FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/52

Alueiden komitean lausunto aiheesta ”Energiatehokkuus kunnissa ja alueilla – tarkastelussa maaseutualueiden ja kaupunkien erot”

2012/C 225/06

ALUEIDEN KOMITEA

— kehottaa sisällyttämään energiatehokkuuden keskeiseksi ja kiinteäksi osaksi energiapolitiikkoja ja antamaan sille riittävästi painoa energiapolitiikan hierarkiassa

— kannattaa energiatehokkuuden ja energiansäästön edistämiseen tähtäävien rahoitustukitoimenpiteiden yhä parempaa yhteennivomista EU:n tulevissa rahoitusohjelmissa

— kehottaa vahvistamaan toimenpiteitä, joiden avulla pyritään vaikuttamaan ihmisten käyttäytymiseen ja energiankulutustapoihin, ja katsoo tämän edellyttävän ”kepin ja porkkanan” yhdistelmää, jonka avulla osoitetaan taloudelliset perusteet mutta painotetaan myös yhä enemmän velvoittavia vaatimuksia, kun se on tarpeen

— toteaa, että politiikassa keskitytään tätä nykyä asetettujen poliittisten tavoitteiden saavuttamiseen kaupungeissa, mutta korostaa tarvetta tarttua yhä kattavammin ja koordinoidummin myös maaseudulla esiintyviin energiankäytön ja -tuotannon haasteisiin ja mahdollisuuksiin

— kehottaa alue- ja paikallisviranomaisia jakamaan energiatehokkuus- ja energiansäästötoimiin liittyviä parhaita käytäntöjä ja edistämään muutoksensietokykyä energia-asioissa suunnittelemalla palvelujen tuottaminen mahdollisimman energiatarkaksi ja tekemällä tätä koskevia kokeiluja.

Esittelijä Brian MEANEY (IE, AE), Claren kreivikunnanvaltuutettu ja Mid-Westin aluevaltuutettu Viiteasiakirja Puheenjohtajavaltio Tanskan 12. tammikuuta 2012 päivätty lausuntopyyntö

I. POLIITTISET SUOSITUKSET

ALUEIDEN KOMITEA

A. Johdanto

1. korostaa, että Eurooppa 2020 -strategiassa painotetaan perustellusti energiatehokkuutta pyrittäessä saavuttamaan älykkääseen, kestävään ja osallistavaan kasvuun liittyvät EU:n tavoitteet. Tämä edellyttää siirtymistä resurssitehokkaaseen talouteen. Energiatehokkuus ei tarkoita tuotannon tai taloudellisen toiminnan vähentämistä, vaan se tarkoittaa saman tuloksen saavuttamista siten, että vähennetään energiankulutusta tuotantoyksikköä kohden. Se edellyttää tarpeettoman energiankäytön paikantamista ja lopettamista sekä tuotantomenetelmien tehostamista.

2. toteaa huolestuneena, että EU:n ennustetaan saavuttavan vain puolet ehdotetusta 20 prosentin säästöstä primäärienergian kulutuksessa vuoteen 2020 mennessä. Vuoteen 2020 asetettujen tavoitteiden saavuttaminen edellyttää kaikkien tasojen eli EU-, valtio-, alue- ja paikallistason toimien koordinointia. Energiatehokkuus on keskeinen painopiste ja se edellyttää strategioiden vahvistamista kaikilla tasoilla.

3. toistaa, että saavuttaakseen kestävää, kilpailukykyistä ja turvattua energiahuoltoa koskevat tavoitteensa EU:n on tehtävä solidaarista ja tehokasta yhteistyötä nykyisen ja uuden teknologisen kehityksen kartoittamiseksi ja hyödyntämiseksi ja pyrittävä muuttamaan kansalaisten käyttäytymistä energiatehokkuutta helpottavaan ja edistävään suuntaan. Tässä yhteydessä EU:n tulee lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä asettaa etusijalle tehokkaimpien ja kaupallisesti kilpailukykyisimpien teknologioiden käyttöönotto.

4. korostaa, että erityisesti paikallisten ja alueellisten energia-asioista vastaavien elinten perustamisen myötä alue- ja paikallisviranomaisilla on keskeinen rooli tehokkaamman energiankäytön edistämisessä ja sääntelyssä omassa toiminnassaan ja infrastruktuurissaan sekä kuluttajien ja energiantuottajien keskuudessa. AK katsoo, että tämän tehtävän hoitamiseksi viranomaisilla on oltava asianmukainen rahoitus ja tuki, jotta ne voivat tehdä osansa energiatehokkuustoimien toteuttamisessa ja tehostamisessa.

5. korostaa alue- ja paikallishallintotahojen roolia esimerkin näyttäjinä, investointien houkuttelijoina ja työpaikkojen luojina. Komitea kehottaa EU:ta edistämään energiatiedotusjärjestelmien parantamista ja sellaisten alueellisten ja paikallisten energiatehokkuussuunnitelmien laatimista, jotka edesauttavat jäsenvaltioiden ja EU:n energiatavoitteiden saavuttamista, sekä luomaan tätä varten tukimekanismeja.

6. kannattaa YK:n julistamaa kansainvälistä uusiutuvan energian yleisen saatavuuden teemavuotta, koska se on arvokas tilaisuus lisätä tietoisuutta energiatehokkuuden parantamisen sekä uusiutuvan energian merkityksestä paikallis-, alue-, valtio- ja kansainvälisellä tasolla. Puhtaan, kohtuuhintaisen ja luotettavan energiahuollon puute on merkittävä este vuosituhannen kehitystavoitteiden saavuttamiselle. Täydellinen siirtyminen uusiutuviin energiamuotoihin edellyttää sitä, että samanaikaisesti vähennetään energiankulutusta ja otetaan käyttöön uusia energialähteitä. Näin vähennetään myös riippuvuutta fossiilisten polttoaineiden tuonnista.

7. panee edelleen merkille, että Intian ja Kiinan talouksien vasta kehittyessä Kiinan energiantarpeen odotetaan nousevan 75 prosenttia vuoteen 2035 mennessä. (1) Siitä johtuva kilpailu EU:hun nykyisin tuotavasta energiasta voi aiheuttaa energiahuoltoon, jakeluun ja kustannuksiin liittyviä haasteita, joilla voi olla vakavia ja monitasoisia taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia. Näihin kehityssuuntauksiin onkin reagoitava laatimalla konkreettisia ja toteuttamiskelpoisia toimintasuunnitelmia, jotta energiatarpeet pystytään mahdollisimman pian tyydyttämään paikallisesti käytettävissä olevilla uusiutuvilla energialähteillä. Kunta-, alue- ja paikallisviranomaisten tulisi osallistua tiiviisti tällaisten suunnitelmien laatimiseen.

8. huomauttaa, että ympäristömyönteisten muutoshankkeiden käynnistäminen kunnissa ja alueilla on hyödyntämättä jäänyt mahdollisuus yhteiskunnallisten etujen saavuttamiseen, ja korostaa tässä yhteydessä, että Euroopan komission ja jäsenvaltioiden hallitusten tulisi varata huomattavasti varoja julkisten rakennusten energiatehokkuuden parantamiseen.

9. panee merkille parhaillaan käytävän keskustelun energiatehokkuusdirektiivistä ja kehottaa laatimaan siitä vahvan ja kunnianhimoisen asiakirjan. Kunnat ja alueet voivat vain hyötyä energiatehokkuudesta ja energiankulutuksen vähentämisestä. Ne voisivat vähentää riippuvuuttaan tuontipolttoaineesta, tarjota jopa kaksi miljoonaa paikallista työpaikkaa rakennus- ja jälkiasennustöissä (2) ja antaa kotitalouksille mahdollisuuden merkittävään vuosittaiseen säästöön energialaskuissa. Lisäksi EU voisi vähentää kasvihuonekaasupäästöjään edelleen ja asettaa itselleen tältä osin vieläkin kunnianhimoisempia tavoitteita. Ehdotettu direktiivi on näin ollen ensimmäinen oikea askel nykyisen kriisin lieventämiseksi. Se ei yleisesti ottaen kuitenkaan mene riittävän pitkälle, koska sillä pyritään saavuttamaan pääasiassa taloudellisia tavoitteita eli vähentämään polttoaineen ja kaasun tuontia ulkomailta ja ohjaamaan tästä vapautuvat miljardit eurot EU:n talouteen ilman että samalla kehitetään asianmukaisia konkreettisia ehdotuksia uusiutuvien energialähteiden välttämätöntä massiivista laajentamista ajatellen. Hyvä tapa tämän asian hoitamiseksi on, että kunkin jäsenvaltion annetaan toimia omista lähtökohdistaan, jotta löydetään tehokkaimmat keinot kullekin maalle.

10. pahoittelee tässä yhteydessä etenkin johdonmukaisen pitkän aikavälin vision puuttumista kunnostamista vaativan asuinrakennuskannan uudistamiseksi, samoin kuin paikallis- ja alueviranomaisille annettavien täsmällisten ja yksityiskohtaisten taloudellista tukea koskevien sitoumusten puuttumista energiatehokkuuden parantamiseen tarkoitettujen investointien edistämiseksi alue- ja paikallistasolla. On tärkeää, että tässä yhteydessä otetaan huomioon ero yhteiskuntaa hyödyttävien ja yritystaloudellisten tavoitteiden välillä. Rakennuksen uudistamisen lähtökohtana tulee yritystasolla olla se, mikä on yritystaloudellisesti mahdollista. Yhteiskunnan taas on mahdollistettava yhteiskuntaa hyödyttävien tavoitteiden saavuttaminen.

11. suosittelee, että EU vahvistaa energiatehokkuutta koskevia tietojärjestelmiä, joihin tulisi sisällyttää sekä valtakunnallisia että alueellisia energiatehokkuuspolitiikkoja koskevia tietoja, energiasäästön alueellisten mittausten arviointijärjestelmiä, energiatehokkuuden indikaattoreita, tietokantoja, jotka sisältävät tietoa sovellettavista energiansäästömenetelmistä, hyvien käytänteiden oppaita, käytännestandardeja jne. Komitea on samaa mieltä eurooppalaisen paikallisviranomaisten Energy Cities -järjestön kanssa siitä, että rahoitus on ratkaisevan tärkeää ehdotettujen toimenpiteiden toteuttamiseksi. Lisäksi AK toteaa, että ehdotettuun energiatehokkuusdirektiiviin ei liity sitovia tavoitteita tai merkityksellistä tarkistusmenettelyä ja että se sisältää helppoja opt-out-mahdollisuuksia. Komitea pitää siksi tervetulleina EU:n puheenjohtajavaltioiden Puolan ja Tanskan pyrkimyksiä tarvittavien rahoitustoimenpiteiden ja muiden puuttuvien elementtien sisällyttämiseksi energiatehokkuusdirektiiviin. AK tukee EU:n puheenjohtajavaltion Tanskan toimia sellaisen poliittisen kompromissin saavuttamiseksi, jonka avulla varmistetaan viranomaisten mahdollisuus toimia edelläkävijöinä rakennustensa energiatehokkuuden parantamisessa jäsenvaltioiden paikalliset ja alueelliset olosuhteet huomioon ottaen. Energiayhtiöille ehdotettu velvoite keskimäärin 1,5 prosentin vuosittaisista energiansäästöistä on erittäin tervetullut.

12. korostaa, että energiatehokkuutta ei voida parantaa ainoastaan keskitetysti määritellyillä jäykillä toimenpiteillä, joissa ei oteta huomioon jäsenvaltioiden paikallisia ja alueellisia olosuhteita. Komitea esittää sen vuoksi, että energiansäästötavoitteisiin olisi voitava pyrkiä erilaisin lähestymistavoin edellyttäen, että energiankulutuksen vähentämisessä päästään samalle tasolle. Lisäksi kunnilla ja alueilla on oltava mahdollisuus ehdottaa energiansäästöstrategioita.

13. toteaa, että EU:n energiapolitiikkaa ja energiaa koskevaa ajattelutapaa hallitsee lokeroituneisuus. Se on jakautunut aloittain (liikenne, rakennusala jne.), mikä ei edistä alueellisten erojen ja mahdollisuuksien pohdintaa. Tähän on puututtava, jos halutaan koko unionin saavuttavan edistystä.

14. kehottaa energiatehokkuuden parantamisen ohella kehittämään asianmukaisia energian hallinta- ja säästötoimia ja asettamaan energian hallinta- ja säästötavoitteita energiankulutuksen vähentämiseksi. Näin voidaan parantaa energiatehokkuutta ja siten tukea energiankulutuksen vähentämistä koskevien tavoitteiden saavuttamista ja ylittää ne.

15. kehottaa EU:n puheenjohtajavaltio Tanskaa tunnustamaan alue- ja paikallisviranomaisten roolin Eurooppa 2020 -strategiaan sisältyvien energiatehokkuustavoitteiden saavuttamisessa. Viittaukset alue- ja paikallisviranomaisiin puuttuvat melkein kokonaan energiatehokkuusdirektiiviä käsittelevästä neuvoston nykyisestä neuvotteluasiakirjaluonnoksesta ja energia-alan etenemissuunnitelmaa vuoteen 2050 käsittelevästä Euroopan komission tiedonannosta. Lisäksi komitea katsoo, että tarkistettujen kansallisten uudistusohjelmien ja maakohtaisten suositusten on heijastettava voimakkaammin energiatehokkuuteen liittyviä sitoumuksia.

16. suhtautuu myönteisesti Euroopan älykäs energiahuolto -rahoitusaloitteeseen ja siihen liittyviin pyrkimyksiin markkinaesteiden poistamiseksi. Aloitteessa olisi keskityttävä edistämään toimia, jotka liittyvät kulutuskäyttäytymisen muuttamiseen. Komitea kehottaa kuitenkin levittämään tietoa Euroopan älykäs energiahuolto -hankkeiden tuloksista ja suosituksista entistä määrätietoisemmin (tiedotus, lainsäädäntö jne.) kaikkialle EU:hun ja niin ikään varmistamaan Euroopan älykäs energiahuolto -aloitteen tai sen korvaavien aloitteiden rahoituksen vuosiksi 2014–2020.

17. Mainittujen kysymysten erityiseen alueelliseen ulottuvuuteen liittyen AK korostaa seuraavia seikkoja:

— EU:n maaseutualueilla käytetään saastuttavampia energialähteitä kuin kaupunkialueilla, ja sen vuoksi olisi erityisesti tuettava runsaasti saastuttavien fossiilisten polttoaineiden korvaamista väliaikaisesti vähemmän saastuttavilla fossiilisilla polttoaineilla ja sitten ennen kaikkea uusiutuvilla energialähteillä.

— Maatalousalueiden kehittymisestä huolimatta niiden taloudellisen kehityksen taso on edelleen EU:n keskiarvoa alhaisempi etenkin kaupunkialueisiin verrattuna. Maatalous- ja kaupunkialueiden väliset erot ovat erityisen suuria Itä- ja Keski-Euroopassa, ja ne ovat erityisen huolestuttavia, koska ne kasvoivat edelleen vuosina 2000–2007 suurten kaupunkien ja pääkaupunkien nopean laajentumisen vuoksi.

B. Kaupungit, alue- ja paikallisviranomaiset

18. toistaa kehotuksensa kaupunki- ja maaseutualueiden tasapainon parantamisesta kestävissä energiapolitiikoissa kaikkialla EU:ssa ja korostaa tarvetta hyödyntää maaseutualueiden potentiaalia Eurooppa 2020 -strategiaan sisältyvien energiatehokkuustavoitteiden saavuttamiseksi. Maaseutualueilla on huomattavia mahdollisuuksia sekä energiantuotantoon että energiankulutuksen vähentämiseen. Isohkoja tuulipuistojen tai aurinkovoimaloiden tarvitsemia maa-alueita on saatavilla vain maaseudulla. Samalla nykyaikainen maatalous tarvitsee toimiakseen huomattavan määrän energiaa. Energiansäästön ja uusien energialähteiden käyttöönoton mahdollisuudet jäävät kuitenkin laajalti huomiotta.

19. korostaa, että kaupunki- ja maaseutualueiden välillä on edelleen huomattavia eroja. Energiatehokkuus on maaseutualueilla erittäin kriittinen kysymys ja siihen on puututtava kiireellisesti. Maaseutualueiden kotitaloudet ja pienyritykset kärsivät useista energiankäyttöön liittyvistä haitoista, jotka johtuvat etenkin kotitalouksien luonteesta ja rakennuskannan laadusta. Maaseutualueilla rakennukset ovat huomattavasti vanhempia kuin muualla ja niiden kunnostaminen on omistajille kallista ja siksi usein mahdotonta. Tämä johtuu muun muassa asukastiheydestä: yksittäiset maaseutualueilla sijaitsevat asunnot eivät voi esimerkiksi eristystöiden yhteydessä hyötyä samoista mittakaavaeduista, joita kaupunkialueilla sijaitsevilla useiden asukkaiden rakennuksilla voi olla. Tämä koskee eriasteisesti kaikkia jäsenvaltioita ja johtaa siihen, että energiakustannukset ovat suhteellisesti korkeammat maaseutualueilla, joilla asukaskohtaiset tulot ovat puolestaan 21–62 prosenttia alemmat kuin muualla. (3)

20. korostaa, että EU:n energiapolitiikka on kuitenkin määritelty suurten kaupunkien tarpeiden perusteella. Investoijat kiinnittävät edelleen huomionsa pelkästään kaupunkialueita palvelevaan infrastruktuuriin.

21. painottaa, että energiansaanti on yleensä kalliimpaa maaseudulla ja syrjäisillä alueilla. Lisäksi energiatehokkuus on alhaisempi ympäristöä säästävien teknologioiden vähäisen hyödyntämisen ja heikon eristyksen vuoksi. Komitea kehottaakin etsimään asianmukaisia hallintoratkaisuja ja rahoitusta, jotta maaseutualueet kaikkialla EU:ssa voisivat kuroa kiinni erot kaupunkialueisiin tällä alalla. Tämä koskee erityisesti Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston (maaseuturahaston) ja siihen liittyvän Leader-lähestymistavan tarjoamia mahdollisuuksia. Lukuisat parhaat käytännöt ja kaikkialla EU:ssa toteutetut kokeiluhankkeet ovat jo osoittaneet selvästi, että maaseutualueilla on potentiaalia tuottaa itse tarvitsemansa energia eri lähteistä, kuten kasvihuonekaasupäästöjä tuottamattomista ja hiilineutraaleista energialähteistä, biomassasta ja polttokennojen avulla.

22. katsoo, että valmiuksien lisäämiseen ja etenkin työntekijöiden koulutukseen – johon voi sisältyä myös alueelle tyypillisiä materiaaleja hyödyntävien perinteisten menetelmien käytössä annettava koulutus – suunnatussa Euroopan sosiaalirahaston tuessa olisi tunnustettava ja otettava huomioon kaupunki- ja maaseutualueiden erilaiset tarpeet, jotta maaseudun työntekijöitä ei unohdettaisi. Muutoin ne voivat aiheuttaa osaamisvajeen maaseutualueille soveltuvien teknologioiden käyttöönotossa ja pahentaa maaseutu- ja kaupunkialueiden välisiä eroja.

23. korostaa, että koulutuspolitiikalla voi olla suuri merkitys pyrittäessä lisäämään tietoisuutta energiatehokkuudesta ja vaikuttamaan tarvittaviin toimintatapojen muutoksiin. Komitea ehdottaa, että nykyisille koulutusaloitteille tehdään vertailuanalyysi parhaiden käytäntöjen määrittämiseksi ja sellaisten opetussuunnitelmien laatimiseksi, joissa voidaan sisällyttää kestävää kehitystä koskevia opintoja mahdollisimman varhaisiin virallisen oppimisprosessin vaiheisiin. Lisäksi komitea kehottaa luomaan seuraavan Yhteinen Erasmus -ohjelman yhteydessä osaamisyhteenliittymiä yliopistojen ja ympäristöystävällisten yritysten välillä, jotta voidaan kehittää uudenlaisia opetussuunnitelmia innovatiivisuuden ja osaamisen puutteiden korjaamiseksi energiatehokkuus- ja energiansäästöasioissa.

24. korostaa, että alue- ja paikallisviranomaiset voivat myös osaltaan edistää energiatehokkuutta ottamalla ympäristötekijät huomioon julkisissa hankintamenettelyissä. Komitea suhtautuu myönteisesti komission hyväksymään direktiiviehdotukseen julkisia hankintamenettelyjä koskevista uusista säännöistä. (4) Ehdotuksessa edellytetään, että alue- ja paikallisviranomaiset voivat ottaa huomioon energiatehokkuuden kaltaiset ympäristötekijät julkisissa hankintamenettelyissä. Alue- ja paikallisviranomaisia olisi kannustettava arvioimaan tarjouksia kokonaistaloudellisesti edullisimpaan tarjoukseen (MEAT) perustuvan lähestymistavan pohjalta siten, että energiansäästöt otetaan huomioon tarjousmenettelyssä käsiteltävän ehdotuksen koko elinkaaren ajalta.

C. Kuluttajat

25. korostaa, että asialla on myös sosiaalinen ulottuvuus: energiaköyhyys voi vaikuttaa erityisesti pienituloisiin joissakin maissa enemmän kuin toisissa. Myös energiaköyhyyden syiden ja vaikutusten suhteen kaupunki- ja maaseutualueiden välillä vallitsee merkittäviä eroja, jotka on otettava huomioon asianmukaisten toimenpiteiden yhteydessä. Nämä erot eivät välttämättä korreloi tiettyjen maiden tai alueiden yleisen energiatehokkuuden kanssa.

26. kehottaa ryhtymään toimiin, jotta kuluttajilla olisi mahdollisuus neuvotella sähköntuottajien ja -toimittajien kanssa eduista vastineeksi siirtymisestä uusiin kulutustottumuksiin. Esimerkiksi kun kuluttajat siirtyvät laajalti käyttämään sähköä hiljaisina aikoina, heidän olisi saatava vastaavia alennuksia kuin suurostajien. Yleisen edun vuoksi olisi tuettava myös sellaisten kulutuksen mittausta ja laskutusta koskevien kehittyneiden älyverkkojen hyödyntämistä, joiden avulla voidaan parantaa energiantoimittajien energiatehokkuutta (verkon tehokkaan hallinnoinnin, verkkojen ja laitteiden ylläpidon tehostamisen jne. ansiosta) sekä kuluttajien energiatehokkuutta (lisäämällä tietoa kulutuksen mittausjärjestelmistä, laskutuksesta, hankintapalveluista, verkkopalveluista, älykkäästä interaktiivisesta kulutuksesta yms.). Kaupallista vastarintaa näissä kysymyksissä ei tule hyväksyä, ja älyverkot tulisi ottaa yleisesti käyttöön suunniteltua aikaisemmin. On tärkeää varmistaa, ettei kehittyneiden mittauslaitteistojen asennus johda suuriin kuluttajahintojen korotuksiin.

27. suhtautuu myönteisesti Energy Star -merkintäohjelman uudistamiseen ja jatkamiseen, jotka liittyvät ehdotukseen toimistolaitteiden energiatehokkuutta koskevista merkinnöistä. Komitea toteaa, että asetusehdotuksen COM(2012) 109 final tarkoituksena on uusia Energy Star -sopimus ja ehdotus on yhteydessä neuvoston päätökseen Amerikan Yhdysvaltojen hallituksen ja Euroopan unionin välisen toimistolaitteiden energiatehokkuutta osoittavia merkintöjä koskevien ohjelmien yhteensovittamista koskevan sopimuksen tekemisestä (COM(2012) 108 final). Energy Star -merkintöjen käyttöön tulisi kannustaa. On syytä huomata, että korkeat energiakustannukset edistävät energiatehokkaiden laitteiden myyntiä. Komission tulisi harkita myös valmistuksessa käytetyn energiamäärän merkitsemistä.

D. Rahoitus

28. muistuttaa antamastaan lausunnosta ”Ilmastonmuutoskysymysten valtavirtaistaminen ja EU:n tuleva talousarvio” (5) ja on edelleen huolestunut siitä, että säästötoimet jättävät varjoonsa reaalitalouteen liittyvät kysymykset EU:n vuosien 2014–2020 talousarvion yhteydessä. Tällainen asia on etenkin alue- ja paikallistasolla sekä kaupunki- että maaseutualueilla kestäväpohjaiseen energiaan tehtäviin investointeihin tarvittavien EU-määrärahojen lisääminen, kuten aiemmissa AK:n lausunnoissa on esitetty. Komitea suhtautuu kuitenkin myönteisesti ”vähähiiliseen talouteen siirtymisen kaikilla aloilla” sisällyttämiseen ensisijaisena investointina yhteiseen strategiakehykseen (6), mutta korostaa, että samalla kun yhteiseen strategiakehykseen kuuluvia varoja on käytettävä yksilöityihin alueellisiin haasteisiin vastaamiseen, on pyrittävä myös saavuttamaan tasapaino kestäväpohjaisen tuotannon ja energiatehokkuuden välillä.

29. pitää valitettavana, että neuvosto ei ole harkinnut varojen (esimerkiksi kansallisten energiatehokkuusrahastojen) korvamerkitsemistä koskevan säännöksen sisällyttämistä energiatehokkuusdirektiiviin. Komitea korostaa, että Euroopan investointipankin (EIP) roolia on vahvistettava tuntuvasti kansallisten ja paikallisten luottolaitosten välityksellä energiatehokkuuden parantamiseen tähtäävien investointien rahoittamiseksi.

30. kehottaa unionin puheenjohtajavaltio Tanskaa varmistamaan, että tilojen lämmitykseen ja jäähdytykseen sovellettaviin energiatehokkuustoimiin tulevaisuudessa myönnettävät avustukset edellyttävät kussakin yksittäisessä tapauksessa mitattuja säästöjä energiankulutuksessa.

31. kehottaa Euroopan komissiota viittaamaan ehdotukseen energiatehokkuusdirektiiviksi tulevassa EU:n talousarviossa ja varmistamaan, että maaseutualueiden asuntojen energiatehokkuuteen myönnetään riittävästi varoja.

32. korostaa, että maaseutualueiden suurena ongelmana on jo olemassa olevan rahoituksen saatavuus alue- ja paikallistasoilla:

— rahoitusmekanismit (Elena jne.) ja energiatehokkuuden tukemiseen tarkoitetut rahastot (Euroopan energiatehokkuusrahasto jne.)

— Meneillään olevan rahoituskauden kokemukset ovat osoittaneet, että energiatehokkuuden edistämiseen varattuja rakennerahastovaroja ei eri syistä ole voitu hyödyntää täysimääräisesti. Siksi vuosien 2014–2020 rahoituskehyksessä, jossa energiatehokkuuden parantamiseen on varattu jopa aiempaa suurempi määrärahaosuus, on huolehdittava siitä, että ja alue- ja paikallisviranomaiset voivat saada näitä varoja nykyistä helpommin.

33. Painottaa, että on olemassa muitakin rahoitusvälineitä, kuten energiatehokkuussopimukset, julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuudet sekä kansalliset tai alueelliset energiatehokkuusrahastot, joilla tuetaan energiatehokkuustoimenpiteitä aikana, jona julkisia varoja on niukasti saatavilla. Nykytilanteessa, kun julkiset rahoitusvarat ovat rajalliset ja monet pk-yritykset ovat vaikeuksissa, olisi kiinnitettävä erityistä huomiota siihen, että EU:n varoja käytetään mahdollisimman tasapainoisesti yhtäältä laajamittaisiin infrastruktuurihankkeisiin ja toisaalta hajautettuun energiantuotantoon, joka on maaseutualueiden energiaratkaisujen olennainen ominaisuus. Komitea kehottaa EU:ta niin ikään edistämään ja sääntelemään energiapalveluyritysten roolia energiatehokkuusinvestointien rahoittajina ja näin ollen varmistamaan lisäksi niiden mahdollisuudet hyödyntää energiatehokkuustoimiin varattuja EU:n rahastoja.

34. katsoo, että rahoituksen saannin parantamiseksi tarvitaan välineitä, joilla voidaan auttaa kuluttajia ja viranomaisia täyttämään yhteisrahoitusta koskevat vaatimukset ja laatimaan luotonantoa edistäviä innovatiivisia suunnitelmia.

35. muistuttaa, että vuoden 2010 alkupuolella laaditussa AK:n Eurooppa 2020 -tutkimuksessa kestäväpohjaisista energiapolitiikoista tuli esiin, että alue- ja paikallistason aloitteet ovat yleensä monialaisia integroituja toimia, jotka edistävät samanaikaisesti kilpailukykyä, kasvua ja työllisyyttä. On tärkeää, että tämä otetaan huomioon EU:n tulevan talousarvion muotoilussa.

36. kehottaa lisäämään alue- ja paikallisviranomaisten valmiuksia sisällyttää energiatehokkuus alue- ja kaupunkisuunnitteluun liittyviin vaatimuksiin.

E. Logistiikka

37. haluaa korostaa, että on tärkeää kehittää EU:n laajuiset logistiikkajärjestelmät, joilla voidaan tehostaa rahtiliikennettä CELS-järjestelmän (Central European Logistics System) tapaan. Tähän liittyisi yhdistetty kartoitusjärjestelmä, jossa kuvattaisiin yhdessä kaikki eurooppalaiset liikennemuodot (rautatie-, maantie-, lento-, meri- ja sisävesiliikenne).

38. katsoo, että CELS-järjestelmä voisi tarjota apua visuaaliseen kartoittamiseen ja kustannusten analysointiin intermodaalisen liikenteen ympäristöystävälliseen, taloudelliseen ja tehokkaaseen yhdistämiseen. Kyseessä olisi verkossa toimiva rahtiliikenteen hakemisto, johon maantie-, rautatie-, lento-, sisävesi- ja meriliikenteen harjoittajat voivat rekisteröityä ja josta voisi siten tulla kaikkien liikennöijien kattavin hakemisto. Sen kautta voitaisiin myös määritellä, mitkä reitit ovat sopivia yhdistetylle liikenteelle pyrittäessä mahdollisimman lyhyisiin maantiekuljetuksiin.

39. korostaa integroitujen monialaisten kestävän energian politiikkojen merkitystä maaseutualueilla. Niiden olisi katettava esimerkiksi rakentamisen ja liikenteen energiatehokkuus sekä uusiutuvan energian hajautettu tuotanto.

F. Päätelmät

40. katsoo tässä yhteydessä, että koheesiopolitiikka voi tarjota puitteet koordinoidun lähestymistavan soveltamiseen tähän monimutkaiseen haasteeseen vastaamiseksi. Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden välisten yhteyksien vuoksi EU:n poliittisten päättäjien on tiedostettava selvästi, että kaikilla strategian osa-alueilla voidaan saada aikaan parannuksia, jos energiatehokkuutta kehittävät toimet otetaan käyttöön laajalti kaikkialla EU:ssa.

41. huomauttaa, että EU:n energiahuollon sisäinen ja ulkoinen ulottuvuus on tasapainotettava nykyistä paremmin, että energiatehokkuuden tutkimusta ja toteuttamista on edistettävä vähintään samantasoisesti kuin investointeja unionin ulkopuolisista maista tuleviin uusiin fossiilisten polttoaineiden putkistoihin, ja että energiatehokkuus edellyttää yhä miljardien eurojen investointeja rakennus- ja liikennealoilla. Myös energianhallinta tai -säästö on tunnustettava jatkuvaksi tarpeeksi ja sitä on edistettävä asianmukaisesti.

42. toistaa, että kansallisia energiatehokkuussuunnitelmia laadittaessa jäsenvaltioiden olisi otettava käyttöön kuulemismenettelyjä, joihin alue- ja paikallistason toimijat voivat osallistua (alhaalta ylöspäin suuntautuva lähestymistapa). Näin voidaan varmistaa, että kansalliset suunnitelmat ovat johdonmukaisia alue- ja paikallistason tavoitteisiin ja keinoihin nähden. Komitea korostaa niin ikään, että suunnitelmien toteuttamisesta vastaavina viranomaisina alue- ja paikallistason toimijoiden tulee voida osallistua myös seurantavaiheeseen.

43. painottaa edelleen kaupunginjohtajien ilmastosopimuksen merkitystä, koska se on konkreettinen osoitus paikallishallinnon sitoumuksesta edistää energiatehokkuutta ja vastata ilmastonmuutosta koskeviin haasteisiin. Komitea toteaa kuitenkin, että sopimuksen allekirjoittajilla ei ole käytössään yhteistä raportointimenetelmää. Kaupunginjohtajien ilmastosopimus on aloite, joka edellyttää alueiden raportoivan energiatehokkuudestaan tiukkojen ja yhteisten kriteerien perusteella. (7)

44. kehottaa komissiota ryhtymään kiireesti toimenpiteisiin, jotta ajatus EU:n laajuisista yhteenliitetyistä energian jakeluverkoista saataisiin toteutettua. Näin EU kykenisi takaamaan luotettavan energiansaannin kaikille unionin kansalaisille. Kysymys on tärkeä myös turvallisuuspoliittisesta näkökulmasta, jotta vähennetään Euroopan riippuvuutta autoritaaristen vallanpitäjien toimittamista fossiilisista polttoaineista.

45. Keskeiset viestit – Tarvittavat toimet

ALUEIDEN KOMITEA

a) kehottaa sisällyttämään energiatehokkuuden keskeiseksi ja kiinteäksi osaksi energiapolitiikkoja ja antamaan sille riittävästi painoa energiapolitiikan hierarkiassa

b) kannattaa energiatehokkuuden ja energiansäästön edistämiseen tähtäävien rahoitustukitoimenpiteiden yhä parempaa yhteennivomista EU:n tulevissa rahoitusohjelmissa

c) kehottaa vahvistamaan toimenpiteitä, joiden avulla pyritään vaikuttamaan ihmisten käyttäytymiseen ja energiankulutustapoihin, ja katsoo tämän edellyttävän ”kepin ja porkkanan” yhdistelmää, jonka avulla osoitetaan taloudelliset perusteet mutta painotetaan myös yhä enemmän velvoittavia vaatimuksia, kun se on tarpeen

d) toteaa, että politiikassa keskitytään tätä nykyä asetettujen poliittisten tavoitteiden saavuttamiseen kaupungeissa, mutta korostaa tarvetta tarttua yhä kattavammin ja koordinoidummin myös maaseudulla esiintyviin energiankäytön ja -tuotannon haasteisiin ja mahdollisuuksiin

e) kehottaa alue- ja paikallisviranomaisia jakamaan energiatehokkuus- ja energiansäästötoimiin liittyviä parhaita käytäntöjä ja edistämään muutoksensietokykyä energia-asioissa suunnittelemalla palvelujen tuottaminen mahdollisimman energiatarkaksi ja tekemällä tätä koskevia kokeiluja.

Bryssel 4. toukokuuta 2012 Alueiden komitean puheenjohtaja Mercedes BRESSO

(1) Kansainvälisen energiajärjestön raportti 2011.

(2) Euroopan komissio.

(3) Eurostat.

(4) COM(2011)896 final.

(5) Suuntaa-antava lausunto aiheesta ”Ilmastonmuutoskysymysten valtavirtaistaminen ja EU:n tuleva talousarvio”, CdR 104/2011.

(6) Ehdotus asetukseksi yhteiseen strategiakehykseen kuuluvien Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevien yhteisten säännösten kumoamisesta, COM(2011) 615 final.

(7) http://ec.europa.eu/energy/publications/doc/2012_thinkbooklet.pdf.