EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 06.06.1997 
KOM(97) 241 lopull. 
KOMISSION TIEDONANTO 
YHDISTYOTEKJÀ 
T- • •• ^ •• •-, • • J EUROOPASSA 
%'.:*> IMI It iJl »HH.HilM 

SISÄLLYSLUETTELO 
I. Johdanto 2 
II. Laajuus 2 
III Yhdistysten j a säätiöiden merkitys 4 
IV Järjestöalan ja Euroopan yhteisön toimielinten yhteisyö 7 
V Alan ongelmat j a haasteet 10 
VI Päätelmät 13 
Liite I. Tutkimus 19 
Liite II. Katsaus yhdistysten ja säätiöiden oikeudelliseen ja verotukselliseen asemaan 29 
Liite III. Yhdistysten ja säätiöiden oikeudellinen ja verotuksellinen asema 34 
\é*^ 
JOHDANTO 
TARKOITUS 
I Tämä tiedonanto käsittelee yhtä 
Btœoopan ytoto sosMitatatta ala& 
yMb&fa** ja *h^<1Wllft jä*je*t£itt m 
tärkeä merkit)^ iäh&s kaikilia yhtei$kimnailisen 
toiminnan aloilla, % sHe % myMvatoitayat 
palkkojen taaSseea, kansalaisten 
aktiivisuuteen fa âmmtemfam Ne tarjoavat 
mytfs monenlaisia palveluita» lukevat 
urheilutoiminnan j&jeÄitetä, edustavat 
kansalaisten etuja erilaisissa 
YÏtm3m^\mykà$^ j& mlden mMty$ 
ihmisoikeuksien turvaamisessa ja e4istämisessä 
on kesketaL lärjestdillä on myös ratkaisevan 
tasked merkitys îc^M^3âtei^poîitiikatt tulevaisuuden haasteisiin ja tukemaan Euroopan 
yhdentymiskehitystä parhaalla mahdollisella 
tavalla. 
1.4 Aslakina» fisiteÄ joukko 
toimenpitÄ JmtaJtevaMot voivat toteuttaa. 
Tarkojatksem 'ei' olo saada jäsenvaltioita 
vaîitseiïjam tiettyjä ratkaisuja tai toimenpiteitä, 
vaan jokainen jteivaJtio pmm itsenäisesti 
todettavista toimenpiteistä, On kuitenkin 
ttettyjll •fövoitteita* joihin voi<laan toissijaisuus-
ja A^Isuu^pBïiaattoideR mukaisesti pyrkiä 
yUé&n tasolla* Häitä kMtellS&t 'im&näT * 
luvussa. 
II LAAJUUS 1 
Yhdistykset 
2 Sosiaalitalous muoéoste kolmesta osa-
aluksia: osuuéœanlsta, ^kinaisista yhtiöistä 
j& ^yMstyksistl, Misé yhdistykset ovat 
Imamfe >8ia oÛsLbM^t^v^ lÄk^ti kaMefe;' VaiMmmk rajattavissa ja 
on näin tuikea 
$sm)^^ Bmiùm^^^à^, toteufti kattavaa 
tutkimuksen ' saadakseen * lisää tietoa 
järjestMasta ja selvittääkseen, mitkä ate 
koskevat kysymykset s oM oteriava 
ifttä)*3fö$ii. ' fx&bmtesm tulokset* *>vk 
rt/' <: *, '> > ' -'?" 
1.3 Tässä asiakirjassa pyritään tuomaan 
esille alan kasvava merkitys Eurohan 
unionissa sekä osoittamaan* millaisia ongelmia 
ja haasteita järjestöt kohtaavat. Tavoitteena on 
lisäksi saada aikaan tiettyihin ajatuksiin 
pohjaava vuoropuhelu, jolla pyritään tukemaan 
järjestöjen kehitystä yhteisön ja jäsenvaltioiden 
tasolla sekä parantamaan niitä valmiuksia, joita 
järjestöt tarvitsevat pystyäkseen vastaamaan 2.1 Yksinkertaisimmillaan yhdistys on 
joukko ihmisiä, jotka ovat liittyneet vMeen 
tiettyä tarkoitusta varten. 
2.2 Jotkut yhdistykset sulautuvat 
huomaamatta yhteiskunnan, yhteisön ja perheen 
jokapäiväiseen elämään; toisaalta on olemassa 
myös suuria kansallisesti tai jopa 
kansainvälisesti hyvin merkittäviä instituutioita, 
kuten yliopistoja, sairaaloita, tutkimus- ja 
kulttuurilaitoksia, joita monet (virheellisesti) 
pitävät yksiselitteisesti julkisina eliminä. 
Yhdistyksellä voi olla satapäinen 
ammattihenkilökunta, tuhansia 
vapaaehtoistyöntekijöitä ja miljoonien ecujen 
liikevaihto. Monet yhdistykset toimivat 
läheisessä yhteistyössä viranomaisten kanssa 
tavanomaisilla aloilla, kuten sosiaalityössä, 
jotkut taas pitäytyvät tiukasti perinteisessä 
riippumattomuudessaan ja tukevat radikaaleja 
yhteiskuntaohjelmia tai vaihtoehtoisia 
elämäntapoja. 
2.3 Jossain määrin ollaan kuitenkin yhtä 
mieltä siitä, että kaikilla yhdistyksillä on 
seuraavat yhteiset piirteet, jotka ilmenevät eri 
suhteissa eri yhdistyksissä: 
(a) Epävirallisista tai tilapäisistä puhtaasti 
sosiaalisista tai sukulaisuuteen perustuvista 
ryhmittymistä yhdistykset erottaa 
jonkinasteinen, vaikka vähäinenkin, 
muodollisuus tai institutionaalisuus. 
(b) Yhdistykset ovat yleishyödyllisiä, ts. 
niiden tavoite on jokin muu kuin tuottaa voittoa 
johdolleen tai jäsenilleen. 
(c) Yhdistykset ovat riippumattomia, 
erityisesti valtiosta ja viranomaisista. Ne 
voivat siis vapaasti päättää itseään koskevista 
asioista omien sääntöjensä ja 
menettelytapojansa i&ukaiséstt» tara et& 
ulkopuoliset puuttuvatraton toimintaan, 
(d) Yhdistyksiä on hoidettava 
pyyteettömästi. Tällä käsitteellä tarkoitetaan, 
ettei yhdistys saa tavoitella voittoa, ja ettei sitä 
hoitavien henkilöiden motiivina saa olla 
henkilökohtaisen hyödyn tavoittelu. 
(e) Yhdistysten on oltava ainakin jossain 
määrin mukana julkisessa toiminnassa, ja 
toiminnan on ;o|&va : ainakin osittain 
yleis1iya%Jlistëk 
2.4 Se, miten voimakkaina edellä mainitut 
viisi piirrettä ilmenevät eri yhdistyksissä, 
vaihtelee suuresti. Saattaa olla hyvin vaikeaa 
esimerkiksi määrittää, onko yhdistys 
riippumaton, ja myös yleishyödyllisyys on 
usein kiistanalainen käsite. Määritelmän avulla 
voidaan kuitenkin muutoin monimutkaisen alan 
ilmiöitä jossain määrin järjestää. 
2.5 Tässä asiakirjassa käsitellään kaikkia 
niitä järjestöjä, joista voidaan löytää edellä 
mainitut viisi piirrettä. Tarkastelun ulkopuolelle 
on kuitenkin jätetty kolme hyvin tarkkaan 
rajattua järjestötyyppiä: poliittiset puolueet* jotka voivat olla yhdistyksiä mutta ovat selvästi 
erityistapauksia; uskonnolliset yhteisöt 
(suppeasti määriteltynä, sen sijaan 
uskonnollispohjaiset yleishyödylliset järjestöt 
on katsottu yhdistyksiksi), ammattiyhdistykset 
ja työnantajajärjestöt. 
Säätiöt 
3 Yhdistysten tapaan myös säätiöillä on 
hyvin monenlaista toimintaa. Tietyissä maissa 
voidaan yhdistyksen sijasta perustaa säätiö 
hoitamaan asioita, joita muissa maissa yleensä 
hoitavat yhdistykset. Juridisesti säätiöt 
kuitenkin muodostavat homogeenisemman 
ryhmän kuin yhdistykset; on vain erotettava 
toisistaan yksityiset ja yleishyödylliset säätiöt. 
Tässä tiedonannossa käsitellään säätiöitä, joilla 
on jokin julkinen tarkoitus (vaikka ne 
olisivatkin yksityisiä elimiä). 
3.1 Tässä tiedonannossa säätiöillä 
tarkoitetaan siis järjestöjä, joilla on oma 
rahoituslähteensä, jonka varoja ne käyttävät 
oman harkintansa mukaan yleishyödyllisiin 
hankkeisiin tai toimintoihin. Ne ovat kokonaan 
valtiosta tai muista viranomaisista 
riippumattomia, ja niitä johtavat 
riippumattomat hallitukset tai edunvalvojat. 
Yhdistysmuodot 
4 Yhdistyksiä ja säätiöitä on vaikea 
luokitella ja määritellä. Yhteisön tasolla tämä 
johtuu osittain kansallisten perinteiden eroista, 
jotka näkyvät yhdistysten ja säätiöiden 
toiminnassa, sekä näille järjestöille ominaisesta 
tavasta yhdistää useita eri tavoitteita. Useimpien 
yhdistysten ja säätiöiden voidaan kuitenkin 
katsoa" hoitavan yhtä tai useampaa seuraavista 
tehtävistä: 
(a) Fajyejg^»^ffltin«ft M<ffJM»ife»rc 
Järjestöt ^o^'^^iteét^^iâl^aieen 
paJvA&'s '^è^mé^à sosiaaik 
ter^eydfia^^s^äöt^ tieto** neuvonta-
(b) Vaikuttaminen: Järjestön tarkoituksena 
on kampanjoida jonkin asian tai ryhmän edun 
puolesta tai muuten edistää tiettyä asiaa tai etua 
tavoitteenaan yleisen mielipiteen tai politiikan 
muuttaminen. 
(o) Oma tai toskirâto ,.,ami; Järjestöjen 
jasenetajavat yhteisiä* etuja tai heilit on yhteisiä 
tarpeita* ja he voivat tarjota toisilleen apua, 
tietoa ja tukea sel$ tehdä yhteistyötä. 
(d) yoimavarat m YhfömmMmmm', 
Yrittäjäjärjestöt sovittavat yhteen tietyn alan 
yksittäisten järjestöjen tai koko järjestöalan 
toimintoja tai tarjoavat alan toimijoille tietoa Ja 
tukea. Ne muodostavat tärkeän rajapinnan 
järjestöjen ja viranomaisten välille. 
4.1 Monet yhdistykset ja säätiöt toimivat 
kansallisella ja jopa kansainvälisellä tasolla. 
Suurin osa niistä toimii kuitenkin alue- tai 
paikallistasolla. Mitä pienemmällä 
maantieteellisellä alueella järjestö toimii, sitä 
useampaa tehtävää se yleensä hoitaa ja sitä 
vaikeampaa sen toimintoja on erollaa toisistaan. 
Euroopassa on satojatuhansia riippumattomia 
paikallisryhmiä, jotka toimivat asuinalueen, 
kaupunginosan, kylän tai maaseutualueen 
tasolla parantaakseen paikallisyhteisön 
elämänlaatua. Tällaiset järjestöt hoitavat -
yleensä epävirallisesti - kaikkia yllä kuvattuja 
toimintoja: ne tarjoavat palveluja ja tukea, 
tuovat esille yhteisön tai joidenkin sen ryhmien 
tarpeita ja toimivat kanavana, jonka kautta 
yhteisö voi välittää toiveensa viranomaisille. säätiöiden oikeudellisesta ja verotuksellisesta 
asemasta Euroopan unionissa. 
Yhdistysten ja säätiöiden oikeudellinen ja 
verotuksellinen asema 
5 On erittäin tärkeää, että yhdistyksiä ja 
säätiöitä varten on olemassa niiden toimintaa 
tukeva, selkeä oikeudellinen ja verotuksellinen 
kehys, joka voi olla olemassa sekä kansallisella 
että yhteisön tasolla. Jos tämä kehys puuttuu, 
järjestöjen on vaikea kehittää toimintaansa. 
Liite II sisältää katsauksen yhdistysten ja III YHDISTYSTEN JA SÄÄTIÖIDEN 
MERKITYS 
6 Komission tekemän tutkimuksen 
tuloksista käy seivästi ilmi, että yhdistykset ja 
säätiöt, jotka ovat yleensä hyvin pieniä 
yksiköitä, hallitsevat yhdessä huomattavaa 
varallisuutta ja henkilöstöresursseja, joihin 
kuuluu sekä palkattua työvoimaa että 
vapaaehtoistyövoimaa. Kuten yritykset, ja 
erityisesti pienet ja keskisuuret yritykset, monet 
yhdistykset ja säätiöt harjoittavat taloudellista 
toimintaa: ne myyvät tuotteita, tarjoavat 
maksullisia palveluja ja tuottavat voittoa, joka 
sijoitetaan järjestön toimintaan. 
6.1 Alan kansantaloudellinen merkitys on 
siis hyvin suuri. Merkitykse.. 'aajuus kävi ilmi 
ensimmäisessä järjestelmällisessä vertailevassa 
tutkimuksessa, joka kattoi neljä jäsenvaltiota 
(Yhdistyneen kuningaskunnan, Ranskan, 
Saksan ja Itälän) ja jonka teki Baltimoren John 
Hopkins -yliopisto1. Tutkimuksessa saatiin 
hyvin kiinnostavia tuloksia. 
6.2 Tutkimuksessa havaittiin seuraavat 
seikat: 
Saksassa alalla työskentelee 3,7 % työvoimasta 
ja 10 % palvelualojen työvoimasta, eli miljoona 
tydniekîfal, Voittoa tavoittelematon ala on 
erityisen Äeä terveydenhuollossa; alan osuus 
maan sairaalapotilaspäivistä on 40% ja 
AJsV 
fr. 
Ranskassa alalla työskentelee 4,2 % 
työvoimasta ja yli 10% palvelualojen 
työvoimasta, eli noin 800 000 työntekijää. 
Julkaistu vuonna 1994. 
alalla 
9% 
noin 
tärkeä Voittoa tavoittelemattomat järjestöt tarjoavat 
hoitokotipalveluita noin puolelle palveluiden 
saajista ja koulutusta noin 20 %:lle perus- ja 
keskiasteen oppilaista. Järjestöt ovat erityisen 
aktiivisia sosiaalipalvelujen ja urheilun alalla; 
noin 80% urheilua harrastavista kuuluu 
yleishyödyllisten yhteisöjen ylläpitämiin 
seuroihin. 
Italiassa alalla työskentelee lähes 2 % 
työvoimasta ja yli 5 % palvelualojen 
työvoimasta. Ala työllistää noin 400 000 
työntekijää ja on keskittynyt 
sosiaalipalveluihin. Yhdistykset pitävät yllä 
20%:a lastentarhoista ja yli 40%:a 
hoitokotipalveluista. 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa 
työskentelee 4 % työvoimasta , ja 
palvelualojen työvoimasta, yhteensä 
900 000 työntekijää. Ala on erityisen 
tutkimuksen ja koulutuksen kannalta: kaikki 
colleget ovat yleishyödyllisten järjestöjen 
ylläpitämiä, samoin 22 % kaikista ala-asteen 
kouluista. 
6.3 Näiden maiden järjestöalojen menot 
olivat yhteensä peräti 127 miljardia ecua (Italia 
17 miljardia, Ranska 31,3 miljardia, Yhdistynyt 
kuningaskunta 36,6 miljardia ja Saksa 42,2 
miljardia). 
Yleishyödyllisten järjestöjen 
toimintamenojen osuus bruttokansantulosta 
on myös huomattava: Italiassa 2 %, 
Ranskassa 3,3 %, Saksassa 3,6 %ja 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa 4,8 %. 
&4 * Mieleitkimtoisïrr^ twlokset koskevat 
työvoiman kasm . ; alalla, ; ^ttafttaritoto» 
havaittiin Eanskanja Baton osalta (vain näistä 
mösl^ että vuosina 
lpPi99a alalla oli luotu hoomattava määrä 6.5 Työpaikkojen määrän kasvun ei pitäisi 
olla kovinkaan yllättävää, kun otetaan 
huomioon, miten voimakkaasti ala on kasvanut 
viime aikoina ja mitkä ovat olleet kasvun 
todennäköiset syyt (ks. liitteen I kohdat 1.4 ja 
1.5). Jotkut näistä syistä ovat todennäköisesti 
olleet historiallisia tai ominaisia tietyille 
jäsenvaltioille. Toisten tekijöiden vaikutus 
puolestaan on lisääntynyt kaikissa 
jäsenvaltioissa. Näitä ovat uusien tarpeiden 
havaitseminen, uusien yhteiskunnallisten 
toimintojen kehittyminen ja erityisesti 
viranomaisten lisääntynyt pyrkimys saada 
järjestöala tuottamaan palveluita, joiden 
tuottamisesta ja suunnittelusta ne ovat itse 
aikaisemmin vastanneet. 
6.6 Tämänkaltainen poliittinen kehitys ei 
kuitenkaan ole edennyt samaan tahtiin kaikissa 
jäsenvaltioissa, ja kehitystä tukevat 
lainsäädännölliset ja hallinnolliset muutokset, 
joilla on pyritty lisäämään yhdistysten ja 
säätiöiden osallistumista, uv'at vaihdelleet eri 
jäsenvaltioissa. 
&7 Tutkimuksen tuloksista käy selvästi 
ilmi, että ala on osotttanot pystyvänsä 
tarttumaan sille tarttuviin uusiin 
tilaisuuksiin ja osallistumaan näin paitsi 
elämänlaadun parantamiseen myös 
ty&ltösyytfen ja talouskasvun edistämiseen 
Alaa olisi tämän vuoksi kannustettava 
osallistumaan aktiivisemmin työpaikkojen 
luomiseen työllisyyttä koskevan 
luôttamussnpimuksen mukaisesti esimerkiksi 
$aksassa;,;|/S erittiin 6.8 Suuri määrä yhdistyksiä ja säätiöitä 
harjoittaa yhteisön alueella työttömien 
koulutusta ja uudelleenkoulutusta, toisinaan 
hallituksen ohjelmien puitteissa mutta usein 
omasta aloitteestaan. Monet tarjoavat palveluja 
vähäosaisille - vammaisille, yhteiskunnasta 
vieraantuneille nuorille ja niille, jotka eivät 
syystä tai toisesta ole onnistuneet pääsemään 
työmarkkinoille. 
6.9 Yhdistykset ja säätiöt tarjoavat myös 
arvokasta koulutusta vapaaehtois­
työntekijöilleen, joista monet' saavat 
saavuttamansa kokemuksen ja ammattitaidon 
ansiosta myöhemmin työtä työmarkkinoilta. 
Vapaaehtoistyö tarjoaa lisäksi monille, 
erityisesti pitkäaikaistyöttömille, hyvin tärkeän 
mahdollisuuden työtottumuksen ylläpitoon 
tilanteessa, jossa säännöllisen elämänrytmin 
säilyttäminen saattaa olla vaikeaa. 
Vapaaehtoistyö tarjoaa myös mahdollisuuksia 
uusien rikastuttavien kokemusten 
hankkimiseen. Tavoitteena on nuorten 
yhteiskunnallisten valmiuksien kehittäminen, 
millä puolestaan parannetaan nuorten 
työllistymismahdollisuuksia sekä vahvistetaan 
nuorten käsitystä omista 
vaikutusmahdollisuuksistaan ja asemastaan 
kansalaisina. Näitä asioita käsittelee 
Eurooppalaisen vapai-^toistyön ohjelma, joka 
tarjoaa nuorille mahdollisuuden osallistua 
aktiivisesti tietyn paikallisen hankkeen 
toteutukseen ja tätä kautta tilaisuuden uusien 
oppimiskokemusten saamiseen. 
Vapaaehtoistyöllä on tärkeä merkitys myös 
niille eläkeläisille, jotka haluavat jatkaa 
taitojensa hyödyntämistä ja aktiivista 
osallistumistaan yhteiskunnalliseen toimintaan. 
Yhteiskunnallinen merkitys 
7 Tarkkoja lukuja siitä, kuinka moni 
Bifcssa kunto yfcd&tyksiln» é ate saatavilla, 
mutta jöteiin JtovaltioKten arvioitten 
j^rustesifet voidaan, otetta^ että yhdistyksiin 
jlgn&ni 1/34/2 va$«sla\ oli yhtmst noin sata 
Ä|ponaaihmisa 
7.1 Kun yhdistysten ja säätiöiden 
vaikutuksia ja saavutuksia tarkastellaan 
historiallisesta näkökulmasta, niitä on vaikea 
yliarvioida. Yhdistysten ja säätiöiden ansiota 
ovat monet palvelut, joita nykyään pidämme itsestään selvinä, kuten koulutus, 
terveydenhuolto ja sosiaalipalvelut. Järjestöillä 
on lisäksi ollut hyvin suuri vaikutus 
yhteiskunnallisen «a poliittisen ajattelun sekä 
nykyisen älyllisen ilmapiirin kehittymiseen. Ne 
ovat olleet . avainasemassa tieteellisten 
saavutusten ja teknisen kehityksen 
levittämisessä ja tarjonneet foorumeja 
ajatustenvaihdolle kaikilla elämänaloilla. Ne 
ovat johtaneet taistelua ihmisoikeuksien ja 
ihmisarvon tunnustamisen, kulttuuriperinnön 
säilyttämisen ja luonnon suojelemisen puolesta. 
Monet pyrkivät lisäämään solidaarisuutta 
heikommassa asemassa olevia, sairaita, 
vammaisia, köyhiä, syrjäytyneitä, vanhuksia ja 
nuoria kohtaan sekä työtä tekevien ja 
työttömien, miesten ja naisten, eri sukupolvien 
sekä vauraiden ja köyhien alueiden välistä 
solidaarisuutta. Järjestöillä on tärkeä merkitys 
yhteiskunnasta syrjäytymisen, naisten ja lasten 
seksuaalisen hyväksikäytön sekä rotusyrjinnän 
ja muukalaisvihan torjunnassa. Ne ovat 
merkittävästi vaikuttaneet siihen, että yleinen 
suhtautuminen kehitysyhteistyöhön on saatu 
myönteiseksi. Ne ovat edistäneet demokratiaa ja 
luoneet tärkeitä yhteyksiä kehitysmaiden 
kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa sekä 
tarjonneet katastrofi- ja elintarvikeapua 
kriisiaikoina, jolloin ne ovat usein rohkeasti 
toimineet kriisialueiden vaikeissa olosuhteissa. 
7.2 Nykyään järjestöt toimivat aktiivisesti 
kaikilla mahdollisilla elämänalueilla; ja niiden 
merkitys yhteiskuntamme hyvinvoinnille ja 
kehitykselle sekä erilaisille kulttuureille on yhtä 
suuri kuin ennenkin, etenkin kun merkitystä 
arvioidaan Euroopan yhdentymisen 
näkökulmasta. Samalla ne jatkavat 
uudistustyötään, etsivät uusia tarpeita ja keinoja 
näiden tarpeiden tyydyttämiseksi. 
Järjestöt jatkavat näin perinteistä 
toimintaansa; ne muodostavat kasvualustaan 
tai geenipankkiin verrattavissa olevan 
perustan, jonka pohjalta tulevaisuuden 
sosiaalialan ja muiden alojen politiikka voi 
kehittyä, sekä tukevat seöaisen poliittisen, 
yhteiskunnallisen Ja äryUisen ilmapiirin 
syntymistä, jossa muutoksiin suhtaudutaan 
Poliittinen merkitys: Kansalaisuus 
$ Monille ihmisiHe kuuluminen järjestöön 
tai säätiöön tai vapaaehtoistyö niissä on hyvin 
tärkol koina, jonka avulla ib voivat ilmaista 
kansalaisuuttaan ja osoittaa aktiivisesti 
tuntevansa vastuuta tossaihmisistäM ja 
yliskulmasta ylensi 
8.1 Järjestöjen merkitys kansalaistunteen 
vahvistajina ja ilmaisukanavina on tullut yhä 
tärkeämmäksi Euroopan tasolla. Ne voivat 
osallistua aktiivisesti Euroopan 
kansalaistunteen luomiseen Euroopan unionista 
tehdyn sopimuksen 8 artiklassa tarkoitetulla 
tavalla Järjectöt ovat jo kauar edistänsgt 
kansainvälistä yhteistyötä ja kansojen välistä 
yhteisymmärrystä, ja ne ovat nyt osoittaneet 
olevansa kiinnostuneita kansalaisten 
mahdollisuuksista osallistua Euroopan unionin 
kehittämiseen ja kansalaisten Euroonan 
toteuttamiseen. Niiden kokemus ja 
perusfilosofia sekä niiden lisääntyvä 
järjestäytyminen Euroopan tasolla tarjoavat 
tähän erinomaiset edellytykset. 
Poliittinen merkitys: Demokratian 
edistäminen 
9 Yhdistykset ja säätiöt - edistävät 
solidaarisuuden ja kansalaisuuden tuonia 
jàfNukévai.. byyÉ n^ki^ 
1&< 
monissa Keski, ja ita^uroopan mami 
lIllGraiDilHera J Sntt^lfwfci 9.1 Järjestöillä on epäilemättä ratkaisevan 
tärkeä merkitys eurooppalaiselle demokratialle. 
Kehittyneen järjestöalan olemassaolo on merkki 
kehittyneestä demokratiasta. Monille ihmisille 
osallistuminen järjestötoimintaan voi yleisten 
vaalien lisäksi olla ainoa kokemus 
demokraattisesta prosessista. 
9.2 Järjestöjen vaikutusta edustuksellisen 
demokratian tehokkuuteen ei kuitenkaan pitäisi 
aliarvioida. Niillä on ennen kaikkea olennainen 
tehtävä tietojen ja mielipiteiden välittäjinä 
hallitusten ja kansalaisten välillä. Ne tarjoavat 
kansalaisille mahdollisuuden tarkastella 
kriittisesti hallituksen toimia ja suunnitelmia 
sekä viranomaisille mahdollisuuden saada 
asiantuntija-apua, tietoa yleisestä mielipiteestä 
ja palautetta politiikkansa vaikutuksista. 
9.3. Vaikka järjestöjen merkitys 
demokraattisessa prosessissa on tärkeä, ne eivät 
voi koskaan korvata vaaleilla valittuja edustajia. 
Yhtä asiaa ajaviin järjestöihin liittyy tiettyjä 
vaaroja, sillä niiden keskittyminen tiettyihin 
asioihin, ihmisiin tai ihmisryhmiin voi tehdä ne 
kärsimättömiksi tilanteessa, jossa pyritään 
kilpailevien etupyrkimysten väliseen 
tasapainoon, mikä puolestaan on kaikkien 
demokraattisesti valittujen hai. r ien 
tavoitteena. Poliittisiin päätöksiin vaikuttavia 
tekijöitä olisi tämän vuoksi pyrittävä 
ymmärtämään paremmin. 
IV JÄRJESTÖALAN JA EUROOPAN 
YHTEISÖN TOIMIELINTEN 
YHTEISTYÖ 
9.4 Euroopan yhteisön toimielimillä on jo 
pitkään ollut yhteyksiä järjestöalaan ja alaa on 
myös kuultu epävirallisella tasolla. Monilla 
Euroopan komission yksiköillä on ollut 
yhteistyötä järjestöjen kanssa: pääosasto IB ja 
pääosasto VIII ovat tehneet yhteistyötä 
kehitysyhteistyöjärjestöjen kanssa, ja Euroopan 
yhteisön humanitaarisen avun toimistolla on 
arvokasta kokemusta yhteistyöstä 
humanitaarista apua tarjoavien 
kansalaisjärjestöjen kanssa. Pääosasto V on 
tehnyt yhteistyötä Sosiaalipolitiikan 
eurooppalaisen foorumin tuloksena syntyneen 
Euroopan sosiaalialan kansalaisjärjestöjen 
foorumin kanssa, pääosasto XI 
ympäristöjärjestöjen kanssa sekä pääosasto 
XXIII osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden, 
yhdistysten ja säätiöiden neuvoa antavan 
komitean kanssa. Pääosasto X jakaa lisäksi 
kansalaisille tietoa . Eurooppaa koskevista 
asioista yhteistyössä järjestöalan kanssa. 
Kansalaisjärjestöjä on mukana useissa 
neljännestä puiteohjelmasta (1994-1998) 
rahoitettavissa tutkimushankkeissa. 
Kohdistettua sosioekonomista tutkimusta 
koskeva ohjelma kattaa hyvin alan 
kansantalouteen ja sosiaaliseen 
yhteenkuuluvuuteen liittyvät tehtävät. Näiden 
tehtävien merkitystä on tarkoitus korostaa 
viidennessä puiteohjelmassa (1999-2002). 
Myös Euroopan parlamentti tekee yhteistyötä 
monien järjestöjen kanssa saadakseen tietoja 
hyvin monenlaisista asioista ja niihin liittyvistä 
erilaisista näkemyksistä. Alan heterogeenisuutta 
arvostetaan erityisesti siksi, että alalla on 
runsaasti tietoa ja ke!'r? asta 
sosiaalipolitiikasta, ympäristöasioista ja 
kehitysyhteistyöstä. Sen avulla voidaan lisäksi 
luoda hyvin tärkeä yhteys eri alueilla asuviin 
kansalaisiin, ja erityisesti niihin kansalaisiin, 
jotka ovat muita heikommassa asemassa. 
9.5 Järjestöalalla on kasvava merkitys 
monille Euroopan rakentamisen kannalta 
tärkeille osa-alueille, ja sen merkitys erityisesti 
tärkeimpien sosiaalipalvelujen tuottamisessa ja 
tarjonnassa on monissa jäsenvaltioissa 
keskeinen. Tämä merkitys tunnustetaan 
komission sosiaali- ja työllisyyspolitiikkaa 
koskevissa tärkeimmissä kannanotoissa, kuten 
sosiaalipolitiikkaa koskevassa vihreässä ja 
valkoisessa kirjassa sekä kasvua, kilpailukykyä 
ja työllisyyttä koskevassa valkoisessa kirjassa. 9.6 Yhteisön toimielinten ja järjestöalan 
yhteydet perustuivat kuitenkin monien vuosien 
ajan täysin tilapäisiin järjestelyihin. Näiden 
yhteyksien tärkeys tunnustettiin virallisesti 
vasta Euroopan unionista vuonna 1992 tehtyyn 
sopimukseen liitetyssä 23. julistuksessa2. 
9.7 Yhteisön tasolla on runsaasti poliittista 
tahtoa sen varmistamiseen, että järjestöalan 
kanssa aloitetaan järjestelmällisempi yhteistyö 
sekä politiikan suunnittelussa että sen 
toteuttamisessa. Yhteistyötä järjestettäessä olisi 
olisi otettava huomioon järjestöalan kasvava 
merkitys jäsenvaltioissa erityisesti 
sosiaalipolitiikan alalla3. 
Edellä mainitun 23. julistuksen antamisen 
jälkeen on tapahtunut paljon kehitystä, joka on 
auttanut lujittamaan yhteistyötä ja tukenut 
kansalaisjärjestöjen ja muiden järjestöalan 
organisaatioiden järjestelmällisen kuulemisen 
aloittamista. Seuraavassa on lueteltu tärkeimmät 
kehitystä eteen päin vieneet tekijät: 
• Ensimmäinen 
eurooppalainen 
marraskuussa 
hall^stenväiisen sosiaalipolitiikan 
foorumi järjestettiin 
1996 juuri ennen 
konferenssin alkamista. 
Foorumiin osallistui yli 1 000 henkeä, joista 
2 Julistus 23 kuuluu: "Konferenssi korostaa sitä 
merkitystä, joka on Euroopan yhteisön 
perustamissopimuksen 117 artiklan tavoitteiden 
saavuttamiseksi yhteisön sekä 
hyväntekeväisyysjärjestöjen sekä sosiaalilaitoksista 
ja sosiaalipalveluista vastaavien säätiöiden välisellä 
yhteistyöllä." 
3 Komissio on jo pitkään käynyt vuoropuhelua 
järjestöalan kanssa muilla osa-alueilla, kuten 
kehitysyhteistyötä tekevien kansalaisjärjestöjen 
kanssa Euroopan yhteisöjen ja kehitysyhteistyötä 
tekevien kansalaisjärjestöjen neuvoa-antavassa 
komiteassa, joka saa 90% rahoituksestaan 
komissiolta. 
suurin osa oli kansalaisjärjestöjen edustajia. 
Foorumissa asetettiin uusi poliittinen tavoite: 
kattavan kansalaisjärjestöjen ja yhteisön 
toimielinten välisen vuoropuhelun 
aikaansaaminen. Tällä vuoropuhelulla on 
tarkoitus täydentää kansallisten 
viranomaisten poliittista vuoropuhelua ja 
työmarkkinaosapuolten välistä 
vuoropuhelua. Foorumi on tarkoitus järjestää 
joka toinen vuosi. 
Uudella vuoropuhelulla on kaksi päätavoitetta: 
-varmistaa, että Euroopan poliittiset 
päättäjät ottavat järjestöalan näkemykset ja 
käytännön kokemukset järjestelmällisesti 
huomioon, jotta politiikka voidaan suunnitella 
siten, että se vastaa entistä paremmin todellisia 
tarpeita 
-välittää tietoa yhteisön tasolta 
paikalliselle tasolle, jotta Kansalaiset saisivat 
tietoa EU:ssa tapahtuvasta kehityksestä, 
voisivat tuntea kuuluvansa Eurooppaan ja 
ymmärtäisivät, miten EU vaikuttaa heidän 
omaan elämäänsä. Näin lisätään avoimuutta ja 
tuetaan kansalaisten Euroopan kehitystä. 
• Vuonna 1995 perustettiin Euroopan 
sosiaalialan kansalaisjärjestöjen foorumi, 
jossa on mukana suuri määrä järjestöjä ja 
jonka tehtäviin kuuluu sosiaalipolitiikan 
eurooppalaisen foonimin valmisteluissa 
avustaminen sekä kansalaisjärjestöjen ja 
yhteisön toimielinten välisen vuoropuhelun 
tukeminen. 
• Vuonna 1995 perustettiin myös Comité des 
Sages -komitea valmistelemaan 
perusoikeuksia koskevaa kertomusta 
sosiaalipolitiikan foorumissa käytävää 
keskustelua varten. Tarkoituksena oli 
keskustelun tulosten esittäminen HVK:lle Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 
tarkistamisesta käytäviä keskusteluja varten. 
Tämä kertomus, jolla pyritään edistämään 
kansalaisoikeuksia ja sosiaalisia oikeuksia 
tukevan Euroopan luomista, on saanut aikaan 
Euroopan laajuisen keskustelun, jota on käyty 
useissa kansallisissa seminaareissa, joihin ovat 
osallistuneet etenkin järjestöalan ja 
työmarkkinaosapuolten edustajat. 
• Vuonna 1997 otettiin käyttöön uusi 
budjettikohta B3-4101, jolla pyritään 
edistämään yhteistyötä kansalaisjärjestöjen 
ja muiden järjestöalan organisaatioiden 
kanssa sekä lisäämään järjestöjen 
osallistumismahdollisuuksia järjestöalan ja 
yhteisön toimielinten väliseen 
vuoropuheluun. 
ï# :WKM * puitteissa * aloitettiin 
vuompnMu j&Jestöalan, 
HVK:n yhteydessä on keskusteltu useista 
tärkeistä alaan liittyvistä kysymyksistä. Näihin 
kuuluvat 
oikeusperustan luominen yhdistyksiä 
koskevaa sääntelyä varten yhteisön tasolla 
oikeusperustan luominen työllisyyttä ja 
sosiaalialaa koskevia aloitteita varten 
julistuksen N:o 23 ottaminen osaksi 
Euroopan unionista tehtyä sopimusta sekä 
sellaisten erityisten määräysten ottaminen 
sopimukseen, joilla varmistetaan 
hyväntekeväisyysjärjestöjen ja säätiöiden 
kuuleminen ja vuoropuhelun toteutuminen 
kaikilla niitä koskevilla politiikan osa-alueilla 
8a Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 
artiklan muuttaminen (yhteispäätös-
menettelyllä) tavoitteena liikkuvuutta 
helpottavien toimenpiteiden toteuttaminen. 
Komissio aikoo tehdä asiaa koskevat ehdotukset 
HVK:ssa saavutettujen tulosten mukaisesti. 
Jotta mahdollisuudet luovien ratkaisujen 
toteuttamiseen ja mielipiteiden vapaaseen 
ilmaisuun säilyisivät mahdollisimman hyvinä 
myös tulevaisuudessa, on tärkeää, ettei 
järjestöalan kuulemista järjestetä hallinnollisesti 
liian monimutkaisella tavalla. Järjestöalan ja 
yhteisön toimielinten välistä vuoropuhelua ja 
niiden välisiä suhteita olisi pyrittävä 
kehittämään joustavalla mutta siitä huolimatta 
järjestelmällisellä tavalla. Kehittämisen olisi 
perustuttava kaikilta osin 
toissijaisuusperiaatteeseen ja siinä olisi otettava 
huomioon kunkin jäsenvaltion erityispiirteet. 
9.9 Komissio on lisäksi pyrkinyt tarjoamaan 
alalle rahoitusta useista yhteisön ohjelmista ja 
rahoituslähteistä. Näihin kuuluvat mm. 
rakennerahastot, Keski- ja Itä-Euroopan maita 
koskevat PHARE- ja TACIS-ohjelmat, 
Leonardo da Vinci, julistus N:o 23, uudet 
työllisyyttä ia kolmatta sektoria koskevat 
budjettikohdat, nk-yrityksiä ja sosiaalitaloutta 
koskevat budjettikohdat, Eurooppalaisen 
vapaaehtoistyön ohjelma, jolla tuetaan 
kansainvälistä vapaaehtoistyötä, ja Euroopan 
kehitysrahasto, jolla tuetaan Lomé-maiden 
kanssa tehtävää kehitysyhteistyötä sekä erityiset 
unionin ulkoisia toimia koskevat 
budjettikohdat, erityisesti yhteistyö ALAMED-
maiden kanssa. 
On arvioitu, että yhteensä noin 800 miljoonaa 
ecua (josta 196 milj. ecua yhteisrahoituksella) 
yhteisön kehitystukea kanavoidaan vuosittain 
kansalaisjärjestöjen kautta, ja komissio luottaa 
järjestöihin monissa 
kehitysyhteistyöpolitiikkaan liittyvissä asioissa. Euroopan komissio toimii lisäksi läheisessä 
yhteistyössä kansalaisjärjestöjen kanssa 
pyrkiessään torjumaan naisten ja lasten 
seksuaalista hyväksikäyttöä. 
Komissio haluaa kehittää järjestöalan 
kanssa tekemäänsä yhteistyötä tukeakseen 
Euroopan yhdentymiskehitystä. Tähän 
liittyvät ehdotukset sisältyvät tämän 
tiedonannon päätelmiin. 
V ALAN ONGELMAT JA HAASTEET 
10. Yhdistykset ja säätiöt toimivat valtavan 
paineen alaisina jatkuvasti muuttuvissa 
olosuhteissa. Joissakin tapauksissa nämä 
järjestöt ovat ottaneet hoitaakseen sellaisten 
palveluiden tuottamisen, joista aikaisemmin 
vastasivat viranomaiset. Uusien palveluiden 
tuottaminen aiheuttaa kuitenkin todellisia 
haasteita ja ongelmia. Järjestöt, joiden tehtävänä 
on aikaisemmin ollut julkisten palveluiden 
tukemr^, joutuvat nyt itse vastaamaan 
varsinaisten palveluiden tuottamisesta. Tämä 
saattaa vaatia järjestöltä täysin uusia 
henkilöstöjärjestelyjä ja uutta johtamistapaa. Se 
voi vaatia järjestön talouden täydellistä 
uudistamista ja muuttaa merkittävästi 
viranomaisten ja muiden järjestöjen kanssa 
tehtävää yhteistyötä. Mistä järjestö saa 
tarvittavat voimavarat? Saako se rahoitusta 
viranomaisilta pitkäaikaisten tai lyhytaikaisten 
tukien muodossa ja onko rahoitusta tarjolla 
riittävästi? Pystyykö järjestö kasvattamaan 
yleisöltä (yksityishenkilöiltä) ja yrityksiltä 
saamaansa tukea? Tämä muutos voi edellyttää 
järjestöltä myös toimintatavoitteiden 
perusteellista uudelleenmäärittelyä. Jos 
järjestön alkuperäisenä tavoitteena on ollut 
tietyn väestönosan (vammaisten, yhteiskunnasta 
10 
syrjäytyneiden tai etnisten vähemmistöjen) 
tarpeisiin vastaaminen ja tietylle kohderyhmälle 
suunnattujen tukipalvelujen tuottaminen, 
voidaanko edellyttää, että järjestö ottaa 
hoitaakseen varsinaisten koko väestölle 
suunnattujen palveluiden tuottamisen? 
10.1 Kaikki edellä mainitut tekijät 
vaikuttavat merkittävästi järjestöjen rahoitus- ja 
koulutustarpeisiin, ja viranomaisten olisi 
tiedostettava, miten tärkeää on antaa järjestöille 
ja säätiöille aikaa ja voimavaroja, joita nämä 
tarvitsevat pystyäkseen sopeutumaan uusiin 
vaatimuksiin. 
10.2 Vaikka viranomaiset luottavat yha 
enemmän yhdistyksiin ja säätiöihin hyvin 
monenlaisten tehtävien hoitajina, ne eivät 
vielä ole ottaneet tehtaaseen varmistaa* 
että alalla oUsi i>aritaée mahdolliset 
edellvtykaet yleisen edun edistämiseen, 
TtmSn vnnksi ja^^iö^la totaali monissa 
m> jotka 
poliittisen tyhjiön* Johdonmukaisen juHtisen 
i>«nté OÄ estänyt aiaa 
ratkais^fnJseett/Timatliaiineon korjattava. 
10.3 Yksi poliittisten päättäjien suurimmista 
ongelmista johtuu tämänhetkisestä vakavasta 
alaa koskevan tiedon puutteesta. Lisäksi 
hallinnolliset rakenteet ovat huomattavasti 
vaikeuttaneet poliittista päätöksentekoa. 
Ongelmia on aiheuttanut etenkin viranomaisten 
suhtautuminen järjestöihin ja säätiöihin tiettyjä 
kohderyhmiä palvelevina organisaatioina tai 
tiettyjä aloja edustavina yhteistyöosapuolina. 
Sosiaalihallinnolla on yhteyksiä 
sosiaalipalveluita tuottaviin järjestöihin, 
ympäristöhallinnolla ympäristöjärjestöihin, ja niin edelleen. Ajan myötä nämä hallintoyksiköt 
ja niiden virkamiehet oppivat tuntemaan omat 
yhteistyöjärjestöntä perusteellisesti. Koko 
hallinnon tasolla ei kuitenkaan synny 
kokonaiskuvaa erillisille yksiköille kertyneestä 
tiedosta, joten * viranomaisilta puuttuu usein 
käsitys alasta kokonaisuutena, sen tarpeista tai 
sillä tapahtuneesta merkittävästä kehityksestä. 
Kokonaiskuvan puuttuminen on myös useissa 
jäsenvaltioissa vaikuttanut siihen, etteivät eri 
aloilla toimivat yhdistykset ja säätiöt miellä 
muodostavansa yhtä yhtenäistä alaa. 
10.4. Viranomaisten on nyt välittömästi 
täydennettävä alakohtaista 
lähestymistapaansa tarkastelemalla 
perusteellisesti koko alaan vaikuttavia laaja-
alaisia kysymyksiä tarkoituksenmukaisen 
politiikan kehittämiseksi. Lisäksi on 
tunnustettava yhdistysten ja säätiöiden 
asema julkisten palveluiden tuottajina sekä 
kannustettava alan hyväksymistä 
täysivaltaiseksi yhteistyökumppaniksi 
kaikilla tasoilla aina, kun on kyse alaa 
koskevista poliittisista kysymyksistä tai 
alaan vaikuttavien tr: men piteiden 
toteuttamisesta. 
10,5 Viinaksi Minte&ten kimonon vuoden 
aikana yMistysten ja säätiöiden kansainvälinen 
toiminta onlisAynyt kmmmmaML Tämä 
johtuu siitä, m& aMe on tacolla Äoitosta yhä 
tisetomasta MmkyUisfà td&intaa tukevasta 
yhteisön ,#je!niasta,;;;Myös niiden järjestöjen 
määrä, oii iiÄtynyt, jotka ovat kittmostnneita 
10.6 Alalle syntyy'jatkuvasti yhä useampia 
yhdistysten ja säätiöiden muodostamia 
Euroopan laajuisia järjestöjä ja verkostoja. 
Jotkut näistä, kuten Punaisen Ristin 
neuvottelukomitea, koordinoivat sellaisten 
alansa yksittäisten kansallisten järjestöjen 
toimintaa, joilla on samat tavoitteet ja jotka 
11 
tunnetaan samalla nimellä. Toiset, kuten 
Euroopan säätiöiden keskus (European 
Foundation Centre) tai Euroopan järjestöjen 
neuvosto (CEDAC, die European Council for 
Voluntary Organisations), edustavat keskitetysti 
alan etuja viranomaisiin päin sekä kehittävät 
toimivia käytäntöjä usein hyvin erilaisten 
j äsen j ärj estöj ensä tarpeisi in. 
10.7 Lisäksi monet kehitysyhteistyö- ja 
kriisiapujärjestöt, jotka ovat jo pitkään 
toimineet Euroopan ulkopuolella, tekevät yhä 
enemmän yhteistyötä yhteisön tasolla ja 
erityisesti Euroopan komission kanssa. 
Euroopan yhteisön ja kehitysyhteistyötä 
tekevien kansalaisjärjestöjen välinen 
neuvottelukomitea toimii läheisessä 
yhteistyössä kehitysyhteistyöstä vastaavan 
pääosasto VIII:n, ECHO.n, pääosasto IB:n ja 
muiden pääosastojen kanssa. 
10.8 Järjestöt eivät ole pystyneet 
täysipainoisesti osallistumaan sosiaali- ja 
työllisyysalan kansainvälihän toimintaan, 
koska tiettyjen yhteisön ohjelmien 
toteuttaminen on ollut keskeytettynä vuodesta 
1995, josta lähtien Euroopan yhteisöjen 
tuomioistuimelta on odotettu rc<tkaisua niiden 
oikeusperustaa koskevassa asiassa. HVK:lle 
antamissaan ehdotuksissa komissio on 
ilmoittanut pyrkivänsä korjaamaan tilanteen ja 
esittänyt tämän vuoksi sellaisen oikeusperustan 
luomista, joka koskee kansainvälisellä tasolla 
tapahtuvaa parhaiden käytäntöjen siirtoa, 
verkostoitumista sekä kokemusten vaihtoa eri 
aloilla, joita ovat mm. yhteiskunnasta 
syrjäytymisen estäminen tasa-arvon 
edistäminen sekä sukupuoleen, vammaisuuteen, 
rotuun tai ikään perustuvan syrjinnän 
estäminen. Yhteisö voisi näin toteuttaa edellä 
mainituilla aloilla samankaltaisia aloitteita kuin 
koulutuksen ja kansanterveyden aloilla. 
10.9 Järjestöt kohtaavat kuitenkin myös 
monia muita ongelmia pyrkiessään kehittämään kansainvälistä toimintaansa 
yhteisön tasolla. Näitä ovat 
* sellaisten yhteisten hankkeiden 
tomtttami$e$S4 tarvittavien yhteistyöjärjestöjen 
löytäminen, joiku toiminta-ajatukseltaan ja 
tavoitteiltaan vastaavat yhteistyökumppania 
etsivääjärjestöä 
Vaikka tietyn järjestön tavoitteet näyttäisivät 
teoriassa vastaavan yhteistyökumppania etsivän 
järjestön tavoitteita, ne eivät välttämättä vastaa 
niitä käytännössä. Kahdella eri maassa 
toimivalla järjestöllä voi olla sama kohderyhmä, 
mutta niiden asema kummassakin maassa voi 
olla hyvin erilainen. Järjestöjen, yhteistyötä 
vaikeuttavat usein myös kieli-ja kulttuurierot. 
* yhteisön tarjoaman rahoituksen 
saamiseen liittyvät vaikeudet4 
Monilla järjestöillä on vaikeuksia ajan tasalla 
olevan yhteisön rahoitusta koskevan tiedon 
hankkimisessa. Niiden voi myös olla vaikea 
päästä mukaan tiettyihin yhteisön rahoittamiin 
ohjelmiin, jos näitä ohjelmia koskeva 
päätöksenteko on jätetty jäsenvaltiolle, eikä 
kyseinen jäsenvaltio halua järjestöjä mukaan 
ohjelmiin. 
* yhteisön edellyttämän rahoitusosuuden 
hatikwmnm yhteisön ohjelmiin kuuluvia 
yhteisrahoitteisia hankkeita varten 
Rahoittajina ovat usein viranomaiset, jotka ovat 
voineet tehdä oman kilpailevan tarjouksensa tai 
jotka eivät ole kiinnostuneita tukemaan 
hanketta. 
* Hjallimn riippuvuus yhteisön 
wh$mkmtit> wtä& on wwmteena vaikeuksia 
toiminnan swnmmlum J# j$tkmwi'.t 
varmismmisphQ,^ $$#,, lyhyen aikavälin 
4 Monien yhteisön rahoittamien ohjelmien osalta 
päätöksenteko tapahtuu jäsenvaltioiden, ei siis 
yhteisön tasolla. 
12 
rahoituksella ei voida rastitta järjestöjen pitkän 
aikavälin rahoitiiStarpeMn 
Kansallisen rahoituksen saamiseen liittyvät 
vaikeudet ovat saaneet monet järjestöt 
hakemaan yhteisön tarjoamaa rahoitusta, mikä 
ei kuitenkaan välttämättä ole niiden tärkeimpien 
tavoitteiden kannalta tarkoituksenmukaista. 
Rahoituksen loppumisesta voi olla seurauksena, 
että järjestö joutuu lopettamaan toimintansa. 
* yhteisen - mkten mahuwtpanw 
vii?$$tymimn s ., %* 
Maksut voivat viivästyä monista sekä 
kansallisella että yhteisön tasolla ilmenevistä 
syistä, mikä aiheuttaa usein ongelmia 
järjestöille, joilla on kansainvälisiä hankkeita. 
*' oikeudellisen <<a$pmm^ puuttuminen 
Tämä saattaa aiheuttaa vakavia ongelmia 
järjestöille, jotka haluavat avata toimipisteen 
toisessa jäsenvaltiossa tai tarjota toisen 
jäsenvaltion viranomaisten rahoittamia 
palveluita. Komissio on jo ehdottanut tiettyjä 
toimenpiteitä (erityisesti yhteisten sääntöjen 
laatimista eurooppalaisia yhdistyksiä varten), 
joilla pyritään varmistamaan, että järjestöt 
saavat oikeushenkilön aseman k^ik'ssa 
jäsenvaltioissa. 
* ' kuultavien jùrjestojèn heikko edwiavuw 
Euroopan laajuisilla verkostoilla ei aina ole 
tarvittavia rakenteita eikä riittävää jäsenmääriä, 
joiden avulla ne voisivat varmistaa, että monien 
erilaisten paikallisella, alueellisella ja 
kansallisella tasolla toimivien järjestöjen 
näkemykset tulevat huomioonotetuiksi. 
Monet järjestöt valittavat, ettei viranomaisilla 
ole selkeää käsitystä niiden kansainvälisestä 
toiminnasta tai etteivät ne tue toimintaa riittävästi. Tämä vaikeuttaa usein 
kansainvälisten hankkeiden toteuttamista. 
* Buktuhm puute 
Koulutuksen puutteesta saattaa olla 
seurauksena, että järjestöä hoidetaan huonosti, 
jolloin se ei pysty vastaamaan uusiin haasteisiin 
eikä vaatimuksiin. 
* verkostoitumisessa tarvittavan 
asiantuntemuksen puute 
Järjestöt eivät pysty luomaan yhteyksiä 
samoihin tavoitteisiin pyrkiviin muihin 
järjestöihin, jos niiltä puuttuu siihen tarvittava 
koulutus. 
10.10 Monet näistä ongelmista ovat 
ratkaistavissa, ja Euroopan komissio ja tietyt 
jäsenvaltiot ovat jo aloittaneet joidenkin 
ongelmien käsittelyn. Ongelmia ei kuitenkaan 
yleensä käsitellä järjestelmällisesti osana 
johdonmukaista alaa koskevaa strategiaa tai 
politiikkaa. Seuraavassa kappaleessa esitetään 
ajatuksia, joita järjestöala voi itse ottaa esille tai 
joita voidaan käsitellä joko kansallisella tai 
yhteisön tasolla. 
[VI PÄÄTELMÄT 
JÄSENVALTIOIDEN TASO 
Komissio katsoo, että toimenpiteitä on 
toteutettava toissijaisuusperiaatteen mukaisesti 
pääasiassa jäsenvaltioiden tasolla ja tarvittaessa 
myös alue- tai paikallistasolla. 
Komissio ehdottaa, että jäsenvaltiot tutkivat 
huolellisesti seuraavia osa-alueita: 
. • hpmattavasti perusteeiiis^mntan tiedon 
^ . 'N ... s 
mi 
Politiikan suunnittelua vaikeuttaa tällä hetkellä 
selvästi järjestelmällisen ja luotettavan 
13 
järjestöalaa koskevan tiedon puute. Tietyillä 
yhteisön aloilla järjestöalan julkinen profiili on 
ollut niin matala, että päätöksentekijät ovat 
tuskin edes tietoisia sen olemassaolosta. 
Kaikkien asianomaisten toimijoiden, yhteisön 
toimielinten, kansallisten, alueellisten ja, 
paikallisten viranomaisten sekä järjestöalan itse 
on tämän vuoksi pohdittava, millaisia 
toimenpiteitä ne voisivat kukin toteuttaa 
käytännössä alan kattavuuden ja vaikutusten 
kartoittamiseksi. 
* s viranomaisten ja alan suhde 
(knmppanuussuhde) 
Kaikkien jäsenvaltioiden viranomaiset ja 
Euroopan komissio ovat nostamassa järjestöalaa 
entistä tärkeämpään asemaan. Siksi on tärkeää, 
että järjestöille annetaan mahdollisuus osallistua 
palveluiden suunnitteluun ja päätöksentekoon 
viranomaisten kanssa kaikilla tasoilla. 
Järjestöjen ja viranomaisten välistä suhdetta on 
selkeytettävä ja uusia yhteistyösuhteita luotava. 
Järjestöalan ja viranomaisten väliset 
kumppanuussuhteet perustuvat yksittäisten 
järjestöjen ja viranomaisten välisiin 
sopimusjärjestelyihin, ja nämä sopimukset 
asettavat tiettyjä rajoituksia. Mutta olipa 
järjestvfc, suhde viranom-^'*i mikä hyvänsä, 
yhdistykset ja säätiöt ovat hallituksesta 
riippumattomia, ja niiden on myös 
säilytettävä riippumattomuutensa. 
Viranomaisten olisi tarkistettava 
politiikkaansa ja ehdotettava muutoksia, 
joilla voidaan auttaa järjestöalaa 
kasvattamaan voimavarojaan ja tarvittaessa 
parantamaan taitojaan, jotta se pystyisi 
suoriutumaan r;He osoitetuista uusista 
tehtävistä mahdollisimman hyvin. 
%>V yh^stys-ja^^y»8al48ttt^ , s 
Toimivaltaisten viranomaisten olisi selvitettävä 
mahdollisuuksia alaa koskevan sääntelyn 
selkeyttämiseen ja mukauttamiseen, jotta 
sääntelyllä voitaisiin varmistaa, että ala voi 
hyödyntää kaikkia sille tarjolla olevia mahdollisuuksia kansallisella, alueellisella ja 
paikallisella tasolla. 
• alan veropohja ja kilpailusäännöt 
Alaa koskevien verotussäännösten on oltava 
selkeitä ja yksinkertaisia. Sekä kannustimia että 
verovapauksia olisi tutkittava tarkkaan. 
Kaikkien poikkeavien verotuskäytäntöjen olisi 
oltava perusteltavissa, kun otetaan huomioon 
alalle ominaiset erityisrajoitukset ja alan 
sisäinen organisaatio, joka erottaa sen 
perinteisistä taloudellisista toimijoista. 
• miten taataan alan terve talous myös 
tulevaisuudessa 
Myönteiset verotus- ja lainsäädäntöjärjestelyt 
ovat tärkeitä alan kasvulle ja tulosvastuulle 
jokaisessa maassa. Viranomaisten on kuitenkin 
myös varmistettava, että alasta on 
yhteiskunnassa myönteinen kuva ja että 
viranomaisten ja yritysten tukea sekä yksityisiä 
lahjoituksia kannustetaan. 
• koulutus 
Koulutus ei ole lisääntynyt aian kasvun 
edellyttämällä tavalla. Järjestöt tarvitsevat 
koulutusta voidakseen kehittää taitojaan ja 
asiantuntemustaan ja näin täyttää niille asetetut 
uudet vaatimukset. Leikkaukset kohdistuvat 
aivan liian usein ensimmäisenä 
koulutusbudjetteihin, kun rahoituksen saaminen 
vaikeutuu ja yhdistyksiä kehotetaan karsimaan 
kulujaan. Viranomaisten on varmistettava, että 
yhdistykset saavat riittävästi koulutusta 
voidakseen tarjota niiltä odotettavia palveluita 
ja tehdä sitä työtä, jota niiltä yhä useammin 
edellytetään. 
• tietoyhteisJcurmamkehitt^ninen 
Yhdistysten ja säätiöiden etujen mukaista on 
osallistua aktiivisesti tietoyhteiskunnan 
kehitykseen. Niitä on kannustettava 
osallistumaan kokeiluhankkeisiin erityisesti 
sovellusten alalla. 
14 
• paremmat mahdollisuudet osallistua 
rakennerahastojen yhteisrahoitteisiin ohjelmiin 
Monet yhdistykset ovat huolissaan 
mahdollisuuksistaan saada rakennerahastojen 
tarjoamaa rahoitusta. Niissä tapauksissa, joissa 
jäsenvaltiot vastaavat yhteisön tukijärjestelmien 
ja toimintaohjelmien toimeenpanosta, niiden 
olisi tutkittava ja tarkistettava omaa 
hallinnollista menettelyään tavoitteenaan 
järjestöalan tiedonsaannin helpottaminen ja alan 
osallistumismahdollisuuksien parantaminen. 
Näin olisi toimittava myös silloin, kun on kyse 
yleiskattavan tuen jakamisesta. 
YHDISTYSTEN JA SÄÄTIÖIDEN TASO 
On tärkeää, että yhdistykset ja säätiöt pyrkivät 
kaikin keinoin tekemään itseään tunnetuiksi 
esimerkiksi tiedotusvälineiden tai uuden 
tietotekniikan avulla. Niiden olisi pyrittävä 
avoimuuteen, jotta kansalaiset ja viranomaiset 
tuntisivat niiden tavoitteet ja toimintatavat. 
Järjestöjen olisi tuettava oman henkilöstönsä ja 
vapaaehtoistyöntekijöidensä koulutusta ja 
pyrittävä ta. ottaessa luomaan hyvät suhteet 
viranomaislinja yrityssektoriin. 
Alan olisi pyrittävä laajentamaan 
rahoituspohjaansa, jotta liiallinen riippuvuus 
yhdestä rahoituslähteestä voitaisiin välttää. 
Järjestöjen verkostojen olisi lisäksi pyrittävä 
varmistamaan, että niiden jäsenistö kattaa alan 
mahdollisimman hyvin, jotta todellisen 
edustavuuden saavuttaminen olisi mahdollista. 
EUROOPAN YHTEISÖN TASO ~j 
Komissio ehdottaa lisäksi seuraavia 
toimenpiteitä Euroopan yhteisön tasolla: 
• Järjestöillä on erittäin tärkeä tehtävä 
välittäjinä kansalaisten ja viranomaisten välillä, 
vaikka tätä tehtävää ei vielä ole tunnustettu asianmukaisella tavalla. Järjestöt haluavat, että 
niiden välittäjäntehtävä tunnustetaan. Ne eivät 
enää tyydy toimimaan yksinomaan 
edunvalvojina vaan haluavat, että yhteisön 
toimielimet kuulevat niitä järjestelmällisesti ja 
säännöllisesti kaikissa asioissa ja päätöksissä, 
jotka voivat vaikuttaa niiden tekemään työhön, 
niiden toimintatapaan ja tavoitteiden 
saavuttamiseen. 
• Komissio pitää yllä ja kehittää jatkuvaa 
tiedon ja mielipiteiden vaihtoa. Tätä tarkoitusta 
varten se luo järjestelmällisen ja säännöllisen 
vuoropuhelu- ja kuulemiskäytännön alan 
kanssa.5 Tässä yhteydessä komissio suhtautuu 
myönteisesti siihen, että alan toimijat ovat 
perustaneet osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, 
yhdistyksiä ja säätiöitä käsittelevän neuvoa-
antavan komitean, jonka tehtävänä on varmistaa 
alan kuuleminen ja laaja-alainen 
yhteensovittaminen. Komissio tutkii lisäksi, 
miten se voisi kehittää järjestöalan kanssa 
käymäänsä vuoropuhelua sosiaalipolitiikan 
eurooppalaisen foorumin ja uuden 
budjettikohdan avulla, jolla tuetaan yhteisön ja 
hyväntekeväisyysjärjestöjen välistä yhteistyötä. 
Komissio selvittää lisäksi, miten alan edustus jo 
toimivissa neuvoa-antavissa komiteoissa 
voidaan tarvittaessa järjestää. Tämän 
vuoropuhelun ja yhteistyön kehittäminen 
auttaa ymmärtämään ja tukemaan Euroopan 
yhdentymiskehitystä kaikilla tasoilla. 
Tarkistettuun sopimukseen olisi lisäksi 
sisällytettävä toimenpiteitä, joilla ehkäistään 
syrjäytymistä ja edistetään työllisyyttä. 
Sopimukseen olisi otettava myös tasa-arvoa ja 
siirtolaisuutta koskevia toimenpiteitä. Kaikki 
5 Komissio on julkaissut luettelon Euroopan 
yleishyödyllisistä järjestöistä, jotta virkamiehet 
voisivat varmistaa, että järjestöjen kuuleminen 
saadaan järjestelmällisemmäksi ja kattavammaksi. 
15 
nämä toimenpiteet edellyttävät vuoropuhelun 
kehittämistä. 
• Järjestöt eivät nykypäivän yhteiskunnassa saa 
niille kuuluvaa tunnustusta ilman, että niiden 
toimintatavoista, niille asetetuista vaatimuksista 
ja niiden odotuksista saadaan lisää tietoa. Koska 
näistä asioista ei yleensä tiedetä kovinkaan 
paljon, etenkään jäsenvaltioiden ja yhteisön 
tasolla, tilannetta on pyrittävä parantamaan. 
Yksi tapa tilanteen korjaamiseksi on järjestöjen 
ja niiden työn profiilin nostaminen. Tästä 
syystä ja tukeakseen valkoisessa kirjassa 
ilmaistua pyrkimystä alaa koskevan 
tietämyksen parantamiseen komissio harkitsee 
järjestötoiminnan ja Euroopan 
kansalaisuuden vuoden ehdottamista. 
• Komissio tunnustaa sen tärkeän tehtävän, 
joka järjestöillä voi olla tiedonvälittäjinä ja 
tavallista kansalaista lähellä olevina yhteisöinä, 
ja komission tarkoituksena lisätä järjestöjen 
mahdollisuuksia osallistua komission 
tiedotustoimintaan. Järjestöillä on ollut tärkeä 
osuus aikaisemmissa Euroopan teemavuosissa, 
mutta niiden merkitystä ei aina ole tunnustettu. 
Komission tarkoituksena on tämän vuoksi 
varmistaa. että järjestöjen merkitys 
tunnustetaan ja tuodaan esille kaikkien 
vastaisuudessa järjestettävien Euroopan 
teemavuosien yhteydessä. 
• Euroopan parlamentti on ehdottanut 
Euroopan yhteisön sosiaalitalouden 
laajentumisen tutkimista ja erityisesti 
seurantakeskuksen perustamista alan 
kehityksen seuraamiseksi sisämarkkinoilla. 
Komission mielestä tämä tehtävä voidaan 
yhdistysten ja säätiöiden osalta antaa Euroopan 
pk-yritysten seurantakeskukselle, ja komissio 
ehdottaa, että nykyisten rakenteiden puitteissa 
tapahtuva tiedonkeruu ja tietojen analysointi 
perustuisivat siihen, mitä järjestöt tekevät ja 
haluavat tehdä kansainvälisellä tasolla, ja 
erityisesti niihin ongelmiin, joita järjestöt 
kohtaavat kansainvälisessä toiminnassaan. Näitä ovat mm. ongelmat, joita aiheutuu 
järjestöjen erilaisista oikeudellisista muodoista, 
varojen siirrosta, toisen jäsenvaltion alueella 
sijaitsevien tilojen vuokraamisesta tai 
ostamisesta, tukien hakemisesta, ammatillisen 
pätevyyden molemminpuolisesta 
tunnustamisesta ja sponsoroinnin esteistä 
jäsenvaltioissa. Tavoitteena on lisäksi hyvien 
käytäntöjen löytäminen, joista tiedotetaan ja 
joiden käyttöönottoa edistetään. 
• Järjestöt tarvitsevat kansainvälistä 
toimintaansa varten välineitä, joita ei vielä ole 
laajasti saatavilla mutta jotka ovat ehdottoman 
välttämättömiä tällaiselle toiminnalle. Näitä 
ovat muun muassa kielitaito sekä kunkin 
jäsenvaltion verotuskäytännön, toimintatapojen 
ja hallintokäytännön tuntemus. Kansainvälistä 
toimintaansa laajentamaan pyrkivillä järjestöillä 
on suuri koulutuksen tarve. Komissio parantaa 
siksi sellaisten järjestöjen työntekijöiden 
mahdollisuuksia päästä eurooppalaisiin 
koulutusohjelmiin, jot1 suunnittelevat 
kansainvälisen toiminnan , aloittamista 
Euroopassa. 
Toisaalta järjestöalan osallistuminen elinikäisen 
oppimisen teemavuoteen on osoittanut, että ala 
on pystynyt tukemaan ja että sillä on myös 
jatkossa edellytyksiä tukea elinikäistä 
oppimista, johon kuuluu myös lähinnä 
järjestöalan vastuulla oleva aikuiskoulutus. 
Alalla on tulevaisuudessa todennäköisesti 
ratkaisevan tärkeä merkitys kaikki kansalaiset 
kattavan tietoisuusyhteiskunnan rakentamisessa. 
• Järjestöjen on usein erityisen vaikea löytää 
oman jäsenvaltionsa ulkopuolelta 
yhteistyökumppaneita, jotka voisivat auttaa 
järjestöjä niiden kansainvälisessä toiminnassa ja 
helpottaa yhteisön rahoituksen saamista 
rahastoista, joiden kelpoisuusehtoihin 
kansainvälinen yhteistyö kuuluu. Tilannetta 
vaikeuttaa usein myös se, että useat yritysten 
käyttöön suunnitellut yhteisön välineet ja 
politiikat, joilla helpotetaan 
16 
yhteistyökumppaneiden löytämistä yhteisön 
tasolla (BC-Net, Europartenariat, BCC jne.) 
eivät välttämättä sovellu järjestöjen tarpeisiin.6 
Komissio varmista, että myös järjestöt 
pystyvät hyödyntämään näitä välineitä ja että ne 
vastaavat järjestöjen erityistarpeita. 
• Yhdistysten ja säätiöiden edun mukaista on 
osallistua aktiivisesti tietoyhteiskunnan 
kehittämiseen. Niiden tietämystä tieto- ja 
viestintäteknologian ja sen tarjoamien 
palvelujen ja sovellusten mahdollisuuksista ja 
eduista on pyrittävä lisäämään. Helpottaakseen 
tiedon saantia komissio on jo perustanut 
tietoyhteiskunnan hanketoimiston, joka toimii 
täyden palvelun periaatteella. 
Tietoyhteiskuntafoorumi pyrkii saamaan 
mukaan poliittiseen keskusteluun kaikki 
asianomaiset tahot, myös yhdistykset ja säätiöt. 
Yhdistysten ja säätiöiden osallistumista 
kokeiluhankkeisiin on kannustettava erityisesti 
sovellusten alalla. 
• Monet järjestöt ovat csittänet-t; että 
rahoituksen saamista sekä rakennerahastoista 
että muista lähteistä on helpotettava. Haku- ja 
hallintomenettelyn monimutkaisuus, joka usein 
aiheuttaa maksujen viivästymis^ saattaa estää 
niitä järjestöjä, joiden voimavarat ovat pienet, 
antamasta arvokasta panostaan yhteisön 
rahoittamien ohjelmien toteuttamiseen. 
Komissio jatkaa yhteistyössä jäsenvaltioiden 
kanssa sellaisten keinojen etsimistä, joilla 
voidaan parantaa järjestöjen mahdollisuuksia 
rakennerahastoista myönnettävän rahoituksen 
saamiseen. Tähän liittyvät myös jäsenvaltioiden 
mahdollisesti tarjoama esirahoitus sekä 
yleiskattavan tuen lisääminen. Komissio 
ehdottaa lisäksi menettelyjen selkeyttämistä ja 
yksinkertaistamista rakennerahastojen uudistuksen yhteydessä, joka on tarkoitus 
toteuttaa vuonna 2000. Se kannustaa lisäksi 
myös jatkossa kumppanuuden käsitteen 
tulkitsemista siten, eua se kattaa myös 
taloudelliset toimijat ja työmarkkinaosapuolet7. 
Tällä laaja-alaisella tulkinnalla tuetaan julkisen 
varainkäytön asianmukaista ja tehokasta 
seurantaa. 
Komissio tutkii lisäksi, miten se voisi 
paremmin tiedottaa yhdistyksille ja säätiöille jo 
tarjolla olevasta yhteisön rahoituksesta8. 
Uudesta B3-4013 budjettikohdasta rahoitettujen 
toimien tulosten perusteella saadaan jonkin 
verran tietoa kolmannen sektorin vaikutuksista 
työllisyyteen. Erityisesti tutkitaan, miten 
yhdistykset ja säätiöt todellisuudessa 
osallistuvat ja voisivat osallistua työllisyyden 
parantamiseen sekä millaisia edellytyksiä niillä 
on uusien työpaikkojen luomiseen. Lisäksi 
pyritään löytämään tähän liittyviä parhaita 
käytäntöjä. Komissio varmistaa, että 
tutkimuksen tuloksista ja päätelmistä 
tiedotetaan laajalti. 
Euroopan komission koulutuksen ja 
tietotekniikan muodossa tarjoama tuki parantaa 
jäij^s.öjen kykyä verkostoitua, jota ne 
tarvitsevat voidakseen osallistua 
täysipainoisesti yhteisön ohjelmiin. 
• Tutkimus on osoittanut, että järjestöt ovat 
yhä kiinnostuneempia kansainvälisen 
toimintansa kehittämisestä» Ne ovat innokkaita 
7 Rakenne rahastoista annetun asetuksen N:o 2081/9" 
artikla. 
8 
RECITE- ja ECOS/OUVERTURE-ohjelmilla sekä 
PACTE-ohjelmalla voidaan helpottaa yhdistysten ja 
säätiöiden kansainvälistymistä. Kehitysyhteistyöstä vastaava VIII pääosasto on jo 
julkaissut asiakirjan: "Digest of Community 
Resources available for financing the activities of 
NGOs and other Governmental and/or Decentralised 
Bodies representing Civil Society in the fields of 
Development Co-operation and Humanitarian Aid." 
17 
oppimaan erilaisia toimintamalleja ja 
työskentelytapoja muissa maissa toimivilta 
järjestöiltä. Monille järjestöille tämä on 
kuiterliin voimavaroja -puutteen vuu^si 
vaikeaa. Komissio voi auttaa järjestöjä, kuten 
säätiöitä, tutkimaan mahdollisuutta erityisen 
kansainvälistä yhteistyötä tukevan rahaston 
perustamiseen. Rahaston varoilla voitaisiin 
tukea sellaisten hankkeiden esivaiheen 
rahoitusta, joita varten on anottu tukea 
viranomaisilta, sekä opintomatkojen 
järjestämistä ja konferensseihin, seminaareihin 
ja koulutustapahtumiin osallistumista, eli 
toimintaa, johon järjestön omat varat eivät 
yleensä riitä. 
• Monet järjestöalan kansainvälisiin 
hankkeisiin liittyvistä ongelmista johtuvat usein 
kansallisesta lainsäädännöstä, joka soveltuu 
huonosti uusiin tarpeisiin, mutta yhdistyksille ja 
säätiöille voivat aiheuttaa ongelmia myös 
sellaiset yhteisön toimenpiteet, jotka on 
suunniteltu mu;hin tarkoituksiin. Tä~»än vuoksL 
komissio aikoo tutkia ja seurata tarkasti 
yhteisön politiikan, toimenpiteiden ja sääntelyn 
vaikutuksia alaan. Seuranta ja analyysi olisi 
toteutettava järjestelmällisesti esimerkiksi 
sovittamalla eri osastojen toiminnat entistä 
palamin yhteen. Tavoitteena on sekä valvoa 
yhteisön lainsäädännön toimeenpanoa että 
kehittää järjestöjen rakennetta ja helpottaa 
niiden pääsyä sisämarkkinoille. 
Komissio ' ai^oo aloittaa kattava» 
iuoropuhetun, jonon osÄtnvatJ^i^ap 
* uroopsn 
18 
LIITE I: TUTKIMUS 
I Kuinka monta yhdistystä ja säätiötä on 
olemassa? Miten niiden rahoitus toimii? Kuinka 
monta jäsentä yhdistyksillä on? Kuinka monta 
työntekijää yhdistysten palveluksessa on? 
Kuinka monta vapaaehtoistyöntekijää 
yhdistyksillä ja säätiöillä on? Miten laaja koko 
ala on, ja kasvaako se? Miten se kehittyy 
Euroopan tasolla? Mitkä ovat sen tulevaisuuden 
tarpeet ja pyrkimykset? 
1.1 Kuten edellä todettiin, on olemassa 
valitettavan vähän tietoa järjestöalasta 
jäsenvaltioissa, saati Euroopan tasolla. Tiedon 
puute osoittaa, ettei tutkijoilla ja 
päätöksentekijöillä ole viime aikoihin asti ollut 
kiinnostusta tähän alaan ja ettei selkeää 
otantakehystä ole ollut käytettävissä. 
1.2 Selvittääkseen tilannetta komissio päätti 
tehdä kyselytutkimuksen yhdistyksistä kaikissa 
jäsenvaltioissa. Kyselylomaketta jaettiin 
kaikkialle Eurooppaan yhdistyksiä Brysselissä 
edustavien järjestöjen kautta, minkä lisäksi sitä 
jaettiin kansallisella tasolla. Tutkimus tehtiin 
heinä-lokakuussa 1993, ja vastauksia saatiin 
noin 2300. Palaute oli hämmästyttävän 
runsasu*, ja komissio niittää kaikkia 
osallistuneita. Palautteen runsaus osoittaa jo 
sinänsä, miten kiinnostuneita eri 
jäsenvaltioiden yhdistykset ovat Euroopan 
tason kehityksestä. 
1.3 Käytetty menetelmä oli ainoa komission 
käytettävissä oleva. Tutkimusta onkin pidettävä 
yksinomaan alustavana, ja sen tuloksiin, jotka 
eivät missään nimessä täytä tieteellisiä 
kriteerejä, on suhtauduttava varauksella. 
Tulokset ovat kuitenkin mielenkiintoisia, ja 
niitä käsitellään seuraavassa. 
Alan kasvu mikä ilmenee myös tutkimuksesta. Erityisesti 
viimeisen kahden vuosikymmenen aikana 
yhdistysten määrä on lisääntynyt huomattavasti, 
ja viime vuosikymmenen aikana kasvu on ollut 
suorastaan räjähdysmäistä. Kyselyyn 
vastanneista yhdistyksistä 75 % oli perustettu 
vuoden 1961 jälkeen, noin 65 % vuoden 1971 
jälkeen ja noin 45% vuoden 1981 jälkeen. Ei 
ole syytä uskoa, että otanta olisi vinoutunut 
nuorten yhdistysten suuntaan, eikä kasvuvauhti 
näytä olevan hidastumassa. Eri jäsenvaltioiden 
välillä on eroja - on täysin ymmärrettävää, että 
Espanjassa ja Portugalissa ala on keskimäärin 
nuorempi kuin muualla Euroopassa (otannan 
espanjalaisista järjestöistä 84 % ja 
portugalilaisista 85 % oli perustettu vuoden 
1971 jälkeen ja vastaavasti 63%'ja 62% 
vuoden 1981 jälkeen), mutta sama perusilmiö 
näkyy kaikkialla Euroopassa. 
£5 Tähän voimakkaaseen kasvnnn on 
*pa1temaM smön*a syitH, aratta merkittäviä 
t&$fttö ovat varmani olleet seuraavat: -
* f Haavoitti* % on kasvanut toisen 
maailman$odan Jälkeen ja vapaa-aika on 
BsÄpstf {lyhysmpi työviikko» pidemmät 
lomat ja jb&jpaivfct viikonloput). 
* Tjv*i&ni& palnopïW siirtyi , kohti 
palvelualoja nseimratesa Euroopan maissa 8Ö~ 
luvalla* 
* % ' Mimmiä julkiset palvoisit {erityisen 
sosiaalipalvelut) ovat yhä enemmän siirtynee! 
yhdistysten hoidettaviksi (sosiaalipalvelujen 
•Ä^'. * ,;, Yleinen - mielipide on , siirtynyt 
kaimat%maart yhdistysten harrastamaa 
yk«il6||btS; asiakaskeskeistä lähestymistapaa 
ykäf^e^Saatt' Ja o kasvottomien julkista 
1.4 Kaikki viittaa siihen, että järjestöala on 
kasvanut suunnattomasti viime sotien jälkeen, • ; : • vOi|i2nnni^l^ kokonaan «usta tarpeita 
ja yhteiskunnallisia kysymyi^ia (e^utierkiksî 
;snkui&fö^tas^ärV0i ympäristö ja bioÄrm 
19 
suojelu, apu kehitysmaille entisten siirtomaiden 
itsenäistyttyä 60-luvuiia, rauhantyö jne.), 
* 70-luvun lopun ja 80-luvun alun 
työllisyyskriisi johti uusien 
työllisyysohjelmien luomiseen» joihin myös 
yhdistykset osallistuivat 
* Tietyissä jäsenvaltioissa oli 
historiallisista syistä' patoutuneita 
yhdistymistarpeîta» erityisesti Espanjassa ja 
Portugalissa poliittisten muutosten jälkeen. 
Lisäksi vuoden 1968 yhteiskunnallisten ja 
poliittisten mullistusten jälkeen syntyi tarve 
luoda rakenteita valtionhallinnon ulkopuolelle. 
* Euroopassa tapahtuu 
väestömuutoksia, esimerkiksi eläkeläisten ja 
työttömien määrä kasvaa. Jäsenvaltiot joutuvat 
siirtämään palveluja valtiolta yksityis- ja 
järjestöalalle leikatakseen julkisia menoja. 
Jäsenmäärät 
1.6 Eräässä hyvin tunnetussa yhteisön 
alueella toimivassa yhdisiyKsessä on yli 13 
miljoonaa jäsentä. Useimmat yhdistykset ovat 
kuitenkin pieniä ja toimivat vain muutaman 
aktiivisen jäsenen voimin. Komission 
käyttämän menetelmän johdosta otannassa on 
suhteettoman suuri osuus (30 %) kohdassa 4 
määriteltyjä välittäjäjärjestöjä ja kansallisia 
järjestöjä. Tuloksissa esiintyvä yhteisön 
yhdistysten keskikoko on niin ollen 
huomattavasti todellista suurempi. (Useimmat 
kyselyyn vastanneet välittäj äj ärj estot olivat 
keskusliittoja. Ne ovat siis kattojärjestöjä, jotka 
tarjoavat keskitettyjä palveluita, kuten 
tietopalveluja ja keskitettyä edunvalvontaa 
erillisille, oikeusasemaltaan yleensä itsenäisille 
yhdistyksille tai toimialoille, jotka toimivat 
samalla alalla. Tulokset ovat joka tapauksessa 
mielenkiintoisia. 
1.7 Vastanneista yhdistyksistä noin 40 
prosentilla jäsenmäärä oli alle 100, ja yli 
puolella jäsenmäärä oli alle 200. Hajonta oli kuitenkin suuri. Vastanneista 13 prosentilla oli 
jäsenmäärä 1000-5000, ja 15 prosentilla yli 
5000. Kuten odottaa saattoi, kansallisilla 
järjestöillä on enemmän jäseniä kuin 
alueellisilla, karkeasti arvioiden kaksi kertaa 
enemmän. 
1.8 Kyselyyn vastanneista keskusliitoista 
miltei puolet edusti yli 50 järjestöä; 9 % edusti 
yli 500 järjestöä. Tällaiset järjestöt edustavat 
tietenkin epäsuorasti suurta määrää yksittäisten 
järjestöjen jäseniä. Vastanneista keskusliitoista 
yli puolet (55 %) edusti epäsuorasti yli 10 000 
jäsentä, ja 32% edusti yli 100 000 jäsentä. 
Epäsuorasti edustettujen jäsenmäärien 
keskiarvo oli yli 1 300 000. 
1.9 Yhdistysten ja keskusliittojen koko 
tuntuu vaihtelevan useamman eri tekijän 
vaikutuksesta. Suuremmat järjestöt ovat yleensä 
vanhempia, samoin kuin tärkeillä ja jatkuvasti 
kiinnostavilla aloilla kuten sosiaalitoimen ja 
koulutuksen alalla toimivat järjestöt. Kuten 
edellä todettiin. maantieteellesi laajemmat 
järjestöt ovat yleensä suurempia kuin 
alueellisesti keskittyneet. Jäsenmäärä heijasti 
myöskin jossain määrin jäsenvaltion kokoa ja 
varallisuutta sekä alan kehittyneisyyttä 
jäsenvaltiossa. 
Työvoima 
1.10 Yhdistysten palkkaamien työntekijöiden 
määrä vaihteli- suuresti: nollasta tuhansiin. 
Suurin osa yhdistyksistä vastaa pienyrityksiä ja, 
kuten pienyrityksilläkin niillä on vain 
kourallinen työntekijöitä. Muutamat yhdistykset 
ovat kuitenkin kiistattomasti suuria 
organisaatioita, ja niillä on runsaasti 
kokopäiväistä ja osa-aikaista palkattua 
henkilökuntaa. 
1.11 Otoksen perusteella 
keskivertoyhdistyksellä on 40 kokopäiväistä ja 
10 osa-aikaista palkattua työntekijää. Vastaava 
keskiarvo oli välittäjäjärjestöillä hieman 
korkeampi. Keskiarvo kätkee kuitenkin laajan 
20 
hajonnan. Niinpä vastanneista yhdistyksistä 14 
prosentilla ei ollut palkattua henkilökuntaa 
lainkaan, 17 prosentilla oli yli 50 työntekijää 
(kokopäiväiset ja osa-aikaiset yhteensä), 6 
prosentilla oli 101-500 henkeä ja 4 prosentilla 
yli 501. Tavallisin työntekijämäärä oli 1-5. 
Kokopäiväisten työntekijöiden työaika on 
keskimäärin 36 tuntia viikossa, osa-aikaisten 20 
tuntia. Luvut vaihtelivat enemmän yhdistyksen 
toimialan kuin maan mukaan. Esimerkiksi 
terveydenhuolto- ja sosiaalialalla toimivilla 
yhdistyksillä oli odotetusti huomattavasti 
enemmän palkattua henkilökuntaa kuin 
vaikkapa kansalaisoikeuksia puolustavilla 
järjestöillä. 
Vapaaehtoistyö 
1.12 Toinen tärkeä tuen lähde yhdistyksille 
on tietenkin vapaaehtoistyö. Vastanneista 
yhdistyksistä 81 % ilmoitti käyttävänsä 
vapaaehtoistyövoimaa. Joidenkin maiden 
yhdistykset tuntuivat käyttävän enemmän 
vapaaehtoistyövoimaa kuin toisten, mutta 
missään maassa vapaaehtoistyövoimaa 
käyttävien yhdistysten osuus ei ollut alle 60 %. 
Vapaaehf'Mstyöntekij *;.den määräkin vaihteli 
suuresti: 30% vastanneista (mukaan lukien 
keskusliitot ja muut välittäjäjärjestöt) ilmoitti 
vapaaehtoistyöntekijöiden määräksi 1-5; noin 
18% 6-10; 60 prosentilla oli yli 51 
vapaaehtoistyöntekijää, 10 prosentilla 101-500 
ja 7. prosentilla yli 500. Muutamalla 
yhdistyksellä (3%) oli yli 2000 
vapaaehtoistyöntekijää. Kukin 
vapaaehtoistyöntekijä teki yhdistykselleen 
keskimäärin 9 viikkotuntia töitä. 
1.13 Vaikka vapaaehtoistyötä käyttävien 
yhdistysten määrässä ei näyttänyt olevan 
merkittäviä eroja jäsenvaltioiden välillä, 
palkattujen ja vapaaehtoisten työntekijöiden 
lukumäärän suhde vaihteli suuresti eri maissa, 
ja vaihteluväli oli 1:1-1:8. Nämä erot eivät 
näyttäneet riippuvan jäsenvaltion koosta, vauraudesta eivätkä mistään muustakaan 
yksittäisestä tekijästä. Voi olla, että suhde 
heijastaa perinne-eroja tai vapaaehtoistyön 
järjestäytyneisyyttä. 
1.14 Vapaaehtoisten työntekijöiden määrä 
vaihteli myös suuresti yhdistyksen päätoimialan 
mukaan. Esimerkiksi kulttuuri-, virkistys- ja 
ihmisoikeusyhdistykset käyttivät huomattavasti 
enemmän vapaaehtoistyövoimaa kuin 
terveydenhuolto-, koulutus- ja 
sosiaalipalveluyhdistykset. Yleisesti 
yhdistyksissä ilmeni suuntausta käyttää joko 
palkattua työvoimaa tai vapaahetoisia. Jos 
yhdistyksellä oli vähän palkattuja työntekijöitä, 
sillä ei kuitenkaan välttämättä ollut vähäistä 
määrää vapaaehtoistyöntekijöitä tai päinvastoin; 
suhteet vaihtelivat suuresti. 
Varat 
1.15 Vastanneilla yhdistyksillä 
keskusliitoilla oli varallisuutta seuraavasti: ja 
!..;^.l.^Milioi»^22^ OQÖ ecua 
MV 
Nämä keskiarvot kätkevät laajan vaihtelin 
yhdistysten välillä ja eri maiden välillä. 
Yleisesti ottaen rikkaammissa jäsenvaltioissa 
toimivilla yhdistyksillä on keskimääräisesti 
korkeampi varallisuus, joskin näidenkin maiden 
välillä vaihtelu on aivan yhtä suurta kuin 
muuallakin. Sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa on 
vielä jäänteitä vanhoista maaomaisuuden 
luövutuskelpoisuutta rajoittavista mortmain-
laeista tai joissa perintölainsäädäntö on 
suhteellisen tiukkaa, yhdistyksillä on selvästi 
vähemmän kiinteää omaisuutta. 
21 
Kulut 
1.16 Tiedot järjestöjen vuosikuluista eriteltiin 
palkkoihin, hallintokuluihin ja muihin 
kuluihin. Vastanneiden järjestöjen kulut olivat 
keskimäärin: 
palfcfœfcalut a? W 000 «^ 
hamntdkulutifööOÖecua * ' 
muut kdto* 104^1000 édua 
kulut yhteeÄ 31 14^000 ecua ^ 
Maiden välillä esiintyi pieniä eroja; 
varakkaammissa jäsenvaltioissa toimivat 
yhdistykset käyttivät yleensä keskimääräistä 
enemmän palkkoihin. Suurten järjestöjen 
hallintokulut olivat luonnollista kyllä 
suuremmat, samoin kuin keskusliittojen, joilla 
oli yleensä suuremmat hallintokulut kuin 
pienillä järjestöillä. 
Tulonlähteet 
1.17 Monet yhdistykset ovat riippuvaisia 
ulkoisesta tuesta, joka usein on peräisin 
valtiolta tai muilta viranomaisilta, mutta usein 
myös yksityishenkilöiltä tai muilta yksityisiltä 
lahjoittajilta. Monet yhdistykset ovat 
taloudellisesti itsenäisiä; ne saavat tulonsa 
jäsenmaksuista tai palvelujen tai tuotteiden 
myynnistä. Yhdistyksiltä kysyttiin 
tutkimuksessa miten suuri osuus niiden tuloista 
oli peräisin omista lähteistä ja miten suuri osuus 
kertyi ulkopuolisista lähteistä, esimerkiksi 
lahjoituksista ja tukimaksuista. 
1.18 Tutkimusta varten tulot palvelujen 
(omille jäsenille tai ulkopuolisille) tai tuotteiden 
(esim. julkaisujen) myynnistä, jäsenmaksuista, 
pääomatuloista ja sopimustuloista luokiteltiin 
omaksi rahoitukseksi. Ulkopuolisiksi lähteiksi 
määriteltiin valtion ja muiden viranomaisten 
maksamat tuet sekä yksityishenkilöiden, kansainvälisten järjestöjen, säätiöiden ja 
yritysten tuki. 
1.19 Keskimäärin yhdistysten omasta 
rahoituksesta , suurin osuus kertyi 
jäsenmaksuista (30 %) ja palvelujen myynnistä 
(30%, josta 20% jäsenille ja 10% 
ulkopuolisille). Seuraavaksi suurin osuus kertyi 
sopimuksista (17%), tuotteiden myynnistä 
(15 %) ja pääomatulosta (8 %). Toisin sanoen, 
tyypillinen eurooppalainen järjestö saa 
keskimäärin 62 % omista tuloistaan 
jonkinlaisesta taloudellisesta toiminnasta, joko 
palvelujen suorasta myynnistä tai 
sopimusmyynnistä tai tuotteiden, esimerkiksi 
julkaisujen myynnistä. Keskiarvot kuitenkin 
kätkevät jälleen suuria rahoituslähteiden ja 
niiden keskinäisen painoarvon vaihteluja. 
Kahdessa jäsenvaltiossa tärkein oman 
rahoituksen kategoria oli myynti ulkopuolisille, 
ja kolmannessa taas jäsenmaksut olivat pieni 
tuloerä suhteessa viranomaisten kanssa 
tehtyihin sopimuksiin. 
1.20 Ulkopuolisissa lähteissä ilmeni 
vähemmän vaihtelua. Kaikissa paitsi yhdessä 
jäsenvaltiossa yhdistysten ylivoimaisesti tärkein 
ulkopuolinen tulonlähde oli ji.lkin.en tuki 
(52%). Seuraavaksi tärkein oli 
yksityishenkilöiden tuki (22 %), kansainvälisten 
järjestöjen tuki (10%), säätiöiden avustukset 
(9 %) ja yritysten tuki (7 %). Keskiarvoista on 
jälleen sanottava, että kahta jäsenvaltiota 
lukuun ottamatta säätiöiden avustukset eivät 
olleet merkittävä tulonlähde (3-6%), eikä 
myöskään yritysten tuki. 
1.21 Kaikista sisäisen ja ulkopuolisen 
rahoituksen lähteistä selkeästi tärkein oli 
julkinen tuki ja seuraavaksi tärkein, 
jäsenmaksut. Seuraavassa kaaviossa on esitetty 
kaikki oman ja ulkopuolisen rahoituksen lähteet 
ja niiden keskimääräiset prosenttiosuudet. 
22 
Omat ja ulkoiset tulot 
Julkinen tuki 
Jäsenmaksut 
Yksityishenkilöiden tuki 
jäsenille 
Sopimustulot 
•§ Tulot tuotteiden myynnistä 
Avustukset 
Kansainvälisten järjestöjen tuki 
muille kuin jäsenille 
Yritysten tuki 
Pääomatulot 
= 1-
10 15 20 25 
keskimääräinen osuus prosentteina 30 35 
1.22 Yhdistyksiltä ja keskusliitoilta 
pyydettiin lisätietoja myös oman ja 
ulkopuolisen tu^n välisestä suhteesi viimeksi^ 
kuluneiden kolmen tilikauden aikana. Omien ja 
ulkopuolisten varojen suhde oli keskimäärin 
45:5.5, eikä kolmen vuoden aikana ollut 
tapahtunut merkittäviä muutoksia. Kunakin 
vuonna muutamat yhdistykset tai keskusliitot 
väiuivut kuitenkin saaneensa 100% tuloistacji 
yksinomaan omista tai ulkopuolisista lähteistä. 
Toisin sanoen useimmat yhdistykset rahoittavat vähän alle puolet toiminnastaan itse ja saavat 
jonkinlaista tukea loppuosan kattamiseksi, 
mutta on olemassa myös yhdistyksiä, jotka ovat 
täysin omavaraisia ja yhdistyksiä, jotka ovat 
täysin riippuvaisia ulkopuolisesta avusta. 
Toimiala 
1.23 Kybclyssä oli määriieity seur^vt 
kymmenen päätoimialaa, joinin 
yhdistykset/keskusliitot luokiteltiin: 
W?4; .•M'.!.!.!.-.!.!.-.f.'.!'.l!.f.!.!.4-.'.j.!.!.y ITOJMf^^ 
23 
1.24 Suluissa oleva luku ilmoittaa, miten 
suuri osa vastanneista ilmoitti alan yhdeksi 
toimialakseen. Luvut osoittavat, että monet 
yhdistykset toimivat useammalla alalla, kuten jo 
edellä todettiin. Tämä käy selvästi ilmi 
seuraavasta kaaviosta, jossa on esitetty 
muullakin kuin päätoimialallaan toimivien 
yhdistysten osuus. Eri maiden välillä on eroja, 
kuten odottaa saattaa, joskin on merkille 
pantavaa että sosiaalipalvelut nimettiin 
useimmin kaikissa paitsi kahdessa maassa (eikä ole todennäköistä, että tämä tulos koskee vain 
tätä otosta). Suurempia eroja löytyi kuitenkin, 
kun tarkasteltiin tarjottuja sosiaalipalveluja 
yksityiskohtaisemmin. Eri maiden yhdistykset 
erikoistuivat eri osa-alueisiin kuten perheisiin, 
nuorisotyöhön, vanhustyöhön tai 
vammaistyöhön. Viimeksi mainitut kolme 
ryhmää olivat yleisimmät. Tämä osoittanee, että 
hallitukset kääntyvät näiden ryhmien palveluja 
varten useimmiten yhdistysten puoleen. 
Toimiala ja päätoimiala - frekvenssit prosentteina 
Ê Sosiaalipalvelut • 
^ 
Kulttuuri ja virkistystoiminta f™ 
n Yhdyskuntasuunnittelu ja asuminen !" 
£ -t* 
£ Koulutus ja tutkimus • 
•5 -it 
,a Kansainvälinen toiminta F 
s» .J_ 
•f" Terveydenhuolto j" 
"3 P 
*E Kansalaisoikeudet r 
I -t 
*• Ympäristö f 
Hyväntekeväisyys 
Liike - ja ammattiliitot 11 . i' 
10 20 30 40 
frekvenssit prosentteina 50 60 
L25 Kun lukuja tarkastellaan 
yksityiskohtaisemmin esimerkiksi kulttuuri ja 
virkistystoiminnan kohdalta, havaitaan, että 
41 % pääasiassa sen piiriin kuuluvista 
yhdistyksistä oli tekemisissä myös muiden 
samaan päätoimialaan sisältyvien toimintojen 
kanssa - urheilun (37%), virkistys- ja 
ajanvietekerhojen (29 %) tai tiedotusvälineiden 
ja viestinnän (27%) kanssa. Kulttuuria ja 
virkistystoimintaa harjoittivat sellaisetkin 
yhdistykset, jotka ilmoittivat päätoimialakseen 
jonkin muun alan. 
1.26 Vastaavasti muutamat niistä 
yhdistyksistä, joiden päätoimiala oli terveydenhuolto, harjoittivat lisäksi kuntoutusta 
(36 %), julkisia terveydenhuoltopalveluja 
(35 %) tai hoitokotipalveluja (26 %). 
Hoitokodin mainitsi myös esim. 29% niistä 
yhdistyksistä, jotka ilmoittivat päätoimialakseen 
hyväntekeväisyys- ja vapaaehtoistyön. Lisäksi 
17% pääasiassa sosiaalipalveluja harjoittavista 
yhdistyksistä toimi myös kuntoutuksessa. 
1.27 Tämä monitoimisuus on tyypillistä 
yhdistystoiminnan perusfilosofialle, ja usein se 
kuvastaa yhdistysten asemaa avun tai tiedon 
tärkeimpänä tuottajana tietyllä alueella. 
Tällaiset yhdistykset ovat harvoin erikoistuneet 
yksinomaan tietylle alalle. Ne keskittyvät 
24 
hoitamaan ihmisiä ja heidän ongelmiaan. Tässä 
mielessä monet yhdistykset ovatkin eräänlainen 
täyden palvelun myymälä joko tietyn alueen 
kaikille asukkaille tai omalle kohderyhmälleen. 
Esimerkiksi vammaisia auttava yhdistys ei 
keskity ainoastaan vamman välittömien 
vaikutusten hoitoon vaan täyttää myös 
asiakkaidensa tieto- ja neuvontapalvelujen 
tarpeen ja huolehtii kaikista heihin vaikuttavista 
asioista, joihin tärkeänä osana kuuluvat 
vammaisten kansalaisoikeudet. Viimeksi 
mainittu seikka on erityisen tärkeä, kuten 
kaavio osoittaa: vaikka vain 6 % vastanneista 
yhdistyksistä piti itseään ensisijaisesti 
ihmisoikeusjärjestöinä, peräti 35 % ilmoitti 
harjoittavansa toimintaa ihmisoikeuksien alalla. 
Monitoimisuus on selvästi näkyvissä kautta 
koko kaavion. 
1.28 Tarkasteltaessa eri aloilla toimivien 
yhdistysten kulu- ja varallisuusrakennetta 
navaittiin, että . sosiaalipalvelu- ja 
terveydenhuoltoalan yhytyksillä oli 
suurimmat kulut. Kansalaisoikeuksiin ja 
vaikuttamiseen keskittyvillä yhdistyksillä ja 
keskusliitoilla oli pienimmät kulut ja pienin 
varallisuus. Paras varallisuustilanne oli 
ympäristö., hdistyksillä ja -keskusliitoilla sekä 
niillä, joiden päätoimiala oli koulutus ja 
tutkimus. 
1.29 Mitä tulee yhdistysten omiin 
tulonlähteisiin, kulttuurin ja virkistystoiminnan 
alalla tärkein tulonlähde oli palvelujen myynti 
jäsenille sekä jäsenmaksut. Kummankin lähteen 
osuus oli 29 %. Koulutus- ja tutkimustoiminnan 
sekä kansainvälisen toiminnan alalla 
sopimuspalvelut olivat tärkein tulonlähde (25 % 
ja 27%) ja terveydenhuollon alalla taas 
jäsenmaksut (36 %). Sosiaalipalveluja tarjoavat 
yhdistykset totesivat jäsenmaksujen 
muodostavan huomattavan osan niiden omasta 
rahoituksesta (33 %), samoin 
kansalaisoikeusjärjestöt (38 %), 
yhdyskuntasuunnittelu- ja asumisjärjestöt (31 %) ja ympäristöjärjestöt (35%). Toisaalta 
hyväntekeväisyysjärjestöt saivat suurimman 
osan omista tuloistaan palvelujen myymisestä 
jäsenilleen (28 %) ja ulkopuolisille (26 %). 
Liike- ja ammattijärjestöille jäsenmaksut olivat 
ylivoimaisesti suurin oma tulonlähde. 
UO UM tulee ulkopuolisiin tulonlähteisiin, 
kaikkien alojen järjestöt saavat jonkinlaista 
ulkopuolista tukea. Tuen osuus vaihtelee 
suuresti: hyv«ekevä1$yysiärjestaiilä ja -
keskusliitoilla se on 31 %, liike- ja 
antmattfj&jestoiltë 73%, Kuten aiemmin 
todettiin, yksityishenkilöiden lahjoitukset ovat 
myös tärkeä tulonlähde, 
Hyvänteki$vli$yysyyistykset ja -keskusliitot 
ilmoittivat, et$ yksityishenkilöiden tuki 
muodosti 37% niiden ulkopuolisista tuloista. 
Ympafistdjatfostat ilmoittivat osuudeksi 29 %, 
ja sosiaalipaJwlujen» koulutuksen ja 
tutkimuksen seka kansainvälisen toiminnan 
alalla osuus oU noin viidennes/ Suurin poikkeus 
tässä suhteessa oîtvat liike- ja r ^mattijärjestöt, 
joîteulk^uoîises^r^oituksesta vain 2 % oli 
poraisin ykâiyiâ^rMMm^ 
& Alueellinen ulottuvuus 
1.31 Yhdistysten alueellista peittoa kysyttiin 
lähinnä siksi, että saataisiin kuva siitä, kuinka 
suuri csuus vastanneista pitää Eurooppaa 
merkittävänä vaikka ei välttämättä ainoana 
toiminta-alueenaan. Vastaukset vaihtelivat 
hämmästyttävän paljon: yhdessä maassa vain 
4 % vastanneista halusi laajentua Eurooppaan, 
kun halukkuus korkeimmillaan oli 35 %. Näitä 
lukuja on kuitenkin tarkasteltava yhdessä 
yhdistysten Euroopan tasolla solmimien tai 
suunnittelemien kumppanuussuhteiden tai 
muiden toimintojen kanssa, jotka esitellään 
jäljempänä. On mielenkiintoista havaita, että 
järjestöjen halukkuus muodostaa 
kumppanuussuhteita Euroopassa ja se, miten 
tärkeänä järjestöt pitävät Euroopan tason 
toimintaa, eivät juurikaan korreloi. 
25 
1.32 Yhdistyksen toiminnan laajuus ei 
tietenkään ole suorassa suhteessa sen 
organisaatioon. Kansainvälisesti aktiivinen 
yhdistys voi olla paikallisesti sijoittunut, kun 
taas jossakin jäsenvaltiossa toimiva kansallinen 
järjestö ei kenties ole lainkaan kiinnostunut 
Euroopasta. Yleisesti ottaen voidaan kuitenkin 
sanoa, että mitä laajempi järjestön 
maantieteellinen ulottuvuus on, sitä 
aktiivisemmin se toimii kaikilla tasoilla. 
Useimmat kansalliset järjestöt katsoivat 
toimivansa aktiivisesti myös paikallisella ja 
alueellisella tasolla, mutta vain harvat 
paikalliset järjestöt katsoivat, että niiden 
toiminta ulottui kansalliselle tasolle. Useimmat 
Euroopan tasolla toimivat yhdistykset ovatkin 
myös järjestäytyneet kansallisella tasolla. 
Kohderyhmät ja hyödynsaajat 
1.33 Tutkimuksessa kysyttiin, minkä 
ihmisryhmien kanssa yhdistys työskentelee tai 
mihin sen toiminta kohdistuu sekä kenelle tai 
mille järjestöille se tarjoaa palvelujaan ja millä 
perusteella. Suurin osa yhdistyksistä ja 
keskusliitoista määritteli kohderyhmänsä 
laajasti. Vast?~neista 46 % sanoi palvelevansa 
suurta yleisöä tai nuoria (37 %) tai aikuisia 
(35 %). Hyvin harvat yhdistykset ilmoittivat 
suppeammin määriteltyjä ryhmiä 
kohderyhmikseen. Tämän tuloksen merkitystä 
voidaan epäillä. Yhdistyksiä ei rajoitettu 
valitsemaan vain yhtä vaihtoehtoa, ja siksi on 
todennäköistä, että yhdistykset, joiden toiminta 
kohdistuu toisaalta tiettyyn ihmisryhmään 
(esim. huumeiden käyttäjät tai sotaveteraanit) ja 
toisaalta koko väestöön (esimerkiksi 
toiminnasta tiedottaminen tai tuen kerääminen), 
merkitsivät kohderyhmäkseen sekä 
asianomaisen ryhmän että suuren yleisön. 
1.34 Yhdistyksiltä kysyttiin myös, kenelle ne 
tarjoavat palvelujaan. Yleisin vastaus tässäkin 
kohdassa oli suuri yleisö (39%). Seuraavana 
tulivat kohderyhmä (38 %), jäsenet (36 %) ja hallitukset tai julkiset elimet (22 %). Se, missä 
määrin palveluja tarjottiin ilmaiseksi tai maksua 
vastaan, vaihteli maasta toiseen ja palvelujen 
kohderyhmän mukaan. Ilmaispalveluja tarjottiin 
useimmiten suurelle yleisölle ja jäsenille, ja 
maksullisia . palveluja kohderyhmälle, 
asiakkaille tai viranomaisille. 
1.35 Kaiken kaikkiaan yhdistykset ja 
keskusliitot tuottivat enemmän ilmaistuotteita ja 
-palveluja kuin maksullisia tuotteita ja 
palveluja. Ei olekaan yllättävää, että etupäässä 
ilmaispalveluja tarjoavat yhdistykset ja 
keskusliitot ovat riippuvaisempia ulkopuolisesta 
rahoituksesta kuin sellaiset, jotka laskuttavat 
palveluistaan. Ilmaispalvelujen ja maksullisten 
palvelujen osuus vaihtelee suuresti toimialan 
mukaan. Kodittomien tukituotteet ja -palvelut 
ovat mitä todennäköisimmin ilmaisia (tai 
ainakin erittäin halpoja), kun taas esimerkiksi 
aikuiskoulutuksesta voi olla kohtuullista periä 
maksu. Urheilukerhot, joissa voidaan tarvita 
kalliita välineitä tai jotka ovat arvostettuja, 
tarjoavat vähemmän ilmaisia etuja kuin 
sosiaalipalveluyhdistykset, etenkin epäviralliset 
yhdistykset. 
Nämä * •"aliset yhdistettynä yhdistysten 
tulorakenteeseen antavat selkeän kuvan 
näiden järjestöjen tulonsiirtotehtävän 
tärkeydestä. 
Euroopan yhteisön laajuiset yhdistysten ja 
keskusliittojen kumppanuussuhteet 
1.36 Käytetyn menetelmän vuoksi näytteessä 
on varmasti suurempi osuus Euroopan tasolla 
toimivia yhdistyksiä kuin tieteellisesti 
toimitetussa otannassa olisi ollut. Tulokset 
osoittavat kuitenkin vakuuttavasti, että ala on 
alkanut etsiä yhteistyömahdollisuuksia yhteisön 
sisällä: 50% asianomaiseen kysymykseen 
vastanneista yhdistyksistä eli lähes neljännes 
kaikista vastanneista ilmoitti jo harjoittavansa 
kansainvälistä toimintaa jonkinlaisessa 
kumppanuussuhteessa yhteisön jonkin toisen 
jäsenvaltion kansalaisten tai järjestöjen kanssa. 
26 
1.37 Koska suurin osa Euroopan tasolla jo 
toimivista tunnetuista verkostoista on lähtöisin 
yhteisön pohjoisista jäsenvaltioista, olisi voinut 
olettaa, että kansainvälisten 
kumppanuussuhteiden muodostaminen on 
vähemmän suosittua unionin eteläosissa. 
Tulokset eivät kuitenkaan tukeneet tätä 
olettamusta. Vaikka maiden välillä oli osin 
hankalasti selitettäviä eroja, ei pohjoisen ja 
etelän välillä ollut selkeää eroavuutta. 
1.38 46 % vastanneista ilmoitti harkitsevansa 
rajan yli tapahtuvia kumppanuussuhteita 
tulevaisuudessa. Mielenkiintoista kyllä 
maakohtainen tarkastelu osoitti, että niissä 
maissa, joissa muodostettujen 
kumppanuussuhteiden määrä on keskimääräistä 
alhaisempi, on eniten suunnitelmia tulevista 
kumppanuuksista. Toisin sanoen niissä maissa, 
jotka ovat jääneet jälkeen Euroopan tason 
toiminnassa, pyritään tasoittamaan tilannetta. 
1.39 Kumppanuussuhteita jo solmineista 
yhdistyksistä 27% harjoitti sosiaalipalveluja, 
14% kulttuuria ja virkistystoimintaa, 13% 
kansainvälistä toimintaa, 11 % koulutusta ja 
tutkimusta ja 10% yhdyskuntasuunnittelu- ja 
asumistoiminta. Niillä aloilla, joilL 
kumppanuussuhteita on taliän mennessä 
muodostettu vähän, näyttää olevan 
voimakkaimpia pyrkimyksiä kansainvälisen 
työn laajentamiseksi: niinpä esimerkiksi 
yhdyskuntasuunnittelu- ja asumistoimintaa 
harjoittavista yhdistyksistä peräti 75 % ilmoitti 
aikovansa solmia kumppanuussuhteita 
tulevaisuudessa. Toisaalta vain 22% 
terveydenhuoltoalan yhdistyksistä ilmoitti 
tällaisesta aikomuksesta. Tämä saattaa heijastaa 
sitä, että monet yhdistykset tarjoavat itse asiassa 
julkisia palveluja, ja vieläpä hyvin säännellyllä 
alalla. Tällaisissa tapauksissa kansainvälisistä 
kumppanuussuhteista ei välttämättä ole 
yhdistykselle suurta hyötyä, eivätkä ne siksi 
houkuttele. Ongelmia kumppanuussuhteiden 
muodostamisessa 
1.40 Kumppanuussuhteita jo muodostaneista 
yhdistyksistä vähän yli puolet ilmoitti 
kohdanneensa ongelmia kumppanuussuhteen 
muodostamisessa tai hoitamisessa. Ongelmat 
olivat yleisesti ottaen seuraavanlaisia: 
Prosenttiluvut osoittavat, miten suuri osuus 
vastanneista oli kohdannut mainitunlaisia 
ongelmia. Kansallisten, alueellisten ja 
paikallisten järjestöjen välillä ei ollut 
suuriakaan eroja, joskin pienillä järjestöillä 
tuntui olevan vähemmän vaikeuksia. Merkittävä 
tulos on tietenkin se, miten °v.uressa määrin 
viestintä on aiheuttanut ongelmia, joskin 
juridisten ja verotuksellisten ongelmien osuus 
on myös huomattava. On todennäköistä, että 
juridiset ongelmat poistuvat suurelta osin, kun 
ehdotettu eurooppalainen yhdistyksen 
perussääntö hyväksytään. Viestinnän esteistä 
suurin on varmaankin kieli, mutta muut 
kulttuuritekijät voivat myös vaikuttaa asiaar 
Alan tehtävä ja merkitys on eri maissa voitu 
ymmärtää väärin, samoin järjestöjen 
toimintatapa, kulttuuriin, lainsäädäntöön ja 
verotukseen liittyvistä tekijöistä on voinut 
puuttua tietoja, työtavat ovat saattaneet olla 
erilaisia jne. 
Yhdistysten tärkeimmät 
tulevaisuuden tarpeet 
1.41 Vastaajilta kysyttiin, mitä he pitivät 
yhdistyksensä tärkeimpinä tulevaisuuden 
tarpeina. Tulokset esitetään jäljempänä. 
27 
Eurooppalaisten yhdistysten/keskusliittojen tärkeimmät tarpeet 
Lisää varoja 
Lisää toimihenkilöitä 
Lisää vapaaehtoistyövoimaa 
Lisää pääomaa 
Lisää koulutusta 
Lisää tietoja 
Lisää hallintoneuvontaa 
Muita tarpeita 
frekvenssit prosentteina 
Tuloksista käy selvästi ilmi, että lähes 
poikkeuksetta kaivataan lisää etenkin varoja ja 
myös henkilökuntaa. Tämä tarve on olemassa 
kaikissa jäsenvaltioissa, joskin köyhemmissä 
maissa, joissa ala on heikommin kehittynyt, 
yhdistykset tuntevat varojen puutteen 
kipeämmin. Yhdistykset eivät yleisesti ottaen 
ole pääomavaltaisia, eikä niin ./.Ien olekaan 
yllättävää, etteivät yhdistykset kaipaa samassa 
määrin lisää pääomaa, vaikka lähes neljännes 
vastanneista mainitsi myös pääoman tarpeen. 
1.42 Tarve saada lisää palkattua 
henkilökuntaa tuntuu olevan etupäässä 
vanhempien (vuosien 1945 ja 1950 välillä 
perustettujen) yhdistysten ongelma. Nuoremmat 
yhdistykset kaipaavat pikemminkin tietoja ja 
hallintoa koskevaa neuvontaa. Tarve saada lisää 
vapaaehtoistyövoimaa oli hyvin yleinen, mutta erityisen voimakas terveydenhuollon sekä 
tietenkin hyväntekeväisyyden ja 
vapaaehtoistyön aloilla. Koulutuksen tarpeen 
mainitsi lähes neljännes vastanneista, ja tarve 
tuntuu esiintyvän kaikilla aloilla yhdistysten 
iästä riippumatta. 
Näkökohtia komissiolle: alan 
kehittäminen Euroopan tasolla 
1.43 Lopuksi vastaajia pyydettiin esittämään 
näkökohtia tuotavaksi komission tietoisuuteen 
sekä tekemään ehdotuksia siitä, miten komissio 
voisi auttaa alan kehittämistä Euroopan tasolla. 
Vastaukset vaihtelivat yksinkertaisista 
vaatimuksista yhteishyödyllisen alan tai jonkin 
järjestön tunnustamiseksi monimutkaisiin 
ehdotuksiin Euroopan yhteisön politiikan 
muuttamiseksi tai laajentamiseksi. 
28 
LIITE II: YHDISTYSTEN JA 
SÄÄTIÖIDEN OIKEUDELLINEN JA 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
II.l Seuraavassa esitetään katsaus 
oikeudellisiin ja taloudellisiin piirteisiin, joihin 
yhdistysten ja säätiöiden toiminta perustuu 
kussakin jäsenvaltiossa. Kappaleessa 2.3 
annetun määritelmän mukaisesti huomioon ei 
oteta joissakin jäsenvaltioissa toimivia 
taloudellisia yhdistyksiä, jotka voivat harjoittaa 
liiketoimintaa tai muuta voittoa tuottavaa 
toimintaa, eikä liioin yksityisluonteisia 
säätiöitä. 
Oikeudellinen perusta 
II.2 Vapaus perustaa yhdistys ja liittyä 
yhdistykseen (sekä erota siitä) on nykyään 
taattu kaikissa yhteisön jäsenvaltioissa, yleensä 
perustuslaissa. Yhdistymisvapauden takaa 
tietenkin myös Euroopan ihmisoikeussopimus.9 
Yleisesti ottaen minkä tahansa jäsenvaltion 
kansalaiset voivat perustaa yhdistyksen tai 
säätiön minne tahansa yhteisön alueella, joskin 
jotkut jäsenvaltiot edellyttävät, että niiden 
alueella perustettavan yhdistyksen tai säätiön 
jäsenistä vähimmäismäärä on ky^i^en 
jäsenvaltion kansalaisia tai heillä on siellä 
kotipaikka.10 Toisilla jäsenvaltioilla taas on 
erilliset määräykset, jolloin ulkomaalaiset 
voivat perustaa yhdistyksen jäsenvaltion 
lainsäädännön mukaisesti rekisteröinnin tai 
julkistamisen osalta, mutta hallinto on 
9 Euroopan ihmisoikeussopimuksen 16 artiklassa 
sallitaan poikkeukset yhdistymisvapauteen 
vieraan maan kansalaisten harjoittaman 
poliittisen toiminnan osalta. 
10 Tämä on itse asiassa ristiriidassa Euroopan 
unionista tehdyn sopimuksen 6 ja 52 artiklan 
kanssa. yhdistyksen perustajien kotimaan sisäisten 
määräysten alainen. 
II.3 Jos tehdään ero julkisoikeuden ja 
yksityisoikeuden välillä, yhdistykset ja säätiöt 
kuuluvat yleisesti ottaen yksityisoikeuden 
piiriin. Kaikki jäsenvaltiot eivät määrittele 
yhdistyksiä tai säätiöitä yksiselitteisesti, eivätkä 
kaikki tee oikeudellista eroa yhdistysten ja 
säätiöiden välillä. Tässä kirjassa yhdistys 
voidaan kuitenkin määritellä ryhmäksi 
yksilöitä, jotka ovat liittyneet yhteen 
yleishyödyllistä toimintaa varten. Säätiö taas on 
järjestö, jonka tehtävänä on hoitaa 
yleishyödylliseen toimintaan tarkoitettuja 
lahjoitusvaroja tai tulonlähdettä. 
0*4 Tämä osa puheena olevasta alasta on 
näin ollen osittain yhtä lailla yksityinen kuin 
julkinenkin. Tästä seuraa, että lainsäädännössä 
on erotettava tämänkaltainen toiminta puhtaasti 
yksityisestä toiminnasta^ valtion toiminnasta ja 
liiketoiminnasta. Euroopan yhteisön puitteissa 
tämä on aikaansaatu joko. muodollisesti -
mäamnallä yleishyödyllisille järjestöille 
organisaatiota ja ' hallintoa koskevat 
peruspiirteet joita on noudatettava * tai 
tavoitteen ' mukaan - määrittelemällä, 
millainen toiminta katsotaan yleishyödylliseksi* 
ja säätämällä, miten järjestölle taalaan voittoa 
tavoittelemattoman yhteisön asema, 
11.5 Laajasti ottaen ensin mainittu 
lähestymistapa (yleishyödyllisten järjestöjen 
määrittäminen muodolliselta pohjalta) perustuu 
roomalaiseen lakiperinteeseen, kun taas 
jälkimmäinen - yleishyödyllisyyden 
määrittäminen toiminnan tarkoituksen 
(hyväntekeväisyyden) perusteella - juontaa 
juurensa common law -perinteestä. 
11.6 Usein näiden kahden lähestymistavan 
välille tehdään selvä ero, ja niiden perustana 
olevat oikeudenkäyttöperinteet ovat toki hyvin 
erilaiset. Käytännössä lähestymistapojen 
välinen ero ei kuitenkaan ole suuri. Monissa 
lainsäädännöissä on erityisiä säädöksiä 
29 
yhdistyksistä, joiden toiminta on osittain 
yleishyödyllistä, sekä erilaisia verohelpotusten 
tasoja; toisin sanoen käytännössä monissa 
jäsenvaltioissa järjestöt määritellään sekä 
muodollisen rakenteensa että tavoitteidensa 
kautta. On myös totta, että käytännössä säätiöitä 
koskeva peruslainsäädäntö (erityisesti mitä 
tulee varojen suojaamiseen ja kaikkeen mitä 
siitä seuraa) on hyvin samankaltaista sekä 
roomalais-germaanista oikeusperinnettä 
soveltavissa maissa että common law -maissa. 
Yhteys lienee historiallista perua. 
Hyväntekeväisyysperinne on jatkunut common 
law -maissa katkeamatta, eikä eroa ole koskaan 
tehty yhdistysten ja säätiöiden välille -
molemmat katsotaan 
hyväntekeväisyysjärjestöiksi. Koska säätiö on 
vanhempi järjestömuoto, vaikuttaa siltä, että 
lakia sovellettiin myöhemmin yhdistyksiin 
ilman suuria muutoksia. Sen sijaan monissa 
roomalaisen oikeusperinteen maissa tätä 
jatkuvuutta ei ole ollut, ja järjestötyyppien 
lainsäädäntö on eriytynyt. 
H.7 Yhdistykset voivat olla rekisteröityjä tai 
rekisteröimättömiä; moiemmat muodot 
tunnustetaan kaikissa lainsäädännöissä. On 
todenna' 3J :ä, että suurin os. v .teisön alueella 
toimivista yhdistyksistä on rekisteröimättömiä 
ja niin ollen vailla oikeushehkilölhsyyttä. 
Rekistetöhnattömyydestä on tiettyjä haittoja: 
yhdistyksen varainhankinta saattaa oila vaikeaa, 
Ja sen hallitukseja. jäsenet tai edunvalvojat, 
Joiden nimissä ^Mstys toimii, joutuvat 
hankalaan herMökohtaiseen vastuuseen 
yhdistyksen toitninnaÄ. 0$eimmjssa 
'apauksissa laki ktntenkin lievittää 
hankaluuksia, esimerkiksi asiamieste kautta 
0 siten, että yhdistyksellä voi olla yhteinen 
laha^o, johon jäsenet mfamm osuuksia Ja 
Jçsta yhdistyksen velat ^slsftaisesti maksetaan, 
useimmissa laiasääÄtdissa voi lista* 
iek^eidimätönkin yhdistys olla 
difeeuskolpoinen yhdistyksenä (sm syaan ettt osapuolena olisi vastuunalainen hallituksen 
jäsen henkilökohtaisesti). 
11.8 Roomalaisen oikeuden maissa 
yhdistyksen rekisteröinti käy yleensä siten, että 
yhdistyslain mukaiset yhdistyksen säännöt ja 
luettelo (hallituksen) jäsenistä julkaistaan 
asianmukaisessa virallisessa julkaisussa. 
Yhdistyksen rekisteröinti voidaan evätä, jos sen 
säännöt eivät ole lainmukaiset. Rekisteröinnin 
evääminen tältä pohjalta on puhtaasti 
hallinnollinen toimenpide eikä tarkoita järjestön 
aseman poliittista tuomitsemista. Tällainen 
peruste on sen vuoksi erotettava tarkasti 
sellaisista perusteista, joiden nojalla järjestöltä 
voidaan evätä tietty verotuksellinen asema (ks. 
kohdat 5.14 ja 5.15 jäljempänä). Yleensä 
edellytetään, että yhdistyksen säännöt (ja usein 
täydellinen tai osittainen jäsenluettelo) 
rekisteröidään alioikeudessa tai asianomaisessa 
ministeriössä, aluehallinnossa tai 
paikallishallinnossa. Kaikilla säätiöillä on 
oikeushenkilöllisyys, joka to^s saavutetaan 
julkaisemalla säätiön säännöt jne. Toisin kuin 
yhdistykset, säätiöt alistetaan yleensä 
jonkinlaiseen ennakkotarkastukseen sen 
varmistamiseksi, että niiden säännöt ovat 
tarkalleen lainmukaiset, että hallinnon 
jatkuvuudesta on asianmukaisesti huolehdittu 
(koska useimmat säätiöt on perustettu ikuisiksi) 
ja että säätiön varat riittävät sen päämäärien 
toteuttamiseen. 
11.9 Common law -järjestelmässä ei ole 
olemassa mitään erityistä rekisteröintimuotoa 
yhdistyksille tai säätiöille. Järjestö,-joka haluaa 
itselleen virallisen aseman suoman edun tai 
suojan, voi valita useasta eri menettelytavasta 
järjestön toimialan mukaisesti. Tavallisin muoto 
on "company limited by guarantee" (yhtiö, 
jonka vastuuvelvollisuus on rajoitettu 
takauksella) - käytännössä voittoa jakamaton 
yhtiö; muita muotoja ovat "housing 
association" (asuntoyhdistys) tai "friendly 
society" (hyväntekeväisyys). Joissakin 
30 
(harvoissa) tapauksissa 
hyväntekeväisyysyhdistys tai -säätiö on 
perustettu kuninkaallisella peruskirjalla tai 
parlamentin erityislailla. 
11.10 Rekisteröinti tavalla tai toisella on 
mahdollista kaikissa jäsenvaltioissa, mutta ' 
rekisteröinnin tuoma oikeuskelpoisuus 
vaihtelee. Joissakin jäsenvaltioissa 
oikeuskelpoisuus on käytännössä rajaton 
(kunhan järjestö noudattaa toiminnassa omia 
sääntöjään). Toisissa jäsenvaltioissa taas 
yhdistykset ja säätiöt eivät voi ottaa vastaan 
testamentti- tai muita lahjoituksia tai omistaa 
kiinteää omaisuutta ilman asianomaisen 
viranomaisen lupaa. 
1Ï.11 Vaikea kysymys on myös se, missä 
määrin yhdistykset ja säätiöt (erityisesti 
yhdistykset) voivat harjoittaa taloudellista 
toimintaa menettämättä verotusetujaan, ja myös 
iässä kysymyksessä on eroja. Kaikki 
jäsenvaltiot sallivat jonkinasteisen taloudellisen 
toiminnan; yleensä sovelletaan aääntoä,. jonka 
mukaan tällainen toiminta ei saa olla 
yhdistyksen eitöfejjjftften, , toimintamuoto. 
Yhdistys ei siis harjoita taloudellista toimintaa 
sen itsensä vuo**u> vaan'taloudeflisen toiminnan 
tarkoituksena on Uite yhdistyksen 
yleishyödyllisiä tavoitteita ja toiminta liittyy 
yMttömM yhdistyksen tavoitteisiin siten* ettei 
sen tarkoituksena ole, yksinonpsaan yhdistyksen 
talouden yleinen kémntmkm, Koska yhdistys 
ei saa jakaa voittoa; taloudellisen toiminnan 
tuotto on tietenkin sijoitettava yhdistyksen 
tavoitteita palvelevaan * käyttöön* Jois&kii» 
oikeÄäyttoöissI - yhdistys tai s»$ voi 
täydentää tulojaan perustamalla tai hankkimalla 
omistukseensa erilseft Htoyrltyksea, jonka 
voitot tuloutetaan onsdstajajlrjestölle, 
Kilpailusääntöjen osalta noudatetaan kaikkia 
kilpailua koskevia sääntöjä ja alan erityispiirteet 
otetaan huomioon. Verotus 
11.12 Kaikki jäsenvaltiot antavat eräille 
yhdistyksille,- laajasti ottaen niille, joiden 
toiminnan katsotaan olevan yleishyödyllistä -
jonkinasteisia verohelpotuksia^ joko täyden 
vapautuksen yhtiö- ja yritysverotuksesta, 
yrityksiä alemman verokannan tai tietyn 
minimitulotajan, jonka alittavalta tulolta veroa 
ei kanneta, Nämä helpotukset eivät väittämättä 
sulje toisiaan pois. Yhdistys voi kuitenkin 
joutua maksamaan tuloveroa, vaikka se on 
vapautettu yritysverosta. Joissakin 
jäsenvaltioissa yhdistykset ja säätiöt on osaksi 
tai kokonaan vapautettu omistamansa 
kiinteistön omaisuusveroista Joissakin 
harvoissa tapauksissa järjestöt on osittain 
vapautettu työnantajan veroista, 
11.13 Vaikka tiettyjen » yhdistysten ja 
säätiöiden jonkinasteinen verovapaus onkin 
yleisesti hyväksytty periaate, eri jäsenvaltioiden 
lähestymistavat poikkeavat toisistaan suuresti, 
samoin kuin se, minkä laajuisina 
verohelpotuksia myönnetään eri aloilla 
toimiville järjestöille. Joissakrn 
oikeuskäyt" löissä yhdistykset ja säätiöt ovat 
periaatteessa verotukseltaan samassa asemassa 
kuin yritykset, eivätkä ne saa helpotusta 
välittömistä veroista, ellei helpotuksia erikseen 
myönnetä (joko lainsäädännön mukaisesti 
tiettyjen tavoitteiden perusteella tai 
yksittäistapauksissa asianomaisen viranomaisen 
toimesta). Toisissa oikeuskäytännöissä taas 
(erityisesti niissä, joissa yhdistykset ja säätiöt 
on määritelty yleishyödyllisiksi) verohelpotus 
on automaattinen, mutta oikeus siihen voidaan 
menettää jos yhdistyksen katsotaan harjoittavan 
kaupallista ansiotoimintaa laajemmin kuin laki 
tai oikeuskäytäntö sallii. Tällöin järjestön 
verotuksellinen erityisasema voidaan poistaa 
kokonaan tai niiden toimintojen osalta, jotka 
katsotaan voiton tavoitteluksi sanotulla tavalla. 
31 
11.14 Näiden erojen lisäksi jäsenvaltiot 
määrittelevät yleishyödyllisen toiminnan hyvin 
eri tavoin. Näin ollen eri aloilla toimivien 
yhdistysten ja säätiöiden mahdollisuuksissa 
saada verohelpotuksia on merkittäviä eroja. 
Eräissä oikeuskäytännöissä määritellään 
Verohelpotusten perustana oleva 
yleishyödyllisyys hyvin laajasti ja yleisellä 
tasolla, esimerkiksi siten, että yleishyödylliseksi 
toiminnaksi katsotaan mikä tahansa toiminta, 
josta on yhteistä hyötyä. Tällainen 
oikeuskäytäntö antaa yleensä täyden 
verovapauden kaikille järjestöille, jotka 
täyttävät tämän väljän edellytyksen. Toisissa 
jäsenvaltioissa seula on tiukempi. Yhdessä 
jäsenvaltiossa verohelpotusten piirissä on vain 
pieni määrä yksittäisiä järjestöjä, jotka on 
erikseen nimetty lainsäädännössä. Toisissa 
jäsenvaltioissa käytäntö on paitsi rajattu myös 
järjestöjä luokitteleva. Niinpä saattaa olla, että 
kaikille voittoa tuottamattomille järjestöille on 
taattu lievä verohelpotus, kun taas suurempaa 
verohelpotusta nauttivat vain tietyillä rajatuilla 
aloilla toimivat järjestöt (tavallisimmin 
terveydenhoito-, kulttuuri- ja sosiaalialoilla), 
joiden hallinnolle ja taloudenpidolle on asetettu 
tarkat rajoitukset. Tällainen verotuksellinen 
erikoisasema on aina hallinnollisesti ja 
poliittisesti harkinnanvarainen, ja muutamissa 
jäsenvaltioissa sen myöntäminen on käymässä 
yhä harvinaisemmaksi. 
Lahjoittajien verohelpotukset 
11.15 Kaikki jäsenvaltiot antavat 
jonkinasteisen verohelpotuksen niille, jotka 
tekevät lahjoituksia yhdistyksille tai säätiöille, 
olivatpa lahjoittajat yksityisiä ihmisiä, yhtiöitä 
tai muita yhteisöjä. Verohelpotuksia voidaan 
myöntää joko tietty enimmäismäärä verovuotta 
kohti tai tietty enimmäisosuus (prosentteina) 
lahjoittajan brutto- tai nettotuloista. Yhtiöiden 
osalta tilanne on yleensä sama. Verohelpotuksia 
voidaan myöntää joko tietty enimmäismäärä tai tietty enimmäisosuus voitosta ennen veroja tai 
verojen jälkeen. Voidaan myös määrätä 
vähimmäismäärä tai -osuus, ja yhtiöillä 
enimmäislahjoitus voidaan laskea liikevaihdon 
eikä voiton perusteella. 
11.16 Eräät jäsenvaltiot myöntävät 
jonkinasteisen verohelpotuksen kaikille, jotka 
tekevät lahjoituksen yleishyödyllistä toimintaa 
harjoittavalle yhdistykselle tai säätiölle laajasti 
käsitettynä. Toisissa jäsenvaltioissa käytetään 
tiukempia perusteita, jolloin verohelpotusten 
piiriin kuuluvat vain lahjoitukset sellaisille 
järjestöille, joille on itselleen myönnetty 
verotuksellinen erikoisasema. Näissä 
jäsenvaltioissa itse asiassa järjestö ei yleensä 
voi lainkaan ottaa vastaan lahjoituksia ellei sillä 
ole tällaista erikoisasemaa (ks. kohta 5.10 
edellä). Oikeuskäytännöissä, joissa 
yhdistyksillä ja säätiöillä tavallisesti on 
rajoitettu oikeuskelpoisuus, myös lahjoitusten 
vastaanottamiseen oikeutetut vhdistykset voivat 
joutua hankkiutumaan eroon kiinteää 
omaisuutta käsittävästä lahjoituksesta tietyn 
ajan kuluessa. Joissakin jäsenvaltioissa yhdistys 
tai säätiö voi joutua maksamaan veroa 
saamastaan lahjoituksesta. 
11.17 Myös jäsenvaltioiden asenne 
testamenttilahjoituksiin vaihtelee. Joissakin 
jäsenvaltioissa yksityishenkilöt voivat jättää 
osan omaisuudestaan tai koko omaisuutensa 
haluamalleen yhdistykselle tai säätiölle. Monet 
tekevätkin näin, vaikka se nykyään tuntuukin 
olevan aikaisempaa harvinaisempaa. 
Vaihtoehtoisesti yksityishenkilö voi 
testamentilla perustaa uuden yhteisön (yleensä 
säätiön), jolla on tietty tarkoitus. Tällaiset 
testamenttilahjoitukset ovat yleensä verovapaita 
niin lahjoittajan kuolinpesälle kuin lahjoituksen 
vastaanottajalle. Kuitenkin niissä maissa, joissa 
yhdistyksillä ja säätiöillä on rajoitettu 
oikeuskelpoisuus, saattaa olla mahdotonta 
testamentata omaisuudestaan enempää kuin 
nimellinen osuus yhdistykselle tai säätiölle ellei 
32 
lahjoituksen saaja ole hankkinut erikseen lupaa 
viranomaisilta sen vastaanottamiseen. 
Omaisuuden testarnonttaamista voi lisäksi 
mutkistaa tiukka perintölainsäädäntö tai 
huomattavan suuri vähimmäisvaatimus säätiölle 
tulevan omaisuuden arvosta. 
Välillinen verotus 
11.18 Toukokuun 17. päivänä 1977 annetun 
kuudennen direktiivin 77/388/ETY11 13 artiklan 
A kohdan 1 alakohdassa edellytetään, että 
jäsenvaltiot vapauttavat arvonlisäverosta tietyt 
yleishyödylliset toiminnot, esimerkiksi sairaala-
ja lääkärihoidon sekä sosiaalihuolto- ja 
sosiaaliturva-alaan ja lastensuojeluun, 
nuorisotyöhön ja nuorisokoulutukseen ja niin 
edelleen12 läheisesti liittyvät tuotteet ja palvelut. 
Monet yhdistykset ja säätiöt tuottavat juuri 
tällaisia palveluita, ja ne saavat toiminnalleen 
vapautuksen arvonlisäverosta hankkimalla 
etukäteen jäsenvaltionsa tunnustuksen. Ne eivät 
joudu tekemään arvonlisäveroilmoituksia, 
lisäämään hintoihinsa arvonlisäveroa eivätkä 
maksamaan sitä myyntituloistaan. Lisäksi 
jäsenvaltiot voivat edellyttää 13 artiklan A 
kohdan 2 alakohdan mukaisesti uutyjä ehtoja 
mainittujen verovapautusten myöntämiseksi 
muille kuin lainsäädännössä määritellyille 
järjestöille. Näiden ehtojen tarkoituksena on 
varmistaa, että verosta vapautetut yhteisöt 
toimivat vilpittömässä mielessä voittoa 
tavoittelemattomina järjestöinä, joiden toiminta 
ei vaikuta veronalaisten kaupallisten yritysten kilpailutilanteeseen. Sinänsä mahdollisuus 
asettaa ehtoja verosta vapauttamiselle näyttäisi 
jättävän huomattavan määrän pelivaraa 
yhdistysten suhteen, mutta käytännössä kaikki 
jäsenvaltiot ovat pienin poikkeuksin 
toteuttaneet 13 artiklassa mainitut vapautukset. 
11.19 Yllä olevien vapautusten lisäksi eräät 
jäsenvaltiot soveltavat hollaveroa tiettyihin 
tuotteisiin. Tällöin voittoa tavoittelemattomat 
järjestöt voivat periä tuotteen hintaan sisältyvän 
arvonlisäveron takaisin. 
ii Tämä kuudentena direktiivinä tunnettu säädös ohjaa 
jäsenvaltioiden liikevaihtoverolainsäädännön 
yhdenmukaistamista sekä määrittelee yhteisen 
arvonlisäverojärjestelmän ja yhtenäisen perustan 
sen arvioimiseksi. 
12 Näiden toimintojen verovapaudelle asetetaan tietyt 
ehdot (ks. 13 artiklan A kohdan 1 alakohdan b, g, h 
ja i alakohta); vapautus ei ole automaattinen. 
33 
LIITE III: YHDISTYSTEN JA 
SÄÄTIÖIDEN OIKEUDELLINEN 
J WEROTUKE^L! IMEN ASEMA 
BELGIA 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus taattu 
lainsäädännössä? 
Kyllä, vuonna 1994 muutetun 
perustuslain 27 artiklassa. 
Perusmääritelmä 
Yhdistys on tarkasti ottaen usean 
henkilön välinen sopimus yhteisestä 
toiminnasta asettamalla käytettäväksi 
tietyt aineelliset voimavarat ja 
tavoitteena muu kuin voiton tuottaminen 
tai jakaminen. (Yhdistys merkitsee' 
tiettyä yhteisen toiminnan pysyvyyttä). 
Perustajien vähimmäismäärä 
Kolme (yleishyödyllisillä yhdistyksillä). 
Kaksi (kansainvälisillä yhdistyksillä, 
jotka ovat Belgian lainsäädännön tai 
jonkun ulkomaan lainsäädännön alaisia). 
Tärkeimmät yhdistysmuodot 
Lakiin perustumaton yhdistys (jota ei 
ole perustettu lainsäädännössä 
määrätyssä muodossa ja jolla ei ole 
oikeushenkilöllisyyttä). 
Yleishyödyllinen yhdistys (ASBL, 
Association Sans But Lucrati), 
määritellään 27. kesäkuuta 1921 
annetussa laissa järjestöksi, joka ei 
harjoita teollista tai kaupallista toimintaa 
eikä pyri tuottamaan jäsenilleen 
aineellista hyötyä. 
Belgian lainsäädännön mukaisesti 
kansainvälinen yhdistys (Association Internationale de droit belge) on 
hyväntekeväisyyttä harjoittava tai 
uskonnollisia, tieteellisiä, taiteellisia tai 
kasvatuksellisia tarkoitusperiä ajava 
yhdistys (25. lokakuuta 1919 annettu 
laki). 
Ulkomaisen lainsäädännön alainen 
kansainvälinen yhdistys (Association 
Internationale de droit étranger): 
säännöt vastaavat samoja tarkoitusperiä 
kuin Belgian lainsäädännön alaisilla 
kansainvälisillä yhdistyksillä (vrt. 25. 
lokakuuta 1919 annetun lain 8 artikla, 
jonka mukaan ulkomailla 
kotipaikkaansa pitävän kansainvälisen 
yhdistyksen on mahdollista avata 
toimisto Belgiassa). 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Yleishyödyllinen yhdistys (ASBL): 3/5 
jäsenistä on oltava Belgian kansalaisia 
tai Belgiassa asuvia (jotka ovat Belgiaan 
sijoittautuneita ja jotka ovat Belgian 
väestörekisterissä). Muutoin yhdistys ei 
voi vedota oikeushenkilöllisyyteensä 
suhteessa kolmansiin osapuoliin, jotka 
voivat puolestaan siitä huolii^ ;^ 
vedota oikeushenkilöllisyyteensä. 
Belgian lainsäädännön alainen 
kansainvälinen yhdistys: vähintään 
yhden hallituksen jäsenen on oltava 
Belgian kansalainen, muille jäsenille ei 
aseteta ehtoja. 
Ulkomaisen lainsäädännön alainen 
kansainvälinen yhdistys: ei 
kansalaisuusehto] a. 
Oikeushenkilöllisyys ja sen hankkiminen 
Yleishyödyllinen yhdistys: julkaisemalla 
yhdistyksen säännöt ja sen hallituksen 
jäsenten suku- ja etunimet, ammatit ja 
osoitteet virallisen lehden (Moniteur) 
liitteissä. 
34 
Belgian lainsäädännön alainen 
kansainvälinen yhdistys: 
kuninkaallisella asetuksella (jonka ote 
julkaistaan virallisessa lehdessä); 
oikeushenkilöllisyyden 
oikeusvaikutukset kolmansiin nähden 
alkavat 10 päivää sääntöjen 
julkaisemisen jälkeen virallisen lehden 
liitteissä; mukana on oltava hallituksen 
jäsenten suku- ja etunimet, ammatit ja 
kotipaikat. 
Ulkomaisen lainsäädännön alainen 
kansainvälinen yhdistys: 
oikeushenkilöllisyyden 
oikeusvaikutukset kolmansiin nähden 
alkavat 10 päivää sääntöjen 
julkaisemisen jälkeen virallisen lehden 
liitteissä, mukana on oltava Belgian 
lainsäädännön alaisilta kansainvälisiltä 
yhdistyksiltä vaadittavat vastaavat tiedot 
(mukaan lukien Belgiassa olevan 
toimiston osoite). Julkaiseminen 
edellyttää hallituksen 
ennakkohyväksyntää. 
Oikeuskelpoisuus 
K "u/eä omaisuus 
Kaikki yhdistykset voivat pysyvästi 
omistaa vain sellaista kiinteää 
omaisuutta, joka on ehdottoman 
välttämätöntä niiden sääntöjenmukaisten 
tarkoitusten toteuttamiseksi 
(oikeuskelpoisuuden laajennus 
seuraaville: Faculté universitaire Notre-
Dame de la Paix à Namur, Faculté Saint 
Louis à Brux< les). 
Lahjoitukset 
Yleishyödylliset yhdistykset: 400 000 
Belgian frangia ylittäviin irtainta 
omaisuutta oleviin lahjoituksiin 
(mukaan lukien käteisvarat) ja 
kiinteistölahjoituksiin on oltava 9. kuninkaallisella asetuksella myönnetty 
lupa. 
Kansainväliset yhdistykset: kaikkiin 
lahjoituksiin (niiden arvosta 
riippumattaan oltava kuninkaallisella 
asetuksella myönnetty lupa. 
Lupaa ei vaadita yleishyödylliseltä 
yhdistykseltä toiselle yleishyödylliselle 
yhdistykselle siirrettyihin tavaroihin, 
jotka on tarkoitettu lahjoittajan 
toimintaa vastaavan toiminnan 
edistämiseen, eikä julkisoikeudellisten 
laitosten yleishyödylliselle yhdistykselle 
antamiin lahjoituksiin eikä keräysten 
tuottoihin jne. 
Määrämuotoiset säännöt 
Yleishyödyllinen yhdistys: alkuperäinen 
tai virallisesti vahvistamaton asiakirja 
kirjallisena, sisällettävä tiettyjä 
pakollisia mainintoja, kuten 
pääasiallinen tarkoitus ''vuoden 1919 
lain 2 artikla). 
Belgian lainsäädännön alainen 
kansainvälinen yhdistys: samat 
vaatimukset (vuoden 1919 lain 2 
artiklassa luetellut pakolliset maininnat 
säännöissä). 
Ulkomaisen lainsäädännön alainen 
kansainvälinen yhdistys: kuten Belgian 
lainsäädännön alaisille yhdistyksille 
sekä lisäksi Belgiassa olevan toimiston 
osoite; voi muuten käyttää Belgiassa 
kaikkia niitä oikeuksia, jotka kuuluvat 
sille alkuperämaassaan käytettävien 
sääntöjen mukaisesti. 
Rekisteröimisvaatimukset 
Rekisteröintiä ei vaadita, mutta tiedot on 
julkaistava 6 kohdan mukaisesti. 
Oikeusministeriö ylläpitää luetteloa 
kansainvälisistä yhdistyksistä. 
10. Kaupallinen toiminta^ 
35 
Epäselvä. Teoriassa kaupallinen 
toiminta ei ole sallittua, mutta 
käytännössä se hyväksytään, kunhan se 
ei ole yhdistyksen päätarkoitus (eli sitä 
ei harjoiteta voiton tavoittelemiseksi 
vaan yleishyödyllisiä päämääriä varten), 
ja se edistää yhdistyksen 
päätarkoituksen saavuttamista. (Tällä 
tarkoitetaan, että toiminta on suorassa 
yhteydessä yhdistyksen tarkoitukseen, 
eikä vain sen taloudellisen aseman 
parantamista, sekä sitä, että kaikki voitot 
osoitetaan yhdistyksen tarkoituksen 
toteuttamiseen.) 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Yhdistyksen purkautuessa varat on 
käytettävä yleishyödylliseen 
tarkoitukseen, joka on periaatteessa 
määrätty säännöissä. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VAROTUS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
Kaikki 13 artiklan mukaiset yhdistyksiä 
koskevat verovapaudet on toteutettu. 
Yhteisöjen on täytettävä 13 artiklan A 
kohdan 2 alakohdan a alakohdassa 
tarkoitetut ehdot. 
13. Muita erityisvapautuksia 
Ei ole. Vammaisten, sairaiden, 
loukkaantuneiden tai sokeiden ihmisten 
kuljetukseen tarkoitettuihin 
ajoneuvoihin, yleisluonteisiin päivä- tai 
viikkojulkaisuihin sekä 
kierrätystuotteisiin sovelletaan alempaa 
(6 prosentin) veroastetta. 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 15. Yleissääntö 
A. Tulovero 
Yhdistykset eivät ole yleensä 
yhtiöverotuksen alaisia ellei niiden 
katsota harjoittavan kaupallista tai 
voittoa tavoittelevaa toimintaa, joka on 
laajempaa kuin laissa (CIR 182 artikla) 
tai oikeuskäytännössä vahvistetut rajat. 
Yhdistykset ovat oikeushenkilöitä 
koskevan suotuisamman verotuksen 
alaisia (CIR 220-226 artikla), johon 
kuuluvat erityisesti arvonlisävero ja 
kiinteistövero, jollei kiinteistöä käytetä 
uskonnollisiin, kasvatuksellisiin, 
terveydellisiin, sosiaalisiin tai 
hyväntekeväisyystarkoituksiin). 
B. Muut verot 
Yhdistykset maksavat Belgiassa olevista 
kokonaisvaroistaan 0,17 prosentin 
suuruista perintöveroa. Belgialaisille 
yhdistyksille lahjakiri^la tehtyjen 
lahjoitusten vero on 8,8% (1,1 %, jos 
lahjoittaja on toinen yleishyödyllinen tai 
kansainvälinen yhdistys, keskinäinen 
vakuutusyhtiö, julkinen laitos tai 
ammatillinen järjestö). Yhdistyksille 
tehtyjen testamenttilahjoitusten 
perintövero on 8,8 %. 
16. Yhdistykseksi hyväksyminen 
verotuksessa 
Tuloveroa koskevassa laissa (CIR 104 
artiklan 1 ja 3-5 alakohta) sallitaan 
sellaisille tietyille laitoksille ja elimille, 
erityisesti yhdistyksinä tai säätiöinä 
perustetuille, tehtyjen lahjoitusten 
verovähennyskelpoisuus, jotka on 
hyväksytty lainsäädännön tai 
kuninkaallisen tai ministeriön asetuksen 
mukaisesti. Asetuksella hyväksyminen 
myönnetään (enintään) kolmeksi 
vuodeksi, ja se voidaan uusia. 
Hyväksytyt laitokset ovat tavallisesti 
36 
vapaita arvonlisä- ja kiinteistöverosta. 
Tarvittaessa vaaditaan edelleen erillinen 
hyväksyntä yhdistyksinä tai säätiöinä 
perustettujen hyväksyttyjen laitosten 
vähennyskelpoisille lahjoituksille, (vrt. 
edellä 7 kohta) 
17. Tunnusmerkit 
Tullakseen hyväksytyksi laitoksella on 
oltava oikeushenkilöllisyys, se tai sen 
jäsenet eivät saa näissä 
ominaisuuksissaan tavoitella voittoa, sen 
on esitettävä kirjanpitonsa, sen on 
toimittava koko maassa tai jossakin 
kulttuurisessa . yhteisössä, esitettävä 
lahjoituksiaan koskeva kirjanpitonsa 
verotarkastusta varten eikä se saa 
käyttää enempää kuin 20 % 
talousarviostaan hallinnollisiin kuluihin. 
i 8. Hyväksyttävät toimintatavoitteet 
Lainsäädännössä hyväksyttyjen laitosten 
lisilksi hyväksyttyjen elinten on 
toimittava kulttuurin edistämisen alalla 
(kirjastot, yksityiset radio- ja TV-
asemat, museot, urheiluseurat, ja 
m?+,'ailu- ja vapaa-ajanyhdistykset), 
tieteellisen tutkimuksen alalla tai 
yhteiskunnallisen toiminnan alalla. 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Verovähennyskelpoisuuteen liittyvät 
säännökset koskevat ainoastaan 
hyväksytyille yhdistyksille ja säätiöille 
tehtyjä lahjoituksia. 
Verovähennyskelpoisuus on enintään 
10% verotettevasta kokonaistulosta, 
kuitenkin enintään 10 miljoonaa Belgian 
frangia (indeksiin sidottu). Merkittävien 
taideteosten lahjoitukset museoille ovat 
vähennyskelpoisia hallituksen 
määrittämästä arvosta. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Verovähennyskelpoisuuteen liittyvät 
säännökset koskevat ainoastaan hyväksytyille laitoksille tehtyjä 
lahjoituksia (mukaan lukien yhdistykset 
ja säätiöt). Verovähennyskelpoisuus 
enintään 5 % nettovoitosta, kuitenkin 
enintään 20 miljoonaa Belgian frangia 
(ei sidottu indeksiin). 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Hyväksyttyjä yhdistyksiä koskee, miutä 
edellä 17 kohdassa sanotaan. 
Muiden yhdistysten ei tarvitse laatia 
tasettaan. Yhdistyksen sisäisestä 
tarkastuksesta vastaavat yleensä sen 
jäsenet ja ulkoisesta tarkastuksesta 
veroviranomaiset. 
Saadakseen kuninkaallisella asetuksella 
luvan lahjoitusten vastaanottamiseen 
yleishyödyllisen yhdistyksen on 
kuitenkin perustamisestaan alkaen tai 
vähintään viimeksi kuluneiden 
kymmenen vuoden <jan esitettävä 
vuosittainen tilinpäätöksensä 
siviilioikeusistuimelle, missä kirjanpito 
on julkisesti nähtävillä. 
SÄÄTIÖT 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
22. Perustamisvapaus 
Ei ole. Hallituksen on hyväksyttävä 
kuninkaallisella asetuksella säännöt ja 
pääasiallinen tarkoitus. Yhdistyksen 
säännöt ja sen hallituksen jäsenten nimet 
ja osoitteet on julkaistava virallisen 
lehden (Moniteur) liitteissä ja sääntöjen 
muutokset on myös hyväksytettävä ja 
ilmoitettava. 
23. Perusmääritelmä 
Varojen peruuttamaton luovuttaminen 
johonkin seuraavista voittoa 
tavoittelemattomista. kohteista: 
37 
hyväntekeväisyys tai uskonnollinen, 
tieteellinen, taiteellinen tai 
kasvatuksellinen työ. Jäseniä ei ole (27. 
kesäkuuta 1921 annetun lain 27 artikla 
ja sitä seuraavat artiklat). 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Hallituksen jäsenille ei ole asetettu 
kansalaisuusvaatimuksia, mutta 
yhdistyksen kotipaikan on oltava 
Belgiassa. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Kyllä. Sääntöjen hyväksyminen 
kuninkaallisella asetuksella (jonka ote 
julkaistaan virallisessa lehdessä), ja 
sääntöjen julkaiseminen virallisen 
lehden liitteissä (yhdistyksen 
perustamiskirjan mahdollinen 
taannehtivuus). 
26. Oikeuskelpoisuus 
Ks. yleishyödylliset yhdistykset (edellä 
7 kohta). 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Tuomioistuimen nimittämät 
selvitysmiehet luovuttavat varat siihen 
tarkoitukseen, joka on määrätty säätiön 
säännöissä, tai, jos niitä ei ole, säätiön 
tarkoitusta mahdollisimman läheisesti 
vastaaviin tarkoituksiin. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
28. Ks. hyväksytyt yhdistykset. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS kahden kuukauden kuluessa niiden 
valmistumisesta. Säätiöiden kirjanpito 
julkaistaan Mnmteur-tehden liitteissä. 
Ministeriön esityksestä tuomioistuin voi 
erottaa petoksiin tai väärinkäytöksiin 
syyllistyneet hallituksen jäsenet. Tällöin 
sijaiset voidaan nimetä sääntöjen 
mukaisesti tai tuomioistuimen 
vaatimuksesta heidät voi nimetä hallitus. 
29. 
Maan hallituksen vastuulla on 
varmistaa, että säätiön varat käytetään 
siihen tarkoitukseen, jota varten säätiö 
perustettiin. Kaikkien säätiöiden on 
vuosittain laadittava tilinpäätös ja 
talousarvio ja esitettävä ne hallitukselle 
38 
TANSKA 
YHDISTYKSÉ,! 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
1. Onko yhdistymisvapaus taattu 
lainsäädännössä? 
On, perustuslaissa. 
2. Perusmääritelmä v_. ^..^ 
Ei ole. Huomattakoon, että yhdistykset 
eivät välttämättä ole yleishyödyllisiä 
järjestöjä. 
3. Perustajien vähimmäismäärä 
Ei määrätty. 
4. Yhdistysmuodot 
Yksi. 
5. Jäsenten ka~salaisuusvaatimukse+ 
Ei ole. Kuka tahansa Tanskassa 
vakituisesti asuva (oikeushenkilö tai 
luonnollinen henkilö) voi perustaa 
yhdistyksen. 
6. 0'keushenkilöllisyys ja sen hankkiminen 
Kyllä, jäsenten tahdosta. 
Oikeushenkilöllisyys saadaan heti, kun 
jäsenet ovat allekirjoittaneet riittävät 
säännöt ja nimittäneet hallituksen ( ks. 
vaatimukset jäljempänä). 
7. Oikeuskelpoisuus 
Rajoittamaton. 
8. Määrämuotoiset säännöt 
Ei ole. Rekisteröimättömien yhdistysten 
säännöissä on kuitenkin oltava 
määräykset jäsenten keskinäisistä 
suhteista ja hallituksen valitsemisesta. 
Rekisteröityjen yhdistysten sääntöjen on 
sisällettävä lakimääräiset tiedot, 
esimerkiksi yhdistyksen nimi, 
kotipaikka, hallituksen jäsenten lukumäärä ja nimittämismenettely, 
jäsenyyden ehdot ja jäsenten keskinäiset 
suhteet, tilikausi, kirjanpitomenettely, 
jne. Muutoksista on ilmoitettava 
rekisteriin. 
9. Rekisteröimisvaatimukset 
Seuraavien yhdistysten on 
rekisteröidyttävä säätiörekisteriin 
kolmen kuukauden kuluessa 
perustamisesta: työntekijäyhdistykscL; 
ammattiliitot ja ammatilliset järjestöt, 
joiden päätarkoituksena on suojella 
jäsentensä edustaman ammattiryhmän 
taloudellisia etuja; kaikki 
yksityisoikeudelliset yhdistykset, joiden 
varat ylittävät 250 000 Tanskan kruunua 
(noin 31 000 ecua) lukuun ottamatta 
niitä, joille on annettu tehtäväksi 
lainsäädännön mukaisen sosiaaliavun 
antaminen kuntien tai valtion puolesta, 
viralliseen kirkkoon liittyvää omaisuutta 
hallitsevia elimiä, laillisesti hyväksyttyjä 
uskontokuntia sekä valtion valtuuttamia 
koulutuslaitoksia, edellyttäen että niillä 
ei ole muita valtuuksia tai tavoitteita. 
10. Kaupallinen toiminta 
Yhdistykset ja säätiöt (ks. jäljempänä) 
voivat harjoittaa kaupallista toimintaa, 
mutta toiminnasta saadut tulot ovat 
samalla tavalla veronalaisia kuin 
kaupallisten yritysten tulot. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Vapaasti määrättävissä yhdistyksen 
säännöissä (ks. kuitenkin 17 kohta 
jäljempänä). 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. 6. arvonlisäverodirektiivin 13 artikla 
Kaikki 13 artiklan alaiset yhdistyksiä 
koskevat poikkeukset on toteutettu. 
39 
13. Muita erityisvapautuksia 
Käytettyjen tavaroiden myynti 
hyväksyttyjen yhdistysten omistamissa 
myymälöissä ja yhdistysten järjestämät 
erikoistilaisuudet. 
14. Nollavero 
Sanomalehdet. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Työnantajien yhdistykset, ammattiliitot 
ja muut ammatilliset ryhmittymät, 
joiden päätarkoitus on jäsentensä 
muodostaman ammatillisen ryhmän 
(työmarkkinaryhmittymän) etujen 
valvominen, ovat rahastoja koskevan 
verolain nojalla verotettavia. Muut 
yhdistykset, jotka pelkästään valvovat 
jäsentensä markkinoille ja palveluihin 
suuntautuneita elinkeinon 
harjoittamiseen liittyviä ja taloudellisia 
etuja (taloudelliset yhdistykset), ovat 
samoin verovelvollisia rahastoja 
koskevan verolain nojalla. Lain taustalla 
oleva periaate on, että säätiöiden ja 
yhdistysten on oltava samojen säär: »f .1 
alaisia kuin julkisten osakeyhtiöiden. 
Veroaste on sama kuin yhtiövero eli 
34 %. 
Ilmoittaessaan verotettavat tuottonsa 
työmarkkinaryhmittymien on 
sisällytettävä mukaan vain toiminnan 
tuotot, muut tuotot ja ylijäämä. 
Jäsenmaksuja ei lasketa verotettavaksi 
tuotoksi. Nämä ryhmittymät voivat 
vähentää verotulcsessa ainoastaan ne 
kulut, jotka liittyvät verotettavaan 
tuottoon. 
Taloudellisia yhdistyksiä verotetaan 
täysimittaisesti toiminnan tuotoista, 
mutta muita tuottoja verotetaan vain, jos 
ne ylittävät 200 000 Tanskan kruunua. Taloudelliset yhdistykset ja 
työmarkkinaryhmittymät voivat 
vähentää hyväntekeväisyyteen tr»i 
voittoa tavoittelemattomiin tarkoituksiin 
jaetun määrän. Ne • ovat myös 
oikeutettuja vähentämään voittoa 
tavoittelemattomia tarkoituksia tai 
hyväntekeväisyyttä varten varatun 
määrän. 
Taloudelliset yhdistykset ovat myös 
oikeutettuja vähentämään sellaisia 
tarkoituksia varten jaetun määrän, jotka 
ovat sopusoinnussa yhdistyksen 
perustamiskirjan kanssa sillä 
edellytyksellä, että vastaanottaja on 
velvollinen maksamaan kyseisestä 
määrästä veroa Tanskassa. 
Muut yhdistykset, yhtiöt ja säätiöt 
(stiftelser), jotka eivät kuulu rahastoja 
koskevan verolain piiriin, kuuluvat 
yhtiöverolain 1 artiklan 1 kohdan 6 
alakohdan piiriin. Yhdistykset ovat 
velvollisia maksamaan veroa ainaostaan 
toimintansa tuotoista. Vastaavasti 
yhdistykset ovat oikeutettuja 
vääntämään toimintakuluja vain, jos ne 
liiu.y vät verotettaviin toiminnan 
tuottoihin. 
Taloudelliset yhdistykset ovat myös 
oikeutettuja vähentämään yhdistyksen 
perustamiskirjan kanssa sopusoinnussa 
olevia tarkoituksia varten tehdyt 
varaukset, kunhan kyseisten tarkoitusten 
voidaan katsoa olevan 
hyväntekeväisyyttä tai muuten voittoa 
tavoittelemattomia. 
Yhdistykset voivat tehdä varauksia 
toteuttaakseen hyväntekeväisyys- tai 
muita voittoa tavoittelemattomia 
tarkoituksia myöhempänä ajankohtana. 
16. Yhdistykseksi hyväksyminen 
verotuksessa 
40 
Lainsäädännön mukaan tai 
verovähennyskelpoisten lahjoitusten tai 
vuotuismaksujen vastaanottamista 
varten veroviranomaisten päätöksellä. 
Veroviranomaiset julkaisevat vuosittain 
erilliset listat niistä järjestöistä, jotka 
ovat oikeutettuja vastaanottamaan 
lahjoituksia tai vuotuismaksuja. Listoille 
voi päästä hakemuksesta. Vapautus 
testamenttilahjoituksia koskevasta 
perintöverosta voidaan myöntää 
veroviranomaisten päätöksellä. 
Käytännössä perintöverosta vapautetaan 
yleensä ne yhdistykset, jotka on listattu 
yhdistyksiksi, joilla on oikeus ottaa 
vastaan verovähennyskelpoisia 
lahjoituksia. 
17. Tunnusmerkit 
Veroetuuksiin oikeutetut järjestöt ovat 
yleishyödyllisiä yhdistyksiä tai säätiöitä. 
Poissuljettuja ovat järjestöt, joiden 
tarkoitus on puhtaasti poliittinen. Ehtona 
on, että lahjoituksia (ja 
jälkisäädöslahjoituksia) käytetään 
ainoastaan hyväntekeväisyyteen tai 
muihin voittoa tavoittelemattomiin 
tarkoituksiin huomattavan suuren 
ihmisjoukon hyväksi ja että yhdistyksen 
purkauduttua mahdolliset jäljelle jäävät 
varat on jaettava näiden samojen 
periaatteiden mukaisesti. Järjestön 
kotipaikan on lisäksi oltava Tanskassa 
(toisin sanoen päätoimipaikan on oltava 
Tanskassa ja järjestöä on johdettava 
pääosin siellä). Säännöt oikeudesta 
vastaanottaa vähennyskelpoisia 
vuotuismaksuja vaikuttavat tiukemmilta. 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Yksittäisiä vähennyskelpoisia 
lahjoituksia voidaan tehdä vain 
veroviranomaisten listalla oleville 
järjestöille (ks. 16 kohta edellä). 
Yksittäisen lahjoituksen vähimmäismäärä on 500 Tanskan 
kruunua ja lahjoitusten enimmäismäärä 
vuodessa 5 000 kruunua. Ensimmäiset 
500 kruunua eivät ole 
vähennyskelpoisia.. Vähennyskelpoisia 
lahjoituksia voidaan tehdä myös 
vuotuismaksusitoumuksilla. Näiden 
enimmäismäärä on suurempi 
seuraavista: 15 % tulojen ja 
pääomatulojen yhteismäärästä ennen 
veroja tai 15 000 Tanskan kruunua. 
Tällaiset sitoumukset on normaalisti 
tehtävä vähintään kymmeneksi 
vuodeksi. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Kuten yksityishenkilöillä, mutta 
yksittäiset lahjoitukset voidaan vähentää 
verotettavasta tulosta ja 
vuotuismaksusitoumusten 
enimmäismäärä on 15 % verotettavasta 
voitosta (tai 15 000 Tanskan kruunua). 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. 
Rekister ": mättömien yhdistysten 
kirjanpidosta ei ole määräyksiä. 
Rekisteröityjen yhdistysten on laadittava 
hyvän . kirjanpitotavan mukainen 
tilinpäätös, jonka yksi tai useampi 
tilintarkastaja tarkastaa ja allekirjoittaa. 
Tilinpäätös on toimitettava 
säätiörekisterin pitäjälle kuuden 
kuukauden kuluessa tilikauden 
päättymisestä. Jos tilinpäätöksen 
tekohetkellä yhdistyksen varat ovat 
suuremmat kuin (noin) 380 000 ecua, on 
vähintään yhden tilitarkastajan oltava 
virallisesti hyväksytty. Jälkimmäisessä 
tapauksessa on suoritettava täydellinen 
tilintarkastus ja tilintarkastajalle on 
annettava kaikki tarpeelliset tiedot. 
Rekisteröinti-, hallinto- ja 
kirjanpitovaatimusten rikkomisesta 
41 
voidaan rangaista sakolla. 
Oikeusministeri (j°ka vastaa 
rekisteristä) voi vaatia yhdistystä 
lisäämään sääntöihinsä minkä tahansa 
tarpeelliseksi katsomansa määräyksen ja 
pyytää tarpeellisiksi katsomiaan tietoja 
varmistaakseen, että lainsäädännön 
määräyksiä noudatetaan. 
SÄÄTIÖT 
LAILLINEN ASEMA 
22. Perustamisvapaus 
On, mutta säätiölle luovutettavan 
pääoman on yleensä oltava vähintään 
200 000 Tanskan kruunua (noin 25 000 
ecua). Säätiöitä voidaan perustaa 
pienemmällä alkupääomalla 
oikeusministeriön . suostumuksella 
edellyttäen, että pääoma on kuitenkin 
riittävä säätiön tarkoitusperiä varten. 
23. Perusmääritelmä 
Ei määritelty laissa. Periaatteessa säätiö 
on oikeushenkilö, joka muodostuu 
tiettyyn tarkoitukseen osoitetuista 
tavaroista tai pääomista ja jota johtaa 
riippumaton hallitus säätiön omien 
sääntöjen mukaan. Ei jäseniä. 
Rahasto on yhtiömuotoinen rahasto, jos 
se välittää tavaroita tai immateriaalisia 
oikeuksia, jakaa palveluita tai vastaavia, 
joista se saa tavallisesti maksua, tai jos 
se harjoittaa elinkeinotoimintaa 
kiinteistöjä myymällä tai vuokraamalla 
tai jos se voidaan luokitella 
holdingrahastoksi. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Ulkomaan kansalaiset voivat perustaa 
säätiöitä, jos heillä on kotipaikka 
Tanskassa. Lisäksi vähintään puolella 
hallituksen jäsenistä ja kaikilla säätiön 
toimihenkilöillä on oltava kotipaikka Tanskassa. Säätiöistä vastaava 
viranomainen voi kuitenkin myöntää 
poikkeuksen kotipaikkavaatimuksesta. 
Joka tapauksessa vaatimuksesta 
luovutaan, jos tämä säännös on 
ristiriidassa kansainvälisten 
velvoitteiden kanssa. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Äskettäin perustetut säätiöt on 
ilmoitettava oikeusministeriölle 
(siviilioikeuden osasto) ja säätiön 
kotipiirin veroviranomaisille kolmen 
kuukauden kuluessa perustamisesta. 
Tämä on vain muodollinen vaatimus 
eikä sille ole vaikutusta säätiön 
oikeudelliseen asemaan. Yhtiömuotoiset 
rahastot saavat Oikeushenkilöllisyyden 
rekisteröitymällä teollisuus-, kauppa- ja 
merenkulkuministerin vastuualueella 
olevan Tanskan kauppa- ja yhtiö viraston 
yhtiömuotoisten rahastojen rekisteriin. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Rajoittamaton. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakki amistapauksessa 
Säätiö voidaan sulauttaa tai lakkauttaa, 
. jos sen varat eivät enää vastaa sen 
tarkoitusta. Sulautuminen tai selvitys -
pääoman jakaminen - voi tapahtua 
säätiön hallituksen jäsenten 
hakemuksesta oikeusministeriön 
suostumuksella tai ministerin aloitteesta. 
Lahjoituksia vastaanottamaan 
oikeutettujen järjestöjen on jaettava 
kaikki selvitystoimien jälkeen jäljelle 
jääneet varat samanlaiselle järjestölle. 
Yhtiömuotoiset rahastot voidaan 
sulauttaa tai lakkauttaa, jos niiden varat 
eivät enää vastaa tavoitteita tai jos 
niiden tarkoitus on vanhentunut. 
Sulautuminen tai selvitys - pääoman 
jakaminen - voi tapahtua ainoastaan 
42 
28. yhtiömuotoisen rahaston hallituksen 
hakemuksesta ja yhtiömuotoisista 
rahastoista vastaavan viranomaisen, 
tavallisesti Tanskan kauppa- ja 
yhtiöviraston, sekä oikeusministeriön 
suostumuksella. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
Säätiöt, jotka kuuluvat joko rahastoja tai 
kaupallisia rahastoja koskevan lain 
piiriin, ovat verotettavissa rahastojen 
verotusta koskevan lain mukaisesti. 
Jälkimmäisen lain perustana oleva 
periaate on, että rahastojen ja 
yhdistysten on oltava samojen sääntöjen 
alaisia kuin julkisten osakeyhtiöiden. 
Veroaste on sama kuin yhtiövero eli 
34%. 
Toiminnan tuotot on sisällytettävä 
mukaan täysimäaiäisesti verotettavia 
tuottoja ilmoitettaessa. Muut tuotot ovat 
ensimmäisten 25 000 Tanskan kruunun 
osalta verovapaita. 
Säätiöt voivat vähentää 
hyväntekeväisyyteen iai voittoa 
tavoittelemattomiin tarkoituksiin jaetun 
määrän. Ne ovat myös oikeutettuja 
vähentämään sellaisia tarkoituksia 
varten jaetun määrän, jotka ovat 
sopusoinnussa niiden perustamiskirjan 
kanssa sillä edellytyksellä, että 
vastaanottaja on velvollinen maksamaan 
kyseisestä määrästä veroa Tanskassa. Ne 
ovat edelleen oikeutettuja vähentämään 
voittoa tavoittelemattomiin tarkoituksiin 
tai hyväntekeväisyyttä varten varatun 
määrän. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
Pääosin kuten rekisteröidyillä 
yhdistyksillä (ks. 21 kohta edellä) 
seuraavin lisäyksin: Toimivaltainen viranomainen voi erottaa 
hallituksen jäsenen, joka on 
toiminnallaan osoittanut olevansa 
asemaansa sopimaton, ei täytä 
kansalaisuus- tai kotipaikkavaatimusta, 
rikkoo säätiön sääntöjä vastaan tai on 
todistettavasti kykenemätön 
suoriutumaan tehtävästään. 
Viranomainen voi myös nimittää 
hallituksen jäsenet (jopa vastoin säätiön 
sääntöjä). 
Konkurssin tehneen hallituksen jäsenen 
on erottava. 
Perustajat ja heidän sukulaisensa eivät 
voi olla enemmistönä johtokunnassa 
ilman viranomaisen lupaa. Jos säätiön 
on perustanut yhtiö, henkilö, jolla on yli 
puolet yhtiön äänistä ei saa yhdessä 
perustajan ja tämän sukulaisten kanssa 
muodostaa hallituksen enemmistöä 
ilman viranomaisen lupaa. 
Hallituksen jäsenet eivät saa ottaa 
vastaan palveluistaan suurempia 
palkkioita kuin mitä voidaan pitää 
normaalina samankaltaisesta V östä. 
Hallituksen jäsenet eivät saa osallistua 
sellaisen asian käsittelyyn, josta heillä 
on odotettavana etua. 
Pääsääntöisesti kaikissa säätiöissä on 
suoritettava vuosittainen tilintarkastus, 
ja jos niiden oma pääoma ylitti 
edeltävänä vuonna 3 miljoonaa Tanskan 
kruunua, tilintarkastajan on oltava 
valantehnyt. Tilintarkastajan kotipaikan 
on yleensä oltava Tanskassa ja hänen on 
oltava ehdottomasti riippumaton 
säätiöstä, sen hallituksen jäsenistä ja 
kaikista sen työntekijöistä, jotka ovat 
tekemisissä kirjanpidon tai varainhoidon 
kanssa. Tilintarkastuksen on oltava 
yksityiskohtainen ja kriittinen, ja 
tilintarkastajan on noudatettava 
viranomaisen asettamia vaatimuksia. 
43 
Säätiön on annettava tilintarkastajan 
käyttöön kaikki tarvittavat tiedot. 
Hallituksen ikenet ovat vastuussa 
kaikista säätiölle heidän 
hallintoaikanaan aiheutuneista 
vahingoista samoin kuin soveltuvissa 
tapauksissa ovat säätiön tilintarkastajat 
ja heidän mahdolliset yhtiönsä. 
Säätiöt voivat osoittaa kohtuullisia 
summia varauksiin, mutta muutoin 
niiden on käytettävä varojaan 
tarkoituksensa toteuttamiseen. 
Viranomaiset voivat muuttaa varauksiin 
tai toimintaan käytettäväksi osoitettavia 
summia. 
44 
SAKSA 
YHDISTYKSET (VEREINE) 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
On. Perustuslain 9 artiklan 1 kohdassa 
Saksan kansalaisille taataan yleinen 
yhdistymisvapaus. Yhdistysten 
oikeudellista asemaa säännellään 
siviililainsäädännön (BGB) 21 artiklalla 
ja sitä seuraavilla artikloilla sekä 
sovellettavilla yhdistyslain (VereinsG) 
säännöksillä. 
Perusmääritelmä 
Lainsäädännössä ei ole määritelmää. 
Laki ja oikeuskäytäntö määrittelevät 
yhdistyksen pysyväksi ja 
järjestäytyneeksi henkilöryhmäksi 
(luonnollisia tai oikeudellisia 
henkilöitä), joka muodostaa 
vapaaehtoisuuteen perustuvan yhteisön 
joi. :Li yhteisen tavoitteen 
saavuttamiseksi. Jäsenten 
yhteisökäsitteen tulee ilmetä vähintään 
yhteisen nimen ja jäseniä edustavan 
elimen kautta. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Kaksi perustajajäsentä. Perustajajäseniä 
täytyy kuitenkin olla vähintään 
seitsemän oikeushenkilöllisyyden 
saamiseksi, jos yhdistyksen säännöt 
rekisteröidään. 
Yhdistysmuodot 
Siviililainsäädännössä yhdistykset 
luokitellaan voittoa tavoittelemattomiin 
(Idealvereine, BGB, 21 artikla) ja 
kaupallisiin (wirtschaftliche Vereine, 
BGB, 22 artikla). Jälkimmäisten 5. merkitys on kuitenkin vähäinen, ja 
niiden perustamiseksi tarvitaan 
viranomaisten lupa. Tosiasiallinen 
tilanne on, että Saksassa yhdistyksen 
käsite rajoittuu lähes täysin voittoa 
tavoittelemattomiin yhdistyksiin 
riippumatta siitä, onko niillä 
oikeushenkilön asema vai ei. 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Ei rajoituksia. 
6. Oikeushenkilöllisyys ja sen hankkiminen 
Rekisteröitymällä yhdistysrekisteriin 
kotipaikan alioikeudessa (BGB 21 
artikla). 
7. Oikeuskelpoisuus 
Rajoittamaton. 
8. Määrämuotoiset säännöt 
On rekisteröidyille yhdistyksille (BGB 
57 ja 58). 
9. Rekisteröimisvaatimukset 
Täyden oikeushenkilöllisyyden 
haluavien yhdistysten on 
rekisteröidyttävä. 
10. Kaupallinen toiminta 
Yleishyödyllinen yhdistys voi harjoittaa 
liiketoimintaa vain sikäli kuin toiminta 
on toisarvoista ja merkitykseltään 
vähäistä verrattuna voittoa 
tavoittelemattomaan päätoimintaan. Jos 
tämä liiketoiminta ei ole pelkästään 
sivutoimintaa, se ei voi muodostaa 
yhdityksen pääasiallista tai 
sääntömääräistä toimintaa. 
Sivutoiminnaksi katsotaan periaatteessa 
ainoastaan sellainen toiminta, jonka 
tarkoituksena on toteuttaa veroetuuksia 
saavaa toimintaa (ei ainoastaan varojen 
keräämistä varten), ja jos tavoite 
voidaan saavuttaa vain tämän toiminnan 
avulla (verolain 65-68 artikla). Muusta 
45 
liiketoiminnasta saatavien tulojen, 
voittojen ja saamisten osalta 
yleishyödylliseksi katsottu yhdistys on 
verovelvollinen tavalliseen tapaan. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Varat siirtyvät säännöissä määrätyille 
yleishyödyllisille yhteisöille. Säännöissä 
voidaan määrätä, että yhdistyksen 
kokous nimeää yhteisöt, joilla on oikeus 
varojen vastaanottamiseen, mutta tähän 
tarvitaan veroviranomaisten hyväksyntä. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
Kaikki yhdistyksiin 13 artiklan 
mukaisesti sovellettavat vapautukset on 
pantu täytäntöön. 
13. Muita erityis vapautuksia 
Ei muita. 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Yhdistykset ovat yhtiöveron alaisia. Jos 
niiden tulot eivät ylitä 7 500 Saksan 
markkaa, ne vapautetaan yhtiöverosta 
(vähennys). 
16. Yhdistykseksi hyväksyminen 
verotuksessa 
Verovapauksia myönnetään yhteisöille, 
joiden säännöt ja hallinto perustuvat 
kokonaan pyyteettömyyteen ja yleiseen 
etuun ja jotka harjoittavat suoraan 
ihmisystävällistä tai uskonnollista 
toimintaa (verolain 51-68 artikla). 
Verovapaudet eivät rajoitu yhdistyksiin, 
vaan niitä myönnetään samoin edellytyksin kaikille oikeushenkilöille 
yhtiöverolain 1 artiklan mukaisessa 
merkityksessä. 
17. Tunnusmerkit 
Yhdistyksen säännöistä ja sen 
hallintotavasta on selvästi käytävä ilmi, 
että sen toiminnan tarkoitus on 
yleishyödyllinen. Säännöistä on selvästi 
käytävä ilmi: 
yhdistyksen tarkoitus 
toteuttamistapa 
voittoa tavoittelematon toiminta, 
jonka ainoana ja suorana tavoitteena on 
yhdistyksen tarkoituksen ajaminen 
yhdistyksen varojen 
säilyttäminen yleishyödyllisen 
toiminnan alalla, jos yhdistys purkautuu 
tai joutuu luopumaan yleishyödyllisestä 
tarkoituksestaan. 
Yhdistyksen todellisen hallinnon on 
vastattava sääntöjä. 
18. Verovapauden myöntäminen 
Verolain 52-54 artiklan nojalla 
tunnustetaan verotuksessa 
yleishyödyllisiksi yhdistykset, joiden 
perussäännöt ja hallinto perustuvat 
pyyteettömyyteen ja yleiseen etuun ja 
jotka harjoittavat suoraan 
ihmisystävällistä tai uskonnollista 
toimintaa. 
Vero-oikeuden alalla erotetaan 
yleishyödyllisen yhteisön taloudellisen 
toiminnan kohdalla sellainen toiminta; 
joka liittyy puhtaasti veroetuuksien 
saamista varten julkituotuun 
tavoitteeseen, ja sellainen kaupallinen 
toiminta, joka ei liity tähän tavoitteeseen 
ja joka on siis verotuksen alaista. 
Julkituotuun tavoitteeseen puhtaasti 
liittyvä toiminta on toimintaa, jonka 
tuotot käytetään kokonaisuudessaan 
46 
siihen tarkoitukseen, jonka yhdistys on 
ilmoittanut hyötyäkseen 
verotuksellisista eduista. Tämä voittoa 
tavoittelematon toiminta on sallittua 
rajoituksetta ja se nauttii 
verovapautuksista. 
Toiminta, joka ei ole suorassa 
yhteydessä julkituotuun tavoitteeseen, 
on sitävastoin verotuksen alaista. Kyse 
on pääasiassa kaupallisesta toiminnasta, 
jota yhdistys harjoittaa sellaisten 
yritysten välityksellä, joiden tehtävänä 
on kerätä varoja sen tavoitteen 
saavuttamiseksi, jota varten yhdistys on 
anonut veroetuuksia. Tätä toimintaa 
verotetaan samoin kuin kaikkea muuta 
kaupallista toimintaa, mutta sen 
harjoittaminen ei johda yhdistyksen 
yleishyödyllisen aseman menettämiseen 
niin kauan kun kyseinen toiminta ei 
nouse yhdistyksen pääasiallista 
toimintaa tärkeämmäksi (verolain 55 
artiklan 1 kohta). 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Saksassa verovelvollisen luonnollisen 
henkilön tai oikeushenkilön antamat 
lahjoitukset hyväntekeväisyyden, 
kirkollisen ja uskonnollisen sekä 
yleishyödylliseksi tunnustetun 
toiminnan edistämiseksi sellaisille 
ryhmittymille, jotka veroviranomaiset 
ovat tunnustaneet yleishyödyllisiksi, 
ovat vähennyskelpoisia lahjoittajan 
tuloista tietyissä rajoissa. Rajat 
vaihtelevat lahjoituksen kohteen mukaan 
viidestä kymmeneen prosenttiin 
lahjoittajan kokonaistuloista. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Yritykset voivat vähentää lahjoitukset 
enintään 0,2 prosentin osalta 
kokonaisliikevaihdosta ja maksetuista 
palkoista. 20 (a). Lahjoitukset yhdistyksille, joiden 
kotipaikka on ulkomailla 
Nämä lahjoitukset eivät ole 
vähennyskelpoisia. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Kirjanpito 
Yhdistyksen on laadittava vuosittainen 
tuloslaskelma. Tämä kirjanpidollinen 
velvoite lankeaa sille jäseniensä suhteen 
siviililainsäädännön 27 artiklan 3 
kohdan ja 666 artiklan nojalla ja 
veroviranomaisten suhteen (yhdistyksen 
sosiaalisen tarkoituksen voittoa 
tavoittelemattoman luonteen 
vahvistamiseksi) verolain 63 artiklan 3 
kohdan nojalla. 
Jos yhdistys harjoittaa kaupallista 
toimintaa, sen on pidettävä kirjaa 
tileistään liikeyritysten tavoin 
kauppalainsäädännön mukaisesti. Joka 
tapauksessa on syytä esittää kaksi 
erilaista kirjanpitoa, toinen verotettavan 
toiminnan osalta ja toinen sellaisen 
toiminnan osalta, joka ei ole 
veronalaista. 
Tarkastus 
Yhdistyksen hallituksen jäsenet 
vastaavat vuosikokoukselle 
kirjanpidosta. Säännöissä voidaan 
määrätä* valvontaelimestä ja sen 
valtuuksista. Jos valvontaelin 
(Aufsichtsrat) perustetaan, GmbH- ja 
i4G-tyyppisiä yhtiöitä koskevat 
määräykset eivät ole voimassa. 
Valvontaelimen tehtävät määritellään 
yhdistyksen säännöissä. 
Yhdistysten verotuksen valvonta, 
mukaan lukien voittoa 
tavoittelemattoman luonteen 
toteamismenettely ja säännöllinen 
valvominen, on langennut 
47 
verotarkastusviranomaisille. Heti jos 
havaitaan muu kuin verotuksellinen 
rikkomus, asiaa koskeva aineisto 
toimitetaan sisäasiainministeriölle, joka 
on oikeutettu lakkauttamaan 
yhdistyksen, jos kyseisen yhdistyksen 
toiminta ulottuu yhtä osavaltiota 
laajemmalle alueelle tai jos yhdistyksen 
toiminta rajoittuu yhteen osavaltioon, 
aineisto toimitetaan kieltotarkoituksessa 
kyseisen osavaltion korkeimmalle 
hallintoviranomaiselle. 
SÄÄTIÖT (STIFTUNGEN) 
22. Perustaminen 
Säätiö voidaan perustaa kenen tahansa 
luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön 
allekirjoittamalla, elossa olevien 
henkilöiden keskisellä säädekirjalla 
(tällöin Säädekirja voidaan peruuttaa 
ennen sen hyväksym.opäivää) tai 
testamentilla. Säädekirjassa on 
mainittava säätiön tarkoitus, 
tarkoituksen saavuttamiseksi käytössä 
olevat voimavarat sekä ha^ntoelin tai 
-elimet. Käytössä olevien voimavarojen 
on oltava riittävät säätiön tarkoituksen 
toteuttamiseksi. Perustamislupahakemus 
tehdään sille osavaltiolle (Land), jossa 
säätiön kotipaikka sijaitsee 
(osavaltioiden lainsäädännön 
mukaisesti). Hakemuksen hylkäämisestä 
voidaan valittaa vain sillä perusteella, 
että viranomaiset eivät ole noudattaneet 
omia hyväksymisperusteitaan. 
23. Perusmääritelmä 
Omaisuus, jolla on 
oikeushenkilöllisyys. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Perustajana voi olla kuka tahansa. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen oma Toimivaltaisen viranomaisen 
hyväksynnällä. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Säätiöllä on sen tarkoituksen 
toteuttamiseksi tarvittava täysi 
oikeuskelpoisuus. Sillä on oikeus tehdä 
kaikki mikä on tarpeen tai hyödyllistä 
sen tarkoituksen toteuttamiseksi. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Jos säätiö on tullut kykenemättömäksi 
toteuttamaan tarkoitustaan tai uhkaa 
yleistä etua, viranomainen voi muuttaa 
sen tarkoitusta noudattaen perustajan 
tarkoitusperiä niin pitkälle kuin 
mahdollista. Säätiön hallintoelintä on 
kuultava. Viranomaiset voivat myös 
lakkauttaa ja hajottaa säätiön (BGB:n 87 
artikla). Tässä tapauksessa varat 
siirtyvät säännöissä mainituille 
henkilöille. Muutoin varat siirtyvät 
valtiolle. Selvitysmenettely on sama 
kuin yhdistyksillä. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
28. Katso, mitä edellä on sanottu yhdistysten 
verotuksellisesta asemasta. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
29. Kirjanpito 
Katso, mitä edellä on sanottu 
yhdistysten kirjanpidosta. 
30. Tarkastus 
Säätiön hallintoelin vastaa 
toimivaltaiselle viranomaiselle, joka 
valvoo vain yleisten säännösten 
noudattamista. Hallintoelin toimii 
yksinomaan säätiön edun mukaisesti. 
Tilintarkastus tapahtuu säätiön sääntöjen 
mukaisesti. 
48 
KREIKKA 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
On. Vuoden 1975 perustuslain 12 artikla 
suojaa yleishyödyllisiä yhdistyksiä ja 
yhteenliittymiä, jotka noudattavat 
valtion lakeja. Valtio ei voi tehdä tämän 
oikeuden harjoittamista luvanvaraiseksi. 
2. Perusmääritelmä 
Siviililain 61 artikla. Usean 
oikeushenkilön yhteenliittymä, joka on 
perustettu tiettyä tarkoitusta varten, sekä 
tähän tarkoitukseen käytettävät välineet. 
3. Perustajien vähimmäismäärä 
Kaksikymmentä. 
4. Yhdistysmuodot 
Julkisoikeudelliset yhdistykset 
.F-rityisyhdistykset 
Henkilöiden yhteenliittymät (joilla ei ole 
oikeushenkilöllisyyttä ja joita koskevat 
yrityksiin liittyvät määräykset, jollei 
toisin määrätä) 
5. Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Yhdistymisvapaus koskee myös muita 
kuin Kreikan kansalaisia Euroopan 
ihmisoikeussopimuksen 11 artiklan 
mukaisesti. 
6. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Oikeushenkilöllisyyttä haetaan 
hallintoviraston alueella olevalta 
ensiasteen tuomioistuimelta 
(perustamiskirja ja yhdistyksen säännöt 
on liitettävä hakemukseen), jolloin 9. oikeusviranomaiset varmistavat, että 
lakia on noudatettu (laillisuustarkastus). 
Yhdistys saa oikeushenkilöllisyyden sen 
jälkeen, kun tuomioistuin on antanut 
päätöksensä ja yhdistys on kirjattu 
kyseisen tuomioistuimen rekisteriin. 
7. Oikeuskelpoisuus 
Yhdistyksillä on täydellinen 
oikeuskelpoisuus paitsi asioissa, jotka 
ovat luonteeltaan sellaisia, että vain 
luonnolliset henkilöt voivat ne hoitaa. 
8. Määrämuotoiset säännöt 
Säännöt on tehtävä kirjallisina ja 
julkisuusmääräykset koskevat niitä. 
Rekisteröimisvaatimukset 
Rekisteröinti tapahtuu 
oikeushenkilöllisyyden myöntämisen 
yhteydessä. 
Taloudellinen toiminta 
Tilapäinen toiminta varojen 
hankkimiseksi yhdistykselle on sallittua. 
Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Siviililain 77 artikla. Purkautuneen 
yhdistyksen varat siirtyvät valtic11 -, 
jollei laissa tai yhdistyksen peruskirjassa 
tai säännöissä tai toimivaltaisen 
viranomaisen päätöksellä toisin määrätä. 
Valtion on käytettävä purkautuneen 
yhdistyksen varat edistämään sen 
tavoitteita. Varoja ei missään 
tapauksessa saa jakaa jäsenten kesken. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 10. 
11. 
12 VÄLILLINEN VEROTUS 
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
Noudatetaan 13 artiklassa säädettyjä 
vapautuksia. 
13. Muita erityisvapautuksia 
49 
Erityisverokanta (4 %) yleishyödyllisille 
yhteisöille. ' 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Tulovero. Yleishyödyllisessä 
tarkoituksessa toimivien 
oikeushenkilöiden verotus perustuu 
kiinteistöjen tai maan vuokrauksesta 
sekä arvopapereista saatuihin 
veronalaisiin nettotuloihin. Veroa ei 
kanneta muista yhdistyksen toimintansa 
harjoittamiseksi hankkimista tuloista 
kuten jäsenmaksuista. Ulkomaisten 
yhdistysten osalta vain yhdistyksen 
toimintansa harjoittamiseksi tarvitsemat 
tulot ovat verovapaita. 
16. Yhdistykseksi hyväksyminen 
verotuksessa 
Yleishyödyllisten yhdistysten tulot 
maan ja kiinteistöjen vuokraamisesta ja 
arvopapereista ovat verovapaita. 
Krt ic^ssa laillisesti perustetut 
oikeushenkilöt, jotka eivät pyri 
taloudelliseen voittoon ja jotka 
harjoittavat luonteeltaan kansallista tai 
uskonnollista toimintaa tai 
hyväntekeväisyys-, opetus-, taide- tai 
yleishyödyllistä toimintaa, on myös 
vapautettu maksamasta perintöveroa ja 
lahjaveroa. Vapautus koskee 
vastavuoroisuu periaatteen mukaisesti 
myös samat tunnusmerkit täyttävien 
ulkomaisten oikeushenkilöiden 
Kreikassa perimiä varoja. 
17. Tunnusmerkit 
Yleishyödyllisyys tulkitaan hyvin 
laajasti ja koskee kaikkia tarkoituksia, 
jotka eivät ole vain yksityisten hyödyksi 
vaan suurten henkilöryhmien hyväksi (hyväntekeväisyys, uskonto, sosiaaliset, 
taiteelliset ja koulutukseen liittyvät 
asiat). 
18. Verovapauden myöntäminen 
Verovapauden myöntää sen alueen 
verovirasto, jossa yhdistyksen 
kotipaikka sijaitsee. 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Vähennyskelpoisia verotettavasta tulosta 
sillä edellytyksellä, että lahjoittaja on 
Kreikan kansalainen. 
Jos lahjoituksen määrä ylittää DR 
100 000 yhden vuoden aikana, se on 
talletettava lainaus-ja talletusrahastoon. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Vähennyskelpoisia sillä edellytyksellä, 
että ne on talletettu lainaus- ja 
talletusrahastoon. 
20 (a). Lahjoitukset yhdistyksille, joiden 
kotipaikka on ulkomailla 
Eivät ole vähennyskelpoisia. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Kirjanpa 
Tilintarkastusviranomaisina toimivat 
yleensä paikallisviranomaiset. 
SÄÄTIÖT 
22. Perustaminen 
Toimilupajärjestelmä. 
Perustamisilmoitus (notaarin vahvistama 
henkilökohtainen ilmoitus tai valalla 
vahvistettu ilmoitus, perustajan 
yksipuolinen ilmoitus) ja presidentin 
asetus perustajan tahdon 
hyväksymisestä, jonka antaa säätiön 
tarkoituksen mukaan toimivaltainen 
ministeri. 
23. Perusmääritelmä 
50 
(Periaatteessa) yleishyödyllisen 
hankkeen toteuttamiseksi perustettu 
yhteisö, jonka tavoitteet eivät ole 
kaupallisia. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Toimilupajärjestelmä. 
Oikeushenkilöllisyys alkaa siitä 
päivästä, jolloin Kreikan virallisessa 
lehdessä julkaistaan asetus toimiluvan 
myöntämisestä. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Täysin oikeuskelpoinen. 
Oikeushenkilöllisyyden saaminen ei 
automaattisesti merkitse säätiölle 
luovutettujen varojen saantia. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
28. Kuten yhdistyksillä. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
29. Kirjanpito 
Kirjanpitolautakunta. 
30. Tarkastus 
Valtio valvoo säätiöiden toimintaa. 
51 
ESPANJA 
YHDISTYKSET 
LAINSÄÄDÄNTÖ 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
Perustuslain 22 artiklassa 
(yhdistykset) ja 34 artiklassa (säätiöt), 
yhdistyksistä 24. joulukuuta 
1964 annettu laki 191/1964 ja 20. 
toukokuuta 1965 annettu sitä täydentävä 
asetus, 
24. marraskuuta 1994 annettu 
laki 30/1994 säätiöistä ja 
yleishyödyllistä toimintaa harjoittaville 
yksityishenkilöille myönnettävistä 
verohelpotuksista, 
Useat lait autonomisista alueista. 
Perusmääritelmä 
Usean luonnollisen henkilön 
muouustama oikeuskelpoinen ryhmä tai 
liitto, joka toteuttaa tämän ryhmän 
tahtoa toimia pysyvästi tietyn luvallisen 
päämäärän hyväksi yhdistyksen 
sääntöjen mukaisesti (ahtaasti 
määriteltynä). 
Perustajien vähimmäismäärä 
Vuoden 1964 laki määrittelee 
kokouksen, jossa useat henkilöt sopivat 
perustamisesta mainitsematta 
henkilöiden tai perustajajäsenten 
lukumäärää. Yleinen käytäntö on 
kuitenkin, että yhdistyksellä on oltava 
vähintään kolme perustajaa. 
Yhdistysmuodot 
1. 24. joulukuuta 1964 annetun lain 
alaiset yhdistykset (joihin eivät kuulu 
julkiset tai yksityiset säätiöt, kansalaisjärjestöt, kaupalliset järjestöt 
tai yhteisöt) 
2. Erityissäädösten alaiset 
yhdistykset (kirkkolain mukaiset 
yhdistykset, valtion tiettyä tarkoitusta 
varten perustamat yhdistykset, 
ammattiliitot ja vastaavat, 
viranhaltijoiden ja sotilashenkilöiden 
yhdistykset, kiinteistönomistaj ien 
yhdistykset, poliittiset puolueet, 
urheiluseurat, opiskelijajärjestöt, jne.) 
Yhdistykset, joilla on sosiaalinen, 
kasvatuksellinen tai kulttuuriin liittyvä 
tarkoitus tai jotka pyrkivät yleisemmin 
yleishyödyllisiin tavoitteisiin, voidaan 
hyväksyä yleishyödyllisiksi 
yhdistyksiksi Espanjan 
ministerineuvoston päätöksellä 
sisäministerin esityksestä. Tämä asema 
antaa niille monia etuja, kuten 
verohelpotuksia. 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Laillisesti Espanjassa oleskelevilla 
muiden maiden kansalaisilla on 
yhdistymisvapaus ja he voivat käyttää 
sitä lakien ja määräysten mukaisesti 
(laki 7/1985 muiden maiden 
kansalaisten oikeuksista ja vapauksista 
Espanjassa). 
Oikeushenkilöllisyys 
Siviililain 25 artikla suo 
oikeushenkilöllisyyden laissa 
hyväksytyille yleishyödyllisille 
yhteisöille, yhdistyksille ja säätiöille 
sekä erityistavoitteita edistäville 
kansalaisyhdistyksille tai kaupallisille 
tai ammatillisille yhdistyksille, joilla 
lainsäädännön mukaan on oma jäsenistä 
riippumaton oikeushenkilöllisyys. 
Korkeimman oikeuden oikeuskäytännön 
mukaan oikeushenkilöllisyys syntyy, 
kun yhdistys perustetaan. Perustuslain 
52 
22 artiklan 3 kohdassa sanotaan, että 
yhdistykset rekisteröidään ainoastaan 
tietojen julkistamiseksi. 
7. Oikeuskelpoisuus 
Siviililain 38 artiklan mukaan 
oikeuskelpoisia ovat oikeushenkilöt, 
joihin kuuluvat myös laissa hyväksytyt 
yhdistykset. Ne voivat siten hankkia ja 
omistaa tavaroita, ottaa lainaa ja olla 
asianosaisena siviili- tai 
rikosoikeudellisessa menettelyssä. 
Yhdistykset, joita ei ole hyväksytty 
yleishyödyllisiksi, eivät kuitenkaan voi 
omistaa sellaisia kiinteistöjä, jotka eivät 
ole ehdottoman tarpeellisia niiden 
tarkoituksen toteuttamiseksi, ja niiden 
täytyy saada valtuutus tiettyjä yksityisiä 
lahjoituksia varten. 
8. Määrämuotoiset säännöt 
Vuoden 1964 hin 3.2 artiklassa 
luetellaan tiedot, jotka on mainittava 
säännöissä. 
9. Rekisteröimisvaatimukset 
Rekictei\ Iäti on pakollista. 
Rekisteröintimenettelyt vaihtelevat sen 
mukaan, millä autonomisella alueella 
yhdistyksen päätoimipaikka sijaitsee. 
Vuoden 1974 lain alaisille yhdistyksille 
on oma rekisterinsä kutakin provinssia 
varten sekä kansallinen rekisteri. 
Lisäksi on olemassa omia rekistereitä 
tiettyjen erityisjärjestelyiden alaisia 
yhdistyksiä varten. 
10. Kaupallinen toiminta 
Luvallista. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Yhdistyksen purkautuessa jäljelle 
jäävien varojen käytöstä on määrättävä 
säännöissä. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA VÄLILLINEN VEROTUS 
12. Kuudennen arvvmnsäverodirektiivin 13 
artiklan mukaiset poikkeukset 
Arvonlisäverosta 28 joulukuuta 1992 
annettu laki 37/1992 ei suoraan vapauta 
yhdistyksiä verosta siinä mielessä, että 
eri veroasteiden soveltaminen ei riipu 
verovelvollisen oikeudellisesta 
muodosta vaan sen toiminnan 
luonteesta. Laissa säädetään kuitenkin 
useista yhdistyksille yleisistä 
toiminnoista, jotka ovat vapaat verosta 
tai oikeuttavat alempaan veroon. 
13. Muita erityispoikkeuksia 
ks. 12 kohta. 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Yleishyödyllisiksi hyväksytyt 
yhdistykset ja yhdistykset, jotka 
täyttävät säätiöistä ja yHityisestä 
osallistumisesta yleishyödylliseen 
toimintaan myönnettävistä 
verohelpotuksista annetun lain 42 
artiklassa vahvistetut ehdot, saavat 
useita veroetuja. 
1- Tällaiset yhdistykset ovat 
vapaita yhtiöverosta sellaisen toiminnan 
osalta, joka liittyy niiden sosiaaliseen tai 
muuhun määrättyyn tarkoitukseen, 
mukaan lukien joukkovelkakirjojen 
hankkimisesta ja siirrosta saatavat tulot. 
Ne ovat myös vapaita kaupallisen 
toiminnan voiton verosta silloin, kun 
toiminta vastaa yhdistyksen päämäärää 
tai tarkoitusta. 
Kaupallisesta toiminnasta saatavat tulot 
ja pääomatulot eivät ole verovapaita, 
mutta niille voidaan myöntää tiettyjä 
53 
huojennuksia, erityisesti soveltamalla 
kiinteää 10 prosentin veroastetta. 
2- Tällaiset yhdistykset ovat 
vapaita useimmista paikallisista 
veroista. 
16. Hyväksytyt tai verohuojennuksia saavat 
yhdistykset 
Yleishyödyllisiksi hyväksytyt 
yhdistykset ja yhdistykset, jotka 
täyttävät säätiöistä ja yksityisestä 
osallistumisesta yleishyödylliseen 
toimintaan myönnettävistä 
verohelpotuksista annetun lain 42 
artiklassa vahvistetut ehdot ja erityisesti 
seuraavat ehdot: 
Yhdistysten on toimittava 
yleishyödyllisten tarkoitusperien 
edistämiseksi (näitä ovat sosiaaliapu, 
kansalaistoiminta, kasvatus, kulttuuri, 
urheilu, terveydenhoito, 
kehitysyhteistyö, ympäristönsuojelu, 
sosiaalitalouden edistäminen, 
vapaaehtoinen sosiaalityö, 
tutkimustoiminta, jne.). 
Yhdistysten on osoitettava 
vähintään 70% nettotuloistaan näihin 
tarkoituksiin. 
Yhdistysten on toimitettava 
tilinpäätöksensä vuosittain 
toimivaltaiselle viranomaiselle hyvässä 
järjestyksessä. 
Yhdistyksen purkautuessa sen on 
luovutettava varansa yleishyödylliseen 
tarkoitukseen. 
Yhdistysten sääntömääräinen 
edustaminen on luottamustehtävä. 
17. Yleishyödyllisen yhdistyksen 
tunnusmerkit 
Tunnusmerkit on annettu vuoden 1964 
yhdistyslain 4 artiklassa, sellaisena kuin 
se on muutettuna säätiöistä ja yksityisestä osallistumisesta 
yleishyödylliseen toimintaan 
myönnettävistä verohelpotuksista 
annetulla lailla. Tärkeimmät 
tunnusmerkit ovat: 
säännöissä määrätyn 
tarkoituksen on oltava yleishyödyllinen; 
toiminnan on oltava avointa 
kaikille eikä vain jäsenille; 
yhdistys ei saa tavoitella voittoa, 
voittoa ei saa jakaa, ja hallituksen 
jäsenille ei saa maksaa palkkiota 
tehtäviensä suorittamisesta; 
yhdistyksellä on oltava henkiset 
ja aineelliset mahdollisuudet 
sääntömääräisten tavoitteidensa 
saavuttamiseksi; 
yhdistys on toiminut jatkuvasti 
kahden vuoden ajan ennen hakemuksen 
jättämistä. 
18. Verovapauden myöntäminen 
ks. kohdat 16 ja 17 edellä. 
19. Yksityishenkilöiden lahj oitukset 
Lahjoittajat, jotka ovat luonnollr: . 
henkilöitä, voivat tietyin ehdoin ja 
rajoituksin vähentää verohuojennuksia 
nauttiville yhdistyksille antamansa 
lahjoitukset verotettavasta tulostaan. 
Vähennys on yleensä 20 % lahjoituksen 
arvosta. Vähennysten yhteismäärä ei 
kuitenkaan saa ylittää 30% 
verotettavasta tulosta. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Oikeushenkilöt voivat tietyin ehdoin 
vähentää verohuojennuksia nauttiville 
yhdistyksille antamansa lahjoitukset. 
Vähennys ei yleensä saa ylittää 10% 
verotettavasta tulosta. 
Lisäksi verovähennyksiin voivat 
oikeuttaa liikeyritysten osallistuminen 
yleishyödylliseen toimintaan ja 
54 
erityisesti taideteosten hankkiminen 
lahjoitettavaksi sekä tiettyjen 
taidemuotojen tukemiseen osoitetut 
menot. 
20 (a). Lahjoitukset yhdistyksille, joiden 
kotipaikka on ulkomailla. 
Yhdistyksiä koskevassa lainsäädännössä 
ei määrätä tästä asiasta (säätiöiden osalta 
ks. kohta 24). 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Kirjanpito 
20 päivänä toukokuuta 1965 annetun 
asetuksen 11 artiklassa määrätään, että 
yhdistysten on pidettävä kirjaa kaikista 
tuloistaan ja menoistaan. Tilinpäätös on 
lähetettävä kaikille yhdistyksen jäsenille 
ja esitettävä yhdistyksen 
vuosikokoukselle yhdessä seuraavan 
vuoden talousarvion kanssa. 
Tilinpäätös on lähetettävä 
aluehallinnolle siinä tapauksessa, että 
yhdistys sijaitsee sellaisella 
autonomisella alueella, jolla ei e 
sääntöjä tästä asiasta, tai 
oikeusministeriölle, mikäli yhdistys on 
hyväksytty yleishyödylliseksi. 
Tarkastus 
Vuoden 1964 laissa määrättiin valtion 
viranomaisten suorittamasta yhdistysten 
tilintarkastuksesta, mutta tämä kumottiin 
epäsuorasti vuoden 1978 perustuslaissa. 
Yleishyödyllisiksi hyväksytyn 
yhdistyksen on toimitettava 
toimintakertomus edellisen tilikauden 
toiminnasta oikeusministeriölle. 
SÄÄTIÖT 
22. Perustaminen Säätiö voidaan perustaa elävien kesken 
(inter vivos) tai kuoleman varalta 
(mortis causa). Edellisessä tapauksessa 
tarvitaan notaarin vahvistama asiakirja, 
jälkimmäisessä tapauksessa 
perustamisesta on määrättävä 
testamentissa. 
Rekisteröinti oikeusministeriön alaiseen 
rekisteriin on pakollista, ja rekisteröinti 
katsotaan viralliseksi tiedonannoksi 
perustamisesta. 
23. Perusmääritelmä 
Vuonna 1994 säätiöistä annetun lain 1 
artiklassa säätiö määritellään voittoa 
tavoittelemattomaksi yhteisöksi, jonka 
varat perustajien tahdon mukaan 
asetetaan pysyvästi yleishyödylliseen 
käyttöön. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Muiden maiden kansalaiset voivat 
perustaa säätiön Espanjassa. 
Lisäksi espanjalaisten säätiöiden tapaan 
ulkomaiset säätiöt voivat harjoittaa 
Espanjassa tarkoituksensa mukaista 
toit. v^a ja saada espanjalaisille 
säätiöille myönnettävät edut sillä 
edellytyksellä, että niillä on edustus 
Espanjassa ja ne on rekisteröity 
säätiörekisteriin. 
Rekisteröinti voidaan evätä, jos säätiön 
tarkoitus ei ole yleishyödyllinen tai jos 
sitä ei ole laillisesti perustettu sen oman 
kansallisen lainsäädännön mukaan 
(edellä mainitun lain 5 artikla). 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Säätiöt saavat oikeushenkilöllisyyden, 
kun niiden Säädekirja on rekisteröity. 
Rekisteröinti voidaan evätä, jos 
Säädekirja ei ole edellä mainitun lain 
mukainen. 
26. Oikeuskelpoisuus 
55 
Säätiön varat voivat koostua mistä 
tahansa tavaroista tai varoista, joiden 
rahallinen arvo voidaan määrittää. 
Säätiön on oltava näiden varojen 
omistaja, ja selvitys niistä on liitettävä 
rekisteriin. 
Varoja hoitaa ja käyttää säätiön 
sääntöjen mukaan säätiön hallitus. 
Edellä mainitun lain 19 artiklassa 
asetetaan kuitenkin rajoituksia säätiön 
varojen käytölle ja säädetään valtion 
viranomaisten pakollisesta 
ennakkohyväksynnästä useille toimille. 
Säätiöt eivät saa omistaa osuuksia 
sellaisista kauppayhtiöistä, joissa ne 
joutuisivat vastaamaan yhtiön veloista. 
Ne voivat kuitenkin omistaa 
osakeyhtiöiden osakkeita. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Säätiön lakkauttamisen jatkeen jäljelle 
jääneet säätiön varat on siirrettävä 
yksityisille voittoa tavoittelemattomille 
järjestöille, jotka toteuttavat säätiön 
säädekirjan tai sääntöjen mukaista 
yleishyödyllistä tarkoitusta. Jollei 
säännöissä toisin määrätä, valvontaelin 
tai valtion viranomaiset päättävät mitkä 
järjestöt saavat nämä oikeudet. 
Poikkeuksena näihin määräyksiin 
säätiön säädekirjassa tai säännöissä 
voidaan määrätä, että varat on 
osoitettava muille julkisille 
yleishyödyllisille yhteisölle (edellä 
mainitun lain 31 artikla). 
VEROTUKSELLINEN ASEMA kohdat 15-20). Tätä varten niillä on 
oltava valtiovarainministeriön valtuutus, 
ja niiden on tehtävä helpotuksista 
erillinen hakemus. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
29. Kirjanpito 
Säätiön hallitus laatii vuosittain 
selvityksen varoista, taseen ja 
tilinpäätöksen sekä 
toimintakertomuksen. Sen on myös 
saatava vastuuvapaus edellisen vuoden 
tileistä. Kaikki nämä asiakirjat on 
lähetettävä valtion viranomaisille. 
Lisäksi tietyissä tapauksissa on 
suoritettava ulkopuolinen tilintarkastus. 
Lopuksi säätiön hallituksen on 
tilivuoden kolmen viimeisen kuukauden 
aikana laadittava talousarvio tulevaa 
vuotta varten ja toimitettava se valtion 
viranomaisille (edellä mainitun lain 23 
artikla). 
30. Tarkastus 
Viranoma'ofen valvonnan tarkoituksena 
on tukea ' säätiön olemassaoloa 
varmistamalla, että sen perustaminen ja 
toiminta on laillista. Valvontaa suorittaa 
valtion viranomainen, kun kyseessä on 
valtion toimivaltaan kuuluva säätiö. 
Sama valtion viranomainen on vastuussa 
tilien tarkastamisesta. Se voi vaatia 
oikeusviranomaisia puuttumaan säätiön 
toimintaan tilapäisesti, ja se voi ottaa 
itselleen hallituksen tehtävät tuomarin 
määrittämäksi ajaksi. 
28. 
Laillisesti rekisteröidyt säätiöt, jotka 
täyttävät edellä mainitun lain 42 artiklan 
vaatimukset, saavat samat 
verohelpotukset kuin yhdistykset ( ks. 
56 
RANSKA 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
Kyllä, vuoden 1958 perustuslain 
johdannossa, joka sisältää vuoden 1789 
ihmis- - ja kansalaisoikeuksien 
julistuksen periaatteet, ja 
perustuslakineuvoston 16. heinäkuuta 
1971 antamalla päätöksellä (Ranskan 
virallinen lehti (Journal Officiel), 18. 
heinäkuuta 1971). 
Perusmääritelmä 
Yhdistys on sopimus, jolla vähintään 
kaksi henkilöä pysyvästi antaa 
tietämyksensä tai työpanoksensa 
toimintaan, jonka tarkoituksena ei ole 
voiton jakaminen (vuoden 1901 lain 1 
artikla). 
Perustajien vähimmäismäärä 
Kaksi. 
Yhdistysmuodot 
Hyväksymätön tai lakiin perustumaton 
yhdistys. 
Hyväksytty yhdistys. 
Yleishyödylliseksi hyväksytty yhdistys. 
(Määritelmää ei ole lainsäädännössä; 
hyväksymisestä päättää valtio.) 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Ei erityisehtoja. 
Oikeushenkilöllisyys ja sen hankkiminen 
Hyväksymätön yhdistys: ei sovellu. 
Hyväksytty yhdistys: ilmoittamalla 
paikallisille viranomaisille yhdistyksen 
nimi, tarkoitus, toimipaikka ja hallituksen jäsenten nimi, ammatti, 
kotipaikka ja kansallisuus sekä 
toimittamalla säännöt kahtena 
kappaleena. Tämä ilmoitus on 
julkaistava Ranskan virallisessa 
lehdessä, 
Oikeuskelpoisuus 
Hyväksytty yhdistys voi hankkia, 
omistaa ja hallita vain yhdistyksen 
hoitamiselle ja jäsenten kokoontumiselle 
tarpeellisia ja yhdistyksen tarkoituksen 
toteuttamiseksi ehdottoman 
välttämättömiä kiinteistöjä (vuoden 
1901 lain 6 artikla). Se voi vastaanottaa 
lahjoituksia ja jälkisäädöslahjoituksia 
vain, jos sen ainoa tarkoitus on 
avustustyö, hyväntekeväisyys tai 
tieteellinen tai lääketieteellinen tutkimus 
tai jos se on kulttuuri- tai sukuyhdistys 
tai yleishyödylliseksi hyväksytyn 
yhteisön alayhdistys. 
Yleishyödylliseksi hyväksytyllä 
yhdistyksellä on hieman laajemmat 
valtuudet, sil}ä ilmaisua "ehdottoman 
väittä. "Itömiä" ei sovelleta siihen. 
Sellainen yhdistys voi myös hankkia 
metsiä ja metsätalousmaata sekä 
vastaanottaa lahjoituksia ja 
jälkisäädöslahjoituksia. Jos yhdistys saa 
lahjoituksena tai 
jälkisäädöslahjoituksena rakennuksen, 
joka ei ole välttämätön sen toiminnan 
kannalta, sen on myytävä rakennus ja 
pidettävä kauppahinta. Viranomaisten 
on hyväksyttävä suunniteltu 
vastikkeeton luovutus kussakin 
tapauksessa erikseen ja ennakolta. 
Määrämuotoiset säännöt 
Sääntöjen muotoa ei ole määrätty, mutta 
ne ovat osapuolia sitovat. 
Rekisteröimisvaatimukset 
57 
Rekisteröinti ei ole pakollinen; ks. 
kuitenkin 6 kohta ilmoitusmenettelystä. 
10. Kaupallinen toiminta 
Ei kielletty vuoden 1901 laissa eikä 
oikeuskäytännössä. Voiton tavoittelu on 
sallittua. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Jäljelle jääneitä varoja ei saa osoittaa 
jäsenille. Yhdistyksen sääntöjen ia/tai 
yhdistyksen kokouksen päätöksen 
mukaan jäljelle jäänyt osa luovutetaan 
yleensä samanlaista tarkoitusta 
toteuttavalle yleishyödylliselle 
järjestölle. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
Kaikki 13 artiklassa säädetyt 
vapautukset on toteutettu yleisessä 
verolaissa. 
13. Muut vapautukset 
Vapautus tietyistä rekisteröinti veroista. 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Kun yhdistys on vapaa arvonlisäverosta 
eikä tuota voittoa, se ei ole yrityksiä 
koskevan verotuksen, kuten yhtiöveron, 
työnantajan ammattikoulutusmaksun tai 
elinkeinoveron alainen. 
Jos yhdistys ei ole normaalin 
yritysverotuksen alainen, se on 
velvollinen maksamaan 
varallisuusveroa. 
Kaikki yhdistykset ovat paikallisverojen 
alaisia; näitä ovat kiinteistövero (ei sovelleta kalustamattomiin tai yleisölle 
avoimiin tiloihin) ja kaikkia kiinteistön 
omistajia koske,^ omaisuusverot (ei 
sovelleta halpoihin majoitusmuotoihin). 
Jos yhdistys on vapaa arvonlisäverosta, 
sen on maksettava ennakkoveroa. Jos 
työntekijöitä on enemmän kuin 10, 
yhdistys on velvollinen suorittamaan 
työnantajan maksut jatkuvaa 
ammattikoulutusta ja rakennustoimintaa 
varten. 
Yhdistykset ovat velvollisia maksamaan 
veroa pääomatuloistaan. 
16. Yhdistysten hyväksyminen 
Jos yhdistys haluaa toimia tietyillä 
alueilla, sen on saatava virallinen 
hyväksyntä. Tällaisia alueita ovat: 
matkailu ja vapaa-ajan toiminta, tietyt 
"valtuuksia edellyttävät" toiminnot 
terveydenhoidon alalla, sosiaalityö tai 
lääkinnällinen hoitotyö ja luonteeltaan 
julkisiksi palveluiksi hyväksytyt 
toiminnot kuten metsästys ja kalastus, 
virallisten urheilutapahtumien 
järjestäminen, jne. 
Yleishyödyllisiksi hyväksytyt 
yhdistykset 
Hyväksymishakemus osoitetaan 
sisäministeriölle ja hyväksynnän 
myöntää tietyin ehdoin korkein hallinto-
oikeus (Conseil d'État). Hyväksyminen 
asettaa yhdistykselle tiettyjä velvoitteita, 
mutta antaa suuremman vapauden 
vastaanottaa lahjoituksia ja omistaa 
kiinteistöjä. 
17. Yleishyödyllisen yhdistyksen 
tunnusmerkit 
Yhdistyksen on oltava hyväksytty ja 
toiminut säännöllisesti kolmen vuoden 
ajan. Sillä on oltava yleishyödyllinen 
päämäärä ja sen on toimittava paikallista 
laajemmalla alueella. Jäsenmäärän on 
58 
oltava vähintään 200, ja yhdistyksen 
sääntöjen on oltava valtioneuvoston 
laatimien mallikantojen mukaiset. 
18. Hyväksyminen 
Yhdistyksen hyväksyy valtio, joka 
osoittaa yhdistyksille julkisiin 
palveluihin liittyviä tehtäviä. 
Yhdistykset saavat erilaisia tukia, joista 
päättävät viranomaiset ja joita valvotaan 
tiukasti. Esimerkiksi 8. elokuuta 1985 
annettu asetus antaa urheiluliitoille 
yksinoikeuden kilpailujen 
järjestämiseen. 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Yksityiset lahjoitukset hyväksytyille 
yhdistyksille ovat 
verovähennyskelpoisia 1,25 prosenttiin 
verotettavasta tulosta ja säätiöille ja 
yleishyödyllisille yhdistyksille 
5 prosenttiin. Lahjoitukset oikeuttavat 
verovähennykseen, joka on 40 % lahjan 
arvosta (50%, jos lahjoitus on 
tarkoitettu vaikeuksissa olevien 
henkilöiden ilmaisten aterioiden tai 
majoituksen tajuamiseen). 
Verovähennyskelpoisia ovat vain 
lahjoitukset ranskalaisille tai Ranskassa 
toimiville ulkomaisille yhdistyksille. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Yritysten antamat lahjoitukset ovat 
vähennyskelpoisia 37 tai 42 prosenttiin 
verotettavasta voitosta siten, että 
enimmäismäärä hyväksytyille 
yhdistyksille annettaville lahjoituksille 
on 1/2000 liikevaihdosta ja 
yleishyödyllisille yhdistyksille 1/3000 
liikevaihdosta. 
Verovähennyskelpoisia ovat vain 
lahjoitukset ranskalaisille tai Ranskassa 
toimiville ulkomaisille yhdistyksille. KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Kirje.pito 
Lainsäädännön mukainen velvollisuus 
vakiomuotoisen tilinpäätöksen 
tekemiseen on vain yleishyödyllisillä, 
paikallisten viranomaisten tukemilla ja 
tietyn rajan (budjetti, tase ja 
henkilöstömäärä) ylittävää kaupallista 
toimintaa harjoittavilla yhdistyksillä. 
SÄÄTIÖT 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
22. Perustaminen 
Yleishyödyllinen säätiö: Luonnos on 
toimitettava sisäasiainministerille ja 
edelleen korkeimmalle hallinto-
oikeudelle (Conseil d'État), joka 
hyväksyessään säätiön 
yleishyödylliseksi antaa sille luvan 
vastaanottaa toimintapääomansa. 
Säännöt on laadittava valtioneuvoston 
antaman mallin mukaan, jossa 
määritellään säätiön hallituksen 
^koonpano. Siinä noudatetaan yleensä 
KOimijakoperiaatetta, jonka mukaan 
kolmanneksen jäsenistä nimittävät 
perustajat, kolmannes edustaa viran 
puolesta julkista valtaa ja kolmanneksen 
nimittää säätiön hallitus (conseil 
d'administration). 
Suojattu säätiö: Perustetaan 
yleishyödyllisen säätiön sisällä ilman 
uutta laUlista muotoa (harvinainen). 
Liikesäätiö: (4. heinäkuuta 1990 annettu 
laki): Tällaisia säätiöitä ei tarvitse 
hyväksyä yleishyödyllisiksi. Ne 
perustetaan määräajaksi - yleensä 5 
vuodeksi - joka voidaan uudistaa, ja 
niiden toimintaohjelman hyväksyvät 
viranomaiset. 
59 
23. Perusmääritelmä 
Tavaroiden, oikeuksien ja voimavarojen 
osoittaminen peruuttamattomasti 
yleishyödylliseen voittoa 
tavoittelemattomaan tarkoitukseen. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Kolmannes johtokunnan jäsenistä on 
määritelmän mukaan julkisyhteisöä 
edustavia lakisääteisiä jäseniä ja 
tehtävään valittuja jäseniä. Voidakseen 
toimia pysyvästi Ranskassa ja 
saadakseen samat oikeudet kuin 
ranskalaisilla säätiöillä säätiön on 
saatava hyväksyntä yleishyödylliseksi 
säätiöksi. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Säätiö saa oikeushenkilöllisyyden, kun 
korkein valtioneuvosto on hyväksynyt 
sen yleishyödylliseksi säätiöksi ja 
hyväksyntä on julkaistu Ranskan 
virallisessa lehdessä. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Samat oikeudet vastaanottaa lahjoituksia 
kuin yleishyödyllisellä yhdistyksellä, 
mutta laajemmat oikeudet omisL. 
varoja ja kiinteistöjä. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Kuten yleishyödyllisillä yhdistyksillä ( 
ks. 11 kohta), mutta viranomaisten 
hyväksyntä vaaditaan. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
28. Katso, mitä edellä on sanottu yhdistysten 
verotuksellisesta asemasta. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
Kirjanpito- ja tilinpäätösvelvollisuus 
kuten yleishyödyllisillä yhdistyksillä. 
60 
IRLANTI 
YHDISTYKSET 
3. OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus taattu 
lainsäädännössä? 
Yleinen yhdistymisvapaus taataan 
Irlannin perustuslain 40 artiklan 6 
kohdassa. Ei-valtiollisten järjestöjen 
(non-governmental organizations) 
oikeudesta järjestäytyä yhdistyksiksi 
säädetään yhtiölaissa ja "kaupallisia 
yleishyödyllisiä yhteisöjä" (industrial 
and provident societies eli IPS) 
koskevassa lainsäädännössä. 
Perusmääritelmä 
Yhdistystä (association) tai muuta 
vastaavaa käsitettä ei erikseen määritellä 
Irlannin lainsäädännössä. Kunkin 
yhdistyksen muoto määräytyy sen 
valitseman oikeudellisen rakenteen 
perusteella. Asiaa selvitetään tarkemmin 
jälje,.ipanä. 
Yhdistysmuodot 
Yhdistyksiä on kolmea päätyyppiä: 
(a) Unincorporated bodies 
(rekisteröimättömät yhdistykset). Näillä 
voi olla kirjalliset säännöt, joissa 
määritellään yhdistyksen tarkoitus ja 
tavoitteet sekä mahdollisesti annetaan 
jäsenyyttä ja h'lituksen kokoonpanoa 
koskevia määräyksiä. Oikeudellisesti 
säännöt merkitsevät, että yhteisön 
jäsenet sitoutuvat noudattamaan 
keskinäisen sopimuksensa ehtoja, eli he 
pyrkivät säännöissä määriteltyihin 
tavoitteisiin ja noudattavat sääntöjä. 
Säännöt ovat oikeudellisesti sitovia 
yhdistyksen jäsenten keskinäisissä suhteissa, mutta ei suhteissa 
ulkopuolisiin. Siten 
rekisteröimättömällä yhdistyksellä ei ole 
omaa oikeushenkilöllisyyttä. 
b) Companies limited by guarantee 
(yhtiöt, joiden vastuuvelvollisuus on 
rajoitettu takauksella). Tämä on 
muunnos liikeyritysten 
oikeushenkilöllisyyden perusmuodosta 
Irlannissa. Tämäntyyppinen yritys ei ole 
osakeyhtiö, vaan jäsenet takaavat 
maksavansa tietyn (yleensä nimellisen) 
summan yhtiön velkojen kattamiseksi, 
jos se joutuu selvitystilaan. 
c) Industrial and provident societies. 
Useilla osuuskunnilla on 
tämäntyyppinen rakenne. Käytännössä 
näitä yhdistyksiä koskevat suurelta osin 
samanlaiset määräykset kuin edellisessä 
kohdassa mainittuja yhtiöitä. Merkittävä 
ero on kuitenkin se, että raioitettu yhtiö 
voidaan perustaa mitä tahansa laillista 
tarkoitusta varten, kun taas IPS:ksi voi 
rekisteröityä vain "elinkeinon, 
liiketoiminnan tai ammatin 
harjoittamiseen" perustettu yhteisö. 
On myös muuntyyppisiä 
yleishyödyllisten yhdistysten kaltaisia 
yhteisöjä, esimerkiksi trusts (luotettujen 
miesten hoitamat yhdistykset) ')& friendly 
societies - (hyväntekeväisyysyhdistykset, 
avustuskassat). Edellä mainitut kolme 
yhdistystyyppiä ovat kuitenkin 
Irlannissa yleisimmät. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Sekä rajoitetussa yhtiössä että IPS:ssä 
on oltava vähintään seitsemän jäsentä. 
Rekisteröimättömien yhdistysten 
perustajien vähimmäismäärästä ei 
säädetä lainsäädännössä. 
61 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Kolmen tärkeimmän yhdistystyypin 
jäsenten kansalaisuudesta ei säädetä 
erikseen lainsäädännössä. 
Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Rekisteröimättömällä yhdistyksellä ei 
ole erillistä oikeushenkilöllisyyttä, kun 
taas molemmilla muilla päätyypeillä on. 
Oikeushenkilöllisyys saadaan 
toimittamalla yhteisön säännöt 
vaaditussa muodossa sille valtion 
elimelle, joka on valtuutettu 
myöntämään toimiluvan kyseiselle 
järjestölle. Tämän jälkeen yhteisön 
säännöt ovat julkisia ja yleisön 
nähtävillä. 
Oikeuskelpoisuus 
Yhteisön oikeuskelpoisuudesta 
määrätään sen säännöissä. Rajoitetun 
yhtiön oikeuskelpoisuudesta määrätään 
yhtiösopimuksessa ja 
yhtiöjärjestyksessä, IPS:n 
oikeuskelpoisuudesta sen säännöissä. 
Yleishyöd vi listen yhdistyksen 
oikeuskelpoisuutta ei ole rajoitettu 
muuten kuin oikeudellista rakennetta 
koskevassa lainsäädännössä yleisesti. 
Määrämuotoiset säännöt 
Takauksella rajoitetun yhtiön säännöt on 
laadittava toimivaltaisen 
rekisteriviraston (Companies Office) 
vaatimuksia vastaavasti. Yhtiöt 
käyttävät yleensä yhtiölaissa esitettyjä 
yhtiösopimuksen ja yhtiösäännön 
malleja tai niiden muunnelmia. IPS-
yhteisöjen säännöt hyväksyy 
yleishyödyllisten yhdistysten 
rekisteriviranomainen (Registrar of 
Friendly Societies). Sääntöjen muodosta 
ei ole virallisia määräyksiä, mutta 
yleensä käytetään mallina jotakin rekisteriviranomaisen hyväksymistä 
erilaisten järjestöjen säännöistä. 
9. Rekisteröimisvaatimukset 
Kuten edellä on esitetty, rajoitetulle 
yhtiölle ja IPSiIle on haettava 
toimivaltaisen viranomaisen 
rekisteröintiä. Muita 
rekisteröimisvaatimuksia ei ole. 
10. Taloudellinen toiminta 
Yhdistysten oikeutta harjoittaa 
kaupallista toimintaa ei ole erikseen 
rajoitettu. Jos yhdistys hakee 
veroviranomaisilta vapautusta tietyistä 
veroista sillä perusteella, että se 
harjoittaa yleishyödyllistä toimintaa, sen 
säännöissä on oltava sitova määräys 
siitä, että kaikki sen hankkimat varat 
käytetään yksinomaan yleishyödyllisiin 
tarkoituksiin. Sitä paitsi on 
epätodennäköistä, että veroviranomaiset 
katsoisivat sellaiset säännöt, jotka 
sallivat taloudellisen hyödyn 
tavoittelemisen, yleishyödyllisyyden 
vaatimusten mukaisiksi. 
11. Varojen Käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Yhtiölaissa ja IPS-yhteisöjä koskevassa 
lainsäädännössä ei ole selvitystoimien 
jälkeistä varojen käsittelyä koskevia 
yleisrajoituksia. Veroviranomaiset 
edellyttävät yleensä, että 
yleishyödyllisen yhdistyksen varat on 
selvityksen jälkeen siirrettävä jollekin 
toiselle luonteeltaan yleishyödylliselle 
yhdistykselle. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
13 artikla on saatettu voimaan 
Irlannissa. 
62 
13. Erity isvapautuksia 
Yleishyödyllisten yhdistysten kannalta 
merkittävät vapautukset (j°ista 
määrätään myös kuudennessa alv-
direktiivissä) koskevat muun muassa: 
(a) peruskoulutusta, korkean asteen 
koulutusta, ammattikoulutusta ja 
uudelleenkoulutusta, 
(b) sairaaloiden, hoitolaitosten, 
terveyskeskusten ja vastaavien laitosten 
tarjoamia sairaala- ja 
terveydenhoitopalvelulta, 
(c) lasten ja nuorten suojelu- ja 
hoitopalveluja, 
(d) voittoa tavoittelemattomien 
yhteisöjen tuottamia hyödykkeitä ja 
palveluja, jotka liittyvät läheisesti 
sosiaalihuoltoon tai sosiaaliturvaan, 
(e) Pääasiassa poliittisia, 
ammattijärjestöllisiä, uskonnollisia, 
isänmaallisia, filosofisia, 
hyväntekeväisyys- tai 
kansalaisaatteellisia päämääriä 
edistävien, voittoa tavoittelemattomien 
yhteisöjen jäsenilleen tuottamia 
palveluja ja hyödykkeitä. 
14. Nollavero 
Nollaveron alaisia hyödykkeitä ovat 
muun muassa lääkintävälineet ja -laitteet 
kuten pyörätuolit ja mUut kuljetuslaitteet 
sekä ortopediset välineet kuten 
kävelytuet ja kainalosauvat. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissäännökset 
Yhtiölaissa ja IPS-lainsäädännössä' ei 
ole yleisiä määräyksiä yleishyödyllisten 
yhdistysten verovapaudesta. 
16. Yhdistykseksi • hyväksyminen 
varotuksessa Rajoitettu yhtiö (tai harvemmin IPS-
yhteisö) voi hakea veroviranomaisilta 
vapautusta eri veroista yleishyödyllisten 
tarkoitusperiensä perusteella. Jotta yhtiö 
tai yhteisö hyväksyttäisiin 
yleishyödylliseksi yhdistykseksi, sen 
tavoitteet ja valtuudet on muotoiltava 
niin, että sen tuloja ja varoja voidaan 
käyttää vain yleishyödyllisiin 
tarkoituksiin ja sen pääasiallinen 
tarkoitus sekä tulojen ja varojen käyttö 
on määritelty sitovasti edellä esitetyn 
mukaisesti. Tämä tarkoittaa, että laki 
velvoittaa yhtiötä tai yhdistystä 
toimimaan ja käyttämään kaikki tulonsa 
ja varansa yksinomaan määrittelemiensä 
päämäärien edistämiseksi. 
17. Tunnusmerkit 
Yleishyödylliseksi katsotaan sellainen 
yhtiö, jonka tavoitteena on 
(a) koulutuksen edistäminen, 
(b) uskonnon edistäminen, 
(c) köyhyyden lievittäminen, 
(d) muu yhteiseksi hyväksi koituva 
luonteeltaan yleishyödyllinen toiminta. 
Lisäksi yleishyödyllisen yhtiön on 
vuosittain laadittava tarkastettu 
tilinpäätös ja saatettava se pyynnöstä 
veroviranomaisten tarkastettavaksi, ja 
sen on kiellettävä palkkioiden ja 
palkkojen maksaminen (kulukorvauksia 
lukuunottamatta) hallituksen jäsenilleen 
ja johtajilleen. Sen on myös täytettävä 
muun muassa yhdistyksen 
purkautumista koskevat aiemmin 
mainitut muut vaatimukset. 
Veroja, joista yhdistykselle voidaan 
myöntää vapautus, ovat tulovero, 
yhtiövero (mikäli yhdistys on yhtiö), 
myyntivoittovero, talletusten 
korkotuoton vero, pääoman 
63 
hankintavero ja kiinteistön siirrosta tai 
vuokrauksesta maksettava leimavero. 
Arvonlisäverosta ei myönnetä 
vapautuksia, ja yleishyödyllisen 
yhdistyksen työntekijät maksavat 
tuloveroa ennakonpidätysjärjestelmää 
(PAYE) tai ansiosidonnaisia 
sosiaaliturvamaksuja (Pay Related 
Social Insurance) koskevien määräysten 
mukaisesti. 
18. Yksityishenkilöiden tai yritysten 
lahjoitukset 
Joissakin tapauksissa 
yksityishenkilöiden tai yritysten 
lahjoituksista voidaan myöntää 
verohelpotuksia. Näistä tärkeimpiä 
yleishyödyllisten yhdistysten kannalta 
on se, että tietyt oppilaitokset voivat 
saada verohelpotuksia £100-£10 000 
suuruisista lahjoituksista. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS Veroviranomaisten tehtävänä on valvoa 
yleishyödyllisiä yhdistyksiä, mutta 
käytännössä tästä aiheutuva työtaakka ei 
ole kovin raskas. 
SÄÄTIÖT 
"Säätiöitä" varten ei ole olemassa 
erityistä lainsäädäntöä Irlannissa. 
Veroviranomaisten yleishyödylliseksi 
hyväksymä yhdistys voi anoa 
hyväntekeväisyys- ja 
testamenttilahjoituksia valvovilta 
viranomaisilta vuoden 1973 
hyväntekeväisyyttä koskevien lakien 
(Charities Acts) mukaista 
rekisteröimistä. Tällaisia yhteisöjä on 
kuitenkin Irlannissa vain noin 25 
kappaletta. 
19. 
Rekisteröimättömien vhdistysten 
valvonnasta ei ole annettu 
erityismääräyksiä. Yhtiöt raportoivat 
toiminnastaan ja vastaavat 
kirjanpidostaan yhtiövirastolle 
(Companies Office). Niiden on tehtävä 
vuotuinen tilinpäätös ja pidettävä kirjaa 
jäsenistössä ja johdossa tapahtuvista 
muutoksista jne. Suunnilleen 
samanlaiset määräykset koskevat myös 
IPS-yhteisöjä (jotka raportoivat 
Registrar of Friendly Societies -
viranomaiselle). Ääritapauksissa 
voidaan asettaa tutkijalautakunta 
tutkimaan ko. yhteisöjen toimintaa. 
Yhteisöt, jotka laiminlyövät toistuvasti 
selontekovelvollisuutensa, poistetaan 
yhdistysrekisteristä. Yleisesti ottaen 
kirjanpito- ja valvontamääräykset eivät 
kuitenkaan ole erityicen tiukat. 
64 
ITALIA 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus taattu 
lainsäädännössä? 
Perustuslain 2 artiklassa ja 18 artiklassa, 
siviililain 14-22 artiklassa, 27. 
helmikuuta 1985 annettu laki, 11. 
elokuuta 1991 vapaaehtoisjärjestöistä 
annettu laki n:o 266. 
Määritelmä 
Ei määritelty lainsäädännössä. 
Käytännössä mikä tahansa pysyvä 
organisaatio, johon kuuluu useita 
yhteisen tavoitteen saavuttamiseksi 
toimivia henkilöitä, lukuun ottamatta 
voiton tavoittelua. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Ei määrätty. 
Yhdistysmuodot 
1*1 väksytyt yhdistykset 
Hyväksymättömät yhdistykset 
Komiteat 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Ei rajoituksia. 
Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Vain hyväksytyillä yhdistyksillä on 
oikeushenkilöllisyys hyväksymistä 
koskevan viranomaisten päätöksen 
mukaisesti. Yhdistyksen hyväksymisen 
edellytyksenä on, että sillä on riittävät 
varat sääntöjensä edellyttämän 
toiminnan harjoittamiseksi. 
Oikeushenkilöllisyyden tunnustaminen 
voi olla Italian ministerineuvoston 
puheenjohtajan, alueviranomaisten tai prefektuurien tehtävä, riippuen 
yhdistyksen toiminnan alueellisesta 
laajuudesta. 
Hyväksymättömistä yhdistyksistä on 
säädetty eräitä rajoituksia (vrt. 7). 
Oikeuskelpoisuus 
Yksityiset oikeushenkilöt eivät saa ottaa 
vastaan käyttöomaisuutta, lahjoja, 
testamenttilahjoituksia eikä perintöä 
ilman viranomaisten lupaa. Luvan 
hankkiminen on edellytys omaisuuden 
siirron voimaantulolle. 
Hyväksymättömien yhdistysten vapaata 
varainkäyttöä on rajoitettu siten, että 
henkilöt, jotka toimivat yhdistyksen 
nimissä ja sen puolesta vastaavat myös 
sen veloista. 27. helmikuuta 1985 
annetun lain n:o 52 mukaisesti myös 
hyväksymättömät yhdistykset voivat 
hankkia käyttöomaisuutta. 
Hyväksymättömät yhdistykset ja 
komiteat ovat oikeuskelpoisia. 
Rekisteröidyt vapaaehtoisjärjestöt, myös 
sellaiset, jotka ovat muodollisesti 
hyväksymättömiä yhdistyksiä, voivat 
hankkia toimintansa harjoittamiseksi 
tarpeelliset hyödykkeet ja ottaa vastaan 
testamenttilahjoituksia ja muita 
lahjoituksia. 
Määrämuotoiset säännöt 
Yhdistyksen perustamiskirja on julkinen 
hakemus yhdistyksen hyväksymisestä. 
Sääntöjen on täytettävä joitakin 
vähimmäisvaatimuksia. 
Rekisteröimisvaatimukset 
Ei pakollista, mutta jos yhdistystä ei ole 
rekisteröity, sen hallituksen jäsenet 
vastaavat henkilökohtaisesti ja 
yhteisvastuullisesti sen veloista 
(siviililain 33 artikla). 
65 
10. Taloudellinen toiminta 
Yhdistykset voivat harjoittaa 
taloudellista toimintaa. Yhdistyksen 
mahdollinen taloudellinen toiminta ei 
saa tähdätä rahallisen voiton saamiseen, 
vaan yksinomaan tavoitteiden 
toteuttamiseen. Jos yhdistyksen 
taloudellinen toiminta ei kuitenkaan liity 
yhdistyksen tarkoitukseen, yhdistystä 
voidaan pitää tosiasiallisesti yhtiönä, 
millä on merkittäviä verotuksellisia ja 
sosiaalisia seuraamuksia. Siviililain 24 
artiklassa kielletään yhdistyksen voiton 
jakaminen sen jäsenten kesken. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Jäljelle jäävät varat käytetään 
yhdistyksen perustamiskirjan tai 
sääntöjen määräämällä tavalla. Mikäli 
käytöstä ei ole erikseen määrätty, 
noudatetaan purkautumisesta päättäneen 
yleiskokouksen päätöstä varojen 
käytöstä. Mikäli tällaista päätöstä ei ole, 
viranomaiset päättävät varojen käytöstä. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VER..^ JS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
Toteutettu. 
13. Muita erityisvapautuksia 
Vapaaehtoisjärjestöjen suorittamat 
palvelut ja toimittamat tavarat on 
vapautettu arvonlisäverosta, 
rekisteröimisverosta sekä yhdistyksen 
perustamiskirjaan ja vapaaehtois­
järjestöjen toimintoihin liittyvistä 
veroista. 
Yhdistykset on vapautettu maksamasta 
saamistaan lahjoituksista lahja-, 
omaisuudenluovutus-, maarekisteri- ja 
INVIM-veroa (käyttöomaisuuden arvonlisävero). Tämä koskee myös 
perintöveroa ja testamenttilahjoitusten 
verotusta. 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Hyväksytyt ja hyväksymättömät 
yhdistykset maksavat IRPEG-veroa 
(oikeushenkilöiden tuloveroa), joka 
lasketaan kiinteistötuloista tai 
kiinteistötulojen luonteisista tuloista, 
pääomatuloista ja lyhytaikaisesta tai 
jatkuvasta taloudellisesta toiminnasta 
saaduista tuloista. Jäsenmaksuja ja 
jäsenten lahjoituksia ei katsota 
verotettavaksi tuloksi. 
16. Yhdistykseksi 
verotuksessa 
17. 
18. hyväksyminen 
Historiallisia, kirjallisia, tieteellisiä, 
kokeellisia ja tutkimukseen liittyviä 
päämääriä edistävät yhdistykset 
maksavat 50 prosentilla alennettua 
IRPEG-veroa. 
Vapaaehtoisjärjestöjen varsinaiseen 
toimintaan liittymättömästä liike- ja 
tuotantotoiminnasta saama voitto ei ole 
veronalaista, jos se käytetään järjestön 
säännöissä määrättyjen tavoitteiden 
edistämiseksi. 
Tunnusmerkit 
Yhdistyksen on oltava oikeushenkilö ja 
laissa n:o 266/91 tarkoitettu 
vapaaehtoisyhteisö. 
Verohelpotusten myöntäminen 
Vapaaehtoisyhteisöjen 
verovapauskelpoisuus tullaan 
määrittelemään valmisteilla olevassa 
sosiaaliministeriön ja 
66 
valtiovarainministeriön 
yhteispäätöksessä. 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
. Yksityishenkilöt voivat vähentää 
verotuksessa lahjoitukset 
yleishyödyllisiin, humanitaarisiin, 
uskonnollisiin tai poliittisiin 
tarkoituksiin enintään 2 prosenttiin asti. 
Tämä enimmäismäärä voidaan ylittää, 
jos lahjoituksen saaja on järjestö, jonka 
tehtävä on edistää koulutusta, 
tutkimusta, tiedon levitystä, 
kulttuuriperintöön kuuluvan kohteen 
hankkimista, ylläpitoa tai entistämistä 
tai järjestää kulttuuriministeriön 
hyväksymiä messuja tai näyttelyitä, 
joilla on erityistä kulttuurista tai 
tieteellistä mielenkiintoa. 
Lahjoitukset Italian katolisen kirkon 
papiston keskustukijärjestölle ja 
kehitysmaiden ihmister auttamiseksi 
voidaan vähentää kahteen miljoonaan 
Italian liiraan asti. 
Lahjoitukset rekisteröidyille 
vapaaehtoisjärjestöille eivät enää ole 
vähennyskelpoisia. Ainoat 
hyväksyttävät vähennykset koskevat 
toisaalta yhtiöveron alaisia 
organisaatioita ja toisaalta 
vapaaehtoisyhdistyksiä, jotka ovat 
oikeushenkilöitä. Vapaaehtoisjärjestöjen 
alueelliseen rekisteriin kuuluminen ei 
siis enää kelpaa vähennysperusteeksi. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Kuten yksityishenkilötkin, yritykset 
voivat vähentää lahjoitukset 
yleishyödyllisiin, humanitaarisiin, 
uskonnollisiin tai poliittisiin 
tarkoituksiin enintään 2 prosenttiin asti. 
20 (a). Lahjoitukset yhdistyksille, joiden 
kotipaikka on muualla. Samat säännökset koskevat yhdistystä, 
jolla on toimipaikka Italiassa, kunhan se 
on merkitty alueelliseen rekisteriin 
Italian alueella. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Hallintoviranomaisilla on valta valvoa 
yhdistyksiä ja suorittaa tarkastuksia. 
SÄÄTIÖT 
22. Perustaminen 
Säädekirja (yksipuolinen julkinen 
asiakirja tai elossa olevien keskeinen 
testamentti). 
23. Perusmääritelmä 
Yksityinen oikeushenkilö, jonka 
omaisuus on osoitettu tiettyyn 
tarkoitukseen. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Ei ole. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Hallituksen luvalla Italian 
ministerineuvoston puheenjohtajan 
antaman as.. aksen muodossa. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Kuten hyväksytyillä yhdistyksillä. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Jollei säännöissä toisin määrätä, 
viranomaiset luovuttavat säätiön jäljelle 
jäävät varat jollekin toiselle vastaavassa 
tarkoituksessa toimivalle yhteisölle. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
28. 
Historialliset, kirjalliset, tieteelliset, 
kokeelliset tai tutkimukseen liittyvät 
säätiöt, joiden tarkoitus on presidentin 
asetuksen 601/73 6 artiklan mukaisesti 
yksinomaan kulttuurinen, saavat 50 
prosentin verovähennyksen 
67 
oikeushenkilöiden verotettavasta tulosta. 
Tavarat, jotka on tuotu maahan säätiöitä 
varten tarkoituksena avustaa tai toteuttaa 
hyväntekeväisyys-, koulutus-, 
työharjoittelu-, opiskelu- tai 
tutkimustoimintaa, on vapautettu 
arvonlisäverosta. 
Lisäksi yleisperiaatteena on, että säätiöt, 
jotka eivät harjoita kaupallista 
maataloustoimintaa tai muuta 
kaupallista toimintaa, eivät ole 
velvollisia maksamaan presidentin 
asetuksen 633/72 4 artiklassa 
tarkoitettua arvonlisäveroa. 
KIRJANPITO JA VALVONTA 
29. Kirjanpito 
Ei. 
30. Valvonta 
Viranomaisilla on oikeus valvoa 
säätiöiden toimintaa, mikä tarkoittaa 
lähinnä oikeutta muuttaa säätiön 
tarkoitusta silloin, kun sen tarkoitus on 
saavutettu tai tullut mahdottomaksi 
saavu..aa tai merkityksettömäksi. 
Viranomaisilla on valta yhteensovittaa 
säätiöiden toimintaa tai yhdistää niitä, 
jos niiden varat käyvät riittämättömiksi. 
68 
LUXEMBURG 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus taattu laissa? 
On, 17. lokakuuta 1868 annetun 
perustuslain 26 artiklassa, sellaisena 
kuin se on muutettuna, 21. huhtikuuta 
1928 annettu muutettu laki 
yleishyödyllisistä yhdistyksistä ja 
säätiöistä ja 11. toukokuuta 1936 
annettu laki yhdistymisvapauden 
takaamisesta. 
Perusmääritelmä 
21. huhtikuuta 1928 annetun lain 1 
artiklassa määritellään yleishyödyllinen 
yhdistys sellaiseksi yhdistykseksi, joka 
ei harjoita teollista tai kaupallista 
toimintaa eikä pyri hankkimaan 
jäsenilleen aineellista etua. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Kolme. 
Yhdistysmuodot 
Association sans but lucratif (ASBL) 
(yleishyödyllinen yhdistys) 
Lakiin perustumaton yhdistys 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Ei rajoituksia. 
Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Yhdistyksestä tulee oikeushenkilö sinä 
päivänä, kun sen säännöt julkistetaan. 
Oikeuskelpoisuus 
ASBL voi hallita omistusoikeudella tai 
muulla oikeudella vain niitä kiinteistöjä, 
jotka ovat tarpeen sen säännöissä 
ilmoitetun tarkoituksen saavuttamiseksi. Kalusteiden osalta omistusta ei ole 
rajoitettu. 
Yli 500 000 L uAemburgin frangin 
suuruisten lahjoitusten 
vastaanottamiseen on aina saatava lupa 
suurherttuan asetuksella. 
8. Määrämuotoiset säännöt 
Notaarin vahvistama tai yksityiseen 
ilmoitukseen perustuva asiakirja. 
9. Rekisteröimisvaatimukset 
Perustamiskirja on rekisteröitävä. 
Säännöt ja tiedot hallituksen jäsenten 
suku- ja etunimi, ammatti ja kotipaikka 
sekä yhdistyksen kotipaikka on 
ilmoitettava kauppa- ja 
yhdistysrekisteriin. Myös kaikki 
muutokset on ilmoitettava. 
Aakkosellinen jäsenluettelo on 
toimitettava yhdistyksen kotipaikan 
siviilituomioistuimen rekisteriin sen 
kuun aikana, jolloin säännöt on 
julkistettu. Luettelo päivitetään 
vuosittain. 
10. Taloudellinen toiminta 
Taloudellisen edun tavoittelu ei ole 
kiellettyä, mutta sen on oltava 
luonteeltaan väliaikaista ja toissijaista 
suhteessa yhdistyksen varsinaiseen 
tarkoitukseen. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Jollei säännöissä toisin määrätä, 
yleiskokous päättää varojen käytöstä. 
Jos yleiskokous ei pysty päättämään 
asiasta, selvitysmiehet osoittavat varat 
tarkoitukseen, joka vastaa sosiaalista 
päämäärää niin hyvin kuin mahdollista. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
69 
Kyllä. 
13. Muita erityisvapautuksia 
Julkisten tai yksityisten laitosten 
järjestämä koulutustoiminta, 
retkeilymajatoiminta, urheilu-, tiede-, 
kulttuuri-, koulutus-, talous- ja 
ammattitapahtumien järjestäminen sillä 
edellytyksellä, että niistä saadut tulot 
käytetään pääosin järjestelykustannusten 
peittämiseksi, teatteriesitykset, 
kongressit, lääkärin- ja lääkintäpalvelut 
edellyttäen, että edellä tarkoitetut 
vapautukset eivät todennäköisesti 
aiheuta kilpailun vääristymistä. 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
ASBL:t maksavat Luxemburgin 
verolain 159 artiklan mukaisesti 
kunnallisveroa (l'impôt sur le revenu des 
collectivités eli IRC). Kaikki IRC-
velvolliset henkilöt ovat myös 
/ei ollisia maksamaan omaisuusveroa. 
29. joulukuuta 1971 annetun lain 25 
artiklassa määrätään rekisteröinti- ja 
perintöoikeudesta ja omaisuuden 
siirrosta kuolemantapauksissa. Elossa 
olevien kesken tapahtuvista 
lahjoituksista ja testamenttilahjoituksista 
peritään veroa kuusi prosenttia. 
16. Yhdistykseksi hyväksyminen 
verotuksessa 
Suoranaisesti ja yksinomaisesti 
kulttuuriin liittyvää 
hyväntekeväisyystoimintaa tai 
yleishyödyllistä toimintaa harjoittavat 
järjestöt on verolain 161 artiklan 
mukaisesti vapautettu IRC-verosta. Ne 
ovat silti velvollisia maksamaan veroa 
harjoittamastaan teollisesta tai 17. kaupallisesta toiminnasta. Vain ASBL-
yhdistysten yleishyödyllinen toiminta on 
vapautettu verosta, ei niiden 
mahdollinen sivutoimisesti tai 
väliaikaisesti harjoittama taloudellista 
etua tuottava toiminta. 
Tunnusmerkit 
ASBL-yhdistyksiksi voidaan hyväksyä 
yhteisöt, jotka harjoittavat luonteeltaan 
hyväntekeväisyyteen liittyvää, 
uskonnollista tai yleishyödyllistä 
toimintaa(terveys, nuoriso ja urheilu, 
tiede, taide, kulttuuri). 
18. Verovapauden myöntäminen 
Hakemus on tehtävä oikeusministeriölle. 
Verovapauden myöntämisen perusteena 
on yhdistyksen voittoa tavoittelematon 
toiminta ja yhdistyksen hyväksyminen 
sääntöjensä perusteella 
yleishyödylliseksi. Verotuksellisesta 
asemasta määrätään valtioneuvoston 
lausunnon perusteella annetulla 
suurherttuan asetuksella. Verotukselliset 
erioikeudet myönnetään tämän jälkeen 
verolai" perusteella. 
19. Yksityishenkilöiden tekemät 
vastikkeettomat lahjoitukset 
Kokonaisarvoltaan yli 5 000 LUF 
lahjoituksista voidaan vuodessa 
vähentää enintään kymmenen prosenttia 
verotettavasta nettokokonaistulosta tai 
10 000 000 LUF. Tällaiset lahjoitukset 
on tehtävä yleishyödyllisiksi 
hyväksytyille tai muille sellaisiksi lailla 
hyväksytyille yhteisöille. 
20. Yritysten tekemät vastikkeettomat 
lahjoitukset 
Luxemburgiin sijoittautuneisiin 
yrityksiin sovelletaan samoja sääntöjä 
kuin yksityishenkilöiden lahjoituksiin. 
20 (a). Lahjoitukset ulkomaisille yhdistyksille 
70 
Eivät ole vähennyskelpoisia. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Kirjanpito 
Lahjoitusten vastaanottamisluvan 
saamiseksi siviilituomioistuimen 
rekisteriin on toimitettava yhdistyksen 
vuotuinen kirjanpito sen 
perustamisajankohdasta lähtien tai 
vähintään viimeisen kymmenen 
tilikauden osalta. 
SÄÄTIÖT *~*™* 
22. Perustaminen 
Varojen siirto tapahtuu oikeaksi 
todistetulla asiakirjalla tai testamentilla. 
Se hyväksytään suurherttuan 
asetuksella. 
23. Määritelmä 
Säätiön toimiala on rajattu laissa siten, 
että säätiöiksi katsotaan ainoastaan 
laitokset, joiden pääasiallisena 
tulolähteenä on niillä jo 
perustamisajankohtana olleiden tai 
myöhemmin hankittujen varojen tuotto; 
ja jouva harjoittavat luonteeltaan 
hyväntekeväisyyteen liittyvää, 
uskonnollista, tieteellistä, taiteellista, 
koulutuksellista tai yhteiskunnallista 
taikka urheiluun tai matkailuun liittyvää, 
voittoa tavoittelematonta toimintaa. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Ei ole. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Siitä hetkestä, jolloin säännöt on 
hyväksytty suurherttuan päätöksellä. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Kuten yhdistyksillä. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 28. 
29. 
30. Kuten säännöissä määrätään. Muussa 
tapauksessa oikeusministeri määrää 
varat käytettäväksi säätiön 
perustamistarkoitusta mahdollisimman 
läheisesti vastaavan tarkoituksen 
edistämiseen. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
Kuten yhdistyksillä. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
ja talousarvio on 
oikeusministeriölle 
viimeistään kahden 
kuluttua tilikauden 
Nämä asiakirjat Kirjanpito 
Tilinpäätös 
toimitettava 
vuosittain 
kuukauden 
päättymisestä. 
julkaistaan virallisessa lehdessä. 
Tarkastus 
Vuoden 1928 lain 40 artiklan mukaisesti 
oikeusministeri valvoo, että säätiön 
varat käytetään sitä tarkoitusta varten, 
johon se on perustettu. 
71 
ALANKOMAAT 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
On, yhdistymisvapaus koskee kaikkia 
niitä henkilöitä, joilla on kotipaikka 
Alankomaiden alueella (perustuslain 1 
ja 8 artikla). 
Perusmääritelmä 
BW 2 artiklan 26 kohdan mukaisesti 
yhdistys on oikeushenkilö, joka koostuu 
jäsenistä ja joka on perustettu tietyn 
tarkoituksen toteuttamiseksi. Tarkoitus 
ei kuitenkaan ole sama kuin 
osuustoiminnallisia ja keskinäisiä 
yhdistyksiä13 koskevassa 
lainsäädännössä määritelty tarkoitus. 
Yhdistys perustetaan monenkeskisellä 
oikeustoimella. Yhdistys ei saa jakaa 
voittoa jäsenilleen. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Kaksi. 
Yhdistysmuodot 
Yksityisellä ilmoituksella perustettu 
yhdistys 
Notaarin vahvistamalla ilmoituksella 
perustettu yhdistys 
'Maaton' yhdistys (kansainvälinen 
yhdistys, jota kansalliset lait eivät 
nimenomaisesti 
yhdistyksistä ei koske, 
ole Tällaisista 
säädetty 
13 Nämä ovat eräitä Alankomaiden lainsäädännössä 
hyväksyttyjä yhdistystyyppejä. lainsäädännössä, mutta ne hyväksytään 
lainopillisesti). 
5. Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Ei rajoituksia. 
6. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Täysivaltainen oikeushenkilöllisyys: 
yhdistys, jonka säännöt on julkistettu 
notaarin vahvistamalla ilmoituksella 
(kyseinen ilmoitus voidaan tehdä myös 
yhdistyksen olemassaoloaikana). 
Tällainen yhdistys on kirjattava 
yhdistysrekisteriin. 
Rajoitettu oikeushenkilöllisyys: 
Yhdistys, jonka sääntöjä ei ole 
julkistettu notaarin vahvistamalla 
ilmoituksella. Tällaisen yhdistyksen 
kirjaaminen yhdistysrekisteriin rajoittaa 
yhdistyksen hallituksen vastuuta 
velvoitteista, joka on voimassa vain 
siinä määrin kuin vastapuoli pystyy 
osoittamaan, että yhdistys ei voi vastata 
velvoitteistaan. 
Ulkomainen yhdistys: Alankomaat 
noudattaa "^riaatetta, jonka mukaan 
perustamispaikka ratkaisee. Tästä 
seuraa, että ulkomailla perustettu 
yhdistys hyväksytään Alankomaiden 
alueella, ja soveltuvaa ulkomaista 
lainsäädäntöä (jonka perusteella 
yhdistyksen oikeushenkilöllisyys 
määräytyy) noudatetaan Alankomaissa 
tämän yhdistyksen suhteen. 
7. Oikeuskelpoisuus 
Yhdistys, jonka säännöt on julkistettu 
notaarin vahvistamalla ilmoituksella, on 
täysin oikeuskelpoinen. Se voi tehdä 
sopimuksia, ottaa vastaan lahjoituksia ja 
hankkia kiinteistöjä rajoituksetta. 
Yhdistys, jonka sääntöjä ei ole 
julkistettu notaarin vahvistamalla 
ilmoituksella (ja jolla on siis rajoitettu 
oikeushenkilöllisyys), ei voi hankkia 
.72 
10. rekisteröitävää omaisuutta eikä olla 
perinnön saajana. 
Määrämuotoiset säännöt 
Ei, tosin tiettyjen pakollisten kohtien on 
sisällyttävä notaarin vahvistamalla 
ilmoituksella julkistettuihin sääntöihin. 
Pakollinen rekisteröinti 
Ei. Koskee ainoastaan notaarin 
vahvistamalla ilmoituksella perustettuja 
tai rekisteröityjä yhdistyksiä. Ilmoitus 
on kirjattava yhdistyksen kotipaikan 
kauppakamarin pitämään rekisteriin. 
Taloudellinen toiminta 
Yhdistys voi harjoittaa taloudellista 
toimintaa, mutta se ei saa jakaa 
toiminnan tuottoa jäsenilleen. 
Yhdistyksen tarkoitus ei saa olla voiton 
tavoittelu jäsentensä eduksi. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Notaarin vahvistamalla ilmoituksella 
perustetun yhdistyksen säännöissä on 
määrättävä selvityksessä jäljelle 
jääneiden varojen käytöstä (BW 2 
artiklan 2" *; Velkojen maksun jälkeen 
jäljellä olevat varat jaetaan 
määräsuhteessa kaikkien niiden kesken, 
joilla on lain mukaan niihin oikeus, 
muussa tapauksessa jäsenten kesken. Jos 
kukaan ei voi osoittaa oikeuttaan jäljellä 
oleviin varoihin, ne siirtyvät valtiolle, 
joka käyttää ne mahdollisuuksien 
mukaan oikeushenkilön tarkoitusten 
edistämiseksi (BW, 2 artikla 23b(l)). 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
Kaikki yhdistyksiä koskevat 
vapautukset on toteutettu. 13. Muita erityisvapautuksia 
Yhdistysten tuottamille tavaroille ja 
palveluille on myönnetty useita 
vapautuksia. Lisäksi yhdistysten 
jäsenilleen tuottamille palveluille ja 
niihin liittyville tavaroille voidaan 
myöntää erityisvapautuksia sillä 
edellytyksellä, että vapautukset eivät 
aiheuta kilpailun rajoituksia ja että 
yhdistys ei pyri jakamaan tuottoa 
jäsenten kesken. 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Tulovero. Yleiset verolait koskevat 
myös yhdistyksiä, joille 
(oikeushenkilöinä) ei ole erillistä veroa. 
Yhdistys voi joutua maksamaan 
yhtiöveroa (Vpb) liikevoitosta, jos se 
harjoittaa liiketoimintaa, joka asettaa sen 
kilpailutilanteeseen yhtiöveroa 
maksavien yritysten kanssa. 
Käyttö :aisuusvero. Käyttöomaisuutta 
hallitsevat tai käyttävät yhdistykset 
maksavat kunnallisveroa. 
16. Yhdistykseksi 
verotuksessa hyväksyminen 
Ei erikseen määritelty. Perintöverolain 
24 artiklan 4 kohdassa määrätään 
hyväksyttyjen yleishyödyllisten 
yhteisöjen verohelpotuksista. 
Yleishyödyllinen yhdistys vapautetaan 
täysin verosta, jos sen voitto vuoden 
aikana on vähemmän kuin HFL 13 000 
tai jos sen yhteenlaskettu voitto neljän 
viimeksi kuluneen vuoden ajalta on 
vähemmän kuin HFL 65 000 sillä 
ehdolla, että se ei ole tavoitellut voittoa 
tai voiton tavoittelu on ollut 
merkitykseltään vähäistä ja voitto on 
73 
17. käytetty yksinomaan yleishyödyllisiin 
tarkoituksiin (yhtiöverolain 5 artikla ja 
20. elokuuta 1971 annettu asetus). 
Seuraavat yhteisöt on kokonaan 
vapautettu yhtiöverosta: 
hyväntekeväisyysyhteisöt, kirjastot, 
eläkekassat, luonnon- ja 
ympäristönsuojelutehtäviä hoitavat 
yhteisöt ja eräät muut erityisalojen 
yhteisöt. 
Käyttöomaisuudesta saadun tulon 
verotus: yhtiöverosta vapautetut 
yhdistykset voivat hakea osinko- tai 
korkotulosta pidätetyn lähdeveron 
palauttamista. 
Kiinteän omaisuuden verovapaudesta on 
annettu erityismääräyksiä (koskevat 
muun muassa rakennuksia, joita 
käytetään uskonnollisiin tarkoituksiin). 
Tunnusmerkit 
Asianomaisissa laeiss?. ei ole annettu 
yleismääritelmää. Perintölaissa 
määrätään, että testamenttilahjoitus tai 
muu lahjoitus ei ole luonteeltaan yleistä 
etua edisi- /ä, jos siihen on liitetty ehto. 
Oikeusopilliselta kannalta yleinen etu 
erotetaan yksityisestä edusta tai 
rajoitetun eturyhmän edusta. 
18. Verovapauden myöntämisen edellytykset 
Rekisteröinti- ja 
perintöveroviranomaiset ovat 
hyväksyneet yhdistyksen. 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Lahjoitukset hyväksytyille 
alankomaalaisille yhdistyksille 
oikeuttavat 1-10 prosentin 
vähennykseen verotettavasta tulosta siltä 
osin kuin lahjoitusten arvo on yli HFL 
120 vuodessa ja lahjoittajaa kohden. 
Virallisesti vahvistettuihin vähintään 
viisivuotisiin sopimuksiin perustuvat 
lahjoitukset ovat kokonaan vähennyskelpoisia kaikissa tapauksissa, 
joissa saaja on alankomaalainen 
yhdistys, jolla o., .ähintään 25 jäsentä 
(tässä tapauksessa ei edellytetä 
yleishyödyllisyyttä) sillä edellytyksellä, 
että lahjoitus on elinkoron muodossa ja 
yhdistys on täysin oikeuskelpoinen eikä 
yhdistys ole velvollinen maksamaan 
yhtiöveroa. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Lahjoitukset yhdistyksille ja säätiöille, 
joiden kotipaikka on Alankomaiden 
alueella ja joilla on koulutuksellinen, 
uskonnollinen, hyväntekeväisyyteen tai 
kulttuuriin liittyvä tai yleishyödyllinen 
tarkoitus (mukaan lukien poliittiset 
puolueet) ovat vähennyskelpoisia, siltä 
osin kuin niiden yhteenlaskettu arvo 
ylittää HFL 500, kuitenkin enintään 
kuuteen prosenttiin asti verotettavasta 
tulosta. 
20 (a). Lahjoitukset yhdistyksille, joiden 
kotipaikka on muualla. 
Samat säännökset koskevat 
valtiovarainministeriön erikseen 
nimeämiä yhdistyksiä, joiden kotipaikka 
on ulkomailla. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Kirjanpito 
Yhdistyksen hallitus antaa 
yleiskokoukselle vuosikertomuksen 
yhdistyksen tilanteesta ja sen asioiden 
hoidosta kuuden kuukauden kuluessa 
tilikauden loppumisesta. Hallitus esittää 
yleiskokoukselle hyväksyttäväksi takeen 
ja tuloslaskelman sekä huomautuksensa. 
Hallituksen jäsenet ja yhdistyksen muut 
toimihenkilöt allekirjoittavat nämä 
asiakirjat. 
. Tarkastus 
74 
Sisäinen: Säännöissä voidaan määrätä, 
että yhdistyksellä on oltava 
tilintarkastuskol'^io. Jos yhdistyksellä 
ei ole mainittua kollegiota tai BW 2:393 
artiklan 1 alakohdassa tarkoitettua 
tilintarkastajaa, yleiskokous valitsee 
vuosittain vähintään kaksi 
tilintarkastajaa, jotka eivät saa olla 
hallituksen jäseniä. 
Ulkoinen: hyväksytyn tilintarkastajan 
todistuksella tilinpäätöksen 
luotettavuudesta. Tilinpäätöksen 
julkistaminen ei ole pakollista. 
SÄÄTIÖT (STICHTING) 
22. Perustaminen 
Vahvistetulla asiakirjalla, johon 
sisältyvät säätiön säännöt. Säännöt on 
kirjattava säätiön kotipaikan alueellisen 
kauppa- ja teollisuuskamarin 
ylläpitämään säätiörekiste;: ' ^ 
23. Perusmääritelmä 
Oikeustoimella perustettu 
oikeushenkilö, jolla ei ole jäseniä ja joka 
pyrkii toteuttamaan hinnoissa 
määriteltyä tarkoitusta käyttämällä 
tarkoitukseen osoitettuja varoja. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Säätiön kotipaikan on oltava 
Alankomaiden alueella, vaikka sillä voi 
olla toimistoja myös ulkomailla. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Virallisesti oikeaksi todistetulla 
perustamiskirjalla. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Säätiöt ovat täysin oikeuskelpoisia. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Kuten säännöissä määrätään. Jos 
kenelläkään ei ole oikeusvaadetta 
jäljelle jääviin varoihin, ne siirtyvät valtiolle, joka määrää niiden käytöstä 
mahdollisuuksien mukaan yhdistyksen 
tark^usta vastaavas'* 
• VEROTUKSELLINEN ASEMA 
28. Verotus 
Kuten yhdistysten verotus. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
29. Kirjanpito 
BW:n 2 luvun 10 artiklan 2 kohdan 
mukaisesti säätiön hallitus on 
velvollinen laatimaan oikeushenkilön 
taseen ja tuloslaskelman kuuden 
kuukauden kuluessa tilikauden 
päättymisestä sekä säilyttämään ne 
kymmenen vuoden ajan. 
30. Tarkastus 
Sisäinen: Kuten säännöissä määrätään. 
Ulkoinen: Hallituksen viranomaiset 
voivat pyytää tietoja säätiön 
hallitukselta. Mikäli pyyntöön ei vastata, 
oikeuden puheenjohtaja voi määrätä, 
että asiakirjat on esitettävä hallituksen 
viranomaiselle. Tuomioistuimella on 
v3.ia hallituksen viranomaisten tai 
jonkun asianosaisen pyynnöstä erottaa 
tai väliaikaisesti pidättää hallituksen 
jäsenet toimestaan ja nimittää heille 
sijaiset. 
75 
ITÄVALTA 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
Kyllä, perustuslain 12 artiklassa: 
Itävallan kansalaisten oikeus perustaa 
yhdistyksiä. Aatteellisia yhdistyksiä 
koskee erityisesti vuoden 1951 
yhdistyslaki. 
Perusmääritelmä 
Lainsäädännössä ei ole määritelmää. 
Oikeuskirjallisuudessa ja 
oikeuskäytännössä yhdistys on (1) 
vapaaehtoinen, (2) pysyväksi tarkoitettu, 
(3) useiden henkilöiden järjestäytynyt 
yhteenliittymä, joka (4) pyrkii tiettyyn 
sallittuun yleishyödylliseen päämäärään 
(5) jatkuvan yhteisen toiminnan avulla. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Yksi perustaja (henkilö, joka ilmai«p: 
halunsa yhdistyksen perustamiseen; 
riittää. Lisäksi yhdistyksellä on oltava 
vähintään kolme jäsentä (ks. myös kohta 
6). 
Yhdistysmuodot 
Itävallan oikeusjärjestelmässä erotetaan 
toisistaan yleishyödylliset yhdistykset 
(ideellen Vereine), jotka kuuluvat 
vuoden 1951 yhdistyslain 
(Vereinsgesetz) piiriin ja voittoa 
tavoittelevat yhdistykset, joita koskee 
vuoden 1852 Vereinspatent-Xaki. 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset Muiden maiden kansalaiset voivat olla 
jäseninä itävaltalaisissa yhdistyksissä, 
vaikka eivät asuisi maassa. 
Oikeushenkilöllisyys ja sen hankkiminen 
Jokaisella vuoden 1951 yhdistyslain 
mukaisesti perustetulla yhdistyksellä on 
oikeushenkilöllisyys. Yhdistyksen 
perustamisaikomus on ilmoitettava 
yhdistyksistä vastaaville toimivaltaisille 
viranomaisille, ja siihen on liitettävä 
yhdistyksen luonnos säännöistä. Jos 
perustamiskiellosta ei ilmoiteta kuuden 
viikon kuluessa tai jos viranomaiset ovat 
jo ilmoittaneet, että perustamista ei 
kielletä, yhdistys voi aloittaa 
toimintansa. Perustamiskokouksessa 
vähintään kolme jäsentä päättää perustaa 
yhdistyksen, joka perustuu sääntöihin, 
joita viranomaiset eivät ole hylänneet. 
Tällä päätöksellä yhdistys saa 
oikeushenkilöllisyyden. Säännöissä 
määrättyjen edustajien valinnalla 
yhdistys saa oikeuskelpoisuuden. 
Oikeuskelpoisuus 
Täysi oikeustoimikelpoisuus 
saa\ e aan yhdistyksen perustamisen 
jälkeen. 
Määrämuotoiset säännöt 
Vuoden 1951 lain mukaisissa säännöissä 
on mainittava, että yhdistys 
rekisteröidään vuoden 1951 yhdistyslain 
12 artiklan mukaisesti. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla. 
Yhdistyksillä on Itävallassa kaikki 
edellä mainitun artiklan mukaisesti 
sovellettavat vapautukset. 
76 
13. Muita erityisvapautuksia 
Ei muita. 
14. Nollavero 
Ei ole. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Yhteisöveron (Körperchaftssteuer) 
alaisia ovat myös "vailla 
oikeushenkilöllisyyttä olevat ryhmät, 
laitokset, säätiöt sekä muu 
käyttötarkoitukseen sidottu omaisuus". 
16. Verovapaus 
Yleishyödylliset yhdistykset, 
hyväntekeväisyyttä harjoittavat 
yhdistykset ja uskonnolliset yhteisöt 
(Bundesabgabenordnung-verolain 
artikla ,34-37), pienet vakuutusyhtiöt 
(60 000 ATS), maatalousosuuskunnat, 
joiden tarkoituksena on koneiden ja 
laidunmaiden yhteiskäyttö jne., 
yksityiset säätiöt, ammattiyhdistykset, 
jotka ovat laillisia ammatin edustajia, 
sekä pienten ja keskisuurten yritysten 
rahoitnsyhdistykset. 
17. Tunnusmerkit 
Tärkein peruste hyväksymiselle on 
yhdistyksen sääntöjenmukainen 
tarkoitus, esimerkiksi 
hyväntekeväisyyden harjoittaminen, 
yleishyödyllinen päämäärä tai 
yhdistyksen säännöissä mainittu 
erityinen tarkoitus. 
IF Verovapaudennr jntäminen 
Laillisesti tunnustetut uskonnolliset 
yhteisöt, eläkekassat ja keskinäiset 
avustuskassat, jotka täyttävät yhteisöjen 
tuloverolain (KSTG) 6 artiklan ehdot. 
Vapautukset eivät koske rajoitetun 
verotuksen piiriin kuuluvia henkilöitä 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
uskonnollisille yhteisöille (1 000 ATS 
vuodessa asti), oppilaitoksille, 
tutkimuksen ja kehityksen parissa 
toimiville yhdistyksille voivat olla 
tuloveroyähennyskelpoisia. Lahjoitusten 
verovähennyskelpoiset määrät on rajattu 
kymmeneen prosenttiin edellisen 
vuoden kokonaistuloista. 
SÄÄTIÖT 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
22. Perustaminen 
Vapaa 
23. Perusmääritelmä 
Säätiöitä on kahta eri tyyppiä. 1) 
Säätiölain (Bundes-Stiftungs-und-Fonds 
Gesetz) tai yleisen kansallisen 
lainsäädännön mukaiset säätiöt, joilla on 
pysyviä varoja hyväntekeväisyyden 
harjoittamista tai yieishyöuyllistä 
toimintaa varten. 2) Yksityiset säätiöt, 
joilla on oikeushenkilöllisyys ja joille 
perustaja on osoittanut varat 
käytettäväksi ja hoidettavaksi 
määrittelemäänsä hyväksyttävää 
tarkoitusta varten. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Ei ole. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Tyypin 1 säätiöillä ( ks. edellä kohta 23) 
on oikeushenkilöllisyys, jonka ne 
saavat, kun toimivaltaiset viranomaiset 
myöntävät säätiölle toimiluvan. 
Tyypin 2 säätiöillä on 
oikeushenkilöllisyys, jonka ne saavat 
rekisteröityessään yhtiörekisteriin 
(Firmenbuch). 
77 
26. Oikeuskelpoisuus 
Kummankin tyypin säätiöillä on 
oikeushenkilöllisyys, toisin sanoen ne 
voivat suorittaa oikeustoimia ja olla 
asianosaisena tuomioistuimessa. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Tyypin 1 säätiöt: Säätiöiden suhteen 
toimivaltainen viranomainen ilmoittaa 
selvitystoimista lakkautusilmoituksessa. 
Tyypin 2 säätiöt: Varat siirtyvät 
lopullisille edunsaajille, jotka on 
mainittu säadekirjassa 
(Stiftungserklärung). Jos Säädekirja 
peruutetaan, varat siirtyvät perustajalle 
tai Itävallan tasavallalle. 
78 
PORTUGALI 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
Vuoden 1976 perustuslain 46 artiklassa. 
Siviililain 158-166 artiklassa ja 167-
184 artiklassa, 7 päivä marraskuuta 
1974 annetussa asetuksessa 594/74. 
Perusmääritelmä 
Lainsäädännössä ei ole määritelmää. 
Yleisen käytännön mukaan yhdistys on 
joukko yksilöitä, jotka yhdessä asettavat 
tietyt varat tai palvelut käytettäväksi 
tarkoitukseen, joka ei tähtää 
henkilökohtaisen voiton saamiseen. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Ei määrätty. 
Yhdistysmuodot 
Yleiskuntojen alaiset yksityiset 
yhdistykset 
Erityissääntöjen alaiset yksityiset 
yhdistykset (muun muassa osuuskunnat 
ja yhteiskunnallista solidaarisuutta 
edistävät yhdistykset) 
Yhdistykset, joilla ei ole 
oikeushenkilöllisyyttä 
(hyväksymättömät yhdistykset ja 
erityiskomiteat) 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Jollei yhdistyksen säännöissä muuta 
määrätä, muiden maiden kansalaiset 
voivat olla jäseninä yhdistyksissä. 
Oikeushenkilöllisyys ja sen hankkiminen 
Oikeushenkilöllisyys myönnetään, kun 
perustamisasiakirja on notaarin vahvistama ja vastaa sisällöltään 
siviilioikeuden 167-1 artiklan 
vaatimuksia. Perustamisasiakirjan ja 
sääntöjen otteiden julkaiseminen 
Portugalin virallisessa lehdessä antaa 
säätiölle oikeudellisen aseman 
kolmansien osapuolien suhteen. 
Oikeuskelpoisuus 
Yhdistykset ovat oikeuskelpoisia ultra 
vires -säännön sallimissa rajoissa. 
Tämän säännön mukaan säätiöillä 
katsotaan olevan paitsi oikeudet ja 
velvollisuudet, 
välttämättömiä 
toteuttamiseksi, 
velvollisuudet, 
tarkoituksenmukaisia. 
ovat vain ihmiselle jotka ovat 
niiden tarkoituksen 
myös ne oikeudet ja 
jotka ovat 
Poissuljettuja 
luonnostaan 
kuuluvat oikeudet ja velvollisuudet. 
8. Määrämuotoiset säännöt 
Kyllä, notaarin vahvistaman 
perustamiskirjan on täytettävä pakolliset 
vähimmäisvaatimukset. 
9. Rekisteröintivaatimukset 
Tavallisten yhdistysten osalta 
rekisteröinti toimii vain 
julkistamiskeinona, eikä sillä ole muuta 
oikeutta luovaa vaikutusta. 
10. Kaupallinen toiminta 
Yhdistyksellä voi olla taloudellinen 
tarkoitus, ja sen jäsenet voivat saada 
siitä taloudellista hyötyä, mutta ei 
suoranaista voittoa. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Varat, jotka on testamentattu tai 
lahjoitettu tietyin ohjein tai tiettyyn 
tarkoitukseen, on osoitettava toiselle 
oikeushenkilölle samoin ohjein ja 
samaan tarkoitukseen. Muiden varojen 
suhteen siviililain 162-2 artiklassa 
annetaan jäsenille valtuudet päättää 
79 
varojen käsittelystä sääntöjen mukaan 
tai yleiskokouksen päätöksellä. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
Kyllä. 
13. Muita erityisvapautuksia 
Lääkärinhoito tai lääkinnällinen hoito, 
oppilaitokset, taiteellinen toiminta, 
vakuutustoiminta ja sosiaalipalvelut. 
14. Nollavero 
Elintarvikkeet, sanomalehdet, 
aikakausjulkaisut ja kulttuurikirjat, 
lääkkeet ja lääkkeenomaiset tuotteet, 
henkilöliikenne, lääkintäpalvelut, huvit. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Oikeushenkilöiden tuloveroa - IRC -
(20 % verotettavasta tulosta) maksetaan 
kokonaistulosta vähennettynä tietyillä 
kuluilla. Jäsenmaksuja ja yhdistyksen 
tarkoituksen toteuttamiseksi 
myönnettyjä tukia ei katsota tuloksi. 
Varallisuusvero. 
16. Yhdistykseksi 
verotuksessa hyväksyminen 
Oikeushenkilöt, jotka ovat hallinnollisia 
julkisyhteisöjä (kirkkokunnat, 
vapaapalokunnat, jne.) eivät maksa 
oikeushenkilöiden tuloveroa. Sama 
koskee tavallisia yleishyödyllisiä 
yhdistyksiä, joiden tarkoitus liittyy 
puhtaasti tieteelliseen toimintaan tai 
kulttuuriin tai jotka harjoittavat 
hyväntekeväisyyttä tai sosiaalityötä sekä 
määrättyjä sosiaalityötä tekeviä laitoksia 
(IPSS) ja niihin verrattavia 
oikeushenkilöitä. 17. Tunnusmerkit 
Kahdessa ensimmäisessä tapauksessa 
järjv^öjen on tcinavä yhteistyötä 
hallituksen viranomaisten kanssa 
kansallisella, alueellisella tai 
paikallisella tasolla. /P&S-yhdistykset ja 
vastaavat on rekisteröitävä paikallisten 
sosiaaliturvaviranomaisten rekisteriin. 
Päätösvalta on kuitenkin viranomaisilla. 
Verovapauden laajuus saattaa vaihdella 
yhdistyksen tarkoituksen mukaan. 
18. Verovapauden myöntäminen 
Verovapauden myöntää 
valtiovarainministeriö hakemuksesta 
päätöksellä (despacho), joka julkaistaan 
virallisessa lehdessä (Diâro da 
Republica). 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Luonnolliset henkilöt voivat vähentää 
tuloverolain % artiklassa määritellyille 
järjestöille antamansa lahjoitukset siten, 
että vähennysten enimmäismäärä on 
15% henkilön verotettavasta 
nettotulosta. Sama koskee voittoa 
tavoittelemattomia oikeushenkilöitä, 
j"C»a ovat tai joiden perustajat ovat 
uskontokuntia, opetus- tai 
kasvatusjärjestöjä tai esimerkiksi 
tieteellistä tutkimusta, kulttuuria tai 
taiteita edistäviä järjestöjä. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Oikeushenkilöt voivat vähentää 
verotettavasta voitosta kulttuurin 
tukemiseen ja opetus- tai 
kasvatustoimintaa, tieteellistä 
tutkimusta, kulttuuria, kirjallisuutta ja 
taiteita edistäville yhdistyksille 
antamansa lahjoitukset. Vähennyksen 
enimmäismäärä on 0,2 % liikevaihdosta. 
Tämän rajan ylittävistä lahjoituksista 
voidaan vähentää 50 %. 
80 
20 (a). Lahjoitukset yhdistyksille joiden 
kotipaikka on ulkomailla. 
KIRJANPITO T \ TARKASTUS 
21. Kirjanpito 
Valvontaelin vastaa yhdistyksen 
hallituksen toiminnan valvonnasta. Se 
varmistaa, että yhdistyksen kirjanpito 
hoidetaan asianmukaisesti. 
Verohelpotuksia nauttivien yhdistysten 
kirjanpito on aina asetettava 
veroviranomaisten saataville. 
SÄÄTIÖT 
22. Perustaminen 
Säätiö voidaan perustaa elävien kesken 
tai testamentilla. Notaarin todistama 
asiakirja vaaditaan paitsi milloin on 
kysymys yksityisestä testamentista. 
Säätiön säadekirjassa on mainittava 
säätiön taikoitus ja eriteltävä sille 
osoitetut varat. Sääntöjen on oltava aina 
oikeaksi todistetut. 
23. Perusmääritelmä 
Lainsäädännössä ei ole määritelmää. 
Y eisen käytännön mukaan säätiö on 
järjestö, jolla on pysyvä tarkoitus ja 
tarkoitusta varten osoitetut varat. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Ei ole, mutta kotipaikan on oltava 
Portugalissa. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Säätiöt saavat oikeushenkilöllisyyden 
erillisellä viranomaisten hyväksynnällä. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Kuten yhdistyksillä. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 28. Lakkautetun säätiön varoja käsitellään 
yhdistyksille ja säätiöille yhteisen 
menettelyn mukaisesti. 
. VEROTUKSELLINEN ASEMA 
Kuten yhdistyksillä. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
29. Kirjanpito 
30. Tarkastus 
Säätiöt ovat säätiöt hyväksyvän 
toimivaltaisen viranomaisen jatkuvan 
valvonnan alaisia. Säätiöillä on oltava 
tilintarkastuselin. Säätiön hyväksynyt 
viranomainen voi lakkauttaa säätiön, jos 
sen tarkoitus on saavutettu tai tullut 
mahdottomaksi saavuttaa, varoja on 
käytetty lainvastaisesti, säätiö vaarantaa 
yleisen järjestyksen tai säätiön toiminta 
ei enää vastaa säännöissä määriteltyä 
tarkoitusta. 
81 
SUOMI 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
Kyllä, vuonna 1995 muutetun 
hallitusmuodon 10 a pykälässä ja 
vuoden 1989 yhdistyslain 1 pykälässä. 
Perusmääritelmä 
Usean henkilön välinen sopimus 
yhteisestä toiminnasta yleishyödylliseen 
tarkoitukseen. (Yhdistys on pysyvä elin 
siinä mielessä, että se ei ole 
väliaikainen). 
Perustajien vähimmäismäärä 
Kolme. 
Yhdistysmuodot 
A. Rekisteröidyt yhdistykset: 
- yleishyödylliset yhdistykset 
- ta'^'idelliset yhdistykset (esimerkiksi 
osuus toimintayhdistykset, jotka on 
perustettu ennen vuoden 1954 
osuuskuntalain voimaantuloa) 
- luvanvaraiset yhdistykset (joista 
säädetään yhdistyslaissa) 
- lainsäädäntötoimenpitein järjestetyt 
yhdistykset (esimerkiksi Suomen 
Asianajajaliitto) 
B. Rekisterö. nättömät yhdistykset, 
jotka eivät ole oikeuskelpoisia 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Yhdistyslaki: ei ole 
Poikkeuksia: jos yhdistyksen 
varsinaisena tarkoituksena on vaikuttaa 
valtion asioihin, saavat sen jäseninä olla 
vain Suomen kansalaiset, ulkomaalaiset, 8. 
9. joilla on kotipaikka Suomessa, sekä 
yhdistykset, joiden jäsenet ovat Suomen 
kansalaisia tai ulkomaalaisia, joilla on 
kotipaikka Suomessa, tai yhdistykset, 
joiden jäsenet ovat yhdistyksiä, joissa on 
jäseninä. Suomen kansalaisia tai 
ulkomaalaisia, joilla on kotipaikka 
Suomessa. 
Hallituksen jäsenet: hallituksen 
puheenjohtajalla ja vähintään puolella 
hallituksen jäsenistä on oltava 
kotipaikka Suomessa, ellei kauppa- ja 
teollisuusministeriö ole myöntänyt 
poikkeuslupaa. 
Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Yhdistyslain mukaan rekisteröiminen 
antaa oikeushenkilöllisyyden. Vain 
rekisteröidyillä yhdistyksillä on 
oikeushenkilöllisyys. Rekisteröidyn 
yhdistyksen jäsen ei vastaa 
henkilökohtaisesti yhdistyksen 
velvoitteista. 
Oikeuskelpoisuus 
Rekisteröidyllä yhdistyksellä on täysi 
oikeuskelpoisuus oikeushenkilönä. 
Rekistwoity yhdistys y ui hankkia 
oikeuksia ja tehdä sitoumuksia sekä.olla 
asianosaisena tuomioistuimessa ja muun 
viranomaisen luona. 
Rekisteröimättömällä yhdistyksellä ei 
ole oikeuskelpoisuutta. 
Määrämuotoiset säännöt 
On. 
Rekisteröimisvaatimukset 
Rekisteröinti ei ole pakollista sinänsä. 
Rekisteröimisvaatimukset sitä haluaville 
on esitetty yhdistyslaissa. 
Ilmoitus yhdistyksen muodostamisesta 
merkitään perustamiskirjaan, johon on 
liitettävä yhdistyksen säännöt ja 
hallituksen puheenjohtajan sekä niiden 
82 
11. henkilöiden nimi ja kotipaikka, joilla on 
yhdistyksen nimenkirjoitusoikeus. 
Perustamisilmoituksen allekirjoittaa 
hallituksen puheenjohtaja. 
10. Taloudellinen toiminta 
Yleishyödyllinen yhdistys voi harjoittaa 
vain sellaista elinkeinoa tai muuta 
taloudellista toimintaa, josta on määrätty 
sen säännöissä tai joka muuten liittyy 
sen tarkoituksen toteuttamiseen tai jota 
on pidettävä taloudellisesti 
vähäarvoisena. 
Taloudellisista yhdistyksistä ei ole 
annettu erityissäännöksiä. (ks. 
yhdistysmuodot, kohta 4) 
Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Selvityksessä jäljelle jääneet varat on 
käytettävä yhdistyksen. sääntöjen 
mukaisesti. Jos asiasta ei ole määrätty 
säännöissä, selvitysmiesten on 
luovutettava jäljelle jääv** varat valtiolle 
käytettäväksi purkautuneen yhdistyksen 
tavoitteiden edistämiseen tai vastaavaan 
tarkoitukseen. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
Kuudennen arvonlisäverodirektiivin 13 
artikla 
Yleishyödylliset yhteisöt 
(hyväntekeväisyysjärjestöt, 
urheiluseurat, jne.) maksavat veroa 
ainoastaan tuloverolain mukaisesta 
liiketulosta. Tämä tarkoittaa, että 
käytännössä kaikki 13 artiklan mukaiset 
yhdistyksiä koskevat vapautukset on 
toteutettu. 
Muita erityisvapautuksia 
Ei ole. 
Nollavero 12. 
13. 
14. Yleishyödyllisten 
jäsenjulkaisujen 
veroaste on nolla. 
VÄLITÖN VEROTUS yhdistysten 
painopalveluiden 
15. Yleissääntö 
Yleensä kaikki tulot ovat yhtiöveron 
(25 % veronalaisesta tulosta) alaisia. 
Kiinteistöverovelvollisuus määräytyy 
maa-alueiden ja rakennusten 
verotusarvon mukaan. 
16. Yhdistykseksi 
verotuksessa hyväksyminen 
Tuloverolain mukaan yleishyödylliset 
yhdistykset maksavat yhtiöveroa 
ainoastaan liiketulosta ja kunnallisveroa 
muuhun kuin yleishyödylliseen 
tarkoitukseen käytetyn kiinteistön 
tulosta (12,04 % veronalaisesta tulosta). 
Verohallitus voi myöntää vapautuksen 
liiketulosta tai kiinteisiin tulosta 
maksettavasta verosta, jos yhdistyksen 
toiminta on yhteiskunnallisesti 
merkittävää. 
17. Tunnusmerl... 
Yhdistykset toimivat yksinomaan ja 
välittömästi yleiseksi hyväksi 
aineellisessa, henkisessä tai 
yhteiskunnallisessa mielessä; niiden 
toiminta ei kohdistu vain rajoitettuihin 
henkilöryhmiin; jäsenet eivät saa 
taloudellista etua (voitto-osuuksia tms.) 
yhdistyksen toiminnasta. 
18. Verovapauden myöntäminen 
Osingot, korot ja pääomatulot eivät ole 
tuloveron alaisia, jos kiinteistö ei kuulu 
liiketoimintaan. Liiketuloa ei ole 
esimerkiksi 
- myyntitulo tai muu tulo yhdistysten 
toiminnan rahoittamiseksi järjestetyistä 
tilaisuuksista; jäsentiedotteista ja muista 
83 
yhdistysten toimintaa välittömästi 
palvelevista julkaisuista saatu tulo. 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Lahjoituksia yleishyödyllisille 
yhdistyksille ei katsota yhdistysten 
verotettavaksi tuloksi. Lahjoituksia ei 
saa vähentää yksityishenkilön 
tuloverotuksessa. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Yleishyödyllisille yhdistyksille 
annettuja lahjoituksia ei katsota niiden 
verotettavaksi tuloksi. 
Yhtiöverotuksessa lahjoitukset ovat 
tiettyyn rajaan asti (FIM 5 000-150 000) 
vähennyskelpoisia, jos ne lahjoitetaan 
verohallituksen nimeämille yhdistyksille 
tieteen tai taiteen edistämiseen. 
20(a). Lahjoitukset yhdistyksille joiden 
kotipaikka on ulkomailla 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Kirjanpito 
SÄÄTIÖT 
22. Perustuuiinen 
Vuonna 1995 muutetun yhdistyslain 
mukaan säätiön perustaminen on 
patentti- ja rekisterihallituksen luvan 
varaista. 
23. Perusmääritelmä 
Säätiö perustetaan säädekirjalla, jossa on 
mainittava säätiön tarkoitus ja sille 
tuleva omaisuus. 
Säätiöllä on itsenäinen hallinto, ja sen 
hallituksesta määrätään sen säännöissä. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Säätiön hallituksen jäsenillä ja 
nimenkirjoittajilla on oltava kotipaikka 
ETA-sopimusmaassa. Ainakin yhdellä 
näistä henkilöistä on kuitenkin oltava 
kotipaikka Suomessa, jollei kauppa- ja teollisuusministeriö ole myöntänyt tätä 
vaatimusta koskevaa poikkeusta. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Säätiö saa oikeushenkilöllisyyden, kun 
se merkitään rekisteriin. Säätiön 
rekisteröiminen on pakollista. 
26. Oikeuskelpoisuus 
Oikeushenkilönä säätiöllä on täydellinen 
oikeuskelpoisuus. Kun säätiö on 
merkitty rekisteriin, se voi nimiinsä 
saavuttaa oikeuksia ja tehdä sitoumuksia 
sekä kantaa ja vastata. 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Jos säätiölle velkojen maksun jälkeen 
jää varoja ja jos säännöissä ei määrätä 
niiden käytöstä, ne luovutetaan valtiolle, 
joka viipymättä siirtää varat 
käytettäväksi säätiön tarkoitukseen 
liittyvällä tavalla. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
28. Katso, mitä edellä on sanottu yhdistysten 
verotuksellisesta asemasta. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
29. Kirjanpito 
Säätiöllä on oltava vähintään kaksi 
tilintarkastajaa ja kaksi 
varatilintarkastajaa, jotka tarkastavat 
kirjanpidon ja hallinnon. 
30. Tarkastus 
Oikeusministeriö varmistaa, että säätiön 
hallinto noudattaa lainsäädäntöä ja 
säätiön omia sääntöjä. 
84 
RUOTSI 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
On. Vuoden 1974 hallitusmuodon 2 
luvun 2 ja 20 artiklassa. 
Perusmääritelmä 
Yhdistys (ideell förening) on 
oikeushenkilö, jossa useat henkilöt 
toimivat yhteisesti tietyn tavoitteen 
toteuttamiseksi. Yhdistys ei saa 
tavoitella taloudellista hyötyä, eikä se 
saa missään tapauksessa harjoittaa 
kaupallista liiketoimintaa. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Ei rajoituksia. 
Yhdistysmuodot 
Ideell förening, jota ei säännellä 
lainsäädännöllisesti. 
Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Ei erityismääräyksiä. 
Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Yhdistyksen katsotaan olevan 
oikeushenkilö, jos sillä on säännöt ja 
hallitus. 
Oikeuskelpoisuus 
Yhdistys voi hankkia oikeuksia ja tehdä 
sitoumuksia sekä olla asianosaisena 
tuomioistuimessa jne., ilman 
erityisrajoituksia. 
Määrämuotoiset säännöt 
Ei, mutta sääntöjen on oltava niin 
täydelliset kuin on tarpeen yhdistyksen 
tarkoituksen kannalta. 9. Rekisteröimisvaatimukset 
Ei erityismääräyksiä. Taloudellista 
toimintaa harjo;"~van yhdistyksen on 
joissakin tapauksissa rekisteröidyttävä 
kaupparekisteriin. 
10. Taloudellinen toiminta 
Periaatteessa ei sallittu. Yhdistys voi 
kuitenkin harjoittaa liiketoimintaa, jonka 
tarkoitus ei ole kaupallinen. 
11. Varojen käyttö yhdistyksen purkautuessa 
Varat jaetaan sääntöjen määräämällä 
tavalla. Jos säännöissä ei ole asiasta 
mainintaa, varat voidaan jakaa jäsenten 
kesken. 
VEROTUKSELLINEN ASEMA 
VÄLILLINEN VEROTUS 
12. -14. Yleissääntö 
Yleishyödylliset yhdistykset on yleensä 
vapautettu välillisestä verotuksesta 
Muut yhdistykset maksavat välillisiä 
veroja samoin perustein kuin muut 
oikeushenkilöt. 
VÄLITÖN VEROTUS 
15. Yleissääntö 
Yleensä yhdistykset eivät ole velvollisia 
maksamaan tuloveroa tai 
varallisuusveroa. Yleishyödylliset 
yhdistykset eivät maksa veroa 
yleishyödylliseen tarkoitukseensa 
luontevasti liittyvästä liiketoiminnasta. 
Muu liiketoiminta on veronalaista. 
19. Yksityishenkilöiden lahjoitukset 
Lahjoitukset, joiden arvo on yli SEK 
10 000, ovat yleensä lahjaveron alaisia. 
Lahjoittaja ei yleensä voi vähentää 
lahjoitusta verotuksessa, poikkeuksena 
kuitenkin lahjoitukset uskonnollisille 
yhteisöille ja yhdistyksille, joiden 
tarkoitus liittyy koulutukseen, 
85 
lääketieteeseen, maanpuolustukseen, 
tutkimukseen, sosiaalityöhön tai 
hyväntekeväisyyteen. 
20. Yritysten lahjoitukset 
Kuten kohdassa 19. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
21. Kirjanpito 
Yhdistyksillä ei ole erityisvalvontaa. 
SÄÄTIÖT 
22. Perustaminen 
Kuka tahansa luonnollinen henkilö tai 
oikeushenkilö voi perustaa säätiön. 
23. Perusmääritelmä 
Säätäjän (lahjoituksen yhteydessä tai 
testamentissaan antamien) määräysten 
mukaisesti erotettu omaisuus, jota 
hoidetaan pysyvästi tiettyä tarkoitusta 
varten. 
24. Kansalaisuusvaatimukset 
Ei ole. 
25. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Säätiö on oikeushenkilö 
pcrustamishetkestään lähtien, ts. kun 
omaisuus on luovutettu erikseen 
hoidettavaksi. 
26. Oikeuskelpoisuus 
27. Varojen käyttö säätiön 
lakkauttamistapauksessa 
Periaatteessa säätiötä ei voi purkaa niin 
kauan kuin sillä on varoja. Kuitenkin 
erityistapauksissa säätiön varat voidaan 
käyttää sen alkuperäiseen tarkoitukseen 
hyvin läheisesti liittyvään tarkoitukseen. 
Tätä menettelyä varten tarvitaan valtion 
viranomaisten poikkeuslupa. VEROTUKSELLINEN ASEMA 
28. 
Säätiöitä, joiden tarkoitus liittyy 
maanpuolustukseen, koulutukseen, 
lääketieteeseen, sosiaalityöhön, 
tutkimukseen tai hyväntekeväisyyteen, 
verotetaan vain niiden liiketoiminnasta 
saamista tuloista. 
Yleishyödylliset säätiöt eivät ole 
velvollisia maksamaan lahjaveroa. 
Lahjoitukset eivät ole vähennyskelpoisia 
lahjoittajan verotuksessa. 
Säätiöt voivat olla velvollisia 
maksamaan välillisiä veroja samoilla 
perusteilla kuin muut oikeushenkilöt. 
KIRJANPITO JA TARKASTUS 
29. Kirjanpito 
30. Tarkastus 
Yleensä säätiöitä valvovat 
paikallisviranomaiset. 
86 
YHDISTYNYT KUNINGASKUNTA 
YHDISTYKSET 
OIKEUDELLINEN ASEMA 
Onko yhdistymisvapaus 
lainsäädännössä? taattu 
Yhdistymisoikeutta ei ole kirjoitettu 
lakiin, mutta yhdistymisvapaus on 
voimassa. Säätiöiden perustamisvapaus 
on myös voimassa, vaikka eräissä 
tapauksissa ei-yleishyödylliseen 
tarkoitukseen perustetut säätiöt saattavat 
olla pätemättömiä. 
Perusmääritelmä 
Vapaaehtoisyhteisöistä (voluntary 
organisations) ei ole mitään 
yksiselitteisesti hyväksyttyä 
määritelmää. Laajimmassa mielessä 
vapaaehtoisyhteisö koostuu kahdesta tai 
useammasta henkilöstä, jotka 
muodostavat vapaasta tahdostaan 
yhdistyksen toteuttaakseen yhter-u 
päämäärän, jonka tarkoitus ei ole 
taloudellisen hyödyn tavoittelu. 
Perustajien vähimmäismäärä 
Käytännössä kaksi. 
Yhdistysmuodot 
Unincorporated association 
(rekisteröimätön yhdistys) 
Trust (säätiö) 
Company limited by guarantee 
(yhtiömuotoinen yhdistys, jonka 
vastuuvelvollisuus on rajoitettu 
takauksella) 
Industrial and provident society 
(elinkeinon, liiketoiminnan tai ammatin 
harjoittamiseksi perustettu yhteisö) Incorporated by Royal Charter 
("kuninkaallisella perustamiskirjalla 
perustettu yhdistys") 
Incorporated by Act of Parliament 
("lainsäädäntötoimenpitein perustettu 
yhdistys") 
5. Jäsenten kansalaisuusvaatimukset 
Vapaaehtoisyhteisöjen jäsenten 
kansalaisuutta ei sinänsä ole rajoitettu. 
Englannin tai Walesin alueella Charity 
Commission -viranomaiset rekisteröivät 
yleishyödyllisiä yhdistyksiä (charities) 
vain omalla alueellaan. Tämän katsotaan 
yleensä tarkoittavan, että 
rekisteröimättömän yleishyödyllisen 
yhdistyksen hallituksen jäsenten 
enemmistön kotipaikan on oltava 
Englannin tai Walesin alueella. Yhtiöille 
riittää rekisteröityminen 
alueviranomaiselle. 
6. Oikeushenkilöllisyyden saaminen 
Company limited by guarantee - saa 
oikeushenkilöllisyyden rekisteröitymällä 
yhtiörekisteriin. 
Industrial and provident society - saa 
oikv s,: jnkilöllisyyden rekisteröitymällä 
asianomaiselle rekisteriviranomaiselle 
(Registrar of Friendly Societies). 
Incorporated by Royal Charter -
oikeushenkilöllisyydestä määrätään 
perustamiskirjassa. 
Incorporated by Act of Parliament -
oikeushenkilöllisyydestä säädetään 
laissa. 
Rekisteröimätön yhdistys - ei 
oikeushenkilöllisyyttä. 
Säätiöillä (trust) ei ole erillistä 
oikeushenkilöllisyyttä, mutta säätiön 
hallitus voi hankkia 
oikeushenkilöllisyyden Charity 
Commission -viranomaisen antamalla 
87 
RAHOITIJSSELVITYS 
1. TOIMENPITEEN NIMI: 
Komission tiedonanto vapaaehtoisjärjestöjen ja säätiöiden aseman edistämisestä 
Euroopassa 
2. BUDJETTIKOHTA: B5-3202 
3. OIKEUSPERUSTA: 
Kolmannesta monivuotisesta ohjelmasta pienten ja keskisuurten yritysten hyväksi 
Euroopan unionissa (1997—2000) 9 päivänä joulukuuta 1996 tehty neuvoston 
päätös 
4. TOIMENPITEEN KUVAUS: 
Kustannukset asiantuntijoiden kokouksista ja tiedotuskampanjoista, jotka koskevat 
yhdistysten asemaan Euroopan unionissa liittyviä tulevaisuuden lähestymistapoja. 
4.1 Toimenpiteen kesto ja sen uusimista koskevat yksityiskohtaiset säännöt 
Asiantuntijoiden kokoukset ja tiedotuskampanjat tapahtuvat vuoden 1997 aikana. 
5. MENOJEN JA TULOJEN LUOKITUS: 
5.1 Ei-pakolliset menot 
5.2 Jaksotetut määrärahat 
6. MENO-/TULOLAJI: 
Pieni osa (asiantuntijoiden kokoukset ja tiedotus) rahoitetaan 100-prosenttisesti. 
Muut tuet yksityisen tai julkisen sektorin kanssa tapahtuvaa yhteisrahoitusta varten 
sovitetaan yhteisön edun mukaisesti. 
Tavanomaista tukea keskustelutilaisuuksia, seminaareja ja pyöreän pöydän 
neuvotteluja varten myönnetään tietty prosenttimäärä järjestäjien tarpeiden ja 
tapahtumien sosiaalitaloudellisen merkityksen mukaan. 
7. TALOUDELLISET VAIKUTUKSET: 
Vuoden 1997 aikana järjestetään sarja kokouksia ja konferensseja. 
Kokonaiskustannukset ovat 100 000 ecua. 
n 
8. PETOSTENVASTAISET TOIMENPITEET; TOTEUTETUILLA 
TOIMENPITEILLÄ SAAVUTETUT TULOKSET: 
Sopimusvelvoitteiden ja taloudellisuuden ja terveen varainhoidon periaatteiden 
mukaan kaikkiin komission ja maksujen saajien välisiin sopimuksiin kuuluu 
petostenvastaisia säännöksiä (valvonta, raportointi jne), jotka koskevat tukien 
tarkastamista ja komission tilaamien palveluiden ja selvitysten hyväksymistä ennen 
maksatusta. 
9. VAPAAEHTOISJÄRJESTÖJEN JA SÄÄTIÖIDEN ASEMAN 
EDISTÄMISESTÄ EUROOPASSA ANNETUN KOMISSION 
TIEDONANNON KUSTANNUSTEHOKKUUSANALYYSI: 
9.1 Määrälliset erityistavoitteet ja kohderyhmä: 
Yhtenäisen politiikan laatiminen Euroopan vapaaehtoisjärjestöjen ja 
säätiöiden verkkoja varten. 
Euroopan työntekijöiden osuustoiminnallisten tuotantoyhdistysten komitea 
(European Committee of Workers Cooperative Productive Societies), 
Euroopan kansalaisten toimintapalvelu (Euro-Citizen Action Service), 
Euroopan yleishyödyllisten yhdistysten komitea (Comité Européen des 
Associations d'Intérêt Général) sekä Euroopan säätiöiden keskus (European 
Foundation Centre) ovat perustaneet sosiaalitalouteen (économie sociale) 
liittyvän tietoverkon vastatakseen sosiaalitalouden alalla toimivien yritysten 
tarpeeseen olla yhteydessä yhteisön liike-elämän kanssa eurotietokeskusten 
verkon kautta (verkottumista edistävä verkko). 
9.2 Toimenpiteen perustelut: 
On tarpeen keskustella jäsenvaltioiden hallitusten, vapaaehtoisjärjestöjen 
(yhdistysten) ja säätiöiden kanssa siitä, miten parhaiten voidaan toteuttaa 
asiakirjan suositukset. 
9.3 Toimenpiteen seuranta ja arviointi: 
Vapaaehtoisjärjestöt ja säätiöt ovat hyvin erilaisia. 
Ehdotettujen toimien valmisteluvaiheeseen on siksi kiinnitettävä suurta 
huomiota, jotta voidaan löytää oikea tasapaino vaatimusten ja resurssien 
välillä. 
Toimia käynnistettäessä ehdotetaan osoittimia toimien erityispiirteiden 
mukaan osastojen laatiman vakiomuotoisen asiakirjan perusteella. 
Asiakirjassa on otettava huomioon erilaisten rahastojen ja rahoituslähteiden 
valintaperusteet. 
- Saavutettujen tulosten arviointi 
Suunnitellut toimet ovat ensiarvoisen tärkeitä, sillä niiden avulla on voitava 
antaa yhdistyksille ja säätiöille mahdollisuus hyötyä rajoista vapaiden 
5ft 
yhtenäismarkkinoiden tarjoamista mahdollisuuksista sekä toimia 
kilpailusääntöjä noudattaen ja menettämättä yhteistoiminnallista 
erityisluonnettaan. Tulosten arviointiperusteena käytetään myös niitä 
vaikeuksia, joita paikalliseen toimintaan osallistuvilla sosiaalitalouden 
sektorilla toimivilla yrityksillä on, kun ne pyrkivät käyttämään 
rakennerahastoja oikein ja täysimittaisesti. 
10. HALLINTOMENOT 
A OSA) (YLEISEN TALOUSARVION III PÄÄLUOKAN 
Tarvittavien hallintoresurssien tosiasiallinen käyttöönotto perustuu komission 
vuotuiseen voimavarojen jakamista koskevaan päätökseen, jonka yhteydessä otetaan 
huomioon henkilöstömäärä ja budjettivallan käyttäjän myöntämät lisämäärät. 
10.1 Vaikutus henkilöstön määrään 
Toimen tyyppi 
Virkamiehiä 
tai tilapäisiä 
toimen­
haltijoita A 
B 
C 
Muuta henkilöstöä 
Yhteensä Toiminnan hallintoon 
osoitettava henkilöstö 
Vakinaiset 
virat 
1 1 xA 
1 Määräaikai­
set virat josta 
kyseisen 
pääosaston tai 
yksikön 
nykyisen 
henkilöstön 
käyttö 
1 
1 lisähenkilös­
tön käyttö 
ei Kesto 
12 kk 
Yhden henkilöstöön kuuluvan (AI—A5-taso) kustannuksiksi arvioidaan 100 000 ecua. 
e/O 
10.2 Henkilöresurssien lisäyksen taloudelliset vaikutukset 
ecua 
Määrä Laskentatapa 
Virkamiehiä 
Tilapäisiä toimenhaltijoita 
Muita (mainittava budjettikohta) ei 
Yhteensä ei 
10.3 Toimenpiteestä aiheutuva muiden hallintomenojen kasvu 
ecua 
Budjettikohta Määrä Laskentatapa 
Yhteensä ei nykyisen budjetin rajoissa 
li 
ISSN 1024-4492 
KOM(97) 241 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 05 06 10 16 
Luettelonumero : CB-CO-97-282-FI-C 
ISBN 92-78-21236-9 
Kuroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg