[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 29.10.2008

KOM(2008) 430 lopullinen

Ehdotus:

NEUVOSTON ASETUS

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 täytäntöönpanosta siipikarjan ruhojen pintakontaminaation poistamiseen käytettävien mikrobitorjunta-aineiden osalta

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Asetuksessa (EY) N:o 853/2004 annetaan eläinperäisiä elintarvikkeita koskevia erityisiä hygieniasääntöjä elintarvikealan toimijoita varten. Siinä säädetään, että elintarvikealan toimijat eivät saa käyttää pintakontaminaation poistamiseksi eläinperäisistä tuotteista muita aineita kuin vettä, ellei aineen käyttöä ole hyväksytty kyseisen asetuksen mukaisesti. Lisäksi siinä säädetään, että hyväksytyn aineen käyttö ei vaikuta elintarvikealan toimijan velvollisuuteen noudattaa kyseisen asetuksen vaatimuksia.

Kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevä tiedekomitea ja Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen antoivat lokakuussa 1998 ja huhtikuussa 2003 erilaisia tieteellisiä lausuntoja, joissa todettiin, että mikrobitorjunta-aineiden käytöllä voidaan vähentää taudinaiheuttajia siipikarjassa, kunhan aineita käytetään elintarvikeketjun integroidun valvontajärjestelmän puitteissa.

Yhdysvallat toimitti EY:n ja Yhdysvaltojen eläinlääkintäsopimuksen puitteissa asiakirjoja, jotka koskevat neljän mikrobitorjunta-aineen käyttöä siipikarjan ruhoissa. Asiakirjat toimitettiin edelleen Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaiselle EFSA:lle, joka antoi lausunnon joulukuussa 2005. EFSA totesi, että näiden aineiden (klooridioksidin, happaman natriumkloriitin, trinatriumfosfaatin ja peroksihappojen) käyttö kuvatuissa olosuhteissa ei aiheuta riskiä kansanterveydelle ja että mikrobitorjuntaliuosten käytöllä ei korvata tarvetta hyviin hygieniakäytäntöihin siipikarjan ruhojen jalostuksen, erityisesti käsittelyn, aikana. Joulukuussa 2005 antamassaan toisessa lausunnossa EFSA kuitenkin totesi, että peroksihapoista saatujen tietojen perusteella niiden vaikutus ei ole kovin tehokas ja että tämä edellyttää erityisten käyttöedellytysten määrittelemistä.

EFSA antoi 6. maaliskuuta 2008 tieteellisen lausunnon, jossa arvioitiin kyseisten neljän mikrobitorjuntakäsittelyaineen mahdollisia vaikutuksia mikrobilääkeresistenssin syntymiseen. Siinä todettiin, että tällä hetkellä ei ole julkaistuja tietoja, joiden perusteella voitaisiin päätellä, johtaako näiden aineiden käyttö siipikarjan ruhoissa alentuneeseen herkkyyteen näille aineille ja resistenssiin terapeuttisille mikrobilääkkeille.

Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea sekä kehittymässä olevia ja vastikään havaittuja terveysriskejä käsittelevä tiedekomitea antoivat 31. maaliskuuta 2008 yhteisen tieteellisen lausunnon, joka koski näiden neljän siipikarjanruhojen mikrobipintakontaminaation poistamiseen käytetyn aineen vaikutuksia ympäristöön ja mikrobilääkeresistenssiin. Siinä todettiin, että kattavien määrällisten arviointien tekemiseksi ei ole käytettävissä riittävästi tietoa, että ympäristön kannalta huolta herättävät mahdollisuus vastustuskykyisempien kantojen leviämiseen tai valikoitumiseen ja että mahdolliset jäämät siipikarjanruhoissa on arvioitu vähäiseksi riskiksi ympäristön kannalta.

Luonnos komission asetukseksi siipikarjan ruhojen pintakontaminaation poistamiseen käytettävien aineiden ja niiden käyttöedellytysten hyväksymisestä toimitettiin 2. kesäkuuta 2008 elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä koskevalle pysyvälle komitealle äänestystä varten. Komitea antoi ehdotuksesta kielteisen lausunnon: 26 jäsenvaltiota äänesti vastaan ja yksi jäsenvaltio pidättäytyi äänestämästä.

Asetuksen EY) N:o 853/2004 3 artiklan 2 kohdan sekä neuvoston päätöksen 1999/468/EY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston päätöksellä 2006/512/EY, 5 artiklan mukaisesti komissio toimittaa neuvostolle ehdotuksen tarvittavista toimenpiteistä ja antaa siitä tiedon parlamentille. Neuvostolla on kolme kuukautta aikaa tehdä määräenemmistöpäätös ehdotuksesta.

Tällä ehdotuksella ei ole vaikutusta yhteisön talousarvioon.

Ehdotus:

NEUVOSTON ASETUS

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 täytäntöönpanosta siipikarjan ruhojen pintakontaminaation poistamiseen käytettävien mikrobitorjunta-aineiden osalta

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004[1] ja erityisesti sen 3 artiklan 2 kohdan

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Asetuksessa (EY) N:o 853/2004 annetaan eläinperäisiä elintarvikkeita koskevia erityisiä hygieniasääntöjä elintarvikealan toimijoita varten. Siinä säädetään, että elintarvikealan toimijat eivät saa käyttää pintakontaminaation poistamiseksi eläinperäisistä tuotteista muita aineita kuin vettä, ellei tällaisen aineen käyttöä ole hyväksytty kyseisen asetuksen mukaisesti.

(2) Sen vuoksi on asianmukaista hyväksyä tiettyjen mikrobitorjunta-aineiden käyttö pintakontaminaation poistamiseen siipikarjanruhoista.

(3) Yhdyskuntajätevesien käsittelystä 21 päivänä toukokuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/271/ETY[2] annetaan säännöt tiettyjen teollisuudenalojen jätevesien käsittelemisestä ja päästöistä.

(4) Työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemisesta työpaikalla esiintyviin kemiallisiin tekijöihin liittyviltä riskeiltä (neljästoista direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) 7 päivänä huhtikuuta 1998 annetussa neuvoston direktiivissä 98/24/EY[3] säädetään vähimmäisvaatimuksista työntekijöiden suojelemiseksi kemiallisilta tekijöiltä työpaikoilla.

(5) Salmonellan ja tiettyjen muiden elintarvikkeiden kautta tarttuvien zoonoosien aiheuttajien valvonnasta 17 päivänä marraskuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2160/2003[4] säädetään toimenpiteistä, jotka olisi toteutettava salmonellan ja muiden tarttuvien zoonoosien aiheuttajien toteamiseksi ja valvomiseksi. Siinä säädetään zoonoosien ja niiden aiheuttajien toteamiseksi alkutuotantovaiheessa toteutettavista kansallisista valvontaohjelmista, jotka on kohdennettu tiettyihin taudinaiheuttajiin.

(6) Rehu- ja elintarvikelainsäädännön sekä eläinten terveyttä ja hyvinvointia koskevien sääntöjen mukaisuuden varmistamiseksi suoritetusta virallisesta valvonnasta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 882/2004[5] vahvistetaan yleiset säännöt virallisesta valvonnasta, jonka tarkoituksena on valvoa sellaisten sääntöjen noudattamista, joilla estetään, poistetaan tai vähennetään hyväksyttäville tasoille ihmisiin ja eläimiin kohdistuvia riskejä.

(7) Kyseisissä säädöksissä säädetään tietyistä hygienia- ja muista vaatimuksista, joita elintarvikealan toimijoiden on noudatettava, sekä valvonnasta, jota toimivaltaisen viranomaisen on suoritettava. Voimassa olevan yhteisön lainsäädännön lisäksi on kuitenkin tarpeen säätää lisäehdoista ja -vaatimuksista, jotka koskevat elintarvikealan toimijoita ja toimivaltaisen viranomaisen suorittamaa valvontaa, kun käytetään mikrobitorjunta-aineita pintakontaminaation poistamiseen siipikarjanruhoista.

(8) Yhteisön politiikan toteuttamisessa varmistetaan ihmisten terveyden korkeatasoinen suojelu. Yhteisön elintarvike- ja rehualalla vahvistamien toimenpiteiden on pohjauduttava asianmukaiseen arvioon ihmisten ja eläinten terveydelle mahdollisesti aiheutuvista riskeistä, ja niissä on tieteellinen näyttö huomioon ottaen säilytettävä yhteisössä taattu ihmisten ja eläinten terveyden suojelun taso tai – jos se on tieteellisesti perusteltua – parannettava kyseistä tasoa. Asiaa koskevan riskinhallintapäätöksen tekemisessä ei kuitenkaan voida pitää realistisena tavoitteena kaikkien riskien täydellistä poistamista. Riskinhallinnasta vastaavan tahon tehtävänä ja vastuulla on päättää hyväksyttävä riskitaso ottaen huomioon kaikki tieteelliseen riskinarviointiin kuuluvat tekijät.

(9) Yhteisön politiikan toteuttamisessa varmistetaan myös ympäristön suojelun korkea taso sekä itse ympäristöpolitiikkaa koskevilla säädöksillä että ottamalla huomioon ympäristöpolitiikan vaatimukset muun yhteisön politiikan ja toiminnan määrittelyssä ja täytäntöönpanossa.

(10) Kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevä tiedekomitea hyväksyi 30 päivänä lokakuuta 1998 raportin, jossa käsiteltiin siipikarjan ruhojen mikrobitorjuntakäsittelyn hyötyjä ja rajoituksia ja suositeltiin, että kaikki puhdistusseokset tai -tekniikat olisi arvioitava perusteellisesti ennen niiden käytön hyväksymistä.

(11) Kansanterveyttä koskevia eläinlääkintätoimenpiteitä käsittelevä tiedekomitea antoi 14 ja 15 päivänä huhtikuuta 2003 lausunnon myös siipikarjanruhojen mikrobitorjuntakäsittelyjen arvioinnista; siinä todettiin, että puhdistus voi olla hyödyllinen tekijä, jolla vähennetään edelleen taudinaiheuttajien lukumäärää, edellyttäen että koko elintarvikeketjussa sovelletaan integroitua valvontastrategiaa, johon sisältyvät alkutuotannossa, kuljetuksen aikana sekä teurastamossa ja käsittelylaitoksessa sovellettavat hygieniatoimenpiteet.

(12) Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen antoi 6 päivänä joulukuuta 2005 tieteellisen lausunnon, jossa todettiin, että siipikarjanruhojen käsittely klooridioksidilla, happamalla natriumkloriitilla, trinatriumfosfaatilla tai peroksihapoilla ei vaaranna turvallisuutta. Siinä myös todettiin, että verrattuna jäähdytyspesuun, jossa ruho kastetaan ja upotetaan toistuvasti käytettyyn veteen, ruiskutus vähentää altistumista mikrobitorjunta-aineiden käytöstä johtuville jäämille ja eläinten sivutuotteille.

(13) Useamman kuin yhden mikrobitorjunta-aineen, joita käytetään samanaikaisesti tai peräkkäin eläinperäisten elintarvikkeiden pintakontaminaation poistamiseen, toksikologisia vaikutuksia ei ole arvioitu perusteellisesti. Sen vuoksi usean mikrobitorjunta-aineen yhdistelmiä ei pitäisi käyttää.

(14) Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen antoi 6 päivänä maaliskuuta 2008 tieteellisen lausunnon, jossa arvioitiin neljän mikrobitorjuntakäsittelyaineen mahdollisia vaikutuksia mikrobilääkeresistenssin syntymiseen. Siinä todettiin, että tällä hetkellä ei ole julkaistuja tietoja, joiden perusteella voitaisiin päätellä, että sen 6 päivänä joulukuuta 2005 annetussa lausunnossa käsiteltyjen neljän aineen käyttö johtaisi alentuneeseen herkkyyteen näille aineille ja resistenssiin terapeuttisille mikrobilääkkeille. Näiden havaintojen johdosta Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen kannusti tekemään lisätutkimuksia, jotka koskevat todennäköisyyttä herkkyyden alenemiseen näille aineille sekä mahdollisuutta resistenssin kehittymiseen terapeuttisille antibiooteille ja muille mikrobitorjunta-aineille.

(15) Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea sekä kehittymässä olevia ja vastikään havaittuja terveysriskejä käsittelevä tiedekomitea antoivat 18 päivänä maaliskuuta 2008 ja 2 päivänä huhtikuuta 2008 yhteisen tieteellisen lausunnon, joka koski neljän siipikarjanruhojen mikrobipintakontaminaation poistamiseen käytetyn aineen vaikutuksia ympäristöön ja mikrobilääkeresistenssiin ja jossa ne totesivat, että tällä hetkellä ei ole riittävästi tietoa erilaisten biosidien käytön mahdollisista negatiivisista vaikutuksista. Komission niille antaman, näitä neljää ainetta koskevan toimeksiannon perusteella ne totesivat, että kattavien määrällisten arviointien tekemiseksi ei ole käytettävissä riittävästi tietoa. Ympäristön kannalta huolta herättävät mahdollisuus vastustuskykyisempien kantojen leviämiseen tai valikoitumiseen ja mahdolliset jäämät siipikarjanruhoissa. Molemmat tiedekomiteat kuitenkin pitävät ympäristöriskejä vähäisinä.

(16) Riskin hallinnasta vastaavana tahona komissio, jonka tehtävänä on vahvistaa hyväksyttävä riskitaso ihmisten ja eläinten terveydelle sekä ympäristölle, katsoo, että näiden neljän mikrobitorjunta-aineen aiheuttamaa riskiä mahdollisesta mikrobilääkeresistenssistä ja mahdollisesta ympäristövaikutuksesta ei voida sulkea pois. Näin ollen olisi säädettävä näitä neljää ainetta koskevista erittäin tiukoista käyttöehdoista ja -vaatimuksista, jotka liittyvät erityisesti altistusaikaan, aineiden pitoisuuteen ja käytön rajoittamiseen vain yhteen aineeseen, jotta vähennetään riskejä.

(17) Useat mikrobitorjunta-aineet, joita käytetään pintakontaminaation poistamiseen siipikarjanruhoista, voivat aiheuttaa riskin vesiympäristölle, jätevesijärjestelmien parissa työskentelevien henkiöiden terveydelle sekä viemärijärjestelmien ja/tai jätevesien käsittelylaitosten suorituskyvylle. Klooria sisältävien mikrobitorjunta-aineiden käytön seurauksena voi muodostua orgaanisia klooriyhdisteitä, joista useat ovat hajoamattomia, biologisesti kertyviä tai karsinogeenisia. Lisäksi fosforiyhdisteet ovat yksi syy Euroopan merien rehevöitymiseen, ja ne aiheuttavat levän massakasvua ja muuta meriympäristön häiriintymistä. Näin ollen olisi säädettävä aiheellista valvonnasta tällaisten aineiden hävittämisessä.

(18) Muiden mikrobitorjunta-aineiden kuin juomaveden käyttö siipikarjanruhoissa olisi ilmoitettava siipikarjanruhojen ja tällaisista siipikarjanruhoista saatujen osien ja raakalihatuotteiden merkinnöissä, jotta kuluttajat saavat siitä tiedon. Sen vuoksi tässä asetuksessa on aiheellista säätää tällaisista merkintävaatimuksista.

(19) Aineet, joita käytetään siipikarjanruhojen pintakontaminaation poistamiseen eikä säilöntätarkoituksiin, eivät vaikuta asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä I olevassa 1.10 kohdassa annettuun tuoreen lihan määritelmään.

(20) Tätä asetusta olisi kuitenkin sovellettava vasta, kun maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1237/2007[6] liitteessä XIV olevan B kohdan II kohdan 1 alakohdassa annettua siipikarjanlihan määritelmää on muutettu. Muutoksen ansiosta lihaa, joka on käsitelty mikrobitorjunta-aineilla, voitaisiin saattaa markkinoille ja pitää kaupan siipikarjanlihana.

(21) On aiheellista hyväksyä klooridioksidin, happaman natriumkloriitin, trinatriumfosfaatin ja peroksihappojen käyttö pintakontaminaation poistamiseen siipikarjanruhoista odotettaessa tieteellisiä lisätietoja, joita jäsenvaltioiden elintarvikealan toimijat toimittavat näiden aineiden käytöstä. Näiden tietojen olisi katettava mahdolliset ympäristövaikutukset ja mikrobilääkeresistenssin mahdollinen syntyminen. Myös kolmansien maiden elintarvikealan toimijoita pyydetään toimittamaan näistä tietoja. Aineiden hyväksyntää ja käyttöehtoja tarkastellaan näiden tietojen perusteella.

(22) Elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevä pysyvä komitea antoi kielteisen lausunnon komission ehdottamista toimenpiteistä, joten neuvoston on vahvistettava tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet,

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla Hyväksytyt aineet

Hyväksytään liitteessä luetellut mikrobitorjunta-aineet pintakontaminaation poistamiseen siipikarjanruhoista, jäljempänä ’hyväksytyt aineet’.

2 artiklaHyväksyttyjen aineiden käyttöä koskevat elintarvikealan toimijoiden velvoitteet

Elintarvikealan toimijoiden on käytettävä hyväksyttyjä aineita vain siipikarjan kokonaisiin ruhoihin, ei niiden osiin tai siipikarjan paloihin.

Ne voivat käyttää hyväksyttyjä aineita siipikarjanruhoihin vain liitteessä asetettujen edellytysten ja seuraavien vaatimusten mukaisesti:

a) siipikarjanruholle ei saa levittää yhtäaikaisesti tai peräkkäin useampaa kuin yhtä hyväksyttyä ainetta

b) jos hyväksyttyä ainetta käytetään useammin kuin kerran tuotantoprosessin aikana, kontaktin kokonaisaika ei saa ylittää liitteessä olevassa 2, 3 ja 4 kohdassa asetettuja aikoja

c) jos hyväksyttyä ainetta käytetään esijäähdytys- tai jäähdytystankissa, ainetta sisältävä liuos on korvattava säännöllisin väliajoin, jotta hyväksytyn aineen vaadittu pitoisuus säilyy

d) siipikarjanruho on huuhdeltava juomavedellä, mukaan lukien huuhtelu suolistetun ruhon sisäpuolelta, hyväksytyn aineen levittämistä seuraavassa tuotantoprosessin asianmukaisessa vaiheessa sen varmistamiseksi, että aine tarkoituksellisesti poistetaan siinä määrin, että sillä ei ole teknistä vaikutusta lopputuotteeseen

e) huuhtelussa on varmistettava, että hyväksytyn aineen tai sen mahdollisten johdannaisten jäämiä ei ole lopputuotteessa, ja huuhtelun tehokkuus on osoitettava tieteellisesti asianmukaisella pysyvällä seurannalla

f) hyväksytyn aineen levittäminen ja huuhtelu on tehtävä teurastushuoneessa ennen kuin siipikarjanruhot viedään jäähdyttämöön tai pakastamoon.

3 artiklaElintarvikealan toimijoita koskevat tiedonkeruuvelvoitteet

1. Elintarvikealan toimijoiden on kerättävä tietoja seuraaviin tutkimustarkoituksiin:

a) todennäköisyys herkkyyden alenemiseen hyväksytyille aineille sekä resistenssin kehittymiseen terapeuttisille antibiooteille

b) hyväksyttyjen aineiden käytettyjen liuosten ja huuhteluveden hävittämisen ympäristövaikutukset

c) mahdollisuus resistenttien kantojen leviämiseen tai valikoitumiseen jätevedessä.

2. Elintarvikealan toimijoiden on toimitettava 1 kohdassa säädetyt tiedot toimivaltaisille viranomaisille heti, kun komissio on määrittänyt tekniset vaatimukset.

4 artikla Merkitseminen

Jos hyväksyttyä ainetta on käytetty pintakontaminaation poistamiseen siipikarjanruhoissa, elintarvikealan toimijan on merkittävä tällaisiin siipikarjanruhoihin ja niistä saatuihin osiin ja raakalihavalmisteisiin seuraava maininta näkyvään kohtaan helposti luettavalla ja pysyvällä tavalla:

a) käsitelty mikrobitorjunta-aineilla tai

b) puhdistettu kemikaaleilla.

5 artiklaJätevesi

1. Elintarvikealan toimijoiden on noudatettava seuraavia jäteveden lietteen laatustandardeja, kun hyväksyttyjen aineiden käyttö liittyy jäteveden päästöihin yhdyskuntajäteveden keruu- ja käsittelyjärjestelmään tai teollisuusjäteveden päästöihin vesistöihin käsittelyn jälkeen:

a) lietteen laatu, kun kyseessä on jäteveden päästöt yhdyskuntajäteveden keruu- ja käsittelyjärjestelmään:

kloori yhteensä (ilmoitettu Cl2:na): 0,4 mg/l

orgaaniset klooriyhdisteet, ilmoitettu adsorboituvinaorgaanisina halogeeniyhdisteinä (AOX) 1,0 mg/l

b) lietteen laatu, kun kyseessä on päästöt pintaveteen:

kloori yhteensä (ilmoitettu Cl2:na): 0,4 mg/l

fosfori yhteensä (ilmoitettu P:nä): 2,0 mg/l

orgaaniset klooriyhdisteet, ilmoitettu adsorboituvinaorgaanisina halogeeniyhdisteinä (AOX) 0,1 mg/l

2. Elintarvikealan toimijoiden on seurattava 1 kohdassa säädettyjen jäteveden lietteen laatustandardien noudattamista vähintään kerran kuukaudessa virtaamaan suhteutettujen 24 tunnin näytteiden perusteella.

Lietteen laadun seuranta on tehtävä seuraavien ISO-standardien perusteella: ISO 7393-1:1985/2001, ISO 7393-2:1985, ISO 7393-3:1990, ISO 6878:2004 ja ISO 9562:2004. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin antaa luvan käyttää muita menetelmiä, jos voidaan osoittaa, että saadut tulokset vastaavat ISO-menetelmillä saatuja tuloksia.

6 artiklaViralliset tarkastukset

1. Jos hyväksyttyä ainetta käytetään pintakontaminaation poistamiseen siipikarjanruhoista,

a) toimivaltaisen viranomaisen on tihennettävä virallista valvontaa ja/tai pidennettävä sen kestoa, erityisesti kun kyseessä on asetuksen (EY) N:o 882/2004 10 artiklassa säädetty valvonta, ja on kiinnitettävä erityishuomiota tämän asetuksen 2 artiklassa säädettyihin elintarvikealan toimijoiden velvoitteisiin

b) toimivaltainen viranomainen voi tapauskohtaisesti asettaa kyseisen aineen käyttöä koskevia lisäehtoja.

2. Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava virallisesti elintarvikealan toimijoiden 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti toteuttamaa seurantaa.

7 artikla Toimivaltaisen viranomaisen tiedonkeruuvelvoitteet

Toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava 3 artiklassa säädetyt tiedot komissiolle joka kuudes kuukausi tämän asetuksen soveltamispäivästä lähtien.

8 artikla Voimaantulo, tarkastelu ja soveltaminen

Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

Sitä sovelletaan neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 liitteessä XIV olevan B kohdan II kohdan 1 alakohdassa vahvistetun siipikarjanlihan määritelmän muuttamisesta annetun neuvoston asetuksen soveltamispäivästä.

Komissio tarkastelee asetusta kahden vuoden kuluessa soveltamispäivästä sellaisten uusien tieteellisten tietojen perusteella, jotka koskevat liitteessä lueteltujen aineiden käyttöä, ja ehdottaa tarvittaessa muutoksia hyväksyntään.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

LIITE

Hyväksyttyjen aineiden luettelo ja niiden levittämistä koskevat ehdot (säädetään 2 artiklassa)

1. Klooridioksidi:

a) jäännösklooridioksidipitoisuus vedessä enintään 3 mg/kg niissä tuotantoprosessin vaihteissa, joissa hyväksyttyä ainetta käytetään

b) käytettäessä jatkuvaa vastavirtavesijäähdytystä kontaktiajan on oltava oikeasuhteinen siipikarjanruhojen kokoon nähden ja se on arvioitava yhdessä käytetyn klooridioksidin pitoisuuden kanssa.

2. Hapan natriumkloriitti:

a) esijäähdytys- tai jäähdytysliuoksena käytetyssä siipikarjan käsittelyvedessä natriumkloriitin pitoisuus 50–150 mg/kg yhdessä elintarvikekäyttöön hyväksytyn hapon kanssa niin, että liuoksen pH on 2,8–3,2; ruhot upotetaan liuokseen yhteensä enintään 5–8 sekunniksi

b) ruiskutusliuoksena käytetyssä siipikarjan käsittelyvedessä natriumkloriitin pitoisuus 500–1 200 mg/kg yhdessä elintarvikekäyttöön hyväksytyn hapon kanssa niin, että liuoksen pH on 2,3–2,9; liuosta ruiskutetaan yhteensä enintään 15 sekunnin ajan.

3. Trinatriumfosfaatti:

siipikarjan käsittelyvedessä pitoisuus 80–120 g/kg; jäähdyttämättömät siipikarjanruhot upotetaan liuokseen tai liuosta ruiskutetaan ruhoille yhteensä enintään 15 sekuntia.

4. Peroksihapot:

siipikarjan käsittelyvedessä voidaan käyttää peroksietikkahapon, oktaanihapon, etikkahapon, vetyperoksidin, peroksioktaanihapon ja 1-hydroksietylideeni-1,1-difosfonihapon seosta, jonka pitoisuudet ovat enintään 220 mg/kg peroksietikkahapon, 110 mg/kg vetyperoksidin ja 13 mg/kg 1-hydroksietylideeni-1,1-difosfonihapon osalta, yhteensä enintään 15 sekuntia, kun ruhot ruiskutetaan seoksella tai upotetaan siihen.

[1] EUVL 139, 30.4.2004, s. 55, oikaisu EUVL L 226, 25.6.2004, s. 22, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1243/2007 (EUVL L 281, 25.10.2007, s. 8).

[2] EYVL L 135, 30.5.1991, s. 40, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1882/2003 (EUVL L 284, 31.10.2003, s. 1).

[3] EYVL L 131, 5.5.1998, s. 11, direktiivi sellaisena kuin se on muutettuna Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2007/30/EY (EUVL L 165, 27.6.2007, s. 21).

[4] EUVL L 325, 12.12.2003, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1237/2007 (EUVL L 280, 24.10.2007, s. 5).

[5] EUVL 165, 30.4.2004, s. 1, oikaisu EUVL L 191, 28.5.2004, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 301/2008 (EUVL L 97, 9.4.2008, s. 85).

[6] EUVL L 299, 16.11.2007, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (EY) N:o 248/2008 (EUVL L 76, 19.3.2008, s. 6).