulties in establishing functioning cross-border partnerships. These issues deserve of course special attention when it comes to implementing a new instrument like the ENPI and fostering a “cooperation culture” in border regions where the new Member States have limited experience of CBC and the Partner Countries no previous direct experience at all.

CBC programmes have also been subject to audits in the past by the Court of Auditors. The CoA remarked the absence of strong co-ordination mechanisms for CBC projects which involved funding under different instruments such as Interreg, Phare and Tacis. This problem has also been identified in the Commission’s evaluations and addressing it is one of the primary objectives of the ENPI. As regards Phare CBC, the existence of different Phare and Structural Funds rules for project selection, tendering, contracting and monitoring proved to be a deterrent to joint projects across the borders. The ENPI, as a unified instrument stressing joint ownership, should overcome the obstacles to joint programmes and projects.

Other observations relevant for the ENPI included that the allocation of funds between countries did not adequately take into account their absorption capacities. The distribution of funds between larger and smaller projects and their cross-border impact was also questioned. Another observation concerned delays in the implementation of projects due to lengthy procurement procedures and problems with customs clearance in the beneficiary countries.

The observations and recommendations resulting from the various evaluation work referred to above have been taken into account for the drafting of the ENPI regulation here proposed.

e) Conclusions - Added value of Community intervention

Effective support is needed to underpin a policy of contributing to a peaceful, stable, democratic and prosperous neighbourhood. This new policy driven instrument is specifically designed for that purpose.

There is also a gap to be bridged between the level of ambition of the policy and the resources currently allocated to it by the Community and its Member States. Community assistance remains below the expectation of the beneficiaries and most bilateral assistance programmes are small.

Regarding CBC, the ENPI added value will first and foremost consist in addressing specific problems associated with national borders or issues of a transnational nature, which otherwise would not be addressed. The ENPI will have a financial leverage effect for the EU neighbouring countries/regions by matching national co-financing with EU funds. Finally the implementation of the ENPI will allow for the dissemination of sound financial management and good practice in terms of programming and project design, management, implementation, financial control, monitoring and evaluation.

5.2. Action envisaged and budget intervention arrangements

The Partnership and Co-operation agreements and the Association agreements will provide an overall policy framework for Community assistance. Where they exist, jointly agreed action plans drawn up by the EU and each partner country will define priorities for action in the areas described above.

Within that framework it is expected that the instrument will promote enhanced co-operation and progressive economic integration between the EU and the partner countries. In that context promoting legislative and regulatory approximation to encourage progressive participation in the internal market and the intensification of trade is a key strategic objective of the instrument.

While the ENP provides a clear policy focus for the instrument, the provision of assistance shall take into account, for those partner countries that are developing countries, the principles and objectives of the Community development policy.

Individual actions and measures, specific objectives and corresponding criteria to measure their attainment will be defined in Country Strategy Papers and National Indicative Programmes. These will be elaborated on the basis of the Action Plans and in-depth analyses of a given country’s situation and needs, its capacities and track-record in implementing commitments made, and also the level of ambition in our bilateral relations, such as the actual commitment to shared values.

It is expected that the mix between the various objectives will vary considerably taking into account the specific situation of each of the 17 the countries concerned. While assistance to Ukraine or co-operation with Russia and Israel can focus mainly on legislative and regulatory approximation, assistance to Moldova, Azerbaijan or Egypt should continue to have a significant component focussing on poverty reduction and more traditional development objectives. Similarly the geographical, economic, social and cultural specificities of the two main “regional” groups covered by the instrument (Medierranean Countries on one side and Russia, WNIS and Southern Caucasus on the other) should be adequately reflected in the objectives to be pursued and the measures to be financed.

The ENPI will have a specific component covering Cross border co-operation between Member Sates and partner countries. This component will be mainly geared towards promoting sustainable economic, social and environmental development in border regions of the EU and the member states. This component will be implemented through multi-annual programmes elaborated in partnership by the beneficiaries from both sides of the borders and approved by the Commission. In addition it will be possible to associate Member States to multi-country or thematic programmes through trans-regional co-operation addressing global challenges common to the EU and its neighbours.

The ENPI will also cover external aspects of internal policies which, in the current financial perspective are covered under specific legal instruments. This will provide the possibility for mainstreaming thematic actions into country and regional programmes allowing for better co-ordination and synergy. The regulation also provides the possibility of creating thematic programmes when it is considered appropriate for reasons of efficiency, effectiveness or visibility. This is an option that may be pursued in areas such as Human Rights, migration management, environment or students mobility and co-operation among higher education institutions.

Concerning the field of promoting democratisation and the rule of law, and respect for human rights and fundamental freedoms a thematic programme receiving Community support in pursuit of the present Regulation’s objectives may include

- pertinent global, regional and country projects and programmes of local and EU non-governmental and civil society based organisations,

- cooperation with international organisations in the field of democratisation and human rights.

In the area of migration management, a thematic programme, operating in complementarity with measures supported under country and regional programmes may focus on:

- the development of third country’s legislation in the field of legal immigration;

- the devlopment of legal migration;

- the development of legislation and national practices as regards international protection;

- the establishment in the third countries concerned of an effective and preventive policy in the fight against illegal migration, including the fight against trafficking in human being and smuggling of migrants, and the development of relevant legislation;

Relevant indicators will have to be developed for each measure. The extensive experience already made will be useful, as reflected for instance in the Working Paper on Indicators for Interreg developed by DG REGIO. They will cover aspects such as co-financing, multiplication effect, transfer of knowledge, capacity building.

Target population: The ENPI targets over 400 million people in 17 countries. Russia and the Western NIS (Belarus, Ukraine, Moldova) have a total population of 208 million people, the countries of Southern Caucasus ( (Georgia, Armenia, Azerbaijan) 16 million people and the countries of the southern Mediterranean ( Syria, Lebanon, Israel, the Palestinian Authority, Jordan, Egypt, Algeria, Tunisia, Libya, and Morocco) 176 milllion.

It is estimated that