EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 29.4.2019 COM(2019) 196 final KOMISSION TIEDONANTO Komission petostentorjuntastrategia: tehostetut toimet EU:n talousarvion suojaamiseksi {SWD(2019) 170 final} - {SWD(2019) 171 final}



KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE, ALUEIDEN KOMITEALLE SEKÄ TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMELLE Komission petostentorjuntastrategia: tehostetut toimet EU:n talousarvion suojaamiseksi SISÄLLYSLUETTELO Keskeiset lyhenteet2 1.Tiivistelmä 2.Johdanto 2.1. Euroopan unionin petostentorjunta 2.2. Komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategia 2.3. Komission petostentorjuntastrategian täytäntöönpano ja arviointi 2.4. Uuden petostentorjuntastrategian tarve 2.5. Komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategian soveltamisala

3.Petosriskinarviointi 4.Periaatteet ja painopisteet 4.1. Komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategian ja vuoden 2019 petostentorjuntastrategian periaatteet 4.2. Komission uuden petostentorjuntastrategian ensisijaiset tavoitteet 4.2.1. Tavoite 1: tietojen keruu ja analysointi 4.2.2. 5.Muut tavoitteet 6.Seuranta ja raportointi Keskeiset lyhenteet Lyhenne Merkitys AOD Valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä CAFS Komission petostentorjuntastrategia PO(t) Pääosasto(t) PO BUDG Budjettipääosasto PO HR Henkilöstöhallinnon ja turvallisuustoiminnan pääosasto PO TAXUD Verotuksen ja tulliliiton pääosasto ETT Euroopan tilintarkastustuomioistuin EPPO Euroopan syyttäjänvirasto Eurojust Euroopan unionin rikosoikeudellisen yhteistyön virasto Europol Euroopan unionin lainvalvontayhteistyövirasto FPDNet Petostenehkäisy- ja havaitsemisverkosto FN Alaviite FR Varainhoitoasetus IAS Sisäisen tarkastuksen toimiala IBOA(t) EU:n toimielimet, elimet ja laitokset IMS Sääntöjenvastaisuuksien hallinnointijärjestelmä MFF Monivuotinen rahoituskehys MS Jäsenvaltiot OLAF Euroopan petostentorjuntavirasto OLAF-asetus Asetus (EU, Euratom) N:o 883/2013 PIF EU:n taloudellisten etujen suojaaminen PIF-direktiivi Direktiivi (EU) 2017/1371 SG Pääsihteeristö SJ Oikeudellinen yksikkö SOCTA Vakavaa ja järjestäytynyttä rikollisuutta koskeva uhkakuva-arvio SPP Strateginen suunnittelu ja ohjelmointi SEUT Euroopan unionin toiminnasta tehty sopimus TOR Perinteiset omat varat ALV Arvonlisävero



1. Tiivistelmä EU:n kansalaiset ja veronmaksajat ansaitsevat EU:n toimielimet, jotka toimivat äärimmäisen rehellisesti. Heidän kovalla työllään ansaitsemansa varat, joilla jäsenvaltiot maksavat rahoitusosuudet EU:n talousarvioon, olisi käytettävä moitteettomasti ja tehokkaasti ja suojattava petoksilta. EU tehosti petostentorjuntaa ratkaisevasti vuonna 2017 hyväksymällä direktiivin unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin ja asetuksen Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) perustamisesta. Jotta tämä myönteinen kehitys jatkuisi vuoden 2018 jälkeen ja jotta komissio voisi valmistella vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen uudet meno-ohjelmat, komissio saattaa tällä tiedonannolla vuonna 2011 julkaisemansa petostentorjuntastrategian ajan tasalle. Komission petostentorjuntastrategia on sisäinen poliittinen asiakirja, joka sitoo komission yksiköitä ja toimeenpanovirastoja, kun ne torjuvat EU:n taloudellisiin etuihin vaikuttavia petoksia ja lahjontaa. Komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategian arvioinnissa todettiin, että petostentorjuntastrategia on yhä asianmukainen ja tehokas toimintapoliittinen kehys komissiolle EU:n talousarvion suojaamisessa, mutta se on mukautettava muuttuvaan tilanteeseen (esimerkiksi uudet rahoitusjärjestelyt ja petossuuntaukset, tietoteknisten välineiden kehitys). Komission yksiköt ovat lisäksi suorittaneet petosriskin arvioinnin, johon ovat osallistuneet myös toimeenpanovirastot. Kaksi keskeistä tunnistettua haavoittuvuustekijää ovat i) petoksia koskevien tietojen riittämätön analysointi, minkä vuoksi komissiolla on puutteellinen kuva petoksista, ja ii) tietyt puutteet osastojen tasolla tapahtuvaa petosriskien hallintaa koskevassa komission valvonnassa. Näihin heikkouksiin on puututtu myös Euroopan tilintarkastustuomioistuimen hiljattain antamaan erityiskertomukseen ”EU:n varainkäyttöön liittyvien petosten torjunta: toimia tarvitaan” sisältyvissä suosituksissa. Tämän vuoksi komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategian ensisijaisia tavoitteita ovat komission analyyttisten valmiuksien vahvistaminen petosten ehkäisemistä ja havaitsemista varten ja komission petostentorjuntatoimien keskitetympi valvontajärjestelmä. Lisäksi petostentorjuntastrategiaa täydentävän, komission yksiköille ja toimeenpanovirastoille osoitetun toimintasuunnitelman tavoitteena on parantaa yleisesti petostentorjunnan alalla tehtävää yhteistyötä ja petostentorjuntaan liittyviä työnkulkuja, kuten parhaillaan käynnistettävää komission ja EU:n muiden elinten yhteistyötä OLAFin ja Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) kanssa. Toimintasuunnitelman avulla jatketaan myös komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategiaan liittyvää työtä, erityisesti julkisten hankintojen moitteettomuuden varmistamisessa ja kansainvälisen yhteistyön kannustamisessa. Komissio aikoo tiukentaa vuoden 2019 petostentorjuntastrategiaa ja sitä täydentävää toimintasuunnitelmaa koskevia sisäisiä valvontajärjestelmiään ja kehittää indikaattoreita, joilla parannetaan petostentorjuntatoimien mitattavuutta. Tämä heijastuu Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta annettavissa vuosikertomuksissa, joissa komissio raportoi säännöllisesti petostentorjuntastrategiansa täytäntöönpanosta. Komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategian tavoitteet on lueteltu tämän tiedonannon liitteessä. Tiedonantoa täydentävät kaksi komission yksiköiden valmisteluasiakirjaa, joista toisessa esitellään petosriskinarvioinnin tulokset ja toisessa vahvistetaan ajan tasalle saatettu toimintasuunnitelma. Komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategian arviointi julkaistaan samanaikaisesti erillisessä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa.

2. Johdanto 2.1. Euroopan unionin petostentorjunta EU:n talousarvioon vaikuttavat petokset voivat johtaa EU:n varojen ohjaamiseen muihin kuin laillisiin tarkoituksiin ja vaarantaa tällä tavoin EU:n toiminnan tuloksellisuuden. Petosten tekijät kyseenalaistavat onnistuessaan EU:n toimien rehellisyyden ja heikentävät yleisön luottamusta EU:n politiikkoihin. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 317 artiklan ja varainhoitoasetuksen 36 artiklan nojalla komissio toteuttaa EU:n talousarviota noudattamalla moitteettoman varainhoidon periaatteita ja soveltamalla tehokasta ja vaikuttavaa sisäistä valvontaa, johon kuuluu petosten ja muiden sääntöjenvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen ja korjaaminen sekä niitä koskevien jatkotoimenpiteiden toteuttaminen. Komissio toimii yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa, sillä ne keräävät ja käyttävät 80 prosenttia EU:n talousarviovaroista. Sen takia SEUT-sopimuksen 325 artiklan 1 kohdassa velvoitetaan EU ja jäsenvaltiot suojaamaan EU:n taloudellisia etuja petolliselta menettelyltä ja muulta laittomalta toiminnalta. Komissio laatii vuosittain kertomuksen EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta (PIF-kertomus ). Kertomuksessa esitetään yleiskatsaus siitä, miten havaitut sääntöjenvastaisuudet, mukaan lukien petokset, vaikuttavat EU:n talousarvioon. Vaikka lukumäärät ja numerot vaihtelevat vuosittain, on selvää, että tiedossa olevien ja ilmoitettujen petosten määrä edellyttää EU:lta jatkuvia toimenpiteitä. Petoksiksi ilmoitetut sääntöjenvastaisuudet vuosina 2014–2017 2014 2015 2016 2017 Toimintalohko Petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä Rahamäärät (milj. euroa) Petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä Rahamäärät (milj. euroa) Petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä Rahamäärät

(milj. euroa) Petoksiksi ilmoitettujen sääntöjenvastaisuuksien määrä Rahamäärät

(milj. euroa) Luonnonvarat 519 68,6 444 74,1 413 61,8 276 59,9 Koheesiopolitiikka 306 274,2 371 477,5 407 236,9 345 320,4 Liittymisen valmistelu 31 14,47 29 7,8 28 3,0 19 3,2 Suorat menot 83 4,7 5 0,2 49 6,3 65 7,3 Omat varat 710 176,2 612 78 513 83 441 76,4 Yhteensä 1 649 538,2 1 461 637,6 1 410 391,0 1 146 467.1 Lähde: Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaaminen – petostentorjunnan vuosikertomukset 2014–2017 .



Euroopan parlamentti tarkistaa vuosittain PIF-kertomuksen ja kommentoi sitä päätöslauselmassa, mikä korostaa petostentorjunnan merkitystä. Euroopan tilintarkastustuomioistuin on äskettäin laatinut erityiskertomuksen toimielinten välisestä kehyksestä ja työskentelymenetelmistä, joiden avulla komissio torjuu EU:n menoihin liittyviä petoksia. Kertomuksessa korostettiin asian merkitystä ja suositeltiin lisätoimia. Komission tarkistetussa petostentorjuntastrategiassa esitetään kokonaisvaltainen lähestymistapa EU:n taloudellisia etuja vahingoittavien petosten torjumiseen. Strategia ohjaa komissiota, sen osastoja ja toimeenpanovirastoja, kun ne hoitavat laillisia, poliittisia ja hallinnollisia velvollisuuksiaan EU:n taloudellisten etujen suojaamiseksi. Jäsenvaltioita ei käsitellä suoraan, mutta komissio kehottaa niitä ryhtymään asianmukaisiin toimenpiteisiin EU:n taloudellisiin etuihin vaikuttavien petosten ehkäisemiseksi, havaitsemiseksi ja korjaamiseksi perussopimuksen mukaisen velvollisuutensa mukaisesti. Vastuussa olevat komission osastot ja OLAF tukevat ja valvovat jatkossakin jäsenvaltioiden petostentorjuntatoimia. 2.2. Komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategia Komissio hyväksyi nykyisen petostentorjuntastrategiansa 24. kesäkuuta 2011. Siihen sisältyivät i) komission muille toimielimille antama tiedonanto , jossa kuvaillaan strategiset tavoitteet ja keskeiset toimenpiteet niiden saavuttamiseksi, ja ii) yksityiskohtaisempi komission sisäinen toimintasuunnitelma . Komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategiassa määritellään seuraavat kolme ensisijaista tavoitetta: i) sisällytetään petostentorjuntasäännökset vuosien 2014–2020 monivuotiseen rahoituskehykseen sisältyviä rahoitusohjelmia koskeviin komission ehdotuksiin, ii) laaditaan petostentorjuntastrategioita komission yksiköiden tasolla ja iii) tarkistetaan julkisia hankintoja koskevia direktiivejä. 2.3. Komission petostentorjuntastrategian täytäntöönpano ja arviointi Komissio on raportoinut vuoden 2011 petostentorjuntastrategiansa täytäntöönpanosta vuodesta 2013 lähtien PIF-kertomuksissa . Ensisijaiset toimet ja kaikki sisäisessä toimintasuunnitelmassa määritellyt toimenpiteet on toteutettu tai ovat yhä toteutettavina, jos kyseessä ovat luonteeltaan toistuvat toimenpiteet, kuten koulutus. Komission yksiköt suorittivat arvioinnin vuoden 2011 petostentorjuntastrategian ja sen täytäntöönpanon tarkoituksenmukaisuuden, vaikuttavuuden, tehokkuuden ja johdonmukaisuuden arvioimiseksi. Arvioinnin tulokset on esitelty yksityiskohtaisesti komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa, joka on julkaistu yhdessä tämän tiedonannon kanssa. 2.4. Uuden petostentorjuntastrategian tarve Komission nykyinen, vuoden 2011 petostentorjuntastrategiaan perustuva petostentorjuntakehys tarjoaa jo valmiiksi hyvän strategisen perustan petosten torjuntaa varten. Seuraavan, vuoden 2020 jälkeisen monivuotisen rahoituskehyksen valmisteleminen tarjoaa kuitenkin komissiolle tilaisuuden mukauttaa ja vahvistaa petostentorjuntatoimiaan tarpeen mukaan esimerkiksi uusien rahoitustapojen osalta. Lisäksi komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategian avulla vahvistetaan sellaisten petosten torjuntaa, jotka vahingoittavat talousarvion tulopuolta (esim. ehkäisemällä veropetoksia ja torjumalla salakuljetusta) . Komission petostentorjuntapolitiikan arvioinnin ohjaamiseksi komission yksiköt toteuttivat petosriskinarvioinnin, josta on esitetty tiivistelmä seuraavassa luvussa. Vuoden 2019 petostentorjuntastrategiassa otetaan myös huomioon muun muassa strategian täytäntöönpanoa vuosina 2011–2017 koskeva arviointi ja äskettäin toteutetun Euroopan tilintarkastustuomioistuimen tuloksellisuustarkastuksen ”EU:n varainkäyttöön liittyvien petosten torjunta: toimia tarvitaan” tulokset.

Komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategiassa otetaan myös huomioon kaksi merkittävää lisäystä, jotka hyväksyttiin EU:n petostentorjuntalainsäädäntöön vuonna 2017. Ne ovat i) PIF-direktiivi , jossa säädetään jäsenvaltioiden rikoslainsäädäntöjä koskevista tiukemmista yhteisistä vaatimuksista, jotta voidaan suojata EU:n taloudellisia etuja, ja ii) asetus Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) perustamisesta tehostamalla tässä vaiheessa 22 jäsenvaltion välistä yhteistyötä. Kun EPPO on toiminnassa (vuonna 2021), se nostaa tehokkaammin syytteitä EU:n taloudellisia etuja vahingoittavista rikoksista. Lisäksi rikosoikeudellisia ja hallinnollisia tutkimuksia koskevaan yhdennettyyn lähestymistapaan sisältyy ehdotus OLAF-asetuksen muuttamisesta . Näiden ehdotettujen muutosten ansiosta OLAF voi tehdä tiivistä yhteistyötä EPPOn kanssa ja suorittaa tehokkaammin omia tutkimuksiaan. EPPOn, OLAFin, Eurojustin, Europolin ja jäsenvaltioiden välinen sujuva ja vahva yhteistyö on välttämätöntä sen varmistamiseksi, että tutkimukset ovat kattavia ja että petostentorjunnan uusi institutionaalinen rakenne on kaikilta osin tehokas . EPPOn perustamisen vaikutukset komission osastoihin ilmenevät myös komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategiaan liittyvästä toimintasuunnitelmassa . 2.5. Komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategian soveltamisala Komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategiassa keskeistä on EU:n taloudellisten etujen suojeleminen petoksilta, lahjonnalta ja muilta tahallisilta sääntöjenvastaisuuksilta sekä vakavien väärinkäytösten riskin torjunta EU:n toimielimissä ja elimissä. Nämä alat ovat myös keskeisiä lainsäädäntövallan käyttäjälle petostentorjunnassa. Näin ollen komission uusi petostentorjuntastrategia kattaa oEU:n taloudellisiin etuihin vaikuttavat petokset – mukaan lukien arvonlisäveropetokset –, lahjonnan ja varojen väärinkäytön, sellaisina kuin ne on määritelty PIF-direktiivin 3 ja 4 artiklassa; omuut unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavat rikokset, kuten hankintamenettelyjen väärinkäyttöön liittyvät rikokset, joilla on vaikutusta EU:n talousarvioon; osääntöjenvastaisuudet, sellaisina kuin ne on määritelty asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohdassa (siinä määrin kuin ne ovat tahallisia eivätkä sisälly edellä mainittuihin rikoksiin); ounionin toimielinten ja elinten henkilöstön tai jäsenten vakavat virkatehtävien suorittamiseen liittyvät rikkomukset, sellaisina kuin niitä ne mainitaan OLAF-asetuksen 1 artiklan 4 kohdassa ja komission päätöksen 1999/352/EY, EHTY, Euratom 2 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa. Kun komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategiassa viitataan ”petoksiin”, siinä käytetään tätä sanaa useiden erilaisten rikollisten ja muiden kuin rikollisten väärinkäytösten yläkäsitteenä, kuten edellä on määritelty. Tarkempia tietoja ja tausta on esitetty petosriskinarvioinnissa . Kun tässä tiedonannossa ja sitä täydentävissä komission yksiköiden valmisteluasiakirjoissa viitataan EU:n talousarvion suojaamiseen, yleisen talousarvion oikeudellisen kehyksen ulkopuoliset EU:n taloudelliset edut, kuten Euroopan kehitysrahasto , sisältyvät siihen soveltuvin osin.



3. Petosriskinarviointi Laadullinen petosriskinarviointi suoritettiin tiiviissä yhteistyössä komission kaikkien yksiköiden ja toimeenpanovirastojen kanssa. Siinä keskityttiin komission sisäisten valvontajärjestelmien alttiuteen petoksille ja tunnistettiin osa-aluetta, joilla tarvitaan parannuksia: oParantaakseen petosriskinarviointia ja petosriskinhallintaa komissio tarvitsee kattavammat keskeiset analyyttiset valmiudet, jotta se voi tutkia järjestelmällisesti petosmuotoja, petosten tekijöiden profiileja ja EU:n sisäisten valvontajärjestelmien haavoittuvuustekijöitä koskevat tiedot. Vahvistamalla merkittävästi komission analyyttisia valmiuksia voidaan tarjota tukea ja neuvontaa talouden toimijoille, tarkastajille ja tutkijoille petosten ehkäisemisessä ja torjunnassa ja auttaa sillä tavoin komissiota i) laatimaan petostentorjuntapolitiikkoja tosiseikkojen ja näytön perusteella, ii) käyttämään valvontamekanismejaan ja resurssejaan mahdollisimman vaikuttavasti ja tehokkaasti sekä iii) havaitsemaan petokset. oKomission soveltaman hajautetun varainhoidon mallin mukaisesti petosriskinarvioinnista ja hallinnasta vastaavat valtuutetut tulojen ja menojen hyväksyjät , eli ensisijainen vastuu on komission yksiköillä ja toimeenpanovirastoilla. Tämän mallin keskeisenä etuna on mahdollisuus räätälöidä petostentorjuntastrategiat kunkin yksittäisen osaston politiikan alan tai toimialan mukaisesti. Johdonmukaisuuden varmistamiseksi ja tehokkuuden ja vaikuttavuuden optimoimiseksi petosriskien hajautettua arviointia ja hallintaa on kuitenkin koordinoitava ja seurattava vahvan keskitetyn arviointijärjestelmän avulla. Systeemisten haavoittuvuustekijöiden lisäksi petosriskinarvioinnissa on analysoitu myös petosmalleja. Kustannusten ilmoittaminen liian suuriksi valheellisissa ilmoituksissa ja/tai todistusasiakirjojen väärentäminen on yksi yleisimmistä havaituista petosmalleista. Tällaisen petosriskin odotetaan pienenevän, koska uudessa varainhoitoasetuksessa ja vuosien 2021–2027 monivuotisen rahoituskehyksen alakohtaisissa ohjelmissa pyritään lisäämään sellaisen EU:n rahoituksen osuutta, joka ei liity kustannuksiin tai joka perustuu yksinkertaistettuihin kustannusvaihtoehtoihin, jotka ovat osoittautuneet vähemmän alttiiksi petoksille. Tällaisin rahoitusmuotoihin mahdollisesti sisältyviä uusia riskejä, jotka liittyvät tukitoimenpiteen tulosten varmentamiseen, seurataan ja tarvittaessa hillitään. Siksi komission uudessa vuoden 2019 petostentorjuntastrategiassa kehotetaan optimoimaan valvontastrategiat. Tullipetokset, joita tehdään salakuljettamalla, antamalla virheellisiä ilmoituksia tai aliarvottamalla, aiheuttavat perinteisten omien varojen alalla merkittävää vahinkoa EU:n talousarviolle. Vuonna 2016 perinteisiin omiin varoihin liittyvien petosten havaitsemisaste (0,33 prosenttia) oli enemmän kuin talousarvion menopuolen petosten havaitsemisaste (0,21 prosenttia). Tämä suuntaus jatkui vuonna 2017, vaikka ero oli pienempi (0,30 % / 0,29 %). Arvonlisäveron osalta arvioidaan, että rajatylittävät petokset, kuten missing trader petokset eli karusellipetokset , aiheuttavat talousarvioon vuosittain noin 50 miljardin euron tappiot. Suurimman osan näistä tappioista kantavat kuitenkin jäsenvaltiot. Tuloihin liittyvissä petoksissa järjestäytyneiden rikollisryhmien aiheuttamat vahingot ovat hyvin merkittäviä , mutta tällaiset rikollisryhmät toimivat myös hankintoihin ja tukiin liittyvien petosten alalla . EU:lla on toimintapoliittinen sykli järjestäytyneen rikollisuuden ja vakavan kansainvälisen rikollisuuden torjumiseksi, mihin sisältyy EU:n toimielinten ja virastojen sekä jäsenvaltioiden välinen koordinointi. Useat tällaiseen rikollisuuteen liittyvät vuosien 2018–2021 toimintapoliittiset painopisteet liittyvät petostentorjuntaan. Savukkeiden salakuljetuksen ja tupakkatuotteiden laittoman kaupan muiden muotojen torjumista koskevassa EU:n strategiassa , johon liittyvä toimintasuunnitelma saatettiin äskettäin ajan tasalle, keskitytään myös vahvasti järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan.



Komission petostentorjuntastrategian arviointi ja petosriskinarviointi

– komission petosriskinhallinnan

vahvuudet ja heikkoudet Vahvuudet: Heikkoudet: ·organisaatiotason petostentorjuntastrategia, jossa määritellään johdonmukaiset yleisperiaatteet

·räätälöidyt petostentorjuntastrategiat yksiköiden tasolla, hallintasuunnitelmat ja raportointi, joiden avulla petosten ehkäisy ja havaitseminen on sisällytetty osaksi sisäistä valvontaa

·OLAFin ja muiden ”keskeisten yksiköiden” tuki ja parhaiden toimintatapojen vaihtaminen yhteistyöfoorumilla. ·puutteet tietoteknisten järjestelmien avulla tapahtuvassa petoksiin liittyvien tietojen keruussa ja strategisessa analysoinnissa

·sellaisten merkityksellisten ja luotettavien indikaattoreiden puuttuminen, joiden avulla voitaisiin paremmin mitata petostentorjunnan onnistumista

·mahdollisuus tehostaa edelleen keskitettyä koordinointia ja valvontaa.

4. Periaatteet ja painopisteet 4.1. Komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategian ja vuoden 2019 petostentorjuntastrategian periaatteet Komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategian yleisperiaate on yhä kaikilta osin tarkoituksenmukainen. Se on toistettu komission uudessa petostentorjuntastrategiassa, jossa korostetaan EU:hun liittyvien petosten torjumiseksi tarvittavaa kokonaisvaltaista lähestymistapaa. Kokonaisvaltainen lähestymistapa kattaa koko petostentorjuntasyklin ja käsittää seuraavat: i) parannetaan petosten ehkäisemisen, havaitsemisen ja tutkimisen edellytyksiä, ja ii) varmistetaan, että petosten aiheuttamat vahingot korvataan asianmukaisesti ja käytössä on riittävät pelotteet sekä oikeasuhteiset ja varoittavat seuraamukset. Näin ollen komission yksiköitä ja toimeenpanovirastoja koskevat petostentorjunnan perusperiaatteet ja tavoitenormit pätevät edelleen. Komission vuoden 2019 petostentorjuntastrategiaan kuuluvan lisäperiaatteen mukaisesti komissio sitoutuu tehokkaaseen sisäiseen ja ulkoiseen viestintään EU:n petostentorjunnasta. Sisäinen viestintä on tärkeää toimielimen petostentorjuntatoimien ohjaamiseksi ja tukemiseksi, kun taas ulkoinen viestintä auttaa suojelemaan EU:n mainetta ja vakuuttamaan yleisön EU:n toimintaan liittyvän varainhoidon rehellisyydestä ja moitteettomuudesta. EU:n petostentorjunnasta tiedottaminen voi myös toimia pelotteena mahdollisille petoksen tekijöille. Petostentorjunta:

Perusperiaatteet ja tavoitenormit ● nollatoleranssi petoksille ● petostentorjunta sisäisen valvonnan olennaisena osana ● valvonnan kustannustehokkuus ● EU:n henkilöstön ammatillinen luotettavuus ja pätevyys ● EU:n varainkäytön avoimuus ● petosten ehkäisy ja erityisesti rahoitusohjelmiin liittyvien petosten ennaltaehkäisy ● tehokkaat tutkimusvalmiudet ja oikea-aikainen tiedonvaihto ● nopea korjaaminen (mukaan lukien petoksella saatujen varojen takaisinperintä ja oikeudelliset/hallinnolliset seuraamukset) ● hyvä yhteistyö sisäisten ja ulkoisten toimijoiden välillä, erityisesti EU:n ja toimivaltaisten kansallisten viranomaisten välillä ja kaikkien asianomaisten EU:n toimielinten ja elinten osastojen kesken Seuraavat kaksi asiaa ovat keskeisiä ensimmäisen ja kolmannen periaatteen välillä mahdollisten ristiriitojen ratkaisemiseksi: ·tehokas sisäinen ja ulkoinen viestintä petostentorjunnasta. –Maineeseen liittyvä näkökohta on otettava täysin huomioon sovellettaessa vaatimusta petostentorjuntaan liittyvien valvontatoimien kustannustehokkuudesta erityisesti sisäisiä petoksia koskevissa tapauksissa.

–Petoksia ei ole mahdollista estää kokonaan, mutta nopeat toimet ovat välttämättömiä heti, kun on viitteitä siitä, että petos on saattanut tapahtua: OLAFille on ilmoitettava asiasta välittömästi, tarvittaessa on toteutettava varotoimenpiteitä, ja takaisinperintä on aloitettava mahdollisimman pian. 4.2. Komission uuden petostentorjuntastrategian ensisijaiset tavoitteet Petosriskinarvioinnin perusteella ja edellä mainitun Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomuksen suositukset huomioon ottaen komissio on määritellyt kaksi ensisijaista tavoitetta, joiden mukaisesti on parannettava i) tietojen keruuta ja analysointia sekä ii) koordinointia, yhteistyötä ja prosesseja. 4.2.1. Tavoite 1: tietojen keruu ja analysointi Parannetaan edelleen ymmärrystä petosmalleista, petosten tekijöiden profiileista ja systeemisistä haavoittuvuustekijöistä, jotka liittyvät EU:n talousarvioon kohdistuviin petoksiin Tietojen keruu ja analysointi palvelevat talouden toimijoita, tarkastajia ja tutkijoita ja auttavat EU:ta petostentorjunnassa erityisesti seuraavin keinoin: ohavainnoidaan ”petostentorjunnan ympäristöä” EU:ssa ja sen ulkopuolella ja tarjotaan tietoa kehittyvistä petosmalleista ja innovatiivisista petostentorjuntakeinoista; okerätään ja analysoidaan tietoja vahvistetuista ja epäillyistä petostapauksista, syvennetään tietämystä haavoittuvuustekijöistä, petosmalleista ja petosten tekijöiden profiileista ja autetaan ottamaan käyttöön tai säätämään valvontamekanismeja ja resursseja mahdollisimman tehokkaalla ja vaikuttavalla tavalla; sekä okäsitellään tietoja riskiprofiileista ja petosindikaattoreista petosten havaitsemiseksi ja ehkäisemiseksi tulevaisuudessa. Komissiolla on jo talousarvion menopuolen osalta kaksi tietokantaa, jotka ovat ratkaisevan tärkeitä petostentorjunnassa: ovarhaishavainta- ja poissulkemisjärjestelmän tietokanta, johon tallennetaan epäluotettaville yrityksille suoran ja välillisen hallinnoinnin yhteydessä määrätyt hallinnolliset seuraamukset ja jossa varoitetaan mahdollisesti riskialttiista yksittäisistä toimijoista; ja oOLAFin hallinnoima sääntöjenvastaisuuksien hallinnointijärjestelmä, jonka välityksellä jäsenvaltiot ilmoittavat yhteistyössä hallinnoituihin EU:n varoihin liittyvistä sääntöjenvastaisuuksista, petokset mukaan luettuina. Toimintasuunnitelmassa yksityiskohtaisesti esiteltyihin toimenpiteisiin kuuluvat muun muassa tietojen täydellisyyden ja laadun seurannan parantaminen ja sääntöjenvastaisuuksien hallinnointijärjestelmän kehittäminen edelleen analyyttisena työkaluna. Ne lisäävät sääntöjenvastaisuuksien hallinnointijärjestelmän lisäarvoa komission että jäsenvaltioiden näkökulmasta. Komissio on sitoutunut parantamaan saatujen tietojen laatua ja täydellisyyttä sekä havaittujen petosten luonteen tai menetelmien analysointia oyleisesti ottaen (kehittämällä edelleen sääntöjenvastaisuuksien hallinnointijärjestelmän tietojen analysointia ja muiden saatavilla olevien tietojen käyttöä) ja oerityisten alojen ja/tai jäsenvaltioiden osalta (tekemällä perusteellisempia analyyseja, jotka perustuvat paljon laajempaan mutta räätälöityyn tietojen keruuseen ja tiiviiseen yhteistyöhön asiaankuuluvien sidosryhmien kanssa).

Komissio on sitoutunut tässä yhteydessä kehittämään erityisiä ja vertailukelpoisia tietoja petostentorjuntakehyksestä eri jäsenvaltioissa, sillä se muodostaa taustan havaintoja koskevien tietojen tulkinnalle. Tällä analyysien vahvistamisella pyritään viime kädessä parantamaan ehkäisemistä (esim. paremmat petosmalleja ja systeemisiä haavoittuvuustekijöitä koskevat tiedot, joiden pohjalta voidaan ryhtyä toimenpiteisiin), havaitsemista (esim. kehittämällä riski-indikaattoreita, jotka on räätälöity tiettyjä aloja tai alueita varten) ja tutkimista (esim. laajentamalla tietämystä petollisista toimista). Uusi tiedustelutietojen seulontatoiminto tukee koko prosessia tutkimalla ennakoivasti petosten (torjunnan) ympäristöä uusien monialaisten tai alakohtaisten petosriskien varalta. Komissio aikoo käyttää kattavammin riskien pisteytystyökaluja suorassa hallinnoinnissa ja tutkia tarkemmin ja edistää niiden käyttöä välillisessä ja yhteistyössä tapahtuvassa hallinnoinnissa. Tulopuolella komissio ylläpitää perinteisten omien varojen osalta OWNRES-tietokantaa jäsenvaltioiden ilmoittamista sääntöjenvastaisuuksista. Komission petostentorjunnan tietojärjestelmä (AFIS) tarjoaa foorumin turvalliselle yhteydenpidolle jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa ja mahdollistaa tehokkaan rajatylittävän yhteistyön tullipetosten torjunnassa. Lisäksi komissio on kehittänyt useita työkaluja epäilyttävien toimien seuraamiseksi ja tunnistamiseksi. Tämä työ on jaettu jäsenvaltioiden kanssa. Komissio tehostaa edelleen analyyttisia valmiuksiaan tällä alalla. Tavoitteena on tutkia, tukea ja helpottaa tietojen analysoinnin alalla hankitun tietämyksen, hyväksi havaittujen toimintatapojen ja saatujen kokemusten jakamista siten, että tämä hyödyttää petoksia torjuvia tullivirkailijoita. Perimmäisenä tavoitteena on luoda alan asiantuntijoiden yhteisö, parantaa kaikkien asianosaisten toimijoiden keskinäistä yhteistyötä ja saada aikaan todellista EU:n lisäarvoa. Tietojen parempi saatavuus ja analyysitekniikoiden ja tietoteknisten välineiden jatkuva hienosäätö voivat myös parantaa OLAFille saapuvien tutkinnallisten tietojen laatua ja lisätä niiden määrää. Tämä voi puolestaan johtaa lopulta siihen, että keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä käynnistetään enemmän ja paremmin kohdennettuja tutkimuksia. On sanomattakin selvää, että kaikki tietojen keruu ja käsittely tapahtuu tietosuojalainsäädännön ja muiden sovellettavien säännösten mukaisesti. Petoksiin liittyvien tietojen keruu ja analysointi Tietolähteet: Muut EU:n toimielinten ja elinten ja jäsenvaltioiden toimittamat tiedot Julkiset ja kaupalliset tietokannat Parannettu sääntöjenvastaisuuksien hallinnointi-järjestelmä OLAFin tutkimukset Tieteelliset tutkimukset Komission tarkastukset ja tietokannat

4.2.2. Tavoite 2: koordinointi, yhteistyö ja prosessit Optimoidaan petostentorjunnan koordinointi, yhteistyö ja työnkulut erityisesti komission yksiköiden ja toimeenpanovirastojen keskuudessa Komissio on noudattanut vuonna 2000 toteutetun hallinnollisen uudistuksensa jälkeen varainhoidon hajautettua mallia, jossa vastuu on eri osastojen johtajilla. Komissio voi tämän mallin mukaisesti räätälöidä petostentorjunnan valvontatoimet vastaamaan eri politiikan aloja ja toimintoja ja parantaa tällä tavoin niiden tehokkuutta ja vaikuttavuutta. Tämän vuoksi nykyisessä oikeudellisessa kehyksessä annetaan valtuutetuille tulojen ja menojen hyväksyjille vastuu sisäisestä valvonnasta, mihin sisältyy petosten ja muiden sääntöjenvastaisuuksien ehkäiseminen, havaitseminen ja korjaaminen sekä niihin liittyvät jatkotoimenpiteet, samalla kun OLAF auttaa kehittämään menetelmiä petosten ehkäisemiseksi ja torjumiseksi. Komission osastot ja toimeenpanovirastot ottivat käyttöön komission vuoden 2011 petostentorjuntastrategian mukaisesti petostentorjuntastrategioita omilla vastuualueillaan. Nämä strategiat perustuvat alakohtaisiin petosriskinarviointeihin, ja niissä keskitytään kustannustehokkaisiin petostentorjunnan valvontatoimenpiteisiin riskialttiilla aloilla. OLAF tarjoaa menettelyohjeita ja antaa pyynnöstä yksiköiden petostentorjuntastrategioita varten yksilöllistä neuvontaa. Nämä strategiat on sisällytetty osaksi komission sisäistä valvontajärjestelmää ja vuotuista strategisen suunnittelun ja ohjelmoinnin sykliä. OLAF tarkistaa tässä yhteydessä järjestelmällisesti komission osastojen hallintosuunnitelmat ja vuotuiset toimintakertomukset petostentorjunnan näkökohtien osalta. Lisäksi OLAFin johtama petostenehkäisy- ja havaitsemisverkosto (FPDNet) tarjoaa keskustelufoorumin komission ja sen toimeenpanovirastojen petostentorjunnan yhteyshenkilöille. Tästä merkittävästä komission tason tuesta huolimatta OLAFin tukitehtävä on yhä neuvoa-antavalla tasolla, mikä tarkoittaa sitä, että osastokohtaiset lähestymistavat voivat poiketa soveltamisalan ja tavoitteiden osalta. Siksi organisaatiotason seurantaa olisi vahvistettava institutionaalisesta näkökulmasta sen varmistamiseksi, että komission petostentorjuntapolitiikat ovat johdonmukaisia ja perustuvat perusteelliseen analyysiin, jotta ne ovat petostentorjunnan eturintamassa. Tämän vuoksi OLAFin tukea olisi kehitettävä, jotta voidaan tarjota petosriskinhallintaa koskeva joustava organisaatiotason seurantamekanismi, jossa otetaan huomioon valtuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien vastuualueet, mutta jossa voidaan tarvittaessa kyseenalaistaa niiden arvioinnit ja hallintoa koskevat lähestymistavat. Käytännössä tämä tarkoittaa seuraavaa: oProfiililtaan samankaltaisten komission yksiköiden ja toimeenpanovirastojen petostentorjuntastrategiat olisi mahdollisuuksien mukaan yhdistettävä yhteisiksi petostentorjuntastrategioiksi. Euroopan rakenne- ja investointirahastoista, tutkimusten rahoittamisesta ja ulkoisesta avusta vastaavien osastojen näyttämät esimerkit ovat osoittautuneet hyödyllisiksi petostentorjuntapolitiikkojen virtaviivaistamisessa näillä aloilla. Muut yksikkötason petostentorjuntastrategiat olisi saatettava ajan tasalle, jotta ne kuvastaisivat tässä tiedonannossa vahvistettua lähestymistapaa. oAnalysoitavien tarpeiden perusteella olisi perustettava FPDNet-verkoston alaryhmiä, joihin koottaisiin yhteen profiililtaan samankaltaiset osastot. OLAF ja budjettipääosasto olisi otettava mukaan näihin alaryhmiin, jotta voidaan edistää parhaiden toimintatapojen vaihtamista ja helpottaa petostentorjuntastrategioiden vertaisarviointia. Ensimmäinen tällainen alaryhmä luotiin perinteisten omien varojen alalle vuonna 2017. oOLAF suorittaa yksikkötason petostentorjuntastrategialuonnosten ja niihin liittyvien päivitysten pakolliset tarkastelut : OLAF neuvoo järjestelmällisesti yksiköitä niiden petostentorjuntastrategioiden suunnittelussa ja antaa tarvittaessa suosituksia. oJos valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä ei noudata suosituksia, hänen on perusteltava päätöksensä kirjallisesti. Kaikista ongelmista, joita ei voida ratkaista kahdenvälisesti OLAFin ja asianomaisen osaston kesken, voidaan keskustella asiaankuuluvassa FPDNet-alaryhmässä ja/tai muilla soveltuvilla foorumeilla, sanotun vaikuttamatta valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän lopulliseen vastuuseen. oKomission yksiköiden ja toimeenpanovirastojen yksityiskohtaisten vuosikertomusten sekä niiden kanssa säännöllisesti käytävien keskustelujen perusteella OLAFin olisi valvottava yksikkötason petostentorjuntastrategioiden täytäntöönpanoa ja annettava tarvittaessa suosituksia. Näitä suosituksia on noudatettava, kuten edellisessä kohdassa todetaan. OLAFin arviointi- ja seurantatehtävään ei kuitenkaan kuulu petostentorjuntatarkastusten suorittaminen. Petostentorjunnan alan tarkastukset säilyvät komission sisäisen tarkastuksen yksiköiden ja Euroopan tilintarkastustuomioistuimen etuoikeutena oikeudellisen kehyksen (esim. varainhoitoasetus) ja niiden menetelmien ja riskinarviointia koskevan lähestymistavan perusteella. Vuotuinen keskustelu ja arviointi komission yksikkötason petostentorjuntastrategioita koskevien OLAFin suositusten noudattamisesta sekä vuoden 2019 petostentorjuntastrategiaan liittyvän toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta olisi käytävä komission FPDNet-verkoston tätä tarkoitusta varten järjestettävässä kokouksessa johtajien tasolla. Toinen tärkeä komission petostentorjuntatyöhön liittyvä seikka on se, miten komissio ja sen toimeenpanovirastot noudattavat suosituksia, joita OLAF on antanut tutkimustensa perusteella. OLAF parantaa yhteistyössä asianomaisten tulojen ja menojen hyväksyjien kanssa suositustensa noudattamisen seurantaa ja tarjoaa säännöllisesti komission keskusyksiköille katsauksen valvonnan tuloksista. OLAFin taloudellisten ja hallinnollisten suositusten noudattamista tukee myös säännöllinen järjestelmällinen keskustelu virkamiestasolla, mikä tapahtuu komission ja OLAFin välillä sovittujen yhteistyötä ja oikea-aikaista tietojen vaihtoa koskevien hallinnollisten järjestelyjen mukaisesti, ja myös järjestelmällinen seuranta FPDNet-verkostossa ja hallintoneuvostossa. Hallintoneuvosto keskustelee strategisella tasolla vuosittain komission petostentorjuntapolitiikoista ja arvioi niitä OLAFin, FPDNet-verkoston ja keskusyksiköiden tekemän valmistelevan työn pohjalta. Hallintoneuvostossa voidaan järjestää tarvittaessa myös muita tapauskohtaisia keskusteluja. Tämä strateginen lähestymistapa organisaatiotason petosriskinhallintaan, jossa hallintoneuvosto ja OLAF ovat keskeisiä toimijoita, heijastuu myös ”hallintopaketissa”, jonka komissio hyväksyi 21. marraskuuta 2018 ja jossa osoitetaan hallintoneuvostolle strateginen rooli komission petostentorjunnan organisaatiotason näkökohtien osalta ja nimitetään OLAF johtavaksi yksiköksi Euroopan petostentorjuntapolitiikan suunnittelussa ja kehittämisessä . 5. Muut tavoitteet Muut tavoitteet, jotka on esitetty tarkemmin liitteessä ja joita tukevat toimintasuunnitelman kohdat, kattavat seuraavat alat: Ørehellisyys ja sääntöjenmukaisuus Øtaitotieto ja laitteet