YHDISTYNYTTÄ KUNINGASKUNTAA KOSKEVA UUSI JÄRJESTELY EUROOPAN UNIONISSA

Ote 18. ja 19. helmikuuta 2016 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmistä (1)

(2016/C 69 I/01)

YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA JA EUROOPAN UNIONI

Eurooppa-neuvosto päätti tänään, että seuraava asiakirjakokonaisuus, joka on täysin perussopimusten mukainen ja tulee voimaan päivänä, jona Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoittaa neuvoston pääsihteerille, että Yhdistynyt kuningaskunta on päättänyt pysyä Euroopan unionin jäsenenä, on asianmukainen vastaus Yhdistyneen kuningaskunnan huolenaiheisiin:

(1) Asiakirja ST 1/16, sivut 1, 2 ja 8–36, saatavana osoitteesta: http://data.consilium.europa.eu/doc/document/ST-1-2016-INIT/fi/pdf

LIITE I

EUROOPPA-NEUVOSTOSSA KOKOONTUNEIDEN VALTION- TAI HALLITUSTEN PÄÄMIESTEN PÄÄTÖS YHDISTYNYTTÄ KUNINGASKUNTAA KOSKEVASTA UUDESTA JÄRJESTELYSTÄ EUROOPAN UNIONISSA

Eurooppa-neuvostossa kokoontuneet Euroopan unionin 28 jäsenvaltion, joiden hallitukset ovat allekirjoittaneet sopimukset, joihin unioni perustuu, valtion- tai hallitusten päämiehet, jotka

HALUAVAT ratkaista perussopimusten mukaisesti tietyt asiat, jotka Yhdistynyt kuningaskunta otti esiin 10 päivänä marraskuuta 2015 päivätyssä kirjeessään,

AIKOVAT tässä päätöksessä selventää tiettyjä kysymyksiä, jotka ovat jäsenvaltioille erityisen tärkeitä, niin että tällainen selvennys on otettava huomioon perussopimusten tulkintavälineenä; aikovat myös sopia järjestelyistä asioissa, jotka koskevat muun muassa kansallisten parlamenttien asemaa unionissa ja pankkiunionin sekä euroalueen syvemmän yhdentymisen seurausten tehokasta hallintaa,

PALAUTTAVAT MIELEEN, että unionin tavoitteena on perussopimusten mukaisesti perustaa talous- ja rahaliitto, jonka rahayksikkö on euro, ja että moitteettomasti toimivalla euroalueella on tärkeä merkitys Euroopan unionille kokonaisuudessaan. Yhdeksäntoista jäsenvaltiota on jo ottanut käyttöön yhteisen rahan, mutta muihin jäsenvaltioihin sovelletaan poikkeusta, kunnes neuvosto päättää, että edellytykset poikkeuksen kumoamiseksi ovat täyttyneet; lisäksi on kaksi jäsenvaltiota, joista toinen ei ole velvollinen ottamaan rahayksikökseen euroa perussopimuksiin liitetyn pöytäkirjan (N:o 15) nojalla ja toista koskee poikkeus tästä velvoitteesta perussopimuksiin liitetyn pöytäkirjan (N:o 16) nojalla. Näin ollen ja niin kauan kuin mainittuja poikkeuksia ei ole kumottu tai mainittujen pöytäkirjojen soveltaminen ei ole lakannut asianomaisen jäsenvaltion ilmoituksen tai pyynnön johdosta, euro ei ole kaikkien jäsenvaltioiden rahayksikkö; palauttavat mieleen, että jäsenvaltioilla, joiden rahayksikkö ei ole euro, on mahdollisuus osallistua prosessiin, jolla pyritään pankkiunionin perustamiseen ja euroalueen yhdennetympään ohjaukseen ja hallintaan,

PALAUTTAVAT MIELEEN, että perussopimuksissa on Euroopan yhdentymistä ja yhä läheisemmän Euroopan kansojen välisen liiton luomista koskevien viittausten lisäksi erityismääräyksiä, joiden nojalla joillakin jäsenvaltioilla on oikeus olla osallistumatta perussopimusten tiettyjen määräysten tai lukujen sekä unionin oikeuden soveltamiseen tai ne on vapautettu niiden soveltamisesta asioissa, jotka koskevat euron käyttöönottoa, päätöksiä, joilla on merkitystä puolustuksen kannalta, henkilöiden tarkastuksia rajoilla sekä vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevia toimenpiteitä. Perussopimuksen määräykset antavat myös yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle mahdollisuuden jättää osallistumatta toimiin, joiden tarkoituksena on edistää unionin tavoitteiden saavuttamista erityisesti tiiviimmän yhteistyön avulla. Tällaiset menettelyt mahdollistavat näin ollen erilaisia yhdentymisteitä eri jäsenvaltioille: ne, jotka haluavat syventää yhdentymistä, voivat tehdä niin, ja samalla kunnioitetaan niiden oikeuksia, jotka eivät halua kulkea tähän suuntaan,

PALAUTTAVAT MIELEEN erityisesti, että perussopimusten mukaan Yhdistyneellä kuningaskunnalla on oikeus

— olla ottamatta euroa rahayksikökseen ja siten oikeus säilyttää rahayksikkönään Englannin punta (pöytäkirja N:o 15),

— olla osallistumatta Schengenin säännöstöön (pöytäkirja N:o 19),

— suorittaa henkilöiden tarkastuksia rajoilla ja siten olla osallistumatta Schengen-alueeseen sisä- ja ulkorajojen osalta (pöytäkirja N:o 20),

— valita, osallistuuko se toimenpiteisiin vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta (pöytäkirja N:o 21),

— lakata soveltamasta 1 päivästä joulukuuta 2014 suurinta osaa sellaisista poliisiyhteistyön ja rikosasioissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön alalla annetuista unionin säädöksistä ja säännöksistä, jotka on hyväksytty ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa, jatkaen kuitenkin osallistumista niistä 35:een (pöytäkirjan N:o 36 10 artiklan 4 ja 5 kohta),

PALAUTTAVAT MIELEEN myös, että Euroopan unionin perusoikeuskirjalla ei ole laajennettu Euroopan unionin tuomioistuimen eikä minkään Yhdistyneen kuningaskunnan tuomioistuimen toimivaltaa niin, että se voisi todeta, että Yhdistyneen kuningaskunnan lait ja käytännöt eivät vastaa perusoikeuksia, jotka perusoikeuskirjassa on vahvistettu (pöytäkirja N:o 30),

OVAT VAKAASTI PÄÄTTÄNEET hyödyntää täysimääräisesti sisämarkkinoiden potentiaalin sen kaikissa ulottuvuuksissa, vahvistaa unionin maailmanlaajuista vetovoimaa tuotanto- ja investointipaikkana sekä edistää kansainvälistä kauppaa ja markkinoille pääsyä muun muassa neuvottelemalla ja tekemällä kauppasopimuksia keskinäisen ja vastavuoroisen hyödyn ja avoimuuden hengessä,

OVAT VAKAASTI PÄÄTTÄNEET myös helpottaa ja tukea euroalueen moitteetonta toimintaa ja sen pitkän aikavälin tulevaisuutta kaikkien jäsenvaltioiden hyödyksi,

KUNNIOITTAVAT unionin toimielinten toimivaltaa, myös koko lainsäädäntö- ja talousarviomenettelyjen ajan, vaikuttamatta unionin toimielinten ja elinten suhteisiin toimivaltaisiin kansallisiin viranomaisiin,

KUNNIOITTAVAT keskuspankkien toimivaltaa niiden hoitaessa tehtäviään, mukaan lukien keskuspankkilikviditeetin tarjoaminen kunkin toimivalta-alueella,

OTTAVAT HUOMIOON lausuman, joka sisältää ehdotuksen neuvoston päätökseksi erityissäännöksistä, jotka liittyvät pankkiunionin sekä euroalueen syvemmän yhdentymisen seurausten tehokkaaseen hallintaan,

OTTAVAT HUOMIOON 26 ja 27 päivänä kesäkuuta 2014 sekä 18 ja 19 päivänä helmikuuta 2016 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät,

PANEVAT MERKILLE Eurooppa-neuvoston julkilausuman kilpailukyvystä,

PANEVAT MERKILLE komission lausuman toissijaisuusperiaatteen täytäntöönpanomekanismista ja sääntelytaakan keventämisen täytäntöönpanomekanismista,

PANEVAT MERKILLE komission lausuman päätöksen D jakson 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta suojamekanismista,

PANEVAT MERKILLE komission lausuman kysymyksistä, jotka liittyvät henkilöiden vapaan liikkuvuuden väärinkäyttöön,

OTTAVAT HUOMIOON Euroopan parlamentin puhemiehen ja jäsenten esittämät näkemykset,

OVAT SOPINEET SEURAAVASTA PÄÄTÖKSESTÄ:

A JAKSO

TALOUDEN OHJAUS JA HALLINTA

Perussopimusten tavoitteena on perustaa talous- ja rahaliitto, jonka rahayksikkö on euro, ja tämän tavoitteen täyttäminen edellyttää talous- ja rahaliiton pidemmälle menevää syventämistä. Toimenpiteet, joiden tarkoituksena on syventää entisestään talous- ja rahaliittoa, ovat vapaaehtoisia niille jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö ei ole euro, ja kyseiset jäsenvaltiot voivat osallistua niihin aina kun se on mahdollista. Tämä ei vaikuta siihen seikkaan, että ne jäsenvaltiot, joiden rahayksikkö ei ole euro, lukuun ottamatta niitä, jotka eivät ole velvollisia ottamaan rahayksikökseen euroa tai joita koskee poikkeus tästä velvoitteesta, ovat perussopimusten nojalla sitoutuneet etenemään kohti yhteisen rahan käyttöönoton vaatimien edellytysten täyttämistä.

Jäsenvaltiot, jotka eivät osallistu talous- ja rahaliiton syventämiseen entisestään, eivät aiheuta esteitä tälle syventämiselle vaan helpottavat sitä; vastaavasti tässä prosessissa kunnioitetaan talous- ja rahaliiton syventämiseen osallistumattomien jäsenvaltioiden oikeuksia ja toimivaltaa. Unionin toimielimet helpottavat yhdessä jäsenvaltioiden kanssa sitä, että yhteisessä toimielinjärjestelmässä voi olla samanaikaisesti erilaisia näkökulmia, ja varmistavat johdonmukaisuuden, unionin mekanismien tehokkaan toiminnan ja jäsenvaltioiden tasa-arvon perussopimuksia sovellettaessa sekä tasapuoliset toimintaedellytykset ja sisämarkkinoiden eheyden.

Jäsenvaltioiden keskinäinen kunnioitus ja vilpitön yhteistyö riippumatta siitä, osallistuvatko ne euroalueen toimintaan vai eivät, varmistetaan tässä jaksossa esitetyillä periaatteilla, jotka taataan etenkin tähän jaksoon viittaavalla neuvoston päätöksellä (1).

1. Kielletään luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden syrjintä, joka perustuu näiden henkilöiden sijoittautumisjäsenvaltion viralliseen rahayksikköön tai tapauksen mukaan siihen rahayksikköön, joka on kyseisen jäsenvaltion laillinen maksuväline. Erilaisen kohtelun on perustuttava objektiivisiin perusteisiin. Euroalueen toimintaan suoraan liittyvissä säädöksissä, jäsenvaltioiden hallitusten väliset sopimukset mukaan lukien, on otettava huomioon sisämarkkinat sekä taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus, eivätkä ne saa luoda esteitä tai aiheuttaa syrjintää jäsenvaltioiden välisessä kaupankäynnissä. Kyseisissä säädöksissä on kunnioitettava niiden jäsenvaltioiden toimivaltaa, oikeuksia ja velvoitteita, joiden rahayksikkö ei ole euro. Jäsenvaltiot, joiden rahayksikkö ei ole euro, eivät estä euroalueen toimintaan suoraan liittyvien säädösten täytäntöönpanoa ja pidättäytyvät toimenpiteistä, jotka voisivat vaarantaa talous- ja rahaliiton tavoitteiden saavuttamisen.

2. Pankkiunionia koskevaa unionin oikeutta, jolla Euroopan keskuspankille, yhteiselle kriisinratkaisuneuvostolle tai samankaltaisia tehtäviä hoitaville unionin elimille annetaan määräysvaltaa luottolaitoksiin nähden, sovelletaan ainoastaan niihin luottolaitoksiin, jotka sijaitsevat jäsenvaltioissa, joiden rahayksikkö on euro tai jotka ovat tehneet Euroopan keskuspankin kanssa tiivistä yhteistyötä koskevan sopimuksen vakavaraisuusvalvonnasta, asiaa koskevien EU:n sääntöjen mukaisesti ja jollei konsernivalvontaa ja konsolidoitua valvontaa sekä konsernien kriisinratkaisua ja konsolidoitua kriisinratkaisua koskevista vaatimuksista muuta johdu. Kaikkien luottolaitosten ja muiden rahoituslaitosten on sovellettava yhteistä sääntökirjaa tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi sisämarkkinoilla. Unionin aineellista oikeutta, jota yhteisen valvontaviranomaisen tehtäviä hoitava Euroopan keskuspankki taikka samankaltaisia tehtäviä hoitavat yhteinen kriisinratkaisuneuvosto tai unionin elimet soveltavat, mukaan lukien yhteinen sääntökirja luottolaitosten vakavaraisuusvaatimusten osalta tai muut rahoitusvakauden turvaamiseksi hyväksyttävät lainsäädäntötoimenpiteet, saattaa olla tarpeen laatia yhdenmukaisemmalla tavalla kuin vastaavia sääntöjä, joita soveltavat pankkiunioniin osallistumattomien jäsenvaltioiden kansalliset viranomaiset. Tätä varten voidaan tarvita yhteisessä sääntökirjassa ja muissa asiaa koskevissa välineissä olevia erityissäännöksiä samalla kun säilytetään tasapuoliset toimintaedellytykset ja edistetään rahoitusvakautta.

3. Euroalueen rahoitusvakauden turvaamiseksi suunnitellut hätä- ja kriisitoimenpiteet eivät aiheuta talousarviovastuuta niille jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö ei ole euro, tai tapauksen mukaan niille jäsenvaltioille, jotka eivät osallistu pankkiunioniin. Perustetaan asiaankuuluvat mekanismit, joilla varmistetaan menojen täysimääräinen takaisinmaksu, jos unionin yleisestä talousarviosta tuetaan menoja, jotka eivät ole hallintomenoja ja jotka johtuvat ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetuista hätä- ja kriisitoimenpiteistä.

4. Niiden jäsenvaltioiden, joiden rahayksikkö ei ole euro, rahoitusvakauden säilyttämiseksi toteutettavien toimenpiteiden täytäntöönpano, rahoituslaitosten ja -markkinoiden valvonta tai kriisinratkaisu sekä makrovakauteen liittyvät tehtävät mukaan lukien, kuuluu, jollei konsernivalvontaa ja konsolidoitua valvontaa sekä konsernien kriisinratkaisua ja konsolidoitua kriisinratkaisua koskevista vaatimuksista muuta johdu, niiden omille viranomaisille ja oman talousarviovastuun piiriin, elleivät kyseiset jäsenvaltiot halua liittyä yhteisiin mekanismeihin, joihin niillä on mahdollisuus osallistua. Tämä ei vaikuta yhteisen sääntökirjan kehittämiseen eikä makrotason vakauden valvontaa koskeviin unionin mekanismeihin, joilla pyritään estämään ja lieventämään rahoitusalan järjestelmäriskejä unionissa, eikä unionilla olevaan toimivaltaan toteuttaa toimia, jotka ovat tarpeen rahoitusvakauteen kohdistuviin uhkiin vastaamiseksi.

5. Euroryhmästä tehdyssä pöytäkirjassa (N:o 14) tarkoitetuissa niiden jäsenvaltioiden ministereiden, joiden rahayksikkö on euro, epävirallisissa kokouksissa on kunnioitettava neuvoston toimivaltaa toimielimenä, jolle perussopimuksilla annetaan lainsäädäntötehtäviä ja jossa jäsenvaltiot koordinoivat talouspolitiikkaansa. Perussopimusten mukaisesti neuvoston kaikki jäsenet osallistuvat asioiden käsittelyyn vaikka kaikilla jäsenillä ei olisikaan äänioikeutta. Jäsenvaltioiden ryhmän epävirallisissa keskusteluissa on kunnioitettava neuvoston toimivaltaa sekä muiden EU:n toimielinten oikeuksia.

6. Jos jotakin tämän jakson soveltamiseen liittyvää asiaa on E jakson 1 kohdassa säädetyn mukaisesti tarkoitus käsitellä Eurooppa-neuvostossa, asian mahdollinen kiireellisyys on otettava asianmukaisesti huomioon.

7. Tämän jakson asiasisältö sisällytetään perussopimuksiin niiden seuraavan tarkistuksen yhteydessä perussopimusten asiaankuuluvia määräyksiä ja jäsenvaltioiden valtiosäännön asettamia vaatimuksia noudattaen.

B JAKSO

KILPAILUKYKY

Unionin keskeisenä tavoitteena on perustaa sisämarkkinat, joilla taataan tavaroiden, henkilöiden, palveluiden ja pääoman vapaa liikkuvuus. Tämän tavoitteen turvaamiseksi sekä kasvun ja työpaikkojen luomiseksi EU:n on parannettava kilpailukykyä kilpailukyvystä annetussa Eurooppa-neuvoston julkilausumassa esitetyn mukaisesti.

Tätä varten asiaankuuluvat EU:n toimielimet ja jäsenvaltiot pyrkivät kaikin tavoin toteuttamaan sisämarkkinat kokonaisuudessaan sekä lujittamaan ja sopeuttamaan niitä niin, että ne pysyvät ympäristön muutosten vauhdissa. Samanaikaisesti asiaankuuluvat EU:n toimielimet ja jäsenvaltiot pyrkivät konkreettisin toimin parantamaan sääntelyä, joka on keskeinen edellä mainittujen tavoitteiden toteutumista vauhdittava tekijä. Tämä tarkoittaa talouden toimijoille, erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille, aiheutuvan hallinnollisen taakan ja säännösten noudattamisesta aiheutuvien kustannusten vähentämistä sekä tarpeettoman lainsäädännön kumoamista toissijaisuusperiaatteen täytäntöönpanomekanismista ja sääntelytaakan keventämisen täytäntöönpanomekanismista annetun komission lausuman mukaisesti samalla kun huolehditaan edelleen kuluttajien, työntekijöiden, terveyden ja ympäristön suojelun korkeasta tasosta. Euroopan unioni noudattaa myös aktiivista ja kunnianhimoista kauppapolitiikkaa.

Edistymistä näissä johdonmukaisen kilpailukykypolitiikan kaikissa osatekijöissä seurataan tiiviisti ja tarkastellaan tarvittaessa uudelleen.

C JAKSO

SUVERENITEETTI

1. Yhdistynyt kuningaskunta ei perussopimusten mukaisen erityisasemansa vuoksi ole sitoutunut jatkamaan poliittista yhdentymistä Euroopan unioniin. Tämä asiasisältö sisällytetään perussopimuksiin niiden seuraavan tarkistuksen yhteydessä perussopimusten asiaankuuluvia määräyksiä ja jäsenvaltioiden valtiosäännön asettamia vaatimuksia noudattaen, jotta tehdään selväksi, että viittaukset yhä tiiviimpään unioniin eivät koske Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Perussopimuksissa ja niiden johdanto-osissa olevat viittaukset Euroopan kansojen välisen yhä läheisemmän liiton luomiseen eivät ole oikeusperusta perussopimusten tai EU:n johdetun oikeuden minkään määräyksen tai säännöksen soveltamisalan laajentamiselle. Niitä ei liioin olisi käytettävä tukemaan perussopimusten mukaisten unionin toimivallan tai sen toimielinten toimivallan laajaa tulkintaa. Kyseiset viittaukset eivät muuta annetun toimivallan periaatteen mukaisesti määräytyviä unionin toimivallan rajoja eivätkä toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteisiin perustuvaa unionin toimivallan käyttöä. Niissä ei vaadita, että Euroopan unionille on annettava uutta toimivaltaa tai että Euroopan unionin on käytettävä nykyistä toimivaltaansa tai että unionille annettua toimivaltaa ei voitaisi vähentää ja näin palauttaa jäsenvaltioille. Jäsenvaltioiden unionille antamaa toimivaltaa voidaan muuttaa toimivallan lisäämiseksi tai vähentämiseksi ainoastaan niin, että perussopimuksia tarkistetaan kaikkien jäsenvaltioiden suostumuksella. Perussopimuksiin sisältyy jo nykyisellään erityismääräyksiä, joiden nojalla joillain jäsenvaltioilla on oikeus olla osallistumatta unionin oikeuden tiettyjen säännösten soveltamiseen tai ne on vapautettu niiden soveltamisesta. Viittaukset kansojen välisen yhä läheisemmän liiton luomiseen ovat näin ollen yhteensopivia eri jäsenvaltioiden ulottuvilla olevien erilaisten yhdentymisteiden kanssa eivätkä pakota kaikkia jäsenvaltioita pyrkimään yhteiseen päämäärään. Perussopimukset mahdollistavat syvempään yhdentymiseen tähtäävän kehityksen niiden jäsenvaltioiden välillä, jotka jakavat tällaisen näkemyksen yhteisestä tulevaisuudestaan, ilman, että tätä sovelletaan muihin jäsenvaltioihin.

2. Toissijaisuusperiaatteen tarkoituksena on varmistaa, että päätökset tehdään mahdollisimman lähellä kansalaisia. Toiminnan oikean tason valitseminen riippuu muun muassa siitä, liittyykö käsiteltävänä olevaan asiaan kansainvälisiä näkökohtia, joita ei voida tyydyttävällä tavalla säännellä jäsenvaltioiden toimin, ja siitä, voiko toimiminen unionin tasolla tarjota laajuutensa tai vaikutustensa vuoksi selkeää hyötyä jäsenvaltioiden tasolla toteutettaviin toimiin verrattuna. Kaikkien unionin päätöksentekoprosessiin osallistuvien toimielinten on otettava asianmukaisesti huomioon kansallisten parlamenttien perustellut lausunnot toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteen soveltamisesta tehdyn pöytäkirjan (N:o 2) 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tämän varmistamiseksi tehdään asianmukaisia järjestelyjä.

3. Jos yli 55 prosenttia kansallisten parlamenttien äänimäärästä edustaa sellaisia perusteltuja lausuntoja, joiden mukaan esityksessä lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi unionin säädökseksi ei ole noudatettu toissijaisuusperiaatetta ja jotka on lähetetty 12 viikon kuluessa esityksen toimittamisesta, neuvoston puheenjohtajavaltio ottaa asian neuvoston esityslistalle näistä lausunnoista ja niiden pohjalta tehtävistä johtopäätöksistä käytävää laajaa keskustelua varten. Tällaisen keskustelun jälkeen ja perussopimusten menettelyvaatimuksia noudattaen neuvoston jäseninä toimivat jäsenvaltioiden edustajat keskeyttävät kyseisen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävää säädöstä koskevan esityksen käsittelyn, ellei esitystä muuteta siten, että perustelluissa lausunnoissa esitetyt huolenaiheet otetaan huomioon. Tätä kohtaa sovellettaessa kansallisten parlamenttien äänimäärä lasketaan pöytäkirjan (N:o 2) 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Äänten laskennassa ei oteta huomioon sellaisten jäsenvaltioiden kansallisten parlamenttien ääniä, jotka eivät osallistu kyseisen lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävän säädöksen hyväksymiseen.

4. Perussopimuksiin liitetyissä pöytäkirjoissa määrätyt jäsenvaltioiden oikeudet ja velvollisuudet on tunnustettava täysimääräisesti, ja niille on annettava yhtä vahva asema kuin perussopimusten, joiden erottamaton osa pöytäkirjat ovat, muille määräyksille. Erityisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen kolmannen osan V osaston (Vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alue) nojalla toteutettu toimenpide ei sido pöytäkirjoissa (N:o 21) ja (N:o 22) tarkoitettuja jäsenvaltioita, ellei kyseinen jäsenvaltio asiaankuuluvan pöytäkirjan niin salliessa ole ilmoittanut haluavansa, että toimenpide sitoo sitä. Neuvoston jäseninä toimivat jäsenvaltioiden edustajat varmistavat, että kun unionin toimenpide tavoitteensa ja sisältönsä vuoksi kuuluu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen kolmannen osan V osaston soveltamisalaan, siihen sovelletaan pöytäkirjoja (N:o 21) ja (N:o 22), myös silloin, kun tämä johtaa toimenpiteen jakamiseen kahdeksi säädökseksi.

5. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdassa vahvistetaan, että kansallinen turvallisuus säilyy yksinomaan kunkin jäsenvaltion vastuulla. Tämä ei muodosta poikkeusta unionin oikeudesta eikä sitä sen vuoksi pitäisi tulkita rajoittavasti. Käyttäessään toimivaltaansa unionin toimielimet ottavat täysimääräisesti huomioon jäsenvaltioiden vastuun kansallisesta turvallisuudesta. Yhteisten toimien edut jäsenvaltioiden turvallisuuteen vaikuttavissa asioissa tunnustetaan.

D JAKSO

SOSIAALIETUUDET JA VAPAA LIIKKUVUUS

Työntekijöiden vapaa liikkuvuus unionissa on erottamaton osa sisämarkkinoita, ja se tuo mukanaan muun muassa jäsenvaltioiden työntekijöiden oikeuden hakea tarjottua työtä koko unionissa. Jäsenvaltioiden erilainen palkkataso tekee toisista työtarjouksista muita houkuttelevampia, mistä aiheutuu liikkumista, joka on suoraa seurausta markkinoiden vapaudesta. Jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmät, joita unionin lainsäädännössä yhteensovitetaan mutta ei yhdenmukaisteta, ovat kuitenkin rakenteeltaan erilaisia, ja tämä voi itsessään houkutella työntekijöitä tiettyihin jäsenvaltioihin. On perusteltua ottaa tämä tilanne huomioon ja säätää sekä unionin että kansallisella tasolla perusteetonta suoraa tai välillistä syrjintää luomatta toimenpiteistä, joilla rajoitetaan niin laajojen työntekijävirtojen syntymistä, että niillä on kielteisiä vaikutuksia sekä lähtöjäsenvaltioille että määränpäänä oleville jäsenvaltioille.

Yhdistyneen kuningaskunnan tältä osin esittämät huolenaiheet on pantu asianmukaisesti merkille unionin lainsäädännön ja asiaankuuluvan kansallisen lainsäädännön tulevaa kehitystä silmällä pitäen.

Nykyisten EU-sääntöjen tulkinta

1. Johdantokappaleessa tarkoitetuissa toimenpiteissä olisi otettava huomioon se, että jäsenvaltioilla on oikeus määritellä sosiaaliturvajärjestelmiensä perusperiaatteet ja että niillä on laaja harkintavalta sosiaali- ja työllisyyspolitiikkojensa määrittelyssä ja täytäntöönpanossa, myös sosiaalietuuksien saantia koskevien edellytysten asettamisessa. a) Vaikka Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 45 artiklan mukainen työntekijöiden vapaa liikkuvuus merkitsee, että kaikki kansalaisuuteen perustuva syrjintä työsopimusten tekemisessä sekä palkkauksessa ja muissa työehdoissa poistetaan, tätä oikeutta voidaan rajoittaa yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen tai kansanterveyteen liittyvistä syistä. Lisäksi jos yleistä etua koskevat pakottavat syyt sitä edellyttävät, työntekijöiden vapaata liikkuvuutta voidaan rajoittaa toimenpiteillä, jotka ovat oikeasuhteisia tavoiteltuun oikeutettuun päämäärään nähden. Työllisyyden edistäminen, työttömyyden vähentäminen, heikossa asemassa olevien työntekijöiden suojeleminen ja sosiaaliturvajärjestelmien kestävyyden vakavan heikkenemisen vaaran torjuminen ovat tapauskohtaisen tarkastelun perusteella Euroopan unionin tuomioistuimen oikeuskäytännössä tunnustettuja yleistä etua koskevia syitä tässä tarkoituksessa. Tietyille etuuksille voidaan asettaa ehtoja sen varmistamiseksi, että asianomaisen henkilön ja vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoiden välillä on todellinen yhteys, jos tähän on asianomaisten henkilöiden kansalaisuudesta riippumattomat objektiiviset perusteet, jotka ovat oikeassa suhteessa tavoiteltuun oikeutettuun päämäärään. b) Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaista EU:n kansalaisten vapaata liikkuvuutta on toteutettava, jollei perussopimuksissa määrätyistä tai niiden soveltamisesta annetuissa säännöksissä säädetyistä rajoituksista ja ehdoista muuta johdu. Henkilöiden, jotka eivät ole taloudellisesti aktiivisia, oikeus oleskella vastaanottavassa jäsenvaltiossa riippuu EU:n oikeuden mukaan siitä, onko näillä henkilöillä itseään ja perheenjäseniään varten riittävät varat niin, että he eivät muodostu rasitteeksi vastaanottavan jäsenvaltion sosiaalihuoltojärjestelmälle, ja onko näillä henkilöillä kattava sairausvakuutusturva. Jäsenvaltioilla on mahdollisuus evätä sosiaalietuudet henkilöiltä, jotka käyttävät liikkumisvapauttaan vain saadakseen jäsenvaltioiden sosiaaliavustuksia, vaikkei heillä ole riittäviä varoja oleskeluoikeuden vaatimiseksi. Jäsenvaltiot voivat hylätä muista jäsenvaltioista tulevien EU:n kansalaisten, joilla ei ole oleskeluoikeutta tai joilla on oikeus oleskella niiden alueella ainoastaan työnhakua varten, esittämät sosiaaliavustuksia koskevat vaatimukset. Tämä koskee muista jäsenvaltioista tulevien EU:n kansalaisten vaatimuksia saada etuuksia, joilla pyritään ensisijaisesti turvaamaan toimeentulo, vaikka tällaisten etuuksien tarkoituksena olisi myös helpottaa pääsyä vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoille. c) Henkilöiden, jotka käyttävät oikeutta vapaaseen liikkuvuuteen, on noudatettava vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä. Unionin oikeuden mukaisesti jäsenvaltiot voivat toteuttaa toimia ehkäistäkseen oikeuksien väärinkäyttöä ja petoksia, kuten väärennettyjen asiakirjojen esittämistä, sekä puuttuakseen lumeavioliittoihin, jotka on solmittu tai joita ylläpidetään kolmansien maiden kansalaisten kanssa vapaan liikkuvuuden hyödyntämiseksi keinona laillistaa luvaton oleskelu jossakin jäsenvaltiossa, tai puuttuakseen tapauksiin, joissa vapaata liikkumista käytetään keinona kiertää kolmansien maiden kansalaisiin sovellettavat kansalliset maahanmuuttosäännöt. Vastaanottava jäsenvaltio voi myös toteuttaa tarvittavat rajoittavat toimenpiteet suojautuakseen henkilöiltä, joiden oma käyttäytyminen todennäköisesti muodostaa todellisen ja vakavan uhan yleiselle järjestykselle tai turvallisuudelle. Määrittäessään, muodostaako henkilön käyttäytyminen välittömän uhan yleiselle järjestykselle tai turvallisuudelle, jäsenvaltiot voivat ottaa huomioon kyseisen henkilön aiemman käyttäytymisen, eikä uhan aina tarvitse olla välitön. Myös silloin, kun aikaisempaa rikostuomiota ei ole, jäsenvaltiot voivat toimia ennaltaehkäisevin perustein, kunhan perusteet liittyvät nimenomaisesti kyseiseen henkilöön. Jäsenvaltioiden välistä tiedonvaihtoa ja hallinnollista yhteistyötä kehitetään yhdessä komission kanssa tällaisen oikeuksien väärinkäytön ja petosten torjunnan tehostamiseksi.

Muutokset EU:n johdettuun oikeuteen

2. Todetaan, että tämän päätöksen voimaantulon jälkeen komissio toimittaa ehdotuksia EU:n voimassa olevan johdetun oikeuden muuttamiseksi seuraavasti: a) ehdotus sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 883/2004 (2) muuttamisesta siten, että vietäessä lapsenetuudet muuhun kuin työntekijän asuinjäsenvaltioon jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus indeksoida kyseiset etuudet vastaamaan lapsen asuinjäsenvaltion olosuhteita. Tätä olisi sovellettava ainoastaan EU:n työntekijöiden tekemiin uusiin hakemuksiin vastaanottavassa jäsenvaltiossa. Jäsenvaltio voi kuitenkin 1 päivästä tammikuuta 2020 ulottaa indeksoinnin olemassa oleviin EU:n työntekijöiden jo maasta viemiä lapsenetuuksia koskeviin hakemuksiin. Komissio ei aio ehdottaa, että tulevaa järjestelmää, joka antaa mahdollisuuden indeksoida lapsenetuudet, laajennettaisiin muuntyyppisiin maasta vietäviin etuuksiin, kuten vanhuuseläkkeisiin; b) jäsenvaltion työssäoloaikaisia etuuksia koskevasta järjestelmästä johtuvan vetotekijän huomioon ottamiseksi ehdotus työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 492/2011 (3) muuttamisesta siten, että säädetään varoitus- ja suojamekanismista niiden tilanteiden varalle, joissa muista jäsenvaltioista tulee maahan pidemmän ajan kuluessa poikkeuksellisen paljon työntekijöitä, myös EU:n aikaisempien laajentumisten johdosta noudatettujen aiempien politiikkojen seurauksena. Jäsenvaltion, joka haluaa käyttää tätä mekanismia, olisi ilmoitettava komissiolle ja neuvostolle, että tällainen poikkeuksellinen tilanne on laajuudeltaan sellainen, että se vaikuttaa jäsenvaltion sosiaaliturvajärjestelmän keskeisiin osatekijöihin, muun muassa työssäoloaikaisia etuuksia koskevan järjestelmän ensisijaiseen tarkoitukseen, tai aiheuttaa ongelmia, jotka ovat vakavia ja todennäköisesti jatkuvia sen työmarkkinoilla tai aiheuttavat kohtuutonta painetta julkisten palvelujen asianmukaiselle toiminnalle. Neuvosto voisi ilmoituksen ja siinä esitetyt perustelut käsitelleen komission ehdotuksesta antaa asianomaiselle jäsenvaltiolle luvan rajoittaa maksuihin perustumattomien työssäoloaikaisten etuuksien saatavuutta tarvittavassa määrin. Neuvosto antaisi kyseiselle jäsenvaltiolle luvan rajoittaa maksuihin perustumattomien työssäoloaikaisten etuuksien saatavuutta uusien kyseiseen jäsenvaltioon tulevien EU:n työntekijöiden osalta yhteensä enintään neljäksi vuodeksi työsuhteen alkamisesta. Rajoitusta olisi sovellettava asteittain siten, että aluksi etuuksia ei saisi lainkaan mutta vähitellen niitä saisi enemmän sitä mukaa kuin työntekijän yhteydet vastaanottavan jäsenvaltion työmarkkinoihin lisääntyvät. Luvan voimassaoloaika olisi rajattu; sitä sovellettaisiin uusiin jäsenvaltioon tuleviin EU:n työntekijöihin 7 vuoden ajan.

Neuvoston jäseninä toimivat jäsenvaltioiden edustajat asettavat näiden säädösehdotusten käsittelyn etusijalle ja tekevät kaiken voitavansa, jotta ne hyväksytään nopeasti.

Tässä kohdassa tarkoitetut tulevat toimenpiteet eivät saisi johtaa siihen, että EU:n työntekijöihin sovelletaan epäedullisempaa kohtelua kuin vastaavassa tilanteessa oleviin kolmannen maan kansalaisiin.

Muutokset EU:n primaarioikeuteen

3. Euroopan unionin tulevien laajentumisten osalta todetaan, että henkilöiden vapaata liikkuvuutta koskevista asianmukaisista siirtymätoimenpiteistä määrätään asiaankuuluvissa liittymisasiakirjoissa, jotka kaikki jäsenvaltiot hyväksyvät, perussopimusten mukaisesti. Tässä yhteydessä pannaan merkille, että Yhdistynyt kuningaskunta on ilmaissut kantanaan puoltavansa tällaisia siirtymätoimenpiteitä.

E JAKSO

SOVELTAMINEN JA LOPPUSÄÄNNÖKSET

1. Mikä tahansa jäsenvaltio voi pyytää Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalta, että tämän päätöksen soveltamiseen liittyvää asiaa käsitellään Eurooppa-neuvostossa.

2. Tämä päätös tulee voimaan samana päivänä, jona Yhdistyneen kuningaskunnan hallitus ilmoittaa neuvoston pääsihteerille, että Yhdistynyt kuningaskunta on päättänyt pysyä Euroopan unionin jäsenenä.

(1) Neuvoston päätös erityissäännöksistä, jotka liittyvät pankkiunionin sekä euroalueen syvemmän yhdentymisen seurausten tehokkaaseen hallintaan.

(2) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 883/2004, annettu 29 päivänä huhtikuuta 2004, sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta (EUVL L 166, 30.4.2004, s. 1).

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 492/2011, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2011, työntekijöiden vapaasta liikkuvuudesta unionin alueella (EUVL L 141, 27.5.2011, s. 1).