A4-0251/97

Päätöslauselma komission tiedonannosta naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämisestä yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla (KOM(96)0067 - C4-0148/96)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(96)0067 - C4-0148/96),

- ottaa huomioon Amsterdamin sopimusluonnoksen määräykset: Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 2, 3, 6 a, 118, 119 ja (uuden työllisyyttä koskevan osaston) 5 artiklan ehdotettu uusi sanamuoto,

- ottaa huomioon 17. marraskuuta 1995 antamansa päätöslauselman ehdotuksesta neuvoston päätökseksi neljännestä naisten ja miesten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevasta keskipitkän aikavälin toimintaohjelmasta (1996 - 2000) ((EYVL C 323, 4.12.1995, s. 167)),

- ottaa huomioon Pekingin julistuksen ja toimintaohjelman, joka hyväksyttiin neljännessä naisten maailmankonferenssissa: Toiminta tasa-arvon, kehityksen ja rauhan puolesta, Pekingissä 15. syyskuuta 1995,

- ottaa huomioon neuvoston asetuksen N:o 2081/93 neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2052/88 muuttamisesta rakennerahastojen tehtävien osalta ((EYVL L 193, 31.7.1993, s. 5)),

- ottaa huomioon naisten oikeuksien valiokunnan mietinnön sekä työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan, aluepoliittisen valiokunnan ja institutionaalisten asioiden valiokunnan lausunnot (A4-0251/97),

A. katsoo, että komissio otti ensimmäistä kertaa käyttöön naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämistä yhteisön politiikkaan ja toimintaan kaikilla aloilla koskevan käsitteen ja politiikan (mainstreaming) kolmannessa yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevassa toimintaohjelmassa vuonna 1990,

B. tätä politiikkaa kehitettiin edelleen konkreettisia keinoja sisältäväksi strategiaksi neljännessä toimintaohjelmassa, joka toi asiaan positiivisemman poliittisen lähestymistavan eikä rajoittunut ongelmien ratkaisemiseen tähtäävien toimenpiteiden ehdottamiseen,

C. komissio esitteli «mainstreaming»-ohjelmansa tärkeimpänä panoksenaan Yhdistyneiden kansakuntien neljänteen naisten maailmankonferenssiin Pekingissä vuonna 1995,

D. katsoo, että Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 119 artikla on Amsterdamin sopimuksen voimaan astumiseen saakka ainoa konkreettinen viittaus sukupuolten väliseen tasa-arvoon, jolla on suoria vaikutuksia,

E. katsoo, että kuusi direktiiviä sekä sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan puitteissa viime aikoina tehdyt muut sopimukset ovat lisänneet Euroopan tasolla niitä politiikan alueita, joilla tasa-arvoisista mahdollisuuksista ja syrjinnän poistamisesta on tullut tärkeitä tekijöitä,

F. katsoo, että kaiken miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan yhteisön toiminnan toteuttaminen edellyttää selkeää oikeudellista perustaa;

1. Toivottaa komission «mainstreaming»-periaatetta koskevan tiedonannon tervetulleeksi valtavana edistysaskeleena sen tunnustamisessa, että naiset, jotka muodostavat yli puolet Euroopan väestöstä, eivät ole toistaiseksi nauttineet - paitsi ehkä lain kirjaimessa mutta ei ainakaan todellisuudessa - täyttä osuuttaan yhteiskunnan tarjoamista eduista;

2. Ottaa huomioon Amsterdamin sopimusluonnoksen seuraavat muutokset:

- naisten ja miesten tasa-arvon lisääminen yhteisön päämääriin, jotka esitetään EY:n perustamissopimuksen 2 artiklassa,

- EY:n perustamissopimuksen 3 artiklaan tehtävä lisäys, joka täsmentää, että yhteisön päämääränä on kaikessa tämän artiklan tarkoittamassa toiminnassa epätasa-arvon poistaminen ja naisten ja miesten välisen tasa-arvon edistäminen,

- uuden 6 a artiklan lisääminen EY:n perustamissopimukseen, millä mahdollistetaan toimenpiteet kaiken syrjinnän, mukaan lukien sukupuoleen perustuvan syrjinnän, kieltämiseksi,

- uusi työllisyyttä koskeva osasto, jonka 5 artikla tarjoaa uuden oikeudellisen perustan edistämistoimenpiteiden hyväksymiselle,

- sosiaalisen pöytäkirjan liittäminen sopimukseen, erityisesti 118 artiklan 1 kohdan viidennen alakohdan (miesten ja naisten tasa- arvoiset mahdollisuudet työmarkkinoilla ja heidän yhtäläinen kohtelunsa työssä) sekä 119 artiklan, joka koskee miesten ja naisten samapalkkaisuusperiaatetta;

3. Toteaa, että yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämistä kaikkeen yhteisön politiikkaan ja toimintaan on toteutettava periaatteena, joka on tästedes osa Amsterdamin sopimusluonnosta;

4. Pitää myönteisenä Amsterdamin sopimuksessa ehdotetun uuden syrjimättömyyslausekkeen sisällyttämistä EY:n perustamissopimuksen 6 a artiklaan, mutta pahoittelee, että esitetty menettely vaatii neuvoston yksimielisyyden sekä pelkän parlamentin kuulemisen;

5. Korostaa, että Amsterdamin sopimuksen uudet sosiaali- ja työllisyyspolitiikkaa koskevat määräykset edellyttävät yhteispäätösmenettelyn soveltamista yhtäläisten mahdollisuuksien periaatteen täytäntöönpanossa (118 ja 119 artikla) ja työllisyysalan edistämistoimenpiteiden hyväksymisessä (uuden työllisyyttä koskevan osaston 5 artikla);

6. Ottaa huomioon, että avoimuuden käsitteen mukaisesti ja jotta voitaisiin parantaa yhteisön lainsäädännön laatua suhteessa kansalaisiin, on annettava selkeä määritelmä «mainstreaming»-periaatteelle (termi hyväksyttiin vain englanniksi), mahdollisesti «tasa-arvopolitiikkana»;

7. Toivoo, että perustettaisiin toimielinten välinen työryhmä, jotta naisten ja miesten tasa-arvon tavoitteesta kannettaisiin huolta kaikessa yhteisön toiminnassa;

8. On komission kanssa yhtä mieltä siitä, että sukupuolinäkökohtien kokonaisvaltainen huomioon ottaminen käytännössä vaatii vuosisatoja vanhojen, naisten yhteiskunnallista panosta erityisesti työelämässä koskevien käsitysten ja ennakkoluulojen hylkäämistä;

9. On tietoinen siitä, että «mainstreaming»-käsite on yhä tuntematon kaikille paitsi pienelle vähemmistölle, joka jo työskentelee naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien parissa;

10. Ymmärtää tämän vuoksi, että sukupuolinäkökohtien kokonaisvaltainen huomioon ottaminen edellyttää mitä suurimmissa määrin tiedottamista ja vaikuttamista, mikä tekee välttämättömäksi aktiivisen tai jopa riitaisan ja pysyvän vuoropuhelun päätöksentekijöiden kanssa kaikilla politiikan alueilla, jotta yhtäläiset mahdollisuudet ja oikeudet voidaan saavuttaa;

11. Uskoo kuitenkin, että komission ja jäsenvaltioiden pitäisi ottaa käyttöön kaksitahoinen lähestymistapa edistämällä toisaalta eri sukupuolten yhtäläisten mahdollisuuksien sisällyttämistä yleiseen politiikkaan, mutta jatkamalla kuitenkin samalla positiivisia toimenpiteitä naisten hyväksi niillä alueilla, joilla he ovat edelleen epäedullisessa asemassa;

12. Muistuttaa toimivaltaisia viranomaisia niin paikallisella, alueellisella kuin kansallisellakin tasolla siitä, että vaikka eurooppalaiset pyrkimykset ovatkin merkittävä liikkeellepaneva voima ja esimerkki, ne rajoittuvat kuitenkin ainoastaan niille alueille, joille perustamissopimusten ja johdetun oikeuden antama toimivalta ulottuu, ja kehottaakin jäsenvaltioita ottamaan «mainstreaming»-periaatteen mukaan paikalliseen, alueelliseen ja kansalliseen politiikkaan;

13. Korostaa, että yhtäläisten mahdollisuuksien on välttämättä alettava kansalaisten yksityis- ja työelämästä, ja varoittaa näkemästä naisten olevan halukkaita poimimaan sen mitä muilta yli jää, olipa sitten kyse työmarkkinoista kriisin tullen tai yksityisistä velvollisuuksista perhe- elämässä ja sen järjestämisessä, tai pitämästä heitä reservinä, johon voi turvautua tarpeen tullen tai jos ylimääräistä tilaa jää;

14. Kehottaa komissiota määrittämään sukupuolten tasa-arvon edistämisen arviointikriteerit ja -välineet;

15. Korostaa, että on olemassa taloudellista tarvetta lisätä erityisesti naisten osallistumista työelämään EU:n väestön keski-iän odotettavissa olevan nousun vastapainoksi; tämän ei kuitenkaan pidä johtaa siihen, että naisten kaksinkertainen taakka kasvaa entisestään;

16. Varoittaa, että kulttuurisiin arvoihin ja perinteisiin liittyvien näkökohtien, jäykkien sosiaalisten rakenteiden tai kilpailukyvyn vaatimusten ei saa antaa toimia esteenä «mainstreaming»-periaatteen todellisen toteuttamisen tiellä;

17. Korostaa, että ensisijainen alue, jolla naisten on pyrittävä saavuttamaan yhtäläiset oikeudet, on ammatillinen toiminta, jonka avulla on mahdollista saavuttaa taloudellinen itsenäisyys; kokemus osoittaa selvästi, että riippuvuus johtaa liian helposti muutoinkin epäedulliseen asemaan yhteiskunnan haavoittuvilla osa-alueilla;

18. Pahoittelee tässä yhteydessä, että kaikissa jäsenvaltioissa perheyrityksissä työskentelevillä puolisoilla ei vieläkään ole erityistä asemaa; vaatii jäsenvaltioita ryhtymään kiireellisesti toimenpiteisiin tilanteen korjaamiseksi ja järjestämään jo ennen tällaisen säännöstön luomista yhdessä naisjärjestöjen, vapaissa ammateissa toimivien yhdistysten, yksityisyrittäjien ja pk-yritysten kanssa tiedotuskampanjoita, jotta asianomaiset naiset ja heidän puolisonsa saisivat tietoa oikeudellisesta asemastaan ja mahdollisista yhtiölainsäädäntöön, avioliittolain omaisuutta koskeviin määräyksiin tai perintölakiin perustuvista vapaaehtoisista järjestelyistä, jotka saattaisivat parantaa heidän oikeudellista asemaansa;

19. On tämän vuoksi vakuuttunut siitä, että nyt pitäisi panostaa huomattavasti enemmän - taloudellinen panostus mukaan lukien - tukirakenteiden (kuten lasten ja vanhusten hoito, yhteydenpitomahdollisuudet liikenneyhteydet mukaan lukien, koulutus- ja opiskelumahdollisuudet yleensä) saatavuuden parantamiseen merkittävästi, jotta naisten olisi mahdollista olla ammatillisesti aktiivisempia sekä palata takaisin työmarkkinoille, kun he ovat valinneet tai joutuneet valitsemaan työuransa keskeyttämisen;

20. Katsoo, että työmarkkinoiden kahtiajakautumisen purkamiseksi yhtä tärkeää kuin naisten rohkaiseminen teknisille ja luonnontieteellisille aloille on miesten kannustaminen naisvaltaisille hoiva- ja kasvatusaloille;

21. Kiinnittää huomiota siihen, että perheen ja työelämän yhteensovittaminen edellyttää yhteiskunnan järjestämiä palveluita, kuten lasten- ja vanhustenhoidon järjestämistä, kouluruokailua ja joukkoliikennettä;

22. Katsoo, että perhe- ja työelämän yhdistäminen edellyttää sitä, että tehtäviä on jaettava; naisten työelämään osallistumisen lisäämisen rinnalla on kiinnitettävä yhtäläisesti huomiota myös miesten osallistumiseen hoitotyöhön, jotta kodin- ja lastenhoito ei jäisi pelkästään naisten vastuulle vaan hoitoa koskevissa politiikoissa otettaisiin huomioon myös miesten henkilökohtainen vastuu;

23. Vaatii ponnistelemaan huomattavasti naisten koulutuksen ja ammatillisen koulutuksen lisäämiseksi ja heidän työelämään pääsynsä helpottamiseksi; on edelleen huolissaan siitä, että erityisesti naisten tarpeisiin suunnatut opiskelu- ja uudelleenkoulutusmahdollisuudet, joiden tarkoituksena on helpottaa palaamista työmarkkinoille keskeytysten jälkeen, joita naiset huomattavasti miehiä useammin joutuvat pitämään perhesyistä, ovat edelleen riittämättömät; ehdottaa, että yhteisö asettaisi etusijalle naisten pääsyn mukaan työelämään paluuta helpottamiseen tähtääviin ohjelmiin, kun se päättää rakennerahastoista annettavasta taloudellisesta tuesta ja rahoitusperusteista;

24. Pyytää komissiota kiinnittämään ensisijaista huomiota «mainstreaming»- politiikkaan ja arvioimaan sitä tarkasti erityisillä osoittimilla suunniteltaessa sosiaalirahaston ohjelmia sekä pyytää jäsenvaltioita lisäämään «mainstreaming» niiden ensisijaisiksi tavoitteiksi;

25. Katsoo, että rakennepoliittisissa toimissa ja ohjelmiin osallistumisen edellytyksiä koskevissa määräyksissä on huomioitava naisten erityiset intressialueet, mahdollisuudet saavuttaa määrälliset ja laadulliset tavoitteet, pyrkimykset laajentaa naisten ammatinvalinnanmahdollisuuksia ja työmarkkinoiden sukupuolenmukaisen kahtiajaon purkaminen; katsoo, että on tehtävä selvityksiä ja tutkimuksia siitä, millaisia vaikutuksia «mainstreaming»-periaatteen soveltamisella on;

26. Kehottaa komissiota toimimaan itse hyvänä esimerkkinä naisten osuuden lisäämisessä rakennepolitiikassa sekä laatimaan jäsenmaille suosituksen naisten osuuden lisäämisestä niin kansallisella kuin alueellisella tasolla rakennerahastojen tukemia hankkeita suunniteltaessa, niistä päätettäessä ja niitä arvioitaessa;

27. Ottaa huomioon, että tilastot keskeisten rakennerahastojen yksittäisistä hankkeista kootaan lähinnä jäsenvaltioissa eikä komissiossa, ja pyytää siksi, että kaikkiin jäsenvaltioiden seurantaraportteihin sisällytetään nykyistä tehokkaampi tasa-arvon toteutumisen arviointi;

28. Kehottaa komissiota järjestämään rakennerahastoista vastaaville kansallisille päättäjille tasa-arvokoulutusta «mainstreaming»-periaatteen toteuttamiseksi rahastojen toiminnassa;

29. Kehottaa komissiota selvittämään, miksi naiset eivät osallistu riittävästi EU:n rakennepolitiikan hallintoon ja toteuttamiseen ja kiirehtimään sukupuoliherkkien indikaattoreiden käyttöönottoa, joiden avulla hankkeiden tasa-arvovaikutuksia voidaan arvioida;

30. Kehottaa komissiota puuttumaan luonnontieteiden ja tekniikan aloilla, vaativassa henkisessä työssä ja uutta luovissa ammateissa esiintyvään naisten syrjintään, erityisesti silloin, kun käytetään rakennepolitiikan keinoja koehankkeiden, innovatiivisten kehitysohjelmien ja koulutuksen tukemiseen;

31. Toistaa, että naisten asema ja tilanne yhteiskunnassa pitäisi ottaa enemmän huomioon edistettäessä sisämarkkinoita ja EMUa tukevaa politiikkaa; muistuttaa, että naiset ovat miehiä haavoittuvaisempia EMU-perusteiden täyttämiseen tähtäävän politiikan seurauksille, koska naisten työmarkkinat ovat sekä horisontaalisesti että vertikaalisesti eriytyneet;

32. Pyytää komissiota tutkimaan tapoja, joilla verotuksellisilla toimenpiteillä ja sosiaaliturvan suunnatulla käytöllä voitaisiin tuoda hoitotyö virallisen talouden piiriin;

33. Katsoo, että samapalkkaisuuskysymystä tulee edelleen aktiivisesti edistää - erityisesti kehittämällä sukupuolesta riippumattomia työnarviointi-menetelmiä - sekä kehottaa komissiota antamaan sitovampia määräyksiä asiasta, elleivät jo annetut suositukset tehoa;

34. Kehottaa komissiota kiirehtimään toimenpiteitä, joilla EU-kansalaisten perheenjäsenille myönnettäisiin henkilökohtainen oleskeluoikeus kohtuullisen asumisajan jälkeen, mikäli asiasta ei vielä ole olemassa lainsäädäntöä;

35. Muistuttaa lisäksi, että julkisen talouden alijäämän pienentäminen ja pyrkimykset kilpailukyvyn lisäämiseen kohdistuvat rajummin työmarkkinoilla oleviin naisiin kuin miehiin; tällaisen politiikan kielteisiä vaikutuksia ei pidä pyrkiä korjaamaan sosiaalipolitiikalla, vaan pikemminkin integroimalla naiset pysyvästi työmarkkinoille, jotta saavutettaisiin yhtäläiset mahdollisuudet ja oikeudet;

36. On tyytyväinen siihen, että komissio tunnustaa yhtäläiset oikeudet ja mahdollisuudet tavoitteiksi, joihin se pyrkii kautta linjan sille annetun toimivallan puitteissa; pyytää komissiota muistuttamaan jäsenvaltioita niiden velvollisuuksista tällä alueella, sillä on selvää, että suurin työ on edelleen tehtävä jäsenvaltioissa;

37. Edellyttää komission laativan viimeistään seuraavan yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevan vuosikertomuksen julkaisemiseen mennessä luettelon indikaattoreista ja perusteista käytettäväksi tasa-arvotavoitteiden ja - tulosten muotoilemisessa, toteuttamisessa ja arvioinnissa ja korostaa sitä, että «mainstreaming»-periaatteen tehokas täytäntöönpano edellyttää tilastotietoja kaikilta periaatteen soveltamistasoilta;

38. On sitä mieltä, että sukupuolen mukaan eriytetyt tilastot ja tiedot ovat olennainen keino, jolla voidaan osoittaa, että toimintalinjoilla on erilainen vaikutus naisiin ja miehiin; toivoo, että komissio kiinnittää tähän erityistä huomiota vahvistaessaan seuraavaa tilastotietoja koskevaa monivuotisohjelmaa;

39. Pyytää komissiota perustamaan omasta virkamieskunnastaan asianmukaisen koordinointielimen, joka olisi vastuussa «mainstreaming»-periaatteen toteuttamisesta käytännössä; ehdottaa, että yksi virkamies kustakin pääosaston yksiköstä, jota asia koskee, nimitettäisiin tähän tehtävään, ja hänen tehtävänään olisi arvioida onko sukupuolinäkökohdat otettu kokonaisvaltaisesti huomioon sekä esittää parannusehdotuksia; muistuttaa komissiota siitä, että parlamentti esitti sukupuolinäkökohtien huomioon ottamista koskevia huomautuksia useista budjettikohdista vuoden 1997 talousarviomenettelyn aikana;

40. Pitää tärkeänä sitä, että neuvoston ja komission valmisteleviin työryhmiin ja asiantuntijakomiteoihin valittaisiin tasapuolisesti miehiä ja naisia;

41. Kehottaa komissiota valmistelemaan esityksen erityisestä yhtäläisiä mahdollisuuksia koskevasta koulutuksesta yhteisön päättäjille ja virkamiehille;

42. Kehottaa komissiota puuttumaan niihin esteisiin, joita naisten hakeutumiselle komission tehtäviin edelleen on, kuten esimerkiksi ikäraja, joka erityisesti naisten kohdalla johtaa piilosyrjintään heidän lastenkasvatukseen käyttämänsä ajan vuoksi;

43. Odottaa komission sisällyttävän «mainstreaming»-perusteen tai sukupuolinäkökulman tulevaisuudessa kaikkiin lainsäädäntöehdotuksiin pakottaen siten myös jäsenvaltiot ottamaan kantaa tasa-arvopolitiikkaan;

44. Muistuttaa komissiota, että yhtäläiset mahdollisuudet on otettava mukaan tärkeäksi osaksi kehitysyhteistyösopimuksia; on sitä mieltä, että «kumppanuuden» vahvistamiseksi on välttämätöntä saada kehitysmaiden naiset osallistumaan enemmän toteutettavien toimenpiteiden suunnitteluun, toteuttamiseen ja seurantaan;

45. Pyytää komissiota kehittämään suuntaviivoja, joiden avulla selvitetään lainsäädäntöehdotusten vaikutus sukupuolen mukaan, ottamalla esimerkkiä vaikutusarvioinneista, joita tehdään jo yrityselämästä ja ympäristöstä;

46. Muistuttaa komissiota siitä, että sukupuolinäkökohtien pitäisi olla tärkeä tekijä laajentumisneuvotteluissa, jotka aloitetaan lähiaikoina Itä- ja Keski- Euroopan maiden kanssa; muistuttaa, että tasa-arvopolitiikkaa, vaikka sellainen muodollisesti onkin olemassa, on tuskin otettu huomioon näissä maissa viime vuosina koetun rakennemuutoksen ja mullistusten keskellä;

47. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle sekä jäsenvaltioiden hallituksille ja parlamenteille.