Tämä on vieläkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon nykyiset energiaköyhyyden tasot. Energiaköyhyys on tilanne, jossa kotitalouksilla ei ole mahdollisuutta hankkia keskeisiä energiapalveluja, kuten jäähdytystä, kun lämpötilat nousevat, ja lämmitystä . Vuonna 2019 EU:n laajuisessa tutkimuksessa (2) noin 34 miljoonaa eurooppalaista ilmoitti, että he eivät voineet pitää kotiaan riittävän lämpimänä vuonna 2018, ja 6,9 prosenttia unionin väestöstä totesi, ettei heillä ole varaa lämmittää kotiaan riittävästi. Energiaköyhyyden seurantakeskus arvioi, että yli 50 miljoonaa Euroopan unionin kotitaloutta kärsii energiaköyhyydestä. Energiaköyhyys on näin ollen suuri haaste unionille. Vaikka sosiaalisella hinnoittelulla tai suoralla tulotuella voidaan tarjota välitöntä apua energiaköyhyydestä kärsiville kotitalouksille, vain kohdennetuilla rakenteellisilla toimenpiteillä, erityisesti energiaparannuksilla, voidaan tarjota kestäviä ratkaisuja.

Tämä on vieläkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon nykyiset energiaköyhyyden tasot. Energiaköyhyys on tilanne, jossa kotitalouksilla ei useissa tapauksissa matalien tulojen, energiamenojen käytettävissä olevista tuloista viemän suuren osuuden ja asunnon huonon energiatehokkuuden yhdistyessä ole mahdollisuutta hankkia keskeisiä energiapalveluja, jotka luovat perustan kohtuulliselle elintasolle ja terveydelle, mukaan lukien riittävä lämmitys, jäähdytys, valaistus ja sähkölaitteiden käyttöön tarvittava energia, kulloisessakin kansallisessa tilanteessa ja nykyinen sosiaalipolitiikka ja muut asiaankuuluvat politiikat huomioon ottaen . Vuonna 2019 EU:n laajuisessa tutkimuksessa (3) noin 34 miljoonaa eurooppalaista ilmoitti, että he eivät voineet pitää kotiaan riittävän lämpimänä vuonna 2018, ja 6,9 prosenttia unionin väestöstä totesi, ettei heillä ole varaa lämmittää kotiaan riittävästi. Energiaköyhyyden seurantakeskus arvioi, että yli 50 miljoonaa Euroopan unionin kotitaloutta kärsii energiaköyhyydestä. Energiaköyhyys ja liikkumiseen liittyvä köyhyys ovat näin ollen suuri haaste unionille. Vaikka tämän haasteen merkitys on tunnustettu unionin tasolla yli vuosikymmenen ajan erilaisilla aloitteilla, lainsäädännöllä ja suuntaviivoilla, unionin tasolla ei ole vakiomuotoista määritelmää energiaköyhyydestä tai liikkumiseen liittyvästä köyhyydestä, minkä vuoksi sen mittaamiseksi tarvittavia indikaattoreita on kehitettävä ottaen alueellinen ja paikallinen monimuotoisuus huomioon kaikilta osin, sillä vain kolmasosa jäsenvaltioista on ottanut käyttöön energiaköyhyyden maakohtaisen määritelmän. Näin ollen energiaköyhyydestä unionissa ei ole saatavilla läpinäkyviä ja vertailukelpoisia tietoja. Sen vuoksi olisi laadittava unionin tason määritelmä, jotta voidaan puuttua tehokkaasti energiaköyhyyteen ja mitata edistymistä jäsenvaltioissa. Vaikka sosiaalisella hinnoittelulla tai suoralla tulotuella voidaan tarjota välitöntä apua energiaköyhyydestä kärsiville kotitalouksille, vain kohdennetuilla rakenteellisilla toimenpiteillä, energiatehokkuus etusijalle -periaatteen soveltamisella ja uusien uusiutuvien energialähteiden käyttöönotolla, myös yhteisöjohtoisilla hankkeilla , erityisesti energia perus parannuksilla, voidaan tarjota kestäviä ratkaisuja ja torjua osaltaan energiaköyhyyttä tehokkaasti .