Alueiden komitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto kuluttajariitojen ratkaisemisesta tuomioistuinten ulkopuolella" ja "komission suositus tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista periaatteista"

(1999/C 198/11)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon komission 30. maaliskuuta 1998 antaman tiedonannon: "Komission tiedonanto kuluttajariitojen ratkaisemisesta tuomioistuinten ulkopuolella ja komission suositus tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista periaatteista" KOM(1998) 198 lopull.,

ottaa huomioon työvaliokuntansa 15. heinäkuuta 1998 tekemän päätöksen antaa yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan neljännen kohdan mukaisesti aiheesta lausunto ja antaa lausunnon valmistelu valiokunta 5:n "Sosiaalipolitiikka - Kansanterveys - Kuluttajansuoja - Tutkimus - Matkailu" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 5:n 26. tammikuuta 1999 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 441/98 rev. 1 (esittelijä: Rupert von Plottnitz),

hyväksyi 10.-11. maaliskuuta 1999 pitämässään 28. täysistunnossa (maaliskuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

Komissio antoi kuluttajien oikeussuojakeinoja ja kuluttajariita-asioiden ratkaisemista sisämarkkinoilla koskevaan vihreään kirjaan(1) sekä sitä seuranneeseen toimintasuunnitelmaan(2) liittyvien kuulemisten perusteella 30. maaliskuuta 1998 tiedonannon "Kuluttajariitojen ratkaisemisesta tuomioistuinten ulkopuolella" sekä suosituksen "Tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista periaatteista".

1.1. Komissio toteaa, että kuluttajansuojan alalla on annettu uusia säädöksiä, jotka ovat laajentaneet voimakkaasti yhteisön säännöstöä alalla. Lisäksi jäsenvaltiot ovat antaneet sekä yhdenmukaistetuilla että vielä yhdenmukaistamattomilla oikeudenaloilla suuren joukon säännöksiä, joilla luodaan kuluttajille erityisiä oikeuksia.

1.2. Komissio havaitsee kuitenkin yhteisön laajuisia puutteita voimassa olevien oikeussäännösten tosiasiallisessa noudattamisessa. Kuluttaja, joka tahtoo vaatia oikeuksiaan tuomioistuimessa, kohtaa erityisesti seuraavia epäkohtia:

- oikeusavun kustannusten, oikeudenkäyntimaksujen ja asiantuntijapalkkioiden aiheuttama taloudellinen rasitus

- oikeudenkäynnin kesto

- korostetun muodollisen menettelyn monimutkaisuudesta aiheutuvat psykologiset esteet sekä siitä johtuvat ymmärtämisvaikeudet.

1.3. Edelleen komissio toteaa, että nämä jo valtion tasolla ilmenevät ongelmat ovat havaittavissa vielä selvemmin oikeusriidoissa, joilla on kansainvälinen ulottuvuus. Kaiken kaikkiaan oikeudenkäynnit kestävät liian kauan, kun otetaan huomioon, että riidan intressi on keskimäärin melko vähäinen ja oikeudenkäyntikulujen suuruus ei ole suhteessa riidan arvoon. Tästä seuraa, että monet kuluttajat luopuvat vaatimasta oikeuksiaan tuomioistuimessa.

2. Ongelman ratkaisumahdollisuuksia

Ratkaisumahdollisuuksina keskustellaan seuraavasta kolmesta tavasta, jotka eivät ole vaihtoehtoisia:

- tuomioistuinmenettelyn yksinkertaistaminen

- kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien välisen tiedonkulun optimoiminen

- tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen käyttöönottaminen kuluttajariitojen ratkaisemiseksi.

2.1. Komissio toteaa, että useimmissa jäsenvaltioissa on joka tapauksessa jo mahdollista noudattaa yksinkertaistettua tuomioistuinmenettelyä vähäisissä riita-asioissa. Menettelyissä on eroja, minkä vuoksi komissio keskittyy ehdotuksessaan kuluttajariitojen ratkaisemiseen tuomioistuinten ulkopuolisissa menettelyissä. Tämä on myönteistä, koska näin käsitellään mahdollisuutta helpottaa oikeuspalvelujen saatavuutta kuluttajille sekä parantaa kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien välistä tiedonkulkua puuttumatta kuitenkaan samalla jäsenvaltioiden tuomioistuinmenettelyjen vakiintuneisiin rakenteisiin.

2.2. Tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen käyttöönottamisen osalta komissio toteaa, että Euroopassa käytetään nykyään runsaasti tuomioistuinten ulkopuolisia menettelyjä erityisesti kuluttajariitojen ratkaisemiseksi. Ne täydentävät tai edeltävät tuomioistuinmenettelyjä (esimerkiksi sovittelu) tai ovat korvaavia menetelmiä (esimerkiksi välimiesmenettely).

2.2.1. Komissio toteaa edelleen, että tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen on pystyttävä antamaan takuut tiettyjen vähimmäisnormien noudattamisesta, jotta voidaan varmistaa moitteeton oikeudenkäyttö ja ennen kaikkea vahvistaa kuluttajien luottamusta näihin järjestelyihin.

2.3. Komissio esittää sen vuoksi tiedonannossaan kahta aloitetta olemassa olevien (kansalaisille myös vaikeatajuisten) oikeussuojakeinojen parantamiseksi.

2.3.1. Ensinnäkin myös kansainvälisesti käyvän "eurooppalaisen kuluttajavalituslomakkeen" käyttöönottamisella on määrä helpottaa kuluttajien ja elinkeinonharjoittajien välistä tiedonkulkua, jotta sovintoratkaisu voitaisiin löytää välittömästi riidan alettua.

Mikäli ratkaisua ongelmaan ei löydetä keskustelemalla, lomaketta voidaan käyttää tuomioistuinten ulkopuolisen menettelyn käynnistämiseksi, joka voisi mahdollisesti tapahtua yksinkertaisesti vain lähettämällä valituslomake. Jäsenvaltioiden kuulemisten tulosten perusteella laaditun valituslomakkeen tarkoitus on opastaa kuluttajaa laatimaan valituksensa kohdennetusti. Aloite käynnistetään kaksi vuotta kestävänä kokeiluhankkeena.

2.3.2. Toiseksi komission suosituksissa ehdotetaan tuomioistuinten ulkopuolisten, kuluttajariitoja ratkaisevien elinten toimintaan sovellettavia periaatteita.

Suositus koskee käytetystä nimityksestä riippumatta yksinomaan menettelyjä, joilla pyritään ratkaisemaan riita-asioita osapuolia sitovasti riidan ulkopuolisen aktiivisen toimijan välityksellä.

Komission ehdottamat keskeiset periaatteet ovat seuraavat:

2.3.2.1. Riitoja sovittelevan elimen riippumattomuuden periaate (riippumattomuus taataan muun muassa sillä, että sovittelijoiden on oltava päteviä, heidän toimikautensa on oltava riittävän pitkä, eivätkä he saa olla läheisessä suhteessa osapuoliin).

2.3.2.2. Menettelyn avoimuuden periaate (avoimuus taataan muun muassa tuomioistuinten ulkopuolisen riitoja ratkovan elimen asiallista ja alueellista toimivaltaa, noudatettavia menettelysääntöjä, menettelyn kustannuksia ja päätöksen oikeusvaikutuksia sekä annetuista ratkaisuista säännöllisesti julkaistavia kertomuksia koskevalla tiedonantovelvoitteella).

2.3.2.3. Kontradiktorinen periaate (eli "kuultakoon toistakin osapuolta").

2.3.2.4. Tehokkuuden periaate (tehokkuus taataan muun muassa asiamiehen käytön vapaaehtoisuudella, menettelyn maksuttomuudella tai kustannusten kohtuullisuudella, menettelyn nopealla etenemisellä ja toimivaltaisen riitoja sovittelevan elimen laajoilla toimivaltuuksilla menettelyn johtamiseen).

2.3.2.5. Laillisuusperiaate (laillisuus taataan muun muassa noudattamalla elimen kotivaltiossa voimassaolevia pakottavia suojasäännöksiä sekä perustelemalla päätökset).

Alueiden komitea katsoo tarpeelliseksi lisätä, että tekemissään päätöksissä tuomioistuimen ulkopuolisen elimen tulee noudattaa paitsi lakia myös tasapuolisuutta, mikäli osapuolet niin haluavat.

2.3.2.6. Vapausperiaate (valinnanvapaus taataan muun muassa säilyttämällä osapuolilla ennen riidan syntymistä oleva oikeus saattaa asia tuomioistuinkäsittelyyn myös silloin kun asiassa on tehty päinvastainen kompromissi ennen riidan syntymistä).

2.3.2.7. Edustamisen periaate (oikeus ottaa menettelyn kaikissa vaiheissa ulkopuolinen henkilö edustajaksi tai avustajaksi).

3. Yleistä

3.1. Kuluttajansuojan merkitys kansalaisille sisämarkkinoilla

3.1.1. AK yhtyy komission lausumaan, jonka mukaan kuluttajansuoja on yhteydessä "Euroopan yhdentymisprosessin uskottavuuteen". AK onkin korostanut kuluttajien oikeussuojaa ja kuluttajien riita-asioiden ratkaisemista sisämarkkinoilla koskevasta vihreästä kirjasta 17. toukokuuta 1994 antamassaan lausunnossa(3), että sisämarkkinat voivat osoittaa täyden toimintakykynsä vain, kun Euroopan kansalaiset luottavat niihin tarpeeksi tietäen, että mahdolliset ongelmat voidaan ratkaista nopealla ja tehokkaalla riita-asioiden ratkaisujärjestelyllä.

AK on todennut lisäksi, että etenkin riita-asiat, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, ovat tuoneet eurooppalaiseen kuluttajansuojaan uuden, "yhteisönlaajuisen" ulottuvuuden. Tämän vuoksi ja koska on epäselvää, ovatko kuluttajien oikeudet tarpeeksi turvattuja, AK on kehottanut komissiota laittamaan kuluttajan oikeussuojan ja riita-asioiden ratkaisemisen käsittelemiensä asioiden tärkeysjärjestyksen alkupäähän sekä käyttämään EY:n perustamissopimuksen 129 a artiklan tarjoamat uudet mahdollisuudet täysimääräisesti hyväkseen.

3.1.2. Tässä yhteydessä on syytä huomauttaa, että sekä Maastrichtin sopimuksella että uudestaan Amsterdamin sopimuksella (uusi 153 artikla) kuluttajansuojaa on aiempaan lainsäädäntöön verrattuna vahvistettu huomattavasti suojan korkean tason saavuttamiseksi ja saavutetun suojan turvaamiseksi.

3.1.3. Kuluttajat ja erityisesti myös elinkeinonharjoittajat ovat saaneet sisämarkkinoista etuja, mikä on hyvin myönteistä. AK:n näkemyksen mukaan kuluttajan on Euroopan sisämarkkinoilla voitava luottaa siihen, että kuluttajariitojen ratkaisemiseen on käytössä pitkälti yhtenäinen tuomioistuinten ulkopuolinen menettely. Kuluttajien ja kuluttajaorganisaatioiden on myös tarpeen tuntea paremmin mahdollisuutensa toimia niin oikeusteitse kuin tuomioistuinten ulkopuolisia menettelyjä käyttäen. Lisäksi tulisi pyrkiä saamaan yritykset mukaan tuomioistuinten ulkopuolisiin ratkaisumenettelyihin; se olisi merkki yritysten tarjoamien palvelujen laadukkuudesta.

3.2. EY:n perustamissopimuksen 3 b artiklan 2 ja 3 kohtien noudattamisen selvittäminen

Varsinkin paikallis- ja alueviranomaisten toimivaltuuksien turvaamisen näkökulmasta on selvitettävä, ovatko "eurooppalainen kuluttajavalituslomake" ja tuomioistuinten ulkopuolisiin, kuluttajariitoja ratkaisevien elinten perustamiseen sovellettavat periaatteet EY:n perustamissopimuksen 3 b artiklan 2 ja 3 kohtien mukaisia (läheisyysperiaate ja suhteellisuusperiaate).

3.2.1. AK kannattaa komission valitsemaa lähestymistapaa, jonka mukaan ehdotetut toimet toteutetaan vapaaehtoisesti ja kaksi vuotta kestävinä kokeiluhankkeina.

3.2.2. Komitea katsoo, että huolimatta viime vuosien yhteisöntasoisista ponnisteluista - esimerkiksi 19. toukokuuta 1998 annettu direktiivi "Kuluttajien etujen suojaamista tarkoittavista kieltokanteista" ja "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutustavaroiden kaupasta ja takuista"(4) - yhteisön säännöstö ei ole vielä niin kehittynyt, että voitaisiin puhua jäsenvaltioiden miltei samasta kuluttajansuojan tasosta. Toisaalta AK vahvistaa jo vihreästä kirjasta antamassaan lausunnossa ilmaisemansa käsityksen, että jäsenvaltioiden oikeussäännöksissä olevat erot heijastavat myös kansallisten ja alueellisten perinteiden rikasta kulttuurista moniarvoisuutta, joka tulee periaatteessa säilyttää.

3.2.3. Tämän vuoksi voidaan olla varauksettoman tyytyväisiä komission käsillä olevan tiedonannon lähtökohtaan: tuomioistuinten ulkopuolisia riitojenratkaisumahdollisuuksia korostetaan sekä edistetään pysyvästi. Tämä pätee erityisesti, koska myös AK:n käsityksen mukaan tuomioistuimessa käytävän riitojen selvittelyn kulut ja menettelyyn kuluva aika ovat nykyään selkeässä epäsuhteessa jutun taloudelliseen intressiin merkittävässä osassa jäsenvaltioissa käsiteltäviä sekä ennen kaikkia rajatylittäviä riita-asioita. Lisäksi tuomioistuinten ulkopuolisissa riitojen ratkaisumenettelyissä kyetään säännönmukaisesti ottamaan hyvinkin joustavasti huomioon kunkin yksittäistapauksen erityistilanne ja tällä tavoin parantamaan viime kädessä osapuolten hyväksyntää. Tämän on esimerkiksi kansainvälisen kaupan välitystuomioistuinten toiminnan onnistuminen osoittanut selvästi. Menettelyssä voidaan lisäksi ottaa huomioon alueelliset ja paikalliset erityisolosuhteet kuten tietyntyyppisten tavaroiden tai palvelujen tarjonnan ja kysynnän rakenne.

3.2.4. Komission ehdottama tuomioistuinten ulkopuolisen riitojenratkaisemisen vahvistaminen on yhdenmukainen jäsenvaltioiden harkitsemien tai jo käyttämien menettelyjen kanssa.

Esimerkiksi Pohjoismaista Tanskassa, Ruotsissa ja Suomessa useimmat kuluttajariidat käsitellään kuluttajavalituslautakunnissa, joiden asema vastaa hallintoviranomaisen asemaa. Ne tekevät ratkaisunsa kirjallisella, lakisääteisellä menettelyllä.

Belgian ja Alankomaiden oikeusjärjestyksessä tyypillisiä ovat niin kutsutut riita-asiavaliokunnat. Myös nämä valiokunnat käsittelevät riidat etupäässä kirjallisesti, ja niiden lausunto sitoo menettelyä hakeneita osapuolia.

Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Irlannissa käytetään sitä vastoin tietyillä aloilla niin kutsuttuja yksityisiä kuluttaja-asiamiehiä, jotka toimivat sovittelijoina muun muassa pankki- ja vakuutusalalla. Heitä sitovat tietyt vähimmäisvaatimukset.

Espanjassa on ollut vuodesta 1993 lähtien käytössä erityinen kuluttaja-asioiden välimiesmenettely ("sistema arbitral del consumo"). Puheenjohtajana toimii hallinnon edustaja, jonka johdolla kumpaakin osapuolta tasapuolisesti edustava välimieslautakunta tekee sitovat päätöksensä.

Ranskassa on mahdollisuus yksinkertaistettuun menettelyyn siviilijutuissa, joissa intressi on korkeintaan 13000 Ranskan frangia. Menettely tapahtuu vähäisiä siviiliasioita ratkaisevassa alioikeudessa (tribunal d'instance) vakiolomaketta käyttämällä.

Saksassa kaupan ja elinkeinoelämän alalla toimivat välimies- ja sovitteluelimet on perustettu asianomaisten elinkeinoelämän järjestöjen aloitteesta ja joskus myös yhteistoiminnassa kuluttajajärjestöjen vastaavien elinten kanssa. Käytössä ovat toimeksiantotyyppi, joka perustuu lakisääteiseen toimeksiantoon (esimerkiksi kauppakamarit), ammattikuntatyyppi, joka perustuu sektorikohtaiseen omaan etuun (esimerkiksi moottoriajoneuvoteollisuuden välimiesoikeudet), kuluttajansuojatyyppi, johon kuuluu välityspalveluja ja neuvontaa (esimerkiksi virheellisen tuotteen ostaneille kuluttajille annettava neuvonta) sekä kumppanuustyyppi, johon vastapuolten liitot osallistuvat (esimerkiksi vuokransovittelu).

4. Erityistä

4.1. Eurooppalaisesta kuluttajavalituslomakkeesta

4.1.1. Komission ehdottaman yhtenäisen lomakkeen tarkoitus on helpottaa kuluttajaa laatimaan hakemuksensa kohdennetusti ja auttaa käymään rakentavaa vuoropuhelua sovintoratkaisun löytämiseksi. Tämän vuoksi AK:n mielestä on myönteistä, että komissio, toisin kuin se vielä toimintasuunnitelmassaan ehdottaa, nyttemmin suhtautuu kriittisesti suunnittelemaansa vakiolomakkeen käyttämiseen tapauksissa, joissa vastapuoli ei ole reagoinut ja oikeudenkäynnin vireille paneminen on näin ollen välttämätöntä. AK kannattaa lähestymistapaa, jonka mukaan lomakkeen käyttö rajattaisiin tuomioistuinten ulkopuolisen menettelyn vireille panemiseen ja jätettäisiin asianomaisen harkintaan sen arvioiminen, voidaanko riita ratkaista lomaketta käyttämällä.

4.1.2. Toisaalta pitää kuitenkin ottaa huomioon, että kuluttajariidat ovat monitahoinen kokonaisuus, ja yksittäistapauksissa voi olla kyseenalaista, onko lomakkeen käyttöön perustuva, paljolti kaavamainen tosiseikaston tai kuluttajan vaatimusten esittäminen tarkoituksenmukaista.

Lomakkeen sisällön lähemmässä tarkastelussa huomiota kiinnittää lisäksi se, että monivalintakysymysten muotoilu johdattaa helposti rastittamaan useamman vastausvaihtoehdon kuten kohdan I (Ongelmat) vastausvaihtoehdot 5, 6, 7, 26 ja 27, jotka koskevat sopimuksen asianmukaista täyttämistä, ja kohdan III (Kuluttajan esittämä vaatimus) vastausvaihtoehdot 36, 39 ja 45, jotka koskevat vahingon korjaamista. AK:n käsityksen mukaan ei voida heti aluksi sulkea pois mahdollisuutta, että tämä aiheuttaa epävarmuutta vaateen esittäjälle ainakin silloin, kun hän on taloudellisesti ja/tai oikeudenkäytön suhteen kokematon. Tämä pitää paikkansa erityisesti siksi, että lomakkeen täyttöohjeissa huomautetaan, että asianomaisessa jäsenvaltiossa voimassaolevat vanhentumissäännöt on otettava huomioon. Huomautus on välittämänsä tiedon vuoksi sinänsä tarpeellinen ja siksi tervetullut. Se voi kuitenkin aiheuttaa sen, että lomakkeen käyttäjä tarvitsee jo tässä vaiheessa lainopillista neuvontaa pätevältä lakimieheltä ainakin rajatylittävissä riita-asioissa, joissa on lisäksi selvitettävä, minkä maan lainsäädäntöä tapauksessa noudatetaan. Neuvontaa tarvitaan ensinnäkin, jotta voidaan etukäteen välttää vaateen mahdollisen vanhentumisen vaara. Esimerkiksi Saksan liittotasavallassa tällainen vaade vanhenee siviililakikirjan (Bürgerliche Gesetzbuch, BGB) 477 §:n mukaan kuudessa kuukaudessa tavaran toimittamisesta. Toiseksi neuvontaa tarvitaan sen arvioimiseen, onko vastapuolen mahdollisesti ehdottama ratkaisu tai kompromissi oikeussäännösten kannalta asianmukainen. Tulisi pyrkiä siihen, että jäsenvaltioiden ja alueiden kuluttajaelimet, joilta valituslomakkeita saa, myös antavat oikeudellista neuvontaa lomakkeiden täyttämisessä.

4.1.3. Tämän vuoksi AK kannattaa painokkaasti suunniteltua kahden vuoden kokeilujaksoa, jonka aikana voidaan saatujen havaintojen ja tietojen pohjalta analysoida lomakkeen käytön tarkoituksenmukaisuutta ja vaikutuksia. Tällöin tarkkaillaan myös edistystä aineellisten oikeussäännösten lähentämisessä; edistyminen ilmenee esimerkiksi aiemmin mainitussa kulutustavaroiden kaupasta ja takuista tehdyssä direktiiviehdotuksessa (KOM(95) 520 lopull.). Lomakkeessa ei toisaalta anneta kuluttajalle mahdollisuutta ehdottaa palvelun tarjoajalle sovintoratkaisun ohella toissijaisesti riidan ratkaisemista tuomioistuimen ulkopuolella.

4.2. Tuomioistuinten ulkopuolisiin kuluttajariitoja ratkaiseviin elimiin sovellettavista periaatteista

4.2.1. Koko sisämarkkinoiden laajuinen tuomioistuinten ulkopuolinen riitojensovittelu edellyttää ainakin lähtökohtaisesti menettelyn homogeenista rakennetta. Tämän vuoksi AK kannattaa painokkaasti komission ehdotusta tuomioistuinten ulkopuolisten menettelyjen yksinkertaistamiseksi ja lähentämiseksi siten, että asetetaan tietyt yhteisöntasoiset vähimmäiskriteerit. Tuomioistuinten ulkopuolisen riitojenratkaisun sekä siitä huolehtivien elinten toiminnan yhteisten periaatteiden määrääminen on tarkoituksenmukainen panos kuluttajariitojen ratkaisemisen edistämiseen yhteisössä ja on siksi myönteistä - varsinkin koska tarjotut vaihtoehdot eivät katkaise eivätkä vaikeuta kuluttajan tietä tuomioistuimeen.

4.2.2. AK lähtee siitä, että tuomioistuinten ulkopuolisten riitoja ratkaisevien elinten riippumattomuuden tulisi olla ehdoton vaatimus. Tästä näkökulmasta katsoen tuomioistuinten ulkopuoliset sovitteluelimet tulisi muodostaa osallistumisperiaatetta noudattaen ja sellaiset "alakohtaiset" sovittelujärjestelmät, joissa tätä periaatetta ei ole noudatettu, tulisi hylätä. Varsinkin päätöksen hyväksymisen kannalta on AK:n mielestä välttämätöntä, että välimiesoikeudet ja sovitteluelimet koostuvat kolmen tärkeimmän markkinatoimijan, eli kuluttajajärjestöjen, elinkeinonharjoittajien järjestöjen sekä hallinnon edustajista sekä puolueettomasta, lakimieskoulutuksen saaneesta sovittelijasta. Lisäksi vapausperiaatteen riittävän noudattamisen takaamiseksi erityisesti kuluttajien tulisi kiinnittää suositusten täytäntöönpanossa huomiota siihen, että osapuolille annetaan riittävä määräaika, jonka aikana sovittelun tuloksia voidaan tarkastella riittävästi.

4.2.3. AK:n mielestä tulevien toimien tavoitteena ei saa missään tapauksessa olla jäsenvaltioissa käytössä olevien riitojenratkaisumenetelmien lakkauttaminen ja korvaaminen uusilla, yhtenäisillä elimillä. Suositeltuja vähimmäisnormeja tulisi pikemminkin käyttää siihen, että alueilla ja kunnissa jo toimivia tuomioistuinten ulkopuolisia riitojen ratkaisuelimiä kehitetään edelleen komission ehdotusten mukaisesti sen mukaan kuin kussakin tapauksissa on tarpeen. AK:n näkemyksen mukaan näin voidaan parhaiten taata, että alueelliset ja paikalliset erityispiirteet otetaan vastedeskin tarkoituksenmukaisella tavalla huomioon ja käytössä olevia resursseja käytetään kuluttajan kannalta mahdollisimman tehokkaasti.

Ennen kaikkea ei saa puuttua olemassa olevien, hyvin toimivien valtion tai kunnan oikeusaputoimistojen toimialueeseen (esimerkiksi Hampurin ja Bremenin yleiset oikeusapu- ja sovittelupalvelut).

4.2.4. AK ilmaisee lopuksi tyytyväisyytensä komission pyrkimyksiin näiden elinten keskustietopankin perustamiseksi, jotta lisättäisiin avoimuutta ja levitettäisiin tuomioistuinten ulkopuolisten riitojenratkaisumenettelyjen käyttämistä mahdollisimman laajalle.

AK lähtee siitä, että tietopankkien on levitettävä tietoa sellaisiin elimiin sovellettavista menettelysäännöistä, jotka huolehtivat riitojen ratkaisemisesta tuomioistuinten ulkopuolella, sekä niiden tekemistä päätöksistä turvaamalla osapuolten yksityisyyden suoja ja antamalla tietoja jäsenvaltioiden käyttöön yhteisön taloudellisesti tukemassa muodossa. Näin pannaan täytäntöön yksi komission asettamista avoimuusperiaatteen mukaisista toimenpiteistä ja menettelytavat pyritään yhdenmukaistamaan EU:n tasolla.

4.2.5. Komitean mielestä on niin ikään tarpeellista suositella tulevaisuudessa kaikilla alueellisilla tasoilla toimivien, yhteistä etua ajavien alue- ja paikallistason kuluttajayhdistysten ottamista mukaan riitojen ratkaisemiseen tuomioistuinten ulkopuolella. Yhdistykset edustavat kuluttajia, mutta puolustavat lisäksi niiden lukuisien kuluttajien yksittäistä etua, joita Euroopan sisämarkkinoiden samankaltaiset kulutussuhteet koskevat.

5. Päätelmät

5.1. AK ilmaisee tyytyväisyytensä komission ehdotukseen, joka koskee kuluttajariitojen ratkaisemista tuomioistuinten ulkopuolella. AK korostaa kuitenkin myös, että aloite tulisi toteuttaa aluksi kahden vuoden mittaisena kokeiluhankkeena, kuten komissio on ehdottanut.

5.2. Ottamalla sisämarkkinoilla käyttöön tuomioistuinten ulkopuolinen riitojenratkaisumenettely edistetään avoimuutta, joka on sisämarkkinoiden kansalaisille kuuluva oikeus ja vaikuttaa myös lisäävän kansalaisten myötämielisyyttä Euroopan yhdentymiselle.

5.3. AK on lisäksi sitä mieltä, että tulevien toimien tavoitteena ei saa vastaisuudessakaan olla jäsenvaltioiden vakiintuneiden riitojenratkaisumenettelyjen korvaaminen uusilla yhteisön elimillä. Kannattanee pikemminkin kehittää olemassa olevia elimiä laadittujen tai laadittavien yhteisön vähimmäisnormien mukaisiksi.

5.4. Lopuksi AK katsoo, että käsillä olevaan komission tiedonantoon sisältyvien, tuomioistuinten ulkopuolista riitojenratkaisumenettelyä koskevien ehdotusten tulisi saada myös tarkoituksenmukaista taloudellista tukea. AK on tyytyväinen siihen, että ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston päätökseksi kuluttajia koskevien yhteisön toimien yleisistä puitteista hyväksyttiin joulukuussa 1998. Tähän päätökseen sisältyy esimerkiksi jäsenmaissa toteutetun kuluttajapolitiikan rahoitustuki. On toivottavaa, että päätöksen mukaista kuluttajapolitiikkaa aletaan noudattaa pian.

Bryssel 10. maaliskuuta 1999.

Alueiden komitean

puheenjohtaja

Manfred DAMMEYER

(1) COM(93) 576 final, annettu 16.11.1993.

(2) KOM(96) 13 lopull., annettu 14.2.1996.

(3) CdR 47/94 - EYVL C 217, 6.8.1994, s. 29.

(4) KOM(95) 520 lopull.