Euroopan parlamentin päätöslauselma selvitystoiminnasta Euroopan unionissa (2004/2185(INI))



Virallinen lehti nro 157 E , 06/07/2006 s. 0485 - 0490



P6_TA(2005)0301 Selvitystoiminta Euroopan unionissa Euroopan parlamentin päätöslauselma selvitystoiminnasta Euroopan unionissa (2004/2185(INI)) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission tiedonannon neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Selvitystoiminta Euroopan unionissa — Kehitysmahdollisuudet" (KOM(2004)0312), - ottaa huomioon Giovanninin ryhmän marraskuussa 2001 ja huhtikuussa 2003 antamat raportit rajatylittävistä selvitys- ja toimitusjärjestelyistä, - ottaa huomioon 15. tammikuuta 2003 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille "Selvitystoiminta Euroopan unionissa — Keskeiset kysymykset ja tulevaisuuden haasteet" [1], - ottaa huomioon komission perustaman selvitystoimintaa käsittelevän neuvoa-antavan seurantaryhmän (CESAME), joka piti ensimmäisen kokouksensa 16. heinäkuuta 2004, - ottaa huomioon peräkkäisten neuvoston puheenjohtajavaltioiden Irlannin tasavallan, Alankomaiden, Luxemburgin ja Yhdistyneen kuningaskunnan 26. tammikuuta 2004 antaman julistuksen, jossa korostettiin Lissabonin prosessin merkitystä ja tarvetta kehittää sääntelyn laatua ja harkita vaihtoehtoja lainsäädännölle, - ottaa huomioon lausumat, jotka Euroopan keskuspankin pääjohtaja antoi 25. lokakuuta 2004 pidetyn täysistunnon keskusteluissa, - ottaa huomioon työjärjestyksen 45 artiklan, - ottaa huomioon talous- ja raha-asioiden valiokunnan mietinnön (A6-0180/2005), A. ottaa huomioon, että EU:ssa ollaan vasta luomassa arvopaperien selvitys- ja toimitusjärjestelmän infrastruktuuria eikä tällaista toimintaa ole vielä riittävästi yhteensovitettu; ottaa huomioon, että komissio on parhaillaan toteuttamassa vaikutustutkimusta selvittääkseen, millaisia verrannollisia nettoetuja sääntelyvaihtoehdoista ja muista vaihtoehdoista rajatylittävien kauppojen kustannusten vähentämiseksi (muun muassa Giovanninin esteiden poistamisesta) koituu ottaen huomioon kaikkien toimijoiden (liikkeeseenlaskijoiden, sijoittajien ja välittäjien) edut, ja että vielä ei tiedetä, ehdotetaanko tutkimuksen perusteella uutta lainsäädäntöä, B. ottaa huomioon, että kansallisessa kaupassa selvitys- ja toimitusala on menestyksekäs, innovatiivinen ja kuluttajien painostukseen reagoiva mutta arvopaperikaupan rajatylittävien selvitys- ja toimitusjärjestelmiä, joiden infrastruktuuri on jakautunut useisiin kansallisiin järjestelmiin, voidaan vielä tehostaa huomattavasti; ottaa huomioon, että osa selvityspalvelujen käyttäjistä on kuitenkin suuria yrityksiä, jotka etujensa puolustamiseksi pystyvät tiukkoihin neuvotteluihin palveluntuottajien kanssa; katsoo, että olisi korostettava, kuinka tärkeää olisi saada aikaan maailmanlaajuinen järjestelmä, joka tarjoaa kaupoille kaikkien käyttäjien kannalta turvalliset ja tehokkaat puitteet (sijoittajat, arvopapereiden liikkeeseenlaskijat, rahoituksen välittäjät) ja jonka avulla siten edistetään kilpailua, C. ottaa huomioon että EU:n selvitys- ja toimituspalvelualalla on kilpailua mutta kilpailuaste vaihtelee tarjottujen erityispalvelujen mukaisesti ja merkittäviä palvelujen tarjoajia on suhteellisen vähän (esimerkiksi monet suuremmat paikalliset säilytysyhteisöt harjoittavat yhteisön sisäistä selvitystyyppistä palvelutoimintaa kauppaamalla arvopapereita asiakkaiden välillä omissa kirjoissaan); katsoo, että komission olisi eroteltava selvästi kaupankäynnin jälkeiset toiminnot, joita seuraavat laitokset tarjoavat kilpailutilanteessa: a) arvopaperikeskukset, joissa yhdistetään keskusrekisteritoiminnot ja lopullinen (keskeinen) toimitus; arvopaperikeskukset saattavat tietyissä tapauksissa huolehtia myös ydintoiminnan ulkopuolisista toiminnoista, kuten nettoutuspalveluista, joiden komissio katsoo nykyisin kuuluvan selvitykseen; arvopaperikeskukset saattavat toisinaan tarjota myös säilytys- ja pankkipalveluja; b) kansainväliset arvopaperikeskukset, jotka hoitavat kahta tehtävää: 1) toimivat arvopaperikeskuksina euro-obligaatioiden toimituksen yhteydessä ja 2) hoitavat kokonaisvaltaisia säilytystehtäviä (custodian activities), silloin kun ne eivät toimi kyseisten arvopapereiden tallettajina (depository); kansainväliset arvopaperikeskukset tarjoavat — osana kokonaisvaltaisia säilytystehtäviä — lainaohjelmia ja muita kolmen osapuolen palveluja; c) keskusvastapuolet, jotka hoitavat keskeisiä edellä mainitusta suojaustehtäviä ja useimmiten myös nettoutustehtäviä (kummatkin määritellään edellä mainitussa komission tiedonannossa selvitykseksi); koska keskusvastapuolten päätehtävänä on sijoittautua vastapuolten väliin kaupassa, ne tavallaan korvaavat kunkin vastapuolen eli keskittävät jälleenhankintariskit yhdessä selvitysosapuolten kanssa; ja d) säilytyspankit, jotka tarjoavat selvityspalveluja ja voivat osallistua keskusvastapuolten tarjoamiin palveluihin selvitysosapuolina, D. katsoo, että EU:n rajatylittävillä selvitysmarkkinoilla ilmenee puutteita, jotka juontuvat osittain kahdesta tekijästä: kauppatoimen operatiiviset kulut ovat korkeammat johtuen kansallisista eroista lainsäädännössä, teknisissä vaatimuksissa, markkinakäytännöissä ja verotusmenettelyissä, ja joissakin tapauksissa rajoittavat markkinakäytänteet vaikuttavat liikkumavaraan, E. ottaa huomioon, että edellä mainituissa Giovanninin raporteissa mainittiin 15 estettä, jotka nämä kansalliset erot ovat saaneet aikaan, että selvitystoimintaa käsittelevä neuvoa-antava seurantaryhmä työskentelee koordinoidakseen yksityisen ja julkisen sektorin aloitteita esteiden poistamiseksi ja että eräät oikeudelliset esteet ja saatavuutta rajoittavat esteet voidaan poistaa ainoastaan lainsäädäntöteitse, F. katsoo, että nykyinen pörssitoiminnan keskittyminen ja keskeisen selvitystoiminnan monopolisoitumiskehitys osoittavat, että rajatylittävien selvitys- ja toimitusmarkkinoiden avoimuutta on lisättävä; 1. tukee lämpimästi komission tiedonannossa asetettua tavoitetta tehokkaista, yhdentyneistä ja turvallisista arvopapereiden selvityksen ja toimituksen markkinoista EU:ssa; 2. pitää EU:n tehokkaiden selvitys- ja toimitusjärjestelmien luomista monimutkaisena ja toteaa, että todellinen Euroopan yhdentyminen ja yhteensovittaminen edellyttää eri sidosryhmien yhteisiä toimia ja että nykyisessä julkisessa poliittisessa keskustelussa otettava asianmukaisesti huomioon direktiivin 2004/39/EY [2] kantavat periaatteet ja keskityttävä a) rajatylittävän selvityksen ja toimituksen kustannusten laskemiseen, b) sen varmistamiseen, että rajatylittävän selvityksen ja toimituksen järjestelmäriskejä tai muita jäljellä olevia riskejä hallinnoidaan ja säädellään asianmukaisesti, c) kannustamaan selvityksen ja toimituksen integroimiseen estämällä kilpailun vääristyminen sekä d) asianmukaisiin avoimuutta koskeviin ja päätöksenteko- ja valvontajärjestelyihin; 3. pitää yleisperiaatteena, että EU:n lainsäädännöstä olisi tehtävä kustannus-hyötyanalyysi ja että EU:n olisi turvauduttava lainsäädäntöön, kun markkinoiden epäonnistumisen riski on selvä ja lainsäädäntö on tehokas ja oikeasuhteinen tapa korjata selkeästi yksilöidyt ongelmat; 4. korostaa voimakkaasti, että alan uuden sääntelyn ei pitäisi mennä päällekkäin tiettyihin yksiköihin nykyisin sovellettavan sääntelyn kanssa; pitää kaksinkertaisen sääntelyn välttämistä erityisen tärkeänä juuri pankki- ja sijoituspalvelualalla; pitää suotavampana, että sääntelyyn sovelletaan toiminnallista lähestymistapaa, jossa otetaan huomioon eri tahojen erilaiset riskiprofiilit ja kilpailutilanteet sekä useimpien jäsenvaltioiden tunnustama arvopaperikeskusten asema; 5. on vakuuttunut siitä, että tarpeetonta sääntelykuormitusta voidaan välttää parhaiten harkitsemalla huolellisesti analyysiä, jolla pyritään yksilöimään seikat, jotka mahdollisesti edellyttävät sääntelyä; 6. ei löydä mitään todisteita siitä, että selvitys- ja toimituspalvelujen tarjoajia koskeva kansallinen sääntely olisi heikkoa, vaikka toiminnan sääntely vaihteleekin EU:n alueella, tai että niiden aiheuttamia järjestelmäriskejä ei valvottaisi riittävästi; panee merkille järjestelyt operationaalisten riskien (järjestelmän kaatuminen) hallinnoimiseksi ja katsoo, että ne ovat selvityksen ja toimituksen infrastruktuurille kaikkein tärkeimpiä systeemiriskejä; kiinnittää kuitenkin huomiota tarpeeseen välttää kaikki järjestelmäriskit, ovat ne sitten toiminnallisia riskejä, likviditeettiriskejä tai luottoriskejä; toteaa, että keskeiset selvitys- ja toimitustehtävät yleensä keskittyvät verkon ulkoisten vaikutusten, mittakaavaetujen ja muiden tekijöiden johdosta, mikä johtaa vääjäämättä myös nykyisin lukuisiin toimitusjärjestelmiin hajautuneiden riskien keskittymiseen; 7. panee tyytyväisenä merkille komission päätöksen tehdä vaikutusarviointi, jonka olisi sisällettävä läpikotainen analyysi sekä lainsäädännöllisen että muun kuin lainsäädännöllisen vaihtoehdon mahdollisista kustannuksista ja hyödyistä sekä kummankin vaihtoehdon soveltamisalasta; 8. katsoo, että olemassa oleva lainsäädäntö on tarpeen panna tehokkaasti täytäntöön ja sitä on tarpeen parantaa; kehottaa komissiota ryhtymään päättäväisiin toimiin sen varmistamiseksi, että asianmukainen lainsäädäntö (esimerkiksi direktiivi 98/26/EY selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä [3] ja direktiiviä 2004/39/EY) pannaan asianmukaisesti ja johdonmukaisesti täytäntöön ja sen noudattamista valvotaan tinkimättömästi; 9. on huolissaan, koska direktiivin 2004/39/EY tason 2 toimien täytäntöönpano on viivästynyt, ja muistuttaa, ettei Euroopan parlamentin toimivaltaa pidä aliarvioida soveltamispäivämäärää mahdollisesti siirrettäessä; 10. pitää valitettavana, ettei komissio ole käsitellyt kaupankäynnin jälkeisiä toimintoja samanaikaisesti sijoituspalvelujen kanssa; on huolissaan, koska direktiivissä 2004/39/EY vahvistetut vapaata saatavuutta koskevat periaatteet ovat luoneet oikeudellisen tyhjiön etenkin menettelyjen yhdenmukaistamisen, toimilupien myöntämisen ja valvonnan suhteen; 11. katsoo, että jos komissio valitsee vaikutusten arviointitutkimuksen tulosten nojalla lainsäädännön, sen pitäisi ehdotuksessaan keskittyä erityisesti i) pääsyoikeuksien vahvistamiseen ja lujittamiseen, jolla pyritään varmistamaan selvitys- ja toimituspalvelujen keskeisten tarjoajien tarjoamien palvelujen oikeudenmukainen ja syrjimätön saatavuus ii) selvitys- ja toimituspalvelujen tarjoajien toimintalupaoikeuksien vahvistamiseen täydentäen sitä tarvittaessa sääntelyn lähentämisellä iii) avoimuuden ja markkinavoimien tehokkaan toiminnan mahdollistamiseen iv) johdonmukaiseen sääntelyyn, valvontaan ja avoimuuteen, jotta selvitys- ja toimituspalvelujen tarjoajat voivat hallita järjestelmäriskejä ja kilpailun vastaista toimintaa v) eri toimijoiden sääntelyyn sovellettavaan käytännönläheiseen lähestymistapaan, jossa otetaan huomioon eri tahojen erilaiset riskiprofiilit ja kilpailutilanteet vi) sellaisten määritelmien käyttöön ottamiseen, jotka ovat yhtenäisiä ja nykyisten markkinakäytänteiden sekä maailmanlaajuisesti ja EU:ssa käytettävien ilmausten mukaisia; 12. on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että ensisijaisesti markkinoiden olisi päätettävä selvitys- ja toimituspalvelujen rakenne; katsoo, ettei minkään erityisen mallin, esimerkiksi käyttäjien omistamien ja johtamien, osakkeenomistajien omistamien tai julkisessa omistuksessa olevien yhteisöjen, pitäisi olla pakollinen. Giovanninin esteet 13. katsoo, että rajatylittävän selvitystoiminnan kustannusten vähentäminen edellyttää erityisesti 15:n niin sanotun Giovanninin esteen poistamista mahdollisuuksien mukaan markkinamekanismien avulla; vaatii sekä julkisia että yksityisiä tahoja kaksinkertaistamaan ponnistelunsa niiden poistamiseksi; tukee komission pyrkimyksiä koordinoida tätä hanketta CASAMEn kautta; 14. katsoo, että Giovanninin esteiden poistaminen on edelleen ensisijainen painopiste; katsoo, että sääntelyllä olisi ensisijaisesti pyrittävä tarvittaessa poistamaan sellaiset oikeudelliset ja verotukselliset esteet, joita ei voida poistaa ilman julkisia toimia; 15. pitää epäjohdonmukaisuuksia rahoitusvälineiden siirtoa koskevien kansallisten lakien välillä yhtenä pääsyynä siihen, että rajatylittävät siirrot ovat kansallisia korkeampia; tukee käynnissä olevia toimia näiden lakien yhteensovittamiseksi mutta myöntää, että hankkeen päätökseen saamiseen saattaa mennä vuosia; pitää komission oikeusvarmuutta käsittelevän työryhmän perustamista tervetulleena; vaatii komissiota tehostamaan työryhmän työtä, sillä se on ensisijainen väline edistää lähentymistä Euroopan tasolla; kehottaa komissiota ryhtymään toimiin ryhmän työn perusteella ja työskentelemään tiivisti yhdessä kolmansien maiden ja ryhmien kuten Unidroit-instituutin kanssa sekä välittäjän hallinnassa oleviin arvopapereihin liittyviin tiettyihin oikeuksiin sovellettavasta laista 13. joulukuuta 2002 tehdyn Haagin yleissopimuksen piirissä ja edellyttää, että Euroopan parlamentti ja jäsenvaltiot otetaan ajoissa mukaan Euroopan neuvottelukannan määrittelemiseen; 16. katsoo, että rajatylittävien selvitysten ja toimitusten korkeammat kustannukset johtuvat verotuksellisista esteistä; kannustaa jatkuviin ponnisteluihin näiden esteiden vähentämiseksi; pitää myönteisenä, että komissio on perustanut verotuksen yhdenmukaistamista käsittelevän asiantuntijaryhmän pyrkien käynnistämään veroasioiden yhteensovittamisen ja yhdenmukaistamisen; 17. katsoo, että verotuskysymyksiä koskevassa työssä olisi keskityttävä lyhyellä aikavälillä raportointivaatimusten standardisointiin ja tämän jälkeen olisi jatkettava syrjivien verotuskäytänteiden poistamista; katsoo, että mahdollisuus antaa veroviranomaisille tietoa standardimuodossa kaikkialla Euroopassa laskisi merkittävästi selvityksen ja toimituksen kustannuksia vesittämättä kuitenkaan jäsenvaltioiden valtaa päättää omista veroistaan. CESR:n ja EKPJ:n standardit 18. vaatii Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa (CESR) ilmoittamaan selvästi toimiensa oikeusperustan, kun se käsittelee aiheita ilman EU:n lainsäädäntöön perustuvaa valtuutusta, ja toimimaan joka tapauksessa tiiviissä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa ja tiedottamaan sille täydellisesti sen 3 ja 4 tason toimista, etenkin erittäin poliittisista markkinarakenteita koskevista kysymyksistä, kuten selvitystoiminnasta, sekä luopumaan standardien sitovasta luonteesta; 19. pahoittelee, että CESR ja Euroopan keskuspankkijärjestelmä (EKPJ) eivät kuulleet laajemmin ja avoimemmin markkinoilla toimivia eivätkä muita toimielimiä; kyseenalaistaa CESR:n ja EKPJ:n käsitteen "merkittävä säilytysyhteisö" monitulkintaisena; katsoo, että CESR:n ja EKPJ:n standardeja täytäntöön pantaessa on varmistettava, että pankkialan sääntelyn piiriin jo kuuluviin laitoksiin ei kohdistu kaksinkertaista sääntelyä; 20. pahoittelee CESR:n ja EKPJ:n standardien hyväksymisen ajoittumista kauteen, jolloin 1 tason toimia käsitellään; vahvistaa uudelleen, että CESR:n standardien — olivatpa ne lainsäädännöllisiä tai eivät — ei pitäisi määrätä ennalta sitä, millaiseksi EU:n lainsäädäntö muovautuu; kehottaa täysipainoiseen kuulemiseen ja avoimuuteen standardeja täytäntöön pantaessa ja katsoo, että täytäntöönpanoa olisi lykättävä ainakin siihen saakka, että komissio on päättänyt, ehdottaako se direktiivin antamista; muistuttaa, että unionin lainsäädäntövallan käyttäjällä on CESR:n ja EKPJ:n panoksesta riippumatta joka tapauksessa ensisijainen vastuu ja toimivalta alan lainsäädännön suhteen; 21. on huolissaan, koska eräät sääntelyviranomaiset ovat jättäneet huomiotta CESR:n päätöksen lykätä standardien täytäntöönpanoa ja edellyttävät markkinoille osallistuvilta jo nyt standardien täytäntöönpanoa; on lisäksi huolissaan selonteoista, joissa todetaan CESR:n ja EKJP:n luonnostelevan standardeja uudelleen järjestämättä kuulemisia ja suljetuin ovin; 22. katsoo, että ellei selvitys- ja toimitusjärjestelmiä varten ehdoteta direktiiviä, CESR:n valvontaan on kehitettävä tehokkaita vaihtoehtoisia menetelmiä, joilla varmistetaan 3 tason toimien tehokas parlamentaarinen valvonta; kehottaa kaikkia asianosaisia toimielimiä ja sidosryhmiä osallistumaan edellä mainitun toteuttamistavoista käytävään keskusteluun; toteaa, että tähän voitaisiin päästä i) varmistamalla, että Euroopan parlamentille lähetetään ilmoitus kaikista CESR:lle myönnetyistä valtuuksista, ja varmistamalla lisäksi, että CESR tiedottaa Euroopan parlamentille mahdollisimman aikaisessa vaiheessa toteutetusta 3 tason toiminnasta, joka koskee poliittisesti arkaluontoisia kysymyksiä; ii) kehittämällä ja tehostamalla parlamentin järjestämiä CESR:n edustajien kuulemisia tiukkojen kysymysten ja ristikuulustelun kautta; iii) edellyttämällä, että CESR toimittaa säännöllisesti kirjallisia selontekoja talous- ja raha-asioiden valiokunnalle. Kilpailu 23. katsoo, ettei edellä mainittu komission tiedonannon määritelmissä eroteta toisistaan selkeällä tavalla markkinoiden eri alojen toimintoja, ja että määritelmiä on parannettava huomattavasti, jos lainsäädäntöä ehdotetaan; 24. myöntää mittakaavaetujen ja tuotevarioinnin edut, joita keskittymisen sallimisesta voi saada; panee merkille, että selvitys- ja toimituspalvelujen käyttäjät ovat vaatineet konsolidointia jo monia vuosia ja että äskettäisen konsolidoinnin odotetaan tuovan lisähyötyä lähitulevaisuudessa, jos sitä valvotaan asianmukaisesti; katsoo, että asianmukaisen lainsäädäntö- ja sääntelyjärjestelmän puuttuminen estää luomasta yhtäläisiä lähtökohtia, mikä olisi kuitenkin välttämätöntä integraation tehostamiseksi; 25. kehottaa komissiota käyttämään yleisiä valtuuksiaan kilpailulainsäädännön alalla ennakoivana keinona suojata määräävän aseman väärinkäyttöä tai muuta kilpailun vastaista käytöstä vastaan; ottaa huomioon alan äskettäisten kilpailutapausten huomattavan merkityksen; korostaa kuitenkin, että nämä tapaukset koskivat merkittäviä toimijoita, joiden neuvotteluasema on vahva, ja että on syytä kiinnittää erityistä huomiota siihen, että kaikki toimijat pääsevät syrjimättömästi keskeisiin rakenteisiin; 26. myöntää, että selvitys- ja toimitusalan eräisiin osiin on kiinnitettävä tarkempaa huomiota kilpailupolitiikan näkökulmasta; tunnustaa, että tietyillä yrityksillä on suuri markkinaosuus selvitys- ja toimituspalveluissa, mikä saattaa heikentää markkinoiden moitteetonta toimintaa; katsoo, että näin on ainoastaan silloin, kun määräävää asemaa käytetään väärin niin, että kuluttajat kärsivät, ja yleisen edun nimissä puuttuminen asiaan on oikeutettua; 27. kehottaa komissiota varomaan kilpailulainsäädännön vesittymistä; kehottaa komissiota käyttämään valtuuksiaan ryhtyä kilpailun turvaamiseksi ennakoiviin toimiin määräävän aseman väärinkäyttöä tai muuta kilpailun vastaista käytöstä vastaan erityisesti hinnoittelun avoimuuden osalta; kehottaa komissiota i) varmistamaan, että infrastruktuuri on yhtäläisesti ja oikeudenmukaisesti kaikkien käyttäjien saatavilla, ii) tutkimaan, onko ydinpalvelujen ja lisäarvopalvelujen välillä ristikkäisiä tukia, ja iii) varmistamaan, että toimijat, joilla on EY:n perustamissopimuksen 82 artiklassa tarkoitettu määräävä markkina-asema, käyttäytyvät asianmukaisesti; pitää alan äskettäisiä kilpailutapauksia merkityksellisinä; 28. katsoo, että tehokkaat, avoimet ja syrjimättömät selvitys- ja toimituspalvelujen käyttöoikeudet ovat tärkeitä EU:n kilpailukykyisten yhdentyneiden rahoitusmarkkinoiden varmistamiseksi; suosittelee hyödyntämään yhtenä vaihtoehtona direktiivin 2004/39/EY ennakoivaa täytäntöönpanoa ja samalla käyttämään valppaasti komission yleisiä kilpailualan valtuuksia, jotta kyettäisiin varmistamaan, ettei saatavuutta rajoiteta väärin perustein eli kilpailunvastaisista syistä; 29. hyväksyy sen, että pääsy voidaan puolueettomista ja avoimista syistä johtuen evätä silloin, kun se ei olisi teknisesti toteutettavissa, kaupallisesti kannattavaa tai toiminnan vakauden kannalta turvallista; vaatii komissiota käyttämään yleistä toimivaltaansa kilpailuoikeuden alalla varmistaakseen, ettei pääsyrajoitteita käytetä väärin kilpailun vastaisiin tarkoituksiin; 30. kannattaa jatkuvaa vaikutusten arviointia, johon komissio turvautuu arvioidakseen lainsäädäntötoimien tarpeen; kannattaa komission ajatuksia hinnoittelun avoimuudesta; ottaa huomioon, että vertailu saattaa hankaloitua, jos useat kustannuserät niputetaan yhteen yhdeksi yksittäiseksi maksueräksi; pitää kyseenalaisena, onko tarpeen erottaa toisistaan ydinselvitystoiminta ja niin sanotut lisäarvopalvelut, jotta vapaata kilpailua, palvelujen syrjimätöntä saatavuutta ja riskien pienentämistä koskevat legitiimit kysymykset voitaisiin ratkaista; edellyttää komission mahdollisten asiaa koskevien ehdotusten olevan oikeassa suhteessa markkinoilla havaittuihin ongelmiin; 31. on huolissaan siitä, pitäisikö kaupankäynnin jälkeiset palvelut sisällyttää yleisen edun mukaisiin palveluihin; kehottaa komissiota varmistamaan, että samoja palveluja tarjoaviin toimijoihin kohdistuva sääntely on samanlaista; 32. katsoo, että selvitys- ja toimituspalvelujen keskeisten tarjoajien pitäisi ottaa käyttäjien edut täysin huomioon, maksimoida käyttäjien kuuleminen ja hinnoittelun avoimuus sekä varmistaa, että niiden keskeisten palvelujen ja muiden markkinoille osallistuvien, etenkin säilytyspankkien, kilpailuhenkisesti tarjoamien palvelujen välillä ei ole ristikkäistukea, kuten muilla aloilla on jo tehty; katsoo, että käyttäjien olisi maksettava vain käyttämistään palveluista ja että heidän pitäisi voida valita selvästi ja esteettömästi, mistä he ostavat siirtoonsa liittyvät pankkipalvelut; katsoo, että liikepankkien käyttämänä valuuttana hoidettavissa arvopapereiden toimitusjärjestelmissä olisi tarjottava mahdollisuutta myös toimituksiin keskuspankin käyttämänä valuuttana; * * * 33. kehottaa puhemiestä välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle ja komissiolle. [1] EUVL C 38 E, 12.2.2004, s. 265. [2] EUVL L 145, 30.4.2004, s. 1. [3] EYVL L 166, 11.6.1998, s. 45. --------------------------------------------------