Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteet"

(96/C 212/13)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 25. lokakuuta 1995 antaa työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti lausunnon aiheesta "Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen suhteet".

Asian valmistelusta vastannut ulkosuhteiden, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön jaosto antoi lausuntonsa 15. huhtikuuta 1996. Esittelijänä oli Ann Davison.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 336. täysistunnossaan (toukokuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 94 ääntä puolesta, 3 vastaan, ja 6 pidättyi äänestämästä.

YHTEENVETO

Komitea tukee uutta Atlantin julistusta ja EU:n ja USA:n yhteistoimintaohjelmaa. Ympäristönsuojelun, kansainvälisen avustustoiminnan sekä sosiaali- ja työllisyyspolitiikan aloilla on mielenkiintoisia yhteistyömahdollisuuksia. Keskittymällä pohtimaan taloudellisen yhteistyön uusia mahdollisuuksia ja kauppaan ja sen sääntelyyn liittyviä yksityiskohtaisia kysymyksiä voidaan saavuttaa huomattavaa etua. Tämän vuoksi komitea on samaa mieltä siitä, ettei nyt ole oikea aika ryhtyä neuvottelemaan uudesta ja kattavasta vapaakauppasopimuksesta.

Komitea on huolissaan Yhdysvaltain kongressin esityksestä leikata ulkomaanapua ja ehdottaa kolmikantaisten (EU, Japani ja Yhdysvallat) neuvottelujen aloittamista uudesta Afrikan avustusohjelmasta. Lisäksi komitean mielestä EU:n ja Yhdysvaltojen tulisi yhteistyössä laatia kansalaisille suunnattu valistusohjelma kehitysyhteistyöhön liittyvistä kysymyksistä. Komitean mielestä myös ympäristöasiat ovat poliittisesti ensisijaisia. EU:n ja USA:n tulisi sitoutua esimerkillisen tiukasti kansainvälisiin ympäristösopimuksiin. Näin voidaan sekä edistää maailmanlaajuista ympäristönsuojelua että torjua ympäristöseikoista johtuvat kauppakiistat. Lisäksi komitea kehottaa vauhdittamaan vuoropuhelua ja yhteistyötä yhteiskunnallisissa kysymyksissä ja olisi tyytyväinen, jos amerikkalaisten eturyhmien kanssa tehtäisiin aiheesta vertaileva analyysi.

EU:n ja Yhdysvaltojen välinen kauppa on pääpiirteiltään tasapainoista ja 95 prosenttisesti ongelmatonta. Ilmenevät vaikeudet johtuvat pääasiassa erilaisesta sääntelykäytännöstä ja Atlantin eri puolilla toimivien eturyhmien erilaisista näkemyksistä. Komitea ehdottaa, että sääntelypolitiikan tärkeimmät osa-alueet, kuten kilpailupolitiikka, standardien vastavuoroinen tunnustaminen, rahoituspalvelut, tietoyhteiskunta, ilmakuljetukset ja valtion tuki otettaisiin erityisesti mukaan kansainväliseen yhteistyöhön. EU:n ja Yhdysvaltojen tulisi myös käsitellä rahapolitiikkaa, joka on kaupan kannalta merkittävä tekijä.

Komitea kannattaa kauppakysymysten monenkeskisyyden korostamista Atlantin julistuksessa ja yhteistoimintaohjelmassa. Se on myös samaa mieltä siitä, että esim. sijoituksiin ja sosiaalilausekkeeseen liittyvistä seikoista tulee sopia monenkeskisesti maailman kauppajärjestön kautta.

Yhteistoimintasuunnitelma onnistuu ainoastaan, mikäli EU pystyy toimimaan tukevana "eurooppalaisena pilarina" ja mikäli toimintasuunnitelma on riittävän laajapohjainen. Koska merkittävää kauppasopimusta ei ole solmittu on komitean mielestä erityisen tärkeää varmistaa aloitteen jatkuvuus ja se, että kansalaiset saadaan sen taakse. Uusi Atlantin julistus pyrkii laajentamaan EU:n ja Yhdysvaltojen välistä vuoropuhelua ja liike-elämän transatlanttisen vuoropuhelun käynnistäminen on tässä yhteydessä huomattava ensiaskel. Uusien aiheiden käsitteleminen ja vuoropuhelun laajentaminen on välttämätöntä, samoin kuin eturyhmien osallistumisen varmistaminen. Talous- ja sosiaalikomitea suosittelee, että näitä aiheita käsiteltäisiin kaksi kertaa vuodessa pidettävissä eurooppalaisten ja yhdysvaltalaisten talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmien tapaamisissa. Ajatus on saanut kannatusta myös Yhdysvalloissa. Tapaamisten tavoitteena tulee olla aidosti koordinoitujen toimintamallien luominen ja yhteiset toimet.

1. JOHDANTO

Haasteet

1.1. Suurin haaste Euroopan ja Yhdysvaltain suhteissa on Euroopan yhdentymisen alkuajoista niiden välillä vallinneiden läheisten ja molemmille hyödyllisten suhteiden lujittaminen ja kehittäminen.

1.2. Euroopalle ja Yhdysvalloille yhteisiä arvoja ovat demokratia ja vapaus. Niillä on yhteinen perintö ja niiden välinen kauppasuhde on maailmankaupan merkittävin. Atlantin julistuksen vuonna 1990 tapahtuneen allekirjoittamisen jälkeen on kuitenkin opittu, etteivät yhteiset arvot ja historiallinen perusta riitä takaamaan yhteistoimintaa eikä tehokasta pyrkimistä tavoitteisiin.

1.3. Turvallisuus- ja kauppapolitiikan alalla on lähimenneisyydessä opittu, että menestyminen riippuu aidosta sitoutumisesta yhteistoimintaan, oli sitten kyseessä entinen Jugoslavia tai GATTin Uruguayn kierroksen päättäminen.

1.4. Itsestäänselvyyksiä, jotka ennen yksinkertaistivat niin turvallisuus- kuin kauppapolitiikkaa, ei kuitenkaan enää ole tai niiden vaikutus on heikennyt. Kansainvälistä turvallisuutta ja konfliktientorjuntaa tulee ylläpitää vaikkei kylmän sodan aikaisia selkeitä uhkakuvia enää olekaan olemassa. Kauppasuhteissa yhä yleisempi monenkeskinen riippuvuus merkitsee, että kansainvälisten kauppasuhteiden hoidossa on kotimaan politiikkaan vaikuttamisen kannalta entistä tärkeämpää "yltää rajaa pitemmälle". Samalla tulisi Aasian, Etelä- ja Keski-Amerikan sekä Itä-Euroopan nousevat markkinat yhdentää ja vaikeuksissa olevia Afrikan talouksia auttaa. Niin EU:n kuin Yhdysvaltojenkin tulee ottaa haasteena niiden omista perinteistä ja arvoista poikkeavien perinteiden ja arvojen kuunteleminen.

1.5. Edellä kuvaillun kaltaiset diplomaattiset haasteet edellyttävät jatkuvia ponnisteluja kotimaisen poliittisen tuen ylläpitämiseksi. USA:n kongressin täytevaaleissa 1994 edustajiksi valittiin henkilöitä, joiden mielipiteet USA:n roolista maailmassa eivät olleet selkiytyneet tai jotka vastustivat USA:n aktiivista roolia. Toimet Yhdysvaltojen YK jäsenmaksun ja USA:n avustusbudjetin leikkaamiseksi lisäsivät monien eurooppalaisten huolta siitä, että Yhdysvallat on eristäytymässä ja sen politiikka muuttumassa protektionistisemmaksi. Osaltaan myös se ettei EU:lla ajoittain näyttänyt olevan yhtenäistä kantaa USA:n suhteista tai ylipäänsä kansainvälisestä politiikasta, herätti Yhdysvalloissa epäilyksen siitä, ettei EU:sta ehkä olekaan tehokkaaksi maailmanpoliittiseksi toimijaksi. Yhdysvallat on jatkuvasti tukenut Euroopan yhdentymistä ja odottaa 2000-luvulla saavansa Euroopan unionista voimakkaan ja tehokkaan kumppanin.

1.6. Edellä mainittujen haasteiden tärkeyden vuoksi talous- ja sosiaalikomitea asetti työryhmän, jonka tavoitteena oli laatia tiedote EU:n ja Yhdysvaltojen suhteista. Ryhmä työskenteli kevään 1995 ja ulkosuhteiden, kauppapolitiikan ja kehitysyhteistyön jaosto hyväksyi tiedotteen 6. heinäkuuta 1995. Täysistunto äänesti sen toimittamisesta edelleen muille toimielimille syyskuussa.

Aloitteet

1.7. Vuoden 1995 ensimmäisellä puoliskolla useat eurooppalaiset tahot esittivät toiveen uudesta Atlantin julistuksesta, joka vahvistaisi kauppasuhteita ja hillitsisi Yhdysvalloissa esiintynyttä eristäytymissuuntausta. USA:ssa ajatus sai tukea tahoilta, jotka halusivat estää Yhdysvaltojen ja EU:n loittonemisen toisistaan. Asiasta tehtiin useita ehdotuksia, mm. korkeantason neuvotteluja atlanttisen vapaakauppa-alueen luomiseksi sekä käytännönläheisempää ja yksityiskohtaisempaa yhteistyötä. Yhdysvaltojen ja EU:n kesäkuussa 1995 pitämässä huippukokouksessa, johon osallistuivat presidentit Clinton ja Chirac sekä komission puheenjohtaja Santer, sovittiin Euroopan komission ja neuvoston sekä Yhdysvaltain hallinnon ylemmistä virkamiehistä koostuvan ryhmän perustamisesta; ryhmän tarkoituksena on esittää keinoja atlanttisen yhteyden vahvistamiseksi.

1.8. Vuoden 1995 heinäkuun lopulla Euroopan komissio julkaisi tiedonannon "Eurooppa ja Yhdysvallat: tulevaisuuden suunnat" COM(95)411 final.

Yhdysvaltojen tavoin valkoisen kirjan lähestymistapa oli pragmaattinen (mikä oli myös TSK:n tiedotteen hengen mukaista), mutta yleisesti ottaen valkoisessa kirjassa suositeltiin Yhdysvaltoja innokkaammin yhteistyön syventämistä. Samalla EU:n kanta oli se, ettei EU:n ja USA:n yhteys saa heikentää monenkeskisiä toimintaohjelmia. Itse asiassa voidaan väittää, että EU asetti monenkeskisen toiminnan kahdenvälisten yhteyksien vahvistamisen edelle.

1.9. Loka-marraskuussa virkamiehet laativat EU:n ja USA:n välisen alustavan yhteistyösuunnitelman, joka hyväksyttiin Madridin EU-USA -huippukokouksessa joulukuussa 1995. Siinä otettiin laajasti huomioon komitean tiedote (CES 978/95) EU:n ja Yhdysvaltojen suhteista.

1.10. Madridin huippukokous julkaisi kaksi asiakirjaa: uuden Atlantin julistuksen sekä EU:n ja USA:n yhteistoimintaohjelman. Molemmat käsittelevät neljää laajaa asiakokonaisuutta: poliittisia kysymyksiä, maailmanlaajuisia haasteita, taloussuhteita ja yhteyksien rakentamista Atlantin poikki.

2. POLIITTISET SUHTEET

2.1. Yhteistoimintaohjelman poliittisia suhteita käsittelevässä osassa tarkastellaan Euroopan poliittista vakautta, Lähi-idän rauhaa, konfliktien torjuntaa muualla maailmassa, kehitysapua, ihmisoikeuksia, kansainvälisten järjestöjen asemaa ja asevarustelua. Komitealla on Euroopan vakauteen ja kehitysapuun liittyvää asiantuntemusta, ja se on kehottanut EU:ta ja Yhdysvaltoja yhteistyöhön näillä aloilla.

Euroopan vakaus

2.2. Euroopan turvallisuus ja vauraus on hataralla pohjalla ellei demokratiaa ja markkinatalouteen siirtymistä edistetä sen lähiympäristössä Välimeren alueella, idässä, Venäjällä ja entisestä Neuvostoliitosta itsenäistyneissä valtioissa. Tässä yhteydessä EU:n ja Yhdysvaltojen yhteistyö on välttämätöntä.

2.3. Komitea tukee EU:n ja USA:n toimien koordinoimista Venäjän ja uusien itsenäisten valtioiden saamiseksi mukaan maailmantalouteen ja taloudellisiin järjestöihin sekä yhteistyöhön ydinturvallisuuden ja ympäristönsuojelun alalla. Yhdessä EU ja USA voivat edistää rauhaa, turvallisuutta, poliittista vakautta, sosiaalisten ja ihmisoikeuksien edistämistä sekä koko Euroopan, Venäjän ja uusien itsenäisten valtioiden taloudellista vaurautta.

2.4. Poliittista yhteistyötä tehostetaan humanitaarisen avun alalla sekä maailmanlaajuisesti että alueellisella tasolla. Yhdysvaltain uuden kongressin suunnitelmat avustusbudjetin laajoista leikkauksista ovat epäilemättä tiivistäneet yhteistyötä tällä alalla ().

2.5. Institutionaalisen perusrakenteen luomisella on kuitenkin pitkävaikutteisia seurauksia. Esim. suunnitelmat henkilövaihdosta Washingtonin ja Brysselin välillä osoittavat, että alan yhteistyö muodostunee pysyväksi. Kun tämän kaltainen rakenne on kerran luotu, sitä ei ole helppo purkaa. Jos ja kun Yhdysvallat taas lisää panostaan avustustoimintaan myös alan yhteistyö jatkunee.

2.6. Erityisen merkittävä on sopimus korkeatasoisen kehitysyhteistyön ja humanitaarisen avun neuvoa-antavan ryhmän perustamisesta. Ryhmän tehtävänä on koordinoida ja edistää kehitysyhteistyöhön ja humanitaariseen avustustoimintaan liittyvää yhteistyötä. Juuri tällaiseen toimintaan komitea on kehottanut. EU:n tulisi käyttää tämän yhteistyön kautta avautuvaa mahdollisuutta avustusbudjettien jatkamiseksi Atlantin molemmin puolin ja varojen käytön tehokkuuden varmistamiseksi. Komitea on usein ilmaissut olevansa huolissaan Afrikan jatkuvasta köyhtymisestä ja eristymisestä. Se pelkää kongressin ehdotusta Afrikkaan suunnattavan avun vähentämisestä ja uskoo, että kehitysmaiden laajamittainen köyhyys ja sen epävakautta luova vaikutus ovat riittävä syy keskustelujen avaamiselle EU:n, Japanin ja USA:n uudesta laajasta kolmikanta-avustusyhteistyöstä.

2.7. Yksityisten sijoitusten rohkaisemisen tulisi olla osa EU:n ja Yhdysvaltojen kehitysyhteistyötä ja ihmisoikeuksien edistämistä. Samoin tulisi pohtia sitä, miten hyvää hallintoa, kansalaisten osallistumista ja yhteiskunnallista yhteenkuuluvuutta voidaan parhaiten edistää.

2.8. Käytännössä osallistumista ei ole aina helppo toteuttaa, vaikka sen avulla voidaan tavoittaa heikossa asemassa olevat. Avustustyöntekijöille on varmasti hyötyä jaetuista kokemuksista ja kehitystarpeiden arvioinnista. Avustustoimien koordinoinnilla vältetään päällekkäisyydet ja voidaan pyrkiä selkeämpään ja johdonmukaisempaan toimintamalliin. Myös avun vastaanottajat hyötyvät hakumenettelyn tehostamisesta ja koordinoinnista.

2.9. Eräs merkittävä alue, joka ansaitsee yhteistä huomiota, on kehitysyhteistyöstä tiedottaminen. Se ylläpitää ulkomaille suuntautuvan avustustoiminnan julkista tukea. USA:ssa on terveyteen ja huumeisiin liittyviä valistusohjelmia mutta EU:ssa ollaan pidemmällä kehitysyhteistyöhön liittyvissä ohjelmissa. Niin Yhdysvalloissa kuin Euroopassa kansalaiset kuvittelevat hallitustensa myöntävän kehitysapua todellisuutta enemmän. Kehitysavun myöntämisen avoimuus ja kansalaisjärjestöiltä ja esim. yliopistoilta saatavan tiedon parempi kulku helpottaisi parannuksia tällä alalla.

3. MAAILMANLAAJUISIIN HAASTEISIIN VASTAAMINEN

3.1. Atlantin julistus kehottaa tiivistämään yhteistyötä etsittäessä vastauksia maailmanlaajuisiin haasteisiin kuten rikollisuuteen, terrorismiin, siirtolaisuus- ja turvapaikkakysymyksiin, huumekauppaan, yhteistyöhön oikeusasioissa, ympäristö- ja väestöongelmiin sekä ydinturvallisuus- ja terveyskysymyksiin.

Kansainvälinen rikollisuus, terveys ja väestönkasvu

3.2. Asetetut tavoitteet vaikuttavat kansainväliseen rikollisuuden ja huumekaupan osalta melko vaatimattomilta. Käytännössä on keskitytty aihetta käsittelevien yhteisten seminaarien järjestämiseen ja tietojen vaihtoon. Muistettakoon, että yhteistyö näillä aloilla oli tavoitteena yhdellä kolmesta työryhmästä, jotka perustettiin Berliinissä joulukuussa 1993. Työryhmien työ ei juuri edistynyt ja ne lakkautettiin kesäkuussa 1995. Washingtonissa vallitsevan käsityksen mukaan etenemistä asioiden käsittelyssä haittasi yhteisen eurooppalaisen kannan puuttuminen.

3.3. Komitea on pahoillaan, että EU:n jäsenvaltioiden välisen koordinaation puute näissä kolmanteen pilariin kuuluvissa asioissa näyttää haittaavan huomattavasti EU:n ja Yhdysvaltojen yhteisiä ponnisteluja. Komitean vakaumus on, että em. uusiin maailmanlaajuisiin haasteisiin voidaan löytää vastauksia ainoastaan EU:n ja Yhdysvaltojen tehokkaan yhteistyön kautta. Yhteiseurooppalainen huumekonferenssi on hyvä esimerkki aloitteista, joiden tulee olla toiminnan perustana. Samoin EU:n mahdollisuutta esittää yhteinen kanta näissä asioissa tulee parantaa. Asia tulee ottaa esille, kun hallitustenvälisessä konferenssissa käsitellään kolmannen pilarin kysymyksiä.

3.4. Kaupunkeihimme levinneen kansainvälisen rikollisuuden vastaisessa taistelussa kaivataan EU:n jäsenvaltioiden poliisiviranomaisten tiiviimpää yhteistyötä. Sitä voisi seurata kaikilla tasoilla USA:n kanssa tehtävä yhteistyö.

3.5. Huumerikollisuuden osalta yhteistyön tulisi kattaa myös rahanpesua koskevat ja huumeiden kysynnän alentamiseen tähtäävät toimet. Laajentamisen arvoisia ja mielenkiintoisia ovat myös esim. koulujen ja kaupunkien väliset kiinteät yhteistyöhankkeet. Esimerkkinä voidaan mainita EU:n ja USA:n yhteinen valistusohjelma, jossa erikoiskoulutuksen saaneet poliisit kertovat nuorille, miten huumeiden tyrkyttämistä tai rikollisjengiin painostamista voi vastustaa.

3.6. Komitea kannattaa myös kansanterveyteen liittyvää tiedonvaihtoa. Väestökysymyksissä EU:n ja Yhdysvaltojen välisessä yhteistyössä tulisi muistaa, että naisten ja tyttöjen valistaminen ja erityisesti lukutaito ovat väestönkasvun hillitsemisen kannalta ensiarvoisen tärkeitä.

3.7. Silloin tällöin ilmenee äkillisiä kansanterveydellisiä uhkia, kuten esim. aids. Yhteistoimintaohjelmassa mainitaan aivan oikein myös syöpä, joka koskee joka kolmatta kansalaista.

Ympäristö

3.8. Uuden Atlantin julistuksen ja yhteistoimintasuunnitelman ympäristönsuojelulliset ehdotukset ovat edellä mainittua konkreettisempia ja kuten ulkomaan avun kohdalla ne heijastavat komitean halua kiinnittää asioihin vakavaa huomiota. Yhteistyötä ehdotetaan mm. seuraavilla aloilla: vaarallisten kemikaalien vientiin tarvittava ennakkosuostumus, ympäristömerkki, ajoneuvojen alennetut päästöt (aihe, jota aktiivisesti käsitellään EU:n ja Yhdysvaltojen liike-elämän välisessä vuoropuhelussa), ympäristöystävällisen teknologian levittäminen kehitysmaihin sekä Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja uusien itsenäisten valtioiden ympäristövahinkojen korjaaminen.

3.9. Komitea tukee EU:n ja Yhdysvaltojen entistä läheisempää yhteistyötä ympäristöalalla, josta komitealla on runsaasti kokemusta. Alakohtaisesta yhteistyöstä on monenlaista hyötyä. Ensinnäkin EU ja USA ovat johtavina talousmahteina huomattavia saastuttajia ja aiheuttavat esim. ilmaston lämpenemistä. Komitea on aikaisemminkin kehottanut teollisuusmaita ottamaan aloitteen käsiinsä (). Mikäli asiassa halutaan edetä maailmanlaajuisesti, tarvitaan EU:n ja USA:n vetoapua. Ilman asianmukaista sopimusta saastuttamisen (esim. hiilidioksidipäästöjen) rajoittamiseen liittyvistä toimista aiheutuvat kulut jakautuvat epätasaisesti. EU ja USA voivat edistää YK:n piirissä tehtävää johtavien teollisuusmaiden välistä sopimusta. Samoin tulee tehostaa ponnistuksia levittää tietoa Atlantin molemmin puolin tehdyn työn tuloksista, esim. energian säästämiseen liittyvistä taloudellisista ja ekologisista eduista.

3.10. Komitea on samaa mieltä myönnettävien ympäristömerkkien yhdenmukaistamisen tarpeesta. Se on antanut tiedotteenkin ympäristömerkkien ja muiden ympäristöpolitiikan säätelykeinojen yhdenmukaistamisesta. Lähtökohtana tulee olla suunnitelmien molemminpuolinen avoimuus. Eturyhmillä yleensä ja erityisesti komitealla on neuvottelujen edistyessä paljon annettavaa, koska niin teollisuus kuin ympäristönsuojelijat ja kuluttajat joutuvat suostumaan tarvittaviin kompromisseihin. Tässä yhteydessä komitean ecolabel-ympäristömerkkiin liittyvästä kokemuksesta voi olla apua. Ajoneuvojen päästöjen pienentämisestä voi olla hyötyä, etenkin mikäli siihen liittyy yksityisautoilun vähentämiseen soveltuvien keinojen, kuten joukkoliikenteen ja yleensä liikenteen rajoittamisen vertailu. EU:n ja USA:n yhteistyötä tarvitaan lisäksi tuholaisten ja rikkaruohojen biologisen torjunnan kehittämisessä ja käyttövedessä ilmenevien maatalouskemikaalijäämien tutkimisessa.

3.11. Ympäristöystävällisen teknologian asettaminen kehitysmaiden käyttöön on erittäin tärkeää, ja siinä voidaan onnistua vain, mikäli toiminnan rahoitus on kunnossa. Etenkin eteläisissä valtioissa kehitetty teknologia ansaitsee erityishuomiota. Kehitysmaiden on mahdotonta suojella luontonsa monimuotoisuutta, ellei niitä auteta sen kartoittamisessa. Mikäli niiden geenivarantoa voidaan hyödyntää kaupallisesti, osa voitosta kuuluu paikalliselle tasolle.

4. TALOUSSUHTEET

4.1. Raha- ja valuuttakurssipolitiikka

4.1.1. Niin Atlantin julistuksen kuin yhteistyöohjelman huomattavin sisällöllinen puute on, ettei kummassakaan käsitellä raha- ja valuuttakurssipoliittista yhteistyötä. Työllisyyttä ja kasvua koskevassa kohdassa todetaan pelkästään: "Jatkamme makrotaloudellisten näkemysten vaihtoa ottaen koko ajan huomioon terveen makrotaloudellisen pohjan tärkeyden näiden suhteiden (oletettavasti USA/EU) tasapainon, talouden tasapainottamisen ja kansainvälisten rahamarkkinoiden vakauden sekä inflaatiottoman kasvun kannalta."

4.1.2. Vaihtokurssien viimeaikainen epävakaus, joka johtuu dollarin arvon alenemisesta, on nostanut jälleen esiin eurooppalaisten huolen USA:n ilmeisestä välinpitämättömyydestä dollarin kurssivaihtelujen vaikutuksista muuhun maailmaan. Huomattava osa maailmankaupasta käydään dollareina. Eurooppa oli vuosikausia alttiina valuuttakurssien vaihtelun vaikutuksille ja halu pitää vaihtokurssit vakaina on Euroopassa juurtunut syvälle. Valuuttakurssien vaihtelulla ei ole ollut suurta vaikutusta Yhdysvalloissa sen talouden maailmanlaajuisen kattavuuden ja sen Naftan piirissä käymän kaupan volyymin vuoksi. Tästä syytä USA on omaksunut "laissez-faire" -asenteen kansainvälisten vaihtokurssien vakauden suhteen. Vain Meksikon tapauksessa USA puuttui asiaan ja tuki pesoa, koska kyseessä olivat USA:n omat elintärkeät edut.

4.1.3. USA:ssa ollaan eurooppalaisia vähemmän huolestuneita vaihtokurssien epävakaudesta ja vaihtelutaipumuksesta. Koska USA ei ole yhtä riippuvainen kaupankäynnistä kuin yksittäiset eurooppalaiset valtiot, USA:lla on ollut taipumus suhtautua dollariin ja rahapolitiikkaan hyväntahtoisen välinpitämättömästi.

4.1.4. Tämä ongelma korostaa eurooppalaisen yhtenäisvaluutan tarpeellisuuden lisäksi kansainvälisen yhteistyön tarvetta makrotaloutta ja rahapolitiikkaa koskevissa kysymyksissä. Teollisuuspiirit Atlantin molemmilla puolilla ovat yhtä mieltä siitä, että valuuttojen arvon heilahtelu ja epävakaus haittaavat maailman markkinoita. Voittojen aleneminen on voinut olla USA:n kotimarkkinoiden reaktio dollarin devalvointiin. Raha- ja valuuttapolitiikkaa tulisi käsitellä niin Atlantin julistuksessa kuin viranomaisten toimintaohjelmissa.

4.2. Työllisyys ja talouskasvu

4.2.1. Yhteistoimintasuunnitelmaan sisältyy lyhyt kappale, jossa kehotetaan jatkamaan työllisyyttä ja markkinoita käsittelevää vuoropuhelua. Työllisyys- ja työvoimakysymykset kuuluvat EU-USA -työryhmän toimenkuvaan.

4.2.2. Komitea esittää työmarkkinaosapuolten välistä transatlanttista vuoropuhelua, jonka tarkoituksena on edistää ratkaisun löytämistä siihen, miten luoda vakaita työpaikkoja sosiaaliturvaa heikentämättä. Työssä käyvien osalta EU korostaa yleensä standardien ja palkkatason säilyttämistä jopa uusien työpaikkojen kustannuksella. Yhdysvalloissa lähestymistapa on päinvastainen. USA:ssa on luotu uusia (ei välttämättä pysyviä) työpaikkoja, mutta samalla työvoiman määrä on kasvanut ja useimpien työntekijöiden reaalitulo on huomattavasti alentunut ().

4.2.3. Yhdysvalloissa työttömyystukea koskeva lainsäädäntö vaihtelee osavaltioittain. Työttömistä keskimäärin 30 % saa tukea. Loput jäävät toimeentulotuen ja elintarvikekuponkien varaan. Julkista terveydenhuoltojärjestelmää ei ole. Ilmainen terveydenhuolto koskee vain köyhimpiä ja eläkeläisiä. 15-20 % väestöstä elää minimipalkalla ja 10-15 % köyhyysrajan alapuolella.

4.2.4. Vaikka EU:llakin on omat köyhyydestä, syrjäytymisestä ja työttömyydestä johtuvat ongelmansa on vastaavan tasoinen sosiaalinen eriarvoisuus onnistuttu Euroopassa välttämään. Seuraava hyvin vakava sosiaalinen ongelma lienee, miten taataan ikääntyvälle väestölle jatkossakin eläkkeet ja korkeatasoinen terveydenhuolto.

4.2.5. Komitealla on runsaasti kokemusta työmarkkinaosapuolten välisen yhteistyön hyödyllisyydestä ja se toivoo vastaavien amerikkalaisten järjestöjen kanssa tehtävää vertailevaa analyysiä. Atlantin ylittävä vuoropuhelu on toistaiseksi ollut vähäistä ja tehotonta. EU:n ja USA:n kauppahankkeen tärkeimpiä tavoitteita on edistää työpaikkojen luomista ja kasvua. Tämän vuoksi on järkevää tukea hanketta asianmukaisella keskustelulla. Komitea toivoo, että se pidetään ajan tasalla työvoimaa ja työllisyyttä käsittelevän työryhmän työn edistymisestä ja että se pääsee mukaan työryhmän toimintaan. Koska komitealla on kokemusta tältä alalta sen tulisi saada osallistua myös 1996 järjestettävään ammattikoulutusta käsittelevään konferenssiin, joka on aloitteena vaatimattomuudestaan huolimatta tarpeellinen.

4.3. Monenkeskisen kauppajärjestelmän vahvistaminen

4.3.1. Julistuksessa ja yhteistyöohjelmassa todetaan, että EU:lla ja USA:lla on erityinen vastuu monenkeskisen kauppajärjestelmän vahvistamisesta. Komitea kannattaa lämpimästi monenkeskistä lähestymistapaa.

4.3.2. Avoimen monenkeskisen kauppajärjestelmän säilyttämisessä on Euroopan unionilla ja Yhdysvalloilla erityisvastuu. Tämän vastuun kantamiseksi EU:n ja USA:n ei tule luottaa yksipuolisiin toimiin. Atlantin julistuksella tulisi varmistaa, että monenkeskisten neuvottelujen tukemisen myötä sellaisten "yhtä osapuolta sitovien" keinojen kuin "Section 301" ja "Special 301" merkitys vähenee. Lisäksi niin EU kuin USA ovat saamassa valmiiksi laajat alueellisten sopimusten verkostot. Tämän vuoksi on mahdollista, että taloudelliseen monenkeskiseen riippuvuuteen liittyvien ongelmien ratkaisemiseksi kehittyy kilpailevia alueellisia malleja. EU:n ja USA:n tulee tämän vuoksi joko pyrkiä alueellisissa hankkeissaan monenkeskisyyteen tai päästä keskinäiseen yhteisymmärrykseen. Tässä mielessä maailman kauppajärjestön piiriin perustettava kauppasopimusten vaikutuksia monenkeskiseen järjestelmään selvittävä komitea on tarpeellinen.

Uruguayn kierroksen päättäminen

4.3.3. Keinot, joilla monenkeskisyyttä voidaan lyhyellä aikavälillä edistää on esitetty kahdessa asiakirjassa ja ne kattavat pääosiltaan Uruguayn kierroksella kesken jääneet asiat, kuten esim.:

sen selvittämisen, voidaanko Uruguayn kierroksella sovittuja tullialennuksia jouduttaa (ja niiden kattavuutta laajentaa);

Maailman kauppajärjestön palveluja koskevien neuvottelujen päättäminen pikaisesti (USA:n taivuttelu rahoituspalvelusopimukseen, merenkulkua koskevien asioiden käsittelyn aloittaminen ja televiestinnän GATT-neuvottelujen päättäminen);

uuden julkisia hankintoja koskevan aloitteen tekeminen (Uruguayn kierroksen sopimuksen laajentaminen monenkeskiseksi).

4.3.4. Komitea uskoo, että maailman kauppajärjestön Singaporen ministerikokous on tilaisuus, jossa EU ja USA voivat edistää näiden tavoitteiden saavuttamista.

Uudet kauppaan liittyvät seikat

4.3.5. Kauppa ja ympäristö

4.3.5.1. Maailman kauppajärjestön perustamissopimukseen sisältyy tervetullut sitoumus kestävään kehitykseen. Komitea on komission kanssa samaa mieltä siitä, että ympäristönsuojelu ja avoimen, tasa-arvoisen ja kohtuudenmukaisen monenkeskisen kauppajärjestelmän ylläpitäminen ovat yhtä tärkeitä tavoitteita ja että huolella suunniteltu ja toteutettu ympäristöpolitiikka voi sekä tukea kaupankäyntiä, tehostaa luonnonvarojen hyödyntämistä että parantaa kilpailukykyä ja työllisyyttä.

4.3.5.2. Sen lisäksi, että EU ja USA koordinoivat toimintaansa maailman kauppajärjestön kauppa- ja ympäristökomitean kanssa tulee niiden johtaa kehitystä UNCTAD:in, OECD:n sekä muiden kansainvälisten erityisesti ympäristöasioihin keskittyvien järjestöjen, kuten UNEP:n ja CSD:n piirissä. Kansainvälisten ympäristösopimusten arvojärjestyksen selvittäminen kuuluu maailman kauppajärjestön toimenkuvaan.

4.3.5.3. Maailman kauppajärjestön kauppa- ja ympäristökomitea suunnittelee tuotteille ympäristöstandardeja (tällä alalla maailman kauppajärjestön säännöt sallivat EU:n ja USA:n kahdenvälisen yhteistyön tiivistämisen), ympäristömerkintää sekä tuotannon ja jalostuksen ympäristöluokitusta. Rajat ylittävien ja maailmanlaajuisten ympäristövahinkojen torjuminen kaupallisin keinoin on hyvin arka asia ja edellyttää sekä EU:lta että USA:lta huolellista taustojen selvittämistä. Tavoitteena tulee olla ainoastaan monenkeskisesti hyväksyttävien keinojen käyttäminen, joiden tulisi myös liittyä kansainväliseen ympäristösopimukseen.

4.3.5.4. Mitä tulee elintarvikkeiden turvallisuuteen, maailman kauppajärjestö sallii kansainvälisiä standardeja tiukemmat kansalliset standardit. Niiden tulee kuitenkin olla todistettavasti kansallisen ympäristönsuojelun kannalta välttämättömiä ja niiden tulee haitata kauppaa mahdollisimman vähän. USA epäileekin EU:n ympäristömerkkiin ja pakkausten ympäristönormeihin liittyviä hankkeita.

4.3.5.5. Eräs kaikkein kiistanalaisimmista maailman kauppajärjestön käsiteltäväksi tulevista aiheista on tuonnin rajoittaminen tuotteiden tuotantoon ja jalostukseen liittyvien seikkojen perusteella. Esimerkkeinä on mainittu raudoilla pyydettyjen eläinten nahat, metsätaloustuotteet, joiden valmistamiseen tarvittavien puiden kaatamisen jälkeen hakkuuaukiota ei ole metsitetty sekä ajoverkoilla pyydetty tonnikala. Nämä ovat tunnetasolla herkkiä asioita, ja tonnikalan pyyntiin ja delfiineihin liittyvä riita GATT:in ja USA:n lakien välillä (jonka mukaan tonnikalan viejät eivät saaneet tonnikalan pyynnin yhteydessä tappaa enempää delfiinejä kuin amerikkalaiset kalastajat, vaikkei amerikkalaisten kalastajien verkkoihin menehtyneiden delfiinien lukumäärä ollutkaan tiedossa), käänsi äänekkäät amerikkalaisten ympäristönsuojelijoiden eturyhmät vastustamaan kaupan vapauttamista. Komitea suhtautuu varauksellisesti verotukseen ja kauppasaartoihin, jotka ovat kömpelöitä välineitä. EU:n ja USA:n ympäristöjärjestöjen välinen vuoropuhelu voisi auttaa hälventämään pelkoa ja edistämään (ympäristönsuojelun kannalta parempien) vaihtoehtojen löytämistä yksipuolisille vastatoimille. Niitä voisivat olla esim. kannustimet maille, jotka suojelevat metsiään ja merkitsevät tuotteensa ympäristömerkillä, sekä ympäristöseikkojen ottaminen maailman kauppajärjestön kauppapolitiikan tarkkailumekanismin piiriin.

4.3.5.6. Vaikka onkin esitetty, että teollisuusmaiden tiukemmat ympäristöstandardit rohkaisevat monikansallisia yrityksiä siirtämään toimintaa kehitysmaiden "saasteparatiiseihin", ei väitteen tueksi ole todisteita. On kuitenkin paikallaan edellyttää kehitysmaissa toimivilta ylikansallisilta yrityksiltä vielä tiukempaa OECD:n menettelysäännön noudattamista (Code of Conduct) johon sisältyy ympäristölauseke. Kehitysmaita voidaan kannustaa kohentamaan ympäristönormejaan GSP-tullietuusjärjestelmän kautta.

4.3.6. Sosiaalilauseke

4.3.6.1. Molemmat osapuolet sopivat siitä, että ne selvittävät oman lähtökohtansa kehitysmaille paremmin ja vakuuttivat, ettei kumpikaan aio kieltää kehitysmailta niiden nauttimaa suhteellista etua käyttämällä sosiaalilauseketta omaa etunsa suojeluun. Yhdysvaltojen julkinen kanta on, että se haluaa asettaa tietyt vähimmäisrajat kehitysmaiden väliselle kilpailulle, jota alempia standardeja noudattaville ei muodostu kilpailuetua. Euroopan unioni painottaa enemmän ihmisoikeuksien noudattamista.

Kauppasaartoon sisältyy riski, että se vahingoittaa niitä, joiden tukemiseksi se on ajateltu. Niinpä tulisikin ensisijaisesti käyttää EU:n uuden GSP-tullietuusjärjestelmän kaltaisia keinoja sekä teknistä apua ja koulutusta.

Maailman kauppajärjestön piirissä tarvitaan riittävästi voimavaroja yhä helpomman tiedonsaannin seurantaan, lausuntomenettelyn laajentamiseen ja kaupallisten toimien vaikutusten entistä laajempaan selvittämiseen mukaanlukien kehitysyhteistyö-, ympäristö- ja sosiaalikysymykset. Euroopan unioni ja Yhdysvallat voisivat edistää ajatuksia, jotka sisältyvät ILO:n, Unicefin sekä Bangladeshin ja USA:n hallitusten lapsityövoiman käytön tekstiiliteollisuudessa kieltävään aiepöytäkirjaan. ILO toivoo ensiksi aloitteita standardien vapaaehtoiseksi nostamiseksi ja toiseksi, että entistä tiukempia standardeja noudattavia tuojia palkitaan markkinoille pääsyä helpottamalla. Mikäli nämä keinot eivät tepsi voisi maailman kauppajärjestö puuttua asiaan.

4.3.6.2. Komitea on aikaisemmin ilmaissut kantansa, jonka mukaan maailman kauppajärjestön työohjelmaan tulisi sisältyä "sosiaalilauseke". Sen tulisi perustua ILO hyväksymiin sopimuksiin, jotka lähes kaikki maailman valtiot ovat allekirjoittaneet. Erityisesti tulisivat kysymykseen seuraavat sopimukset:

pakkotyön kieltäminen (sopimukset 29 ja 105);

järjestäytymisoikeus ja oikeus kollektiiviseen työehdoista sopimiseen (sopimukset 87 ja 98);

alaikärajan asettaminen työntekijälle ja lapsityövoiman kieltäminen (sopimus 138);

syrjinnän kieltäminen työpaikalla sekä miesten ja naisten samapalkkaisuus (sopimukset 100 ja 111).

4.3.7. Sijoitukset

4.3.7.1. Komitea on jo todennut, että "sijoituksia koskevat monenkeskiset sopimukset tulisi neuvotella maailman kauppajärjestön piirissä". OECD on jo aloittanut neuvottelut aiheesta ja komitean mielestä yhteisön ja sen jäsenvaltioiden tulisi osallistua aktiivisesti niihin unohtamatta kuitenkaan sitä, että aiheesta tulee tulevaisuudessa sopia maailman kauppajärjestön piirissä (). Muodostuipa sijoituksia koskevasta sopimuksesta millainen tahansa, tulee sen noudattaa OECD:n monikansallisia yrityksiä varten laatimia toimintaohjeita, jotta kehitysmaidenkin edut tulevat huomioon otetuiksi.

4.3.7.2. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisten sijoitusten vastavuoroisuuden tasapainon perusteella, voidaan Atlantin ylittävää sijoitustoimintaa pitää onnistuneena. Komitea kuitenkin toivoo, että osavaltio- ja aluetason viranomaiset otettaisiin mukaan toimintaan, jotta voidaan taata liittoja jäsenvaltiotasolla mahdollisesti ilmenevän syrjinnän lopettaminen.

5. UUSI ATLANTIN YLITTÄVÄ MARKKINA-ALUE

5.1. Atlantin ylittävän vapaakauppa-alueen (Transatlantic Free Trade Area, Tafta) tavoitteleminen olisi ollut kunnianhimoista ja epävarmaa. Tämän vuoksi komitea kannattaa käytännöllistä ja asteittaista etenemistä uuden vapaakauppa-alueen luomiseksi. Yhdysvaltojen tai Naftan kanssa solmittavan vapaakauppasopimuksen suurin hankaluus olisi sen kielteinen vaikutus maailman kauppajärjestöön ja sen maataloudelle aiheuttamat hankaluudet.

5.2. Euroopan unioni ja Yhdysvallat sopivat "selvittävänsä yhdessä mahdollisuuksia hyödykkeiden ja palvelujen kaupan helpottamiseksi ja tariffien ja niiden ulkopuolisten kaupanesteiden edelleen vähentämiseksi tai poistamiseksi". Yhteinen selvitystyö on vielä käynnissä ja loppuraportin odotetaan valmistuvan vuonna 1997/1998. Komitea pyytää, että komissio pitää sen ajantasalla selvityksen edistymisen suhteen ja pitää itsellään oikeuden laatia lausunto Atlantin ylittävästä vapaakauppa-alueesta.

5.3. Herääkin kysymys tulisiko EU:n ja USA:n keskustella kahdenvälisesti kauppaan liittyvistä kysymyksistä ennen maailman kauppajärjestön neuvotteluja. Komitea kannattaa käytännöllistä, tapaus tapaukselta etenevää lähestymistapaa. Joissain tapauksissa tarvitaan EU:n ja USA:n aloitteellisuutta edistämään maailman kauppajärjestön toimintaa tai avaamaan lukkiutunut tilanne (kuten maatalouskysymysten käsittelyn yhteydessä Uruguayn kierroksella). Toisaalta taas liian yhtenevä kanta esim. sijoituskysymyksissä nostaisi jännitystä EU:n ja Yhdysvaltain ulkopuolisissa talouksissa. Tämä asia vaatii huolellista tarkastelua EU:n ja USA:n yhteistyön edetessä.

5.4. Maatalous

5.4.1. Yhteisön maataloustuotanto ja valtion tukema vienti ovat Yhdysvaltojen kannalta suurimmat huolenaiheet. Nämä seikat ovat myös monien kahdenvälisten kauppakiistojen ytimenä. Vuonna 1999 alkavien WTO:n neuvottelujen toinen vaihe muuttaa tilannetta varmasti. Uuden monenkeskisen neuvottelukierroksen myötä myös yhteistä maatalouspolitiikkaa todennäköisesti uudistetaan. Uudistus helpottaa niin Keski- ja Itä-Euroopan maiden EU-jäsenyyttä kuin uusien ja normaalien kauppasuhteiden luomista USA:n kanssa.

5.4.2. Maatalouden osalta EU:n ja Yhdysvaltojen suhteet ovat parantuneet huomattavasti GATT-kierroksen päätyttyä. Maailman kauppajärjestön epäoikeudenmukaisen kilpailun estävien sääntöjen myötä näyttää mahdolliselta, että niin Yhdysvalloissa kuin Euroopan unionissakin maataloudesta voi tulla aidosti kilpailukykyinen.

5.4.3. Mikäli EU ja Yhdysvallat pystyvät sopimaan entistä avoimemmista markkinoista niin maataloudessa kuin muillakin aloilla, se tasoittaisi tietä kaupan vapautumiselle kautta linjan. Vaikka EU:n talous mahdollisesti hyötyisikin kaupan vapauttamisesta huomattavasti, siitä aiheutuisi samanaikaisesti haittaa tietylle aloille niin EU:ssa kuin Yhdysvalloissakin. Kaupan vapauttaminen muilla aloilla ennen maataloutta voisi ratkaista ongelman. Kun on saatu sovittua standardeista sekä kulttuurituotteiden että palvelujen kaupasta jotka nekin ovat vaikeita asioita ja kun on sopimusten vaikutukset Kanadan ja Meksikon kannalta on saatu selvitettyä, on ehkä yhteistä maatalouspolitiikkaakin jo uudistettu.

5.5. Sääntely-yhteistyö

5.5.1. Edellä mainituissa poliittisissa kysymyksissä tulisi sillä välin edetä huomattavasti samoin kuin sääntely-yhteistyön tärkeimmillä aloilla, kuten kilpailupolitiikassa, standardien keskinäisessä tunnustamisessa, rahoituspalveluissa sekä televiestinnän lupa- ja testausasioissa sekä lisäksi tietoyhteiskuntaan liittyvissä kysymyksissä ja ilmakuljetusten alalla.

5.6. Kilpailupolitiikka

5.6.1. Komitea uskoo, että EU:n ja USA:n välinen sääntely-yhteistyö kilpailupolitiikassa voi edistää monenkeskistäkin yhteistyötä. Yhteistoimintaohjelmassa todetaan, että EU:n ja USA:n esimerkki voi kannustaa kehitysmaitakin oman sääntelynsä kehittämiseen. Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen tai EU:n ja Naftan välinen yhteistyö on yritysten kannalta hyvin edullista. Nykyään esim. fuusiotapauksissa yritykset joutuvat anomaan lupaa monilta eri viranomaisilta ympäri maailman ja noudattamaan yhtä montaa erilaista hakumenettelyä. Amerikkalaisen järjestelmän vaatimukset ovat ensimmäisessä vaiheessa väljemmät. Tämä merkitsee, että maailmassa tehdyistä fuusioista 98 % selvitetään kaikkien osapuolten kannalta vähemmällä paperityöllä. Yhteistyömenettelyn edut voisivat ehkä vähentää yritysten pelkoa, että eri viranomaisten välinen tietojenvaihto välillä vaarantaa tietosuojaa. Sopimus auttaisi myös pienehköjä yrityksiä, joille entistä helpompi pääsy teknisesti edistyneille aloille on erityisen tärkeää.

5.6.2. Myös rajoitustoimien osalta voitaisiin lähentyä amerikkalaista käytäntöä, jonka mukaan yritysten solmimat sopimukset ovat laillisia ellei toisin todisteta. Euroopan unionissa jopa vähäpätöiset sopimukset tulee jättää kilpailuviranomaisten tutkittaviksi ennen kuin niitä voidaan soveltaa. Tämän käytännön muuttamisen jälkeen yleisen edun vastaiseen toimintaan voitaisiin keskittyä järeämmin.

5.6.3. Vaikka kilpailupolitiikka onkin yritysten ja myös kuluttajien kannalta huomattavan tärkeä alue se ei tunnu kiinnostavan yleisöä. Siirtohintoihin ja lahjontaan liittyvät asiat sekä liike-elämän periaatemalleja koskeva yhteistyö herättäisi enemmän kiinnostusta. Euroopassa tulisi ottaa esimerkkiä Yhdysvaltojen lainsäädännöstä, joka mahdollistaa oikeustoimet henkilöitä vastaan, jotka yrittävät lahjoa ulkomaan kansalaisia. Tätä suosittelee niin kansainvälinen kauppakamari kuin OECD:kin. OECD:n ohjeiden noudattaminen estäisi myös verohyödyn saamisen lahjonnasta. Eurooppalaisilla ja amerikkalaisilla tilintarkastusviranomaisilla on saman suuntaisia pyrkimyksiä ja ne ovat sopimassa kattavista kirjanpito- ja tilikertomusstandardeista. Näitä keinoja tulisi käyttää siirtohintojen käytön estämiseksi.

5.7. Standardien vastavuoroinen tunnustaminen

5.7.1. Komitea tukee pyrkimystä päästä eräiden alojen kohdalla vastavuoroista kelpoisuusarviointia (joka sisältää hyväksyntä- ja testausmenettelyn) koskevaan sopimukseen mahdollisimman pian. EU:n ja USA:n välisessä kauppaan liittyvässä vuoropuhelussa asetetaan etusijalle mm. televiestinnän päätelaitteet, tietotekniikkatuotteet ja sähkölaitteet. Komitea tukee myös ajatusta yhteistyön lisäämisestä kansainvälisten standardien laatimisessa ja niiden mahdollisimman laajaa, avointa ja tasapuolista soveltamista. Standardeja määriteltäessä on tärkeää ottaa huomioon kaikkien asiaan liittyvien osapuolten etu yritysten, kuluttajien, ympäristön ja kansalaisten.

5.8. Elintarvikestandardit

5.8.1. Esimerkkinä kuluttajien näkökulman huomioon ottamisen merkityksestä voidaan mainita Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välinen kiistely elintarvikkeita koskevista standardeista. Uruguayn kierroksen sopimusten mukaan elintarvikestandardeja ei voida pitää kaupan esteinä, mikäli ne ovat "tieteellisesti perusteltuja". Sopimuksessa ei kuitenkaan opasteta epäselvien tapausten tulkinnassa. Sopimuksen perusteella on mahdollista ryhtyä ehkäiseviin toimiin mikäli tutkijoiden käsitykset ovat ristiriitaisia. Yhdysvaltojen omilla markkinoilla noudatetaan mahdollisimman korkeita elintarvikestandardeja ja tieteellisesti epävarmoissa tapauksissa oletetaan kaiken olevan kunnossa. Samalla Yhdysvallat painostaa EU:ta sallimaan hormonilihan markkinoimisen EU:ssa ja torjuu EU:n ja tiettyjen amerikkalaisten lihantuottajien vaatimukset hormoneitta tuotetun lihan merkitsemisestä.

5.8.2. Kiistaan voi löytyä selvennys Nafta-sopimuksesta. Siinä tieteellinen perusta määritellään seuraavasti: "tieteelliseen tutkimukseen perustuvaan tietoon nojaava syy". Yhdysvaltojen toimeenpanovaltaa käyttävät viranomaiset kuitenkin kiistävät, että Uruguayn kierroksen sopimukset suosittelevat myös kansainvälisten standardien (pääasiassa tullikoodeksin) yhdenmukaistamista. Nafta-sopimuksessa todetaan lisäksi, että sopimusosapuolilla on oikeus "ottaa käyttöön, ylläpitää ja soveltaa... kansainvälistä standardia tiukempia keinoja". Tämä vahvistaa komission käsitystä siitä, että se voi oikeutetusti tiukentaa standardeja. Komitea kannattaa elintarvikestandardien ottamista mukaan yhteistoimintaohjelmaan.

5.9. Rahoituspalvelut ja televiestintä

Rahoituspalvelujen ja televiestinnän alalla on odotettavissa huomattavaa etua kilpailun lisääntymisestä. On olemassa riski, ettei varovaisuusperiaatteen noudattamisen valvonta ja rahoittajien tai vakuutuksenottajien suoja riitä suojaamaan kuluttajia. Lisäksi on olemassa vaara, että esim. harvaan asutuilla seuduilla asuvien kuluttajien palvelujen saanti vaarantuu. Toisaalta sopimuksessa voitaisiin käsitellä yrityksen kotimaisesta taustasta, eikä niinkään EU-markkinoista tai Yhdysvaltojen eri osavaltioiden erilaisesta lainsäädännöstä juontuvia sääntelyepäselvyyksiä. Pankkiala on EU:ssa suhteellisen avoin. Euroopan unionin alueella toimivia amerikkalaisia pankkeja koskevat samat säännöt kuin EU-pankkeja. Yhdysvaltojen pankkialan hajanaisuus vaikeuttaa EU-pankkien pääsyä eri osavaltioiden markkinoille. Koska rahoituspalveluala EU:ssa on varsin vahva on kehitys sen piirissä varsin tärkeää.

5.10. Tietoyhteiskunta

5.10.1. Komitea kannattaa teollisuuden ehdotusta Euroopan unionin ja Yhdysvaltojen välisen tietotekniikkasopimuksen solmimisesta vuoden 1996 joulukuuhun mennessä. Sopimus poistaisi tariffit vuoteen 2000 mennessä ja toisi mukanaan yhtenäiset standardit. Tämä kannustaisi kilpailua ja parantaisi palvelujen saatavuutta. Yhteiset standardit vähentäisivät määräävien markkina-asemien syntymistä ja antaisivat pienille ja keskisuurille yrityksille paremmat mahdollisuudet päästä markkinoille.

5.10.2. Kumpikaan asiakirja ei käsittele audiovisuaaliseen alaan liittyviä ongelmia. Asiaa tulisi kuitenkin käsitellä, koska se on uuden teknologian kannalta tärkeä. EU:n vaatimusta, jonka mukaan suurimman osan sen alueella lähetettävistä viihdeohjelmista tulee olla "mahdollisuuksien mukaan" myös EU:n alueella tuotettuja, voidaan kunhan tarvittavat tietokoneohjelmat on saatu kehitetyksi soveltaa myös esim. internetiin. Amerikkalainen teollisuus on huolissaan, että EU soveltaa tätä "kulttuuriperiaatetta", jota USA ei täysin hyväksy uuteen teknologiaan. Osapuolten välinen vuoropuhelu selkiyttäisi tilannetta, etenkin jos EU määrittelisi kulttuurisopimuksen sovellusalan selvemmin.

5.11. Ilmakuljetukset

5.11.1. Yhdysvallat haluaisi laajentaa osuuttaan Euroopan markkinoilla; EU puolestaan toivoo oikeutta omistaa yli 25 % amerikkalaisten lentoyhtiöiden osakkeista. Selvitettävänä on myös tukiaisiin liittyvät kysymykset, mitä ei helpota komission hitaus kartoittaa EU:n jäsenvaltioiden maksamia tukia. Todellista edistymistä asiassa ei voida odottaa, ennen kuin kysymys EU:n toimivallasta on ratkaistu. Komitea uskoo, että tälläkin alalla yhtenäisen kannan esittäminen olisi Euroopan edun mukaista.

5.12. Valtion tuki

5.12.1. Vaikka yhteistoimintasuunnitelmassa mainitaan julkiset hankinnat, ei valtion tukiin liittyviä ongelmia korosteta. Yhdysvallat on kuitenkin kyseenalaistanut kaikki EU:ssa maksettavat valtion tuet aluetuet mukaan lukien.

Toisaalta amerikkalainen tukijärjestelmä aiheuttaa vaikeuksia myös EU:lle, koska eri osavaltioiden viranomaisten teollisuudelle myöntämiä tukia on vaikea jäljittää etenkin kuntatasolla. Komitean mielestä yhteistoimintasuunnitelmaan tulisi sisältyä tavoite parantaa järjestelmän avoimuutta.

5.13. Komitean transatlanttista markkina-aluetta koskevat päätelmät

5.13.1. Vaikka esim. edellä mainituilla aloilla voidaan edistyä etenemättä kovinkaan järjestelmällisesti, on transatlanttisen markkina-alueen kohdalla olemassa vaara, että sitä koskevat ehdotukset ovat liian yksityiskohtaisesti suunniteltuja. Vaikka vastavuoroiseen tunnustamiseen tähtäävä puurtaminen ja pilottiyhteistyöhankkeet ovat tärkeitä, ne eivät todennäköisesti innosta poliitikkoja tai suurta yleisöä. Niitä ristiriitaisempien aiheiden kuten valuuttapolitiikan ja audiovisuaalisen tai elintarvikealan standardien käsittelemistä vältetään. Tämä koskee myös kysymystä siitä, onko ehdotusten riittävä esillä pitäminen jatkossa mahdollista. Kansalaiset eivät välttämättä huolestu, vaikka asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa epäonnistuttaisiinkin. Yhteistoimintasuunnitelman epäonnistuminen ei yksinkertaisesti kiinnitä kansalaisten huomiota. Nykyisen tilanteen perusteella on vaikea uskoa, että poliittista tahtoa on tarpeeksi eittämättä eteen tulevien vaikeuksien voittamiseksi.

5.13.2. Tässä lausunnossa esitetään keinoja, joilla EU:n ja USA:n toimia tavoitealoilla voitaisiin tehostaa, sekä alueita joilla eurooppalaiset ja amerikkalaiset eturyhmät voisivat osallistua toimintaan aktiivisemmin. Kuten toimintasuunnitelmassa todetaan, kaupalliset ristiriidat EU:n ja USA:n välillä johtuvat pitkälti erilaisen sääntelyperinteen lisäksi amerikkalaisten ja eurooppalaisten eturyhmien näkemyseroista. Liike-elämän kanssakäymisestä juontuva taloudellisten ja yhteiskunnallisten eturyhmien välinen yhteistyö laajentaisi vuoropuhelua, johon tähän asti on osallistunut varsin pieni poliittisten ja turvallisuuspoliittisten asiatuntijaryhmien joukko. Yhteistyö auttaisi samalla ratkaisemaan osan kiistoista ja pitämään Atlantin julistusta julkisuudessa enemmän esillä.

5.13.3. Keskeistä sopimuksen onnistumisen kannalta on sen kehityksen seuraaminen. Sitä ei voi antaa pelkästään esim. ylemmistä virkamiehistä koostuvan ryhmän tehtäväksi, jonka jäsenyysehdot ja toimiala eivät ole julkisia, vaan seurannan tulee olla avoimempaa. Komitean tulisi seurata sopimuksen toteuttamisen edistymistä. Neuvotteluista tulee tiedottaa suurelle yleisölle ja eturyhmille, joita sopimus Euroopan unionin alueella koskettaa.

6. YHTEYKSIEN SOLMIMINEN

6.1. Julistuksen ja yhteistyöohjelman viimeisessä osassa todetaan tarve laajentaa EU:n ja Yhdysvaltojen välistä vuoropuhelua. Kuten tiedotteessa todetaan, liike-elämän transatlanttinen vuoropuhelu keskittyy kauppaan, tieteeseen ja koulutukseen. Myös ajatukseen tiede- ja teknologiasopimuksen solmimisesta ollaan tyytyväisiä. Lisäksi toivotaan, että korkea- ja ammattikoulutusta koskevaa yhteistyösopimusta hyödynnetään mahdollisimman tehokkaasti. Oppilaitosten välinen vaihtotoiminta on tiheää, muttei niin järjestelmällistä kuin se voisi olla. Esimerkiksi hakemusten ja tarjousten selvittämisestä ja järjestämisestä vastaavaa tahoa ei ole. Erityisesti puutteita on opetushenkilökunnan vaihto-ohjelmissa sekä konferenssimatkojen ja aivoriihien järjestämisessä samoin kuin vapaaehtoisjärjestöjen vaihto-ohjelmissa. Olisi toivottavaa, että yhteistoimintasuunnitelma laajenisi koskemaan myös näitä aloja.

6.2. Lausunnosta ilmenevät alat, joista eturyhmillä voi aktiivisuutensa vuoksi olla erityistä sanottavaa. Selvimmät esimerkit ovat ympäristö ja maatalous. Kylmän sodan jälkeisessä muuttuneessa ympäristössä EU:n ja USA:n tulee kehittää keinoja laajentaa vuoropuhelua kauppaan sekä ympäristö- ja sosiaalikysymyksiin liittyvistä asioista. Tämä edellyttää muutakin kuin kauppaan, tieteeseen tai koulutukseen liittyviä yhteyksiä.

6.3. Transatlanttisen vuoropuhelun kehittämisen tuloksena on jo syntynyt selkeitä ehdotuksia kaupan edistämiseksi. Komitea toivoo, että sille kerrotaan säännöllisin väliajoin toiminnan kehityksestä, käsiteltävistä kysymyksistä ja mahdollisesti eteen tulevista ongelmista. Näin on mahdollista koordinoida pyrkimyksiä EU:n ja USA:n välisen taloudellisen ja yhteiskunnallisen yhteyden tiivistämiseksi ja toimia esimerkkinä muille eturyhmille. Esimerkiksi työmarkkinoiden, kuluttajien, maataloustuottajien ja ympäristönsuojelijoiden eturyhmien ottaminen mukaan keskusteluun varmistaisi kaikkien osapuolten kuulemisen. Eurooppalaisten ja amerikkalaisten eturyhmien yhteisten kiinnostuksen kohteiden luettelo on pitkä. Komitea korostaa seuraavia aiheita:

kansainväliset kysymykset: suhteet Japaniin ja muihin maailmanmarkkinoiden talousmahteihin,

Keski- ja Itä-Euroopan ja entisestä Neuvostoliitosta itsenäistyneiden valtioiden uudistukset,

Afrikan tilanne sekä kestävän kehityksen ja elintarvikeavun edistäminen kehitysmaissa,

monenkeskisyyteen sitoutuminen, sääntelypolitiikan kehittäminen, kilpailupolitiikka ja liike-elämän mallien periaatteet,

talous- ja valuuttapolitiikan vaikeudet,

työpaikkojen luomisesta, sosiaalikysymyksistä, tulo- ja kauppapolitiikasta, ammatillisesta koulutuksesta, terveydenhuollosta ja työttömyydestä saatujen kokemusten vertailu,

kansainväliset ympäristösopimukset, eri alojen ympäristöpolitiikka, elintavan muutokset, kuluttajavalistus,

maatalouspolitiikan erot, vientitukien vastavuoroinen alentaminen,

maatalous ja ympäristönsuojelu,

yhteistyö kuluttaja-asioissa, kansainvälinen hyvityskäytäntö, korkeat terveys- ja puhtausstandardit, huolellinen valvonta ja haja-asutusalueiden palvelujen takaaminen,

kansalais-, hyväntekeväisyys- ja vapaaehtoisjärjestöjen uutta luovat aloitteet.

6.4. Koska ajatusta talous- ja yhteiskuntaelämän eurooppalaisten ja amerikkalaisten eturyhmien kahdesti vuodessa järjestettävistä tapaamisista on kannatettu Yhdysvalloissa, komitea suosittelee tapaamisten toteuttamista. Komitea haluaisi aloittaa tapaamiset järjestämällä yhdysvaltalaisten työmarkkinaosapuolten kanssa konferenssin molempia tahoja kiinnostavista kysymyksistä vuoden 1996 lopulla.

7. PÄÄTELMÄT

Komitea kannattaa käytännöllistä suhtautumista transatlanttiseen markkina-alueeseen. Se pitää tätä parempana kuin Taftaa, jota se pitää epävarmempana hankkeena. Sopimuksen onnistuminen riippuu kuitenkin myös siitä, onko asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi kylliksi pontta. Tästä syystä komitea suosittaa ulkomaanavun, ympäristönsuojelun ja sosiaalipolitiikan aloilla selvempiä ja kunnianhimoisempia tavoitteita. Komitea ehdottaa niin ikään, että yhteistyöprosessi ulotetaan laajemmalle kuin pelkästään yritysten ja korkeiden virkamiesten tasolle.

Bryssel, 30. toukokuuta 1996.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Carlos FERRER

() Yhdysvaltain avustusbudjetti on noin 0,2 % bkt:stä, EU:n 0,4 %. USA avustaa lisäksi vain muutamia keskituloisia maita.

() EYVL N:o C 287, 4. 4. 1992.

() Lawrence Mishel et al.: Beware the US Model. Economic Policy Institute. Washington 1995.

() EYVL N:o C 153, 28. 5. 1996.