Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto: kuluttajapolitiikan ensisijaiset toimet (1996 1998)"

(96/C 295/14)

Komissio päätti 6. helmikuuta 1996 EY:n perustamissopimuksen 129 a artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Komission tiedonanto: kuluttajapolitiikan ensisijaiset toimet (1996 1998)".

Asian valmistelusta vastannut ympäristönsuojelu-, kansanterveys- ja kuluttajajaosto antoi lausuntonsa 7. toukokuuta 1996. Esittelijänä oli Joop Koopman.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 337. täysistunnossaan heinäkuun 11. päivänä 1996 seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 111 ääntä puolesta, 3 vastaan, ja 5 pidättyi äänestämästä.

Komitea hyväksyy täysin komission tiedonannossa "Kuluttajapolitiikan ensisijaiset toimet (1996 1998)" mainitut uudet suuntaviivat sekä näiden valintojen perustana olevat seikat.

Komitea on tarkastellut kyseisiä toimia ja toivoo komission ottavan näkemykset huomioon. Toiminnan painopistealueet ovat seuraavat:

1. Kuluttajien valistamiseen ja heille suunnatun tiedotuksen parantamiseen tähtäävät ponnistelut.

2. Sen toimintaympäristön täydentäminen, tarkistaminen ja ajan tasalla pitäminen, jota tarvitaan takaamaan kuluttajien edun täysimääräinen huomioonotto sisämarkkinoilla.

3. Rahoituspalveluihin liittyvät kuluttajanäkökohdat.

4. Kuluttajien etujen suojaaminen välttämättömien yleishyödyllisten palvelujen tarjonnassa.

5. Toimenpiteet, joiden avulla kuluttajat voivat hyötyä tietoyhteiskunnan tuomista mahdollisuuksista.

6. Toimenpiteet, joilla lisätään kuluttajien luottamusta elintarvikkeisiin.

7. Käytännöllisen lähestymistavan edistäminen kestävään kulutukseen.

8. Kuluttajien edustuksen vahvistaminen ja lisääminen.

9. Keski- ja Itä-Euroopan maiden auttaminen kuluttajapolitiikan kehittämisessä.

10. Kuluttajapolitiikan näkökohdat kolmannen maailman valtioissa.

1. Yleistä

1.1. Kyseessä on EY:n kuluttajapolitiikan kuudes toimintasuunnitelma. Ensimmäinen viisivuotistoimintaohjelma käynnistettiin vuonna 1975. Sen saavutukset olivat vaatimattomia, koska ehdotettuja toimenpiteitä ei juurikaan hyväksytty ennen määräajan umpeutumista. Tämän jälkeen asia on edistynyt, ja kuluttajien etujen suojelu on parantunut huomattavasti, mikä osoittaa myös kuluttajapolitiikan saavuttaneen vakaan aseman yhteisön toimintalinjojen joukossa ().

1.2. Kyseistä myönteistä arviota ei tule ymmärtää väärin. Omahyväisyyteen ei ole syytä, koska kaikkia tavoitteita ei vielä ole saavutettu. On vahinko, ettei komissio tiedonannossaan analysoi tai arvioi, miten sen vuoden 1995 () lopussa päättyneessä kolmivuotistoimintasuunnitelmassa esittämät toimet olivat onnistuneet tai mitä puutteita niissä oli ollut. Analyysin ja selvitysten avulla voidaan saada käsitys välineiden ja voimien tehokkuudesta asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa. Tämä voi helpottaa selvittämään toimintalinjaehdotuksia, joita ei toteutettu, sekä muotoilemaan toimintalinjoja nykyistä paremmin.

1.3. Olisi esimerkiksi hyödyllistä tietää komission arvio 129 a artiklan toimivuudesta. On myös kartoitettava, mitä on todettu yhteisön kuluttajapolitiikkaa koskevassa ensimmäisessä ja toisessa kolmivuotissuunnitelmassa aikaansaadun lainsäädännön täytäntöönpanosta ja noudattamisesta. Lisäksi on tiedettävä, mitä aiotaan tehdä toisesta kolmivuotissuunnitelmasta "yli jääneille" aiheille, kuten elintarvikkeita koskeville vaatimuksille.

1.4. Komitea on samaa mieltä komission kanssa siitä, että nyt on aika kohdata myös muita kuin vain sisämarkkinoiden loppuuunsaattamiseen liittyviä, kuluttajia koskevia kysymyksiä ja ongelmia. Komitea hyväksyy täysin tiedonannossa mainitut uudet suuntaviivat sekä näiden valintojen perustana olevat seikat. Se huomauttaa kuitenkin, että yhtenäismarkkinat eivät ole vielä läheskään täydelliset. Vielä on paljon tehtävää ennen kuin kuluttajat luottavat yhtenäismarkkinoihin, kuten komissiokin toteaa monissa raporteissaan (). Kuluttajien oikeuksien tietoinen noudattaminen on kuluttajien luottamuksen saavuttamisen perusedellytys.

1.5. Tässä yhteydessä komitean mielestä oli yllättävää, että komissio ei maininnut lainkaan kilpailupolitiikan merkitystä kuluttajapolitiikan tavoitteiden saavuttamiselle. Kilpailupolitiikka tähtää pääasiallisesti markkinoiden avaamiseen ja sen ehkäisemiseen, että rajoittavat kauppakäytännöt hyödyttävät yrityksiä epäoikeudenmukaisesti kuluttajien ja kilpailusääntöjä noudattavien yritysten kustannuksella. Kuluttaja havaitsee kyseiset hyödyt suurempana valikoimana, paremmin hänen tarpeisiinsa sopivana tavaroiden ja palvelujen tarjontana sekä alhaisempina hintoina.

1.6. TSK olisi halunnut komission kommentoivan myös valitun tärkeysjärjestyksen merkitystä läheisyysperiaatteen näkökulmasta. Mihin komissio tähtää ehdottaessaan yhdenmukaistettuja ratkaisuja, ja missä se aikoo antaa jäsenvaltioille puitteet tai muita välineitä auttaakseen niitä löytämään ratkaisuja ongelmiin? Komission huomion ansaitsee myös se tosiseikka, että kuluttajapolitiikasta vastaava komission jäsen ei asetu ajamaan useimpia näistä asioista. Komiteaa kiinnostaa tietää, onko komission mielestä tarpeellista ryhtyä muihin toimenpiteisiin, joilla helpotetaan kuluttajanäkökulman sisällyttämistä muihin toiminnan suuntaviivoihin.

1.7. Analyyttiselta kannalta tiedonannon sisältämä viesti olisi ollut vakuuttavampi, mikäli olisi käytetty tiukkaa muotoilua: 1) ongelman tunnistaminen, 2) kuluttajapolitiikan tavoitteet ja 3) strategia.

1.8. Tiedonannon uudet suuntaviivat kuvaavat tärkeää kuluttajapolitiikan ominaisuutta: vaakatasoisen luonteensa takia se seuraa aina taloudellista ja yhteiskunnallista kehitystä. Se kulkee virran mukana. Tässä mielessä kuluttajapolitiikka ei tule koskaan valmiiksi.

1.9. TSK kehottaa komissiota esittämään pikaisesti konkreettisia ehdotuksia, joissa annetaan sisältö usein epäselvästi ilmaistuille ajatuksille toiminnan painopistealueista. Kukaan ei odota komission jo tässä vaiheessa sanovan täsmällisesti, mitä tulee tehdä näillä uusilla alueilla asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi, mutta ensimmäiset askeleet tulisi piakkoin ottaa nykyistä konkreettisemman sisällön suuntaan. Tämän lausunnon tarkoitus on antaa oma panoksensa julkiseen keskusteluun nykyistä suuremman selvyyden saavuttamiseksi, ja TSK toivoo muiden asianosaisten tekevän samoin.

1.10. TSK viittaa hiljattain hyväksymäänsä lausuntoon "Yhtenäismarkkinat ja kuluttajansuoja: sisämarkkinoiden esteet ja mahdollisuudet" (), jossa tehtiin useita tärkeitä arvioita ja suosituksia, joita ei toisteta tässä.

2. Toiminnan painopistealueet

2.1. Tiedottaminen ja valistaminen

2.1.1. Tiedottaminen ja valistaminen ovat aina olleet kuluttajapolitiikan kulmakiviä, ja niiden perustava merkitys on ollut jo pitkään tiedossa, mikä käy ilmi siitä, että Euroopan huippukokous julisti ne jo vuonna 1972 yhdeksi kuluttajien viidestä oikeudesta. Kuluttajan valinta on keskeistä mille tahansa markkinoiden liikkeellä pitämälle taloudelle, eivätkä tietoon perustuvat valinnat ole mahdollisia ilman avoimia markkinoita.

2.1.2. TSK hyväksyy täysin tiedottamisen ja valistamisen asettamisen etusijalle. Komitea painottaa näkyvän, helposti luettavan ja ymmärrettävän tiedon tarvetta. Kuluttajalle tulee kertoa hänen oikeuksistaan ja velvollisuuksistaan, jotta hän voi käyttää niitä kunnolla. Jotta tieto olisi mielekästä, kielen on oltava selkeää.

2.1.3. Tavaran ja palvelujen toimittajat voisivat yhdessä kuluttajajärjestöjen kanssa parantaa alakohtaisten tuoteselosteiden laatua. Olisi jatkettava viime aikoina tehtyjä aloitteita tuotteita koskevien aloittaisten tietokoodien kehittämisestä, tukemisesta sekä käyttöönotosta Euroopan tasolla. Standardoidun tuotetiedon () kehittäminen parantaa markkinoiden avoimuutta oleellisesti. Jotta kyseiset näkökulmat voidaan yhdistää menestyksekkääseen markkinointistrategiaan yhdessä kysyntää tuntevien järjestöjen ja "etevyyskeskusten" kanssa (joista tiedonannossa puhutaan), voidaan paremmin hyödyntää tuottajien tietoa tuotteittensa ominaisuuksista ja toiminnasta.

2.1.4. Vaikka tavarantoimittajalla on velvollisuus antaa kuluttajalle oikeaa tietoa tarjolla olevista tuotteista ja palveluista, TSK haluaa ehdottomasti, että on myös kuluttajajärjestöjä, jotka antavat kuluttajalle riippumatonta neuvontaa ja tietoa.

2.1.5. Komitea painottaa jäsenvaltioiden elintärkeää osuutta kuluttajavalistuksessa, mitä ilman suuri osa tiedosta kaikuisi kuuroille korville. Tiedon arvioimiseksi tarvitaan perustiedot kuluttajien oikeuksista ja velvollisuuksista sekä markkinoiden toiminnasta. Kuluttajavalistuksen tulee alkaa peruskoulun ala-asteella.

2.1.6. TSK ehdottaa komissiolle, että kuluttajien tietojen parantamiseksi Euroopassa asetetaan valistuspolitiikalle perustason opinnoista yliopistotason opintoihin vaihteleva viitekehys, jotta jäsenvaltiot voivat verrata myönteisiä toimia asian suhteen.

2.1.7. Myös valistajille tulee antaa jatkuvaa kuluttaja-asioiden koulutusta eri tasoilla.

2.1.8. Komitea vaatii komissiota selvittämään, mitä se aikoo vastata neuvoston marraskuussa 1995 antamaan päätöslauselmaan, jossa komissiota pyydettiin tutkimaan ennen vuoden 1996 loppua, onko tarpeen tehdä Euroopan tason aloite jäsenvaltioiden välisestä tiedonvaihdosta ja yhteistyöstä kuluttajavalistuksen alalla.

2.1.9. Vaikka TSK hyväksyy kyseisen painopistealueen, sen mielestä näitä ponnisteluja ei tule edistää muiden kuluttajien kannalta elintärkeiden etujen kustannuksella.

2.2. Lainsäädäntökehys ja yhtenäismarkkinat

2.2.1. TSK on tyytyväinen ehdotukseen direktiiviksi "kuluttajien etujen suojaamiseen liittyvistä kieltokanteista" sekä komission tiedonantoon "toimintasuunnitelma kuluttajien oikeussuojakeinoista ja kuluttajariita-asioiden ratkaisemisesta sisämarkkinoilla" (). TSK:n mielestä molemmat aloitteet, joista komitea itse on valmistelemassa erillistä lausuntoa, antavat panoksensa yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattamiseen.

2.2.2. Komitean mielestä yhtenäismarkkinoiden loppuunsaattaminen vaatii kuluttajan näkökulmasta lisätoimia. Komitea viittaa erityisesti 129 a artiklan puutteista antamiinsa lausuntoihin () ja toivoo artiklaa tarkistettavan hvk:n aikana, kuten myös jotkut pohdintaryhmän jäsenet ovat ehdottaneet. Lisäksi komitea ilmaisee tyytyväisyytensä siihen, että komissio on äskettäin tehnyt takuuta ja myynnin jälkeisiä palveluja käsittelevän vihreän kirjan () seurannasta ehdotuksen, johon komitea aikoo ottaa kantaa. Komitea vaatii komissiota tekemään ehdotuksen tuotevastuudirektiivin laajentamisesta koskemaan jalostamattomia maataloustuotteita (). Lopuksi TSK kuulee mielellään tuotevastuuta koskevista komission uusista aloitteista ja haluaa komission tutkivan, tarvitaanko EU-tason lainsäädäntöä kuluttajien suojelemiseksi, kun palvelujen myyntitavat lisääntyvät.

2.2.3.1. TSK on tyytyväinen siihen, että komissio toteaa varmistavansa yhtenäismarkkinoita koskevan lainsäädännön asianmukaisen käyttöönoton, ja panee merkille meneillään olevan arviointityön, jossa todetaan lainsäädännön vaikutukset kuluttajaan ja annetaan ehdotuksia tarpeellisista tarkistuksista. Komitea on erityisen kiinnostunut tuotevastuusta ja tuotteen turvallisuuslainsäädännöstä tehtävistä analyyseista.

2.2.3.2. TSK muistuttaa tässä yhtyedessä, että komissio ja parlamentti ovat ilmaisseet haluavansa tehdä läheistä yhteistyötä TSK:n kanssa, jossa yhteisön säädösten tehokkuuden jatkuvaan arviointiin tarvittava "tekninen tietämys ja poliittinen herkkyys yhdistyvät" (). Komitea vahvistaa uudelleen olevansa valmis tekemään asiassa jatkuvaa läheistä yhteistyötä EU:n toimielinten ja asianomaisten ammattijärjestöjen kanssa sekä antamaan täyden tukensa meneillään olevalle yhtenäismarkkinoiden tehokkuutta käsittelevälle selvitykselle erityisesti TSK voisi arvioida sen vaikutuksia kuluttajiin ja tekemään ehdotuksia tarvittavasta hienosäädöstä.

2.2.3.3. Tällaisten näkymien vallitessa komitea kehottaa komissiota viemään eteenpäin ehdotuksia tietojenvaihdon rakenteiden parantamiseksi yhteisön tasolla; tarkoituksena on varmistaa järjestelmällinen ja johdonmukainen seuranta, erittely ja tiedottaminen vaaroista ja riskeistä, joille eurooppalaiset kuluttajat ovat alttiina, ja varmistaa niin ikään yhteisösäännösten noudattaminen ja toimien toteuttaminen.

2.2.4. Yleensä kuluttaja hyötyy markkinasektorin kasvaneesta kilpailusta ja markkinoiden lisääntyneestä vapauttamisesta (kun elintärkeät yhteiskunnalliset edut turvataan). Jotta edistetään kuluttajien luottamusta yhtenäismarkkinoihin, tarvitaan todellisia ponnisteluja yhä vahvasti suojeltujen markkinoiden vapauttamiseksi. Katsaus yhteiseen maatalouspolitiikkaan kuluttajan näkökulmasta on tarpeen. Yhtä tärkeitä ovat komission ponnistelut energiamarkkinoiden vapauttamiseksi. Niin ikään tarvitaan toimenpiteitä, joilla estetään matkustajalentohintojen määrääminen yhteistyössä ().

2.3. Rahoituspalvelut

2.3.1. Komitea on tyytyväinen tehtyyn aiheluetteloon, mutta kaipaa aikataulua komission harkitsemille toimille.

2.3.2. TSK suhtautuu myönteisesti komission ehdotukseen tutkia tarkemmin kuluttajan luottomarkkinoita () sekä parannuskeinoa siihen, että rahoituspalvelut on jätetty pois etämyyntidirektiivistä. TSK haluaa erityisesti komission tekevän ehdotuksen lainsäädännöksi, joka koskee kuluttajan vähimmäissuojavaatimuksia rahoituspalvelujen etämyynnissä. Komitea on tyytyväinen pankkisektorin sitoumukseen esittää ehdotuksia puutteen korjaamiseksi.

2.3.3. Komitea pahoittelee, että maksukorttien (pankki- ja muiden korttien yleiset) toimittajat eivät ole noudattaneet suositusta maksujärjestelmistä () samalla tavalla, ja toisinaan ne ovat tehneet sen jopa erittäin huonosti, kuten käy ilmi BEUC:n tutkimuksesta sekä Mitchellin ja Thomasin vuonna 1994 tekemästä tutkielmasta. Koska on todettava, että kyseiset velvoittamattomat toimet eivät ole tuottaneet tarpeeksi suojaa kortinhaltijoiden taloudellisille eduille, TSK vaatii komissiota ehdottamaan lainsäädäntöä, joka tarjoaa eurooppalaiselle kuluttajalle tarpeeksi ja tasa-arvoista suojaa. Muiden kuin pankkikorttien määrän nopea kasvu edellyttää nopeaa toimintaa. Komitea pyytää komissiota esittämään ehdotuksessaan aiheesta vuonna 1995 tehdyn tutkimuksen sekä tutkimaan myös viime vuonna pankkialalla esitettyä uutta käyttäytymiskoodia.

2.3.4. Ympäri EU:n voidaan havaita erityisesti monimutkaisten, yksilöllisille toivomuksille perustuvien rahoituspalvelujen synty. Kyseessä ovat palvelut, jotka sisältävät säästö-, vakuutus- sekä irtaimistoon sijoittamisen elementtejä ja joihin liittyy pitkäaikaisia sopimusvelvoitteita. Kuluttajien on yhä vaikeampaa valita tarpeisiinsa sopiva paketti ja vertailla eri tarjousten toteutumista. Kuluttajat on saatava huomaamaan ja olemaan varuillaan sen suhteen, että rahoitusmarkkinoilla on aina riskejä ja ettei pääoman kannattavuudesta voida antaa mitään takeita tavallisten sekä jo hyvin tunnettujen investointia koskevien menettelytapojen ulkopuolella. Riskitekijä vaikeuttaa yksittäisten tarjousten arviointia. Vaikka tulevaisuudesta ei tiedetä, tämä ei tarkoita etteikö epävarmuutta voitaisi vähentää, kuten on todettu myös toisaalla. Yritysten erilaisten tarjousten kiinnostavuudesta voidaan kerätä vertailevaa tietoa esim. seuraavien seikkojen perusteella: 1) julkistamalla vakioidusti edellytykset, joiden perusteella laitokset ennustavat odotettavissa olevaa tuottoa, 2) yhdensuuntaistamalla olettamukset muuttujista, joihin ei voida vaikuttaa, sekä 3) ottamalla huomioon tiettynä ajanjaksona saavutetut aikaansaannokset. Siksi on kaikin puolin mahdollista ja lisäksi erittäin toivottavaa kehittää neuvontavälineitä, jotta kuluttaja voi helpommin tehdä tarkkaan harkittuja valintoja ja jotta tasoitetaan tietä todelliselle kilpailulle.

2.3.5. TSK:n mielestä on myös tärkeätä tutkia huolellisesti, kuinka kuluttajat voivat hyötyä tai hyötyvät yhtenäismarkkinoista vakuutusten alalla, sekä tehdä tarpeen mukaan ehdotuksia havaittujen ongelmien poistamiseksi. Sisämarkkinoiden tarkkailuelimenä komitea on valmis avustamaan unionin toimielimiä tässä suhteessa. TSK kantaa erityistä huolta siitä, että EU:n yrityskeskittymien vastaisia antitrust-sääntöjä noudatetaan tiukasti, koska vakuutusalan monikansallinen luonne hallitsee Euroopan markkinoita kokonaisuudessaan.

2.3.6. TSK haluaa toistaa, että kuluttajan etujen turvaaminen on tärkeää yhtenäisvaluutan kitkattomalle käyttöönotolle (). Toimenpiteet ovat välttämättömiä, jotta saadaan aikaan kuluttajien luottamus yhtenäismarkkinoihin.

2.3.7. Komitea on tyytyväinen sisämarkkinoista ja rahoituspalveluista vastaavan komissaarin kolmannessa Euroopan kuluttajafoorumissa antamaan ilmoitukseen, että on perustettu pääosastojen XV ja XXIV työryhmä. Komitea toivoo, että työryhmän myötä osastojen välinen yhteistyö lisääntyy sekä että yllä mainitut ehdotukset esitellään pian ja hyväksytään varhain.

2.4. Julkiset palvelut

2.4.1. Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio kiinnittää julkisiin palveluihin huomiota. Se toteaa, ettei komissio ole määritellyt termiä "olennaiset julkiset palvelut". Komitean mielestä kyseisiä palveluja ovat: yhteisön (keskushallinnon, paikallishallinnon tai julkisten elinten) tuottamat palvelut tai yksityissektorin säännellysti tuottamat palvelut, kun viranomaiset ovat huolissaan palvelujen laadusta tai niiden saannista (terveys, koulutus, julkinen liikenne, museot, jne.) ().

2.4.2. Kuluttajan näkökulmasta on erittäin tärkeää kiinnittää huomiota julkisiin palveluihin, koska kaikille kyseisille palveluille on yhteistä se, että päinvastoin kuin kilpailukykyisillä tavara- ja palvelumarkkinoilla kuluttajat joko eivät voi lainkaan valita toimittajaa tai heillä on siihen vain rajallinen mahdollisuus. Lisäksi kysynnän ja tarjonnan vapaat markkinavoimat eivät määrää kyseisten palvelujen laajuutta, määrää, laatua eivätkä hintaa, vaan sen tekevät poliittiset päätöksentekijät tai säätelyelimet.

2.4.3. Yllä mainitun seurauksena markkinat eivät aina toimi tehokkaasti. On sekä yksittäisten kuluttajien että (paikallis)hallinnon edun mukaista parantaa kyseisten palvelujen toimitusten vastuullisuutta ja tehokkuutta, joka parantaa kuluttajatyytyväisyyttä ja säästää julkisia menoja.

2.4.4. Komitea on samaa mieltä siitä, että joissakin tapauksessa kilpailua voidaan lisätä vapauttamalla kyseisiä palveluja, esim. (osia) julkisen liikenteen palveluista (). Mutta aina ei ole mahdollista antaa tiettyjä palveluja kilpailukykyisellä tavalla niiden (lähestulkoon) monopoliluonteen takia (esim. kuntien ja julkisten palvelujen luonnolliset monopolit). Lisäksi viranomaisten on varmistettava kuluttajille olennaisten julkispalvelujen laatu ja saanti. Sen täytyy myös huolehtia siitä, että maksukyvyttömät kuluttajat eivät jää kyseisten palvelujen ulkopuolelle.

2.4.5. Erilaisille palveluille voidaan kehittää osoittimia (). Suoritusstandardien asettaminen tietyille julkisille palveluille, joita ei voi tai joita ei pitäisi vapauttaa kokonaan, voi myös auttaa parantamaan palvelun laatua ja alentamaan hintoja. On erittäin tärkeää, että kyseisten palvelujen tuottajat luovat kuluttajaa varten vastuustandardin. Ehkä "Kansalaisen peruskirja" () ja mahdollisesti muut kokeilut () voivat tuoda lisää tähdellistä tietoa. Kyseisten julkisten palvelujen laadun parantamista voidaan lähestyä myös vaakatasolla. Vaakatason näkökohdat koskevat kuluttajan ja toimijan sopimussuhdetta, kuluttajien edustuksen malleja, valitusten käsittelyä, jne ().

2.4.6. Kuluttajien tulisi osallistua alakohtaisten kuluttajaneuvostojen perustamiseen jäsenvaltioissa, varsinkin jos palvelujen velvoitteet ja hinnat ovat sääntelyviranomaisen valvonnassa. Näillä kuluttajaneuvostoilla, joissa olisivat edustettuina talous- ja yhteiskuntaelämän eri tahot mukaan lukien yksityiset kansalaiset tulee olla oikeus valistaa kuluttajia, ottaa vastaan ja tutkia valituksia sekä vedota tarvittaessa sääntelyviranomaiseen sanktioiden langettamiseksi. Neuvostojen tulisi saada rahoituksensa sääntelyviranomaiselta tai julkisten palvelujen suorittajalta.

2.4.7. Komitea vaatii komissiota julkaisemaan vihreän kirjan, jossa tutkitaan, miten kuluttaja saa paremmin äänensä kuuluviin koskien kyseisten palvelujen hankintaa, niiden laatua ja vaikutuksia hintoihin ottaen huomioon, että läheisyysperiaatteen mukaisesti vastuu toimista kuuluu pääasiassa jäsenvaltioille.

2.5. Tietoyhteiskunta

2.5.1. Lähes jokainen kansalainen ja kuluttaja tuntee lähitulevaisuudessa uuden tieto- ja viestintäteknologian vaikutukset. Mullistaessaan tavaroiden ja palvelujen tuotanto- ja markkinointiprosessin se uudistaa kuluttajasektoria. Vaikutukset tuntuvat markkinoilla ja esim. terveydenhuollon, liikenteen tai valistuksen aloilla. Siksi komitean vakaumuksen mukaan kuluttajien ja kuluttajajärjestöjen aktiivinen panos tietoyhteiskunnan rakentamisessa on sen potentiaalisen menestyksen ehto.

2.5.2. Komissio on jo tehnyt erilaisia, suoraan tietoyhteiskunnan kehitykseen liittyviä ehdotuksia, joista komitea on antanut lausunnon (). Vaikka komissio ja tietysti myös komitea ovat kiinnittäneet huomiota kuluttajanäkökulmaan, tarvitaan jatkuvaa valppautta uuden tiedon ja kehityksen mukana pysymiseksi. Komitea kehottaa komissiota toimimaan kiinteässä yhteistyössä TSK:n ja Tietoyhteiskuntafoorumin kanssa jatkuvan analyysin kehittämiseksi. Tämän lisäksi TSK kehottaa komissiota tutkimaan tarkoin, miten muutokset vaikuttavat kuluttajiin ja miten eri toimijat voisivat edistää kuluttajien täyttä ja tyydyttävää osallistumista uuteen tietoyhteiskuntaan.

2.5.3. Komitea hyväksyy komission kyseisen otsikon alla osoittaman suunnan. Järjestelmän suunnittelu vaatii huolellisuutta, jotta sen ulkopuolelle ei jätetä suurta määrää (vähemmän etuoikeutettuja) kuluttajia. Kuluttajaystävällistä teknologiaa tulisi kehittää siten, että tavalliset ihmiset voivat käyttää sitä suorittaessaan tavallisia tehtäviä.

2.5.4. TSK mainitsee myös muita tärkeitä seikkoja, joita komissio ei ole maininnut tiedonannossaan. Se ottaa huomioon esim. sähköisessä muodossa annettujen potilaskertomusten kehityksen tuottamat mahdolliset hyödyt potilaiden tai kuluttajien hoidolle. Mutta ennen kuin kyseisiä asiakirjoja voidaan käyttää, on löydettävä ratkaisu arkaluontoisten henkilökohtaisten tietojen suojelemiseksi (). Tietoja luvatta käyttäville henkilöille, yrityksille tai viranomaisille tulee olla rangaistuksia. Kansalliset viranomaiset vastaavat näiden velvoitteiden noudattamisesta.

2.5.5. Muut seikat liittyvät laatustandardeihin, "yleispalvelu"-käsitteen kehittämiseen edelleen, sopimussuhteisiin ja -ehtoihin sekä toimien turvallisuuteen. Myös näitä näkökohtia tulisi käsitellä pyydetyssä tiedonannossa.

2.5.6. Komission olisi tutkittava eri operaattorien vaatimukset sitovista sopimuksista, jotka kuluttajan on allekirjoitettava, arvioidakseen onko tarpeen säätää harkinta-ajasta, sopimuksen raukeamisesta määräajan jälkeen ilman kiinteää sakkomaksua ja sopimuksen mitätöimisestä, mikäli tavara on viallinen tai palvelu kehnoa. Tämä koskee erityisesti televiestintäalaa.

2.6. Elintarvikkeet

2.6.1. Komission viittaus kuluttajaryhmien tutkimuksiin elintarvikkeiden turvallisuuden ja puhtauden valvontajärjestelmistä on saanut dramaattisen ulottuvuuden viimeaikaisten EU:n toimien myötä, jotka koskevat BSE- eli hullun lehmän taudin tapausta Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämä kuvaa tarvetta vahvistaa valvontajärjestelmien auktoriteettia, jotta kuluttajat saadaan vakuuttuneiksi siitä, että terveysseikat ovat taloudellisia etuja tärkeämpiä; muutoin kuluttajan luottamus kadotetaan kokonaan. Komitea odottaa kiinnostuneena komission aiheesta lupaamaa analyysia ja ehdotuksia.

2.6.2. Komitea olisi kriittinen, mikäli komission kommentit elintarvikkeiden tuotemerkinnöistä tarkoittaisivat sitä, että nykyiset tuotemerkintöjä koskevat vaatimukset voitaisiin poistaa. EU:n tuotemerkintöjä koskevan lainsäädännön mukaisesti annettu tieto on erittäin tärkeää kuluttajille. Tärkeiden, elintarvikkeen viimeisen käyttöpäivän, käyttöohjeiden, jne. ilmoittamisen lisäksi tieto sisältää luettelon elintarvikkeen ainesosista, mikä on erityisen tärkeää allergikoille tai kuluttajille, jotka uskonnollisista, terveydellisistä tai muista syistä haluavat välttää tiettyjä aineita. Jotta säilytetään kuluttajien luottamus ruokaan, ei pidä myöskään aliarvioida sitä, kuinka tärkeää on antaa heille selvää ja entistä parempaa tietoa elintarvikkeista.

2.6.3. Komitea on samaa mieltä komission toteamuksesta, että joitakin olennaisia kuluttajien tiedonsaantitarpeita ei ole tyydytetty lainkaan, ja kehottaa komissiota tekemään ehdotuksia lainsäädännöstä, jossa vaaditaan tuotemerkintöjä alkoholijuomiin samoin kuin pakollista ravintosisältömerkintää sekä harkitaan nykyisten tuotemerkintäsääntöjen muuttamista siten, että niissä vaaditaan tietyn määrän ylittävien ainesosien määrän merkitsemistä.

2.6.4. Hiljattain kuudessa jäsenvaltiossa tehdyt eurooppalaiset tutkimukset () tukevat yllä mainittuja näkökohtia. Tutkimuksen mukaan kaikista elintarvikkeiden pakollisista tuotemerkinnöistä kuluttajaa kiinnostavat eniten viimeinen käyttöpäivä, ainesosaluettelo sekä säilytysohjeet.

2.6.5. Sellaisen määräyksen soveltaminen, jonka mukaan kaiken tiedon tulee olla kansallisella kielellä, johtaa suuriin tila- ja luettavuusongelmiin monikielisten tuotemerkintöjen kohdalla. Ravintosisältömerkinnät ovat tästä hyvä esimerkki. Ne ovat melko yleisiä Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jossa tuotemerkinnät ovat yleensä yksikielisiä, mutta eivät muualla, koska kyseiset tekstit vaativat liikaa tilaa monikielisissä merkinnöissä.

2.6.6. Komission tulisi etsiä eri ravintoaineille sopivat symbolit. Pesuohjeissa ja kenkien merkinnöissä on menestyksekkäästi otettu symbolit käyttöön ().

2.6.7. Tutkimus osoitti myös, että kuluttajat eivät ole kovin kiinnostuneita ravintosisältömerkinnöistä. Syynä saattaa olla se, että kuluttajat eivät ole tottuneet kyseisiin merkintöihin eivätkä sen vuoksi ymmärrä niitä kovin helposti. Ravintosisältömerkintöjen tehostamiseksi tarvitaan suuria tieto- ja valistuskampanjoita. Tutkimuksen päätelmissä (s. 28) mainitaan myös toinen tekijä: "Valitettavasti nykymuodossa vain vähemmistö ymmärtää annetun tiedon". Siksi tieto on esitettävä selkeästi. Tämä koskee myös ainesosaluetteloa. Komitea on tyytyväinen komission yrityksiin tarkastella elintarvikkeiden tuotemerkintöjä uudelleen, jotta ne tehdään yksinkertaisemmiksi ja jotta ne vastaavat nykyistä paremmin erilaisten kuluttajien todellisia tiedonsaantitarpeita ottaen kuitenkin huomioon mitä on todettu kohdan 2.6.2 ensimmäisessä lauseessa.

2.6.8. Komitea kehottaa komissiota käsittelemään elintarvikevaatimuksia tulevassa vihreässä kirjassaan elintarvikeasioista. Elintarvikevaatimukset ovat tärkeitä kuluttajille, joiden tietoisuus terveellisen ruokavalion merkityksestä lisääntyy koko ajan. Tämän vuoksi kyseisten vaatimusten käyttöön yleisesti sekä erityisesti ravintosisältöä koskeviin vaatimuksiin tulisi soveltaa tiukkoja sääntöjä.

2.6.9. Komitea kannattaa uusien elintarvikkeiden sekä elintarvikkeiden uusien ainesosien laajaa sääntelyä. Se myöntää tästä olevan mahdollista etua kuluttajille ja ympäristölle. Geneettisesti tuotetut aineosat ovat jo käytössä useassa jäsenvaltiossa. EU-lainsäädäntöä tarvitaan kipeästi varmistamaan, että kyseisten elintarvikkeiden turvallisuus taataan Euroopan tasolla ().

2.6.10. Tarvitaan vielä paljon työtä, ennen kuin kuluttajat hyväksyvät ja luottavat (sallittuihin) geneettisesti muutettuihin organismeihin elintarvikkeissa. Seuraavassa esimerkki kaupan ja teollisuuden sekä kuluttajajärjestöjen vastuuntuntoisesta yhteisestä lähestymistavasta noudatettavaksi muualla.

Alankomaissa perustettiin vuonna 1991 elintarvikealan yrityksistä sekä kuluttaja- ja ympäristöjärjestöistä koostuva epävirallinen bioteknologian neuvoa-antava ryhmä, joka keskusteli ehdoista, joilla geneettisesti muutettuja elintarvikkeita voidaan laskea markkinoille vastuullisesti. Ryhmä julkisti tuloksensa keväällä 1995, kun päätöksenteko oli lamaantumassa Euroopan tasolla. Tuotemerkinnöistä saavutettu yksimielisyys oli samanlainen kuin Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä.

2.6.11. Yllä mainittu hollantilainen ryhmä luokittelee tuotteet ja ainesosat sen mukaan, mitkä niistä edellyttävät tuotemerkintää ja mitkä eivät. Periaatteessa tuotemerkintävelvollisuus koskee elintarvikkeita ja ainesosia, jotka ovat tai sisältävät geneettisesti muutettuja organismeja. Velvollisuus voidaan poistaa vain, mikäli tuotemerkinnällä ei ole enää käytännön kannalta merkitystä. Osapuolet eivät ole pystyneet täysin sopimaan sellaisia prosesseja koskevista tuotemerkintävaatimuksista, joissa kyseisiä organismeja ei elintarvikkeessa ole tai ei ole enää jäljellä. Aiheet on lueteltu, ja neuvoa-antava ryhmä keskustelee niistä. Ryhmän saavuttama yhteisymmärrys on tärkeä osa uusien elintarvikkeiden pääsyn hollantilaisille markkinoille sallivaa lainsäädäntöprosessia. Myös Yhdistyneessä kuningaskunnassa neuvotellaan samalla tavalla geneettisesti manipuloitujen elintarvikkeiden sallimisesta.

2.7. Kestävä kulutus

2.7.1. Myös komitean mielestä tarvitaan kestävää kulutusta, ts. kulutustasoa, joka voidaan kestää vahingoittamatta ja huonontamatta lastemme ja lastenlastemme mahdollisuuksia tarpeidensa täyttämiseen. "Kestävän kulutuksen" käsitteen merkitys jää kuitenkin epäselväksi. Yleisesti ottaen kestävän kulutuksen tavoite on vähentää tavaroiden ja palveluiden kulutuksen vaikutusta ympäristöön. Tässä mielessä kuluttajat voivat vaikuttaa valitsemalla tavaroita ja palveluita, mutta aina ei ole selvää, missä määrin he voivat vaikuttaa tavaroiden ja palvelujen tarjontaan.

2.7.2. Tuottajalla on tietoa ja taitoa kehittää tuotteita ja pakkauksia entistä ympäristöystävällisemmiksi, ja teknologisen kehityksen huomioon ottaen viranomaiset voivat määrätä tuotteille ja tuotantoprosesseille tiukemmat ympäristöstandardit. Viranomaiset voivat myös edistää ympäristöä vähemmän rasittavien tuotteiden markkinointia verotuskeinoin.

2.7.3. Kuluttajien tieto ympäristön huononemisesta lisääntyy, samoin heidän halukkuutensa osallistua yhä aktiivisemmin terveellisemmän ympäristön aikaansaamiseen, kuten esim. monien jätteidenlajittelujärjestelmien menestys osoittaa. Kansalliset ja EU:n ekomerkkijärjestelmät on suunnattu näille kuluttajille. Järjestelmien tavoitteena on markkinoida ympäristöystävällisiä tuotteita sekä antaa kuluttajille lisää tietoa näistä tuotteista ().

Tutkimusten mukaan kuluttajat ovat valmiita ostamaan kyseisiä tuotteita () jopa vertailutuotteita hieman korkeammin hinnoin, mikäli toimintastandardit ovat järkeenkäypiä. TSK on komission kanssa samaa mieltä siitä, että kuluttajat voivat tehdä näitä valintoja vain, jos heille annetaan asianmukaista, ympäristö- ja toimintanäkökohdat kattavaa tietoa.

2.7.4. On valitettavaa, että toistaiseksi vain muutamat tuottajat ovat valmiita kilpailemaan markkinoista entistä ympäristöystävällisemmin tuottein, kuten useiden kansallisten ympäristöjärjestelmien ja EU:n ekomerkkijärjestelmän tulokset osoittavat.

2.7.5. Ottaen huomioon myös kansallisten järjestelmien kaupan esteiden vaikutukset ympäristömerkintöjen tulevaisuus riippuu EU:n järjestelmän vahvistamisesta ja kansallisten järjestelmien varaamisesta vain kansallisille markkinoille tyypillisille tuotteille. Ensimmäisenä askeleena toivotaan yhteistyön lisäämistä sekä sitä, että kansalliset instanssit asettavat kriteerit ympäristömerkintöjen myöntämiselle.

2.7.6. Tarkistettaessa neuvoston asetusta 880/92/ETY olisi kiinnitettävä huomiota ekologisten kriteerien hyväksymistä koskevan menettelyn yksinkertaistamiseen ja siten vaatimusten noudattamisesta valmistajille aiheutuvan taakan helpottamiseen. Olisi tutkittava myös järjestelmän kustannusten alentamista. Kriteerit asettavien toimivaltaisten elinten roolia voidaan vahvistaa. Neuvottelufoorumin rooli on erittäin tärkeä, koska se antaa laajoille yhteiskunnallisille tahoille mahdollisuuden vaikuttaa Euroopan tasolla.

2.7.7. TSK:n ympäristöjaoston sihteeristö toimii foorumin yhteyspisteenä ja pitää yhteyttä komissioon. Se avustaa lausuntojen valmistelussa ja toimittaa myös muita sihteeristön tehtäviä. Tämä epävirallinen tilanne tulisi nyt virallistaa asetuksen 6 artiklassa, koska kyseessä ovat ihanteelliset puitteet foorumin toiminnalle.

2.8. Kuluttajien edustus

2.8.1. Komission tavoin TSK toivoo, että komission uudistunut neuvoa-antava suhde kuluttajiin varmistaa nopean tietojen saannin kuluttajilta. Vaikka komitea myöntää, että uusi kuluttajakomitea on suunniteltu komission vastaavia komiteoita koskevan yleismallin mukaan, se on yllättynyt siitä, että komissio päättää kuluttajakomitean jäsenyydestä sekä siitä, kokoontuuko komitea ja milloin. Oikeus edustukseen antaa selvästi ymmärtää, että kuluttajajärjestöjen tulisi päättää, kuka niitä edustaa ja milloin niiden mielestä on tarkoituksenmukaista antaa komissiolle neuvoja. Oikeuden ei tulisi rajoittua vain itse kuluttajapolitiikkaa koskeviin ehdotuksiin, vaan sen tulisi ulottua myös (tärkeisiin) vaakatason kuluttajapoliittisiin kysymyksiin.

2.8.2. Komission tuki erityisesti Etelä-Euroopan kuluttajajärjestöille on tärkeää. On tunnustettava, että tämä asia kuuluu oikeastaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti kansallisille viranomaisille.

2.8.3. TSK on samaa mieltä siitä, että kuluttajaedustus on tärkeää standardoinnin alalla. Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio on sitoutunut tukemaan edustusta ANECin (Euroopan kuluttajien edustuselin standardointiasioissa) kautta, koska tämä on loistava areena eurooppalaiselle standardoimistyölle.

2.9. Kuluttajapolitiikan kehittäminen Keski- ja Itä-Euroopan maissa

2.9.1. Vaikka kuluttajapolitiikan tärkein merkitys on kuluttajien etujen oikeanlaisessa suojelussa, kuluttajapolitiikan kehittäminen Keski- ja Itä-Euroopan maissa voi olla erityisen merkittävää siirryttäessä komentotaloudesta markkinatalouteen.

2.9.2. Näiden maiden, erityisesti entisen Neuvostoliiton ongelmat ovat suunnattomat ja liittyvät toisiinsa. Kotimaisen tuotannon lasku on pöyristyttävän suuri. Markkinat ovat täynnä usein heikkolaatuisia ulkomaisia tai väärennettyjä tavaroita. Näitä tavaroita () saatetaan silti ostaa mieluummin kuin kotimaisia kulutustavaroita, jotka saivat komentotalouden aikana huonon maineen. EU:n ja muiden vientimaiden olisi hyvä hillitä viejiään viemästä heikkotasoisia tavaroita alueelle, koska maissa ei ole riittävää valvontaa. Heikkotasoisten tavaroiden esteetön ilmestyminen voi hidastaa talouden uudelleenrakentamista sekä horjuttaa köyhien luottamusta markkinatalouteen.

2.9.3. Vertaileva tutkimus, rehellinen kuluttajavalistus sekä taloudellinen kuluttajansuoja voivat olla avainasemassa, kun kotimaisia tuottajia yritetään siivittää parempiin suorituksiin ja samalla kiihdyttää kansallisten voimavarojen uudelleen rakentamista.

2.9.4. Riippumattomien kuluttajajärjestöjen syntyä tulisi tukea voimakkaasti kyseisissä maissa. Kansalaisyhteiskunnan kehitys () on erittäin tärkeää ja markkinatalouden välttämätön tekijä, koska kansalaisyhteiskunta edustaa yhteiskunnan eettisiä ja kulttuuriarvoja. Tämä on markkinataloutta ohjaavien lakien ja sääntöjen normatiivinen elementti.

2.9.5. PO XXIV voi Tacis-ohjelman ennusteiden perusteella "hyväksyä" siirtymävaiheessa olevan maan, esim. Valko-Venäjän.

2.9.6. Komitean mielestä PO XXIV:n tulisi lisäksi panostaa aktiivisemmin Phare- ja Tacis-ohjelmien alaisten kuluttajapolitiikkahankkeiden kehittämiseen ja toimeenpanoon, koska se tehostaa ohjelmia merkittävästi.

2.10. Kehitysmaat

2.10.1. EU:n kehityspolitiikka ei vielä ole ottanut huomioon kuluttajapoliittisten näkökohtien tärkeyttä ja merkitystä omille ohjelmilleen. Monissa jäsenvaltioissa kuluttajajärjestöt ovat kuitenkin vaikuttaneet merkittävästi kehityspolitiikkaan. IOCU, kansainvälisen kuluttajajärjestön Consumers Internationalin edeltäjä, on lisäksi tukenut kolmannen maailman (uusia) kuluttajaorganisaatioita.

2.10.2. Kuten edellä on mainittu kohdassa 1.8, kuluttajapolitiikka muodostaa olennaisen osan taloudelliseen kehitykseen suuntautuneista toimintalinjoista. Tämä koskee myös kolmannen maailman kehitystä: ks. YK:n kuluttajansuojelusta antamien ohjeiden () merkitys osana niiden kehitysstrategiaa; G-osa (tiettyjä alueita koskevat toimenpiteet) sekä IV luku (kansainvälinen yhteistyö) ovat erityisen tärkeitä kehitysmaiden kuluttajille.

Kolmannen maailman kuluttajajärjestöt ovat erityisen aktiivisia turvaamaan oikeuden turvallisuuteen ja terveyteen. Ne valvovat markkinoita ja taivuttavat hallituksia ja kansainvälisiä järjestöjä kuten WHO:n ja Codex Alimentarius -komission hyväksymään tätä tavoitetta tavoittelevaa lainsäädäntöä ja käytäntöjä. Kuten KIE-maissakin kuluttajajärjestöt ovat kyseisissä maissa tärkeitä instituution rakentajia ja tärkeä taloudellisen kehityksen tekijä.

2.10.3. Komitea panee tyytyväisenä merkille, että kuluttajapolitiikka vaikuttaa EU:n kehityspolitiikkaan kehitysmaiden kuluttajia hyödyttävästi.

3. TSK:n suositus

Kuluttajat ovat olennainen osa jäsenvaltioiden talouselämän menestystä. Tämä pitäisi tunnustaa sekä Euroopan että jäsenvaltioiden tasolla vetämällä kuluttajat mukaan, mieluiten alakohtaisesti, jotta he voisivat osallistua tehokkaasti.

TSK kehottaa neuvostoa, parlamenttia ja komissiota yhteisötason jatkuvana toimintasuunnitelmana omistamaan jäsenmaiden parlamenttien tuella yhden vuoden (1999 tai 2000) "Kuluttajien vuodeksi" ja muokkaamaan toimintasuunnitelmansa ja politiikkansa sen mukaisesti.

Bryssel, 11. heinäkuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Carlos FERRER

() Ks. esim. komission kertomus neuvostolle ja Euroopan parlamentille: "Yhtenäismarkkinat vuonna 1994" - KOM(95) 238 lopull., 319 kohta), jossa kuvataan kuluttajan (tärkeää) roolia yhtenäismarkkinoilla.

() COM(93) 378 final, 28. 7. 1993.

() Ks. esim. "Yhtenäismarkkinat vuonna 1995" - KOM(96) 51 lopull., 17 kohta.

() EYVL N:o C 39, 12. 2. 1996.

() Vrt. myös "Introduction Project for Standard Product Information 1993 1995" -hanke Alankomaissa. Hankkeen tuloksena kehitetään standardoitua tietoa huonekaluista, polkupyöristä, untuvapeitteistä ja kuluttajien käyttämistä liimoista. Raportissa todetaan, että kuluttajajärjestöjen vahva tuki vastaavien tuoteselosteiden käyttöönottamiselle sekä niiden integroiminen muihin markkinointi- ja tuotteiden laatua koskeviin hankkeisiin lisää yritysten valmiutta osallistua ponnisteluihin.

() KOM(95) 712 lopull., 24. 1. 1996, (EYVL N:o C 107, 13. 4. 1996) sekä KOM(96) 13 lopull., 14. 2. 1996.

() EYVL N:o C 39, 12. 2. 1996, s. 55.

() COM(93) 509 final, 15. 11. 1993.

() Komissio raportoi vuoden 1995 loppupuolella COM(95) 617 final, 13. 12. 1995 direktiivin 85/374/ETY soveltamisesta ja totesi, ettei nykyistä lainsäädäntöä tarvitse ajantasaistaa.

() Komission sisämarkkinoiden strategiaohjelmaa koskeva työasiakirja COM(93) 256 final, 2. 6. 1993, s. 24, rivit 15 ja 16.

() Komission 25. 6. 1993 antama asetus 93/1617/ETY, EYVL N:o L 15, 18. 1. 1994.

() KOM(95) 117 lopull. ja KOM(96) 79 lopull.: Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kulutusluottoja koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun direktiivin 87/102 muuttamisesta.

() EYVL N:o L 317, 24. 11. 1988.

() EYVL N:o C 18, 22. 1. 1996, erityisesti C-osa, 14 ja 15 kohta. Ks. myös Euroopan parlamentin päätöslauselma EMUsta, 30. 11. 1995, 15 kohta (EYVL N:o C 339, 18. 12. 1995).

() Julkiset palvelut voidaan jakaa edelleen yksittäisiin hyödykkeisiin ja kollektiivisiin hyödykkeisiin. Kollektiivisilla hyödykkeillä tarkoitetaan tavaroita (tai palveluja) joita ei voida osittaa jaettavaksi yksittäisille henkilöille tai myytäväksi markkinoilla (esim. puolustus, julkishallinto, padot). Kaikki kansalaiset hyötyvät näistä palveluista. Yksittäinen kuluttaja tulee kuvaan mukaan yksittäisten (julkis)palvelujen hankinnassa.

() Ks. tarkemmin lausunto "Kansalaisten verkot" (EYVL N:o C 212, 27. 7. 1996 ).

() Ks. esim. Lontoossa sijaitsevan Centre for Communications and Information Studies to the Commission -keskuksen puhelinpalveluja käsittelevä raportti "Telephone Service to Residential Consumer" (viite 88/160) lokakuulta 1989. Raportissa on lueteltu palvelunäkökulman kahdeksan (mitattavissa olevaa) pääulottuvuutta (palvelujen hankinta, vian kohdistaminen, vian korjaus, puheluyhteys, siirtyvän äänen laatu, laskutus, yleisöpuhelimet sekä puhelinvälityspalvelut).

() Engl. "Citizen's Charter" Ks. myös "Charter Checklist": Yhdistyneen kuningaskunnan kansallisen kuluttajaneuvoston tekemä kuluttajan tarkistuslista "Citizen's Charterin" asiakirjoihin. Julkaisussa on ehdotuksia vastaavien asiakirjojen rakenteesta ja sisällöstä, joka on käytännöllinen apuväline niiden arviointiin ja parantamiseen.

() Esim.: paikallisen ympäristöpolitiikan laadun osoittimet, Konsumenten Kontaktin vuonna 1993 kehittämä suorituksen mittaamisen väline (hollanniksi). Julkaisussa esitellään mittarit jätekuljetukselle, katujen puhdistukselle, koirien aiheuttamalle haitalle, jne.

() Ks. myös European Centre of Enterprises With Public Participation -keskuksen lausunto (CEEP. 95 / avis 16) yleispalvelun käsitteestä televiestintäpalveluissa KOM(95) 682 lopull., 25. 1. 1995, V luku. Siinä todetaan seuraavat yhteiset piirteet: maantieteellinen saatavuus, kohtuuhinnat sekä saatavuus ilman syrjintää. Ks. myös lausunto kilpailusta ja televiestinnästä (EYVL N:o C 204, 15. 7. 1996 koskien puuttuvaa "yleisen" ja "yleispalvelun" määritelmää (kohta 2.2).

() Esim. lausunto aiheesta Tiedonanto: kohti tietoyhteiskuntaa, EYVL N:o C 39, 12. 2. 1996 sekä aikaisempi lausunto sitä koskevasta toimintasuunnitelmasta, EYVL N:o C 110, 2. 5. 1995.

() Ks. direktiivi 95/46/EY, EYVL N:o L 281, 23. 11. 1995, s. 31, aiheena yksilöiden suojelu henkilötietoja käsiteltäessä.

() Consumer Families and Food Labelling in Europe: Coface Survey Documents, huhtikuu 1994, 35 sivua. (Otos oli 5 000 perhettä).

() EYVL N:o C 287, 4. 11. 1992 sekä EYVL N:o L 100, 19. 4. 1994.

() Ks. myös yksimielisesti hyväksytty lausunto (EYVL N:o C 108, 19. 4. 1993). Tämän lausunnon valmisteluhetkellä neuvosto ja Euroopan parlamentti eivät ole vielä ratkaisseet jäljellä olevia (merkintöjä koskevia) asioita. Ks. TSK:n kanta tuotemerkintävaatimuksiin: kohta 3.4.8 ja kohta 3.5 TSK on vielä mukana meneillään olevien direktiivien 90/219/ETY ja 90/220/ETY tarkistusten takia, joissa käsitellään mm. neuvontaa ja tiedottamista yleisölle sekä eettisiä näkökulmia.

() Esim. EU:n ekomerkkisäännös ETY/880/92, 23. 3. 1992, 1 artikla (EYVL N:o L 99, 11. 4. 1992).

() Ks. esim. "Europeans and the Environment: Eurobarometer 43.1 bis" -kertomus, jonka INRA (Europe) ECO laati Euroopan komissiolle marraskuussa 1995, sekä edellä mainittu Coface-tutkimus.

() KIE-maiden kokonaiskaupan asema on selvästikin paljon monimuotoisempi kuin nyt korostettu näkökulma. Paremman kokonaiskuvan saamiseksi ks. esim. maatalousjaoston tuleva asiakirja YMP:n seurauksista KIE-maiden liittymiselle.

() Ks. myös erillinen lausunto aiheesta "Kehitysapu, hyvä valtionhallinto ja yhteiskunnallis-ammatillisten järjestöjen rooli".

() Yleiskokouksen päätöslauselma 39/248, liite 9. 4. 1995.

LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Hylätty muutosehdotus

Keskustelussa hylättiin seuraava muutosehdotus, joka sai yli neljäsosan äänistä.

Lisätään seuraava teksti uudeksi kohdaksi 2.8.4:

"Komitea kehottaa komissiota EY-sopimuksen 195 artiklan 2 kohdan nojalla suosittamaan kaikille jäsenmaille, että ne kukin ehdottavat TSK:n jäseniksi vähintään yhtä kuluttajien edustajaa."

Perustelu

TSK:n tulevan kokoonpanon moniarvoisuuden vuoksi olisi hyvä, että siihen kuuluisi ainakin yksi kuluttajien edustaja kaikista jäsenvaltioista.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 36, ei-ääniä: 65, tyhjiä: 22.