Alueiden komitean lausunto aiheesta "Lounais-Euroopan manneralue:yhteistyöalue eurooppalaisen aluesuunnittelun yhtenäisyyden takaamiseksi"

(97/C 379/11)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti 18. syyskuuta 1996 tekemänsä päätöksen antaa lausunto aiheesta "Lounais-Euroopan manneralue: yhteistyöalue eurooppalaisen aluesuunnittelun yhtenäisyyden takaamiseksi" ja määrätä lausunnon valmistelu valiokunta 2:n "Aluesuunnittelu Maatalous Metsästys Kalatalous Metsätalous Meri- ja vuoristoalueet" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 2:n kesäkuun 25. päivänä 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 181/97 rev., jonka esittelijä oli Marc Censi,

hyväksyi 17. ja 18. syyskuuta 1997 pitämässään 19. täysistunnossa (syyskuun 18. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Valtionrajat ylittävä voimakas seutuidentiteetti Euroopan piirissä

1.1. Ranskan keskiylängön pohjoispuolelta Pyreneiden niemimaan eteläosiin yltävällä Ranskan, Espanjan ja Portugalin seutuja käsittävällä Lounais-Euroopan manneraluekokonaisuudella on yhteisiä aluesuunnittelupiirteitä ja -mahdollisuuksia, jotka voidaan tiivistää seuraavasti:

1.2. Keskeinen strateginen sijainti Atlantin ja Välimeren välissä, niiden rannikoiden yhdistäjänä, mikä muodostaa todellisen haasteen unionin aluesuunnittelun yhtenäistämiselle. Tästä näkökulmasta Lounais-Euroopan manneralueen tunnustaminen omaleimaiseksi aluekokonaisuudeksi, joka sisältää mahdollisuuden kestävään ja tasapainoiseen kehitykseen, on välttämätöntä kehityserojen tasaamiseksi Atlantin ja Välimeren alueisiin nähden.

1.3. Nykyiset viestintärakenteet ovat aivan liian kehittymättömiä kaikilla aloilla niin pohjois-eteläsuunnassa kuin itä-länsisuunnassa, jotta Lounais-Euroopan manneralue voisi samanaikaisesti:

yhdistää Atlantin ja Välimeren rannikkoalueita yhtenäismarkkinoiden edellyttämällä tavalla, kun otetaan huomioon, että kyseisten markkinoiden toimivuus vaatii tällä hetkellä rannikoille ja Rhônen väylälle keskittyneiden liikenneruuhkien purkamista;

vähentää sisäistä eristyneisyyttään ja lokeroituneisuuttaan, jotta liikenneyhteydet paranisivat, eivätkä alueen seudut joutuisi sisämarkkinoilla kohtuuttoman syrjäiseen asemaan.

Nykyinen tilanne ei edistä liikennevirtojen välttämätöntä ohjautumista ympäristöystävällisiin liikennemuotoihin. Tästä näkökulmasta katsottuna on suosittava kaikkia sellaisia ratkaisuja, jotka edistävät yhdistelmäkuljetuksia.

1.4. Harvasta asutuksesta ja heikosta väestökehityksestä seuraa:

erityinen aluerakenne, joka voi sekä olla heikkous (julkiset palvelut ovat tästä näkökulmasta katsottuna kyseiselle aluekokonaisuudelle äärimmäisen tärkeä yhteinen asia) että tarjota uusia mahdollisuuksia Euroopassa vallitsevalle kaupungistumiselle; tässä mielessä Lounais-Euroopan manneralueen muodostavien seutujen tasapainottaminen muodostaa yhteisön aluesuunnittelulle valtavan haasteen;

merkittäviä mahdollisuuksia vaalia historia-, kulttuuri- ja luontoperinnön arvoa. Tämä tekijä, johon yleensä liittyy suhteellisen hyvin säilynyt ekologinen ympäristö, tarjoaa mahdollisuuksia kestävälle kehitykselle ja maisema-arvojen hyödyntämiselle, mikä puolestaan lisää kyseisten seutujen kiinnostavuutta uudella tavalla.

1.5. Näiden myönteisten tekijöiden ja maatalousalan merkittävän aseman valossa ei kuitenkaan saisi unohtaa, miten moniin toimialoihin YMP:n uudistus vaikuttaa ja että kysymys vesivaroista merkitsee manneralueen vyöhykkeille samalla kertaa sekä suurta haastetta että erityistä yhteistyön kehittämismahdollisuutta.

1.6. Teollisuus on usein yksipuolista ja sitä hallitsevat perinteiset alat eräiden nykyaikaisten huippualojen sijoittautumista lukuun ottamatta. Tästä näkökulmasta Lounais-Euroopan manneralueen eräiden seutujen yhteisenä haasteena on keskinäisen yhteistyönsä kehittäminen innovaatiokyvyn ja yrittäjyysajattelun lisäämiseksi.

1.7. Euroopan komissio on ottanut Lounais-Euroopan manneralueen erityispiirteet huomioon asiakirjassaan Eurooppa 2000+ siten osoittaen, että kansalliset laitokset ja yhteisön toimielimet tunnustavat vastedes Lounais-Euroopan manneralueen virallisesti eurooppalaisen aluesuunnittelun osaksi samalla tavoin kuin esim. Atlantin tai Välimeren alueen.

2. Rajanylittävän seutuyhteistyön vakiintunut alue

2.1. Lounais-Euroopan manneralueella on runsaasti esimerkkejä toimivasta alueiden ja/tai valtioiden välisestä seutuyhteistyöstä sellaisilla aloilla kuin kestävä kehitys, vesivoimavarat, perusrakenteet jne.

2.2. Tämän yhteistyön runsaus muodostaa jo sinänsä välttämättömän alkupääoman, mutta sitä on syytä edelleen monipuolistaa ja vahvistaa kokoamalla erilaiset yhteistyöhankkeet vastedes Lounais-Euroopan manneralue -käsitteen yhtenäisiin puitteisiin.

2.3. Lounais-Euroopan manneralueen puitteissa toteutettavan yhteistyön lujittamisen ansiosta kumppanuusalueet voivat evästää kokemuksillaan toistensa lisäksi myös unionin muita alueita. Voidaan nimittäin hyvin kuvitella, että vaikkei jokin alue kuulukaan Lounais-Euroopan manneralueeseen, sillä saattaa olla yhtymäkohtia kyseiseen alueeseen tietyissä aluesuunnitteluun liittyvissä asioissa kuten harvan asutuksen tai ekologisen kotiseutuperinnön hyödyntämisen alalla.

2.4. Neljän alueen (Aragonin, Extremaduren, Limousinin ja Keski-Pyreneiden) hiljattain järjestämä Lounais-Euroopan manneralueen seutukonferenssi konkretisoi ja lujitti yhteistyötä ja antoi käsityksen tulevaisuuden tavoitteista ja pyrkimyksistä: muodostaa Lounais-Euroopan manneralueesta Euroopan aluesuunnittelun yhteistyökohde.

3. Virallisen tunnustuksen saaminen Lounais-Euroopan manneralueelle yhteisön ja jäsenvaltioiden hallintoelimiltä

3.1. Ranskan, Espanjan ja Portugalin valtioiden Euroopan komissiolle Interreg II C -ohjelman puitteissa osoittamat aiekirjeet vahvistavat sen, mitä edellä on sanottu Lounais-Euroopan manneralueen merkityksestä Euroopan aluesuunnitteluyhteistyölle.

3.2. Alueiden komitea yhtyy kaikin puolin komitean valiokunta 1:n huhtikuun 18. päivänä 1997 hyväksymään lausuntoon aiheesta "Interreg II C -yhteisöaloite sekä paikallis- ja alueviranomaisten mahdollinen rooli", mutta pitää komission tiedonannon mukaisesti kuitenkin välttämättömänä, että valtakunnallista tasoa alemmille, aluesuunnittelun alalla toimivaltaisille laitoksille myönnetään ohjelmien hallinnoinnissa yhtä suuri vastuu kuin jäsenvaltioille ().

3.3. Alueiden komitea toivoo tässä yhteydessä, että alueiden komitean ja komission yhteisaloite johtaa vielä ennen vuoden 1997 loppua Lounais-Euroopan manneralueen seuduilla kerättyjen kokemusten ja käytäntöjen vaihtoa käsittelevän yhteistyöfoorumin järjestämiseen.

3.4. Tätä odotettaessa alueiden komitea pitää oikeaan osuvana komission päätöstä, jonka mukaan kukin alue voi erityisominaisuuksiensa mukaisesti kuulua kahden osaohjelman piiriin. Tämä tarkoittaa, että jos suurin osa Lounais-Euroopan alueista kuuluu luontevimmin oman manneralueensa aluesuunnittelun piiriin, eräät kyseiseen ohjelmaan osallistuvista alueista voivat tuntea yhtä lailla kiinnostusta Atlantin tai Välimeren vyöhykkeen ohjelmaan. Alueiden komitea ei pidä kahden ohjelman piiriin kuulumista ristiriitojen lähteenä vaan korostaa Interreg II C -ohjelman erinomaista sopeutuvuutta ja joustavuutta, joiden ansiosta unionin aluesuunnittelun monitahoiset ongelmat pystytään hyvin ottamaan huomioon.

3.5. Näiden lähestymistapojen yhtenäisyys ja täydentävyys heijastavat niin ikään välttämättömyyttä määrätä Lounais-Euroopan manneralueen Interreg II C -ohjelman tekninen hallinnointi yhteisen rakenteen vastuulle. Valtioiden ja alueiden rajanylittävät kysymykset ovat luonnostaan sellaisia, että niitä voidaan tutkia asianmukaisesti vain valtioiden ja alueiden rajanylittävän yhteistyön avulla. Tämä poistaa mahdollisuuden ohjelman viipalointiin toteuttamisvaiheessa kyseisten kolmen jäsenvaltion kesken.

4. Päätelmät

4.1. AK on pyrkinyt tässä lausunnossaan käsittelemään alueiden harvasta asutuksesta aiheutuvaa ongelmakenttää ja käyttää esimerkkinä Lounais-Euroopan manneraluetta, jonka seudut ovat toimineet määrätietoisesti nykyistä laajemman valtion ja alueiden rajanylittävän yhteistyön käynnistämiseksi.

Alueiden välisen uuden tasapainon löytäminen väestön ja toimintojen uudenlaisella jaolla,

vastapainon luominen keskittymiselle ja ylituotannolle taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseksi,

valtioiden ja alueiden välisen seutuyhteistyön kehittäminen sekä

toimivien käytäntöjen ja taitotiedon levittäminen

ovat AK:n erityisesti tukemia toimia.

Bryssel, 18. syyskuuta 1997.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Pasqual MARAGALL i MIRA

() EYVL C 244, 11.8.1997, s. 19