Komission tiedonanto neuvostolle - Italian hallituksen pyyntö saada lupa ottaa käyttöön neuvoston direktiivistä 92/81/ETY poikkeava erityistoimenpide hyötyajoneuvoissa käytettävän dieselöljyn valmisteverokannan alentamiseksi kyseisen direktiivin 8 artiklan 4 kohdan nojalla /* KOM/99/0459 lopull. */





KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE Italian hallituksen pyyntö saada lupa ottaa käyttöön neuvoston direktiivistä 92/81/ETY poikkeava erityistoimenpide hyötyajoneuvoissa käytettävän dieselöljyn valmisteverokannan alentamiseksi kyseisen direktiivin 8 artiklan 4 kohdan nojalla 1. Johdanto (a) Neuvoston direktiivin 92/81/ETY mukaisesti jäsenvaltioita vaaditaan soveltamaan kivennäisöljyjen valmisteverojen rakenteiden yhdenmukaista järjestelmää. Kyseisen direktiivin 8 artiklan 4 kohdan nojalla neuvosto voi antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön täydentäviä verovapautuksia tai veronalennuksia erityisistä poliittisista syistä. (b) Komissio sai tiedon toimenpiteestä, jonka tarkoituksena on tietyissä hyötyajoneuvoissa käytettävän dieselöljyn valmisteveron alentaminen, Italian pysyvän edustuston lähettämistä kirjeistä, jotka huipentuivat komission pääsihteeristön 29. kesäkuuta 1999 vastaanottamaan kirjeeseen. (c) Edellä mainitun direktiivin 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti komission pääsihteeristö ilmoitti 28. heinäkuuta 1999 päivätyllä kirjeellä muille jäsenvaltioille Italian hallituksen ehdottamasta toimenpiteestä. Saman artiklan nojalla komissio tai jäsenvaltio voi pyytää neuvostoa tutkimaan asiaa. 2. Toimenpiteen kuvaus Italia on muuttanut kivennäisöljyjen valmisteverojärjestelmäänsä ottaakseen huomioon polttoaineiden CO2-päästöihin perustuvat verokannat. Tämä johtaa kivennäisöljyjen veron korotuksiin vuosittain vuoteen 2005 saakka. Samana ajankohtana vähennetään vastaavasti yksityisten dieselajoneuvojen nykyisin käytössä olevan käyttöveron lisämaksua. Tästä johtuen näiden ajoneuvojen käyttökustannukset pysyvät tosiasiassa muuttumattomina. Dieselkäyttöisistä hyötyajoneuvoista ei kuitenkaan ole kannettu erityislisämaksua ja veronkorotukset aiheuttavat niille lisäkustannuksia. Italian viranomaiset haluavat sen vuoksi ottaa käyttöön mekanismin, joka antaa kolmansien osapuolten puolesta tavaraliikennettä maanteillä harjoittaville toimijoille mahdollisuuden vaatia takaisin ylimääräinen vero. Tämä on teoriassa samanlainen kuin muut jo Alankomaissa ja Ranskassa käytössä olevat järjestelmät, vaikka sen yksityiskohdat ovat erilaisia, koska sitä sovelletaan ainoastaan ammattimaisten tavaraliikenteen harjoittajien dieselkäyttöisiin hyötyajoneuvoihin. Sitä ei sovellettaisi samoihin ajoneuvoihin, joita yritykset käyttävät omiin tavarakuljetuksiinsa. Italian verotusjärjestelmässä oleville tavaraliikenteen harjoittajille takaisinmaksu tapahtuu joko kuukausittaisella tai neljännesvuosittaisella vastikejärjestelmällä ja aluksi väliaikaisesti käyttäen edellisen vuoden vastaavia kulutuslukuja. Nämä oikaistaan myöhemmin jokaisen verovuoden lopussa todellisten kulutuslukujen mukaisiksi. Muut kuin italialaiset Euroopan unionissa toimivat tavaraliikenteen harjoittajat voivat myös saada palautusta, mutta niitä vaaditaan rekisteröitymään liikenneministeriöön ja esittämään vaatimuksensa valtiovarainministeriöön veroviranomaisen välityksellä. 3. Komission lausunto Neuvoston direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdassa säädetyn menettelyn nojalla jäsenvaltiot voivat saada luvan ottaa käyttöön täydentäviä verovapautuksia tai veronalennuksia erityisistä poliittisista syistä. Italian hallituksen käyttöönottama verojärjestelmän muutos perustuu ympäristöä koskeviin huolenaiheisiin. Se on ilmoittanut komissiolle, että uusi järjestelmä mahdollistaa fossiilisten polttoaineiden verotusjärjestelmän yhdenmukaistamisen Euroopan komission hyväksymien vaatimusten mukaisesti. Se tuo myös mukanaan järjestelmän, jolla eri polttoaineiden hiilidioksidipäästöjä (CO2) voidaan verottaa niiden hiilipitoisuuden perusteella ja siten ehkäistä saastuttavampien polttoaineiden käyttöä. Italian hallituksen pyytämä valmisteveroa koskeva poikkeus korvaisi kolmansien osapuolten puolesta tavaraliikennettä maanteillä harjoittavien ylimääräiset kustannukset, jotka johtuvat uuden verotusjärjestelmän mukaisista dieselöljyn valmisteveron korotuksista ja auttaisi siten niitä sopeutumaan uuteen tilanteeseen. Komissio on aikaisemmin sopinut, että verotukselliset erot liikennealalla hyväksytään valtionapusääntöjen mukaisesti, jos niiden tarkoituksena on varmistaa yhteisen liikennepolitiikan sovittujen tavoitteiden saavuttaminen ja noudattaa myös neuvoston direktiivissä 92/82/ETY säädettyjä valmisteverojen vähimmäismääriä. Tiettyjen tarkkaan määriteltyjen ympäristötavoitteiden saavuttamista edistävät verotukselliset erot kuuluvat periaatteessa tähän luokkaan. Italian hallituksen esittämä poikkeuspyyntö rajoittaa poikkeuksen soveltamisen maantieliikenteen tavarankuljettajiin, jotka kuljettavat kolmansien osapuolten lukuun. Tämä rajoitus on syrjivä tekijä, jota aikaisemmissa poikkeuksissa ei ollut. Tämä merkitsee sitä, että omia dieselkäyttöisiä kaupallisia ajoneuvoja käyttävät yritykset joutuvat epäedulliseen kilpailuasemaan verrattuna "ammattimaisiin tavarankuljettajiin". Näiltä osin komissio viittaa myös Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätökseen asiassa C-6/97 (Italian tasavalta vastaan komissio). Siinä Italian tasavalta epäonnistui pyrkimyksessään saada kumotuksi Italian käyttöönottamasta toisen lukuun harjoitettavalle maanteiden tavaraliikenteelle myönnettävien verohelpotuksien järjestelmästä 22 päivänä lokakuuta 1996 tehty komission päätös 97/270/EY. Järjestelmässä tarjottiin verohelpotuksia italialaisille maanteiden tavaraliikenteen harjoittajille ja tasoituksia muille kuin italialaisille yhteisön maanteiden tavaraliikenteen harjoittajille polttoainekustannusten osittaiseksi korvaamiseksi. Järjestelmän tarkoitus oli auttaa italialaisia toisen lukuun toimivia maantieliikenteen harjoittajia vapauttamalla ne väliaikaisesti yleisestä verotusjärjestelmästä ja näin suosimalla niitä verrattuna omaan lukuun toimiviin liikenteenharjoittajiin. Komissio katsoi, että tämä muodosti verovapautuksen, joka ei ollut perusteltu järjestelmän luonteen tai yleisen toimintasuunnitelman perusteella, eikä siten ollut yleinen toimenpide. Se teki päätöksen 97/270/EY, jossa sanottiin, että maanteiden ammattiliikenteenharjoittajia suosiva verohelpotusten muodossa käyttöön otettu tukijärjestelmä ei myöskään sovellu sisämarkkinoihin perustamissopimuksen 92 artiklan 1 kohdan (nyt muutoksen jälkeen 87 artiklan) mukaisesti, sillä se ei täyttänyt yhtäkään 92 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen poikkeusten edellytyksistä. Italian tasavalta yritti saada yhteisön tuomioistuimen kumoamaan tämän päätöksen. Tuomioistuin kuitenkin totesi 19. toukokuuta 1999 tekemässään päätöksessä, että väitteet, joiden mukaan verohelpotusjärjestelmä ei ole tukijärjestelmän luonteinen, on siten hylättävä. Komissio toteaa, että verohelpotusjärjestelmä ja Italian hallituksen pyytämä valmisteveropoikkeus eivät tietenkään ole samansisältöisiä. Poikkeuspyynnöllä olisi kuitenkin täsmälleen sama vaikutus kuin verohelpotusjärjestelmällä. Se häiritsisi kilpailutasapainoa omaan lukuun toimivien maantieliikenteen harjoittajien ja toisen lukuun toimivien maantieliikenteen harjoittajien välillä tukemalla ainoastaan jälkimmäisiä. Komissio katsoo myös, että menettely, jota on ehdotettu dieselvalmisteveron korotusten palauttamiseksi muille kuin italialaisille tavarankuljettajille, näyttää aiheuttavan niille uuden hallinnollisen rasitteen, ja tämä voisi myös viivästyttää veromäärän palauttamista ja sillä voisi siten olla niitä syrjivä haitallinen vaikutus. 4. Päätelmä Verotukselliset erot liikennealalla hyväksytään valtionapusääntöjen mukaisesti, jos niiden tarkoituksena on varmistaa yhteisen liikennepolitiikan sovittujen, myös ympäristöön liittyvien, tavoitteiden saavuttaminen ja noudattaa myös neuvoston direktiivissä 92/82/ETY säädettyjä valmisteverojen vähimmäismääriä. Komissio voi sen vuoksi hyväksyä sellaisten verotuksellisten erojen periaatteen, joita sovelletaan syrjimättä ja joilla pyritään väliaikaisesti hyvittämään yrityksiä ja auttamaan niitä sopeutumaan lisäkustannuksiin, joita ne joutuvat kantamaan ympäristöön liittyvien perusteiden aiheuttaman verotusjärjestelmän muuttumisen seurauksena. Komissio vastustaa kuitenkin periaatteessa tämän Italian esittämän poikkeuspyynnön soveltamista. Vaikkakin siinä pyritään antamaan korvaus ympäristöystävällisempään verotusjärjestelmään siirtymisen aiheuttamista veronkorotuksista, se koskee ainoastaan kolmansien osapuolten puolesta tavaraliikennettä maanteillä harjoittavia toimijoita. Tämä tarkoittaa, että omia dieselkäyttöisiä hyötyajoneuvoja omien tavaroidensa kuljetukseen käyttävät yritykset joutuvat epäedulliseen kilpailuasemaan verrattuna toisen lukuun toimiviin maantieliikenteen harjoittajiin. Tämä rajoitus tuo mukanaan syrjivän tekijän, jota ei ole muissa samanlaisissa neuvoston toisille jäsenvaltioille myöntämissä poikkeuksissa. Komissio katsoo myös, että menettely, jota on ehdotettu dieselvalmisteveron korotusten palauttamiseksi muille kuin italialaisille tavarankuljettajille, näyttää aiheuttavan niille uuden hallinnollisen rasitteen, ja tämä voisi myös viivästyttää veromäärän palauttamista ja sillä voisi siten olla niitä syrjivä haitallinen vaikutus. Näiden perustavaa laatua olevien vastalauseiden vuoksi komissio pyytää neuvostoa tutkimaan asiaa direktiivin 92/81/ETY 8 artiklan 4 kohdan kolmannen alakohdan mukaisesti.