[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 12.1.2009

KOM(2008) 907 lopullinen

2007/0196 (COD)

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetun direktiivin 2003/55/EY muuttamisesta

2007/0196 (COD)

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan nojalla neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä annetun direktiivin 2003/55/EY muuttamisesta

1. TAUSTA

Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2007) 529 – 2007/0196(COD): | 19.9.2007 |

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: | 22.4.2008 |

Alueiden komitea antoi lausuntonsa: | 10.4.2008 |

Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: | 9.7.2008 |

Yhteisön kanta vahvistettiin yksimielisesti: | [9.1.2008] |

2. KOMISSION EHDOTUKSEN TARKOITUS

Ehdotus on osa kolmatta kaasun ja sähkön sisämarkkinoita koskevaa lainsäädäntöpakettia, jäljempänä ’kolmas paketti’, johon kuuluu kaksi direktiiviä ja kolme asetusta.

Paketin päätavoitteena on ottaa käyttöön tarvittava sääntelykehys, jotta markkinat avautuisivat tosiasiallisesti ja kaasun ja sähkön yhtenäismarkkinat voitaisiin perustaa EU:hun Euroopan unionin kansalaisten ja tuotannonalojen edut huomioon ottaen. Tämän ansiosta hinnat voidaan pitää mahdollisimman alhaisina ja palvelujen tasoa ja toimitusvarmuutta parantaa.

Tämä saavutetaan toteuttamalla seuraavat pääasialliset toimenpiteet:

- tehostetaan riippumattomien kansallisten sääntelyviranomaisten suorittamaa valvontaa;

- perustetaan virasto, joka varmistaa kansallisten sääntelyviranomaisten välisen tosiasiallisen yhteistyön ja tekee päätökset kaikista asiaankuuluvista rajanylitykseen liittyvistä kysymyksistä;

- velvoitetaan verkonhaltijat tekemään yhteistyötä kaikkien energiansiirtoa Euroopassa koskevien sääntöjen yhdenmukaistamiseksi ja investointisuunnitelmien koordinoimiseksi;

- eriytetään energiantuotanto ja -siirto tosiasiallisesti, jotta vältetään mahdolliset eturistiriidat, kannustetaan verkkoinvestointeja ja estetään syrjintä;

- lisätään vähittäismarkkinoiden avoimuutta ja parannetaan niiden toimintaa;

- parannetaan jäsenvaltioiden välistä solidaarisuutta ja alueellista yhteistyötä toimitusvarmuuden tehostamiseksi.

3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMIOT

3.1. Yleiset huomiot

Neuvoston vahvistamat yhteiset kannat kolmanteen pakettiin kuuluvista viidestä tekstistä sisältävät kaikki komission ehdotuksen olennaiset osat, jotka ovat tarpeen kaasun ja sähkön sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi ja edellä mainittujen olennaisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Sen vuoksi komissio voi yleisesti ottaen puoltaa asianomaista yhteistä kantaa (ks. 3.2 kohta).

Ensimmäisessä käsittelyssä keskityttiin yhteisymmärryksen saavuttamiseen neuvostossa. Euroopan parlamentin tekemiä tarkistuksia ei sen vuoksi sisällytetty muodollisesti yhteiseen kantaan. Tätä koskevat neuvottelut käydään toisen käsittelyn aikana. Eräät Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset otettiin kuitenkin huomioon yhteisessä kannassa (ks. 3.3 kohta). Komissio katsoo, että useat muutkin tarkistukset olisi otettava huomioon toisessa käsittelyssä (ks. 3.4 kohta).

3.2. Erityiset huomiot

Komission ehdotukseen tehdyt tärkeimmät muutokset ovat seuraavat:

3.2.1 Tosiasiallinen eriyttäminen

Yhteisessä kannassa vahvistetaan kolme vaihtoehtoa kaasun ja sähkön tosiasialliselle eriyttämiselle.

Omistuksen eriyttämistä ja riippumatonta verkonhaltijaa koskevat vaihtoehdot on säilytetty. Komissio pitää edelleen omistuksen eriyttämistä parhaana vaihtoehtona.

Neuvosto lisäsi yhteisessä kannassaan kolmannen vaihtoehdon, joka koskee riippumatonta siirtoverkonhaltijaa. Tässä vaihtoehdossa riippumattomat siirtoverkonhaltijat voisivat pysyä integroitujen yritysten osana, mutta niille vahvistettaisiin autonomiaa, riippumattomuutta ja investointeja koskevat yksityiskohtaiset säännöt sekä erityinen tarkistuslauseke, joka voi johtaa lainsäädäntöehdotusten tekemiseen. Komissio katsoo, että näiden yksityiskohtaisten sääntöjen ansiosta tosiasiallinen eriyttäminen on mahdollista saavuttaa hyväksyttävällä tavalla. Komissio voi hyväksyä riippumattomia siirtoverkonhaltijoita koskevan vaihtoehdon osana kokonaiskompromissia, mutta tällainen vaihtoehto ei saa olla heikompi kuin yhteisessä kannassa vahvistettu ja sen piirteiden on oltava niin vahvat kuin poliittisen kompromissin saavuttamiseksi on mahdollista.

Komission ehdotuksen vastaisesti omistuksen eriyttämistä koskevassa vaihtoehdossa hyväksytään vähemmistöosakkuus, mutta ilman äänivaltaa, mikä estää mahdollisen ristikkäisvaikutuksen.

Kaikissa vaihtoehdoissa kansallisen sääntelyviranomaisen on sertifioitava riippumattomat siirtoverkonhaltijat. Yhteisessä kannassa poistetaan kuitenkin komissiolta valvontavelvoite sertifiointimenettelyssä, ja se sijaan siinä velvoitetaan kansalliset sääntelyviranomaiset ottamaan komission lausunto huomioon ”mahdollisimman tarkasti”.

Yhteisessä kannassa lisätään myös artikla, jonka nojalla jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimenpiteitä varmistaakseen tasapuoliset toimintaedellytykset, kunhan nämä toimenpiteet ovat oikeasuhteiset, syrjimättömät ja avoimet ja EY:n perustamissopimuksen määräysten mukaiset. Näiden toimenpiteiden toteuttaminen edellyttää komission hyväksyntää. Komission mielestä tämä säännös on tasapainoinen ja mahdollistaa sen, että energian sisämarkkinoilla on monenlaisia eriyttämisvaihtoehtoja, sekä sen, että jäsenvaltiot voivat varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset näille eri vaihtoehdoille koko alueellaan. Sen vuoksi tämä voidaan hyväksyä.

Ns. kolmansia maita koskevan lausekkeen osalta komission ehdotuksessa säädettiin, että kansainvälinen sopimus on tehtävä, jotta kolmansien maiden investoijat voisivat saada määräysvallan EU:n siirtoverkoissa. Kolmansien maiden investoijien olisi myös noudatettava omistajuuden eriyttämistä koskevia sääntöjä komission valvonnassa. Yhteisen kannan mukaan kolmannen maan investoija voi saada määräysvallan siirtoverkossa, vaikka kyseisen kolmannen maan kanssa ei ole tehty sopimusta. Jäsenvaltion on sertifiointimenettelyssä hylättävä sertifiointi, jos se vaarantaa asianomaisen jäsenvaltion tai yhteisön toimitusvarmuuden, ja samalla varmistettava, että jotakin edellä mainituista eriyttämisvaihtoehdosta noudatetaan. Kansallisen viranomaisen on kuultava komissiota ja otettava sen lausunto huomioon ”mahdollisimman tarkasti”. Yhteisessä kannassa säilytetään komission ehdotuksen olennaiset tavoitteet, minkä vuoksi se voidaan hyväksyä osana kokonaiskompromissia.

3.2.2 Kansalliset sääntelyviranomaiset

Yhteisessä kannassa säilytetään pääkohdiltaan komission ehdotus perustaa hallituksista riippumattomat kansalliset sääntelyviranomaiset, joilla on laajat toimivaltuudet sekä verkkojen että toimitusmarkkinoiden osalta.

Komission ehdotusta lievennettiin mm. toimivaltuuksilla, jotka eivät koske verkkosääntelyn perustehtäviä, kuten uusiutuvat energialähteet, tutkimusta ja kehittämistä koskevat politiikat, toimintavarmuus sekä julkisen palvelun velvoitteet. Riippumattomuudelle on asetettu rajoituksia, jotka eivät vaikuta perusperiaatteeseen, kuten velvoite kunnioittaa muiden toimivaltaisten viranomaisten asemaa esim. ympäristön kestävyyden tai julkisen palvelun velvoitteiden, talousarvion lainsäädännöllisen valvonnan, oikeudellisen valvonnan ja mahdollisen sääntelyviranomaisen hallinnon uudistamisen osalta.

Yhteisessä kannassa on kokonaisuudessaan säilytetty komission ehdotuksen keskeinen sisältö, minkä vuoksi se voidaan hyväksyä. Kuten jäljempänä todetaan, yhteinen kanta paranisi, jos siihen lisättäisiin Euroopan parlamentin tarkistukset, joilla selkeytetään ja täydennetään kansallisten sääntelyviranomaisten asemaa.

3.2.3 Komiteamenettelyllä hyväksyttävät suuntaviivat

Suuntaviivoista on tehty vapaaehtoisia ja jotkut niistä on poistettu (julkisen palvelun velvoitteita, kansallisten sääntelyviranomaisten toimivaltaa ja tehtäviä, vähittäismarkkinoita sekä verkon käytön tosiasiallista eriyttämistä jakelutasolla koskevat suuntaviivat). Kaikki loput suuntaviivat ovat ehdottoman välttämättömiä.

3.2.4 Poikkeukset

Neuvosto esitti yleisiä poikkeuksia pienille/eristyneille verkoille Kyproksessa, Luxemburgissa ja Maltassa sekä myös Virossa, Suomessa ja Latviassa siihen saakka, kun jokin näistä jäsenvaltioista on liitetty suoraan jonkin muun jäsenvaltion kuin Viron, Suomen, Latvian tai Liettuan verkkoon.

3.3. Yhteiseen kantaan sisältyvät muutokset, jotka on tehty parlamentin tarkistusten johdosta

Yhteiseen kantaan sisällytettiin Euroopan parlamentin tarkistusten vuoksi useita muutoksia, joiden sanamuoto tai sisältö oli sama. Nämä tarkistukset ovat seuraavat: riippumattomia siirtoverkonhaltijoita koskevaan vaihtoehtoon liittyvät Euroopan parlamentin tarkistukset (78, 125, 135 rev, 138 rev) ovat käsitteellisesti yhteisen kannan mukaisia. Euroopan parlamentti edellyttää kuitenkin, että nimitetään edunvalvoja varmistamaan sekä siirtoverkonhaltijoiden riippumattomuus että niiden arvo vertikaalisesti integroituneille yrityksille.

Tarkistus 63, joka koskee eriyttämisen soveltamista julkisiin elimiin, on myös otettu huomioon.

Myös seuraavat tarkistukset on otettu osittain huomioon yhteisessä kannassa: tarkistukset 55 ja 104 alueellisen yhteistyön lujittamisesta; tarkistus 91 kansallisten sääntelyviranomaisten riippumattomuudesta; tarkistus 93 kansallisten sääntelyviranomaisten tehtävistä; tarkistukset 95 ja 96 tariffien hyväksyntämenetelmästä.

3.4. Komission hyväksymät Euroopan parlamentin tarkistukset, joita neuvosto ei tukenut

Komissio voi hyväksyä – eräissä tapauksissa sillä edellytyksellä, että sanamuotoa tarkennetaan tai kohta muotoillaan uudelleen – kokonaisuudessaan tai ainakin osittain suurimman osan Euroopan parlamentin tarkistuksista. Tämä koskee seuraavia keskeisiä kysymyksiä:

3.4.1 Sääntelyviranomaisten asema

Yleisesti ottaen komissio tukee Euroopan parlamentin tarkistuksia, joilla vahvistetaan kansallisten sääntelyviranomaisten asemaa ja riippumattomuutta (esim. siirtoverkonhaltijoiden vuotuisten investointisuunnitelmien hyväksyminen ja täytäntöönpano, kuluttajansuojatoimenpiteiden toteuttaminen, rajoittavien sopimuskäytänteiden seuranta, kilpailun palauttamista toimitusmarkkinoille koskevat tiukat säännöt ja asiaan puuttuminen, sääntelyviranomaisten autonominen rahoitus).

Pitkän aikavälin sopimukset voidaan hyväksyä, jos ne ovat kilpailusääntöjen mukaiset, mutta niiden tekemistä ei kannusteta, sillä niillä voi olla markkinoita sulkeva vaikutus. Vaikka hintakatot voivat olla hyödyllisiä poikkeustapauksissa ja selkeästi määritellyin ehdoin, on suotavampaa olla kohdistamatta nykyisiin säänneltyihin hintoihin erityistä oikeudellista säännöstä, joka estäisi markkinoiden avautumisen useissa jäsenvaltioissa.

Energiatehokkuuden edistämistä koskevien tarkistusten perusteena olevat periaatteet voidaan yleisesti ottaen hyväksyä. Kuitenkaan tarkistusta, jossa edellytetään kulutuksen lisääntymisen mukaan kasvavien hinnoittelumallien käyttöönottoa, ei voida hyväksyä. Tällaisen velvoitteen monimutkaisuuden ja taloudellisten vaikutusten vuoksi markkinoiden olisi voitava itse päättää omat hinnoittelumallinsa, koska samat tulokset voidaan saavuttaa muilla tavoilla.

3.4.2 Kuluttajien oikeudet

Yleisesti ottaen komissio tukee Euroopan parlamentin tarkistuksia, jotka parantavat kuluttajien oikeuksia. Tämä koskee erityisesti liitteen A laajentamista, toimittajille asetettavaa velvoitetta vahvistaa soveltuva etukäteismaksu, toimituslupien keskinäistä tunnustamista jäsenvaltioiden välillä, yksittäisen yhteyspisteen nimittämistä kansallisella tasolla tietojen antamiseksi kuluttajille heidän oikeuksistaan sekä kansallisten oikeusasiamiesten nimittämistä. Ehdotusta, jonka mukaan älykkäitä mittareita olisi asennettava kymmenen vuoden aikana, voidaan periaatteessa tukea, mutta sen tarkkaa soveltamisalaa ja säännöksen sanamuotoa olisi tarkasteltava huolellisesti.

Energian kuluttajien peruskirjan osalta komissio tunnustaa, että toimitusmarkkinoiden toiminta edellyttää ehdottomasti kuluttajille annettavia tietoja. Komissio on laatinut energiankuluttajan eurooppalaisen tarkistuslistan, jonka tarkoituksena on antaa kuluttajille tietoja heidän oikeuksistaan. Kansalaisten energiafoorumi on keskeisessä asemassa kilpailukykyisten vähittäismarkkinoiden luomisessa ja kuluttajansuojan takaamisessa energia-alalla EU:ssa. Foorumi laatii parhaillaan tarkistuslistaa. Kuluttajien peruskirja perustuisi direktiivien liitteeseen A ja yleisiin kuluttajansuojadirektiiveihin, joten se ei lisäisi oikeusvaikutusta millään tavalla. Lisäksi oikeudellisista syistä johtuen peruskirjaa ei voida sisällyttää direktiiveihin, koska siinä vain toistetaan jo olemassa olevat oikeudet. Sen vuoksi komissio ei voi tukea tarkistuksia, joissa ehdotetaan energian kuluttajien peruskirjan sisällyttämistä direktiiviin. Komissio voi kuitenkin suostua ottamaan käyttöön tarkistuslausekkeen, joka edellyttää, että komissio laatii kertomuksen liitteessä A säädettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanosta kolmen vuoden kuluessa direktiivin soveltamisen alkamisesta.

Komissio tukee myös jakeluverkonhaltijoiden asemaa koskevien tarkistusten tavoitetta. Näitä ehdotuksia on kuitenkin syytä tarkastella lähemmin, jotta varmistetaan, että ne ovat käytännöllisiä ja toteuttamiskelpoisia.

3.4.3 Energiaköyhyyden torjunta

Euroopan parlamentti edellyttää, että jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä energiaköyhyyteen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi kansallisissa energian käyttöä koskevissa toimintasuunnitelmissaan. Näillä toimenpiteillä olisi varmistettava, että energiaköyhyydestä kärsivien lukumäärä laskee, ettei eläkeläisten ja vammaisten energiansaantia voida keskeyttää talvella ja että energiaköyhyyden määritelmä vahvistetaan kansallisella tasolla maailman terveysjärjestön normeissa suositeltuun lämmitystasoon perustuvan EY:n määritelmän mukaisesti.

Komissio ei ehdottanut muutoksia voimassaolevan lainsäädäntöön, jossa jo nyt velvoitetaan jäsenvaltioita suojaamaan heikommassa asemassa olevia kuluttajia.

Energiaköyhyyden käsitettä ei käytetä kaikissa jäsenvaltioissa ja sitä koskevien ongelmien ratkaisemiseksi toteutettavissa toimenpiteissä on otettava huomioon kaikki energia- ja sosiaalipolitiikan osatekijät. Komission mielestä energiapolitiikka ei voi olla ainoa käytettävä väline, sillä tämä vääristäisi energiamarkkinoiden toimintaa. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa vapaasti heikommassa asemassa olevia kuluttajia koskevan määritelmän, jossa viitataan energiaköyhyydestä kärsiviin. Näin ollen komissio voi puoltaa jäsenvaltioille asetettavaa velvoitetta vahvistaa kansallisella tasolla energiaköyhyyden määritelmä, jossa viitataan heikommassa asemassa oleviin kuluttajiin, mutta se ei puolla energiaköyhyyden määrittelemistä yhteisön tasolla.

Lisäksi komissio uskoo, että yhteisön tason velvoite varmistaa, että energiaköyhyydestä kärsivien lukumäärä laskee, olisi epäasianmukainen, sillä siinä ei oteta huomioon, että tämän ongelman ratkaiseminen edellyttää toimintaa useilla politiikan aloilla. Komissio voi kuitenkin puoltaa sitä, että energiaköyhyydestä kärsivien lukumäärän vähentäminen asetetaan yleiseksi tavoitteeksi.

Komissio voi myös tukea sitä, että jäsenvaltiot velvoitetaan varmistamaan eläkeläisten ja vammaisten erityissuojelu talviaikana ja antamaan komissiolle kertomus tältä osin toteutetuista toimenpiteistä. Yleisesti ottaen komissio tukee myös niitä jäsenvaltioita, jotka ovat täyttäneet velvoitteensa vahvistaa heikommassa asemassa olevia kuluttajia koskeva määritelmä viitaten soveltuvin osin kieltoon katkaista energiansaanti, mutta komission mielestä ehdoton kielto menisi liian pitkälle.

3.4.4 Mahdollisuus käyttää varastoja ja nesteytetty maakaasu

Parlamentin tarkistuksia, jotka koskevat 19 artiklassa säädettyä varastojen käyttöoikeutta, voidaan tukea. Sen sijaan oikeudellisen ja toiminnallisen eriyttämisen poistamista ei voida hyväksyä.

Parlamentin ehdottamaa kolmansien osapuolten säänneltyä pääsyä nesteytetyn maakaasun käsittelylaitoksiin ei voida hyväksyä sen nykyisessä muodossa.

3.4.5 Muut asiat

Komissio voi yleisesti ottaen hyväksyä Euroopan parlamentin ehdottamat tarkistukset, jotka koskevat siirtoverkonhaltijoiden velvoitteita ylikuormituksen hallinnan, uuteen kapasiteettiin tehtävien investointien ja avoimuuden osalta. Komissio voi myös puoltaa vaatimusta lisätä siirtoverkonhaltijoiden välistä yhteistyötä niiden järjestelmien toiminnan osalta, mutta kyseisten säännösten sanamuotoa on selkeytettävä.

Parlamentti haluaa antaa jäsenvaltioille mahdollisuuden myöntää poikkeuksia kolmansien osapuolten pääsystä teollisuusalueille. Komissio puoltaa periaatteessa poikkeuksen myöntämistä teollisuusalueille, joihin kuuluisivat myös lentoasemat ja rautatiet. Euroopan parlamentin tarkistus menee kuitenkin liian pitkälle, sillä siinä myönnetään teollisuusalueille poikkeus lähes kaikista siirto- ja jakeluverkonhaltijoihin sovellettavista velvoitteista. Hyväksyttävä ratkaisu voisi olla poikkeus, joka koskee pelkästään kaikkein raskaimpia hallinnollisia velvoitteita, kuten sääntelyviranomaisten velvollisuutta hyväksyä tariffit etukäteen.

4. PÄÄTELMÄT

Komission mielestä yhteisön kanta sisältää komission ehdotuksen tärkeimmät kohdat. Se katsoo, että merkittävissä kysymyksissä yhteisön kanta on yleisesti ottaen tasapainoinen ja toteuttamiskelpoinen kompromissi, jonka ansiosta kaasun ja sähkön sisämarkkinat voivat toimia moitteettomasti. Komissio katsoo kuitenkin, että useat Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemät tarkistukset olisi otettava huomioon toisessa käsittelyssä.