KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE, ALUEIDEN KOMITEALLE JA EUROOPAN KESKUSPANKILLE - Kertomus euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoon liittyvistä valmisteluista

Liitteenä olevalla euroseteleiden ja -kolikoiden lopullisen käyttöönoton valmistelusta annettavalla kertomuksella on kolme tavoitetta:

- Yksityiskohtaisen tilannekatsauksen esittäminen valmistelutoimista muutamaa kuukautta ennen euroon siirtymistä. Asiakirja on näin pitkä, koska euroon siirtyminen ei ole yksinkertaista ja sen laajat seuraamukset koskevat välittömästi kaikkia kuluttajia, julkista hallintoa ja elinkeinoelämää Euroopassa.

- Kattavan, valmistelujen nykyvaiheen tiivistävän asiakirjan toimittaminen euroryhmälle.

- Komission tarjoamien herätteiden lisääminen etsimällä ja levittämällä parhaita käytänteitä, joiden soveltaminen on erityisen hyödyllistä käteisrahaan siirtymisen onnistumiselle.

Kertomuksessa pyritään antamaan mahdollisimman objektiivinen kuva valmistelujen vaiheesta. Euron käyttöönottoa koordinoivia kansallisia viranomaisia on kuultu asiakirjaa laadittaessa.

1.1. Keskeiset päätelmät

Yritykset

Suuryritykset valmistautuvat euroon yleisesti ottaen tyydyttävällä vauhdilla. Pk-yritykset ja erityisesti hyvin pienet yritykset pyrkivät kuitenkin aliarvioimaan edessä olevaa työmäärää ja valmistelujen viivästymiseen liittyviä riskejä. Viimeisimmän FLASH-eurobarometrin (tammikuu 2001) mukaan vain 26 prosenttia pk-yrityksistä sanoo jo olevansa valmiina euroon. Melkein puolet yrityksistä ei ole vielä tehnyt toimintasuunnitelmaa euroon siirtymisestä. Kysely osoittaa kuitenkin, että valmistelut ovat yleensä sitä pitemmällä mitä suuremmasta yrityksestä on kyse. Tilanne on viime kuukausina parantunut esimerkiksi keskisuurissa yrityksissä. Tällä hetkellä melkein yksi yritys kolmesta ei ole vielä ymmärtänyt, että 1. tammikuuta 2002 on takaraja, jolloin on pystyttävä toimimaan täysin euroissa.

--> Tiedotuksen lisääminen erityisesti pk-yrityksille on välttämätöntä.

Kuluttajat

Tammikuussa 2001 tehty eurobarometrikysely kuluttajien suhtautumisesta euroon osoittaa, että kuluttajilla on joskus varsin sekava kuva uudesta rahasta. Tämä koskee sekä uusien hintojen opettelua (suurin osa kuluttajista kiinnittää varsin vähän huomiota hintojen kaksoismerkintöihin eikä 80 prosenttia ole painanut mieleensä yhtään hintaa euroina) että käsitystä koko yhteisestä rahasta (kolmannes kansalaisista uskoo, että euron muuntokurssia suhteessa kansallisiin valuuttoihin ei ole vielä lopullisesti määrätty). Melkein joka neljäs uskoo, että hänen kotimaassaan liikkeeseenlasketut eurokolikot ja -setelit käyvät vain kotimaassa, eikä ole siten lainkaan ymmärtänyt yhteisen rahan merkitystä. Joka viides on myös tietämätön siitä, että euron käyttöönottoon liittyy vanhojen kansallisten rahojen poistaminen käytöstä. Merkittävää edistystä on kuitenkin tapahtunut aikataulun tuntemisessa: 60 prosenttia kansalaisista tietää kolikoiden ja seteleiden tarkan käyttöönottopäivän (viime marraskuussa 40 %), vaikka yksityiskohdat tunnetaankin edelleen huonosti (esimerkki: rinnakkaiskäyttöjakson kestoksi arvioidaan keskimäärin kuusi kuukautta).

--> Toteutettujen lukuisien tiedotuskampanjoiden vaikutus on toistaiseksi ollut suppea. Kuluttajia on edelleen vaikea saada kiinnostumaan eurosta. Tilanne kehittyy todennäköisesti vuoden jälkipuoliskolla, kun suuret laskuttajat alkavat käyttää euroa ja pankkitileissä ja tilimaksuissa siirrytään euroon. Tämä totuttaa osaltaan kansalaisia vähitellen euroympäristöön. Silti on vielä tiedotettava kuluttajille ja koulutettava heitä käytännössä.

Julkinen hallinto

Kaikki euron käyttöön ottavat valtiot ovat julkaisseet suunnitelman julkisen hallinnon siirtymisestä euroon ja yksityiskohtaisen suunnitelman euron käyttöön siirtymisestä tilinvaluuttana. Suurin osa jäsenvaltioista on antanut luvan euron rinnakkaiskäyttöön tammikuusta 1999 lähtien (Kreikassa tammikuusta 2001) melkein kaikissa rahoitustoimissa sekä tilinpäätösten esittämiseen euroina julkisille viranomaisille. Useimmat maat ovat päättäneet muuttaa tilinsä euroiksi vasta siirtymäkauden alkaessa. Viranomaisten on tehtävä monia päätöksiä esimerkiksi niiden välineiden muuttamisesta, joita suuri yleisö käyttää jokapäiväisessä kanssakäymisessään hallinnon kanssa, ja muunnettujen summien mukauttamisesta, joka yleensä tapahtuu kansallisen rahayksikön pyöristämisenä. Useimmissa tapauksissa nämä päätökset edellyttävät täydentävien säädösten antamista, ja ne ovat parhaillaan hyväksyttävinä. Jäsenvaltioiden julkiset hallinnot alkavat käyttää euroa etuajassa suhteissaan yrityksiin ja kansalaisiin.

--> Kansalliset hallinnot ovat yleensä valmiit tarjoamaan kansalaisille mahdollisuuden euron käyttöön varsin monilla tavoin. Kovin monessa maassa hallinto ei kuitenkaan ole ryhtynyt vapaaehtoisiin ennakkotoimiin [1], joilla kannustettaisiin koko taloutta toimimaan samoin.

[1] Esimerkiksi siirtymällä jo tänä vuonna euron käyttöön julkisissa hankinnoissa ja henkilöstön palkkojen maksussa.

Pankit ja muut rahoituslaitokset

Pankkialan ote euroon siirtymiseen on hyvin aktiivinen, ja yleensä pankit ottavat euron etuajassa käyttöön asiakassuhteissaan. Pankkiautomaattien mukauttaminen tapahtuu vuonna 2002 hyvin nopeasti tai aivan välittömästi suurimmassa osassa euroalueen valtioita. Automaateista saa yleensä pieniä seteleitä, mikä helpottaa myös kauppojen vaihtorahaongelmia. Kansalliset setelit vaihdetaan euroihin useimmissa jäsenvaltioissa rinnakkaiskäyttövaiheen aikana ilmaiseksi ja rajoituksitta. Euron fyysinen käyttöönotto tarkoittaa myös euromaksualueen toteuttamista. Valmistelut etenevät liian hitaasti, ja vaarana on, että niitä ei saada päätökseen tammikuuhun 2002 mennessä. Näin ollen rajatylittävät tilimaksut ovat edelleen kalliimpia kuin maksut valtion sisällä, mitä kansalaiset eivät välttämättä ymmärrä. Komissio muistuttaa, että sellaisen tilanteen syntyminen olisi vastoin tavoitetta, joka on kaikkien talous- ja rahaliiton mukanaan tuomien etujen siirtäminen kuluttajien ja elinkeinoelämän hyödyksi. Komissio kehottaa tiiviissä yhteistyössä EKP:n kanssa talouden toimijoita luomaan tätä tarkoitusta palvelevia välineitä.

--> Melkein kaikki jäsenvaltioiden pankkijärjestelmät ovat päättäneet näyttää esimerkkiä euroon siirtymisessä ottamalla uuden rahan käyttöön vuoden jälkipuoliskon alkaessa tilivaluuttana, mikä lisää huomattavasti talouden toimijoiden tietoisuutta eurosta. Euromaksualueen luominen edellyttää kuitenkin kiireisiä ponnistuksia. Komissio kehottaa pyrkimään kaikin keinoin siihen, että rajatylittävien maksujen kustannukset lähestyisivät maiden sisäisiä maksuja 1. tammikuuta 2002.

1.2. Tilanne 11 päivänä lokakuuta 2000 annetun komission suosituksen täytäntöönpanossa

Komissio kehotti toteuttamaan erityisesti seuraavia toimenpiteitä:

- siirtymään vuoden 2001 kolmannella neljänneksellä (jos asiakas ei sitä nimenomaan kiellä) euroon pankkitileissä ja niihin liittyvissä tilimaksuvälineissä. Tällaista toimenpidettä suunnittelivat tuolloin vain Belgian ja Ranskan pankit, mutta nyt se yleistynyt melkein kaikkialle: siirtyminen tapahtuu etuajassa kaikissa pankeissa tai osassa pankeista heinäkuusta 2001 lähtien Saksassa, Ranskassa, Itävallassa, Italiassa, Portugalissa, Luxemburgissa ja Belgiassa, syyskuusta Espanjassa, lokakuusta Suomessa ja joulukuusta Kreikassa. Samaa suunnittelevat muutamat pankit Alankomaissa. Vain Irlannissa ei tapahtune lainkaan siirtymistä etuajassa.

- ilmoittamaan euroina ja kansallisen rahayksikön määräisenä vasta-arvona kaikkien etämyyntinä myytävien tuotteiden hinnat ja sellaisissa myyntipisteissä esitettävät hinnat, joissa käytetään pääasiassa tilimaksuja. Euroopan kuluttajien, kaupan ja pk-yritysten järjestöjen 2. huhtikuuta 2001 Brysselissä hyväksymässä yhteisessä julistuksessa todetaan, että on vähitellen siirryttävä merkitsemään eurohinnat suuremmalla kuin kansallisen valuutan määräiset hinnat ja ilmoitettava psykologiset hinnat euroina syyskuun ja joulukuun alun 2001 välisenä aikana. Tämä Euroopan tason sopimus on nyt pantava täytäntöön kansallisella tasolla.

- vaihtamaan rinnakkaiskäytön aikana pankkien asiakkaille euroseteleitä ja -kolikoita maksutta; ainoa vaatimus olisi ennakkoilmoitus suurten summien vaihtamisesta. Tämä toteutuu kaikissa euroon osallistuvissa jäsenvaltioissa paitsi Itävallassa (jossa enimmäismäärä on kuitenkin korkea, 50 000 ATS eli 3 633, 64 EUR) ja Irlannissa.

- vaihtamaan rinnakkaiskäytön aikana euroseteleitä ja -kolikoita maksutta pankin asiakkaisiin kuulumattomille kunkin pankin vapaasti vahvistamaan enimmäismäärään saakka. Tämä toteutuu kaikissa euroon osallistuvissa jäsenvaltioissa paitsi Saksassa - jossa suurin osa pankeista ei halua vaihtaa euroja muille kuin asiakkailleen - ja Alankomaissa ja Itävallassa, joissa vaihto tulee olemaan yleensä maksullinen.

- turvaamaan asianmukaisten säännösten antamisella mahdollisuuden vaihtaa kansallisia seteleitä ja kolikoita euroihin liikepankeissa vielä jonkin aikaa rinnakkaiskäyttöjakson päätyttyä. Kaikki jäsenvaltiot ovat laatineet tämänsuuntaisia sääntöjä, ja useimmissa sallitaan vaihtoajan jatkaminen (joskus maksullisena) kesäkuun tai joulukuun loppuun asti.

- antamaan säännökset, jotka mahdollistavat kolikoiden vaihtamisen virallisissa vaihtopisteissä sen jälkeen, kun ne lakkaavat olemasta laillisia maksuvälineitä, jotta ulkomailla oleskelevillakin olisi riittävästi aikaa palauttaa hallussaan olevat kolikot. Portugalissa tämä määräaika on edelleen hieman liian lyhyt (joulukuun 2002 loppuun), mutta muut euroalueen jäsenvaltiot ovat antaneet tällaisia säännöksiä. Vaihto on mahdollista keskuspankissa kahden vuoden ajan Kreikassa, vuoden 2004 loppuun Belgiassa ja Luxemburgissa, kolmen vuoden ajan Ranskassa, kymmenen vuotta Italiassa ja Suomessa, 30 vuotta Alankomaissa ja rajoittamattoman ajan muualla.

- varaamaan automaatteihin ja muihin sopiviin pisteisiin riittävästi pieniä seteleitä vuoden 2002 ensimmäisistä päivistä lähtien. Pieniä seteleitä (5 tai 10 euroa) on vuoden alussa saatavana kaikista automaateista tai osasta niitä kaikissa jäsenvaltioissa paitsi Suomessa. Komissio ja kolme eurooppalaista pankkiyhdistysten liittoa tekivät 19. helmikuuta 2001 sopimuksen, joka myös velvoittaa antamaan vaihtorahat pieninä seteleinä pankkien tiskeiltä vuoden 2002 ensimmäisillä viikoilla.

- antamaan kaupasta vaihtorahan yksinomaan euroina vuonna 2002. Tämänsisältöisiä suosituksia ovat antaneet julkishallinnot ja/tai kaupan järjestöt kaikissa euroalueeseen kuuluvissa valtioissa.

1.3 Tiedonantoon kootut hyvät käytänteet

Toteutus on erilainen kuin suosituksessa: kyse ei ole yleisten poliittisten suuntaviivojen esittämisestä, vaan konkreettisten, täsmällisten ja jossakin jäsenvaltiossa tehokkaasti toteutettujen ideoiden kokoamisesta, joiden soveltamista kannattaa levittää muihinkin jäsenvaltioihin. Tämä tiedonanto voi edistää sitä. Eräät toimet toteutetaan ennen tammikuun 2002 alkua, toiset taas rinnakkaiskäytön aikana.

1.3.1. Kymmenen esimerkkiä ennen tammikuun 1. päivää 2002 toteutettavista hyödyllisistä toimista

--> Levitetään vaihtorahan laskevia koneita laajalti pienyrityksiin

Isoilla liikkeillä on käytössä kassakoneet, jotka laskevat vaihtorahan, jopa silloin, kun käytetään kahta valuuttaa. Pienyrityksillä taas on harvoin käytettävissään tällaisia laitteita, joiden puute voi vaikeuttaa vakavasti niiden kassanhoitoa. Markkinoilla on edullisia taskulaskimen kaltaisia laitteita, mutta niitä ei ole vielä juuri tilattu. Ne voivat kuitenkin olla korvaamattomia, kun halutaan välttää jonojen muodostumista lähikauppoihin ja minimoida virheet vaihtorahan antamisessa. Näitä laitteita voidaan levittää eri kanavien, kuten kauppakamarien, pankkien, vähittäiskaupan järjestöjen ja viranomaisten kautta.

--> Kehitetään ja levitetään yksinkertaisia välineitä, joiden avulla voidaan arvioida käteisrahan tarve

Yksittäisen kauppiaan on suhteellisen vaikea arvioida ennakkotoimitusten ja vuoden 2002 alun vaihtokassan tarpeensa. Ne on kuitenkin arvioitava, jotta hän pystyy tilaamaan tarvitsemansa kolikot ja setelit. Toistaiseksi ainoastaan Itävallassa, Irlannissa ja Alankomaissa on kehitetty ja levitetty kaupoille pieniä laskentaohjelmia ennakkotoimitusten ja vaihtokassan tarpeen arvioimiseksi.

--> Annetaan kuluttajien suostumuksella vaihtoraha eurokolikkopakkauksina joulukuun viimeisinä päivinä

Tämä alankomaalaisten kauppiaiden kehittämä ajatus on suhteellisen helppo toteuttaa, ja kaikkien pakkausten arvo voisi vastata jotain pyöreätä summaa kansallisessa valuutassa (50 FIM, 500 BEF jne.). Näin voidaan lisätä tavanomaisia levityskanavia ja ennalta jaettujen eurojen määrää ja vähentää vaihtorahaongelmia vuoden 2002 ensimmäisinä päivinä.

--> Annetaan työnantajille lupa jakaa eurokolikkopakkauksia henkilöstölleen

Esimerkiksi Belgian viranomaiset ovat antaneet työnantajille luvan jakaa sosiaalietuutena kolikkopakkauksia koko henkilöstölleen (tulonhankintavähennys yritykselle). Myös tämä toimenpide lisää ennalta jaettujen eurojen määrää.

--> Syötetään seteliautomaatteihin joulukuun viimeisinä päivinä vain arvoltaan pieniä kansallisia seteleitä.

Tämä toimi aiotaan toteuttaa Saksassa ja Alankomaissa. Siten maksuna annetaan tammikuun 2002 alkupäivinä vain pieniä seteleitä, ja vastaavasti euroina annettavan vaihtorahan tarve vähenee, samoin kuin kauppiaiden tarve varastoida rahaa.

--> Syötetään euroseteleitä valmiiksi seteliautomaatteihin

Useat suuret pankit aikovat toteuttaa tämän toimen Belgiassa ja muissa maissa, joissa automaateissa on neljä lipasta. Eurolipas aktivoituu sähköisesti 1. tammikuuta klo 00.00, ja näin kuluttajat voivat nostaa euroseteleitä heti.

--> Lähetetään asiantuntijoita kertomaan kauppiaille euroon siirtymisestä

Esimerkiksi Lillen kauppakamari on toteuttanut tätä ajatusta. Kauppakamari on lähettänyt asiantuntijoita kiertämään kaupoissa hiljaisina aikoina kertomassa kauppiaille euroon siirtymisestä. Vastaavia toimia voitaisiin toteuttaa laajemminkin esim. kauppakamarien tai muiden paikallisyhteisöjen aloitteesta.

--> Muistutetaan kirjeitse kaikkia yrityksiä niiden velvoitteista

Useissa jäsenvaltioissa, kuten Ranskassa, Belgiassa ja Luxemburgissa, on lähetetty kirje kaikille alv-rekisterissä oleville yrityksille ja muistutettu niitä määräajoista sekä kehotettu niitä ottamaan huomioon vuonna 2002 eurosta aiheutuvat kirjanpito- ja verovelvollisuudet. Tällainen toimenpide lisää tietoa yrityksissä, varsinkin pienimmissä yrityksissä, ja vähentää sekaannuksia.

--> Järjestetään simulointitapahtumia, joissa maksetaan euroilla

Useita simulointitapahtumia on jo toteutettu, usein paikallisviranomaisten aloitteesta. Näissä tilanteissa on käytetty rajoitetun ajan arvoltaan euroja vastaavia kolikko- ja setelijäljitelmiä. Tällaiset kokemukset antavat kuluttajille mahdollisuuden totutella eurojen käyttöön.

--> Otetaan kaikki paikalliset toimijat mukaan tiedottamaan eurosta

Esimerkiksi Barcelonan alueella jokaisen kunnan viranomaiset ovat kutsuneet kaikki paikalliset talouden toimijat koolle muodostamaan paikallisia euroon siirtymistä seuraavia ryhmiä ja koordinoimaan kansalaisille ja pk-yrityksille suunnattuja tiedotustoimia

1.3.2. Kymmenen esimerkkiä 1. tammikuuta 2002 jälkeen toteutettavista hyödyllisistä toimista2

--> Siirretään alennusmyyntien alkamispäivää, jos alennusmyynnit on yleensä aloitettu tammikuun ensimmäisellä viikolla.

Näin aiotaan tehdä muun muassa Belgiassa, jossa alennusmyynnit siirretään alkavaksi kaksi tai kolme viikkoa 3. päivän tammikuuta jälkeen. Olisi suotavaa, että alennusmyynnit alkaisivat joko joulukuun lopulla tai tammikuun toisen viikon lopulla, koska alennusmyyntien kolme ensimmäistä päivää ovat perinteisesti vilkkaimmat. Erottamalla euroon siirtyminen ja alennusmyyntien alkaminen toisistaan voidaan välttää ikäviä tilanteita, joissa kiireisin kausi ja rahankäsittelyongelmien huippu osuvat päällekkäin.

--> Valtuutetaan pankit mitätöimään kansallisia seteleitä.

Kansallisten seteleiden mitätöimisestä rei'ittämällä pankeissa vuonna 2002 on jo päätetty Belgiassa, ja tätä mahdollisuutta tutkitaan parhaillaan Ranskassa. Vaikka tämä aiheuttaa joitakin teknisiä ongelmia (on esim. huolehdittava, että laskukoneet eivät hylkää rei'itettyjä seteleitä), toimi vähentää merkittävästi turvallisuus- ja vakuutusongelmia, varsinkin jos samassa yhteydessä annetaan määräykset, joiden mukaan ainoastaan pankit voivat vaihtaa nämä setelit keskuspankissa. Tästä olisi todennäköisesti tiedotettava myös euroalueen ulkopuolisille maille.

--> Tehdään vakiopakkauksia kansallisen valuutan palauttamista varten.

Näin tehdään esimerkiksi Ranskassa. Valittavana on kaksi mallia sen mukaan, miten pankit toimivat. Jos kauppiaat toimittavat kassan määräajoin pankkiin ja pankki antaa kauppiaalle joka aamu vakiomääräisen pohjakassan, kauppiaalle annetaan täytettäväksi vakiopakkaus, joka vastaa pyöreätä kansallisen valuutan määräistä summaa. Jos taas kauppiaalle annetaan hänen edellisenä iltana tallettamansa kassan arvoa vastaava kassa euroina, kauppiaalle annetaan pakkaus, jossa hän palauttaa kansallisen valuutan määräiset kolikot ja joka vastaa pyöreätä euromääräistä summaa. Vakiopakkaukset nopeuttavat kolikoiden palauttamista.

--> Siirretään sivuun kassaan tulevat kansallisen valuutan määräiset kolikot ja setelit

Suurin osa isoista myymäläketjuista aikoo panna kansallisen valuutan kassan alla pidettävään laatikkoon. Jos kassanhoitajalla on kansallista valuuttaa helposti saatavilla ja asiakkaan nähtävissä, osa kansallisella valuutalla maksavista asiakkaista saattaa pyytää vaihtorahan kansallisena valuuttana, mikä olisi yleisesti ottaen hyvin haitallista. Rinnakkaiskäytön vähentäminen on kaikkien etu.

--> Keskitetään euroa koskeviin kysymyksiin vastaaminen suurissa myymälöissä erikseen nimetyille henkilöille

Kaikissa simulaatioissa on todettu, että rinnakkaiskäyttö pidentää maksuun käytettävää aikaa ja vähentää näin liikevaihtoa. Jonojen minimoimiseksi on vähintäänkin tehtävä niin, että asiakkaat esittävät kaikki euroon liittyvät kysymyksensä muualla kuin kassalla. Useat isot liikkeet valmistautuvat jo tähän. Jos kassalla sekä lasketaan vaihtorahat että vastataan asiakkaiden kysymyksiin, kassajonot ja odotusajat vain pitenevät.

--> Asetetaan muuntolaskimia asiakkaiden käyttöön

Rinnakkaiskäytön aika on haastava ja virheitä tapahtuu helposti. Asiakkaiden mahdollisten valitusten käsittelemiseksi nopeasti voidaan asiakkaiden käyttöön asettaa kassoille yksinkertainen muuntolaskin. Kaupan järjestöt ovat jo sitoutuneet tähän 2. huhtikuuta 2001 antamassaan yhteisessä julistuksessa. [2]

[2] Belgiassa on jaettu muuntolaskimia yli 66-vuotiaille leskille, invalideille, eläkeläisille ja orvoille apteekkiverkoston kautta.

--> Pidetään pankit kokonaan tai osittain avoinna 1. tammikuuta 2002.

Alankomaiden pankit ja Saksan säästökassat ja eräät muut pankit aikovat toteuttaa tämän toimen. Näin käteisrahan vaihto voitaisiin aloittaa heti ensimmäisestä päivästä alkaen ja vähentää ruuhkia. Tämä toimi myös rauhoittaa asiakkaita. Jos pankeissa on vaikea saada henkilöstöä tulemaan tuolloin töihin, voitaisiin pankit pitää avoinna yksinomaan kauppiaille. [3]

[3] Alankomaissa ainoastaan kauppiaat voivat käydä pankissa nostamassa tilaamansa setelit.

--> Muutetaan seteliautomaatit euroseteleille sopiviksi mahdollisimman nopeasti

Kuluttajat nostavat setelinsä kaikissa jäsenvaltioissa pääosin automaateista. Viidessä jäsenvaltiossa (Belgiassa, Saksassa, Luxemburgissa, Alankomaissa ja Itävallassa) kaikista seteliautomaateista saa euroja ensimmäisestä päivästä alkaen, mikä nopeuttaa uuden rahan käyttöönottoa. Automaattien nopea muuttaminen on olennaista euroon siirtymisen onnistumiselle.

--> Pidennetään pankkien aukioloaikoja

Useissa pankeissa aiotaan pidentää aukioloaikoja tammikuun 2002 kahden ensimmäisen viikon aikana. Tällä helpotetaan käteisrahan vaihtoa ja rajoitetaan sitä kansallisen valuutan määrää, jolla maksetaan liikkeissä (ja näin vaihtorahan antamiseen liittyviä ongelmia).

--> Annetaan pankissa asioiville pyydetyt summat pieninä seteleinä

Tämä toimi aiotaan toteuttaa Belgiassa, Espanjassa ja Saksassa. Se on myös osa Euroopan komission ja kolmen eurooppalaisen pankkiyhdistyksen [4] 19. helmikuuta 2001 tekemää sopimusta. Tämä toimi täydentää pienten setelien sijoittamista automaatteihin ja vähentää osaltaan vaihtorahan antamiseen liittyviä ongelmia.

[4] Euroopan unionin pankkiyhdistysten liitto, Euroopan osuustoiminnallisten pankkien yhdistys ja Euroopan säästöpankkiliitto.

Tietoa on myös kaikin mahdollisin tavoin levitettävä henkilökohtaisesti varsinkin ihmisille, jotka elävät tavanomaisten tiedotuskanavien tavoittamattomissa. Luottamussuhteessa asiakkaisiinsa olevat henkilöt, kuten sosiaalityöntekijät, omalääkärit ja vanhainkotien henkilöstö, voivat työssään kertoa heille eurosta.

Yksikään näistä konkreettisista ideoista ei ole vallankumouksellinen. Niiden yhteistoteutus voi kuitenkin antaa vauhtia rahanvaihdon raskaan ja monimutkaisen koneiston rattaisiin.

Kertomus

euroseteleiden ja -kolikoiden

käyttöönottoon liityvistä

valmisteluista

SISÄLLYSLUETTELO

1. Johdanto 14

2. Valmisteluiden eteneminen 15

2.1. Yritysten valmistelut 15

2.1.1. Nykytilanne 15

2.1.1.1. Suuryritykset 15

2.1.1.2. Pienet ja keskisuuret yritykset 16

2.1.2. Euron käyttöaste 18

2.1.2.1. Kirjanpito euroina 18

2.1.2.2. Euromääräiset pankkitilit 19

2.1.2.3. Euromääräiset maksutapahtumat 19

2.2. Rahoituslaitosten valmistelut 20

2.2.1. Vuoden 2001 valmistelut 20

2.2.1.1. Tilien ja tilimaksuvälineiden ennakkomuuntaminen 20

2.2.1.2. Ennakkotoimitukset ja aliennakkotoimitukset 21

2.2.2. Vuoden 2002 valmistelut 21

2.2.2.1. Eurojen toimittaminen kuluttajille 22

2.2.2.2. Kansallisten kolikoiden ja seteleiden vaihto euroiksi 22

2.3. Viranomaisten valmistelut 23

2.3.1. Kansalliset viranomaiset 23

2.3.1.1. Lainsäädännön mukauttaminen 23

2.3.1.2. Sisäiset valmistelut 25

2.3.1.3. Euron käyttö julkishallinnossa 26

2.3.2. Paikallisviranomaiset 27

2.3.2.1. Hallinto- ja oikeusjärjestyksen mukauttaminen 27

2.3.2.2. Sisäiset valmistelut 28

2.3.2.3. Euroa koskeva paikallinen tiedotus 29

2.4. Kansalaisten valmistelut 30

2.4.1. Kansalaisten eurotietämys 31

2.4.1.1. Euron käyttöönottoaikataulu 31

2.4.1.2. Euroon siirtymisen käytännön näkökohdat 31

2.4.2. Totuttautuminen uuteen arvoasteikkoon 32

2.4.2.1. Kuluttajien perehtyminen euroon riittämätöntä 32

2.4.2.2. Aktiivisemman lähestymistavan hidas eteneminen 33

2.4.3. Euron käyttöaste 34

2.4.3.1. Euromääräiset tilit 34

2.4.3.2. Euromääräiset maksutapahtumat 34

2.5. Tiedotuskampanjat 36

2.5.1. Komission osuus euroa koskevan tiedotuksen valmistelusta ja toteutuksesta 36

2.5.1.1. Tietojenvaihto 36

2.5.1.2. Yhteistyökumppanuuksien ja suorien toimien kehittäminen 36

2.5.1.3. Erityistoimien toteuttaminen 37

2.5.2. Jäsenvaltioiden osuus eurotiedotuksen valmistelusta ja toteutuksesta 37

2.5.3. Eurojärjestelmän eurokolikoita ja -seteleitä koskeva tiedotuskampanja 38

3. Meneillään oleva toiminta ja toimintasuunnat 38

3.1. Pääasiallinen toiminta 38

3.1.1. Väärentämisen torjunta 39

3.1.1.1. Tekniset näkökohdat 39

3.1.1.2. Suojamekanismit 39

3.1.1.3. EU:n toimielinten ja muiden elinten koordinointitehtävä 40

3.1.1.4. Euron oikeudellinen suojaaminen 40

3.1.1.5. Koulutus ja tiedotus 41

3.1.2. Kansalaisten käytännön valmistautuminen ja niiden väestöryhmien tukeminen, joilla on vaikeuksia tiedonsaannissa 41

3.1.3. Hintojen korottamisen välttäminen 43

3.1.3.1. Kauppiaiden kannustaminen käyttämään hintojen kaksoismerkintää 43

3.1.3.2. Hintatietojen keräämisen ja tarkastusten lisääminen vuoden 2001 lopulla ja vuoden 2002 alussa 43

3.1.3.3. Vapaaehtoinen sitoutuminen yleiseen hintavakauteen 44

3.1.3.4. Julkisen sektorin näyttämä esimerkki 44

3.1.3.5. Tilapäisen tilastojärjestelmän käyttönotto 44

3.1.4. Kassojen ja asiakasjonojen hallinta 44

3.1.4.1. Kassojen hallinta 44

3.1.4.2. Pitkien jonojen ehkäiseminen 45

3.1.5. Euromaksualueen luominen 46

3.2. Kaksikymmentä hyvää käytännettä euroon siirtymisen helpottamiseksi 47

3.2.1. Kymmenen esimerkkiä ennen 1. tammikuuta 2002 toteutettavista toimista 47

3.2.1.1. Levitetään vaihtorahan laskevia koneita laajalti pienyrityksiin 47

3.2.1.2. Kehitetään ja levitetään yksinkertaisia välineitä, joiden avulla voidaan arvioida käteisrahan tarve 48

3.2.1.3. Annetaan kuluttajien suostumuksella vaihtoraha eurokolikkopakkauksina joulukuun viimeisinä päivinä 48

3.2.1.4. Annetaan työnantajille lupa jakaa eurokolikkopakkauksia henkilöstölleen 48

3.2.1.5. Syötetään seteliautomaatteihin joulukuun viimeisinä päivinä vain arvoltaan pieniä kansallisia seteleitä 48

3.2.1.6. Syötetään euroseteleitä valmiiksi seteliautomaatteihin 49

3.2.1.7. Lähetetään asiantuntijoita kertomaan kauppiaille euroon siirtymisestä 49

3.2.1.8. Muistutetaan kirjeitse kaikkia yrityksiä niiden velvoitteista 49

3.2.1.9. Järjestetään simulointitapahtumia, joissa maksetaan euroilla 49

3.2.1.10. Otetaan kaikki paikalliset toimijat mukaan tiedottamaan eurosta 49

3.2.2. Kymmenen esimerkkiä 1. tammikuuta 2002 jälkeen toteutettavista toimista 49

3.2.2.1. Siirretään alennusmyyntien alkamispäivää, jos alennusmyynnit on yleensä aloitettu tammikuun ensimmäisellä viikolla 49

3.2.2.2. Valtuutetaan pankit mitätöimään kansallisia seteleitä 49

3.2.2.3. Tehdään vakiopakkauksia kansallisen valuutan palauttamista varten 50

3.2.2.4. Siirretään sivuun kassaan tulevat kansallisen valuutan määräiset kolikot ja setelit 50

3.2.2.5. Keskitetään euroa koskeviin kysymyksiin vastaaminen suurissa myymälöissä erikseen nimetyille henkilöille 50

3.2.2.6. Muuntilaskinten asettaminen asiakkaiden käyttöön 50

3.2.2.7. Pidetään pankit kokonaan tai osittain avoinna 1. tammikuuta 2002 50

3.2.2.8. Muutetaan seteliautomaatit euroseteleille sopiviksi mahdollisimman nopeasti 50

3.2.2.9. Pidennetään pankkien aukioloaikoja 51

3.2.2.10. Annetaan pankissa asioiville pyydetyt summat pieninä seteleinä 51

4. Liitteet 52

4.1. Edistyminen 11. lokakuuta 2000 annetun komission suosituksen täytäntöönpanossa 52

4.1.1. 1 artikla - Tuleville käyttäjille suunnattu tiedotus 52

4.1.2. 2 artikla - Kansalaisten totuttaminen euroon 52

4.1.3. 3 artikla - Talouden toimijoiden kannustaminen hankkimaan kokemusta euron käytöstä 53

4.1.4. 4 artikla - Euromuuntamista edellyttävien toimien määrän vähentäminen 54

4.1.5. 5 artikla - Eurokäteisrahaan siirtymisen helpottaminen 54

4.2. Yhdistelmä euroon siirtymiseen liittyvistä aikatauluista 56

4.3. Euroopan kuluttajien, kaupan ja pk-yritysten etujärjestöjen edustajien 2 päivänä huhtikuuta 2001 antama yhteinen julistus 58

4.4 Siirtymävaiheen loppua koskevia teknisiä seikkoja 63

4.4.1 Osakepääoman valuuttalajin muuntaminen 63

4.4.2 Vuonna 2002 tehtävä tilivuoden 2001 tilinpäätös 64

4.4.3 Yritysten sisäinen kirjanpito ja historialliset tiedot 65

4.5. Kansalliset suunnitelmat käteiseuroon siirtymiseksi 66

1. Johdanto

Täsmälleen 272 päivän kuluttua Euroopassa toteutetaan sen historian suurin rahayksikön vaihto-operaatio, jossa noin 15 miljardia euroseteliä ja 50 miljardia eurokolikkoa korvaa muutamassa viikossa suunnilleen vastaavan määrän kansallisia kolikoita ja seteleitä 12 maassa, noin 300 miljoonan asukkaan markkinoilla. Euron käteisrahan käyttöönotto on historiallinen tapaus, johon liittyy myös suuria strategisia, logistisia ja käytännön haasteita. Yritysten on tehtävä laitteisiinsa muutoksia sekä valmistauduttava käyttämään uutta rahaa ja hyödyntämään maksimaalisesti entistä avoimempien hintojen myötä kasvavaa kilpailua laajoilla markkinoilla. Kuluttajien on totuttauduttava euroon ja uuteen arvoasteikkoon. Miljoonia automaatteja ja satoja tuhansia seteliautomaatteja on uusittava. Uusien rahojen toimittamiseksi ja vanhojen keräämiseksi pois tarvitaan tuhansia kuorma-autoja.

Vaihto-operaatio on laajuudeltaan huikea, sillä esimerkiksi eurokolikot painavat yli 239 000 tonnia - 24 kertaa Eiffel-tornin paino. Jos kolikot pinottaisiin päällekkäin, pinon korkeus olisi 78 870 kilometriä, joka on 1,4 miljoonaa kertaa Pisan tornin korkeus. Jos pelkät kolikot olisi kuljetettava yhdellä kertaa, kuljetuksiin tarvittaisiin 478 000 rahankuljetusautoa. Jos setelit asetettaisiin jonoon pitkittäin, niistä muodostuisi 1,9 miljoonan kilometrin jono, joka on viisi kertaa maan ja kuun välinen etäisyys. Nämä luvut on kerrottava kahdella, kun laskelmiin lisätään pois kerättävät kansalliset setelit ja kolikot.

Vaihto-operaation logistinen vaihe käynnistetään useimmissa euromaissa ennakkotoimitusten alkaessa viiden kuukauden kuluttua. Tavoitteena on tehdä rahanvaihto sujuvaksi toimittamalla mahdollisimman suuri määrä kolikoita ja seteleitä ennakkoon, jotta euromääräiset maksutapahtumat pääsisivät hyvään vauhtiin 1. tammikuuta 2002. Useimmissa euromaissa kolikoiden ja/tai seteleiden ennakkotoimitukset pankeille alkavat syyskuussa. Ennakkotoimitukset kauppoihin toteutetaan maasta riippuen syys- ja joulukuun välisenä aikana. Yksityishenkilöt voivat ostaa kolikkopakkauksia joulukuun puolivälissä kaikissa euromaissa Kreikkaa lukuun ottamatta.

Kansalliset rahayksiköt poistetaan käytöstä - myös euron ilmentyminä - 1. tammikuuta 2002 klo 0.00. Kansalliset kolikot ja setelit ovat hyväksyttäviä maksuvälineitä useimmissa maissa enintään kahdeksan viikon ajan [5], mutta kortti-, sekki- tai pankkisiirtomaksut entisillä kansallisilla rahayksiköillä eivät ole enää mahdollisia. Yritysten on käytettävä toiminnassaan pelkästään euroja. Seteliautomaateista saa euroja ja liikkeenharjoittajat pyrkivät antamaan vaihtorahat euroina, vaikka maksu olisi suoritettu entisellä kansallisella rahayksiköllä. [6] Suurin osa käteismaksutapahtumista on tarkoitus suorittaa euroina tammikuun ensimmäisen viikon päätyttyä. Tammikuun toisen viikon loppuun mennessä on tarkoitus saattaa päätökseen pääosa käyttöönottotoimenpiteistä. Rinnakkaiskäytön kaudella kuluttajat voivat käyttää liikkeissä asioidessaan vielä hallussaan olevia kansallisia kolikoita ja seteleitä. Setelit ja kolikot voidaan myös vaihtaa pankeissa maksutta euroiksi. Suurista vaihtomääristä on kuitenkin yleensä ilmoitettava pankeille ennakkoon. Rinnakkaiskäytön päätyttyä seteleitä voidaan kuitenkin useimmiten vaihtaa liikepankeissa (joitakin kuukausia) [7] ja sen jälkeen ainoastaan keskuspankeissa vähintään 10 vuoden ajan [8].

[5] Alankomaissa 28. tammikuuta saakka, Irlannissa 9. helmikuuta saakka, Ranskassa 17. helmikuuta saakka ja muissa maissa 28. helmikuuta saakka, lukuun ottamtta Saksaa, jossa Saksan markka lakkaa olemasta laillinen maksuväline jo 1. tammikuuta 2002 (liikkeenharjoittajat sitoutuvat kuitenkin ottamaan markkoja vastaan 28. helmikuuta saakka). Jotkin pankit veloittavat vaihdosta rinnakkaiskäytön jakson päätyttyä.

[6] Koska eurosetelit ja -kolikot ovat laillisia maksuvälineitä, kuluttaja ei voi vaatia liikkeenharjoittajaa antamaan vaihtorahoja entisinä kansallisina rahayksikköinä.

[7] Ranskassa, Espanjassa, Luxemburgissa ja Portugalissa 30. kesäkuuta 2002 saakka; Alankomaissa ja Belgiassa 31. joulukuuta saakka; muissa maissa pankkien vapaan valinnan mukaan. Irlanti ei ole vielä tehnyt asiasta päätöstä.

[8] Suomessa, Italiassa, Ranskassa ja Kreikassa 10 vuotta, Portugalissa 20 vuotta, Alankomaissa 30 vuotta ja muissa maissa ilman aikarajaa.

Tämän euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoa koskevan kertomuksen tarkoituksena on kartoittaa eri talouden toimijoiden valmisteluiden nykytilannetta, selvittää joidenkin suurien tehtäväkokonaisuuksien etenemistä ja antaa esimerkkejä hyvistä käytännöistä, joiden avulla uuteen rahaan siirtyminen voitaisiin toteuttaa mahdollisimman sujuvasti.

2. Valmisteluiden eteneminen

Jäljempänä tarkastellaan erikseen yritysten, rahoituslaitosten, viranomaisten ja kansalaisten valmistautumista euroon. Erityistä huomiota kiinnitetään tiedotuskampanjoihin.

2.1. Yritysten valmistelut

Yritysten valmistautuminen euroon - samoin kuin euron käyttöönotto - etenee vielä hitaasti.

2.1.1. Nykytilanne

Suuryritysten valmistautuminen euroon on kokonaisuutena tarkasteltuna edennyt selkeästi pk-yrityksiä paremmin.

2.1.1.1. Suuryritykset

Useimmat suuryritykset ovat siirtäneet vuodesta 1996 tai 1997 henkilöstöä euroon liittyviin valmistelutehtäviin. Vuosien valmistelut ja tiiviit ponnistelut, joihin on toisinaan osallistunut suuri määrä työntekijöitä, huipentuvat euron lopulliseen käyttöönottoon. Euroopan rahaliittoyhdistyksen (AUME) ja Cap Gemini Ernst and Youngin joulukuussa 2000 teettämässä tutkimuksessa [9] tarkasteltiin suuryritysten valmistautumisen nykytilannetta.

[9] Saatavilla verkkosivuilla osoitteessa www.amue.org

Keskimäärin lähes neljäsosa suuryrityksistä käyttää euroa jo nyt toiminnassaan ja sisäisessä kirjanpidossaan. Lähes puolet suuryrityksistä aikoo toteuttaa siirtymisen tänä vuonna ja vain neljäsosa aikoo lykätä siirtymistä 1. tammikuuta 2002 saakka tai myöhäisempään ajankohtaan. Tilanne vaihtelee huomattavasti maasta ja toimialasta toiseen. Yli kolmannes itävaltalaisista (45 %), luxemburgilaisista (36 %) ja suomalaisista suuryrityksistä käyttää jo nyt euroa sisäisessä kirjanpidossaan, mutta sen sijaan irlantilaisten (16 %), italialaisten (15 %) ja erityisesti portugalilaisten (9 %) suuryritysten keskuudessa euron käyttö on harvinaista. Toimialoista tehdasteollisuus (31 %), pankkiala (30 %) ja teleala (23 %) ovat aloja, joilla euron käyttö sisäisessä kirjanpidossa on yleisintä. Kehityksen kärjessä on erityisesti autoteollisuus. Vuoden 1998 jälkeen eurooppalaiset autonvalmistajat ovat laatineet yhteisen peruskirjan euroon siirtymisestä ja päättäneet organisoida nopean siirtymisen, johon sisältyy myös kannustus- ja seurantatoimenpiteitä niiden tavarantoimittajien euroon siirtymisen helpottamiseksi. Nämä toimenpiteet ovat olleet tuloksekkaita, sillä itse yritysten lisäksi noin 80 prosenttia alan tavarantoimittajista on siirtynyt käyttämään euroa.

Euron lopullisen käyttöönoton valmisteleminen on yleensä yritysten keskeisiä painopistealueita (43 %), kaukana sähköisen kaupankäynnin edellä. Valmisteluihin sisältyy useimmissa tapauksissa (81 %) kaikkien tietokonejärjestelmien mukauttaminen euroon, erityisesti maissa, joissa desimaalien käyttö on vähäistä (esimerkiksi Italia ja Espanja).

Suuryritysten palkat maksetaan keskimäärin vain harvoin euroina (22 %). Maiden välillä on kuitenkin suuria eroja, sillä kun Italiassa, Kreikassa, Suomessa, Irlannissa ja Espanjassa vähemmän kuin joka kymmenes palkansaaja saa palkkansa euroina, Luxemburgissa ja Portugalissa neljännes ja Belgiassa ja Alankomaissa yli puolet palkansaajista saa palkkansa euroina.

Lähes kolmannes suuryrityksistä (29 %) on oman valmistautumisensa ohessa avustanut toimittajiaan euroon siirtymisessä ja viidennes suuryrityksistä aikoo avustaa toimittajia tämän vuoden aikana.

Suuryritykset arvioivat kaiken kaikkiaan saaneensa suhteellisen paljon tietoa euroon siirtymisen yksityiskohdista ja sen vaikutuksista verotukseen ja kirjanpitoon (73 %).

2.1.1.2. Pienet ja keskisuuret yritykset

Pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) valmistautuminen euroon on selvästi edennyt suuryritysten valmistautumista heikommin. Useimmat pk-yritykset aikovat siirtyä käyttämään toiminnassaan kansallisen rahayksikön sijaan euroa vasta viime hetkellä. Pk-yrityksille on yleisesti ominaista edessä olevan työmäärän laajuuden ja myöhäiseen valmistautumiseen liittyvien riskien aliarviointi. Koska työntekijöitä on yleensä vähän, yritysjohtajan on osallistuttava eurovalmisteluihin itse, vaikka hänellä on usein hoidettavanaan yrityksen päivittäiseen toimintaan liittyviä muita tehtäviä.

Mitä pienemmästä yrityksestä on kyse, sitä heikompi on sen valmistautumisaste. Erittäin pienet yritykset, pienet liikkeenharjoittajat ja käsityöläiset ovat kaiken kaikkiaan valmistautuneet euroon erittäin heikosti. Tammikuussa 2001 toteutetun Flash-Eurobarometri -tutkimuksen [10] mukaan vain 19 prosenttia erittäin pienistä yrityksistä on laatinut yksityiskohtaisen toimintasuunnitelman. Siirtymistä koskevia konkreettisia toimenpiteitä toteuttaneiden erittäin pienten yritysten määrä on poikkeuksetta pienempi kuin muiden yritysryhmien. Keskisuuret yritykset ovat sitä vastoin parantaneet huomattavasti valmistautumisastettaan, sillä niistä 86 prosenttia on laatinut toimintasuunnitelman - verrattuna viime vuoden toukokuun 69 prosenttiin - ja 51 prosentilla kyseisistä yrityksistä on yksityiskohtainen suunnitelma. Kaikista pk-yrityksistä vain 26 prosenttia ilmoittaa olevansa valmis euron käyttöönottoon (verrattuna syyskuun 17 prosenttiin). Yrityksistä 23 prosenttia arvioi, ettei valmistautuminen ole vielä ajankohtaista (verrattuna syyskuun 32 prosenttiin). Mikroyrityksistä (alle 10 työntekijän yritykset) ja palveluyrityksistä monet uskovat voivansa siirtää valmistautumista tuonnemmaksi. Keskisuuret yritykset ovat paremmin tilanteen tasalla. Eri maiden välillä on vain pieniä eroja, lukuun ottamatta Saksaa, jossa pk-yritykset näyttävät selkeästi vähemmän vakuuttuneilta euron valmistautumisen tarpeellisuudesta (33 % niistä katsoo voivansa lykätä valmisteluja). Nämä luvut ovat osoitus viivyttelystä, joka on erittäin huolestuttavaa määräaikojen lähetessä.

[10] EOS Gallup Europen komission lukuun tammikuussa 2001 toteuttaman tutkimuksen kohteena oli 2 828 pk-yritystä euroalueella. Lehdistötiedote, 23.2.2001. Saatavilla osoitteessa www.europa.eu.int/rapid .

Kyseisen Flash-Eurobarometri-tutkimuksen mukaan vain 11 prosenttia pk-yrityksistä ilmoittaa kykenevänsä toimimaan kokonaisuudessaan euroina. Näiden yritysten osuus on suurempi Suomessa, Belgiassa, Alankomaissa, Saksassa, Itävallassa ja Luxemburgissa (jossa osuus on niinkin korkea kuin 30 %) ja pienempi Italiassa, Portugalissa ja Ranskassa. Vain harvat pk-yritykset käyttävät euroa todellisuudessa liiketoimissaan: keskimäärin 12 prosenttia haastatelluista pk-yrityksistä ilmoittaa laskuttavansa asiakkaitaan järjestelmällisesti euroina. Portugalissa ja Ranskassa näiden yritysten osuus on noin 5-6 prosenttia ja Itävallassa, Kreikassa ja Belgiassa 19-20 prosenttia.

Niiden pk-yritysten osuus, jotka ilmoittavat olevansa valmiita euron käyttöönottoon, on huomattavasti suurempi kuin euroa toiminnassaan varsinaisesti käyttävien yritysten osuus. Eroon on useita syitä. Jotkin yritykset yliarvioivat valmistautumisasteensa ja toiset kykenevät käyttämään euroa sisäisessä toiminnassaan, mutta eivät käytä sitä vielä yhteistyökumppaneidensa kanssa (asiakkaiden ja toimittajien epäröinti jne.). Lähes puolet pk-yrityksistä ilmoittaa, ettei niillä ole vieläkään euroon siirtymistä koskevaa toimintasuunnitelmaa. Tilanne on tämä myös useimmissa suomalaisissa, saksalaisissa, ranskalaisissa, portugalilaisissa ja kreikkalaisissa pk-yrityksissä.

Vain harvat pk-yritykset ovat laatineet käytännössä suunnitelmia euroon siirtymiseksi ja suunnitelmista alle puolet on yksityiskohtaisia. Vaikka toimintasuunnitelman tehneiden pk-yritysten määrä on kasvanut hieman (51 prosenttiin viime syyskuun 42 prosentista), suunnitelmien varsinainen täytäntöönpano ei ole edistynyt lainkaan. Noin kaksi kolmasosaa pk-yrityksistä on kuitenkin määritellyt tietokonejärjestelmiin tehtävät muutokset (65 %) ja valinnut vastuuhenkilön toteuttamaan niitä (67 %). Haastatelluista pk-yrityksistä 57 prosenttia on jo jakanut tietoja henkilökunnalleen. Alle 40 prosenttia pk-yrityksistä on sitä vastoin arvioinut euron toimintokohtaisia vaikutuksia (39 %), tarvittavia budjettimäärärahoja (35 %) ja henkilöstön koulutustarpeita (31 %) tai antanut yhteistyökumppaneilleen tietoja huomioistaan (36 %). Tulokset viittaavat siihen, että valmistelut on supistettu mahdollisimman vähäisiksi ja strategiset ja kaupalliset näkökohdat on asetettu toissijaiseen asemaan (suhteet toimittajiin ja asiakkaisiin, hintojen uusiminen, aiempaa avoimempien hintojen huomioon ottaminen, henkilöstön kouluttaminen ja ottaminen mukaan valmisteluihin jne.). Pk-yritykset aliarvioivat liian usein euron käyttöönottoa pitäen sitä pelkkänä muunto-operaationa. Euroa pidetään vähäisenä ongelmana [11] ja siihen suhtaudutaan yleensä välinpitämättömästi. Lähes kaksi kolmasosaa pk-yrityksistä (63 %) varsinkin Ranskassa ja Saksassa katsoo esimerkiksi, että euro ei vaikuta niiden kilpailukykyyn millään tavalla. Koska monet yritysjohtajat ajattelevat näin, eurotiedotus ei juurikaan vaikuta heihin. Perinteisten tiedotuskampanjoiden kattavuus on tästä syystä rajallinen. Harvat pk-yritykset tuntevat näin ollen perusteellisesti eurokäteisrahan käyttöönoton yksityiskohdat. Tämä havainto on erityisen huolestuttava liikkeenharjoittajien kannalta, sillä he joutuvat osallistumaan aktiivisesti eurokolikoiden ja -seteleiden käyttöönottoon. [12]

[11] Ks. erityisesti eurooppalaisten pk-yritysten asennetta ja valmistautumista euroon koskeva tutkimus ("Attitude des PME européennes vis-à-vis de l'euro et de leur degré de préparation"), OPTEM, tammikuu 2001.

[12] Liikkeenharjoittajilla on tärkeä rooli uusien seteleiden ja kolikoiden käyttöönotossa ja asiakkaille suunnatussa tiedotuksessa. He joutuvat ratkaisemaan logistisia ongelmia, jotka liittyvät kassa- ja hinnoittelulaitteisiin tehtäviin muutoksiin ja kassavarojen säilyttämiseen ja jotka edellyttävät usein erityisiä investointeja.

Myös käyttöönoton aikataulusta ja määräajan (1. tammikuuta 2002) lopullisuudesta ollaan epävarmoja. Pk-yrityksistä 7 prosenttia aikoo aloittaa järjestelmällisen laskutuksen euroina vasta 1. tammikuuta 2002 jälkeen ja 12 prosenttia katsoo olevansa valmiita euron käyttöön (eli kykenevät suorittamaan kaikki tapahtumat euroina) vasta kyseisen päivämäärän jälkeen. Jos tähän lukuun sisällytetään ne pk-yritykset, jotka ovat ilmoittaneet, etteivät aio ottaa euroa oma-aloitteisesti käyttöön viimeistään 1. tammikuuta 2002, lähes kolmannes yrityksistä ei ole vielä käsittänyt, että 1. tammikuuta 2002 on määräpäivä, johon mennessä yritysten koko toiminnan on viimeistään tapahduttava euroina. Tämä väärä tieto on levinnyt erityisen laajalle Ranskassa, Espanjassa, Italiassa, Saksassa, Suomessa ja Portugalissa.

2.1.2. Euron käyttöaste

Euron käyttö laajenee mutta on edelleen kaiken kaikkiaan vähäistä. Euron käyttöä yrityksissä voidaan arvioida kolmen indikaattorin perusteella: euron osuus ulkoisesta kirjanpidosta, pankkitileistä ja maksutapahtumista. Euron käyttöä koskevat tiedot ovat peräisin komission pankkien ja valtiovarainministeriöiden keskuudessa neljästi vuodessa toteuttamasta tutkimuksesta [13]. Mainitut luvut koskevat vuoden 2000 viimeistä neljännestä.

[13] Neljästi vuodessa julkaistava tiedote euron käytöstä. Saatavilla osoitteessa http://europa.eu.int/comm/economy_finance/document/misc/eurouse_en.htm

2.1.2.1. Kirjanpito euroina

Kirjanpitonsa euroon siirtäneiden yritysten määrää on vaikea arvioida. Yritys voi hinnoitella ja laskuttaa euroina mutta käyttää kirjanpidossaan kansallista rahayksikköä. Viranomaiset otaksuvat, että yritykset, jotka tekevät alv-ilmoituksensa euroina, ovat siirtyneet käyttämään euroa kirjanpidossaan. Tämä arvio on suhteellisen luotettava, ja sen perusteella voidaan havaita, että Luxemburgia ja Belgiaa lukuun ottamatta alle 1,5 prosenttia yrityksistä on siirtänyt kirjanpitonsa euromääräiseksi. [14]

[14] Saksalaisen työnantajajärjestön (DIHT) tutkimuksessa, joka koski 25 000 yritystä, arvioitiin, että 14 prosenttia saksalaisista yrityksistä käyttää euroa sisäisessä kirjanpidossaan euroa.

Luxemburg nousee kärkisijalle (21 %), kun lasketaan niiden yritysten osuus, jotka tekevät kirjanpitonsa euroina, toisella sijalla on Belgia (5,5 %) ja kolmannella Portugali (1,2 %). Näiden yritysten osuus on erityisen pieni Itävallassa (0,01 %) ja Italiassa (0,29 %).

Heikkoihin tuloksiin voi olla monia syitä, esimerkiksi seuraavat:

- Erittäin monet yritykset eivät ole tietoisia siitä, että ne voivat (laillisesti) siirtyä käyttämään euroa kirjanpidossaan kesken vuotta ja ne ovat tästä syystä päättäneet toteuttaa siirtymisen 1. tammikuuta, yleensä vuonna 2002 [15]. Joissakin maissa tilikauden 2001 tuloksen ilmoittaminen euroina on kuitenkin pakollista vuonna 2002. [16] Valinnan kohdistaminen 1. päivään tammikuuta 2002 on näennäisesti helppo ratkaisu, mutta monimutkaistaa käytännössä ilmoitusvelvollisuuksia vuonna 2002.

[15] Ranskan tulosten perusteella näyttää siltä, ettei kirjanpidon siirtämistä euroon 1. tammikuuta 2001 ole tapahtunut kovinkaan laajasti (euroina kirjanpitonsa tekevien yritysten määrä on kaksinkertaistunut, mutta on vain 1,5 prosenttia yritysten kokonaismäärästä).

[16] Tämä koskee Kreikkaa, Portugalia ja Ranskaa.

- Jotkin markkinaosuudeltaan erittäin suuren yrityksen laatimat sovellusohjelmat [17] eivät mahdollista tilien siirtämistä euromääräiseksi kesken vuotta, koska ohjelmissa ei ole mahdollisuutta laskea tietojen siirtämistä jälkikäteen.

[17] SAP-sovellusohjelmat.

- Eurooppalaisten kirjanpitäjien liiton (Fédération Européenne des Experts comptables) toistuvasti esittämät pyynnöt siirron aikaistamisesta ovat yleisesti ottaen saaneet melko vähän kannatusta kansallisten liittojen keskuudessa.

2.1.2.2. Euromääräiset pankkitilit

Euromääräisen tilin avaaminen ei ole välttämätön edellytys euromääräisten maksujen suorittamiselle, sillä euromääräisiä maksuja voidaan suorittaa myös kansallisen rahayksikön määräiseltä tililtä. Euromääräisten tilien osuus on kuitenkin mielenkiintoinen indikaattori yrityksen "eurosuuntautumisesta", sillä euromääräisen tilin avaaminen on osoitus pyrkimyksestä ottaa euro konkreettisesti käyttöön yrityksen toiminnassa tai on osa koko yrityksen siirtämistä euron käyttöön. Komission tutkimusten mukaan euromääräisten tilien osuus yritystilien kokonaismäärästä oli vuoden 2000 lopulla keskimäärin 3,9 prosenttia. Siirtyminen on toistaiseksi hidasta myös silloin, kun on kyse uuden kaupallisen suhteen muodostamisesta. Yli 90 prosenttia tileistä avataan edelleen kansallisten rahayksiköiden määräisinä.

Luxemburgin (10,9 %), Belgian (10,8 %) ja Ranskan (7,1 %) tulokset ovat selkeästi keskiarvoa korkeammat. Euromääräisten tilien osuus on sitä vastoin erityisen pieni Alankomaissa (0,44 %), Espanjassa (0,70 %) sekä Suomessa ja Irlannissa (1 %). Järjestys on suunnilleen sama euromääräisten tilien avaamisen kasvun mukaan mitattuna: kärjessä ovat jälleen Luxemburg (36,4 %), Belgia (27,6 %) ja Ranska (16,6 %) ja listan viimeisinä Irlanti (0,02 %), Itävalta (1,27 %) ja Espanja (1,80 %). Maiden väliset suuret erot voivat johtua yritysten euromääräisen toiminnan eroista tai siitä, edistääkö yritysten pankki liiketoiminnassaan euron käyttöä.

Tilanteessa ei todennäköisesti tapahdu juurikaan kehitystä ennen kuin pankit aloittavat ennakkosiirtymisen toisen vuosipuoliskon alussa (ks. 2.2 Rahoituslaitosten valmistelut), vaikka jotkin pankit ovat jo aloittaneet tuloksellisesti aktiiviset ja järjestelmälliset toimenpiteet euron käytön edistämiseksi yritysasiakkaidensa keskuudessa.

2.1.2.3. Euromääräiset maksutapahtumat

Komission pankkien keskuudessa neljästi vuodessa toteuttaman tutkimuksen mukaan euron keskimääräinen osuus yritysten kotimaan maksutapahtumista (yritysten alkuperästä riippumatta) oli vuoden 2000 lopulla 30 prosenttia arvon mukaan ja 5,8 prosenttia määrän mukaan. Luvuissa on hienoista kasvua vuoden alkuun verrattuna (25 % arvon mukaan ja 2,4 % määrän mukaan). Erittäin suuri erotus määrän ja arvon mukaisten tulosten välillä johtuu pääasiassa siitä, että euroon siirtyminen on huomattavasti yleisempää suuryritysten kuin pk-yritysten keskuudessa. Määrän mukaiset tulokset antavat kaiken kaikkiaan luotettavamman kuvan yritysten todellisesta euromääräisestä toiminnasta kuin arvon mukaiset tulokset, sillä yksittäisillä suuroperaatioilla (esim. kahden suuryrityksen sulautumiseen johtava yrityskauppa) on niihin pienempi vaikutus.

Maakohtaisesti tarkasteltuina tulokset ovat melko ristiriitaisia. Luxemburg eroaa myös tässä tapauksessa selkeästi muista, sillä euromääräisten maksutapahtumien osuus on siellä 20 prosenttia. Seuraavina tulevat Belgia (8,8 %), Kreikka (7,3 %), Irlanti (6 %) ja Portugali (5,4 %). Euron käyttö maksutapahtumissa on erityisen vähäistä Itävallassa (1,1 %), Alankomaissa (1,2 %) ja Ranskassa (1,7 %) [18]. Euro on arvon mukaan jo nyt eniten käytetty maksuvaluutta Espanjassa (75 %), Belgiassa (56 %) ja Luxemburgissa (55 %).

[18] Helmikuuta 2001 koskevat tilastotiedot osoittavat kuitenkin euromääräisten maksutapahtumien määrän kasvaneen huomattavasti Ranskassa.

Euroa käytetään luonnollisesti huomattavasti enemmän ulkomaan maksutapahtumissa sekä arvon (39,7 %) että määrän (32,5 %) mukaan mitattuna. Euron vankka asema rajatylittävissä maksuissa johtuu seuraavista kahdesta seikasta:

- rahoitusmarkkinat luopuvat kokonaan kansallisista rahayksiköistä ja siirtyvät käyttämään euroa, joka edistää euromääräisten ulkomaan maksutapahtumien kannalta suotuisien olosuhteiden luomista

- suuryritysten vientitoiminta on vilkkaampaa kuin pk-yritysten; tätä näkemystä tukee se, että euron määrän ja arvon mukaisten osuuksien välinen ero on suuryritysten osalta erittäin pieni.

Euron käyttö yritysten ulkomaan maksutapahtumissa on erityisen yleistä Espanjassa (72 % määrän mukaan), Portugalissa (43 % määrän mukaan), Kreikassa (40 % määrän mukaan) ja Luxemburgissa (38,5 %). Euron käyttö on melko vähäistä Ranskassa (15,6 %) ja erittäin vähäistä Itävallassa (2,2 %).

2.2. Rahoituslaitosten valmistelut

Eurooppalaiset pankit ovat toteuttaneet laajoja teknisiä ja taloudellisia toimenpiteitä ongelmattoman euroon siirtymisen edistämiseksi. Valmistelut, jotka rahoituslaitokset aikovat toteuttaa vuonna 2001, perustuvat yleensä aktiiviseen toimintamalliin, jolla on myönteisiä vaikutuksia kaikkiin talouden toimijoihin. Vuoden 2002 valmisteluiden kokonaistavoitteena on luoda edellytykset nopealle ja kuluttajan kannalta suotuisalle siirtymiselle.

2.2.1. Vuoden 2001 valmistelut

Asiakkaille suunnatun laajan tiedotuksen lisäksi pankit ovat keskeisessä asemassa myös tilien ja tilimaksuvälineiden muuttamisessa euromääräisiksi ja euroseteleiden ja -kolikoiden ennakkotoimituksissa. Rahoituslaitokset ovat noudattaneet valtaosin 11. lokakuuta 2000 annettua komission suositusta (ks. liite 1) sekä tilien ennakkomuuntamisen, seteleiden ja kolikoiden vaihtojärjestelyiden että seteliautomaatteihin asetettavien seteleiden osalta.

2.2.1.1. Tilien ja tilimaksuvälineiden ennakkomuuntaminen

Komissio kehotti 11. lokakuuta 2000 antamassaan suosituksessa rahoituslaitoksia aloittamaan vuoden 2001 kolmannella vuosineljänneksellä pankkitilien ja tilimaksuvälineiden ennakkomuunnot euromääräisiksi, jos asiakas ei erikseen pyydä kansallisen rahayksikön käyttöä. Kyseisenä ajankohtana ennakkomuuntoja aikoivat toteuttaa vain belgialaiset ja ranskalaiset pankit. Tällä hetkellä ennakkomuuntosuunnitelmat ovat yleisiä: Saksassa, Ranskassa, Itävallassa, Italiassa, Portugalissa, Luxemburgissa ja Belgiassa aloitetaan ennakkomuuntaminen heinäkuusta 2001 lähtien ja Espanjassa syyskuusta, Suomessa lokakuusta ja Kreikassa joulukuusta lähtien. Ennakkomuunnot eivät sisälly Alankomaiden viralliseen suunnitelmaan, mutta monet suuret alankomaalaiset pankit toteuttanevat siirrot joka tapauksessa. Irlantilaiset pankit eivät suunnittele tilien ennakkomuuntoja, mutta muuntavat tilit asiakkaan pyynnöstä.

Eurooppalaiset pankkiyhdistykset [19] tukivat 26. helmikuuta 2001 päivätyssä asiakirjassa [20] tilien ennakkomuuntamisen periaatetta, jonka mukaan muuntaminen tapahtuu syyskuun loppuun saakka asiakkaan nimenomaisella suostumuksella ja lokakuusta lähtien sanattomalla sopimuksella (pankkien on kuitenkin ilmoitettava muuntamisesta kuukausi etukäteen). Pankkiyhdistykset kehottivat lisäksi jäsenpankkejaan tarjoamaan yritysasiakkailleen 1. heinäkuuta 2001 lähtien ja yksityisasiakkailleen 1. syyskuuta 2001 lähtien euromääräisiä sekkivihkoja. [21]

[19] Banking Federation of the European Union, European Association of Cooperative Banks ja European Savings Banks' Group.

[20] "European guidelines for best practice concerning customer and nostro legacy currency account conversion" (26. helmikuuta 2001). Asiakirja on suositus eikä näin ollen mene mahdollisten eriävien kansallisten suunnitelmien edelle. Saatavilla osoitteessa www.fbe.be.

[21] "European guidelines for best practice concerning legacy currency cross border cheques", 2. maaliskuuta 2001. Saatavilla osoitteessa www.fbe.be .

Ennakkomuuntaminen antaa pankeille mahdollisuuden porrastaa euron käyttöönoton edellyttämät toimenpiteet. Euron jo käyttöön ottaneiden talouden toimijoiden tähän mennessä saamat kokemukset osoittavat useimmiten vääräksi ajatuksen, jonka mukaan teknisten apuvälineiden mukauttaminen rahanyksikön vaihtamiseksi voidaan toteuttaa yhden viikonlopun aikana. Tilien muuntamista aikaistamalla voidaan lisäksi välttää tilien muuntamisen ja uusien seteleiden ja kolikoiden käyttöönoton samanaikainen toteuttaminen ja helpottaa näiden tapahtumien hallintaa.

Tilien ja tilimaksuvälineiden muuntaminen kannustaa talouden toimijoita lisäämään euron käyttöä ja totuttautumaan siten uuteen rahayksikköön. Esimerkiksi Ranskassa 46 prosenttia muista kuin käteismaksuista suoritetaan sekillä. Sekkivihkojen muuttaminen euromääräisiksi lisää tästä syystä huomattavasti euron käyttöä.

2.2.1.2. Ennakkotoimitukset ja aliennakkotoimitukset

Varojen ohjaaminen talouteen on pankkien keskeinen tehtävä. Ne toimivat 1. tammikuuta 2002 saakka yhtenä ennakkotoimitusten keskipisteistä. Ne ottavat syyskuusta joulukuuhun vastaan kolikoiden ja seteleiden ennakkotoimituksia (vrt. liite 5. Taulukko: Kansalliset suunnitelmat käteiseuroon siirtymiseksi). Euroopan keskuspankin (seteleiden osalta) ja valtiovarainministereiden (kolikoiden osalta) päättämän veloitusmallin mukaan pankkeja veloitetaan tammikuussa 2002 niiden vastaanottamien seteleiden ja kolikoiden arvoa vastaavalla summalla porrastetusti kolmessa vaiheessa (kolmasosa kerrallaan, 2., 23. ja 30. tammikuuta).

Pankit säilyttävät osan saamistaan seteleistä ja kolikoista omiin tarpeisiinsa ja toimittavat loput edelleen asiakaskuntaansa kuuluville liikkeenharjoittajille ja yrityksille aliennakkotoimituksina. Pankeilla on velvollisuus toimittaa keskuspankille välittömästi asiakkaille toimitettujen seteleiden ja kolikoiden arvoa vastaavat vakuudet, ja ne ovat oikeudellisessa vastuussa väärinkäytösten mahdollisista seurauksista. Komission ja eurooppalaisten pankkiyhdistysten 19. helmikuuta 2001 tekemässä sopimuksessa [22] määrätään, että liikkeitä, jotka toimittavat pankille seteleitä ja kolikoita vastaavat vakuudet, ei veloiteta arvopäivänä ennen 1. tammikuuta 2002.

[22] Saatavilla osoitteessa www.europa.eu.int/rapid .

2.2.2. Vuoden 2002 valmistelut

Pankeilla on päävastuu rahayksikön vaihtotoimenpiteistä, sillä ne toimittavat yrityksille setelit ja kolikot ja kuluttajille setelit sekä toteuttavat suuren osan kansallisten seteleiden ja kolikoiden vaihdoista euroiksi.

2.2.2.1. Eurojen toimittaminen kuluttajille

Euroja toimitetaan kuluttajille seteliautomaattien ja pankkitoimipaikoissa tapahtuvien tililtäottojen ja rahanvaihtojen kautta. [23] Komissio ja Euroopan pankkiyhdistykset sopivat 19. helmikuuta 2001, että pankit, joilla on hallussaan euroja, pyrkivät parhaansa mukaan sijoittamaan niitä välittömästi seteliautomaatteihin, jotta automaateista ei nostettaisi kansallisia seteleitä. Kaikkien laitteiden odotetaan olevan välittömästi käyttövalmiita Saksassa, Belgiassa, Luxemburgissa ja Itävallassa. Kreikassa, Alankomaissa, Espanjassa ja Italiassa laitteet ovat käyttökuntoisia lähes välittömästi (+/- 90 % 1. tammikuuta) ja Irlannissa suhteellisen nopeasti (+/- 80 % ensimmäisenä päivänä, 100 % viikon kuluttua). Kolme maata suunnittelee laitteidensa mukauttamista hitaammin: Portugali (+/- 8 % 1. tammikuuta, 85 % viikon kuluttua) ja Suomi (+/- 38 % 1. tammikuuta, +/- 65 % viikon kuluttua) ja Ranska (+/- 55 % 1. tammikuuta [24], +/- 85 % viikon kuluttua). Kaikkien maiden kaikkien seteliautomaattien siirtäminen euroon vienee kaksi viikkoa.

[23] Kolikoiden ennakkotoimitukset kuluttajille aloitetaan joulukuun puolivälissä kaikissa osallistujamaissa Kreikkaa lukuun ottamatta. Suuri osa kolikoista ja seteleistä lasketaan liikkeeseen talouteen vähittäiskauppojen kautta. Eurojen ennakkotoimitukset vähittäiskauppoihin toteutetaan osallistujamaasta riippuen syyskuun ja joulukuun välisenä aikana. EKP ja neuvosto torjuivat Versailles'ssa pidetyssä epävirallisessa Ecofin-neuvoston kokouksessa seteleiden ennakkotoimitukset kansalaisille. Euroopan pankkiyhdistykset ovat kuitenkin jatkaneet asian käsittelyä ja ovat yleensä päätyneet kannattamaan seteleiden ennakkotoimituksia.

[24] Groupement des Cartes Bancaires arvioi kuitenkin, että ensimmäisenä päivänä saadaan muutetuksi 85 prosenttia seteliautomaateista.

Rahan otto tililtä tai vaihto pankkien toimitiloissa on toinen tärkeä tapa toimittaa käteistä kuluttajille. Helpottaakseen liikkeiden vaihtorahaongelmia belgialaiset, espanjalaiset ja saksalaiset pankit aikovat toimittaa tavallisten summien otot pieninä seteleinä. Myös tämä kohta sisältyy komission ja kolmen eurooppalaisen pankkiyhdistyksen 19. helmikuuta 2001 tekemään sopimukseen.

Suomea lukuun ottamatta kaikkien euromaiden kaikista seteliautomaateista tai osasta niitä voi nostaa pieniä (5 tai 10 euron) seteleitä. Irlannissa suurin osa sosiaaliturvaetuuksista maksetaan viikottain käteisenä postitoimistojen kautta. Tammikuun ensimmäisellä viikolla yli 20 euron määrät maksetaan yleensä käyttäen vähintään neljää viiden euron seteliä.

2.2.2.2. Kansallisten kolikoiden ja seteleiden vaihto euroiksi

Pankit vaihtavat yleensä asiakkaidensa setelit ja kolikot maksutta euroiksi edellyttäen pelkästään, että suurten summien vaihdosta on ilmoitettava niille ennakkoon rinnakkaiskäytön kaudella. Vaihto on maksutonta kaikissa euromaissa, lukuun ottamatta Itävaltaa (jossa maksutta vaihdettava enimmäismäärä on kuitenkin korkea: 50 000 sillinkiä eli 3 633,64 euroa) ja Irlantia.

Myös muiden kuin pankin asiakkaiden setelit ja kolikot vaihdetaan rinnakkaiskäytön kaudella maksutta, usein kuitenkin pankin vapaasti määrittämään enimmäismäärään saakka. Muiden kuin asiakkaiden setelit ja kolikot vaihdetaan maksutta kaikissa euromaissa, lukuun ottamatta Saksaa - jossa useimmat pankit eivät halua vaihtaa muiden kuin asiakkaiden seteleitä ja kolikoita - ja Alankomaita ja Itävaltaa, joissa muilta kuin asiakkailta veloitetaan yleensä vaihdosta maksu.

Kaikki osallistujamaat ovat antaneet säännöksiä, jotka mahdollistavat kolikoiden ja seteleiden vaihdon liikepankeissa vielä jonkin aikaa rinnakkaiskäytön kauden päättymisen jälkeen, useimmissa tapauksissa kesä- tai joulukuun loppuun.

2.3. Viranomaisten valmistelut

EU:n toimielimet ovat siirtäneet toimintansa (talousarviot, valmistelut jne.) kokonaisuudessaan euromääräiseksi 1. tammikuuta 1999 lähtien. Euromaiden kansallisten ja paikallisten viranomaisten valmisteluja on syytä käsitellä erikseen.

2.3.1. Kansalliset viranomaiset

Viime vuosina on toteutetta monia kansallisia lainsäädäntötoimenpiteitä ja tehty suuri osa euron käyttöönottoon liittyvistä päätöksistä. Italian julkaistua eurokolikoiden ja -seteleiden käyttöönottoa koskevan suunnitelmansa kaikki euroalueeseen kuuluvat jäsenvaltiot ovat laatineet yksityiskohtaisia käyttöönottojärjestelyitä koskevia suunnitelmia (ks. liite 4 - Euroalueeseen kuuluvien jäsenvaltioiden euron käyttöönottojärjestelyiden eri vaiheiden yksityiskohdat). Yleisesti merkityksellisiä aiheita ovat esimerkiksi tärkeimmät euron käyttöönottoa koskevat lainsäädäntötoimenpiteet, päivittäisessä asioinnissa viranomaisten kanssa käytettäviin laitteisiin tehtävät muutokset, muunnettujen rahamäärien pyöristäminen tarkoituksenmukaisesti ja euron käyttöaste julkishallinnossa.

2.3.1.1. Lainsäädännön mukauttaminen

Belgia hyväksyi 2. helmikuuta 2001 eurokäteisrahan käyttöönottoa koskevan suunnitelman lopullisen version. Heinäkuussa 2000 julkaistiin kolme euroon liittyvää lakia, jotka koskevat euroiksi muunnettujen julkisten rahamäärien pyöristämistä, kymmenjärjestelmään siirtymistä, joka on edellytyksenä euron ottamiselle käyttöön julkisen sektorin tietokoneohjelmistoissa, ja mittalaitteiden hintamerkintöjä. Elokuun lopulla julkaistiin 24 asetusta kyseisten lakien soveltamisesta. Lisäksi marraskuussa 2000 hyväksyttiin eurotilirahan lopullista käyttöönottoa koskeva yleisuunnitelma. Lainsäädäntöön on näin ollen jo tehty tärkeimmät euron käyttöönoton edellyttämät muutokset. Ministeriöt jatkavat lainsäädännön muuttamista yhteistyössä yhteisöjen ja alueiden kanssa.

Saksassa nk. viitemäärien mukauttamista koskevan lainsäädännön muuttaminen edistyy nopeasti. Ministerineuvosto on tehnyt liittovaltion tasolla päätöksen useista laeista (Artikelgesetze), joista osan parlamentti on jo hyväksynyt ja joista osa on jo julkaistu liittovaltion virallisessa lehdessä (Bundesgesetzblatt) ja joista yksi merkittävimpiä on 19. joulukuuta 2000 annettu laki verolainsäädäntöön sisältyvien määrien muuntamisesta euromääräisiksi ja pyöristämisestä (Steuer-Euroglättungsgesetz). Myös 16 osavaltiota (Länder) ovat viimeistelemässä lainsäädäntöään. Jotkin osavaltiot ovat säätäneet yleisluontoisia lakeja ja toiset erikoisaloja koskevia yksittäisiä lakeja (Einzelgesetze). Saksan 16 osavaltion sisäministerit hyväksyivät lisäksi kokouksessaan euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottoon liittyviä turvallisuuskysymyksiä koskevan yleisen lähestymistavan, joka pannaan täytäntöön paikallis- ja osavaltiotasolla ja joka takaa takaa tiiviin yhteistyön paikallisten poliisiviranomaisten, osavaltioiden keskuspankkien (Landeszentralbanken), luottolaitosten, vähittäiskauppiaiden ja rahankuljetusyritysten välillä.

Kreikka antoi syyskuussa 2000 euron käyttöönottoa koskevan puitelain, jossa säädetään muun muassa muuntamisesta ja pyöristämisestä, osakepääomasta, hintojen kaksoismerkinnästä, pääomamarkkinoista ja sakkojen muuntamisesta. Kreikka on julkaissut valtiovarainministeriön ja alueellisen kehityksen ministeriön yhteisen asetuksen hintojen kaksoismerkinnästä, alueellisen kehityksen ministeriön kiertokirjeen euroseurantakeskuksen perustamisesta ja valtiovarainministeriön kiertokirjeen veroasioiden sääntelystä siirtymäkaudella. Kreikan julkisten joukkovelkakirjalainojen muuntaminen euromääräisiksi saatettiin päätökseen "muuntoviikonlopun" aikana valtiovarainministeriön, Kreikan keskuspankin, luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten yhteistyön ansiosta. Valtiovarainministeriö antoi lisäksi kiertokirjeen euroon liittyvistä tullikysymyksistä ja alueellisen kehityksen ministeriö kiertokirjeen osakepääoman muuntamisesta euromääräiseksi. Kansallinen koordinointikomitea hyväksyi euronkäyttöönottosuunnitelman joulukuussa 2000.

Espanja valmistelee parhaillaan lakia 46/1998 muuttavaa lainsäädäntöä. Uudessa laissa vahvistetaan rinnakkaiskäytön kauden pituudeksi kaksi kuukautta ja säädetään pesetamääräisten seteleiden ja kolikoiden vaihdosta maksutta kesäkuun 2002 loppuun saakka liikepankeissa ja rajoittamattoman jakson ajan Espanjan keskuspankissa.

Ranska antoi pyöristämistä koskevia säädöksiä kesäkuussa 2000 (laki 2000-517) ja syyskuussa 2000 (asetus 2000-916). Noin 600 raja-arvoa ja määrää, joista suurin osa liittyi verotukseen, muunnettiin euromääräisiksi. Helmikuussa julkaistiin neljä asetusta vero-, rahoitus- ja tullilainsäädäntöön sekä vakuutuksia, kuluttaja-asioita ja talletuksia koskeviin säädöksiin sisältyvien noin 200 määrän muuntamisesta ja mukauttamisesta euromääräisiksi. Viime viikkoina on julkaistu useita muita asetuksia hallinnollisten raja-arvojen määrittämisestä.

Irlanti julkaisi 5. helmikuuta 2001 euroon siirtymistä koskevan lakiluonnoksen, joka koskee rahamäärien muuttamista asianmukaisesti euromääräisiksi 1. tammikuuta 2002 lähtien. Äskettäin hyväksyttiin myös vuoden 2001 sosiaaliturvalaki, joka koskee muun muassa sosiaaliturvalakeihin sisältyvien rahamäärien muuntamista asianmukaisesti euromääräisiksi, ja vuoden 2001 varainhoitolaki, joka koskee vastaavasti verolakeihin sisältyvien rahamäärien muuntamista. Irlannin parlamentin käsiteltäväksi on saatettu asetus, jolla Irlannin punnan määräisiltä seteleiltä ja kolikoilta poistetaan laillisen maksuvälineen asema 9. helmikuuta 2002.

Italia on antanut talousarviolain, joka sisältää tärkeimmät euron käyttöönoton edellyttämät säännökset (legge finanz. n. 388 del 23 dicembre 2000, art. 155). Kyseisessä laissa säädetään muun muassa liiran laillisen maksuvälineen aseman päättymispäivästä ja kolikoiden poiskeräämiseen liittyvistä teknisistä järjestelyistä. Euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottosuunnitelmassa annetaan ohjeita viranomaisten käsittelemien rahamäärien - maksujen, sakkojen ja veroilmoitusten - mukauttamisesta ja pyöristämisestä.

Luxemburgin hallitus hyväksyi lokakuun 2000 alussa lakiesityksen, joka koskee 250 muunnetun rahamäärän mukauttamista lainsäädännön alalla ja 600 rahamäärän mukauttamista hallinnon alalla. Lakiesitykseen sisältyy muun muassa sakkojen, muiden hallinnollisten maksujen, sosiaaliturva- ja veromaksujen, muihin lakeihin sisältyvien rahamäärien, leimaverojen, raja-arvojen ja tullimaksujen mukauttamista ja pyöristämistä koskevia säännöksiä.

Alankomaiden hallitus vahvisti 8. joulukuuta 1998 euroseteleiden ja -kolikoiden käyttöönottosuunnitelmansa. Lakiesitys lainsäädäntöön sisältyvien rahamäärien muuntamisesta euromääräisiksi on parhaillaan parlamentin käsiteltävänä. Perusperiaatteena on muuntamisen tasapuolisuus. Myös esitys rahalaiksi, jolla guldenilta poistetaan laillisen maksuvälineen asema 28. tammikuuta 2002 klo 00.00 lähtien, on parlamentin käsiteltävänä. Lähiaikoina on tarkoitus hyväksyä myös laki, jonka nojalla kunnat voivat kerätä pysäköintimaksut muilla maksutavoilla kuin käteismaksuina.

Itävallan ajantasaistetussa suunnitelmassa, joka koskee julkisen sektorin siirtymistä euroon, käsitellään euroon liittyviä oikeudellisia ja sääntelynäkökohtia, luodaan yleiskatsaus jäsenvaltioiden valmisteluihin, annetaan yksityiskohtaisia tietoja eurokolikoiden ja -seteleiden käyttöönotosta ja selostetaan euron käyttöönottoa kirjanpidon ja verotuksen aloilla sekä julkisella sektorilla käytössä olevissa sähköisissä sovelluksissa. Monia lakeja on muutettu ja ne on yhdenmukaistettu EU:n säädösten kanssa. Eurogesetz-laissa (liittovaltion lakijulkaisu I nro 72/2000) annetaan rinnakkaiskäytön kautta koskevia sääntöjä. Hintojen kaksoimerkinnästä säädetään Euro-Währungsangabengesetz -laissa (liittovaltion lakijulkaisu I nro 110/1999) ja pitkäaikaisten sopimusten siirtämisestä euromääräisiksi Euro-Justiz-Begleitggesetz-laissa (liittovaltion lakijulkaisu I nro 125/1998).

Hallitus hyväksyi 16. marraskuuta 2000 Portugalin rahayksikön vaihtosuunnitelman. Suunnitelman mukaan rahoituslaitoksille, vähittäiskauppiaille ja yleisölle toimitetaan eurokolikoita ja -seteleitä ennakkoon. Suunnitelmassa määrätään lisäksi, että viranomaisten tekemät toistaiseksi voimassa olevat sopimukset tai määräaikaiset sopimukset, joiden voimassaolo päättyy 1. tammikuuta 2002 jälkeen, on tehtävä euroina. Ministeriöiden osastot viimeistelevät parhaillaan aikaisempien tietojen pyöristämistä ja muuntamista koskevia valmisteluja. Portugalin valtiovarainministeriö hyväksyi 7. helmikuuta 2001 lopullisen version suunnitelmasta, joka koski euron käyttöönottoa taloushallinnossa. Hallitus hyväksyi 15. maaliskuuta 2001 kaksi lakia, joista toisessa vahvistettiin rinnakkaiskäytön kauden pituudeksi kaksi kuukautta sekä säädettiin escudomääräisten seteleiden ja kolikoiden vaihdosta maksutta vuoden 2002 kesäkuun loppuun liikepankeissa ja 20 vuoden ajan Portugalin keskuspankissa ja olettamuksesta, jonka mukaan pankkien asiakkaiden, jotka eivät ilmoita pankeille vastustustaan, katsotaan hyväksyvän liikepankkien aloitteesta lokakuusta 2001 lähtien toteutettavan pankkitilien ennakkomuuntamisen. Toisessa laissa säädetään hintojen kaksoismerkinnästä, joka on pakollista 1. lokakuuta 2001 ja 28. helmikuuta 2002 välisenä aikana.

Suomessa julkaistiin rahayksikön vaihtosuunnitelma lokakuussa 2000. Suunnitelma sisältää julkisen sektorin laatimien käyttöönottosuunnitelmien määräysten pääkohdat.

2.3.1.2. Sisäiset valmistelut

Viranomaisten teknisistä valmisteluista voidaan todeta, että Ranskassa ja Itävallassa viranomaisten käytössä olevien sähköisten sovellusten mukauttamisen edellyttämistä toimenpiteistä 20-30 prosenttia on saatettu päätökseen. Ranskan hallitus on lisäksi määrännyt, että julkisen hallinnon tietokonejärjestelmien muuntaminen euromääräisiksi on asetettava vuoden 2001 puolivälin ja vuoden 2002 maaliskuun välisenä aikana ehdottomasti etusijalle suhteessa muihin viranomaisten tietokonejärjestelmiä koskeviin hankkeisiin. Tähän mennessä on aloitettu noin 40 prosenttia tietotekniikkajärjestelmien muuttamiseen liittyvistä toimenpiteistä. Vuoden alusta on ollut käytössä noin 10 prosenttia ohjelmistoista, jotka on mukautettu euron käyttöön. Irlannin valtion hallinnon mukaan tietotekniset valmistelut sujuvat aikataulun mukaisesti.

Jäsenvaltiot ovat noudattaneet myös komission suositusta asianmukaisen koulutuksen järjestämisestä virkamiehille. Kreikassa valtion virkamiehille järjestettiin työpaja osana Kleisthenis-ohjelmaa. Ranska soveltaa ministeriöiden välistä suunnitelmaa, jonka tavoitteena on kouluttaa kaikki valtion virkamiehet euron käyttöön vuoden 2001 loppuun mennessä. Portugalissa järjestetään jatkuvasti koulutusta valtion virkamiehille ja muille ryhmille ja valtion virkamiehille jaettiin yli 1 000 kappaletta opasta, joka koskee euron käyttöä julkishallinnossa. Tässä 60-sivuisessa oppaassa käsitellään euroon liittyviä oikeudellisia ja sääntelynäkökohtia sekä euron vaikutuksia kirjanpidon ja verotuksen alojen tietojärjestelmiin ja tilastoihin. Lissabonissa järjestettiin marraskuussa kansainvälinen konferenssi, jonka aiheena oli euroon liittyvien hyvien käytäntöjen soveltaminen keskus- ja paikallishallinnossa. Parhaillaan valmistellaan maan 308 kunnalle suunnattuja tiedotustilaisuuksia. Suomen valtiovarainministeriö järjesti 13. joulukuuta seminaarin, jossa käsiteltiin euroon liittyviä valmisteluja. Seminaariin osallistui lähes 300 virkamiestä, muun muassa kaikkien keskushallinnon tilinpitoyksikköjen henkilöstöä. Irlannissa ministeriöt ja julkiset laitokset ovat antaneet kouluttajille euroa koskevaa koulutusta, jotta nämä voisivat jakaa euroa koskevia tietoja edelleen muulle henkilökunnalle.

2.3.1.3. Euron käyttö julkishallinnossa

Euromaissa on meneillään myös kansallisia hankkeita, jotka koskevat euron käyttöä julkishallinnon, sen työntekijöiden ja virastojen sekä yleisön välisissä suhteissa. Komission lokakuussa 2000 antamassa suosituksessa tehtiin aihetta koskevia ehdotuksia.

Kreikan julkiset laitokset käyttävät laskuissaan (niiden loppusummissa) hintojen kaksoismerkintää. Valtiovarainministeriö toteuttaa palkkojen ja eläkkeiden kaksoismerkintää koskevia pilottihankkeita. Kreikan arvo-osuusmuotoisten obligaatioiden määrityksessä, liikkeeseenlaskussa ja kaupankäynnissä käytetään 1. tammikuuta 2001 lähtien euroa. Vuoden 2001 talousarvio annetaan sekä drakmoina että euroina. Ranskassa kaikki 1. heinäkuuta 2000 lähtien tehdyt uudet julkisen sektorin sopimukset on tehty euromääräisinä. Paikallishallintoa on kehotettu toimimaan samoin 1. tammikuuta 2001 lähtien. Kaikki virkamiehet saavat palkkansa euroina heinäkuusta 2001 lähtien. Virkamiehet saavat tavanomaisen palkkakuitin, johon palkan loppusumma on merkitty kahden rahayksikön määräisenä, ja lisäksi tiedoksi yksityiskohtaisen maksuerittelyn. Euroon siirtymistä käsittelevä ryhmä ("Mission Euro") on julkaissut kaksi uutta käytännön opasta, joista toinen on suunnattu sairaaloille ja toinen sosiaalisen asuntotuotannon alalle. Ryhmä aikoo laatia myös pormestareille tarkoitetun oppaan. Luxemburg on antanut kaikille ministeriöille ja viranomaisille suosituksen käyttää euroa julkisissa hankinnoissa. Palkkakuitteihin merkitään loppusumma kansallisen rahayksikön lisäksi myös euroina.

Alankomaiden julkiset hankinnat tehdään periaatteessa guldeneina 31. joulukuuta 2001 saakka, vaikka viranomaisia kehotetaan käyttämään euroa sopimuksissa, joiden voimassaolo jatkuu 1. tammikuuta 2002 jälkeen. Portugalin viranomaisten ja paikallisyhteisöjen on tarkoitus aloittaa virkamiesten palkkojen maksu euroina mahdollisimman varhaisessa vaiheessa vuotta 2001. Euron käyttö uudessa lainsäädännössä aloitettiin joulukuussa 2000. Irlannissa kaikkien veronmaksajien tuloverotusta koskevat verokortit jaettiin sekä kansallisen rahayksikön määräisinä että euroina. Ministeriöiden palkanmaksujärjestelmät muunnetaan osastoittain euromääräisiksi vuoden 2001 toisen vuosineljänneksen puolivälin ja vuoden lopun välisenä aikana. Muuntamisen jälkeen virkamiehet saavat palkkakuittinsa euroina ja kuittiin merkitään vain nettopalkka sekä puntina että euroina. Palkkojen maksamisessa käytetään todennäköisesti kuitenkin edelleen puntia tammikuuhun 2002 saakka. Italiassa julkisen sektorin palkat ja eläkkeet lasketaan kokonaisuudessaan liiroina vuoden 2001 loppuun, mutta ne voidaan maksaa euroina asianomaisen pyynnöstä. Valtion virkamiesten totuttamiseksi uuteen rahaan palkkakuitit ja eläke-erittelyt laaditaan vuoden jälkipuoliskolla euroina ja ainoastaan loppusumman vasta-arvo merkitään myös liiroina.

2.3.2. Paikallisviranomaiset

2.3.2.1. Hallinto- ja oikeusjärjestyksen mukauttaminen

Saksan 16 osavaltiota ovat antaneet paikallistasolla tapahtuvan euromuuntamisen ja -pyöristämisen edellyttämät säädökset. Osavaltioiden europrojektien johtajat kokoontuvat usein käsittelemään yleisluontoisia kysymyksiä, joita on käsitelty valtiovarainministeriön Mission Euro -ryhmän kanssa määräajoin järjestettävissä tapaamisissa. Saksan kunnille on jaettu yksityiskohtaisia oppaita. Itävallan osavaltiot saavat ennen kesää 2001 valmiiksi säädökset, joiden hyväksymisestä parlamentti äänestää. Itävallan Mission Euro -ryhmä on asettanut vuoden 2001 ensimmäisen vuosipuoliskon painopistealueeksi paikallisyhteisöjen valmistautumisen euroon. Euron seurannasta vastaavat valtiovarainministeriön virkamiehet ovat suunnitelleet vuodeksi 2001 teknisiä kokouksia aluevaltuutettujen ja aluehallinnon virkamiesten kanssa.

Ranskan valtiovarainministeriö ja sisäministeriö ovat antaneet 36 559 kunnalle ohjeet sopimusten ja julkisten hankintojen muuntamisesta ja euron käytöstä valtionyhtiöissä. Kaikille kunnille on jaettu tiedoksi erään suurkaupungin työryhmien aloitteesta laadittu malliratkaisu julkisten tariffien muuntamiseksi. Maaliskuun 2001 kunnallisvaaleissa valituiksi tai uudelleen valituiksi tulleille pormestareille jaetaan kirjanen, jossa pormestarit toivotetaan tervetulleiksi toimeensa muistuttaen samalla euron käyttöönottoon liittyvistä määräajoista ja käytännön valmisteluista. Kunkin departementin maaherran on selostettava neljästi vuodessa annettavassa raportissa euron käyttöönottoa koskevien paikallistason valmisteluiden etenemistä.

Alankomaissa valtiovarainministeriö seuraa tiiviisti 502 kunnan valmistautumista euroon. Tarjouskilpailun perusteella valittu yksityinen yritys arvioi valmisteluiden etenemistä kussakin kunnassa. Valtiovarainministeriö lähettää kunnille säännöllisin väliajoin virallisen kyselylomakkeen. Pormestareiden tai taloushallinnosta vastaavien varapormestareiden on allekirjoitettava kyselylomakkeeseen annettu vastaus sen varmistamiseksi, että näillä on riittävästi tietoja kaupungin eurokoordinaattorin työskentelystä. Valtiovarainministeriö järjestää säännöllisesti hyviä käytäntöjä tutkivan ryhmän ("Lego-ryhmä") kokouksia, joihin kutsutaan 25 elinvoimaisimman kaupungin eurohankkeiden johtajat. Parlamentille annetaan puolen vuoden välein virallinen raportti kaupunkien luokituksesta niiden valmisteluiden etenemisen mukaan.

Espanjan kuntien ja maakuntien liitto ohjaa kuntien teknisiä valmisteluita yhteistyössä maakuntien ja autonomisten alueiden kanssa. Belgiassa alueet lähettävät kiertokirjeitä, joissa määritellään liittovaltion tasolla yhteensovitetut päälinjat ja tekniset ohjeet euron ottamiseksi käyttöön kunnallishallinnossa. Irlannin paikallisyhteisöt ovat vastuussa euron käyttöönotosta omalla alueellaan. Käyttöönoton valmistelut on annettu taloushallinnosta vastaavien kunnanvaltuuston jäsenten tehtäväksi.

Paikallisten viranomaisten hallinto- ja oikeusjärjestyksen mukauttaminen euroon on sujunut kaiken kaikkiaan hyvin.

2.3.2.2. Sisäiset valmistelut

Euron käyttöönottoon liittyvät vaatimukset voivat kannustaa paikallisviranomaisia parantamaan hallintotapaansa taloushallintoon, koulutukseen, tietotekniikan ja automaattien toimintaan tehtävien uudistusten myötä. Useimpien suurten paikallisyhteisöjen käyttöönottosuunnitelmat edistyvät hyvin. Pienten paikallisyhteisöjen välillä on suurempia eroja, ja niiden hyväksi on toteutettava tukitoimenpiteitä. Tekninen valmistautuminen euron käyttöönottoon tarjoaa hyvän tilaisuuden palvelutason yleiseen tarkasteluun ja hallinnon nykyaikaistamiseen.

Paikallisyhteisöt mukauttivat osan tietotekniikastaan euroon ratkaistessaan vuoteen 2000 liittyviä tietokoneongelmia. Käytössä olevien sovellusohjelmien monimutkaisuus ja määrä edellyttää kuitenkin monien yritysten panosta vuoden 2001 aikana. Bonnissa 80 prosenttia tietoteknisistä sovelluksista on parhaillaan muutettavina. Ranskassa keskushallinto kutsuu paikallistasolla käytössä oleviin sovelluksiin erikoistuneet tietotekniikkayritykset määräajoin koolle kartoittaakseen euron edellyttämien muutosten etenemistä. Useimmat alankomaalaiset kaupungit ovat muuttaneet kirjoittimiaan siten, että hallinnollisissa asiakirjoissa voidaan käyttää kaksoismerkintää. Belgiassa päälinjoissa, jotka on laadittu euron ottamiseksi lopullisesti käyttöön paikallishallinnossa, määrätään, että tietotekniset sovellukset (palkat, verot, laskutus jne.) on asennettava viimeistään 31. lokakuuta 2001, jotta niitä voitaisiin käyttää tietojenvaihtoon 1. tammikuuta 2002 lähtien. Tietotekniikan testaukseen varattu aika on usein suunniteltua lyhyempi, mikä voi aiheuttaa vaikeuksia. Vuoden 2000 lopulla julkaistiin ATK-teknikoille ja kirjanpitäjille suunnattuja erikoisesitteitä.

Eurohankkeita käsittelevät työryhmät ovat usein poistaneet tarpeettomat lomakkeet käytöstä. Hallinnollisten asiakirjojen luettavuus voi parantua samalla kun niihin tehdään euroon liittyviä muutoksia.

Euroalueen paikallisyhteisöt ovat jo tehneet suuren osan laitteisiin tehtäviä muutoksia koskevista säädöistä. Automaatteihin tehtävät muutokset voivat johtaa myös paikallisen tietohallinnon kehittämiseen. Esimerkiksi Bonnin kaupungin postilaitoksen kanssa hyvissä ajoin aloittamat neuvottelut, jotka koskivat frankeerauskoneiden siirtämistä euromääräisiksi, ovat merkinneet huomattavia säästöjä. Pysäköintiautomaattien mukauttaminen euroon puolestaan lisää älykorttien käyttöä ja parantaa turvallisuutta vähentämällä kolikoilla toimivien pysäköintimittarien käyttöä.

Euron käyttöönottokoulutuksen antaminen paikallishallinnon virkamiehille on erittäin tärkeää paitsi maan sisäisen hallinnon kannalta myös laadukkaan yleisöpalvelun takaamiseksi virastoissa 1. tammikuuta 2002 lähtien. Koulutusmenetelmien välillä on suurta vaihtelua. Monet paikallisyhteisöt ovat sisällyttäneet virkamiesten eurokouluttamisen vuosisuunnitelmiinsa. Ranskassa ja Portugalissa järjestetään vuoden 2001 alkupuolella paikallisina tiedonvälittäjinä toimivien erikoiskouluttajien koulutusta. Alankomaiden valtiovarainministeriö järjestää vuoden 2001 alkupuolella kuuden päivän koulutusjakson, jonka kohderyhmän muodostavat kuntien eurokoordinaattorit.

Kansallisten viranomaisten arvioissa paikallisyhteisöjen valmistautumisesta euroon todetaan, että yhteisöt ovat jo aloittaneet konkreettiset valmistelut, mutta eri yhteisöjen välillä on suuria eroja. Alankomaissa parlamentille annetussa virallisessa raportissa mainitaan erikseen 14 pientä ja keskisuurta kuntaa ja 26 yli 50 000 asukkaan kuntaa, joiden valmistelut ovat riittämättömiä. Ranskassa paikallisten tilinpitäjien keskuudessa äskettäin toteutetusta tutkimuksesta ilmenee, että valmistautumisaste on suoraan verrannollinen kaupungin kokoon. Kun yli 50 000 asukkaan kunnista 66 prosentin valmistelut ovat sujuneet suunnitellusti tai suunniteltua nopeammin, tällaisten kuntien osuus 10 000-50 000 asukkaan kunnista on vain 37 prosenttia, 3 500-10 000 asukkaan kunnista 31 prosenttia, 500-3 500 asukkaan kunnista 27 prosenttia ja lukuisista alle 500 asukkaan kunnista 23 prosenttia. Espanjan kuntien ja maakuntien liiton maaliskuussa 2001 laatiman arvion mukaan tällä hetkellä 30-40 prosenttia paikallisyhteisöstä valmistautuu euroon intensiivisesti. Itävallassa puolestaan 85 prosenttia kunnista on antanut euron konkreettista käyttöönottoa koskevat järjestelyt konsulttiyritysten tehtäväksi. Paikallisyhteisöt ovat tehneet kyseisten yritysten kanssa pitkäaikaisia sopimuksia.

Viranomaisia koskevaan euron käyttöönottosuunnitelmaan ei sisälly minkäänlaista hallintomallia. Euroalueen lähes 73 000 paikallisyhteisön yhdenmukainen valmistautuminen euroon ei ole toivottavaa eikä realistista. Käytännössä hyviksi havaittujen käytäntöjen perusteella voidaan kuitenkin esittää seuraavat yleishuomiot:

- Paikallistasolla toteutettavien toimenpiteiden aikatauluista on vuoden 2001 operatiivisessa vaiheessa enemmän hyötyä kuin oppaista ja esitteistä. Aikatauluja on julkaistu esimerkiksi Alankomaissa ja Ranskassa.

- Eri kokoisten kuntien välinen yhteistyö sujuvoittaa euron käyttöönottoon liittyviä valmisteluita, kuten Villeurbannen, Bredan tai Sintran saamat kokemukset osoittavat.

- Sosiaalietuuksien maksamiseen paikallistasolla käytettävien sähköisten sovellusten muuttamiseen on kiinnitettävä erityistä huomiota.

- Asiakaspalvelutehtävissä oleville paikallistason julkisten laitosten virkailijoille ja virkamiehille annettavan koulutuksen on tarjottava edellytykset vastata lukuisiin asiakkaiden eurosta esittämiin kysymyksiin. Koulutuksessa voidaan laatia ja jakaa mallivastauslomakkeita.

2.3.2.3. Euroa koskeva paikallinen tiedotus

Paikallisyhteisöjen eurotiedotustoiminta vilkastuu vähitellen vuonna 2001 sekä paikallisten tiedotushankkeiden muodossa että osana kansallisella tasolla järjestettäviä tiedotuskampanjoita. Saksassa 100 kaupunkiin pystytetään vuoden 2001 aikana teltta, jossa jaetaan yleistietoja eurosta. Italiassa "eurokaravaani" jatkaa koulutusvierailujaan keskisuuriin kaupunkeihin kesäkuuhun 2001 saakka. Portugalissa monissa kaupungeissa suunnitellaan euroviikkoa, johon sisältyy sekä julkishallinnon virkamiehille, koululaisille että pienille ja keskisuurille yrityksille suunnattua opastusta euron konkreettisessa käytössä. Espanjassa kaksi kiertävää euronäyttelyä vierailee 400 maaseutukunnassa. Ranskassa kuluttajajärjestö, jolla on paikallisia alajärjestöjä, antaa käytännön euro-opastusta yhteistyössä muun muassa Ranskan postilaitoksen ja eläkkeellä olevien toimihenkilöiden kanssa.

Tällä hetkellä on kehitteillä myös paikallista tiedotustoimintaa, jonka kohderyhmät on rajattu tarkemmin. Paikallisyhteisöt, paikalliset matkailutoimistot ja kauppakamarit jakavat yhteistyössä tietoja eurosta matkailualan ammattilaisille ja heidän asiakkailleen turistialueilla. Alankomaissa kaupunkien yhdistyksille jaetaan esimerkiksi käytännön tietoja, jotka helpottavat kaupunkien rahoitussuunnitelmien laatimista. Ranskan kaikissa departementeissa toteutetaan eurotiedotusohjelma ("tous prêts pour l'euro") kohderyhmänään henkilöt, joilla on sosiaalisia vaikeuksia. Ohjelmassa käytetään apuna talous-, valtiovarain- ja teollisuusministeriön, Caisse des Dépôts et Consignations -pankin, Euroopan alueiden kuluttajainstituutin ja Ranskan departementtien edustajakokouksen yhdessä laatimaa opasta ja komission "Euroon siirtyminen helpoksi" -hankkeessa kehitettyjä tiedotuksen apuvälineitä. Myös monet muut maat, esimerkiksi Belgia, Espanja ja Italia, ovat toteuttaneet vastaavaa toimintaa. Italiassa paikallisviranomaiset, kansalaisjärjestöt ja alueiden taloudelliset toimijat järjestävät alueillaan "Cittadinanza Attiva" -yhdistyksen koordinoimaan hankkeeseen sisältyviä eurofestivaaleja. Lisäksi 12 Eurocities-järjestöön kuuluvaa kaupunkia järjestää vuonna 2001 vastaavaa toimintaa muille vaikeassa asemassa oleville kohderyhmille osana Prince-ohjelmasta rahoitettavaa Exchange II -hanketta. Myös syrjäisimmät alueet harjoittavat yhteistyössä tiedotustoimintaa niiden väestöryhmien tarpeiden ottamiseksi huomioon, joilla on vaikeuksia tiedonsaannissa.

Paikallisyhteisöt voivat helpottaa myös pienten ja keskisuurten yritysten siirtymistä euron käyttöön täydentämällä kauppakamareiden tukitoimintaa. Keski-Suomessa, Jyväskylässä sijaitseva paikallisyhteisöjen perustama aluekehitysyhtiö tarjoaa paikallisille pk-yrityksille tutkipalveluita, joiden yhteydessä jaetaan neuvoja ja tietoja siirtymisestä kansainvälisille markkinoille euron käyttöönoton yhteydessä. Paikallisyhteisöt järjestävät euromuuntamista koskevaa tiedotusta pienyrityksille, joiden kanssa on tehty julkisia hankintasopimuksia. Euron käyttöönotto paikallisissa sekayhtiöissä tai julkisissa yrityksissä, jotka ovat usein yksityisoikeudellisia, voi kannustaa myös lähialueiden pk-yrityksiä siirtymään euroon. Irlannissa järjestetty Loughrea Euro Town Project -hanke, jonka tavoitteena oli euron varhainen käyttöönotto kyseisen maaseutukaupungin yritysten joukosta valituissa yrityksissä, on nyt päättynyt, ja saadut kokemukset välitetään koko maan yrityksille, joissa euron käyttö on vasta alkamassa.

Viranomaiset käyttävät euroa yhä laajemmin julkisessa toiminnassaan ja suhteissaan palveluidensa käyttäjiin. Kansallisilla viranomaisilla on epäilemättä sosiaaliturvalaitoksia ja useimpia paikallisyhteisöjä paremmat valmiudet käyttää euroa rahoitustoimissaan. Valmiuksissa on kuitenkin alakohtaisia eroja. Suuret paikallisyhteisöt ovat hyödyntäneet jo useita vuosia euromääräisiin lainoihin perustuvia rahoitusmahdollisuuksia. Julkiset hankintasopimukset ja sopimukset, joiden voimassaolo jatkuu vuoden 2001 jälkeen, tehdään usein pelkästään euromääräisinä tai muuntamiseen liittyvien erimielisyyksien ehkäisemiseksi kansallisen valuutan määräisinä ja euroina. Paikallisyhteisöt käyttävät euroa vähemmän maksujen ja veroilmoitusten hallinnoinnissa tai virkamiesten palkkojen maksussa.

Paikallisyhteisöjen varovaisuus heijastaa kuitenkin eri väestöryhmien ja yleisen mielipiteen käsityksiä euron käyttöönotosta. Paikallisyhteisöjen tiiviimpi osallistuminen paikalliseen tiedotustoimintaan vuonna 2001 on tästä syystä sitäkin tärkeämpää, jotta euron käyttö jokapäiväisessä elämässä olisi mahdollisimman vaivatonta.

2.4. Kansalaisten valmistelut

Kansalaiset hallitsevat euron käyttöönoton päävaiheet yleisesti ottaen keskinkertaisesti, tuntevat uuden arvoasteikon heikosti ja käyttävät uutta rahaa suhteellisen vähän. Vielä on joitakin kuukausia aikaa avustaa kansalaisia euron käyttöönottoon liittyvien määräaikojen omaksumisessa, totuttaa heidät uuteen rahaan liittyviin käytännön näkökohtiin ja kannustaa heitä painamaan mieleensä joitakin viitehintoja.

2.4.1. Kansalaisten eurotietämys

Komission Eurobarometri-tutkimuksen mukaan (tammikuu 2001) [25] kansalaisten tietämys euron käyttöönottoaikataulusta kasvaa, mutta käyttöönoton yksityiskohtien hallinnassa on vielä monia puutteita.

[25] Euroopan komission Gallup Europella teettämä Flash-eurobarometri-tutkimus nro 82/5. "Suhtautuminen euron käyttöönottoon" ("Attitudes sur l'introduction de l'euro").

2.4.1.1. Euron käyttöönottoaikataulu

Eurokolikoiden ja -seteleiden liikkeeseenlaskun ajankohta tiedetään jo suhteellisen hyvin, sillä euroalueen kansalaisista keskimäärin 60 prosenttia esittää oma-aloitteisesti liikkeeseenlaskun ajankohdaksi 1. tammikuuta 2002. Tuloksessa on parannusta 20 prosenttiyksikköä verrattuna marraskuuhun 2000. Noin 10 prosenttia esittää aikaisemman ajankohdan ja 24 prosenttia myöhemmän ajankohdan. Määräaikojen lähetessä niiden henkilöiden lukumäärä, jotka uskovat liikkeeseenlaskun ajankohdan sijoittuvan aikaisempaan vaiheeseen, vähenee luonnostaan (paitsi jos ennakkotoimitusajankohta aletaan sekoittaa liikkeeseenlaskun ajankohtaan).

Luxemburgilaisten (81 %), alankomaalaisten (77 %), suomalaisten (74 %), irlantilaisten (73 %), belgialaisten (67 %), ranskalaisten (65 %) ja saksalaisten (63 %) joukossa oli erityisen monia oikean vastauksen antaneita henkilöitä. Tiedonkulussa on selkeitä ongelmia kolmessa maassa, joissa suurin osa vastauksista oli vääriä. Nämä maat ovat Espanja (oikeiden vastausten osuus 48 %), Portugali (45 %) ja Kreikka (34 %). Miehet ja korkeammin koulutetut henkilöt tuntevat liikkeeseenlaskun oikean ajankohdan yleisesti ottaen muuta väestöä paremmin.

Euroopan kansalaiset tuntevat rinnakkaiskäytön kauden keston vielä erittäin huonosti. Rinnakkaiskäytön arvioidaan keskimäärin jatkuvan kuusi kuukautta eli kolme kertaa todellista kestoa pitempään. Tietotaso paranee kuitenkin koko ajan (keskiarvo oli marraskuussa 2000 kahdeksan kuukautta), tosin melko hitaasti. Todellisuutta parhaiten vastaavia arvioita esittävät alankomaalaiset (keskimäärin 4,1 kuukautta) ja todellisuudesta eniten poikkeavia arvioita portugalilaiset (8,3 kuukautta) ja itävaltalaiset (7,9 kuukautta).

2.4.1.2. Euroon siirtymisen käytännön näkökohdat

Kaikki kansalaiset eivät tiedosta vielä mahdollisuutta käyttää eurokolikoita ja -seteleitä koko euroalueella. Keskimäärin 24 prosenttia euroalueen kansalaisista uskoo, että heidän kotimaassaan liikkeeseen laskettuja kolikoita ja seteleitä voidaan käyttää maksuvälineinä vain kyseisessä maassa. Näin olen he eivät ole ymmärtäneet yhteisen rahan käsitteen todellista merkitystä. Euromaiden tulokset ovat hyvin samankaltaisia (oikeiden vastausten osuus on kaikkialla 70-80 prosenttia). Marraskuussa 2000 viidesosa kansalaisista oli vielä siinä uskossa, että euron käyttöönotto ei merkitse kansallisten rahojen poistumista.

Kansalaisista kaksi kolmasosaa (68 %) on tällä hetkellä tietoinen siitä, että euron muuntokurssit suhteessa kansallisiin rahayksiköihin ovat lopullisia ja peruuttamattomia. Saksa on ainoa maa, jonka tulos jää huomattavasti keskiarvoa alhaisemmaksi (57 %). Naiset, vanhukset ja heikommin koulutetut henkilöt tuntevat nämä kaksi seikkaa konaisuutena tarkasteltuina muuta väestöä huonommin.

Euroalueen asukkaista vain 15 prosenttia tietää euron tarkan muuntokurssin. Muuntokurssin muistamisessa on tapahtunut edistymistä vain kolme prosenttiyksikköä vuoden 2000 alun ja vuoden 2001 alun välisenä aikana. Kansalaisilla on taipumusta yliarvostaa euroa. Vaikka kuusinumeroinen muuntokurssi tunnetaan heikosti, useimmat kansalaiset ovat kuitenkin painaneet mieleensä euron oikean likimääräisen arvon. Kun virhemarginaaliksi otetaan +/-1 prosentti, kansalaisista 52,5 prosenttia antaa oikean vastauksen, ja +/- 5 prosentin virhemarginaalilla oikeiden vastausten osuus on jo 73 prosenttia. Maiden välillä on kuitenkin huomattavia eroja muuntokurssin likimääräisessä tuntemuksessa. Kun virhemarginaali on 5 prosenttia, 83 prosenttia alankomaalaisista, 87 prosenttia luxemburgilaisista ja 90 prosenttia belgialaisista antaa oikean vastauksen, mutta irlantilaisista vain 54 prosenttia. On mielenkiintoista havaita, että Italian (65 %), Portugalin (68 %) ja Saksan (71 %) tulokset jäävät keskiarvoa alhaisemmaksi, vaikka näiden maiden muuntokurssi on erittäin lähellä tasalukua ja siten helppo muistaa. [26]

[26] 1 euro = 1 936,27 Italian liiraa (5 prosentin virhemarginaalilla 2000 liiraa); 1,95583 Saksan markkaa (5 prosentin virhemarginaalilla 2 markkaa); 200,482 Portugalin escudoa (5 prosentin virhemarginaalilla 200 escudoa).

2.4.2. Totuttautuminen uuteen arvoasteikkoon

"Ymmärtääkseen" euromääräiset hinnat ja kyetäkseen arvioimaan hintaeroja kuluttajan on omaksuttava euromääräinen arvoasteikko painamalla mieleensä joitakin viitemääriä. Oppiminen ei tapahdu hetkessä. Kuluttajan totuttamiseksi euroon haastetta onkin lähestyttävä aktiivisesti, johdattamalla kuluttajat vähitellen euroympäristöön. Myös tiedotustoiminnan tarkoituksena on auttaa kuluttajia painamaan mieleensä joitakin euromääräisiä hintavertailukohtia. Komissio suositteli tämän mukaisesti lokakuussa 2000 pankkitilien ja tilimaksuvälineiden (ks. 2.2) muuttamista ennakkoon euromääräisiksi, yleishyödyllisten laitosten siirtymistä ennakkoon euron käyttöön, palkkojen maksamista mahdollisimman aikaisessa vaiheessa euroina sekä palkkaneuvotteluiden käymistä ja hintojen määrittämistä euroina [27] vuoden 2001 kolmannesta vuosineljänneksestä lähtien.

[27] Etämyynnissä ja aloilla, joilla suurin osa maksuista suoritetaan tilimaksuvälineillä.

Tässä vaiheessa voidaan tehdä kaksi huomiota: kuluttajien perehtyminen euroon on toistaiseksi vähäistä ja aktiivisemman lähestymistavan omaksuminen etenee edelleen hitaasti.

2.4.2.1. Kuluttajien perehtyminen euroon riittämätöntä

Lähes 80 prosenttia kuluttajista ei ole painanut euromääräisiä hintoja mieleensä. Tämä osuus on pysynyt suhteellisen vakaana vuoden 2000 aikana. Vertailukohtien opettelu on ollut suhteellisen yleistä ranskalaisten (28,2 %), luxemburgilaisten (24,6 %) ja espanjalaisten (23,4 %) kuluttajien keskuudessa ja harvinaista alankomaalaisten (11,3 %), portugalilaisten (13,8 %) ja irlantilaisten (14,2 %) keskuudessa. Miehet (25,7 %) ovat yleisesti ottaen painaneet eurohintoja mieleensä ahkerammin kuin naiset (19,1 %).

Euroalueen kansalaisista keskimäärin 56 prosenttia ilmoittaa kuitenkin kiinnittävänsä huomiota hintojen kaksoismerkintään. Tämä osuus on pysynyt melko vakaana talous- ja rahaliiton käynnistämisestä alkaen. Sukupuolen, koulutusasteen tai yhteiskuntaluokan mukaan luokiteltujen vastausten väliset erot eivät ole suuria, mutta kaksoismerkintöjen huomioiminen vaihtelee merkittävästi osallistujamaasta toiseen. Kun espanjalaisista 69 prosenttia, italialaisista 73 prosenttia ja suomalaisista 76 prosenttia ilmoittaa kiinnittävänsä kaksoimerkintöihin huomiota, ranskalaisista vain 39 prosenttia, belgialaisista 41 prosenttia ja luxemburgilaisista 42 prosenttia ilmoittaa tekevänsä niin. Näiden kolmen maan heikko tulos voi johtua kyllästymisestä, sillä kaksoismerkinnät ovat niissä yleisempiä kuin muissa maissa ja kuluttajat pitävät siellä, kuten muissakin maissa, kolmen vuoden siirtymäkautta aivan liian pitkänä. Lähes kaikki suuret eurooppalaiset vähittäisjakeluketjut käyttävät tällä hetkellä hintojen kaksoismerkintää. Kaksoismerkintää käyttävien liikkeiden osuus on maasta riippuen 30-50 prosenttia. Kolme euromaata (Kreikka, Portugali ja Itävalta) ovat säätäneet kaksoismerkintöjen pakollisuudesta. Jotkin maat, esimerkiksi Belgia, ovat varanneet itselleen mahdollisuuden säätää kaksoismerkintöjen pakollisuudesta, jos niitä ei oteta oma-aloitteisesti laajempaan käyttöön vuoden 2001 jälkipuolella.

On kuitenkin ilmeistä, että hintojen kaksoismerkinnöillä on nykyisessä muodossaan (kansallisen rahayksikön määräinen hinta merkitään näkyvämmin kuin euromääräinen hinta) suhteellisen vähäinen vaikutus kuluttajaan. Eurobarometri-tutkimuksen mukaan [28] alle kymmenesosa kuluttajista (8 %) katsoo euromääräiset hinnat säännönmukaisesti. Kyllästyminen on jälleen laaja ilmiö: niiden henkilöiden osuus, jotka eivät katso euromääräisiä hintoja, on kasvanut 8 prosenttiyksikköä vuoteen 1999 verrattuna. Eurohintoihin kiinnitetään varmasti enemmän huomiota vuoden loppukuukausina, määräaikojen lähetessä.

[28] Eurobarometri nro 54. Euroopan komission European opinion research group -ryhmällä teettämä tutkimus "Eurooppalaiset ja euro" ("Les européens et l'euro"). Julkaistu maaliskuussa 2001 (kysymykset esitettiin marraskuussa).

2.4.2.2. Aktiivisemman lähestymistavan hidas eteneminen

Hintojen määrittäminen euroina (psykologisesti merkitykselliset hinnat mukaan luettuina) on vielä erittäin harvinaista rahoitusalan ulkopuolella. Monet suuret jakeluketjut aikovat määrittää kaikkien tuotteidensa hinnat euroina viimeisen vuosineljänneksen aikana (yleensä marraskuussa). Jakelijoiden valitsema lähestymistapa vaihtelee usein myytävän tuotteen luonteen mukaan: mitä suurempi on tuotteen kiertonopeus (esim. elintarvikkeet), sitä harvinaisempaa on hinnan määrittäminen aikaisessa vaiheessa euroina. Hintojen määrittäminen euroina on yleisempää sellaisten tuotteiden osalta, jotka saapuvat varastoon vuoden 2001 viimeisten viikkojen aikana ja joiden myynti porrastuu todennäköisesti vuoden 2002 koko ensimmäiselle neljännekselle (esim. vaatteet ja kodinkoneet).

Eurooppalaisten kuluttajien, vähittäiskauppojen ja pk-yritysten edustajien 2. huhtikuuta 2001 Brysselissä antamassa yhteisessä julkilausumassa (ks. liite 3) muistutetaan vuonna 1998 tehtyyn EuroLogo-sopimukseen sisältyvästä sitoumuksesta, jonka mukaan kaksoismerkintöjen käyttöä on lisättävä vuonna 2001, ja määrätään euromääräisten hintamerkintöjen merkitsemisestä kansallista rahayksikköä näkyvämmin [29]. Julkilausuman mukaan hinnat on määritettävä euroina vuoden 2001 syyskuun ja joulukuun alun välisenä aikana. Kyseinen Euroopan tasolla tehty sopimus on pantava nyt täytäntöön kansallisella tasolla. Ranska on tähän mennessä ainoa maa, joka on antanut virallisia suosituksia eurohintamerkintöjen näkyvyyden lisäämisestä. [30]

[29] FLASH-Eurobarometrin nro 82/5 mukaan suurin osa euroalueen kuluttajista (56 %) kannattaa tätä.

[30] Ranskan kansallisen kuluttajaneuvoston lausunto nro 9. Saatavilla osoitteessa www.euro.gouv.fr.

Palkkojen maksaminen euroina rajoittuu toistaiseksi suuryritysten ja EU:n toimielinten henkilökuntaan. Palkat euroina maksavat pk-yritykset ovat harvinaisia. Yhä useammat yritykset merkitsevät kuitenkin palkkakuitteihin palkan vasta-arvon euroina tai jakavat työntekijöilleen kaksi palkkakuittia (yhden euroina ja toisen kansallisina rahayksikköinä) pelätessään, että pyöristämisestä aiheutuu pieniä eroja loppusummaan.

Yleishyödyllisten laitosten siirtyminen euron käyttöön parantaa huomattavasti euron näkyvyyttä. Ensimmäiset laitokset siirtyivät euroon tammikuussa 2001 Ranskassa, jonka kaasu- ja sähkölaitos ottivat euron käyttöön [31]. Euron käyttö yleishyödyllisissä laitoksissa yleistyy tämän vuoden heinäkuuhun mennessä. Italia aikoo toteuttaa samankaltaisia toimenpiteitä tämän vuoden heinäkuussa, Luxemburg ja Espanja syyskuussa ja Belgia ja Portugali lokakuussa. Myös muut maat voivat liittyä tähän joukkoon lähiaikoina. Pankkitilien ja tilimaksuvälineiden muuntaminen ennakkoon euromääräisiksi on yleistymässä (ks. 2.2).

[31] Tästä seurasi euromääräisten maksutapahtumien määrän 253 prosentin kasvu yhdessä kuukaudessa.

2.4.3. Euron käyttöaste

Yksityishenkilöillä on erittäin vähän euromääräisiä tileja ja he käyttävät euroa erittäin harvoin tilimaksuissaan. Uuden rahan aktiivinen käyttö on kuitenkin olennainen edellytys euromääräisten viitehintojen omaksumiselle vähitellen.

2.4.3.1. Euromääräiset tilit

Yksityishenkilöiden euromääräisten tilien osuus tilien kokonaismäärästä oli vuoden 2000 lopulla 1,4 prosenttia. [32] Euromääräisten tilien avaaminen yleistyy hitaasti, sillä ainoastaan 1/33 uusista tileistä on euromääräisiä (3,02 %). Euromääräisen tilin avaaminen tai tilin muuntaminen euroiksi ei ole välttämätöntä euromääräisten tapahtumien suorittamiseksi (tapahtumat voidaan suorittaa kansallisen rahayksikön määräiseltä tililtä), mutta euromääräinen tili on osoitus kuluttajan halusta perehtyä aktiivisesti uuteen rahaan.

[32] Viides neljännesvuosittainen tiedote euron käytöstä. Euroopan komissio. Saatavilla osoitteessa www.europa.eu.int/comm/economy_finance/document/misc/eurouse_en.htm.

Luxemburgia lukuun ottamatta (9,7 % tileistä euroina) eurotilien osuus tilien kokonaismäärästä on erittäin vähäinen vaihdellen Espanjan 2,5 prosentista Irlannin 0,03 prosenttiin. Eurobarometri-tutkimuksessa [33] kuluttajilta tiedusteltiin päivämäärää, jona he haluavat avata euromääräisen tilin tai tilinsä muunnettavaksi euromääräiseksi. Kuluttajista 41 prosenttia mainitsi päivämääräksi 1. tammikuuta 2002 ja 34 prosenttia päivän, jona kansallisen rahayksikkö lakkaa olemasta laillinen maksuväline. Vain 6 prosenttia kuluttajista mainitsi vuoteen 2001 ajoittuvan päivämäärän. Muuntaessaan pankkitilit ennakkoon euromääräisiksi vuoden 2001 toisen puoliskon alussa pankkien on näin ollen täydennettävä toimintaansa laajoilla tiedotustoimenpiteillä, jotta asia ei tule kuluttajille yllätyksenä.

[33] Eurobarometri nro 54. Euroopan komission European opinion resear