Virallinen lehti nro C 362 , 02/12/1996 s. 0270



A4-0315/96 Päätöslauselma neuvoston päätöslauselmasta turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuista (5585/95 - C4-0356/95) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon neuvoston 20. kesäkuuta 1995 antaman päätöslauselman turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuista (5585/95 - C4-0356/95) ((EYVL C 274, 19.9.1996, s. 13)), - ottaa huomioon 10. joulukuuta 1948 annetun ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen, - ottaa huomioon Euroopan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelua koskevan sopimuksen ja sen seitsemännen pöytäkirjan, - ottaa huomioon vuoden 1951 Geneven sopimuksen pakolaisten asemasta ja vuoden 1967 pöytäkirjan, - ottaa huomioon kansainvälisen sopimuksen kansalaisoikeuksien ja poliittisten oikeuksien suojelemiseksi, - ottaa huomioon 10. joulukuuta 1984 tehdyn kidutuksen ja muun julman, epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen vastaisen yleissopimuksen, - ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K. - K.9 artiklan ja päätösasiakirjan julkilausuman turvapaikkapolitiikasta, - ottaa huomioon UNHCR:n täytäntöönpanokomitean johtopäätökset 8, 15, 22, 30, 44, 58, 64, 65, 68 ja 73, - ottaa huomioon jäsenvaltioissa voimassa olevat yleiset oikeusperiaatteet, - ottaa huomioon 21. syyskuuta 1995 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta neuvostolle ja Euroopan parlamentille maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikasta ((EYVL C 269, 16.10.1995, s. 156)), - ottaa huomioon 18. marraskuuta 1992 antamansa päätöslauselman turvapaikkalainsäädännön ja -politiikan yhdenmukaistamisesta Euroopan unionissa ((EYVL C 337, 21.12.1992, s. 97)), - ottaa huomioon Lontoossa 30. marraskuuta ja 1. joulukuuta 1992 annetut oikeus- ja sisäasioita käsittelevän neuvoston päätöslauselmat ((10518/92 (Presse 230-G))), - ottaa huomioon kansalaisvapauksien ja sisäasiain valiokunnan mietinnön sekä oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan sekä naisten oikeuksien valiokunnan lausunnot (A4-0315/96), A. katsoo, että päätöslauselma turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuista on hyvä lähtökohta, jossa ilmaistaan joitakin olennaisia periaatteita, joita edelleen kehittämällä voidaan edistää yhdenmukaistamisen aiottua tavoitetta, B. katsoo, että neuvoston päätöslauselma ei ole sitovaa oikeutta ja että muut kuin sitovat takuut eivät ole ylipäänsä takuita ja siksi ne on saatettava osaksi yhteisön ja kansallista lainsäädäntöä, C. katsoo, että jäsenvaltioiden turvapaikkapolitiikan yhdenmukaistaminen on välttämätön edellytys oikeusvaltion periaatteiden mukaisten normien takaamiselle koko Euroopan unionissa, D. katsoo, että neuvosto ja komissio eivät ole kuulleet Euroopan parlamenttia Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.6 artiklan mukaisesti, E. katsoo, että useimmat pakolaiset ovat peräisin Euroopan ulkopuolisista maista ja että heidät olisi otettava vastaan omalla alueellaan, F. katsoo, että lainsäädännössä ja menettelyissä on tehtävä ero turvapaikanhakijoiden ja muiden kolmansien maiden kansalaisten välillä, G. katsoo, että turvapaikanhakija saadaan palauttaa alkuperämaahan ainoastaan silloin, kun selkeiden ja tarkastettavien arviointiperusteiden perusteella suoritetun tutkimuksen perusteella voidaan tehdä se johtopäätös, että paluu alkuperämaahan ei ole ristiriidassa vuoden 1951 Geneven sopimuksen 33 artiklan kanssa (palauttamiskielto), H. katsoo, että turvapaikkahakemukset annetaan yhä enenevässä määrin käsiteltäviksi rajalla, I. katsoo, että turvallisen kolmannen maan käsite on keino määrittää turvapaikkahakemuksen käsittelystä vastaava maa ja että sen avulla voidaan estää «kiertävään pakolaisuuteen» johtavat tilanteet, J. katsoo, että seuraavat seikat ovat edellytyksiä tehokkaalle menettelyä koskevalle oikeussuojalle: - turvapaikkamenettelyn on tarjottava jokaiselle turvapaikanhakijalle mahdollisuus tehdä turvapaikkahakemus niin pian kuin mahdollista, - osapuolille on taattava oikeudellinen ja kielellinen apu, - tosiasioiden tutkinnan ja valvontavapauden on tehtävä mahdolliseksi se, että tuomiovaltaa käyttävät elimet voivat ottaa huomioon päätöksissään kaikki olennaiset näkökohdat, - turvapaikkahakemuksista on tehtävä päätös riippumattomassa erityiselimessä, jolla on yksinomainen vastuu turvapaikkahakemuksia koskevista päätöksistä, - turvapaikkamenettelyn kielteistä päätöstä koskevaa muutoksenhakua varten on voitava vedota riippumattomaan elimeen; muutoksenhauilla tulee olla yleisesti selvästi perusteettomia turvapaikkahakemustapauksia lukuunottamatta käsittelyn keskeyttävä vaikutus, K. katsoo, että joitakin turvapaikanhakijoiden ryhmiä, kuten naisia ja ilman saattajaa kulkevia alaikäisiä turvapaikan hakijoita, on kuultava heidän erityisiin tarpeisiinsa sovitetussa haastattelussa ja sen suorittamisen on kuuluttava erityisille kyseisten ryhmien kanssa toimimaan koulutetuille yhteysvirkamiehille, L. katsoo, että oikeus vapauteen on yksi perusihmisoikeuksista, kuten ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 9 artiklassa ja Euroopan neuvoston yleissopimuksen ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamisesta 5 artiklassa on mainittu, M. katsoo, että sellaisten henkilöiden palauttamisen, joiden turvapaikkahakemus on hylätty tasapuolisessa ja säännönmukaisessa menettelyssä, olisi perustuttava turvallisuuden ja arvokkuuden periaatteeseen, N. katsoo, että neuvoston päätöslauselma voidaan hyväksyä, jos jäljempänä esitetyt seikat otetaan huomioon, O. katsoo, että neuvoston päätöslauselma kaipaa monissa olennaisissa kohdissa täydennystä; 1. Ilmaisee jälleen suuttumuksensa niiden jokapäiväisten julmuuksien johdosta, joiden uhreja tuhannet naiset ja miehet ovat poliittisista tai uskonnollisista syistä useissa maissa; 2. Vaatii, että Euroopan parlamenttia kuullaan K.6 artiklan mukaisesti ennen kuin neuvosto tekee päätöksiä EU-sopimuksen perusteella; 3. Toivoo yleisesti ottaen, että neuvoston asiakirjat ja päätökset ovat tästä lähtien avoimia, ja erityisesti, että K.4-komitean ja tälle komitealle kertomuksia laativien työryhmien sekä myös koordinointikeskusten CIREAn ja CIREFIn toiminta saadaan avoimemmaksi; toivoo lisäksi saavansa säännöllisesti tietoja tällä alalla suoritetusta työstä ja että sen käsitykset otetaan asianmukaisesti huomioon; 4. On sitä mieltä, että kyseinen päätöslauselma ja neuvoston muut yleisesti sovellettavat päätökset turvapaikkapolitiikan alalla eivät ole täysin sitovia, koska ne eivät ole varsinaista lainsäädäntöä, ja että ne ovat epäoikeutetusti vapaita parlamentin ja tuomioistuinten valvonnasta eivätkä sen vuoksi ole unionin säännöstön muotoina hyväksyttäviä; 5. Vaatii neuvostoa yhteisöllistämään turvapaikkapolitiikan (Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.1 artiklan 1 kohta) ja sitten yhdenmukaistamaan sen noudattaen tiukasti Genevessä tehdyn pakolaisia koskevan yleissopimuksen periaatteita, jotta vältettäisiin edellä esitetyt ongelmat; 6. Vaatii, että jos turvapaikkapolitiikan pikainen yhteisöllistäminen ei ole mahdollista lyhyellä aikavälillä, on saatava aikaan turvapaikkaoikeuden eurooppalaiset yleissäännöt ja takeet poliittisten pakolaisten suojelusta noudattaen tiukasti Genevessä tehdyn pakolaisia koskevan yleissopimuksen periaatteita kansainvälisen oikeuden mukaan sitovassa säädöksessä; 7. Pyytää neuvostoa määräämään selkeästi ja sitovasti, että jokaisen jäsenvaltion on todettava toisen jäsenvaltion kansalaisen esittämä turvapaikkaa tai pakolaisen asemaa koskeva anomus täysin perusteettomaksi ja evättävä se; 8. Pitää välttämättömänä, että yhteys- ja päätöksentekovirkamiehet ovat selvillä ihmisoikeuksista sekä kansainvälisestä ja kansallisesta pakolaisoikeudesta; 9. Pyytää, että turvapaikkahakemuksia koskevat päätökset tehdään mahdollisimman nopeasti ottaen kuitenkin tapauskohtaisesti huomioon turvapaikkahakemusten monimutkaisuuden; 10. Pyytää jäsenvaltioita eräiden turvapaikanhakijoiden kolmansia alkuperämaita koskevia yhteisiä tilannekatsauksia laatiessaan ottamaan huomioon sen, ovatko YK:n pakolaisasiain päävaltuutetun (UNHCR) pakolaistietokeskuksen ja kansainväliset ihmisoikeusjärjestöt kyenneet valvomaan ihmisoikeuksien kunnioittamista; 11. Pyytää jäsenvaltioita noudattamaan UNHCR:n suosituksia, joka on pakolaisen aseman määrittelyssä sovellettavia menettelyjä ja arviointiperusteita koskevan ohjeen 65 kohdan määräysten mukaisesti vahvistanut, että Geneven yleissopimusta sovelletaan henkilöihin, jotka ovat joidenkin ryhmien toiminnan uhreja, kun viranomaiset ovat selvästi kyvyttömiä suojelemaan heitä; 12. Vaatii, että kielellisen avun ohella tarjotaan myös, kuten voimassa olevissa kansallisissa menettelyä koskevissa laeissa säädetään, maksutonta oikeusapua turvapaikan hakijoille, joilla ei ole riittäviä varoja kustantaa sitä; 13. Pyytää, että turvapaikkahakemusten selvästi perusteettomiksi julistamista koskevaa päätöstä vastaan on aina mahdollisuus muutoksenhakuun oikeudellisessa elimessä, joka on perustettu lain mukaan, on riippumaton ja puolueeton ja jolla on toimivalta sitovien päätösten tekemiseksi mahdollisimman pian; 14. Vaatii, että muutoksenhaun lykkäävän vaikutuksen periaatetta saa rajoittaa vain selvästi perusteettomina hylättyjen turvapaikkahakemusten tapauksissa; karkottamisen tulee tapahtua vasta kun turvapaikanhakijalla on ollut tilaisuus hakea muutoksenhaun lykkäävän vaikutuksen palauttamista voimaan; 15. Pitää välttämättömänä sitä, että jäsenvaltiot ennen turvapaikan hakijan karkottamista turvalliseen kolmanteen maahan saavat takuut siitä, että turvapaikan hakijalla on mahdollisuus oikeudenkäyntiin, että turvapaikan hakijan tapaus käsitellään sisällön puolesta ja että palauttamiskiellon periaatetta kunnioitetaan; 16. Pitää välttämättömänä sitä, että turvapaikan hakijalle annetaan riittävästi aikaa valmistella haastattelua, jossa turvapaikkahakemusta käsitellään ja siitä tehdään päätös; lisäksi haastattelusta on laadittava kertomus turvanpaikan hakijan ymmärtämällä kielellä, ja turvapaikan hakijalla tai hänen oikeudellisella neuvonantajallaan on oltava oikeus tutustua kertomukseen; 17. Pyytää, että turvapaikkahakemuksia koskevat päätökset perustellaan asianmukaisesti, jotta ilmenee, mitkä tiedot ovat vaikuttaneet päätökseen, minkä vuoksi nämä tiedot ovat johtaneet tehtyyn päätökseen ja minkä vuoksi jotkin käytössä olevat tiedot eivät ole vaikuttaneet päätökseen; 18. Viittaa painokkaasti siihen, että rajavartioinnista vastaavat viranomaiset eivät saa olla vastuussa turvapaikkahakemusten sisällöllisestä arvioinnista; 19. Pyytää, että tapauksissa, joissa turvapaikkahakemus evätään sillä perusteella, että se todetaan perusteettomaksi ja joissa tilapäistä oikeussuojatakuuta ei sovelleta, päätöksen maahantulon epäämisestä tekee keskusviranomainen, jolla on tarvittavat tiedot ja kokemus turvapaikkaoikeuden alalta; 20. Pyytää, että turvapaikkamenettelyn kaikki päätökset ilmoitetaan kirjallisesti turvapaikan hakijan ymmärtämällä kielellä, näin ollen myös päätös siitä, että kansallisen oikeuden mukaan turvallisen kolmannen maan periaatetta sovelletaan; 21. Vaatii, että kaikkien henkilöiden ja väestöryhmien on koko maassa oltava turvassa poliittiselta vainolta; laissa ilmaistu oletus siitä, ettei vainoa esiinny, on voitava kumota esittämällä ratkaisevia, tosiasioihin perustuvia ja uskottavia henkilökohtaisia vainon syitä; kehottaa jäsenvaltioita sopimaan yhdenmukaisen turvallisten alkuperämaiden luettelon laatimisesta, perustamaan kyseisen luettelon yksityiskohtaisiin analyyseihin ja antamaan luettelon Euroopan parlamentin hyväksyttäväksi; 22. Vaatii, että turvapaikan hakijalle tarjotaan mahdollisuus kiistää yksittäisessä oikeudenkäynnissä alkuperämaan oletettu turvallisuus; tällöin turvapaikan hakijalle on annettava mahdollisuus osoittaa, että hänen hakemuksensa perustuu erityisiin olosuhteisiin, jotka alkuperämaan tilanteesta poiketen voivat antaa syytä olettaa, että turvapaikan hakijalla on perusteltu syy pelätä vainoa; 23. Pyytää, että liittymisvaatimukset käsittävät unionin tulevien jäsenvaltioiden osalta turvapaikkapolitiikkaa koskevia edellytyksiä; 24. Pitää välttämättömänä, että ilman saattajaa kulkevat alaikäiset turvapaikan hakijat saavat mahdollisuuden antaa käsiteltäväksi itsenäisen turvapaikkahakemuksen; alaikäisen turvapaikanhakijan tueksi on tarvittaessa annettava erityisesti tähän tehtävään nimitetty holhooja tai uskottu mies; 25. Pitää myönteisenä sitä, että naisten oikeudet tunnustetaan ensimmäistä kertaa neuvoston päätöslauselmassa, mutta on sitä mieltä, että päätöslauselman sanamuoto jättää jäsenvaltioille liikaa mahdollisuuksia jatkaa linjaansa, jonka mukaan ne eivät edelleenkään ryhdy mihinkään toimiin naispuolisten turvapaikan hakijoiden hyväksi; 26. Suosittelee, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot tunnustavat Euroopan neuvoston, Kanadan, USA:n ja UNHCR:n mallin mukaisesti sukupuoleen perustuvasta syrjinnästä kärsivien tai mahdollisesti kärsimään joutuvien naisten ja tyttöjen turvapaikkaoikeuden; 27. Kehottaa kaikkia jäsenvaltioita hyväksymään suuntaviivat koskien turvapaikkaa hakevia naisia UNHCR:n toimeenpanevan komitean johtopäätöksen N:o 73 mukaisesti ja sisällyttämään kyseisiin suuntaviivoihin neuvoja seksuaaliseen väkivaltaan vastaamisesta; 28. Uskoo olevan ratkaisevan tärkeää, että seksuaalinen väkivalta tunnustetaan kidutuksen muodoksi, ottaen erityisesti huomioon sen, että raiskauksia käytetään sodan päämäärien edistämiseksi sekä sen, että sukupuoleen perustuva vaino on osa joidenkin maiden kulttuuriperintöä; 29. Korostaa tarvetta saada riittävää tietoa naisten ihmisoikeustilanteesta sekä erityisistä naisiin kohdistuvan vainon muodoista erityisesti niissä maissa, joista Euroopan unioniin tulee eniten turvapaikan hakijoita; 30. Kehottaa kaikkia jäsenvaltioita järjestämään koulutusohjelmia, joilla varmistetaan se, että turvapaikkahakemuksia käsittelevät viranomaiset ovat riittävässä määrin tietoisia sukupuoleen perustuvasta vainosta sekä traumaattisia kokemuksia kärsimään joutuneiden turvapaikkaa hakevien naisten erityistarpeista; pyytää jäsenvaltioita toteuttamaan niin nopeasti kuin mahdollista suositusta (joka annetaan neuvoston päätöslauselman 28 kohdassa) eli että naispuoliset viranomaiset ja tulkit huolehtivat mahdollisimman usein naispuolisten turvapaikan hakijoiden vastaanottamisesta; 31. Korostaa, että jos turvapaikan hakijoilla on perhe mukanaan, naisille on annettava itsenäinen oikeudellinen asema, jotta he eivät menetä oikeuksiaan kuoleman, avioeron tai suhteen katkeamisen vuoksi; 32. Vaatii erityisiä ohjelmia naisille, jotka tarvitsevat lääketieteellistä ja psykososiaalista apua jouduttuaan seksuaalisen välivallan uhriksi; 33. Edellyttää, että jäsenvaltiot ottavat käyttöön toimintaohjelmia pakolaisnaisten taloudellisen riippumattomuuden nopean saavuttamisen helpottamiseksi; 34. Pyytää lisäksi, että naispuoliset turvapaikan hakijat saavat mahdollisuuden antaa oman turvapaikkahakemuksen; naispuolisten yhteysvirkamiesten on kuultava heitä heidän niin tahtoessaan aviopuolisostaan erillään yhteistä turvapaikkahakemusta koskevassa itsenäisessä, täysipainoisessa haastattelussa; 35. Toteaa huolestuneena, että vielä ei ole olemassa tyydyttävää politiikkaa, joka koskisi menettelyn perusteella maasta karkotettavia henkilöitä, karkotettuja turvapaikanhakijoita, vaikeasti karkotettavia henkilöitä ja laittomia maahanmuuttajia; 36. Pyytää, että ihmisoikeuksien yleismaailmallisen julistuksen 9 artiklan, Euroopan ihmisoikeussopimuksen 5 artiklan ja UNHCR:n suuntaviivojen tarjoamia takuita noudatetaan tarkoin ja että taataan mahdollisuus käyttää vapaasti tunnustettujen kansalaisjärjestöjen ja asianajajien palveluja myös vangittuna oleville; 37. Muistuttaa komissiota tämän lupauksesta saada aikaan 1996 vuoden puolella turvapaikkapolitiikkaa koskeva yleissopimus ja pyytää, että tällöin paitsi kodifioidaan olemassa olevat sopimukset, myös - tällöin merkille pannut epäkohdat huomioon ottaen - täytetään nykyiset turvapaikkaoikeuden aukot; 38. On sitä mieltä, että jäsenvaltioiden hallitusten ja parlamenttien on otettava huomioon menettelyjä yhdenmukaistettaessa tämän neuvoston päätöslauselman sisältö ja ne voisivat sisällyttää tähän parlamentin päätöslauselman arvioinnin yhteydessä pyytämät selvennykset; 39. Toivoo, että neuvosto kuulee sitä, jos se päättää tehdä muutoksia turvapaikkamenettelyjen vähimmäistakuita koskevaan päätöslauselmaansa tai päättää korvata sen; 40. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, jäsenvaltioiden ja jäsenvaltioehdokkaiden hallituksille ja parlamenteille, Euroopan neuvostolle, UNHCR:lle, ECRE:lle ja Amnesty Internationalille.