Oikeus tietojen oikaisemiseen oikeuttaa henkilön pyytämään henkilötietojensa korjaamista tai oikaisemista, jos tiedot ovat joko virheellisiä tai niitä on käsitelty epäasianmukaisesti. Tähän oikeuteen voi sisältyä tietojen täydentäminen, poistaminen, suojaaminen tai muut toimenpiteet tai menetelmät, joilla puututaan tietojen virheellisyyteen tai epäasianmukaiseen käsittelyyn.

Jos vastaanottavan maan toimivaltainen viranomainen toteaa henkilön pyynnön, henkilötiedot toimittaneen tahon ilmoituksen tai oman tutkimuksensa perusteella, että tiedot ovat virheellisiä tai niitä on käsitelty epäasianmukaisesti, sen on toteutettava toimenpiteitä tietojen täydentämiseksi, poistamiseksi tai suojaamiseksi taikka muita korjaamis- tai oikaisutoimenpiteitä.

Jokaisella on oikeus valtuuttaa valvontaviranomainen (kun on kyse rekisteröidystä EU:ssa, kansallinen tietosuojaviranomainen) esittämään puolestaan tietoihin pääsyä tai niiden oikaisua koskevan pyynnön, jos kansallinen lainsäädäntö tämän sallii. Tämä mahdollisuus käyttää oikeuksia välillisesti sellaisen viranomainen ja oikeusjärjestelmän kautta, jonka rekisteröity tuntee, todennäköisesti auttaa rekisteröityjä konkreettisesti oikeuksiensa käytössä.

Jos tietoihin pääsy tai tietojen oikaisu kielletään tai sitä rajoitetaan, pyynnön vastaanottaneen viranomaisen on annettava henkilölle (tai tämän asianmukaisesti valtuuttamalle edustajalle) vastaus, jossa esitetään perustelut tietoihin pääsyn tai niiden oikaisun kieltämiselle tai rajoittamiselle. Velvollisuudella antaa perusteltu vastaus pyritään mahdollistamaan se, että rekisteröity voi käyttää oikeuttaan hallinnolliseen ja oikeudelliseen muutoksenhakuun, ja helpottaa kyseisen oikeuden käyttöä, jos kyseessä oleva lainvalvontaviranomainen kieltää pääsyn tai oikaisun tai rajoittaa sitä.

ii) Hallinnollinen muutoksenhaku (18 artikla)

Jos henkilö ei hyväksy henkilötietoihin pääsyä tai niiden oikaisua koskevaan pyyntöön annettua ratkaisua, hänellä on oikeus hallinnolliseen muutoksenhakuun. Jotta helpotetaan rekisteröidyn oikeuksien tehokasta käyttöä, kyseisellä rekisteröidyllä on (kun on kyse tietoihin pääsystä ja niiden oikaisusta) oikeus valtuuttaa valvontaviranomainen (EU:ssa rekisteröity valtuuttaa kansallisen tietosuojaviranomaisen) tai muu edustaja, jos sovellettava kansallinen lainsäädäntö tämän sallii.

Viranomainen, johon vedotaan, antaa rekisteröidylle kirjallisen vastauksen, jossa ilmoitetaan soveltuvin osin toteutetuista korjaavista toimista.

ii) Oikeudellinen muutoksenhaku (19 artikla)

Kummankin sopimuspuolen kansalaisilla on oltava mahdollisuus oikeudelliseen muutoksenhakuun, jos toisen sopimuspuolen viranomaiset i) kieltävät pääsyn, ii) kieltävät oikaisun tai iii) luovuttavat tietoja lainvastaisesti.

Yhdysvaltojen osalta tämä periaate on kirjattu Judicial Redress Act -säädökseen (oikeussuojakeinoja koskeva laki), jonka presidentti Barack Obama allekirjoitti 24. helmikuuta 2016. Tällä lailla laajennetaan nämä kolme, vuonna 1974 annetun Privacy Act säädöksen (yksityisyyden suojaa koskeva Yhdysvaltojen laki) mukaista oikeudellisen muutoksenhaun perustetta kattamaan myös ”soveltamisalaan kuuluvien maiden” kansalaiset. Niitä on aikaisemmin sovellettu vain Yhdysvaltojen kansalaisiin ja maassa vakituisesti asuviin. Puitesopimuksen johdanto-osan neljännessä kappaleessa täsmennetään, että tämä soveltamisalan laajennus kattaa myös tiettyjen sopimusten (kuten PNR ja TFTP) piiriin kuuluvan tietojenvaihdon. Judicial Redress Act -säädöksen antaminen ja 19 artikla parantavat siis yhdessä merkittävästi EU:n kansalaisten oikeussuojaa.

Vaikka Judicial Redress Act -säädös sisältää joitakin rajoituksia (sitä sovelletaan vain ”soveltamisalaan kuuluvien maiden” kansalaisiin, joiden tiedot EU:n lainvalvontaviranomaiset ovat siirtäneet, erityisesti – mutta ei ainoastaan – EU:n kansalaisiin), puitesopimuksen 19 artiklalla vastataan EU:n pitkään ajamaan vaatimukseen.

Tämä määräys vastaa komission puheenjohtajan Jean-Claude Junckerin poliittisia suuntaviivoja. Niissä todetaan, että ”Yhdysvaltojen on [...] taattava EU-kansalaisille oikeus vedota tietosuojaoikeuksiinsa maan tuomioistuimissa riippumatta siitä, asuvatko he Yhdysvaltojen alueella. Tämä on ratkaisevan tärkeää EU:n ja Yhdysvaltojen välisen luottamuksen palauttamiseksi”. Tällä määräyksellä vastataan myös Euroopan parlamentin 12. maaliskuuta 2014 antamaan päätöslauselmaan Yhdysvaltojen kansallisen turvallisuusviraston valvontaohjelmasta. Parlamentti pyysi aloittamaan välittömästi uudelleen Yhdysvaltojen kanssa neuvottelut puitesopimuksesta, jossa olisi asettava ”EU:n ja Yhdysvaltain kansalaisten oikeudet samanarvoiseen asemaan [...]” ja määrättävä ”kaikkia EU:n kansalaisia koskevista tehokkaista ja täytäntöönpanokelpoisista [...] oikeudellisista muutoksenhakukeinoista Yhdysvalloissa ilman minkäänlaista syrjintää”.

Puitesopimuksen 19 artiklan 3 kohdassa selvennetään, että edellä mainittujen kolmen oikeudellisen muutoksenhaun perusteen laajentaminen ei rajoita muita oikeussuojakeinoja, jotka ovat muutoin käytettävissä tietojenkäsittelyn osalta (esim. Administrative Procedure Act (hallintolaki), Electronic Communication Privacy Act (sähköisen viestinnän yksityisyyden suojaa koskeva laki) tai Freedom of Information Act (tiedonvapauslaki)). Näitä muita oikeudellisen muutoksenhaun oikeusperustoja voivat hyödyntää kaikki EU:n rekisteröidyt, joita tietojensiirto lainvalvontatarkoituksiin koskee, riippumatta heidän kansallisuudestaan tai asuinpaikastaan.

iv) Puitesopimuksen soveltamiseen ja valvontaan liittyvät näkökohdat

i) Vastuuvelvollisuus (14 artikla)

Käytössä on oltava toimenpiteet, joilla edistetään puitesopimuksen soveltamisalaan kuuluvia henkilötietoja käsittelevien viranomaisten vastuuvelvollisuutta. Erityisesti silloin, kun vastaanottava viranomainen jakaa henkilötiedot edelleen muiden viranomaisten kanssa, näille viranomaisille olisi ilmoitettava tämän sopimuksen mukaisista suojatoimista ja mahdollisista muista (rajoittavista) ehdoista, jotka siirrolle on asetettu 6 artiklan 3 kohdan nojalla (tarkoituksen ja käytön rajoitukset). Vakaviin väärinkäytöksiin on puututtava asianmukaisin ja varoittavin rikosoikeudellisin, siviilioikeudellisin tai hallinnollisin seuraamuksin.

Vastuuvelvollisuutta edistäviin toimenpiteisiin kuuluvat myös tarvittaessa henkilötietojen edelleensiirtojen lopettaminen puitesopimuksen soveltamisalan ulkopuolisille sopimuspuolten yhteisöille, jos ne eivät varmista henkilötietojen tehokasta suojaamista sopimuksen (ja erityisesti käyttötarkoituksen rajaamista ja tietojen siirtämistä edelleen koskevien määräysten) tavoitteiden mukaisesti. Tämä määräys koskee tilannetta, jossa EU:n viranomainen lähettää henkilötiedot Yhdysvaltojen liittovaltion viranomaiselle (eli tämän sopimuksen soveltamisalaan kuuluvalle viranomaiselle), ja ne siirretään sitten edelleen osavaltiotason lainvalvontaviranomaisille. Yhdysvalloilla on perustuslakinsa sääntöjen mukaisesti rajallinen toimivalta asettaa osavaltioilleen kansainvälisen tason sitoumuksia. Jotta voidaan kuitenkin varmistaa Yhdysvaltojen liittovaltion viranomaisille siirrettyjen ja sen jälkeen osavaltiotason lainvalvontaviranomaisten kanssa jaettujen tietojen suojan jatkuvuus, i) tämän artiklan soveltamisala kattaa sopimuspuolten ”muut viranomaiset” (ts. tämän sopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävät viranomaiset, kuten Yhdysvaltojen osavaltioiden viranomaiset); ii) siinä määrätään, että puitesopimuksen mukaisista suojatoimista on ilmoitettava niille, ja iii) sen mukaan siirrot näille viranomaisille on tarvittaessa keskeytettävä, jos ne eivät tehokkaasti suojaa henkilötietoja puitesopimuksen ja erityisesti käyttötarkoituksen rajaamista ja tietojen siirtämistä edelleen koskevien artiklojen tavoitteiden mukaisesti.

Tämän artiklan tavoitteena on varmistaa, että toimivaltaisten lainvalvontaviranomaisten katsotaan olevan vastuussa puitesopimuksen noudattamisesta. Tämän vuoksi artikla on tärkeä osa sopimuksen mukaista tehokasta täytäntöönpano- ja valvontajärjestelmää. Se helpottaa myös kanteiden nostamista väärinkäytöstapauksissa (ja sen seurauksena edistää julkisten viranomaisten vastuuvelvollisuutta).

EU:n viranomaiset voivat lisäksi ottaa Yhdysvaltojen viranomaisten kanssa esille huolenaiheita ja saada asiaankuuluvaa tietoa siitä, miten ne täyttävät 14 artiklan mukaiset velvoitteensa (myös tältä osin toteutetut toimenpiteet). Myös yhteisen uudelleentarkastelun yhteydessä (ks. jäljempänä 23 artikla) kiinnitetään erityistä huomiota tämän artiklan tehokkaaseen täytäntöönpanoon.

ii) Tehokas valvonta (21 artikla)