Tuotteiden ympäristönsuojeluvaatimusten täyttämistä, josta säädetään asetuksen (EY) N:o 216/2008 6 artiklassa, käsitellään nyt myös ehdotetun asetuksen 9–18 artiklassa (Lentokelpoisuus ja ympäristönsuojelu). Myös 75 artiklaan on lisätty uusia säännöksiä ympäristönsuojelusta.

19–25 artikla: Asetuksen (EY) N:o 216/2008 7 artikla on järjestelty uudelleen 19–25 artiklaksi. Artiklojen soveltamisala on laajennettu koskemaan matkustamomiehistöä, ja matkustamomiehistöä koskevia säännöksiä asetuksen (EY) N:o 216/2008 10 artiklasta on siirretty tähän jaksoon. Harrasteilmailun lupakirjaa koskevaa tekstiä on yksinkertaistettu, ja yleislääkäriä koskeva teksti on siirretty sertifiointia käsittelevään IV lukuun.

26–28 artikla: Asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 artikla on järjestelty uudelleen 26–28 artiklaksi. Sertifiointivaatimus koskee nyt ainoastaan kaupallista ilmakuljetusta. Muunlainen lentotoiminta, jolta vaaditaan sertifiointia tai vakuutuksen antamista, määritellään delegoiduissa säädöksissä riskiperusteisella arvioinnilla.

29–34 artikla: Asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 a artikla on järjestelty uudelleen 29–34 artiklaksi. Maahuolintapalvelut on lisätty tämän jakson soveltamisalaan. Lisäksi ehdotetaan, että asematasovalvontapalvelujen tarjoajille annettaisiin sertifioinnin sijaan lupa antaa vakuutus sovellettavien vaatimusten täyttymisestä.

35–39 artikla: Asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 b artikla on järjestelty uudelleen 35–39 artiklaksi. Teksti perustuu kompromissiin, johon neuvostossa päädyttiin SES II+ -aloitteesta. Erityisesti on lisätty säännöksiä, jotka koskevat ATM/ANS-palvelujen järjestelmien ja rakenneosien suunnitteluun, valmistukseen ja huoltoon osallistuvien organisaatioiden antamia vakuutuksia.

40–44 artikla: Asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 c artikla on järjestelty uudelleen 40–44 artiklaksi. Säännöksiin ei ole tehty sisällöllisiä muutoksia asetukseen (EY) N:o 216/2008 verrattuna.

45–47 artikla: Nämä artiklat muodostavat oikeusperustan miehittämättömiä ilma-aluksia koskevien yksityiskohtaisempien sääntöjen antamiselle ottaen huomioon asetusehdotuksen laajennettu soveltamisala.

Erityisesti mainittakoon seuraavat:

Ehdotuksen 45 artikla viittaa asiaa koskevaan liitteeseen IX, joka sisältää miehittämättömien ilma-alusten suunnittelua, tuotantoa, käyttöä ja huoltoa koskevat keskeiset vaatimukset, joiden on täytyttävä käytön turvallisuuden varmistamiseksi.

Keinot, joilla keskeisten vaatimusten täyttyminen voidaan osoittaa, kuvataan 46 artiklassa. Koska miehittämättömillä ilma-aluksilla voidaan harjoittaa lentotoimintaa, johon miehitetyt ilma-alukset eivät kykene, miehittämättömien ilma-alusten käyttöön liittyvä riski vaihtelee suuresti – ”miehitettyyn ilmailuun” perinteisesti liittyvästä korkeariskisestä lentotoiminnasta hyvin vähäriskiseen toimintaan. Jotta säännöt ja menetelmät olisivat oikeassa suhteessa toimintaan liittyvään riskiin, on tarpeen siirtyä kohti toimintakeskeistä lähestymistapaa, jossa arvioidaan kunkin toiminnan tai toimintatyypin tarkka riski.

Massatuotettuihin miehittämättömiin ilma-aluksiin, joihin liittyy vähäinen riski, ehdotetaan käytettävän nykyisiä markkinaseurantamekanismeja, joita säännellään asetuksella (EY) N:o 765/2008 ja päätöksellä 768/2008/EY, jotka on nimenomaan laadittu tämäntyyppisten tuotteiden tuotantoa ja kaupan pitämistä varten. Ilmailuviranomaiset liittyvät kuitenkin tässäkin tapauksessa asiaan välillisesti, sillä asetettavat operatiivisen toimintakyvyn rajoitteet (ettei miehittämätön ilma-alus saisi esimerkiksi lentää korkeammalla kuin 50 metrin korkeudella, jotta riskit pysyvät vähäisinä) on johdettava suoraan perinteisistä ilmailuvaatimuksista. Virasto ei vastaa markkinaseurantamekanismien valvonnasta, mutta komissio voi aina varmistaa, että jäsenvaltiot täyttävät velvollisuutensa. Markkinaseurantamekanismi perustuu lisäksi kansalaisilta tai yrityksiltä saatuihin perusteltuihin valituksiin sellaisten tuotteiden löytämiseksi, jotka eivät täytä vaatimuksia. Jos vaatimusten täyttymättömyys havaitaan yhdessä jäsenvaltiossa, siitä tiedotetaan koko sisämarkkinalle.

48–50 artikla: Asetuksen (EY) N:o 216/2008 9 artikla on järjestelty uudelleen 48–50 artiklaksi. Lupaa vaaditaan nyt ainoastaan kaupallista ilmakuljetusta harjoittavilta kolmansien maiden toiminnanharjoittajilta. Muunlainen kolmansien maiden lentotoiminta, jolta vaaditaan lupa tai vakuutuksen antaminen, määritellään delegoiduissa säädöksissä riskiperusteisen arvioinnin pohjalta. Lisäksi täsmennetään, ettei kolmansien maiden toiminnanharjoittajien lupavaatimusta sovelleta nykykäytännön mukaan ylilentoihin.

IV luku ’Yhteinen valvonnan ja vaatimustenmukaisuuden varmistamisen järjestelmä’:

51 artikla: Kaikki nykyisen asetuksen (EY) N:o 216/2008 säännökset kansallisten toimivaltaisten viranomaisten ja viraston toiminnasta sertifiointi- ja valvontatehtävien hoitamisen sekä vaatimustenmukaisuuden varmistamisen osalta on nyt koottu tähän artiklaan. Sen lisäksi ehdotetaan selkeää oikeusperustaa, jolla komissiolle annetaan valta antaa delegoituja säädöksiä vaatimuksista, jotka koskevat viranomaisten hallintojärjestelmiä, tarkastajien pätevyyttä, tarkastusten ja muiden valvontatoimien suorittamisen edellytyksiä, asematasotarkastuksia ja ilma-alusten lentokieltoon asettamista vaatimusten täyttymättymistapauksissa.

52–54 artikla: Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, komission ja Euroopan lentoturvallisuusviraston välisestä yhteistyöstä sertifioinnin, valvonnan ja vaatimustenmukaisuuden varmistamisen aloilla on lisätty säännöksiä asetukseen (EY) N:o 216/2008 verrattuna. Ilmailutarkastajien ja muiden asiantuntijoiden yhteenkokoamiseen ja resurssien jakamiseen perustetaan mekanismi rahoitusmekanismeineen jäsenvaltioiden auttamiseksi yhteistoiminnallisessa valvonnassa. Mahdollisuus siirtää jäsenvaltioiden vastuita virastolle laajennetaan koskemaan kaikenlaista toimintaa (nykyisin koskee tuotantolaitoksia ja simulaatiokoulutuslaitteita). Vastaavanlainen kehys jäsenvaltioiden väliseen vastuunsiirtoon otetaan käyttöön. Monikansallista toimintaa harjoittaville organisaatioille annetaan 54 artiklassa mahdollisuus valita lentoturvallisuusvirasto toimivaltaiseksi viranomaisekseen. Useimmat näissä artikloissa säädetyistä toimenpiteistä perustuvat vapaaehtoisuuteen.

55 artikla: Uusi säännösehdotus jäsenvaltiotasolla todettujen mahdollisten systeemisten turvallisuusvalvontapuutteiden lieventämisestä. Tämän hätävalvontamekanismin on tarkoitus olla väliaikaisesti käytettävä viimeinen hätävara, joka ehdotetaan otettavan käyttöön / poistettavan käytöstä päätöksellä, jonka komissio tekee lainsäädännössä vahvistettujen selkeiden perusteiden mukaan.

56 artikla: Säännöksen soveltamisalaan lisätään vakuutusten antaminen.

57 artikla: Artiklaan on lisätty mahdollisuus hyväksyä ulkomaisia todistuksia ja vastaavia asiakirjoja delegoiduissa säädöksissä vahvistettavin edellytyksin. Lisäksi ehdotetaan, että nykyisen asetuksen (EY) N:o 216/2008 lentoturvallisuudesta tehtyjä kahdenvälisiä kansallisia sopimuksia koskevat säännökset poistetaan.

58 artikla: Pätevien yksiköiden akkreditointia koskevia säännöksiä selkiytetään. Ehdotuksessa päteville yksiköille annetaan oikeus antaa, perua ja keskeyttää todistuksia viraston tai kansallisen toimivaltaisen viranomaisen puolesta. Periaate pätevien yksiköiden akkreditointien tunnustamisesta otetaan käyttöön. Tämä ei rajoita jäsenvaltioiden oikeutta päättää, mille pätevälle yksikölle ne haluavat antaa sertifiointi- ja valvontatehtävät. Lisäksi ehdotetaan, että jäsenvaltiot voivat akkreditoida pätevän yksikön yhteisesti.

59 ja 60 artikla: Asetuksen (EY) N:o 216/2008 14 artikla on jaettu kahdeksi eri artiklaksi. Näistä 59 artikla käsittelee hätäluonteisia toimenpiteitä ja 60 artikla joustotoimenpiteitä. Riskiin perustuvan lähestymistavan mukaisesti ehdotetaan, että virasto ja komissio arvioivat ainoastaan toimenpiteet, jotka kattavat lentoyhtiöiden yhtä aikataulukautta (8 kuukautta) pidemmän ajanjakson.