Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission keskusteluasiakirja - Komissio ja valtiosta riippumattomat järjestöt - Kumppanuuden lujittaminen"

(2000/C 268/15)

Komissio päätti 25. tammikuuta 2000 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta komission keskusteluasiakirjasta.

Talous- ja sosiaalikomitea päätti täysistunnossaan 26. ja 27. tammikuuta 2000 työjärjestyksensä 11 artiklan 4 kohdan ja 19 artiklan 1 kohdan nojalla asettaa alakomitean valmistelemaan kyseistä aihetta koskevan lausuntoluonnoksen.

Alakomitea antoi lausuntonsa 28. kesäkuuta 2000. Esittelijä oli Anne-Marie Sigmund.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 12. ja 13. heinäkuuta 2000 pitämässään 374. täysistunnossa (heinäkuun 13. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 92 ääntä puolesta ja 16 vastaan 21:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Keskusteluasiakirjassaan "Komissio ja valtiosta riippumattomat järjestöt - Kumppanuuden lujittaminen"(1) komissio tekee ehdotuksia yhteistyön tehostamiseksi mainittujen järjestöjen kanssa sekä tähän suunnattujen varojen käytön parantamiseksi. Komissio reagoi asiakirjallaan yleisen uudistusohjelman puitteissa myös sosiaalis-taloudelliseen rakennemuutokseen ja valtiosta riippumattomien järjestöjen kasvaneeseen merkitykseen. Sellaisten kansalaisjärjestöjen määrä, jotka ovat halukkaita ja kyvykkäitä osallistumaan eurooppalaiseen osallistuvan demokratian malliin, on kasvanut viimeksi kuluneiden 20 vuoden aikana oleellisesti, ja nämä järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajat korostavat aiheellisesti sitä lisäarvoa, jonka he voivat tuoda Euroopan rakennustyöhön. Tässä yhteydessä viitattakoon siihen, että talous- ja sosiaalikomitea antoi jo 10. joulukuuta 1997 lausunnon aiheesta "Yhteistyö hyväntekeväisyysjärjestöjen - talous- ja yhteiskuntaelämän toimijoiden - kanssa sosiaalialalla"(2) ja 28. tammikuuta 1998 lausunnon aiheesta "Komission tiedonanto yhdistysten ja säätiöiden tukemisesta Euroopassa"(3).

1.2. Viime vuonna komitea on käsitellyt järjestämänsä konventin(4) puitteissa laajasti järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan tehtävää ja panosta Euroopan rakentamisessa. Konventin valmisteluvaiheessa TSK antoi 23. syyskuuta 1999 lausunnon(5), jossa paitsi analysoidaan kansalaisyhteiskunnan historiaa myös käsitellään sen erityispiirteitä sekä sitä edustavien järjestöjen kriteereitä. Lisäksi lausunto sisältää ehdotuksia siitä, missä muodossa ja millä keinoin komitea voi parhaiten täyttää sille sopimuksissa annetun tehtävän toimia järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan foorumina. Tämän ensimmäisen lokakuussa 1999 yhteisön tasolla järjestetyn järjestäytynyttä kansalaisyhteiskuntaa käsitelleen konventin tulokset vahvistavat komitean merkityksen järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan institutionaalisena kohtauspaikkana. Myös komissio kehotti komiteaa tämän tapahtuman yhteydessä lisäämään oma-aloitteista työskentelyään tällä alalla.

1.3. TSK:n syyskuussa 1999 antaman lausunnon sisältämät ehdotukset on nähtävä tämän lausunnon oleellisina osina, ja tämä lausunto niiden jatkona. Tässä lausunnossa otetaan huomioon myös viime lokakuun konventin keskustelut sekä 28. huhtikuuta 2000 järjestetyn kansalaisyhteiskunnan edustajien kuulemistilaisuuden päätelmät.

1.4. Käsillä olevassa lausunnossa pyritään tarkastelemaan komission keskusteluasiakirjaa konventin aikana kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa sovittujen suuntaviivojen konkretisoinnin valossa, jota komitea oli toivonut. Tässä yhteydessä todettakoon, että TSK ei millään muotoa halua puuttua hyviksi todettuihin käytäntöihin. Komitean jäsenet haluavat kuitenkin täyttää velvollisuutensa järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajina perustamissopimuksen 257 artiklassa tarkoitetulla tavalla(6) ja ovat valmiit antamaan asiantuntemuksensa synergioiden luomiseen järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan ja yhteisön toimielinten välille. Koska TSK on ainoa EU:n toimielin, joka edustaa järjestäytynyttä kansalaisyhteiskuntaa kokonaisuudessaan, komitea on omiaan tuomaan hankkeeseen asianmukaista lisäarvoa.

1.5. Tästä syystä komitea keskittyy tässä lausunnossa analysoimaan komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen yhteistyöhön liittyviä periaate- ja sisältökysymyksiä. Komission keskusteluasiakirjassa lisäksi käsiteltyjä budjettikysymyksiä, eli varojen jakoa ja käyttöä, komitea kommentoi ainoastaan niiltä osin, kuin kyseessä on periaatteellisia ja lausunnon sisällön kannalta merkityksellisiä seikkoja.

2. Yleisiä huomioita

2.1. Komissio korostaa itse keskusteluasiakirjansa ja hallinnonuudistusehdotusten yhteyttä ja toteaa, että "ehdotusten on nivouduttava kiinteästi yleiseen hallinnonuudistukseen"(7). Komission pohdinnoissa valtiosta riippumattomien järjestöjen toiminnan helpottamisesta ja kuulemismenettelyn parantamisesta kysytään, miten avoimuutta ja tilintekovelvollisuutta voidaan vahvistaa sekä komission ja järjestöjen kumppanuutta ja keskinäistä koordinaatiota tehostaa.

TSK kannattaa komissiota sen pyrkimyksissä käytännön yhteistyössä todettujen puutteiden korjaamiseksi ja sellaisten toimien toteuttamiseksi, jotka lisäävät yhteistyön tehokkuutta. Näin komitea ymmärtää myös keskusteluasiakirjan otsikon.

2.1.1. TSK kiittää komission keskusteluasiakirjan erinomaista otetta ja pitää sitä hyvänä ensimmäisenä askeleena kumppanuuspohjan parantamiseksi hallinnollisten keinojen avulla. Komissio on huomannut aivan oikein, että sen on uskottavuutensa säilyttämiseksi pikimmiten muutettava työperiaatteensa - tehokkuus, tilintekovelvollisuus, avoimuus, vastuu, palvelu - konkreettisiksi toimenpiteiksi. Euroopan kansalaiset ovat alkaneet suhtautua epäilevästi Brysselistä tuleviin ohjelmallisiin julistuksiin. Sanojen ja tekojen välinen kuilu on täytettävä. Tästä syystä komitea kannatta komission pragmaattista lähestymistapaa, jolla se pyrkii selkeiden rakenteiden luomisella helpottamaan ja parantamaan kansalaisten ja heidän edustajiensa osallistumismahdollisuuksia. Tämä pyrkimys vastaa täysin TSK:n tavoitteita, ja komitea tulee antamaan panoksensa, jotta Euroopasta muodostuu vapauden, turvallisuuden ja oikeudenmukaisuuden alue. Komitean mielestä tarvitaan kuitenkin vielä uudistuksia, joille on oltava asianmukaiset oikeudelliset ja hallinnolliset edellytykset, jotta osallistuva demokratia ja kansalaisläheisyys Euroopassa toteutuisivat täysin.

2.1.2. Yhtä tärkeää on kuitenkin myös rajata komission keskusteluasiakirjassa käsitellyt kysymykset niin selkeästi, ettei väärinkäsityksiä ja perusteettomia odotuksia pääse syntymään. Komission olisi siis pitänyt selkeästi ilmaista, että se aikoo tämän asiakirjan avulla ensisijaisesti organisoida kumppanuussuhteensa valtiosta riippumattomiin järjestöihin tehokkaammalla tavalla Euroopan tasolla, eikä suinkaan osallistua kansalaisvuoropuhelun määrittelyyn ja täytäntöönpanoon.

2.2. On ilmeistä, että työmarkkinaosapuolet ja eurooppalaiset valtiosta riippumattomat järjestöt ovat kukin omalla erikoisalallaan komission kuulemismenettelyn suosituimmat kumppanit, ja näin tulee olla vastakin. Tämä ei kuitenkaan tarkoita, etteikö tietyissä yksittäistapauksissa voisi olla tarpeen kuulla myös kansallisia tai jopa alueellisia tai paikallisia valtiosta riippumattomia järjestöjä, esimerkiksi jos kyseisten järjestöjen kokemukset voivat auttaa ratkaisujen löytämisessä ja jos vastaavaa järjestöä Euroopan tasolla ei (vielä) ole olemassa.

2.2.1. TSK kehottaa komissiota olemaan sulkematta kansallisia valtiosta riippumattomia järjestöjä, joilla ei vielä ole edustusta Euroopan tasolla, kategorisesti vuoropuhelun ja kuulemismenettelyn ulkopuolelle ja suosittelee ottamaan ne poikkeustapauksissa mukaan. Komitea pitää tässä yhteydessä erittäin tärkeänä, että valtiosta riippumattomat järjestöt luovat vahvat kansalliset organisaatiorakenteet. Näin muodostetaan "alhaalta ylös" -periaatteen mukaisesti tarvittavat edellytykset vahvoille eurooppalaisille verkostoille.

2.2.2. Komitea pitää silti tärkeänä, että sellaiset valtiosta riippumattomat järjestöt, jotka toivovat pääsevänsä kuulemismenettelyn piiriin, järjestäytyvät jäsenvaltioiden ja Euroopan tasolla ja tekevät keskenään yhteistyötä, esimerkiksi verkkoutumalla tai muodostamalla liittoja. Näin vuoropuhelu järjestöjen kesken ja EU:n toimielinten kanssa helpottuisi.

2.2.3. Tässä yhteydessä komitea toteaa, että komission tulisi edistää Euroopan tason järjestäytymisprosessia konkreettisella tavalla. Näin voitaisiin päästä keskusteluasiakirjassa esitettyyn tavoitteeseen valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa käytävän vuoropuhelun ja kuulemismenettelyn tehostamisesta.

2.2.4. Komitean mielestä komission on rahoituksen osalta välttämättä selkeästi luetteloitava kriteerit (riittävän edustava organisaatiorakenne, omarahoitus, jne.) ja menettelysäännöt (valtiosta riippumattomien järjestöjen pitkän aikavälin suunnitelmat mahdollistava monivuotinen budjettisuunnittelu, asianmukaiset hallinta- ja kontrollijärjestelmät sisältävät menetelmät säännöllisten tarkastusten ja arviointien suorittamiseksi jne.). Kaikissa olosuhteissa on varmistettava, että poliittiset syyt eivät pääse vaikuttamaan rahoitukseen. Komitea tulee antamaan aktiivisen panoksensa tällaisen luettelon laadintaan, johon on saatava mukaan myös valtiosta riippumattomat järjestöt. TSK pitää objektiivisten kriteerien mukaisesti toteutettua ja kontrolloitua rahoitusta tärkeänä myös siksi, että näin voidaan välttää tilanne, jossa eurooppalaiset valtiosta riippumattomat järjestöt antavat kaupallisten sponsoreiden tai kansallisten "painostusryhmien" rahoittaa toimintansa jatkumisen. Komissio voi siis toimillaan luoda edellytykset kumppaneidensa riippumattomuudelle tulevassa yhteiskunnallisessa vuoropuhelussa.

2.2.5. Yllä mainitun kriteerilistan puitteissa keskeisen merkityksen saa kysymys siitä, miten arvioidaan, onko valtiosta riippumattomien järjestöjen organisaatiorakenne riittävän edustava. Jos edustavuutta mitattaisiin pelkästään jäsenmäärällä, kansalaisyhteiskunnan periaatteet olisi käsitetty väärin. Kansalaisyhteiskunnan aloitteita syntyy usein siellä, missä ei (vielä) ole yleistä tietoisuutta jostain ongelmasta, kuten vuosia sitten ympäristöasioissa. Siksi valtiosta riippumattomat järjestöt asettuvat usein vähemmistöjen mandaatilla enemmistöä vastaan. Hyvä esimerkki löytyy myös ammattiliittoperinteestä: syntyaikoinaan ammattiliitot toimivat kylläkin yhteisen hyvän puolesta, vaikka jäsenmäärät olivatkin (vielä) alhaiset. Menemättä neuvottelujen ja kuulemisten edelle, komitea toteaa jo nyt, ettei järjestöjen edustavuutta arvioidessa saa käyttää pelkästään määrällisiä kriteerejä vaan myös laatukriteerit on otettava huomioon. Valtiosta riippumattomien järjestöjen riittävän edustava organisaatiorakenne ei siis tarkoita pelkästään korkeita jäsenlukuja, vaan siihen kuuluu myös kyky tuoda rakentavia ehdotuksia ja asiantuntemusta mukaan demokraattiseen vuoropuheluun ja päätöksentekoprosessiin.

2.3. Järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan osallistumismahdollisuuksia Euroopan tasolla koskevissa keskusteluissa mainitaan usein "kansalaisvuoropuhelu". Kuitenkin ilmaisun käyttäjien välillä vallitsee usein erimielisyys siitä, millä edellytyksillä, missä puitteissa, millä tavoitteilla ja kenen kesken kansalaisvuoropuhelua olisi käytävä. Eräät järjestöt ovat jo vaatineet oikeusperustan luomista kansalaisvuoropuhelulle. Komitean mielestä ensin olisi selvitettävä joitain peruskysymyksiä, etenkin tavoitteiden, sisällön, menetelmien ja organisaation suhteen.

2.3.1. Komitea tulee koko järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan institutionaalisena edustajana myös tässä yhteydessä osallistumaan rakentavasti yleisen keskustelun käynnistämiseen. Kansalaisvuoropuhelu on eurooppalaisen osallistuvan demokratiamallin edellytys, ja sille on komitean mielestä luotava ensiksi yleiset organisatoriset ja sisällölliset rakenteet ja sitä on kehitettävä edelleen siltä osin, kuin se jo on olemassa.

2.3.2. Hallitustenvälisestä konferenssista antamassaan lausunnossa TSK ehdotti perustamissopimuksen 257 artiklaa varten seuraavaa uutta sanamuotoa: "Komitea muodostuu järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan talous- ja yhteiskuntaelämää edustavista eri osapuolista." Komitea toivoo, että komissio suhtautuu sanamuotoon myönteisesti ja että hallitustenvälinen konferenssi hyväksyy ehdotuksen, jolloin (järjestäytyneestä) kansalaisyhteiskunnasta tulisi oikeudellinen käsite ja mahdolliset vielä avoimet kysymykset kansalaisvuoropuhelun osanottajista ratkeaisivat oikeudellisin perustein.

3. Valtiosta riippumattomat järjestöt

3.1. Viime vuosikymmenten aikana tapahtunut valtiosta riippumattomien järjestöjen nopea kehitys useilla elämänalueilla oli sekä edellytys poliittiselle tiedostamisprosessille ja huimalle sosiaalis-taloudelliselle kehityskululle, jota nämä järjestöt tavallaan peilaavat, että samalla sen seurausta. Koska prosessi on vielä täydessä käynnissä, valtiosta riippumattomien järjestöjen lopullinen määrittely tuskin onnistuu. Tämähän näkyy jo niiden nimityksessäkin, joka pelkästään osoittaa, etteivät ne ole valtiosta riippuvaisia. Siksi komitea kannattaa aloitteita, joissa pyritään positiiviseen määrittelyyn, esimerkiksi käyttämällä nimitystä "kansalaisyhteiskuntajärjestöt".

3.1.1. Valtiosta riippumattomien järjestöjen merkitys on yleisesti kasvussa, ja niiden tehtävät, vastuualueet ja toimivalta ovat kehittyneet merkittävästi. Monien järjestöjen tehtäväkenttä ohittaa jo nyt paikallistason, jolta ne ovat lähtöisin, ja käsittää vastedes koko yhteisötason. Tosiasia on, että historiansa, toimivaltansa ja rakenteensa ansiosta valtiosta riippumattomat järjestöt ovat yleensä lähtöisin ruohonjuuritasolta, ilmentävät jo sinällään kansalaisläheisyyttä ja ajavat osallistuvaa demokratiaa. Yhteistä niille niin ikään lienee yleensä huoli yhteiskunnan ja sen kaikkien osapuolien hyvästä.

3.1.2. TSK viittaa tässä yhteydessä siihen, että valtiosta riippumattomat järjestöt eivät edusta kaikkia järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan toimijoita. Kuten komitea totesi jo 29. syyskuuta 1999 antamassaan lausunnossa, muodostavat erityisesti työmarkkinaosapuolet järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan ytimen, joka on laajentunut jo mainitun kehityksen kautta käsittämään myös monia valtiosta riippumattomia järjestöjä. Yhteiset piirteet, jotka luetellaan komission asiakirjan kohdassa 1.2 eivät päde pelkästään näihin järjestöihin, kuten komissio itsekin myöntää. Myöskään järjestöjen keskinäisiä eroja ei ole otettu huomioon. Komitea viittaa jälleen syyskuussa 1999 antamaansa lausuntoon, erityisesti sen kohtiin 5-7.

3.1.3. Komissio korostaa, että "päätöksenteon legitiimiys EU:ssa perustuu ensisijaisesti jäsenvaltioiden kansalaisia edustavan EU-parlamentin olemassaoloon". Tähän TSK vastaa, että legitiimejä toimia yhteisössä ei voi rajoittaa yksin territoriaaliperiaatteelle ja edustukselliselle demokratialle ominaisille valintamekanismeille. Etenkin jos äänestysprosentti jää alhaiseksi, ilmenee enemmistöperiaatteen heikkous. Näin voi syntyä tapauksia, joissa edustajat saavat mandaattinsa annettujen äänten enemmistön perusteella, mutta tämä enemmistö voi olla laskennallisesti äänioikeutettujen vähemmistö. Tämä ei kuitenkaan estä näitä mandaatinhaltijoita katsomasta, että heidän legitiimiytensä perustuu (fiktiiviseen) absoluuttiseen enemmistöön. Komission mainitseman valittujen kansanedustajien demokraattisen legitiimiyden lisäksi legitiimin toiminnan perusteena voi olla myös nimitys asiantuntemuksen perusteella, joka koskee sekä TSK:n jäseniä että valtiosta riippumattomien järjestöjen edustajia. Tämä legitiimiys on nähtävä yhteydessä "kansalaisyhteiskunnan osallistumiseen perustuvan mallin" kehittämiseen ja vahvistamiseen politiikkojen muotoilussa, joka "sisältää myös mahdollisuuden vahvistaa luottamusta demokraattiseen järjestelmään ja luoda siten myönteisempi ilmasto uudistuksille ja innovaatioille"(8).

3.1.4. Osallistuva demokratia edellyttää, että ne osapuolet, joita lainsäädännöllinen toimenpide koskee, otetaan mahdollisimman aikaisessa vaiheessa mukaan keskusteluihin ja että heille annetaan tilaisuus vaikuttaa toiveillaan ja ajatuksillaan päätöksen muotoutumiseen. Juuri tämä periaate vastaa kansalaisyhteiskunnan osallistumiseen perustuvaa mallia, ja kansalaisyhteiskunta toteuttaa julkisella keskustelullaan jo nyt erästä kansalaisvuoropuhelun muotoa.

3.1.5. TSK:n jäsenet ovat kansalaisyhteiskunnan - kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason - järjestöjen jäseniä jäsenmaissaan, ja siten komitea on oleellinen osa tätä kansalaisyhteiskunnan osallistumiseen perustuvaa mallia.

4. Komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välisen kumppanuuden lujittaminen

4.1. Komissio korostaa keskusteluasiakirjassaan useampaan otteeseen erilaisia valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa harjoitettuja yhteistyömuotoja ja siten erilaisten yhteistyömenettelyjen tarvetta. Komissio tunnustaa kuitenkin päätelmissään "tarpeen toteuttaa aiempaa yhtenäisempi lähestymistapa sen suhteissa valtiosta riippumattomiin järjestöihin", ja pitää toivottavana, "että komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välisten suhteiden yleinen koordinointi kuuluisi jollekin monialaiselle yksikölle". Kun ajatellaan eri järjestöjen erilaisia työskentelytapoja ja toimialoja, tämän yksikön vastuuta ei pitäisi jaotella aiheittain vaan sen tulisi keskittyä ensisijaisesti koordinointiin ja tiedottamisen parantamiseen. Tällainen palvelupistekonsepti - esimerkiksi EU-ohjelmista tiedotettaessa tai auttavan käden ojentaminen tukia haettaessa, olisi tärkeä konkreettinen askel kohti "kansalaisten Eurooppaa".

4.1.1. Yksikön tehtävänä voisi myös a) olla siitä huolehtiminen, että kuulemisissa noudatettaisiin hyviksi havaittuja menettelytapoja. Tässä se voisi tukeutua vielä määriteltäviin yleisiin periaatteisiin. Ei saisi kuitenkaan unohtaa valtiosta riippumattomien järjestöjen eri toimialojen erityispiirteitä, niiden rakenteita ja siitä syntyviä tarpeita. Yksikkö voisi myös b) toimia avoimuuden hyväksi. Tällaista avoimuutta yhdistyksille ja säätiöille komitea vaati jo 28. tammikuuta 1998 antamassaan lausunnossa. Tämänkaltaisella laaja-alaisella tiedotus- ja koordinaatiohankkeella, johon myös kansallisilla valtiosta riippumattomilla järjestöillä pitäisi olla pääsy, komissio edistäisi merkittävästi demokraattisten kommunikaatiorakenteiden syntyä ja siten kansalaisläheisyyttä.

4.1.2. Tässä yhteydessä ja yleisestikin on tärkeää, että kuulemiset tapahtuvat sellaisin edellytyksin (erityisesti mitä tulee määräaikoihin, asiakirjojen kieliversioiden saatavuuteen ja tarvittaviin henkilöstöresursseihin), että eurooppalaiset valtiosta riippumattomat järjestöt pystyvät käyttämään yhteyksissä jäseniinsä "alhaalta ylös" -periaatetta ja takaaman avoimuuden, jota ne perustellusti komissioltakin vaativat. Osallistuvan demokratian käytännön soveltamisesta itse järjestöissä riippuu myös niiden kannanottojen uskottavuus.

4.2. Yhteistyötä leimaavat hallintotekniset näkökohdat, ja siksi kumppanuuden vahvistaminen edellyttää, että määritellään selkeästi, kenen kanssa komissio aikoo tulevaisuudessa olla yhteistyössä. Komissio aikoo tässä yhteydessä käyttää "kuulemiseen osallistuvien järjestöjen valinnassa omia perusteitaan" ja mainitsee näistä mm. seuraavat: "aiempi osallistuminen komiteoiden ja työryhmien toimintaan" ja "järjestöjen saavutukset jonkin erikoisalan neuvonantajana". Viimeksi mainitun kriteerin kohdalla saavutusten arvioinnin suorittaisi komission mukaan jälleen komissio itse. Heikentääkseen vaikutelmaa liian monoliittisesta valintamenettelystä komissio myöntää, että "käytäntö, jonka mukaan valtiosta riippumattomat järjestöt valitsevat edustajansa itse keskuudestaan, voi olla käyttökelpoinen vaihtoehto". Tämä on kuitenkin vain kuvitteellinen vaihtoehto, koska se ei koske valintaperusteita vaan pelkästään myöhempää valtiosta riippumattomien järjestöjen edustajien teknistä nimitysmenettelyä.

4.3. Komitea ei hyväksy valintakäytäntöä, joka tosiasiassa ei anna vasta perustetuille järjestöille kovin suuria mahdollisuuksia kriteerien täyttämiseksi ("aiempi osallistuminen komiteoiden ja työryhmien toimintaan"). Tällainen valintatapa toimii kansalaisyhteiskunnan olemusta vastaan, joka on ymmärrettävä prosessiksi eikä olotilaksi, ja se merkitsisi siten vallitsevan tilan luvatonta vaalimista, joka estäisi uusien järjestörakenteiden ja -organisaatiomuotojen tunnustamisen.

4.4. Vaikuttaa kuitenkin siltä, ettei komissio itsekään pidä tätä lopullisena ratkaisuehdotuksena, koska se jäljempänä avoimuuspyrkimysten yhteydessä kehottaa pohtimaan, "olisiko järjestöjen ja komission sovittava yhteisistä valintaperusteista". Kyseisten perusteiden tulisi joka tapauksessa olla puolueettomia, avoimia ja julkisia. Niiden määrittelyn tulisi sitä paitsi olla tulos prosessista, johon valtiosta riippumattomat järjestöt osallistuisivat.

4.4.1. Kuulemiset, joita komitea on suorittanut tämän lausunnon valmisteluvaiheessa, ovat osoittaneet, ettei valtiosta riippumattomien järjestöjen välilläkään ole yksimielisyyttä virallisen neuvonantajastatuksen ja erityisesti akkreditointijärjestelmän luomisesta. Komitea kehottaa komissiota tarkastelemaan perusteellisesti tällaisen järjestelmän etuja ja haittoja, erityisesti ottaen huomioon YK:n ja sen alajärjestöjen sekä Euroopan neuvoston käytännöt.

4.4.2. Riippumatta siitä, miltä perusteet valtiosta riippumattomien järjestöjen valitsemiseksi kuulemismenettelyn osapuoliksi tulevatkin näyttämään - joiden määrittelemiseen komitea erityisesti kuulemisia järjestämällä haluaa osallistua - komitea haluaa jo nyt painottaa, ettei valintamenettely saa johtaa kankeisiin kuulemisrakenteisiin ja -käytäntöihin. Tarvitaan ennen kaikkea avoimuutta ja hallinnollista selkeyttä, jotta eurooppalaisen kansalaisyhteiskunnan tuleva kehitys tulee täysin huomioon otetuksi. Valittujen järjestöjen luettelon on oltava julkinen, ja on luotava valitusinstanssi, jonka puoleen kaikki sellaiset valtiosta riippumattomat järjestöt voivat kääntyä, jotka tuntevat tulleensa perusteettomasti hylätyksi. Komission olisi perusteltava hylkäykset. TSK:ta olisi tämän menettelyn puitteissa joka tapauksessa kuultava.

4.5. Komissio voisi lisätä avoimuutta myös julkaisemalla säännöllisiä arviointiraportteja. Raportit tulisi toimittaa järjestöille, jotta ne voisivat ottaa niihin kantaa. Raporteissa tulisi vertailukelpoisen kontrollin ja tehokkaan valioanalyysin toteuttamiseksi tehdä säännöllisin väliajoin selkoa komission ja valtiosta riippumattomien järjestöjen välisen yhteistyön kehityksestä ja uusista saavutuksista. TSK onkin vaatinut tällaisia raportteja jo mainitussa 28. tammikuuta 1998 antamassaan lausunnossa.

4.6. Komitea painottaa vielä kerran, että komission olisi ilmaistava selvemmin, että nyt käsiteltävä - sinänsä positiivinen - yritys kumppanuuden lujittamiseksi ja kehittämiseksi koskee ainoastaan olemassaolevien kuulemismenetelmien hallinnollista ja sisällöllistä parantamista, ja että sen tarkoitus on siis ainoastaan valtiosta riippumattomien järjestöjen huomattavan alakohtaisen erityisasiantuntemuksen ja strategisen tiedon optimaalinen hyödyntäminen komission työssä eikä suinkaan suoralta kädeltä rakenteiden luominen kansalaisvuoropuhelulle yleensä.

5. Kansalaisvuoropuhelu

5.1. Tarve jonkinlaisen julkisen eurooppalaisen keskustelun käymiseksi kaikkien järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan osapuolten välillä on kehittynyt samaan tahtiin kuin kansalaisyhteiskunnan merkitys yhteisössä. Järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan tavoite "kansalaisvuoropuhelusta" demokraattisena ja julkisena mielipiteenmuodostusprosessina on selkeästi esitetty ja periaatteessa julkisesti hyväksytty. Vallitsee periaatteellinen yksimielisyys siitä, että Eurooppa tarvitsee lisää poliittista julkisuutta, että päätöksentekoprosessien olisi oltava avoimempia ja että on löydettävä keinoja palauttaa kansalaisten kiinnostus Eurooppaan. Tässä yhteydessä järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajilla on kansalaisia kohtaan erityinen vastuu ja välittäjän rooli.

5.1.1. Kuten komitea korosti jo syyskuussa 1999 antamassaan lausunnossa, komissio suunnittelee pitkällä aikavälillä itse rakentavansa Euroopan tasolla kansalaisvuoropuhelun, jonka tarkoituksena on täydentää jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa käytävää poliittista vuoropuhelua ja työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua(9). Tällöin on kuitenkin säilytettävä työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun erityispiirteet niin osapuolten toimivallan kuin tehtävien suhteen.

5.1.2. TSK:n mielestä komission tulisi kuitenkin ensiksi selventää eräitä kansalaisvuoropuheluun liittyviä käsitteitä. Komitea on tässä yhteydessä halukas tekemään valmistelevaa työtä yhdessä valtiosta riippumattomien järjestöjen kanssa ja sitä kautta luomaan pohjaa vuoropuhelulle.

5.1.3. Kansalaisvuoropuhelun tulisi komitean mielestä omata ainakin seuraavat piirteet(10):

- Kansalaisvuoropuheluun voivat periaatteessa osallistua kaikki järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan jäsenet (eli myös työmarkkinaosapuolet).

- Kansalaisvuoropuhelu ei korvaa eikä uhkaa työmarkkinaosapuolten välistä vuoropuhelua, jonka osapuolet yksinomaisine toimivaltuuksineen on selkeästi määritelty.

- Kansalaisvuoropuhelua voidaan käydä joko järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajien kesken tai sitten heidän ja yhteisön toimielimen välillä. Vuoropuhelu voi koskea horisontaalisia tai vertikaalisia aiheita, eli kyseessä voi olla yleinen tai alakohtainen vuoropuhelu.

- Kansalaisvuoropuhelu sisältää toiminnalleen tarpeelliset rakenteet. Sen pääkohteena on sosiaalis-taloudellinen ala(11), lukuun ottamatta kuitenkaan työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun piiriin kuuluvia näkökohtia. Lisäksi kansalaisvuoropuhelun piiriin kuuluvat ympäristö, kuluttajansuoja, kehitys, ihmisoikeudet, kulttuuri ja muut kansalaisyhteiskunnan kaikille organisaatiomuodoille tärkeät kysymykset.

- Kansalaisvuoropuhelun osapuolet ovat myös vastuussa siitä, että EU:n ulkopuoliset valtiot, etenkin hakijamaat, pääsevät tutustumaan järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan organisaatiorakenteisiin ja kommunikaatiomenetelmiin. Näitä maita on myös tuettava vastaavien rakenteiden luomisessa tai vahvistamisessa.

Tässä yhteydessä TSK kehottaa painokkaasti EU:n valtiosta riippumattomia järjestöjä tukemaan järjestäytyneen yhteiskunnan kehitystä hakijamaissa perustamalla yhteistyösuhteita, luomalla vaihto- ja kuulemismenetelmiä ja etenkin luomalla yleiseurooppalaisia verkostoja.

6. Loppuhuomioita

6.1. Vaikkei komissio omistakaan keskusteluasiakirjassaan "kansalaisvuoropuhelulle" omaa osiota, se kuitenkin eri kohdissa mm. aikoo "edistää kansalaiskeskustelun ja kansalaisyhteiskunnan kehitystä Euroopassa" ja toteaa, että komission on annettava valtiosta riippumattomille järjestöille mahdollisuus osallistua vuoropuheluun.

6.2. Jo mainituista syistä komitea pitää erityisen tärkeänä nyt jo määritellä selkeästi käsitteet: komission keskusteluasiakirjassaan käsittelemä viestintämuoto voidaan ja tulisikin toteuttaa kansalaisvuoropuhelun puitteissa, mutta se ei muodosta kansalaisvuoropuhelua sinänsä, jonka on oltava laajempi sekä instituutioiden että kansalaisyhteiskunnan puolella.

6.3. TSK muistuttaa uudelleen valmiudestaan täyttää tehtävänsä kansalaisvuoropuhelun puitteissa. Komitea ei pidä tehtävänään toimia kaikkien valtiosta riippumattomien järjestöjen puolestapuhujana eikä pakollisena väliasemana järjestöjen ja toimielinten välisissä suhteissa. Sen sijaan komitea haluaisi tämän julkisen keskustelun katalysaattorina toimia Euroopan unionin kehityksen puolesta sellaisten periaatteiden pohjalta kuin vapaus, demokratia sekä ihmisoikeuksien ja perusoikeuksien kunnioittaminen. Komitean jäsenet ovat järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan intressien välittömiä edustajia, mikä takaa, että tämä kehitys tapahtuu kansalaista lähellä ja moniarvoisen ja osallistuvan demokratian puitteissa. Komitea tulee omasta puolestaan toimimaan sen hyväksi, että kansalaisvuoropuhelu tuo Eurooppaan sellaisen poliittisen julkisuuden, joka luo avoimuutta eikä pelkästään mahdollista osallistumista vaan suorastaan edellyttää sitä. Näin komitea pyrkii luomaan synergiaa kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja yhteisön toimielinten välille ja tehokkaasti täydentämään näiden pyrkimyksiä kansalaisläheisen Euroopan hyväksi.

6.4. Komitea on täysin tietoinen siitä, ettei se voi vaikuttaa jäsentensä nimitykseen, joka kuuluu läheisyysperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioille. Tästä syystä yksi komitean painopisteistä on kehittää sopivia menetelmiä, joiden avulla se voi saada mukaan toimintaansa enemmän yhteisön tasolla järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan edustajia, ja käynnistää kasvavan prosessin puitteissa konkreettisia aloitteita. Tätä toteutettaessa tulee ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean kolmikantarakenne.

6.4.1. Tämän lisäksi komitealla on - lokakuussa 1999 pidetyn ensimmäisen konventin "Järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan tehtävä ja panos Euroopan rakentamisessa" jatkotoimena ja edellisissä kohdissa sanottu huomioon ottaen - kaksi muutakin yhtä tärkeää tavoitetta: (i) luoda yhteistyöperustoja siihen valmiiden kansalaisyhteiskuntaa Euroopan tasolla edustavien järjestöjen kanssa ja (ii) toimia siltana EU:n ja hakijamaiden järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan ja yhteisön toimielinten välillä.

6.4.2. Laajentumista ajatellen TSK pitää yhtenä tärkeimmistä tehtävistään toimia rakenteiden perustamisen hyväksi hakijamaissa. Komitean mielestä ei riitä, että näissä maissa siirrytään soveltamaan yhteisön säännöstöä, vaan on luotava myös vastaavat rakenteet sen takaamiseksi, että soveltaminen lujittaa edustuksellisen demokratian mallia, joka yksin voi edistää osallistuvan demokratian toteutumista. Alan toiminta on epäilemättä tärkeällä sijalla komitean tulevassa strategiassa.

6.4.3. Mainitun konventin puitteissa erityisesti komissio kehotti TSK:ta ryhtymään tämänsuuntaisiin toimiin. Myös komitean aikaisempia aloitteita, joilla on tarkoitus kehittää yhteiskunnallisia rakenteita hakijamaissa, kiiteltiin, ja komitea aikookin jatkaa näitä pyrkimyksiään.

6.4.4. Edellä olevat huomiot sekä konventin puitteissa esille tulleet odotukset huomioon ottaen komitea on valmis ottamaan pohdittavakseen soveltuvan työorganisaatiorakenteen luomisen ja erityisesti "kansalaisvuoropuhelun seurantakeskuksen" perustamisen komitean piiriin siten, että keskus toimisi pohtivana ja välittävänä instanssina, jonka työskentelyyn osallistuisivat erityisesti eurooppalaiset valtiosta riippumattomat järjestöt.

6.4.5. Seurantakeskuksen tehtäviin tulisi kuulua ensisijaisesti

- valtiosta riippumattomien järjestöjen edustavuuskriteerien määrittely yhteistyössä järjestöjen itsensä ja komission kanssa

- valtiosta riippumattomien järjestöjen (Euroopan neuvosto, YK) erilaisten akkreditointimallien analyysi ja niitä koskevan yhteisen akkreditointijärjestelmän toteutettavuuden selvittäminen yhteistyössä niiden itsensä ja komission kanssa

- järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan ja kansalaisvuoropuhelun kehityksen seuranta Euroopan tasolla

- sellaisten menetelmien arviointi, jotka mahdollistaisivat valtiosta riippumattomien järjestöjen tiiviimmän mukanaolon yhteisön päätöksentekoprosessissa, etenkin politiikkojen suunnitteluvaiheessa

- järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan kehityksen edistäminen hakijamaissa

- ehdotusten laadinta komitean ja valtiosta riippumattomien järjestöjen yhteisten aloitteiden toteuttamiseksi.

6.4.6. Nämä tehtävät voitaisiin toteuttaa seuraavin keinoin:

- laaja-alaisen tiedon kerääminen ja jakaminen Euroopan järjestäytyneestä kansalaisyhteiskunnasta ja sen toimijoista

- järjestäytynyttä kansalaisyhteiskuntaa koskevan dokumentoivan tietopankin perustaminen asiantuntijoiden avulla

- säännöllisten kuulemisten, tapaamisten ja seminaarien järjestäminen

- tiedotusseminaarien järjestäminen hakijamaiden kansalaisjärjestöille etenkin yhteistyössä komission kanssa

- säännöllisen kansalaisvuoropuhelua käsittelevän julkaisun perustaminen, joka tarjoaisi ilmaisuvälineen sellaisille järjestöille, jotka eivät ole edustettuina TSK:ssa.

6.5. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä jokaisella toimielimellä on tehtävänään ottaa kansalaiset mukaan Euroopan rakennustyöhön ja antaa heille mahdollisuus vaikuttaa Euroopan kehitykseen. Tämän saavuttamiseksi on tiivistettävä Euroopan unionin toimielinten yhteistyötä. Komitea toistaa olevansa valmis toimimaan tämän hyväksi ja osallistumaan avoimeen vuoropuheluun uusien vaikutusmuotojen ja -rakenteiden toteuttamiseksi ja toivoo, että muut toimielimet, erityisesti komissio, tukevat sen pyrkimyksiä.

Bryssel 13. heinäkuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) KOM(2000) 11 lopullinen.

(2) EYVL C 73, 9.3.1998, s. 92.

(3) EYVL C 95, 30.3.1998, s. 99.

(4) Ensimmäinen konventti aiheesta "Järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan tehtävä ja panos Euroopan rakentamisessa" - 15. ja 16.10.1999.

(5) EYVL C 329, 17.11.1999, s. 30.

(6) Perustamissopimuksen 257 artiklassa todetaan nimenomaan: "Komitea muodostuu talous- ja yhteiskuntaelämän eri alojen edustajista - -."

(7) Kohta 1.1, viimeinen kappale.

(8) Edellä mainittu TSK:n lausunto syyskuulta 1999, kohta 5.1.

(9) Ks. TSK:n syyskuussa 1999 antaman lausunnon kohta 9.3 ja "Komission tiedonanto yhdistysten ja säätiöiden tukemisesta Euroopassa" KOM(97) 241 lopullinen.

(10) Ks. myös TSK:n lausunto syyskuulta 1999.

(11) Kuten käy erityisesti ilmi Euroopan sosiaalialalla toimivien valtiosta riippumattomien järjestöjen foorumin kutsumisesta sosiaaliministerien epäviralliseen kokoukseen 10. ja 11. helmikuuta 2000 Lissaboniin.