Erityiskertomus nro 21/2012 ”Energiatehokkuuteen kohdennettujen koheesiopoliittisten investointien kustannustehokkuus”





SANASTO Energiakatselmus : Tavanomaiseen energiakatselmukseen kuuluu rakennuksen energiajärjestelmien kattava energia-analyysi. Siihen sisältyy ennen kaikkea energiankäytön lähtötilanteen määrittäminen sekä energiansäästömahdollisuuksien ja tarkoituksenmukaisesti valittujen energiansäästötoimien kustannustehokkuuden arvioiminen. Energian mittayksiköt : Öljyekvivalenttitonni (toe) vastaa energiamäärää, joka vapautuu, kun poltetaan yksi tonni raakaöljyä; noin 42 GJ. Gigajoule (GJ) Giga-, mega- ja kilowattitunti (G/M/kWh) Energiatehokkuus : Energiatehokkuudella tarkoitetaan, että entisentasoinen taloudellinen toiminta tai palvelu on mahdollinen pienemmällä energiankulutuksella. Investoinneilla energiansäästöön ja energiatehokkuuteen saadaan parempi taloudellinen ja yhteiskunnallinen tuotto kuin investoinneilla energiantarjontaan. Energiatehokkuus parantaa mahdollisuuksia taloudelliseen kasvuun, lisää yritysten kilpailukykyä, pienentää kotitalouksien energialaskua, vähentää riippuvuutta tuontienergiasta sekä vähentää päästöjä. Hallintoviranomainen : Jäsenvaltion nimeämä kansallisen, alueellisen tai paikallisen tason elin, joka esittää toimenpideohjelman komission hyväksyttäväksi ja on myöhemmin vastuussa ohjelman hallinnoinnista ja täytäntöönpanosta. Kansallinen energiatehokkuussuunnitelma : Kansallisessa energiatehokkuussuunnitelmassaan kunkin jäsenvaltion täytyy kertoa, kuinka se aikoo saavuttaa vuoteen 2016 mennessä yhdeksän prosentin ohjeellisen energiansäästötavoitteen, jota edellytetään Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2006/32/EY energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista. Kansallisessa energiatehokkuussuunnitelmassa on kuvattava toimenpiteet, jotka aiotaan panna täytäntöön energiatehokkuuden parantamiseksi, sekä toimet, joita vaaditaan julkisen sektorin esimerkillistä roolia ja loppukäyttäjiin kohdistuvaa tiedottamista ja neuvontaa koskevissa säännöksissä. Koheesiopolitiikka : EU:n politiikka, jonka tavoitteena on lujittaa taloudellista, alueellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta EU:ssa vähentämällä eri alueiden välisiä kehityseroja. Tässä tarkastuksessa keskityttiin seuraaviin kahteen rahastoon: a) Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) tuetaan infrastruktuuri-investointeja, työpaikkojen luomista ja säilyttämistä sekä pienten ja keskisuurten yritysten paikallisia kehitystoimia. b) Koheesiorahaston tarkoituksena on lisätä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta rahoittamalla ympäristö- ja liikennealan hankkeita jäsenvaltioissa, joissa henkeä kohden laskettu BKTL on alle 90 prosenttia EU:n keskiarvosta. Kustannusoptimaalisuutta koskeva menetelmä rakennuksia varten : Kustannusoptimaalisuutta koskevan menetelmän tarkoituksena on luoda oikeudellinen kehys jäsenvaltioissa rakennuksiin sovellettavien, energiatehokkuutta koskevien vähimmäisvaatimusten tiukentamiseksi niin, että varmistetaan kaikkien taloudellisesti järkevien toimenpiteiden hyväksyminen. Kustannustehokas investointi : Kustannuksiltaan edullisin vaihtoehto, jonka avulla voidaan saavuttaa tietty suoritustaso, taikka korkeimman suoritustason vaihtoehto, joka voidaan saavuttaa tietyllä hinnalla. Kustannustehokkuuden käsitettä voidaan käyttää myös, kun verrataan ja priorisoidaan vaihtoehtoisia hankkeita samassa ohjelmassa. (Kreith, F., Goswami Y.D. Handbook of Energy Efficiency and Renewable Energy, Taylor & Francis, Boca Raton, USA, 2007). EU:n varainkäytön vaatimuksiin kuuluu, että käytetyillä varoilla pyritään saavuttamaan parhaat mahdolliset tulokset (ks. varainhoitoasetuksen 27 artiklan 2 kohta). Toimenpideohjelma : Jäsenvaltion esittämä ja komission hyväksymä asiakirja, jossa vahvistetaan kehittämisstrategia käyttäen yhtenäistä joukkoa ensisijaisia tavoitteita (asetuksen (EY) N:o 1083/2006 "toimintalinjat") ja joka toteutetaan koheesiopolitiikan alan rahaston tuella. Toimintalinjat käsittävät joukon toisiinsa liittyviä toimia, joilla on mitattavissa olevat erityistavoitteet. Ne jakautuvat edelleen toimenpiteisiin. Toimenpiteet (tässä raportissa myös merkityksessä "vaiheet" tai "prosessit") koskevat yhtä tai useampaa hanketta, jotka hallintoviranomainen on valinnut (seurantakomitean asettamia perusteita käyttäen) ja joiden täytäntöönpanosta huolehtii yksi tai useampi edunsaaja. Yksinkertainen takaisinmaksuaika : Takaisinmaksuaikaan perustuva menetelmä on yksi kustannustehokkuuden arviointimenetelmistä. Sillä mitataan, kuinka paljon aikaa kuluu alkuperäisestä investoinnista siihen, että kumuloituneet säästöt riittävät alkuperäisen investoinnin takaisinmaksuun. TIIVISTELMÄ I. Energiankulutuksen kasvusta aiheutuu kustannuksia, fossiiliset polttoainevarat hupenevat ja ihminen vaikuttaa toiminnallaan maailmanlaajuiseen ilmastonmuutokseen. Nämä seikat vievät viimeaikaisia energiatehokkuuspolitiikkoja eteenpäin. Euroopan unioni on vuodesta 2000 lähtien asettanut koheesiopolitiikan alan rahastojen kautta käyttöön lähes viiden miljardin euron arvosta osarahoitusta jäsenvaltioissa toteutettuihin energiatehokkuustoimenpiteisiin. Euroopan komissio sekä kansalliset ja alueelliset viranomaiset vastaavat rahastojen moitteettomasta varainkäytöstä "yhteisen hallinnoinnin" järjestelmän mukaisesti. II. Euroopan tilintarkastustuomioistuin arvioi, ovatko energiatehokkuuteen kohdennetut koheesiopoliittiset investoinnit olleet kustannustehokkaita. Saadakseen vastauksen tähän kysymykseen tilintarkastustuomioistuin selvitti, a) luotiinko ohjelmasuunnittelulla ja rahoituksella asianmukaiset olosuhteet, jotka mahdollistivat kustannustehokkaiden investointien tekemisen energiatehokkuuteen, ja b) olivatko energiatehokkuushankkeet julkisissa rakennuksissa kustannustehokkaita. III Tarkastus toimitettiin Tšekin tasavallassa, Italiassa ja Liettuassa - maissa, jotka olivat saaneet koheesiorahastosta ja Euroopan aluekehitysrahastosta eniten varoja energiatehokkuustoimenpiteisiin ohjelmakaudella 2007–2013 ja jotka olivat myös osoittaneet eniten varoja hankkeisiin vuoteen 2009 mennessä. Tarkastuksessa perehdyttiin neljään toimenpideohjelmaan ja tutkittiin otos, joka koostui 24:stä julkisten rakennusten energiatehokkuutta koskevasta investointihankkeesta. IV. Tilintarkastustuomioistuin teki seuraavat päätelmät: a) Ohjelmasuunnittelulla ja rahoituksella ei luotu asianmukaisia olosuhteita, jotka olisivat mahdollistaneet kustannustehokkaiden investointien tekemisen energiatehokkuuteen: - Tarkastettuja toimenpideohjelmia varten ei ollut tehty tarkoituksenmukaisia tarpeidenarviointeja niin, että olisi voitu yksilöidä aloja, joilla energiansäästöjä voitaisiin saada aikaan, ja vaihtoehtoisia tapoja, joilla säästöihin voitaisiin päästä kustannustehokkaasti. Siten toimenpiteiden valinta ja niistä aiheutuvat menot olisi voitu perustella asianmukaisesti. Kansalliset viranomaiset eivät varmistaneet, että toimenpideohjelmat oli sisällytetty kansallisiin energiatehokkuussuunnitelmiin. - Kustannustehokkuuden käsite – käytetyillä varoilla pyritään saavuttamaan parhaat mahdolliset tulokset – ei ollut määräävä tekijä, kun jäsenvaltiot kohdensivat varoja energiatehokkuustoimenpiteisiin ja käytännön hankkeisiin. Myöskään komissio ei ottanut käsitettä huomioon ennen toimenpideohjelmien hyväksymistä suorittamassaan arvioinnissa. - Energiatehokkuustoimenpiteiden tulosindikaattorit eivät soveltuneet ohjelmien seurantaan. Seurantaa koskevissa komission suuntaviivoissa ei asetettu energiatehokkuuteen liittyviä indikaattoreita. Eri hallintoviranomaisten raportoimat energiatehokkuustoimenpiteiden tulokset eivät sen vuoksi ole vertailukelpoisia EU:n tasolla, eikä niitä voida aggregoida. b) Julkisten rakennusten energiatehokkuuteen liittyvät tarkastetut hankkeet eivät olleet kustannustehokkaita. - Suunniteltu fyysinen tuotos saatiin aikaan kaikissa tarkastetuissa hankkeissa (ikkunoita ja ovia uusittiin, seiniä ja kattoja eristettiin jne.), mutta kulut olivat suuret suhteutettuna mahdollisiin energiansäästöihin. Energiatehokkuutta tärkeämpi näkökohta oli tarve kunnostaa julkisia rakennuksia. Tarkastetuilla hankkeilla pyrittiin säästämään energiaa ja parantamaan käyttömukavuutta, mutta niiden avulla ei saavutettu hyvää energiansäästön ja investointikustannusten suhdelukua. Suunnitelmien mukaan investointien keskimääräinen takaisinmaksuaika oli noin 50 vuotta, mikä on aivan liian pitkä aika, kun otetaan huomioon kunnostettujen osien ja jopa itse rakennusten elinkaari. - Energiakatselmukset joko eivät olleet pakollisia (Italia, Liettua) taikka pakollisissa energiakatselmuksissa suositeltiin aivan liian kalliita investointivaihtoehtoja (Tšekin tasavalta). Tarkastetuista 24 hankkeesta 18:ssa ei voitu varmistua siitä, oliko tosiasiallisia energiansäästöjä saatu aikaan, sillä luotettavia mittauksia ei ollut tehty. V. Tilintarkastustuomioistuin suosittelee, että komissio asettaa energiatehokkuustoimenpiteisiin tarkoitetun koheesiopoliittisen rahoituksen ehdoksi, että tarpeet arvioidaan tarkoituksenmukaisesti, seurantaa toteutetaan säännöllisesti ja käytetään vertailukelpoisia tulosindikaattoreita. Lisäksi ehdoksi olisi asetettava, että hankkeet valitaan avoimin kriteerein, että niissä sovelletaan vakioituja investointikustannuksia säästettävää energian mittayksikköä kohden ja että yksinkertaiselle takaisinmaksuajalle määritetään hyväksyttävä enimmäispituus. JOHDANTO ENERGIATEHOKKUUS 1. Energiatehokkuuden parantamisella tarkoitetaan, että entisentasoinen taloudellinen toiminta tai palvelu on mahdollinen pienemmällä energiankulutuksella. Energiatehokkuustoimenpiteet tarjoavat vielä hyödyntämättömiä mahdollisuuksia vähentää energiankulutusta, lieventää ihmisen toiminnan kielteisiä vaikutuksia ja edistää energiavarmuutta [1]. Energiatehokkuuden parantaminen on tärkeää asuinrakennusten, julkisten ja liikerakennusten, valmistusteollisuuden, liikenteen sekä sähköntuotannon ja -jakelun kannalta. 2. Tavanomaisia energiatehokkuusinvestointeja ovat muun muassa rakennusten lisäeristäminen; energiatehokkaat ikkunat; lämpötilan säätäminen; kaukolämpöjärjestelmien, teollisten moottoreiden sekä sähkö- ja höyryjärjestelmien parantaminen; sähkön ja lämpövoiman yhteistuotanto sekä energian talteenotto ilmanvaihdosta ja jätteistä ja materiaalien kierrättäminen. Liikenteen alalla merkittäviä vaikutuksia voidaan saada aikaan siirtymällä maantiekuljetuksista muihin kuljetusmuotoihin [2] ja parantamalla polttoainetehokkuutta. 3. Kuten taulukosta 1 käy ilmi, läheskään kaikkia energiatehokkuuden tarjoamia mahdollisuuksia ei ole hyödynnetty (komissio arvioi edistymistä vertaamalla alun perin vuonna 2007 tehtyjä ennusteita uusimpiin ennusteisiin vuodelta 2009). Useat eri tekijät vaikeuttavat investoimista energiatehokkuuteen. Suurimpia tekijöitä ovat korkeat alkukustannukset ja epävarmuus saatavista hyödyistä. Investointipäätöksiin vaikuttavat energian hinta, sääntelytilanteen epävarmuus sekä tukien ja lainojen saatavuus. Näitä esteitä voidaan vähentää julkisilla toimenpiteillä, joilla vaikutetaan markkinoihin ja puututaan sääntelyn puutteisiin. EU:N POLITIIKAN TAVOITTEET 4. Energiatehokkuuden edistämisestä määrätään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 194 artiklan 1 kohdassa sisämarkkinoiden toteuttamisen ja toiminnan yhteydessä sekä ympäristön säilyttämistä ja sen tilan parantamista koskeva vaatimus huomioon ottaen. EU asetti vuonna 2007 tavoitteekseen säästää 20 prosenttia ennustetusta primäärienergian kulutuksesta vuoteen 2020 mennessä, mutta tavoite ei ole sitova [3]. Komissio kuitenkin arvioi [4], että nykyisten politiikkojen (yhä suunnitteluvaiheessa olevat politiikat mukaan lukien) avulla EU saavuttaa ilman lisätoimia kaiken kaikkiaan vain yhdeksän prosentin energiansäästön vuoteen 2020 mennessä (ks. taulukko 1). Suurimmat lisäponnistelut 20 prosentin tavoitteen saavuttamiseksi on tehtävä asumisessa ja palveluissa (liike- ja julkiset rakennukset) [5]. Uusi energiastrategia vuosiksi 2011–2020 edellyttää lujempaa poliittista sitoutumista tähän "tavoitteeseen, joka on määriteltävä selkeästi", minkä lisäksi edellytetään, että EU:n säännösten toteutumista kansallisessa lainsäädännössä "on valvottava tiukasti" [6]. TAULUKKO 1 ENNUSTETTU KEHITYS JA ENERGIANSÄÄSTÖMAHDOLLISUUDET VUONNA 2020 Lähde: Komission valmisteluasiakirja Commission Staff Working Paper, Impact Assessment, Accompanying the Directive of the European Parliament and of the Council on energy efficiency and amending and subsequently repealing Directives 2004/8/EC and 2006/32/EC, SEC(2011) 779 lopullinen. | 2020 (lähtö-tilanne vuonna 2007) (Mtoe) | 2020 (lähtötilanne vuonna 2009) (Mtoe) | Odotettu edistys vuonna 2020 ilman lisätoimia (%) | Taloudellinen potentiaali vuonna 2020 (%) | | 1 | 2 | 3 [=(2-1)/1*100] | 4 | Kokonaiskulutus, josta on vähennetty lopullinen muu kuin energiakäyttö | 1842 | 1678 | -9 % | -20 % (EU:n tavoite) | Lopullinen energiankulutus, joka jakautuu seuraavasti: | 1348 | 1214 | -10 % | -19 % | teollisuus | 368 | 327 | -11 % | -13 % | liikenne | 439 | 395 | -10 % | -21 % | asuminen | 336 | 310 | -8 % | -24 % | palvelut | 205 | 181 | -12 % | -17 % | energian muuntaminen, siirto ja jakelu | 494 | 464 | -6 % | -35 % | KOHEESIOPOLITIIKKAAN PERUSTUVA RAHOITUSTUKI 5. EU edistää energiatehokkuutta usean meno-ohjelman [7] kautta. Tärkeimpiä rahoituslähteitä ovat koheesiopolitiikan alan rahastot: Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) ja koheesiorahasto. Ohjelmakaudella 2000–2006 EAKR:sta ja koheesiorahastosta tuettiin energiatehokkuushankkeita 306 miljoonalla eurolla [8]. Ohjelmakaudella 2007–2013 energiatehokkuuden suunniteltu kokonaisrahoitus on toistaiseksi kasvanut vuoden 2008 ja lokakuun 2012 välisenä aikana 4192 miljoonasta eurosta 5078 miljoonaan euroon (vuosien 2000–2013 jäsenvaltiokohtainen jakauma ilmenee liitteestä I). Ohjelmakaudelle 2014–2020 komissio on ehdottanut yli 17 miljardin euron määrärahoja [9]. YHTEINEN HALLINNOINTI 6. Komissio antaa koheesiopolitiikan yhteydessä ohjeita toimenpideohjelmien laatimista varten. Ohjelmakauden alussa komissio neuvottelee jäsenvaltioiden ehdottamista yksittäisistä toimenpideohjelmista ja hyväksyy ne. Komission tehtäviin kuuluu myös seurata hallinto- ja valvontajärjestelmien luomista ja toimintaa jäsenvaltioissa. Myöhemmässä vaiheessa komission päätehtävänä on seurata toimenpideohjelman toteuttamista, mutta se ei osallistu yksittäisten hankkeiden päivittäiseen hallinnointiin. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle täytäntöönpanoa koskevan vuotuisen kertomuksen, ja komissio on mukana seurantakomiteoissa [10]. Komissio kantaa lopullisen vastuun talousarvion toteuttamisesta [11]. 7. Hallintoviranomaiset, välittävät elimet ja todentamisviranomaiset hallinnoivat ja valvovat kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla toimenpideohjelmien toteuttamista [12]. Hallintoviranomaiset tai välittävät elimet valitsevat hankkeet ja valvovat niiden täytäntöönpanoa. Hankerahoitukseen sovelletaan tiettyjä sääntöjä ja ehtoja, joista on säädetty osin EU:n [13] ja osin jäsenvaltion tasolla (hankkeiden valintakriteereistä, kustannusten, hyötyjen ja mahdollisten tulojen arvioimisesta sekä taloudellisten, sosiaalisten ja ympäristövaikutusten arvioimisesta huolehditaan tavallisesti jäsenvaltioiden tasolla; tästä poikkeuksen muodostavat ohjelmakauden 2007–2013 suuret hankkeet, joissa komissio tekee päätöksen hankkeiden osarahoittamisesta). TARKASTUKSEN SISÄLTÖ JA LÄHESTYMISTAPA 8. Tarkastuksen keskeinen kysymys oli, olivatko energiatehokkuuteen kohdennetut koheesiopoliittiset investoinnit kustannustehokkaita. Vastatakseen tähän kysymykseen tilintarkastustuomioistuin tutki, - luotiinko ohjelmasuunnittelulla ja rahoituksella asianmukaiset olosuhteet, jotka mahdollistivat kustannustehokkaiden investointien tekemisen energiatehokkuuteen - olivatko osarahoitetut energiatehokkuushankkeet julkisissa rakennuksissa kustannustehokkaita. 9. Jotta tilintarkastustuomioistuin saattoi vastata ohjelmasuunnittelua ja rahoitusta koskevaan kysymykseen, sen täytyi analysoida asianomaiset toimenpideohjelmat ja niiden ennakkoarvioinnit sekä energiatehokkuuspolitiikan priorisoinnit kansallisella tasolla ja talouden eri aloilla. Lisäksi sen oli analysoitava kansallisten energiatehokkuustavoitteiden saavuttamista ja koheesiopolitiikan alan rahastojen vaikutusta siihen ja kansallisen ja yksityisen osarahoituksen saatavuutta sekä perehdyttävä muihin kansallisiin rahoitustukimekanismeihin. 10. Tässä erityiskertomuksessa esitetyt tarkastustulokset perustuvat neljän toimenpideohjelman tutkimiseen. Toimenpideohjelmat olivat saaneet rahoitusta koheesiorahastosta tai Euroopan aluekehitysrahastosta Tšekin tasavallassa, Italiassa ja Liettuassa. Tarkastetuista toimenpideohjelmista kolme kuuluu ohjelmakauteen 2007–2013 [14] ja yksi ohjelmakauteen 2000–2006 [15]. Edellä mainitut maat olivat vuoden 2011 loppuun mennessä osoittaneet 1199,3 miljoonaa euroa energiatehokkuushankkeisiin toimenpideohjelmiensa kautta (33 prosenttia niiden hankkeiden yhteis-arvosta, jotka valittiin rahoitettavaksi koheesiopolitiikan alan rahastojen energiatehokkuuteen ohjelmakaudella 2007–2013 kohdentamista varoista; ks. myös liite I). 11. Vastatakseen julkisiin rakennuksiin liittyvien hankkeiden kustannustehokkuutta koskevaan kysymykseen tilintarkastustuomioistuin tutki 24 investointihanketta, jotka koskivat julkisia rakennuksia ja jotka oli saatu päätökseen. Hankkeiden tarkastukseen kuului hanke-ehdotusten läpikäynti sekä hankkeiden tuotosten ja tulosten tutkiminen kustannus-tehokkuuden selvittämiseksi. HUOMAUTUKSET SUUNNITTELU JA RAHOITUS TOIMENPIDEOHJELMAT EIVÄT PERUSTUNEET TARKOITUKSENMUKAISEEN TARPEIDENARVIOINTIIN 12. Toimenpideohjelmien pitäisi perustua tarpeidenarviointiin, ja energiatehokkuustoimenpiteiden kohdalla niissä on otettava huomioon kansalliset ja alueelliset energiatehokkuussuunnitelmat. Tarpeidenarvioinneissa olisi käsiteltävä energiankulutusta loppukäytön näkökulmasta kaikkien alojen osalta, yksilöitävä talouden energiansäästömahdollisuudet sekä määritettävä tavoitteet ja tarkoituksenmukaiset menetelmät, joilla suunnitelman onnistumista voidaan arvioida, kuten Kansainvälinen energiajärjestö on määritellyt ja suositellut [16]. Energiansäästömahdollisuuksia olisi tutkittava siltä osin kuin ne ovat kustannustehokkaita. 13. Komissio on myös kannustanut jäsenvaltioita huolehtimaan siitä, että tarkoituksenmukaiset koheesiopoliittiset investoinnit on integroitu täysimääräisesti kansallisiin energiatehokkuusstrategioihin. Komissio on niin ikään kannustanut tarvittaessa kuulemaan hallintoviranomaisia asianmukaisista toimenpiteistä etenkin alueellisella ja paikallisella tasolla, jotta toimenpiteet voidaan sisällyttää kansallisiin energiatehokkuussuunnitelmiin [17]. 14. Tarkastettuihin toimenpideohjelmiin sisältyi useita toimia, jotka perustuivat yhteisön strategisiin suuntaviivoihin, kansallisiin strategisiin viitekehyksiin sekä kansallisiin strategisiin suunnitelmiin ja painopisteisiin. Energiatehokkuuteen liittyvät toimintalinjat noudattelivat sekä yhteisön strategisia suuntaviivoja että kansallisia strategisia viitekehyksiä, mutta näiden laajat suuntaviivat eivät auttaneet muuntamaan toimenpideohjelmia vakaiksi talouden kehittämisen välineiksi, kuten seuraavassa kuvataan. 15. Kansalliset viranomaiset eivät luoneet yhteyttä toimenpideohjelmien ja kansallisten energiatehokkuussuunnitelmien välille. Yhtäkään tarkastettua toimenpideohjelmaa ei edeltänyt – eikä yhteenkään niistä sisältynyt – tarkoituksenmukainen tarpeidenarviointi. Tarpeidenarviointiin olisi pitänyt kuulua ala- ja aluekohtainen yksityiskohtainen kuvaus ja analyysi siitä, kuinka paljon energiaa talouden on kaikkiaan mahdollista säästää. Arvioinnissa olisi pitänyt myös määrittää tavoitteet ja tarkoituksenmukaiset menetelmät, joilla ohjelman tavoitteiden saavuttamista voidaan seurata. Siksi ei ollut selvää, miksi eri aloille olisi myönnettävä rahoitusta ja miltä osin energiansäästömahdollisuudet voitaisiin saavuttaa olemassa olevien markkinavälineiden ja julkisten tukien (muun muassa EAKR ja koheesiorahasto) avulla. Tästä seurasi, että toimenpideohjelmissa ei eritelty aloja, joilla energiaa voidaan säästää, eikä sitä, millaisia vaihtoehtoja säästöjen aikaansaamiseksi on olemassa. Näin olisi kuitenkin voitu perustella valitut toimenpiteet ja niistä aiheutuneet kulut. 16. Taulukossa 2 esitetään yleiskuva toimenpideohjelmien vaikutuksesta tarkastettujen kolmen maan energiansäästötavoitteisiin. Ympäristön toimenpideohjelmalla (Tšekin tasavalta) pyritään vuoteen 2016 mennessä säästämään määrä, joka vastaa 21,7:ää prosenttia kansallisessa energiatehokkuussuunnitelmassa asetetusta säästötavoitteesta. Muissa kahdessa maassa toimenpideohjelmien vaikutusten odotettiin jäävän vähäisiksi. Basilicatan alueen toimenpideohjelmassa ei asetettu energiansäästötavoitetta. 17. Kun komissio hyväksyi toimenpideohjelmat, se ei vaatinut jäsenvaltioita esittämään tarpeidenarviointien tuloksia perusteluksi sille, miten varat aiottiin kohdentaa energiatehokkuustoimenpiteisiin. TAULUKKO 2 KOHEESIOPOLITIIKAN ALAN RAHASTOJEN SUUNNITELTU OSUUS ENERGIANSÄÄSTÖTAVOITTEISTA TARKASTUKSEEN VALITUISSA JÄSENVALTIOISSA Lähde: Toimenpideohjelmat, kansalliset energiatehokkuussuunnitelmat (2007) ja tilintarkastustuomioistuimen laskelmat. Jäsenvaltio | Toimenpideohjelma (energiatehokkuuteen kohdennetut varat) | Kansallisen energiansäästö-suunnitelman mukainen tavoite vuoteen 2016 mennessä (GJ) (2007) | Toimenpideohjelman energiansäästötavoite (GJ) | % | Tšekin tasavalta | Ympäristö | 7143120 | 1550000 (vuonna 2007 alun perin 430000) | 21,7 (6) | Italia | Basilicatan alue | 45477720 | Ei määritetty | e.t. | Alueiden välinen energian toimenpideohjelma | 52500 | 0,1 | Liettua | Yhteenkuuluvuuden edistäminen (julkisten rakennusten kunnostaminen) | 13669200 | 360000 | 2,6 | KUSTANNUSTEHOKKUUS EI OLLUT RATKAISEVA TEKIJÄ, KUN ENERGIATEHOKKUUSTOIMENPITEISIIN MYÖNNETTIIN RAHOITUSTA 18. Kustannustehokkuutta analysoitaessa verrataan kustannuksia (investointi- tai muita menoja) tavoiteltuihin tuloksiin. Kustannustehokkuuden pitäisi olla merkittävä osatekijä, kun julkisten varojen käytöstä päätetään [18]. Kustannustehokkuuden käsitettä olisi käytettävä erityisesti silloin, kun energiatehokkuushankkeita priorisoidaan. Komissio on korostanut, että tavoite säästää vuoteen 2020 mennessä 20 prosenttia EU:n oletetusta energiankulutuksesta voidaan saavuttaa kustannustehokkaiden toimenpiteiden avulla. Tämä merkitsee, että investointeihin käytetyt varat saadaan pienentyneen energialaskun ansiosta takaisin energiansäästötoimenpiteiden elinkaaren mittaan, usein jopa paljon nopeammin [19]. 19. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että julkinen sektori toteuttaa energiatehokkuutta parantavia toimia ja keskittyy tällöin kustannustehokkaisiin toimiin, jotka tuottavat lyhyimmällä aikavälillä suurimmat säästöt [20]. Koska 20 prosentin tavoitteesta oletetaan saavutettavan vain pieni osa (ks. kohta 4), rahoitusta kohdennettaessa ja hankkeita valittaessa olisi pyrittävä mahdollisimman suureen kustannustehokkuuteen (raportoidut tosiasialliset käytännöt Belgiassa ja Tanskassa, ks. laatikko). LAATIKKO ESIMERKKEJÄ KUSTANNUSTEHOKKUUDEN KÄSITTEEN KÄYTÖSTÄ KAHDESSA JÄSENVALTIOSSA Belgiassa Flanderin alueen toimintasuunnitelman "Energianhallinta Flanderin hallituksen rakennuksissa" mukaan kaikki alueelliset investoinnit, joiden takaisinmaksuaika on enintään seitsemän vuotta, on toteutettava kolmen vuoden kuluessa. Ensimmäinen vaihe on arvioitava viiden vuoden kuluessa, jotta voidaan päättää, voidaanko toinen investointivaihe toteuttaa ja miten se olisi toteutettava. Toisen investointivaiheen takaisinmaksuaika on enintään kymmenen vuotta. Tanskassa valtion laitosten on toteutettava energiansäästötoimenpiteet, joiden takaisinmaksuaika on enintään viisi vuotta [21]. 20. Missään tarkastetuista toimenpideohjelmista kustannustehokkuutta ei pidetty ratkaisevana tekijänä, kun varoja kohdennettiin energiatehokkuutta koskeviin investointeihin. Hallintoviranomaiset totesivat, että koheesiopolitiikan alan varojen kohdentamisesta energiatehokkuushankkeisiin päätettiin viranomaisten energiankulutuksesta laatimien arvioiden ja heidän olettamansa energiankulutuksen vähenemisen perusteella. Päätöksiin vaikutti jossakin määrin myös kunkin alueen kyky hyödyntää määrärahoja edeltävällä ohjelmakaudella. Hallintoviranomaisten perusteluissa ei sen sijaan esitetty oletuksia investointikustannuksista, joita energiankulutuksen vähentäminen edellyttää. Tarkastetuissa toimenpideohjelmissa ei laadittu lainkaan analyysiä, joka olisi tuonut selvästi esiin, miten varat oli kohdennettu eri painopisteisiin ja toimenpiteisiin. 21. Kun komissio arvioi toimenpideohjelmia, se ei vaatinut, että jäsenvaltiot perustelisivat varojen kohdentamisen energiatehokkuustoimenpiteisiin kustannustehokkuuden näkökulmasta. Komissio ei myöskään ottanut kustannustehokkuutta lukuun yksiköidensä välisten kuulemisten yh-teydessä eikä kommentoidessaan hyväksyttäväkseen esitettyjä hallintoviranomaisten toimenpideohjelmaluonnoksia. 22. Ympäristön toimenpideohjelman (Tšekin tasavalta) alkuperäisessä ver-siossa kunkin säästetyn gigajoulen investointikustannuksiksi ennakoitiin 722 euroa, mikä merkitsee 61 vuoden yksinkertaista takaisinmaksuaikaa (kun varoja kohdennettiin uudelleen toisen kerran, kustannukset alenivat 339 euroon/GJ ja takaisinmaksuaika lyheni 28 vuoteen) [22]. Italian osalta esitetyt tulosindikaattorit ja niiden arvot eivät olleet luotettavia. Basilicatan alueen vuosien 2000–2006 toimenpideohjelmassa oli määritetty energiansäästöindikaattorit ainoastaan asuinrakennuksia varten. Alueiden välisessä energian toimenpideohjelmassa energiansäästötavoite oli alhainen, mikä merkitsee erittäin pitkää takaisinmaksuaikaa (288–444 vuotta energianhinnasta riippuen). Yhteenkuuluvuuden edistämisen toimenpideohjelmassa (Liettua) yhden säästetyn gigajoulen kuluiksi arvioitiin 861 euroa ja takaisinmaksuajaksi 72–96 vuotta energianhinnasta riippuen (ks. taulukko 3). Takaisinmaksuajat ovat aivan liian pitkiä suhteutettuna rakennusten uudistettujen osien ja rakennusten itsensä elinkaareen. PUUTTEET HANKKEIDEN VALINTAKRITEEREISSÄ 23. Hallintoviranomaisten soveltamien valintakriteereiden pitäisi olla avoimia, ja kriteereillä pitäisi voida varmistaa, että tuki ohjataan kustannustehokkaisiin energiatehokkuushankkeisiin. Valintakriteereissä olisi määritettävä kullekin valitulle muuttujalle normi tai hyväksytty arvo – esimerkiksi investoinnin yksinkertaisen takaisinmaksuajan enimmäispituus tai säästetystä energiayksiköstä aiheutuneet kulut – joka auttaisi ohjaamaan varat kustannustehokkaisiin investointeihin. 24. Hallintoviranomaiset eivät pyrkineet varmistamaan, että valituilla hankkeilla saadaan aikaan paras mahdollinen suhde energiankulutuksen pienenemisen ja tehtyjen investointien välille. Sovelletuissa valintakriteereissä ilmeni useita puutteita, kuten seuraavista kohdista käy ilmi. 25. Ympäristön toimenpideohjelmassa (Tšekin tasavalta) valintakriteerit olivat objektiivisia ja avoimia, ja ne auttoivat mahdollisia edunsaajia arvioimaan onnistumismahdollisuuksiaan ennalta. Jokaisen hanke-ehdotuksen kohdalla tarkastettiin, täyttyikö kaksi ekologista arviointikriteeriä (yhdestä säästetystä gigajoulesta aiheutuvat kulut ja hiilidioksidipäästöjen vähenemisen vuotuiset kulut) ja kolme teknistä kriteeriä (alkuperäiseen tilanteeseen verrattuna säästetyn energian määrä prosentteina, kunnostuskustannukset ja hankkeen päätyttyä saavutettu energiataso). Lisäksi viiden vuoden ajalta kertyväksi oletettu energiansäästö vähennettiin hankekulujen tukikelpoisesta kokonaismäärästä. Hankkeiden valintakriteerit olivat objektiivisia, ja niissä oli otettu huomioon säästetystä gigajoulesta aiheutuneet kulut, mutta hyväksyttävä arvo oli 200–560 euroa/GJ, mikä merkitsi 17–47 vuoden takaisinmaksuaikaa. Takaisinmaksuaika oli siis huomattavasti pidempi kuin valtion ohjelmissa (ks. alaviite 22). TAULUKKO 3 SÄÄSTETTYÄ GIGAJOULEA KOHDEN AIHEUTUNEET KULUT NELJÄSSÄ TARKASTETUSSA TOIMENPIDEOHJELMASSA Lähde: Toimenpideohjelmat, tilintarkastustuomioistuimen laskelmat. Jäsenvaltio | Toimenpideohjelma (energia-tehokkuuteen kohdennetut varat) | Toimenpideohjelman energiansäästötavoite (GJ) | Määrärahat (milj. euroa) | Säästetystä GJ:sta aiheutuneet kulut (euroa) | Takaisinmaksu (vuotta) | Tšekin tasavalta | Ympäristö | 1550000 (430000) [9999] | 525 (310) [9999] | 339 (722) [9999] | 28 (61) [9999] | Italia | Basilicatan alue | Ei määritetty | 26 (17) [9999] | e.t. | e.t. | Alueiden välinen energian toimenpideohjelma | 52500 | 764 | 14560 | 288–444 | Liettua | Yhteenkuuluvuuden edistäminen | 360000 | 310 | 861 | 72–96 | 26. Basilicatan alueen toimenpideohjelmassa (Italia) hallintoviranomainen vahvisti ainoaksi arviointikriteeriksi investoinnin elinkaaren mittaan säästetyn energian arvioidun määrän ja tukikelpoisten kulujen kokonaismäärän välisen suhteen. Hallintoviranomainen laski säästetyn energian määrän. Hallintoviranomainen aikoi valita suhdelukua käyttäen ne hankkeet, joista oletettavasti saataisiin hankekulujen kokonaismäärälle korkein tuotto. Laskelmissa ei otettu huomioon rakennusten tosiasiallista kuntoa (energialuokkaa eli todellista energiankulutusta), joten laskelmat perustuivat arvioituun energiansäästöön eivätkä energiakatselmuksista saatuihin luotettaviin tietoihin. Siksi on vaikea päätellä, oliko valituissa hankkeissa kustannustehokkaita ratkaisuja. 27. Alueiden välisessä energian toimenpideohjelmassa (Italia) hallintoviranomainen vaati, että tullakseen valituksi hankkeen piti olla tarkoitettu toimimaan esimerkkinä; sen oli noudateltava alueiden välistä toimenpideohjelmaa ja alueellisten energiasuunnitelmien tavoitteita; sen oli oltava "valmis" (jotta työ voidaan aloittaa) ja teknologialtaan ja materiaaleiltaan innovatiivinen. Sitä vastoin säästetyn energian määrä, aiheutuneet kulut ja näiden välinen suhdeluku eivät olleet ratkaisevia valinnan osatekijöitä. 28. Yhteenkuuluvuuden edistämisen toimenpideohjelmassa (Liettua) samankaltaisiin julkisiin rakennushankkeisiin sovellettiin alueellisella tasolla erilaisia valintakriteereitä kuin kansallisella tasolla. Kahdessa kolmesta toimenpiteestä ei vaadittu energiakatselmusta siitä huolimatta, että energiankulutus oli keskeinen valintakriteeri. Rahoitettaviksi valittiinkin hankkeet, jotka liittyivät energiankulutukseltaan suurimpiin julkisiin rakennuksiin. Kriteereillä, joissa ei ole otettu huomioon energiansäästöstä aiheutuvia investointikuluja, ei kuitenkaan voida määrittää, mitkä ovat ne rakennukset, joiden energiansäästön ja kulujen suhdeluku on paras. Siksi tällaisia kriteereitä käyttäen voidaan vain sattumalta päätyä kustannustehokkaisiin hankkeisiin. TULOSINDIKAATTORIT JA SEURANTA OLIVAT PUUTTEELLISIA 29. Kaikkia meno-ohjelmia ja kehityshankkeita hallinnoitaessa olisi asetettava harkitut tavoitteet ja niiden saavuttamista koskevat objektiivisesti todennettavissa olevat indikaattorit. Hallintoviranomaisten olisi luotava energiatehokkuutta koskevia koheesiopoliittisia investointeja varten asiaan kuuluviin ja mitattavissa oleviin tulosindikaattoreihin perustuva järjestelmä [23]. Hallintoviranomaisten olisi komission avustuksella annettava aiheesta ohjeet, joilla voidaan helpottaa hankesaavutusten seurantaa (huomioon otettaisiin esimerkiksi säästetyn energian määrä ja säästöstä aiheutuneet investointikulut sekä hankkeiden merkitys energiatehokkuuspolitiikan tavoitteiden saavuttamiselle). Kerättyjen tietojen olisi oltava laadultaan riittävän merkityksellisiä, vertailukelpoisia ja luotettavia [24]. 30. Kun hallintoviranomaiset laativat toimenpideohjelmiaan, niillä ei ollut lähtötietoja energiansäästömahdollisuuksista aloilla, joilla investointeja aiottiin tehdä. Ilman lähtötietoja päätöksentekijöillä ei ollut perusteita arvioida, missä määrin ohjelmalla voidaan edistää toimintapoliittisen tavoitteen saavuttamista, eivätkä ne siis voineet päättää, pitäisikö ohjelmalle myöntää varoja. 31. Energiatehokkuustoimenpiteiden tulosindikaattorit eivät olleet riittävät ohjelmien asianmukaisen seurannan kannalta. Hallintoviranomaisten täytyi käyttää tulosindikaattoreita, mutta indikaattorityypistä ei ollut määrätty. Tästä seurasi, että tarkastuksen kohteena olleet hallintoviranomaiset käyttivät erilaisia mittausmenetelmiä ja mittayksiköitä. Siksi energiatehokkuustoimenpiteiden tulokset eivät ole vertailukelpoisia EU:n sisällä eikä niitä voida aggregoida. 32. Ympäristön toimenpideohjelmassa (Tšekin tasavalta) määritettiin energiatehokkuustoimenpiteen indikaattoriksi se, kuinka monta gigajoulea energiaa toimenpiteellä kaikkiaan säästettiin. Tiedot ilmoitettiin hankekohtaisesti, minkä jälkeen ne aggregoitiin. Tiedot olivat oikeellisia ja luotettavia, koska ne perustuivat hyväksyttyjen energiatarkastajien laskelmiin. Ainoastaan tekniseen tuotokseen liittyvät tavoitteet (ikkunoiden ja ovien uusiminen, eristettyjen seinien ja kattojen määrä neliömetreinä) olivat hankkeiden kannalta sitovia, päinvastoin kuin energiansäästötavoitteet. 33. Italiassa ei määritetty energiansäästömahdollisuuksien lähtötilannetta eikä mittausmenetelmiä. Basilicatan alueen toimenpideohjelmassa energiansäästön fyysiseen tuotokseen liittyvänä indikaattorina pidettiin hankkeiden määrää, ja energiansäästöä koskeva tulosindikaattori (GJ/vuosi) perustui teoreettisiin arvioihin. Alueiden välisessä energian toimenpideohjelmassa ei määritetty lähtötietoja energiansäästömahdollisuuksista, joten vaikutusindikaattorit olivat epäluotettavia. Tulosindikaattorin ja fyysiseen tuotokseen liittyvän indikaattorin osalta ei ollut määritetty mittausmenetelmiä, joten niiden tavoitearvot eivät olleet perusteltuja. 34. Yhteenkuuluvuuden edistämisen toimenpideohjelmassa (Liettua) määritettiin indikaattorit toimenpideohjelmaa, sen toimintalinjoja ja toimenpiteitä varten. Energiatehokkuuteen käytettävissä olevan rahoituksen lisäys tai väheneminen ei aina muuttanut indikaattoriarvoja tavanomaisesti oletetulla tavalla. Toimintalinjojen indikaattorit liittyivät energiavaltaisuuden vähentämiseen. Toimenpiteiden indikaattorit puolestaan liittyivät hankkeiden lukumäärään ja säästetyn energian määrään, mutta eivät energiansäästöstä aiheutuviin investointikuluihin. 35. Komission seurannasta antamat suuntaviivat eivät energiatehokkuuden osalta sisältäneet indikaattoreita koskevia suosituksia eivätkä sitovia indikaattoreita [25]. Lisäksi koheesiopolitiikan alan rahastot edistävät energiatehokkuutta monien muidenkin aihealueiden yhteydessä (sähkö, kaasu, öljytuotteet ja erilaiset infrastruktuurit). Komissio ei ole toteuttanut seurantaa näiden toimenpiteiden vaikutuksesta vuoden 2020 energiansäästötavoitteen saavuttamiseen. Komissio ei myöskään ole aikonut antaa suosituksia indikaattoreista tai määrittää sitovia indikaattoreita energiatehokkuuden alalla [26]. JULKISIA RAKENNUKSIA KOSKEVIEN HANKKEIDEN TÄYTÄNTÖÖNPANO PÄÄTAVOITTEENA EI OLLUT ENERGIATEHOKKUUS 36. Kunnilla ja alueilla pitäisi olla tarpeidenarviointiin perustuva suunnitelma, jonka täytyisi sisältää luettelo niiden kaikista rakennuksista ja rakennusten energiakuluista ja joissa asetettaisiin etusijalle rakennukset, joiden energiansäästömahdollisuudet ovat suurimmat. Tällaisella strategialla rahoitusta voitaisiin osoittaa ensisijaisesti sellaisia rakennuksia koskeviin energiatehokkuustoimenpiteisiin, joiden energiansäästömahdollisuudet ovat suurimmat. 37. Kunnilla ja alueilla ei ollut tarkoituksenmukaiseen tarpeidenarviointiin perustuvia suunnitelmia. Hallintoviranomaisten mukaan rakennusten katsottiin tavallisesti olevan "valmiita" saamaan rahoitusta, jos ne tarvitsivat kunnostamista ja niitä koskevat asiakirjat vastasivat vaatimuksia. 38. Rahoitettavaksi valituissa hankkeissa ei ole asetettu kustannustehokkuuden osalta harkittuja tavoitteita (kulut säästettyä energian mittayksikköä kohden). Hankkeiden tavoitteena oli säästää energiaa ja lisätä käyttömukavuutta. Niitä ei valittu rahoitettavaksi sillä perusteella, että niillä voitaisiin saada aikaan taloudellista hyötyä säästämällä energiaa ja kompensoimalla aiheutuneet kulut sillä tavoin (ks. tarkastettujen hankkeiden takaisinmaksuajat liitteessä II). 39. Yhdessäkään tarkastuksen kohteena olleessa maassa ei ollut hyväksytty kustannusoptimaalisuutta koskevia energiatehokkuuden vähimmäisvaatimuksia rakennuksia ja niiden osia varten. Yhdessäkään näistä maista ei myöskään kerätty systemaattisesti tietoja olemassa olevien rakennusten energiankulutuksesta. Vaikka kansallisissa rakennusstandardeissa määrätään rakennusten ja rakennusmateriaalien lämpöarvoista, edunsaajat käyttivät joustavia lähestymistapoja, tekniikoita ja materiaaleja saavuttaakseen tietyn energiatehokkuusluokan. 40. Hallintoviranomaiset eivät antaneet ohjeita energiatehokkuustoimen-piteiden toteuttamista varten (esimerkiksi tarjouseritelmien, käytettävien teknisten vaihtoehtojen, kulujen tai tavoiteltavan optimaalisen kustannus-hyötysuhteen osalta). ENERGIAKATSELMUKSET EIVÄT AINA OLE PAKOLLISIA EIVÄTKÄ LAADUKKAITA 41. Vakiomuotoiseen energiakatselmukseen kuuluu rakennuksen energiankulutuksen lähtötilanteen määrittäminen sekä energiansäästöjen ja asianmukaisesti valittujen energiansäästötoimenpiteiden kustannustehokkuuden arvioiminen. Katselmus olisi tehtävä ennen rahoituspäätöstä. Energiatarkastajan olisi ehdotettava ainoastaan sellaisia vaihtoehtoja, jotka vastaavat voimassaolevia teknisiä normeja. Komissio kannustaa energiakatselmuksiin, sillä ne voivat muodostaa tarkoituksenmukaisen välineen energiansäästöjen aikaansaamiseen etenkin rakennusten ja teollisuuden osalta. Monet jäsenvaltiot ovat tästä syystä ottaneet energiakatselmukset käyttöön julkisella sektorilla ja määränneet ne pakollisiksi [27]. 42. Tšekin tasavallassa energiakatselmukset olivat pakollisia julkisissa rakennuksissa, joiden energiankulutus on suurempi kuin 1500 GJ/vuosi. Edunsaajat noudattivat katselmusten suosituksia täysin. Energiatarkastaja suositteli tavallisesti hyvin kallista investointivaihtoehtoa, joka mahdollisti suuremmat energiansäästöt kuin halvemmat vaihtoehdot. Kustannustehokasta vaihtoehtoa ei ehdotettu. 43. Italiassa energiakatselmuksia ei tehty ennen hankkeita. Hankkeen edunsaajaa ei pyydetty seuraamaan energiankulutusta ennen hanketta ja sen jälkeen. 44. Liettuassa energiakatselmukset eivät olleet riittävän yksityiskohtaisia rakennusten kunnostusta edeltävien mittaustietojen osalta. Siksi ei ollut mahdollista varmistaa hankkeiden tosiasiallisia hyötyjä [28]. Samankaltaisia ongelmia havaittiin asuintalojen kunnostamisohjelman täytäntöönpanoa koskevassa seurantaraportissa [29]. Myöskään energiatehokkuuden lähtötilanteen arviointia ennen hankkeen täytäntöönpanoa ei vaadittu. Tarkastetuista kahdeksasta hankkeesta vain kahdessa oli tehty energiakatselmus ennen hankkeen aloittamista ja lopuissa kuudessa hankkeessa energiakatselmus tehtiin kunnostustöiden jo alettua. HANKKEISSA SAATIIN AIKAAN FYYSISIÄ TUOTOKSIA, MUTTA KULUT OLIVAT KORKEAT SUHTEUTETTUNA MAHDOLLISEEN ENERGIANSÄÄSTÖÖN 45. Kaikissa tarkastetuissa hankkeissa fyysiset tuotokset (esimerkiksi ikkunoiden ja ovien uusiminen, seinien ja kattojen eristäminen) vastasivat standardia, ja tuotosten määrä oli suunnitelmien mukainen. Kaikissa tarkastetuissa hankkeissa saatiin aikaan hyötyjä: esimerkiksi rakennusten kunto parani ja asuinmukavuus lisääntyi (melu, veto tai kosteusvauriot vähenivät jne.) tai turvallisuusmääräyksiä noudatettiin entistä paremmin (koskee esimerkiksi ulko-ovia). 46. Tarkastetuista 24 hankkeesta 18:ssa hallintoviranomaiset eivät kyenneet ilmoittamaan, miltä osin hankkeilla oli saavutettu asetetut energiansäästötavoitteet, koska säästöjä ei ollut mitattu luotettavasti. Italiassa ja Liettuassa tarkastetuissa toimenpideohjelmissa hallintoviranomainen tai edunsaaja oli ainoastaan arvioinut saavutetun energiansäästön. Vain Tšekin tasavallassa mittauksista huolehtivat hyväksytyt energiatarkastajat. Tšekin tasavallassa ja Liettuassa hankkeiden lopulliset tulokset on tarkoitus arvioida kolme vuotta hankkeen päättymisen jälkeen. Seurantajärjestelmä ei kuitenkaan ollut toimintavalmis vielä tarkastusajankohtana. 47. Energiatarkastajien alustavien raporttien mukaan Tšekin tasavallassa kaikki tarkastetut hankkeet – yhtä lukuun ottamatta – saavuttivat niille asetetut energiankulutuksen vähennystavoitteet [30], ja todellinen energiansäästö saattoi jopa olla suunniteltua suurempi. Kaikki tarkastetut hankkeet edellyttivät kuitenkin kalliita investointeja, ja niiden takaisinmaksuajat ovat pidemmät kuin yksittäisten osien tai rakennusten elinkaari. Tarkastettujen hankkeiden takaisinmaksuaika vaihteli 27:stä 148 vuoteen ja oli keskimäärin 52 vuotta. 48. Basilicatan alueella (Italiassa) tarkastettujen hankkeiden tuottamia hyötyjä ei ollut mahdollista arvioida luotettavalla tavalla. Energiakatselmuksia ei tehty eikä energiankulutustietoja kerätty ennen hankkeita ja niiden jälkeen. Yhden gigajoulen suuruisen säästön oli kuudessa tarkastetussa hankkeessa suunniteltu maksavan keskimäärin 252 euroa. Kuudesta hankkeesta viidessä edunsaajat esittivät tarkastajille joitakin energiankulutusta koskevia tietoja, joiden mukaan näyttää siltä, että hankkeiden keskimääräinen takaisinmaksuaika saattaisi olla noin 50 vuotta. 49. Alueiden välisessä energian toimenpideohjelmassa (Italia) vain yksi hanke oli saatu valmiiksi vuoden 2011 loppuun mennessä [31]. Hankehakemuksessa hyödyt oli arvioitu miljoonaksi euroksi vuodessa, mikä olisi merkinnyt kymmenen vuoden yksinkertaista takaisinmaksuaikaa. Hankkeella saadaan kuitenkin sen valmistuttua aikaan arviolta vain 500000 euron suuruinen vuosittainen energiansäästö (edunsaajan hankehakemuksessa esittämissä laskelmissa oli virhe), mikä vastaa 19 vuoden yksinkertaista takaisinmaksuaikaa. 50. Liettuassa (yhteenkuuluvuuden edistämisen toimenpideohjelma) tarkastettujen hankkeiden tosiasialliset investointikustannukset vaihtelivat 56:stä 488 euroon lämmitettyä neliömetriä kohden, mikä on paljon enemmän kuin vuosien 2006–2010 kansallisessa energiatehokkuussuunnitelmassa ennakoidut 31,85 euroa/m2. Kahdeksasta tarkastetusta hankkeesta viidessä väitettiin saavutetun suunniteltu energiansäästötavoite, mutta säästöä ei ollut mitattu luotettavasti [32]. Kolmessa tapauksessa tuloksia ei ollut vielä mitattu [33]. Tarkastettujen hankkeiden suunniteltu yksinkertainen takaisinmaksuaika vaihteli kahdeksasta vuodesta 156 vuoteen, ja keskimääräinen takaisinmaksuaika oli 58 vuotta (kaikkien tarkastettujen hankkeiden tulokset, ks. liite II). PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 51. Ohjelmasuunnittelulla ja rahoituksella ei luotu asianmukaisia olosuhteita, jotka olisivat mahdollistaneet kustannustehokkaat koheesiopolitiikan alan rahastojen investoinnit energiatehokkuuteen. a) Tarkastettuja toimenpideohjelmia varten ei tehty tarkoituksenmukaisia tarpeidenarviointeja niin, että olisi voitu yksilöidä aloja, joilla energiansäästöjä voitaisiin saada aikaan, ja vaihtoehtoisia tapoja, joilla säästöihin voitaisiin päästä kustannustehokkaasti. Tarpeidenarviointien avulla toimenpiteiden valinta ja niistä aiheutuvat menot olisi voitu perustella asianmukaisesti. Kansalliset viranomaiset eivät varmistaneet, että toimenpideohjelmat oli sisällytetty kansallisiin energiatehokkuussuunnitelmiin (ks. kohdat 12–17). b) Kustannustehokkuuden käsite – käytetyillä varoilla pyritään saavuttamaan parhaat mahdolliset tulokset – ei ollut määräävä tekijä, kun jäsenvaltiot kohdensivat varoja energiatehokkuustoimenpiteisiin ja käytännön hankkeisiin. Käsitettä ei myöskään otettu huomioon osana komission ennen toimenpideohjelmien hyväksymistä suorittamaa arviointia (ks. kohdat 18–22 ja 23–28). c) Energiatehokkuustoimenpiteiden tulosindikaattorit eivät soveltuneet ohjelmien seurantaan. Seurantaa koskevissa komission suuntaviivoissa ei asetettu energiatehokkuuteen liittyviä indikaattoreita. Eri hallintoviranomaisten raportoimat energiatehokkuustoimenpiteiden tulokset eivät sen vuoksi ole vertailukelpoisia EU:n tasolla, eikä niitä voida aggregoida (ks. kohdat 29–35). 52. Tarkastetut energiatehokkuushankkeet julkisissa rakennuksissa eivät olleet kustannustehokkaita. a) Suunniteltu fyysinen tuotos tuotettiin kaikissa tarkastetuissa hankkeissa (ikkunoita ja ovia uusittiin, seiniä ja kattoja eristettiin jne.), mutta kulut olivat suuret suhteutettuna mahdollisiin energiansäästöihin. Energiatehokkuutta tärkeämpi näkökohta oli tarve kunnostaa julkisia rakennuksia. Tarkastetuilla hankkeilla pyrittiin säästämään energiaa ja parantamaan käyttömukavuutta, mutta niiden avulla ei saavutettu hyvää energiansäästön ja investointimenojen suhdelukua. Suunnitelmien mukaan investointien keskimääräinen takaisinmaksuaika oli noin 50 vuotta, mikä on aivan liian pitkä aika, kun otetaan huomioon kunnostettujen osien ja jopa itse rakennusten elinkaari (ks. kohdat 18–22, 23–28, 36–40 ja 45–50). b) Energiakatselmukset eivät olleet pakollisia (Italia, Liettua), tai jos energiakatselmuksia edellytettiin (Tšekin tasavalta), niissä suositellut investointivaihtoehdot olivat aivan liian kalliita. Tarkastetuista 24 hankkeesta 18:ssa ei voitu varmistua siitä, oliko tosiasiallisia energiansäästöjä saatu aikaan, sillä luotettavia mittauksia ei ollut tehty (ks. kohdat 41–44). SUOSITUKSET Komission olisi tehtävä tarvittavat aloitteet ja esitettävä lisää asetusehdotuksia niin, että energiatehokkuustoimenpiteisiin tarkoitetulle koheesiopoliittiselle rahoitukselle asetetaan seuraavaksi ohjelmakaudeksi tietyt ehdot. 1) Tarkoituksenmukaisen tarpeidenarvioinnin laatiminen ohjelma-tasolla. Tarpeidenarvioinneissa olisi käsiteltävä energiankulutusta loppukäytön näkökulmasta ja kaikkien alojen osalta, yksilöitävä talouden energiansäästömahdollisuudet sekä määritettävä tavoitteet ja tarkoituksenmukaiset menetelmät suunnitelman onnistumisen arvioimista ajatellen. Tarpeidenarvioinnissa olisi yksilöitävä kustannustehokkaita vaihtoehtoja eri aloille. 2) Säännöllinen seuranta ja vertailukelpoisten tulosindikaattoreiden käyttö. Jokaiseen energiatehokkuushankkeisiin liittyvään toimenpideohjelmaan olisi kohdistettava säännöllistä seurantaa, joka liittyy säästetyn energiayksikön hinnan muutoksiin sekä suunniteltuun ja saavutettuun takaisinmaksuaikaan. Kerättyjen tietojen laadun olisi lisäksi oltava hyväksyttävä, eli tietojen täytyy olla relevantteja, vertailukelpoisia ja luotettavia. Kansallisten viranomaisten olisi kerättävä koheesiopolitiikan alojen rahastoista tuetuilla toimenpideohjelmilla aikaansaatua energiansäästöä koskevat tiedot, jotka komissio aggregoisi. Lisäksi olisi selvitettävä koheesiopolitiikan alan rahastojen osuus EU:n primäärienergian kulutusta koskevan 20 prosentin säästötavoitteen saavuttamisessa vuoteen 2020 mennessä. 3) Avoimet valintakriteerit ja vakioitujen investointikustannusten soveltaminen säästettävää energian mittayksikköä kohden (yhdenmukaista mittayksikköä ja metodologiaa käyttäen). Komission olisi määritettävä yksinkertaiselle takaisinmaksuajalle hyväksyttävä enimmäispituus energiatehokkuusinvestointeihin sovellettavan tavanomaisen poistojakson perusteella. Tämän tueksi jäsenvaltioissa voitaisiin ottaa käyttöön vertailurakennusten kustannusoptimaaliset tasot rakennusten energiatehokkuudesta annetun direktiivin 2010/31/EU mukaisesti. Energiakatselmuksia olisi pidettävä energiatehokkuushankkeiden ensisijaisena valintaperusteena silloin, jos kansallisella tasolla ei vielä ole määrätty vertailurakennusten kustannusoptimaalisista tasoista. Tilintarkastustuomioistuimen II jaosto on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Harald NOACKIN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 14. marraskuuta 2012 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] KOM(2006) 545 lopullinen, 19. lokakuuta 2006 – Energiatehokkuuden toimintasuunnitelma: Mahdollisuuksien toteuttaminen. [2] Sama kuin edellä. [3] Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan päätelmät, 8. ja 9. maaliskuuta 2007, asiakirja 7224/1/07 REV 1. Tavoite merkitsee 368 miljoonan öljyekvivalenttitonnin (Mtoe) suuruista primaarienergian säästöä (kokonaiskulutus, josta on vähennetty muu kuin energiakäyttö) vuoteen 2020 mennessä verrattuna vuoden 2020 ennustettuun kulutukseen, joka on 1842 Mtoe:a; tämä merkitsisi 1474 Mtoe:n kulutustasoa. Eurooppa-neuvosto vahvisti tavoitteen uudelleen kesäkuussa 2010 (EUCO 13/10, 17. kesäkuuta 2010), ja tavoite on sisällytetty uuteen energiatehokkuusdirektiiviin. [4] SEC(2011) 277 lopullinen, 8. maaliskuuta 2011. [5] Lähes 40 prosenttia energiankulutuksesta koskee asuinrakennuksia sekä liike- ja julkisia rakennuksia, joiden energiansäästömahdollisuudet ovatkin suurimmat. Julkisessa omistuksessa tai käytössä olevat rakennukset muodostavat noin 12 prosenttia EU:n rakennuskannan pinta-alasta, ja energiatehokkuussuunnitelmassa painotetaan julkisen sektorin energiatehokkuustoimenpiteitä (lähde: KOM(2006) 545 lopullinen). On syytä panna merkille, että toisin kuin esimerkiksi liikenteen alalla, vähähiiliseen yhteiskuntaan rakennusten osalta tarvittavat tekniset ratkaisut ovat jo käytettävissä. [6] KOM(2010) 639 lopullinen, 10. marraskuuta 2010 – Energia 2020 – Strategia kilpailukykyisen, kestävän ja varman energiansaannin turvaamiseksi. [7] Seitsemäs tutkimuksen puiteohjelma, Älykäs energiahuolto Euroopassa ja Energiatehokkuuden rahoitusväline. [8] Euroopan komission asiakirja (2009) Ex-post Evaluation of Cohesion Policy Programmes 2000-2006 Co-financed by the ERDF (Objectives 1 and 2) – Work Package 5B: Environment and Climate Change, s. 43. [9] Komission ehdotuksen mukaan kehittyneemmillä ja siirtymäalueilla vähintään 80 prosenttia EAKR:n resursseista on kohdennettava energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin, tutkimukseen ja innovointiin sekä pk-yritysten kilpailukykyyn. Tästä määrästä vähintään 20 prosenttia on osoitettava energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin. Vähemmän kehittyneillä alueilla vähintään 50 prosenttia EAKR:n resursseista on kohdennettava näille kolmelle alalle, ja ainakin kuusi prosenttia tästä määrästä on käytettävä energiatehokkuuteen ja uusiutuviin energialähteisiin. Lähde: KOM(2011) 614 lopullinen, 6.10.2011. [10] Neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006 annettu 11 päivänä heinäkuuta 2006, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta (EUVL L 210, 31.7.2010, s. 25). [11] Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 17 artiklan 1 kohta (EUVL C 326, 26.10.2012, s. 13) ja Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 317 artikla (EUVL C 326, 26.10.2012, s. 47). [12] EU:n lainsäädännöstä laadittu tiivistelmä, joka koskee koheesiopolitiikan alan rahastoista myönnettyyn tukeen sovellettavia hallinto- ja valvontajärjestelmiä. Tiivistelmään voi perehtyä osoitteessa: http://europa.eu/legislation_summaries/regional_policy/management/g24241_en.htm. [13] Asetus (EY) N:o 1083/2006. [14] Ympäristön toimenpideohjelma (Tšekin tasavalta), alueiden välinen energian toimenpideohjelma (Italia) ja koheesion edistämisen toimenpideohjelma (Liettua). [15] Basilicatan aluetta koskeva toimenpideohjelma (Italia). [16] OECD/IEA (2008) Energy Efficiency Policy Recommendations, Pariisi. [17] SEC(2009) 889 lopullinen, 23. kesäkuuta 2009 – Synthesis of the complete assessment of all 27 National Energy Efficiency Action Plans as required by Directive 2006/32/EC on energy end-use efficiency and energy services, s. 47. [18] Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002, annettu 25 päivänä kesäkuuta 2002, Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta (EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1), 27 artiklan 1 ja 2 kohta [19] SEC(2011) 277 lopullinen. [20] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/32/EY, annettu 5 päivänä huhtikuuta 2006, energian loppukäytön tehokkuudesta ja energiapalveluista sekä neuvoston direktiivin 93/76/ETY kumoamisesta (EUVL L 114, 27.4.2006, s. 64), 5 artikla. [21] Flanderin energiatehokkuussuunnitelma Flemish Energy Efficiency Action Plan (2007) ja uudistettu energiansäästöä koskeva toimintasuunnitelma Action Plan for Renewed Energy-Conservation (2005), Tanska, (www.ec.europa.eu/energy). [22] Vertailun vuoksi mainittakoon, että energiansäästöä ja uusiutuvien energianlähteiden käyttöä koskevaa Tšekin valtion tukiohjelmaa (nykyisin EFEKT-ohjelma) on toteutettu vuodesta 1991. Investointien yksinkertainen takaisinmaksuaika on vaihdellut viidestä vuodesta (teollisuus) seitsemään vuoteen (palvelusektori) ja aina 21 vuoteen (kotitaloudet). Yhdestä säästetystä gigajoulesta aiheutui keskimäärin 74 euron kulut vuosina 2005–2007. [9999] Varojen uudelleenkohdentamisen jälkeen. [23] Asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 27 artiklan 3 kohdassa säädetään, että kaikille talousarvion kattamille toiminnan aloille on vahvistettava erityiset mitattavissa ja toteutettavissa olevat, asiaan kuuluvat ja ajallisesti määrätyt tavoitteet. Näiden tavoitteiden toteuttamista valvotaan tulosindikaattoreiden avulla. [24] Tilintarkastustuomioistuimen lausunto nro 7/2011 (EUVL C 47, 17.2.2012, s. 1). [25] Komission valmisteluasiakirja Commission working document No 2The New Programming Period 2007-2013, Indicative Guidelines on Evaluation Methods: Monitoring and Evaluation Indicators, elokuu 2006. [26] Komission valmisteluasiakirja Commission working document on Outcome indicators and targets, Towards a new system of monitoring and evaluation in EU Cohesion Policy, kesäkuu 2011, ei julkaistu. [27] SEC(2009) 889 lopullinen, s. 36 ja 59. [28] Tätä ei vaadita menetelmissä, jotka koskevat energiakatselmuksia sekä energialähteiden ja kylmän veden käytön tarkastuksia julkisissa rakennuksissa. Talousministeri hyväksyi menetelmät 29 päivänä huhtikuuta 2008 antamallaan määräyksellä N:o 4-184. [29] Asumisesta ja kaupunkikehityksestä vastaavan viraston HUDAn tilaama asiakirja moniasuntoisten talojen kunnostamisohjelman seurannasta: Monitoring of the Programme for Refurbishment of Multi-apartment Residential Buildings. Julkinen laitos Kompetencijų centras, 2009. [30] Hanke: Kladno. [31] Hanke: Napoli. [32] Hankkeet: Palanga, Gargzdai, Garliava, Alytus ja Vilniuksen yliopistollinen sairaala. [33] Hankkeet: Klaipeda, Kaunasin syöpäsairaala ja Vilnassa Mykolas Marcinkevicius. -------------------------------------------------- LIITE I ENERGIATEHOKKUUTEEN KOHDENNETUT KOHEESIOPOLIITTISET VARAT VUOSINA 2000–2013 JA VALITUT HANKKEET VUOSINA 2007–2011 Huom.:Jos valittujen hankkeiden osuus on yli sata prosenttia, varoja on kohdennettu uudelleen muista painopisteistä tai toimenpiteistä joko samasta tai toisesta toimenpideohjelmasta. Lähde: Aluepolitiikan pääosaston tietokanta (SF 2000–2006 ja SFC2007) ja valittuja hankkeita koskeva vuotuinen täytäntöönpanokertomus vuodelta 2011. Jäsenvaltio | Kohdennettu määrä 2000–2006 (euroa) | Kohdennettu määrä 2007–2013 (euroa) | Jäsenvaltiossa kohdennettu kokonaismäärä 2000–2013 (euroa) | Jäsenvaltiossa kohdennettu kokonaismäärä / kohdennettu kokonaismäärä (%) | Valitut hankkeet 2007–2011 (euroa) | Valitut hankkeet 2007–2011 (%) | Tšekin tasavalta [1] | 9225386 | 942214473 | 951439859 | 17,7 | 342658632 | 36,4 | Italia | 35298133 | 838592232 | 873890365 | 16,2 | 417305116 | 49,8 | Puola [1] | 11410880 | 499012133 | 510423013 | 9,5 | 389379855 | 78,0 | Liettua [1] | 31815678 | 370508149 | 402323827 | 7,5 | 439300937 | 118,6 | Saksa | 11969823 | 373182646 | 385152469 | 7,1 | 307047003 | 82,3 | Unkari [1] | 7181475 | 328531227 | 335712702 | 6,2 | 163856263 | 49,9 | Ranska | 25596690 | 291167688 | 316764378 | 5,9 | 177008914 | 60,8 | Bulgaria [2] | 0 | 258104621 | 258104621 | 4,8 | 74144427 | 28,7 | Romania [2] | 0 | 253241727 | 253241727 | 4,7 | 60131969 | 23,7 | Yhdistynyt kuningaskunta | 23362973 | 150657204 | 173420177 | 3,2 | 167360699 | 111,1 | Espanja | 39941325 | 110048101 | 146803260 | 2,7 | 33326165 | 30,3 | EU:n rajaseutuyhteistyö | 4029659 | 119642025 | 123671684 | 2,3 | 164027992 | 137,1 | Kreikka | 42623511 | 71170000 | 113793511 | 2,1 | 492363482 | 691,8 | Slovenia [1] | 0 | 105700000 | 105700000 | 2,0 | 73707906 | 69,7 | Latvia [1] | 21048774 | 60220000 | 81268774 | 1,5 | 106078878 | 176,2 | Slovakia [1] | 1334466 | 78584184 | 79918650 | 1,5 | 64760737 | 82,4 | Portugali | 0 | 74200883 | 74200883 | 1,4 | 49599067 | 66,8 | Irlanti | 22864270 | 19000000 | 41864270 | 0,8 | 22346186 | 117,6 | Alankomaat | 793076 | 34250000 | 35043076 | 0,7 | 19917049 | 58,2 | Viro [1] | 2568584 | 28760241 | 31328825 | 0,6 | 27844967 | 96,8 | Suomi | 190740 | 24243917 | 24434657 | 0,5 | 6926847 | 28,6 | Belgia | 5271426 | 18976147 | 24247573 | 0,5 | 9375338 | 51,0 | Malta [1] | 0 | 12550000 | 12550000 | 0,2 | 3096758 | 24,7 | Ruotsi | 0 | 9173788 | 9173788 | 0,2 | 1057737 | 11,5 | Itävalta | 2864306 | 6156013 | 9020319 | 0,1 | 17383781 | 282,4 | EU:n alueiden välinen yhteistyö | 6891928 | 0 | 6891928 | 0,1 | 0 | 0 | Luxemburg | 0 | 504873 | 504873 | 0,01 | 1744838 | 345,6 | Kypros [1] | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Tanska | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Yhteensä | 306283104 | 5078392272 | 5384675376 | 100 % | 3632051543 | 71,5 | [1] Varojen kohdentaminen vuodelta 2004. [2] Varojen kohdentaminen vuodelta 2007. -------------------------------------------------- LIITE II HANKKEIDEN TAKAISINMAKSUAIKA JA SAAVUTETTU ENERGIANSÄÄSTÖ TŠEKIN TASAVALLASSA, ITALIASSA JA LIETTUASSA Lähde: Energiakatselmukset ja hankkeiden tosiasialliset tuotokset, tarkastajien laskelmat energiakatselmusten tietojen perusteella, arviointijakso 25–50 vuotta. Hanke | Tarkoitus | Energiansäästötavoitteen tilanne ensimmäisen vuoden jälkeen | Suunniteltu takaisinmaksuaika (vuotta) | Tosiasiallinen/ arvioitu takaisinmaksuaika (vuotta) | Uherské Hradiště | Kulttuurikeskuksen ja koulun seinien ja katon eristäminen sekä ikkunoiden uusiminen | Saavutettu | 42 | 35 | Karviná | Koulun seinien ja katon eristäminen sekä ikkunoiden uusiminen | Saavutettu | 93 | 78 | Frýdek-Místek | Koulun seinien ja katon eristäminen sekä ikkunoiden uusiminen | Saavutettu | 40 | 30 | Sokolov | Kahden koulun, yhden päiväkodin ja vapaa-ajan keskuksen seinien ja katon eristäminen sekä ikkunoiden uusiminen | Saavutettu | 86 | 81 | Sokolov II | Kolmen koulun seinien ja katon eristäminen sekä ikkunoiden uusiminen | Saavutettu | 30 | 26 | Volyně | Monitahoinen hanke, johon kuuluu ammatillisen oppilaitoksen ja asuntoloiden seinien ja katon eristäminen, ikkunoiden uusiminen sekä lämpökeskuksen uusiminen | Saavutettu | 148 (46) [1] | 146 (26) [1] | Kladno | Kahdeksan päiväkodin seinien ja katon eristäminen sekä ikkunoiden uusiminen | Ei saavutettu | 27 | 32 | Plzeň | Kahden koulun seinien ja katon eristäminen sekä ikkunoiden uusiminen | Saavutettu | 55 | 48 | Melfi | Koulun ikkunoiden uusiminen | e.t. | 20 | e.t. | Matera | Materan maakuntahallinnon päärakennuksen ikkunoiden uusiminen | Ei mitattu luotettavasti | 42 | 104 | Grassano | Koulun ikkunoiden uusiminen | Ei mitattu luotettavasti | 28 | 56 | Sant’Arcangelo | Sant’Arcangelo kunnantalon ikkunoiden uusiminen | Ei mitattu luotettavasti | 37 | 17 | ENEA-Rotondella | ENEA Trisaia -tutkimuskeskuksen ruokalan ikkunoiden uusiminen | Ei mitattu luotettavasti | 21 | 10 | Policoro | Policoron koulun ikkunoiden uusiminen | Ei mitattu luotettavasti | 33 | 53 | Napoli | Energian tuottajiin ja myyjiin liittyviä toimenpiteitä, joilla tehostetaan tuotantoa ja jakelua: esimerkiksi lämpökeskuksen nykyaikaistaminen sekä teknisten laitteiden, putkien ja lähinnä sairaalan päärakennuksessa käytettävän kuuman ja kylmän veden jakelujärjestelmän sekä ilmanvaihtojärjestelmän uudistaminen | Ei mitattu luotettavasti | 10 | 19 | Palanga | Palanga Vladas Jurgutisin koulun kunnostaminen | Ei mitattu luotettavasti | 40 | 21 | Gargždai | Viliaus Gaigalaitisin vanhainkodin kunnostaminen | Ei mitattu luotettavasti | 49 | 36 | Klaipėda | Klaipėdan matkailualan koulun kunnostaminen | e.t. | 156 | e.t. | Garliava | Garliavassa sijaitsevan Kaunasin lääninsairaalan energiatehokkuuden parantaminen | Ei mitattu luotettavasti | 57 | 31 | Kaunas | Kaunasin lääketieteellisen yliopiston syöpäkeskuksen kunnostaminen | e.t. | 8 | e.t. | Vilna | Mykolas Marcinkevičius -sairaalan ja teknisten järjestelmien osittainen kunnostaminen niiden energiaominaisuuksien parantamiseksi | Ei mitattu luotettavasti | 63 | 21 | Alytus | Alytusin ammatillisen koulutuksen keskuksen energiatehokkuuden parantaminen | Ei mitattu luotettavasti | 26 | 23 | Vilna | Vilnan yliopistollisen sairaalan (Santariškių) leikkausosaston katon eristäminen sekä lämmitys- ja ilmanvaihtojärjestelmän kunnostaminen | e.t. | 66 | e.t. | Keskimäärin | | | 51 | | [1] Energiatarkastaja käytti arviointiin kunnostetussa lämpökeskuksessa alunperin poltetun ruskohiilen hintaa (85,45 CZK/GJ); vertailukohtana tarkastaja käytti koulun kaikista energiapanoksista maksamaa keskimääräistä hintaa 279 CZK/GJ. --------------------------------------------------