Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:N perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta /* SEK/2001/1948 lopull. - COD 2000/0325 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:N PERUSTAMISSOPIMUKSEN 251 ARTIKLAN 2 KOHDAN TOISEN ALAKOHDAN MUKAISESTI NEUVOSTON VAHVISTAMASTA YHTEISESTÄ KANNASTA EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVIN ANTAMISEKSI ALUSLIIKENNETTÄ KOSKEVAN YHTEISÖN SEURANTA- JA TIETOJÄRJESTELMÄN PERUSTAMISESTA 2000/0325 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi alusliikennettä koskevan yhteisön seuranta- ja tietojärjestelmän perustamisesta 1. Tausta Komission ehdotus annettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle 8. joulukuuta 2000 (KOM(2000)802 lopullinen - 2000/00325 (COD)). Talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa 30.-31. toukokuuta 2001. Alueiden komitea antoi lausuntonsa 13. kesäkuuta 2001. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä 14. kesäkuuta 2001. Komissio antoi muutetun ehdotuksen 12.10.2001 (COM(2001) 592 lopullinen COD 2000(0325) Neuvosto vahvisti yhteisen kannan : 19 Joulukuu 2001 2. Komission ehdotuksen tarkoitus Ensimmäisen Erika-paketin lisäksi, joka sisälsi öljykuljetusten meriturvallisuuden parantamista koskevia ehdotuksia, komissio on antanut myös toisen Erika-paketin. Tähän toiseen pakettiin sisältyy kolme lainsäädäntöehdotusta, joilla pyritään pysyvästi parantamaan ihmishengen turvallisuutta merellä ja meriympäristön suojelua Euroopassa. Toisen Erika-paketin ensimmäinen lainsäädäntöehdotus käsittelee meriliikennettä koskevan yhteisön seuranta-, valvonta- ja tietojärjestelmän perustamista. Järjestelmä edistäisi meriturvallisuuden parantamista ja alusten aiheuttaman meren pilaantumisen ehkäisyä ja helpottaisi etsintä- ja pelastustoimia onnettomuuksien yhteydessä. Ehdotuksen keskeiset osatekijät ovat seuraavat: - alusten on noudatettava alusten reittijakojärjestelmiä, ilmoitusjärjestelmiä ja liikenteen valvontajärjestelmiä; jäsenvaltioiden on hankittava käyttöönsä vastaavat maalla sijaitsevat laitteistot; - alukset on pakollisesti varustettava automaattisella tunnistusjärjestelmällä (AIS) ja matkatietojen tallentimella (VDR eli "musta laatikko", jota käytetään onnettomuustutkinnassa); - aluksilla olevien vaarallisten tai ympäristöä pilaavien aineiden ilmoittamisessa toimivaltaisille kansallisille viranomaisille käytettäviä menettelyjä yhdenmukaistetaan telematiikkaa hyödyntämällä; - turvallisuudelle tai ympäristölle vaaraa aiheuttavien alusten tunnistamista ja seurantaa parannetaan; - laajennetaan alusten velvollisuuksia ilmoittaa vaaratilanteista ja meren pilaantumisesta ja toimia yhteistyössä maalla sijaitsevien viranomaisten kanssa; - satamasta lähteminen kielletään erityisen huonoissa sääolosuhteissa ja jos on olemassa vakava pilaantumisvaara; - jäsenvaltioiden on laadittava suunnitelmat hädässä olevien alusten vastaanottamiseksi rannikolla olevissa suojapaikoissa; - komission ja jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä yhteisön meriliikenneverkon kehittämiseksi tulevaisuudessa. 3. Yhteistä kantaa koskevat huomautukset 3.1. Yleisiä huomautuksia yhteisestä kannasta Neuvosto on yksimielisesti tehnyt suuren joukon muutoksia komission alkuperäiseen ehdotukseen. Suuressa osassa niistä pyritään kuitenkin vain selkiyttämään tekstiä. Komission alkuperäisen ehdotuksen tavoitteet on suurelta osin säilytetty sellaisinaan tai niitä on jopa vahvistettu. Yhteisessä kannassa otetaan myös suurelta osin huomioon Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä esittämät näkemykset. 3.2. Parlamentin tarkistusten huomioon ottaminen Euroopan parlamentti hyväksyi 14. kesäkuuta 2001 pitämässään istunnossa komission ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi meriliikennettä koskevan yhteisön seuranta-, valvonta- ja tietojärjestelmän perustamisesta, mutta teki siihen joukon tarkistuksia. Myös talous- ja sosiaalikomitea ja alueiden komitea tukivat lainsäädäntöaloitetta. a) Parlamentin tarkistukset, jotka on sisällytetty muutettuun ehdotukseen ja yhteiseen kantaan Komissio on muutetussa ehdotuksessaan ja neuvosto yhteisessä kannassaan hyväksynyt seuraavat tarkistukset: * Jäsenvaltion satamaan matkalla olevien tai jäsenvaltion lipun alla kulkevien alusten velvollisuus osallistua alusliikennepalveluihin laajennetaan palveluihin, joiden toimivalta ulottuu kyseiden valtion aluevesien ulkopuolelle (8 artikla [1]). [1] Numerointi perustuu yhteisen kannan tekstiin, joka poikkeaa komission alkuperäisen ehdotuksen vastaavista säännöksistä. * Direktiivin nojalla vaadittavien tietojen käsittelyyn käytettävillä laitteilla ja maalla sijaitsevilla laitteistoilla on pystyttävä vaihtamaan tällaisia tietoja muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien rannikkoasemien kanssa (9 artikla). * Alusten pakollista varustamista mustilla laatikoilla (matkatietojen tallentimilla) koskevaa vaatimusta täydennetään velvoitteella, jonka mukaan tällaisilla laitteilla kerättyjä tietoja on käytettävä onnettomuustutkinnassa ja tutkimuksen tulokset on julkaistava (10 artiklan 2 kohta). * Direktiivin täytäntöönpanosta on tehtävä perusteellinen arviointi, jossa arvioidaan erityisesti perustetun järjestelmän tehokkuutta ja ehdotetaan asianmukaisia parannuksia direktiiviin (26 artikla). b) Parlamentin tarkistukset, jotka on vain osittain sisällytetty muutettuun ehdotukseen ja yhteiseen kantaan * Satamasta lähdön kieltämistä poikkeuksellisen huonoissa sääolosuhteissa koskeva säännös (18 artikla) on otettu huomioon vain osittain. Neuvosto on parlamentin tavoin omaksunut kaksitasoisen lähestymistavan, eli turvallisuuteen ja ympäristöön kohdistuvan vaaran uhatessa annetaan yleinen suositus olla lähtemättä satamasta, ja jos onnettomuus- tai pilaantumisriski on merkittävämpi, voidaan toteuttaa kaikki asiaankuuluvat toimenpiteet, mukaan luettuna satamasta lähdön kieltäminen. Neuvosto ei ole kuitenkaan hyväksynyt parlamentin tarkistuksen tiettyjä kohtia, tarkemmin sanottua velvollisuutta varustautua tarvittavilla välineillä ja infrastruktuurilla merihädässä olevien alusten auttamiseksi ja mahdollisuutta kieltää riskialttiit toiminnot kuten bunkkeripolttoaineen ottaminen. * Neuvosto hyväksyy hätäsataman käsitteen laajentamisen siten, että se kattaa myös muut suojaisat alueet (20 artikla). Neuvosto on kuitenkin hylännyt ajatuksen, jonka mukaan satamilla olisi oikeus saada korvauksia merihädässä olevien alusten vastaanottamisesta, samoin kuin sen, että suojapaikkoihin saapuvien alusten on oltava vakuutettuja. Komissio on sisällyttänyt muutettuun ehdotukseensa edellä a ja b kohdassa mainitut Euroopan parlamentin tarkistukset, mutta on ottanut tässä huomioon neuvoston 28. kesäkuuta 2001 hyväksymän yhteisen näkemyksen tekstin. 3.3. Neuvoston lisäämät uudet säännökset ja komission kanta niihin Seuraavassa luetellaan tärkeimmät neuvoston yhteiseen kantaansa sisällyttämät muutokset, jotka komissio voi hyväksyä. Neuvoston tekemät muutokset ja erityisesti uusien artiklojen lisääminen ovat aiheuttaneet direktiivin säännösten numeroinnin muuttumisen: * Direktiivin otsikkoa ja tarkoitusta (1 artikla) on parannettu. Etenkin epämääräinen käsite "valvonta" on korvattu 1 artiklassa direktiivin tavoitteiden yksityiskohtaisemmalla määritelmällä. * Soveltamisalaa (2 artikla) on muutettu hieman: perinteiset alukset (eli historialliset alukset ja niiden jäljitelmät) on suljettu direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, mutta huvialukset on suljettu soveltamisalan ulkopuolelle ainoastaan, jos niiden pituus on alle 45 metriä. * Ennakkoilmoitus saapumisesta yhteisön satamiin (4 artikla) on tehtävä 24 tuntia ennen saapumista eikä 48 tuntia ennen saapumista, kuten komission ehdotuksessa. Näin otetaan huomioon yhteisön eri satamissa nykyisin noudatettavat käytännöt. * Alusten ilmoitusjärjestelmiä, alusten reittijakojärjestelmiä ja alusliikennepalveluja koskevat säännökset (5, 7 ja 8 artikla) on selvyyden vuoksi sisällytetty erillisiin artikloihin. Myös säännösten sanamuoto on mukautettu IMOn SOLAS-yleissopimuksen vastaavien säännösten sanamuotoon. * Automaattisten tunnistusjärjestelmien käyttöä koskevaa 6 artiklaa on vahvistettu lisäämällä siihen velvoite, jonka mukaan AIS-järjestelmä on pidettävä aina toiminnassa. * Neuvosto on muuttanut liitteessä II vahvistettua aikataulua, joka koskee EU:n satamissa käyvien alusten varustamista matkatietojen tallentimella (10 artikla): VDR-järjestelmien jälkiasentaminen nykyisiin rahtialuksiin (eli ennen 1. heinäkuuta 2002 rakennettuihin aluksiin) tulee pakolliseksi viimeistään IMOn vahvistamana ajankohtana tai IMOn päätöksen puuttuessa viimeistään 1. tammikuuta 2007 tai 2008 aluksen bruttovetoisuudesta riippuen. Komissio voi hyväksyä tämän muutoksen, jossa pyritään sovittamaan yhteen komission alkuperäiseen ehdotukseen sisältynyt periaate, jonka mukaan kaikki alukset on pakollisesti varustettava näillä laitteilla, sekä tarve välttää rajoittamasta tällaisten vaatimusten hyväksymistä IMOssa. * Neuvosto on lisännyt uuden 11 artiklan, joka koskee onnettomuustutkintaa. Artiklassa edellytetään, että jäsenvaltiot noudattavat asiaa koskevia IMOn säännöksiä ja toimivat yhteistyössä suorittaessaan tutkintaa. * Vaarallisia tai ympäristöä pilaavia aineita koskevien tietojen sähköiseen toimittamiseen (13 artikla ja liite III) liittyvien järjestelyjen, menettelyjen ja viestien osalta komissio laatii läheisessä yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa rajapinnan valvontaa koskevan asiakirjan (Interface Control Document), jossa kuvataan käytettävät formaatit ja menettelyt. Tässä tietojärjestelmässä otetaan huomioon myös muista direktiiveistä, erityisesti aluksella syntyvän jätteen ja lastijäämien vastaanottolaitteista satamissa annetusta direktiivistä 2000/59/EY, johtuvat raportointi- ja tiedonvaihtovelvollisuudet. * Neuvosto on selventänyt sanamuotoa 16 artiklan 3 kohdassa, joka koskee toteutettavia jatkotoimenpiteitä sen jälkeen kun aluksen on katsottu aiheuttavan vaaraa merenkululle. * Merellä tapahtuvien vaaratilanteiden ja onnettomuuksien ilmoittamisvelvollisuuden (17 artikla) soveltamisala on laajennettu kattamaan myös jäsenvaltion vastuulla oleva etsintä- ja pelastusalue. * Neuvosto on korvannut 25 artiklassa komission alkuperäisessä ehdotuksessa annetut yksityiskohtaiset säännökset seuraamuksista vakiolausekkeella, jonka mukaan jäsenvaltioiden on säädettävä seuraamuksista, jotka ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Vaikka komissio katsoo, että sen alkuperäisessä ehdotuksessa annettiin selkeä kuva direktiivin mahdollisista rikkomisista, se voi kuitenkin hyväksyä neuvoston tekstin, koska siinä ei heikennetä jäsenvaltioiden oikeudellista velvoitetta määrätä seuraamuksia direktiivin rikkomisesta. 3.4. Komiteamenettelyyn liittyvät ongelmat Neuvosto on muuttanut jonkin verran komission ehdotuksessa olevia sääntelykomiteaa koskevia säännöksiä tarkentamalla erityisesti, etteivät komitean hyväksymät muutokset saa johtaa direktiivin soveltamisalan laajenemiseen. Komissio voi hyväksyä tämän muutoksen, joka on vakiolauseke monissa merenkulun turvallisuuteen liittyvissä direktiiveissä. 4. Päätelmä Komissio voi hyväksyä yhteisen kannan tekstiin, jonka neuvosto hyväksyi yksimielisesti, koska siinä säilytetään alkuperäisen ehdotuksen keskeiset periaatteet. Tekstiin on lisätty jonkin verran joustavuutta, mutta kohtuullisissa mitoissa, samalla kun tiettyjä säännöksiä on tiukennettu parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymien tarkistusten mukaisesti.