EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 23.3.2020 COM(2020) 107 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Euroopan yhteisössä liikennöivien hyötyajoneuvojen teknisistä tienvarsitarkastuksista 6 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/30/EY soveltamisesta jäsenvaltioissa



Raportointikausi 2017-2018



Sisällys 1.JOHDANTO 2.DIREKTIIVI 2000/30/EY 3.JÄSENVALTIOIDEN TOIMITTAMAT TIEDOT 4.TARKASTUKSEN SISÄLTÖ 5.TILASTOTIEDOT 5.1 Tarkastusmäärät 5.2 Tarkastettujen ajoneuvojen alkuperä 5.3Käyttökieltojen määrät 5.4Käyttökieltoon asetettujen ajoneuvojen alkuperä 5.5Käyttökieltoon asetetut ajoneuvot ajoneuvoluokan ja rekisteröintijäsenvaltion mukaan 5.6Jäsenvaltioiden ilmoittamien puutteiden tyypit 6.SEURAAMUSLAJIT 7.TIIVISTELMÄ JA PÄÄTELMÄT 7.1 Tarkastukset 7.2 Käyttökiellot 7.3 Puutteet

1.JOHDANTO Euroopan unionin lainsäädäntöön sisältyy toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on varmistaa, että Euroopan teillä liikennöivät hyötyajoneuvot ovat liikenneturvallisuuden, ympäristönsuojelun tason ja tasavertaisten kilpailuedellytysten turvaamisen kannalta riittävässä teknisessä kunnossa. Näitä ovat ·ammattiin pääsyä koskevat säännöt, joissa edellytetään liikenteenharjoittajilta riittäviä taloudellisia valmiuksia ajoneuvojen kunnossa pitämiseksi (asetus (EY) N:o 1072/2009) ·jäsenvaltioiden alueella rekisteröityjen ajoneuvojen määräaikaiset katsastukset vähintään EU:n tasolla säädetyin määrävälein (direktiivi 2009/40/EY) ·tämän kertomuksen aiheena olevat tekniset tienvarsitarkastukset, joilla varmistetaan, että hyötyajoneuvoja käytetään ainoastaan, jos ne pidetään teknisten vaatimusten mukaisessa kunnossa (direktiivi 2000/30/EY). Jäsenvaltioissa liikennöiville hyötyajoneuvoille tehdään direktiivin 2000/30/EY nojalla liikennekelpoisuutta koskevia teknisiä tienvarsitarkastuksia, joiden tavoitteena on parantaa liikenneturvallisuutta ja ympäristönsuojelua. Direktiivin 6 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kahden vuoden välein tiedot, jotka on kerätty kahden edeltävän vuoden ajalta ja joiden aiheena ovat ·tarkastettujen hyötyajoneuvojen lukumäärä ryhmiteltynä seitsemään ajoneuvoluokkaan ja rekisteröintimaan mukaisesti ·direktiivin mukaisesti tarkastetut kohdat ja ·todetut puutteet. Kun nämä tiedot on kerätty, komissio esittää direktiivin 2000/30/EY mukaisesti neuvostolle jäsenvaltioilta saatuihin tietoihin perustuvan kertomuksen direktiivin soveltamisesta sekä yhteenvedon saaduista tuloksista. Tästä on kyse tässä kertomuksessa. Direktiivissä 2000/30/EY säädetään myös, että komissio toimittaa jäsenvaltioilta direktiivin 6 artiklan mukaisesti saadut tiedot Euroopan parlamentille. Direktiivissä 2000/30/EY luetellaan yhdeksän tekniseen tienvarsitarkastukseen sisältyvää tarkastuskohdetta. Niitä käsitellään tarkemmin jäljempänä 4 jaksossa. Jos tarkastuksessa ilmenee, että hyötyajoneuvo aiheuttaa merkittävän vaaran ajoneuvossa oleville henkilöille tai muille tienkäyttäjille, kyseisen ajoneuvon käyttö voidaan kieltää, kunnes havaitut vaaraa aiheuttavat puutteet on korjattu. Kun ajoneuvo on tarkastettu, mahdollisesti todetut puutteet on kirjattava tarkastusraporttiin, joka luovutetaan ajoneuvon kuljettajalle. Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkistivat vuonna 2014 hyötyajoneuvojen teknisiä tienvarsitarkastuksia koskevat säännöt ja menettelyt. Direktiivi 2014/47/EU , jäljempänä ’direktiivi 2014/47/EU’, annettiin 3. huhtikuuta 2014, ja sitä on sovellettu 20. toukokuuta 2018 alkaen. Direktiivillä 2014/47/EU otettiin muun muassa käyttöön kahdentyyppisiä tarkastuksia eli alustava tarkastus ja yksityiskohtaisempi tarkastus sekä vaatimus, jonka mukaan EU:ssa on tehtävä kalenterivuosittain alustavia teknisiä tienvarsitarkastuksia yhteensä vähintään viidelle prosentille jäsenvaltioissa rekisteröityjen ajoneuvojen kokonaismäärästä. Jotta tämä tavoite saavutetaan, kunkin jäsenvaltion on pyrittävä tekemään tienvarsitarkastuksia riittävä määrä suhteessa asianomaisen jäsenvaltion alueella rekisteröityjen tällaisten ajoneuvojen kokonaismäärään. Tätä tavoitetta tarkastellaan ensimmäisen kerran vuosia 2019–2020 koskevan raportointivelvollisuuden yhteydessä, joka on täytettävä 31. maaliskuuta 2021 mennessä. 2.DIREKTIIVI 2000/30/EY Moottoriajoneuvojen ja niiden perävaunujen katsastuksesta annetun direktiivin 2009/40/EY mukaan hyötyajoneuvot on katsastettava vuosittain. Vuotuisen katsastuksen ei kuitenkaan katsota riittävän takaamaan, että ajoneuvot pysyvät liikennekelpoisina peräkkäisten katsastusten välillä, joten liikenneturvallisuuden vuoksi on tehtävä valvontatoimenpiteenä myös teknisiä tienvarsitarkastuksia. Tekninen tienvarsitarkastus tarkoittaa ennalta varoittamatta tehtävää jäsenvaltion alueella liikennöivän hyötyajoneuvon tarkastusta. Tarkastuksen tekee joko viranomainen tai viranomaisen valvonnan alaisena toimiva muu elin useimmiten yleisten teiden varsilla. Tekniset tienvarsitarkastukset on toteutettava ilman kuljettajan kansallisuuteen tai hyötyajoneuvon rekisteröinti- tai käyttöönottomaahan perustuvaa syrjintää. Tarkastuksissa on myös minimoitava kuljettajille ja yrityksille aiheutuvat kustannukset ja viivästykset. Teknisiä tienvarsitarkastuksia olisi kohdennettava valikoidusti siten, että pyritään löytämään erityisesti sellaiset hyötyajoneuvot, jotka todennäköisimmin on pidetty huonossa kunnossa. Tienvarsitarkastukset toteutetaan tavallisesti asteittain. Ensin tehdään silmämääräinen arviointi ajoneuvon kunnosta sen ollessa pysähdyksissä ja tarkastetaan viimeisintä tienvarsitarkastusta (soveltuvin osin) ja katsastusta koskevat asiakirjat. Direktiivissä 2000/30/EY olevan tarkastettavien kohteiden luettelon perusteella voidaan tehdä myös säännönvastaisuuksien yksityiskohtainen tarkastus itse paikalla tai lähellä sijaitsevalla katsastusasemalla. Yksityiskohtaisen tarkastuksen tulokset on kirjattava teknistä tienvarsitarkastusta koskevaan raporttiin, joka on direktiivissä annetun mallin mukainen. Kyseiset tiedot ovat perustana tiedoille, jotka jäsenvaltioiden on toimitettava Euroopan komissiolle.

Jos hyötyajoneuvo, jossa on vaarallisia puutteita, aiheuttaa merkittävää vaaraa liikenneturvallisuudelle, sen käyttö voidaan kieltää, kunnes kyseiset puutteet on korjattu. Lisäksi ulkomaisista ajoneuvoista, joissa on vakavia puutteita, on ilmoitettava rekisteröintijäsenvaltiolle asianmukaisia jatkotoimia varten. Toukokuun 19. päivään 2018 sovelletussa direktiivissä 2000/30/EY, sellaisena kuin se on muutettuna, säädetään useista edellytyksistä EU:ssa liikennöivien hyötyajoneuvojen teknisille tienvarsitarkastuksille. Direktiivillä 2010/47/EU muutettiin ajoneuvoluokkia ja liitteessä I olevaa tarkastuskohteiden luetteloa 1. tammikuuta 2012 alkaen. Ennen muutosta tienvarsitarkastusraportissa (liite I) olevat ajoneuvot määritettiin luokkien mukaan, esimerkiksi perävaunuyhdistelmiin, joilla tarkoitettiin mitä tahansa tavaroiden kuljettamiseen tarkoitettua moottoriajoneuvoa, jonka suurin sallittu massa on yli 3,5 tonnia (ajoneuvoluokat N2 ja N3) ja johon on kytketty perävaunu (ajoneuvoluokat O3 ja O4). Luokan N2 ajoneuvot piti puolestaan ilmoittaa ”kevyinä hyötyajoneuvoina”, luokan N3 ajoneuvot ”kuorma-autoina” ja luokkien O3 ja O4 ajoneuvot ”perävaunuina” ja ”puoliperävaunuina”. Direktiivillä 2010/47/EU tehdyllä muutoksella otettiin kuitenkin käyttöön erilainen ajoneuvojen ryhmittelytapa, jossa ajoneuvojen luokka nimetään tyyppihyväksyntälainsäädännön mukaan. Siten ajoneuvo, joka oli voitu ilmoittaa eri luokkiin, voidaan nyt ilmoittaa vain yhteen ajoneuvoluokkaan. Lisäksi vetoauto ja perävaunu on ilmoitettava erikseen. Koska vetoauto ja perävaunu voidaan rekisteröidä eri jäsenvaltioissa, tarkistetun luokituksen ansiosta saadaan aiempaa täsmällisempää tietoa. Tarkistettu luokitus parantaa myös jäsenvaltioiden tilannetta silloin, kun toiselle jäsenvaltiolle on ilmoitettava vakavista puutteista, jotka ovat löytyneet kyseisessä jäsenvaltiossa rekisteröidystä ajoneuvosta. 3.JÄSENVALTIOIDEN TOIMITTAMAT TIEDOT Tämä on seitsemäs kertomus direktiivin 2000/30/EY soveltamisesta jäsenvaltioissa, ja se kattaa kalenterivuodet 2017–2018. Huomattakoon, että direktiivi 2000/30/EY kumottiin 20. toukokuuta 2018 direktiivillä 2014/47/EU, mutta ensimmäinen direktiiviin 2014/47/EU perustuva kertomus kattaa vasta vuodet 2019–2020. Tämä merkitsee sitä, että direktiivissä 2014/47/EU säädettyjen siirtymätoimenpiteiden puuttuessa jäsenvaltioita kehotettiin toimittamaan raporttinsa direktiivin 2000/30/EY vaatimusten mukaisesti myös 20. toukokuuta 2018 ja 31. joulukuuta 2018 väliseltä ajalta direktiivien 2000/30/EY ja 2014/47/EU samana pysyneiden tavoitteiden saavuttamiseksi, vaikka suoritetut tarkastukset ja jäsenvaltioiden keräämät tiedot perustuivat jo direktiiviin 2014/47/EU. Tämä oikeudellinen tyhjiö aiheutti jäsenvaltioille huomattavia käytännön ongelmia ja tuotti joissain tapauksissa virheellisiä raportteja, minkä vuoksi johtopäätöksiä tulisi tehdä varoen. Jäsenvaltioiden oli toimitettava tätä raportointikautta koskevat tietonsa komissiolle viimeistään 31. maaliskuuta 2019. Helpottaakseen raportointivelvollisuuden täyttämistä komissio lähetti jäsenvaltioille aiemman käytännön mukaisesti ilmoituksen helmikuun 2019 puolivälissä. Ilmoituksen mukana oli (komission ja jäsenvaltioiden asiantuntijoiden yhdessä kehittämä) esivalmisteltu malli, jota jäsenvaltioita kehotettiin käyttämään tietojen sähköistä toimittamista varten. Tarkoituksena oli näin yksinkertaistaa tietojen käsittelyä, kun kaikki tiedot oli saatu. Maaliskuussa 2019 jäsenvaltioille lähetettiin muistutus siitä, että tietojen toimittamisen määräaika oli päättymässä. Toukokuussa 2019 lähetettiin kolmas muistutus niille jäsenvaltioille, jotka eivät olleet toimittaneet raporttejaan määräpäivään mennessä. Komissio viesti sen jälkeen vielä erikseen eräiden jäsenvaltioiden kanssa. Kaikki jäsenvaltiot käyttivät esivalmisteltua mallia ja toimittivat tiedot sähköisesti, mikä oli myönteistä, koska se helpotti tietojen kokoamista ja järjestämistä. Kaikki jäsenvaltiot eivät kuitenkaan noudattaneet tietojen toimittamisen määräaikaa. Viro, Kreikka, Kypros, Latvia, Liettua, Alankomaat, Itävalta, Puola, Portugali ja Ruotsi toimittivat tiedot oikea-aikaisesti määräpäivään 31. maaliskuuta 2019 mennessä. Eräät muut jäsenvaltiot (Bulgaria, Tanska, Saksa, Irlanti, Luxemburg, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta) myöhästyivät hieman, kun taas toiset (Espanja, Ranska, Unkari, Malta ja Suomi) toimittivat tiedot vasta syyskuussa 2019. Tänä aikana ei aloitettu mitään jäsenvaltiota vastaan rikkomusmenettelyä komission pyytämien tietojen toimittamatta jättämisen vuoksi. Jäsenvaltioista 17 (Bulgaria, Tšekki, Tanska, Saksa, Viro, Irlanti, Latvia, Liettua, Luxemburg, Unkari, Alankomaat, Itävalta, Puola, Romania, Slovenia, Suomi ja Ruotsi) toimitti EU:n ulkopuolella rekisteröityjä ajoneuvoja koskevat tiedot luokiteltuina rekisteröintimaan mukaan. Belgia, Italia ja Yhdistynyt kuningaskunta toimittivat tiedot EU:n ulkopuolella rekisteröityjen ajoneuvojen tarkastusten kokonaismääristä täsmentämättä, mitä maita ne koskevat. Slovakia ei toimittanut EU:n ulkopuolisia ajoneuvoja koskevia yksityiskohtaisia tilastotietoja käyttökelpoisessa muodossa, joten tiedot oli jätettävä huomiotta. Kreikka, Espanja ja Ranska eivät toimittaneet kolmansia maita ja Kroatiaa koskevia tietoja. Kreikka ilmoitti kuitenkin, ettei se tarkastanut yhtään ajoneuvoa näiltä maantieteellisiltä alueilta. Kypros ei toimittanut muita jäsenvaltioita koskevia tietoja, sillä se ilmoitti, että ainoastaan Kyproksen alueella rekisteröityjä ajoneuvoja oli tarkastettu. Malta ilmoitti, ettei kolmansien maiden ajoneuvoja koskevia tarkastuksia ollut tehty, eikä näin ollen toimittanut kolmansia maita koskevia tietoja. Malta ja Itävalta toimittivat myös T5-luokkaa koskevia tietoja direktiivissä 2014/47/EU säädetyn velvoitteen mukaisesti. Jäsenvaltioista 12 (Bulgaria, Tšekki, Tanska, Ranska, Malta, Alankomaat, Itävalta, Portugali, Romania, Slovenia, Slovakia ja Yhdistynyt kuningaskunta) toimitti lisätietoja, jotka liittyvät tarkastettujen kohteiden puutteita koskeviin kohtiin (esimerkiksi 1. jarrulaitteet; 1.1.8. perävaunun jarrujen letkujen liittimet). Näistä tiedoista säädetään direktiivissä 2010/47/EU, jolla muutettiin direktiivin 2000/30/EY liitettä I 1. tammikuuta 2012 alkaen. Tällaisten lisätietojen toimittaminen ei kuitenkaan ole pakollista. Analysoituaan kansallisia raportteja ensimmäisen kerran komissio otti yhteyttä useaan jäsenvaltioon selvittääkseen mahdollisia syitä tulosten puuttumiseen tai muutoksiin edelliseen raportointikauteen verrattuna. Jäsenvaltioiden antamien selitysten mukaan monet seikat vaikuttivat kielteisesti teknisten tienvarsitarkastusten määrään ja laatuun. Tällaisia seikkoja olivat muun muassa tietojen kerääminen direktiivin 2014/47/EU perusteella, toimivallan uudelleenjärjestely tai hajauttaminen ja taloudelliset rajoitukset, jotka johtivat henkilöstöpulaan, tarkastusten määrän vähenemiseen ja laitteiden saatavuuden heikkenemiseen. Jäsenvaltioiden kanssa käydyistä keskusteluista ilmeni myös, että käsityksissä tietojen keräämisestä ja raportoinnista sekä tiedonkeruun ja raportoinnin toteuttamisessa oli huomattavia eroja, mikä saattaa myös olla osasyynä eroavuuksiin. Nämä eroavuudet saattavat vähetä 20. toukokuuta 2018 alkaen, sillä direktiivillä 2014/47/EU yhdenmukaistetaan testausmenetelmiä, puutteiden arviointia, testauslaitteiston käyttöä ja raportointivaatimuksia. Ensimmäinen direktiiviin 2014/47/EU perustuva kertomus kattaa vuodet 2019–2020, ja jäsenvaltioiden on toimitettava kansalliset raportit 31. maaliskuuta 2021 mennessä. 4.TARKASTUKSEN SISÄLTÖ Komissiolle on toimitettava ainakin tiedot, jotka koskevat direktiivin 2000/30/EY liitteessä I olevan malliraportin 10 kohdassa mainittuja tarkastettavia kohteita. Nämä kohteet ovat ·ajoneuvon tunnistus ·jarrulaitteet ·ohjaus ·näkyvyys

·valaisinlaitteet ja sähköjärjestelmä ·akselit, pyörät, renkaat, pyöräntuenta ·runko ja kori varusteineen ·muut varusteet, mukaan luettuina ajopiirturi ja nopeudenrajoitin ·ympäristöhaitat, mukaan luettuina päästöt ja polttoaine- ja/tai öljyvuodot. Jotta tarkastajan olisi helpompi kirjata näissä kohteissa havaitut puutteet, tarkastusraportin kääntöpuolella olisi esitettävä kattava luettelo tarkastettavista kohteista. Tarkastajan on merkittävä (ennalta määritettyjä koodeja käyttäen) raporttiin kohteet, joissa hän on havainnut puutteita, ja annettava ajoneuvon kuljettajalle jäljennös tästä raportista tarkastuksen päätyttyä. Jos havaitut puutteet aiheuttavat tarkastajan mielestä sellaisen turvallisuusriskin, että erityisesti jarrujen perinpohjaisempi tarkastus on aiheellinen, hän voi määrätä, että ajoneuvo on vietävä nimetylle katsastusasemalle yksityiskohtaisempaa tarkastusta varten. Jos tarkastuksessa ilmenee, että hyötyajoneuvo aiheuttaa merkittävän vaaran ajoneuvossa oleville henkilöille tai muille tienkäyttäjille, kyseisen ajoneuvon käyttö voidaan kieltää, kunnes todetut vaaraa aiheuttavat puutteet on korjattu. 5.TILASTOTIEDOT 5.1 Tarkastusmäärät Raportointikaudella 2017–2018 tarkastettiin 1 048 863 ajoneuvoa vähemmän kuin raportointikaudella 2015–2016, mikä merkitsee 20,9 prosentin vähennystä. Huomattakoon, että jo vuosina 2015–2016 tehtiin 534 473 tarkastusta vähemmän kuin vuosina 2013–2014. Vuosina 2011–2012 tarkastettiin 6 016 947 ajoneuvoa, mutta vuosina 2017–2018 vain 3 980 900. Tarkastusten määrä on siis vähentynyt kolmanneksen vuodesta 2011 vuoteen 2018. Tarkastusten määrän väheneminen ei olisi huolestuttavaa, jos käyttökieltojen määrä olisi samalla kasvanut, mikä olisi osoitus tehokkaasta kohdentamisesta. Näin ei kuitenkaan välttämättä ole tapahtunut, kuten jäljempänä olevista luvuista käy ilmi. Taulukko 1: Tarkastusmäärät – raportointikausien 2015–2016 ja 2017–2018 vertailu Ilmoittava jäsenvaltio Kaudella 2015–2016 tarkastetut ajoneuvot Kaudella 2017-2018 tarkastetut ajoneuvot Kausien 2015–2016 ja 2017–2018 välinen ero Kausien 2015–2016 ja 2017–2018 välinen ero (%) Itävalta 42 438 39 754 –2 684 –6,3 % Belgia 9 693 11 282 1 589 16,4 % Bulgaria 250 516 153 748 –96 768 –38,6 % Kroatia 39 204 22 169 –17 035 –43,5 % Kypros 6 214 5 984 –230 –3,7 % Tšekki 88 389 96 261 7 872 8,9 % Tanska 3 753 5 054 1 301 34,7 % Viro 2 768 2 281 –487 –17,6 % Suomi 8 390 12 060 3 670 43,7 % Ranska 996 892 612 476 –384 416 –38,6 % Saksa 1 620 465 1 247 506 –372 959 –23,0 % Kreikka 5 395 360 –5 035 –93,3 % Unkari 195 905 202 323 6 418 3,3 % Irlanti 29 840 27 501 –2 339 –4,5 % Italia 5 514 5 446 –68 –1,2 % Latvia 8 652 8 804 152 1,8 % Liettua 70 586 50 238 –20 348 –28,8 % Luxemburg 398 2 107 1 709 429,4 % Malta 6 943 6 305 3 172 –9,2 % Alankomaat 6 709 10 989 1 004 63,8 % Puola 627 384 758 414 131 030 20,9 % Portugali 1 522 962 –560 –36,8 % Romania 13 144 19 535 6 391 48,6 % Slovakia 18 760 23 582 4 822 25,7 % Slovenia 4 945 5 402 457 9,2 % Espanja 654 392 345 620 –308 772 –47,2 % Ruotsi 45 417 44 711 –706 –1,6 % Yhdistynyt kuningaskunta 265 535 260 026 –5 509 –2,1 % Yhteensä 5 029 763 3 980 900 –1 048 863 –20,9 % Jäsenvaltioista 16:ssa tehtiin vähemmän tarkastuksia raportointikaudella 2017–2018 kuin raportointikaudella 2015–2016. Prosentuaalisesti vähennys oli pienin Italiassa (1,2 %) ja suurin Kreikassa (93,3 %). Huomattavaa vähenemistä tapahtui myös Espanjassa (47,2 %), Kroatiassa (43,5 %), Bulgariassa (38,6 %), Ranskassa (38,6 %) ja Portugalissa (36,8 %). Ruotsi ilmoitti vähenemisen syyksi direktiivin 2014/47/EU mukaisen riskiperusteisen lähestymistavan soveltamisen, kun taas muut jäsenvaltiot ilmoittivat, että syynä olivat niin resurssien väheneminen, uudelleenjärjestely, kansallisen lainsäädännön muutokset kuin sääntöjen soveltaminenkin. Tehtyjen tarkastusten määrä kasvoi 12 jäsenvaltiossa raportointikaudella 2017–2018. Prosentuaalisesti kasvua oli vähiten Latviassa (1,8 %) ja eniten Luxemburgissa (429,4 %). Romaniassa kasvua oli 48,6 prosenttia ja Alankomaissa 63,8 prosenttia.

5.2 Tarkastettujen ajoneuvojen alkuperä Taulukossa 2 esitetään yleiskatsaus jäsenvaltioissa tarkastettujen ajoneuvojen alkuperästä. Kuten aiemmin mainittiin, ainoastaan Kypros ei toimittanut tietoja ”muunmaalaisten” eli joko toisessa jäsenvaltiossa tai EU:n ulkopuolella rekisteröityjen ajoneuvojen tarkastuksista. Jäsenvaltioista 27 ilmoitti tietoja toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityjen ajoneuvojen tarkastuksista, ja 20 jäsenvaltiossa oli tehty tarkastuksia myös EU:n ulkopuolella rekisteröidyille ajoneuvoille, jotka liikennöivät niiden alueella. Taulukossa 2 esitetyistä tiedoista voidaan havaita, että 57,7 prosenttia raportointikaudella 2017–2018 tehdyistä tarkastuksista koski tarkastuksen tehneessä jäsenvaltiossa rekisteröityjä ajoneuvoja, 34,1 prosenttia muussa jäsenvaltiossa rekisteröityjä ajoneuvoja ja vain 8,2 prosenttia EU:n ulkopuolella rekisteröityjä ajoneuvoja. Luxemburgissa ainoastaan 14,4 prosenttia tehdyistä tarkastuksista koski Luxemburgissa rekisteröityjä ajoneuvoja ja 80,1 prosenttia tarkastuksista toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityjä ajoneuvoja. Puolan viranomaisten tarkastamista ajoneuvoista puolestaan 49,4 prosenttia ja Bulgarian viranomaisten tarkastamista ajoneuvoista 63,4 prosenttia oli rekisteröity näissä jäsenvaltioissa. Kummassakin jäsenvaltiossa EU:n ulkopuolella rekisteröityjen ajoneuvojen osuus tarkastuksista oli suurempi kuin muussa jäsenvaltiossa rekisteröityjen ajoneuvojen osuus. Näiden tilastotietojen taustalla on luultavasti kyseisten jäsenvaltioiden maantieteellinen sijainti, jonka vuoksi niissä on paljon kauttakulkuliikennettä. Taulukko 2: Tarkastettujen ajoneuvojen alkuperä Ilmoittava jäsenvaltio Rekisteröity jäsenvaltiossa Rekisteröity muussa jäsenvaltiossa Rekisteröity EU:n ulkopuolella Yhteensä Jäsenvaltion ajoneuvot (%) Itävalta 16 667 21 399 1 688 39 754 41,9 % Belgia 3 825 7 118 339 11 282 33,9 % Bulgaria 97 469 14 782 41 497 153 748 63,4 % Kroatia 18 418 3 751 0 22 169 83,1 % Kypros 5 984 0 0 5 984 100,0 % Tšekki 54 001 39 397 2 863 96 261 56,1 % Tanska 4 199 806 49 5 054 83,1 % Viro 1 858 152 271 2 281 81,5 % Suomi 7 408 2 102 2 550 12 060 61,4 % Ranska 220 388 392 088 0 612 476 36,0 % Saksa 735 289 475 644 36 573 1 247 506 58,9 % Kreikka 204 156 0 360 56,7 % Unkari 148 164 51 517 2 642 202 323 73,2 % Irlanti 24 539 2 953 9 27 501 89,2 % Italia 4 480 954 12 5 446 82,3 % Latvia 5 491 2 908 405 8 804 62,4 % Liettua 35 081 9 137 6 020 50 238 69,8 % Luxemburg 303 1 726 78 2 107 14,4 % Malta 6 277 28 0 6 305 99,6 % Alankomaat 7 816 2 993 180 10 989 71,1 % Puola 374 840 158 367 225 207 758 414 49,4 % Portugali 935 27 0 962 97,2 % Romania 18 686 513 336 19 535 95,7 % Slovakia 14 923 8 659 0 23 582 63,3 % Slovenia 4 271 1 028 103 5 402 79,1 % Espanja 316 637 28 983 0 345 620 91,6 % Ruotsi 37 658 6 727 326 44 711 84,2 % Yhdistynyt kuningaskunta 131 402 122 409 6 215 260 026 50,5 % Yhteensä 2 297 213 1 356 324 327 363 3 980 900 57,7% Sveitsi 85 873 91 914 3 935 181 722 47,3 % Yhteensä 2 383 086 1 448 238 331 298 4 162 622 57,2% 5.3Käyttökieltojen määrät Raportointikaudella 2017–2018 asetettiin käyttökieltoon 99 617 ajoneuvoa vähemmän kuin raportointikaudella 2015–2016, mikä merkitsee 24,7 prosentin vähennystä. Jäljempänä olevasta taulukosta 3 käy ilmi näiden ajoneuvojen jakautuminen kussakin jäsenvaltiossa. Koska myös tarkastettujen ajoneuvojen määrä pieneni samaan aikaan 20,9 prosenttia kaudesta 2015–2016, se voi merkitä sitä, ettei tarkastusten kohdentamisessa ole tapahtunut parannusta. Taulukko 3: Käyttökiellot – raportointikausien 2015–2016 ja 2017–2018 vertailu Ilmoittava jäsenvaltio Kaudella 2015–2016 käyttökieltoon asetetut ajoneuvot Kaudella 2017–2018 käyttökieltoon asetetut ajoneuvot Kausien 2015–2016 ja 2017–2018 välinen ero Kausien 2015–2016 ja 2017–2018 välinen ero (%) Itävalta 24 194 25 180 986 4,1 % Belgia 691 1 015 324 46,9 % Bulgaria 1 646 1 720 74 4,5 % Kroatia 2 548 1 675 –873 –34,3 % Kypros 1 232 1 012 –220 –17,9 % Tšekki 375 7 620 7 245 1 932,0 % Tanska 1 192 1 292 100 8,4 % Viro 2 636 2 067 –569 –21,6 % Suomi 163 5 384 5 221 3 203,1 % Ranska 103 720 49 592 –54 128 –52,2 % Saksa 26 768 26 912 –469 –1,7 % Kreikka 71 12 –59 –83,1 % Unkari 8 388 8 830 442 5,3 % Irlanti 1 909 1 420 930 189,8 % Italia 2 923 2 864 –59 –2,0 % Latvia 61 833 772 1 265,6 % Liettua 311 1 371 1 060 340,8 % Luxemburg 12 34 22 183,3 % Malta 3 674 3 172 –502 –13,7 % Alankomaat 172 1 004 832 483,7 % Puola 38 374 34 017 –4 357 –11,4 % Portugali 776 8 –768 –99,0 % Romania 3 825 1 804 –2 021 –52,8 % Slovakia 5 955 4 575 –1 380 –23,2 % Slovenia 109 154 45 41,3 % Espanja 57 239 60 546 3 307 5,8 % Ruotsi 42 087 1 827 –40 260 –95,7 % Yhdistynyt kuningaskunta 72 886 58 380 –14 506 –19,9 % Yhteensä 403 937 304 320 –99 617 –24,7 % Käyttökieltojen määrä kasvoi 14 jäsenvaltiossa raportointikaudella 2017–2018 verrattuna raportointikauteen 2015–2016. Prosentuaalisesti kasvua oli vähiten Itävallassa (4,1 %) ja eniten Suomessa (3 203 %) luultavasti riskiperusteisemman lähestymistavan vuoksi. Kasvu oli huomattavaa myös Tšekissä (1 932,0 %), Latviassa (1 265,6 %), Alankomaissa (483,7 %) ja Liettuassa (340,8 %). Kun tätä kasvua verrataan vastaavaan tarkastusmäärien muutokseen kyseisissä jäsenvaltioissa, voidaan todeta, että Suomessa tarkastusten määrä kasvoi 43,7 prosenttia, Tšekissä 8,9 prosenttia, Latviassa 1,8 prosenttia ja Alankomaissa 63,8 prosenttia. Poikkeuksena oli Liettua, jossa tarkastusten määrä väheni 28,8 prosenttia. Tietojen perusteella on ilmeistä, että ainakin Liettuassa tarkastuksissa on alettu noudattaa riskiperusteista lähestymistapaa, mikä on lisännyt käyttökieltojen määrää. Käyttökieltojen määrä väheni 14 jäsenvaltiossa, ja vähennys oli pienin Saksassa (1,7 %) ja suurin Portugalissa (99,0 %). Portugalissa käyttökieltoja määrättiin tällä raportointikaudella vain kahdeksan, kun taas raportointikaudella 2015–2016 niitä määrättiin 776. 5.4Käyttökieltoon asetettujen ajoneuvojen alkuperä

Taulukkoon 4 kootuista jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista ilmenee, että käyttökieltoon asetettujen kotimaisten ajoneuvojen osuus oli Portugalissa vain 0,9 prosenttia, Bulgariassa 1,1 prosenttia, Saksassa 1,3 prosenttia ja Sloveniassa 2,3 prosenttia, kun taas Virossa, Italiassa, Maltalla ja Itävallassa niiden osuus oli yli 50,0 prosenttia. Käyttökieltoon asetettujen EU:n ajoneuvojen osuus (ilmoittava jäsenvaltio pois lukien) oli pienin Luxemburgissa (1,4 %), Bulgariassa (1,8 %) ja Puolassa (2,1 %) ja suurin Virossa ja Itävallassa (yli 50,0 %). Huomattakoon, että Viron käyttökieltoon asetettujen kotimaisten ajoneuvojen yli 90,0 prosentin osuus johtuu tiedonkeruumenetelmistä. Käyttökieltoon asetettujen kotimaisten ajoneuvojen kokonaisosuus kaikissa jäsenvaltioissa oli 8,1 prosenttia, mikä on hieman suurempi kuin raportointikauden 2015–2016 vastaava osuus 7,9 prosenttia. Kun tarkastellaan käyttökieltoon asetettujen kotimaisten ajoneuvojen ja toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityjen ajoneuvojen osuuksien eroja, kuuden jäsenvaltion (Belgia, Saksa, Ranska, Luxemburg, Itävalta ja Yhdistynyt kuningaskunta) toimittamien tietojen perusteella voidaan päätellä, että toisessa jäsenvaltiossa rekisteröidyt ajoneuvot täyttävät tiukemmat liikennekelpoisuutta koskevat vaatimukset, sillä käyttökieltoja on ilmoitettu enemmän. Käyttökieltoon asetettujen kotimaisten ajoneuvojen osuuden ero oli yli kymmenen prosenttia Tanskassa (13,7 %), Virossa (23,9 %), Espanjassa (13,0 %), Italiassa (39,2 %) ja Maltalla (36,2 %). Ainoa jäsenvaltio, jossa käyttökieltoon asetettujen toisessa jäsenvaltiossa rekisteröityjen ajoneuvojen osuuden ero oli noin 10,0 prosenttia, on Yhdistynyt kuningaskunta (9,2 %). Käyttökieltoon asetettujen EU:n ajoneuvojen (kotimaiset ajoneuvot pois lukien) keskimääräinen osuus 28 jäsenvaltiossa oli 7,6 prosenttia, mikä on pienempi kuin raportointikauden 2015–2016 vastaava osuus 9,0 prosenttia. Kyproksella ei tehty tarkastuksia muissa jäsenvaltioissa rekisteröidyille ajoneuvoille, mikä johtuu todennäköisesti sen maantieteellisestä sijainnista unionissa. Portugali ei myöskään toimittanut tietoja EU:n ulkopuolella rekisteröidyistä ajoneuvoista, joten käyttökieltojen osuus 7,6 prosenttia voi olla erilainen, koska siitä puuttuvat yhden jäsenvaltion tiedot.



Taulukko 4: Kansallisten ja EU:n ajoneuvojen käyttökieltojen jakautuminen Kansallisten ajoneuvojen käyttökiellot EU:n ajoneuvojen käyttökiellot (ilmoittava jäsenvaltio pois lukien) Ilmoittava jäsenvaltio Tarkastettujen kansallisten ajoneuvojen määrä Käyttökieltoon asetettujen kansallisten ajoneuvojen määrä Kansallisten ajoneuvojen käyttökieltojen osuus (%) Tarkastettujen EU:n ajoneuvojen määrä Käyttökieltoon asetettujen EU:n ajoneuvojen määrä EU:n ajoneuvojen käyttökieltojen osuus (%) Itävalta 16 667 10 297 61,8 % 21 399 13 627 63,7 % Belgia 3 825 444 11,6 % 7 118 542 7,6 % Bulgaria 97 469 1 111 1,1 % 14 782 263 1,8 % Kroatia 18 418 1 502 8,2 % 3 751 173 4,6 % Kypros 5 984 1 012 16,9 % 0 0 Ei sovellu Tšekki 54 001 5 126 9,5 % 39 397 2 362 6,0 % Tanska 4 199 1 167 27,8 % 806 114 14,1 % Viro 1 858 1 715 92,3 % 152 104 68,4 % Suomi 7 408 3 385 45,7 % 2 102 730 34,7 % Ranska 220 388 23 915 10,9 % 392 088 25 677 6,5 % Saksa 735 289 9 914 1,3 % 475 644 15 796 3,3 % Kreikka 204 5 2,5 % 156 7 4,5 % Unkari 148 164 6 845 4,6 % 51 517 1 940 3,8 % Irlanti 24 539 1 253 5,1 % 2 953 166 5,6 % Italia 4 480 2 668 59,6 % 954 195 20,4 % Latvia 5 491 511 9,3 % 2 908 260 8,9 % Liettua 35 081 988 2,8 % 9 137 290 3,2 % Luxemburg 303 9 3,0 % 1 726 25 1,4 % Malta 6 277 3 168 50,5 % 28 4 14,3 % Alankomaat 7 816 562 7,2 % 2 993 405 13,5 % Puola 374 840 20 588 5,5 % 158 367 3 378 2,1 % Portugali 935 8 0,9 % 27 0 Ei sovellu Romania 18 686 1 714 9,2 % 513 43 8,4 % Slovakia 14 923 3 115 20,9 % 8 659 1 460 16,9 % Slovenia 4 271 98 2,3 % 1 028 49 4,8 % Espanja 316 637 58 917 18,6 % 28 983 1 629 5,6 % Ruotsi 37 658 1 622 4,3 % 6 727 190 2,8 % Yhdistynyt kuningaskunta 131 402 23 357 17,8 % 122 409 33 062 27,0 % Yhteensä 2 297 213 185 016 8,1 % 1 356 324 102 491 7,6 % Sveitsi 85 873 3 436 4,0 % 91 914 8 492 9,2 % Yhteensä 2 383 086 188 452 7,9 % 1 448 238 110 983 7,7 % Kuten aiemmin mainittiin, 20 jäsenvaltiota toimitti tietoja myös EU:n ulkopuolisissa maissa rekisteröidyille ajoneuvoille tehdyistä tarkastuksista. Jäljempänä taulukossa 5 esitetään tarkempia tietoja. EU:n ulkopuolisia ajoneuvoja tarkastettiin 327 273, ja tarkastusten seurauksena määrättiin 16 813 käyttökieltoa, joten käyttökieltojen osuus oli 5,1 prosenttia. Vastaava osuus kotimaisten ajoneuvojen osalta oli 8,1 prosenttia ja EU:n ajoneuvojen osalta (kotimaiset ajoneuvot pois lukien) 7,6 prosenttia. EU:n ulkopuolisten ajoneuvojen käyttökieltojen osuus kasvoi EU:n ajoneuvoihin verrattuna yli 10,0 prosenttiyksikköä Virossa (23,1 %), Itävallassa (10,7 %) ja Suomessa (15,1 %), kun taas Italiassa se väheni 12,1 prosenttiyksikköä. Jäsenvaltioiden toimittamat tiedot EU:n ulkopuolisissa maissa rekisteröidyille ajoneuvoille tehdyistä tarkastuksista eivät ole vielä riittäviä, jotta voitaisiin tehdä merkittäviä johtopäätöksiä niiden liikennekelpoisuudesta. EU:n ulkopuolisia ajoneuvoja koskevia tietoja toimittaneiden jäsenvaltioiden määrä kasvoi kuitenkin yhdeksällä raportointikaudesta 2015–2016. Taulukko 5: EU:n ulkopuolisten ajoneuvojen käyttökieltojen jakautuminen Käyttökiellot (EU:n ulkopuolella rekisteröidyt ajoneuvot) Ilmoittava jäsenvaltio Tarkastettujen EU:n ulkopuolisten ajoneuvojen määrä Käyttökieltoon asetettujen EU:n ulkopuolisten ajoneuvojen määrä EU:n ulkopuolisten ajoneuvojen käyttökieltojen osuus (%) Itävalta 1 688 1 256 74,4 % Belgia 339 29 8,6 % Bulgaria 41 497 346 0,8 % Kroatia 0 0 Ei sovellu Kypros 0 0 Ei sovellu Tšekki 2 863 132 4,6 % Tanska 49 11 22,4 % Viro 271 248 91,5 % Suomi 2 550 1 269 49,8 % Ranska 0 0 Ei sovellu Saksa 36 573 1 202 3,3 % Kreikka 0 0 Ei sovellu Unkari 2 642 45 1,7 % Irlanti 9 1 11,1 % Italia 12 1 8,3 % Latvia 405 62 15,3 % Liettua 6 020 93 1,5 % Luxemburg 78 0 0 % Malta 0 0 Ei sovellu Alankomaat 180 37 20, 6% Puola 225 207 10 051 4,5 % Portugali 0 0 Ei sovellu Romania 336 47 14,0 % Slovakia 0 0 Ei sovellu Slovenia 103 7 6,8 % Espanja 0 0 Ei sovellu Ruotsi 326 15 4,6 % Yhdistynyt kuningaskunta 6 125 1 961 31,6 % Yhteensä 327 273 16 813 5,1 % Sveitsi 3 935 530 13,5 % Yhteensä 331 208 17 343 5,2 % 5.5Käyttökieltoon asetetut ajoneuvot ajoneuvoluokan ja rekisteröintijäsenvaltion mukaan Liitteessä 1 esitetään katsaus ajoneuvojen käyttökieltojen osuuksista rekisteröintijäsenvaltion mukaan. Käyttökieltojen keskimääräinen osuus kaikissa jäsenvaltioissa oli 7,9 prosenttia. Useimmin käyttökieltoon asetettiin luokan N2 ajoneuvoja (kokonaismassa yli 3,5 tonnia), joiden osalta käyttökieltojen osuus oli 11,4 prosenttia. Määrittelemättömässä ajoneuvoluokassa ”Muut” ajoneuvojen käyttökieltojen osuus oli 9,4 prosenttia. Tähän luokkaan kuuluu todennäköisesti monentyyppisiä ajoneuvoja eli maatalousajoneuvoja (luokka T), kevyitä perävaunuja (luokat O1 ja O2) ja kevyitä pakettiautoja (luokka N1), ja niiden tarkastus perustuu kansallisiin lainsäädäntötoimiin. Direktiivillä 2014/47/EU on kuitenkin tehty 20. toukokuuta 2018 alkaen pakollisiksi sellaisten nopeiden traktoreiden (nopeus yli 40 km/h) tarkastukset, joita käytetään pääasiassa yleisillä teillä kaupallisessa maanteiden tavaraliikenteessä.

Tietoja analysoitaessa käy ilmi, että käyttökieltoon asetettiin eniten itävaltalaisia (37,5 %) ja maltalaisia (31,9 %) ajoneuvoja. Vähiten käyttökieltoon asetettiin saksalaisia (1,7 %) ja luxemburgilaisia (2,6 %) ajoneuvoja. Erot käyttökieltojen osuuksissa voivat johtua siitä, että jäsenvaltioissa käytetään erilaisia valinta- ja tarkastusmenetelmiä ja puutteiden luokituksia. Omassa maassa rekisteröityjen ajoneuvojen osuus omassa maassa tarkastetuista ajoneuvoista oli Saksassa 94,1 prosenttia, Yhdistyneessä kuningaskunnassa 93,4 prosenttia, Ranskassa 93 prosenttia ja Ruotsissa 85,8 prosenttia. Bulgariassa, Irlannissa, Espanjassa, Kroatiassa, Kyproksella, Maltalla, Itävallassa, Puolassa ja Suomessa vastaava osuus oli yli 50 prosenttia. Tämä osoittaa odotetusti sen, että ajoneuvot tarkastetaan useimmiten kotimaassa tapahtuvilla matkoilla. Joitakin poikkeuksia kuitenkin on. Esimerkiksi Virossa, Kreikassa, Italiassa, Luxemburgissa, Portugalissa ja Romaniassa alle kymmenen prosenttia kaikista kansallisten viranomaisten tarkastamista ajoneuvoista oli kyseisessä jäsenvaltiossa rekisteröityjä. Liitteessä 2 esitetään lisäksi käyttökieltoja koskevat tiedot ajoneuvoluokan ja tarkastusjäsenvaltion mukaan. Eniten käyttökieltoja määrättiin Virossa (90,6 %), Itävallassa (63,3 %), Italiassa (52,6 %) ja Maltalla (50,3 %), vähiten puolestaan Portugalissa (0,8 %), Bulgariassa (1,1 %), Luxemburgissa (1,6 %) ja Saksassa (2,2 %). Käyttökieltojen keskimääräinen osuus kaikissa EU:n jäsenvaltioissa oli 7,6 prosenttia eli suunnilleen sama kuin raportointikaudella 2015–2016. Käyttökieltojen osuus on odotetusti suurin niissä tarkastusjäsenvaltioissa, joissa myös omalla alueella rekisteröityjen ajoneuvojen käyttökieltojen osuus on suurin (taulukko 4). 5.6Jäsenvaltioiden ilmoittamien puutteiden tyypit Liitteessä 3 esitetään jäsenvaltioiden raportointikaudella 2017–2018 tekemissä ajoneuvojen tarkastuksissa löytyneiden puutteiden osuudet yhdeksän tarkastettavan kohteen osalta. Tällä raportointikaudella tarkastuksissa löytyi useimmin puutteita seuraavien osien liikennekelpoisuudessa: – valaisinlaitteet ja sähköjärjestelmä (26,4 % kaikista kirjatuista puutteista) – akselit, pyörät, renkaat, pyöräntuenta (16,5 % kaikista kirjatuista puutteista) – jarrulaitteet (15,1 % kaikista kirjatuista puutteista) – runko ja kori varusteineen (12,3 %). Puutteiden esiintymisessä yhdeksässä tarkastuskohteessa oli jäsenvaltioiden ilmoitusten mukaan huomattavia eroja. Esimerkiksi Espanjassa tarkastuskohteesta ”muut varusteet, mukaan luettuina ajopiirturi ja nopeudenrajoitin” löytyneiden puutteiden osuus kaikista raportointikaudella ilmoitetuista puutteista oli 64,9 prosenttia, kun taas Yhdistyneessä kuningaskunnassa näiden puutteiden osuus oli vain 0,8 prosenttia. Tämä johtuu todennäköisesti jälleen kerran jäsenvaltioiden käyttämistä erilaisista testausmenetelmistä ja mahdollisesti siitä, että kansallisena toimintaperiaatteena on kiinnittää tarkastuksessa enemmän huomiota tiettyyn kohteeseen. On kuitenkin huomattava, että direktiivillä 2014/47/EU yhdenmukaistetaan testausmenetelmiä, puutteiden arviointia ja testauslaitteiston käyttöä 20. toukokuuta 2018 alkaen. Edelliseen raportointikauteen verrattuna puutteet ovat vähentyneet eniten tarkastuskohteissa ”akselit, pyörät, renkaat, pyöräntuenta” (edellisellä kaudella 21,8 prosenttia, nyt 16,5 prosenttia) sekä ”muut varusteet, mukaan luettuina ajopiirturi ja nopeudenrajoitin” (edellisellä kaudella 15,5 prosenttia, nyt 11,5 prosenttia). Eniten puutteita on kuitenkin edelleen tarkastuskohteessa ”valaisinlaitteet ja sähköjärjestelmä”, ja niiden osuus on kasvanut 3,4 prosenttiyksikköä 26,4 prosenttiin (edellisellä raportointikaudella 23 prosenttia). Muissa tarkastuskohteissa muutokset edelliseen raportointikauteen verrattuna eivät ole niin suuria, että niistä olisi syytä olla huolissaan. Ne eivät myöskään viittaa siihen, että jäsenvaltioiden toimintaperiaatteet olisivat muuttuneet merkittävästi. Yhdeksästä tarkastuskohteesta neljässä eli kohteissa ”ajoneuvon tunnistus”, ”näkyvyys”, ”valaisinlaitteet ja sähköjärjestelmä” ja ”muut varusteet, mukaan luettuina ajopiirturi ja nopeudenrajoitin” puutteiden osuus on pienentynyt edellisestä raportointikaudesta. Kohteessa ”ohjaus” osuus on pysynyt samana eli 2,3 prosentissa. Kaikissa niissä tarkastuskohteissa, joissa puutteiden osuus kasvoi hieman edellisestä raportointikaudessa, eli kohteissa ”jarrulaitteet”, ”valaisinlaitteet ja sähköjärjestelmä”, ”runko ja kori varusteineen” ja ”ympäristöhaitat, mukaan luettuina päästöt ja polttoaine- ja/tai öljyvuodot” kasvu jäi alle viiteen prosenttiyksikköön. Tarkastuskohteeseen ”valaisinlaitteet ja sähköjärjestelmä” liittyvät puutteet ovat kaikkein yleisimpiä, sillä niiden osuus on suurin 12 jäsenvaltiossa. Tarkastuskohteisiin ”ajoneuvon tunnistus”, ”ohjaus” ja ”ympäristöhaitat, mukaan luettuina päästöt ja polttoaine- ja/tai öljyvuodot” liittyvien puutteiden osuus on alle kymmenen prosenttia useimmissa jäsenvaltiossa lukuun ottamatta Ranskaa, missä puutteiden osuus viimeksi mainitussa tarkastuskohteessa on 25 prosenttia. Tämä johtuu todennäköisesti tiukemmasta suhtautumisesta ajoneuvojen ympäristötehokkuuteen. Tarkastuskohteeseen ”ympäristöhaitat, mukaan luettuina päästöt ja polttoaine- ja/tai öljyvuodot” liittyvillä puutteilla on niiden liikenneturvallisuudelle aiheuttaman vaaran lisäksi myös vaikutusta ympäristöön. Edellisellä raportointikaudella näiden puutteiden osuus pieneni 0,8 prosenttiyksikköä (4,1 prosentista 3,3 prosenttiin), kun taas tällä raportointikaudella niiden osuus kasvoi 3,0 prosenttiyksikköä (3,3 prosentista 6,3 prosenttiin). Kuten taulukosta 2 käy ilmi, 20 jäsenvaltiossa tehtiin tarkastuksia EU:n ulkopuolella rekisteröidyille ajoneuvoille. Koska näiden tarkastusten osuus raportointikaudella tehtyjen tarkastusten kokonaismäärästä on kuitenkin vain noin kahdeksan prosenttia, ajoneuvojen liikennekelpoisuudesta on mahdotonta tehdä mitään vankkoja johtopäätöksiä.

Tämän kertomuksen liitteessä 4 esitetään täydellisyyden vuoksi vielä katsaus jäsenvaltioiden tarkastamien ajoneuvojen määristä ja käyttökieltojen osuuksista rekisteröintivaltion mukaan. 6.SEURAAMUSLAJIT Direktiivissä 2000/30/EY ei säädetä havaittujen rikkomusten seuraamusjärjestelmästä, vaan jäsenvaltioiden on määrättävä seuraamukset ilman kuljettajan kansallisuuteen tai ajoneuvon rekisteröinti- tai käyttöönottomaahan perustuvaa syrjintää. Kuten jo aiemmin todettiin, jos on ilmeistä, että hyötyajoneuvo aiheuttaa merkittävän vaaran ajoneuvossa oleville henkilöille tai muille tienkäyttäjille, tarkastuksen tekevällä viranomaisella tai tarkastajalla on direktiivin 2000/30/EY nojalla valta kieltää ajoneuvon käyttö, kunnes havaitut vaaraa aiheuttavat puutteet on korjattu. Jos jäsenvaltion ulkopuolella asuvan henkilön omistamassa hyötyajoneuvossa on havaittu vaarallisia puutteita, varsinkin ajoneuvon käyttökiellon aiheuttaneista puutteista on ilmoitettava sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa ajoneuvo on rekisteröity. Vaarallisen puutteen havainneet jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää ajoneuvon rekisteröintijäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet, esimerkiksi katsastuttamaan ajoneuvon uudelleen. Rekisteröintijäsenvaltion tehtävänä on kuitenkin huolehtia sopivaksi katsotuista toimista, eikä niistä tarvitse raportoida. Tarkastuksen suorittaneen jäsenvaltion viranomaisten mahdollisesti määräämä sakko liikenteenharjoittajalle, jonka ajoneuvo on asetettu käyttökieltoon vaarallisten puutteiden vuoksi, ei käytännössä ole ainoa liikenteenharjoittajalle aiheutuva taloudellinen seuraus. Kustannuksia voi aiheutua myös muun muassa ajoneuvon hinaamisesta tarkastustiloihin yksityiskohtaisempaa tarkastusta varten sekä itse tarkastuksesta ja puutteiden poistamiseen tarvittavista korjauksista. Lisäksi liikenteenharjoittajalle voi aiheutua välillisiä kustannuksia siitä, ettei aikataulua pystytä noudattamaan. Puutteiden lukumäärää ja vakavuutta koskevat tiedot on direktiivin 2014/47/EU mukaan sisällytettävä 20. toukokuuta 2019 alkaen direktiivin 2006/22/EY nojalla perustettuun riskiluokitusjärjestelmään. Korkean riskiluokituksen yritysten ajoneuvot voidaan valita tienvarsitarkastukseen muita useammin. 7.TIIVISTELMÄ JA PÄÄTELMÄT Kuten tämän kertomuksen 3 jaksossa todettiin, tarkastusmenetelmässä, tietojen keräämisessä ja raportoinnissa paljastui eroja, joiden vuoksi kertomuksen perusteella ei pitäisi tehdä pitkälle meneviä johtopäätöksiä ja saatuihin tuloksiin olisi suhtauduttava varovasti. Tämä huomioon ottaen raportointikautta 2017–2018 varten kerätyistä tiedoista voidaan tehdä seuraavat tärkeimmät havainnot. 7.1 Tarkastukset Raportointikaudella 2017–2018 tarkastettiin 1 048 863 ajoneuvoa vähemmän kuin kaudella 2015–2016, mikä merkitsee 20,9 prosentin vähennystä. Jäsenvaltioiden antamien selitysten mukaan syynä tähän olivat niin resurssien väheneminen, uudelleenjärjestely, kansallisen lainsäädännön muutokset kuin sääntöjen soveltaminenkin. Tarkastuksia tehtiin aiempaa vähemmän 16 jäsenvaltiossa. Prosentuaalisesti vähennys oli pienin Italiassa (1,2 %) ja suurin Kreikassa (93,3 %). Tarkastusten määrä sitä vastoin kasvoi 12 jäsenvaltiossa. Prosentuaalisesti kasvua oli vähiten Latviassa (1,8 %) ja eniten Luxemburgissa (429,4 %). Raportointikaudella 2017–2018 tehdyistä tarkastuksista 57,7 prosenttia koski tarkastuksen tehneessä jäsenvaltiossa rekisteröityjä ajoneuvoja, 34,1 prosenttia muussa jäsenvaltiossa rekisteröityjä ajoneuvoja ja 8,2 prosenttia EU:n ulkopuolella rekisteröityjä ajoneuvoja. Myös kotimaisten ajoneuvojen osuus tarkastettujen ajoneuvojen kokonaismäärästä vaihtelee huomattavasti. Belgiassa, Ranskassa, Luxemburgissa, Itävallassa ja jossain määrin Puolassa, joissa kotimaisten ajoneuvojen tarkastusten osuus on alle 50 prosenttia, olisi pyrittävä tasapainottamaan tarkastussuhdetta siihen suuntaan, millainen se on muissa jäsenvaltioissa, joissa on paljon kauttakulkuliikennettä. 7.2 Käyttökiellot