FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel xxx [versio 16.5.2008] 
SEC(2008) yyy 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja  
 
KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN  PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, 
EUROOPAN TALOUS- JA SOSI AALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN 
KOMITEALLE 
 
”Uudistettu sitoumus sosiaal iseen Eurooppaan: sosiaalista suojelua ja sosiaalista 
osallisuutta koskevan avoimen koor dinointimenetelmän vahvistaminen” 
  
Tiivistelmä vaikutustenarvioinnista 
 
{KOM(2008) xxx lopullinen} 
{SEC(2008) xxx} 
FI 2   FI Vaikutustenarviointi liittyy tiedonantoon ”U udistettu sitoumus so siaaliseen Eurooppaan: 
sosiaalista suojelua ja sosiaalista osallis uutta koskevan avoimen koordinointimenetelmän 
vahvistaminen”. Tiedonanto sisältyy ensi sijaisena aloitteena komission vuoden 2008 
työohjelmaan, ja se on osa uudistetun sosiaa lisen toimintaohjelman asiakirjakokonaisuutta. 
Vuodesta 2000 lähtien avoimen koordinaation menetelmää on s ovellettu menestyksekkäästi 
sosiaalista osallisuutta edistävään politiikkaa n, eläkepolitiikkaan sekä  terveydenhuollon ja 
pitkäaikaishoidon politiikkaan. Vuonna 2006 nämä  kolme erillistä toimintoa yhdistettiin 
sosiaalista suojelua ja sosiaalista  osallisuutta koskevaksi avoimeksi 
koordinointimenetelmäksi, jota jäljempä nä kutsutaan sosiaalialan avoimeksi 
koordinointimenetelmäksi.  
Tämä koordinointimenetelmä sisältää EU:n yhtei siä tavoitteita koskevan sopimuksen, jossa 
määritellään koko prosessia eteenpäin vievät yhteiset korkean tason tavoitteet: yhteisesti 
määritellyt indikaattorit, joiden avulla voidaan mitata yhteisin tavoitteisiin suuntautuvan kehityksen edistymistä, kyseiset tavoitteet todell isiksi toimintatavoiksi muuttavan kansallisen 
strategiaraportin valmistelun jäsenvaltioissa sekä Euroopan komissi on ja jäsenvaltioiden 
edistyksen ja poliittisten pyrkimysten yhteise n arvioinnin sosiaalis en suojelun komitean 
puitteissa. 
Prosessin eri toimijat ovat arvioineet sosiaa lialan avoimen koordinointimenetelmän tuloksia 
suurimmaksi osaksi myönteisesti. Sosiaalia lan avoin koordinointimenetelmä on tukenut 
keskinäistä kokemusten vaihtoa,  edistänyt sidosryhm ien laajempaa osallistumista, lisännyt 
tietoisuutta syrjinnän ja köyhyyden m oniulotteisesta luonteesta, an tanut virikkeitä  sosiaalisen 
suojelun järjestelmien uudistamiselle, luonut jaetun toimintamallin yhteisten haasteiden kohtaamiselle sekä nostanut esii n uusia yhteisiä kysymyksiä.  
Yhteisistä tavoitteista on kuite nkin saatu tuloksia kovin hitaasti tai vaatimattomasti. Vaikka 
on toki epärealistista odottaa, että jäsenvalti oiden väliseen vapaaehtoiseen yhteistyöhön 
perustuva avoin koordinointimenetelmä voisi tuottaa lyhyessä ajassa mittasuhteiltaan 
merkittäviä tuloksia, vallitsee silti yksimielisyys siitä, että sosiaalialan avoimen koordinointimenetelmän tarjoamia mahdollisuuksia  ei ole täysin hyödynnetty, että joukko sen 
heikkouksia tulisi korjata ja että menetelmän  strateginen vahvistaminen auttaisi saamaan 
yhteisistä pyrkimyksistä enemmän tuloksia.  
Analyysistä käy ilmi poliittisen sitoumuksen  ja näkyvyyden puute sekä tarve paremmin 
koordinoida horisontaalisia  toimintatapoja ja tuoda sosiaalis ta suojelua ja yhteiskunnallista 
osallisuutta koskevia kysymyksiä osaksi kansal lisia suunnitelmia kaikill a aiheeseen liittyvillä 
päätöksenteon aloilla. Lisäksi kaivataan kattavampia analyysej ä päätöksenteon tueksi sekä 
alueellisten ja paikallisten toimijoiden laajempaa osallistumista sosiaalialan avoimeen koordinointimenetelmään. Myös ka nsalaisyhteiskunnan edustajien roolia tulisi kasvattaa ja 
keskinäistä tiedonvaihtoprosessia tukea.  
Sosiaalialan avoimen koordinointimenetelmän va hvistamisen tarvetta lisäävät myös monet 
instituutioiden ja toimintatapojen muutokset. Uudistetun sosiaalisen toimintaohjelman lisäksi odotettavissa on Lissabonin sopimuksen (ja se n kansallisiin suunnitelmiin sisällyttämistä 
koskevan vaatimuksen) mahdollinen voimaantulo, Euroopan köyhyyden ja sosiaalisen syrjinnän torjunnan teemavuosi 2010 sekä tulossa oleva komission aloite aktiivisesta osallisuudesta. 
FI 3   FI Sosiaalialan avoimen koordinoi ntimenetelmän hyötyjen arvioimista ja tehokkaimpien 
menetelmään tähtäävien tapojen tunnistamista va rten lähempään tarkasteluun on otettu kolme 
mahdollista toimintavaihtoehtoa1.  
Ensimmäistä toimintavaihtoehtoa voidaan kuvata vallitsevan tilan säilyttämiseksi. 
Vaihtoehdossa otetaan huomioon, että so siaalialan avoin koordinointimenetelmä on 
luonteeltaan jatkuva prosessi ja että ilman su uria mullistuksiakin se kehittyy vähittäisten 
muutosten ja työmenetelmien aste ittaisten parannusten kautta.  
Toinen toimintavaihtoehto on prosessin peru steellinen muuttaminen. Tässä vaihtoehdossa 
sosiaalialan avoimen koordinointimenetelmän s oveltamisalaa laajennetaan ja prosessi 
muotoillaan uudelleen siten, että se käsittää EU:n  sosiaalipolitiikan kaikki ulottuvuudet. Näin 
kansallisiin suunnitelmiin sisä llyttäminen tapahtuu tehokkaas ti, ja prosessista tulee 
eräänlainen ”sosiaalinen  Lissabonin sopimus”.  
Kolmas toimintavaihtoehto on nykyisen järjeste lmän kokonaisvaltainen täydentäminen. Tämä 
vaihtoehto rakentuu sosiaalialan avoime ssa koordinointimenetelmässä tähän saakka 
käytetylle, yksimielisten ja vähittäisten muutosten kautta etenevälle lähestymistavalle, mutta vaihtoehto on samalla strate ginen ja tulevaisuuteen suunt autuva ja pyrkii lisäämään 
järjestelmän dynaamisuutta. Vaihtoehdossa on tilaa tutkia uusia työvälineitä  ja -tapoja, joiden 
kokeileminen ja käyttöönotto tapa htuisivat läheisessä yhteistyös sä jäsenvaltioiden kanssa. 
Tavoitteena on prosessin vauhdittaminen ja sen paras mahdollinen täytäntöönpano.  
Vaihtoehtoja verrattaessa tulisi erottaa tois istaan ehdotettujen muutosten aiheuttamat 
menettelyihin liittyvät ja toisaalta aineelliset vaikutukset.  
Vaikutustenarvioinnissa käsitellään pääasia ssa menettelyihin ja hallintoon liittyviä 
näkökohtia. Voidaan olettaa, että  tehokkaampi koordinointi ja kokemustenvaihto vaikuttavat 
myönteisesti yhteisten tavoitt eiden saavuttamiseen: köyhyyden vähentämiseen, vakaiden ja 
tarkoituksenmukaisten eläkejärjestelmien kehittämiseen sekä oikeudenmukaisten ja 
tehokkaiden terveydenhuolto- ja  pitkäaikaishoitojärjestelmien luomiseen. Yhteisten 
sosiaalisten tavoitteiden hengessä voidaan myös olettaa, että pa rempi sosiaalinen suojelu ja 
yhteiskunnallinen osallisuus edis tävät kasvu- ja työllisyysstra tegiaa ja yleisesti kestävää 
taloudellista kehityst ä. Esimerkiksi aktiivisesti sosi aalista osallistumista edistävät 
toimintatavat paitsi vähentävät köyhyyttä , myös lisäävät työvoiman tarjontaa. 
Eläkeuudistukset eivät lisää vain sukupolvien välistä oikeudenmukaisuutta, vaan myös 
työssäkäyntiastetta, ja ne autta vat julkisen talouden kestävän  pohjan muodostumisessa. Hyvä 
terveydenhuoltojärjestelmä niin ikään paitsi lisää yksilöiden hyvinvointia, myös vaikuttaa 
myönteisesti työvoiman tarjon taan ja tuottavuuteen.  
Selvää on kuitenkin, että sosi aalialan avoin koordinointimen etelmä voi ainoastaan tukea 
näiden tavoitteiden saavuttamista tilanteessa, joss a päävastuu sosiaalista s uojelua ja sosiaalista 
osallisuutta koskevasta päätöksenteosta on edel leen jäsenvaltioilla. Vastausta kaipaavat siis 
seuraavat kysymykset: Voidaanko sosiaaliala n avoimesta koordinointimenetelmästä luoda 
ehdotettujen toimenpiteiden avul la riittävä ja toimintakykyinen ka nsallisen ja Euroopan tason 
välisen koordinoinnin mekanismi? Voivatko toimenpiteet tehdä sosiaalialan avoimesta 
                                                
 
1 Kahta muuta tutkittua toimintavaihtoehtoa – sosiaalialan avoimesta koordinointimenetelmästä 
luopuminen tai sen täysimittainen integrointi kasvu-  ja työllisyysstrategiaan – ei ole otettu lähempään 
tarkasteluun. Syyt selvitet ään vaikutustenarvioinnissa. 
FI 4   FI koordinointimenetelmästä käyttöke lpoisemman työvälineen yhteist en sosiaalisten tavoitteiden 
saavuttamisessa?  
Erilaisten toimintavaihtoehtojen yhteydessä tarkasteltujen toimenpiteiden arviointi on toisin 
sanoen pikemminkin laadullista arviointia niiden vaikutuks ista sosiaalialan avoimeen 
koordinointimenetelmään kuin niiden vaikutuks ista eri toimintatavo illa saavutettaviin 
lopullisiin tuloksiin. Tästä syystä  tarkasteltujen vaihto ehtojen yleisiä sosiaa lisia, taloudellisia 
ja ympäristövaikutuksia ei arvi oida. Eri vaihtoehtojen toteuttamiskelpoisuutta tarkasteltaessa 
vaikutustenarvioinnissa otet aan kuitenkin asianmukaisesti huomioon mikrotaloudelliset 
näkökohdat (hallinnolliset kulut, resurssivaikutukset).  
Vaikutustenarvioinnissa ehdotet ut toimenpiteet järjestetä än tiedonannon neljän tavoitteen 
mukaisiin ryhmiin: toimenpiteet, jotka lisäävät prosessin poliittista sitovuutta ja näkyvyyttä; 
toimenpiteet, jotka vahvistavat positiivista  vuorovaikutusta EU:n  muiden politiikkojen 
kanssa; toimenpiteet, jotka vahvistavat prosessi a analyysien avulla, sekä toimenpiteet, jotka 
lisäävät vastuullisuutta jäsenvaltioissa. Tämän jälkeen toimenpiteet arvioidaan sen perusteella, miten paljon ne vaikuttavat käsiteltäviin asioihin, sekä sen perusteella, miten toteuttamiskelpoisilta ne vaikuttavat. To teuttamiskelpoisuuden kä sitteellä viitataan 
poliittiseen hyväksyttävyyteen, henkilö- ja taloudellisten resurssien saatavuuteen, 
hallinnolliseen rasitukseen ja  perustyövälineiden saatavuuteen. Analyysin perusteella voidaan 
hahmottaa seuraavanlaisia tuloksia: 
Vaihtoehto 1:  vallitsevan tilan säilyttäminen
  
Vähittäiset muutokset, joita saadaan aikaan ottamalla käyttöön joukko aiemmin sovittuja 
parannuksia, vaikuttavat havaittuihin ongelmiin todennäköisesti positiivisesti, joskin yleensä hitaasti ja rajallisesti. Tähä n vaihtoehtoon liittyy lisäksi risk i, että sosiaa lialan avoimeen 
koordinointimenetelmään kyllästytään ja se menettää vähitellen uskottavuutensa sekä 
toimijoiden ja tukijoiden luottamuksen. Joka tapauksessa näyttää erit täin epätodennäköiseltä, 
että nämä vähäiset para nnukset riittäisivät  antamaan sosiaalialan avoimelle 
koordinointimenetelmälle sellaist a vahvuutta ja tehokkuutta, jota si ltä odotetaan, kun halutaan 
saada enemmän tuloksia yhteisistä sosiaali sista pyrkimyksistä ja voimistaa Euroopan 
yhdentymiskehityksen sosiaalista ulottuvuutta.  
Toisaalta vaihtoehto on erittäin toteuttamiskelpoinen.  Suurimman osan toimenpiteistä 
komissio ja jäsenvaltiot ovat jo  hyväksyneet (ks. vuoden 2008 yhtei nen raportti ). Henkilö- ja 
taloudellisten resurssien (vähäinen) lisäys, jota tarvitaan valvonnan lisäämistä, tulosten 
tehokkaampaa levittämistä, analyyttisen kehyksen vahvistamista ym. toimia varten, voidaan 
kattaa lisäämällä tehokkuutta ja  hyödyntämällä ulkoista asia ntuntemusta. Jäsenvaltioiden 
hallinnolliseen kuormitukseen ei vaih toehdolla ole ilmeisiä vaikutuksia. 
Vaihtoehto 2:  perusteellinen muuttaminen
 
Tämän vaihtoehdon puitteissa suun niteltujen toimenpiteiden avu lla voidaan todennäköisesti 
huomattavasti parantaa järjestelmässä todett uja heikkoja kohtia ja vahvistaa prosessia. 
Toimenpiteet on useimmissa tapauksissa suunniteltu niin, että järjestelmä toimii miltei ihanteellisella tavalla, kun samanaikaisesti menettelyjä tiukennetaan ja toisaalta resursseihin investoidaan huomattavasti. Vaihtoehtoon li ittyy kuitenkin varjopuolia. Sosiaalialan avoin 
koordinointimenetelmä toimii konsensus- ja tois sijaisuusperiaatteen mu kaisesti. Jos komissio 
esittää menettelyjen huomattavaa tiukentamista, jä senvaltiot saattavat hylätä esityksen, jolloin 
FI 5   FI omavastuullisuus ei lisäänny odotetulla tavalla . Menetelmän radikaalia uudistamista vain 
muutama vuosi rakenneuudistuksen  ja rationalisoinnin jälkeen ei välttämättä hyväksyttäisi, 
jolloin sosiaalialan avoimen koordinointimen etelmän suunnittelua sen nykyisessä muodossa 
tukeneet ja avustaneet toimijat saat taisivat vieraantua prosessista.  
Tämän toimintavaihtoehdon toteuttamiskelpoisuus  lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä 
vaikuttaa kyseenalaiselta. Kuten edellä todett iin, jäsenvaltioiden poliittista hyväksyntää ei 
voida taata. Vaikka avoimesti tunnustetaan, et tä jäsenvaltioiden tart tuessa merkittäviin 
sosiaalisiin haasteisiin Euroopan tä ytyy auttaa, pitävät jäsenvaltiot  silti tiukasti kiinni omista 
etuoikeuksistaan ja valta-asema staan sosiaalikysymyksissä, eivä tkä ne luultavasti helposti 
hyväksyisi eräitä (tai useimpia) tämän vaih toehdon puitteissa suunniteltuja toimenpiteitä. 
Tällä hetkellä minkään perustamissopimust en kohdan nojalla ei vo ida antaa yksittäisiä 
suosituksia. Lisäksi vaihtoehto edellyttää voimaka sta investointia henkilö- ja taloudellisiin 
resursseihin. Se kasvattaisi myös viranomaisten hallinnollista taakkaa lisääntyneen raportoinnin sekä sisäiseen koordinointiin ja sidosryhmien osallistumiseen liittyvien 
vaatimusten vuoksi. 
Vaihtoehto 3:  nykyisen järjestelmän kokonaisvaltainen täydentäminen
  
Vaikka tässä vaihtoehdossa pitäydytään nykyisissä rakenteissa, ja sen kautta on mahdollista 
vaikuttaa tunnistettuihin tavoitt eisiin merkittävällä tavalla, koska siinä yhdistyvät jatkuvat 
parannukset ja uudenlaisten osien vaiheittai nen käyttöönotto. EU:n tai kansallisten 
tavoitteiden vaiheittainen määrittely sillo in, kun se on yhteisen analyyttisen kehyksen 
kehityksen perusteella oikeutettua, lisäis i kiistatta prosessin poliittista näkyvyyttä. 
Lukumääräisiä tavoitteita hyvä ksyneiden maiden esimerkki osoittaa, että tällaisten 
tavoitteiden avulla voidaan lisät ä viranomaisten vastuullisuutta ja  selkeyttää tärkeysjärjestystä 
kaikilla hallinnonaloilla ja -tas oilla silloin, kun tavoitteiden tukena on vahva analyyttinen 
perusta. Vahvempi analyyttinen kapasiteetti ja  keskinäinen tietojen vaihto parantaisivat 
sosiaalialan päätöksentekoa. Yhteisen anal yyttisen kehyksen kehittäminen auttaisi 
jäsenvaltioita tunnistamaan tärkeimmät yhteise t haasteensa ja antaisi niille mahdollisuuden 
oppia toinen toisiltaan asioista , jotka koskettavat niitä enite n. Näin vaikutettaisiin myös 
muihin yhteisön politiikkoihin, jolloin tämän ka navan kautta myös muille aloille saataisiin 
lisää näyttöön perustuvaa päätöks entekoa. Siten vahvistettaisiin sosiaalipolitiikan myönteistä 
vuorovaikutusta muiden politiikkojen, muk aan lukien talouspolitiikan, kanssa.  
Useimmat tämän toimintavaihtoehdon puittei ssa suunnitellut toimenpiteet vaikuttavat 
toteuttamiskelpoisilta. Tässäkin tapauksessa  vuorovaikutus muiden politiikkojen kanssa 
riippuu suurelta osin sosiaalia lan avoimen koordinointimenetel män ulkopuolisista tekijöistä. 
Merkittävimmät muutokset toteutetaan tosin vähitellen, mutta henkilöresursseihin on 
investoitava. Taloudellisten resurssien os alta PROGRESS-ohjelman puitteissa myönnetyt 
resurssit lienevät s uurin piirtein riittävät. Monet ehdotet uista toimenpiteistä (kohdentaminen, 
valvonnan lisääminen jne.) vaativ at jäsenvaltioiden poliittis ta tukea ja sitoutumista. 
Kansallisella tasolla koordinoinnin parantamin en sekä eri hallinnonaloilla (horisontaalinen 
koordinointi ja kansallisiin suunnitelmiin sisä llyttäminen) että eri hallinnontasoilla 
(vertikaalinen koordinointi) lisää jonkin verran hallinnollista rasitusta, mutta saa aikaan myös 
toimivuuden ja tehokkuuden jatkuvaa ”tuottoa”. 
Vaikutustenarviointiin perustuvan johtopäätökse n mukaan kolmas vaihtoehto on paras. Siinä 
päästään lähimmäs tilannetta, jossa havaittuih in ongelmiin voidaan tarttua ilman, että 
komission ja jäsenvaltioiden nyky isille toimintatavo ille aiheutuu liik aa häiriötä. Tämä 
vaihtoehto tulisi siis ottaa väh itellen käyttöön paitsi resurssiva ikutustensa vuoksi, myös siksi, 
FI 6   FI että suunnitelluista parannuksista  on voitava keskustella riittävä sti ja että jä senvaltiot ja 
asianosaiset on saatava sitoutumaan niihin.