KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE SEKÄ TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMELLE

KOMISSION PETOSTENTORJUNTASTRATEGIASTA

SISÄLLYSLUETTELO

1. Johdanto 4

2. Komission kokonaisvaltainen petostentorjuntastrategia 6

2.1. Perusperiaatteet ja ensisijaiset tavoitteet 9

2.2. Petosten ehkäiseminen ja havaitseminen 10

2.2.1. Petostentorjuntastrategiat komission yksiköiden tasolla 11

2.2.2. OLAFin rooli strategioiden laatimisessa ja toteuttamisessa 12

2.2.3. Järjestelmällinen valvonta ja riskianalyysit 13

2.2.4. Tietoisuuden lisääminen ja koulutus 14

2.3. Tutkimukset 15

2.3.1. OLAFin tutkimukset 15

2.3.2. Vihjeenantajat ja ilmiantajat 16

2.4. Seuraamukset 16

2.5. Takaisinperintä 17

2.6. Muut laaja-alaiset petostenehkäisyvälineet 17

2.6.1. Kansainväliset lainsäädännölliset normit 17

2.6.2. Eettisyys ja rehellisyys 17

2.6.3. Seurattavuus ja tietojen saatavuus 18

2.6.4. Hankinnat ja avustukset 18

3. Toteuttamisen seuranta ja raportointi 18

JOHDANTO

Tällä tiedonannolla komissio parantaa ja uudistaa petostentorjuntastrategiaansa. Uuden petostentorjuntastrategian yleistavoitteena on parantaa petosten ehkäisemistä, havaitsemista ja tutkimisolosuhteita sekä korvata petosten aiheuttamat vahingot asianmukaisesti ja luoda riittävät pelotteet oikeasuhteisilla ja varoittavilla seuraamuksilla oikeudenmukaista menettelyä noudattaen erityisesti ottamalla komission yksiköiden tasolla käyttöön petostentorjuntastrategioita , joissa noudatetaan ja selvennetään eri sidosryhmien vastuualueita.

Euroopan unionista tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 325 artiklassa komissio ja jäsenvaltiot velvoitetaan suojaamaan unionin taloudellisia etuja petolliselta menettelyltä ja muulta laittomalta toiminnalta. Petosten ehkäiseminen ja havaitseminen on näin ollen kaikkien komission yksiköiden yleinen velvollisuus niiden päivittäisessä työssä, johon liittyy varojen käyttöä.

Euroopan komissio toteuttaa EU:n talousarviota moitteettoman varainhoidon periaatteita noudattaen (SEUT-sopimuksen 317 artikla). Komissio on sitoutunut huolehtimaan siitä, että käytössä olevien puitteiden, toimintalinjojen, sääntöjen ja menettelyjen avulla on mahdollista ehkäistä ja havaita petoksia[1].

Varainhoitoa ja tilintekovelvollisuutta on vahvistettu. Komission yksiköiden[2] tehtävänä on hoitaa niille EU:n politiikan toteuttamista tai EU:n toimielinten sujuvaa työskentelyä varten osoitettuja operatiivisia ja hallinnollisia varoja kustannustehokkaalla tavalla ja vähentämällä mahdollisuuksien mukaan hallinnollista rasitusta. Komission yksiköiden[3] on toteutettava tarvittavat toimet kohtuullisen varmuuden saamiseksi siitä, että petoksia[4] ja väärinkäytöksiä[5] voidaan ehkäistä ja havaita.

Euroopan petostentorjuntavirasto (OLAF) tekee hallinnollisia tutkimuksia. Se antaa omaan kokemukseensa ja asiantuntemukseensa perustuvaa tukea muille komission yksiköille petosten ehkäisemisessä ja havaitsemisessa[6].

Petosten ehkäiseminen ja havaitseminen ovat keskeisellä sijalla komission petostentorjuntatoimissa. Vaikuttava ja tehokas tutkinta, EU:n talousarviosta aiheettomasti maksettujen varojen nopea takaisinperintä ja ennaltaehkäisevät seuraamukset ovat kuitenkin yhtä tärkeitä.

Jäsenvaltiot hallinnoivat lähes kaikkia EU:n talousarvion tuloja. Ne myös hallinnoivat noin 80:tä prosenttia talousarvion menoista yhteistyössä komission kanssa. Jäljelle jääviä 20:tä prosenttia komission yksiköt hallinnoivat suoraan, osittain yhdessä EU:n ulkopuolisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen hallintoelimien kanssa.

Euroopan parlamentti[7], neuvosto[8] ja Euroopan tilintarkastustuomioistuin[9] ovat vastuuvapausmenettelyjä koskevissa suosituksissaan ja useissa muissa päätöslauselmissaan ja mietinnöissään vaatineet EU:n taloudellisten etujen suojelemista paremmin väärinkäytöksiltä ja petoksilta. Neuvosto[10] ja parlamentti[11] ovat kuitenkin myös pyytäneet, että EU:n ohjelmia yksinkertaistetaan ja vältetään hallinnollista rasitusta. Siksi komission on löydettävä tasapaino kustannustehokkaan valvonnan ja yksinkertaistamisen välillä.

Neuvosto hyväksyi vuonna 2010 monivuotisen Tukholman ohjelman[12], joka koskee politiikkaa oikeuden, kansalaisvapauksien ja turvallisuuden alueella. Ohjelmassa kehotetaan EU:ta ja sen jäsenvaltioita tehostamaan toimiaan korruption ja muiden talousrikollisuuden muotojen torjumiseksi. Siihen kuuluu muun muassa talousrikostutkintavalmiuksien kehittäminen ja sen selventäminen, ketkä saavat varoista etua.

Vuonna 2011 on tarkoitus tehdä useita aloitteita, joilla tehostetaan EU:n julkisiin varoihin kohdistuvien petosten ja korruption torjuntaa.

Komission ehdotuksella OLAFia koskevan säännöstön muuttamisesta[13] pyritään tehostamaan ja nopeuttamaan OLAFin tutkimuksia, vahvistamaan menettelyllisiä takeita, lujittamaan OLAFin yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa ja parantamaan hallintotapaa.

Tiedonannossa EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta rikosoikeuden ja hallinnollisten tutkimusten avulla[14] kerrotaan, miten komissio aikoo EU:n tasolla suojata veronmaksajien rahoja laittomilta toimilta, kuten korruption aiheuttamilta uhkilta EU:n toimielinten sisällä ja niiden ulkopuolella. Tiedonannossa esitetään mahdollisuuksia parantaa rikosoikeudellista säännöstöä ja tutkijoiden ja syyttäjien menettelyllisiä välineitä sekä hahmotellaan mahdollista institutionaalista kehitystä, kuten Euroopan syyttäjänviraston perustamista.

Näitä aloitteita täydentää tiedonanto korruption torjumisesta EU:ssa[15] . Siinä esitetään EU:n korruptiontorjunnan raportointimekanismi jäsenvaltioiden säännöllistä arviointia varten (EU:n korruptiontorjuntakertomus).

Myös komission vuoden 2011 työohjelman aloitteisiin laillisen talouden suojelemiseksi sisältyy ehdotus rikoksella saatujen varojen menetetyksi tuomitsemista ja takaisinsaamista koskevaksi uudeksi oikeudelliseksi kehykseksi[16] .

Tässä petostentorjuntastrategiassa, joka täydentää edellä mainittuja aloitteita, käsitellään lähinnä hyvän hallinnon näkökohtia. Kaikki nämä tiedonannot yhdessä muodostavat johdonmukaiset ja kattavat puitteet, joissa EU:n tulevaa petosten- ja korruptiontorjuntapolitiikkaa kehitetään.

Tämä komission petostentorjuntastrategia on suunnattu lähinnä komission yksiköille, ja sillä vahvistetaan EU:n politiikkoja ja suojellaan osaltaan EU:n taloudellisia etuja. Sillä täydennetään komission peruslinjauksia, jotka se on esittänyt äskettäin tiedonannoissaan Eurooppa 2020 -strategiasta[17] ja talousarvion kokonaistarkastelussa [18]. Niissä otettiin esille tärkeitä tavoitteita EU:n sääntöjen yksinkertaistamiseksi ja johdonmukaistamiseksi, mutta korostettiin samalla korkeiden tilintekovelvollisuusnormien ylläpitämistä ja taloudellisten riskien valvontaa.

KOMISSION KOKONAISVALTAINEN PETOSTENTORJUNTASTRATEGIA

EU:n talousarvioon kohdistuvat petokset – missä mennään ja mitkä ovat haasteet?

Komission edellinen petostentorjuntastrategia[19] hyväksyttiin vuonna 2000. Sitä seuranneet toimintasuunnitelmat vuosiksi 2001–2003 ja 2004–2005 loivat pohjan kattavalle EU:n petostentorjuntapolitiikalle[20]. Komissio on vuosilta 2001–2005 laatimissaan vuosikertomuksissa Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta raportoinut toimintasuunnitelman toteuttamisesta ja edistymisestä petostentorjuntapolitiikan kehittämisessä[21]. Komissio hyväksyi vuonna 2007 petosten ennaltaehkäisyä koskevan tiedonannon[22] sekä tiedonannon OLAFin ja komission yksiköiden tehtävienjaosta yhteisesti hallinnoitujen menojen yhteydessä. Väärinkäytösten ja petosten varainhoidolliset jatkotoimenpiteet annettiin viimeksi mainitussa tiedonannossa komission yksiköiden vastuulle[23]. Näiden tiedonantojen täytäntöönpano osoittaa, että kokemus, jota OLAF on saanut tutkimuksista, voi olla komissiolle arvokasta.

Nyt kun ollaan valmistelemassa uutta monivuotista rahoituskehystä, komissiolla on mahdollisuus vahvistaa petostentorjuntaa EU:n eri politiikanaloilla. Vuoden 2013 jälkeistä aikaa koskevan rahoituskehyksen tueksi laaditaan EU:n ohjelmia koskevia uusia lainsäädäntöehdotuksia. Yleistavoitteena olevan pitkällemenevän yksinkertaistamisen lisäksi niihin olisi sisällytettävä asianmukaisia petostentorjuntatoimenpiteitä. Komissio on sitoutunut parantamaan petostentorjuntasäännöksiä entisestään kustannustehokkaalla ja oikeasuhteisella tavalla. Prosessissa otetaan huomioon komission yksiköiden jo toteuttamat toimet.

Petosten tekijät, erityisesti järjestäytynyt rikollisuus, mukautuvat nopeasti uusiin olosuhteisiin. Komission on voitava vastata tällaisiin uusiin haasteisiin. Petosympäristön muuttuminen edellyttää EU:n petostentorjuntapolitiikan jatkuvaa mukauttamista. Petosten torjunta ja havaitseminen on keskeinen hallintotapakysymys, johon komissio on sitoutunut kaikilla tasoilla ja meno-/tulosyklin kaikissa vaiheissa.

EU:n talousarvio muodostuu veronmaksajien varoista, joita on käytettävä ainoastaan EU:n lainsäätäjän hyväksymien politiikkojen toteuttamiseen. Vuonna 2009 jäsenvaltiot kuitenkin raportoivat EU:n varoihin liittyvistä petosepäilyistä, joiden arvo oli 279,8 miljoonaa euroa[24].

Tämä kertoo petosten taloudellisten vaikutusten suuruudesta, mutta se ei merkitse, että tapaukset voidaan näyttää toteen tai että rahoja ei voitaisi periä takaisin. Se kuitenkin osoittaa, että ehkäisytoimia on toteutettava ja että käytössä olevia toimenpiteitä on mukautettava säännöllisesti uusien petosjärjestelmien torjumiseksi.

Toisaalta lisävalvonnan, jota komissio esittää otettavaksi käyttöön, olisi oltava oikeasuhteista, tehokasta ja kustannustehokasta. Koska petosten peittämiseen liittyy usein pitkälle kehitettyjä ja huolellisesti organisoituja järjestelmiä, niiden paljastumatta jäämisen riski on suurempi kuin muiden väärinkäytösten. Näin ollen petostentorjuntajärjestelmien on tehotakseen oltava älykkäämpiä ja vielä pidemmälle kehitettyjä, jolloin ne todennäköisesti myös maksavat enemmän. Rajahyödyn, joka saadaan, kun jäsenvaltiot ja komissio havaitsevat ja oikaisevat petoksia lisääntyneen valvonnan seurauksena, on oltava suurempi kuin rajakustannusten, joita lisävalvonnasta ja -kustannuksista aiheutuu, kun otetaan huomioon myös maineriski.

Lisäksi petostentorjuntatoimenpiteet on toteutettava niin, että ne vastaavat komission tavoitetta ylläpitää resurssien nollakasvua ja vähentää hallinnollista tukea ja koordinointitoimintoja[25]. Mahdolliset lisäinvestoinnit on näin ollen toteutettava nykyisen henkilöstön sisäisillä siirroilla näiden periaatteiden mukaisesti.

Komissio on jo kehittänyt ja kehittää edelleen petostentorjuntatoimenpiteitä. Seuraavat esimerkit parhaista käytännöistä kuvaavat hyvin suunniteltujen petostentorjuntatoimenpiteiden mahdollisuuksia.

Komissiolla on rakennetoimia[26] varten käytössä yhteinen petostentorjuntastrategia , jolla on tarkoitus vahvistaa komission valmiuksia käsitellä petoksia, lisätä tietoisuutta petosten ehkäisemisen tärkeydestä jäsenvaltioissa ja komission yksiköissä sekä vahvistaa yhteistyötä OLAFin kanssa. Yhteisellä petostentorjuntastrategialla vahvistetaan olemassa olevia toimenpiteitä kyseisten rahastojen osalta, ja se helpottaa tämän petostentorjuntastrategian toteuttamista kyseisellä talousarvion osa-alueella. Myös muut komission yksiköt, kuten tutkimuspolitiikasta vastaavat yksiköt, ovat ottaneet käyttöön erityisiä petostentorjuntastrategioita, joissa hyödynnetään käytössä olevia tietoja petostentorjuntatarkoituksiin.

Kaikki EU:n varoja hoitavat komission yksiköt eivät kuitenkaan vielä noudata tällaista systemaattista lähestymistapaa.

Petosten havaitsemista ja ehkäisemistä koskevan Pluto-hankkeen kehittäminen

Pluto-hanke perustettiin, jotta komission tietoyhteiskunnan pääosasto voisi parantaa tilintarkastusvalmiuksiaan ja valvontatoimintojaan hyödyntämällä tehokkaita analyysivälineitä ja OLAFin operatiiviseen kokemukseen perustuvaa tietoa petosindikaattoreista. Hankkeen avulla petosepäilyjä on tullut esiin enemmän[27].

Hanke on tuottanut tulosta ja petostapauksia on havaittu ajoissa. Siksi komission muissa operatiivisissa yksiköissä on ollut laajalti kiinnostusta hankkeen toteuttamiseen, mitä tullaan helpottamaan.

Euroopan komissio on kehittänyt teknisen alustan nimeltä Mutual Assistance Broker (MAB ). Sillä rahanpesua torjuvat viranomaiset, kuten tulli ja muut kansalliset viranomaiset sekä rahanpesun selvittelykeskukset[28], voivat vaihtaa tietoja turvallisesti selaimen avulla. Se antaa mahdollisuuden tietosuojasääntöjen mukaiseen tietojenvaihtoon EU:hun tulevien tai EU:sta lähtevien tavaroiden ja käteisen laittomiksi todetuista tai laittomiksi epäillyistä liikkeistä, jolloin työläs ja päällekkäinen tietojen syöttö poistuu.

Uusien tietoteknisten välineiden avulla voidaan huomattavasti vähentää petosten ja väärinkäytösten havaitsemisesta aiheutuvaa hallinnollista taakkaa myös talousarvion tulopuolen hallinnoimisessa.

Komissio on laatinut petoksista valistavan koulutusjakson, joka perustuu komission yksiköiden kohtaamiin todellisiin tapauksiin.

Tällainen räätälöity koulutusjakso kehitetään käyttämällä myös muiden komission yksiköiden kohtaamia todellisia tapauksia, ja koulutusta järjestetään säännöllisesti 2.2.4 kohdassa kaavaillulla tavalla.

Perusperiaatteet ja ensisijaiset tavoitteet

Mitkä ovat komission petostentorjuntastrategian perusperiaatteet?

Komission petostentorjuntastrategiaa sovelletaan sekä talousarvion menopuoleen että tulopuoleen.

Tärkeimmät komission petostentorjuntapolitiikkaa ohjaavat periaatteet ja tavoitenormit ovat seuraavat:

Eettiset normit. Komission ja muiden EU:n varojen hoidosta vastaavien viranomaisten on noudatettava korkeimpia eettisen käytöksen ja rehellisyyden normeja . Niiden henkilöstön on noudatettava näitä normeja, ja henkilöstön on saatava koulutusta sekä petosten riskeistä että tarpeesta torjua petoksia.

Seurattavuuden lisääminen. Seurattavuuden lisääminen on tärkeää petoksia torjuttaessa. Tiedot EU:n varojen käytöstä olisi asiaa koskevien tietosuojasääntöjä noudattaen oltava mahdollisuuksien mukaan saatavilla sellaisessa muodossa, että niitä voidaan tarkastaa, verrata ja analysoida petostentorjuntatarkoituksessa[29].

Petosten ehkäisy. Meno-ohjelmien suunnittelu on tehoavan petosten ehkäisyn ensimmäinen vaihe. Siksi toteutettavuustutkimuksiin ja vaikutustenarviointeihin, jos sellaisia tehdään, tullaan sisällyttämään analyysi petoksille altistumisen mahdollisuudesta. Ohjelmien toteutusvaiheessa petosriskiä olisi lievennettävä asianmukaisesti kustannustehokkailla ja riskeihin pohjautuvilla seuranta- ja valvontamekanismeilla.

Tehokkaat tutkimisvalmiudet . Petosten tehokas havaitseminen ja tutkiminen edellyttää asianmukaisia työkaluja ja kannustimia. Kun epäillään petosta, petostentorjuntaelimillä on voimassa olevia säännöksiä noudattaen oltava hienovarainen pääsy tarvittavaan tietoon yhteistyössä kirjausketjussa mukana olevien toimielinten ja elinten kanssa. Lisäksi kyseiset toimielimet ja elimet tarvitsevat tutkivalta elimeltä riittävästi tietoa ajoissa voidakseen toteuttaa varotoimenpiteitä ja estää EU:n talousarvioon vaikuttavien väärinkäytösten tai petosten jatkumisen. Ilmiantajia, todistajia ja vihjeenantajia varten tarvitaan helppoja, turvallisia ja nopeita menettelyjä petoksista raportoimiseksi.

Seuraamukset . Oikeutta on saatava oikeudenmukaisessa menettelyssä ja kohtuullisessa ajassa. Oikeudenmukaisen menettelyn vaatimuksia on tiukennettava käyttämällä mekanismeja, jotka mahdollistavat nopean ja riippumattoman käsittelyn. Riittävien seuraamusten lisäksi henkilöiltä, jotka on tuomittu tai joille on määrätty hallinnollisia seuraamuksia, on tosiasiallisesti poistettava teon tuottama hyöty, ja petoksella saadut varat on perittävä takaisin.

Hyvä yhteistyö sisäisten ja ulkoisten toimijoiden välillä . Hyvä yhteistyö EU:n ja kansallisten viranomaisten välillä sekä kaikkien toimielinten yksiköiden välillä on tehokkaan petostentorjunnan ennakkoehto. Komissio ottaa huomioon toteutuskumppaniensa tärkeän roolin erityisesti yhteisen hallinnoinnin yhteydessä.

Mitkä ovat komission ensisijaiset tavoitteet?

Komission petostentorjuntastrategiaan sisältyy petostentorjuntatoimenpiteitä, jotka koskevat ehkäisyä ja havaitsemista (2.2), tutkimuksia (2.3), seuraamuksia (2.4), takaisinperintää (2.5) ja muita horisontaalisia petostenehkäisypolitiikkoja, kuten eettisiä normeja ja rehellisyyttä; seurattavuutta ja tietojen saatavuutta; sekä hankintoja ja avustuksia (2.6).

Asiat, joihin on ensisijaisesti puututtava, liittyvät petosten ehkäisyyn:

1. Uuden monivuotisen rahoituskehyksen alaisiin meno-ohjelmia koskeviin komission ehdotuksiin sisällytetään vaikutustenarviointeihin perustuvat asianmukaiset petostentorjuntasäännökset, kuten 2.2.1 kohdassa esitetään;

2. Laaditaan petostentorjuntastrategioita komission yksiköiden tasolla OLAFin (2.2.2 kohta) ja keskusyksiköiden avustamana ja toteutetaan näitä strategioita (2.2.1–2.2.3 kohta ja 2.2.4 kohta). ja

3. Julkisia hankintoja koskevia direktiivejä tarkistetaan niin, että vastataan yksinkertaistamistarpeeseen mutta rajoitetaan samalla hankintapetosten riskiä jäsenvaltioissa (2.6.4 kohta).

Nämä ensisijaiset tavoitteet on määrä saavuttaa viimeistään vuoden 2013 loppuun mennessä. Muut tässä petostentorjuntastrategiassa esitetyt toimenpiteet toteutetaan viimeistään vuoden 2014 loppuun mennessä.

Petosten ehkäiseminen ja havaitseminen

Petosten ja väärinkäytösten ehkäiseminen ja havaitseminen[30] ovat tavoitteita, jotka on määrä saavuttaa komission sisäisellä valvonnalla, jota sovelletaan kaikilla hallinnon tasoilla[31]. Kaikilla EU:n varoja hoitavilla yksiköillä on lakisääteinen velvollisuus ehkäistä EU:n talousarvioon vaikuttavia väärinkäytöksiä ja petoksia. Käytännössä komissio, jäsenvaltiot ja muut toteutuskumppanit ovat velvollisia luomaan hallinnon ja sisäisen valvonnan menettelyjä, joilla ehkäistään ja havaitaan väärinkäytöksiä, virheitä ja petoksia[32].

Petosten ehkäisemiseen ja havaitsemiseen tähtäävä valvonta on osa valvontaa, jolla pyritään varmistamaan toimien laillisuus ja asianmukaisuus. Siksi tämän petostentorjuntastrategian myötä ei luoda uutta valvontakerrosta. On kuitenkin varmistettava, että käytössä olevan sisäisen valvonnan järjestelmät kattavat riittävästi petosriskin.

Vaikka lainsäädäntökehys sisältää jo nytkin koko joukon vaatimuksia, joilla menettelyjen asianmukaisuus ja laillisuus varmistetaan, tarvitaan lisäparannuksia, jotta erityiseen petosalttiuteen voidaan puuttua tyydyttävällä tavalla. Komission keskusyksiköt ja tietyt hallintoyksiköt ovat kehittäneet riskianalyysityökaluja, jotka soveltuvat myös petosriskien hallintaan, mutta niitä on tarkasteltava säännöllisesti, jotta petoksiin voidaan paremmin puuttua[33]. Komissio aikoo edistää aktiivisesti petosriskien hallintaa ja seurata käytännön tuloksia, joita jo käytössä olevista petostenehkäisytoimenpiteistä saadaan.

Petostentorjuntastrategiat komission yksiköiden tasolla

Tehtävät ja toimijat ovat erilaisia hallinnointitavasta ja politiikanalasta riippuen. Siksi tarvitaan räätälöityä lähestymistapaa: komission yksiköiden tasolla petostentorjuntastrategiat on suunniteltava kullekin yksikölle erikseen, muta niissä on kuitenkin oltava joitakin yhteisiä piirteitä kyseisestä politiikanalasta ja komission yksiköstä riippuen. Kaikille sama ratkaisu ei ole kaikkein tehokkain. Toteutuksen on tarvittaessa perustuttava sektorikohtaisiin petostentorjuntastrategioihin , jotka kaikkien EU:n varoja hoitavien tai valvovien yksiköiden on hyväksyttävä.

Suoran hallinnoinnin yhteydessä eri politiikoista vastaavat komission yksiköt ovat ensisijaisesti vastuussa petosten ehkäisemisestä, vastuualueensa petostapausten varainhoidollisista jatkotoimenpiteistä ja tarvittaessa riskienlieventämistoimenpiteiden käyttöönotosta tiiviissä yhteistyössä OLAFin kanssa, jotta petosten tai väärinkäytösten jatkuminen voidaan välttää[34].

Yhteisen hallinnoinnin yhteydessä ensisijainen vastuu EU:n talousarvion huomattavan osan (noin 80 prosenttia) toteuttamisesta on jäsenvaltioilla[35]. Tämä asettaa asianomaisille komission yksiköille erityisiä haasteita petosten ehkäisemisen ja havaitsemisen suhteen. Yhteisen hallinnoinnin yhteydessä jäsenvaltioilla on päävastuu siitä, että toimenpideohjelmille luodaan säännösten mukaiset hallinnointi- ja valvontajärjestelmät. Jäsenvaltioiden edellytetään huolehtivan näistä järjestelmistä tehokkaasti väärinkäytösten ja petosten ehkäisemiseksi, havaitsemiseksi ja oikaisemiseksi. Komission tehtävänä on soveltaa tilien tarkastamis- ja hyväksymismenettelyjä tai rahoituskorjausjärjestelyjä, joiden välityksellä se voi ottaa lopullisen vastuun talousarvion toteuttamisesta yhteisesti hallinnoitujen määrärahojen osalta.

Toteuttaessaan EU:n talousarviota komission yksiköt turvautuvat epäsuoran, yhteistyössä kansainvälisten järjestöjen kanssa tapahtuvan ja hajautetun[36] sekä yhteisen hallinnoinnin yhteydessä ulkopuolisiin kumppaneihin . Komission yksiköiden tason petostentorjuntastrategian puitteissa toteutettavien toimenpiteiden on oltava oikeasuhteisia ja kustannustehokkaita, ja niiden on mahdollisuuksien mukaan tukeuduttava olemassa olevaan strategiaan. Ulkopuolisten kumppanien suorittaman hallinnoinnin yksityiskohdat vaihtelevat, joten komission yksiköiden on kustannus-hyötynäkökohdat huomioon ottaen määritettävä, miten EU:n taloudellisia etuja voidaan kullakin osa-alueella parhaiten suojata. OLAF tukee komission yksiköitä, kuten 2.2.2 kohdassa todetaan. Tarvittaessa komissio ehdottaa tai vahvistaa lainsäädäntöä, muuttaa sopimuksia tai neuvottelee tarvittavista muutoksista jäsenvaltioiden ja muiden ulkopuolisten kumppanien kanssa. Tällaisissa ehdotuksissa otetaan huomioon myös petosriskinarvioinnit ja muut analyysit.

Mitä osatekijöitä komission yksiköiden tason petostentorjuntastrategioissa on oltava?

Komission yksiköt mukauttavat sisäisen valvonnan järjestelmiään ja menettelyjään johdonmukaisella tavalla suhteellisuusperiaatetta noudattaen.

Sektorikohtaisissa strategioissa olisi käsiteltävä koko petostentorjuntasykliä eli petosten ehkäisemistä ja havaitsemista, OLAFin ja komission yksiköiden yhteistyötä, takaisinperintää ja seuraamuksia. Niiden olisi mukautettava nämä osatekijät kunkin yksittäisen politiikanalan tarpeisiin ja olosuhteisiin kyseisen alan petosriski mukaan lukien.

Olemassa olevia sektorikohtaisia strategioita voidaan käyttää perustana, tarvittaessa asianmukaisesti lisättynä ja täydennettynä.

Komissio voi myös ottaa käyttöön alueellisia strategioita , jotka koskevat tietyntyyppisiä petoksia. Uusi esimerkki horisontaalisesta lähestymistavasta on tämän strategian oheisasiakirjana julkaistava toimintasuunnitelma savukkeiden ja alkoholin salakuljetuksen torjumiseksi EU:n itärajalla[37].

Komissio aikoo kehittää tiivistä yhteistyötä ja luoda synergiaa sekä edistää tässä petostentorjuntastrategiassa asetettuja normeja EU:n toimielimissä, EU:n ulkosuhdehallinnossa, toimistoissa, erillisvirastoissa, elimissä ja yhteisyrityksissä .

OLAFin rooli strategioiden laatimisessa ja toteuttamisessa

Asetuksen (EY) N:o 1073/1999 mukaan OLAF ”osallistuu sellaisten menetelmien aikaansaamiseen ja kehittämiseen, joilla torjutaan petoksia ja Euroopan yhteisön taloudellisia etuja vahingoittavia muuta laitonta toimintaa”[38]. OLAFin olisi oltava tässä mukana jo varhaisessa vaiheessa. Vaikka petosten ehkäiseminen ja havaitseminen ovatkin ensisijaisesti kunkin komission yksikön johtajan vastuulla, OLAFilla on tärkeä rooli prosessin kaikissa vaiheissa.

OLAF aikoo ottaa proaktiivisemman ja entistä vahvemman roolin ja avustaa yksiköitä muun muassa luomalla menetelmät sektorikohtaisten petostentorjuntastrategioiden kehittämistä ja toteuttamista varten ja antamalla opastusta.

Tällä hetkellä parhaiden käytäntöjen jakamisessa ovat mukana vain osa EU:n varoja hallinnoivista komission yksiköistä. Yksiköiden välisestä petosten ennaltaehkäisyn yhteyshenkilöiden ryhmästä ( Inter-service group of Fraud Proofing Correspondents ) kehitetään OLAFin organisoima petosten ehkäisy- ja havaitsemisverkosto. Verkostoa käytetään asiantuntemuskeskuksena, joka tukee ja opastaa. Se levittää parhaita käytäntöjä (esim. edellä mainittu analysoivan tiedonhaun Pluto-hanke) ja petosriskinarviointeja, jotka perustuvat OLAFin operatiiviseen kokemukseen ja sen hallussa oleviin jäsenvaltioilta, EU:n ulkopuolisilta mailta ja kansainvälisiltä järjestöiltä saatuihin tietoihin. Verkoston olisi myös autettava kehittämään ja päivittämään säännöllisesti komission yksiköiden hyväksymiä sektorikohtaisia strategioita.

OLAF osallistuu jäsenvaltioiden petostentorjuntayhteistyön yhteensovittamiseen SEUT-sopimuksen 325 artiklan 3 kohdan ja sovellettavien säädösten nojalla[39]. Jäsenvaltioiden toimien tueksi toteutetaan säännöllisiä kuulemisia erityisesti petostentorjunnan koordinoinnin neuvoa-antavassa komiteassa (Cocolaf)[40]. Komitealla voisi olla enemmän sektorikohtaisia alaryhmiä, jotta politiikan eri sektoreiden asiantuntijoiden osallistuminen voitaisiin varmistaa. Näiden alaryhmien olisi edistettävä yhteistyötä jäsenvaltioiden petostentorjuntayksiköiden välillä ja kannustettava niitä jakamaan operatiivista kokemustaan ja lisäämään tietoisuutta eri jäsenvaltioissa havaituista petollisista käytännöistä.

OLAFin roolina on siis tutkia petosväitteitä ja avustaa komission yksiköitä, kun ne kehittävät petostenehkäisytoimiaan.

Järjestelmällinen valvonta ja riskianalyysit

Komission yksiköt ottavat OLAFin avustuksella käyttöön kuhunkin hallinnointitapaan soveltuvia järjestelmiä, jotka antavat niille kohtuullisen varmuuden siitä, että ne havaitsevat merkittävät väärinkäytökset ja petokset. Erityisesti olisi luotava olosuhteet, joissa epäilyttävät toimet tai toimijat voidaan tunnistaa tiettyjen indikaattorien avulla (ns. punaiset liput).

Yksiköt arvioivat, onko tarpeen parantaa petosriskin arviointia kehittämällä järjestelmällisempi ja virallisempi prosessi petosriskialueiden määrittämiseen. Samalla niiden olisi otettava – nykyisiä resursseja mahdollisimman tehokkaasti hyödyntäen – käyttöön joidenkin yksikköjen OLAFin kanssa yhteistyössä kehittämää, tietoteknisiin työkaluihin perustuvaa älykästä valvontaa, joka on mukautettu niiden tarpeisiin[41]. Tällaisilla työkaluilla on mahdollista esimerkiksi koota yhteen tiedot, jotka liittyvät päättyneisiin tai käynnissä oleviin EU:n rahoittamiin hankkeisiin. Tästä on hyötyä petosten ehkäisemisessä mutta myös plagioinnin ja petollisen päällekkäisen rahoituksen havainnoinnissa. Näitä työkaluja voidaan hyödyntää täysimääräisesti ainoastaan, jos tietojärjestelmissä on täydelliset, yhdenmukaiset ja luotettavat tiedot EU:n varoista. Mahdollisuus analysoida tietoja petosten ehkäisytarkoituksessa olisi otettava huomioon myös uusien tietoteknisten järjestelmien toimintavaatimuksia määriteltäessä.

Komission yksiköiden välistä viestintää petosriskeistä voitaisiin parantaa. Komission sisäisen ennakkovaroitusjärjestelmän [42] käytöstä saadut hyödyt käydään läpi, jotta siitä voidaan tehdä vielä tehokkaampi petostenehkäisyväline suoraa hallinnointia varten. Asiaa koskevan lainsäädännön perusteella ja tietosuojasääntöjä noudattaen olisi luotava olosuhteet laajemmalle tietojenvaihdolle ulkoisten sidosryhmien kanssa poissulkemisia koskevan keskustietokannan ( Central Exclusion Database )[43] välityksellä.

Joillakin kansainvälisten järjestöjen kanssa yhteistyössä hallinnoitavilla osa-alueilla tehokkaan seurannan esteenä voi olla riittämätön asiakirjojen ja tiedon saatavuus[44]. Komissio aikoo edelleen pyrkiä parantamaan oikeudellisia välineitä, jotka koskevat yhteistyötä EU:n ulkopuolisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa, ja varmistamaan, että välineiden täytäntöönpano ja soveltaminen on asianmukaista. Kansainvälisiin sopimuksiin ja yhteistyöpöytäkirjoihin voidaan nykyisten tutkimuksia koskevien säännösten mukaisesti sisällyttää esimerkiksi määräyksiä tietojenvaihdosta ja operatiivisesta yhteistyöstä, kuten yhteisistä tutkimuksista.

Tietoisuuden lisääminen ja koulutus

Komissio aikoo säännöllisesti valistaa henkilöstöään petosten mahdollisuudesta. Tämä koskee erityisesti hankkeiden johtajia, varainhoitohenkilöstöä ja tilintarkastajia sekä EU:n edustustoihin lähetettyä henkilöstöä. Se aikoo tehdä tiivistä yhteistyötä EU:n ulkosuhdehallinnon ja muiden EU:n elinten kanssa tämän toimintalinjan edistämiseksi. Se aikoo levittää tietoa varhaisvaroitusjärjestelmästä, petosraportointimenettelyistä ja petostentorjuntatoimenpiteistä. Näihin kuuluu petosten ja väärinkäytösten vaikutusten rajaaminen toteuttamalla ajoissa asianmukaisia toimia niiden jatkumisen estämiseksi. Aluksi keskitytään sellaisiin elimiin ja yksiköihin, joita petokset ja väärinkäytökset eniten koskevat. Jaettavaan tietoon olisi sisällytettävä tietoa petostentorjuntatoimenpiteistä ja OLAFista.

Projektien hallinnoinnissa ja rahoitustoimissa työskentelevän henkilöstön tehtäviin kuuluu petosten ehkäisy ja havaitseminen. Heille olisi annettava riittävästi koulutusta, myös petostentorjunta-asioissa. OLAF aikoo perustaa komission sisäisen petostentorjuntasivuston , jolla on yksiköitä ja toimeenpanovirastoja varten metodologista opastusta petostentorjuntastrategioiden laatimiseen, tietoa parhaista käytännöistä ja petosten muodoista. OLAF aikoo myös tarjota asiantuntemustaan koulutusohjelmien kehittämiseen.

OLAFin petostenehkäisy- ja -havaitsemisverkosto sekä mahdollisesti muut olemassa olevat asiantuntijaryhmät antavat myös panoksensa valistus- ja koulutustoimintaan.

Komissio ja erityisesti OLAF aikoo myös jatkaa parhaiden käytäntöjen vaihtoa, avustaa muita kansainvälisiä järjestöjä ja asiantuntijaryhmiä sekä tehdä yhteistyötä niiden kanssa petostentorjunta- ja korruptiontorjuntapolitiikkojen kehittämisessä. Viimeksi mainittuun liittyviä toimintoja tullaan koordinoimaan EU:n korruptiontorjunnan raportointimekanismin avulla.

Tutkimukset

OLAFin tutkimukset

Komissio on esittänyt muutetun ehdotuksensa OLAFin uudistamisesta[45]. Ehdotuksella vahvistetaan OLAFin tehokkuutta tutkimusten suorittamisessa[46]. Ehdotukseen sisältyy myös muiden viranomaisten kanssa tehtävän yhteistyön parantaminen. Siinä säädetään prosessuaalisista oikeuksista ja takeista yksilön oikeuksien suojaamiseksi EU:n perusoikeuskirjan mukaisesti.

Komission yksiköiden ja OLAFin välisen tiedonkulun avulla olisi huolehdittava siitä, että komissio voi ennen tutkimuksia, tutkimusten aikana ja niiden jälkeen toteuttaa asianmukaisia varotoimenpiteitä, joita ovat esimerkiksi avustusten, sopimusten tai maksujen keskeyttäminen ja sääntöjenvastaisten käytäntöjen lopettaminen. Tämä auttaa myös OLAFia saamaan kaiken asiaan kuuluvan tiedon tutkimuksiaan varten.

Silloin, kun tutkimukset koskevat EU:n toimielinten henkilöstöön kuuluvia (sisäiset tutkimukset), intensiivinen yhteistyö OLAFin ja muiden tutkimuksia suorittavien yksiköiden välillä on keskeinen onnistumisen edellytys. Tällaista yhteistyötä olisi aina tarvittaessa vahvistettava erityisesti OLAFin ja EU:n toimielinten muiden tutkimuksia ja tarkastuksia suorittavien yksiköiden välillä . [47]

Kaikissa hallinnointitavoissa olisi määritettävä jäsenvaltioiden[48], EU:n ulkopuolisten maiden ja kansainvälisten järjestöjen keskusyhteyspisteet . OLAF voi olla tutkimustensa yhteydessä suoraan yhteydessä näihin yhteyspisteisiin, kuten OLAFin uudistamisesta tehdyssä muutetussa ehdotuksessa esitetään.

OLAFin ja komission yksiköiden ulkoisten tarkastajien välistä yhteistyötä olisi tarvittaessa edelleen lisättävä OLAFin tutkimusten yhteydessä, jotta heidän asiantuntemustaan voidaan hyödyntää entistä paremmin. Komission tarkastajat voivat osallistua OLAFin virkamatkoille ja paikalla tehtäviin tarkastuksiin tässä tarkoituksessa.

OLAF jakaa jäsenvaltioiden kanssa operatiivista kokemustaan ja parhaita käytäntöjä EU:n taloudellisten etujen suojelemiseksi. Sen olisi tuettava jäsenvaltioiden yhdessä toteuttamia petostentorjuntatoimenpiteitä[49]. Kumppaneiden olisi sovellettavaa lainsäädäntöä noudattaen ilmoitettava OLAFille havaituista petostapauksista varhaisessa vaiheessa ja päivitettävä näitä tietoja asian edistyessä.

Uuteen monivuotiseen rahoituskehykseen liittyen meno-ohjelmissa ja kaikissa niihin liittyvissä päätöksissä ja sopimuksissa sekä EU:n rahoittamissa avustussopimuksissa on mainittava, että OLAFilla on valtuudet tutkia EU:n rahoittamiin ohjelmiin ja hankkeisiin liittyviä petosepäilyjä[50]. Tällaisen maininnan sisältävässä lausekkeissa toimeksisaajat ja avustuksensaajat sekä niiden henkilöstö olisi velvoitettava antamaan OLAFille sen pyynnöstä pääsy kaikkiin tietoihin, jotka koskevat ohjelmien ja hankkeiden toteuttamista. Toimeksisaajilta ja avustusten saajilta olisi edellytettävä, että ne sisällyttävät alihankkijoidensa kanssa tekemiin sopimuksiin lausekkeet, jotka antavat OLAFille samat tiedonsaantioikeudet kaikkien alihankkijoiden suhteen.

Vihjeenantajat ja ilmiantajat

Petosten havaitsemiseksi on tärkeää, että on olemassa puitteet, joissa petos- ja korruptioepäilyistä voidaan ilmoittaa ja suojella vilpittömässä mielessä toimivia vihjeenantajia . EU:n lainsäädännössä on ilmiantosäännöt EU:n henkilöstölle[51]. Myös kaikkien muiden osapuolten ( vihjeenantajat ) olisi voitava helposti lähestyä tutkimuksia suorittavia viranomaisia, kuten OLAFia[52]. Komissio aikoo pohtia, miten kyseiset viranomaiset voisivat opastaa ja suojella ilmiantajia paremmin ja miten voitaisiin kannustaa vihjeenantajia kertomaan väärinkäytöksistä, petoksista ja korruptiosta (esim. toimenpiteet, joilla motivoidaan vihjeenantajia ja kannustetaan vapaaehtoiseen paljastamiseen).

Seuraamukset

Komissio aikoo virtaviivaistaa ja vahvistaa taloudellisten ja/tai hallinnollisten seuraamusten käyttöä. Seuraamuksiin kuuluu sulkeminen pois EU:n rahoituksen piiristä, jos on kyse vakavista väärinkäytöksistä, petoksista tai korruptiosta. Päätettäessä oikeushenkilöille määrättävistä seuraamuksista olisi otettava huomioon toimenpiteet, joita oikeushenkilöt ovat kohdistaneet petoksista ja korruptiosta vastuussa oleviin henkilöihin. Seuraamukset olisi julkaistava asianmukaisesti voimassa olevaa lainsäädäntöä noudattaen.

Jäsenvaltiot ovat velvollisia ilmoittamaan tietyistä EU:n talousarvioon kohdistuvista petoksista, jotka voivat olla perusteena tuensaajien sulkemiselle EU:n rahoituksen ulkopuolelle[53]. Niitä ei ole kuitenkaan velvoitettu säilyttämään tällaisia tietoja keskitetyssä järjestelmässä, joka kanavoisi tiedot yhden vastuuviranomaisen kautta, jolloin järjestelmä olisi tehokkaampi. Siksi komissio kannustaakin jäsenvaltioita antamaan viranomaisille kansallisella tasolla ohjeita, joilla varmistetaan, että ilmoitukset välitetään poissulkemisia koskevaan keskustietokantaan ( Central Exclusion Database , CED). Komissio aikoo kannustaa jäsenvaltioiden viranomaisia ja EU:n elimiä lisäämään valistusta tietokannasta.

Jotta toimintaedellytykset olisivat kaikkialla EU:ssa tasapuoliset[54], komissio arvioi, ovatko taloudelliset ja/tai hallinnolliset seuraamukset, joita jäsenvaltiot soveltavat kansallisia sääntöjä noudattaen riittävän tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia . Se aikoo myös valmistella asiaa koskevia aloitteita erityisesti tullin osa-alueella, kuten Tukholman toimintasuunnitelmassa[55] edellytetään.

Jotta kurinpitoseuraamusten varoittavaa vaikutusta voitaisiin lisätä, kurinpitomenettelyjen tuloksista olisi tiedotettava tehokkaammin kunnioittaen kuitenkin kyseisten henkilöiden perusoikeuksia ja tietosuojaa. Tiedot henkilöstön jäsenistä, joille on määrätty seuraamuksia , olisi säilytettävä ja niitä olisi annettava muille viranomaisille, jos se on tarpeen petosten ehkäisemiseksi. Tällöin on noudatettava tietosuojasääntöjä ja tarpeellisia suojatoimia[56].

Takaisinperintä

Yhteisen hallinnoinnin yhteydessä väärinkäytösten ja petosten tutkiminen ja aiheettomasti maksettujen määrärahojen takaisinperiminen on ensisijaisesti jäsenvaltioiden tehtävä, myös silloin, kun on kyse OLAFin tutkimusten jatkotoimista[57]. Suoran hallinnoinnin yhteydessä komission yksiköiden olisi annettava perintämääräykset viipymättä jatkotoimena OLAFin tutkimuksille. On tärkeää, että OLAFin operatiiviset toiminnot saavat järjestelmällisesti tiedot takaisinperinnästä. Komissio aikoo edelleen parantaa takaisinperintätietojen kattavuutta, laatua ja esittämistä kertomuksessaan Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta[58].

Muut laaja-alaiset petostenehkäisyvälineet

Kansainväliset lainsäädännölliset normit

Komissio aikoo varmistaa, että petostentorjuntaan liittyvät kansainväliset yleissopimukset pannaan asianmukaisesti täytäntöön. Erityisesti keskitytään korruption vastaiseen YK:n yleissopimukseen (UNCAC), Euroopan neuvoston välineisiin (GRECO) ja OECD:n ja G20-maiden normeihin ja suosituksiin[59].

Eettisyys ja rehellisyys

Komissiolla on kattava eettisyyttä ja rehellisyyttä koskevien sääntöjen järjestelmä henkilöstöään[60] ja komission jäseniä[61] varten. Näitä sääntöjä on äskettäin tarkistettu. Komissio tarjoaa uusille työntekijöille aiheesta koulutusta, ja myös kertauskursseja on tarjolla.

Komissio aikoo varmistaa, että EU:n julkisen palvelun säännöt ja eettiset arvot välittyvät asianmukaisesti ja säännöllisesti korkeimmalta tasolta koko henkilöstölle ja että asiaa koskevaa koulutusta on tarjolla.

Komission on varmistettava, että sen rekrytointi- ja henkilöstöpolitiikassa on käytössä tehokkaita petostenehkäisytoimenpiteitä, kuten hakijoiden aikaisempien vaiheiden tehokas tarkistaminen.

Seurattavuus ja tietojen saatavuus

Seurattavuus edistää osaltaan petosten ehkäisemistä ja havaitsemista. Jotta voidaan varmistaa, että EU:n taloutta hallinnoidaan seurattavalla tavalla, kansalaisten pitäisi saada asiaa koskevaa tietoa helposti, sovellettavia säännöksiä noudattaen.

Komissio on Euroopan avoimuusaloitteen[62] jatkotoimenpiteenä ottanut käyttöön vapaaehtoisen järjestelyn lisätäkseen edunvalvonnan seurattavuutta EU:n tasolla. On perustettu edunvalvojien rekisteri ja käytännesäännöt. Komissio allekirjoitti 23. kesäkuuta 2011 Euroopan parlamentin kanssa tehdyn toimielinten sopimuksen yhteisestä rekisteristä[63].

Hankinnat ja avustukset

Komissio on parhaillaan tekemässä EU:n hankintadirektiivien uudelleentarkastelua[64]. Tarkoituksena on yksinkertaistaa hankintamenettelyjä ja lisätä niiden seurattavuutta kaikilla tasoilla EU:ssa ja jäsenvaltioissa. Uudistamisen yhteydessä komissio aikoo tutkia mahdollisia lisäkeinoja petollisen toiminnan ja eturistiriitojen ehkäisemiseksi julkisia varoja jaettaessa.

Komissio harkitsee myös ehdottavansa palvelujen käyttöoikeussopimuksien myöntämistä koskevia sääntöjä. Tällaisissa sopimuksissa voi olla kyse EU:n varojen käytöstä julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksissa, eikä niihin tällä hetkellä sovelleta mitään selkeitä seurattavuusvaatimuksia.

EU:n varoja saavien yksikköjen olisi voitava pyynnöstä osoittaa seurattavaa omistajuutta . Viranomaisten olisi pystyttävä tarvittaessa tarkistamaan kaikkien yksikköjen omistajuusrakenne. Tämä koskee myös taloudellista tukea saavia yhteenliittymien kumppaneita ja kolmansia osapuolia avustuksia myönnettäessä.

TOTEUTTAMISEN SEURANTA JA RAPORTOINTI

Komission strategisen suunnittelun ja ohjelmoinnin kierrokseen, jossa on kattava valikoima mekanismeja suunnittelua, seurantaa ja raportointia varten, olisi sisällytettävä maininta tämän petostentorjuntastrategian toteuttamisesta. Petostentorjuntastrategiat eivät edellytä valvontatasojen ja hallinnollisen rasituksen lisäämistä, mutta ne on sisällytettävä olemassa oleviin suunnittelu-, valvonta- ja raportointimekanismeihin asianmukaisesti.

Vuotuisia hallintosuunnitelmia käytetään komission yksiköiden suunnittelu- ja seurantatoimiin; niihin tulisi sisällyttää myös petostentorjuntastrategioiden toteuttaminen. Vuotuinen toimintakertomus on raportointiväline, jossa selostetaan, mitä kukin yksikkö on kyseisenä vuonna saanut aikaan, ja kerrotaan, miten se on parantanut hallinto- ja valvontajärjestelmiään ja varainhoitoaan, petostentorjunta mukaan lukien. Vuotuisissa toimintakertomuksissa [65] olisi – osana sisäisen valvonnan järjestelmien arviointia – oltava tietoa petosten ehkäisemisestä, sektorikohtaisten strategioiden toteuttamisesta ja petosriskien lieventämiseksi toteutetuista toimenpiteistä[66]. Niihin tulisi sisällyttää myös säännölliset päivitykset sektorikohtaisten petostentorjuntastrategioiden toteuttamisesta.

Komissio aikoo raportoida tämän petostentorjuntastrategian toteuttamisesta. Siitä raportoidaan ensimmäisen kerran vuonna 2013 annettavassa komission kertomuksessa EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta.

Näillä järjestelyillä varmistetaan, että petostentorjuntatoimenpiteet ovat jatkossakin tärkeällä sijalla komission esityslistalla, ja korostetaan niiden merkitystä vastuuvapausmenettelyn kannalta.

[1] Petos määritellään Euroopan unionista tehdyn sopimuksen K.3 artiklan nojalla yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta tehdyn yleissopimuksen 1 artiklassa (EYVL C 316, 27.11.1995, s. 49).

[2] Komission yksiköillä tarkoitetaan kaikkia komission pääosastoja ja toimialoja sekä toimeenpanovirastoja.

[3] Valtuutetut tulojen ja menojen hyväksyjät, jotka on määritelty SEUT-sopimuksessa (322 artikla) ja varainhoitoasetuksessa (Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettu neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (EYVL L 248, 16.9.2002, s. 1).

[4] Ks. varainhoitoasetuksen 28 ja 28 a artikla.

[5] Väärinkäytös on EU:n säännöksen tai määräyksen rikkominen, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla vahinko EU:n taloudellisille eduille, Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 1 artiklan 2 kohta (EYVL L 312, 23.12.1995).

[6] Komission tiedonanto Operatiivisiin tuloksiin perustuva petostentorjunta: dynaaminen lähestymistapa petosten ennaltaehkäisyyn (KOM(2007) 806 lopullinen).

[7] Esim. mietinnöt Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta ja petostentorjunnasta – vuosikertomukset 2008 (2009/2167(INI)) ja 2009 (2010/2247(INI)).

[8] Ks. esim. neuvoston päätöslauselma EU:n kokonaisvaltaisesta lahjonnan vastaisesta politiikasta – 14.4.2005; Espanjan puheenjohtajuuskaudella (alkuvuosi 2010) kokoontuneen Euroopan syyttäjänvirastoa käsittelevän työryhmän päätelmät ja Belgian puheenjohtajuuskaudellaan (loppuvuosi 2010) esittämä lausunto Tukholman ohjelmasta.

[9] Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lausunto N:o 1/2010 – Euroopan unionin talousarviohallinnon parantaminen: riskit ja haasteet, EUVL C 35, 12.2.2010, s. 4; Euroopan tilintarkastustuomioistuimen vuosikertomus varainhoitovuodelta 2009, EUVL C 303, 9.11.2010, s. 10, 11 ja 26.

[10] Ks. esim. EUCO 2/1/11 REV1, 8.3.2011 (”Jotta parhaiden tutkijoiden ja innovatiivisimpien yritysten olisi helpompi ottaa käyttöön tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja innovoinnin edistämiseen tarkoitettuja EU:n välineitä, on ratkaisevan tärkeää, että niitä yksinkertaistetaan erityisesti sopimalla asiaankuuluvien laitosten välisestä uudesta tasapainosta luottamuksen ja valvonnan sekä riskien ottamisen ja riskien välttämisen välillä”).

[11] EP:n päätöslauselma, 11.12.2010 – P7 TA(2010)0401 (jossa kiinnitetään huomiota osallistumista säänteleviin monimutkaisiin ja aikaa vieviin sääntöihin, korkeisiin henkilöstökustannuksiin ja byrokratiaan).

[12] EUVL C 115, 4.5.2010, s. 1.

[13] KOM(2011) 135 lopullinen.

[14] Tiedonanto Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisesta rikosoikeuden ja hallinnollisten tutkimusten avulla: Kokonaisvaltainen politiikka veronmaksajien rahojen suojaamiseksi, KOM(2011) 293 lopullinen.

[15] Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle korruption torjumisesta EU:ssa (KOM(2011) 308 lopullinen).

[16] http://ec.europa.eu/atwork/programmes/index_en.htm.

[17] KOM(2010) 2020.

[18] KOM(2010) 700.

[19] KOM(2000) 358 lopullinen.

[20] KOM(2001) 254 lopullinen; KOM(2004) 544 lopullinen.

[21] Ks. lisätietoja KOM(2006) 378, s. 5–12 (vuosia 2000–2005 koskeva strategian arviointi).

[22] KOM(2007) 806 lopullinen.

[23] K(2007) 5709.

[24] KOM(2010) 382, s. 6. Luku viittaa alustavaan arvioon, joka on tehty aloitettaessa väärinkäytösten tutkinta alustavien rikosepäilyjen syntyessä.

[25] SEC(2007) 530.

[26] Erityisesti Euroopan aluekehitysrahastot (EAKR), Euroopan sosiaalirahasto (ESR) ja kalatalouden ohjauksen rahoitusväline (KOR).

[27] OLAFin vuosikertomus vuodelta 2010, s. 30.

[28] Tällä on erityisesti tarkoitus täyttää rahanpesunvastaisen toimintaryhmän (FATF) rahakuriireja koskevassa erityissuosituksessa IX asetettu tietojenvaihtovaatimus, joka toteutetaan EU:ssa EU:n alueelle tuotavan tai sieltä vietävän käteisrahan valvonnasta 26 päivänä lokakuuta 2005 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1889/2005 6 artiklan nojalla (EYVL L 309, 25.11.2005, s. 9–12).

[29] Ks. varainhoitoasetuksen 29 ja 30 artikla (seurattavuusperiaate).

[30] Teon rikosoikeudellisen määrittämisen petokseksi tekee tuomari. Tässä tiedonannossa petoksien ja väärinkäytösten havaitsemisella tarkoitetaan sitä, että esim. varainhoitohenkilöstö tai tilintarkastajat havaitsevat väärinkäytöksiin ja sitä kautta mahdolliseen petokseen viittaavia tosiseikkoja tai hyvin epäilyttäviä olosuhteita, mikä edellyttää asian siirtämistä OLAFille, jotta se voi tehdä tutkimuksia.

[31] Varainhoitoasetuksen 28 a artikla.

[32] Varainhoitoasetuksen soveltamissääntöjen 60 artiklan 4 kohta yhdessä 48 artiklan kanssa (EYVL L 357, 31.12.2002, s. 1–71).

[33] Ks. komission tiedonanto komission yksiköiden riskienhallinnan tehostamisesta ja yhtenäistämisestä (Towards an effective and coherent risk management in the Commission services) (SEC(2005) 1327).

[34] Suorassa hallinnoinnissa toteuttamistehtävät hoitavat varainhoitoasetuksen 53 a artiklan nojalla joko komission yksiköt suoraan tai EU:n edustustot.

[35] Varainhoitoasetuksen 53 b artikla.

[36] Varainhoitoasetuksen 54, 53. 56 ja 163 artikla.

[37] SEC(2011) 791.

[38] 1 artikla; muutetussa ehdotuksessa OLAFin uudistamiseksi (KOM(2011) 135) tätä kohtaa on muutettu hieman siten, että OLAF osallistuu petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisia etuja vahingoittavan laittoman toiminnan ehkäisy- ja torjuntakeinojen suunnitteluun ja kehittämiseen.

[39] Neuvoston asetus (EY) N:o 515/97, annettu 13 päivänä maaliskuuta 1997, jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta (EYVL L 82, 22.3.1997, s. 1) ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1073/1999, annettu 25 päivänä toukokuuta 1999, OLAFin tutkimuksista (EYVL L 136, 31.5.1999, s. 1).

[40] Komission päätös 94/140/EY, EYVL L 61, 4.3.1994, s. 27.

[41] Esim. 1 kohdassa mainittu analysoivan tiedonhaun Pluto-hanke, jonka tutkimusrahoitukseen osallistuvat yksiköt ja OLAF ovat kehittäneet.

[42] Komission päätös K(2008) 3872, tehty 16 päivänä joulukuuta 2008, komission tulojen ja menojen hyväksyjien ja toimeenpanovirastojen käyttöön tarkoitetusta ennakkovaroitusjärjestelmästä, EUVL L 344, 20.12.2008, s. 125.

[43] Varainhoitoasetuksen 95 artikla.

[44] Euroopan tilintarkastustuomioistuimen lausunto N:o 1/2010 – Euroopan unionin talousarviohallinnon parantaminen: riskit ja haasteet, EUVL C 35, 12.2.2010, 14 kohta.

[45] KOM(2011) 135.

[46] Myös Euroopan tilintarkastustuomioistuin korostaa tarvetta parantaa tehokkuutta. Ks. Euroopan tilintarkastustuomioistuimen erityiskertomus N:o 2/2011 ”Euroopan petostentorjuntaviraston hallinnoinnista annetun erityiskertomuksen N:o 1/2005 seuranta”.

[47] Muutetussa ehdotuksessa OLAFin uudistamisesta (KOM(2011) 135) säädetään, että OLAFin on priorisoitava tutkimuksiaan, ks. 5 artiklan 1 kohta ja perustelut, s. 4.

[48] Tästä säädetään OLAFin uudistamista koskevan muutetun ehdotuksen (KOM/2011) 135) 3 artiklassa. Ks. myös perustelut, s. 4.

[49] OLAF ”tukee jäsenvaltioiden vapaaehtoisesti toteuttamia yhteisiä petostentorjuntatoimia” OLAFin uudistamisesta tehdyn muutetun ehdotuksen (KOM(2011) 135) 1 artiklan nojalla.

[50] Ks. SEC(2007) 1676 petosten ennaltaehkäisytoimista vuosien 2001–2006 rahoituskehykseen kuuluvien meno-ohjelmien yhteydessä.

[51] Henkilöstösäännöt, 22 a ja 22 b artikla (EYVL 45, 14.6.1962, s. 1385).

[52] Esim . petosilmoitusjärjestelmää voidaan käyttää luottamukselliseen raportointiin. https://fns.olaf.europa.eu/.

[53] Varainhoitoasetuksen 95 artiklan 2 kohta.

[54] Ks. aloitteet, joita käsitellään tiedonannossa EU:n taloudellisten etujen suojaamisesta rikosoikeuden ja hallinnollisten tutkimusten avulla, KOM(2011) 293.

[55] KOM(2010) 171, s. 22.

[56] Ks. direktiivin 95/46/EY 8 artiklan 5 kohta ja asetuksen (EY) N:o 45/2001 10 artiklan 5 kohta.

[57] Varainhoitoasetuksen 53 b artiklan 2 kohdan c alakohta.

[58] http://ec.europa.eu/anti_fraud/reports/anti-fraud_en.html.

[59] Ks. komission tiedonanto Korruption torjuminen EU:ssa (KOM(2011) 308) s, 9–10.

[60] Henkilöstösäännöt (EYVL 45, 14.6.1962, s. 1385), toimintasäännöt hyvästä hallintotavasta (EYVL L 267, 20.10.2000), henkilöstön etiikkaa ja käyttäytymistä koskeva käytännön opas sekä muut yksittäiset säännöt.

[61] Komission jäsenten toimintasäännöt (K(2011) 2904) http://ec.europa.eu/commission_2010-2014/pdf/code_conduct_en.pdf).

[62] SEC(2005)1300 ja SEC(2005) 1301.

[63] http://ec.europa.eu/transparency/index_en.htm.

[64] Vihreä kirja EU:n julkisten hankintojen politiikan uudistamisesta (KOM(2011) 15).

[65] Vuosikertomukset julkaistaan EU:n sivuilla osoitteessa http://ec.europa.eu/atwork/synthesis/aar/index_en.htm.

[66] Ks. 3 kohta tähän petostentorjuntastrategiaan liittyvästä yleisestä strategiasta.