Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Unionin talous: katsaus vuoteen 1999"



Virallinen lehti nro C 140 , 18/05/2000 s. 0044 - 0054



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Unionin talous: katsaus vuoteen 1999" (2000/C 140/12) Talous- ja sosiaalikomitea päätti 2. maaliskuuta 2000 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta "Unionin talous: katsaus vuoteen 1999". Asian valmistelusta vastannut "talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus" -jaosto antoi lausuntonsa 7. maaliskuuta 2000. Esittelijä oli Harry Byrne. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. ja 30. maaliskuuta 2000 pitämässään 371. täysistunnossa (30. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Komissio on aloittanut uuden julkaisusarjan, jonka ensimmäisen osan otsikkona on "Vuoden 1999 EU:n talouskatsaus". Julkaisu korvaa entiset "taloudelliset vuosikatsaukset". 1.2. Vuoden 1999 talouskatsauksella on kaksi päätarkoitusta: ensinnä selostaa Euroopan unionissa viime aikoina tapahtunutta sekä odotettavissa olevaa talouskehitystä ja toiseksi tutkia talouspolitiikan kannalta erityisen merkittäviä yksittäisiä talouskysymyksiä aihekohtaisin tutkimuksin. 1.3. Komitea on tyytyväinen uuteen julkaisuun. Yhteisen valuutan käyttöönoton ja yhtenäismarkkinoiden täytäntöönpanon vuoksi on yhä tärkeämpää tarkastella Euroopan unionia yhtenä taloudellisena kokonaisuutena ja seurata tarkasti yksittäisten jäsenvaltioiden sisäisiä eroja, jotka saattavat uhata Euroopan unionin yleistä taloudellista yhtenäisyyttä. 1.4. Komitea on myös tyytyväinen perusteellisiin analyyseihin, joita on tehty seuraavilla viidellä tärkeällä alalla suoritetuissa aihekohtaisissa tutkimuksissa: - Euroopan unionin työttömyyden syyt - vero- ja etuusjärjestelmät ja työn kannustimet - väestön ikääntymisen pitkän aikavälin taloudelliset ja budjettivaikutukset - hintaerot Euroopan unionissa - Euroopan pääomamarkkinoiden kehitys. 2. Talouden tilanne ja näkymät 2.1. Syksy 1999: talousennusteet vuosiksi 2000-2001 2.1.1. Syksyn 1999 ennusteet ovat lupaavat kasvun ja työllisyyden sekä lähentymiskehityksen jatkumisen kannalta. Syksyn 1999 talousennusteiden tärkeimmät luvut: EU-15 >TAULUKON PAIKKA> 2.1.2. Vaikka lähes kaikki tunnusluvut antavat kevään 1999 ennusteita suotuisamman kuvan vuosiksi 1999 ja 2000, seuraavat seikat erottuvat myönteisyydellään muista: - 3 prosentin kasvuennuste vuosiksi 2000 ja 2001 - investointien huomattava lisääntyminen - julkisen talouden alijäämän ja julkisen velan pieneneminen. 2.1.3. Myös työllisyys- ja työttömyysennusteet osoittavat kehityksen kulkevan kohti parempaa, vaikkakin suhteellisen vaatimatonta vauhtia. 2.2. Vuoden 1999 EU:n talouskatsaus 2.2.1. Talouskatsauksessa korostetaan seuraavia seikkoja: - Euro on otettu menestyksellisesti käyttöön 11 jäsenvaltiossa. - Vuoden 1998 loppu- ja vuoden 1999 alkupuolella tapahtunut kasvun hidastuminen on saatu käännettyä nopeutumiseksi korkojen alentamisen, maltillisen palkkakehityksen ja euron aliarvostuksesta johtuvan viennin kasvun avulla. - Inflaatio on pysynyt hallinnassa öljyn hinnan jyrkästä noususta huolimatta. 2.2.2. Komissio katsoo, että Euroopan unionin talouden perustekijöiden vahvuus ja ulkoisen ympäristön kirkastuvat näkymät antavat aiheen suhtautua luottavaisesti talouskasvuun lyhyellä aikavälillä. Merkittävin riskitekijä on, että Yhdysvaltain taloudessa tapahtuisi "kova lasku", joka keskeyttäisi maailmantalouden kasvun, kuten Aasian kriisi teki vuonna 1998. 2.2.3. Komissio on yleisesti ottaen tyytyväinen vakaus- ja kasvusopimuksen edellyttämiin jäsenvaltioiden vakaus- ja lähentymisohjelmiin, vaikka katsookin, että eräiden jäsenvaltioiden tulisi vauhdittaa ohjelmiaan. 2.3. Aihekohtaiset tutkimukset 2.3.1. EU:n työttömyyden syyt 2.3.1.1. Komissio päättelee, että Euroopan sitkeästi korkeana pysynyt työttömyys on ollut seurausta kysynnän ja tarjonnan häiriöistä sekä joustamattomista työmarkkinainstituutioista ja hyödykemarkkinoiden sääntelystä. Se katsoo, että ongelman ratkaiseminen edellyttää - tervettä talouspolitiikkaa - toimia työmarkkinoiden yleisen toiminnan parantamiseksi - talousuudistuksia, joilla parannetaan kilpailukykyä ja hyödyke- ja palvelumarkkinoiden toimivuutta. 2.3.2. Vero- ja etuusjärjestelmät sekä työn ja työpaikkojen luomisen kannustimet 2.3.2.1. Komissio korostaa, että vero- ja etuusjärjestelmien tulisi tarjota työttömille tai työelämän ulkopuolella oleville henkilöille todellisia kannustimia etsiä ja ottaa vastaan työtä tai koulutusmahdollisuuksia. Tällä perusteella komissio katsoo, että vaikka jäsenvaltiot ovat alkaneet puuttua tähän kysymykseen, saavutettu edistys on toistaiseksi ollut riittämätöntä. 2.3.3. Väestön ikääntymisen pitkän aikavälin talous- ja budjettivaikutukset 2.3.3.1. Komissio ei kiinnitä suinkaan ensi kertaa huomiota väestön ikääntymisestä johtuvan terveydenhoito- ja eläkekustannusten nousun vaikutuksiin. Tässä katsauksessa komissio korostaa väestörakenteen muutoksista mahdollisesti aiheutuvan julkisten menojen 7 prosentin kasvun potentiaalisia vaikutuksia Euroopan unionin vakauteen ja kasvuun. 2.3.4. Markkinoiden yhdentyminen ja hinnat 2.3.4.1. Komissio arvioi yhteisön nykyistä hintahajontaa suhteessa Yhdysvaltoihin. Huolimatta vuosina 1985-1993 saavutetusta edistyksestä ero Yhdysvaltoihin on yhä huomattava, ja vuoden 1993 jälkeen edistys on varsin yllättävästi pysähtynyt. 2.3.5. Euroopan pääomamarkkinoiden kehitys 2.3.5.1. Komissio analysoi Euroopan pääomamarkkinoiden suorituskykyä, joka on ollut Yhdysvaltain ja Japanin markkinoita heikompi. Komissio kysyy kuitenkin, ovatko pääomamarkkinat ja erityisesti Yhdysvaltain markkinat nykyisin yliarvostettuja, antamatta tähän kuitenkaan lopullista vastausta. 3. Talous- ja sosiaalikomitean huomiot 3.1. Työttömyys on edelleen komitean suurin huolenaihe, ja komitea on aiemmin ilmaissut kantanaan, että EU:n keskipitkän aikavälin kasvutavoitteen on oltava vähintään 3,5 prosenttia, jos työttömyys halutaan vähentää tyydyttävälle tasolle. Tästä huolimatta komitea on tyytyväinen neuvoston puheenjohtajan ehdotukseen ottaa keskipitkän aikavälin tavoitteeksi vähintään 3 prosentin kasvu ja toivoo, että tämä hyväksytään Eurooppa-neuvoston seuraavassa kokouksessa, jonka aiheena on "Työllisyys, talousuudistus ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus - kohti innovaation ja tiedon Eurooppaa". 3.2. Työttömyyden ennustettu väheneminen 8 prosenttiin vuoden 2001 loppuun mennessä on tervetullut vaikkakin vaatimaton merkki edistyksestä. Tarkasteltaessa EU:n työttömyyttä tulisi muistaa, että Tanskaa, Luxemburgia, Yhdistynyttä kuningaskuntaa, Alankomaita, Itävaltaa ja Ruotsia lukuunottamatta työmarkkinoille osallistumisen aste on useimmissa EU:n jäsenvaltioissa hyvin alhainen verrattuna Yhdysvaltoihin ja Japaniin. Tämä saattaa johtua siitä, että joidenkin mielestä nykyisen korkean työttömyysasteen takia ei kannata ilmoittautua työnhakijaksi. Toisaalta tämä mahdollinen lisätyövoima voisi osittain tasapainottaa väestön ikääntymisen vaikutuksia tulevaisuudessa. 3.3. Komitea panee merkille ennusteen BKT:n kasvusta 3 prosentilla vuosina 2000 ja 2001. Tämä merkitsisi rohkaisevaa elpymistä vuoden 1999 arvioidusta 2,1 prosentin kasvusta, ja mikäli osakemarkkinoiden romahduksen kaltaisia ulkoisia häiriöitä ei synny, ennuste ei vaikuta perusteettoman optimistiselta. Lisäksi komitea oli viime vuonna huolissaan eräissä maissa ilmenneestä deflatorisesta kehityksestä, joka nyt on kuitenkin heikennyt. 3.4. Komitea yhtyy komission arvioon, jonka mukaan Euroopan unioni saattaa päästä yhä kestävämpään elpymiseen, joka voi johtaa työllisyyden kipeästi kaivattuun ja nykyistä voimakkaampaan lisääntymiseen. Nämä parantuneet työllisyysnäkymät riippuvat kuitenkin asianmukaisen politiikan jatkamisesta. On kuitenkin hyvin mahdollista, että kasvu voisi ylittää ennustetut 3 prosenttia. 3.5. Taloudellisen lähentymisen jatkuva edistyminen ja jäsenvaltioiden alijäämä- ja velkatilanteen yleinen parantuminen muodostavat hyvän perustan elpymiselle. 3.6. Komitea huomauttaa, että ennusteet koskevat väistämättä pääosin koko euroaluetta tai EU:ta. On tärkeää, että yksittäisten jäsenvaltioiden erilaiset tilanteet otetaan huomioon tulkittaessa yleisiä poliittisia suuntaviivoja. On myös tärkeää painottaa tiettyjen maiden talouspolitiikassa saavutettua menestystä, josta voidaan ottaa opiksi. Vaikuttavin esimerkki tästä on Irlanti. Oheisessa liitteessä esitetään menestyksen salat pääpiirteissään. Se on samalla kehotus komissiolle syventää tämäntyyppisiä analyyseja. 3.7. Komitea kiinnittää huomiota siihen, että yksi tärkeä EU:n työllisyyttä ja tuotannon kasvua haittaava tekijä on pankkien myöntämän riski- ja alkupääoman vähäisyys Yhdysvaltoihin verrattuna. Tällaisen rahoituksen saatavuuden parantamisella olisi kasvua kiihdyttävä vaikutus erityisesti huipputekniikan alalla, johon perinteiset investointiperusteet eivät enää sovellu. 3.8. Tätäkin tärkeämpi optimistista ennustetta tukeva tekijä on kuitenkin yhteisen valuutan käyttöönotto 11 jäsenvaltiossa. Tämä oli poliittisesti ja teknisesti huomattava menestys. Niin jäsenvaltioiden hallitusten, yritysten kuin kuluttajien tulisi vauhdittaa valmistautumistaan euron täysimittaiseen käyttöönottoon 1. tammikuuta 2002. 3.9. Jotkut tarkkailijat ovat katsoneet euron suhteellisesti "epäonnistuneen", koska sen arvo muihin kansainvälisiin valuuttoihin nähden on laskenut sen käyttöönoton jälkeen. Tällainen väittämä perustuu kuitenkin näkemykseen, jonka mukaan käyttöönottokurssi oli "oikea" kurssi eikä vain senhetkinen markkinakurssi. Käytännössä euron laskenut arvo vastannee paremmin asianomaisten talouksien syklin nykyvaihetta, joskin kurssin heikkeneminen edelleen herättäisi pelkoa inflaation kiihtymisestä. 3.10. Euron arvon aleneminen on itse asiassa ollut luultavasti tärkein euroalueen vientivetoisen elpymisen vuonna 1999 laukaissut tekijä. Siksi on toivottava, ettei euron kurssi kohoa asianomaisten talouksien elpymistä nopeammin eikä inflaation pelko aiheuta liian nopeita koronnousuja. 3.11. Euron muut myönteiset vaikutukset johtuvat sen yhteisön sisäiselle kaupalle antamasta piristysruiskeesta, joka perustuu yhtenäisvaluutan tuomaan valuuttakurssiriskittömään ja hinnoiltaan avoimempaan toimintaympäristöön - on muistettava, että yksi euroalueen ominaispiirteistä on sen voimakas riippuvuus kotimaisesta kysynnästä, jonka osuus BKT:stä on noin 90 prosenttia. Tästä syystä yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattamista tulisikin vauhdittaa. "Cardiffin prosessi" on tervetullut väline tavara-, palvelu-, pääoma- ja työmarkkinoiden joustavoittamiseksi. Tämä parantaa Euroopan kilpailukykyä huipputekniikkaan perustuvilla aloilla. 3.12. Jos työttömyys odotusten mukaisesti vähenee edelleen (joskin jäsenvaltioiden välillä on huomattavia eroja), on tärkeää, että ryhdytään asianmukaisiin toimiin työelämään palaavien työntekijöiden tukemiseksi. Talouden elpyessä ensimmäisinä työtä saavat todennäköisimmin ammattitaitoisimmat ja vähiten aikaa työttöminä olleet työntekijät. Elpymisen edetessä seuraavat työmarkkinoille palaavat työntekijäryhmät ovat todennäköisesti olleet työttöminä jo jonkin aikaa ja tarvitsevat kohdennetumpaa tukea integroituakseen uudelleen työelämään. Jäsenvaltioiden tulisi siksi tehdä - yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa - jo etukäteen esimerkiksi täydennyskoulutusta koskevia suunnitelmia. Koulutuksessa ja täydennyskoulutuksessa tavoiteltavat taitotasot tulee sovittaa nykyisten ja odotettavissa olevien avoimien työpaikkojen mukaisiksi. Tulee myös muistaa, että tarvittavien taitojen antaminen luo itse asiassa kyseisten taitojen kysyntää ja lisää työllisyyttä luovaa kasvua. Komitea kannattaa innovaatioon ja tietoon perustuvaa taloutta, jonka puolesta vedotaan Lissabonin huippukokouksessa. 3.13. Koko yhteisöä tarkastellen inflaatiokehitys oli erittäin hyvä vuonna 1999. Ei pidä kuitenkaan unohtaa, että inflaatiota on pidettävä jatkuvasti silmällä ja että eräissä jäsenvaltioissa sen alkava kasvu aiheuttaa jo huolta. 3.14. Komitea pitää komission tutkimusta vero- ja etuusjärjestelmistä ja työn kannustimista merkittävänä panoksena, jonka avulla ymmärretään paremmin, mitä on tehtävä, jotta matalapalkkaiset työntekijät eivät jää työttömyys- ja toimettomuusloukkuihin. On kuitenkin huomattava, että kasvu on paras lääke työpaikkojen puutteeseen, mikäli myös taitojen yhteensopimattomuuteen puututaan. 3.15. Komission tutkimustuloksista käy selvästi ilmi, että useimpien jäsenvaltioiden verorakenne(1) erityisesti matalapalkka-alojen suhteen ei suosi työllistämistä ja voi siten haitata työpaikkojen luomista. Hyvin harvat jäsenvaltiot ovat onnistuneet kaventamaan työhön kohdistuvaa kokonaisverokiilaa. 3.16. Esityksensä päätteeksi komissio toteaa myönteisesti, että jäsenvaltiot ovat tehostamassa rakenteellisen työttömyyden vastaisia ponnistuksiaan. Vaikka komitea on edelleen sitoutunut eurooppalaiseen sosiaalimalliin, se antaa täyden tukensa jäsenvaltioiden ilmeiselle päättäväisyydelle edetä tähän suuntaan. Tässä yhteydessä komitea kehottaa pyrkimään kaikin voimin yhdentämään komission erilaiset poliittiset aloitteet ja etenkin ne, jotka liittyvät taloudellisiin (103 artikla) ja työllisyyspoliittisiin (EY-sopimuksen 128 artikla) suuntaviivoihin. 3.17. Komission huomiot väestön ikääntymisen pitkän aikavälin vaikutuksista talouteen ja budjettiin täydentävät aiempia, esim. eläkkeistä annettuja tiedonantoja(2). Tällä tärkeällä kysymyksellä on mahdollisesti merkittäviäkin seurauksia jäsenvaltioiden rahoitusasemaan, ja sen vaikutukset ulottuvat vuoden 1999 talouskatsauksen lyhyen aikavälin näkymiä pidemmälle. Komitea yhtyy komission kehotukseen, jonka mukaan jäsenvaltioiden tulee jatkaa yhtenäisiä uudistuksia, jotka perustuvat työmarkkinauudistuksiin, vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteeksi asetetun julkisen talouden vakaan rahoitusaseman saavuttamiseen sekä eläke- ja sosiaaliturvajärjestelmien tervehdyttämiseen. 3.18. Kysymys väestön ikääntymisestä on sikäli epätavallinen, että sitä koskevat pitkän aikavälin ennusteet eivät perustu pelkkiin arvioihin vaan luotettavasti todennettuihin kehityssuuntauksiin kuten syntyvyyden vähenemiseen ja eliniänodotteen kasvuun. Se on myös kysymys, joka ei koske ainoastaan Eurooppaa vaan myös sen tärkeimpiä kilpailijoita, vaikkakin eri mitassa. 3.19. Verotuksen suhteen komitea on huolissaan siitä, että talouskasvua mahdollisesti jarruttavan ja jäsenvaltioiden talouksien kansainvälistä kilpailukykyä heikentävän kokonaisverotaakan pienentämisessä ei keskimäärin ole edistytty. Komitea suosittaa, että komissio tekee aihekohtaisen tutkimuksen veroasteen ja kasvun välisestä suhteesta. Lisäksi jäsenvaltioiden välisen haitallisen verokilpailun eri tyyppejä koskevasta tutkimuksesta tulee siirtyä toimintaan. 3.20. Komissio korostaa tehokkaan rajanylittävän pienten summien vähittäismaksujärjestelmän tarvetta. Euroopan hyvin hajanaisessa clearing- ja maksuselvittelyjärjestelmässä on 31 selvitysyhtiötä. Komitea katsoo, että tässä asiassa on ryhdyttävä kiireesti toimiin. Muutoin yhtenäisvaluutan kansalaisille tuomat edut vesittyvät. Tämä vahingoittaa euron uskottavuutta juuri kun Euroopan unionin kuluttajien luottamusta tulisi kohentaa. 3.21. Komitea panee huolestuneena merkille, että EU:ssa vuosina 1985-93 edennyt hintojen lähentyminen on pysähtynyt. Tämä viittaa kilpailua haittaaviin tekijöihin. Yhtenäisvaluutan käyttöönotto paljastanee kilpailun puutteen, joka pienentää edelleen kuluttajien hyväksi koituvia etuja. 3.22. Viime vuonna komitea kehotti komissiota esittämään keskipitkän aikavälin skenaarioita makrotaloudellisen päätöksenteon tueksi. Komitea katsoo edelleen, että tämä on Euroopan unionin ja jäsenvaltioiden yleisten talouspoliittisten suuntaviivojen laatimisen välttämätön edellytys. 4. Päätelmät 4.1. Komitea korostaa vielä kerran vuotuisen talouskatsauksen merkitystä yhteisön ja jäsenvaltioiden laajojen talouspoliittisten suuntaviivojen laatimisen kannalta. Se toivoo, että tulevaisuudessa komission katsauksen erikieliset toisinnot ovat saatavilla hyvissä ajoin. 4.2. Koko EU:n ennakoitu 3 prosentin vuotuinen kasvu on merkki siitä, että EU on todellakin toipumassa vuoden 1998 kriisistä, ja tämä tuo mukanaan kaivattuja työpaikkoja. Työttömyyden vaatimaton väheneminen 8 prosenttiin osoittaa kuitenkin, että kasvun työllistävyyttä tulee yrittää lisätä kaikin voimin erityisesti niissä jäsenvaltioissa, joiden työttömyysaste on korkein. 4.3. Komitea toteaa, että budjetin vakauttamisessa ja julkisen velan vähentämisessä on edelleen tapahtunut edistystä. Nykyisen nopean kasvun aikana tätä edistystä voitaisiin kuitenkin vauhdittaa etenkin tietyissä jäsenvaltioissa. Komitea kehottaa komissiota ottamaan huomioon jäsenvaltioiden julkisten investointien (koulutus, liikenne jne.) tason ja laadun ja erityisesti niiden merkityksen kasvun edistämisen kannalta. 4.4. Komitea katsoo, että euron käyttöönotto oli menestys, mutta sen myönteiset vaikutukset eivät vielä tunnu täysimittaisina. Euron suhteellisen alhainen kurssi dollariin nähden on suurimmaksi osaksi hyödyttänyt Euroopan vientiä. Kurssin laskeminen edelleen tulisi kuitenkin estää, sillä öljy ja muut hyödykkeet hinnoitellaan dollareina ja raaka-aineiden hintojen nousu voisi laukaista inflaation kiihtymisen. Komitea toivoo, että kun euron arvo vakiintuu, sitä käytetään laajemmin kansainvälisessä hinnoittelussa. 4.5. Nykyiset työllisyysnäkymät ovat yleisesti ottaen hyvät. Tätä kehitystä voitaisiin vahvistaa entisestään jatkamalla hintavakauteen, järkevään palkkakehitykseen ja budjettivakautukseen perustuvaa asianmukaista politiikkaa. 4.6. Komitea kehottaa kiinnittämään erityistä huomiota heikoimmassa asemassa olevien työttömien auttamiseen takaisin työelämään. Tämä sisältäisi kohdennettuja jatkokoulutustoimia, joilla annetaan tarvittavia taitoja, sekä tutkimuksen vero- ja etuusjärjestelmän haitallisista vaikutuksista erityisesti matalapalkkaisiin työntekijöihin. Tällä alalla menestyneitä jäsenvaltioita tulisi tarkastella sitä silmällä pitäen, voitaisiinko niiden politiikkaa jäljitellä menestyksellisesti myös muualla. Bryssel 30. maaliskuuta 2000. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Beatrice Rangoni Machiavelli (1) Ts. työhön kohdistuvat välittömät verot ja sosiaaliturvamaksut. (2) Ks. myös TSK:n lausunto aiheesta "Komission tiedonanto - Kohti lisäeläkkeiden yhtenäismarkkinoita - Vihreää kirjaa lisäeläkkeistä yhtenäismarkkinoilla koskevan lausuntokierroksen tulokset", EYVL C 368, 20.12.1999, s. 57. LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon Irlanti: esimerkki menestyksellisestä talouspolitiikasta 1. Komission syksyn 1999*(1) talousennusteet luottavat hyvin suotuisan kasvu- ja työllisyyskehityksen jatkumiseen Irlannissa. Taulukko 1 >TAULUKON PAIKKA> Näitä tuoreempien tietojen perusteella tulokset voivat olla vielä parempia. 2. Tämän kehityksen ansiosta Irlanti on voinut parantaa tuntuvasti BKT:tään henkeä kohti (ostovoimapariteetilla korjattuna, indeksi EUR(15) = 100) sekä työllisyystilannettaan. Taulukko 2 >TAULUKON PAIKKA> Mitattuna BKT:llä henkeä kohti Irlanti siis ohitti vuonna 1997 Yhdistyneen kuningaskunnan ja yhteisön keskiarvon ja vuonna 1999 Saksan. On syytä huomata, että Irlannin työllisyysihmeen tapahtuessa jatkui myös perinteisesti hyvin voimakas työntekijää kohti mitatun tuottavuuden kasvu. Työllisyyden kohentuminen on siten seurausta BKT:n kasvun kiihtymisestä ohi tuotannon kasvun. Taulukko 3 >TAULUKON PAIKKA> Tämä erottaa Irlannin muista jäsenvaltioista (erityisesti Espanjasta ja Alankomaista), joiden työllisyyskehitys on hyvä mutta joissa tämä on saavutettu lähinnä työntekijäkohtaisen tuottavuuden hitaamman kasvun avulla. 3. Irlannin menestyksen perustukset laskettiin 1980-luvun puolivälissä. 3.1. Lähinnä pelko julkisen velan ja korkotaakan kestämättömästä kasvusta sai aikaan ajattelutavan muutoksen ja käynnisti tiukan budjettivakautuspolitiikan. Politiikka olikin tarpeen, sillä suurin osa julkisesta velasta oli otettu ulkomailta (vuonna 1987 yli 40 prosenttia BKT:stä). Taulukko 4 >TAULUKON PAIKKA> Julkinen talous vakautettiin pääasiassa supistamalla julkisia menoja, joita vähennettiin yli 50 prosentista noin 30 prosenttiin BKT:stä. Tätä helpotti korkorasituksen keveneminen korkojen laskun (EMU:n vaikutus) ja julkisen velan pienenemisen seurauksena. Julkinen velka väheni yli 110 prosentista BKT:stä vuonna 1987 ennustetulle alle 40 prosentin tasolle. Julkisen talouden vaje (10,7 prosenttia BKT:stä vuonna 1985!) on käännetty ylijäämäksi. Samanaikaisesti vero- ja sosiaaliturvamaksutaakkaa kevennettiin tuntuvasti 1990-luvun kuluessa. 3.2. Verojen alentaminen ja verouudistus olivat tärkeässä osassa hallituksen, ammattiliittojen ja työnantajajärjestöjen välisissä kolmikantasopimuksissa. Vuodesta 1988 sopimuksia on solmittu neljä kertaa kolmeksi vuodeksi kulloinkin; viidennestä sopimuksesta on neuvoteltu ja sitä ollaan parhaillaan hyväksymässä. Nämä sopimukset ovat mahdollistaneet tuotantoyksikkökohtaisten palkkakustannusten kasvun, joka sopii yhteen matalan inflaatioasteen ja ulkoisten kustannusten kilpailukyvyn merkittävän parantumisen kanssa. Samanaikaisesti reaalipalkkojen kasvu oli hitaampaa kuin tuottavuuden kasvu; tämä tarkoittaa, että todelliset palkkakustannukset tuotantoyksikköä kohti laskivat huomattavasti, mikä aloitti investointien tuottavuuden kasvusuuntauksen. Palkkakehityksen maltillisuudesta huolimatta reaalipalkkoja kyettiin nostamaan merkittävästi, ja tämä yhdessä erityisesti 1990-luvun jälkipuoliskolla tapahtuneen työllisyystilanteen parantumisen kanssa avasi tien yksityisen kulutuksen ja kotimaisen kysynnän voimakkaalle kasvulle. Taulukko 5 >TAULUKON PAIKKA> 3.3. Julkisen talouden vakautus ja maltilliset palkankorotukset mahdollistivat Maastrichtin kriteerien täyttämisen ja rahapolitiikan väljentämisen. Korkojen lähentyminen kohti EMU-tasoa loi 1990-luvun jälkipuoliskolla olot, jotka olivat erityisen suotuisat kasvulle ja työllisyydelle. Taulukko 6 >TAULUKON PAIKKA> Julkisen talouden vakauttamisessa sekä kilpailukyvyn ja kannattavuuden palauttamisessa - joka oli paljolti palkkakehityksen ansiota - saavutetun edistyksen jälkeen rahapolitiikan väljentäminen mahdollisti voimakkaan kasvun vaarantamatta hintavakautta. 3.4. Kilpailukyvyn kohentumissuuntauksen ansiosta kasvu oli alusta alkaen vientivetoista. Käyttämättömän kapasiteetin vähennyttyä ja hyvin suotuisan rahapolitiikan synnyttyä 1990-luvun jälkipuoliskolla investointien hyvä kannattavuus kantoi hedelmää: investoinneista on tullut kasvun todellinen moottori (yli 13 prosenttia vuodessa vuosina 1996-2001). Taulukko 7 >TAULUKON PAIKKA> Pääoman bruttomuodostuksen osuus BKT:stä on kasvanut jyrkästi noin 16 prosentista vuosina 1992-1993 nykyiseen noin 26 prosenttiin. Tämä näyttävä investointiaste oli mahdollista rahoittaa aiheuttamatta erityistä painetta vaihtotasetta tai pitkiä korkoja kohtaan julkisen talouden vakauttamisen ansiosta: julkisyhteisöjen säästöjen osuus BKT:stä kasvoi hieman alle -5 prosentista vuosina 1974-1985 nykyiseen yli + 5 prosenttiin. Tämä korkea investointiaste mahdollistaa tuotantopotentiaalin merkittävän lisäämisen, niin että Irlannin talous on voinut saavuttaa hyvin korkean BKT:n kasvuasteen ilman että tähän mennessä olisi ilmennyt pahoja kapasiteettirajoituksia. Taulukko 8 Säästöt ja investoinnit prosentteina BKT:stä >TAULUKON PAIKKA> 3.5. Näitä "Irlannin ihmeen" kansantaloudellisia osatekijöitä tuettiin aktiivisella rakennepolitiikalla. Ponnistukset työvoiman kouluttamiseksi ansaitsevat tässä yhteydessä erityismaininnan, sillä niiden avulla vältettiin tilanne, jossa työmarkkinoiden pullonkaulat olisivat hidastaneet voimakasta kasvua. Tämä politiikka on saanut palkintonsa, kun Irlannin talous on luonut suuria määriä työpaikkoja. Verotus- ja sosiaaliturvajärjestelmän uudistus sekä huomattava (paluu-/)maahanmuutto ovat myös lisänneet työvoiman tarjontaa. Työllisyysaste (osuus työikäisestä väestöstä) on noussut nykyiseen 61 prosenttiin vuosien 1986-1990 noin 52 prosentista. On kuitenkin todennäköistä, että merkittäviä työvoimareservejä on yhä mahdollista mobilisoida (Yhdysvaltain työllisyysaste on noin 75 prosenttia). Huomiota tulisi kiinnittää myös toiseen rakennepolitiikan osatekijään: yhteisön rakennerahastoihin. Irlannin talouden nettopääoman kasvattamisen sijasta (vaihtotase on yleensä ollut ylijäämäinen) rahastojen toiminta keskittyy rakennepoliittisten toimien osarahoittamiseen aluekehityksen, perusrakenteiden ja työmarkkinoiden alalla. Irlanti on tyypillinen esimerkki maasta, jossa rakennerahastoiden käytöllä on saavutettu suurin mahdollinen vaikutus erityisesti siksi, että tällaiset toimet ovat varsinkin makrotalouden alalla terveen laajapohjaisen politiikan erottamaton osa. Myös BKT:n kasvun tuottamat merkittävät veroista ja veroluontoisista maksuista kertyvät tulot ovat osaltaan helpottaneet verojen ja veroluontoisten maksujen rakenneuudistuksia. 4. Irlannin talouspolitiikalla on siis saavutettu merkittäviä tuloksia. Se vastaa täysin yhteisön suosituksia ja on mennyt niiden edelle. Politiikkaa on toteutettu yhteiskunnallisessa konsensuksessa, mikä oli sikäli huomattavaa, että 1980-luvun jälkipuolella aloitetun työn hedelmät kypsyivät täyteen mittaansa vasta 1990-luvulla. Tämän työn laajuus ja pysyvyys muodostaa yhteisössä ensiluokkaisen "esimerkin hyvästä käytännöstä". On selvää, että nyt kysytään, voiko tämä myönteinen kehitys jatkua. Tässä suhteessa seuraavat huomiot tuntuvat tärkeiltä. Vaikka Irlanti on saavuttanut muita vaikuttavasti, sen kasvupotentiaali on edelleen huomattava niin työvoiman tarjonnan, työpaikkoja luovien investointien (pääoman laajentamisen) kuin tuottavuuden suhteen. (i) Irlannilla on yhä huomattava työvoimavaranto paitsi työikäisen väestön lisääntymisen ansiosta myös siksi, että työllisyysaste nousee mahdollisesti edelleen, ja tätä täydentävät erityisesti Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Yhdysvalloista tulevat paluumuuttajat. (ii) Investoinnit tuottavat erinomaisesti (tuotto ylittää yhteisön keskiarvon yli 70 prosentilla), ja tuottavuus voi parantua edelleen uuden kolmikantasopimuksen takia. Samaan aikaan sisäsyntyisistä tekijöistä riippuvan kysynnän näkymät ovat hyvät. Tällaisissa olosuhteissa investoinneilla voidaan luoda tuotantokapasiteetti ja työpaikat, joita kasvun jatkuminen edellyttää. (iii) Jo saavutettu investointiaste (noin 26 prosenttia BKT:stä) ja investointitoiminnan jatkuminen mahdollistavat uuden tekniikan laajamittaisen soveltamisen tuotannossa. Näissä oloissa näyttäisi todennäköiseltä, että perinteisesti voimakas tuottavuuden kasvu voi jatkua. Kasvun jatkumisen riskit ovat mahdollisten pullonkaulojen ilmeneminen työmarkkinoilla, perusrakenteiden riittämättömyys ja paluu inflaatioliukumaan ja talouden ylikuumenemiseen. Nämä riskit korostavat tarvetta tehostaa rakennepolitiikkaa erityisesti työmarkkinoiden osalta, perusrakenteiden kehitystä, ympäristönsuojelua ja julkisen talouden vakautusta. Kysymys siitä, merkitseekö inflaation äskettäinen kiihtyminen inflaatioliukumaa, ansaitsee kuitenkin perusteelliseen analyysiin perustuvan vastauksen. Tässä yhteydessä on syytä korostaa kahta tekijää: (i) Maalla, jonka talous on nousuvaiheessa, on - muiden tekijöiden pysyessä muuttumattomina - eri sektorien välisten suhteellisten hintamukautusten ja erityisesti palvelusektorin kasvun seurauksena kumppaneitaan korkeampi inflaatioaste. Tämä on markkinamekanismi, jonka tulisi voida jatkua niin kauan kuin se ei vaikuta maan kilpailukykyyn. (ii) EMUn sisällä suhteellisen pienessä ja avoimessa valtiossa ei voi kehittyä rajoittamatonta muista riippumatonta inflaatiota. Kustannusliukuma ei niinkään vaikuta yleisiin hintoihin kuin kotimaiseen kannattavuuteen, ulkoiseen kilpailukykyyn ja viime kädessä kauppataseeseen ja työllisyyteen. Taulukko 9 >TAULUKON PAIKKA> Taulukko 9 osoittaa, että Irlanti ei kärsi voittojen supistumisesta ja että talouden kilpailukyky ja kannattavuus ovat edelleen erinomaiset. BKT-tuotantokuilun ja vaihtotaseiden tasapainon ylijäämäisyyden pieneneminen osoittaa kuitenkin, että kapasiteettijännitteitä saattaa syntyä. Yhteisön suosittama julkisen talouden vakauttamisen jatkaminen näyttää siten oikealta ratkaisulta nykytilanteessa. (1) Tämän liitteen luvut vuosilta 1999, 2000 ja 2001 vastaavat komission syksyn 1999 ennusteita.