Erään maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden alan suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän tuote-eritelmään tehdyn hyväksytyn vakiomuotoisen muutoksen julkaiseminen (komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 664/2014 6 b artiklan 2 ja 3 kohta)

(2022/C 492/04)

Tämä tiedonanto julkaistaan komission delegoidun asetuksen (EU) N:o 664/2014 (1) 6 b artiklan 5 kohdan mukaisesti.

Jäsenvaltion ilmoitus suojatun alkuperänimityksen tai suojatun maantieteellisen merkinnän tuote-eritelmään tehdyn vakiomuotoisen muutoksen hyväksymisestä (Asetus (EU) N:o 1151/2012)

”Volailles du Maine”

EU-nro: PGI-FR-0148-AM01– 28.9.2022

SAN ( ) SMM (X)

1. Tuotteen nimi

”Volailles du Maine”

2. Jäsenvaltio, johon maantieteellinen alue kuuluu

Ranska

3. Vakiomuotoisen muutoksen ilmoittava kansallinen viranomainen

Institut national de l’Origine et de la Qualité (INAO) Arborial – 12, rue Rol-Tanguy TSA 30003 – 93555 Montreuil Cedex, France P. +33 173303800 F. +33 173303804 Sähköpostiosoite: info@inao.gouv.fr

4. Hyväksytyn muutoksen / hyväksyttyjen muutosten kuvaus

Tuote-eritelmään tehdyt muutokset koskevat seuraavia kohtia:

Tuotteen kuvaus

Muutetaan suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustettuja tuotteita siten, että tuotettaviin lajeihin lisätään seuraavat:

— keltainen kananpoika,

— musta kananpoika,

— sadan päivän ikäinen kananpoika,

— helmikana,

— salvukukko ja kääpiösalvukukko,

— nuori kana,

— ankka,

— hanhi,

— kana.

Hakijaryhmä on tuottanut näitä lajeja maantieteellisellä alueella jo useiden vuosien ajan.

Kohtaa täydennetään kunkin lajin tai tuotteen vaatimustenmukaisuutta koskevilla kriteereillä ja aistinvaraisten ominaisuuksien kuvauksella.

Tuote-eritelmän soveltamisala ulotetaan koskemaan seuraavia eläimenosia: maksa, lihasmaha ja sydän. Ainoastaan sellaiset eläimenosat hyväksytään, jotka on saatu suojatulla maantieteellisellä merkinnällä varustetuiksi siipikarjan ruhoiksi valituista eläimistä. Lisätään valintakriteerien luettelo ja kaupanpitotapa (eheys, yhtenäinen väri, kaupanpito tuoreena tai pakastettuna).

Tuotantomenetelmä

Tuotantomenetelmän kuvausta täydennetään huomattavasti, koska tuote-eritelmään lisätään useita lajeja. Kuvaus jakautuu kahteen osaan, joista toinen koskee lihasiipikarjaa ja toinen munintakanoja.

5.1 ja 5.5 kohta, ”Käytettävät siitoseläimet”

Poistetaan velvoite, jonka mukaan tulevista siitoskukoista 90 prosentin osuuden on oltava alueella syntyneitä ja siellä kasvatettuja, sillä hautomoiden keskittyminen ja erikoistuminen eivät mahdollista sitä, että kasvattajat voisivat hankkia poikasensa yksinomaan maantieteelliseltä alueelta. Lisätään myös taulukkomuotoinen tiivis kuvaus kunkin lajin fenotyypistä. Kaikki lihasiipikarjan siitoseläimet ovat hidaskasvuisia sekä sopeutuneita pitkäkestoiseen kasvatukseen ja ulkona laiduntamiseen. Munintakanojen siitoseläimet ovat karaistuneita ja laidunkasvatukseen sopeutuneita.

5.2 ja 5.6 kohta, ”Tuotantotapa”

Täydennetään voimassa olevan eritelmän mukaista tuotantotapaa ”vapaa laidun – perinteinen kasvatustapa” seuraavalla maininnalla: ”vapaa laidun – täydellinen liikkumavapaus”. Lisätään laitumelle pääsyä koskevat säännöt: lihasiipikarjalle kello yhdeksästä ja munintakanoille kello 11:stä aamulla illan pimenemiseen saakka. Lisätään myös taulukko, jossa esitetään tiivistetysti laitumelle pääsyn enimmäisikä ja kasvatuksen vähimmäiskesto kunkin lajin osalta.

5.3.1 ja 5.7.1 alakohta, ”Tuotantorakennukset”

Täydennetään tätä kohtaa seuraavasti: Ensinnäkin kaikkea lihasiipikarjaa ja kaikkia kanoja koskee sääntö, jonka mukaan ne on kasvatettava kiinteässä rakennuksessa ja vain yksi eläinryhmä rakennusta kohden. Toiseksi tuotantorakennusten varustelusta esitetään yksityiskohtaisia erityiskriteerejä lajin mukaan.

Lihasiipikarja

Määritetään yksittäisen tuotantoyksikön siipikarjarakennusten kokonaiskäyttöpinta-ala tilojen koon rajoittamiseksi (1 600 m2). Annetaan myös tuotantorakennuskohtainen enimmäispinta-ala (480 m2), poikkeuksena kalkkunat ja hanhet (500 m2). Määritetään ulosmenoaukkojen leveys ja korkeus taulukoituna tuotantotavan mukaan: ”vapaa laidun – perinteinen kasvatustapa” (vähintään 0,35 m) tai ”vapaa laidun – täydellinen liikkumavapaus” (vähintään 0,40 m). Ulosmenoaukkojen eteen sijoitetaan vähintään metrin levyinen käytävä. Kananpoikia ja helmikanoja varten on asennettava orret, joiden pituus on 100 m2:n rakennuksessa oltava 10 juoksumetriä ja jotka on annettava lintujen käyttöön viimeistään, kun ne ovat neliviikkoisia.

Kohtaa täydennetään taulukolla, jossa esitetään eläinten enimmäistiheys tuotantorakennusta kohden:

Eläinten enimmäismäärä tuotantorakennuksen neliömetriä kohti Kananpojat 11 Helmikanat 13 Kalkkunat 6,25 (seitsenviikkoiseksi asti 10) Ankat 10 naarasta tai 8 urosta Hanhet 5 (kuusiviikkoiseksi asti 10)

Kanat:

Vahvistetaan vastaanotettavien kananuorikkojen yläikäraja (22 viikkoa). Ilmoitetaan kanojen lukumäärä tuotantorakennusta kohden (enintään 6 000 kanaa). Ilmoitetaan myös tuotantorakennusten sisä- ja ulkopuolen varustelua koskevat kriteerit. Tuotantorakennukset varustetaan ikkunoilla luonnonvalon tuomiseksi tuotantotilaan, ja valaistusta täydennetään keinovalolla siten, että valoisia tunteja on vuorokaudessa enintään 16 ja öinen lepoaika on vähintään kahdeksan tuntia. Lintujen pääsyä laitumelle helpotetaan ulosmenoaukoilla, joiden yhteenlaskettu pituus sadan neliömetrin lattiapinta-alalla on vähintään neljä metriä. Kanojen tiheys tuotantorakennuksessa on yhdeksän kanaa neliömetriä kohden.

5.3.2 ja 5.7.2 alakohta, ”Laiduntaminen”

Tällä hetkellä voimassa olevassa tuote-eritelmässä ei ole laitumen kuvausta. Laidunten on yleisesti oltava tyypiltään puustoisia ja ruohoisia pysyviä luonnonniittyjä. Laidunalojen istutuksista annetaan yksityiskohtaiset tiedot (pensasaitojen tyypit, puiden tyypit ja lukumäärä). Viimeksi mainitut ovat lihasiipikarjan ja munintakanojen osalta erilaisia. Annetaan jokaista lajia koskeva yksilökohtainen laitumen vähimmäisala, jota muutetaan siitä päivästä, jona osa nuorista kanoista, salvukukoista ja kääpiösalvukukoista poistetaan parvesta. Lisätään määräys, joka koskee eri eläinryhmien välillä pidettävää puhdistustaukoa, ja laidunten hoito-ohjeet.

5.4 ja 5.8 kohta, ”Ruokinta”

Ruokintaa koskeva osa on tarkistettu kokonaan, ja sitä on täydennetty erottamalla lihasiipikarjan ja munintakanojen ruokinta.

Lihasiipikarja

Viljojen prosentuaalinen osuus rehun koostumuksessa on muutettu 75:stä 70 prosenttiin.

Tätä raja-arvoa täydennetään sallittujen rehuaineiden luettelolla. Siipikarjan ikä kasvatuskauden alussa esitetään taulukossa. Viimeiseksi lisätään soran antaminen siipikarjan nokittavaksi neliviikkoisesta alkaen (eli siipikarjalle jaetaan pikkukiviä, joiden avulla lintu hienontaa ravinnon lihasmahassa).

Kanat

Lisätään kanojen ruokintaa koskeva osa, jossa määritetään viljojen ja niistä saatavien tuotteiden 60 prosentin ja kivennäisaineiden 5 prosentin vähimmäisosuus ja annetaan rehun koostumuksessa sallittujen rehuaineiden luettelo.

5.9 kohta, ”Parvesta poistamista, kuljetusta ja teurastusta koskevat vaatimukset”

Tämä kohta korvaa kohdan ”Jalostus”. Lisätään viiden tunnin paastoaika. Eläinten hyvinvoinnin takia parvesta poistamisesta saa kulua teurastukseen enintään 12 tuntia ja kuljetuksen kesto saa olla enintään kolme tuntia. Lisätään myös 30 minuutin lepoaika teurastamolla.

Poistetaan alaluku ”Jalostus”, koska jalostus ei kokonaisuudessaan toteudu maantieteellisellä alueella ja ante mortem -teurastusolosuhteita koskevat määräykset poistetaan. Poistetaan lisäksi luvut, jotka koskevat kasvattajien koulutusta ja kieltoa kasvattaa muuta siipikarjaa kuin edunsaajaryhmän toimittamaa.

Yhteys maantieteelliseen alkuperään

Voimassa olevan tuote-eritelmän lukua ”Yhteys maantieteelliseen alkuperään” on perusteellisesti muokattu. Se on järjestetty uudelleen kolmeen osaan, jotta voidaan erottaa toisistaan maantieteellisen alueen erityisyys, tuotteen erityisyys ja syy-yhteys. Muotoilu on aiempaa tiiviimpi, ja lukuisia kuvia ja historiallisia viittauksia on jätetty pois.

Maantieteellinen alue

Maantieteellistä aluetta muutetaan lähinnä kuntaliitoksista johtuvien hallinnollisten muutosten takia tai siksi, että voimassa olevan tuote-eritelmän maantieteellisen alueen määritelmässä on unohdettu mainita joitakin kuntia.

Tuote-eritelmän mukaan siipikarja on kasvatettava maantieteellisellä alueella ja kasvatus on aloitettava

— lihasiipikarjan osalta, kun enintään kolmen päivän ikäiset untuvikot saapuvat kasvattajalle,

— munintakanojen osalta, kun enintään 22 viikon ikäiset kananuorikot saapuvat munituskanalaan.

Tekijät, jotka osoittavat, että tuote on peräisin maantieteelliseltä alueelta

Lisätään seuraavat seikat:

— maantieteellisen alueen toimijoiden ryhmä ja

— tunnistautumisilmoitus, jonka perusteella toimijalle myönnetään ennen toiminnan aloittamista oikeus suojatun maantieteellisen merkinnän käyttöön.

— Lisätään myös taulukko, joka koskee tuotteen jäljitettävyyttä tuotantoketjussa ylös- ja alaspäin.

Merkinnät

Poistetaan nykyinen kohta ja korvataan se virkkeellä, jossa ilmoitetaan pakolliset sääntelytekijät.

Lisäksi tehdään toimituksellisia muutoksia seuraaviin kohtiin:

Lisätään kohtaan ”Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen” Institut national de la qualité et de l’origine -laitoksen (INAO) yhteystiedot jäsenvaltion toimivaltaisena viranomaisena asetuksen (EU) N:o 1151/2012 mukaisesti.

Ilmoitetaan kohdassa ”Hakijaryhmä” SYVOL QUALIMAINE -ryhmän yhteystiedot ja oikeudellinen muoto.

Esitetään vastedes kohdassa ”Valvontaelimet” Ranskassa toimivaltaisten valvontaviranomaisten yhteystiedot. Viranomaiset ovat Institut national de la qualité et de l’origine (laatumerkeistä ja alkuperänimityksistä vastaava laitos, INAO) ja Direction générale de la concurrence, de la consommation et de la répression des fraudes (kilpailu-, kuluttaja- ja petostentorjuntavirasto, DGCCRF). Sertifiointielimen nimi ja yhteystiedot ovat saatavilla INAO:n verkkosivustossa ja Euroopan komission tietokannassa.

Esitetään kohta ”Kansalliset vaatimukset” taulukkona, johon sisältyvät tärkeimmät valvottavat kohdat ja niiden arviointimenetelmä.

Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Volailles du Maine” yhtenäinen asiakirja muodostuu nyt neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2081/92 17 artiklan mukaisesta tuotteen rekisteröintihakemuksesta.

Asiakirjaa on muokattu perinpohjaisesti kaikilta kohdin, jotta se vastaisi maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 soveltamissäännöistä annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 668/2014 liitettä I.

Hyväksyttyjen vakiomuotoisten muutosten takia muutetaan siis yhtenäisen asiakirjan kaikkia kohtia.

Kuvatut perustellut muutokset eivät sisällä suojatun maantieteellisen merkinnän tai kyseisen nimen käyttöön liittyvää muutosta, eivätkä ne uhkaa poistaa suojatulta maantieteelliseltä merkinnältä [asetuksen (EU) N:o 1151/2012] 5 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettua yhteyttä. Muutoksilla ei myöskään lisätä tuotteen kaupan pitämisen rajoitteita. Muutokset ovat siis vakiomuotoisen muutoksen määritelmän mukaisia.

Tähän suojattuun maantieteelliseen merkintään, joka on rekisteröity 12 päivänä kesäkuuta 1996 annetulla asetuksella (EY) N:o 1107/96, ei ole liitetty yhtenäistä asiakirjaa vaan asiakirja, jossa esitetään tiivistetysti tärkeimmät tuotetta koskevat tiedot, kuten jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, hakijaryhmä, tuotteen nimi, tuotetyyppi ja tuote-eritelmän kuvaus. Korvataan näin ollen kyseinen asiakirja yhtenäisellä asiakirjalla.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”Volailles du Maine”

EU-nro: PGI-FR-0148-AM01 – 28.9.2022

SAN ( ) SMM (X)

1. Nimi tai nimet

”Volailles du Maine”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1. Tuotelaji

Luokka 1.1 Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2. Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Volailles du Maine -siipikarjanlihaa pidetään kaupan joko tuoreena tai pakastettuna kypsentämättömänä lihana seuraavissa muodoissa:

— ruhoina (joissa voi olla mukana muita eläimenosia),

— ruhonosina,

— paloina

— muina eläimenosina.

Eläimet kuuluvat seuraaviin sukuihin ja tyyppeihin:

— Gallus: kananpoika, nuori kana, salvukukko, kääpiösalvukukko ja kana,

— Numida meleagris: helmikana, helmikanan salvukukko,

— Meleagris gallopavo: kalkkuna,

— Cairina muschata: ankka,

— Anser anser: hanhi.

Volailles du Maine -liha on siipikarjanlihaa: lihasiipikarjalla rintalastan kärki on taipuisa (luutumaton) ja liha on tyypiltään uunissa tai pannulla paistettavaa, kun taas kanojen rintalastan kärki on jäykkä (luutunut) ja liha haudutetaan, kypsennetään hitaasti rasvassa (confire) tai keitetään.

Volailles du Maine -lihalla on seuraavat ominaisuudet:

— Rakenne on hyvä.

— Luut ovat kestäviä.

— Liha on täyteläistä ja rinta on hyvin kehittynyt, leveä, pitkä ja lihainen. Myös reidet ovat lihaiset, paitsi kanoilla.

— Rasvaisuusluokka: Tuote Rasvaisuusluokka Kananpoika, uunissa paistettava kalkkuna, kalkkunan ruhonosat Ohut rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä Helmikana Erittäin ohut rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä Salvukukko, kääpiösalvukukko, nuori kana ja helmikanan salvukukko Paksu rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä Hanhet Kohtalainen tai paksu rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä Ankat Kohtalainen rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä Kana Kohtalainen rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä

Volailles du Maine -liha täyttää seuraavat laatukriteerit:

— ruhot: A-luokka, vähimmäispaino: Vähimmäispaino sisäelimet irrotettuina ilman eläimenosia (g) Vähimmäispaino suolistettuna (g) Kananpojat 950 – 81 /84 päivää 1 150 – 100 päivää 1 300 – 81 /84 päivää 1 500 – 100 päivää Kana 900 – Salvukukko 2 400 2 900 Kääpiösalvukukko 1 600 2 000 Nuori kana 1 550 1 900 Helmikana 800 1 100 Helmikanan salvukukko 1 300 1 800 Uunissa paistettava kalkkuna 2 300 – kanat 3 100 – kukot 2 700 - kanat 3 600 – kukot Kalkkunan ruhonosat 2 800 – kanat 4 100 – kukot – Ankat 1 250 – naaraat 2 300 – urokset 2 900 – naaraat 1 600 – urokset Hanhet 2 700 3 100

— ruhonosat ja lihapalat: A-luokka, saatu vähimmäispainokriteerin täyttävistä ruhoista

— eläimenosat (maksa, lihasmaha ja sydän): ehjiä, väriltään yhtenäisiä.

3.3. Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Lihasiipikarjan kasvatusvaiheessa annettu rehuannos, jonka määrä lasketaan painotetun keskikulutuksen perusteella, sisältää vähintään 70 prosenttia viljoja ja niistä saatavia tuotteita.

Munintakanojen rehuannos sisältää vähintään 60 prosenttia viljoja ja niistä saatavia tuotteita ja 5 prosenttia kivennäisaineita.

3.4. Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Seuraavien toimien on tapahduttava maantieteellisellä alueella: siipikarjan kasvatus.

3.5. Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

–

3.6. Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

Merkinnöissä on oltava nimi ”Volailles du Maine” ja Euroopan unionin SMM-tunnus samassa visuaalisessa kentässä.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Volailles du Maine -tuotteen maantieteellinen alue on määritetty ilmastoon ja historiaan liittyvien kriteerien perusteella. Alue käsittää Sarthen ja Mayennen departementit ja niiden viereiset alueet, joita Mainejoen ja sen sivujokien – Loir, Sarthe ja Mayenne – altaasta sekä mainittuihin jokiin laskevista puroista tulevat vedet kastelevat.

— Sarthen (72) ja Mayennen (53) departementit kokonaisuudessaan

— Eure-et-Loir (28): — kantonit: Nogent-le-Rotrou — kunnat: Authon-du-Perche, Beaumont-les-Autels, Béthonvilliers, Chapelle-Guillaume, Chapelle-Royale, Charbonnières Coudray-au-Perche, Frazé, Friaize, La Bazoche-Gouet, Le Thieulin, Les Autels-Villevillon, Les Étilleux, Luigny Miermaigne, Montigny-le-Chartif, Moulhard ja Saint-Bomer

— Indre-et-Loire (37): — kantonit: Château-Renault, Langeais, Saint-Cyr-sur-Loire ja Vouvray — kunnat: Neuillé-le-Lierre, Noizay ja Tours (ainoastaan Loirejoen pohjoispuolinen osa)

— Loir-et-Cher (41): — kantonit: Montoire-sur-le-Loir, Perche ja Vendôme — kunnat: Épiais, Oucques La Nouvelle ja Rhodon

— Maine-et-Loire (49): — kantonit: Angers, Angers 2, Angers 3, Angers 4, Angers 5, Angers 6, Angers 7, Beaufort-en-Anjou, Longué-Jumelles, Segré-en-Anjou Bleu ja Tiercé — kunnat: Bécon-les-Granits, Champtocé-sur-Loire, Erdre-en-Anjou (entisen La Pouèzen kunnan alue), Ingrandes-Le Fresne sur Loire, La Possonnière, Les Ponts-de-Cé (ainoastaan Loirejoen pohjoispuolinen osa), Saint-Augustin-des-Bois, Saint-Georges-sur-Loire, Saint-Germain-des-Prés, Saint-Sigismond, Saumur (ainoastaan Loirejoen pohjoispuolinen osa) jaVal d’Erdre Auxence

— Orne (61): — kantonit: Alençon, Alençon 1, Alençon 2, Bagnoles de l’Orne Normandie, Bretoncelles, Ceton, Damigny, Écouves, L’Aigle, Mortagne-au-Perche ja Tourouvre au Perche — kunnat: Aube, Aunou-sur-Orne, Avrilly, Bagnoles de l’Orne Normandie (entisen Saint-Michel-des-Andainesin kunnan alue), Beaufai, Beauvain, Belfonds, Boitron, Chahains, Chailloué, Champsecret Domfront en Poiraie, Écorcei, Fay, Godisson, Joué-du-Bois, L’Orée-d’Écouves, La Chapelle-près-Sées, La Chaux, La Ferrière-Béchet, La Ferté Macé, La Lande-de-Goult, La Motte-Fouquet, Le Bouillon, Le Cercueil, Le Champ-de-la-Pierre, Le Ménil-Scelleur, Les Monts d’Andaine, Lonlay-l’Abbaye, Lonlay-le-Tesson, Macé Magny-le-Désert, Mahéru, Méhoudin, Mortrée, Neauphe-sous-Essai, Rai, Rouperroux, Saint-Bômer-les-Forges, Saint-Brice, Saint-Clair-de-Halouze, Saint-Ellier-les-Bois, Saint-Gervais-du-Perron, Saint-Gilles-des-Marais, Saint-Martin-des-Landes, Saint-Martin-l’Aiguillon, Saint-Ouen-le-Brisoult, Saint-Patrice-du-Désert, Saint-Pierre-des-Loges, Saint-Sauveur-de-Carrouges, Saint-Symphorien-des-Bruyères, Sainte-Marguerite-de-Carrouges, Sainte-Marie-la-Robert, Sées ja Tanville

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Volailles du Maine” yhteys alkuperään perustuu Mainen alueen luonnonoloihin ja inhimillisiin tekijöihin. Alueen tuotantoon kuuluvalla alkuperäisellä siipikarjalla (kanat, kananpojat, kalkkunat, ankat, helmikanat, nuoret kanat, salvukukot ja hanhet) on erityisominaisuuksia, joiden ansiosta tuotanto on voinut kehittyä ja hankkia ajan mittaan mainetta.

Maantieteellinen alue käsittää Sarthen ja Mayennen departementit ja joitakin näiden kahden departementin viereisiä seutuja. Alue vastaa suurin piirtein Mainen historiallista provinssia.

Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Volailles du Maine” maantieteellinen alue on erilaisten geologisten muodostumien kontakti- ja siirtymäaluetta. Länsiosa seuraa Massif Armoricain -ylängön itäreunaa, ja sille on ominaista prekambrikauden liuskekiven päälle kehittynyt hapan maaperä. Pinnanmuodostukseltaan länsiosa on hieman aaltoilevaa. Pohjoisosa on loivarinteistä, ja sen syvähkössä maaperässä on hyvät ja hyödylliset vesivarannot. Pariisin altaan mesotsooisen kauden muodostumat limittyvät täällä Massif Armoricain -ylänköön. Pohjoisosa on siis välivyöhykettä, jossa on sekä hiekkaista että kalkkipitoista maata. Etelässä on alluviaalinen alue, jonka syntyperä liittyy Mainen sivujokien luontaisesti tiheään vesistöön. Korkeus on yleisesti 25:n ja 100 metrin välillä. Alueen korkein vuori on Mont des Avaloirs, jonka huippu ulottuu 416 metrin korkeuteen.

Alueella on kokonaisuutena siis kaksi maaperän päätyyppiä: hapahkoa maaperää, joka on erittäin suotuisaa luonnonlaidunten hyödyntämisen kannalta, ja kalkkipitoista maata, joka soveltuu viljan viljelyyn.

Maantieteellistä aluetta luonnehtii lauhkea ilmasto, jossa on valtamerellisiä vaikutteita. Sademäärä on suhteellisen yhtenäinen (650–800 mm/m2), ja vuodenaikojen lämpötilaerot ovat pieniä. Kuukauden keskilämpötilat ovat yhtenäisiä ja vaihtelevat 4–18 celsiusasteen välillä. Vuodenaikojen sekä yön ja päivän väliset lämpötilaerot ovat vähäisiä.

Ilmasto on kokonaisuudessaan lauhkea, eikä ilmastollisia ääri-ilmiöitä ole paljon (ei lämpötilaan, sademäärään tai aurinkoisuuteen liittyviä äkillisiä poikkeamia). Olosuhteiden ansiosta siipikarja viettää paljon aikaa ulkosalla.

Maantieteellisen alueen vesistö on luonnostaan tiheä. Se muodostuu kolmesta suuresta joesta: Mayenne ja Sarthe sekä viimeksi mainitun joen tärkein sivujoki Loir. Joet takaavat, että alueella on vettä runsaasti saatavilla eikä vesipulasta ole vaaraa. Angers’n pohjoispuolella joet yhtyvät Mainejoeksi. Maine laskee Loirejokeen, ja se on alueen eteläinen raja.

Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Volailles du Maine” maantieteellisellä alueella on perinteisesti harjoitettu sekaviljelyä yhdessä karjatalouden kanssa, ja siipikarjalla on siinä oma erityinen, tärkeä paikkansa. Alueen karjankasvatusperinteet ovat edelleen voimissaan, ja niille on ominaista erityisesti perinteinen laiduntamisosaaminen, joka on Mainen siipikarjan kasvatuksen kulmakivi. Tuottajat antavat kasvatuskaudella siipikarjan laiduntaa aamuyhdeksästä illan pimenemiseen suurilla ruohoisilla ja puustoisilla laitumilla. Siipikarjan rehu koostuu pääasiassa viljoista. Lisäksi juhlakausia varten teurastettava siipikarja ja yli sadan päivän ikäiset kananpojat on loppukasvatettava.

Mainen altaan kasvattajat ovat vuodesta 1960 alkaen kuuluneet edelläkävijöihin siipikarjaa koskevissa laatuasioissa. Kuluttajat haluavat laadukasta tilalla tuotettua siipikarjanlihaa, ja vastatakseen kaupunkien kuluttajien tarpeisiin kasvattajat ovat laatineet eri siipikarjalajeille tuote-eritelmiä, joiden noudattamista valvoo riippumaton elin. Laatujärjestelmään on joitakin vuosikymmeniä myöhemmin lisätty kaksi tuotetta: helmikanan salvukukot ja kääpiösalvukukot. Volailles du Maine -siipikarjaa koskevissa tuote-eritelmissä on jo tuolloin määrätty velvoite päästää siipikarja ulkoilemaan.

Lisäksi maatilojen ja karjojen vaatimaton koko mahdollistaa sen, että kasvattajat pystyvät luomaan ihmisen ja eläimen välille erityisen yhteyden. Edeltäjiensä tavoin myös nykypäivän kasvattajilla on hyvään karjanhoitoon tarvittavat tekniset tiedot. Vuosien aikana hankitun kokemuksen ansiosta laadukasta siipikarjanlihaa on pystytty jatkuvasti tuottamaan. Samalla kasvatusmenetelmiä on kehitetty, jotta voidaan ottaa huomioon yhteiskunnan odotukset, kuten eläinten hyvinvointi.

Volailles du Maine -siipikarjankasvatuksessa hyödynnetään siis kaikkia luontaisia tekijöitä, joiden avulla ulkolaitumista saadaan maksimaalinen hyöty.

Hieman aaltoileva pinnanmuodostus ja hapahkot maat, jotka eivät yleensä kuivu helposti, saavat aikaan, että laitumia on helppo hyödyntää. Siipikarja saa näin täydennettyä ravitsemustaan muun muassa ruoholla ja lisäksi laitumilta löytyvillä madoilla ja hyönteisillä.

Vettä saadaan riittävästi kautta vuoden sekä sateesta että vesistöstä, ja se mahdollistaa säännöllisen kasvi- ja viljatuotannon, joka on Volailles du Maine -siipikarjan ravitsemuksen perinteinen, pysyvä perusta. Lisäksi veden säännöllinen saatavuus on helpottanut ja helpottaa edelleen monivuotisten kasvien, kuten puiden ja aitapensaiden, istuttamista. Pensaat ja puut houkuttelevat siipikarjaa tutkimaan laitumia, ja lisäksi ne tarjoavat varjoa ja suojaa mahdollisia saalistajia vastaan.

Lauhkea valtamerellinen ilmasto edistää ruohon kasvamista kautta vuoden ja mahdollistaa samalla eläinten laiduntamisen aamuyhdeksästä iltahämärään vuodenajasta riippumatta.

Volailles du Maine -siipikarjan kaikkien lajien rakenne on hyvä, luut ovat kestäviä, liha on täyteläistä; rinta on hyvin kehittynyt, leveä, pitkä ja lihainen, ja reidet ovat lihaiset (paitsi kanoilla, joita viimeksi mainittu kriteeri ei koske).

Rasvaisuuden perusteella voidaan tuottaa myös

— kananpoikia ja kalkkunoita, joilla on ohut rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä,

— helmikanoja, joilla on erittäin ohut rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä,

— salvukukkoja, kääpiösalvukukkoja, nuoria kanoja ja helmikanan salvukukkoja, joilla on paksu rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä,

— hanhia, joilla on kohtalaisen paksu tai paksu rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä

— ankkoja ja kanoja, joilla on kohtalaisen paksu rasvakerros rinnassa, selässä ja reisissä.

Suojatun maantieteellisen merkinnän ”Volailles du Maine” saaneiden kananpoikien, kalkkunoiden, helmikanojen, salvukukkojen, kääpiösalvukukkojen, nuorten kanojen, helmikanan salvukukkojen, hanhien ja ankkojen ruhoissa rintalastan kärki on taipuisa (luutumaton), kun taas kanojen ruhoissa se on jäykkä (luutunut).

Mainen kasvattajien tärkeintä osaamista ovat

— hidaskasvuisten ja pitkäkestoiseen kasvatukseen sopeutuneiden siitoseläinten käyttö,

— laidunten paras mahdollinen hyödyntäminen – ilmasto-olot ja suotuisa ympäristö kannustavat lintuja lähtemään ulkosalle,

— viljoihin perustuva ruokinta.

Volailles du Maine -siipikarjan maineen perusta ovat perinteiset kasvatusmenetelmät, joita edelleen käytetään.

Lukuisat kirjailijat (kuten Racine ja Scarron) ja ruoka-asiantuntijat (Grimaud de la Reynière ja Brillat-Savarin) ovatkin vahvistaneet Volailles du Maine -siipikarjanlihan laadukkuuden. Kuuluisa ranskalainen kirjailija Racine kirjoitti vuonna 1668 teoksessa Les Plaideurs seuraavasti: ”Että hän söikin siellä hyvää Mainen salvukukkoa”. Kuitenkaan kanojen, jyväbroilerien, kalkkunoiden tai hanhien laatu ei jäänyt siitä jälkeen. Myös Ludvig XIV, Colbert ja madame de Sévigné vahvistivat nauttivansa niistä.

Mainen siipikarjan maine veti 1700- ja 1800-luvuilla vertoja Bressen siipikarjalle, kuten historialliset lähteet osoittavat.

Mainen alueella oli vuosina 1950–1980 useita elävien eläinten markkinoita, joista tärkeimpiä olivat Mans, La Flèche, Loué ja Château-Gontier. Nämä erittäin kuuluisat markkinat houkuttelivat ostajia paitsi kaikkialta Ranskasta, myös naapurimaista, kuten Belgiasta.

Mainen alueen laiduntamiseen perustuvan siipikarjantuotannon arvo on vielä nykyisinkin 20 prosenttia Mainen alueen maataloustuotannon arvosta ja toisaalta noin 20 prosenttia laatu- ja alkuperämerkeillä varustetusta siipikarjan tuotannosta Ranskassa. Mainen alue on siis maan suurimpia ja tärkeimpiä tuotantoalueita.

Tuote-eritelmän julkaisutiedot

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-78268bb4-b7f5-43e3-878e-b93def80193d

(1) EUVL L 179, 19.6.2014, s. 17.