KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE - Eures-verkon toiminnasta vuosina 2000-2001 (komission esittämä asetuksen (ETY) N:o 1612/68 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti): "Eures-verkon merkitys yhtenäisten eurooppalaisten työmarkkinoiden luomisessa"

SISÄLLYSLUETTELO

Johdanto

1. Eures: työntekijöiden vapaan liikkuvuuden ja Euroopan työllisyysstrategian tukeminen

2. Työvoiman liikkuvuus ja ammattitaitoisen työvoiman puute

2.1 Ammattitaitoisen työvoiman puute EU:n tasolla

2.2 Kansainvälinen liikkuvuus

2.3 Valtioiden rajat ylittävä liikkuvuus

3. Verkon toiminnan kehittyminen vuosina 2000-2001

3.1 Eures-verkon parempi integrointi julkisiin työnvälityspalveluihin

3.2 Valtioiden rajat ylittävän Eures-yhteistyön vahvistaminen

3.2.1 Uudet yhteistyökumppanuudet ja toteutettavuustutkimuksien käynnistäminen

3.2.2 Synergia muiden EU-ohjelmien kanssa

3.2.3 Elinkeinonharjoittajien ja työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun ja koordinoinnin parantaminen

3.2.4 Työnantajajärjestöjen osallistuminen

3.3 Eures-neuvojien verkko

3.4 Palvelun laadun paraneminen

4. Verkkopalvelut

4.1 Avoimia työpaikkoja koskevan tietokannan parannukset

4.2 Ansioluettelotietokanta

4.3 Eures-verkkosivu

5. Rahoitus

6. Tuleva kehitys

6.1 Osallistuminen ammattitaitoa ja liikkuvuutta koskevan komission toimintasuunnitelman täytäntöönpanoon

6.2 Laajentuminen

7. Päätelmät

Johdanto

EU:ssa ammatillinen liikkuvuus, eli työntekijöiden siirtyminen työpaikasta tai ammattialasta toiseen joko jäsenvaltioissa tai niiden välillä, sekä työvoiman vaihtuvuus on suhteellisen vähäistä. Kun EU:n talous kuitenkin yhä enemmän perustuu tietoon ja palvelusektoriin, ammatillinen liikkuvuus on oleellista, jotta sopeuduttaisiin rakennemuutokseen ja samalla tehostettaisiin työmarkkinoiden toimintaa ja lisättäisiin tuottavuutta, työllisyyttä, kasvua ja kilpailukykyä.

Myös alueellinen liikkuvuus on EU:ssa melko vähäistä varsinkin jäsenvaltioiden välillä, mutta myös niiden sisällä. Tämä johtuu osaksi lainsäädännöllisistä ja hallinnollisista esteistä, osaksi taas taloudellisista, sosiaalisista ja kulttuurisista rajoituksista sekä tavoista. Vaikka työvoiman alueellisen liikkuvuuden mallit ovatkin muuttuneet vuosien mittaan ja esimerkiksi tilapäisestä maastamuutosta, pitkän matkan työmatkaliikenteestä ja maiden rajat ylittävästä työmatkaliikenteestä on tullut yleisempää, työvoiman liikkuvuus on kokonaisuudessaan edelleenkin vähäistä.

Mahdollisuuksia alueelliseen liikkuvuuteen on parannettava, koska Euroopan työmarkkinat ovat kaksijakoiset. Niillä on rinnakkain sekä korkeasta työttömyydestä että ammattitaitovajeesta kärsiviä alueita, ja ammatillinen liikkuvuus on usein alueellisen liikkuvuuden edellytys. Alueellista liikkuvuutta tukevat toimet ovat tehokkaampia, jos ne yhdistetään ammatillista liikkuvuutta lisääviin toimiin. Tämä edellyttää toimintalinjojen yhdistelmää, johon sisältyy koulutusjärjestelmien uudistaminen ja alueellisen liikkuvuuden edistäminen sekä kussakin jäsenvaltiossa että jäsenvaltioiden välillä.

Komissio on selvästi tukenut tällaista lähestymistapaa ammattitaitoa ja liikkuvuutta koskevassa toimintasuunnitelmassaan (KOM(2002) 72), jossa ehdotetaan erilaisia toimenpiteitä Euroopan työvoiman valmistelemiseksi työmarkkinoiden tulevia tarpeita varten. Toimintasuunnitelma hyväksyttiin Barcelonassa keväällä 2002 kokoontuneessa Eurooppa-neuvostossa, ja siinä tuodaan erityisesti esiin tarve uudistaa Eures-verkon toimintaa, jotta sillä pystyttäisiin tehokkaammin vastaamaan työvoiman liikkuvuuden lisääntymiseen Euroopan talousalueella (ETA). [1] Tässä raportissa käsitelty Eures-verkon kehittyminen vuosina 2000-2001 osoittaa, miten keskeinen asema verkolla on ollut ja on edelleen joidenkin toimintasuunnitelmassa mainittujen tärkeimpien tavoitteiden toteuttamisessa. Raportissa pohditaan myös suosituksia, jotka Euroopan parlamentti teki 31.5.2001 annetussa mietinnössään [2] Eures-verkon toiminnasta vuosina 1998-1999. Siinä käsitellään erityisesti Eures-toimien ja Euroopan työllisyysstrategian välistä suhdetta, annetaan tilastotietoja työvoiman liikkuvuudesta, raportoidaan rajatylittävän Eures-yhteistyön kehityksestä ja annetaan tietoja laajentumiseen liittyvistä toimista.

[1] KOM(2002) 72, suositus 23.

[2] A5-169/2001 (EP:n viite 300.476).

Komissio on myös tukenut ammatillisen ja alueellisen liikkuvuuden merkityksen analysointia, jotta pystyttäisiin vastaamaan osaamisyhteiskunnan edellyttämän tiede- ja tutkimushenkilöstön kasvavaan kysyntään. Vahvistaessaan komission ehdotuksen Euroopan tutkimusalueen perustamisesta [3] Lissabonin Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota toteuttamaan tarvittavat toimet tutkijoiden liikkuvuutta haittaavien esteiden poistamiseksi Euroopassa. Vastauksena tähän kehotukseen komissio ehdotti Eurooppalaisen tutkimusalueen liikkuvuusstrategiaa [4], jonka täytäntöönpano luo yhteisvaikutuksia ammattitaitoa ja liikkuvuutta koskevan toimintasuunnitelman kanssa, ja yhteistyössä Eures-verkon kanssa ollaan kehittämässä toimia, joilla pyritään luomaan suotuisa ympäristö tutkijoiden liikkuvuudelle.

[3] KOM(2000) 6, 18.1.2000.

[4] KOM(2001) 331, 20.6.2001.

Raportin kattaman kahden vuoden aikana edistettiin tavoitetta integroida Eures-palvelut niiden palveluiden laajaan joukkoon, joita Eures-yhteistyökumppanit ja etenkin julkiset työnvälityspalvelut tarjoavat työnhakijoille ja työnantajille. Kumppanuusorganisaatioiden henkilöstöstä yhä suurempi osa on perehtynyt Eures-palveluihin ja pystyy nyt tarjoamaan kansalaisille alustavia tietoja.

Eures-verkon tietotekninen puoli tulee korostetusti esiin, koska yli puolet julkisista työnvälityspalveluista ETA-maissa oli yhdistänyt tietotekniikkajärjestelmänsä Eures-järjestelmään vuoteen 2001 mennessä, minkä ansiosta vaihdettujen työtarjousten määrä lisääntyi merkittävästi. Ansioluettelotietokanta, jossa kansalaiset voivat "mainostaa" ansioluetteloaan Euroopan laajuisesti, käynnistettiin vuonna 2001 pilottihankkeena. Eures-verkkosivu, jolla on edellä mainitut tietokannat sekä tietoa elin- ja työskentelyoloista eri maissa, on jo nyt yksi komission suosituimmista verkkosivuista.

Saavutetusta edistyksestä huolimatta sekä komissiolla että Eures-verkon yhteistyökumppaneilla on vielä vakavia haasteita edessään. Tulevalla kaudella on toteutettava runsaasti toimia, jotta voidaan päästä komission toimintasuunnitelmassa asetettuihin ja Eurooppa-neuvoston, ministerineuvoston ja Euroopan parlamentin vahvistamiin tavoitteisiin.

1. Eures: työntekijöiden vapaan liikkuvuuden ja Euroopan työllisyysstrategian tukeminen

Eures-verkolla on kaksi keskeistä poliittista tavoitetta. Ensimmäinen on Eures-verkon tarjoama tuki, jotta työntekijät EU:ssa (sekä EFTA- ja ETA-maissa) voivat hyödyntää oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen ja asua ja työskennellä toisessa jäsenvaltiossa. Näistä oikeuksista säädetään asetuksessa (ETY) N:o 1612/68, johon sisältyy säännöksiä mm. avoimia työpaikkoja, ansioluetteloa, elin- ja työoloja ja työmarkkinoita kaikkialla ETA-maissa koskevasta tiedottamisesta sekä avun ja neuvonnan tarjoamisesta työnhakijoille ja työnantajille Eures-neuvojien ja julkisten työnvälityspalveluiden kautta.

Toinen tavoite on Eures-järjestelmän tarjoama tuki Euroopan työllisyysstrategialle ja työvoiman liikkuvuuden huomioon ottaminen työllisyysstrategiassa. Lissabonissa keväällä 2000 ja Tukholmassa keväällä 2001 kokoontuneissa Eurooppa-neuvostoissa kohotettiin työvoiman liikkuvuus poliittisesti huomattavasti tärkeämpään asemaan kuin aiemmin. Lissabonin päätelmissä korostettiin esimerkiksi sitä, miten tärkeää on parantaa työllistettävyyttä ja pienentää ammattitaitovajetta. Tämä tehtäisiin tarjoamalla työnvälityspalveluita työpaikkoja ja opiskelumahdollisuuksia koskevan Euroopan laajuisen tietokannan avulla. Neuvosto toi esiin tutkijoiden erityistilanteen ja kehotti toteuttamaan erityistoimia tutkijoiden liikkuvuuden esteiden poistamiseksi. Tukholman päätelmissä mainittiin eritoten työntekijöiden liikkuvuus uusilla ja kaikille avoimilla eurooppalaisilla työmarkkinoilla ja korostettiin, että työmarkkinoiden nykyaikaistamista ja työvoiman liikkuvuutta olisi kannustettava, jotta muutoksiin mukautuminen olisi helpompaa ja nykyiset esteet saataisiin poistettua. Päätelmissä kehotettiin myös tarkastelemaan, onko mahdollista perustaa liikkuvuutta koskeva täyden palvelun tietopiste.

Vuoden 2001 työllisyyden suuntaviivoissa vahvistettiin työvoiman liikkuvuuden painottaminen myös Euroopan laajuisesti kehottamalla jäsenvaltioita tehostamaan pyrkimyksiään esiin tulevien pullonkaulojen kartoittamiseksi ja ehkäisemiseksi. Tämä olisi tehtävä kehittämällä työnvälityspalveluiden kykyä löytää sopivat työpaikat sopiville työnhakijoille, kehittämällä politiikkaa, jolla ehkäistään ammattitaidon puutteita sekä edistämällä ammatillista ja alueellista liikkuvuutta. Lisäksi olisi lisättävä työmarkkinoiden toimivuutta parantamalla avoimia työpaikkoja ja opiskelumahdollisuuksia käsitteleviä tietokantoja, jotka olisi liitettävä yhteen Euroopan tasolla. Tässä olisi hyödynnettävä uutta tietotekniikkaa ja Euroopan tasolla jo saatuja kokemuksia. Eures-järjestelmällä on tarkoitus edistää näiden poliittisten tavoitteiden saavuttamista merkittävästi.

Eures-järjestelmällä on lisäksi tukitehtävä useissa työllisyysstrategian pilareissa. Sen avulla vahvistetaan työnhakijoiden työllistettävyyttä tarjoamalla näille työkokemusta ulkomailla ja edistetään yritysten sopeutumiskykyä tarjoamalla näille laajempi työvoima, jolla on monipuoliset taidot, työskentelykulttuurin tuntemus ja kielitaito.

2. Työvoiman liikkuvuus ja ammattitaitoisen työvoiman puute

2.1 Ammattitaitoisen työvoiman puute EU:n tasolla

Jotta voitaisiin saavuttaa Lissabonissa asetetut tavoitteet uusista ja paremmista työpaikoista, suuremmasta sosiaalisesta yhteenkuuluvuudesta ja dynaamisesta osaamistaloudesta, tarvitaan ammattitaitoista ja sopeutumiskykyistä työvoimaa. Ammattitaidon kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuus on usein suurin syy työvoiman kysynnän ja tarjonnan epätasapainoon eri ammattialoilla ja alueilla. Lisäksi nopeasti muuttuva työelämä vaatii ihmisiltä yhä enemmän kykyä sopeutua uusiin työskentelytapoihin, tekniikoihin, ammattialoihin ja työympäristöihin. Tämä käy hyvin ilmi seuraavasta kaaviosta: vuosina 1995-2000 työllisyyden kasvu nk. korkeasti koulutetuilla aloilla (eli aloilla, joiden työntekijöistä vähintään 40 %:lla on korkea-asteen koulutus, kuten toimistokoneiden ja -laitteiden tuotannossa, tietokonealalla ja siihen liittyvässä toiminnassa, koulutus-, terveydenhuolto- ja sosiaalialan työssä taikka jäsenjärjestöjen toiminnassa) oli kolme prosenttia vuodessa, kun se muilla aloilla oli yksi prosentti. (Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus). [5]

[5] Lähde: Eurostatin työvoimatutkimus.

>VIITTAUS KAAVIOON>

Muutokset teknologiassa ja teollisuudessa edellyttävät uudenlaisten taitoprofiilien kehittämistä, jotta yritykset voivat järjestää työntekijöilleen asianmukaista koulutusta. Tavoite, jonka mukaan unionin investointeja tutkimukseen ja kehitykseen on lisättävä 3 prosenttiin BKT:stä vuoteen 2010 mennessä, [6] lisää entisestään korkeasti koulutettujen työntekijöiden ja tutkijoiden kysyntää. Erityisesti on kehitettävä tieto- ja viestintätekniikan sekä sähköisen kaupankäynnin taitoprofiileja ammattitaitovajeen vähentämiseksi tieto- ja viestintätekniikan ammateissa ja aloilla. Euroopassa tieto- ja viestintätekniikan ammattilaisten pitkäaikainen kysyntä säilyy vahvana, eivätkä lyhytaikaiset tapahtumat ole heikentäneet kasvun perussuuntausta. On totta, että tieto- ja viestintätekniikkateollisuuden kasvun heikkeneminen on johtanut merkittäviin irtisanomisiin. Vuonna 2001 esimerkiksi telealan yritykset sekä tietokone- ja elektroniikkateollisuus ilmoittivat vähentävänsä yli 350 000 työpaikkaa [7]. Tämä koski pääasiassa tuotantotehtävissä työskenteleviä, ei niinkään korkeasti koulutettuja työntekijöitä. Osa näistä irtisanomisista kaventaa väistämättä kysynnän ja tarjonnan eroa. Ammattitaitoisten tieto- ja viestintätekniikan työntekijöiden tarjonnan ja ennustetun tarpeen välisen eron arvioidaan silti Euroopan unionissa nousevan 1,6 miljoonaan vuonna 2003. (Lähde: IDC, kesäkuu 2001). [8]

[6] Hyväksytty Barcelonan Eurooppa-neuvostossa.

[7] Lähde: Rekrytointiyritys Challenger, Gray & Christmas.

[8] Source: IDC, kesäkuu 2001

Euroopassa on tai tulee olemaan sekä korkeasta työttömyydestä kärsiviä alueita että alueita, joilla on korkeat työllisyysasteet ja jotka tulevat tämän vuoksi kärsimään ammattitaitoisen työvoiman puutteesta. Tällaisia alueita ovat esimerkiksi Yhdistyneen kuningaskunnan eteläosa, Tanska, Ruotsi, Portugalin keskiosa, Alankomaat sekä vähemmässä määrin Saksan eri alueet ja Pohjois-Italia.

2.2 Kansainvälinen liikkuvuus

Eures teetti vuonna 2000 tutkimuksen, jossa tarkasteltiin siirtolaisuustrendejä Euroopassa, työvoiman liikkuvuutta EU:n sisällä ja siirtolaisvirtaa EU-maiden sekä Euroopan talousalueen ja Keski- ja Itä-Euroopan maiden välillä käsitteleviä eri tutkimuksia ("Migration trends in Europe - Intra-EU labour mobility and migration flows between the EU and EEA/CEEC - A review of existing studies") [9].

[9] MKW GmbH, München.

Tutkimuksessa keskityttiin pääasiassa työvoiman liikkuvuuteen ETA-maiden välillä, mutta huomioon otettiin myös siirtolaisuus Keski- ja Itä-Euroopan maista. On selvää, että Eures-järjestelmään kohdistuu aivan uudenlaisia - sekä määrällisiä että laadullisia - haasteita, kun EU laajenee Itä-Eurooppaan. Tämä ei koske pelkästään raja-alueita vaan myös kansainväliseen harjoitteluun ja neuvontaan liittyviä Eures-toimia.

Aiempien siirtolaistutkimusten tulosten analysoinnin jälkeen tutkimuksessa tuotiin esiin liikkuvuuden muuttuvat mallit vuosisadan vaihteessa ja esitettiin, että liikkuvuuden uudet suuntaukset ovat tulosta useista päällekkäisistä suuntauksista:

* Teollisuuslaitosten siirtyminen: korkeasti koulutetut muuttavat keskusalueilta eri alojen uusiin osaamiskeskuksiin.

* Työvoimavaltainen tuotantoteollisuus, jossa ammattitaitovaatimukset ovat alhaiset, siirtyy alueille, joilla kustannukset ovat alhaisemmat (pääasiallisesti syrjäisille alueille).

* Erilainen valtioiden rajat ylittävä liikkuvuus lisääntyy korkeamman ammattitaitotason myötä.

* Nykyisten liikennejärjestelmien uudet infrastruktuurit ja parannukset, kuten TGV-suurnopeusradat, tarjoavat uudenlaisia vaihtoehtoja siirtolaisuuteen ja työmatkaliikenteeseen. Paremmat liikennejärjestelmät helpottavat pitkän matkan työmatkaliikennettä vaihtoehtona siirtolaisuudelle.

* Globalisaatio on johtanut yritysten työntekijöiden uudenlaisiin tilapäisen siirtolaisuuden malleihin.

ETA-maissa suurinta siirtolaisuusliikettä tapahtuu kaupunkien ja maaseudun välillä. Yleisesti ottaen alueellisen liikkuvuuden mallit korreloivat keskuspaikkojen hierarkian kanssa. Ihmiset muuttavat esimerkiksi maaseudulta seuraavaan kaupunkikeskukseen tai seuraavaan pääkaupunkiin, joka tarjoaa halutut koulutus- tai työnsaantimahdollisuudet. Ihmiset muuttavat näin ollen yleensä vaiheittain tämän hierarkian mukaisesti.

Kirjallisuustutkimuksesta käy ilmi kolme tärkeää seikkaa, jotka on otettava huomioon Eures-verkon toiminnassa:

- Siirtolaisuus on yhä useammin korvautumassa työmatkaliikenteellä.

- Viime vuosina suuntaus on ollut kohti tilapäistä siirtolaisuutta, ja tämän seurauksena työmatkalaisten ja siirtolaisten välinen ero on hämärtymässä.

- "Yrityssiirtolaisuuden" käyttö henkilöstöpolitiikan välineenä suurissa kansainvälisissä yrityksissä.

Laajentumisen vaikutuksia jäsenvaltioihin koskevissa hiljattaisissa tutkimuksissa (ks. kohta 7.3) tuli ilmi, että pelko EU:n työmarkkinoiden täyttymisestä Keski- ja Itä-Euroopasta tulevilla siirtolaisilla on perusteeton. Nettomuutto EU:hun on arvioitu 200 000-335 000 hengeksi vuodessa tuoreimpien tutkimusten mukaan.

2.3 Valtioiden rajat ylittävä liikkuvuus

Vuonna 2001 tehdyssä toisessa Eures-tutkimuksessa [10] otettiin tietoihin mukaan myös valtioiden rajat ylittävät työmatkalaiset ETA-maissa ja päivitettiin vuosina 1995-1996 tehdyn Eures-tutkimuksen [11] tuloksia.

[10] MKW GmbH, München.

[11] B & A Groep (Beleidsonderzoek & Advies BV), Haag.

Käytettävissä olevista tilastoista kävi ilmi, että tutkitulla alueella oli 496 982 toisessa valtiossa työssä käyvää vuonna 1999 (huomioon ei otettu 1270:ää työmatkalaista Gibraltarin ja Espanjan välillä eikä 964:ää työmatkalaista Lontoon ja Pariisin välillä). Kun lukua verrattiin tutkimusalueen raja-alueiden työntekijöiden kokonaismäärään (34 302 903), rajatylittävien työntekijöiden osuus oli 1,4 prosenttia alueen koko työvoimasta vuonna 1999. Toisessa valtiossa työssä käyvien määrä kasvoi 29 prosentilla tutkimusalueilla vuodesta 1995 vuoteen 1999, mikä merkitsee 4 prosentin keskimääräistä vuosikasvua. Joissakin tapauksissa, esimerkiksi Saksasta Alankomaissa käyvien työntekijöiden osalta, havaittiin erittäin merkittävää vuosikasvua (30 prosenttia), mutta joillakin alueilla oli havaittavissa myös vuosittaista alenemista joinakin kausina.

Rajan yli kulkevien työmatkalaisten maantieteellinen jakauma on erittäin epätasainen. Noin 83 prosenttia kaikista työmatkalaisista tulee neljästä maasta, Ranskasta, Saksasta, Belgiasta ja Italiasta, ja puolet kaikista rajatylittävistä työmatkalaisista tulee pelkästään Ranskasta. Työmatkalaisten kohdemaat ovat vieläkin rajoitetummat: 71 prosenttia suuntautuu Sveitsiin, Saksaan ja Luxemburgiin. Pienestä koostaan huolimatta Monaco, Andorra, Liechtenstein ja San Marino ovat rajatylittävän työmatkan kohteena lähes 9 prosentissa tapauksista. Suurimmat työmatkalaisten keskittymät ovat Benelux-maissa, Reinin laaksossa (Saksa-Ranska) ja Sveitsissä: noin 85 prosenttia kaikista tutkimusalueen työmatkalaisista asuu näillä alueilla. Työmatkalaisten määrän ja väestötiheyden välillä on selvä korrelaatio: työmatkaliikenne lisääntyy väestötiheyden kasvaessa. On kuitenkin huomattava, että työmatkaliikenteen määrä ei riipu yksinomaan väestötiheydestä vaan monista eri tekijöistä.

Perinteinen kuva rajatylittävästä työntekijästä (ruumiillista työtä tekevä mies) on muuttunut merkittävästi viime vuosina. Heinäkuussa 2001 julkaistun tutkimuksen [12] mukaan naisten ja palveluammateissa toimivien (toimihenkilöiden) osuus toisessa valtiossa työssäkäyvistä on lisääntynyt jatkuvasti niin, että naisten osuus on nyt kolmannes ja korkeakoulututkinnon suorittaneiden osuus kasvaa nopeimmin.

[12] INSEE, Pariisi.

Koska rajatylittävän liikkuvuuden esteiden kartoittaminen ja torjuminen on tärkeää, näistä laadittiin Eures-raportti, joka julkaistiin helmikuussa 2001. Raportti on suunniteltu päivitettäväksi kesällä 2002, ja se perustuu rajatylittävästä Eures-yhteistyöstä saatuihin tietoihin, joissa käytetään yhteistä luokitusta ja parannettua rakennetta. Tarkoituksena on tuoda esiin aloja, joilla Eures-verkon sidosryhmät voivat toimia esteiden poistamiseksi ja tiedottaa asiaankuuluville viranomaisille ja muille tahoille, miten ne voivat auttaa parantamaan rajatylittävien työntekijöiden liikkuvuutta.

3. Verkon toiminnan kehittyminen vuosina 2000-2001

3.1 Eures-verkon parempi integrointi julkisiin työnvälityspalveluihin

EU:n työmarkkinoiden ja työvoiman liikkuvuuden parantamisen merkitys on korostunut viitekaudella samoin kuin julkisten työnvälityspalveluiden keskeinen asema.

Julkisten työnvälityspalveluiden johtajat toivat esiin kehityksen tärkeyden joulukuussa 2000 annetussa yhteisessä julistuksessaan "The role of the PES in supporting the labour market and mobility in Europe". Ne ilmoittivat suhtautuvansa myönteisesti työmarkkinoiden eurooppalaisen ulottuvuuden korostamiseen ja sitoutuivat edistämään sen moitteetonta toimintaa tukemalla seuraavia seikkoja:

* yhteistyön vahvistaminen Eures-verkossa

* Euroopan työmarkkinoita koskevan tiedon saannin ja näkyvyyden parantaminen etenkin tietotekniikan avulla

* työnantajille ja työnhakijoille tarkoitettujen liikkuvuuteen liittyvien palveluiden tarjonnan avoimuuden varmistaminen selkeiden ja tehokkaiden viestintävälineiden avulla

* oman henkilöstön ammattitaidon kehittäminen kansainväliseen liikkuvuuteen liittyvistä seikoista

* eurooppalaisen ulottuvuuden sisällyttäminen kaikkiin kuluttajille suunnattuihin palveluihin

* arviointiprosessien luominen tarjottujen palveluiden laadun varmistamiseksi

* yhteistyön vahvistaminen työmarkkinaosapuolten kanssa ja rajatylittävien Eures-rakenteiden toiminnan tehostaminen.

Sitoumusta vahvistettiin toimintasuunnitelmalla, jonka julkisten työnvälityspalveluiden johtajat hyväksyivät joulukuussa 2000. Siinä esitettiin Eures-verkon sisällyttämistä tiiviimmin julkisiin työnvälityspalveluihin ja keskityttiin neljään keskeiseen alaan: henkilöresurssien kehittäminen, avoimia työpaikkoja koskevan tiedonvaihdon kehittäminen, työnantajien tarpeiden parempi huomioon ottaminen sekä integroitumisen tehokkaampi arviointi.

Henkilöresurssien alalla liikkuvuuden sisällyttäminen kaikkiin tärkeimpiin julkisiin työnvälityspalveluihin edellyttää, että niissä kaikissa laaditaan sisäinen suunnitelma, jossa on eurooppalaiseen liikkuvuuteen suuntautuvia koulutusohjelmia ja jossa kiinnitetään erityishuomiota Eures-johtajien ja -neuvojien tehtäviin ja resursseihin. Avoimien työpaikkojen välitystä Euroopan tasolla voidaan tehostaa, kun useammista kansallisissa työnvälityspalveluissa tarjolla olevista työpaikoista ilmoitetaan Euroopan tasolla automaattisesti, parannetaan työpaikkojen koodausta, kehitetään tarkistettu ja hajautettu järjestelmä avoimista työpaikoista ilmoittamista varten ja tuetaan työpaikoista ilmoittamista rajatylittävässä Eures-yhteistyössä. Työnantajille tarjottavat palvelut paranevat, kun julkaistaan Eures-palvelusitoumus, parannetaan kansainväliseen rekrytointiin liittyviä apumenetelmiä ja perustetaan työmarkkinoita koskeva Eures-tietokanta. Arviointi paranee, kun tarkistetaan julkisten työnvälitys palveluiden sisäisiä arviointimenetelmiä, julkaistaan komission vuosiraportti Eures-verkosta ja sen integroinnista ja tehdään komission ja työnvälityspalveluiden yhteinen analyysi Eures-palveluista.

Toimintasuunnitelman täytäntöönpanoa on tarkoitus tarkastella vuoden 2002 lopulla. Jos ilmoitetut aikomukset johtavat tosiasiallisiin toimiin, se osoittaa, että jäsenvaltiot ovat selvästi sitoutuneet integroimaan Eures-verkon toimet julkisten työnvälityspalveluiden tärkeimpiin toimiin ja tukevat Euroopan työvoiman liikkuvuutta poliittisena tavoitteena.

3.2 Valtioiden rajat ylittävän Eures-yhteistyön vahvistaminen

Eures-verkolla on tärkeä asema raja-alueilla, joilla se tuo yhteen eri organisaatioita kuten julkiset työnvälityspalvelut, työmarkkinaosapuolet ja paikalliselimet. Nämä muodostavat yhteistyökumppanuuksia ja voivat toimia neuvottelufoorumina, joka tukee aktiivisesti yhteisiä ja avoimia alueellisia työmarkkinoita. Ne voivat antaa tietoja ja pyrkiä löytämään ratkaisuja liikkuvuutta koskeviin käytännön ongelmiin. Tällaisia rajatylittäviä Eures-yhteistyökumppanuuksia on tällä hetkellä 20, ja komissio tarkastelee jatkuvasti mahdollisuuksia uusien kumppanuuksien perustamiseen, jotta katettaisiin kaikki tärkeät raja-alueet.

3.2.1 Uudet yhteistyökumppanuudet ja toteutettavuustutkimuksien käynnistäminen

Viitekaudella vuonna 2000 perustettiin uusi yhteistyökumppanuus Ruotsin ja Suomen välille (Tornionlaaksoon), ja sen myötä rajatylittävien kumppanuusjärjestelyjen määrä nousi 20:een. Vuoden 2001 lopulla käynnistettiin - paikallisten kumppaneiden pyynnöstä - toteutettavuustutkimus mahdollisuudesta luoda yhteistyötä Alentejon, Algarven (PT), Andalusian ja Extremaduran (ES) alueiden välille ("Guadiana"). Tutkimus saataneen päätökseen kesäkuussa 2002, jolloin voidaan vahvistaa, onko yhteistyökumppanuuden luominen toteutettavissa.

Kun vapaata liikkuvuutta koskeva kahdenvälinen sopimus EU:n ja Sveitsin välillä tulee voimaan, myös Sveitsi voi osallistua Eures-verkon toimintaan jäsenenä ja saattaa täyttää ehdot rajatylittävään yhteistyökumppanuuteen osallistumista varten. Tämä voi olla merkittävää verkon kannalta, koska arvioiden mukaan lähes puolet EU:n rajatylittävistä työntekijöistä käy Sveitsissä työssä.

Uusien rajatylittävien yhteistyökumppanuuksien perustaminen tai osallistuminen nykyisiin yhteistyökumppanuuksiin Sveitsin/Italian ja Sveitsin/Ranskan rajalla ovat mahdollisuuksia, joita tarkastellaan. Esimerkiksi Oberrhein/Rhin superior -alueeseen rajoittuvat Sveitsin alueet voisivat osallistua täysjäseninä tähän valtioiden rajat ylittävään Eures-yhteistyöhön (tämänhetkisen tarkkailija-aseman sijaan).

3.2.2 Synergia muiden EU-ohjelmien kanssa

Valtioiden rajat ylittävän Eures-yhteistyön ja Interreg-ohjelman yhteistoimintaan on kiinnitetty yhä enemmän huomiota. Kun otetaan huomioon Interreg-ohjelman tehtävä työmarkkinoiden yhdentämisessä ja sosiaalisen osallisuuden edistämisessä, Eures-verkolla on erityisasema, koska jos alueilla on rajat ylittävää Eures-kumppanuusyhteistyötä, jolla pyritään parantamaan rajat ylittävien työmarkkinoiden toimintaa, erityishuomiota kiinnitetään kumppanuutta täydentävien tai tukevien toimien toteuttamiseen. Näistä toimista päätetään yhteisymmärryksessä Eures-verkon paikallisten kumppaneiden kanssa. [13] Yhteistyö sai lisäpotkua Barcelonassa syyskuussa 1999 järjestetyssä Eures-seminaarissa, jonka tavoitteena oli vahvistaa Eures-verkon ja Interreg-ohjelman välistä yhteyttä ja kartoittaa rajaylittäviä työmarkkinoita koskevia lisätoimia, joita voitaisiin rahoittaa Interreg-ohjelmasta.

[13] Komission tiedonanto jäsenvaltioille, annettu 28. huhtikuuta 2000, Euroopan alueen sopusointuiseen ja tasapainoiseen kehittämiseen tähtäävän Euroopan laajuista yhteistyötä koskevan yhteisöaloitteen suuntaviivojen vahvistamisesta - Interreg III (C(2000) 1101), liite II, ohjelmalohko A, kohta 3.

Varsinainen osallistuminen rajatylittävään yhteistyöhön asianmukaisissa Interreg-hankkeissa vaihtelee suuresti eri puolilla EU:ta. Ohjelman suunnitteluasiakirjoja koskevien päätösten aikataulun ja eri hankkeita koskevien Interreg-ohjauskomitean päätösten osalta tästä kehittyvästä yhteistyöstä saadaan lisätietoja vasta tulevissa raporteissa.

Eures-neuvojat tekevät yhteistyötä myös Leonardo da Vinci -hankkeissa useiden rajatylittävien Eures-kumppanuuksien samoin kuin kansallisten toimintasuunnitelmien puitteissa. Yhteistyö koskee pääasiassa osallistuvien yritysten kartoittamista, osallistujaehdokkaiden valintaa sekä osallistujien sosiaalista ja ammatillista integrointia harjoittelujakson ajan.

3.2.3 Elinkeinonharjoittajien ja työmarkkinaosapuolten välisen vuoropuhelun ja koordinoinnin parantaminen

Rajaylittävän Eures-yhteistyön asema analyysi-, ajatustenvaihto- ja yhteistoimintafoorumina rajatylittävillä työmarkkinoilla on myös kehittynyt tällä kaudella.

Joissakin yhteistyökumppanuuksissa kuten PED:ssä (Pôle Européen de Développement), SLLRP:ssä (Saar/Lorraine/Luxembourg/Rheinland-Pfalz) ja Pyremedissä ja etenkin työmarkkinaosapuolten keskuudessa on tehty vertailevia tutkimuksia työehtosopimuksista aloilla, jotka liittyvät läheisesti rajatylittäviin työmarkkinoihin. Tutkimuksissa on saatu asiallista tietoa työntekijöistä, jotka aikovat työskennellä rajan toisella puolella ja yrityksistä, jotka aikovat asettautua sinne. Toisten yhteistyökumppanuuksien, kuten Interalpin ja Öresundin, tekemissä tutkimuksissa on vertailtu tiettyjen alojen ammattien erilaisia määritelmiä ja profiileita (esim. terveydenhuolto- ja rakennusalalla) sekä vaadittuja pätevyyksiä ja tutkintoja eri puolilla rajaa.

Edelleen on myös jatkettu tutkimuksia rajatylittävällä tasolla vaadittavia ammattipätevyyksiä koskevista suuntauksista ja työmatkalaisten määristä. Useimmat kumppanit ovat myös keränneet tilastotietoja rajatylittävistä työmarkkinoista ja levittäneet näitä painettuna tai Internetin kautta.

Julkiset työnvälityspalvelut ovat toteuttaneet yhteisiä toimia rajatylittävillä työmarkkina-alueilla esimerkiksi rekrytoinnin tai merkittävien irtisanomisten yhteydessä. Ne ovat myös perustaneet rajatylittäviä työnhakuryhmiä ja vaihtaneet tietoja hyvistä toimintatavoista.

Työmarkkinaosapuolet ovat olleet tiiviisti mukana laatimassa ja toimittamassa asiakirjoja ja esitteitä, joissa käsitellään elin- ja työoloja raja-alueilla ja joista on hyötyä sekä työnantajille että työnhakijoille/toisessa valtiossa työssäkäyville.

Jotkin rajatylittävät Eures-kumppanit ovat laatineet luetteloita ammatillisen koulutuksen mahdollisuuksista raja-alueilla ja antaneet tietoa aiheesta usein yhteistyökumppanien verkkosivujen tai muiden raja-alueen verkkosivujen kautta.

Jotkin yhteistyökumppanit ovat tehneet tutkimuksia myös pätevyysvaatimuksista tai tutkintojen tunnustamisesta kyseisillä alueilla. Ne ovat myös suunnitelleet rajatylittävää ammatillista koulutusta, joka rahoitettaisiin esim. Interreg-ohjelmasta. Koulutukseen voisivat osallistua rajan molemmin puolin asuvat, ja se johtaisi pätevyyteen, jonka työnantajat rajan molemmin puolin tunnustavat.

3.2.4 Työnantajajärjestöjen osallistuminen

Työnantajat ovat Eures-verkon tärkeä kohderyhmä, mutta monet eivät ole tietoisia palveluista, joita Eures voi niille tarjota. Työnantajajärjestöt ovat mukana useimmissa rajatylittävissä Eures-kumppanuuksissa, mutta osallistumista olisi vielä lisättävä. Pääasiassa kumppanit antavat tietoja työnantajille, jotka haluavat rekrytoida työntekijöitä toisesta maasta, vaikka jotkin kyllä tekevät muutakin kuten tutkimuksia työvoiman tulevasta tarpeesta, järjestävät seminaareja henkilöstöhallinnosta vastaaville sekä osallistuvat messuille ja muihin edistämistoimiin. Kansallisella tasolla jotkin julkiset työnvälityspalvelut toteuttavat työnantajille suunnattuja edistämistoimia, esimerkkeinä työpaikkamessuille osallistuminen, mainokset ammattilehdissä ja Eures-neuvojien käynnit. Työnantajat ovat mukana hyvinkin tiiviisti joissakin laajamittaisissa rekrytointitoimissa ja muissa julkisten työnvälityspalveluiden kansainvälisissä yhteistyötoimissa.

On kuitenkin selvää, että työnantajien tietoa Eures-verkon toiminnasta on lisättävä ja että työnantajajärjestöille voi olla etua aktiivisemmasta osallistumisesta Eures-toimiin. Vuonna 2002 perustettiin työryhmä pohtimaan, miten Eures-palveluita voitaisiin parhaiten mukauttaa työnantajien tarpeisiin. Tätä varten olisi kartoitettava ja levitettävä alaa koskevia hyviä toimintatapoja ja saatava ilmoitettua selvästi työnantajille, mitä Eures-verkko voi tarjota heille ja heidän organisaatioilleen.

3.3 Eures-neuvojien verkko

Eures-neuvojat ovat Eures-verkon kantava voima. He ovat avainasemassa antaessaan työhönsijoittumista ja työhönottoa koskevia tietoja, opastusta ja apua sekä työnhakijoille että työnantajille. Kaikissa ETA-maissa, raja-alueet mukaan lukien, on yhteensä yli 600 Eures-neuvojaa.

Eures-neuvojien rooli on muuttunut: ensimmäisen palvelupisteen sijaan neuvojat ovat nyt resurssihenkilöitä, jotka koordinoivat ja edistävät Eures-palvelua paikallis- ja aluetasolla ja hallinnoivat kansainvälisiä hankkeita tai ovat niissä osallisina. Tässä mielessä Eures-neuvojat tekevät edelleen perinteisiä tiedotus- ja neuvontatehtäviä mutta yhdistävät ne myös uusiin tehtäviin integroidessaan Eures-palveluita omien organisaatioidensa toimintaan.

Eures-verkko järjesti peruskoulutusta vuosina 2000 ja 2001 yhteensä 120 uudelle Eures-neuvojalle. Neuvojien tarpeisiin vastaamiseksi järjestettiin myös kaksi vuosittaista kansainvälistä täydennyskoulutusohjelmaa (esim. elin- ja työolot eri maissa, sosiaaliturvakysymykset, avoimien työpaikkojen käsittely ja laajamittaiset rekrytoinnit). Linjapäälliköt (eli alue- ja paikallistason julkisten työnvälityspalveluiden johtajat) kutsuttiin mukaan joihinkin tilaisuuksiin, ja näille järjestettiin erityisseminaari maaliskuussa 2001 Ruotsissa.

3.4 Palvelun laadun paraneminen

Eures-kumppanit ovat sopineet avoimia työpaikkoja ja työhakemuksia koskevista laatustandardeista, joita monet pitävät keskeisenä osana kansallisissa toimintamenettelyissään ja jotka vahvistuvat edelleen Eures-neuvojien ja muun henkilökunnan kansallisessa ja alueellisessa koulutuksessa. Jotkin kumppanit ovat kuitenkin vasta ryhtyneet panemaan täytäntöön näitä laatustandardeja. Jotta standardit olisivat toimivia, kaikilla organisaatioilla on oltava järjestelmät niiden käsittelemistä samoin kuin täytäntöönpanon seurantaa ja arviointia varten.

Eures-kumppanit ovat sopineet, että Eures-palvelun sitoumuksia sovelletaan työnhakijoihin ja työnantajiin, ja monet kumppaneista edistävät näitä sitoumuksia kansallisilla verkkosivuillaan, esitteissä, lehtisissä ja muussa esittelymateriaalissa.

Laatustandardien päivittäminen on jatkuva prosessi, jossa hyödynnetään palvelun käyttäjien antamaa palautetta. Eures-kumppanit ovat sopineet käyttävänsä asiakaskyselyitä, ja niitä on pyydetty sisällyttämään Eures-palveluita koskevia kysymyksiä kansallisiin kuluttajakyselyihin, jotta saataisiin palautetta palvelun parantamiseksi. Monissa jo tehdyissä tutkimuksissa ja kyselyissä on tullut esiin, että työnhakijat ja työnantajat pitävät Eures-verkon tiedotus- ja neuvontapalveluita hyödyllisinä.

4. Verkkopalvelut

4.1 Avoimia työpaikkoja koskevan tietokannan parannukset

Eures-työpaikkatietokantaa laajennettiin ja vahvistettiin edelleen vuosina 2000-2001. Se on ollut nyt toiminnassa yli seitsemän vuotta. Pääkäyttäjäsovellusta (joka palvelee 567:ää Eures-neuvojaa) koskevia huoltotöitä tehdään edelleen, ja suunnitteilla on sen täydellinen päivitys nykyteknologian mukaiseksi. Myös Eures-ammattiluokitusjärjestelmä päivitetään nykyisestä (ISCO-88) uudempaan ISCOon (jossa on monia uusia ammatteja) vuoden 2002 aikana. Internet-sivu, jota yleisö käyttää työpaikkojen etsintään, jatkaa alkuperäisessä vuoden 2000 muodossaan. Sitä on nyt päivitettävä nykyisen verkkosivusuunnittelun mukaiseksi, ja tämä aloitetaan vuonna 2002. TESTA II -televiestintäverkko tarjoaa edelleen tekniset yhteydet Eures-verkon moitteetonta toimintaa varten.

Edistyminen kansallisten järjestelmien integroinnissa

Seitsemän yhteistyövuoden tuloksena kymmenen Euresiin kuuluvaa julkista työnvälityspalvelua vaihtaa nyt päivittäin automaattisesti tietoa avoimista työpaikoista Eures-verkon kautta. Mukana ovat Ranskan (ANPE), Saksan, Belgian, Itävallan, Irlannin, Yhdistyneen kuningaskunnan, Suomen, Norjan, Alankomaiden ja Italian julkiset työnvälityspalvelut. Vuonna 2002 mukaan liittyvät Portugali (IEFP) ja Ranskan APEC. Integroitumisen parantamiseksi ollaan toteuttamassa alustavia toimia Alankomaiden (työpaikkojen vastaanottaminen) ja Pohjois-Irlannin kanssa. Koko Euroopan integroituminen riippuu siitä, miten nopeasti kaikki kumppanit saavat toteutettua automaattisen työpaikkatietojen vaihdon.

4.2 Ansioluettelotietokanta

Julkisten työnvälityspalveluiden johtajat päättivät vuonna 1999, että Internetiin olisi Eures-verkon puitteissa perustettava ansioluettelotietokanta. Pilottitietokanta käynnistettiin kesäkuussa 2001, ja siinä oli aluksi neljä ammattialaa (tieto- ja viestintätekniikka, terveydenhuolto, hotelli- ja ravintola-ala sekä ilmailuliikenne). Tarkoituksena oli selvittää palvelun kiinnostavuutta markkinoilla ja arvioida sen toimivuutta ja käyttäjien reaktioita (http://www.eurescv-search.com).

Sovelluksen perusperiaatteet, toiminnot ja käyttöliittymä on testattu, ja yleisvaikutelmana on, että käyttäjät arvostavat palvelua ja pitävät sitä hyödyllisenä ja helppokäyttöisenä. Käyttäjät ovat olleet erittäin kiinnostuneita, ja heiltä on saatu paljon hyvin perusteltuja parannusehdotuksia.

Pilottivaiheen aikana tietokantaan on rekisteröity noin 28 688 ansioluetteloa ja 852 työnantajaa. Tätä voidaan pitää alhaisempana määränä kuin alun perin toivottiin, mikä johtuu pääasiassa kahdesta seikasta: edistämistoimien vähäisyydestä ja tietokannan sisältämien ammattialojen suppeudesta. Lisäksi työmarkkinatilanteen muutokset tieto- ja viestintätekniikan ja lentoliikenteen alalla (kaksi neljästä tietokannan alasta) ovat todennäköisesti vaikuttaneet kielteisesti, etenkin niiden työnantajien määrään, jotka etsivät ammattitaitoista työvoimaa.

Pilottijakso oli liian lyhyt, jotta voitaisiin tehdä merkittäviä päätelmiä, mutta siinä tuli kuitenkin esiin tarve korostaa paremmin edistämistoimia ja lisätä tietokannassa olevia ammattialoja, jotta palvelu olisi avoimempi ja helppokäyttöisempi.

Pilottivaihetta laajennetaan näin ollen kattamaan kaikki ammattialat vuosina 2002-2003, ja siinä varmistetaan, että malli on yhteensopiva ansioluettelon yhteisestä eurooppalaisesta mallista annetun komission suosituksen [14] kanssa. Edistämistoimia lisätään, pilottivaihe arvioidaan ja sovellusta kehitetään edelleen ja se linkitetään Jobs database/EDEN-pilottihankkeeseen (ks. kohta 6.2).

[14] Komission suositus, annettu 11. maaliskuuta 2002, ansioluettelon yhteisestä eurooppalaisesta mallista.

4.3 Eures-verkkosivu

Tällä hetkellä Eures-verkkosivu tarjoaa seuraavia tietoja ja palveluita:

- Eures-työpaikkahaku: mahdollistaa työpaikkojen haun Euroopassa alueen ja ammatin mukaan

- Eures-ansioluettelohaku (ks. edellä)

- tietoja Eures-verkosta, esimerkiksi rajatylittävistä yhteistyökumppanuuksista, ja kaikkien Eures-neuvojien yhteystiedot

- toimii portaalina työpaikkoja ja liikkuvuutta koskeviin Euroopan tason tietoihin, joita yhteistyökumppanit ja muut organisaatiot tarjoavat.

Suunnitteilla on verkkosivun täydellinen uudelleensuunnittelu ja parantaminen. Tarkoituksena on liittää siihen tietokantoja elin- ja työoloista ja paikallisista työmarkkinoista ja parantaa linkkeja tutkijoiden liikkuvuutta koskeviin asiaankuuluviin aloitteisiin. Tällä - yhdessä uudistetun ja edullisen markkinointikampanjan kanssa - on tarkoitus lisätä sivuston käyttöä merkittävästi.

Alueellisia työmarkkinoita koskeva tietokanta auttaa kartoittamaan alueet, joilla on ylitarjontaa tai vajetta ammattitaitoisesta työvoimasta tietyllä ammattialalla. Julkiset työnvälityspalvelut aloittivat tiedonkeruuprosessin vuoden 2000 lopulla. Ne käyttävät standardimallia kuvaamaan tilannetta alueellisilla tai toisinaan kansallisilla työmarkkinoilla ja luettelevat asiakirjoja, hyödyllisiä osoitteita ja asiaankuuluvia Internet-sivuja.

Elin- ja työoloja koskeva tietokanta antaa kaikista Eures-verkkoon osallistuvista 17 maasta tietoja, jotka perustuvat asiantuntijoiden toimittamiin tietoihin kustakin maasta. Perustietojen lisäksi saa tarkempia tietoja hyödyllisistä yhteystahoista ja Internet-sivuista. Tietokantaa koskeva toiminta käynnistettiin uudelleen syyskuussa 2001, ja tarkoituksena oli kehittää ja parantaa sitä Vuoropuhelu kansalaisten kanssa -palvelusta saatujen tietojen perusteella. Uuden version pitäisi olla valmis vuoden 2002 loppuun mennessä.

Lisäksi tutkijoiden liikkuvuuteen keskittyvä verkkoportaali antaa erityisesti tutkijoille suunnattua tietoa esimerkiksi kansallisista säädöksistä ja menettelyistä, avoimista työpaikoista ja rahoitusmahdollisuuksista tutkimussektorilla. Siitä on asianmukaiset linkit erikoistuneille verkkosivuille kansallisella tasolla ja eurooppalaisiin lähteisiin kuten Eures-verkon sivustoille. Portaalin pilottivaihe on valmiina vuoden 2003 alussa.

Eures-yhteistyökumppaneiden verkkosivut

Eures-yhteistyökumppaneiden verkkosivulla on tietoja, joita tarvitaan Eures-toimien hallintoa varten. Siellä on esimerkiksi linkkejä oikeudellisiin asiakirjoihin, eri työryhmien pöytäkirjoihin, yhteystiedot verkon jäsenistä, tietoja koulutusohjelmista sekä tilastoja Eures-toimista.

5. Rahoitus

Euresin budjetti oli 11,6 miljoonaa euroa vuonna 2000 ja 12,46 miljoonaa euroa vuonna 2001. Tekniseen apuun ja hallintoon tarkoitetuille menoille asetettiin rajaksi 405 000 euroa vuodeksi 2000 ja 540 000 euroa vuodeksi 2001. Näiden summien lisäksi Eures-verkko saa EFTA-määrärahoja (217 000 euroa vuonna 2000 ja 241 800 euroa vuonna 2001) Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen mukaisesti (Norjan ja Islannin osallistuminen).

Suurin osa budjetista käytettiin kansallisten ja rajatylittävien yhteistyökumppaneiden toiminnan rahoittamiseen Eures-palveluiden kehittämiseksi. Kyseessä ovat erityisesti tiedotus-, edistämis- ja tukitoimet taikka tietotekniset välineet.

Eures-budjetista tuetaan useita palveluita, jotka hyödyttävät kaikkia yhteistyökumppaneita. Tällaisia ovat esimerkiksi Eures-neuvojien ja linjapäälliköiden perus- ja täydennyskoulutus sekä avoimia työpaikkoja, ansioluetteloita, elin- ja työoloja sekä alueellisia työmarkkinoita koskevien tietokantojen ja verkkosivujen kehittäminen, hallinto ja päivittäminen.

Seuraavassa kuvassa esitetään budjetin jakautuminen vuosina 2000 ja 2001 (keskimäärin).

>VIITTAUS KAAVIOON>

Vuosibudjetin kasvun ansiosta on pystytty rahoittamaan verkon laajentamista samoin kuin uusien rajatylittävien kumppanuuksien käynnistämistä ja tietokantojen ja Internet-sivujen kehittämistä. Seuraavalla sivulla olevassa kartassa esitetään raportointikauden loppuun mennessä perustetut valtioiden rajat ylittävät yhteistyökumppanuudet.

Raportointikauden loppuun mennessä perustetut valtioiden rajat ylittävät yhteistyökumppanuudet

>VIITTAUS KAAVIOON>

6. Tuleva kehitys

6.1 Osallistuminen ammattitaitoa ja liikkuvuutta koskevan komission toimintasuunnitelman täytäntöönpanoon

Tiedonannossaan Kaikille avoimet uudet eurooppalaiset työmarkkinat [15] (annettu 28.2.2001) komissio otti esiin, että olisi tehtävä toteutettavuustutkimus eurooppalaista liikkuvuutta koskevan täyden palvelun tietopisteen perustamisesta. Tähän pitäisi sisältyä myös Euroopan laajuisen työ- ja opiskelumahdollisuuksia koskevan tietokannan perustaminen (nykyisestä Eures-verkosta saatujen kokemusten perusteella) maaliskuussa 2000 Lissabonissa kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmien ja työllisyysstrategiaan sisältyvien kehotusten mukaisesti. Siinä tuotiin lisäksi Eures-verkko esiin yhtenä välineenä, jota voidaan hyödyntää liikkuvuutta koskevan tiedotuskampanjan toteuttamisessa. Kampanja suunnataan työnantajille ja työntekijöille, ja siinä käsitellään sisämarkkinoiden ja eurooppalaisten työmarkkinoiden tärkeimpiä ulottuvuuksia ja mahdollisuuksia.

[15] KOM(2001) 116 lopullinen.

Myös ammattitaitoa ja liikkuvuutta käsittelevä korkean tason asiantuntijaryhmä, joka perustettiin helmikuussa 2001 annetun tiedonannon perusteella, totesi joulukuussa 2001 antamassaan raportissa, että olisi perustettava tällainen täyden palvelun tietopiste. Lisäksi se kehotti nykyaikaistamaan ja vahvistamaan Eures-järjestelmän toimintaa ja sen integrointia kansallisiin järjestelmiin vuoteen 2002 mennessä.

Euroopan työmarkkinoiden avautumiseen liittyvien toimien tärkein saavutus vuonna 2001 oli ammattitaitoa ja liikkuvuutta koskeva komission toimintasuunnitelma [16], joka hyväksyttiin 13. helmikuuta 2002. Siinä todettiin, että Eures-verkkoa olisi hyödynnettävä eurooppalaista liikkuvuutta koskevan täyden palvelun www-sivuston perustamisessa. Lisäksi siinä todettiin, että Euresia on nykyaikaistettava ja vahvistettava, ja se on liitettävä jäsenvaltioiden työnvälityspalveluihin. Barcelonassa maaliskuussa 2002 kokoontunut Eurooppa-neuvosto otti toimintasuunnitelman myönteisesti vastaan.

[16] KOM(2002) 72 lopullinen.

Muu tieto- ja viestintätekniikkaan liittyvä kehitys

* Uusi Eures-portaali on kehitteillä. Se on tietokantapohjainen, ja sen kautta yhteistyökumppanit voivat päivittää/ladata reaaliaikaisesti tietoja, kuten neuvojiin liittyviä tietoja sekä tietoja elin- ja työoloista tai työmarkkinoista. Siihen sisältyy monia ominaisuuksia yhteistyökumppaneiden sivuilta, jotka myös päivitetään.

* EDEN (Employment Data Exchange Network) -pilottihanke käynnistettiin vuoden 2001 lopulla. Sen toteuttamisesta vastaa neljän julkisen työnvälityspalvelun yhteenliittymä. Siinä mallinnetaan avoimia työpaikkoja ja ansioluetteloita koskevien tietojen siirtoa Internetiä ja XML-tekniikkaa hyödyntäen. Avoimia työpaikkoja koskevat tiedot tallennetaan keskustietokantaan, ja suunnitelman mukaan kansalliset työnvälityspalvelut vastaavat käytännön toiminnasta.

* Useiden työnvälityspalveluiden pyynnöstä komissio tekee pilottitutkimuksen myös verkkopalveluista, joilla avoimia työpaikkoja koskevat tiedot voitaisiin siirtää Internetin kautta XML-tekniikkaa käyttäen. Tässä mallissa avoimet työpaikat säilyisivät kunkin työnvälityspalvelun verkkosivulla ja keskusmekanismilla helpotettaisiin työpaikkaetsintöjen reititystä. Tämä sellaisenaan ei vaatisi keskustietokantaa ja jättäisi järjestelmän valvonnan ja hallinnan kunkin julkisen työnvälityspalvelun tehtäväksi.

Edellä mainituista aloitteista saadut tulokset arvioidaan vuoden 2002 loppuun mennessä. Tavoitteena on luoda avoimia työpaikkoja ja ansioluetteloita sisältävä monikielinen, verkkopohjainen portaali, joka perustuu yhteiseen rakenteeseen ja toimii pohjana mainitulle ammatillista liikkuvuutta koskevalle keskitetylle tiedotussivustolle.

Eures-verkon oikeusperustan uudistaminen

Komissio ilmoitti Eures-verkkoa koskevien sääntöjen tarkistuksesta 28. kesäkuuta 2000 julkaistussa sosiaalipoliittisessa ohjelmassaan. [17]

[17] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle, KOM(2000) 379 lopullinen.

Voidakseen ottaa huomioon verkon tärkeimpien toimijoiden kannat uudistusprosessiin komissio järjesti toukokuussa 2001 Malmössä seminaarin, johon osallistuivat kaikki Eures-kumppanit. Lisäksi se kävi kesäkuussa ja joulukuussa 2001 julkisten työnvälityspalveluiden johtajien kanssa keskusteluja, joissa tarkasteltiin tärkeimpiä seikkoja, jotka on otettava huomioon valmisteltaessa Euresin uudistusta. Huomioon on otettava esimerkiksi seuraavat:

* tuetaan ammatillista ja alueellista liikkuvuutta Euroopan työllisyysstrategian mukaisesti ja vahvistetaan Eures-verkon palveluita ja tuotteita sisällyttämällä Eures-toimet julkisten työnvälityspalveluiden toimiin

* lujitetaan Eures-verkkoa keskeisenä välineenä, jolla tuetaan työntekijöiden vapaata liikkuvuutta ja Euroopan työmarkkinoiden yhdentymistä, seurataan liikkuvuutta ja tiedotetaan kansalaisille asiaan liittyvästä EU:n ja ETA:n lainsäädännöstä

* suunnataan komission tehtävät uudelleen ja vahvistetaan ohjelmointivälinettä niin, että komissio voi keskittyä strategian suunnitteluun ja yleiseen koordinointiin ja Eures-jäsenet ja -kumppanit tekevät useimmat toimintaan liittyvät päätökset

* luodaan Eures-verkolle joustavammat puitteet, joita on helppo mukauttaa teknologisen ja muun kehityksen mukaan

* otetaan käyttöön parempia toiminnan seuranta- ja arviointivälineitä

* luodaan Eures-verkolle rakenne, joka on edelleen hallittavissa, kun jäsenvaltioiden määrä lisääntyy EU:n laajentumisen jälkeen.

Näistä aiheista käytiin lisäkeskusteluja ja -kuulemista työntekijöiden vapaata liikkuvuutta käsittelevän teknisen ja neuvoa-antavan komitean kanssa marraskuussa 2001, ja tarkoituksena oli uudistaa Euresin oikeusperustaa vuonna 2002.

6.2 Laajentuminen

EU:n laajentuminen on merkittävä haaste verkolle.

Työntekijöiden vapaata liikkuvuutta on rajoitettu useimmista uusista jäsenvaltioista laajentumisen jälkeisinä vuosina liittymissopimusten vapaata liikkuvuutta koskevan 2 luvun mukaisesti. Laajentumisen valmisteluissa on otettava huomioon nämä siirtymätoimenpiteet.

Laajentuneessa unionissa työntekijöiden vapaaseen liikkuvuuteen sovellettavien yleisten sääntöjen lisäksi monet jäsenvaltiot ovat tehneet ehdokasmaiden kanssa kahdenvälisiä sopimuksia, joissa määritellään edellytykset, joiden mukaisesti kyseisistä maista tulevat työntekijät voivat työskennellä toisessa valtiossa. Useimmat sopimukset koskevat tilapäistä henkilöstöä, harjoittelijoita sekä kausi- ja raja-alueen työntekijöitä. Tämän vuoksi Eures-toimilla voidaan jo siirtymäkauden aikanakin tukea tällaisten työntekijöiden liikkuvuutta kyseisistä maista. Lisäksi uusista jäsenvaltioista tulevat työntekijät pääsevät joihinkin jäsenvaltioihin siirtymäkauden aikanakin kun taas toisiin pääsy on rajoitetumpaa.

Euresin oikeusperustan uudistamisen yhteydessä varmistetaan, että Eures pysyy toimintakykyisenä, kun verkkoon osallistuvien jäsenvaltioiden määrä lisääntyy, ja siinä otetaan huomioon tästä aiheutuvat logistiikkaongelmat.

Eures-palveluiden kehittäminen uusissa jäsenvaltioissa perustuu myös jäsenvaltioiden ja ehdokasmaiden kahdenvälisiin sopimuksiin ja nykyisiin julkisten työnvälityspalveluiden yhteistyöhankkeisiin.

Nykyiset julkisten työnvälityspalveluiden yhteistyöhankkeet

Julkiset työnvälityspalvelut ovat jo toteuttaneet ehdokasmaiden kanssa monia aloitteita, joilla on kehitetty yhteistyötä työnvälityspalveluiden tuottamisessa ja joita Eures-verkko voi hyödyntää. Monissa tapauksissa yhteistyötä on rahoitettu kahdenvälisillä tukimekanismeilla, Phare-tuella tai Maailmanpankin rahoituksella. Yhä useammissa hankkeissa perustana on jonkin EU-maan ja jonkin ehdokasmaan työnvälityspalvelun yhteistyö.

Tällaisia yhteistyöhankkeita on toteutettu Bulgariassa, Romaniassa, Unkarissa, Slovakiassa, Baltian maissa (Latviassa, Virossa, Liettuassa), Kroatiassa, Tsekissä, Sloveniassa, Puolassa, Kyproksella ja Maltalla. Yhteistyöhön sisältyvät tekninen apu, neuvonta, seminaarit, strategiatutkimukset, opintokäynnit ja laitehankinnat.

7. Päätelmät

Eures-verkon toiminta vuosina 2000 ja 2001 on ollut yhtenevää sen kanssa, että EU:ssa ja jäsenvaltioissa on kiinnitetty merkittävästi enemmän huomiota ammatillisen ja alueellisen liikkuvuuden merkitykseen ammattitaitovajeen torjunnassa ja Euroopan työllisyysstrategian tukemisessa. Lissabonissa ja Tukholmassa kokoontuneet kevään Eurooppa-neuvostot korostivat työvoiman liikkuvuuden merkitystä Euroopan työmarkkinoiden avautumiselle (ja tämä vahvistui entisestään Barcelonassa vuonna 2002). Ammatillisen ja alueellisen liikkuvuuden lisääminen on yksi komission vuosittaisten työllisyyden suuntaviivojen tavoitteista, joka tulee esiin myös jäsenvaltioiden kansallisissa toimintasuunnitelmissa. Tavoite on myös osa komission sitoumusta luoda eurooppalainen osaamisalue ja eurooppalainen tutkimusalue. Tässä yhteydessä Eures-verkolla on jatkossakin keskeinen tehtävä välineenä, jolla tuetaan työntekijöiden vapaata liikkuvuutta ja Euroopan työmarkkinoiden yhdentymistä edelleen.

Voimakkaampi poliittinen keskittyminen on erityisen tärkeää, kun suunnitellaan Euresin seuraavaa vaihetta ja sen oikeusperustan uudistamista, järjestelmän avaamista useammille maille laajentumisen vuoksi sekä liikkuvuuteen liittyvien tietojen saattamista paremmin työnantajien ja työnhakijoiden saataville perustamalla liikkuvuutta koskeva täyden palvelun tietopiste.