Ehdotus: neuvoston asetus yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2009 /* KOM/2008/0709 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 7.11.2008 KOM(2008) 709 lopullinen Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2009 (komission esittämä) PERUSTELUT . 1. EHDOTUKSEN TAUSTA | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Vuotuisia kalastusmahdollisuuksia koskeva asetus (TAC-asetus) on yhteisön tärkein väline yhteisen kalastuspolitiikan mukaisen kalavarojen säilyttämispolitiikan alalla. Se sisältää elvytyssuunnitelmiin ja pitkän aikavälin suunnitelmiin liittyviä saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia sekä tilapäisiä toimenpiteitä ja poikkeuksia muuhun lainsäädäntöön (kuten teknisiä toimenpiteitä koskevaan asetukseen ja syvänmeren lajien pyyntiponnistuksen rajoittamisesta annettuun asetukseen). Komission tiedonannossa (KOM(2008) 331 lopullinen) esitetään ehdotuksen tausta. Monista kalakannoista on annettu lausunto, jossa suositetaan saalistasoksi nollaa tai saaliiden rajoittamista mahdollisimman alhaiselle tasolle. Monet kannat ovat turvallisten biologisten rajojen alapuolella. Yhteisen kalastuspolitiikan (YKP:n) mukaisesti käyttöön otetuista säilyttämistoimenpiteistä huolimatta tällaisiin haavoittuviin luokkiin kuuluvien kantojen määrä ei ole laskussa. Komission analyysissä vahvistetaan, että on erittäin tärkeää toteuttaa hyödynnettyjä kalakantoja koskevia tehostettuja säilyttämistoimenpiteitä. ICESin ja STECF:n vuotta 2009 koskevissa lausunnoissa korostetaan jälleen kerran monien yhteisön vesien kalavarojen heikkoa tilaa. Useimpia kantoja hyödynnetään tasoilla, jotka ylittävät potentiaalista enimmäistuottoa vastaavat tasot. Monia kantoja hyödynnetään yli varovaisuusperiaatteen mukaisten tasojen, ja joitakin tärkeimpiä kantoja, kuten useimpia turskakantoja, hyödynnetään tasoilla, joilla riski lisääntymisen epäonnistumisesta on erittäin korkea. Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 komission edellytetään ehdottavan vuosittain saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia sen varmistamiseksi, että yhteisön kalastus on ekologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. | Yleinen tausta Kalavaroja hyödynnetään monissa tapauksissa liikaa. Neuvosto vahvistaa vuosittain saalisrajoitukset, mutta saaliiden todellinen taso on monissa tapauksissa edelleen korkeampi kuin taso, jolla voidaan taata kestävä tuotto. Tämä johtuu siitä, että saalisrajoitukset vahvistetaan joskus tasoille, jotka ovat liian korkeita kestävyyden takaamiseksi, sekä siitä, että näitä saalisrajoituksia noudatetaan joskus puutteellisesti. Joissakin kalastuksissa on viime vuosina otettu saalisrajoitusten tiukentamiseksi käyttöön pyyntiponnistusrajoituksia ja eräiden kantojen osalta myös monivuotisia elvytyssuunnitelmia, joissa vahvistetaan vuotuiset saalisrajoitukset pyrittäessä kestävyyteen kalastuskuolevuuden asteittaisen alentamisen myötä. Saaliiden ja pyyntiponnistuksen tehokkaan valvonnan puute johtaa kalavarojen ehtymiseen entisestään. Kalavarojen ehtyminen on vastoin yhteisen kalastuspolitiikan tavoitetta, jonka mukaan yhteisössä on saatava aikaan kestävä kalastus. | Voimassa olevat aiemmat säännökset Ehdotuksessa käsiteltyä alaa koskevien nykyisten säännösten voimassaolo päättyy 31. joulukuuta 2008. | Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotetut toimenpiteet on suunniteltu yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesti, ja ne ovat yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan yhteisön politiikan kanssa. | 2. KUULEMISET JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI | Intressitahojen kuuleminen | Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Ehdotuksessa otetaan huomioon kuulemiset, jotka on toteutettu alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien, neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean (ACFA, jonka muodostavat kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoalaa, jalostusalaa ja kauppaa edustavien ammattialajärjestöjen edustajat sekä muiden kuin ammattialajärjestöjen edustajat, jotka edustavat kuluttaja-, ympäristö- ja kehitysyhteistyöasioita) sekä kalatalous- ja vesiviljelykomitean kanssa. Kuulemiset on toteutettu seuraavien komission tiedonantojen perusteella: yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille annettu komission tiedonanto (KOM(2006) 246 lopullinen), jossa esitetään ns. aikaistamismenettelyä koskevat periaatteet, ja vuoden 2009 kalastusmahdollisuuksista neuvostolle annettu komission tiedonanto (KOM(2008) 331 lopullinen), jossa esitetään komission TACeja ja kiintiöitä koskevat näkemykset ja aikeet tilanteessa, jossa kantojen tilaa koskevaa vuoden 2009 tieteellistä lausuntoa ei vielä ollut käytettävissä. | Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat korostavat tarvetta varmistaa, että vuosittaisiin TACeihin ja kiintiöihin mahdollisesti tehtävät muutokset ovat asteittaisia, jotta taloudellinen toiminta häiriintyisi lyhyellä aikavälillä mahdollisimman vähän. Kuten jäljempänä annetuissa ehdotuksen yksityiskohtaisissa perusteluissa täsmennetään, asteittaisen mukauttamisen ja kalastusmahdollisuuksien vuotuisten muutosten rajoittamisen periaate on sisällytetty ehdotukseen, jos tämä on ollut mahdollista heikentämättä haavoittuvien kalavarojen tilaa. | Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö | Lähteenä olleet tieteenalat ja asiantuntemuksen alat Kalabiologia ja kalataloustiede | Käytetty menettely Riippumattoman kansainvälisen tieteellisen elimen ICESin kuuleminen ja STECF:n täysistunnon järjestäminen. | Tärkeimmät organisaatiot ja asiantuntijat, joita on kuultu - Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES). - Tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF). | Tiivistelmä saaduista ja huomioon otetuista asiantuntijalausunnoista Vakavien riskien ja pysyvien haitallisten seurausten mahdollisuus on mainittu. Kyseisten riskien olemassaolosta vallitsee yksimielisyys. | STECF vahvistaa ICESin antamat lausunnot ja on joissain tapauksissa täydentänyt niitä. | Asiantuntijalausuntojen julkistaminen Kaikki STECF:n raportit ovat saatavilla PO MARE:n Internet-sivuilta sen jälkeen, kun komissio on ne virallisesti hyväksynyt. | Vaikutusten arviointi Neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukaisesti neuvosto vahvistaa saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia koskevat toimenpiteet. Jos ehdotetut toimenpiteet pannaan täytäntöön, ne johtavat yhteisön alusten kokonaiskalastusmahdollisuuksien vähenemiseen. Ehdotus ei koostu ainoastaan lyhyen aikavälin päätöksistä vaan on lisäksi osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka myötä kalastuksen tasoa alennetaan asteittain kohti pitkän aikavälin kestäviä tasoja. Tässä ehdotuksessa noudatettu lähestymistapa johtaa lyhyellä aikavälillä alhaisempiin TACeihin, mutta pyyntimahdollisuudet lisääntyvät, kunhan liikakalastetut kannat elpyvät. Lähestymistavan keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutusten arvioidaan pyyntiponnistuksen alenemisen seurauksena olevan ympäristön osalta vähäisiä. Kalastusalusten lukumäärän ja/tai keskimääräisen pyyntiponnistuksen alusta kohti arvioidaan vähenevän, ja purettujen saaliiden arvioidaan pysyvän muuttumattomina tai kasvavan. | 3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT | Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksessa vahvistetaan saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset, joita sovelletaan yhteisön kalastuksiin sekä kansainvälisiin kalastuksiin silloin, kun yhteisön alukset osallistuvat niihin. Rajoitusten avulla pyritään saavuttamaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoite, jonka mukaan olisi varmistettava, että yhteisön kalastus on biologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. | Oikeusperusta Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artikla | Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Tämän vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. | Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavasta syystä: | Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko yhteisölle, minkä vuoksi se olisi pantava täytäntöön neuvoston asetuksilla. Kyseisellä neuvoston asetuksella jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille, mutta jäsenvaltioilla on täysi vapaus jakaa mainitut mahdollisuudet parhaaksi katsomallaan tavalla eri alueiden tai toimijoiden kesken. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. | Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöön panemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. | Sääntelytavan valinta | Ehdotettu sääntelytapa: asetus. | Muut säädöslajit eivät soveltuisi seuraavasta syystä: Kyseessä on kalastuksenhoitoa koskeva ehdotus, joka olisi neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 mukaisesti pantava täytäntöön määräenemmistöllä hyväksyttävällä vuotuisella neuvoston asetuksella. | 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia yhteisön talousarvioon. | 5. LISÄTIEDOT | Yksinkertaistaminen | Ehdotuksella yksinkertaistetaan (EU:n tai kansallisten) viranomaisten hallintomenettelyjä, erityisesti pyyntiponnistuksen hallinnointia koskevien tietojen toimittamisen osalta. | Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke | Ehdotus koskee vuodeksi 2009 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. | Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Saalisrajoitusten ja pyyntiponnistuksen hallinnoinnin osalta ehdotus noudattaa ns. aikaistamismenettelyn periaatteita, jotka on vahvistettu yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa (KOM(2006) 246 lopullinen) ja vuoden 2009 kalastusmahdollisuuksista neuvostolle annetussa komission tiedonannossa (KOM(2008) 331 lopullinen), jossa esitetään komission TACeja ja kiintiöitä koskevat näkemykset ja aikeet tilanteessa, jossa kantojen tilaa koskevaa vuoden 2009 tieteellistä lausuntoa ei vielä ollut käytettävissä. Kyseisen tiedonannon mukaisesti kalastusmahdollisuudet on yhä useampien kantojen, kuten esimerkiksi turskan, kummeliturskan, merianturan, punakampelan ja keisarihummerin osalta vahvistettu niitä koskevissa monivuotisissa suunnitelmissa annettujen sääntöjen perusteella. Sidosryhmien ja jäsenvaltioiden kuulemiset on aikaistamismenettelyn mukaisesti toteutettu kuluvan vuoden aikana. Ehdotus noudattaa myös komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamaa tiedonantoa EU:n kalastusalan kestävyyden edistämisestä kestävän enimmäistuoton avulla (KOM(2006) 360 lopullinen) sikäli, että ehdotus ei johda kalastuskuolevuuden lisääntymiseen, joka olisi ristiriidassa yhteisön ja jäsenvaltioiden kestävän kehityksen huippukokouksessa Johannesburgissa tekemän sitoumuksen kanssa, jonka mukaan tavoitteena on pitää kannat sellaisella tasolla tai palauttaa ne sellaiselle tasolle, jolla voidaan varmistaa kestävä enimmäistuotto. Tavoite pyritään saavuttamaan uhanalaisten kantojen osalta kiireellisesti ja jos mahdollista viimeistään vuonna 2015. Jäsenvaltioiden kanssa on vuodesta 2007 alkaen keskusteltu aiempaa yksityiskohtaisemmin kilowattipäivien enimmäismääriin perustuvasta vaihtoehtoisesta pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmästä. Edellisessä (vuoden 2008) kalastusmahdollisuuksia koskevassa asetuksessa säilytettiin hallinnointijärjestelmä, joka perustuu kalastustoimintaa harjoittaville alustyypeille myönnettäviin merelläolopäiviin, mutta sitä laajennettiin jäsenvaltioiden tasolla sovellettavaan kilowattipäivien enimmäismääriin perustuvaan vaihtoehtoiseen hallinnointijärjestelmään, jonka tavoitteena on kalastusmahdollisuuksien tehokkaampi käyttö ja säilyttämiskäytäntöjen edistäminen yhteisymmärryksessä kalastusalan kanssa. Samassa yhteydessä sovittiin, että tavoitteena on pyydysryhmäkohtaisiin kilowattipäivien enimmäismääriin perustuvan pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmän yleinen täytäntöönpano vuodesta 2009 alkaen. Tämä sopimus tehtiin turskan elvytyssuunnitelman tehokkuudesta käytyyn keskusteluun liittyen. Yhdistynyt kuningaskunta on vuonna 2008 hyödyntänyt mahdollisuutta ottaa käyttöön kilowattipäivien enimmäismääriin perustuva vaihtoehtoinen hallinnointijärjestelmä, jota se on soveltanut troolareihin Pohjanmerellä ja Skotlannin länsipuolisella alueella. Tämän ehdotuksen myötä hallinnoinnissa siirrytään kilowattipäiviin kaikissa turskan elvytyssuunnitelman soveltamisalaan kuuluvissa jäsenvaltioissa, samalla kun Englannin kanaalin länsiosan merianturan ja eteläisen kummeliturskan pyyntiponnistusjärjestelyissä (liitteet II B ja II C) tällaisen järjestelmän käyttöönotto pysyy vuonna 2009 valinnaisena. Kilowattipäivien enimmäismäärien käyttöönotto liitteessä II A lisää avoimuutta ja tehostaa pyyntiponnistuksen rajoituksia sekä keventää samalla hallintoa, sillä niiden erilaisten tapausten määrä, joihin pyyntiponnistuksen enimmäistasoja sovelletaan, vähenee merkittävästi. Ehdotus sisältää eräiden alueellisten kalastusjärjestöjen kanssa sovittuja saalisrajoituksia. Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestön (SEAFO), Etelä-Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön (SPFO), sinievätonnikalan suojelukomission (CCSBT), Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission (IATTC), Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen suojelukomission (CCAMLR), Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC), ja Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) saalisrajoituksista ja muista suosituksista päätetään kyseisten järjestöjen vuosikokouksissa marras- ja joulukuussa 2008. Grönlannin vesien kantoja ja Norjan kanssa jaettuja kantoja koskevat TACit vahvistetaan vasta kun marras- ja joulukuussa 2008 käytävät neuvottelut on saatu päätökseen. Kyseiset TACit on merkitty ”pro memoria” (pm). On myös syytä huomata, että tiettyjen kantojen, mm. turskakannan, elvyttämiseen liittyviä alusten pyyntiponnistusrajoituksia koskevassa liitteessä II oleva pyyntiponnistuksen sallittu enimmäistaso, joka mitataan joko aluksen merelläolopäivinä tai pyyntiponnistusryhmän kilowattipäivinä, ilmoitetaan niin ikään toistaiseksi muodossa pm, koska komissio tutkii edelleen tieteellis-teknis-taloudelliselta kalastuskomitealta (STECF) saamiaan tietoja ja lausuntoja, jotka koskevat pyyntiponnistus- ja saalissuuntauksia vuoteen 2007 asti. STECF pitää marraskuussa 2008 täysistuntonsa, jonka jälkeen sen lopullinen kertomus julkaistaan STECF:n verkkosivustolla. Tuulenkalankalastuksessa sovellettavan lopullisen pyyntiponnistuksen vahvistamista alueilla III a ja IV sekä EY:n vesillä alueella II a koskevat menetelmät ovat nekin vielä tutkittavina. Syvänmeren kantojen pyyntiponnistukseen neuvosto hyväksyi vuoden 2006 joulukuussa 10 prosentin vähennyksen vuoden 2005 tasoon verrattuna. Vähennys on kuitenkin pienempi kuin Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) vaatima 35 prosentin vähennys. Samalla viitetasolla tehtävä 10 prosentin lisävähennys on tarpeen sekä yhteisön kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi että niiden syvänmeren kantojen suojelemiseksi, jotka, kuten ICES on usean vuoden ajan painottanut, ovat erittäin alhaisen lisääntymiskykynsä johdosta äärimmäisen herkkiä ja kiireellistä suojelua vaativia. Lyhytikäisten lajien, kuten Biskajanlahden sardellin sekä Pohjanmeren tuulenkalan, harmaaturskan ja kilohailin osalta pidetään voimassa vuosittaiset hallinnointijärjestelmät. Tällaisissa tapauksissa alkuvuodeksi 2009 ehdotettuja kalastusmahdollisuuksia voidaan vuoden aikana tarkistaa ajan tasalle saatettujen tieteellisten lausuntojen nojalla komission asetuksilla, jotka mahdollistavat suunniteltujen hoitotoimenpiteiden nopean käyttöönoton. | Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2009 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002[1] ja erityisesti sen 20 artiklan, ottaa huomioon TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96[2] ja erityisesti sen 2 artiklan, [ottaa huomioon turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 423/2004[3] ja erityisesti sen 6 ja 8 artiklan], ottaa huomioon pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 811/2004[4] ja erityisesti sen 5 artiklan, ottaa huomioon etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella 20 päivänä joulukuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2166/2005[5] ja erityisesti sen 4 ja 8 artiklan, ottaa huomioon monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Biskajanlahdella 23 päivänä helmikuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 388/2006[6] ja erityisesti sen 4 artiklan, ottaa huomioon monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Englannin kanaalin länsiosassa 7 päivänä toukokuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 509/2007[7] ja erityisesti sen 3 ja 5 artiklan, ottaa huomioon punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantoja hyödyntävää kalastusta koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta Pohjanmerellä 11 päivänä kesäkuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 676/2007[8] ja erityisesti sen 6 ja 9 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, sekä katsoo seuraavaa: (1) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 4 artiklassa edellytetään, että neuvosto toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan vesialueille pääsy ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeus sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittaminen, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatima kertomus. (2) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan nojalla neuvoston tehtävänä on vahvistaa kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat suurimmat sallitut saaliit (TACit). Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken mainitun asetuksen 20 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. (3) Näiden TACien ja kiintiöiden tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi olisi vahvistettava kalastustoimintaa koskevat erityisedellytykset. (4) On tarpeen vahvistaa kalastusta koskevat periaatteet ja tietyt hallintomenettelyt yhteisön tasolla niin, että jäsenvaltiot voivat varmistaa lippunsa alla purjehtivien alusten hallinnon. (5) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa säädetään kalastusmahdollisuuksien jakamisen kannalta merkityksellisistä määritelmistä. (6) Kalastusmahdollisuuksia olisi käytettävä asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti seuraavien asetusten mukaisesti: jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annettu komission asetus (ETY) N:o 2807/83[9], kalastusalusten ominaisuuksista 22 päivänä syyskuuta 1986 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2930/86[10], kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 1381/87[11], Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 17 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 3880/91[12], yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93[13], erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1627/94[14], kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 850/98[15], erityisedellytyksistä, joilla silliä ja silakkaa voidaan purkaa aluksesta muihin teollisiin tarkoituksiin kuin suoraan ihmisravinnoksi 29 päivänä kesäkuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1434/98[16], syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2347/2002[17], tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista 4 päivänä marraskuuta 2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1954/2003[18], alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2244/2003[19], asetus (EY) N:o 423/2004, kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella 22 päivänä maaliskuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 601/2004[20], asetus (EY) N:o 811/2004, grönlanninpallasta koskevan elvytyssuunnitelman vahvistamisesta Luoteis-Atlantin kalastusjärjestössä 20 päivänä joulukuuta 2005 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 2115/2005[21], asetus (EY) N:o 2166/2005, asetus (EY) N:o 388/2006, kalavarojen kestävää hyödyntämistä koskevista hoitotoimenpiteistä Välimerellä 21 päivänä joulukuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1967/2006[22], asetus (EY) 509/2007, eräiden laajalti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 7 päivänä toukokuuta 2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 520/2007[23], asetus (EY) N:o 676/2007, Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön sääntelyalueella sovellettavista säilyttämis- ja täytäntöönpanotoimenpiteistä 22 päivänä lokakuuta 2007 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1386/2007[24], yhteisön kalastusaluksille myönnettävistä luvista kalastustoiminnan harjoittamiseksi yhteisön vesien ulkopuolella ja kolmansien maiden alusten pääsystä yhteisön vesille annettu neuvoston asetus (EY) N:o […]/2008[25] ja yhteisön aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2009 ja 2010 annettu neuvoston asetus (EY) N:o […]/2008[26]. (7) Olisi selvennettävä, että tämän asetuksen säännöksiä olisi sovellettava, jos yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin harjoitettavassa kalastustoiminnassa pyydettyjä meren eliöitä myydään, varastoidaan, pidetään esillä tai tarjotaan myyntiin mihin tahansa tarkoitukseen. (8) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) lausunnon mukaisesti sardelliin on ICES-alueella VIII tarpeen soveltaa edelleen saalisrajoitusten hallinnointijärjestelmää. Komission olisi vahvistettava sardellikantaan ICES-alueella VIII sovellettavat saalisrajoitukset vuoden 2008 alkupuoliskolla kerättävien tieteellisten tietojen ja sardellin monivuotisen suunnitelman yhteydessä käytävien keskustelujen perusteella. (9) ICESin lausunnon mukaisesti on tarpeen jatkaa ja tarkistaa tuulenkalan pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää ICES-alueilla III a ja IV sekä alueen II a EY:n vesillä. (10) Tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta olisi ICESin uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla edelleen vähennettävä siirtymätoimenpiteen muodossa. (11) Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan nojalla neuvosto päättää saaliita ja/tai pyyntiponnistusta koskeviin rajoituksiin liittyvistä ehdoista. Tieteelliset lausunnot osoittavat, että sovittuja TACeja huomattavasti suuremmat saaliit vaarantavat kalastustoimien kestävyyden. Sen vuoksi on aiheellista ottaa käyttöön liitännäisehtoja, jotka johtavat sovittujen kalastusmahdollisuuksien parempaan täytäntöönpanoon. (12) Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi vuonna 2008 pidetyssä vuosikokouksessaan useita teknisiä ja valvontatoimenpiteitä. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön. (13) [Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen suojelukomission (CCAMLR) 26. vuosikokouksessa vuonna 2007 hyväksyttiin saalisrajoitukset kannoille, joiden kalastaminen on sallittua kaikille CCAMLR:n jäsenille hyväksytyssä kalastuksessa. CCAMLR hyväksyi myös yhteisön kalastusalusten osallistumisen Dissostichus spp. -lajien koekalastukseen suuralueilla FAO 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3a ja 58.4.3b, ja vahvisti kyseiselle kalastustoiminnalle saalis- ja sivusaalisrajoitukset sekä tietyt tekniset erityistoimenpiteet. Myös näitä rajoituksia ja teknisiä toimenpiteitä olisi sovellettava.] (14) [Yhteisölle CCAMLR:n sopimuspuolena kuuluvien kansainvälisten velvoitteiden ja niihin sisältyvän CCAMLR-komission hyväksymien toimenpiteiden noudattamista koskevan velvoitteen huomioon ottamiseksi olisi noudatettava CCAMLR-komission kaudeksi 2008–2009 hyväksymiä TACeja ja niitä vastaavia kausirajoituksia.] (15) TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun asetuksen (EY) N:o 847/96[27] 2 artiklan mukaisesti kannat, joihin sovelletaan mainitussa asetuksessa tarkoitettuja eri toimenpiteitä, on määriteltävä. (16) Kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa ja pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisö on neuvotellut kalastusoikeuksista Norjan[28], Färsaarten[29] ja Grönlannin[30] kanssa. (17) Yhteisö on sopimuspuolena useissa alueellisissa kalastusjärjestöissä. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet tiettyjen lajien osalta saalisrajoitusten ja/tai pyyntiponnistusrajoitusten sekä muiden säilyttämistä koskevien sääntöjen vahvistamista. Nämä suositukset olisi sen vuoksi pantava täytäntöön yhteisössä. (18) Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) antaman marraskuussa 2008 sovitun suosituksen noudattamiseksi NEAFC-sääntelyalueella on tarpeen toteuttaa syvänmeren lajien säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä erityisesti pyyntiponnistuksen tasojen suhteen. (19) Kilowattipäivien enimmäismääriin perustuvia vaihtoehtoisia pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmiä sallittiin vuonna 2008 tietyin edellytyksin tavoitteena tällaisen järjestelmän pääsääntöinen käyttöönotto myöhemmässä vaiheessa. Turskan elvytyssuunnitelmaan liittyvissä pyyntiponnistusrajoituksissa siirrytään vuonna 2009 yleisesti kilowattipäivien enimmäismäärään perustuvaan hallinnointiin, mutta muissa pyyntiponnistusjärjestelyissä nykyinen järjestelmä säilyy vuonna 2009 ennallaan samoin kuin mahdollisuus ottaa jäsenvaltion harkinnan mukaan käyttöön kilowattipäiviin perustuvia järjestelmiä. (20) Olisi jatkettava alusten satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) tietojen käytöstä annettuja tiettyjä väliaikaisia säännöksiä, joilla parannetaan pyyntiponnistuksen hallinnoinnin seurannan, tarkastuksen ja valvonnan tehokkuutta ja tuloksellisuutta. (21) Asetuksessa (EY) N:o 509/2007 säädettyjen merianturaa koskevien pyyntiponnistusrajoitusten mukauttamiseksi olisi mainitun asetuksen 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti otettava käyttöön vaihtoehtoisia järjestelyjä, joiden avulla pyyntiponnistusta voidaan hallinnoida TACin kanssa yhdenmukaisella tavalla. (22) Asetuksessa (EY) N:o 676/2007 säädettyjen punakampelaa ja merianturaa koskevien pyyntiponnistusrajoitusten mukauttamiseksi olisi mainitun asetuksen 9 artiklan 2 kohdan mukaisesti otettava käyttöön vaihtoehtoisia järjestelyjä, joiden avulla pyyntiponnistusta voidaan hallinnoida TACin kanssa yhdenmukaisella tavalla. (23) Hallinnointijärjestelmään sisältyviä pyyntiponnistustasoja on tarpeen mukauttaa Pohjanmeren, Skagerrakin, Englannin kanaalin länsiosan, Irlanninmeren ja Skotlannin länsipuolen turskakantojen sekä ICES-alueiden VIII c ja IX a kummeliturska- ja keisarihummerikantojen osalta. (24) Kalakantojen säilyttämiseksi olisi vuonna 2009 pantava täytäntöön eräitä valvontaa koskevia lisätoimenpiteitä ja kalastuksen teknisiä edellytyksiä. (25) Komission joulukuussa 2007 pidetyssä kalastusministerien neuvoston kokouksessa esittämä lausuma ja sitä seuraavat tieteelliset lisäanalyysit sekä sidosryhmien kanssa vuonna 2008 käydyt neuvottelut huomioon ottaen on aiheellista toteuttaa saalisrajoitusten lisäksi toimenpiteitä kohdennetun kalastuksen ja sivusaaliiden sääntelemiseksi tarkoituksena suojella tylppäpyrstömolvakannan kutevia yhdyskuntia ICES-alueella VI a. (26) Tieteelliset tutkimukset ovat osoittaneet, että verkoilla ja pussiverkoilla kalastettaessa käytettävät kalastusmenetelmät ICES-alueilla VI a, VI b, VII b, VII c, VII j, VII k, VIII, IX, X ja XII muodostavat vakavan uhan syvänmerenlajeille. Näiden kalastusten sallimiseksi olisi kuitenkin pantava täytäntöön siirtymätoimenpiteitä, kunnes on hyväksytty pysyvämpiä toimenpiteitä. (27) [Euroopan yhteisön ja Norjan [..] päivänä marraskuuta 2008 käymissä neuvotteluissa hyväksytyn pöytäkirjan mukaisesti Pohjanmeren valkoturskan poisheitettyjen määrien vähentämiseksi toteutettavia teknisiä toimenpiteitä, joilla lisätään vedettävien pyydysten valikoivuutta, olisi testattava edelleenkin vuoden 2009 ensimmäisellä puoliskolla.] (28) Kummeliturska- ja keisarihummerikantojen kestävän hyödyntämisen varmistamiseksi ja poisheitettyjen määrien vähentämiseksi olisi sallittava valikoivien pyydysten viimeaikaisen kehityksen hyödyntäminen ICES-alueilla VIII a, VIII b ja VIII d. (29) Sellaisten pyydysten käyttö, joilla keisarihummeri ei joudu saaliiksi, olisi sallittava tietyillä lajin suojelualueiksi määritellyillä alueilla silloin, kun kalastus on kielletty. (30) Tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) lausunnon perusteella ei ole tarpeen sulkea tiettyjä sillin kutualueita tämän lajin kestävän hyödyntämisen varmistamiseksi ICES-alueella VI a. (31) Kolmansien maiden kalastusalusten pyytämien ja sen jälkeen jäädytettyjen kalojen purkamisen ja jälleenlaivaamisen valvontaa yhteisön satamissa olisi NEAFC:n suosituksen mukaisesti jatkettava. NEAFC suositteli vuonna 2008, että joukko aluksia olisi liitettävä luetteloon aluksista, joiden on todettu harjoittaneen laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta. Olisi varmistettava, että suositukset pannaan täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (32) Meritursaan säilyttämisen edistämiseksi ja erityisesti nuorten yksilöiden suojelemiseksi on tarpeen pitää edelleen vuonna 2009 voimassa vähimmäiskoko meritursaille, jotka pyydetään Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitean (CECAF) alueella sijaitsevien kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilta merialueilta, kunnes asetus asetuksen (EY) N:o 850/98 muuttamisesta on annettu. (33) STECF:n lausunnon perusteella puomitroolikalastus sähköpulssivirtaa käyttäen olisi vuonna 2009 sallittava tietyin edellytyksin ICES-alueilla IV c ja IV b eteläinen. (34) [Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) ei saanut vahvistettua keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin saalisrajoituksia vuoden 2008 vuosikokouksessaan, ja vaikka yhteisö ei ole IATTC:n jäsen, on tarpeen toteuttaa toimenpiteitä mainitun järjestön lainkäyttövaltaan kuuluvien kalavarojen kestävän hoidon varmistamiseksi.] (35) [Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio (WCPFC) hyväksyi kolmannessa vuosikokouksessaan keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan, boniitin, miekkakalan ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan pyyntiponnistusrajoitukset ja sivusaaliiden käsittelyä koskevat tekniset toimenpiteet. Yhteisö on ollut WCPFC:n jäsen tammikuusta 2005 lähtien. Sen vuoksi mainitut toimenpiteet on tarpeen sisällyttää yhteisön lainsäädäntöön kyseisen järjestön lainkäyttövaltaan kuuluvien kalavarojen kestävän hoidon varmistamiseksi.] (36) Välimeren yleinen kalastuskomissio (GFCM) antoi vuosikokouksissaan 2007 ja 2008 suosituksia eräitä Välimeren kalastuksia koskeviksi teknisiksi toimenpiteiksi sekä satamavaltion tarkastusjärjestelmäksi, jonka tarkoituksena on torjua laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta GFCM-alueen yhteydessä ja estää laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta harjoittavia aluksia käyttämästä GFCM-sopimuspuolten satamia. Kalakantojen säilyttämisen edistämiseksi ja ympäristön suojelemiseksi kalastuksen haitallisilta vaikutuksilta on tarpeen panna nämä toimenpiteet täytäntöön vuonna 2009, kunnes asetus asetuksen (EY) N:o 1967/2006 muuttamisesta on annettu. Ottaen huomioon, että yhteisön lainsäädännössä on velvoite, joka koskee tonnikalan kalastusta harjoittavien alusten tarkastamista, ja jotta varmistetaan GFCM:n suosittamista tarkastuksista saatavat toivotut tulokset, on tarpeen soveltaa GFCM:n suosittamaa vähimmäisosuutta suurempaa tarkastusprosenttia. (37) Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö (SEAFO) hyväksyi vuosikokouksessaan 2008 saalisrajoituksia kahdelle uudelle SEAFO-yleissopimusalueella olevalle kalakannalle. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (38) [Intian valtameren tonnikalakomissio (IOTC) hyväksyi vuosikokouksissaan 2007 ja 2008 joukon hoito- ja valvontatoimenpiteitä. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. ] (39) [Uuden Etelä-Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön perustamista koskevan, toukokuussa 2007 pidetyn kolmannen kansainvälisen kokouksen osanottajat hyväksyivät väliaikaisia toimenpiteitä Etelä-Tyynenmeren pelagisten kalastustoimien ja pohjakalastuksen sääntelemiseksi. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä.] (40) [Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT) hyväksyi vuosikokouksessaan 2008 kiintiöt ja mukautetut kiintiöt, joissa on otettu huomioon ICCAT:n sopimuspuolten kalastusmahdollisuuksien liika- tai vajaakäyttö. ICCAT on lisäksi hyväksynyt Välimeren miekkakalaa koskevan teknisen säilyttämistoimenpiteen vuodelle 2009. Kalavarojen säilyttämisen edistämiseksi tämä toimenpide on tarpeen panna täytäntöön.] (41) Jotta voidaan varmistaa, että kolmansien maiden alusten yhteisön vesiltä pyytämät mustakitaturskasaaliit tulevat asianmukaisesti kirjatuiksi, on tarpeen jatkaa tällaisia aluksia koskevia tiukennettuja valvontasäännöksiä. (42) Yhteisö on tammikuusta 2007 alkaen ollut yhteistyötä tekevä ulkojäsen sinievätonnikalan suojelukomissiossa (CCSBT). Tämän suojelukomission perustamisesta laaditussa yleissopimuksessa määrätään puitteet tiiviimmälle kansainväliselle yhteistyölle, jonka tavoitteena on varmistaa sinievätonnikalan säilyttäminen ja optimaalinen käyttö. Yhteistyötä tekevänä ulkojäsenenä yhteisö on sitoutunut panemaan täytäntöön CCSBT:n toteuttamat toimenpiteet. CCSBT hyväksyi vuosikokouksessaan 2008 CCSBT:n yleissopimusalueella olevia kalakantoja koskevat saalisrajoitukset yhteisön aluksille. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (43) Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 6 artiklan 9 kohdan perusteella yhteisö vastaa uusien jäsenvaltioiden kolmansien maiden kanssa tekemien kalastussopimusten hallinnoinnista. Puola on vuodesta 1994 alkaen ollut seitivarojen säilyttämisestä ja hallinnoinnista keskisellä Beringinmerellä tehdyn yleissopimuksen jäsen. Yleissopimuksen vuosikokouksessa vuonna 2008 hyväksyttiin keskisen Beringinmeren seitivarojen hoito- ja säilyttämistoimenpiteitä. Nämä toimenpiteet on tarpeen panna täytäntöön yhteisön lainsäädännössä. (44) Jotta yhteisön kalastajien toimeentulo varmistettaisiin ja vältettäisiin kalavarojen vaarantaminen sekä yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2008 16 päivänä tammikuuta 2008 annetun asetuksen (EY) N:o 40/2008[31] voimassaolon lakkaamisesta johtuvat muut mahdolliset vaikeudet, on erityisen tärkeää, että nämä kalastusmahdollisuudet saadaan käyttöön 1 päivänä tammikuuta 2009 ja kyseisen asetuksen jotkin säännöt pidetään voimassa tammikuun 2009 ajan. Asian kiireellisyys huomioon ottaen on ehdottoman välttämätöntä myöntää poikkeus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan yhteisöjen perustamissopimusten liitteenä olevan kansallisten kansanedustuslaitosten asemaa Euroopan unionissa koskevan pöytäkirjan I osaston 3 artiklassa tarkoitettuun kuuden viikon määräaikaan, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKUSoveltamisala ja määritelmät 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan vuodeksi 2009 eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet sekä niihin liittyvät edellytykset, joiden mukaisesti näitä kalastusmahdollisuuksia voidaan käyttää. Tietyt pyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät edellytykset vahvistetaan lisäksi tammikuuksi 2010, ja tiettyjen Etelämantereen kantojen osalta kalastusmahdollisuudet ja erityisedellytykset vahvistetaan liitteessä I E esitetyksi kaudeksi. 2 artikla Soveltamisala 1. Jollei toisin säädetä, tätä asetusta sovelletaan: a) yhteisön kalastusaluksiin, jäljempänä ’yhteisön alukset’; ja b) kolmansien maiden lipun alla purjehtiviin ja kolmansissa maissa rekisteröityihin aluksiin, jäljempänä ’kolmansien maiden alukset’, yhteisön vesillä, jäljempänä ’EY:n vedet’. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tämän asetuksen säännöksiä ei liitteessä III olevaa 4.2 kohtaa sekä liitteen XI alaviitettä 1 lukuun ottamatta sovelleta kalastustoimintaan, jota harjoitetaan yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin sen jäsenvaltion, jonka lipun alla alus purjehtii, luvalla ja sen alaisuudessa, jos tästä toiminnasta on ilmoitettu ennakolta komissiolle ja niille jäsenvaltiolle, joiden vesillä tutkimukset suoritetaan. Jäsenvaltioiden, jotka harjoitettavat kalastustoimintaa tieteellisiin tutkimustarkoituksiin, on ilmoitettava kaikki tällaisessa kalastustoiminnassa saadut saaliit komissiolle, niille jäsenvaltioille, joiden vesillä tutkimustoimintaa suoritetaan, ICESille ja STECFille. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklassa vahvistettujen määritelmien lisäksi seuraavia määritelmiä: a) ’suurimmat sallitut saaliit’ (TACit) tarkoittaa määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kannasta vuosittain; b) ’kiintiö’ tarkoittaa yhteisölle, jäsenvaltioille tai kolmansille maille myönnettyä osuutta TACista; c) ’kansainväliset vesialueet’ tarkoittaa vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan. 4 artikla Kalastusalueet Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä: a) ICESin (kansainvälisen merentutkimusneuvoston) alueet siten kuin ne määritellään asetuksessa (ETY) N:o 3880/91; b) ’Skagerrak’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla; c) ’Kattegat’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin; d) ’Cádizinlahti’ tarkoittaa pituuspiirin 7º23'48" W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IX a; e) GFCM:n (Välimeren yleisen kalastuskomission) alue siten kuin se määritellään Euroopan yhteisön liittymisestä Välimeren yleiseen kalastuskomissioon 16 päivänä kesäkuuta 1998 tehdyssä neuvoston päätöksessä 98/416/EY[32]; f) CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAO:n pääasiallinen kalastusalue 34) alueet siten kuin ne määritellään muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 23 päivänä lokakuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2597/95[33]; g) ’NEAFC-yleissopimusalue’ tarkoittaa Koillis-Atlantilla harjoitettavaan kalastukseen liittyvää tulevaa monenkeskistä yhteistyötä koskevan yleissopimuksen tekemisestä 13 päivänä heinäkuuta 1981 tehtyyn neuvoston päätökseen 81/608/EY[34] liitetyn yleissopimuksen 1 artiklassa määriteltyjä vesialueita; h) ’NEAFC-sääntelyalue’ tarkoittaa NEAFC:n sopimuspuolten lainkäyttövaltaan kuuluvien vesien ulkopuolisia NEAFC-yleissopimusalueen vesiä; i) NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön) alueet siten kuin ne määritellään Luoteis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä ja kalastustoimia koskevien tilastojen toimittamisesta 30 päivänä kesäkuuta 1993 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2018/93[35]; j) ’NAFO-sääntelyalue’ tarkoittaa Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) yleissopimuksen alueen sitä osaa, joka ei kuulu rannikkovaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; k) SEAFOn (Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestön) alueet siten kuin ne määritellään kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa Kaakkois-Atlantilla koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 22 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2002/738/EY[36]; l) ICCAT:n (kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission) alue siten kuin se määritellään yhteisön liittymisestä kansainväliseen yleissopimukseen Atlantin tonnikalojen suojelusta sellaisena kuin se on muutettuna yleissopimuksen sopimuspuolina olevien valtioiden täysivaltaisten edustajien konferenssin päätösasiakirjaan liitetyllä Pariisissa 10 päivänä heinäkuuta 1984 allekirjoitetulla pöytäkirjalla 9 päivänä kesäkuuta 1986 tehdyssä neuvoston päätöksessä 86/238/ETY[37]; m) CCAMLR:n (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen) alueet siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 601/2004; n) IATTC:n (Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission) alue siten kuin se määritellään Amerikan yhdysvaltojen ja Costa Rican tasavallan välisellä vuoden 1949 yleissopimuksella perustetun Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission vahvistamista koskevan yleissopimuksen tekemisestä Euroopan yhteisön puolesta 22 päivänä toukokuuta 2006 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2006/539/EY[38]; o) IOTC:n (Intian valtameren tonnikalakomission) alue siten kuin se määritellään yhteisön liittymisestä Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevaan sopimukseen 18 päivänä syyskuuta 1995 tehdyssä neuvoston päätöksessä 95/399/EY[39]; p) ’SPO:n (Etelä-Tyynenmeren alueellinen kalastusjärjestö) alue’ tarkoittaa aavan meren aluetta, joka sijaitsee päiväntasaajan eteläpuolella, CCAMLR-yleissopimuksen alueen pohjoispuolella, SIOFA-yleissopimuksen alueen, siten kuin se määritellään Eteläisen Intian valtameren kalastussopimuksen allekirjoittamisesta Euroopan yhteisön puolesta 6 päivänä heinäkuuta 2006 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2006/496/EY[40], itäpuolella ja Etelä-Amerikan valtioiden lainkäyttövaltaan kuuluvien kalastusalueiden länsipuolella; q) WCPFC:n (Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomission) alue siten kuin se määritellään yhteisön liittymisestä laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevaan yleissopimukseen 26 päivänä huhtikuuta 2004 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2005/75/EY[41]. r) ’Beringinmeren aava meri’ tarkoittaa Beringinmerellä olevaa aavan meren aluetta, joka sijaitsee yli 200 meripeninkulman etäisyydellä perusviivoista, joista Beringinmeren rannikkovaltioiden aluemeren leveys mitataan. II LUKUYhteisön alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset 5 artikla Saalisrajoitukset ja niiden jakaminen 1. Yhteisön alusten saalisrajoitukset yhteisön vesillä tai tietyillä yhteisön ulkopuolisilla vesillä ja näiden saalisrajoitusten jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä asetuksen (EY) N:o 847/96 2 artiklan mukaiset lisäedellytykset vahvistetaan liitteessä I. 2. Yhteisön aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I vahvistettujen kiintiöiden rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusalueella 11, 20 ja 21 artiklassa säädetyin edellytyksin. 3. Komissio vahvistaa tuulenkalojen saalisrajoitukset ICES-alueilla III a ja IV sekä ICES-alueen II a EY:n vesillä liitteessä II D olevassa 6 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 4. Komissio vahvistaa yhteisön käytettävissä oleviksi villakuoreen saalisrajoituksiksi ICES-alueiden V ja XIV Grönlannin vesillä 7,7 prosenttia villakuoreen TACista heti kun TAC on vahvistettu. 5. Asetuksen (EY) N:o 2371/2009 30 artiklan 2 kohdassa säädettyä menettelyä noudattaen komissio voi tarkistaa harmaaturskaa koskevia saalisrajoituksia ICES-alueella III a ja ICES-alueiden II a ja IV EY:n vesillä ja kilohailia koskevia saalisrajoituksia ICES-alueiden II a ja IV EY:n vesillä vuoden 2009 alkupuoliskolla kerättävien tieteellisten tietojen perusteella. 6. Komissio voi vahvistaa sardellikantaan alueella VIII sovellettavat saalisrajoitukset asetuksen (EY) N:o 2371/2009 30 artiklan 2 kohdassa mainittua menettelyä käyttäen vuoden 2009 alkupuoliskolla kerättävien tieteellisten tietojen perusteella. 7. Harmaaturskaa koskevan 5 kohdan mukaisen tarkistuksen seurauksena komissio voi teolliseen käyttöön tarkoitettujen sivusaaliiden huomioon ottamiseksi harmaaturskan kalastuksessa Norjassa tarkistaa asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa mainittua menettelyä noudattaen valkoturskaa koskevia saalisrajoituksia ICES-alueella III a ja IV sekä ICES-alueella II a sijaitsevilla EY:n vesillä samoin kuin koljaa koskevia pyyntirajoituksia ICES-alueella III a ja ICES-alueella III b, III c and III d sijaitsevilla EY:n vesillä, ICES-alueella IV sekä ICES-alueella II a sijaitsevilla EY:n vesillä. 6 artikla Rauhoitetut lajit Yhteisön aluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja kaikilla yhteisön vesillä ja yhteisön ulkopuolisilla vesillä: - jättiläishai ( Cetorhinus maximus ), - valkohai ( Carcharodon carcharias ). 7 artikla Jakamista koskevat erityiset säännökset 1. Liitteessä I vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (ETY) N:o 2847/93 21 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan, asetuksen (EY) N:o 2371/2002 23 artiklan 4 kohdan tai asetuksen (EY) N:o […]/2008 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät kiintiöiden uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät; e) asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 2. Vuodelle 2010 siirrettävien kiintiöiden pidättämiseksi on asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan 2 kohtaa sovellettava kyseisen asetuksen säännöksistä poiketen kaikkiin kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia. 8 artikla Pyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät kantojen hallinnointia koskevat edellytykset 1. Pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä sovelletaan seuraavasti 1 päivästä helmikuuta 2009 31 päivään tammikuuta 2010: a) Kattegatin, Skagerrakin ja ICES-alueiden IV, VI a, VII a ja VII d, VII e–k sekä ICES-alueilla II a ja V b olevien EY:n vesien tiettyjen kantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II A; b) ICES-alueiden VIII c ja IX a, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan ja keisarihummerin hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II B; c) ICES-alueen VII e merianturakannan hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II C; d) ICES-alueiden III a ja IV sekä ICES-alueen II a EY:n vesien tuulenkalakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II D. 2. Edellä 1 kohdassa mainittujen kantojen osalta sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2009 31 päivään tammikuuta 2009 ulottuvalla kaudella edelleen asetuksen (EY) N:o 40/2008 liitteissä II A, II B, II C ja II D vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 3. Komissio vahvistaa tuulenkalankalastuksen pyyntiponnistuksen vuodeksi 2009 ICES-alueilla III a ja IV sekä ICES-alueella II a sijaitsevilla EY:n vesillä liitteessä II D olevassa 4 ja 5 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alusten, joilla on syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistus mitattuna kilowattipäivinä poissa satamasta ei vuoden 2009 osalta ylitä 65:tä prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräistä vuotuista pyyntiponnistusta kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa ja/tai joilla pyydettiin asetuksen (EY) N:o 2347/2002 liitteissä I ja II lueteltuja syvänmeren lajeja. Tätä kohtaa sovelletaan vain kalastusmatkoihin, joilla on pyydetty yli 100 kg muita syvänmeren lajeja kuin kultakuoretta. 9 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset 1. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajoitukset, paitsi jos: a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, jolla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai b) saaliit ovat osa yhteisön osuutta, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä osuus ole täyttynyt. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, seuraavia kaloja voidaan pitää aluksella ja purkaa aluksesta, vaikka jäsenvaltiolla ei olisi kiintiöitä tai vaikka kiintiöt tai osuudet olisivat täyttyneet: a) muut lajit kuin silli ja silakka sekä makrilli, kun: i) ne on saatu saaliiksi muiden lajien mukana verkoilla, joiden silmäkoko on alle 32 millimetriä asetuksen (EY) N:o 850/98 4 artiklan mukaisesti; ja ii) saaliita ei ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä; tai b) makrilli, kun: i) se on saatu saaliiksi piikkimakrillien ja sardiinien mukana; ii) sen osuus on enintään 10 prosenttia aluksella olevien makrillien, piikkimakrillien ja sardiinien kokonaispainosta; ja iii) saaliita ei ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä. 3. Kaikki alukselta puretut määrät on luettava kiintiöön tai, jos yhteisön osuutta ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, yhteisön osuuteen, paitsi jos saalis on pyydetty 2 kohdan säännösten mukaisesti. 4. Sivusaaliiden prosenttiosuus ja niiden käyttö määritellään asetuksen (EY) N:o 850/98 4 ja 11 artiklan mukaisesti. 10 artikla Lajittelemattomat saaliit ICES-alueilla III a, IV ja VII d sekä ICES-alueen II a EY:n vesillä 1. Asetuksen (EY) N:o 1434/98 2 artiklan 1 kohtaa, jossa kielletään sillin pitäminen aluksella tietyissä olosuhteissa, ei sovelleta ICES-alueelta III a IV ja VII d eikä ICES-alueen II a EY:n vesiltä pyydettyyn silliin. 2. Kun jonkin jäsenvaltion sillin ja silakan saalisrajoitukset ICES-alueilla III a, IV ja VII d sekä ICES-alueen II a EY:n vesillä on käytetty kokonaan, asianomaisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivat ja yhteisössä rekisteröidyt alukset, jotka harjoittavat kalastusta, johon sovelletaan asiaa koskevia saalisrajoituksia, eivät saa purkaa silliä ja silakkaa sisältäviä lajittelemattomia saaliita. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että käytössä on riittävä näytteenotto-ohjelma, joka mahdollistaa ICES-alueilta III a, IV ja VII d sekä ICES-alueella II a sijaitsevilta EY:n vesiltä pyydettyjen lajittelemattomien purettujen saaliiden tehokkaan lajikohtaisen valvonnan. 4. ICES-alueilta III a, IV ja VII d sekä ICES-alueella II a sijaitsevilta EY:n vesiltä pyydetyt lajittelemattomat saaliit saa purkaa ainoastaan satamissa ja purkamispaikoissa, joissa on käytössä 3 kohdassa tarkoitettu näytteenotto-ohjelma. 11 artikla Pääsyrajoitukset Yhteisön alukset eivät saa kalastaa Skagerrakissa 12 meripeninkulman sisällä Norjan perusviivoista. Tanskan tai Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset saavat kuitenkin kalastaa neljän meripeninkulman etäisyydellä Norjan perusviivoista. 12 artikla Silmäkoon ja langan paksuuden määrittäminen Kun yhteisön, komission ja jäsenvaltioiden tarkastajat tarkastavat yhteisön aluksia, tässä asetuksessa tarkoitetut silmäkoko ja langan paksuus määritetään kalaverkkojen silmäkoon ja langan paksuuden määrittämistä koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 24 päivänä tammikuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 129/2003[42] mukaisesti. 13 artikla Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat yhteisön aluksiin sovellettavat toimenpiteet vahvistetaan liitteessä III. III LUKUKolmansien maiden kalastusalustensaalisrajoitukset ja niihin liittyvät edellytykset 14 artikla Luvat Venezuelan tai Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää yhteisön vesialueilla saaliita liitteessä I vahvistettujen saalisrajoitusten puitteissa sekä asetuksen (EY) N:o […]/2008 luvussa III ja tämän asetuksen 15–18 ja 22–27 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 15 artikla Rauhoitetut lajit Kolmansien maiden kalastusaluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja kaikilla yhteisön vesillä: - jättiläishai ( Cetorhinus maximus ), - valkohai ( Carcharodon carcharias ). 16 artikla Maantieteelliset rajoitukset 1. Norjan lipun alla purjehtivat tai Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat kalastaa 200 meripeninkulman vyöhykkeen niissä osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä jäsenvaltioiden perusviivoista ICES-alueella IV, Kattegatissa ja Atlantin valtamerellä leveyspiirin 43°00′ N pohjoispuolella, lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 18 artiklassa tarkoitettua aluetta. 2. Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset saavat kalastaa Skagerrakissa vähintään neljän meripeninkulman etäisyydellä Tanskan ja Ruotsin perusviivoista. 3. Venezuelan lipun alla purjehtivat kalastusalukset saavat kalastaa ainoastaan niissä 200 meripeninkulman vyöhykkeen osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä Ranskan departementin Guyanan perusviivoista. 17 artikla Kulku yhteisön vesialueiden kautta Yhteisön vesialueiden kautta kulkevien kolmansien maiden kalastusaluksilla pidettäviä verkkoja on säilytettävä seuraavien edellytysten mukaisesti siten, että ne eivät ole käyttövalmiita: a) verkot, painot ja vastaavat osat on irrotettava niiden trooliovista, veto- tai hinausköysistä tai -vaijereista; b) kannella tai kannen yläpuolella olevat verkot on kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakenteen osaan. 18 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu saalisrajoitukset, paitsi jos saaliit on pyydetty sellaisen kolmannen maan kalastusaluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt. 19 artikla Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet Siirtymäkauden tekniset ja valvontaa koskevat kolmansien maiden aluksiin sovellettavat toimenpiteet vahvistetaan liitteessä III. IV LUKUYHTEISÖN ALUSTEN KALASTUSLUVAT 20 artikla Kalastusluvat ja niihin liittyvät edellytykset 1. Seuraavat yhteisön alukset on vapautettu asetuksen (EY) N:o […]/2008 3 artiklan mukaisesta kalastuslupaa koskevasta velvoitteesta, kun ne harjoittavat kalastustoimintaa Norjan vesillä Pohjanmerellä: a) alukset, joiden vetoisuus on enintään 200 bruttotonnia (GT); b) alukset, jotka kalastavat ihmisravinnoksi muita lajeja kuin makrillia; tai c) Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset vakiintuneen käytännön mukaisesti. 3. Kolmannen maan vesillä kalastavien yhteisön alusten kalastuslupien enimmäismäärä ja muut niihin liittyvät edellytykset esitetään liitteessä IV olevassa I osassa. 4. Jos jokin jäsenvaltio siirtää kiintiön toiselle jäsenvaltiolle liitteessä IV olevassa I osassa esitetyillä kalastusalueilla asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan perusteella, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen kalastuslupien siirto ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä IV olevassa I osassa vahvistettua kalastuslupien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää. 5. Yhteisön alusten on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä kaikkia muita säännöksiä, joita sovelletaan sillä alueella, jolla ne kalastavat. 21 artikla Färsaaret Yhteisön alukset, joilla on lupa harjoittaa yhden lajin kohdennettua kalastusta Färsaarten vesillä, voivat vaihtaa kohdelajia edellyttäen, että ne ilmoittavat tästä ennakolta Färsaarten viranomaisille. V LUKUKOLMANSIEN MAIDEN KALASTUSALUSTEN KALASTUSLUPA 22 artikla Kalastuslupaa koskeva velvoite 1. Norjan lipun alla purjehtivat alle 200 bruttotonnin (GT) kalastusalukset on vapautettu asetuksen (EY) N:o […]/2008 18 artiklan mukaisesta kalastuslupaa koskevasta velvoitteesta, kun ne harjoittavat kalastustoimintaa yhteisön vesillä. . 2. Kalastustoimintaa yhteisön vesillä harjoittavalle kolmannen maan alukselle myönnetty kalastuslupa on pidettävä aluksella. Färsaarilla tai Norjassa rekisteröidyt kalastusalukset on kuitenkin vapautettu tästä velvoitteesta. 23 artikla Kalastuslupahakemus Rajoittamatta sitä, mitä asetuksen (EY) N:o XX/2008 19 artiklan 2 kohdassa säädetään, kolmannen maan viranomaisen komissiolle tekemässä kalastuslupahakemuksessa on oltava seuraavat tiedot: a) aluksen nimi; b) rekisterinumero; c) ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot; d) rekisteröintisatama; e) omistajan tai rahtaajan nimi ja osoite; f) bruttovetoisuus ja kokonaispituus; g) koneteho; h) radiokutsutunnus ja -taajuus; i) aiottu kalastusmenetelmä; j) kohteena oleva kalastusalue; k) kalalajit, joita aiotaan pyytää; l) ajanjakso, jolle lupaa haetaan. 24 artikla Kalastuslupien lukumäärä Yhteisön maan vesillä kalastavien kolmansien maiden alusten kalastuslupien enimmäismäärä ja muut niihin liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä IV olevassa II osassa. 25 artikla Peruuttaminen Rajoittamatta sitä, mitä asetuksen (EY) N:o […]/2008 III luvussa säädetään, kalastusluvat voidaan mitätöidä uusien kalastuslupien myöntämistä varten. Tällainen mitätöinti tulee voimaan sitä päivää edeltävänä päivänä, jona komissio myöntää kalastusluvat. Uudet kalastusluvat tulevat voimaan niiden myöntämispäivänä. 26 artikla Kalastusluvan haltijan velvoitteet 1. Asetuksen (EY) N:o […]/2008 23 artiklan 1 kohdassa säädettyjen tietojen toimittamista koskevien velvoitteiden noudattamisen ohella kolmansien maiden kalastusalusten on pidettävä kalastuspäiväkirjaa, johon on merkittävä liitteessä V olevassa I osassa vahvistetut tiedot. 2. Asetuksen (EY) N:o […]/2008 23 artiklan mukaisia tietoja toimittaessaan kolmansien maiden kalastusalusten on toimitettava komissiolle liitteessä VI esitetyt tiedot kyseisessä liitteessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta Norjan lipun alla purjehtiviin ICES-alueella III a kalastaviin aluksiin. 27 artikla Ranskan departementtia Guyanaa koskevat erityissäännökset 1. Asetuksen (EY) N:o [...]/2008 III luvussa asetettujen vaatimusten lisäksi Ranskan departementin Guyanan vesialueille myönnettävien kalastuslupien edellytyksenä on, että kolmannen maan kalastusaluksen omistaja sitoutuu sallimaan komission pyynnöstä tarkkailijan tulon alukselle. 2. Asetuksen (EY) N:o […]/2008 23 artiklassa säädettyjen tietojen toimittamista koskevien velvoitteiden noudattamisen ohella Ranskan Guyanan vesillä kalastavien kolmansien maiden kalastusalusten on pidettävä liitteessä V olevassa II osassa esitetyn mallin mukaista kalastuspäiväkirjaa. Saalistiedot on lähetettävä pyynnöstä komissiolle Ranskan viranomaisten kautta. VI LUKU GFCM-alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 JAKSO SÄILYTTÄMISTOIMENPITEET 28 artikla Kalastuskieltoajan vahvistaminen dolfiininkalastuksessa, jossa käytetään kalojen yhteenkokoamisvälineitä 1. Dolfiinin ( Coryphaena hippurus ) ja erityisesti sen poikasten suojelemiseksi dolfiininkalastus, jossa käytetään kalojen yhteenkokoamisvälineitä, kielletään 1 päivästä tammikuuta 2009 14 päivään elokuuta 2009 kaikilla liitteessä VII esitetyillä GFCM:n sopimusalueen maantieteellisillä osa-alueilla. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos jäsenvaltio voi osoittaa, että sen lipun alla purjehtivat kalastusalukset eivät huonon sään vuoksi ole voineet käyttää tavanomaisia kalastuspäiviään, tämä jäsenvaltio voi siirtää alustensa yhteenkokoamisvälineitä käyttäen harjoitettavassa kalastuksessa menettämät päivät seuraavan vuoden 31 päivään tammikuuta saakka. Jäsenvaltioiden, jotka haluavat soveltaa tätä siirto-oikeutta, on ennen 1 päivää tammikuuta 2010 toimitettava komissiolle niiden lisäpäivien lukumäärää koskeva hakemus, jotka aluksella on lupa kalastaa dolfiinia kalojen yhteenkokoamisvälineitä käyttäen kalastuskieltoaikana 1 päivästä tammikuuta 2010 31 päivään tammikuuta 2010. Hakemuksessa on oltava seuraavat tiedot: a) kyseisen kalastustoiminnan lopettamista koskevat yksityiskohtaiset tiedot sisältävä raportti, johon sisältyvät hakemusta tukevat aiheelliset säätiedot; b) aluksen nimi; c) rekisterinumero; d) ulkoiset tunnusmerkinnät yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004[43] liitteessä I olevan määrittelyn mukaisesti. Komissio toimittaa jäsenvaltiolta saamansa tiedot GFCM:n pääsihteerille. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle ennen 1 päivää marraskuuta 2009 kertomus 2 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden täytäntöönpanosta vuonna 2008. 4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 15 päivänä tammikuuta 2010 lippujensa alla purjehtivien kalastusalusten osalta purettujen dolfiinisaaliiden kokonaismäärät ja jälleenlaivaukset vuonna 2009 kaikilla liitteessä VII esitetyillä GFCM-sopimusalueen maantieteellisillä osa-alueilla. Komissio toimittaa jäsenvaltiolta saamansa tiedot GFCM:n pääsihteerille. 29 artikla Kalastusrajoitusalueiden perustaminen herkkien syvänmeren luontotyyppien suojelemiseksi 1. Kalastus pohjaharoja ja pohjatrooleja käyttäen kielletään seuraavat koordinaatit yhdistävien viivojen rajaamilla alueilla: a) Syvänmeren kalastusrajoitusalue "Lophelian riutta Capo Santa Maria di Leucan edustalla" - 39° 27.72' N, 18° 10.74' E - 39° 27.80' N, 18° 26.68' E - 39° 11.16' N, 18° 32.58' E - 39° 11.16' N, 18° 04.28' E; (b) Syvänmeren kalastusrajoitusalue "kylmää hiilivetyä tihkuvat Niilin delta-alueet" - 31° 30.00' N, 33° 10.00' E - 31° 30.00' N, 34° 00.00' E - 32° 00.00' N, 34° 00.00' E - 32° 00.00' N, 33° 10.00' E; (c) Syvänmeren kalastusrajoitusalue ”Eratosthenes Seamount” - 33° 00.00' N, 32° 00.00' E - 33° 00.00' N, 33° 00.00' E - 34° 00.00' N, 33° 00.00' E - 34° 00.00' N, 32° 00.00' E. 2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet herkkien syvänmeren luontotyyppien suojelemiseksi 1 kohdassa tarkoitetuilla alueilla, ja niiden on erityisesti varmistettava, että nämä alueet suojellaan kaikelta sellaiselta muulta toiminnalta kuin kalastustoiminnalta, joka vaarantaa näille erityisille luontotyypeille tunnusomaisten piirteiden säilymisen. 30 artikla Eräissä paikallisissa ja kausiluonteisissa pohjakalalajien troolikalastuksissa Välimerellä käytettävien troolien vähimmäissilmäkoko 1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1967/2006 8 artiklan 1 kohdan h alakohdassa ja 9 artiklan 3 kohdan 2 alakohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa lippunsa alla purjehtiville kalastusaluksille edelleenkin luvan käyttää alle 40 mm:n vinoneliösilmiä troolinperissä, kun pyydetään muita kuin kolmansien maiden kanssa jaettuja kalakantoja eräissä paikallisissa ja kausiluonteisissa pohjatroolikalastuksissa. 2. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan ainoastaan kalastustoimiin, jotka jäsenvaltiot ovat virallisesti hyväksyneet 1 päivänä tammikuuta 2007 voimassa olevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, eikä se saa tarkoittaa pyyntiponnistuksen suurentamista tulevaisuudessa vuoteen 2006 verrattuna. 3. Jäsenvaltioiden on viimeistään 15 päivänä tammikuuta 2009 toimitettava komissiolle yleisesti käytetyllä tiedonsiirtojärjestelmällä luettelo 1 kohdan mukaisesti hyväksytyistä aluksista. 4. Hyväksyttyjen alusten luettelon on sisällettävä seuraavat tiedot: a) aluksen nimi; b) yhteisön alusrekisterinumero (CFR) ja ulkoiset merkinnät komission asetuksen (EY) N:o 26/2004 liitteessä I olevan määrittelyn mukaisesti; c) kunkin aluksen harjoittama yksi tai useampi hyväksytty kalastus kohdekannan tai -kantojen, liitteessä VII esitetyn kalastusalueen ja käytetyn pyydyksen silmäkokoon liittyvien teknisten ominaisuuksien mukaisesti eriteltynä; d) sallittu kalastuskausi. 5. Kun 4 kohdassa tarkoitettu hyväksyttyjen alusten luettelo ei sisällä muutoksia vuonna 2008 toimitettuun luetteloon verrattuna, jäsenvaltioiden on viimeistään 15 päivänä tammikuuta 2009 ilmoitettava komissiolle, että muutoksia ei ole tehty. 6. Komissio toimittaa jäsenvaltioilta saamansa tiedot GFCM:n toimeenpanevalle sihteeristölle. 2 JAKSO SATAMAVALTION TOIMENPITEITÄ KOSKEVA ALUEELLINEN JÄRJESTELMÄ 31 artikla Määritelmät Tämän jakson täytäntöönpanemiseksi sovelletaan seuraavia määritelmiä: (1) ’kalastuksella’ tarkoitetaan: i) GFCM-alueella olevien kalojen todellisuudessa tapahtuvaa etsimistä, pyydystämistä, ottamista tai keräämistä taikka näiden yrittämistä; ja ii) minkä tahansa toiminnan harjoittamista, jonka voidaan kohtuudella odottaa johtavan GFCM-alueella olevien kalojen paikallistamiseen, pyydystämiseen, ottamiseen tai keräämiseen; (2) ’kalastukseen liittyvällä toiminnalla’ tarkoitetaan toimia, joilla avustetaan tai valmistellaan kalastusta, mukaan luettuna kalojen, joita ei ole aiemmin purettu aluksesta tai satamassa, jalostus, jälleenlaivaus tai kuljetus, sekä henkilöstön, polttoaineen ja pyydysten hankinta ja muut merellä tehtävät hankinnat; (3) ’GFCM-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvalla aluksella’ tarkoitetaan kalastusalusta tai mitä tahansa muuta alusta, jota käytetään tai joka on varustettu tai tarkoitettu käytettäväksi kalastukseen tai kalastukseen liittyvään toimintaan GFCM-alueella; (4) ’satamalla’ tarkoitetaan GFCM-alueella sijaitsevaa satamaa, mukaan luettuina offshore-terminaalit ja muut laitokset, joita käytetään saaliiden purkamiseen, jälleenlaivaukseen, jalostukseen, tankkaukseen tai varustuksen täydentämiseen; (5) laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen (IUU-kalastus) määritelmä, sellaisena kuin se on vahvistettu yhteisön järjestelmästä laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja poistamiseksi annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o […]/2008[44] 2 artiklan 1 kohdassa. 32 artikla Soveltamisala 1. Tätä jaksoa sovelletaan GFCM-sopimuksen soveltamisalaan kuuluviin kolmansien maiden aluksiin, jotka hakevat pääsyä jonkin jäsenvaltion satamaan tai ovat siellä, ja GFCM-sopimuksen soveltamisalaan kuuluviin yhteisön aluksiin, jotka hakevat pääsyä jonkin GFCM:n sopimuspuolena olevan kolmannen maan satamaan tai ovat siellä. 2. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa ylimääräisiä toimenpiteitä vahvistaakseen tosiasiallista lainkäyttö- ja valvontavaltaa niiden lipun alla purjehtivien sellaisten alusten harjoittamaan kalastukseen ja kalastukseen liittyvään toimintaan, jotka hakevat pääsyä niiden satamiin tai ovat siellä, mukaan luettuina tässä jaksossa säädetyt toimenpiteet. 33 artikla Yhteys muihin yhteisön säännöksiin Jollei tässä jaksossa toisin säädetä, tämän jakson soveltaminen ei rajoita asetuksen (ETY) N:o 2847/93 eikä kolmansien maiden kalastusalusten saaliiden suoraan yhteisön satamissa purkamiseksi ja kaupan pitämiseksi oikeuttavien edellytysten vahvistamisesta 6 päivänä toukokuuta 1994 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1093/94[45] soveltamista. 34 artikla Yhteistyö ja tiedonvaihto 1. Komissio ja jäsenvaltiot tekevät yhteistyötä ja vaihtavat tietoja GFCM:n pääsihteerin, GFCM:n sopimuspuolten ja kansainvälisten järjestöjen kanssa erityisesti a) pyytämällä tietoja asiaankuuluvista tietokannoista ja toimittamalla tietoa niihin; b) pyytämällä ja tarjoamalla yhteistyöapua tämän jakson tehokkaan täytäntöönpanon edistämiseksi. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden kansalliset kalastustietojärjestelmät mahdollistavat jäsenvaltioiden ja GFCM:n sihteeristön välillä suoran sähköisen tiedonvaihdon tässä jaksossa tarkoitetuista satamavaltion suorittamista tarkastuksista ottaen asianmukaisesti huomioon asiaan liittyvät luottamuksellisuusvaatimukset. 3. Jäsenvaltioiden on toteutettava toimenpiteitä jakaakseen tietoja sähköisesti asiaankuuluville kansallisille laitoksille ja koordinoidakseen tällaisten laitosten toimia tämän jakson mukaisten toimenpiteiden täytäntöönpanossa. 4. Jäsenvaltioiden on tämän jakson soveltamiseksi laadittava yhteystahojen luettelo, joka on toimitettava sähköisessä muodossa viimeistään 15 päivänä helmikuuta 2009 komissiolle, GFCM:n pääsihteerille ja GFCM:n sopimuspuolille. 35 artikla Satamien nimeäminen 1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 1093/94 3 artiklassa säädetään, jäsenvaltioiden on nimettävä satamat, joihin pääsy voidaan sallia GFCM-sopimuksen soveltamisalaan kuuluville kolmansien maiden aluksille, ja jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisessa nimetyssä satamassa on riittävät tarkastusvalmiudet tarkastusten suorittamiseksi ja muiden satamavaltion toimenpiteiden toteuttamiseksi tämän jakson mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on viimeistään 15 päivänä helmikuuta 2009 ilmoitettava komissiolle ja GFCM:n pääsihteerille 1 kohdan mukaisesti nimetyt satamat ja julkaistava nämä tiedot internet-sivuillaan. 36 artikla Satamaan saapumista koskeva ennakkoilmoitus ja sataman käyttölupa 1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 28 e artiklan 1 kohdassa säädetään, GFCM-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvan kolmannen maan aluksen päällikön, joka haluaa käyttää 35 artiklassa tarkoitettua nimettyä satamaa, on noudatettava nimettyjen satamien järjestelmää koskevaa vaatimusta, jonka satamajäsenvaltio on vahvistanut tämän jakson mukaisesti, ja ilmoitettava aikeistaan kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille vähintään 72 tuntia ennen arvioitua saapumisaikaa. Satamavaltio voi vahvistaa jonkin toisen määräajan ottaen erityisesti huomioon kalavesien ja sen satamien välisen etäisyyden. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on annettava vähintään liitteessä VIII olevassa A osassa esitetyt tiedot. 3. Jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava sen satamaan pääsyä hakevan kolmannen maan aluksen päällikölle kirjallinen lupa käyttää satamaa saaliiden purkamiseen, jälleenlaivaukseen tai jalostukseen. Päällikön on esitettävä lupa toimivaltaisille satamaviranomaisille satamaan saapuessaan ennen sallittujen toimien aloittamista. 4. Jäsenvaltioiden on tallennettava tämän artiklan perusteella myönnetyt luvat tai 37 tai 38 artiklan mukaisesti evätty satamaan pääsy sähköisessä ja painetussa muodossa. 37 artikla Sataman käytön kieltäminen Jäsenvaltiot eivät saa sallia GFCM-sopimuksen soveltamisalaan kuuluvan kolmannen maan aluksen käyttävän niiden 35 artiklan mukaisesti nimettyjä satamia GFCM-alueelta pyydettyjen kalastustuotteiden purkamiseen, jälleenlaivaukseen tai jalostukseen, ja niiden on kiellettävä sitä käyttämästä satamapalveluja, erityisesti tankkaus- ja täydennyspalveluja, jos a) aluksen päällikkö ei ole täyttänyt 36 artiklan 1 kohdassa asetettuja vaatimuksia; b) alus ei purjehdi GFCM:n sopimuspuolen lipun alla; tai c) alus sisältyy jonkin alueellisen kalastuksenhoitojärjestön, jonka osapuoli yhteisö on, laatimaan luetteloon aluksista, jotka ovat harjoittaneet IUU-kalastusta tai tukeneet sitä; d) on perusteltuja syitä uskoa, että aluksella ei ole voimassa olevaa lupaa harjoittaa kalastusta tai kalastukseen liittyvää toimintaa GFCM-alueella, ja päällikkö ei ole, saatuaan tiedon näistä syistä, esittänyt todisteita tällaisesta luvasta. 38 artikla Oletettu IUU-kalastus 1. Kun satamajäsenvaltiolla on syytä olettaa, että kolmannen maan alus, joka hakee pääsyä johonkin sen satamista, on harjoittanut tai tukenut IUU-kalastusta GFCM-alueella, jäsenvaltion on ilmoitettava asiasta kalastusaluksen omistajalle ja tarvittaessa sen käyttäjälle toimittamalla tälle yksityiskohtaiset perusteet, joissa mainitaan oikeus pyytää tai toimittaa lisätietoja, ja annettava tälle mahdollisuus tulla kuulluksi. 2. Kun jäsenvaltiolla on 1 kohdan mukaisesti saatujen tietojen perusteella perusteltua syytä uskoa, että alus on harjoittanut tai tukenut IUU-kalastusta, se ei saa sallia kyseisen aluksen käyttävän sen satamia GFCM-alueella pyydettyjen kalastustuotteiden purkamiseen, jälleenlaivaukseen tai jalostukseen, ja jäsenvaltion on kiellettävä sitä käyttämästä satamapalveluja, erityisesti tankkaus- ja täydennyspalveluja. 39 artikla Kiellon tiedoksiantaminen ja peruuttaminen 1. Kun jäsenvaltio on kieltänyt satamiensa käytön 37 artiklan tai 38 artiklan 2 kohdan mukaisesti, sen on annettava asia viipymättä tiedoksi kalastusaluksen omistajalle ja tarvittaessa sen käyttäjälle, lippuvaltiolle, komissiolle, GFCM:n pääsihteerille ja muille GFCM:n sopimuspuolille ja toimitettava niille kiellon yksityiskohtaiset perusteet. 2. Kun 37 ja 38 artiklassa tarkoitetut kiellon perusteet eivät enää täyty, jäsenvaltion on peruutettava kieltonsa ja ilmoitettava asiasta 1 kohdan mukaisen tiedonannon saajille. 40 artikla Ylivoimainen este tai hätätilanne Edellä 37 ja 38 artiklan säännökset eivät vaikuta alusten kansainvälisen oikeuden mukaiseen satamaan pääsyyn, kun kyseessä on ylivoimainen este tai hätätilanne sekä miehistön turvallisuuden, terveyden ja hyvinvoinnin kannalta olennaisten palvelujen tarjoaminen aluksille. 41 artikla Luvaton saapuminen Jäsenvaltioiden on varmistettava, että mille tahansa kolmannen maan alukselle, joka on harjoittanut GFCM-alueella kalastusta tai kalastukseen liittyvää toimintaa ja on saapumassa niiden satamiin ilman ennakkolupaa, tehdään tarkastus tämän jakson mukaisesti. 42 artikla Tarkastukset 1. Kunkin jäsenvaltion on tarkastettava vähintään 50 prosenttia sen satamiin vuonna 2009 saapuvista kolmannen maan aluksista liitteessä VIII olevassa B osassa vahvistettujen tarkastusmenettelyjen mukaisesti. 2. Tarkastettavien alusten valinnassa jäsenvaltioiden on annettava etusija: a) aluksille, joilta jokin toinen jäsenvaltio on tämän jakson mukaisesti tai jokin toinen GFCM-sopimuspuoli on GFCM-sopimuksen määräysten mukaisesti aiemmin kieltänyt jonkin sataman käytön, tai b) toisten jäsenvaltioiden tai GFCM-sopimuspuolten taikka alueellisen kalastuksenhoitojärjestön pyynnöille, jotka koskevat tiettyjen alusten tarkastamista. 3. Jäsenvaltioiden on vahvistettava tarkastajiensa kelpuuttamista koskevat edellytykset tämän artiklan mukaisten tarkastusten toteuttamiseksi. Näihin edellytyksiin on kuuluttava liitteessä VIII olevassa C osassa esitetyt tarkastajien koulutusta koskevat tiedot. 4. Tarkastukset on suoritettava siten, että vältetään viivyttämästä aluksia turhaan ja varmistetaan, että aluksille koituu mahdollisimman vähän häiriötä ja vaivaa ja että kalan laadun heikkenemiseltä vältytään. 5. Tarkastustulokset on esitettävä tarkastuskertomuksessa, joka tarkastajan on täytettävä ja allekirjoitettava ja jonka on sisällettävä vähintään liitteessä VIII olevassa D osassa esitetyt tiedot. 6. Tarkastustulokset on annettava kalastusaluksen omistajan ja tarvittaessa sen käyttäjän tarkasteltavaksi. Tälle on annettava mahdollisuus lisätä kertomukseen huomautuksia ja ottaa yhteyttä lippuvaltion asiaankuuluviin viranomaisiin erityisesti silloin, kun kertomuksen ymmärtämiseen liittyy huomattavia vaikeuksia. 7. Tarkastetun aluksen päällikölle on toimitettava tarkastuskertomuksen jäljennös aluksella säilytettäväksi. 43 artikla Satamatarkastuksia koskevat vakiomuotoiset tiedot Jäsenvaltioiden on kirjattava satamatarkastuksia koskevat tiedot ja käsiteltävä niitä vakiomuodossa liitteessä VIII olevassa E osassa vahvistettujen säännösten mukaisesti. 44 artikla Lippuvaltion rooli 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden lipun alla purjehtivat alukset purkavat, jälleenlaivaavat ja jalostavat kalaa sekä käyttävät muita satamapalveluja muiden jäsenvaltioiden tai sellaisten GFCM-sopimuspuolten satamissa, jotka toimivat tämän jakson mukaisesti tai sen kanssa johdonmukaisella tavalla. 2. Jos jäsenvaltiolla on perusteltua syytä olettaa, että sen lipun alla purjehtiva alus on harjoittanut tai tukenut IUU-kalastusta, ja kyseinen alus hakee pääsyä toisen jäsenvaltion tai GFCM-sopimuspuolen satamaan tai on siellä, sen on tapauksen mukaan pyydettävä kyseistä jäsenvaltiota tai GFCM-sopimuspuolta tarkastamaan alus ja ilmoittamaan sille tarkastustulokset. 3. Aluksen päällikön on alusta tarkastettaessa a) toimittava yhteistyössä ja avustettava tämän jakson menettelyjen mukaisesti toteutettavassa aluksen tarkastuksessa, eikä hän saa estää tarkastajia suorittamasta tehtäviään eikä uhkailla näitä tai häiritä näiden tehtävien suorittamista; b) päästettävä tarkastajat aluksen kaikkiin osiin, kansille ja sisätiloihin sekä annettava näiden tarkastaa aluksella olevat saaliit ja kalastustuotteet, verkot ja muut pyydykset, varusteet ja kaikki tiedot tai asiakirjat, joita tarkastaja pitää tarkastuksen toteuttamiseksi tarpeellisina; c) annettava tarkastajien tarkastaa rekisteröintiasiakirjat, kalastusluvat tai muut tarkastajan edellyttämät asiakirjat. 4. Jos aluksen päällikkö kieltäytyy päästämästä valtuutettua tarkastajaa suorittamaan tämän jakson mukaista tarkastusta, hänen on esitettävä syy kieltäytymiselleen. Kyseisen jäsenvaltion satamatarkastuksista vastaavien viranomaisten on ilmoitettava viipymättä lippuvaltion viranomaisille, komissiolle ja GFCM:n pääsihteerille päällikön kieltäytymisestä ja syistä siihen. 5. Jos jäsenvaltion lipun alla purjehtivan aluksen päällikkö ei noudata 3 kohdan mukaisia velvoitteitaan, eikä 4 kohdassa tarkoitettuja kieltäytymisen syitä voida pitää perusteltuina ylivoimaisen esteen tai hätätilanteen vuoksi, lippujäsenvaltioiden on toteutettava kyseisen aluksen suhteen tarvittavia toimia, erityisesti keskeytettävä aluksen kalastuslupa ja määrättävä alus pysymään satamassa tai toteutettava muita tarpeellisiksi katsomiaan toimenpiteitä. Lippujäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava satamatarkastuksista vastaaville viranomaisille, komissiolle ja GFCM:n pääsihteerille näissä olosuhteissa toteuttamistaan toimista. 3 JAKSO TILASTOTAULUKOIDEN TOIMITTAMINEN 45 artikla Tietojen siirtäminen 1. Jäsenvaltioiden on toimitettava GFCM:n pääsihteerille viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2009 liitteessä IX esitetyn GFCM:n tilastotaulukon tehtävän 1.1 ja tehtävän 1.2 tiedot. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava GFCM:n pääsihteerille viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2009, ja siinä määrin kuin se on mahdollista, liitteessä IX esitetyn GFCM:n tilastotaulukon tehtävien 1.3, 1.4 ja 1.5 tiedot. 3. Jäsenvaltioiden on käytettävä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamiseen GFCM:n verkkosivuilla[46] olevaa GFCM:n tiedonsyöttöjärjestelmää. 4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tämän artiklan perusteella toimitetuista tiedoista. VII LUKUNAFO-sääntelyalueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 46 artikla Saaliiden ilmoittaminen 1. Sen aluksen päällikön, jolla on lupa kalastaa grönlanninpallasta asetuksen (EY) N:o 2115/2005 5 artiklan mukaisesti, on lähetettävä lippujäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille sähköisessä muodossa oleva saalisraportti, jossa ilmoitetaan hänen aluksensa pyytämät grönlanninpallaksen saalismäärät ja myös se, että saalista ei ole. 2. Edellä 1 kohdassa säädetty raportti on annettava ensimmäisen kerran viimeistään 10 päivän kuluttua aluksen saapumisesta NAFO-sääntelyalueelle tai kalastusmatkan alkamisesta. Raportti on toimitettava viiden päivän välein. Kun 1 kohdan mukaisesti ilmoitettujen grönlanninpallaksen saaliiden katsotaan täyttäneen 75 prosenttia lippujäsenvaltiolle osoitetusta kiintiöstä, aluksen päällikön on toimitettava raportit kolmen päivän välein. 3. Kunkin jäsenvaltion on saalisraportit saatuaan toimitettava ne komissiolle. Komissio toimittaa tiedot viipymättä NAFO:n sihteeristölle. 47 artikla Lisävalvontatoimenpiteet 1. Alukset, joilla on lupa kalastaa grönlanninpallasta asetuksen (EY) N:o 2115/2005 5 artiklan mukaisesti, saavat tulla NAFO-sääntelyalueelle pyytämään grönlanninpallasta ainoastaan, jos aluksella on alle 50 tonnia mitä tahansa saalista tai jos pääsy on sallittu tämän artiklan 2, 3 ja 4 kohdan mukaisesti. 2. Jos aluksella, jolla on lupa kalastaa grönlanninpallasta asetuksen (EY) N:o 2115/2005 5 artiklan mukaisesti, on NAFO-sääntelyalueen ulkopuolella pyydettyjä saaliita vähintään 50 tonnia, sen on viimeistään 72 tuntia ennen NAFO-sääntelyalueelle saapumista (ENT) ilmoitettava NAFOn sihteeristölle sähköpostitse tai telekopioitse aluksella pidetyn saaliin määrä, sijainti (leveyspiiri/pituuspiiri), jolla alus päällikön arvion mukaan aloittaa kalastuksen ja arvioitu saapumisaika kyseiselle paikalle. 3. Jos tarkastusalus ilmoittaa 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen jälkeen aikomuksestaan suorittaa tarkastus, sen on ilmoitettava kalastusalukselle sen paikan koordinaatit, jossa tarkastus suoritetaan. Tarkastuspaikka voi olla enintään 60 meripeninkulman päässä paikasta, jossa alus päällikön arvion mukaan aloittaa kalastuksen. 4. Jos kalastusalus, jolla on lupa kalastaa grönlanninpallasta asetuksen (EY) N:o 2115/2005 5 artiklan mukaisesti, ei NAFO-sääntelyalueelle saapumiseensa mennessä ole saanut NAFOn sihteeristöltä tai tarkastusalukselta ilmoitusta siitä, että tarkastusalus aikoo suorittaa 3 kohdan mukaisen tarkastuksen, se voi aloittaa kalastuksen. Kalastusalus voi aloittaa kalastustoimet ilman ennakkotarkastusta myös siinä tapauksessa, että tarkastusalus ei ole aloittanut tarkastusta kolmen tunnin kuluessa kalastusaluksen saapumisesta tarkastuspaikkaan.] VIII LUKUKolmansien maiden kalastusalustenNEAFC-yleissopimusalueella pyytämien ja sen jälkeen jäädytettyjen kalojen purkamista ja jälleenlaivausta koskevat erityissäännökset 48 artikla Satamavaltion suorittama valvonta Sen estämättä, mitä asetuksessa (ETY) N:o 2847/93 ja asetuksessa (EY) N:o 1093/94 säädetään, tässä luvussa säädettyjä menettelyjä sovelletaan jäsenvaltioiden satamissa tapahtuviin kolmansien maiden kalastusalusten NEAFC-yleissopimusalueella pyytämien ja sen jälkeen jäädytettyjen kalojen purkamisiin ja jälleenlaivauksiin. 49 artikla Nimetyt satamat Purkaminen ja jälleenlaivaaminen sallitaan yhteisön vesillä ainoastaan nimetyissä satamissa. Jäsenvaltioiden on nimettävä saaliiden purkamiseen käytettävä paikka tai lähellä rannikkoa oleva paikka (nimetyt satamat), jossa 48 artiklassa tarkoitetut kalan purkamis- ja jälleenlaivaustoimet saadaan tehdä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kaikista vuonna 2007 nimettyjen satamien luetteloon tehtävistä muutoksista vähintään 15 päivää ennen kuin muutos tulee voimaan. Komissio julkaisee nimettyjen satamien luettelon ja siihen tehdyt muutokset Euroopan unionin virallisen lehden C-sarjassa ja julkistaa ne verkkosivuillaan. 50 artikla Satamaan saapumista koskeva ennakkoilmoitus 1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 28 e artiklan 1 kohdassa säädetään, kaikkien tämän asetuksen 48 artiklassa tarkoitettuja kaloja kuljettavien kalastusalusten päälliköiden tai näiden edustajien, jotka aikovat saapua satamaan purkamista tai jälleenlaivausta varten, on annettava sen sataman, jota he aikovat käyttää, jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus vähintään kolme työpäivää ennen arvioitua saapumisaikaa. 2. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on liitettävä liitteessä X olevassa 1 osassa esitetty lomake, jonka A osa on asianmukaisesti täytetty seuraavasti: a) Lomaketta PSC 1 käytetään, kun kalastusalus purkaa oman saaliinsa; b) lomaketta PSC 2 käytetään silloin, kun kalastusalus suorittaa jälleenlaivaustoimia. Tällöin kustakin luovuttavasta aluksesta on käytettävä erillistä lomaketta. 3. Alusten päälliköt tai heidän edustajansa voivat peruuttaa ennakkoilmoituksen antamalla sen sataman, jota he haluavat käyttää, toimivaltaisille viranomaisille tätä koskevan ilmoituksen vähintään 24 tuntia ennen ilmoitettua arvioitua satamaan saapumisaikaa. Ilmoitukseen on liitettävä jäljennös alkuperäisestä PSC 1 tai 2-lomakkeella tehdystä ilmoituksesta, jonka B osaan on kirjoitettava viistosti "CANCELLED" ("peruutettu"). 4. Satamajäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava 2 ja 3 kohdassa tarkoitetun lomakkeen jäljennös viipymättä kalastusaluksen lippuvaltiolle ja luovuttavien alusten lippujäsenvaltiolle tai -valtioille, kun alus suorittaa jälleenlaivaustoimia, sekä NEAFC:n sihteeristölle. 51 artikla Lupa purkaa aluksesta tai jälleenlaivata 1. Satamajäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia saaliin purkamisen tai jälleenlaivaamisen ainoastaan, jos purkamista tai jälleenlaivaamista aikovan kalastusaluksen lippuvaltio tai, jos alus suorittaa jälleenlaivaustoimia sataman ulkopuolella, luovuttavien alusten lippuvaltio tai lippuvaltiot ovat palauttamalla 50 artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitetun lomakkeen jäljennöksen, jonka B osa on asianmukaisesti täytetty, vahvistaneet että: a) kalastusalusten, joiden on ilmoitettu pyytäneen kalat, ilmoitetun lajin kiintiö oli riittävä; b) aluksella olevat kalamäärät oli asianmukaisesti ilmoitettu ja otettu huomioon mahdollisesti sovellettavia saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia laskettaessa; c) kalastusaluksilla, joiden on ilmoitettu pyytäneen kalat, oli lupa kalastaa ilmoitetuilla alueilla; d) aluksen läsnäolo alueella, jolta saalis on saatu, on tarkistettu VMS-tietojen perusteella. Purkamis- tai jälleenlaivaustoimet voidaan aloittaa vasta kun satamajäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet niihin luvan. 2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, satamajäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia saaliin purkamisen kokonaan tai osittain, vaikkei 1 kohdassa tarkoitettua vahvistusta olisikaan saatu, mutta niiden on tällöin pidettävä kyseiset kalat varastossa omassa valvonnassaan. Kalat voidaan vapauttaa myyntiin, ottaa haltuun tai kuljettaa vasta kun 1 kohdassa tarkoitettu vahvistus on saatu. Jos vahvistusta ei saada 14 vuorokauden kuluessa purkamisesta, satamavaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat takavarikoida kalat ja menetellä niiden suhteen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 3. Satamajäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava komissiolle ja, jos puretut tai jälleenlaivatut kalat on pyydetty NEAFC-yleissopimusalueelta, NEAFC:n sihteerille viipymättä, salliiko satamajäsenvaltio purkamisen tai jälleenlaivauksen vai ei, toimittamalla jäljennös liitteessä X olevassa I osassa säädetystä lomakkeesta, jonka C osa on asianmukaisesti täytetty. 52 artikla Tarkastukset 1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on vuosittain tarkastettava vähintään 15 prosenttia kolmansien maiden kalastusalusten tekemistä 48 artiklassa tarkoitetuista purkamisista ja jälleenlaivaamisista satamissaan. 2. Tarkastuksissa on seurattava koko purkamista tai jälleenlaivaamista, ja niissä on tehtävä ristiintarkastus purkamista koskevaan ennakkoilmoitukseen merkittyjen lajikohtaisten määrien ja purettujen tai jälleenlaivattujen lajikohtaisten määrien välillä. 3. Tarkastajien on tehtävä kaikkensa välttääkseen viivyttämästä kalastusalusta turhaan ja varmistettava, että kalastusalukselle koituu mahdollisimman vähän häiriötä ja vaivaa ja että kalan laadun heikkenemiseltä vältytään. 53 artikla Tarkastuskertomukset 1. Jokainen tarkastus on dokumentoitava laatimalla liitteessä X olevan II osan mukainen tarkastuskertomus. 2. Tarkastuskertomuksen jäljennös on toimitettava viipymättä tarkastetun kalastusaluksen lippuvaltiolle ja luovuttavien alusten lippuvaltiolle tai lippuvaltioille, jos kalastusalus on suorittanut jälleenlaivaustoimia, sekä komissiolle ja, jos puretut tai jälleenlaivatut kalat on pyydetty NEAFC-yleissopimusalueelta, NEAFC:n sihteerille. 3. Tarkastuskertomuksen alkuperäiskappale tai oikeaksi todistettu jäljennös on toimitettava pyynnöstä tarkastetun kalastusaluksen lippuvaltiolle. [IX LUKU CCAMLR-yleissopimusalueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 JAKSO RAJOITUKSET JA ALUSTIETOJA KOSKEVAT VAATIMUKSET 54 artikla Kiellot ja saalisrajoitukset 1. Liitteessä XI mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä ilmoitettujen alueiden ja ajanjaksojen osalta. 2. Liitteessä X vahvistettuja uusien kalastusten ja koekalastusten saalis- ja sivusaalisrajoituksia sovelletaan mainitussa liitteessä ilmoitetuilla suuralueilla. 2 JAKSO KOEKALASTUS 55 artikla Koekalastusta koskevat käytännesäännöt Jäsenvaltioiden on varmistettava, tämän kuitenkaan vaikuttamatta asetuksen (EY) N:o 601/2004 4 artiklan soveltamiseen, että kaikilla yhteisön aluksilla on: a) tarkoituksenmukaiset viestintälaitteet, joihin kuuluu MF/HF-radiolaitteisto ja vähintään yksi 406MHz-taajuudella toimiva EPIRB-hätäpoiju, koulutetut käyttäjät aluksella ja mikäli mahdollista GMDSS-laite; b) riittävästi pelastuspukuja kaikille aluksella oleville; c) asianmukaiset järjestelyt matkan aikana mahdollisesti syntyvien sairaanhoitoa vaativien hätätapausten hoitamiseksi; d) elintarvike-, juomavesi- ja polttoainevarastot sekä keskeisten laitteistojen varaosat ennalta arvaamattomien viivästysten ja jäihin juuttumisen varalta; e) hyväksytty öljyvahinkovalmiussuunnitelma, joka käsittää meren pilaantumisen helpottamiseen tähtäävät järjestelyt (vakuutus mukaan luettuna) polttoaine- tai jätepäästöjen varalle. 56 artikla Koekalastukseen osallistuminen 1. Espanjan lipun alla purjehtivat ja Espanjassa rekisteröidyt alukset, jotka on ilmoitettu CCAMLR:lle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 ja 7 a artiklan säännösten mukaisesti, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1, 58.4.2 ja 58.4.3b niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan. 2. Ainoastaan yksi kalastusalus saa kerrallaan kalastaa alueella 58.4.3b. 3. Kokonaissaaliita ja sivusaaliita koskevat rajoitukset suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoista tutkimusta harjoittaville yksiköille (SSRU) kullakin alueella vahvistetaan liitteessä XII. Kalastus on lopetettava SSRU-alueella, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn saalisrajan, eikä kyseisellä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana. 4. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. Alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 kalastus kielletään kuitenkin alle 550 metrin syvyydessä. 57 artikla Ilmoitusjärjestelmät Edellä 55 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuviin kalastusaluksiin sovelletaan seuraavia saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmiä: (a) asetuksen (EY) N:o 601/2004 12 artiklassa säädetty viiden päivän saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä sillä poikkeuksella, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle saalis- ja pyyntiponnistusilmoitukset kahden työpäivän kuluessa kunkin ilmoitusjakson päättymisestä, jotta ne voidaan toimittaa CCAMLR:lle viipymättä. Pienimuotoista tutkimusta harjoittavat yksiköt tekevät ilmoitukset suuralueiden 88.1 ja 88.2 ja alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta; b) asetuksen (EY) N:o 601/2004 13 artiklassa säädetty kuukausittainen yksityiskohtainen saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä; c) poisheitettyjen Dissostichus eleginoides - ja Dissostichus mawsoni -yksilöiden kokonaismäärä ja paino on ilmoitettava, hyytelömäisessä tilassa olevat mukaan luettuina. 58 artikla Laskukerran määritelmä 1. Tässä jaksossa laskukerralla tarkoitetaan yhden tai useamman siiman laskemista yhdessä kalastuspaikassa. Laskukerran tarkka maantieteellinen sijainti saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoittamista varten määritellään yhden tai useamman käytetyn siiman keskipisteenä. 2. Jotta laskukerta voitaisiin nimetä tutkimuslaskukerraksi, a) kukin tutkimuslaskukerta on suoritettava vähintään viiden meripeninkulman etäisyydellä muista tutkimuslaskukerroista, ja tämä etäisyys on mitattava kunkin tutkimuslaskukerran maantieteellisestä keskipisteestä; b) kullakin laskukerralla on laskettava vähintään 3 500 ja enintään 10 000 koukkua; siinä voidaan käyttää samalla paikalla laskettuja useita erillisiä siimoja; c) pitkänsiiman on kullakin laskukerralla oltava vedessä vähintään kuusi tuntia mitattuna siimanlaskun loppuun saattamisesta siimannoston aloittamiseen. 59 artikla Tutkimussuunnitelmat Edellä 55 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tutkimussuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 88.1 ja 88.2 sekä alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tutkimussuunnitelma on pantava täytäntöön seuraavasti: a) ensimmäisen kerran SSRU-alueelle saavuttaessa tehtävät ensimmäiset kymmenen laskukertaa eli ensimmäinen sarja nimetään tutkimuslaskukerroiksi, ja niiden on täytettävä 58 artiklan 2 kohdassa vahvistetut edellytykset; b) seuraavat kymmenen laskukertaa tai kymmenen tonnin saalis riippuen siitä, kumpi saavutetaan ensiksi, nimetään toiseksi sarjaksi. Toisen sarjan laskukertojen aikana harjoitettava kalastus voi päällikön harkinnan mukaan kuulua osana tavanomaiseen koekalastukseen. Nämä laskukerrat voidaan kuitenkin nimetä tutkimuslaskukerroiksi edellyttäen, että ne ovat 58 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaiset; c) jos päällikkö haluaa jatkaa kalastusta SSRU-alueella laskukertojen ensimmäisen ja toisen sarjan päätökseen saattamisen jälkeen, aluksen on aloitettava kolmas sarja, jonka tuloksena kaikissa kolmessa sarjassa tehdään yhteensä 20 tutkimuslaskukertaa. Laskukertojen kolmas sarja on saatettava päätökseen saman SSRU-alueelle tehdyn kalastusmatkan aikana kuin ensimmäinen ja toinen sarja; d) kun kolmannen sarjan 20 tutkimuslaskukertaa on saatettu päätökseen, alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella; e) suuralueilla 88.1 ja 88.2 sijaitsevilla SSRU-alueilla A, B, C, E ja G, joiden kalastuskelpoinen alue on alle 15 000 km², ei sovelleta b, c ja d alakohtaa, ja kymmenen tutkimuslaskukerran päätökseen saattamisen jälkeen alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella. 60 artikla Tiedonkeruusuunnitelmat 1. Edellä 56 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tiedonkeruusuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralueet 88.1 ja 88.2 sekä alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tiedonkeruusuunnitelmassa on oltava seuraavat tiedot: a) sijainti ja veden syvyys noston jokaisen siiman kummassakin päässä; b) laskemis-, vedessäolo- ja nostoajat; c) pinnalla irtipäässeiden kalojen määrä ja laji; d) laskettujen koukkujen määrä; e) syöttityyppi; f) tarttumisprosentti; g) koukkutyyppi; ja h) merenkäynti ja pilvisyys sekä kuun vaihe siimoja laskettaessa. 2. Kaikki 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on kerättävä kunkin tutkimuslaskukerran osalta; tutkimuslaskukerran kaikki kalat, kuitenkin enintään 100 kalaa, on mitattava ja saaliista on otettava vähintään 30 kalan otos biologisia tutkimuksia varten. Jos kaloja saadaan yli 100, niihin on sovellettava satunnaisotantaa. 61 artikla Merkintäohjelma Kunkin pitkäsiima-aluksen on kalastuksen aikana jatkuvasti merkittävä ja päästettävä takaisin mereen Dissostichus spp. -lajien yksilöt CCAMLR:n merkintäpöytäkirjan mukaisesti tätä kalastusta koskevassa säilyttämistoimenpiteessä määritellyssä suhteessa sanotun vaikuttamatta asetuksen (EY) N:o 601/2004 soveltamiseen. 62 artikla Tieteelliset tarkkailijat 1. Kullakin 56 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvalla kalastusaluksella on koko kalastuskaudella harjoitettavan kalastustoiminnan ajan oltava vähintään kaksi tieteellistä tarkkailijaa, joista toisen on oltava CCAMLR:n kansainvälisen tieteellisen tarkkailusuunnitelman mukaisesti nimetty tarkkailija. 2. Kunkin jäsenvaltion on omien lakiensa ja asetustensa mukaisesti sekä myös todisteiden hyväksyttävyyttä kotimaisissa tuomioistuimissa koskevia sääntöjä noudattaen pidettävä CCAMLR:n sopimuspuolen nimeämien tarkastajien toimittamia raportteja samanarvoisina kuin omien tarkastajiensa laatimia ja toimittava niiden osalta samoin kuin omien tarkastajiensa laatimien raporttien johdosta; kyseessä olevan jäsenvaltion ja tarkastajat nimeävän CCAMLR:n sopimuspuolen on tehtävä yhteistyötä helpottaakseen oikeudellisia tai muita menettelyjä, jotka johtuvat tällaisesta kertomuksesta. 63 artikla Ilmoitus aikomuksesta osallistua krillin kalastukseen 1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 601/2004 5 a artiklassa säädetään, jäsenvaltioiden, jotka aikovat kalastaa krilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, on ilmoitettava aikeestaan CCAMLR:n sihteeristölle ja komissiolle vähintään neljä kuukautta ennen CCAMLR:n komission vuosikokousta, joka edeltää välittömästi aiottua kalastuskautta, käyttäen tämän asetuksen liitteessä XIII esitettyä lomaketta varmistaakseen, että CCAMLR:n komissio suorittaa asianmukaisen tarkastelun, ennen kuin alukset aloittavat pyynnin. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on oltava asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot kustakin aluksesta, jolle jäsenvaltio aikoo antaa luvan osallistua krillin kalastukseen. 3. Jäsenvaltioiden, jotka aikovat pyytää krilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, on ilmoitettava ainoastaan oman lippunsa alla ilmoitusajankohtana purjehtivat alukset. 4. Poiketen siitä, mitä edellä 3 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot saavat antaa luvan osallistua krillin kalastukseen muulla kuin 1–3 kohdan mukaisesti CCAMLR:lle ilmoitetulla aluksella, jos ilmoitettu alus on oikeutetuista toiminnallisista syistä tai ylivoimaisen esteen johdosta estynyt osallistumasta. Tällaisissa tapauksissa kyseisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava tästä heti CCAMLR:n sihteeristölle ja komissiolle sekä annettava i) yksityiskohtaiset tiedot aiotusta 2 kohdassa tarkoitetusta korvaavasta aluksesta tai aluksista; ii) täydellinen selvitys syistä, joilla aluksen korvaaminen perustellaan, sekä asianmukainen tätä tukeva selvitys tai lisätiedot. 5. Poiketen siitä, mitä edellä 3 ja 4 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot eivät saa antaa kumpaankaan CCAMLR:n IUU-alusluetteloon kirjatuille aluksille lupaa osallistua krillin kalastukseen. 64 artikla Krillin kalastuksen varosaalisrajoitukset tietyillä osa-alueilla 1. Krillin yhteenlaskettu kokonaissaalis tilastollisilla osa-alueilla 48.1, 48.2, 48.3 ja 48.4 rajoitetaan 3,47 miljoonaan tonniin kalastuskautta kohti. Krillin kokonaissaalis tilastollisella alueella 58.4.2 rajoitetaan 2,645 miljoonaan tonniin kalastuskautta kohti. 2. Ennen kuin tämän kokonaissaaliin enimmäismäärän jako pienempien kalastuksenhoitoalueiden kesken on määritelty tiedekomitean lausunnon perusteella, yhteenlaskettu kokonaissaalis tilastollisilla osa-alueilla 48.1, 48.2, 48.3 ja 48.4 rajoitetaan edelleen 620 000 tonniin kalastuskautta kohti. Kokonaissaalis alueella 58.4.2 rajoitetaan 260 000 tonniin linjan 55º E länsipuolella ja 192 000 tonniin linjan 55º E itäpuolella kalastuskautta kohti. 3. Kalastuskausi alkaa 1 päivänä joulukuuta ja päättyy 30 päivänä marraskuuta seuraavana vuonna. 4. Kullakin kalastusaluksella, joka osallistuu krillin pyyntiin alueella 58.4.2, on oltava kaiken kalastuskaudella suoritettavan kalastustoiminnan aikana vähintään yksi CCAMLR:n kansainvälisen tieteellisen tarkkailusuunnitelman mukaisesti nimetty tieteellinen tarkkailija tai kotimainen tieteellinen tarkkailija, joka täyttää mainitun järjestelmän mukaiset vaatimukset, ja mahdollisuuksien mukaan vielä toinen tarkkailija. 65 artikla Krillin pyyntiä koskevien tietojen ilmoitusjärjestelmä 1. Krillisaaliit on ilmoitettava asetuksen (EY) 601/2004 10 artiklan mukaisesti. 2. Kun kalastuskauden ilmoitettu kokonaissaalis on vähintään 80 pr