Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

Tässä selityksessä käsite ’Euroopan unioni’ ei sisällä Tanskan kuningaskuntaa Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan (N:o 22) 1 ja 2 artiklan nojalla.”

”Euroopan unioni antaa yleissopimuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti selityksen, jonka mukaan sillä on toimivalta kaikilla tämän yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla oikeudenaloilla. Sen jäsenvaltiot eivät allekirjoita, ratifioi eivätkä hyväksy yleissopimusta, mutta yleissopimus sitoo niitä sen perusteella, että Euroopan unioni tekee yleissopimuksen.

Komissio nimeää henkilön, jolla on valtuudet tallettaa unionin puolesta yleissopimuksen 24 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu liittymiskirja.

Yleissopimuksen teksti on liitetty tähän päätökseen.

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

(13)Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevien 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,

(12)Asetus (EU) N:o 1215/2012 sitoo Irlantia, minkä vuoksi se osallistuu tämän päätöksen hyväksymiseen.

(11)Kaupallisia vuokrasopimuksia koskevissa asioissa asetuksessa (EU) N:o 1215/2012 annetaan yksinomainen toimivalta sen jäsenvaltion tuomioistuimille, jossa kiinteä omaisuus sijaitsee. Yleissopimukseen ei sisälly tällaisia sääntöjä kaupallisia vuokrasopimuksia koskevasta yksinomaisesta toimivallasta. Sen vuoksi unionin olisi yleissopimukseen liittyessään annettava yleissopimuksen 18 artiklan mukainen selitys, jolla suljetaan yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle tuomiot, jotka koskevat unionissa sijaitsevan kiinteän omaisuuden kaupallisia vuokrasopimuksia.

(10)Unionin olisi yleissopimukseen liittyessään annettava sen 27 artiklan mukainen selitys, jonka mukaan sillä on toimivalta kaikilla yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla oikeudenaloilla. Tämän seurauksena yleissopimuksen pitäisi sitoa jäsenvaltioita sillä perusteella, että unioni on tehnyt sen.

(7)Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaan unionilla on yksinomainen toimivalta tehdä kansainvälinen sopimus siltä osin kuin se voi vaikuttaa unionin yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta. Yleissopimus vaikuttaa tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevaan unionin johdettuun oikeuteen, erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 1215/2012. Tämän vuoksi unionilla on yksinomainen toimivalta kaikissa yleissopimuksen alaan kuuluvissa asioissa.

(6)Yleissopimuksen 26 artiklan mukaan alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt, joilla on toimivalta joillakin tai kaikilla yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla oikeudenaloilla, kuten unioni, voivat allekirjoittaa tai hyväksyä yleissopimuksen tai liittyä siihen.

(4)Tällä hetkellä unionin kansalaisilla ja yrityksillä, jotka hakevat unionissa annetun tuomion tunnustamista ja täytäntöönpanoa unionin ulkopuolisessa maassa, on vastassaan hajanainen oikeudellinen toimintaympäristö, koska kattava kansainvälinen kehys ulkomaisten tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten siviili- ja kauppaoikeuden alalla puuttuu. Kansainvälisten kauppa- ja investointivirtojen kasvu lisää näitä unionin yritysten ja kansalaisten oikeudellisia riskejä, ja tilanne olisi korjattava ennakoitavalla järjestelmällä siviili- tai kauppaoikeudellisten tuomioiden rajaylittävää tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten.

Liittyessään Euroopan unionin olisi sen vuoksi annettava yleissopimuksen 27 artiklan mukaisesti selitys siitä, että EU käyttää toimivaltaa kaikissa yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa ja että sen jäsenvaltiot eivät ole yleissopimuksen osapuolia, vaan yleissopimus sitoo niitä EU:n sopimukseen liittymisen johdosta. Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan N:o 22 mukaisesti Tanska ei osallistu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklan 2 kohdan nojalla toteutettaviin toimenpiteisiin, joten EU:n liittyminen tuomioita koskevaan yleissopimukseen ei koske Tanskaa.

Ehdotuksella pyritään parantamaan EU:n yritysten ja kansalaisten oikeussuojan saatavuutta, koska tuomioiden rajatylittävä tunnustaminen ja täytäntöönpano, joka on erottamaton osa oikeutta oikeussuojan saatavuuteen, yleisesti paranee ja muuttuu ennakoitavammaksi. Yleissopimus vastaa pitkälti EU:ssa sovellettavia tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevia sääntöjä (Bryssel I a -asetus). Näin ollen yleissopimus ei lähtökohtaisesti poikkea EU:n perusoikeuksista ja oikeudenmukaisen menettelyn periaatteista. Yleissopimuksessa määrätään erityisesti perusteesta kieltäytyä tunnustamasta ja panemasta täytäntöön tuomioita, jotka ovat ristiriidassa sen valtion oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin perusperiaatteiden tai oikeusjärjestyksen perusteiden kanssa, jossa tunnustamista ja täytäntöönpanoa haetaan. Tämä auttaa varmistamaan testatun lähestymistavan mukaisesti, että perusoikeuksia, kuten oikeutta puolustukseen tai oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, on noudatettu EU:n ulkopuolisessa maassa asianmukaisesti. Lisäksi parantamalla EU:n tuomioistuinten antamien tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa kolmansissa maissa yleissopimus edistää elinkeinovapautta ja parantaa omistusoikeuden kunnioittamista EU:ssa.

Ehdotuksella ei ole kustannusvaikutuksia pk-yrityksiin. Lisäksi koska pk-yritykset suosivat yleensä tuomioistuinkäsittelyä välimiesmenettelyyn verrattuna, oikeusvarmuuden lisääntymisen sekä kansainvälisten oikeudenkäyntien kustannusten alenemisen ja keston lyhenemisen odotetaan vaikuttavan myönteisesti niiden halukkuuteen osallistua kansainvälisiin toimiin tai lisätä niitä. Liittyminen yleissopimukseen saattaa myös parantaa pk-yritysten kilpailukykyä. Tämä johtuu siitä, että kansainvälisten oikeudenkäyntien ja siten välillisesti kansainvälisen liiketoiminnan kustannukset pienenevät, jolloin pk-yritykset, joiden kotipaikka on EU:ssa, saavat suhteellista etua verrattuna sellaisiin maihin sijoittautuneisiin yrityksiin, jotka eivät ole ratifioineet yleissopimusta. Ehdotuksella odotetaan olevan myönteinen vaikutus myös kansainväliseen kauppaan ja investointitoimintaan.

On syytä huomata, että parhaaksi arvioitu toimintavaihtoehto on täysin asiaa koskevan EU:n lainsäädännön eli Bryssel I a -asetuksen mukainen. Parhaaksi arvioidun vaihtoehdon mukaan kaupalliset vuokrasopimukset jätetään yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, koska Bryssel I a -asetuksessa annetaan EU:n tuomioistuimille yksinomainen toimivalta käsitellä EU:ssa sijaitsevan kiinteän omaisuuden kaupallisia vuokrasopimuksia koskevia riita-asioita.

Parhaaksi arvioitu vaihtoehto on se, että EU liittyy yleissopimukseen ja antaa rajatun ja kohdennetun selityksen, jolla suljetaan pois sellaisten tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano, jotka koskevat EU:ssa sijaitsevan kiinteän omaisuuden kaupallisia vuokrasopimuksia.

Komissio on lisäksi tukeutunut laajaan asiantuntemukseen, jota on kertynyt tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta EU:n tasolla sovellettaessa Bryssel I a -asetusta ja sitä edeltänyttä asetusta (EY) N:o 44/2001, joka puolestaan seurasi samasta aiheesta vuonna 1968 tehtyä Brysselin yleissopimusta. Euroopan unionin tuomioistuin on antanut runsaasti ohjeita näiden välineiden tulkinnasta ja soveltamisesta EU:n tasolla.

Selvityksessä todettiin, että sopivin tapa saavuttaa toimintapoliittiset tavoitteet on liittyä yleissopimukseen ilman selityksiä. Tämä päätelmä on otettu huomioon tässä ehdotuksessa, jonka mukaan tuomioita koskevaan yleissopimukseen liityttäessä annettaisiin vain rajattu ja kohdennettu selitys, jota pidetään välttämättömänä yhdenmukaisuuden saavuttamiseksi voimassa olevan EU:n säännöstön kanssa. Tällainen rajattu selitys ei kuitenkaan haittaa tämän ehdotuksen muiden tavoitteiden saavuttamista eikä sen tehokkuutta EU:n yrityksille ja kansalaisille odotettavissa olevien suorien hyötyjen kannalta.

Komissiolla oli vaikutustenarvioinnin tukena myös ulkopuolisen toimeksisaajan tekemä selvitys. Selvitys sisältää laajan taloudellisen ja oikeudellisen analyysin käytettävissä olevista eri toimintavaihtoehdoista. Siinä on käytetty erilaisia analyysivälineitä eri tavoin kerätyistä (verkkokysely, kyselylomake ja haastattelut) empiirisistä tiedoista tilastoihin ja asiakirja-analyysiin. Jos määrällisiä tietoja ei ollut saatavilla, käytettiin laadullisia arvioita. Ulkopuoliset asiantuntijat vahvistivat nämä arviot sekä käytetyt oletukset työpajakokouksessa.

Liittyminen olemassa olevaan monenväliseen kehykseen, josta käytäviä neuvotteluja EU on edistänyt, olisi tehokkaampaa kuin kahdenvälisten neuvottelujen aloittaminen EU:n ulkopuolisten maiden kanssa. Riippuen siitä, kuinka moni valtio liittyy yleissopimukseen, sopimuksella varmistettaisiin yhteinen oikeudellinen kehys suhtautumiselle kolmansien maiden tuomioihin riippumatta siitä, mistä ne ovat peräisin. Se takaisi myös yhden yhteisen oikeudellisen kehyksen EU:n yrityksille ja kansalaisille, jotka hakevat EU:n ulkopuolisten maiden tuomioistuinten antamien tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa.

Tämän ehdotuksen tavoitteena on parantaa EU:n osapuolten oikeussuojan saatavuutta helpottamalla EU:n tuomioistuinten antamien tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siellä, missä velallisella on omaisuutta, lisätä kansainvälisiin toimiin osallistuvien yritysten ja kansalaisten oikeusvarmuutta sekä vähentää rajatylittävien oikeudenkäyntien kustannuksia ja kestoa. Sillä pyritään sallimaan kolmansissa maissa annettujen tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano EU:ssa kuitenkin ainoastaan sillä edellytyksellä, että EU:n lainsäädännön perusperiaatteita noudatetaan eikä se vaikuta EU:n sisäiseen säännöstöön.

SEUT-sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaan unionilla on yksinomainen toimivalta tehdä kansainvälinen sopimus siltä osin kuin se voi vaikuttaa EU:n yhteisiin sääntöihin tai muuttaa niiden ulottuvuutta. Bryssel I -asetuksen myötä unionilla on tällainen yksinomainen ulkoinen toimivalta säännellä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa annettujen kolmansien maiden tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa.

Lisäksi liittyminen tuomioita koskevaan yleissopimukseen on linjassa sen kanssa, että unioni on sitoutunut monenvälisyyteen ja sääntöihin perustuvaan maailmanjärjestykseen.

Tuomioita koskeva yleissopimus on tulosta asteittaisesta prosessista, jolla helpotetaan tuomioiden liikkuvuutta maailmassa. Lähtökohtana on oikeuspaikkasopimuksista vuonna 2005 tehty yleissopimus, jonka tarkoituksena on laajentaa sellaisten tuomioiden soveltamisalaa, jotka voivat liikkua valtioiden välillä. Haagin konferenssin puitteissa hyväksytyillä yleissopimuksilla pyritään helpottamaan tuomioiden liikkuvuutta puuttumatta tietyillä aloilla, kuten merenkulku- ja liikennealoilla, mahdollisesti olemassa oleviin erityissopimuksiin tai voimassa oleviin kahdenvälisiin yleissopimuksiin.

Yleissopimus ei ilman selitystä muuttaisi EU:n omaa säännöstöä, koska näitä kahta välinettä sovelletaan eri yhteyksissä. Tämä johtuu siitä, että Bryssel I a -asetusta sovelletaan EU:n sisäisten tuomioiden tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon, kun taas yleissopimusta sovellettaisiin EU:n ulkopuolisista maista peräisin oleviin tuomioihin. Selitys on kuitenkin tarpeen sen varmistamiseksi, että yleissopimukseen liittyminen ei vaikuta Bryssel I a -asetuksen toimintapoliittisten tavoitteiden saavuttamiseen. Tarkemmin sanottuna kaupallisia vuokrasopimuksia koskevissa asioissa Bryssel I a -asetuksessa annetaan yksinomainen toimivalta sen jäsenvaltion tuomioistuimille, jossa kiinteä omaisuus sijaitsee. Tuomioita koskevaan yleissopimukseen ei sisälly tällaisia sääntöjä kaupallisia vuokrasopimuksia koskevasta yksinomaisesta toimivallasta. Tämän vuoksi jäsenvaltioiden olisi yleissopimuksen mukaan tunnustettava ja pantava täytäntöön kolmansien maiden tuomiot, jotka koskevat niiden alueella sijaitsevan kiinteän omaisuuden kaupallisia vuokrasopimuksia. Tämä olisi vastoin Bryssel I a -asetuksen toimintapoliittista tavoitetta antaa yksinomainen toimivalta EU:n tuomioistuimille EU:ssa sijaitsevia kiinteistöjä koskevissa riita-asioissa.

Oikeuspaikkasopimuksista vuonna 2005 tehdyn yleissopimuksen soveltamisala on rajattu, eikä tuomioiden liikkuvuudelle ole olemassa sitä laajempia maailmanlaajuisia monenvälisiä puitteita.

Kansainvälisellä tasolla EU on tehnyt ETA-valtioiden ja Sveitsin kanssa kansainvälisen yleissopimuksen (vuoden 2007 Luganon yleissopimus). Lisäksi ensimmäinen yritys luoda tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva monenvälinen kehys johti vuonna 2005 yleissopimuksen tekemiseen oikeuspaikkasopimuksista. Sillä varmistetaan tuomioiden tunnustaminen ja täytäntöönpano tapauksissa, joissa osapuolet ovat sopineet tuomioistuimesta, jolla on yksinomainen toimivalta käsitellä riita-asia. Unioni ratifioi tämän yleissopimuksen vuonna 2015, joten se on nyt osa unionin säännöstöä.

EU:lla on pitkälle kehitetty siviili- ja kauppaoikeuden alalla annettujen tuomioiden vastavuoroista tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskeva järjestelmä, joka otettiin käyttöön sisämarkkinoiden välttämättömänä täydennyksenä. Bryssel I a -asetusta ei kuitenkaan sovelleta EU:n ulkopuolisissa maissa annettujen tuomioiden tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon.

Tämä ehdotus on Euroopan komission poliittisissa suuntaviivoissa (2019–2024) esitettyjen komission tavoitteiden ja erityisesti painopisteen ”Uutta vauhtia eurooppalaiselle demokratialle” mukainen. Se vastaa unionin sitoutumista monenvälisyyteen kansainvälisissä suhteissa, ja se todennäköisesti kannustaa muita maita ja EU:n kauppakumppaneita liittymään tuomioita koskevaan yleissopimukseen. EU:n liittyminen monenväliseen yleissopimukseen siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa annettujen tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta vastaisi myös unionin politiikkaa, jolla pyritään lisäämään kansainvälisen kaupan ja ulkomaisten investointien kasvua sekä kansalaisten liikkuvuutta maailmalla.

EU on aina tukenut monenvälisen järjestelmän luomista tuomioiden tunnustamiseksi ja täytäntöönpanemiseksi siviili- ja kauppaoikeuden alalla ja osallistunut siten aktiivisesti yleissopimuksen neuvotteluprosessiin aikomuksenaan mahdollisesti liittyä tähän tulevaan kansainväliseen järjestelmään. Neuvoston Euroopan komissiolle toukokuussa 2016 antaman valtuutuksen perusteella komissio edusti unionin etuja Haagin konferenssin neuvotteluprosessissa.

Kansainvälisten kauppa- ja investointivirtojen kasvu lisää näitä EU:n yritysten ja kansalaisten oikeudellisia riskejä, mutta tilannetta voidaan korjata ennakoitavalla järjestelmällä siviili- tai kauppaoikeudellisten tuomioiden rajaylittävää tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten. Viime aikoihin saakka siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa annettujen ulkomaisten tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa ei kuitenkaan ole säännelty kattavasti kansainvälisellä tasolla, vaikka olemassa on joitakin soveltamisalaltaan rajattuja kahden- tai monenvälisiä sopimuksia. Tilanne muuttui, kun heinäkuussa 2019 hyväksyttiin yleissopimus ulkomaisten tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa, jäljempänä ’tuomioita koskeva yleissopimus’.

Tällä hetkellä EU:n kansalaisilla ja yrityksillä, jotka hakevat EU:ssa annetun tuomion tunnustamista ja täytäntöönpanoa EU:n ulkopuolisessa maassa, on vastassaan hajanainen oikeudellinen toimintaympäristö, koska kattava kansainvälinen kehys ulkomaisten tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa varten siviili- ja kauppaoikeuden alalla puuttuu. Tämä tarkoittaa sitä, että kantajina olevien velkojien on osattava ottaa huomioon ulkomaisten tuomioiden hyväksymistä koskeva EU:n ulkopuolisten maiden kansallinen lainsäädäntö sekä voimassa olevat alueelliset sekä kahden- ja monenväliset sopimukset. Jotta tuomion saisi pantua täytäntöön, kansainvälisten riita-asioiden osapuolten on siis investoitava resursseja ja aikaa ja usein käytettävä ulkopuolista asiantuntemusta toimivan oikeudenkäyntistrategian valmistelemiseksi. Tämä monimutkaisuus sekä siihen liittyvät kustannukset ja oikeudellinen epävarmuus ovat ehkäiseviä tekijöitä, jotka saattavat saada yritykset ja kansalaiset joko välttämään oikeudenkäyntiä ja hakeutumaan muunlaiseen riitojenratkaisuun, luopumaan vaatimuksistaan tai päättämään olla ylipäätään osallistumatta kansainvälisiin toimiin. Tämä puolestaan voi vaikuttaa kielteisesti EU:n yritysten ja kansalaisten halukkuuteen osallistua kansainväliseen kauppaan ja investointitoimintaan. Lisäksi koska EU:n tuomioiden täytäntöönpano EU:n ulkopuolisissa maissa on epävarmaa, tämä heikentää EU:n yritysten ja kansalaisten oikeussuojan saatavuutta.

EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 16.7.2021 COM(2021) 388 final LIITE

asiakirjaan Ehdotus NEUVOSTON PÄÄTÖKSEKSI Euroopan unionin liittymisestä yleissopimukseen ulkomaisten tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa {SEC(2021) 279 final} - {SWD(2021) 192 final} - {SWD(2021) 193 final}



YLEISSOPIMUS ULKOMAISTEN TUOMIOIDEN TUNNUSTAMISESTA JA TÄYTÄNTÖÖNPANOSTA SIVIILI- TAI KAUPPAOIKEUDELLISISSA ASIOISSA Tämän yleissopimuksen osapuolet, jotka haluavat edistää oikeussuojan tosiasiallista saatavuutta kaikille ja helpottaa sääntöihin perustuvaa monenvälistä kauppaa ja sääntöihin perustuvia investointeja sekä liikkuvuutta oikeudellisen yhteistyön avulla, uskovat, että tällaista yhteistyötä voidaan tehostaa luomalla yhdenmukaiset perussäännöt ulkomaisten tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa, jotta tällaisten tuomioiden tosiasiallista tunnustamista ja täytäntöönpanoa voidaan helpottaa, ovat vakuuttuneita siitä, että tällainen tehostettu oikeudellinen yhteistyö edellyttää erityisesti kansainvälistä sääntelyä, joka tarjoaa ulkomaisten tuomioiden maailmanlaajuisen liikkuvuuden osalta enemmän ennakoitavuutta ja varmuutta ja täydentää oikeuspaikkasopimuksista 30 päivänä kesäkuuta 2005 tehtyä yleissopimusta, ovat tässä tarkoituksessa päättäneet tehdä tämän yleissopimuksen ja sopineet seuraavista määräyksistä: I LUKU – SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla

Soveltamisala 1. Tätä yleissopimusta sovelletaan tuomioiden tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon siviili- tai kauppaoikeudellisissa asioissa. Sitä ei sovelleta vero- tai tulliasioihin eikä hallinto-oikeudellisiin asioihin. 2. Tätä yleissopimusta sovelletaan yhden sopimusvaltion tuomioistuimen antaman tuomion tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon toisessa sopimusvaltiossa. 2 artikla

Soveltamisalan ulkopuolelle rajatut asiat 1. Tätä yleissopimusta ei sovelleta a) luonnollisten henkilöiden oikeudelliseen asemaan, oikeuskelpoisuuteen tai oikeustoimikelpoisuuteen; b) elatusvelvollisuuteen; c) muihin perheoikeudellisiin asioihin, aviovarallisuussuhteisiin ja muihin avioliitosta tai vastaavanlaisesta suhteesta johtuviin oikeuksiin tai velvollisuuksiin; d) testamenttiin ja perintöön; e) maksukyvyttömyyteen, akordiin, rahoituslaitosten kriisinratkaisuun ja niihin rinnastettaviin asioihin;

f) matkustajien ja tavaran kuljetukseen; g) rajat ylittävään meren saastumiseen, meren saastumiseen kansallisen lainkäyttövallan ulkopuolisilla alueilla, alusten aiheuttamaan meren saastumiseen, merioikeudellisia vaateita koskevan vastuun rajoittamiseen ja yhteiseen haveriin; h) ydinvahinkojen korvausvastuuseen; i) oikeushenkilöiden pätevyyteen, mitättömyyteen ja purkamiseen sekä niiden päättävien elinten päätösten pätevyyteen; j) julkiseen rekisteriin tehtyjen merkintöjen pätevyyteen; k) kunnianloukkauksiin; l) yksityisyyteen; m) immateriaalioikeuksiin; n) asevoimien toimintaan, mukaan lukien niiden henkilöstön toiminta virkatehtävien hoitamisessa; o) lainvalvontatoimiin, mukaan lukien lainvalvontaviranomaisten toiminta virkatehtävien hoitamisessa; p) kilpailun rajoittamista koskeviin asioihin, paitsi jos tuomio perustuu toimintaan, joka muodostaa kilpailunvastaisen sopimuksen tai yhdenmukaistetun menettelytavan todellisten tai mahdollisten kilpailijoiden välillä hintojen sopimiseksi, tarjouskeinottelun harjoittamiseksi, tuotantorajoitusten tai ‑kiintiöiden vahvistamiseksi tai markkinoiden jakamiseksi jakamalla asiakkaita, toimittajia, alueita tai kaupan aloja, ja jos tällainen toiminta tapahtui ja sen vaikutus toteutui tuomiovaltiossa; q) valtionvelan uudelleenjärjestelyyn yksipuolisilla valtion toimenpiteillä. 2. Tuomiota ei suljeta tämän yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle, jos asia, johon tätä yleissopimusta ei sovelleta, tuli esiin ainoastaan esikysymyksenä tuomion antamismenettelyssä eikä oikeudenkäynnin kohteena. Erityisesti tuomio ei jää yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle vain sillä perusteella, että asia tuli esiin vastineessa, jollei kyseinen asia ollut oikeudenkäynnin kohteena. 3. Tätä yleissopimusta ei sovelleta välimiesmenettelyyn eikä vastaavanlaisiin menettelyihin. 4. Tuomiota ei suljeta tämän yleissopimuksen soveltamisalan ulkopuolelle vain sillä perusteella, että valtio, hallitus, valtion laitos tai valtiota edustava henkilö oli asianosaisena oikeudenkäynnissä. 5. Tämän yleissopimuksen määräykset eivät vaikuta valtioiden tai kansainvälisten järjestöjen erioikeuksiin ja vapauksiin taikka niiden omaisuuteen liittyviin erioikeuksiin ja vapauksiin. 3 artikla

Määritelmät 1. Tässä yleissopimuksessa tarkoitetaan a) ’vastaajalla’ henkilöä, jota vastaan kanne tai vastakanne on esitetty tuomiovaltiossa; b) ’tuomiolla’ jokaista sopimusvaltion tuomioistuimen pääasiassa antamaa ratkaisua riippumatta siitä, kutsutaanko kyseistä ratkaisua tuomioksi, päätökseksi, täytäntöönpanomääräykseksi vai joksikin muuksi, samoin kuin oikeudenkäyntikuluja koskevaa tuomioistuimen (tai sen virkamiehen) päätöstä edellyttäen, että ratkaisu liittyy pääasiassa annettuun ratkaisuun, joka voidaan tunnustaa tai panna täytäntöön tämän yleissopimuksen nojalla. Väliaikainen turvaamistoimi ei ole tuomio.

2. Yhteisöllä tai henkilöllä, joka ei ole luonnollinen henkilö, katsotaan olevan asuinpaikka valtiossa, a) jossa sillä on sääntömääräinen kotipaikka; b) jonka lain mukaisesti se on perustettu tai muodostettu; c) jossa sillä on keskushallinto; tai d) jossa sillä on pääasiallinen toimipaikka. II LUKU – TUNNUSTAMINEN JA TÄYTÄNTÖÖNPANO 4 artikla

Yleiset määräykset 1. Sopimusvaltion (tuomiovaltio) tuomioistuimen antama tuomio tunnustetaan ja pannaan täytäntöön toisessa sopimusvaltiossa (pyynnön vastaanottanut valtio) tämän luvun määräysten mukaisesti. Tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä ainoastaan tässä yleissopimuksessa määrätyillä perusteilla. 2. Tuomiota ei saa sen asiaratkaisun osalta ottaa uudelleen tutkittavaksi pyynnön vastaanottaneessa valtiossa. Siellä voidaan tarkastella ainoastaan sitä, mikä on tarpeen tämän yleissopimuksen soveltamiseksi. 3. Tuomio tunnustetaan ainoastaan, jos se on voimassa tuomiovaltiossa, ja pannaan täytäntöön ainoastaan, jos se on täytäntöönpanokelpoinen tuomiovaltiossa. 4. Tunnustamista tai täytäntöönpanoa voidaan lykätä tai siitä voidaan kieltäytyä, jos 3 kohdassa tarkoitettuun tuomioon on haettu muutosta tuomiovaltiossa tai jos varsinaisen muutoksenhaun määräaika ei ole päättynyt. Kieltäytyminen ei estä esittämästä tuomion tunnustamista tai täytäntöönpanoa koskevaa hakemusta myöhemmin. 5 artikla

Tunnustamisen ja täytäntöönpanon perusteet 1. Tuomio voidaan tunnustaa ja panna täytäntöön, jos jokin seuraavista edellytyksistä täyttyy: a) henkilöllä, jota vastaan tunnustamista tai täytäntöönpanoa haetaan, oli asuinpaikka tuomiovaltiossa silloin, kun kyseisestä henkilöstä tuli oikeudenkäynnin asianosainen tuomion antaneessa tuomioistuimessa; b) luonnollisella henkilöllä, jota vastaan tunnustamista tai täytäntöönpanoa haetaan, oli yrityksen pääasiallinen toimipaikka tuomiovaltiossa silloin, kun kyseisestä henkilöstä tuli oikeudenkäynnin asianosainen tuomion antaneessa tuomioistuimessa, ja kanne, johon tuomio perustuu, johtui kyseisen yrityksen toiminnasta; c) henkilö, jota vastaan tunnustamista tai täytäntöönpanoa haetaan, on henkilö, joka nosti kanteen, johon tuomio perustuu, vastakanteita lukuun ottamatta; d) vastaajalla oli sivuliike, agentuuri tai muu toimipaikka, joka ei ole erillinen oikeushenkilö, tuomiovaltiossa silloin, kun kyseisestä henkilöstä tuli oikeudenkäynnin asianosainen tuomion antaneessa tuomioistuimessa, ja kanne, johon tuomio perustuu, johtui kyseisen sivuliikkeen, agentuurin tai muun toimipaikan toiminnasta; e) vastaaja antoi nimenomaisen suostumuksensa tuomion antaneen tuomioistuimen toimivaltaan sen oikeudenkäynnin aikana, jossa tuomio annettiin; f) vastaaja esitti pääasiaa koskevia väitteitä tuomion antaneessa tuomioistuimessa riitauttamatta toimivaltaa tuomiovaltion lainsäädännössä säädetyssä määräajassa, jollei ole ilmeistä, että toimivallan tai sen käytön kiistäminen ei olisi onnistunut kyseisen lainsäädännön nojalla;

g) tuomiossa otettiin kantaa sopimusvelvoitteeseen, ja sen antoi sen valtion tuomioistuin, jossa kyseisen velvoitteen täyttäminen tapahtui tai olisi pitänyt tapahtua noudattaen i) osapuolten sopimusta tai ii) sopimukseen sovellettavaa lakia, jos sovittua velvoitteen täytäntöönpanopaikkaa ei ole, paitsi jos vastaajan oikeustoimeen liittyvä toiminta ei selvästi muodostanut tarkoituksenmukaista ja olennaista liittymää kyseiseen valtioon; h) tuomiossa otettiin kantaa kiinteän omaisuuden vuokraukseen, ja sen antoi sen valtion tuomioistuin, jossa kyseinen omaisuus sijaitsee; i) tuomio annettiin vastaajaa vastaan ja siinä otettiin kantaa sopimusvelvoitteeseen, jonka vakuutena oli esineoikeus tuomiovaltiossa sijaitsevaan kiinteään omaisuuteen, jos sopimukseen perustuva kanne yhdistettiin samaan vastaajaan kohdistuvaan kanteeseen, joka liittyi kyseiseen esineoikeuteen; j) tuomiossa otettiin kantaa kuolemasta, ruumiinvammasta, aineelliselle omaisuudelle aiheutuneesta vahingosta tai sellaisen menetyksestä johtuvaan, sopimukseen perustumattomaan velvoitteeseen, ja teko tai laiminlyönti, joka aiheutti suoraan tällaisen vahingon, tapahtui tuomiovaltiossa, riippumatta siitä, missä kyseinen vahinko tapahtui; k) tuomio koskee vapaaehtoisesti muodostetun ja kirjallisesti vahvistetun trustin pätevyyttä, rakennetta, vaikutuksia, hallinnointia tai vaihtelua ja i) tuomiovaltio on oikeudenkäynnin aloittamisajankohtana nimetty trustin perustamista koskevassa asiakirjassa valtioksi, jonka tuomioistuimissa tällaisia asioita koskevat riidat ratkaistaan; tai ii) tuomiovaltio on oikeudenkäynnin aloittamisajankohtana nimetty nimenomaisesti tai epäsuorasti trustin perustamista koskevassa asiakirjassa valtioksi, jossa trustin hallinnollinen päätoimipaikka sijaitsee. Tätä alakohtaa sovelletaan ainoastaan tuomioihin, jotka koskevat trustin sisäisiä näkökohtia niiden henkilöiden välillä, jotka ovat tai olivat trustissa määritellyssä suhteessa; l) tuomiossa otettiin kantaa vastakanteeseen i) siltä osin kuin se annettiin vastakanteen nostajan hyväksi edellyttäen, että vastakanne johtui samasta oikeustoimesta tai tapahtumasta kuin kanne; tai ii) siltä osin kuin se annettiin vastakanteen nostajaa vastaan, jollei tuomiovaltion lainsäädännössä edellytetä vastakanteen nostamista prekluusion estämiseksi; m) tuomio annettiin tuomioistuimessa, joka on nimetty kirjallisesti tehdyssä tai vahvistetussa sopimuksessa tai millä tahansa muulla tiedonvälityskeinolla, jonka kautta tiedot ovat saatavilla siten, että niitä voidaan myöhemmin tarkastella, yksinomainen oikeuspaikkasopimus pois lukien. Tätä alakohtaa sovellettaessa ’yksinomaisella oikeuspaikkasopimuksella’ tarkoitetaan kahden tai useamman osapuolen välillä tehtyä sopimusta, jossa nimetään yhden valtion tuomioistuimet tai yhden valtion yksi tai useampi tietty tuomioistuin ratkaisemaan tietystä oikeussuhteesta syntyneitä taikka mahdollisesti syntyviä riitoja rajaten pois kaikkien muiden tuomioistuinten toimivallan. 2. Jos tunnustamista tai täytäntöönpanoa haetaan sellaista luonnollista henkilöä vastaan, joka toimii ensisijaisesti henkilökohtaisten, perheensä tai kotitaloutensa tarpeiden perusteella (kuluttaja) kuluttajasopimukseen liittyvissä asioissa, tai työntekijää vastaan tämän työsopimukseen liittyvissä asioissa, a) 1 kohdan e alakohtaa sovelletaan ainoastaan, jos suostumus on osoitettu tuomioistuimelle suullisesti tai kirjallisesti; b) 1 kohdan f, g ja m alakohtaa ei sovelleta. 3. Edellä olevaa 1 kohtaa ei sovelleta tuomioon, jossa otetaan kantaa kiinteän omaisuuden vuokraamiseen asumistarkoituksessa tai kiinteän omaisuuden rekisteröintiin. Tällainen tuomio voidaan tunnustaa ja panna täytäntöön vain, jos sen on antanut sen valtion tuomioistuin, jossa kyseinen omaisuus sijaitsee.

6 artikla

Tunnustamisen ja täytäntöönpanon yksinomainen perusta Sen estämättä, mitä 5 artiklassa määrätään, esineoikeuksista kiinteään omaisuuteen annettu tuomio tunnustetaan ja pannaan täytäntöön siinä ja vain siinä tapauksessa, että kyseinen omaisuus sijaitsee tuomiovaltiossa. 7 artikla

Tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta kieltäytyminen 1. Tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä, jos a) haastehakemus tai vastaava asiakirja, joka sisältää kanteen keskeiset osat, i) on jätetty antamatta vastaajalle tiedoksi riittävän ajoissa ja siten, että hän olisi voinut valmistautua vastaamaan asiassa, jollei vastaaja ole osallistunut oikeuskäsittelyyn ja vastannut kanteeseen riitauttamatta tiedoksiantoa tuomion antaneessa tuomioistuimessa, edellyttäen, että tiedoksiannon riitauttaminen oli sallittua tuomiovaltion lain mukaan; tai ii) on annettu vastaajalle tiedoksi pyynnön vastaanottaneessa valtiossa tavalla, joka on vastoin pyynnön vastaanottaneessa valtiossa asiakirjojen tiedoksiantoon sovellettavia perusperiaatteita; b) tuomio on saatu petoksella; c) tunnustaminen tai täytäntöönpano olisi selvästi vastoin pyynnön vastaanottaneen valtion oikeusjärjestyksen perusteita, mukaan lukien tilanteet, joissa tuomioon johtanut yksittäinen oikeudenkäynti on ollut ristiriidassa kyseisen valtion oikeudenmukaisen oikeudenkäynnin perusperiaatteiden kanssa, ja tilanteet, joihin liittyy kyseisen valtion turvallisuuden tai suvereniteetin loukkaus; d) oikeudenkäynti tuomion antaneessa tuomioistuimessa oli vastoin sopimusta tai nimeämistä trustin perustamista koskevassa asiakirjassa, jonka mukaan kyseinen riita oli ratkaistava muun kuin tuomiovaltion tuomioistuimessa; e) tuomio on ristiriidassa pyynnön vastaanottaneen valtion tuomioistuimessa samojen asianosaisten välisessä riidassa annetun tuomion kanssa; tai f) tuomio on ristiriidassa toisen valtion tuomioistuimessa samaa asiaa koskevan ja samojen asianosaisten välillä aikaisemmin annetun tuomion kanssa edellyttäen, että aikaisempi tuomio täyttää ne edellytykset, jotka ovat tarpeen sen tunnustamiseksi pyynnön vastaanottaneessa valtiossa. 2. Tunnustamista tai täytäntöönpanoa voidaan lykätä tai siitä voidaan kieltäytyä, jos samojen osapuolten välinen samaa asiaa koskeva oikeudenkäynti on vireillä pyynnön vastaanottaneen valtion tuomioistuimessa, jos a) asia oli saatettu pyynnön vastaanottaneen valtion tuomioistuimen käsiteltäväksi ennen tuomion antanutta tuomioistuinta; ja b) riidan ja pyynnön vastaanottaneen valtion välillä on läheinen liittymä. Kieltäytyminen tämän kohdan nojalla ei estä esittämästä tuomion tunnustamista tai täytäntöönpanoa koskevaa hakemusta myöhemmin. 8 artikla

Esikysymykset 1. Esikysymystä koskevaa ratkaisua ei tunnusteta eikä panna täytäntöön tämän yleissopimuksen nojalla, jos ratkaisu koskee asiaa, johon tätä yleissopimusta ei sovelleta, tai 6 artiklassa tarkoitettua asiaa, josta on päättänyt muun valtion kuin kyseisessä artiklassa tarkoitetun valtion tuomioistuin. 2. Tuomion tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä, jos ja siltä osin kuin tuomio perustui ratkaisuun asiassa, johon tätä yleissopimusta ei sovelleta, tai 6 artiklassa tarkoitetussa asiassa, josta on päättänyt muun valtion kuin kyseisessä artiklassa tarkoitetun valtion tuomioistuin. 9 artikla

Erotettavuus

Tuomion erotettavissa oleva osa on tunnustettava tai pantava täytäntöön, jos kyseisen osan tunnustamista tai täytäntöönpanoa haetaan tai jos ainoastaan osa tuomiosta voidaan tämän yleissopimuksen mukaisesti tunnustaa tai panna täytäntöön. 10 artikla

Vahingonkorvaukset 1. Tuomion tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä, jos ja siltä osin kuin tuomiossa määrätään sellaisesta vahingonkorvauksesta, mukaan lukien ennalta ehkäisevässä tarkoituksessa tai rangaistuksena määrätty vahingonkorvaus, joka ei korvaa asianosaisen todellista menetystä tai vahinkoa. 2. Tuomioistuimen, jolle pyyntö on osoitettu, on otettava huomioon, onko tuomion antaneen tuomioistuimen määräämällä vahingonkorvauksella tarkoitus kattaa oikeudenkäyntiin liittyvät kulut ja kustannukset ja miltä osin. 11 artikla

Sovinnot Sovinto, jonka sopimusvaltion tuomioistuin on vahvistanut tai joka on tehty sopimusvaltion tuomioistuimessa oikeudenkäynnin aikana ja joka on täytäntöönpanokelpoinen tuomiovaltiossa samoin edellytyksin kuin tuomio, pannaan tämän yleissopimuksen nojalla täytäntöön samoin edellytyksin kuin tuomio. 12 artikla

Toimitettavat asiakirjat 1. Tuomion tunnustamista tai täytäntöönpanoa hakevan asianosaisen on toimitettava seuraavat asiakirjat: a) täydellinen ja oikeaksi todistettu jäljennös tuomiosta; b) jos asiassa on annettu yksipuolinen tuomio, alkuperäinen asiakirja tai oikeaksi todistettu jäljennös asiakirjasta, jossa osoitetaan, että haastehakemus tai muu vastaava asiakirja on annettu tiedoksi poisjääneelle asianosaiselle; c) asiakirjat, jotka ovat tarpeen sen osoittamiseksi, että tuomio on lainvoimainen tai, tapauksesta riippuen, täytäntöönpanokelpoinen tuomiovaltiossa; d) edellä 11 artiklassa tarkoitetussa tapauksessa tuomiovaltion tuomioistuimen (tai sen virkamiehen) antama todistus, jonka mukaan sovinto tai osa siitä on täytäntöönpanokelpoinen tuomiovaltiossa samoin edellytyksin kuin tuomio. 2. Jos tuomion ehdot ovat sellaiset, ettei pyynnön vastaanottanut tuomioistuin voi tarkistaa, onko tämän luvun edellytyksiä noudatettu, tuomioistuin voi vaatia tarpeelliseksi katsomansa asiakirjat. 3. Tuomion tunnustamista tai täytäntöönpanoa koskevaan hakemukseen voidaan liittää tuomiovaltion tuomioistuimen (tai sen virkamiehen) antama tuomioon liittyvä asiakirja, joka on laadittu Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssin suosittaman ja julkaiseman mallin mukaisesti. 4. Jos tässä artiklassa tarkoitetut asiakirjat on laadittu muulla kuin pyynnön vastaanottaneen valtion virallisella kielellä, niihin on liitettävä oikeaksi todistettu käännös viralliselle kielelle, jollei pyynnön vastaanottaneen valtion laissa toisin säädetä. 13 artikla

Menettely 1. Tuomion tunnustamista, täytäntöönpanokelpoiseksi julistamista tai täytäntöönpantavaksi kirjaamista ja tuomion täytäntöönpanoa koskevaan menettelyyn sovelletaan pyynnön vastaanottaneen valtion lakia, jollei tässä yleissopimuksessa toisin määrätä. Pyynnön vastaanottaneen valtion tuomioistuimen on toimittava viipymättä. 2. Pyynnön vastaanottaneen valtion tuomioistuin ei saa kieltäytyä tunnustamasta tai panemasta täytäntöön tämän yleissopimukseen soveltamisalaan kuuluvaa tuomiota sillä perusteella, että tunnustamista tai täytäntöönpanoa olisi pyydettävä toisessa valtiossa. 14 artikla

Oikeudenkäyntikulut 1. Asianosaiselta, joka sopimusvaltiossa hakee toisen sopimusvaltion tuomioistuimen antaman tuomion täytäntöönpanoa, ei saa vaatia vakuutta, takuuta, talletusta tai muuta senkaltaista suoritusta ainoastaan sillä perusteella, että asianosainen on ulkomaalainen tai että hänellä ei ole koti- tai asuinpaikkaa täytäntöönpanovaltiossa.

2. Oikeudenkäyntikulujen maksamista koskeva määräys, joka on annettu sopimusvaltiossa sellaista henkilöä vastaan, joka on vapautettu vakuuksia, takuita tai talletuksia koskevista vaatimuksista 1 kohdan tai oikeudenkäynnin aloittamisvaltion lain nojalla, on saatettava täytäntöönpanokelpoiseksi missä tahansa muussa sopimusvaltiossa määräyksen antamaan etuun oikeutetun henkilön hakemuksesta. 3. Valtio voi antaa selityksen, jonka mukaan se ei sovella 1 kohtaa, tai se voi nimetä tuomioistuimet, jotka eivät sovella 1 kohtaa. 15 artikla

Kansallisen lainsäädännön mukainen tunnustaminen ja täytäntöönpano Jollei 6 artiklasta muuta johdu, tämä yleissopimus ei estä kansallisen lainsäädännön mukaista tuomioiden tunnustamista tai täytäntöönpanoa. III LUKU – YLEISET LAUSEKKEET 16 artikla

Siirtymämääräys Tätä yleissopimusta sovelletaan tuomioiden tunnustamiseen ja täytäntöönpanoon, jos yleissopimus oli voimassa tuomiovaltion ja pyynnön vastaanottaneen valtion välillä ajankohtana, jona oikeudenkäynti pantiin vireille tuomiovaltiossa. 17 artikla

Tunnustamisen ja täytäntöönpanon rajoittamista koskevat selitykset Valtio voi antaa selityksen, jonka mukaan sen tuomioistuimet voivat kieltäytyä tunnustamasta tai panemasta täytäntöön toisen sopimusvaltion tuomioistuimen antamaa tuomiota, jos asianosaisten asuinpaikka oli pyynnön vastaanottaneessa valtiossa ja heidän välinen oikeussuhde ja kaikki muut riidan kannalta merkitykselliset seikat kuin tuomion antaneen tuomioistuimen sijainti liittyivät ainoastaan pyynnön vastaanottaneeseen valtioon. 18 artikla

Erityisiä oikeudenaloja koskevat selitykset 1. Jos valtiolla on vahvat perusteet olla soveltamatta tätä yleissopimusta erityiseen oikeudenalaan, se voi antaa selityksen, jonka mukaan se ei sovella yleissopimusta kyseiseen oikeudenalaan. Selityksen antava valtio varmistaa, ettei selitys ole tarpeettoman laaja ja että soveltamisalan ulkopuolelle rajattu oikeudenala määritellään selvästi ja täsmällisesti. 2. Yleissopimusta ei sovelleta kyseisen oikeudenalan osalta a) selityksen antaneessa sopimusvaltiossa; b) muissa sopimusvaltioissa, joissa vaaditaan selityksen antaneen sopimusvaltion tuomioistuimen antaman tuomion tunnustamista tai täytäntöönpanoa. 19 artikla

Valtiota koskevia tuomioita koskevat selitykset 1. Valtio voi antaa selityksen, jonka mukaan se ei sovella tätä yleissopimusta tuomioihin, jotka ovat seurausta oikeudenkäynneistä, joissa jokin seuraavista on asianosainen: a) kyseinen valtio tai sen puolesta toimiva luonnollinen henkilö; tai b) kyseisen valtion laitos tai tällaisen laitoksen puolesta toimiva luonnollinen henkilö. Selityksen antava valtio varmistaa, ettei selitys ole tarpeettoman laaja ja että soveltamisalan ulkopuolelle rajaaminen määritellään selvästi ja täsmällisesti. Selityksessä ei eroteta toisistaan tuomioita, joissa valtio, kyseisen valtion virasto tai jommankumman puolesta toimiva luonnollinen henkilö on vastaaja tai kantaja tuomion antaneessa tuomioistuimessa käytävässä oikeudenkäynnissä.

2. Edellä olevan 1 kohdan mukaisen selityksen antaneen valtion tuomioistuimen antaman tuomion tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta voidaan kieltäytyä, jos tuomio on seurausta oikeudenkäynnistä, jossa joko selityksen antanut valtio tai pyynnön vastaanottanut valtio, jokin niiden virastoista tai jommankumman puolesta toimiva luonnollinen henkilö on asianosaisena, selityksessä määritellyssä laajuudessa. 20 artikla

Yhdenmukainen tulkinta Tätä yleissopimusta tulkittaessa on otettava huomioon sen kansainvälinen luonne sekä tarve edistää sen yhdenmukaista soveltamista. 21 artikla

Yleissopimuksen toimivuuden tarkastelu Haagin kansainvälisen yksityisoikeuden konferenssin pääsihteeri toteuttaa säännöllisin väliajoin järjestelyjä, joiden tarkoituksena on tarkastella tämän yleissopimuksen toimivuutta, mahdolliset selitykset mukaan lukien, ja raportoi yleisiä asioita ja toimintaperiaatteita käsittelevälle neuvostolle. 22 artikla

Usean oikeusjärjestelmän valtiot 1. Jos sopimusvaltiossa on tässä yleissopimuksessa mainituissa asioissa voimassa kaksi tai useampia sen eri hallinnollisilla alueilla sovellettavia oikeusjärjestelmiä, a) viittauksella valtion lakiin tai menettelyyn tarkoitetaan soveltuvin osin asianomaisen hallinnollisen alueen voimassa olevaa lakia tai menettelyä; b) viittauksilla valtion tuomioistuimeen tai tuomioistuimiin tarkoitetaan soveltuvin osin asianomaisen hallinnollisen alueen tuomioistuinta tai tuomioistuimia; c) viittauksella liittymään johonkin valtioon tarkoitetaan soveltuvin osin liittymää asianomaiseen hallinnolliseen alueeseen; d) viittauksella johonkin valtioon liittyvään liittymäperusteeseen tarkoitetaan soveltuvin osin asianomaiseen hallinnolliseen alueeseen liittyvää liittymäperustetta. 2. Sen estämättä, mitä 1 kohdassa määrätään, sopimusvaltio, jossa on kaksi tai useampia hallinnollisia alueita, joilla sovelletaan eri oikeusjärjestelmiä, ei ole velvollinen soveltamaan tätä yleissopimusta tilanteissa, jotka liittyvät ainoastaan näihin hallinnollisiin alueisiin. 3. Tuomioistuin, joka sijaitsee hallinnollisella alueella sellaisessa sopimusvaltiossa, jossa on kaksi tai useampia hallinnollisia alueita, joilla sovelletaan eri oikeusjärjestelmiä, ei ole velvollinen tunnustamaan tai panemaan täytäntöön toisessa sopimusvaltiossa annettua tuomiota ainoastaan sillä perusteella, että tuomio on tunnustettu tai pantu täytäntöön saman sopimusvaltion toisella hallinnollisella alueella tämän yleissopimuksen mukaan. 4. Tätä artiklaa ei sovelleta alueellisiin taloudellisen yhdentymisen järjestöihin. 23 artikla

Suhde muihin kansainvälisiin asiakirjoihin 1. Tätä yleissopimusta on mahdollisuuksien mukaan tulkittava siten, että sen katsotaan olevan yhteensopiva sopimusvaltioiden osalta voimassa olevien muiden valtiosopimusten kanssa riippumatta siitä, onko ne tehty ennen tätä yleissopimusta vai sen jälkeen. 2. Tämä yleissopimus ei vaikuta ennen tätä yleissopimusta tehdyn valtiosopimuksen soveltamiseen sopimusvaltiossa. 3. Tämä yleissopimus ei vaikuta tämän yleissopimuksen tekemisen jälkeen tehdyn valtiosopimuksen soveltamiseen sopimusvaltiossa siltä osin kuin on kyse sellaisen sopimusvaltion tuomioistuimen antaman tuomion tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta, joka on myös kyseisen valtiosopimuksen osapuoli. Mikään tällaisessa valtiosopimuksessa ei vaikuta 6 artiklan mukaisiin velvoitteisiin sellaisia sopimusvaltioita kohtaan, jotka eivät ole kyseisen valtiosopimuksen osapuolia. 4. Tämä yleissopimus ei vaikuta sellaisen alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön sääntöjen soveltamiseen, joka on tämän yleissopimuksen osapuoli, siltä osin kuin on kyse sellaisen sopimusvaltion tuomioistuimen antaman tuomion tunnustamisesta tai täytäntöönpanosta, joka on myös kyseisen alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön jäsenvaltio, jos a) säännöt hyväksyttiin ennen tämän yleissopimuksen tekemistä; tai

b) säännöt hyväksyttiin tämän yleissopimuksen tekemisen jälkeen siltä osin kuin ne eivät vaikuta 6 artiklan mukaisiin velvoitteisiin niitä sopimusvaltioita kohtaan, jotka eivät ole alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön jäsenvaltioita. IV LUKU – LOPPULAUSEKKEET 24 artikla

Allekirjoittaminen, ratifiointi, hyväksyminen tai liittyminen 1. Tämä yleissopimus on avoinna allekirjoittamista varten kaikille valtioille. 2. Tämän yleissopimuksen voimaantulo edellyttää, että allekirjoittajavaltiot ratifioivat tai hyväksyvät sen. 3. Tämä yleissopimus on avoinna liittymistä varten kaikille valtioille. 4. Ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjat talletetaan yleissopimuksen tallettajan eli Alankomaiden kuningaskunnan ulkoasiainministeriön huostaan. 25 artikla

Epäyhtenäisiä oikeusjärjestelmiä koskevat selitykset 1. Jos valtiossa on kaksi tai useampia hallinnollisia alueita, joilla tämän yleissopimuksen alaan kuuluvilla oikeudenaloilla sovelletaan eri oikeusjärjestelmiä, valtio voi antaa selityksen, jonka mukaan tätä yleissopimusta sovelletaan kaikkiin sen hallinnollisiin alueisiin tai ainoastaan yhteen tai useampaan niistä. Tällaisessa selityksessä on selvästi yksilöitävä hallinnolliset alueet, joihin yleissopimusta sovelletaan. 2. Jollei valtio anna tässä artiklassa tarkoitettua selitystä, yleissopimusta sovelletaan kyseisen valtion kaikkiin hallinnollisiin alueisiin. 3. Tätä artiklaa ei sovelleta alueellisiin taloudellisen yhdentymisen järjestöihin. 26 artikla

Alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt 1. Itsenäisten valtioiden perustama alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö, jolla on toimivalta joillakin tai kaikilla tämän yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla oikeudenaloilla, voi allekirjoittaa tai hyväksyä tämän yleissopimuksen tai liittyä siihen. Alueellisella taloudellisen yhdentymisen järjestöllä on tällöin sopimusvaltion oikeudet ja velvollisuudet siltä osin kuin sillä on toimivaltaa tämän yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla oikeudenaloilla. 2. Alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön on tämän yleissopimuksen allekirjoittaessaan tai hyväksyessään taikka siihen liittyessään ilmoitettava tallettajalle kirjallisesti niistä tämän yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvista oikeudenaloista, joiden osalta kyseisen järjestön jäsenvaltiot ovat siirtäneet sille toimivallan. Järjestön on ilmoitettava tallettajalle viipymättä, jos toimivalta muuttuu siitä, mitä on ilmoitettu tämän kohdan mukaisesti annetussa viimeisimmässä ilmoituksessa. 3. Alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön tallettamaa asiakirjaa ei oteta lukuun tämän yleissopimuksen voimaantulon määrittämisessä, jollei alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö anna 27 artiklan 1 kohdan mukaista selitystä, jonka mukaan sen jäsenvaltioista ei tule tämän yleissopimuksen osapuolia. 4. Tämän yleissopimuksen viittaukset sopimusvaltioon tai valtioon koskevat soveltuvin osin myös alueellista taloudellisen yhdentymisen järjestöä. 27 artikla

Alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö sopimuspuolena ilman sen jäsenvaltioita 1. Alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö voi allekirjoittaessaan tai hyväksyessään yleissopimuksen tai siihen liittyessään antaa selityksen, jonka mukaan sillä on toimivalta kaikilla yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvilla oikeudenaloilla ja sen jäsenvaltioista ei tule tämän yleissopimuksen osapuolia, vaan ne tulevat sidotuiksi siihen järjestön allekirjoittamisen, hyväksymisen tai liittymisen kautta. 2. Jos alueellinen taloudellisen yhdentymisen järjestö antaa selityksen 1 kohdan mukaisesti, tämän yleissopimuksen viittaukset sopimusvaltioon tai valtioon koskevat soveltuvin osin myös järjestön jäsenvaltioita.

28 artikla

Voimaantulo 1. Tämä yleissopimus tulee voimaan sen määräajan päättymistä seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, jonka kuluessa voidaan 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdä ilmoitus sen toisen valtion osalta, joka on tallettanut 24 artiklassa tarkoitetun ratifioimis-, hyväksymis- tai liittymiskirjansa. 2. Tämän jälkeen yleissopimus tulee voimaan a) kunkin sen myöhemmin ratifioivan tai hyväksyvän tai siihen liittyvän valtion osalta sen määräajan päättymistä seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, jonka kuluessa kyseisen valtion osalta voidaan tehdä ilmoitukset 29 artiklan 2 kohdan mukaisesti; b) sellaisen hallinnollisen alueen osalta, jota yleissopimus on 25 artiklan mukaisesti ulotettu koskemaan sen jälkeen, kun yleissopimus on tullut voimaan selityksen antavan valtion osalta, seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun kyseisessä artiklassa tarkoitetun selityksen antamisesta on kulunut kolme kuukautta. 29 artikla

Yleissopimuksen mukaisten suhteiden syntyminen 1. Tämä yleissopimus tulee voimaan kahden sopimusvaltion välillä vain, jos kumpikaan ei ole tehnyt toisesta tallettajalle ilmoitusta 2 tai 3 kohdan mukaisesti. Jos tällaista ilmoitusta ei ole tehty, yleissopimus tulee voimaan kahden sopimusvaltion välillä sen määräajan päättymistä seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä, jonka kuluessa ilmoituksia voidaan tehdä. 2. Sopimusvaltio voi ilmoittaa tallettajalle 12 kuukauden kuluessa 32 artiklan a alakohdassa tarkoitetun, tallettajan tekemän ilmoituksen päivämäärästä, että toisen valtion ratifiointi, hyväksyminen tai liittyminen ei johda tämän yleissopimuksen mukaisten suhteiden syntymiseen näiden kahden valtion välillä. 3. Valtio voi ilmoittaa tallettajalle 24 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun asiakirjansa tallettamisen yhteydessä, että sen ratifiointi, hyväksyminen tai liittyminen ei johda tämän yleissopimuksen mukaisten suhteiden syntymiseen sopimusvaltion kanssa. 4. Sopimusvaltio voi milloin tahansa peruuttaa 2 tai 3 kohdan mukaisesti tekemänsä ilmoituksen. Tällainen peruutus tulee voimaan seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun ilmoituksen tekemisestä on kulunut kolme kuukautta. 30 artikla

Selitykset 1. Edellä 14, 17, 18, 19 ja 25 artiklassa tarkoitetut selitykset voidaan antaa yleissopimuksen allekirjoittamisen, ratifioinnin tai hyväksymisen tai siihen liittymisen yhteydessä tai milloin tahansa sen jälkeen, ja niitä voidaan muuttaa tai ne voidaan peruuttaa milloin tahansa. 2. Selityksistä sekä niiden muutoksista ja peruutuksista on ilmoitettava tallettajalle. 3. Allekirjoittamisen, ratifioinnin, hyväksymisen tai liittymisen yhteydessä annettu selitys tulee voimaan päivänä, jona tämä yleissopimus tulee voimaan asianomaisen valtion osalta. 4. Myöhemmin annettu selitys sekä sen muutos tai peruutus tulee voimaan seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on kulunut kolme kuukautta päivästä, jona tallettaja on vastaanottanut ilmoituksen. 5. Myöhemmin annettua selitystä ja sen muutosta tai peruutusta ei sovelleta tuomioihin, jotka ovat seurausta oikeudenkäynnistä, joka on jo pantu vireille tuomion antaneessa tuomioistuimessa selityksen tullessa voimaan. 31 artikla

Irtisanominen 1. Tämän yleissopimuksen sopimusvaltio voi irtisanoa yleissopimuksen ilmoittamalla siitä tallettajalle kirjallisesti. Irtisanominen voidaan sellaisessa sopimusvaltiossa, jossa on useampi oikeusjärjestelmä, rajoittaa koskemaan vain tiettyjä hallinnollisia alueita. 2. Irtisanominen tulee voimaan seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä sen jälkeen, kun on kulunut kaksitoista kuukautta siitä, kun tallettaja on vastaanottanut ilmoituksen. Jos ilmoituksessa on yksilöity tätä pidempi aika irtisanomisen voimaantulolle, irtisanominen tulee voimaan tämän pidemmän ajanjakson kuluttua siitä, kun tallettaja on vastaanottanut ilmoituksen. 32 artikla

Tallettajan ilmoitukset