Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasmaiden työllisyys sekä sosiaali- ja työmarkkinapoliittinen tilanne"

(2001/C 193/19)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 2. maaliskuuta 2000 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan nojalla antaa lausunnon aiheesta "Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasmaiden työllisyys sekä sosiaali- ja työmarkkinapoliittinen tilanne".

Asian valmistelusta vastannut "ulkosuhteet"-jaosto antoi lausuntonsa 11. huhtikuuta 2001. Esittelijä oli Eva Belabed.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. ja 26. huhtikuuta 2001 pitämässään 381. täysistunnossa (huhtikuun 25. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Euroopalla on laajentumisprosessin myötä ainutlaatuinen tilaisuus toteuttaa visio yhteisestä Euroopasta sekä parantaa kaikkien Euroopan kansalaisten elinoloja. Ehdokasmaat ovat jo mukauttaneet huomattavasti talous- ja yhteiskuntaelämäänsä tähänastisessa muutosprosessissa. Tehtävää on kuitenkin vielä paljon, jotta visio yhteisestä Euroopasta toteutuu ja kaikkien Euroopan kansalaisten työ- ja elinolot paranevat.

1.2. Talous- ja sosiaalikomitea pyrkii laajentumista koskevissa lausunnoissaan muistuttamaan siitä, että Kööpenhaminan kriteerien lisäksi on otettava huomioon EU:n laajentumisen sosiaaliset seuraukset, jotta voidaan varmistaa sosiaaliselta kannalta kaikkia osapuolia tyydyttävä laajentuminen. Talous- ja sosiaalikomitea on päättänyt syventää antamaansa tiedonantoa aiheesta "Jäsenyyttä hakeneiden maiden työllisyys sekä sosiaali- ja työmarkkinapoliittinen tilanne - yhteisön sisämarkkinasäännöstön soveltaminen"(1) ja laatia sen pohjalta oma-aloitteisen lausunnon.

1.3. Unionin laajentuminen sai uutta vauhtia Helsingissä pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa. Helsingin huippukokouksen päätelmien perusteella aloitettiin Portugalin puheenjohtajakauden aikana kahdenkeskiset neuvottelut myös Bulgarian, Latvian, Liettuan, Romanian, Slovakian ja Maltan kanssa. Ehdokasmaat ilmaisevat myös avoimesti halunsa liittyä EU:hun mahdollisimman pian.

1.4. Talous- ja sosiaalikomitean aiheesta "Jäsenyyttä hakeneiden maiden työllisyys sekä sosiaali- ja työmarkkinapoliittinen tilanne - yhteisön sisämarkkinasäännöstön soveltaminen" antamasta tiedonannosta (REX/015) ilmenee, että edistymisestä huolimatta KIE-mailla on edelleen työmarkkinoita ja yhteiskunnallista kehitystä koskevia huomattavia ongelmia. Tietyillä aloilla (esim. terästeollisuus ja maatalous) ongelmat saattavat jopa kärjistyä rakennemuutoksen myötä, sillä tavara- ja työmarkkinoihin kohdistuva paine kasvaa edelleen.

1.5. Sosiaaliselta kannalta hyväksyttävissä olevaa laajentumisprosessia ajatellen on ryhdyttävä kaikkiin toimiin, jotta helpotetaan laajentumiseen liittyviä sosiaalisia ehtoja ja nivotaan kansalaiset entistä vahvemmin päätöksiin liitännäistoimien avulla. Muutoin laajentuminen uhkaa aiheuttaa korkeita taloudellisia ja sosiaalisia kustannuksia, jotka ylittävät pitkälti ehdokasmaiden ja EU:n suorituskyvyn.

1.6. Tiedonantoa syventämällä on tarkoitus kartoittaa laajentumisesta odotettavissa olevien taloudellisten kehityskulkujen sosiaalisia seurauksia ja työllisyysvaikutuksia hyödyntämällä jo mahdollisesti olemassa olevia tieteellisiä analyysejä sekä talous- ja sosiaalikomitean aiemmin antamia lausuntoja. Oma-aloitteisessa lausunnossa on määrä käsitellä myös rakenteellista ja työllisyyskehitystä sekä joustomekanismeja taloudellisten ja sosiaalisten ongelmien yhteydessä. Lausunnossa ei kuitenkaan voida aiheen laajuuden vuoksi kuvata yksityiskohtaisesti ehdokasmaiden tilannetta. Komitea viittaakin tässä yhteydessä yksittäisiä maita koskeviin lausuntoihinsa sekä neuvoa-antavien sekakomiteoiden puitteissa tehtyyn työhön.

1.7. Talous- ja sosiaalikomitea järjesti Brysselissä 16. marraskuuta 2000 laajentumista käsitelleen konferenssin. Tilaisuuteen, jonka aiheena oli "Kohti talouskasvuun ja sosiaalisiin oikeuksiin johtavaa kumppanuutta", oli kutsuttu erilaisten etujärjestöjen edustajia ehdokasmaista keskustelemaan talous- ja sosiaalikomitean kanssa KIE-maiden nykytilanteesta sekä unioniin liittymisen vaikutuksista. Tässä yhteydessä käsiteltiin luonnollisesti myös useita aloja koskevia erilaisia näkökantoja. Useat ehdokasmaiden edustajat olivat sitä mieltä, ettei EU (eikä talous- ja sosiaalikomitea) arvosta riittävästi KIE-maiden tähänastista edistymistä muutos- ja liittymisprosessissa. Konferenssiin osallistuneet talous- ja sosiaalikomitean edustajat muistuttivat toisaalta siitä, että KIE-maissa tarvitaan vielä huomattavia toimia yhteisön säännöstön voimaan saattamiseksi sekä talous- ja työllisyysstrategian kehittämiseksi valmistauduttaessa integroitumaan sisämarkkinoihin.

2. KIE-maiden tähänastinen taloudellinen ja sosiaalinen kehitys

2.1. Itäblokin hajoaminen vuonna 1989 muutti ratkaisevasti koko Eurooppaa. Eniten muutokset vaikuttivat kuitenkin entisen itäblokin maihin.

2.2. KIE-maiden tärkein kauppakumppani - entinen Neuvostoliitto - hävisi käytännöllisesti katsoen yhdessä yössä. KIE-maiden oli solmittava uusia yhteyksiä, ja ne ovat hyvin nopeasti suuntautuneet länteen.

2.3. Lisäksi reaalisosialismi ja suunnitelmatalous on korvattu markkinataloudella ja demokraattisella oikeusvaltiolla, mikä on aiheuttanut laajuudessaan ennennäkemättömän ja edelleen jatkuvan muutosprosessin, joka koskee yhtä lailla kaikkia elämänaloja: taloutta, yhteiskuntaa ja politiikkaa. Muutosprosessista ei kuitenkaan ole koitunut kaikille vain etua, mikä on jyrkentänyt laajojen väestöryhmien asennetta markkinataloutta kohtaan.

2.4. Työmarkkinat ja työllisyys

2.4.1. Kommunismin aikana työttömyysongelmia ei virallisesti tunnustettu, vaikka piilotyöttömyys olikin huomattavaa.

2.4.2. Mullistuksen jälkeen KIE-maat kärsivät nyt laajasta avoimesta työttömyydestä. Kehitys oli dramaattista 1990-luvun alussa, jolloin työttömyys lisääntyi lyhyessä ajassa huomattavasti kaikissa KIE-maissa. Työttömyysasteen tunnusluku oli miltei kaikissa kyseisissä maissa kaksinumeroinen. 1990-luvun puolivälissä työttömyyden lisääntyminen kyettiin lopulta pysäyttämään. Siitä lähtien työttömyys on kehittynyt maittain hyvin eri tavoin. Tietyissä maissa onnistuttiin vähentämään työttömyyttä 1990-luvun puolivälin jälkeen, kun taas toisissa työttömyys alkoi jälleen lisääntyä.

Taulukko 1: Työttömyysasteen kehitys KIE-maissa prosentteina

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

Vienna Institute for International Economic Studies (WIIW), Countries in Transition, Wien 1999.

2.4.3. On kuitenkin muistettava, että työttömyyttä koskevat luvut riippuvat myös yksittäisten tilastojen laadintatavasta. Esimerkiksi Unkarin vuodesta 1993 laskussa oleva työttömyysaste johtuu muun muassa siitä, ettei pitkäaikaistyöttömiä oteta huomioon tilastoissa(2).

2.4.4. Työmarkkinatilanne vaihtelee huomattavasti myös alueittain. Esimerkiksi Puolan tietyillä taajama-alueilla vallitsee lähes täystyöllisyys, kun taas tilanne on täysin päinvastainen useimmilla maaseutualueilla. Erityisen ongelmallista on, että alueelliset erot vain kasvavat. Prosessia nopeuttavat kaupunkien ja maaseudun väliset ilmeiset koulutuserot(3).

Taulukko 2: Työttömyys alueittain KIE-maissa (vuoden 1999 toinen vuosineljännes, prosentteina)

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

Eurostat.

2.4.5. Yksittäisiä talouden aloja tarkasteltaessa voidaan yleisesti ottaen todeta, että talousjärjestelmien rakenteelliset muutokset ovat aiheuttaneet työttömyyttä perinteisillä, kilpailukyvyltään heikoilla teollisuusaloilla, rakennusalalla sekä maataloudessa. Valtiollisilla ja yrityskohtaisilla toimilla on ollut erityisen vakavat seuraukset kaivos-, metalli- ja terästeollisuudessa. Kyseisillä aloilla sekä kemianteollisuudessa on edelleen suunnitelmatalouden ajalta juontuvaa huomattavaa ylikapasiteettia. Puolassa, jonka talous kasvoi kokonaisuudessaan hyvin voimakkaasti välittömästi muutoksen jälkeen nopeiden ja johdonmukaisten uudistusten ansiosta, onnistuttiin alentamaan työttömyyttä jonkin verran vuoteen 1998 asti. Vuonna 1999 työttömyys kuitenkin jälleen nousi hiilikaivos- sekä teräs- ja telakkateollisuuden rakennemuutoksista johtuvien joukkoirtisanomisten vuoksi.

2.4.6. Julkisen alan työttömyys on kasvanut selvästi kaikissa KIE-maissa. Tämä johtuu yhtäältä valtion tavaratuotannon ja palvelujen johdonmukaisesta eriyttämisestä ja yksityistämisestä, joiden avulla pyritään saavuttamaan markkinoilla vaadittavia taloudellisia tuloksia. Toisaalta syynä on yksinkertaisesti julkissektorin vaikea taloudellinen tilanne.

2.4.7. Monien pienyritysten perustaminen sen enempää kuin työvoiman kasvava kysyntä kauppa-, pankki- ja palvelualoilla ei ole vähentänyt työttömyyttä. Näin ollen työssäkäyvien määrä laski 1990-luvun alkupuoliskolla. Tämä laskusuunta on kuitenkin hieman heikentynyt.

Taulukko 3: Työssäkäyvien osuus aloittain prosentteina vuosina 1990 ja 1998

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

Vienna Institute for International Economic Studies (WIIW), Countries in Transition, Wien 1999 (*1992).

2.4.8. Tiettyjen maiden erityisongelmana on maatalous. Puolassa, Bulgariassa ja Romaniassa maatalouden parissa työskentelevien osuus on pitkälti yli EU:n keskiarvon. Useissa ehdokasvaltioissa maataloustyöntekijöiden osuus on muutaman vuoden ajan ollut laskussa, mutta edellä mainituissa maissa muutenkin suhteettoman suuri maataloustyöntekijöiden osuus on edelleen noussut. Tämä johtuu siitä, että monet palaavat perheidensä luokse maaseudulle taajamissa lisääntyvän työttömyyden vuoksi. Onkin todennäköistä, että kyseisissä maissa on runsaasti piilotyöttömyyttä maatalousalalla.

2.4.9. Tällainen kehitys on huolestuttavaa, koska siitä voidaan päätellä, että rakennemuutos - teollisuusmaiden kehitysprosessia mukaillen - johtaa myös KIE-maissa maataloustyöntekijöiden määrän jatkuvaan vähenemiseen. Tällainen kehityssuunta vahvistuu, kun maataloustyöntekijöiden osuus on keskimääräistä korkeampi. Juuri niiden maiden, joissa maataloustyöntekijöiden osuus on korkea, on varauduttava työttömyyden lisääntymiseen, jollei ajoissa toteuteta soveltuvia vastatoimia. (Maatalouteen liittyvät poliittiset levottomuudet Puolassa ovat konkreettinen esimerkki siitä, että tällaiseen kehitykseen on suhtauduttava hyvin vakavasti.)

2.4.10. Usein vähälle huomiolle jäänyt ongelma on ulkomaalaisten työntekijöiden laiton työskentely KIE-maissa. Niin EU:ssa - arvioiden mukaan KIE-maista tulee vuosittain laittomia työntekijöitä noin 700000(4) - kuin ehdokasmaissa on tämä sama ongelma. KIE-maiden laittomat työntekijät ovat etupäässä kotoisin Euroopan itäisimmistä osista (esim. Ukraina, Valko-Venäjä).

2.4.11. Työmarkkinatilannetta kärjistää siirtymätalousmaiden huono budjettitilanne. Kysynnän mukaan suuntautunutta työllisyyspolitiikkaa ei käytännössä voida rahoittaa. Myös säästötoimet vaikeuttavat monissa maissa aktiivista työmarkkinapolitiikkaa. Esimerkiksi Tsekin tasavallassa on lisääntyvästä työttömyydestä huolimatta edelleen supistettu työmarkkinapoliittisiin toimiin ja uudelleenkoulutukseen tarkoitettuja menoja. Kaikissa ehdokasmaissa on luotu aktiivisen työmarkkinapolitiikan edellytykset sekä alueellisten ja paikallisten työvoimatoimistojen verkko, mutta ajanmukaisten työmarkkinainstituutioiden perustamista on kokonaisuudessaan vielä jatkettava. Myös perus-, jatko- ja täydennyskoulutusta on tuettava liitännäistoimin.

2.5. Tulot ja ostovoima

2.5.1. Tulot mitattuna bruttokansantuotteella henkeä kohti suhteessa ostovoimapariteettiin, ovat jatkuvasti nousseet useimmissa Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasmaissa vuodesta 1993 lähtien. Tulokehitys on tosin pysähtynyt alhaiselle tasolle Bulgariassa ja Romaniassa sekä myös Tsekin tasavallassa vuodesta 1996 lähtien.

Taulukko 4: Bruttokansantuote henkeä kohti ostovoimapariteetilla korjattuna (ecuina)

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

Eurostat, Economic Accounts of the European Union, 1998.

2.5.2. Bulgariaa, Romaniaa ja Tsekin tasavaltaa lukuun ottamatta KIE-maiden kasvuaste on ylittänyt EU:n keskiarvon, joten tulotasot ovat hitaasti lähentyneet.

2.5.3. Kun KIE-maiden BKT:tä henkeä kohti suhteessa ostovoimapariteettiin verrataan EU:n keskiarvoon, voidaan todeta, että tietyt KIE-maat ovat jo ylittäneen 50 prosentin rajan. Kärjessä on Slovenia, joka on jo saavuttanut noin 70 prosenttia EU:n keskiarvosta. Aivan toisenlainen kuva sitä vastoin saadaan verrattaessa tuloja vaihtokursseihin. Erot KIE-maiden ja EU:n jäsenvaltioiden välillä ovat tällöin huomattavasti suuremmat kuin verrattaessa tuloja ostovoimapariteettiin (ks. taulukko 5).

Taulukko 5: BKT henkeä kohti suhteessa vaihtokursseihin (ecuina)

>TAULUKON PAIKKA>

Lähde:

Eurostat, Economic Accounts of the European Union, 1998.

2.5.4. Tulo- ja palkkatasojen suuri ero suhteessa vaihtokursseihin ja ostovoimapariteettiin - esimerkiksi Bulgariassa yli 1:4 ja Tsekin tasavallassa tai Unkarissa noin 1:2 (ks. taulukko 4) - merkitsee huomattavaa mukauttamistarvetta EU:hun liityttäessä.

2.5.5. Yhtenäismarkkinoilla, joilla valuutat on sidottu suhteellisen vahvasti ennen rahaliittoon siirtymistä, ei näin suuria eroja voida pitää yllä. Kauppatavaroiden hinnat on mukautettava. Kun reaalipalkoilla kompensoidaan hinnankorotukset, KIE-maiden palkkaetu ja siten niiden kilpailukyvyn keskeinen tekijä häviää. Ratkaisuna reaalipalkkojen alentamisen tai viennin romahduksen aiheuttamaan dilemmaan on vain työn tuottavuuden nostaminen siten, että yksikkötyökustannukset laskevat palkkojen noususta huolimatta (tuottavuuden mukaan suuntautunut palkkapolitiikka) tai ainakin jarruttavat niiden nousua. EU:n ohjelmissa on tuettava tarvittavia investointeja koulutukseen, kiinteään pääomaan ja perusrakenteisiin.

2.6. Sosiaalinen suojelu ja terveydenhuolto

2.6.1. Korkean työttömyyden sekä budjetin keventämisen vuoksi KIE-maat ovat joutuneet mukauttamaan sosiaalisen suojelun järjestelmiään muuttuneeseen tilanteeseen. Etenkin sosiaali- ja eläketurvajärjestelmät kärsivät tiukan budjettipolitiikan asettamista vaikeista ehdoista. Kaikissa maissa yritetäänkin täydentää valtiollisia järjestelmiä yrityskohtaisilla ja yksityisillä sosiaaliturvamalleilla.

2.6.2. Myös perushyödykkeiden hintakehitys on eläkeläisille epäedullinen. Valtion hintasäännöstelystä ongelman ratkaisemiseksi tulisi kuitenkin luopua.

2.6.3. Myös työttömyysturvaa on tietyissä maissa muutettu ratkaisevasti viime vuosina. Työttömyyspäivärahan määrää on pienennetty ja maksuajan pituutta on lyhennetty tai sen saamisen edellytyksiä on tiukennettu.

2.6.4. Huolimatta tähänastisista toimista sosiaalisen suojelun järjestelmien uudistamiseksi tarvitaan vielä huomattavia ponnistuksia, sillä tällä alalla hakijavaltioiden standardit ovat komission mukaan "yleisesti ottaen alhaisella tasolla"(5). Tässä yhteydessä ilmenee myös KIE-maiden hallitusten kohtaama kaksitahoinen ongelma: on luotava sosiaalisen suojelun järjestelmä, joka on a) rahoitettavissa ja b) korkeatasoinen.

2.6.5. Mittavat julkissektorin säästötoimet vaikuttavat sosiaalisen suojelun alan ohella myös terveydenhuoltoon. Kaikissa KIE-maissa esimerkiksi sairaalojen hoitopaikkojen määrä on laskenut tuntuvasti viime vuosina. Poikkeuksena on Slovenia, jonka yleinen terveydenhuoltotilanne on verrattavissa EU:n tasoon. Muiden ehdokasmaiden on vielä vahvistettava huomattavasti toimiaan terveydenhuoltojärjestelmien parantamiseksi.

2.7. Muu taloudellinen kehitys

2.7.1. Talouden vakauttamis- ja liberalisointiohjelmat sekä yksityistäminen ovat kaiken kaikkiaan käynnistäneet ehdokasmaissa sellaisia talouspoliittisia puite-edellytyksiä koskevan myönteisen suuntauksen, jotka mahdollistavat yritysten vapaan markkinataloudellisen toiminnan. Julkisviranomaiset ja suunnittelutoimistot eivät enää, kuten vuosikymmen sitten, päätä mitä, miten paljon ja kenelle tuotetaan, vaan siitä päättävät nyt markkinat.

2.7.1.1. Yksityistämisprosessi on miltei kaikissa maissa ollut nopea ja laaja-alainen. Maailmanpankin tutkimuksen(6) mukaan tulokset ovat hyvin erilaisia ja riippuvat maasta, alasta, yrityksen koosta, valitusta menetelmästä sekä lainsäädännöllisestä ja institutionaalisesta toimintakentästä.

2.7.1.2. Yksityistäminen on yleensä onnistunut silloin, kun lainsäädännöllinen ja institutionaalinen toimintakenttä on ollut riittävän kehittynyt ja kun yksityistettyjen yritysten osakkaina on vain harvoja keskeisiä sijoittajia sekä ulkomaisia investoijia. Myös pienten yritysten yksityistäminen (small scale privatization) on onnistunut suhteellisen hyvin.

2.7.1.3. Tulokset ovat olleet huonompia, kun ensisijaisena tavoitteena on ollut mahdollisimman nopea ja mahdollisimman monien yritysten yksityistäminen eikä samalla ole riittävästi otettu huomioon tarpeellista lainsäädännöllistä ja institutionaalista toimintakenttää eikä yksityistämisen kokonaistaloudellisia vaikutuksia työllisyyteen ja tulokehitykseen. Lisäksi parhaat tarjoajat eivät aina ole saaneet palveluja hoitaakseen, vaan toimeksiantajaa lähellä olevia henkilöitä ja yrityksiä on suosittu.

2.7.1.4. Yksityistäminen on parantanut monin tavoin yksittäisten yritysten tuottavuuskehitystä, mutta tuottavuuden kohenemisen kääntöpuolena on usein ollut työttömyyden ja tuloerojen lisääntyminen. Julkisia huoltopalveluja tuottavilla aloilla (energia jne.) on usein laiminlyöty lainsäädännöllisten ja institutionaalisten puite-edellytysten luominen, mikä voi johtaa monopolien syntymiseen. Molemmissa tapauksissa liitännäistoimet ovat välttämättömiä kielteisen kehityksen torjumiseksi. Kaiken kaikkiaan on kuitenkin todettava, että yksityistäminen on ollut välttämättömän rakennemuutoksen keskeinen väline.

2.7.2. Talouden rakennemuutos on vaikuttanut myönteisesti myös hintakehitykseen. Siirtymäkauden alun voimakas inflaatiopaine, joka johtui siitä, että perushyödykkeiden tuotannolta poistettiin tuet eivätkä yritykset kyenneet reagoimaan riittävän nopeasti muuttuneeseen kysyntäkäyttäytymiseen eivätkä laajentamaan valikoimaansa ja uudistamaan tai laajentamaan tuotantolaitoksiaan, on nyt huomattavasti heikentynyt.

2.7.3. Keskuspankit ovat suosineet tällaista myönteistä kehitystä harjoittamalla vastuuntuntoista korko- ja rahapolitiikkaa. Kaikki KIE-maat ovat edistyneet inflaation torjunnassa. Tsekin tasavallan tapaus osoittaa kuitenkin, että erittäin tiukat toimet 1990-luvun jälkipuoliskolla keskeyttivät kasvun, minkä vuoksi työttömyys lisääntyi nopeasti.

2.7.4. KIE-maiden taloudellisten ja poliittisten olojen vakautumisen ansiosta ulkomaiset suorat investoinnit jatkuvat. Pääomasijoittajilla ja yritysten perustajilla on KIE-maihin sijoittaessaan ennen kaikkea kaksi tavoitetta. Ensinnäkin uusia haaraliikkeitä perustetaan markkinoiden (uusien markkinoiden avaaminen) ja asiakasläheisyyden vuoksi, mikä on yrityksille erityisen tärkeää. Toisaalta sijoituksiin vaikuttaa kustannustekijä (verrattain alhaisten tuotantokustannusten hyödyntäminen), joka on hallitseva pääasiassa teollisuudessa. Näistä aiheutuvat vaikutukset ovat toivottuja myös KIE-maissa. Sekä markkinoille tulo tai niiden laajentaminen että valmistuskustannusten alentuminen (ennen kaikkea alkuperä- ja kohdemaan palkkaerojen vuoksi) lisää merkittävästi työpaikkoja ja hyvinvointia KIE-maissa.

2.7.5. Helsingin Eurooppa-neuvoston kokouksessa päätettiin aloittaa kahdenkeskiset liittymisneuvottelut Slovakian, Latvian ja Liettuan sekä Bulgarian ja Romanian kanssa, mikä on vahvistanut ulkomaisten sijoittajien kiinnostusta edelleen paitsi kyseisissä maissa myös Keski- ja Itä-Euroopan ehdokasmaissa yleensä.

2.7.6. KIE-maiden talouskasvua tarkasteltaessa ilmenee, että yksittäisten maiden kasvuaste on - harvoja poikkeuksia lukuunottamatta - EU:n keskiarvon yläpuolella. Talouskasvu on kuitenkin alhaisempaa kuin Agenda 2000:ssa oletettiin. KIE- ja EU-maiden talouden suorituskyvyn ero kaventuu näin ollen tulevaisuudessa paljon hitaammin kuin vielä muutamia vuosia sitten ennustettiin.

2.8. Naisten ja miesten tasa-arvo

2.8.1. Yksittäisten ehdokasmaiden lainsäädäntö vastaa pitkälti EU:n lainsäädäntöä naisten ja miesten tasa-arvoisesta kohtelusta, mutta käytäntö on valitettavasti usein toisenlainen. Suurimpana ongelmana ovat, kuten EU:ssakin, naisiin ja miehiin eri tavalla kohdistuvat talousvaikeudet(7). Lisäksi tietoisuus naisten ja miesten tasa-arvon merkityksestä on heikosti kehittynyt.

2.8.2. Yhtäläisiä mahdollisuuksia ei kuitenkaan pidä ajatella vain sukupuolten välisenä tasa-arvona, vaan on torjuttava kaikenlainen "rotuun, etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen" perustuva syrjintä (perustamissopimuksen 13 artikla). Juuri vähemmistöjen (esim. romanit) aseman suhteen KIE-maissa on vielä huomattavia ongelmia.

3. EU-laajentumisen mahdollisuudet ja ongelmat

3.1. Itä-Euroopan poliittiset muutokset 1980-luvun lopulla ja niiden aiheuttama muutosprosessi ovat asettaneet KIE-maille suuria haasteita. Monien tähänastisten myönteisten kehityskulkujen ja onnistuneiden uudistusten ohella KIE-maiden uudistusprosessia leimaavat myös lisääntyvä työttömyys ja budjetista johtuvat supistukset sosiaaliturvassa ja terveydenhuollossa.

3.2. EU on sitoutunut tukemaan KIE-maita uudistusprosessissa mm. rahallisten tukien (Phare-ohjelma) ja kauppasopimusten (Eurooppa-sopimukset) avulla. Kööpenhaminassa vuonna 1993 pidetyssä Eurooppa-neuvoston kokouksessa EU-maiden valtion- ja hallitusten päämiehet pääsivät sopimukseen siitä, että KIE-maat voivat liittyä unioniin, mikäli ne täyttävät tietyt kriteerit. Maaliskuussa 1998 liittymisneuvottelut lopulta avattiin virallisesti.

3.3. Laajentumisen mahdollisuudet

3.3.1. Unionin ja KIE-maiden yhteistyöstä on jo tähän mennessä ollut monenlaista etua kummallekin osapuolelle.

3.3.2. EU on tähän mennessä hyötynyt erityisesti KIE-maiden kanssa käytävästä kaupasta, ja sen kauppatase on kyseisiin maihin nähden ylijäämäinen. KIE-maiden kuitenkin vielä suhteellisen pieni osuus EU:n koko ulkomaankaupasta vastaa KIE-maiden suhteellisen matalaa bruttokansantuotetta. Sen odotetaan kuitenkin nousevan KIE-maiden ja EU:n talouden kasvun myötä.

3.3.3. KIE-maat hyötyvät etenkin suhteellisen esteettömästä pääsystä EU:n markkinoille, EU:n erilaisista tukitoimista (rahallinen tuki, poliittinen vuoropuhelu jne.) sekä monien yritysten toiminnasta Itä-Euroopassa. Ulkomaiset suorat sijoitukset ovat tähän mennessä vaikuttaneet etupäässä myönteisesti työllisyyteen ja talouteen. Lisäksi länsieurooppalaisten yritysten vastuulla on huomattava osa KIE-maiden ulkomaankaupasta.

3.3.4. Näiden kummallekin osapuolelle itäblokin avautumisen jälkeen koituneiden etujen ohella laajentuminen avaa muitakin mahdollisuuksia. Ensinnäkin unionin laajentuminen KIE-maihin edistää rauhaa ja turvallisuutta Euroopassa. Toiseksi laajentuminen on, kuten talous- ja sosiaalikomitea on useaan otteeseen ilmaissut aiemmissa lausunnoissaan, "historiallinen tilaisuus", joka tulisi hyödyntää, jotta kaikki Euroopan kansat liitettäisiin "yhteiseen kotiin", valmistettaisiin kestävä vakaus ja hyvinvointi Euroopassa sekä vahvistettaisiin maailmanlaajuisesti Euroopan poliittista, taloudellista, sosiaalista ja kulttuurista vaikutusta (laajimmassa merkityksessä)(8).

3.4. Ongelmia

3.4.1. Pitkän aikavälin vaikutuksia tarkasteltaessa ei pidä unohtaa, että keskipitkällä aikavälillä KIE-maiden kehitys on vielä hyvin ongelmallista. Tämä johtuu ehdokasmaiden valtavasta "kaksitahoisesta tehtävästä". Ensinnäkin kyseisten maiden on onnistuttava muutosprosessissa, ja toiseksi ne ovat sitoutuneet saattamaan voimaan EU:n koko lainsäädännön.

3.4.2. Kyseisen "kaksitahoisen tehtävän" suorittamista vaikeuttavat lisäksi KIE-maiden kiristynyt budjettitilanne, julkishallinnon ja oikeuslaitoksen puutteet(9) sekä kasvava paine työmarkkinoilla. Lisäksi KIE-maiden nivominen EU:n sisämarkkinoihin lisää kilpailua kyseisissä maissa.

3.4.3. On huolestuttavaa, että talous on jakautunut yhtäältä kilpailukykyisiin, selvästi ulkomaankauppaan suuntautuneisiin aloihin, joita tuetaan ulkomaisin investoinnein ja joiden tuottavuus on suhteellisen korkea, sekä toisaalta kotimarkkinoihin suuntautuneisiin aloihin, joille on tunnusomaista heikko kilpailukyky ja matala tuottavuus sekä ennen kaikkea riittämätön tekninen valmius. Juuri viimeksi mainittujen alojen kannalta äkillinen liittyminen avoimeen kilpailujärjestelmään on ongelmallista(10).

3.4.4. Erityisen ongelman monissa yrityksissä muodostavat pääoman puute ja tästä aiheutuva heikko innovaatioaste. Tämä koskee ennen kaikkea keskikokoisia yrityksiä, jotka ovat muutosprosessin kantava voima ja jotka vaikuttavat suuresti bruttokansantuotteeseen ja työllisyyteen(11).

3.4.5. Kyseiset puutteet voivat esimerkiksi kärjistää kaupan ja muun elinkeinoelämän asemaa havaittavissa olevaa keskittymiskehitystä ajatellen. Vähittäiskaupan keskittymisaste on tällä hetkellä hyvin alhainen, mutta Itä-Euroopan markkinoille yhä enemmän pyrkivien ulkomaisten vähittäiskauppaketjujen aiheuttama paine kasvaa. Tämän vuoksi vähittäiskaupassa, mutta myös muilla aloilla kuten kuluttaja- ja yrityspalvelujen alalla monien yritysten olemassaolo on uhattuna, yrityksiä lopetetaan ja rakennemuutos voimistuu(12).

3.4.6. Kilpailukykynsä menettäneiden, harvoihin tuotteisiin keskittyneiden teollisuusalojen laskukausi jatkuu ja uhkaa kokonaisten alueiden elintasoa. Jollei pieniä, helposti markkinoitavia tuotteita valmistavia talousyksiköitä onnistuta vakiinnuttamaan, jo olemassa olevat suuret paikalliset erot syvenevät entisestään.

3.4.7. Keski- ja Itä-Euroopan 50:stä alueesta 48:lla bruttokansantuote henkeä kohti on alle 75 prosenttia koko EU:n keskiarvosta. Tilanteelle ovat tyypillisiä valtavat alueelliset tuloerot. Tuloasteikon alapäässä on Puolan alue Swietokryskie, jonka bruttokansantuote on vain 24 prosenttia EU:n keskiarvosta. Myös Baltian maissa, Bulgariassa ja Romaniassa tulotaso on melko alhainen (25-34 prosenttia EU:n keskiarvosta). Ehdokasmaiden raja-alueet tuleviin unionin ulkopuolisiin maihin nähden ovat sijaintinsa vuoksi alttiita erityisongelmille. Asteikon yläpäässä ovat ensi sijassa KIE-maiden taajamat. Kärjessä on Prahan alue, jonka tulokehitys on jopa EU:n keskiarvon yläpuolella(13).

3.4.8. Talous- ja sosiaalikomitea on jo maininnut tiedonannossaan, että KIE-maiden tilanne aiheuttaa erilaisia ongelmia, joita ei tule vähätellä. KIE-maiden työmarkkinoihin kohdistuu kahdenlaisia vaikutuksia. Yhtäältä "on se vaara, että EU-maiden ja hakijamaiden välisten suurten palkkaerojen vuoksi inhimillistä pääomaa karkaa näistä maista (brain drain, aivovienti), mikä voi vaikuttaa kielteisesti näiden maiden taloudelliseen elpymiseen. Toisaalta on odotettavissa, että markkinatalouteen siirtymisen lisäksi myös Euroopan unioniin liittyminen aiheuttaa huomattavia sosiaalisia vaikeuksia yksittäisille ryhmille tavara- ja työmarkkinoihin kohdistuvien paineiden kasvaessa".

3.4.9. Myös komissio on todennut Agenda 2000:ssa, etteivät ehdokasmaat voi heti päästä nauttimaan liittymisen eduista tai että edut eivät jakaudu tasaisesti. Mukauttamispaine on kyseisissä maissa vielä pitkään liittymisen jälkeenkin huomattava, mistä voi aiheutua taloudellisia, yhteiskunnallisia ja poliittisia jännitteitä.

3.4.10. Jännitteitä voi esiintyä myös unionin yksittäisissä jäsenvaltioissa, etenkin KIE-maiden naapurivaltioissa, sillä valtavien tuloerojen vuoksi on odotettavissa, että työvoiman muuttoliike voimistuu ja yritykset siirtävät toimipaikkojansa. Näin ollen työmarkkinoihin kohdistuva paine voi kasvaa. Työntekijöiden ja palvelujen vapaata liikkumista koskevien siirtymäsäännösten sekä ongelman ratkaisuun tarvittavien erityistoimien puuttuessa tämä lisää työttömyyttä KIE-maihin rajoittuvissa jäsenvaltioissa.

3.4.11. Tämän vuoksi KIE-maiden liittymisprosessin tulisi olla sosiaaliselta kannalta hyväksyttävä, jottei vaaranneta yhteiskuntarauhaa Euroopassa eikä etenkään ehdokasmaissa. Nopea liittymisprosessi ilman sosiaalisten ongelmien hallitsemiseen tarvittavia rakenteita voisi vaarantaa koko integraatioprosessin. Jollei KIE-maiden kestävää työllisyyskehitystä varmisteta soveltuvin toimin, työmarkkinoihin kohdistuva paine jäsenvaltioissa voimistuu edelleen.

4. Sosiaaliselta kannalta kestävä laajentumisprosessi

4.1. Unioniin liittymisen perusedellytyksenä on niin sanottujen Kööpenhaminan kriteerien täyttäminen. Niihin kuuluvat 1) demokraattisten periaatteiden ja rakenteiden varmistaminen, 2) toimintakykyisen markkinatalouden luominen sekä 3) EU:n koko säännöstön voimaan saattaminen ja soveltaminen (esim. sosiaalialaa ja työlainsäädäntöä koskevat standardit sekä ympäristö- ja kuluttajansuoja-asioita koskevat toimet).

4.2. Kööpenhaminan kriteerien täyttäminen ei kuitenkaan yksistään riitä, sillä unioniin liittyminen on ennemminkin huomattava yhteiskuntapoliittinen kuin hallintotekninen prosessi(14). Tämän vuoksi ei entistä tiiviimmissä suhteissa itäisiin naapurimaihin eikä unionin tukitoimissa tule rajoittua vain oikeudelliseen tai taloudelliseen, tekniseen ja rahoitusapuun. Laajentumisen taloudellisten tai oikeudellisten näkökohtien lisäksi kyse on siis ensi sijassa siitä, mitä laajentuminen voi tarjota Euroopan kansalaisille.

4.3. Yksimielisyys vallitsee siitä, että laajentumisprosessi tarjoaa mahdollisuuden yhteisen Euroopan toteuttamiseen ja sen kansalaisten elinolojen parantamiseen. Tämä ei kuitenkaan tapahdu itsestään. Muutosprosessi ei ole ehdokasmaissa tähän mennessä pelkästään hyödyttänyt moniakaan. Tämän vuoksi laajat väestöryhmät suhtautuvat epäillen paitsi markkinatalouteen myös EU:n laajentumiseen. Kansalaisten kasvava epäily ehdokasmaissa merkitsee sitä, etteivät ehdokasmaiden kansalaiset ole saaneet asiasta vielä riittävästi tietoa tai että he uskovat EU:hun liittymisestä koituvan haittaa. Myös EU:n jäsenvaltioissa vallitsee tuoreimpien mielipidetiedustelujen mukaan(15) samanlainen mieliala.

4.4. Sosiaalisella ulottuvuudella onkin oltava keskeinen rooli Euroopan yhdentymisprosessissa(16). Vain jos EU ja hallitukset suhtautuvat vakavasti ihmisten huoliin ja käyvät heidän kanssaan niitä koskevaa poliittista keskustelua, voi laajentumisprosessi jatkua ilman suuria poliittisia konflikteja. Prosessiin kuuluu myös kansalaisten kanssa käytävä vuoropuhelu eli kansalaisten tarpeiden mukaan suunnattu molemminpuolinen tiedotus- ja viestintäpolitiikka. Komitea on tässä yhteydessä tyytyväinen komission esittämään aloitteeseen viestintästrategian kehittämiseksi.

4.5. KIE-maissa on vuoden 1989 mullistuksen jälkeen edistytty lyhyessä ajassa huomattavasti vakaan demokratian ja toimivan markkinatalouden rakentamisessa. Talous- ja sosiaalikomitea on kuitenkin sitä mieltä, että sosiaaliselta kannalta hyväksyttävän laajentumisprosessin toteuttamiseksi on vielä pyrittävä vähentämään alueiden välisiä taloudellisia eroja (niin ehdokasmaissa ja ehdokasmaiden välillä kuin unionin ja ehdokasmaiden välillä), välttämään sosiaalisia ongelmia, ottamaan nykyistä enemmän huomioon sosiaalinen ulottuvuus sekä luomaan työmarkkinaosapuolten välisiä toimivia rakenteita sekä vahvistetaan sosiaalista vuoropuhelua.

4.6. Taloudellisen ja sosiaalisen koheesion edistäminen

4.6.1. Koska muutosprosessi voi jatkua menestyksellisesti vain, jos siitä aiheutuvat taloudelliset ja sosiaaliset ongelmat kyetään ratkaisemaan, on talouspoliittisia muutosstrategioita laadittaessa ja sovellettaessa järjestettävä markkinatalouteen siirtyminen sosiaalisesti hyväksyttävällä tavalla. Markkinat ja sosiaalinen ulottuvuus on nivottava yhteen kaikessa toiminnassa(17). Kielteinen sosiaalinen ja työllisyyskehitys voi aiheuttaa sisäisiä poliittisia ongelmia KIE-maissa ja vaarantaa integraation edistymisen.

4.6.2. Myös Euroopan parlamentti korostaa KIE-maiden yhteiskunnallisten rakenteiden kehittämiseen tehtävien sijoitusten merkitystä(18). Euroopan parlamentti on sitä mieltä, että isämarkkinoihin liittymisestä mahdollisesti aiheutuvien epätoivottujen seurausten välttämiseksi(19) on päättäväisesti luotava sosiaalinen ulottuvuus(20).

4.6.3. Näin ollen tulisi myös työllisyyskysymyksiä, joilla on Amsterdamin sopimuksen mukaan aiempaa selkeästi suurempi painoarvo yhteisön politiikassa, käsitellä entistä enemmän ehdokasmaiden kanssa käytävissä neuvotteluissa. Sekä maataloudessa että teollisuudessa on odotettavissa huomattava rakennemuutos, joka voi vaarantaa lukuisia työpaikkoja. Tämän vuoksi on - ottaen huomioon ehdokasmaiden muutosasteen ja rakenteiden erilainen kehittyminen - toteutettava soveltuvia makrotaloudellisia sekä alue- ja rakennepoliittisia toimia, joilla pyritään luomaan uusia työllisyysmahdollisuuksia ja torjumaan työttömyyden uhkaavaa lisääntymistä kaikkine seurauksineen. Ehdokasmaiden budjettitilanteen vuoksi on kuitenkin mietittävä kyseisten toimien rahoitusta.

4.6.4. Odotettavissa olevat muutokset koskevat erityisesti raja-alueita. Ne voivat selviytyä muutoksista parhaiten rajanylittävällä yhteistyöllä (esim. nykyisiä EU-ohjelmia hyödyntämällä). Komitea on tyytyväinen siihen, että komissio valmistelee jo tiedonantoa raja-alueiden kehittämisestä.

4.6.5. Erityinen ongelma-alue on KIE-maiden maatalous. Monissa ehdokasmaissa maatalouden rakenteellisia ongelmia ei ratkaista suurinkaan ponnistuksin muutamassa vuodessa. On lähdettävä siitä, että ennen kaikkea (esim. Puolan) pienet maatalousyritykset, joiden tuottavuus on äärimmäisen alhainen, eivät vielä lähiaikoina kykene toimimaan sisämarkkinoiden valtavassa kilpailupaineessa. KIE-maiden maatalouden välttämättömään rakennemuutokseen ja kilpailukyvyn vahvistamiseen tarvitaan vielä pitkä aika(21).

4.6.6. Samalla ei kuitenkaan pidä unohtaa sitä, että maatalousyrityksiä ei tule arvioida pelkästään yritystaloudellisesta näkökulmasta, vaan on tunnustettava - ympäristön- ja maisemansuojelullisen merkityksen ohella - myös niiden sosiaalisektoria keventävä merkitys niin kauan kuin maatalouden piirissä työskenteleville ei onnistuta luomaan riittävästi työpaikkoja muilla aloilla(22).

4.6.7. Komitea onkin tyytyväinen liittymistä valmistelevan strategian uusiin välineisiin (Sapard, Ispa) sekä 9. maaliskuuta 1999 pidetyssä työ- ja sosiaaliasiain ministerien kokouksessa tehtyyn päätökseen vahvistaa työllisyys- ja sosiaalipoliittisia painopisteitä Phare-ohjelmassa. Samoin on korostettava Euroopan komission toimia, joilla tuetaan ehdokasmaita laadittaessa Luxemburgin prosessin mukaista työllisyysstrategiaa. Komissio valmistelee tässä yhteydessä yksittäisten ehdokasmaiden kanssa ns. yhteisen arviointipaperin (Joint Assessment Paper, JAP), joka on liittymiskumppanuuksiin sisältyvän työllisyyspoliittisen tarkistusprosessin perusta. Tämä mahdollistaa sen, että työllisyyspoliittisia tavoitteita määriteltäessä voidaan parhaiten ottaa huomioon yksilölliset tavoitteet ja kunkin ehdokasmaan erityistilanne.

4.6.8. On kuitenkin muistettava, että laajentumista käsitelleessä TSK:n konferenssissa monet ehdokasmaiden edustajat kritisoivat EU:n ohjelmia yleisesti sovellettavuuden ja osallistumismahdollisuuksien suhteen sekä - vaikka komissio on tehnyt tuntuvia parannuksia - avoimuuden puutteen ja byrokratian (esim. kumppanuushankkeissa) vuoksi. Komitea kehottaakin komissiota tutkimaan moitteet.

4.6.9. KIE-maita koskevan työllisyysstrategian keskeisenä tekijänä on oltava yrittäjyyden edistäminen. Komitea on jo todennut KIE-maiden sosiaali- ja työmarkkinapoliittista tilannetta koskevassa tiedonannossaan, että "yrittäjyys on olennaisen tärkeä tekijä uusien työpaikkojen luomiselle ja tulojen tuottamiselle, jotka ovat edellytyksiä talouden ja yhteiskunnan tulevalle kehitykselle. Tehokkaiden yritysten kehittämiseksi tarvitaan siksi sopivia toimenpiteitä esimerkiksi koulutuksen ja teknisen avun aloilla".

4.6.10. Ilman tällaisia toimia vaarannetaan paitsi uusien työpaikkojen syntyminen myös olemassa olevat työpaikat, jollei KIE-maiden yrityksiä onnistuta valmistamaan etenevään rakennemuutokseen, joka vahvistuu KIE-maiden integroituessa täydellisesti sisämarkkinoihin ja kilpailupaineen näin ollen voimistuessa.

4.6.11. Myös hyväntekeväisyysjärjestöihin on kiinnitettävä huomiota. Talous- ja sosiaalikomitea on jo aiemmin todennut, että tämänkaltaiset järjestelmät, joissa toimitaan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi ja yhteiskunnan heikoimpien hädän lievittämiseksi on otettava liittymistä edeltävässä prosessissa Amsterdamin sopimuksen 16 artiklan perusteella entistä enemmän huomioon. Kyseiset laitokset eivät saa lamaantua yksityistämispaineiden alla, vaan ne on ajan vaatimusten mukaisesti tunnustettava tärkeiksi elimiksi(23).

4.6.12. KIE-maiden talouden kiinnikuromisprosessia mahdollisesti haittaavaan, entisestään vahvistuvaan aivovuotoon liittyvistä ongelmista on erilaisia näkökantoja, mikä ilmeni edellä mainitussa laajentumista käsitelleessä konferenssissa 16. marraskuuta 2000. Useat tahot varoittavat inhimillisen pääoman karkaamisesta KIE-maista, mutta jäsenvaltioissa pyritään osittain korvaamaan tiettyjen alojen (esim. tietotekniikka) työvoimapula ehdokasmaista tulevalla ammattitaitoisella työvoimalla. Eräät KIE-maiden edustajat esittivät myös, että aivovuoto on suureksi osaksi jo tapahtunut. He ehdottivatkin, että TSK:n kanssa järjestettäisiin aihetta koskeva kokous. Komitea on tässä yhteydessä tyytyväinen komission ja neuvoston ehdokasmaille esittämään kehotukseen arvioida odotettavissa olevia muuttoliikkeitä ja niiden vaikutuksia työmarkkinoihin ja talouteen.

4.6.13. Lopuksi on mainittava myös korruptiota ja petosten torjuntaa koskevat ongelmat. Kuten komission säännöllisesti antamista, ehdokasmaiden edistymistä liittymisvalmisteluissa koskevista seurantakertomuksista selkeästi ilmenee, tarvitaan KIE-maissa vielä huomattavia korruption vastaisia toimia.

4.7. Sosiaalisen vuoropuhelun vahvistaminen

4.7.1. Talous- ja sosiaalikomitea on jo useaan otteeseen todennut, että samalla kun on säilytettävä julkisen tahon rooli ja vastuualueet, itsenäisinä työmarkkinaosapuolina toimivien työnantajien ja työntekijöiden suhteiden rakentamisella on perustavanlaatuinen merkitys liittymisprosessissa(24).

4.7.2. Laajentuminen voi onnistua vain, jos siitä vallitsee laaja yhteiskunnallinen yhteisymmärrys. Se vaatii sosiaaliselta kannalta hyväksyttävää prosessia, johon työmarkkinaosapuolet ja muut yhteiskunnalliset ryhmät (esim. kuluttaja- ja hyväntekeväisyysjärjestöt) osallistuvat(25).

4.7.3. Kuten komission seurantakertomuksissa todetaan, sosiaalinen vuoropuhelu kehittyy ehdokasmaissa hyvin eri tavoin. Komission mukaan Viron ja Slovenian kolmikantavuoropuhelu (hallitus, työntekijät ja työnantajat) on tyydyttävä, mutta muiden maiden sosiaalisessa vuoropuhelussa on vielä parantamisen varaa.

4.7.4. Talous- ja sosiaalikomitea on voinut KIE-maiden työmarkkinajärjestöjen kanssa käymissään keskusteluissa (mm. neuvoa-antavien sekakomiteoiden yhteydessä) todeta, että sosiaalisen vuoropuhelun suhteen on vielä suuria ongelmia. Ongelmat koskevat niin hallitusten ja työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua kuin työmarkkinaosapuolten rakenteellisia heikkouksia ja erityisongelmia.

4.7.5. Kyseisten keskustelujen perusteella voidaan lisäksi todeta, että tietyissä ehdokasmaissa työntekijöiden oikeuksia ei valvota, sosiaalista vuoropuhelua ei oteta riittävästi huomioon eikä työmarkkinaosapuolia kutsuta riittävässä määrin osallistumaan komissiolle toimitettavien raporttien valmisteluun ja laadintaan. Yksittäiset hallitukset ovat myös haluttomia tunnustamaan työmarkkinaosapuolten itsenäisen roolin. Lisäksi yksittäisissä KIE-maissa työntekijä- ja työnantajajärjestöjen organisointi- ja kehitysasteissa on suuria eroja. Monissa maissa esimerkiksi työnantajat ovat organisoituneet työntekijöitä huomattavasti heikommin. Alakohtaisten työehtosopimusten tekeminen on organisoituneiden ammattiliittojen kannalta vaikeaa "vastapuolen" puuttuessa. Useimmat työehtosopimukset tehdäänkin edelleen yritystasolla(26).

4.7.6. Kyseiset ongelmat on ratkaistava, ennen kuin voidaan puhua työmarkkinaosapuolten toimivista rakenteista, joilla kyetään vastaamaan muutos- ja laajentumisprosessin haasteisiin. Tähän yhteyteen kuuluvat myös työmarkkinaosapuolten riittävät tiedot markkinatalouden ominaispiirteistä ja ongelmista, yritysten yksityistämisestä ja rakennemuutoksesta, työehtosopimusten tekoa koskevista perusperiaatteista ja tekniikoista, työmarkkinoiden rakenteesta, ammatillisesta perus-, jatko- ja täydennyskoulutuksesta jne(27).

4.7.7. Tätä taustaa vasten ehdokasmaille on tärkeää käydä vuoropuhelua EU:ssa toimivien kumppanien kanssa, sillä niillä on monivuotinen kokemus markkinataloudesta ja EU:n politiikoista. Komitea pitääkin myönteisenä sitä, että Euroopan komission tiedonannossa yhteisön tasolla käytävän työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttamisesta ja edistämisestä otetaan muun muassa ehdokasmaat painokkaasti huomioon, korostetaan sosiaalisen vuoropuhelun merkitystä ja kaavaillaan tukitoimia(28). Komitea muistuttaa myös siitä, että Nizzan huippukokouksen päätelmissä mainitaan "sosiaalisen ulottuvuuden vahvistaminen laajentumisen yhteydessä". EU:n jäsenvaltioiden ja niiden hallitusten päämiehet korostavat näin sosiaalisen vuoropuhelun merkitystä laajentumisen yhteydessä.

4.7.8. Myös ehdokasmaissa toimivien EU-maiden yritysten tulisi näyttää hyvää esimerkkiä ja edistämää sosiaalista vuoropuhelua ja työsuhteita sallimalla esimerkiksi työpaikkaneuvostot tai tukemalla toimivien työantajajärjestöjen perustamista KIE-maissa sekä toimimalla mukana kyseisissä järjestöissä.

4.7.9. Talous- ja sosiaalikomitea on jo usean vuoden ajan pyrkinyt tiivistämään ehdokasmaiden edustajien kanssa käytävää sosiaalista vuoropuhelua. Esimerkkeinä toiminnasta ovat erilaiset kuulemistilaisuudet (esim. Brysselissä, Varsovassa ja Tallinnassa), joihin on kutsuttu KIE-maiden talous- ja yhteiskuntaelämän eturyhmien edustajia, sekä yksittäisten maiden kanssa luodut kahdenväliset suhteet esimerkiksi TSK:n jäsenistä ja ehdokasmaiden vastaavien organisaatioiden jäsenistä koostuvien neuvoa-antavien sekakomiteoiden puitteissa(29).

4.7.10. Laajentumista käsitelleessä konferenssissa KIE-maiden edustajat viittasivat muun muassa siihen, että ehdokasmaissa toimivien kansainvälisten organisaatioiden toiminta tulisi koordinoida nykyistä paremmin. He ehdottivat, että komitealla olisi tässä yhteydessä koordinoiva rooli.

5. Yhteenveto ja suositukset

5.1. Kuten talous- ja sosiaalikomitea on jo todennut, EU:n laajentuminen Keski- ja Itä-Euroopan maihin on historiallinen tilaisuus liittää kaikki Euroopan kansat "yhteiseen kotiin" tavoitteena turvata kestävästi vakaus ja hyvinvointi Euroopassa.

5.2. EU:n laajentuminen ei kuitenkaan hyödytä tasapuolisesti kaikkia asianosaisia. Laajentumisen myötä KIE-maissa on varauduttava kilpailun lisääntymiseen ja entistä voimakkaampaan rakennemuutokseen, jotka lisäävät painetta tavara- ja työmarkkinoilla. Tästä saattaa aiheutua yksittäisille ryhmille sosiaalisia vaikeuksia, joita ei pidä aliarvioida. Näin ollen ehdokasmaiden väestön kasvavia epäilyjä voidaan pitää merkkinä monien tuntemista peloista.

5.3. Talous- ja sosiaalikomitea korostaa sosiaalisen ulottuvuuden merkitystä laajentumis- ja integraatioprosessissa. Vain jos sosiaalinen ulottuvuus otetaan asianmukaisesti huomioon, voi laajentuminen tapahtua ilman voimakkaita poliittisia ja sosiaalisia konflikteja. Tämä tarkoittaa kuitenkin, että muita heikompien väestöryhmien, oletettujen häviäjien huolenaiheisiin on suhtauduttava erittäin vakavasti, ehkä paljon vakavammin kuin tähän mennessä(30).

5.4. Talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen sosiaalipoliittista ohjelmaa käsittelevään komission tiedonantoon, jossa komission tavoitteena on "edistää valmistautumista unionin laajentumiseen tasapainoisen taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen edellytysten mukaisesti"(31).

5.5. Lisäksi komitea on sitä mieltä, että liittymisen onnistuminen edellyttää EU:n koheesio- ja rakenneohjelmien sekä yhteisen maatalouspolitiikan mukauttamista, jotta ehdokasmaat voivat liittyä unioniin tasavertaisina jäseninä.

5.6. Talous- ja sosiaalikomitea kehottaa komissiota kiinnittämään liittymisneuvotteluissa huomiota sosiaalipoliittisessa ohjelmassa esitettyjen tavoitteiden ja toimien lisäksi seuraaviin aiheisiin sekä tutkimaan niitä koskevien ehdotusten toteutusmahdollisuuksia:

- Keskeisillä ongelma-aloilla (esim. raskas teollisuus ja maatalous) on kokonaissuunnitelman pohjalta pikaisesti laadittava mukautettuja, sosiaaliset- ja ympäristönäkökohdat huomioon ottavia kehitysstrategioita.

- Kaikilla tasoilla, mutta etenkin taloudellisesti epäsuotuisilla alueilla on vahvistettava koulutusta, kaupunkien ja maaseudun välisten taloudellisten erojen tasoittamiseksi pysyvästi. Vastaavia toimia tarvitaan myös maataloudessa ja raskaassa teollisuudessa rakennemuutoksen tukemiseksi ja työttömyyden torjumiseksi. Komitean mielestä koulutustoimien merkitystä KIE-maissa ei voi korostaa riittävästi, ja se viittaakin tässä yhteydessä tiedonantoonsa aiheesta "Koulutuksen eurooppalainen ulottuvuus: luonne, sisältö ja tulevaisuuden näkymät"(32) sekä koulutuspolitiikkaa koskeviin Lissabonin Eurooppa-neuvoston päätelmiin.

- Pk-yritysten puite-edellytyksiä tulee parantaa edistämällä yrittäjyyttä (ja myös luotonsaantimahdollisuuksia), luomalla jalostus- ja markkinointirakenteita, antamalla teknistä apua, vahvistamalla koulutusta sekä vakiinnuttamalla soveltuva mikrotaloudellinen toimintaympäristö tavoitteena talouskasvun edistäminen sekä pysyvien työpaikkojen luominen.

- On edistettävä eri tasoilla käytävää sosiaalista vuoropuhelua sekä lisättävä työmarkkinaosapuolten ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan tietoisuutta siitä, että niiden on itse kehitettävä entistä tehokkaammin rakenteitaan.

- Hyväntekeväisyysjärjestöjen asema tulee vakiinnuttaa, sillä ne toimivat sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseksi ja yhteiskunnan heikoimpien hädän lievittämiseksi.

- Kansalaisyhteiskunnan kanssa käytävää vuoropuhelua liittymisvalmisteluista ja liittymisen seurauksista on tiivistettävä.

- Kaikkien, etenkin naisten ja miesten sekä vähemmistöjen tasa-arvoista asemaa on edistettävä.

- EU-ohjelmien soveltamisen ja muiden tukimahdollisuuksien käytön on oltava entistä avoimempaa.

Bryssel, 25. huhtikuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) "Jäsenyyttä hakeneiden maiden työllisyys sekä sosiaali- ja työmarkkinapoliittinen tilanne - yhteisön sisämarkkinasäännöstön soveltaminen". Käsitteellä "KIE-maat" tarkoitetaan koko asiakirjassa yksinomaan ehdokasmaita.

(2) Euroopan parlamentin työasiakirja "The Social Dimension of Enlargement", s. 85.

(3) "Puolan liittymisvalmistelut", EYVL C 51, 23.2.2000.

(4) Warsaw Voice, 28. toukokuuta 2000, s. 15.

(5) Agenda 2000 - 1. Kohti vahvempaa ja laajempaa unionia; 2. Laajentumisen haaste KOM(97) 2000 lopull., 15. heinäkuuta 1997, s. 52.

(6) Nellis, John, Time to Rethink Privatisation in Transition Economies?, World Bank, 1999.

(7) Agenda 2000 - 2. Laajentumisen haaste KOM(97) 2000 lopull., VOL. II, s. 38.

(8) EYVL C 19, 25.1.1993 ja EYVL C 129, 10.5.1993 "EC relations with the Countries of Central and Eastern Europe" (Bulgaria ja Romania, Baltian maat) sekä EYVL C 75, 10.3.1997 "Keski- ja Itä-Euroopan (KIE-) maiden liittymisen vaikutukset yhteiseen maatalouspolitiikkaan (YMP)".

(9) Vrt. Euroopan komission seurantakertomukset.

(10) "Unkarin liittymisvalmistelut", EYVL C 117, 26.4.2000, s. 38.

(11) EU-Magazin5/2000.

(12) EU-Magazin 5/2000.

(13) Eurostat News Release Nr. 48, 18.4.2000.

(14) EYVL C 51, 23.2.2000.

(15) Euroopan komissio: Eurobarometri, kertomus Nr. 53, lokakuu 2000.

(16) Vrt. TSK: EYVL C 339, 31.12.1991, ja EYVL C 129, 10.5.1993, sekä A3-0189/92 "European Parliament Resolution on the strategy of the European Union to prepare for the accession of the countries of Central and Eastern Europe, with a view to the European Council in Essen (9-10 December 1994)"; "European Parliament Resolution of 17 April 1996 on the White Paper: 'Preparing the associated countries of Central and Eastern Europe for integration into the internal market of the Union'", EYVL C 141, 13.5.1996.

(17) EYVL C 129, 10.5.1993.

(18) "European Parliament Resolution of 17 April 1996 on the White Paper: 'Preparing the associated countries of Central and Eastern Europe for integration into the internal market of the Union'", EYVL C 141, 13.5.1996.

(19) Unkarin kauppakamarin varapääsihteeri György Farkas arvioi, että kolmannes Unkarin 600000 pk-yrityksestä ei selviytyisi nopeasta liittymisestä EU:hun, Wirtschaftswoche Nr. 13, 25.3.1999, s. 30.

(20) "European Parliament Resolution of 17 April 1996 on the White Paper: 'Preparing the associated countries of Central and Eastern Europe for integration into the internal market of the Union'", EYVL C 141, 13.5.1996.

(21) EYVL C 51, 23.2.2000.

(22) EYVL C 51, 23.2.2000.

(23) Vrt. myös "European Parliament Resolution of 17 April 1996 on the White Paper: 'Preparing the associated countries of Central and Eastern Europe for integration into the internal market of the Union'", EYVL C 141, 13.5.1996 sekä CEEP.99/Peco.3: "Written Position on the EU's Enlargement".

(24) EYVL C 129, 10.5.1993.

(25) Vrt. esim. "Liittymistä edeltävän strategian lujittaminen", EYVL C 157, 25.5.1998, s. 58, "Sosiaalipolitiikka - sosiaalidialogi", EYVL C 95, 30.3.1998.

(26) Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Puolan liittymisvalmistelut", EYVL C 51, 23.2.2000.

(27) "Talous- ja yhteiskuntaelämän järjestöt Keski- ja Itä-Euroopan maissa - neuvoa-antavat mekamismit", EYVL C 19, 23.1.1993.

(28) KOM(1998) 322 lopull., vrt. myös komission jäsenen Padraig Flynnin puhe Varsovassa 18. maaliskuuta 1999 (Speech/99/48).

(29) EYVL C 157, 25.5.1998, s. 58.

(30) EYVL C 51, 23.2.2000.

(31) KOM(2000) 379 lopullinen.

(32) "Koulutuksen eurooppalainen ulottuvuus: luonne, sisältö ja tulevaisuuden näkymät".