FI Euroopan unionin virallinen lehti C 54/13

ALUEELLISIA VALTIONTUKIA KOSKEVAT SUUNTAVIIVAT VUOSILLE 2007—2013

(2006/C 54/08)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

1. Johdanto

1. EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla komissio voi katsoa valtiontuen tiettyjen epäedullisessa asemassa olevien alueiden taloudellisen kehityksen edistämiseen Euroopan unionissa yhteismarkkinoille soveltuvaksi. Tällaista valtiontukea kutsutaan alueelliseksi valtiontueksi. Alueellinen valtiontuki on suurille yrityksille myönnettävää investointitukea tai tietyissä rajoitetuissa olosuhteissa toimintatukea. Se on molemmissa tapauksissa suunnattu tietyille alueille alueellisten erojen poistamiseksi. Alueelliseksi tueksi katsotaan myös epäedullisessa asemassa olevilla alueilla sijaitseville pienille ja keskisuurille yrityksille myönnetyt korotetut investointitukitasot, jotka ylittävät muilla alueilla sallitut tasot.

2. Keskittymällä epäedullisessa asemassa olevien alueiden haittoihin alueellisella valtiontuella edistetään jäsenvaltioiden ja koko Euroopan unionin taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Tämä tuen maantieteellinen kohdentaminen erottaa aluetuen muista horisontaalisen tuen muodoista, joita ovat tuki tutkimukseen, kehitykseen ja innovaatioihin, työllisyystuki, koulutustuki ja ympäristötuki. Näillä tukimuodoilla tavoitellaan muita perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan mukaisia yhteistä etua koskevia tavoitteita. Tukitasoja voidaan kuitenkin joissakin tapauksissa korottaa epäedullisessa asemassa olevilla alueilla näiden alueiden erityisvaikeuksien vuoksi (1).

3. Alueellisen investointituen tarkoituksena on auttaa kehittämään kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevia alueita tukemalla investointeja ja työpaikkojen luomista. Tuella edistetään epäsuotuisilla alueilla sijaitsevien yritysten toimintojen laajentamista ja monipuolistamista etenkin kannustamalla yrityksiä sijoittamaan uusia tuotantolaitoksia näille alueille.

4. Arviointiperusteet, joita komissio käyttää arvioidessaan alueellisten valtiontukien soveltuvuutta yhteismarkkinoille perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, on kodifioitu vuonna 1998 annetuissa alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa (2), jotka kattavat vuodet 2000—2006 (3). Suurille investointihankkeille myönnettävää tukea koskevat erityissäännöt on kodifioitu vuoden 2002 monialaisissa puitteissa (4). Vuoden 1998 jälkeen on tapahtunut merkittävää poliittista ja taloudellista kehitystä, esimerkiksi Euroopan unionin laajentuminen 1. toukokuuta 2004, Bulgarian ja Romanian odotettu liittyminen unioniin ja yhdentymiskehityksen nopeutuminen yhteisen rahan käyttöönoton jälkeen. Tämän vuoksi on välttämätöntä suorittaa perusteellinen uudelleentarkastelu, jotta voidaan laatia uudet suuntaviivat, joita sovelletaan vuosina 2007—2013.

5. Aluetuki voi olla tehokasta ainoastaan silloin, kun sitä käytetään säästeliäästi ja oikeassa suhteessa ongelmiin ja sen myöntäminen keskittyy kaikkein epäedullisimmassa asemassa oleviin alueisiin Euroopan unionissa. Erityisesti sallittujen tuen enimmäismäärien olisi vastattava kyseessä olevien alueiden kehitykseen vaikuttavien ongelmien suhteellista vakavuutta. Lisäksi niiden etujen, joita tuella saavutetaan epäsuotuisan alueen kehittymisen muodossa, on oltava suurempia kuin tuesta aiheutuva kilpailun vääristyminen. (5) Tuella saavutettavien etujen painoarvo vaihtelee todennäköisesti sovellettavan poikkeuksen mukaan siten, että kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevilla, 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla voidaan hyväksyä kilpailun suurempi vääristyminen kuin 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvilla alueilla. (6)

6. Erittäin harvoissa, tarkoin rajatuissa tapauksissa alueen rakenteelliset haitat voivat olla niin vakavia, että alueellinen investointituki yhdessä kattavan horisontaalisen tukijärjestelyn kanssa ei mahdollisesti riitä käynnistämään alueen kehittymistä. Ainoastaan tällaisissa tapauksissa alueellisia investointitukia voidaan täydentää alueellisella toimintatuella.

7. Yhä useammat todisteet osoittavat, että uusien yritysten perustamiselle on yhteisössä merkittäviä esteitä, jotka ovat vakavampia epäedullisessa asemassa olevilla alueilla. Komissio on tämän vuoksi päättänyt ottaa käyttöön näiden suuntaviivojen puitteissa uuden tukivälineen edistääkseen pienyritysten perustamista epäedullisessa asemassa olevilla alueilla niin, että tuen enimmäismäärä vaihtelee alueittain.

2. Soveltamisala

8. Komissio soveltaa näitä suuntaviivoja kaikilla talouden aloilla myönnettävään aluetukeen lukuun ottamatta kalastusta ja kivihiiliteollisuutta (7), joihin sovelletaan erityissääntöjä. Maatalouden alalla näitä suuntaviivoja ei sovelleta perustamissopimuksen liitteessä I lueteltujen maataloustuotteiden tuotantoon. Suuntaviivoja sovelletaan näiden tuotteiden jalostukseen ja kaupan pitämiseen, mutta ainoastaan maatalousalan valtiontuesta annettujen yhteisön suuntaviivojen (8) tai mahdollisten korvaavien suuntaviivojen rajoissa. Lisäksi eräillä muilla aloilla sovelletaan erityissääntöjä, joissa otetaan huomioon kyseisten alojen erityistilanne ja jotka voivat kokonaan tai osittain poiketa näistä suuntaviivoista (9). Terästeollisuuden osalta komissio katsoo pitkäaikaisen käytäntönsä mukaisesti, että aluetuet liitteessä I määritellylle terästeollisuudelle eivät sovellu yhteismarkkinoille. Yhteismarkkinoille eivät sovellu myöskään asetuksen (EY) N:o 70/2001 (10) 6 artiklassa tai missään sen jälkeen annetussa asetuksessa tarkoitetut tämän alan suuret yksittäiset tuet pienille ja keskisuurille yrityksille, jos kyseisille tuille ei ole myönnetty poikkeusta kyseisessä asetuksessa. Erityispiirteidensä vuoksi alueellista investointitukea ei voida myöskään myöntää liitteessä II määritetylle synteettikuituteollisuudelle.

9. Tukea voidaan myöntää vain valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annetuissa yhteisön suuntaviivoissa (11) tarkoitetuille vaikeuksissa oleville yrityksille (12).

10. Yleensä aluetukea olisi myönnettävä sellaisen monialaisen tukiohjelman nojalla, joka liittyy kiinteästi selvästi määritellyt tavoitteet sisältävään alueelliseen kehitysstrategiaan. Tällaisen ohjelman avulla toimivaltaiset viranomaiset pystyvät mahdollisesti asettamaan investointihankkeet tärkeysjärjestykseen sen mukaan, kuinka merkittäviä ne ovat kyseisen alueen kannalta. Kun aikomuksena on poikkeuksellisesti myöntää tapauskohtaista tukea yksittäiselle yritykselle tai tukea, joka on suunnattu yhdelle toimialalle, jäsenvaltion on osoitettava, että hanke edistää johdonmukaista alueellista kehitysstrategiaa ja ettei se luonteensa ja suuruutensa vuoksi aiheuta kohtuutonta kilpailun vääristymistä. Jos tukiohjelman nojalla myönnetty tuki näyttää kohtuuttomasti keskittyvän tietylle toimialalle, komissio voi tarkistaa ohjelman Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun asetuksen (EY) N:o 659/1999 (13) 17 artiklan nojalla ja ehdottaa tukiohjelman lakkauttamista kyseisen asetuksen 18 artiklan c kohdan mukaisesti.

11. Jäsenvaltioiden ei tarvitse ilmoittaa aluetukiohjelmia, jotka täyttävät kaikki Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (14) 1 artiklan nojalla annetuissa ryhmäpoikkeusasetuksissa säädetyt edellytykset.

3. Alueiden rajaus

3.1 Aluetukeen oikeutettujen alueiden kattama väestönosuus vuosina 2007—2013

12. Aluetuen poikkeuksellisen luonteen vuoksi komissio katsoo, että tukialueiden kattaman väestönosuuden yhteisössä on oltava huomattavasti pienempi kuin tukea saamattomien alueiden.

13. Useissa Eurooppa-neuvostojen päätelmissä vaaditaan pienentämään valtiontuen kokonaismääriä, ja suurille yrityksille myönnettävien investointitukien kilpailua vääristävistä vaikutuksista ollaan yleisesti huolestuneita. Tämän vuoksi komissio katsoo, että vuosien 2007—2013 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen kattama kokonaisväestönosuus olisi rajoitettava siihen, mikä on välttämätöntä kaikkein epäedullisimmassa asemassa olevien alueiden ja joidenkin sellaisten alueiden kattamiseksi, jotka ovat epäedullisessa asemassa suhteessa kyseisen jäsenvaltion kansalliseen keskiarvoon. Tämän vuoksi komissio on päättänyt vahvistaa suuntaviivojen kattaman kokonaisväestönosuuden 42 prosentiksi yhteisön nykyisten 25 jäsenvaltion väestöstä. Tämä osuus on samantapainen kuin yhteisön 15 jäsenvaltiolle vuonna 1998 vahvistettu raja. Tämä raja edustaa asianmukaista aluetuen keskittymisastetta 25 jäsenvaltion EU:ssa ja sallii riittävästi joustoa Bulgarian ja Romanian liittymiselle, sillä näiden maiden koko alue on yleensä ottaen tukikelpoinen. (15)

14. Jotta varmistettaisiin riittävä jatkuvuus nykyisten jäsenvaltioiden kannalta, komissio on kuitenkin päättänyt soveltaa myös ylimääräistä suojatoimenpidettä sen varmistamiseksi, että yksikään jäsenvaltio ei menetä yli 50:tä prosenttia vuosina 2000—2006 katetusta väestönosuudesta (16).

3.2 Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeus

15. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrätään, että yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea, joka on tarkoitettu edistämään taloudellista kehitystä alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vallitsee vakava vajaatyöllisyys. Kuten Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on todennut, käsitteiden ”poikkeuksellinen” ja ”vakava” käyttö [87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa] osoittaa poikkeuksen koskevan vain alueita, joilla taloudellinen tilanne on äärimmäisen epäedullinen koko yhteisön taloudelliseen tilanteeseen verrattuna (17).

16. Tämän vuoksi komissio katsoo määrättyjen edellytysten täyttyvän, jos alueella, joka vastaa NUTS (18) II -tason maantieteellistä yksikköä, bruttokansantuote asukasta kohden ostovoimastandardina mitattuna on alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta (19). Euroopan yhteisöjen tilastotoimisto (Eurostat) määrittää BKT:n asukasta kohden (20) kullakin alueella ja yhteisön keskiarvon, joita käytetään analyysissa. Jotta varmistettaisiin niiden alueiden, joille voidaan myöntää poikkeus 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla, ja rakennerahastoasetusten mukaisten lähentymistavoitealueiden määrittäminen mahdollisimman johdonmukaisesti, komissio on käyttänyt samoja tietoja BKT:stä asukasta kohden 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisten alueiden määrittämiseksi kuin mitä käytetään lähentymistavoitealueiden määrittämiseksi rakennerahastoasetusten nojalla (21).

17. Koska syrjäisimmillä alueilla on syrjäisen sijaintinsa vuoksi erityisiä haittoja ja erityisvaikeuksia integroitua sisämarkkinoihin, komissio katsoo, että aluetuki perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdan mukaisille syrjäisimmille alueille (22) kuuluu myös 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen poikkeuksen soveltamisalaan riippumatta siitä, onko BKT asukasta kohden kyseisillä alueilla alle 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta.

3.3 ”Tilastovaikutusalueita” koskevat asteittaiset järjestelyt

18. Joillakin alueilla BKT asukasta kohden ylittää 75 prosenttia yhteisön keskiarvosta ainoastaan laajentumisesta johtuvan tilastovaikutuksen vuoksi. Näillä NUTS II -alueilla BKT asukasta kohden on yli 75 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta, mutta alle 75 prosenttia 15 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta. (23) (24)

19. Jotta varmistettaisiin, että liian nopea muutos ei heikennä näiden alueiden aikaisempaa kehitystä tuki-intensiteettien ja toimintatuen saatavuuden osalta tarkasteltuna, komission mielestä niihin olisi voitava soveltaa 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta 31. joulukuuta 2010 päättyvän siirtymäkauden aikana.

20. Vuonna 2010 komission tarkoituksena on tarkastella uudelleen näiden alueiden asemaa Eurostatin toimittamien viimeisimpien BKT-lukujen kolmen vuoden keskiarvon perusteella. Jos jonkin alueen suhteellinen BKT asukasta kohden on laskenut alle 75 prosenttiin 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta, kyseiseen alueeseen sovelletaan edelleen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista poikkeusta. Muussa tapauksessa tilastovaikutusalue katsotaan oikeutetuksi tukeen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisen poikkeuksen nojalla 1. tammikuuta 2011 alkaen.

3.4 Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeus

21. Yhteisöjen tuomioistuin on asiassa 248/84 (25) esittänyt tämän poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvista ongelmista ja arvioinnin viitealueesta seuraavan näkemyksen: Sitä vastoin [87 artiklan 3 kohdan c alakohdan] poikkeus on soveltamisalaltaan laajempi, koska siinä sallitaan tiettyjen alueiden kehittäminen, mitä ei rajoiteta [87 artiklan 3 kohdan a alakohdassa] tarkoitetuilla taloudellisilla edellytyksillä, jos tuki ”ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun vastaisella tavalla”. Tämä määräys antaa komissiolle toimivallan hyväksyä tuen taloudellisen kehityksen edistämiseen sellaisilla jäsenvaltion alueilla, jotka ovat epäedullisessa asemassa kansalliseen keskiarvoon nähden.

22. Perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeukseen perustuvien aluetukien on oltava osa jäsenvaltion tarkoin määriteltyä aluepolitiikkaa ja niissä on noudatettava maantieteellisen keskittymisen periaatetta. Koska tällaiset tuet suuntautuvat edullisemmassa asemassa oleville alueille kuin 87 artiklan 3 kohdan a alakohtaan liittyvät tuet, sekä poikkeuksen maantieteellisen soveltamisalan että sallitun tuki-intensiteetin on oltava tarkoin rajoitettuja. Tämän vuoksi kyseessä olevia tukia voidaan tavallisesti myöntää vain pienelle osalle jäsenvaltion alueesta.

23. Jotta kansallisille viranomaisille jätettäisiin tukialueiden valinnassa riittävästi harkinnanvaraa kyseenalaistamatta komission tällaisiin tukiin kohdistaman valvonnan tehokkuutta ja kaikkien jäsenvaltioiden tasa-arvoista kohtelua, kyseisen poikkeuksen piiriin hyväksytyt alueet olisi määritettävä kaksivaiheisella menettelyllä, jonka ensimmäisessä vaiheessa komissio määrittää tällaisten tukien enimmäiskattavuuden kussakin jäsenvaltiossa (26) ja toisessa vaiheessa valitaan tukialueet.

3.4.1 Tukialueiden kattaman väestönosuuden määrittäminen

24. Ensimmäisessä vaiheessa perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla tukeen oikeutettujen alueiden kattama väestönosuus on määritettävä puolueetonta, oikeudenmukaista ja läpinäkyvää menettelyä käyttäen. Lisäksi lopullisen tuloksen on pysyttävä komission 3.1 jaksossa määrittämän aluetuen kattaman enimmäisväestönosuuden rajoissa ottaen huomioon myös suojatoimenpide. Tämän saavuttamiseksi komissio määrittää kullekin jäsenvaltiolle enimmäisväestönosuuden seuraavaa menetelmää käyttäen.

25. Ensinnäkin jäsenvaltioille osoitetaan automaattisesti jako-osuus, joka vastaa väestömäärää aikaisemmin perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen nojalla tukeen oikeutetuilla alueilla, jotka eivät enää täytä kyseisen kohdan mukaisia tukikelpoisuuden edellytyksiä ja jotka eivät kuulu 3.3 jaksossa kuvailtujen tilastovaikutusalueita koskevien järjestelyjen piiriin. Nämä ovat alueita, joiden BKT asukasta kohden oli alle 75 prosenttia 15 jäsenvaltion EU:ssa ajankohtana, jolloin vuoden 1998 alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat annettiin, mutta jotka taloudellisen kehityksensä seurauksena eivät enää täytä tätä edellytystä 15 jäsenvaltion EU:n perusteella tarkasteltuna. Koska nämä alueet (27) ovat aikaisemmin saaneet suhteellisen paljon tukea, komission mielestä on välttämätöntä antaa jäsenvaltioille mahdollisuus jatkaa halutessaan alueiden tukemista 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla niin kauan kuin nämä suuntaviivat ovat voimassa (28).

26. Toiseksi, jotta harvaanasuttuja alueita olisi edelleen mahdollista tukea, kyseessä oleville jäsenvaltioille annetaan jako-osuus, joka perustuu väestömäärään harvaan asutuilla alueilla (29).

27. Kun on vähennetty edellä 3.2 ja 3.3 jaksossa määritettyjä puolueettomia arviointiperusteita ja kahdessa edellisessä kohdassa mainittuja jako-osuuksia soveltamalla saatu väestönosuus 3.1 jaksossa määritetystä 25 jäsenvaltion EU:ssa käytettävästä 42 prosentin enimmäismäärästä, saatu erotus voidaan jakaa jäsenvaltioiden kesken käyttämällä jakomenetelmää, jossa otetaan huomioon alueiden väliset erot asukasta kohden mitatussa BKT:ssä ja työttömyysasteessa sekä kansallisella että yhteisön tasolla. Menetelmä esitetään yksityiskohtaisesti liitteessä IV (30).

28. Kuten 3.1 jaksossa todettiin, suojatoimenpidettä sovelletaan sen varmistamiseksi, että yksikään jäsenvaltio ei menetä yli 50:tä prosenttia vuoden 1998 suuntaviivojen mukaisesta väestönosuudesta.

29. Tuloksena olevat jako-osuudet esitetään liitteessä V, jossa on myös luettelot 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisista tukikelpoisista alueista, tilastovaikutusalueista ja talouskehitysalueista.

3.4.2 Tukikelpoisten alueiden valinta (31)

30. Jäsenvaltioiden alueiden valinnassa soveltamien arviointiperusteiden on oltava riittävän joustavia, jotta voidaan ottaa huomioon niiden olosuhteiden moninaisuus, joissa alueellisen valtiontuen myöntäminen voi olla oikeutettua. Arviointiperusteiden on kuitenkin samanaikaisesti oltava läpinäkyviä ja taattava riittävässä määrin, että aluetuen myöntäminen ei vääristä kauppaa ja kilpailua yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Tämän vuoksi komissio katsoo, että jäsenvaltiot voivat myöntää seuraaville alueille 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen nojalla alueellista investointitukea (32): a) talouskehitysalueet; b) harvaanasutut alueet: tällaiset alueet muodostuvat pääasiassa NUTS II -tasoa vastaavista maantieteellisistä alueista, joiden väestötiheys on alle 8 asukasta km2 tai NUTS III -tasoa vastaavista maantieteellisistä alueista, joiden väestötiheys on alle 12,5 asukasta km2 (33). Näiden alueiden valinnassa voidaan kuitenkin noudattaa tiettyä joustoa seuraavien rajoitusten mukaisesti: — joustaminen alueiden valinnassa ei saa johtaa tuen kattaman väestömäärän kasvuun; — joustosta hyötyvien NUTS III -alueiden osien väestötiheyden on oltava alle 12,5 asukasta/km2; — alueiden on sijaittava alhaista väestötiheyttä koskevan perusteen täyttävien NUTS III -alueiden vieressä; c) alueet, jotka muodostavat vähintään 100 000 asukkaan vierekkäisiä vyöhykkeitä sellaisten NUTS II- tai NUTS III -alueiden sisällä, joilla joko BKT asukasta kohden alittaa 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvon tai joilla työttömyysaste on suurempi kuin 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (molemmat kriteerit laskettuina Eurostatin toimittamien kolmen viimeisimmän vuoden lukujen keskiarvon perusteella); d) alle 100 000 asukkaan NUTS III -alueet, joilla joko BKT asukasta kohden alittaa 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvon tai joilla työttömyysaste on suurempi kuin 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (molemmat kriteerit laskettuina Eurostatin toimittamien kolmen viimeisimmän vuoden lukujen keskiarvon perusteella); e) saaret tai muut alueet, joille on ominaista samanlainen maantieteellinen eristyneisyys (34) ja joilla joko BKT asukasta kohden alittaa 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvon tai joilla työttömyysaste on suurempi kuin 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (molemmat kriteerit laskettuina Eurostatin toimittamien kolmen viimeisimmän vuoden lukujen keskiarvon perusteella); f) saaret, joilla on vähemmän kuin 5 000 asukasta, ja muut yhteisöt, joissa on vähemmän kuin 5 000 asukasta ja joille on ominaista samanlainen maantieteellinen eristyneisyys; g) NUTS III -alueet tai niiden osat, jotka sijaitsevat sellaisen alueen vierellä, joka on oikeutettu tukeen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla, sekä NUTS III -alueet tai niiden osat, joilla on yhteinen maaraja tai alle 30 kilometrin pituinen meriraja sellaisen valtion kanssa, joka ei ole Euroopan talousalueen tai EFTAn jäsen. h) Asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa jäsenvaltiot voivat nimetä myös muita alueita, jotka muodostavat vähintään 50 000 asukkaan vierekkäisiä vyöhykkeitä ja jotka ovat suuren rakennemuutoksen tai vakavan suhteellisen taantuman kohteena verrattuna muihin vastaaviin alueisiin. Niiden jäsenvaltioiden, jotka haluavat käyttää tätä mahdollisuutta, on hyväksyttyjen taloudellisten indikaattorien ja yhteisön tasolla vallitsevaan tilanteeseen tehtyjen vertailujen avulla osoitettava, että alueellisen investointituen myöntäminen kyseisellä alueella on perusteltua.

31. Jotta jäsenvaltioilla olisi paremmat mahdollisuudet kohdistaa tukea erittäin paikallisiin (NUTS III -tason alapuolella) alueellisiin eroihin, jäsenvaltiot voivat nimetä myös muita pienempiä alueita, jotka eivät täytä edellä lueteltuja edellytyksiä, jos niiden väestömäärä on vähintään 20 000 (35). Niiden jäsenvaltioiden, jotka haluavat käyttää tätä mahdollisuutta, on hyväksyttyjen taloudellisten indikaattoreiden (kuten BKT asukasta kohden, työllisyys- tai työttömyysaste, paikallinen tuottavuus tai paikallisen työvoiman ammattitaito) avulla osoitettava, että ehdotetuilla alueilla on enemmän tarvetta taloudelliseen kehitykseen kuin muilla kyseisen seudun alueilla. Komissio hyväksyy pk-yrityksille myönnettävän aluetuen näillä alueilla ja myös pk-yritysten lisiä sovelletaan. Koska tällaisen tuen heijastusvaikutukset ympäröivillä vauraammilla alueilla voivat aiheuttaa kilpailun vääristymistä, komissio ei hyväksy näillä alueilla tukea suurten yritysten investointeihin eikä investoinneille, joiden tukikelpoiset kustannukset ylittävät 25 miljoonaa euroa.

32. Kussakin jäsenvaltiossa sallitun aluetukien kokonaiskattavuuden noudattaminen määritetään ottamalla huomioon kyseisten alueiden todellinen väestömäärä käytettävissä olevien viimeisimpien hyväksyttyjen tilastotietojen perusteella.

4. Alueellinen investointituki

4.1 Tukimuoto ja tuen enimmäismäärät

4.1.1 Tukimuoto

33. Alueellista investointitukea myönnetään alkuinvestointihankkeeseen.

34. Alkuinvestoinnilla tarkoitetaan investointia aineelliseen ja aineettomaan omaisuuteen, joka liittyy: — uuden laitoksen perustamiseen; — olemassa olevan laitoksen laajentamiseen; — laitoksen tuotannon monipuolistamiseen uusiin, täydentäviin tuotteisiin; — olemassa olevan laitoksen tuotantoprosessin perusteelliseen muuttamiseen. ”Aineellisella omaisuudella” tarkoitetaan maa-alueita, rakennuksia ja laitteita/koneita. Laitoksen oston yhteydessä ainoastaan omaisuuserien ostamisesta kolmansilta aiheutuvat kustannukset otetaan huomioon, jos ostossa on noudatettu markkinaehtoja. ”Aineettomalla omaisuudella” tarkoitetaan omaisuutta, joka sisältyy tekniikansiirtoon patenttioikeuksien, käyttölupien, taitotiedon tai patentoimattoman teknisen tietämyksen hankinnan kautta. Korvausinvestoinnit, jotka eivät täytä mitään näistä edellytyksistä, eivät sen vuoksi kuulu käsitteen piiriin (36).

35. Laitokseen suoraan liittyvän omaisuuden hankinta voidaan myös katsoa alkuinvestoinniksi, jos laitos on suljettu tai se olisi suljettu, jos sitä ei olisi ostettu, ja jos ostaja on riippumaton sijoittaja. (37)

36. Alueellinen investointituki lasketaan joko alkuinvestointihankkeesta aiheutuvien aineellisten ja aineettomien investointikustannusten perusteella tai investointihankkeen avulla suoraan luotujen työpaikkojen (arvioitujen) palkkakustannusten perusteella. (38)

37. Tuen muoto voi vaihdella. Tukea voidaan myöntää esimerkiksi avustuksina, halpakorkoisina lainoina tai korkotukina, valtion takauksina, edullisin ehdoin toteutettuna omistusosuuden hankintana tai muunlaisena pääomasijoituksena, vapautuksena veroista, sosiaaliturvamaksuista tai muista pakollisista maksuista tai näiden verojen ja maksujen alennuksena taikka maa-alueiden, tavaroiden tai palvelujen tarjoamisena edulliseen hintaan.

38. On tärkeää varmistaa, että aluetuki todella kannustaa tekemään investointeja, joita ei muuten tehtäisi tukialueilla. Tämän vuoksi tukea voidaan myöntää tukiohjelmien perusteella ainoastaan, jos tuensaaja on tehnyt tukihakemuksen ja tukiohjelman hallinnoinnista vastaava viranomainen on vahvistanut kirjallisesti (39), että jollei yksityiskohtaisesta tarkastelusta muuta johdu, hanke täyttää periaatteessa ohjelmassa tukikelpoisuudelle asetetut edellytykset ennen hankkeen aloittamista (40). Myös kaikissa tukiohjelmissa on viitattava näihin ehtoihin. (41) Tapauskohtaisen tuen osalta toimivaltaisen viranomaisen on täytynyt tehdä aiesopimus, jossa edellytetään, että komissio hyväksyy toimenpiteen, jotta tukea voidaan myöntää ennen hankkeen aloittamista. Jos hanke aloitetaan ennen kuin tässä kohdassa määrätyt edellytykset täyttyvät, koko hankkeelle ei voida myöntää tukea.

39. Kun tuki lasketaan aineellisten tai aineettomien investointikustannusten tai 35 kohdassa mainitussa tapauksessa hankintakustannusten perusteella, tuensaajan on rahoitettava vähintään 25 prosenttia tukikelpoisista kustannuksista joko omilla varoillaan tai ulkopuolisella rahoituksella ilman julkista tukea, (42) jotta voidaan varmistaa, että investointi on kannattava ja rahoituksellisesti vahvalla pohjalla ja että sovellettavia tuen enimmäismääriä on noudatettu.

40. Jotta varmistetaan, että investoinnilla on todellinen ja kestävä vaikutus aluekehitykseen, tuen myöntämisen ehdoksi on asetettava tuensaantia tai tuen maksutapaa koskevien edellytysten avulla kyseisen investoinnin säilyttäminen alueella vähintään viiden vuoden ajan investoinnin toteuttamisesta (43). Jos tuki lasketaan palkkakustannusten perusteella, työpaikat on täytettävä kolmen vuoden kuluessa investoinnin valmistumisesta. Kaikki investoinnin avulla luodut työpaikat on säilytettävä kyseisellä alueella viiden vuoden ajan siitä ajankohdasta, kun työpaikka täytettiin ensimmäistä kertaa. Pk-yritysten tapauksessa jäsenvaltiot voivat lyhentää viiden vuoden määräajat investoinnin tai luotujen työpaikkojen säilyttämiselle vähintään kolmeen vuoteen.

41. Tuen taso määritellään intensiteettinä suhteessa viitekustannuksiin. Kaikki tuki-intensiteetit on laskettava bruttoavustusekvivalentteina (BAE) (44). Bruttoavustusekvivalenttina ilmaistu tuki-intensiteetti on tuen diskontattu arvo prosenttiosuutena tukikelpoisten kustannusten diskontatusta arvosta. Jos tuesta ilmoitetaan erikseen komissiolle, sen bruttoavustusekvivalentti lasketaan ilmoitusajankohtana. Muissa tapauksissa tukikelpoiset investointikustannukset diskontataan arvoonsa tuen myöntämisajankohtana. Useissa erissä maksettava tuki diskontataan arvoonsa tuen ilmoitus- tai myöntämisajankohtana tilanteesta riippuen. Diskonttauksessa ja laskettaessa edullisen lainan sisältämän tuen määrää viitekorkona käytetään avustuksen myöntämisajankohtana voimassa ollutta korkoa. Jos tuki myönnetään vapautuksena tulevista veroista tai niiden alennuksina, tukierien diskonttaus suoritetaan veroetujen eri voimaantuloajankohtina sovellettavien viitekorkojen perusteella.

4.1.2 Suurille yrityksille myönnettävän tuen enimmäismäärät (enimmäisintensiteetit)

42. Tuki-intensiteetti on sopeutettava kyseessä olevien alueellisten ongelmien laadun ja vakavuuden mukaan. Tämä merkitsee sitä, että sallitut tuki-intensiteetit ovat jo alun perin pienempiä 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla kuin niillä alueilla, jotka kuuluvat 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan.

43. Komission on otettava huomioon myös se, että äskettäisen laajentumisen seurauksena erot 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvien alueiden suhteellisessa vauraudessa ovat kasvaneet huomattavasti. BKT asukasta kohden on nyt erittäin monilla alueilla ja jopa kokonaisissa jäsenvaltioissa alle 45 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta, mikä ei ollut tilanne vuonna 1998. Koska vaurauserot ovat kasvaneet yhteisössä, komission on otettava käyttöön tukialueiden tarkempi luokittelu.

44. Sen vuoksi komissio katsoo, että 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvien alueiden osalta aluetuen intensiteetti saa olla korkeintaan — 30 prosenttia BAE alueilla, joilla BKT asukasta kohden on alle 75 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta, syrjäisimmillä alueilla, joilla BKT asukasta kohden on suurempi, ja tilastovaikutusalueilla 1. tammikuuta 2011 asti; — 40 prosenttia BAE alueilla, joilla BKT asukasta kohden on alle 60 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta; — 50 prosenttia BAE alueilla, joilla BKT asukasta kohden on alle 45 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta.

45. Erityishaittojensa vuoksi syrjäisimmät alueet ovat oikeutettuja 20 prosentin (BAE) lisään, jos niiden BKT asukasta kohden laskee alle 75 prosenttiin 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta, ja muissa tapauksissa 10 prosentin (BAE) lisään.

46. Tilastovaikutusalueet, jotka kuuluvat 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan 1. tammikuuta 2011 alkaen, ovat oikeutettuja 20 prosentin tuki-intensiteettiin.

47. Muilla 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisilla alueilla aluetuen enimmäismäärä ei saa olla suurempi kuin 15 prosenttia BAE. Enimmäismäärä supistetaan 10 prosenttiin BAE alueilla, joilla BKT asukasta kohden on yli 100 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta ja työttömyysaste alhaisempi kuin 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvo NUTS III -tasolla mitattuna (kolmen viime vuoden keskiarvojen perusteella, käyttäen Eurostatin toimittamia tietoja). (45)

48. Harvaanasutut alueet ja alueet (NUTS III -tasoa vastaavat tai pienemmät alueet), jotka sijaitsevat 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisen alueen vieressä ja jotka jäsenvaltio on valinnut 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluviksi alueiksi sekä NUTS III -alueet tai niiden osat, joilla on yhteinen maaraja sellaisen valtion kanssa, joka ei ole Euroopan talousalueen tai EFTAn jäsen, ovat aina oikeutettuja 15 prosentin tuki-intensiteettiin BAE.

4.1.3 Pienten ja keskisuurten yritysten lisät

49. Pienille ja keskisuurille yrityksille (46) myönnetyn tuen osalta 4.1.2 jaksossa määritettyjä enimmäismääriä voidaan korottaa 20 prosenttia BAE, kun on kyse pienille yrityksille myönnettävästä tuesta, ja 10 prosenttia BAE, kun on kyse keskisuurille yrityksille myönnettävästä tuesta (47).

4.2 Tukikelpoiset kustannukset

4.2.1 Investointikustannusten perusteella laskettu tuki

50. Alkuinvestointitukea voidaan myöntää maa-alueista, rakennuksista ja laitteista/koneista (48) aiheutuviin kustannuksiin.

51. Pk-yritysten osalta alustavista selvityksistä ja neuvontapalveluista aiheutuvat investointiin liittyvät kustannukset voidaan myös ottaa huomioon. Tuki-intensiteetti on tällöin enintään 50 prosenttia todellisista kustannuksista.

52. Edellä 35 kohdassa mainitun hankinnan yhteydessä ainoastaan omaisuuserien ostamisesta (49) kolmansilta aiheutuvat kustannukset otetaan huomioon (50). Kauppa on toteutettava markkinaehdoin.

53. Kustannukset, jotka liittyvät muiden omaisuuserien kuin maa-alueiden ja rakennusten hankintaan vuokrasopimuksella, voidaan ottaa huomioon ainoastaan, jos vuokrasopimus koskee rahoitusleasingia ja siihen sisältyy velvoite kyseisen omaisuuserän ostamiseen vuokrasopimuksen päätyttyä. Maa-alueisiin ja rakennuksiin liittyvän vuokrasopimuksen on oltava voimassa vähintään viisi vuotta investointihankkeen arvioidun valmistumisajankohdan jälkeen, jos kyseessä on suuri yritys, ja kolme vuotta, jos kyseessä on pk-yritys.

54. Hankittujen omaisuuserien on oltava uusia lukuun ottamatta pk-yrityksiä ja yritysostoja. Yritysostojen tapauksessa on vähennettävä omaisuuserät, joiden hankkimiseen on saatu tukea jo ennen ostoa.

55. Pk-yritysten tapauksessa kaikki teknologian siirtoon liittyen aiheutuneet kustannukset investoinneista aineettomaan omaisuuteen hankkimalla patenttioikeuksia, käyttölupia, taitotietoa tai patentoimatonta teknistä tietämystä, voidaan aina ottaa huomioon. Suurten yritysten tapauksessa tällaisista kustannuksista tukikelpoisiksi katsotaan ainoastaan 50 prosenttia hankkeen tukikelpoisista kokonaisinvestointikustannuksista.

56. Tukikelpoiseen aineettomaan omaisuuteen sovelletaan kaikissa tapauksissa edellytyksiä, jotka ovat tarpeen sen varmistamiseksi, että omaisuus pysyy aluetukeen oikeutetulla alueella eikä sitä siirretä toisten alueiden hyväksi, varsinkaan sellaisten alueiden, jotka eivät ole oikeutettuja aluetukeen. Tätä varten tukikelpoisen aineettoman omaisuuden on täytettävä erityisesti seuraavat edellytykset: — sitä on hyödynnettävä ainoastaan aluetukea saavassa laitoksessa; — se on katsottava poistokelpoiseksi omaisuudeksi; — sen on oltava hankittu kolmannelta markkinaehdoin; — sen on sisällyttävä yrityksen varoihin ja säilyttävä aluetukea saavassa laitoksessa vähintään viiden vuoden ajan (kolmen vuoden ajan, kun kyseessä on pk-yritys).

4.2.2 Palkkakustannusten perusteella laskettu tuki

57. Kuten 4.1.1 jaksossa todetaan, aluetuki voidaan laskea myös alkuinvestointihankkeen seurauksena luotujen työpaikkojen odotettujen palkkakustannusten (51) perusteella.

58. Työpaikkojen luomisella tarkoitetaan tietyn yrityksen suoraan työllistämien työntekijöiden määrän (52) nettolisäystä suhteessa edellisen 12 kuukauden keskiarvoon. Kyseisen 12 kuukauden ajanjakson aikana luotujen työpaikkojen lukumäärästä on sen vuoksi vähennettävä samana ajanjaksona mahdollisesti vähentyneet työpaikat. (53)

59. Tuen määrä ei saa ylittää tiettyä prosenttiosuutta palkatun henkilön palkkakustannuksista kahden vuoden aikana. Tämä prosenttiosuus vastaa investointituelle kyseisellä alueella sallittua intensiteettiä.

4.3 Tuki suurille investointihankkeille

60. Sovellettaessa näitä suuntaviivoja 'suurella investointihankkeella' tarkoitetaan näissä suuntaviivoissa määriteltyä alkuinvestointia, jonka tukikelpoiset kustannukset ylittävät 50 miljoonaa euroa (54). Jotta suurta investointihanketta ei olisi mahdollista jakaa keinotekoisesti alihankkeisiin näiden suuntaviivojen määräysten soveltamisen välttämiseksi, suuri investointihanke katsotaan yhdeksi ainoaksi investointihankkeeksi, kun alkuinvestoinnin toteuttaa yksi tai useampi yritys kolmen vuoden ajanjakson aikana ja kun se muodostuu käyttöomaisuudesta, jota ei voida jakaa osiin taloudellisesti kannattavasti (55).

61. Laskettaessa sitä, nousevatko suurten investointihankkeiden tukikelpoiset kustannukset näissä suuntaviivoissa vahvistettuihin enimmäismääriin, huomioon otettavat tukikelpoiset kustannukset ovat joko perinteiset investointikustannukset tai palkkakustannukset riippuen siitä, kumpien arvo on suurempi.

62. Kaksissa peräkkäisissä (vuosina 1998 (56) ja 2002 (57) annetuissa) monialaisissa puitteissa alueellisesta tuesta suurille investointihankkeille komissio alensi suurten investointihankkeiden enimmäistuki-intensiteettejä rajoittaakseen kilpailun vääristymistä. Yksinkertaistamisen ja avoimuuden vuoksi komissio on päättänyt yhdistää vuonna 2002 annettujen monialaisten puitteiden määräykset alueellisia valtiontukia vuosina 2007—2013 koskeviin suuntaviivoihin.

63. Vuonna 2002 annettuja monialaisia puitteita ei sen vuoksi sovelleta enää 31. joulukuuta 2006 jälkeen myönnettyyn tai ilmoitettuun (58) tukeen ja ne korvataan näillä suuntaviivoilla (59).

4.3.1 Avoimuuden lisääminen ja suurten investointihankkeiden valvonnan parantaminen

64. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle erikseen kaikesta tuesta, jota ne aikovat myöntää voimassa olevan tukiohjelman nojalla investointihankkeille, jos kaikista lähteistä myönnettävä tuki ylittää sallitun enimmäismäärän, joka voidaan myöntää 67 kohdassa vahvistetun asteikon ja sääntöjen nojalla investoinnille, jonka tukikelpoiset kustannukset ovat 100 miljoonaa euroa. (60) Seuraavassa taulukossa esitetään yhteenveto ilmoitusta edellyttävistä raja-arvoista näiden suuntaviivojen mukaisten, eri alueilla useimmin käytettyjen tuki-intensiteettien mukaan. Tuen intensiteetti 10 % 15 % 20 % 30 % 40 % 50 % Ilmoitusta edellyttävät raja-arvot 7,5 milj. € 11,25 milj. € 15,0 milj. € 22,5 milj. € 30,0 milj. € 37,5 milj. €

65. Kun aluetukea myönnetään voimassa olevien tukiohjelmien nojalla sellaisille suurille investointihankkeille, joita ei tarvitse ilmoittaa, jäsenvaltioiden on 20 työpäivän kuluessa siitä, kun toimivaltainen viranomainen myöntää tuen, toimitettava komissiolle pyydetyt tiedot liitteessä III olevassa vahvistetussa muodossa. Komissio julkaisee yhteenvedon tiedoista verkkosivuillaan (http://europa.eu.int/comm/competition/).

66. Jäsenvaltioiden on pidettävä yksityiskohtaisesti kirjaa tuen myöntämisestä suurille investointihankkeille. Tällaisen kirjanpidon on sisällettävä kaikki tarvittavat tiedot sen osoittamiseksi, että sallittua tuen enimmäisintensiteettiä on noudatettu. Tiedot on säilytettävä 10 vuoden ajan tuen myöntämisajankohdasta.

4.3.2 Suurten investointihankkeiden arviointia koskevat säännöt

67. Alueelliseen investointitukeen suurille investointihankkeille sovelletaan mukautettua aluetuen enimmäismäärää (61) seuraavan asteikon mukaisesti: Tukikelpoiset kustannukset Mukautettu tuen enimmäismäärä 50 miljoonaan euroon asti 100 % alueellisesta enimmäismäärästä 50—100 miljoonan euron välinen osuus 50 % alueellisesta enimmäismäärästä 100 miljoonaa euroa ylittävä osuus 34 % alueellisesta enimmäismäärästä Näin ollen sallitun tuen määrä suurelle investointihankkeelle määritetään seuraavan laskentakaavan avulla: tuen enimmäismäärä = R × (50 + 0,50 × B + 0,34 × C). Tässä kaavassa R on mukauttamaton tuen alueellinen enimmäismäärä, B on 50–100 miljoonan euron tukikelpoiset kustannukset ja C on 100 miljoonaa euroa ylittävät tukikelpoiset kustannukset. Laskennassa käytetään tuen myöntämispäivän, tai yksittäistä ilmoitusta edellyttävän tuen tapauksessa tuen ilmoituspäivän virallista valuuttakurssia.

68. Jos kaikista lähteistä myönnetyn tuen kokonaismäärä ylittää 75 prosenttia enimmäismäärästä, joka voitaisiin myöntää investointiin, jonka tukikelpoiset kustannukset ovat 100 miljoonaa euroa, silloin kun sovelletaan tuen myöntämispäivänä voimassa olevan, hyväksytyn aluetukikartan mukaista suuria yrityksiä koskevaa vakiomuotoista tuen enimmäismäärää ja kun a) tuensaajan osuus kyseisen tuotteen myynnistä asianomaisilla markkinoilla on yli 25 prosenttia ennen investointia tai sen osuus on investoinnin jälkeen yli 25 prosenttia, tai b) hankkeella luotu tuotantokapasiteetti on yli 5 prosenttia markkinoista mitattuna asianomaisen tuotteen todettavissa olevana kulutuksena (62), jollei todettavissa olevan kulutuksen keskimääräinen vuotuinen kasvu viiden edellisen vuoden aikana ylitä Euroopan talousalueen BKT:n keskimääräistä vuotuista kasvua, komissio hyväksyy alueellisen investointituen ainoastaan todettuaan perustamissopimuksen 88 artiklan 2 kohdan mukaisen menettelyn aloittamisen jälkeen tehdyn yksityiskohtaisen tarkastelun perusteella, että tuki on tarpeen kannustavan vaikutuksen luomiseksi investoinnille ja että tukitoimenpiteen hyödyt ovat kilpailun vääristymää ja jäsenvaltioiden väliseen kauppaan kohdistuvaa vaikutusta suuremmat. (63)

69. Kyseessä oleva tuote on yleensä investointihankkeen kattama tuote (64). Kun hanke koskee välituotetta, jota ei juurikaan myydä markkinoilla, kyseinen tuote voi olla myös tuotantoketjun jälkipään tuote. Merkityksellisiin tuotemarkkinoihin kuuluvat kyseinen tuote ja tuotteet, joita kuluttaja (tuotteiden ominaisuuksien, hintojen ja käyttötarkoituksen vuoksi) tai tuottaja (tuotantolaitteiden joustavuuden vuoksi) pitää sen korvaavina tuotteina.

70. Jäsenvaltiolla on todistustaakka osoittaa, että 68 kohdan a ja b alakohdan mukaisia tilanteita ei esiinny (65). Sovellettaessa a ja b alakohtaa myynti ja todettavissa oleva kulutus määritellään tavallisesti Prodcom-luokittelun (66) soveltuvalla tasolla Euroopan talousalueella tai, jos tällaisia tietoja ei ole saatavilla tai ne eivät ole relevantteja, muun yleisesti hyväksytyn markkinasegmentoinnin perusteella, jota koskevia tilastotietoja on saatavilla.

4.4 Tuen kasautumista koskevat säännöt

71. Edellä 4.1 ja 4.3 jaksossa vahvistettuja tuen enimmäisintensiteettejä sovelletaan kokonaistukeen: — kun tukea myönnetään samanaikaisesti useista alueellisista ohjelmista tai yhdessä tapauskohtaisen tuen kanssa; — tuen lähteestä riippumatta, olipa kysymys sitten paikallisesta, alueellisesta, kansallisesta tai yhteisön myöntämästä tuesta.

72. Kun aineellisten tai aineettomien investointikustannusten perusteella laskettu tuki yhdistetään tukeen, joka lasketaan palkkakustannusten perusteella, kyseiselle alueelle vahvistettua enimmäisintensiteettiä on noudatettava (67).

73. Kun aluetukeen oikeutetut kustannukset oikeuttavat kokonaisuudessaan tai osittain myös muihin tukiin, yhteiseen osuuteen sovelletaan aiheellisten sääntöjen suotuisinta enimmäisintensiteettiä.

74. Kun jäsenvaltio määrää, että johonkin ohjelmaan kuuluvat valtiontuet voivat kasautua muihin ohjelmiin kuuluvien tukien kanssa, sen on täsmennettävä kussakin ohjelmassa, minkä menetelmän avulla se varmistaa, että edellä luetellut edellytykset täytetään.

75. Alueellinen investointituki ei saa kasautua vähämerkityksisen tuen kanssa samojen tukikelpoisten kustannusten osalta näissä suuntaviivoissa vahvistettujen tuen enimmäisintensiteettien kiertämiseksi.

5. Toimintatuki (68)

76. Yrityksen juoksevien kustannusten alentamiseen tarkoitetut aluetuet (toimintatuet) ovat periaatteessa kiellettyjä. Poikkeuksellisesti tämäntyyppisiä tukia voidaan kuitenkin sallia alueilla, joihin sovelletaan 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeusta edellyttäen, että tuki edistää alueellista kehitystä, myöntäminen on perusteltua tuen laadun vuoksi ja että tuen taso on suhteessa niihin haittoihin, joita sillä pyritään lievittämään (69). Jäsenvaltion on osoitettava haittojen olemassaolo ja niiden suuruus (70). Lisäksi voidaan hyväksyä tietyt toimintatukimuodot harvaanasutuilla ja vähiten asutuilla alueilla.

77. Periaatteessa toimintatukea olisi myönnettävä ainoastaan ennalta määritettyihin tukikelpoisiin kustannuksiin (71) ja se olisi rajattava tiettyyn osuuteen näistä kustannuksista.

78. NACE-toimialaluokituksen jaksossa J (koodit 65, 66 ja 67) määriteltyjen rahoitustoimintojen ja konsernin sisäisten toimintojen ja jakson K (koodi 74) soveltamisalaan kuuluvien konsernin sisäisten toimintojen erityisluonteen vuoksi näihin toimintoihin myönnetyllä toimintatuella on erittäin pienet mahdollisuudet edistää aluekehitystä ja se aiheuttaa suuren kilpailun vääristymisen riskin, kuten todetaan komission tiedonannossa valtiontukisääntöjen soveltamisesta yritysten välittömään verotukseen (72). Sen vuoksi komissio ei hyväksy näiden suuntaviivojen nojalla toimintatukea rahoituspalvelujen alalle tai konsernin sisäisiin toimintoihin, ellei kyseistä tukea myönnetä yleisten tukiohjelmien nojalla, jotka ovat avoimia kaikille aloille ja joiden tarkoituksena on korvata kuljetuksiin tai työvoimaan liittyvät lisäkustannukset. Toimintatukea viennin edistämiseen ei myöskään hyväksytä.

79. Koska toimintatuen tarkoituksena on poistaa viivästykset ja pullonkaulat, joita aluekehityksessä esiintyy, lukuun ottamatta 80 ja 81 kohdassa vahvistettuja poikkeuksia, sen olisi aina oltava väliaikaista ja ajan mittaan alenevaa ja se olisi lopetettava, kun kyseiset alueet ovat todella lähentyneet EU:n vauraimpia alueita (73).

80. Edellisestä kohdasta poiketen toimintatuki, joka ei ole alenevaa ja ajallisesti rajoitettua, voidaan hyväksyä ainoastaan: — syrjäisimmillä alueilla, jos tuen tarkoituksena on niiden lisäkustannusten korvaaminen, joita taloudellisessa toiminnassa aiheutuu perustamissopimuksen 299 artiklan 2 kohdassa lueteltujen tekijöiden vuoksi, jotka sen vuoksi, että ne ovat pysyviä tekijöitä ja niillä on yhteisvaikutuksia, haittaavat suuresti näiden alueiden kehitystä (syrjäinen sijainti, saaristoluonne, pieni koko, vaikea pinnanmuodostus ja ilmasto sekä taloudellinen riippuvuus muutamista harvoista tuotteista) (74); — harvaanasutuilla alueilla, jos tuella on tarkoitus estää jatkuva väestökato näiltä alueilta tai lieventää sitä (75). Harvaanasutut alueet vastaavat NUTS II -tason alueita, joilla väestötiheys on korkeintaan kahdeksan asukasta/km2 ja joiden viereisillä pienemmillä alueilla on sama väestötiheys, tai ne kuuluvat tällaisiin alueisiin.

81. Lisäksi syrjäisimmillä alueilla ja harvaanasutuilla alueilla tuki, joka ei ole alenevaa ja ajallisesti rajoitettua ja jonka tarkoituksena on osaksi korvata kuljetuksista aiheutuvat lisäkustannukset, voidaan hyväksyä seuraavin edellytyksin: — tuki on tarkoitettu ainoastaan lisäkuljetuskustannusten korvaamiseen, kun otetaan huomioon muut kuljetusalan tukiohjelmat. Vaikka tuen määrä voidaan laskea keskimääräisten kustannusten perusteella, järjestelmällistä liian suurten korvausten maksamista on vältettävä; — tukea saa myöntää vain niihin lisäkuljetuskustannuksiin, jotka aiheutuvat syrjäisimmillä ja harvaanasutuilla alueilla tuotettujen tavaroiden kuljetuksesta kyseisen jäsenvaltion kansallisten rajojen sisäpuolella. Nämä tuet eivät siis saa missään tapauksessa olla vientitukia. Kuljetustukea ei saa myöntää sellaisten yritysten tuotteille, joilla ei ole vaihtoehtoista sijaintipaikkaa (kaivos, vesivoimala jne.); — ainoastaan syrjäisimmillä alueilla tuki voi kattaa myös kustannukset, joita aiheutuu perushyödykkeiden, raaka-aineiden tai välituotteiden kuljetuksesta tuotantopaikalta kyseisellä alueella sijaitsevaan loppujalostuspaikkaan; — tuen määrä on voitava arvioida objektiivisesti ennakolta matkustajaa tai tonnia/ajokilometriä kohti. Tuesta on laadittava muiden seikkojen lisäksi näihin tunnuslukuihin perustuva vuosikertomus; — lisäkustannukset on arvioitava taloudellisimman kuljetusvälineen ja tuotanto- tai käsittelypaikasta markkinoille kyseistä kuljetusvälinettä käyttäen vievän lyhimmän reitin perusteella; myös ympäristöön kohdistuvat ulkoiset kustannukset on otettava huomioon.

82. Kaikissa tapauksissa toimintatuen tarvetta ja sen määrää on tarkasteltava uudelleen säännöllisesti sen varmistamiseksi, että tuki on edelleen tarpeen kyseiselle alueelle. Sen vuoksi komissio hyväksyy toimintatukiohjelmat ainoastaan näiden suuntaviivojen voimassaoloajaksi.

83. Toimintatukiohjelmilla kauppaan ja kilpailuun olevien vaikutusten selvittämiseksi jäsenvaltioiden on toimitettava joka vuosi kertomus kustakin NUTS II -alueesta, jolla toimintatukea myönnetään. Kertomuksessa on eriteltävä kunkin kyseisellä alueella hyväksytyn toimintatukiohjelman kokonaiskustannukset tai arvioidut tulonmenetykset ja ilmoitettava kymmenen suurinta toimintatuen saajaa kyseisellä alueella (76) sekä näiden tuensaajien toimialat ja saamat tukimäärät.

6. Tuki vastaperustetuille pienille yrityksille

84. Vaikka vastaperustetut pienet yritykset kohtaavat vaikeuksia kaikkialla EU:ssa, näyttää siltä, että tukialueiden taloudellista kehitystä estää usein yritystoiminnan suhteellinen vähyys ja erityisesti se, että uusia yrityksiä perustetaan keskimääräistä vähemmän. Sen vuoksi näyttää välttämättömältä ottaa käyttöön uudenmuotoinen tuki, joka voidaan myöntää alueellisen investointituen lisäksi, jotta voitaisiin kannustaa ja tukea uusien yritysten perustamista ja pienten yritysten varhaisvaiheen kehitystä tukialueilla.

85. Jotta tämäntyyppinen tuki kohdistettaisiin tehokkaasti, se olisi porrastettava kunkin alueen vaikeuksien mukaan. Jotta vältettäisiin kilpailun vääristymisen riski, jota ei voida hyväksyä ja johon kuuluu olemassa olevien yritysten syrjäyttämistä markkinoilta koskeva riski, tuki olisi ainakin alkuvaiheessa rajattava tiukasti pieniin yrityksiin, tuelle olisi asetettava enimmäismäärä ja tuen tulisi olla alenevaa.

86. Tämän vuoksi komissio hyväksyy tukiohjelmat, joilla myönnetään tukea yhteensä enintään 2 miljoonaa euroa yritystä kohden (77) pienille yrityksille, jotka toimivat 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla, ja enintään miljoona euroa yritystä kohden pienille yrityksille, jotka toimivat 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvilla alueilla. Vastaperustetuille pienille yrityksille vuodessa myönnetyn tuen määrä ei saa ylittää 33 prosenttia edellä mainituista kokonaismääristä yritystä kohden.

87. Tukikelpoisia kustannuksia ovat yrityksen perustamiseen suoraan liittyvät laki-, neuvonta-, konsultointi- ja hallintokustannukset, sekä seuraavat kustannukset, jos ne tosiasiallisesti aiheutuvat viiden ensimmäisen vuoden kuluessa yrityksen perustamisesta (78): — ulkoisen rahoituksen korot ja korkeintaan viitekoron mukainen osinko omasta pääomasta; — tuotantotilojen ja -laitteiden vuokrat; — energia-, vesi- ja lämmityskustannukset, verot (muut kuin alv. ja liiketuloon kohdistuvat yhtiöverot) ja hallintomaksut; — poistot, tuotantotilojen ja -laitteiden vuokrat sekä palkkakustannukset, mukaan luettuina pakolliset sosiaaliturvamaksut, voidaan myös sisällyttää tukikelpoisiin kustannuksiin, jos muuta tukea ei ole myönnetty perustana oleviin investointeihin ja työpaikkojen luomista ja henkilöstön palkkaamista koskeviin toimenpiteisiin.

88. Tuki-intensiteetti voi olla — 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisilla alueilla enintään 35 prosenttia kolmen ensimmäisen vuoden aikana yrityksen perustamisen jälkeen aiheutuneista tukikelpoisista kustannuksista ja enintään 25 prosenttia kahtena seuraavana vuonna; — 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisilla alueilla enintään 25 prosenttia kolmen ensimmäisen vuoden aikana yrityksen perustamisen jälkeen aiheutuneista tukikelpoisista kustannuksista ja enintään 15 prosenttia kahtena seuraavana vuonna.

89. Tuki-intensiteettejä korotetaan 5 prosenttia 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisilla alueilla, joiden BKT asukasta kohden on alle 60 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta, alueilla, joiden väestötiheys on alle 12,5 asukasta/km2, ja pienillä saarilla, joiden asukasmäärä on alle 5 000, sekä muissa samansuuruisissa yhteisöissä, jotka kärsivät samanlaisesta eristyneisyydestä.

90. Jäsenvaltion on luotava tarvittava järjestelmä sen varmistamiseksi, että tukikelpoisiin kustannuksiin liittyviä tuen enimmäismääriä ja tuki-intensiteettejä ei ylitetä. Tämän luvun mukainen tuki ei saa kasautua muun julkisen tuen kanssa (mukaan lukien vähämerkityksinen tuki) vahvistettujen tuen enimmäisintensiteettien tai -määrien kiertämiseksi.

91. Yksinomaan vastaperustetuille pienille yrityksille tarkoitetun tuen myöntäminen voi kannustaa olemassa olevia pieniä yrityksiä lopettamaan toimintansa ja aloittamaan sen uudelleen tämän tuen saamiseksi. Jäsenvaltioiden on tiedostettava tämä riski ja niiden olisi suunniteltava tukiohjelmat niin, että tämä ongelma voidaan välttää, esimerkiksi asettamalla rajoituksia vastikään toimintansa lopettaneiden yritysten omistajien tekemille hakemuksille.

7. Siirtymäkauden järjestelyt

7.1 Tuki-intensiteettien supistaminen 1. tammikuuta 2007 alueilla, jotka kuuluvat edelleen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan

92. Jos näiden suuntaviivojen täytäntöönpano johtaa tuen enimmäisintensiteettien pienentymiseen yli 15 prosenttiyksikköä (nettomäärästä bruttomäärään (79)), intensiteetin supistaminen voidaan toteuttaa kahdessa vaiheessa supistamalla sitä ensin vähintään 10 prosenttiyksikköä 1. tammikuuta 2007 ja loput 1. tammikuuta 2011.

7.2 Tuki-intensiteettien supistaminen talouskehitysalueilla

93. Sillä edellytyksellä, että jäsenvaltio ehdottaa kyseisiä alueita aluetukikelpoisiksi 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella koko kaudeksi 2007—2013, tuki-intensiteettejä voidaan supistaa talouskehitysalueella kahdessa vaiheessa. Vähintään 10 prosenttiyksikön supistus nettomäärästä bruttomäärään on toteutettava 1. tammikuuta 2007. Jos näissä suuntaviivoissa vahvistettujen uusien tuki-intensiteettien noudattaminen sitä edellyttää, viimeinen 10 prosenttiyksikön supistus on toteutettava viimeistään 1. tammikuuta 2011 (80).

7.3 Toimintatuen asteittainen lopettaminen

94. Niillä alueilla, jotka menettävät oikeuden myöntää toimintatukea, koska ne eivät enää kuulu 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan soveltamisalaan, komissio voi hyväksyä toimintatukiohjelmien asteittaisen lopettamisen kahden vuoden pituisen ajanjakson aikana toimintatuen myöntämisoikeuden menettämisestä.

7.4 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisten alueiden asteittainen lopettaminen

95. Näiden suuntaviivojen tultua voimaan eräillä alueilla ei voida enää myöntää alueellista investointitukea. Jotta nämä alueet voisivat siirtyä sujuvasti uudistettuun monialaiseen valtiontukijärjestelmään, joka otetaan asteittain käyttöön valtiontuen toimintasuunnitelman täytäntöönpanon avulla, jäsenvaltiot voivat poikkeuksellisesti nimetä 1. tammikuuta 2009 saakka ylimääräisiä alueita, jotka ovat aluetukikelpoisia 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla. Seuraavien edellytysten on kuitenkin täytyttävä: — kyseiset alueet olivat 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla aluetukikelpoisia 31. joulukuuta 2006; — yhteenlaskettu kokonaisväestömäärä alueilla, joilla voidaan myöntää alueellista investointitukea 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla 27 ja 28 kohdassa mainitun väestönosuusjaon mukaan, ja alueilla, jotka on nimetty tämän kohdan mukaisesti, ei saa ylittää 66:ta prosenttia 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesta aluetukikelpoisesta kansallisesta väestömäärästä 31. joulukuuta 2006 (81). — tämän määräyksen mukaan nimetyillä lisäalueilla tuen enimmäisintensiteetti saa olla enintään 10 prosenttia.

8. Aluetukikartat ja toteaminen yhteismarkkinoille soveltuvaksi

96. Ne jäsenvaltion alueet, jotka ovat oikeutettuja alueelliseen investointitukeen poikkeusten nojalla, ja kullekin niistä sallitut alkuinvestointituen enimmäisintensiteetit (82) muodostavat yhdessä jäsenvaltion aluetukikartan. Aluetukikartassa määritellään myös alueet, joilla voidaan myöntää yritystoiminnan tukea. Toimintatukiohjelmat eivät sisälly aluetukikarttoihin ja ne arvioidaan tapauskohtaisesti kyseisen jäsenvaltion perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti tekemän ilmoituksen perusteella.

97. Yhteisöjen tuomioistuin on todennut, että ”päätöksiä”, joilla komissio hyväksyy jäsenvaltioiden aluetukikartat, on pidettävä erottamattomana osana aluetukia koskevia suuntaviivoja, ja ne sitovat ainoastaan, jos jäsenvaltiot ovat hyväksyneet ne (83).

98. Lisäksi on muistettava, että aluetukikartoissa määritellään myös niiden ryhmäpoikkeusten soveltamisala, joilla aluetuki vapautetaan perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta, riippumatta siitä, myönnetäänkö tuki asetuksen (EY) N:o 70/2001 (84) vai mahdollisen tulevan muita aluetuen muotoja koskeva poikkeusasetuksen nojalla. Asetuksen (EY) N:o 994/1998 (85) 1 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaan ilmoitusvelvollisuudesta vapauttaminen koskee ainoastaan komission kunkin jäsenvaltion osalta alueellisen tuen myöntämistä varten hyväksymien karttojen mukaista tukea.

99. Näiden suuntaviivojen mukaan aluetukikarttaan sisältyvät jäsenvaltioiden sosioekonomisesta tilanteesta riippuen: 1) alueet, jotka täyttävät näissä suuntaviivoissa vahvistetut kriteerit ja joiden osalta tuen enimmäisintensiteetit on määritetty näissä suuntaviivoissa. Kyseiset alueet ovat 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeuksen soveltamisalaan kuuluvat alueet ja tilastovaikutusalueet; 2) alueet, jotka jäsenvaltio on valinnut 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla aluetukikelpoisiksi alueiksi 3.4.1 jakson mukaisesti määritettyyn tuen enimmäiskattavuuteen asti.

100. Jäsenvaltioiden on luonnollisesti päätettävä itse, myöntävätkö ne alueellista investointitukea ja kuinka paljon, kunhan ne noudattavat näissä suuntaviivoissa vahvistettuja edellytyksiä. Tämän vuoksi kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle 88 artiklan 3 kohdan mukaisesti mahdollisimman pian näiden suuntaviivojen julkaisemisesta aluetukikartta, joka kattaa sen koko alueen.

101. Komissio tutkii ilmoitukset perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä noudattaen. Päätettyään tutkimuksensa komissio julkaisee hyväksytyt aluetukikartat Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Nämä kartat tulevat voimaan 1. tammikuuta 2007 tai niiden julkaisemispäivänä, jos se on myöhäisempi, ja ne katsotaan erottamattomaksi osaksi näitä suuntaviivoja.

102. Ilmoituksessa on lueteltava selvästi alueet, joita ehdotetaan 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan mukaisiksi tukikelpoisiksi alueiksi, ja suurten yritysten suunnitellut tuki-intensiteetit, ottaen huomioon suuriin investointihankkeisiin myönnettävän aluetuen enimmäismäärän mukautukset. Jos joillain alueilla sovelletaan siirtymäsääntöjä tai jos tuki-intensiteetin odotetaan muuttuvan, kyseiset siirtymäajat ja tuki-intensiteetit on ilmoitettava.

103. Koska 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla tukikelpoiset alueet ja tilastovaikutusalueet määritellään ulkoisten tekijöiden perusteella NUTS II -tasolla, tavallisesti ei ole tarpeen toimittaa yksityiskohtaisia sosioekonomisia tietoja. Sitä vastoin 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan soveltamisalaan kuuluvien alueiden valintaa on selvitettävä yksityiskohtaisilla taustatiedoilla, kun kyse on muista kuin talouskehitysalueista, harvaanasutuista alueista ja raja-alueista. Nämä alueet on myös määritettävä tarkasti ja on ilmoitettava niiden väestömäärä, BKT ja työttömyysaste sekä muut merkitykselliset tiedot.

104. Jotta voidaan varmistaa pitkäaikaisen aluekehityksen kannalta välttämätön jatkuvuus, jäsenvaltioiden ilmoittamaa luetteloa olisi periaatteessa sovellettava koko ajanjakson 2007—2013 ajan. On kuitenkin mahdollista tehdä väliarviointi vuonna 2010. Jos jäsenvaltio haluaa muuttaa niiden alueiden luetteloa, joille voidaan myöntää tukea 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla, tai sovellettuja tuki-intensiteettejä, sen on tehtävä komissiolle ilmoitus asiasta viimeistään 1. huhtikuuta 2010 mennessä. Alueiden muutokset eivät saa ylittää 50:tä prosenttia kyseiselle jäsenvaltiolle 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla sallitusta aluetukien kokonaiskattavuudesta. Tilastovaikutusalueita lukuun ottamatta alueilla, jotka menettävät aluetukikelpoisuutensa väliarvioinnin johdosta, ei voida myöntää siirtymäajan tukea. Lisäksi jäsenvaltiot voivat milloin tahansa ilmoittaa komissiolle, että ne haluavat lisätä alueita luetteloon, kunnes kokonaiskattavuus on saavutettu.

9. Voimaantulo, täytäntöönpano, avoimuus ja uudelleentarkastelu

105. Komissio aikoo soveltaa näitä suuntaviivoja kaikkeen aluetukeen, jota myönnetään 31. joulukuuta 2006 jälkeen. Ennen vuotta 2007 myönnetty tai myönnettävä aluetuki arvioidaan vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaisesti.

106. Koska aluetukiohjelmien on oltava yhdenmukaisia aluetukikartan kanssa, niitä tai 31. joulukuuta 2006 jälkeen myönnettävää tapauskohtaista tukea koskevia ilmoituksia ei yleensä voida pitää täydellisinä ennen kuin kyseisen jäsenvaltion aluetukikartta on hyväksytty 8 jaksossa kuvailtujen järjestelyjen mukaisesti. Tämän vuoksi komissio ei pääsääntöisesti arvioi 31. joulukuuta 2006 jälkeen sovellettavia aluetukiohjelmia tai kyseisen ajankohdan jälkeen myönnettävää tapauskohtaista tukea koskevia ilmoituksia, ennen kyseisen jäsenvaltion aluetukikartan hyväksymistä (86). Sama koskee näiden suuntaviivojen 6 jakson soveltamisalaan kuuluvia tukiohjelmia, jotka on tarkoitettu vastaperustetuille pienille yrityksille.

107. Komissio katsoo, että näiden suuntaviivojen täytäntöönpano johtaa aluetukeen sovellettavien sääntöjen merkittävään muuttumiseen koko EU:ssa. Lisäksi EU:n muuttuneiden taloudellisten ja sosiaalisten olosuhteiden vuoksi näyttää välttämättömältä tarkastella uudelleen, ovatko kaikki aluetukiohjelmat, investointituki- ja toimintatukiohjelmat mukaan luettuina, edelleen perusteltuja ja tehokkaita. Tämän vuoksi komissio ehdottaa jäsenvaltioille seuraavia aiheellisia toimenpiteitä perustamissopimuksen 88 artiklan 1 kohdan mukaisesti: — rajoittamatta Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen annetun asetuksen (EY) N:o 70/2001 (87) 10 artiklan 2 kohdan, sellaisena kuin asetus on muutettuna asetuksella (EY) N:o 364/2004 (88), ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta työllisyystukeen annetun asetuksen (EY) N:o 2204/2002 (89) 11 artiklan 2 kohdan soveltamista, jäsenvaltioiden on rajoitettava kaikki voimassa olevat alueelliset tukiohjelmat ajallisesti tukeen, joka myönnetään viimeistään 31. joulukuuta 2006; — jos ympäristönsuojelua koskevissa tukiohjelmissa sallitaan alueellisen investointituen myöntäminen valtiontuesta ympäristönsuojelulle annettujen yhteisön suuntaviivojen (90) alaviitteen 29 mukaisesti, jäsenvaltioiden on muutettava kyseisiä tukiohjelmia varmistaakseen, että tukea voidaan myöntää vain 31. joulukuuta 2006 jälkeen, jos se on tuen myöntämispäivänä voimassa olevan aluetukikartan mukainen; — jäsenvaltioiden on tarvittaessa muutettava muita voimassa olevia tukiohjelmia varmistaakseen, että mahdollisia alueellisia lisiä, kuten koulutus-, tutkimus- ja kehitys- tai ympäristötuen lisät, voidaan myöntää vain 31. joulukuuta 2006 jälkeen alueilla, joilla voidaan myöntää tukea 87 artiklan 3 kohdan a tai c alakohdan nojalla tuen myöntämispäivänä voimassa olevan ja komission hyväksymän aluetukikartan mukaisesti. Komissio kehottaa jäsenvaltioita vahvistamaan kuukauden kuluessa, että ne hyväksyvät nämä ehdotukset.

108. Lisäksi komissio katsoo, että on tarpeen toteuttaa lisätoimenpiteitä aluetuen avoimuuden parantamiseksi laajentuneessa unionissa. Erityisesti näyttää olevan välttämätöntä varmistaa, että jäsenvaltiot, taloudelliset toimijat, asianomaiset osapuolet ja myös komissio itse saavat helposti käyttöönsä EU:ssa sovellettavia aluetukiohjelmia koskevat lyhentämättömät säädöstekstit. Komission mielestä tämä on mahdollista toteuttaa linkitettyjen Internet-sivustojen avulla. Tämän vuoksi komissio pyytää aina aluetukiohjelmia tarkastellessaan jäsenvaltioilta sitoumuksen, että lopullisen tukiohjelman lyhentämätön teksti julkaistaan Internetissä ja että kyseinen Internet-osoite ilmoitetaan komissiolle. Hankkeisiin, joista on aiheutunut kustannuksia ennen ohjelman julkaisemispäivää, ei voida myöntää aluetukea.

109. Komissio voi päättää näiden suuntaviivojen tarkistamisesta tai muuttamisesta milloin tahansa, jos tämä on tarpeen kilpailupolitiikkaan liittyvistä syistä tai muiden yhteisön politiikan alojen ja kansainvälisten sitoumusten huomioon ottamiseksi.

(1) Tämän vuoksi näihin tarkoituksiin myönnetyn tuen enimmäisintensiteetin alueellisia korotuksia ei katsota aluetueksi.

(2) EYVL C 74, 10.3.1998, s. 9, muutettu EYVL:ssä C 288, 9.10.1999, s. 2, ja EYVL:ssä C 258, 9.9.2000, s. 5.

(3) Alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen 4.4. kohtaa muutettiin valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi annetuissa yhteisön suuntaviivoissa, EYVL C 288, 9.10.1999, s. 2.

(4) EYVL C 70, 19.3.2002, s. 8, sellaisena kuin ne ovat muutettuina EUVL:ssä C 263, 1.11.2003, s. 3.

(5) Ks. yhteisöjen tuomioistuimen tuomio asiassa 730/79, Philip Morris, Kok. 1980, s. 2671, 17 kohta, sekä asiassa C-169/95, Espanja v. komissio, Kok. 1997, s. I-135, 20 kohta.

(6) Ks. yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen tuomio asiassa T 380/94, AIUFFASS ja AKT, Kok. 1996, s. II-2169, 54 kohta.

(7) Näissä suuntaviivoissa ”kivihiilellä” tarkoitetaan Yhdistyneiden kansakuntien Euroopan talouskomission kansainvälisen hiililuokitusjärjestelmän luokkiin ”A” ja ”B” kuuluvaa korkean, keskitason ja alhaisen laatuluokan kivihiiltä.

(8) EYVL C 28, 1.2.2000, s. 2; oikaisu EYVL C 232, 12.8.2000, s. 17.

(9) Tässä mainittujen lisäksi liikenne ja laivanrakennus ovat tällä hetkellä erityissääntöjen piiriin kuuluvia aloja.

(10) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 364/2004 (EUVL L 63, 28.2.2004, s. 22).

(11) EUVL C 244, 1.10.2004, s. 2.

(12) Erityisesti suurille tai keskisuurille yrityksille rakenneuudistuksen aikana myönnetyt tuet on aina ilmoitettava erikseen komissiolle, vaikka tuki myönnettäisiin hyväksytyn tukiohjelman perusteella.

(13) EYVL L 83, 27.3.1999, s. 1.

(14) EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1.

(15) Tämän 42 prosentin rajan arvioidaan nousevan 45,5 prosenttiin 27 jäsenvaltion EU:ssa Bulgarian ja Romanian liityttyä unioniin.

(16) Tämän suojatoimenpiteen soveltamisen johdosta tukialueiden kattama väestönosuus on noin 43,1 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:ssa tai 46,6 prosenttia 27 jäsenvaltion EU:ssa.

(17) Asia 248/84, Saksa v. komissio, Kok. 1987, s. 4013, 19 kohta.

(18) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1059/2003, annettu 26 päivänä toukokuuta 2003, yhteisestä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) (EUVL L 154, 21.6.2003, s. 1). Eurostat käyttää NUTS-nimikkeistöä viitteenä yhteisön aluetilastojen keruussa, kehittämisessä ja yhdenmukaistamisessa ja alueiden sosioekonomisessa analyysissa.

(19) Perustana on siis olettamus, että BKT-indikaattori voi kuvastaa kummankin ilmiön yhdistelmää.

(20) Tässä ja muissa näiden suuntaviivojen viittauksissa BKT:hen asukasta kohden BKT mitataan ostovoimastandardina.

(21) Tiedot kattavat vuodet 2000—2002.

(22) Azorit, Madeira, Kanariansaaret, Guadeloupe, Martinique, Réunion ja Ranskan Guyana.

(23) Käytännössä 75 prosenttia 15 jäsenvaltion EU:n keskimääräisestä BKT:stä vastaa 82,2 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n BKT:stä.

(24) Näitä alueita kutsutaan jäljempänä tilastovaikutusalueiksi.

(25) Ks. edellä alaviite 17.

(26) Lukuun ottamatta niitä jäsenvaltioita, joiden koko alue on oikeutettu 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan poikkeukseen.

(27) Jäljempänä ’talouskehitysalueet’.

(28) Vaikka Pohjois-Irlanti ei ollut oikeutettu tukeen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla, siihen on vuosina 2000—2006 käytännössä sovellettu samoja tuki-intensiteettejä kuin moniin 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisiin alueisiin. Pohjois-Irlantia olisi tämän vuoksi myös pidettävä talouskehitysalueena näitä suuntaviivoja sovellettaessa.

(29) Laskettuna näiden suuntaviivojen 30 kohdan b alakohdassa mainitun NUTS III -vaihtoehdon perusteella.

(30) Komissio käytti samaa menetelmää vuonna 1998 antamissaan alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa, liite 3, 4—7 kohta.

(31) Ne tilastovaikutusalueet, jotka 1. tammikuuta 2011 alkaen eivät ole enää oikeutettuja 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiseen poikkeukseen, ovat automaattisesti oikeutettuja 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaiseen poikkeukseen.

(32) Pienen kokonsa vuoksi Kyproksen ja Luxemburgin osalta riittää, että valituilla alueilla joko BKT asukasta kohden on alle EU:n keskiarvon tai työttömyysaste on suurempi kuin 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta ja että väestön vähimmäismäärä on 10 000 asukasta.

(33) Kaksinkertaisen laskemisen välttämiseksi tätä kriteeriä sovelletaan ainoastaan niihin alueisiin, jotka jäävät vielä jäljelle, kun on otettu huomioon kyseisten alueiden suhteellinen vauraus.

(34) Esimerkiksi niemimaat ja vuoristoiset alueet.

(35) Tätä vähimmäisrajaa voidaan alentaa saarien ja muiden sellaisten alueiden osalta, joille on ominaista samanlainen maantieteellinen eristyneisyys.

(36) Korvausinvestointeihin voidaan kuitenkin myöntää toimintatukea 5 jaksossa vahvistetuin edellytyksin.

(37) Tämän vuoksi pelkkää oikeushenkilön muodostaman yrityksen osakkeiden hankintaa ei katsota alkuinvestoinniksi.

(38) Työpaikka katsotaan suoraan tietyn investointihankkeen luomaksi, jos se koskee toimintaa, johon investointi liittyy ja jos se luodaan kolmen vuoden kuluessa koko investoinnin toteuttamisesta, mukaan luettuina työpaikat, jotka on luotu investoinnin aiheuttaman kapasiteetin käyttöasteen kasvun vuoksi.

(39) Jos tuki edellyttää yksittäistä ilmoitusta komissiolle ja komission hyväksyntää, komission hyväksyntä tuelle on asetettava tukikelpoisuuden vahvistamisen edellytykseksi.

(40) ’Aloittaminen’ tarkoittaa joko rakennustöiden aloittamista tai ensimmäistä vakaata sitoumusta tilata laitteita, pois lukien alustavat toteutettavuustutkimukset.

(41) Ainoan poikkeuksen näistä säännöistä muodostavat hyväksytyt verotukiohjelmat, joissa verovapautus tai veronalennus myönnetään automaattisesti tukeen oikeutetuille kustannuksille ilman viranomaisten harkinnanvaltaa.

(42) Näin ei ole esimerkiksi silloin, kun on kyse korkotukilainasta, julkisista pääomalainoista tai osakkuuksista, jotka eivät ole markkinataloussijoittajaa koskevan periaatteen mukaisia, valtiontakauksista, joihin sisältyy tukea, sekä julkisesta tuesta, jota myönnetään vähämerkityksistä tukea koskevan säännön perusteella.

(43) Tämä sääntö ei estä sellaisen tuotantolaitoksen tai laitteen korvaamista, joka on tämän viiden vuoden ajanjakson aikana vanhentunut tekniikan nopean muuttumisen vuoksi, jos taloudellista toimintaa harjoitetaan kyseisellä alueella edellytetty vähimmäisaika.

(44) Komissio lopettaa aikaisemman käytäntönsä muuttaa jäsenvaltioiden ilmoittamat aluetuet nettoavustusekvivalentteihin yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen 15. kesäkuuta 2000 asiassa T-298/97, Alzetta, antaman tuomion noudattamiseksi. Kyseisessä tuomiossa ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin totesi seuraavaa: ”Komissiolla ei ole oikeutta perustamissopimuksen mukaisessa valtiontukien valvontajärjestelmässä ottaa huomioon myönnettyihin taloudellisiin tukiin kohdistuvia verorasituksia, kun se arvioi niiden yhteensopivuutta perustamissopimuksen kanssa. Tällaiset verot eivät liity nimenomaisesti tukeen sinänsä, vaan ne kannetaan jälkikäteen ja rasittavat kyseessä olevia tukia kaiken veronkannon tavoin. Niitä ei voida siten pitää merkityksellisinä arvioitaessa tuen erityistä vaikutusta kauppaan ja kilpailuun eikä varsinkaan arvioitaessa tuensaajien saamaa hyötyä sellaisiin kilpaileviin yrityksiin nähden, jotka eivät ole saaneet tukea ja joiden tuloista kannetaan niin ikään veroa.” Komissio katsoo lisäksi, että bruttoavustusekvivalenttien käyttö yksinkertaistaa valtiontukien valvontaa ja lisää sen avoimuutta, koska niitä käytetään myös muunlaisten valtiontukien intensiteettien laskennassa. Tällä tavoin otetaan myös huomioon verovapautusten muodossa myönnettävien valtiontukien yhä suurempi osuus.

(45) Poikkeuksellisesti suurempi intensiteetti voidaan hyväksyä 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan vieressä sijaitsevalla NUTS III -alueella tai pienemmällä alueella, jos se on välttämätöntä sen varmistamiseksi, että näiden kahden alueen välinen ero ei ylitä 20 prosenttiyksikköä.

(46) Asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttamisesta 25 päivänä helmikuuta 2004 annetun komission asetuksen (EY) N:o 364/2004 liite I (EUVL L 63, 28.2.2004, s. 22) tai sen jälkeen annettu asetus.

(47) Näitä lisiä ei sovelleta liikennealalla myönnettyyn tukeen.

(48) Liikennealalla kuljetuskaluston (irtain omaisuus) hankinnasta aiheutuville kustannuksille ei voida myöntää alkuinvestointitukea.

(49) Jos hankintaan liittyy muita alkuinvestointeja, näistä aiheutuvat kulut lisätään ostokustannuksiin.

(50) Tuki voidaan poikkeustapauksissa laskea vaihtoehtoisesti hankinnan avulla turvattujen tai luotujen työpaikkojen (arvioitujen) palkkakustannusten perusteella. Näistä tapauksista on ilmoitettava erikseen komissiolle.

(51) Palkkakustannuksilla tarkoitetaan tuensaajan todella maksamaa kokonaissummaa kyseisen työpaikan osalta. Kustannuksiin sisältyvät bruttopalkka (ennen veroja) ja pakolliset sosiaaliturvamaksut.

(52) Työntekijöiden määrällä tarkoitetaan vuosityöyksiköiden määrää eli vuoden aikana kokopäivätyössä olleen henkilöstön määrää; osa-aikatyö ja kausityö lasketaan vuosityöyksiköiden murto-osina.

(53) Määritelmää sovelletaan sekä jo toiminnassa olevaan laitokseen että uuteen laitokseen.

(54) Tämä 50 miljoonaa euroa on laskettava tuen myöntämispäivän hintojen ja valuuttakurssien mukaan tai yksittäistä ilmoitusta edellyttävien suurten investointihankkeiden tapauksessa tuen ilmoituspäivän hintojen ja valuuttakurssien mukaan.

(55) Sen arvioimiseksi, onko alkuinvestoinnin taloudellinen jakaminen mahdotonta, komissio ottaa huomioon teknisten, toiminnallisten ja strategisten yhteyksien lisäksi myös välittömän maantieteellisen läheisyyden. Taloudellisen jakamattomuuden arviointi ei riipu omistajuudesta. Määritettäessä, muodostaako suuri investointihanke yhden ainoan investointihankkeen, arvioinnin on siis oltava sama riippumatta siitä, toteuttaako hankkeen yksi yritys, useampi kuin yksi investointikustannukset jakava yritys vai useampi yritys, jotka vastaavat erillisistä investoinneista aiheutuvista kustannuksista saman investointihankkeen puitteissa (esimerkiksi yhteisyrityksen tapauksessa).

(56) EYVL C 107, 7.4.1998, s. 7.

(57) EYVL C 70, 19.3.2002, s. 8, sellaisena kuin ne ovat muutettuina EUVL:ssä C 263, 1.11.2003, s. 1.

(58) Erikseen ilmoitettavat investointihankkeet arvioidaan ilmoitusajankohtana voimassa olleiden sääntöjen mukaan.

(59) Näiden suuntaviivojen laajan soveltamisalan vuoksi komissio päätti, ettei ole teknisesti mahdollista laatia luetteloa aloista, joilla on vakavia rakenteellisia ongelmia.

(60) Tapauskohtaisesta yksittäistuesta on aina ilmoitettava komissiolle. Koska tapauskohtaisella yksittäistuella suurille yksittäisille investointihankkeille on selvä vaikutus kaupan ja kilpailun edellytyksiin, tällaisen tuen tapauksessa on erityisen tärkeää perustella yhteys alueelliseen kehitykseen.

(61) Laskettaessa mukautettua tuen enimmäismäärää lähtökohtana on aina suurille yrityksille edellä 4.1.2 jakson mukaisesti sallittu tuen enimmäisintensiteetti. Suurille investointihankkeille ei voida myöntää pk-yritysten lisiä.

(62) Kyseisen tuotteen todettavissa oleva kulutus on tuotanto, johon lisätään tuonti ja josta vähennetään vienti.

(63) Ennen näiden suuntaviivojen voimaantuloa komissio laatii lisäohjeet perusteista, jotka se ottaa huomioon tässä arvioinnissa.

(64) Jos investointihanke kattaa useiden erilaisten tuotteiden tuotannon, kukin tuote on otettava huomioon.

(65) Jos jäsenvaltio osoittaa, että tuensaaja luo uudet tuotemarkkinat, 68 kohdan a ja b alakohdan mukaista arviointia ei tarvitse suorittaa ja tuki hyväksytään 67 kohdan asteikon mukaisesti.

(66) Teollista tuotantoa koskevan yhteisön tietojen keruun aikaansaamisesta 19 päivänä joulukuuta 1991 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 3924/91 (EYVL L 374, 31.12.1991, s. 1).

(67) Tämän edellytyksen katsotaan täyttyvän, jos alkuinvestointituen määrä (prosentteina investoinnin arvosta) ja työpaikkojen luomiseen myönnetyn tuen määrä (prosentteina palkkakustannuksista) eivät yhteensä ylitä sitä suotuisinta tuen intensiteettiä, joka saadaan soveltamalla joko 4.1 jaksossa tarkoitettujen perusteiden tai 4.3 jaksossa tarkoitettujen perusteiden mukaan vahvistettua tuen alueellista enimmäisintensiteettiä.

(68) Muiden aluetuen muotojen tavoin toimintatuen myöntämiseen sovelletaan aina tietyillä aloilla mahdollisesti sovellettavia erityissääntöjä.

(69) Toimintatuet ovat muodoltaan erityisesti verovapautuksia tai sosiaaliturvamaksujen alennuksia, jotka eivät liity tukikelpoisiin investointikustannuksiin.

(70) Komissio tarkastelee parhaillaan, onko mahdollista laatia menetelmä syrjäisimmillä alueilla aiheutuvien lisäkustannusten arvioimiseksi.

(71) Esimerkiksi korvausinvestoinnit ja kuljetus- tai työvoimakustannukset.

(72) EYVL C 384, 10.12.1998, s. 3.

(73) Tätä alenevuusperiaatetta on sovellettava myös silloin, kun ilmoitetaan uusista toimintatukiohjelmista, jotka korvaavat aikaisemmat ohjelmat. Tämän periaatteen soveltamisessa voidaan joustaa, jos kyseisten toimintatukiohjelmien tarkoituksena on ottaa huomioon erityisesti perustamissopimuksen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan alueilla sijaitsevien tiettyjen alueiden maantieteelliset haitat.

(74) Syrjäisimpien alueiden kohtaamien rajoitusten vuoksi komissio katsoo, että toimintatuki, joka on enintään 10 prosenttia tuensaajan liikevaihdosta, voidaan myöntää ilman erityisiä perusteluja, lukuun ottamatta 78 kohdassa mainittuja tapauksia. Jäsenvaltion on osoitettava, että tämän määrän ylittävä tuki on perusteltua sen vaikutuksen vuoksi, joka tuella on aluekehitykseen, ja että sen taso on oikeassa suhteessa lisäkustannuksiin, jotka liittyvät 299 artiklan 2 kohdassa lueteltuihin tekijöihin ja jotka tuella on tarkoitus korvata.

(75) Jäsenvaltion on osoitettava, että ehdotetun tuen myöntäminen on välttämätöntä ja tarkoituksenmukaista jatkuvan väestökadon estämiseksi tai lieventämiseksi.

(76) Saadun tuen määrällä laskettuna.

(77) Tukikelpoisia yrityksiä ovat komission asetuksen (EY) N:o 364/2004 liitteessä I olevassa 2 artiklassa tai mahdollisesti sen jälkeen annetussa asetuksessa tarkoitetut pienet yritykset, jotka ovat riippumattomia asetuksen N:o 364/2004 liitteessä olevan 3 artiklan mukaisesti ja jotka on perustettu alle viisi vuotta sitten.

(78) Alv ja yrityksen voittoihin/tuloihin liittyvät välittömät verot eivät ole tukikelpoisia kustannuksia.

(79) Eli 50 %:sta nettoavustusekvivalenttina 30 %:iin bruttoavustusekvivalenttina.

(80) Koska Pohjois-Irlantiin sovellettiin erityisjärjestelyä vuosien 2000—2006 suuntaviivoissa, saman siirtymäkauden järjestelyn soveltaminen on perusteltua.

(81) Laskelmassa ei ole huomioitu alueita, jotka olivat 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisesti aluetukikelpoisia 31. joulukuuta 2006 ja jotka ovat näiden suuntaviivojen mukaan tukikelpoisia muiden määräysten nojalla (tilastovaikutusalueet, talouskehitysalueet, harvaanasutut alueet). Tuloksena olevat jako-osuudet esitetään liitteessä V.

(82) Mukautettuina 67 kohdan mukaisesti, jos kyseessä on suuriin investointihankkeisiin erikseen ilmoitettava tuki.

(83) Asia C-242/00, Saksa v. komissio, tuomio 18.6.2002.

(84) Komission asetus (EY) N:o 70/2001, annettu 12 päivänä tammikuuta 2001, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta pienille ja keskisuurille yrityksille myönnettyyn valtiontukeen (EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33), sellaisena kuin se on muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 364/2004, annettu 25 päivänä helmikuuta 2004, komission asetuksen (EY) N:o 70/2001 muuttamisesta sen soveltamisalan laajentamiseksi koskemaan tukea tutkimus- ja kehitystyöhön (EUVL L 63, 28.2.2004, s. 22).

(85) Neuvoston asetus (EY) N:o 994/98, annettu 7 päivänä toukokuuta 1998, Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin (EYVL L 142, 14.5.1998, s. 1).

(86) Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille, että vähentääkseen ilmoitusvelvollisuudesta aiheutuvaa taakkaa mahdollisimman paljon se aikoo käyttää asetuksessa (EY) N:o 994/1998 komissiolle annettuja valtuuksia vapauttaa perustamissopimuksen 88 artiklan 3 kohdan mukaisesta ilmoitusvelvollisuudesta kaikki alueellista investointitukea koskevat läpinäkyvät ohjelmat, jotka noudattavat kyseiselle jäsenvaltiolle hyväksyttyä aluetukikarttaa. Ilmoitusvelvollisuudesta vapauttaminen ei koske tapauskohtaisia yksittäistukia eikä toimintatukiohjelmia. Lisäksi näiden suuntaviivojen 4.3 jaksossa vahvistettuja suuria yksittäisiä tukihankkeita koskevia tiedonanto- ja ilmoitusvelvollisuuksia sovelletaan edelleen, mukaan luettuna ilmoitusvelvollisuudesta vapautettujen ohjelmien nojalla myönnetty tuki.

(87) EYVL L 10, 13.1.2001, s. 33.

(88) EUVL L 63, 28.2.2004, s. 22.

(89) EYVL L 337, 13.12.2002, s. 3.

(90) EYVL C 37, 3.2.2001, s. 3.

LIITE I Terästeollisuuden määritelmä Näissä suuntaviivoissa terästeollisuuden alalle lasketaan yritykset, jotka harjoittavat seuraavassa taulukossa lueteltujen terästuotteiden tuotantoa: Tuote Yhdistetyn nimikkeistön alanimike (1) Harkkorauta 7201 Ferroseokset 7202 11 20, 7202 11 80, 7202 99 11 Rautamalmista suoraan pelkistämällä saadut rautapohjaiset tuotteet sekä muut huokoiset rautapohjaiset tuotteet 7203 Rauta ja seostamaton teräs 7206 Välituotteet, rautaa tai seostamatonta terästä 7207 11 11, 7207 11 14, 7207 11 16, 7207 12 10, 7207 19 11, 7207 19 14, 7207 19 16, 7207 19 31, 7207 20 11, 7207 20 15, 7207 20 17, 7207 20 32, 7207 20 51, 7207 20 55, 7207 20 57, 7207 20 71 Levyvalmisteet, rautaa tai seostamatonta terästä 7208 10 00, 7208 25 00, 7208 26 00, 7208 27 00, 7208 36 00, 7208 37, 7208 38, 7208 39, 7208 40, 7208 51, 7208 52, 7208 53, 7208 54, 7208 90 10, 7209 15 00, 7209 16, 7209 17, 7209 18, 7209 25 00, 7209 26, 7209 27, 7209 28, 7209 90 10, 7210 11 10, 7210 12 11, 7210 12 19, 7210 20 10, 7210 30 10, 7210 41 10, 7210 49 10, 7210 50 10, 7210 61 10, 7210 69 10, 7210 70 31, 7210 70 39, 7210 90 31, 7210 90 33, 7210 90 38, 7211 13 00, 7211 14, 7211 19, 7211 23 10, 7211 23 51, 7211 29 20, 7211 90 11, 7212 10 10, 7212 10 91, 7212 20 11, 7212 30 11, 7212 40 10, 7212 40 91, 7212 50 31, 7212 50 51, 7212 60 11, 7212 60 91 Tangot, kuumavalssatut, säännöttömästi kiepitetyt, rautaa tai seostamatonta terästä 7213 10 00, 7213 20 00, 7213 91, 7213 99 Muut tangot, rautaa tai seostamatonta terästä 7214 20 00, 7214 30 00, 7214 91, 7214 99, 7215 90 10 Profiilit, rautaa tai seostamatonta terästä 7216 10 00, 7216 21 00, 7216 22 00, 7216 31, 7216 32, 7216 33, 7216 40, 7216 50, 7216 99 10 Ruostumaton teräs 7218 10 00, 7218 91 11, 7218 91 19, 7218 99 11, 7218 99 20 Levyvalmisteet, ruostumatonta terästä 7219 11 00, 7219 12, 7219 13, 7219 14, 7219 21, 7219 22, 7219 23 00, 7219 24 00, 7219 31 00, 7219 32, 7219 33, 7219 34, 7219 35, 7219 90 10, 7220 11 00, 7220 12 00, 7220 20 10, 7220 90 11, 7220 90 31 Tangot, ruostumatonta terästä 7221 00, 7222 11, 7222 19, 7222 30 10, 7222 40 10, 7222 40 30 Levyvalmisteet, muuta seosterästä 7225 11 00, 7225 19, 7225 20 20, 7225 30 00, 7225 40, 7225 50 00, 7225 91 10, 7225 92 10, 7225 99 10, 7226 11 10, 7226 19 10, 7226 19 30, 7226 20 20, 7226 91, 7226 92 10, 7226 93 20, 7226 94 20, 7226 99 20 Tangot, muuta seosterästä 7224 10 00, 7224 90 01, 7224 90 05, 7224 90 08, 7224 90 15, 7224 90 31, 7224 90 39, 7227 10 00, 7227 20 00, 7227 90, 7228 10 10, 7228 10 30, 7228 20 11, 7228 20 19, 7228 20 30, 7228 30 20, 7228 30 41, 7228 30 49, 7228 30 61, 7228 30 69, 7228 30 70, 7228 30 89, 7228 60 10, 7228 70 10, 7228 70 31, 7228 80 Ponttirauta ja -teräs 7301 10 00 Kiskot ja ratapölkyt 7302 10 31, 7302 10 39, 7302 10 90, 7302 20 00, 7302 40 10, 7302 10 20 Saumattomat putket ja profiiliputket 7303, 7304 Hitsatut rauta- ja teräsputket, joiden ulkoläpimitta on suurempi kuin 406,4 mm 7305 (1) EYVL L 279, 23.10.2001, s. 1.

LIITE II Synteettikuituteollisuuden määritelmä Näissä suuntaviivoissa synteettikuituteollisuus määritellään seuraavasti: — polyesteriin, polyamidiin, akryyliin tai polypropyleeniin perustuvien kuitujen ja lankojen yleistyyppien valmistaminen suulakepuristuksella/teksturoinnilla niiden loppukäytöstä riippumatta, tai — polymerisaatio (mukaan lukien polykondensaatio) sen ollessa integroitu suulakepuristuksella valmistamiseen käytettyjen koneiden osalta, taikka — mikä tahansa teollinen prosessi, joka liittyy mahdollisen tuensaajan tai muun sen kanssa samaan yhtymään kuuluvan yrityksen nykyiseen asennettuun suulakepuristusvalmistus-/teksturointikapasiteettiin, ja joka kyseisessä liiketoiminnassa on tavallisesti integroitu tällaiseen kapasiteettiin käytettyjen koneiden osalta.

LIITE III Lomake tiivistelmän toimittamiseksi 65 kohdan mukaisesti tuesta suurille investointihankkeille 1. Tuensaaja (tuensaajayrityksen nimi tai -yritysten nimet): 2. Tukiohjelman viitenumero (komission käyttämä viitenumero voimassa olevasta ohjelmasta, jonka nojalla tukea myönnetään): 3. Tuen myöntävä julkinen viranomainen tai julkiset viranomaiset (tuen myöntävän viranomaisen tai viranomaisten nimi ja yhteystiedot): 4. Jäsenvaltio, jossa investointi toteutetaan: 5. Alue (NUTS III -taso), jolla investointi toteutetaan: 6. Kunta (aikaisemmin NUTS V -taso, nykyisin LAU 2), jossa investointi toteutetaan: 7. Hanketyyppi (uuden laitoksen perustaminen, olemassa olevan laitoksen laajentaminen, olemassa olevan laitoksen tuotannon monipuolistaminen uusiin, täydentäviin tuotteisiin, olemassa olevan laitoksen kokonaistuotantoprosessin perusteellinen muuttaminen): 8. Investointihankkeen perusteella valmistettavat tuotteet tai tarjottavat palvelut (käyttäen PRODCOM/NACE -luokitusta tai palvelualan hankkeiden osalta CPA-luokitusta): 9. Investointihankkeen lyhyt kuvaus: 10. Investointihankkeen diskontatut tukikelpoiset kustannukset (euroina): 11. Diskontattu tukimäärä (brutto) euroina: 12. Tuki-intensiteetti (prosenttia bruttoavustusekvivalenttina): 13. Ehdotetun tuen maksamiselle mahdollisesti asetetut edellytykset: 14. Hankkeen suunniteltu aloitus- ja lopetusajankohta: 15. Tuen maksupäivä:

LIITE IV Menetelmä väestönosuuksien jakamiseksi 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisilla tukialueilla jäsenvaltioissa Perusperiaatteena tukikelpoisten väestömäärien jakamisessa on ottaa huomioon havaittujen alueellisten erojen suuruus jäsenvaltioiden sisällä ja eri jäsenvaltioiden välillä. Nämä erot ilmenevät kahdesta indikaattorista, bruttokansantuotteesta asukasta kohden ostovoimastandardina ilmaistuna (BKT asukasta kohden OVS:na) ja työttömyysasteesta. Eroja laskettaessa ei oteta huomioon 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisia tukialueita eikä tilastovaikutusalueita, talouskehitysalueita ja harvaanasuttuja alueita. Laskelmassa käytetyt tiedot ovat keskiarvo viimeisiltä kolmelta vuodelta, joilta tietoja on saatavilla. Tiedot koskevat siis asukasta kohden määritetyn BKT:n osalta vuosia 2000—2002 ja työttömyysasteen osalta vuosia 2001—2003 (sekä kansallisella että 25 jäsenvaltion EU:n tasolla). Menetelmä on kolmivaiheinen: Vaihe I Ero vahvistetaan käyttämällä kahta kynnysarvoa. NUTS III -tason alueilla asukasta kohden määritetyn BKT:n on oltava alle 85 prosenttia tai työttömyysasteen yli 115 prosenttia kansallisesta keskiarvosta (MS=100). Työttömyysasteen osalta katsotaan, että ero on riittävä, kun kyseisen alueen työttömyysaste on 50 prosenttia suurempi kuin kansallinen keskiarvo. Vaihe II Jotta voitaisiin ottaa huomioon kunkin jäsenvaltion tilanne suhteessa 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvoon, asukasta kohden määritetyn BKT:n 85 prosentin kynnysarvoa ja työttömyysasteen 115 prosentin kynnysarvoa mukautetaan seuraavien kaavojen mukaisesti: Mukautettu BKT:n kynnysarvo Mukautettu työttömyysasteen kynnysarvo Näissä kaavoissa RMS on jäsenvaltion tilanne suhteessa 25 jäsenvaltion EU:n keskiarvoon prosentteina. Nämä mukautukset merkitsevät sitä, että vauraampien jäsenvaltioiden alueilla asukasta kohden määritetyn BKT:n on oltava alhaisempi suhteessa kansalliseen keskiarvoon, jotta riittävän eron kriteeri täyttyisi. Niissä jäsenvaltioissa, joissa työttömyys on vähäistä, alueiden työttömyysasteen on oltava suurempi. Työttömyysasteen enimmäismääräksi on kuitenkin vahvistettu 150 prosenttia. Sitä vastoin vähemmän vauraissa jäsenvaltioissa sijaitsevilla alueilla BKT asukasta kohden voi olla suurempi kuin 85 prosenttia, ja korkean työttömyysasteen jäsenvaltioissa sijaitsevilla alueilla alle 115 prosentin työttömyysaste voidaan katsoa riittävän suureksi eroksi. Esimerkkejä mukautuskaavojen käytöstä Alankomaiden suhteellinen tilanne (EU-25=100): BKT asukasta kohden 122,5; työttömyys 32,9. Edellä mainittujen mukautuskaavojen soveltamisen jälkeen Alankomaiden kynnysarvo muuttuu asukasta kohden määritetyn BKT:n osalta 85:stä 77,2:een ja työttömyyden osalta 115:stä 150:een. Kreikan suhteellinen tilanne (EU-25=100): BKT asukasta kohden 74,5; työttömyys 111,7. Edellä mainittujen mukautuskaavojen soveltamisen jälkeen Kreikan kynnysarvo muuttuu asukasta kohden määritetyn BKT:n osalta 85:stä 99,5:een ja työttömyyden osalta 115:stä 109,0:een. Vaihe III Seuraavassa vaiheessa selvitetään, mihin alueisiin, jotka eivät ole oikeutettuja aluetukeen 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan nojalla tai joita ei ole erityisesti nimetty 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan nojalla tukikelpoisiksi alueiksi, voidaan soveltaa riittävän eron kriteerejä. Kaikkien nämä kriteerit täyttävien NUTS III -alueiden väestömäärät lasketaan yhteen kunkin jäsenvaltion osalta. Sen jälkeen lasketaan kaikkien nämä kriteerit täyttävien alueiden kokonaisväestömäärä 25 jäsenvaltion EU:ssa sekä kunkin jäsenvaltion osuus tästä kokonaismäärästä. Nämä prosenttiosuudet muodostavat sallittujen väestönosuuksien jakoperusteen. Jos komissio päättää, että tukialueiden väestömäärä voi kattaa 42 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n väestöstä, tästä luvusta vähennetään kaikki 87 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaiset tukialueet ja 87 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaisiksi tukialueiksi valitut alueet. Jäljelle jäävä määrä jaetaan jäsenvaltioiden kesken jakoperustetta noudattaen. Koska sellaisten jäsenvaltioiden osalta, joissa ei käytetä NUTS III -alueluokitusta (Luxemburg ja Kypros), ei ole mahdollista osoittaa jäsenvaltion sisäisiä eroja, sovelletaan lisäksi suojatoimenpidettä, joka varmistaa, että yhdenkään jäsenvaltion tukialueiden kattavuus ei voi pienentyä yli 50:tä prosenttia (87 artiklan 3 kohdan a ja c alakohdan alueet yhdessä) vuoden 1998 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen tasosta. Tavoitteena on varmistaa, että kaikilla jäsenvaltioilla on riittävästi liikkumavaraa tehokkaan aluekehityspolitiikan harjoittamiseksi.