Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla"



Virallinen lehti nro C 089 , 19/03/1997 s. 0027



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto sosiaalisen vuoropuhelun kehityksestä yhteisön tasolla" (97/C 89/12) Komissio päätti 24. syyskuuta 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiainjaosto antoi lausuntonsa 13. tammikuuta 1997. Esittelijänä oli Jan Jacob van Dijk. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. tammikuuta 1997 pitämässään 342. täysistunnossa (tammikuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 78 ääntä puolesta, 50 vastaan, ja 20 pidättyi äänestämästä. 1. Yleistä 1.1. Komitea on tyytyväinen, että komissio on laatinut tämän tärkeän ja valaisevan tiedonannon. 1.2. Komissio keskittyy tiedonannossa työnantajien ja työntekijöiden yhteydenpidon kaikkiin muotoihin Euroopan tasolla. 1.3. Tiedonannossa ei sanota mitään talous- ja sosiaalikomitean asemasta. Jäsenvaltioiden yhteiskunnallisten ja ammattijärjestöjen edustajista koostuva neuvoa-antava TSK on osa Euroopan yhteisöjen toimielinjärjestelmää (). 1.3.1. TSK:n asema määritetään perustamissopimuksessa seuraavasti: "Neuvoston tai komission on kuultava komiteaa tässä sopimuksessa määrätyissä tapauksissa. Nämä toimielimet voivat kuulla komiteaa aiheellisiksi katsomissaan tapauksissa. Komitea voi antaa lausuntoja myös omasta aloitteestaan tapauksissa, joissa se katsoo sen aiheelliseksi." () 1.3.2. Talous- ja sosiaalikomiteaa on kuultava lähestulkoon kaikkien sellaisten asioiden yhteydessä, joilla voi olla yhteiskunnallisia tai taloudellisia vaikutuksia; poikkeuksen muodostaa talous- ja rahaliitto (). Käytännössä talous- ja sosiaalikomiteaa kuitenkin normaalisti kuullaan. 1.3.3. Tulevaisuudessa komitea voi vain vahvistaa tätä tärkeää tehtävää, joka on ilmaus todellisesta taloudellisesta ja yhteiskunnallisesta demokratiasta. 1.3.4. Talous- ja sosiaalikomitean kokoonpano heijastaa yhteiskunnassa tapahtuneita muutoksia. Komitea varmistaa näin talous- ja yhteiskuntaelämän järjestäytyneiden toimijoiden ja yhteisön toimielinten väliset yhteydet. 1.3.5. TSK:n kytkeminen yhteisön päätöksentekoprosessiin on välttämätöntä demokratian perusperiaatteiden kannalta varsinkin silloin, kun päätöksentekijät eivät edusta kaikkia niitä, joita päätös koskee. TSK odottaa "perustamissopimusten vartijalta" eli komissiolta, että se tekee kaikkensa, jotta komitealta pyydetään lausuntoja myös tällaisissa tapauksissa. 1.4. Tällä tiedonannolla komissio haluaa aloittaa keskustelun voidakseen tehdä konkreettisia ehdotuksia vuoden 1997 alkupuolella. Keskustelua ohjatakseen se esittää joitakin kysymyksiä. Komitea vastaa omalta kannaltaan tärkeisiin kysymyksiin. 1.5. Komissio erottaa kansalaiskeskustelun yhteiskunnallisesta vuoropuhelusta. Ensimmäisen kohdalla komissio päättää, mitä järjestöjä kuullaan, kun taas yhteiskunnalliseen vuoropuheluun osallistuvat järjestöt päättävät itse, kuka osallistuu keskusteluihin. Keskusteluiden tuloksellisuuden vuoksi on suotavaa antaa mahdollisimman monen yhteiskunnallis-ammatillisesti vaikuttavan eurooppalaisen etujärjestön osallistua tähän keskusteluun. TSK on äskettäin esittänyt mielipiteenään, että tärkeimpien talous- ja yhteiskunta-alojen edustajat (joihin TSK laskee ilman muuta pk-yritykset) on otettava soveltuvasti mukaan tähän prosessiin (). 1.6. Lausunnossa poiketaan komission tiedonannon rakenteesta. Komitean mielestä näin tehdään paremmin oikeutta työmarkkinaosapuolten moninaisille Euroopan tason yhteydenpitomahdollisuuksille. Näitä mahdollisuuksia kuvataan seuraavaksi lyhyesti kiinnittäen huomiota ennen kaikkea työmarkkinaosapuolten ja komission asemaan ja rooliin. 1.6.1. Yleisten huomautusten jälkeen komitea käsittelee ammattien välistä yhteiskunnallista vuoropuhelua (josta käytetään myös nimeä Val Duchessen sosiaalinen vuoropuhelu). On kyse komission aloitteesta vuodesta 1985 lähtien käydystä vuoropuhelusta. Komissio määrää kokousten esityslistan yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa. Komissio on vastuussa sihteeristöstä ja johtaa kokouksia osallistuvien työmarkkinaosapuolten pyynnöstä. Tällä hetkellä neuvotteluihin osallistuvat Euroopan ammatillinen yhteistyöjärjestö (EAY), Euroopan teollisuuden ja työnantajajärjestöjen liitto (UNICE) ja julkisten yritysten Euroopan keskusjärjestö (CEEP). 1.6.2. Lausunnon toisessa osassa käsitellään sosiaalipoliittisessa pöytäkirjassa määrättyjä menettelytapoja. Ensimmäisessä vaiheessa (3 artikla) komissio päättää, mitä järjestöjä kuullaan pohdittaessa yhteisön toiminnan mahdollista suuntaa. Toisessa vaiheessa (4 artikla) työmarkkinaosapuolet sopivat keskenään, kenen kanssa ne haluavat neuvotella. Komissiolle tiedotetaan neuvotteluista ja se tarjoaa kokouspalveluja, mutta sen tehtävät jäävät siihen. Työmarkkinaosapuolet pitävät komission ajan tasalla neuvottelujen etenemisestä. 1.6.3. Kolmannessa osassa käsitellään alakohtaista yhteiskunnallista vuoropuhelua. Sillä tarkoitetaan työmarkkinaosapuolten välisiä alakohtaisia neuvotteluja. Komissio kutsuu kokoukset koolle ja on vastuussa sihteeristöstä. Neuvottelut käydään sekakomiteoissa tai epävirallisissa työryhmissä. 1.6.4. Lausunnon neljännessä osassa komitea käsittelee neuvoa-antavia komiteoita. Komiteat on muodostettu kolmikantaperiaatteella: komissio kuulee kansallisten viranomaisten, kansallisten työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen edustajia tulevaa politiikkaa tai toimenpiteiden toteuttamista koskevissa asioissa. 1.6.5. Lopuksi komitea käsittelee lausunnossaan pysyvää työllisyyskomiteaa. Komitea on kokoonpanoltaan ainutlaatuinen: komission, neuvoston sekä työnantaja- ja työntekijäjärjestöjen edustajat keskustelevat siinä työmarkkinapoliittisista toimenpiteistä Eurooppa-neuvoston puheenjohtajiston johdolla. 1.6.6. Sen jälkeen komitea käsittelee vielä yhteiskunnallisen vuoropuhelun laajentamista sellaisten maiden järjestöihin, jotka eivät ole vielä EU:n jäseniä, sekä vuoropuhelukäsitteen levittämistä eurooppalaisten työntekijöiden ja työnantajien keskuuteen. 1.7. Komissio mainitsee alueellisen tason rajan ylittävän yhteiskunnallisen vuoropuhelun vain ohimennen. Tällä hetkellä on aloitettu yksittäisiä Eures-ohjelmaan kuuluvia kokeiluhankkeita. Lisäksi komissio ei mainitse ollenkaan tietyille kohderyhmille suunnattua yhteiskunnallista vuoropuhelua. 1.8. Tärkeä kysymys eurooppalaisesta yhteiskunnallisesta vuoropuhelusta käytävissä neuvotteluissa on edustavuus. Mitkä järjestöt voidaan katsoa edustaviksi? Komitean mielestä etujärjestön on täytettävä seuraavat neljä edellytystä: 1) edustavan eurooppalaisen järjestön on oltava laajalle levinnyt Euroopan unionissa. Tämä tarkoittaa, että sillä tulee olla asianomaisella, relevantilla tasolla neuvotteluja käyviä jäsenjärjestöjä vähintään kolmessa neljäsosassa EU-maista ja sen on pyrittävä vaikuttamaan kaikissa EU-maissa, 2) eurooppalaisella järjestöllä on oltava jäsenjärjestöjensä valtuutus neuvotella Euroopan tasolla, 3) kaikilla eurooppalaiseen järjestöön kuuluvilla järjestöillä joko itsellään tai niiden jäsenjärjestöillä on oltava valta neuvotella jäsenvaltioissa ja niiden täytyy voida soveltaa jäsenvaltioissa Euroopan tasolla tehtyjä sopimuksia kansallisten käytäntöjen ja tapojen mukaisesti, 4) eurooppalaisen järjestön tulee muodostua järjestöistä, joita pidetään jäsenvaltiossaan edustavina. 1.9. Edustavuuskysymystä seuraa vielä toinen keskustelun arvoinen asia. Nimittäin mikäli työmarkkinaosapuolet tarjoavat sopimusta komissiolle ja pyytävät sitä tekemään ehdotuksen neuvoston päätökseksi, voidaan esittää kysymys, saavuttaako sopimus riittävää määrää työntekijöitä ja työnantajia edustavia järjestöjä ottaen huomioon, että työmarkkinaosapuolet voivat valita neuvottelukumppaninsa itsenäisesti. Kysymykseen ei voida antaa tiettyä lukumäärää vastaukseksi. Olennaista on kuitenkin, että kysymykseen vastatessa kukin edustava, kohdassa 1.8. mainitut kriteerit täyttävä järjestö saa halutessaan osallistua neuvotteluihin asianomaisella, relevantilla neuvottelutasolla. 2. Useiden ammattialojen sosiaalinen vuoropuhelu 2.1. Unicen, CEEP:n ja EAY:n, väliset neuvottelut aloitettiin vapaaehtoisesti ns. Val Duchesse -neuvotteluissa. Näissä neuvotteluissa päästiin lopulta 21 yhteiseen näkemykseen. 2.2. Sosiaalipoliittisen pöytäkirjan soveltamista koskevassa talous- ja sosiaalikomitean lausunnossa puhuttiin jo sopivasta tuesta yhteiskunnalliselle vuoropuhelulle. Mikäli työmarkkinaosapuolet tätä haluavat, ne voivat tavoitella riippumattoman sihteeristön perustamista (). Tämä vahvistaa työmarkkinaosapuolten itsenäisyyttä. 2.3. Merkittävä on kysymys sosiaaliseen vuoropuheluun osallistujista. Komissio toteaa oikeutetusti, ettei se "voi nimetä osallistujia yhteiskunnallisen vuoropuhelun komiteaan ja vetoaa työmarkkinaosapuoliin itseensä, jotta ne vahvistaisivat sosiaalista vuoropuhelua varmistamalla, että kaikki asiaankuuluvat näkökohdat ovat edustettuina". 2.3.1. Komitea on asiasta samaa mieltä. Työmarkkinaosapuolten välisissä vapaaehtoisissa neuvotteluissa osapuolten on päätettävä itse, kenen kanssa ne keskustelevat tai neuvottelevat. Komissiolla ei ole osuutta asiaan. 2.3.2. Tilanne on toisenlainen, kun komissio pyytää lausuntoa omista ehdotuksistaan tai kun työmarkkinaosapuolet ovat tehneet sopimuksen ja esittävät sen komissiolle pyytäen sitä tekemään päätösehdotuksen neuvoston hyväksyttäväksi. Asiaa käsitellään uudelleen tuonnempana. 3. Sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen mukainen sosiaalinen vuoropuhelu 3.1. Komissio on jo aiemmin julkaissut tiedonannon sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen soveltamisesta. Komitea antoi siitä lausunnon marraskuussa 1994 (). Tässä lausunnossa komitea palaa joihinkin näkökohtiin, joita komission kannattaa sen mielestä tarkastella edelleen. Viimeisin kehitys ja saadut kokemukset on otettava huomioon asiaa käsiteltäessä. 3.2. Sosiaalipolitiikkaa koskevaa pöytäkirjaa käsittelevän komission tiedonannon jälkeen tässä asiakirjassa kuvattuja menetelmiä on muunnettu useita kertoja (). 3.3. Näiden kokemusten pohjalta on osoittautunut, että komission työmarkkinaosapuolille varaama kuuden viikon määräaika komission kysymyksiin vastaamiseksi on liian lyhyt. 3.3.1. Edellä mainitussa lausunnossaan komitea ehdotti määräajan pidentämistä kahdeksaan viikkoon tuoden samalla esiin, että myös komission olisi varattava itselleen kahdeksan viikon määräaika (). Määräajasta voidaan poiketa painavista syistä. 3.4. Komitean mielestä työmarkkinaosapuolet voivat tiedottaa TSK:lle ja Euroopan parlamentille neuvottelujen edistymisestä. Mikäli työmarkkinaosapuolet pääsevät sopimukseen ja sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 4 artiklan nojalla esittävät sen komissiolle pyytäen sitä tekemään esityksen neuvostolle, niiden on ilmoitettava, mihin oikeudelliseen välineeseen ne sillä pyrkivät. Neuvoston asemana on tutkia, ovatko sopimuksen allekirjoittaneet järjestöt tosiasiallisesti edustavia. Komissio voi tehdä valmistelutyön sitä varten. Sen jälkeen neuvosto ja Euroopan parlamentti voivat päättää, hyväksyvätkö vai hylkäävätkö ne tehdyn sopimuksen. Ne eivät saa muuttaa sopimuksen sisältöä. Se loukkaisi työmarkkinaosapuolten itsenäisyyttä. EP:llä on oikeus antaa lausunto tehdystä sopimuksesta, jolloin se voi esittää mielipiteitään edustavuudesta. 4. Alakohtainen sosiaalinen vuoropuhelu 4.1. Emun kolmannen vaiheen voimaantulon jälkeen eurooppalaisten neuvottelujen merkitys kasvaa, etenkin alakohtaisesti. Siten myös alakohtaisen yhteiskunnallisen vuoropuhelun strateginen merkitys kasvaa. Komission ehdotuksia on tarkasteltava siinä valossa. 4.1.1. Taloudellisen yhdentymisen ja rahaliiton vaikutukset näkyvät itse asiassa voimakkaimmin alakohtaisella tasolla. Niitä ovat etenkin toiminnan uudelleen käynnistämisriskit, sijoittamis- ja uudelleensijoittamiskysymykset sekä työpaikkojen laatua ja määrää koskeva kehitys. 4.2. Alakohtaisen yhteiskunnallisen vuoropuhelun kehittämistä ajatellen voidaan turvautua EHTY:stä saatuihin kokemuksiin. On erityisesti varmistettava, että EHTY-järjestelmän päättymisen jälkeen perustetaan vastaavia rakenteita alakohtaisen yhteiskunnallisen vuoropuhelun jatkamiseksi. 4.3. Työntekijöiden ja työnantajien väliset alakohtaiset neuvottelut käydään Euroopan tasolla sekakomiteoissa ja epävirallisissa työryhmissä. Ensin mainitut nivoutuvat Euroopan unionin yhteiseen politiikkaan. Jälkimmäisillä on siihen löyhempi suhde. 4.4. Komissio nimeää näihin neuvotteluihin osallistuvat eurooppalaiset järjestöt. Ne nimittävät kansallisten järjestöjen neuvotteluedustajat. 4.5. Komission mielestä jotkin sekakomiteat ja työryhmät ovat "institutionalisoituneet" liikaa. 4.5.1. Alakohtaisen yhteiskunnallisen vuoropuhelun kehittämiseksi entisestään on tarkasteltava useita näkökohtia. Tehokkuus on tärkeä näkökulma, samoin on otettava huomioon panos, joka voidaan antaa eurooppalaisen työsuhdejärjestelmän parantamiseen. Tehokkuuden kustannukset on myös otettava huomioon, mutta se ei saa olla ainoa harkintaperuste. 4.5.2. Komitean mielestä sekakomiteoiden ja epävirallisten työryhmien kokouksissa on tähdättävä tuloksiin. (Alakohtaisen) yhteiskunnallisen vuoropuhelun kehittämisen kannalta on kuitenkin tarpeen neuvotella säännöllisesti. Molemminpuolinen luottamus voi syntyä ja säilyä vain sillä tavalla. 4.5.3. Mikäli komissio haluaa kehittää Euroopan tason työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua edelleen, mihin perussopimuksen 118 b artikla sen velvoittaa, työmarkkinaosapuolten käytössä on oltava riittävästi varoja näitä neuvotteluja varten. 4.5.4. Rakenteita ja työtapoja on voitava tarkastella edelleen kriittisesti. Kielipalvelut ovat merkittävä menoerä. Alakohtaisen yhteiskunnallisen vuoropuhelun tulee olla tehokasta ja hyvin suunnattua. Kielipalvelut maksavat, mutta ne ovat välttämättömiä menestyksekkäälle yhteiskunnalliselle vuoropuhelulle. 4.6. Sekakomiteoiden ja epävirallisten työryhmien toimintaa ei saisi rajoittaa pelkästään sosiaaliasioihin, vaan se olisi laajennettava koskemaan myös talouskysymyksiä, jotka ovat tärkeitä ao. alan kehitykselle. Työllisyysvaikutusten pitäisi olla merkittävä keskustelunaihe alakohtaisessa yhteiskunnallisessa vuoropuhelussa. 4.6.1. Siitä syystä komitea arvioi komission tavoin, ettei pääosasto V saisi olla yksin vastuussa alakohtaisesta yhteiskunnallisesta vuoropuhelusta. Muut politiikalle suunta antavat pääosastot olisi liitettävä keskusteluun nykyistä tiiviimmin. Niillä olisi näin velvollisuus kysyä työmarkkinaosapuolten kantaa kaikkien yhteiskunnallis-taloudellisia kysymyksiä koskevien ehdotustensa käsittelyn alkuvaiheessa. 4.6.2. Komitea toivoo kuitenkin, että työmarkkinaosapuolten kuulemista koskeva pääosastojen toimivalta määriteltäisiin selkeästi. Komitea ehdottaa, että pääosasto V koordinoi alakohtaiseen yhteiskunnalliseen vuoropuheluun liittyvää työskentelyä ja kannustaa muita pääosastoja kuulemaan työmarkkinaosapuolia tärkeissä yhteiskunnallis-taloudellisissa kysymyksissä. 4.7. Komissio haluaa käynnistää tutkimuksen vuoropuheluun osallistuvien työmarkkinaosapuolten järjestöjen edustavuudesta. Komitea ihmettelee, miksei komissio ole vielä muotoillut selkeitä perusteita järjestöjen edustavuuden mittaamiseksi, perusteet on määriteltävä ennen kuin tutkimus voidaan aloittaa. Tässä yhteydessä komitea viittaa edellä kohdassa 1.8 esittämiinsä edellytyksiin. 4.8. Komitea katsoo, että (alakohtaisen) yhteiskunnallisen vuoropuhelun kantavuutta on laajennettava huomattavasti. Yhteiskunnallisen vuoropuhelun kehittäminen on tärkeää, jotta myös eri aloille saataisiin yhteiskunnallinen ulottuvuus. Osallistuvilla järjestöillä on tässä asiassa merkittävä rooli. Alakohtaisen yhteiskunnallisen vuoropuhelun on rajoituttava alaa koskeviin asioihin. 4.8.1. Komission ehdotus sekakomiteoiden jäsenmäärän pienentämisestä on ristiriidassa vuoropuhelun kantavuuden laajentamistoiveen kanssa. Sekakomiteat vaikuttavat sopivilta aloilla, joilla on erityinen rakenne ja joita varten on luotu erityisiä eurooppalaisia alakohtaisia toimintalinjoja. Epäviralliset työryhmät tuntuvat sopivan alakohtaiseen vuoropuheluun, kun on kyse säännöshankkeista. Siitä on jo saatu huomattavia tuloksia. 5. Ammattien väliset neuvoa-antavat komiteat 5.1. Tämänhetkiset neuvoa-antavat komiteat ovat: siirtotyöläisten sosiaaliturvaa käsittelevä neuvoa-antava komitea, työntekijöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevä neuvoa-antava komitea, ammatillista koulutusta käsittelevä neuvoa-antava komitea, työturvallisuutta, -hygieniaa ja -terveyttä käsittelevä neuvoa-antava komitea, miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevä neuvoa-antava komitea, Euroopan sosiaalirahaston komitea. 5.2. Nämä neuvoa-antavat komiteat on muodostettu kolmikantaperiaatteella. Naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia käsittelevää neuvoa-antava komiteaa lukuun ottamatta niissä on edustajia kaikista jäsenvaltioista niin työntekijöiden, työnantajien kuin valtiovallankin puolelta. 5.3. Neuvoa-antavien komiteoiden tehtävänä on antaa neuvoja komissiolle erityisiä poliittisia toimia valmisteltaessa ja tarvittaessa auttaa sitä toteuttamaan tehtyjä päätöksiä. 5.4. Komissio katsoo työmarkkinaosapuolten tavoin, että siirtotyöläisten sosiaaliturvaa ja työntekijöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevät neuvoa-antavat komiteat voitaisiin yhdistää. Komitea kannattaa tätä näkemystä. 5.5. Neuvoa-antavien komiteoiden ja sosiaalipoliittisessa pöytäkirjassa sekä ko. pöytäkirjan toimeenpanoa koskevassa komission tiedonannossa määrättyjen menettelytapojen välinen suhde on merkittävä kysymys. 5.5.1. Komitea ehdottaa seuraavaa menettelyä. Komission tapana on kutsua neuvoa-antavat komiteat koolle vain silloin, kun niiltä halutaan konkreettinen ehdotus. Komitean mielestä neuvoa-antavia komiteoita on kuultava aiemmin. Neuvoa-antavat komiteat voisivat näin osoittaa ongelmia ja kertoa, kuinka niitä voidaan käsitellä Euroopan tasolla. Komissio aloittaisi sen jälkeen sosiaalipolitiikkaa koskevassa sopimuksessa ja ko. sopimuksen toimeenpanoa koskevassa tiedonannossa määrätyt menettelyt. 5.6. Komitea on huolestunut joidenkin neuvoa-antavien komiteoiden, etenkin ESR:n komitean nykyisestä toiminnasta. 6. Pysyvä työllisyyskomitea 6.1. Pysyvä työllisyyskomitea on kokoonpanoltaan ainutlaatuinen elin. Siinä on työmarkkinaosapuolten ja komission edustajien lisäksi neuvoston edustajia. 6.2. Komissio pohtii, miten tämän komitean nykyinen toimintatapa voidaan säilyttää entisellään. Se on erityisen huolestunut siitä, ettei komiteassa keskustella vakavasti, sekä siitä, että yksinomaan puheenjohtajisto vastaa komitean päätelmistä. 6.3. TSK on ilmoittanut useasti toivovansa, että Euroopan työllisyysongelmia ratkotaan konkreettisesti. Pysyvällä työllisyyskomitealla on erityisasema tällä alalla, koska sen kokoonpano on ainutlaatuinen ja siinä on työmarkkinaosapuolten ja komission edustajien lisäksi myös neuvoston edustajia. Yleisesti ottaen TSK on samaa mieltä siitä, että pysyvän työllisyyskomitean asemaa olisi parannettava nykyisestä. 6.4. Komissio huomauttaa aiheellisesti, että hallitustenvälisen konferenssin asiaa koskevat tulokset on otettava huomioon. Asiasta on jo tehty useita ehdotuksia, joissa pyritään yleisesti kasvattamaan työllisyyspolitiikan merkitystä. 6.5. Riippumatta siitä, mikä asema pysyvälle työllisyyskomitealle annetaan tarkistetussa sopimuksessa Euroopan unionista, komitea myöntää, että komissio on oikeassa arvioidessaan, että talous- ja työllisyyspolitiikka on koordinoitava nykyistä paremmin. Yleisesti ottaen TSK kannattaa näkemystä, jonka mukaan sosiaalisten, taloudellisten ja poliittisten näkökulmien erottaminen toisistaan on keinotekoista. 6.6. Siksi komission olisi selvitettävä joka vuosi työmarkkinaosapuolille seuraavan vuoden talouspoliittiset linjaukset. 6.7. Pysyvän työllisyyskomitean toimintatavan parantamiseksi komissio ehdottaa, että perustetaan sihteeristö, joka avustaa komiteaa sen työssä. 7. Yhteiskunnallinen vuoropuhelu ja unionin laajentuminen 7.1. Tällä hetkellä sosiaaliseen vuoropuheluun voivat osallistua vain jäsenvaltioiden järjestöt. Koska se vaikuttaa myös Eta-maihin, niidenkin järjestöjä kutsutaan neuvotteluihin. Liittymistä anoneiden Välimeren maiden ja EU:hun assosioituneiden Keski- ja Itä-Euroopan maiden järjestöt eivät voi ottaa osaa neuvotteluihin. 7.2. Ottaen huomioon, että nämä maat saattavat liittyä EU:hun, komitea katsoo, että ne voitaisiin kutsua mukaan neuvotteluihin tarkkailijoina. Tämän tulisi toteutua ainakin siinä vaiheessa, kun jäsenyysneuvottelut kyseisen hakijamaan kanssa alkavat. 7.2.1. Viimeaikojen poliittinen ja sosiaalinen epävakaus osoittavat selvästi, että yhteiskunnallisen vuoropuhelun rakenteiden luomista on viipymättä nopeutettava jäsenyyteen pyrkivissä KIE-maissa. Sellaiset rakenteet ovat osa demokraattisten rakenteiden ja järjestäytyneen edunvalvonnan perustamista. TSK esitti kantansa vuonna 1996 lausunnoissaan aiheista "Yleiseurooppalainen liikennekonferenssi ja yhteiskunnallinen vuoropuhelu Matkalla Kreetasta Helsinkiin" ja "Valkoinen kirja Unionin sisämarkkinoihin liittymisen valmistelu: Keski- ja Itä-Euroopan assosioidut maat" (). 7.2.2. TSK on tyytyväinen siihen, että komissio ilmoittaa tiedonannossaan olevansa valmis auttamaan EU:n työmarkkinaosapuolia kehittämään siteitä ja käytännön yhteistyötä KIE-maiden vastaavien elimien kanssa. 7.2.3. Yhteiskunnallisen vuoropuhelun rakenteiden luomisessa kiinteät rakenteet eivät vaikuta ratkaisevilta. Työtavat voivat vaihdella tai toiminta voi olla väliaikaista tai aihekohtaista, kunhan tulokset ovat riittävän sitovia. Työmarkkinaosapuolet pitäisi ottaa mukaan valittuihin hankkeisiin tai konkreettiseen yhteistyöhön, etenkin kun niiden etu on suoraan kyseessä, esimerkiksi byrokraattisuutta vähentävien toimien ja ammattitaidon parantamisen yhteydessä. 7.2.4. Tällaiset neuvoa-antavat elimet vaikuttavat välttämättömiltä assosiointisopimuksia neuvoteltaessa. Komitean painostuksesta joihinkin sopimuksiin on lisätty yhteinen julistus, joka antaa assosiointineuvostolle mahdollisuuden perustaa neuvoa-antava elin. Kaikkien assosiointisopimusten mukaan voidaan periaatteessa perustaa tämäntyyppinen elin, joka koostuu TSK:n jäsenistä ja heitä vastaavista KIE-maiden edustajista. Tämäntyyppiset elimet olisi kirjattava myös kaikkiin muihin yhteistyö- ja kumppanuussopimuksiin. 7.3. Phare-ohjelman yhteydessä toteutettavat yhteiskunnallista vuoropuhelua koskevat hankkeet ovat erityisen tärkeitä KIE-maiden työmarkkinaosapuolten välisten yhteyksien kehittämiseksi ja vakiinnuttamiseksi. Aiemmin näistä hankkeista ei neuvoteltu riittävästi työmarkkinaosapuolten kanssa. Varojen käytön nykyistä tarkemman kohdentamisen ja tehostamisen varmistamiseksi on välttämätöntä kuulla työmarkkinaosapuolia erityisohjelmia laadittaessa. Tämän vuoksi olisi myös varmistettava, että pääosastot I ja V tekevät nykyistä kiinteämpää yhteistyötä. 8. Vuoropuhelun kantavuus 8.1. Komissio toteaa, että vuoropuheluun osallistuvien järjestöjen jäsenet eivät tunne riittävästi vuoropuhelun tuloksia ja että tämä kaventaa vuoropuhelua pitkällä aikavälillä. 8.2. Komitea yhtyy tähän käsitykseen. Mahdollisimman laaja kaikupohja on välttämätöntä yhteisötason yhteiskunnallisen vuoropuhelun onnistumiselle. Komitea esittää seuraavat suositukset, joissa se erottaa kaksi tasoa toisistaan: järjestö- ja jäsentason. 8.3. Järjestötasolla kantavuutta voidaan laajentaa antamalla järjestöille lupa osallistua täysivaltaisesti tapaamisiin, joissa käydään yhteiskunnallista vuoropuhelua. (Alakohtaiseen) yhteiskunnalliseen vuoropuheluun osallistuvien määrää ei siis tule pienentää, sillä se olisi vastoin komission pyrkimystä laajentaa yhteiskunnallista vuoropuhelua. 8.4. Osallistuvien järjestöjen olisi itse parannettava tiedotusta jäsenilleen. Toimintaan ryhdytään usein vasta, kun tulokset voidaan havaita suoraan työpaikalla. Kansallisen tason työmarkkinaosapuolia olisi tuettava niiden pyrkimyksissä levittää tietoa yhteiskunnallisen vuoropuhelun menetelmistä ja tuloksista, jotta avoimuus lisääntyisi jäsenvaltioissa. 8.5. On toivottavaa, että järjestöjen jäsenten tietämystä sosiaalisesta vuoropuhelusta kehitettäisiin hyödyntämällä tehokkaasti Firenzessä sijaitsevaa Euroopan työsuhdekeskusta. Tätä keskusta, jonka kautta voidaan tavoittaa hyvin laajalti yhteiskunnallisia osapuolia, pitäisi kehittää inhimillisten voimavarojen ja suunniteltujen toimien kannalta mainittua tehtävää varten. Pääosasto X ja sen tiedotuspisteet sekä Euroopan elin- ja työolojen kehittämissäätiö ovat myös tärkeitä. Bryssel, 29. tammikuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () Euroopan unionin perustamissopimuksen 195 artikla. () Euroopan unionin perustamissopimuksen 198 artikla. () Talous- ja sosiaalikomiteaa tulee kuulla perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti. Komiteaan viitataan tarkemmin seuraavien perustamissopimuksen pääalojen kohdalla: työllisyys- ja sosiaalipolitiikka (118, 118 a, 49, 121, 54 ja 125 artikla), koulutus ja ammatillinen koulutus (126 ja 127 artikla), sisämarkkinat (100 ja 100 a artikla), maatalous (47 artikla), palvelut (63 artikla), liikenne (75 artikla), verot (99 artikla), kansanterveys (129 artikla), kuluttajansuoja (129 a artikla), Euroopan laajuiset verkot (129 d artikla), teollisuus (130 artikla), taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus (130 b ja 130 d artikla), tutkimus ja teknologinen kehittäminen (130 i ja 130 o artikla) sekä ympäristö (130 s artikla). Perustamissopimuksessa mainitaan myös, että TSK:ssa on erityisjaostoja sopimuksen "pääalueita" varten, "ainakin" maatalousjaosto ja liikennejaosto. () TSK:n 10. heinäkuuta 1996 antama lausunto ehdotuksesta neuvoston päätökseksi kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pk-yritysten hyväksi, EYVL N:o C 295, 7.10.1996, s. 6. () TSK on puoltanut tätä lausunnossaan sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan toimeenpanoa koskevasta komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille COM(93) 600 final kohta 3.4.3.1. Lausunto hyväksyttiin komitean täysistunnossa 24. marraskuuta 1994. () Lausunto sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan toimeenpanoa koskevasta komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille COM(93) 600 final. () Kesällä 1994 komitealta pyydettiin lausuntoa työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan monikansallisissa yrityksissä. Vuonna 1995 käytiin neuvotteluja, joissa päädyttiin lopulta sopimukseen vanhempainlomasta. Samana vuonna pyydettiin lausuntoa todistustaakan kääntämisestä. Tällä hetkellä neuvotellaan epätyypillisistä työsuhteista. () Ks. lausunto sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan toimeenpanoa koskevasta komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille COM(93) 600 final. kohta 3.4.3.1. () EYVL N:o C 204, 15.7.1996, s. 96; EYVL N:o C 30, 30.1.1997, s. 59 LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Käsittelyssä hylättiin seuraavat, vähintään yhden neljäsosan annetuista äänistä saaneet muutosehdotukset. Kohta 1.5 Muutetaan kohta 1.5 kuulumaan seuraavasti: "Komissio erottaa kansalaisten kanssa käytävän vuoropuhelun yhteiskunnallisesta vuoropuhelusta. Ensimmäisen kohdalla komissio päättää, mitä järjestöjä kuullaan. TSK kehottaa komissiota ottamaan näihin neuvotteluihin mukaan kaikki järjestöt, joilla on taloudellinen ja/tai sosiaalinen rooli. Yhteiskunnallisen vuoropuhelun tapauksessa vuoropuheluun osallistuvat järjestöt päättävät itse, kuka osallistuu neuvotteluihin. Neuvottelujen tuloksellisuuden vuoksi on olennaisen tärkeää antaa mahdollisimman monen yhteiskunnallis-ammatillisesti vaikuttavan eurooppalaisen etujärjestön osallistua tähän keskusteluun. TSK on äskettäin esittänyt mielipiteenään, että tärkeimpien talous- ja yhteiskunta-alojen edustajat (joihin TSK laskee ilman muuta pk-yritykset) on otettava soveltuvasti mukaan tähän prosessiin (1). Samoin mukaan on otettava sellaiset maanviljelijöiden, liikkeenharjoittajien, osuuskuntien sekä vapaiden ammattien harjoittajien edustajat, joiden etujärjestöt täyttävät kohdassa 1.8.1 mainitut edellytykset. (1) TSK:n 10. heinäkuuta 1996 antama lausunto ehdotuksesta neuvoston päätökseksi kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pk-yritysten hyväksi. EYVL N:o C 295, 7.10.1996, s. 6."Perustelu Käy ilmi muutosehdotuksen tekstistä. Äänestyksen tulos Jaa-ääniä:80, ei-ääniä: 87, tyhjiä: 16. Kohta 3.4 Poistetaan kolmas virke ja muutetaan sitä seuraavat kaksi virkettä kuulumaan seuraavasti: "Komissio tekee tarvittavan valmistelutyön. Sen jälkeen neuvosto voi päättää hyväksyykö vai hylkääkö se tehdyn sopimuksen. Se ei saa muuttaa sopimuksen sisältöä." Äänestyksen tulos Jaa-ääniä: 60, ei-ääniä: 77, tyhjiä: 23. Lisätään uusi kohta 4.5.5 seuraavasti: "TSK on huolestunut avoimuuden puutteesta sekakomiteoiden ja epävirallisten työryhmien kokousten osalta. Komitea ehdottaa, että kokouspöytäkirjat, joihin kirjataan tiivis ja kuitenkin kattava selonteko keskustelusta ja osallistujien kannanotoista, julkaistaan." Äänestyksen tulos Jaa-ääniä: 42, ei-ääniä: 91, tyhjiä: 24. Kohta 4.7, toinen virke Muutetaan kuulumaan seuraavasti: "Komitea tukee tätä ehdotusta ja ehdottaa, että komissio muotoilee selkeät perusteet järjestöjen edustavuuden mittaamiseksi ennen kuin tutkimus aloitetaan." Perustelu Sanomamme on tässä muodossa tarkempi. Äänestyksen tulos Jaa-ääniä: 39, ei-ääniä: 92, tyhjiä: 20.