Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: - "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä", ja - "Neuvoston asetus (EY) maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/92 muuttamisesta"



Virallinen lehti nro C 407 , 28/12/1998 s. 0203



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheista: "Ehdotus neuvoston asetukseksi (EY) maito- ja maitotuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä", ja "Neuvoston asetus (EY) maito- ja maitotuotealan lisämaksusta annetun asetuksen (ETY) N:o 3950/92 muuttamisesta" () (98/C 407/33) Neuvosto päätti 3. heinäkuuta 1998 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 43 ja 198 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainituista ehdotuksista. Asian valmistelusta vastannut maa- ja kalatalousjaosto antoi lausuntonsa 24. heinäkuuta 1998. Esittelijä oli Seppo Kallio. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 9. 10. syyskuuta 1998 pitämässään 357. täysistunnossa (syyskuun 9. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 101 puolesta, 2 vastaan 13:n pidättyessä äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. EU:n komissio julkaisi heinäkuussa 1997 Agenda-ehdotuksen unionin maatalouspolitiikasta vuosiksi 2000 2006. Esitystä tarkennettiin maaliskuussa 1998 julkaistuilla asetusehdotuksilla, joissa oli myös merkittäviä eroja heinäkuussa julkaistuun ehdotukseen verrattuna. Uudistus on jatkoa vuoden 1992 YMP-uudistukselle, jossa alennettiin useiden maataloustuotteiden hintoja. Nyt esitetty uudistus sisältää edelleen hallinnollisten hintojen voimakkaan laskun ja suoran tuen osittaisen lisäämisen. Yksityiskohtaisten sektoriesitysten lisäksi Agenda sisältää myös esitykset horisontaalisista kysymyksistä, unionin laajentumisesta, budjetista ja rakennerahastouudistuksesta. Näihin otetaan tässä esityksessä kantaa vain mikäli niillä on merkittävä vaikutus maitosektoriin. 1.2. Komissio perustelee uudistuksen välttämättömyyttä eräillä yhteisen maatalouspolitiikan ongelmilla, joita onnistuttiin korjaamaan vain osittain vuoden 1992 reformissa. Näitä olivat mm. tuen jakaantuminen epätasa-arvoisesti keskittyen alueille ja tuottajille, jotka eivät ole kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa. Tästä on komission mukaan ollut seurauksena maatalouden väheneminen ja sen haittavaikutukset monilla alueilla. Komission mukaan samanaikaisesti tuotannon keskittyminen eräille alueille on johtanut liian voimaperäisten tuotantomenetelmien käyttöön, josta yleisön keskuudessa on levinnyt jopa negatiivinen kuva. 1.3. Uudistuksen välttämättömyyttä on lisäksi komission taholta perusteltu ulkoisilla tekijöillä. Näitä ovat unionin laajeneminen, joka tekee entistä tarpeellisemmiksi esitetyt markkinatoimenpiteet ja yksinkertaistukset. Paineita tuovat myös Maailman kauppajärjestön velvoitteet ja tuleva neuvottelukierros. Lisäksi kansainvälinen markkinatilanne ja hinnat vaikuttavat Eurooppaan. 1.4. Komission keskeiset maitotuotealaa koskevat esitykset ovat seuraavat: kiintiöjärjestelmää esitetään jatkettavaksi 31. maaliskuuta 2006 saakka. Komissio esittää EU:lle kahden prosentin kasvua kokonaiskiintiöön ja sen jakamista nuorille tuottajille ja epäedullisten vuoristoalueiden tuottajille tuotannon suhteessa, yksi prosentti molemmille. Interventiohintoja esitetään alennettavaksi 15 % ja maidon ohjehintaa 17 % neljän vuoden aikana 1. heinäkuuta 2000 alkaen. Esitys määrittää tukihinnat koko tarkastelukaudeksi. Esitetty hinnanalennus on 5 % yksikköä suurempi kuin heinäkuun 1997 esityksessä. Hinnanalennusta osittain kompensoidaan lehmäkohtaisella palkkiolla ja maissisäilörehutuella, jota nyt esitetään jatkettavaksi poiketen heinäkuun 1997 esityksestä. Maissisäilörehutuen jatko annetaan ymmärtää perustana aiempaa suurempaan hintojen alentamiseen. 2. Yleisarvio 2.1. Tämä lausunto tarkentaa maitotuotealan osalta komitean 10. ja 11. joulukuuta antamaa lausuntoa ja ottaa huomioon myös ne keskeiset muutokset, jotka esiteltiin maaliskuussa 1998 julkaistuissa asetusehdotuksissa. Komitea näkee että maaliskuussa 1998 annettu esitys on eräiltä kohdin jopa vaikeampi hyväksyä kuin heinäkuussa 1997 annettu esitys. Tämän vuoksi komitea esittää, että komissio jatkaa edelleen esityksen valmistelua ottaen huomioon tässä lausunnossa esitetyt tekijät. 2.2. Komitea tukee komission esitystä kiintiöjärjestelmän jatkamisesta, mutta komission tulisi antaa selkeämpi kuva siitä, mitä kiintiöjärjestelmälle tapahtuu 31. maaliskuuta 2006 jälkeen. Kiintiöjärjestelmällä ja lehmäpalkkiojärjestelmällä on suuri taloudellinen merkitys maidontuottajille. Lisäksi EU:n laajeneminen itään vaikuttaa tulevaan maitopolitiikkaan. Nykyinen esitys antaa paljon tilaa spekulointiin ja vaikeuttaa maidontuottajien ja teollisuuden pitkän tähtäimen suunnittelua. 2.3. Komission tulisi ottaa huomioon eräiden jäsenvaltioiden esille tuomat kiintiöongelmat alituotantoalueilla niin, että samanaikaisesti voitaisiin säilyttää unionin maitoalan vakaa markkinatilanne. 2.4. Komitean mielestä esitetty hinnanalennus sisämarkkinoilla on suuri, koska elintarvikkeiden hintatasosta ei käydä merkittävää keskustelua. Komitea katsoo, että komission esityksen painopiste on liiaksi kansainvälisen kilpailukyvyn saavuttamisessa, eikä eurooppalaisen maatalouden mallille jää toimintaedellytyksiä. Agenda ei ota riittävästi huomioon ympäristöystävällistä, monimuotoista ja kestävään kehitykseen perustuvaa maataloutta, joka samalla varmistaisi maanviljelijöiden kohtuullisen tulotason. 2.5. Komitean mielestä hinnanalennus tulisi kompensoida täysimääräisesti ja tasapuolisesti maidontuottajille. Hinnanalennuksesta kärsivät erityisesti epäsuotuisten, vuoristoalueiden ja sellaisten alueiden maidontuottajat ja meijeriteollisuus, jotka eivät pysty hyödyntämään maissisäilörehun tukea. Tämä vähentää työpaikkoja kyseisillä alueilla, jossa niiden tarve olisi suurin ja vaihtoehtoja muulle toiminnalle vähän. 2.6. Komitea ei ole vakuuttunut siitä, että tukihintojen alentaminen johtaisi kuluttajahintojen alentamiseen ja sitä kautta kulutuksen kasvuun. Komissiolla on oltava riittävän nopea ja tehokas seurantajärjestelmä. 2.7. Komitea katsoo, että komission esitys ei ratkaise niitä ongelmia, joilla komissio perustelee reformia erityisesti sisäisistä lähtökohdista. Perusteluissa mainittiin tuen jakaantuminen epätasa-arvoisesti keskittyen alueille ja tuottajille, jotka eivät ole kaikkein epäsuotuisimmassa asemassa. Tästä esimerkkinä on maissisäilörehutuki, joka kohdistuu erityisesti suotuisille alueille, kun taas alueille joissa ei voida kasvattaa maissia tai joiden ruokintajärjestelmä on erilainen, ei ole esitetty vastaavaa taloudellista painoarvoa sisältävää tukea. 2.8. Komitea vaatii, että maissisäilörehutukea vastaava tuki heinälle ja nurmelle tulee ulottaa niille alueille, joissa ei ilmasto-olojen tai maidontuotantojärjestelmän vuoksi voida hyödyntää maissisäilörehun tukea. Maitotalouden kestävän kehityksen turvaamiseksi on kiinnitettävä erityistä huomiota eri karkearehujen keskinäisiin hintasuhteisiin. Tämä erityisongelma korostuu erityisesti pohjoisilla ja muilla epäedullisilla alueilla, jossa nurmen heikko kilpailukyky korostuu viljaan verrattuna. Sekä maissiin, nurmeen että muuhun kuin viljasta valmistettuun karkearehuun perustuvan maidontuotannon tasapuolinen kannattavuus on turvattava. Luxemburgin huippukokouksen päätökset edellyttävät näitä ratkaisuja. 2.9. Komitea ei ole vakuuttunut siitä, että esitys toteuttaa komission tavoitteen markkinajärjestelmän yksinkertaistamisesta. Eräät esitetyt yksityiskohdat edellyttävät monimutkaisia hallinnollisia järjestelmiä. 2.10. Komitea haluaa erityisesti korostaa maitoa EU:n suurimpana yksittäisenä maataloustuotannon osa-alueena. Maidontuotantoa on kaikilla alueilla ja sen merkitys korostuu epäsuotuisilla alueilla useimmissa Euroopan maissa. 3. Erityishuomiot 3.1. Kiintiöjärjestelmä 3.1.1. Jäsenvaltioiden näkemykset kiintiöjärjestelmästä poikkeavat toisistaan merkittävästi. Kiintiöjärjestelmän lakkauttamista kannattavat pääasiassa maat, joilla maidontuotannon rakenne ja luontaiset olosuhteet ovat suotuisat ja viennillä on suuri merkitys. Tähän ryhmään kuuluvat osittain myös maat, joilla kansallisesti tarkasteltuna maito-omavaraisuus on alijäämäinen. Kiintiöjärjestelmän säilyttämistä taas puoltavat maat, joiden maidontuotannon rakenne tai luontaiset olosuhteet heikentävät kilpailukykyä. Kiintiöjärjestelmän puolustajat arvioivat, että kiintiöiden vapauttaminen lisäisi tuotantoa erityisesti edullisilla alueilla epäedullisten kustannuksella. Lisääntynyt tuotanto alentaisi hintoja, mikä vaikeuttaa kaikkien tuottajien ja erityisesti epäsuotuisten alueiden tuottajien tilannetta, jotka joutuvat erityisiin vaikeuksiin. 3.1.2. Kiintiöjärjestelmään liittyy myös EU:n suunniteltu laajeneminen. On huomattava, että uusilla jäsenmailla on mahdollisuus lisätä maidontuotantoa huomattavasti nykyisestä uuden teknologian ja tuotantomenetelmien käyttöönoton myötä. Lisäksi hinta-asetelmat ovat edulliset uusien jäsenmaiden tuotannon kasvattamiseen. Mikäli kiintiöt poistettaisiin ja hinnat laskisivat, saattaisi nykyisten jäsenmaiden olla vaikea vastata tähän kehitykseen. Tällä saattaisi olla markkinoiden tasapainoa häiritsevä vaikutus. 3.1.3. Komissio esittelee eurooppalaisen maatalouden mallin, joka poikkeaa suurimpien kilpailijoidemme lähestymistavasta. Esitettyyn malliin sopii maltillinen kehitys tuotannon volyymin ja sen myötä myös hintojen vakauden suhteen. Vaikka kiintiöjärjestelmässä on heikkouksia, on se pitänyt markkinatilanteen vakaana. Maitosektorin menojen osuus EU:n maatalousbudjetista on alentunut merkittävästi. 3.1.4. Komissio esittää kiintiön ja lehmäpalkkion kytkemistä toisiinsa virtuaalilehmämallin kautta. Tällä kytkennällä voi olla myös kiintiön nykyistä taloudellista arvoa vahvistava vaikutus. Alhaisen keskituotostason maat pitävät virtuaalilehmämallia epäoikeudenmukaisena. Maidontuotantoa kehittävät tuottajat, jotka haluavat hankkia kiintiöitä käyttöönsä, ovat epätietoisia siitä, kannattaako kiintiöitä ja sen myötä tulevia lehmäpalkkioita hankkia Agenda-kaudella vai odottaa sen päättymistä. Tähän liittyvä epävarmuus olisi poistettava. 3.1.5. Komitea kannattaa lisäkiintiötä vain, jos markkinatilanne antaa siihen mahdollisuuden. Tällä edellytyksellä komitea kannattaa komission esitystä nuorille tuottajille suunnattavista erityisjärjestelyistä esimerkiksi kiintiön lisäyksenä, mutta komitean mielestä vuoristoalueille suunnattu lisäkiintiö ei ole vastaavasti epäsuotuisten alueiden kannattavuutta parantava tuki, kuten maissisäilörehun tuki. Komission tulisi löytää ratkaisut eräiden jäsenmaiden esille ottamiin kiintiökysymyksiin lähinnä sisäisin järjestelyin siten, ettei markkinoiden vakautta heikennetä koko EU:n alueella. 3.1.6. Komitea kannattaa edellä esitetyt näkökohdat huomioon ottaen kiintiöjärjestelmän jatkamista vuoteen 2006, koska kiintiöjärjestelmän merkitys markkinoiden ohjailussa on osoittautunut tärkeäksi ja toimivaksi. 3.2. Hinnanalennus 3.2.1. Komissio esittää neljässä portaassa tehtävää 15 %:n tukihintojen ja 17 %:n ohjehinnan alentamista, mikä on jyrkempi kuin heinäkuussa 1997 esitetty 10 %:n hinnanalennus. Komissio perustelee muutosta maitotuotteiden kilpailukyvyn paranemisella ja sillä, että maitokiintiöitä lisätään ja maissisäilörehutukea jatketaan. Lisäksi unionin laajeneminen tekee entistä tarpeellisemmaksi uuden markkinajärjestelyn, johon sisältyy myös hinnan lasku, joka saattaa tulevaisuudessa mahdollistaa joidenkin tuotteiden viennin jopa ilman tukitoimia. 3.2.2. Komitea on joulukuussa 1997 antamassaan lausunnossa tukenut kilpailukyvyn parantamiseen tähtääviä tavoitteita sillä edellytyksellä, että maidontuottajien tulot vakautetaan ja maidontuotantoa voidaan jatkaa kaikkialla EU:ssa, etenkin epäsuotuisilla ja vuoristoalueilla. Nyt annettu hinnanalennusesitys yhdessä kompensaation kanssa ei täytä komitean aiemman lausunnon edellytyksiä erityisesti epäsuotuisten ja vuoristoalueiden maidontuottajien tulojen vakauttamisen osalta. Komitean mielestä suoraa tulotukea on lisättävä. Jos neuvosto tulisi asettuneeksi komission ehdottaman järjestelmän kannalle (hinnanalennus, lehmäkohtaiset korvaukset, kiintiöiden nosto), hinnanalennuksen täysimääräinen kompensaatio olisi välttämätöntä. 3.2.3. Komitea uskoo, että hinnanalennus ei lisää kulutusta. Monissa maissa maitotuotteiden kulutus on korkea, eikä erityisesti perustuotteiden hintajoustoa juuri ole. Komitean mielestä hintojen alentaminen kohdistuu lähinnä maidontuottajiin, ja erityisesti sisämarkkinoilla siitä hyötyy ensisijaisesti kauppa. Tältä osin komission tulisi antaa lisänäyttöä hinnanalennuksen vaikutuksesta markkinoihin ja kulutukseen. 3.2.4. Hintojen alentaminen helpottaa uusien jäsenmaiden liittymistä unioniin. Jäsenyyttä hakevien maiden maataloustuotteiden hinnat ovat kauttaaltaan selvästi nykyisiä jäsenmaita alempia. Nyt esitetty maataloustuotteiden merkittävä hintojen alentaminen ja sen vain osittainen kompensaatio jättää säästöjä myös uusien jäsenmaiden liittymiseen tarvittaville järjestelyille. Komitean mielestä EU:n laajeneminen ei saa tapahtua nykyisten jäsenmaiden maatalouden kustannuksella. EU:n laajeneminen on pystyttävä hoitamaan esitetyn tiukan budjettisuunnitelman puitteissa. 3.2.5. Hintojen alentamisen tavoite on parantaa EU:n maitotuotteiden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla. Nämä hinnat eivät vastaa edes edullisimpien maiden tuotantokustannuksia. Komitean mielestä komission ehdottaman suuruinen hinnanalennus ei ole riittävästi perusteltavissa. Lisäksi on syytä epäillä, saavutetaanko ehdotetun kaltaisella hinnanalennuksella todellakin reformiin liittyvät tavoitteet. On tärkeää parantaa EU:n maitotuotteiden kilpailukykyä kansainvälisillä markkinoilla, mutta samalla on muistettava, että noin 90 % EU:n maidontuotannosta jää sisämarkkinoille. Unionin suuret sisämarkkinat ratkaisevat maitosektorin kannattavuuden. 3.3. Kompensaatio 3.3.1. Komissio esittelee tilakohtaisen lypsylehmistä maksettavan peruspalkkion ja lisäpalkkion sekä lypsylehmistä myönnettävän naudanlihapalkkion kompensoimaan hintojen laskua. Komitean mielestä kompensaation on oltava kaikille maatiloille täysimääräinen ja pysyvä. 3.3.2. Komitean mielestä EU:n keskituotokseen suhteutettu lypsylehmistä maksettava peruspalkkio on teknisesti oikeudenmukainen tapa kompensoida tilakohtaisesti maidon hinnan laskua, mikäli kompensaatiota ei voida maksaa yksinkertaisemmin maidon hintana. Komitea ei hyväksy sitä, että tätä kaikille tulevaa kompensaatiota ei ole nostettu viime heinäkuun esityksestä, vaikka maidon hinnan alentaminen on suurempi. 3.3.3. Komitean mielestä komissio on menetellyt oikein salliessaan lypsylehmien lisäpalkkion maksun jäsenvaltioittain valinnaisesti joko eläin- tai pinta-alatukina. Tältä osin uusi ehdotus poikkeaa heinäkuussa 1997 annetusta esityksestä. Kukin jäsenvaltio voi tietyissä rajoissa maksaa suoria tukia parhaaksi katsomallaan tavalla. Kyse olisi tällöin maatalouspolitiikkojen asteittaisesta siirtämisestä takaisin jäsenvaltioiden vastuulle. Tämä tulisi varmasti näkymään kilpailun vääristymisenä jäsenvaltioiden välillä sekä niiden sisällä alueiden kesken, mikä olisi täysin yhtenäismarkkinoiden periaatteen vastaista. 3.3.4. Pinta-alatuen pysyvän laitumen ehto ei määritelmänsä vuoksi sovellu kaikkien jäsenmaiden olosuhteissa käytettäväksi, joten siltä osin komitea esittää määritelmään sisällytettäväksi myös "tilapäisen laitumen". Tällaisia olosuhteita on erityisesti pohjoisilla viljelyalueilla, missä nurmet on uusittava säännöllisesti määrävuosivälein lyhyen kasvukauden ja routavaurioiden vuoksi. 3.3.5. Komissio esittää lehmänlihan hinnan alentamisen kompensoimiseksi lypsylehmistä maksettavaa palkkiota ja kansallisesta lihakirjekuoresta maksettavaa lisätukea. Lypsylehmäpalkkion käänteinen verrannollisuus lehmien keskituotokseen on komitean mielestä keinotekoinen tapa hakea oikeudenmukaista tukea lihan hinnan alentamiselle. Komitean mielestä komission tulisi pyrkiä löytämään yksinkertaisempi järjestelmä, joka oikeudenmukaisemmin kytkee tuen tilalta myytyyn lehmänlihan määrään. Komitea tukee komission esitystä lisätuen jakamisesta kansallisesti tarkoituksenmukaisimmalla tavalla laskennallisten lehmien tai pinta-alan perusteella ottaen huomioon edellisen kohdan pysyvän laitumen ehtoihin esitetyt korjaukset. Komitea ei kuitenkaan hyväksy sitä, että tukea on leikattu heinäkuun 1997 esitykseen verrattuna. 3.3.6. Komissio on esittänyt, että sekä maidon että lihantuottajat saavat osittaisen kompensaation maissisäilörehutuen jatkosta. Komitean mielestä maissivyöhykkeen ulkopuolisten alueiden karkearehulle on luotava tukijärjestelmä, joka tekee maissivyöhykkeen ulkopuolisen karkearehun hinnan kilpailukykyiseksi tuetun maissin kanssa. Ratkaisu tähän saattaisi löytyä esimerkiksi korottamalla kansallista kirjekuorta. Tämä on välttämätöntä maitotuotteiden avoimessa kilpailussa, sillä rehukustannus on merkittävin osa maidontuotannon kustannusta. Komission on ratkaistava eräillä epäsuotuisilla alueilla esiintyvä erityisongelma rehujen hintasuhteissa, jossa lehmien karkearehun hinta on jäänyt yhteisön viljan hintaa merkittävästi korkeammaksi. Näihin epäsuotuisiin alueisiin kuuluvat pohjoiset alueet, korkeat ja matalat vuoristoalueet sekä eräät toisentyyppiset alueet, jollaisia on useimmissa tuottajajäsenmaissa ja joissa säilörehumaissin tuotantoon perustuvat voimaperäiset karjankasvatusmenetelmät eivät ole mahdollisia. 3.3.7. Komitean mielestä vuoristoalueille esitetty lisäkiintiö, johon ei sisälly palkkio-osuuksia, ei ole oikeudenmukainen kompensaatio maissisäilörehutuen säilymisestä. Lisäkiintiö kohdistuu kannattavuusongelmista kärsiville äärialueille, jotka hakevat maidontuotannolleen ensisijaisesti kannattavuutta parantavia elementtejä tuotannon vähenemisen estämiseksi. Komitea ei pidä vuoristoalueelle suunnattua "lisätyötä huonommalla palkalla" vastaavana kompensaationa maidon hinnan alentamisesta, kuin on säilörehutuki suotuisilla maissialueilla. 3.4. Muut erityishuomiot 3.4.1. Komitea suhtautuu mielenkiinnolla komission esittämään jäsenmaille annettuun vapauteen tiettyjen palkkioiden osalta. Komitea näkee hyvänä ottaa paremmin huomioon tietyt alueet ja erityispiirteet. Tämä ei kuitenkaan saa johtaa siihen, että maidontuottajien tuista saatuja tuloja tullaan asteittain leikkaamaan kansallisesti tämän hajautetun mallin kautta tai että järjestelmä muodostuu kilpailua vääristäväksi tekijäksi. 3.4.2. Komitea pitää hyvänä komission esittelemää maatalouden eurooppalaista mallia. Nyt esitetyssä uudistuksessa esiintyy kuitenkin ristiriitaisuuksia mallin tavoitteiden kanssa, siksi komitea epäilee esityksen toimivuutta saavuttaa asetetut perustavoitteet. Kuinka Euroopassa voidaan sovittaa yhteen kansainvälisesti kilpailukykyinen ja alhaisella tukitasolla toimiva maatalous ja samalla ylläpitää monipuolisia perinteitä edustavat ympäristöystävälliset tuotantomenetelmät? Lisäksi tämän kaiken tulee komission mielestä tapahtua viljelijöiden tulotaso turvaten. Eurooppalainen vähittäiskauppa vaatii myös elintarviketeollisuudelta ja tuottajilta jatkuvasti lisäarvotekijöitä, mutta kustannuksista keskusteltaessa uhataan tuonnilla maailmanmarkkinoilta alhaiseen hintaan. Komitean mielestä komission on mahdotonta tavoitella samanaikaisesti kaikkea. Komitean mukaan EU:n tulee maailman suurimpana maidontuotantoalueena puolustaa määrätietoisesti maatalouden eurooppalaista mallia, joka tukeutuu pääosin perheviljelmiin ja jossa alueen maatalous on sopeutettu kunkin alueen olosuhteisiin kestävällä tavalla tavoitteena tuottaa turvallisia elintarvikkeita ja säilyttää maatalouden ja maaseudun elinvoima ja monimuotoisuus. 3.4.3. Komitea katsoo, että Euroopan unionin tulee maitotuotealan YMJ:n uudistuksen avulla pystyä säilyttämään markkinaosuutensa maitotuotteiden kaupassa niin Euroopassa kuin kansainvälisesti. Jotta Euroopan maitotuotealan tulevaisuudennäkymiä voitaisiin vahvistaa, nykyinen maitotuotteiden markkinajärjestely tulee tehdä alan YMJ:n uudistuksen avulla taloudellisesti joustavaksi. Tavoitteena tulee erityisesti olla maitotuotteiden viennin lisääminen ilman vientitukia siten, että raaka-aineiden hintaa alennetaan (marginaalimäärien osalta). 4. Johtopäätökset 4.1. Komitean mielestä maaliskuussa 1998 esitetty maitotuotealan uudistus sisältää edelleen yksityiskohtia, joiden työstämistä on jatkettava, koska nykyinen ehdotus ei ole riittävä maitosektorin tulevaisuuden turvaamiseksi. Komitean mielestä ehdotusta ei voida hyväksyä esitetyssä muodossa, koska se ei täytä Luxemburgin Eurooppa-neuvoston päätöksiä eikä komission itsensä asettamia yleisiä tavoitteita Agenda 2000:lle. Komitea vaatii, että maidontuottajien tulojen menetys kompensoidaan 100 %:sti. 4.2. Komitea katsoo, että jos uudistus toteutetaan ehdotuksen mukaisena, se aiheuttaisi tuottajien ansiotason riippuvuutta suorista tuista, joiden pysyvyyttä ei voi taata ainakaan kahdesta syystä: suorista tuista johtuvat budjettimenot; käsitteen "virtuaalilehmä" käyttöönotto tarkoittaa itse asiassa, että suoria tukia maksetaan tuotetun maidon määrän mukaan. Bryssel 9. syyskuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () EYVL C 170, 4.6.1998, s. 38 60.