EUROOPAN KOMISSIO Strasbourg 8.6.2021 COM(2021) 370 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa saavutetusta edistyksestä Romaniassa



1. JOHDANTO Yhteistyö- ja seurantamekanismi perustettiin Romanian liittyessä Euroopan unioniin vuonna 2007. Se on siirtymätoimenpide, jolla helpotetaan Romanian pyrkimyksiä uudistaa oikeuslaitostaan ja tehostaa korruption torjuntaa. Se oli Romanian valtion ja EU:n yhteinen sitoumus. Kuten neuvosto on todennut ja Euroopan unionin tuomioistuin vahvistanut, mekanismin perustamista koskevan päätöksen mukaan yhteistyö- ja seurantamekanismi päättyy, kun kaikki Romaniaan sovellettavat arviointiperusteet täyttyvät tyydyttävästi. Yhteistyö- ja seurantamekanismia on sovellettu vuodesta 2007 arviointiperusteisiin pohjautuvan uudistusprosessin edistämiseksi ja seuraamiseksi. Komissio teki tammikuussa 2017 kattavan arvioinnin edistymisestä mekanismin kymmenen soveltamisvuoden aikana. Se antoi selkeämmän kuvan merkittävästä edistymisestä. Näin komissio saattoi esittää 12 erityissuositusta, joiden täyttäminen merkitsisi yhteistyö- ja seurantamekanismin päättymistä. Mekanismin päättyminen edellyttäisi suositusten täyttämistä peruuttamattomalla tavalla, mutta myös yleisemmällä tasolla sitä, että kehitys Romaniassa ei selvästi käänny huonompaan suuntaan. Komissio on tämän jälkeen tehnyt kolme arviointia edistymisestä suositusten täyttämisessä. Komissio totesi marraskuussa 2017, että tietyissä suosituksissa oli edistytty, mutta hyvä uudistusvauhti oli hyytynyt, ja varoitti riskistä, että tammikuun 2017 kertomuksessa täytetyiksi katsotut asiakohdat oli avattava uudelleen käsiteltäviksi. Marraskuun 2018 kertomuksessa todettiin, että kehitys oli kääntynyt huonompaan suuntaan tai että eräät tapahtumat olivat kyseenalaistaneet saavutetun kehityksen peruuttamattomuuden, minkä vuoksi Romanialle jouduttiin esittämään lisäsuosituksia. Sekä Euroopan parlamentti että neuvosto tukivat tätä näkemystä. Lokakuun 2019 kertomuksessa kannatettiin Romanian hallituksen aikomusta muuttaa lähestymistapaa mutta pidettiin valitettavana, ettei maa aikonut sitoutua kaikkiin suosituksiin. Komissio kehotti Romanian toimivaltaisia viranomaisia saattamaan uudistusten jatkamista koskevan sitoumuksensa konkreettisiksi toimiksi, joilla pyritään toteuttamaan kaikki suositukset. Romanian hallitus vakuutti vuonna 2020 olevansa sitoutunut yhteistyö- ja seurantamekanismin tavoitteiden saavuttamiseen, mutta edistystä tapahtui kaiken kaikkiaan vähän. Tämä voi johtua muun muassa covid-19-pandemiasta ja siitä, että vuosi 2020 oli Romaniassa vaalivuosi. Näissä olosuhteissa komissio ei julkaissut yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevaa kertomusta mutta seurasi edelleen tiiviisti kehitystä Romaniassa sekä yhteistyötä ja vuoropuhelua maan viranomaisten ja sidosryhmien kanssa muun muassa oikeusvaltiomekanismin kautta. Komissio antoi syyskuussa 2020 tiedonannon Oikeusvaltiokertomus 2020: Oikeusvaltiotilanne Euroopan unionissa. Kertomuksessa seurataan oikeusvaltioperiaatteen kehitystä kaikissa jäsenvaltioissa seuraavilla osa-alueilla: oikeuslaitoksen uudistus, korruptiontorjuntakehys, tiedotusvälineiden moniarvoisuus sekä muiden hallitusjärjestelmän osien keskinäinen valvontajärjestelmä. Romanian viranomaisten aktiivinen osallistuminen tähän uuteen oikeusvaltiomekanismiin on tärkeä osoitus sitoutumisesta oikeusvaltioperiaatteen lujittamiseen ja siten yhteistyö- ja seurantamekanismin piiriin kuuluviin asioihin. Oikeusvaltiokertomuksen Romaniaa koskevassa luvussa kerrotaan, miten oikeuslaitoksen uudistuksessa ja korruption torjunnassa oli edetty lokakuussa 2019 annetun yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevan kertomuksen jälkeen. Maakohtaisessa luvussa käsitellään myös kysymyksiä, jotka vaikuttavat merkittävästi Romanian yleisiin valmiuksiin ja uudistusten kestävyyteen, kuten lainsäädännön ja lainsäädäntöprosessin laatua sekä mediaympäristöä. Oikeusvaltioperiaate yleensä ja oikeuslaitoksen riippumattomuus, korruption torjunnan palauttaminen ja ”viime vuosina vallinneen pysähtyneisyyden ja taantuneisuuden torjuminen” sisältyvät uuden hallituksen ohjelmaan. Uusi hallitus aloitti toimintansa joulukuun 2020 lopussa. Ohjelmassa esitetään hallituksen aikomus ”jatkaa virallisia yhteydenottoja yhteistyö- ja seurantamekanismin viimeistelemiseksi siltä pohjalta, miten Romania todella edistyy oikeuslaitoksensa riippumattomuuden ja tehokkuuden varmistamisessa”. Hallitus ilmaisi tammikuussa 2021 hyväksymässään muistiossa poliittisen sitoumuksensa toteuttaa kaikki vielä toteuttamatta olevat yhteistyö- ja seurantamekanismissa esitetyt suositukset, jotta mekanismi voidaan päättää. Muistiossa esitettyihin suunnitelmiin sisältyy muutoksia oikeudenkäyttöä koskeviin lakeihin ja lakiesitys, jolla lakkautetaan tuomarien tekemien rikosten tutkinnasta vastaava erityisjaosto (SIIJ). Molemmat liittyvät suoraan yhteistyö- ja seurantamekanismin suosituksiin. Unionin tuomioistuimen 18. toukokuuta 2021 antama tuomio useissa ennakkoratkaisupyynnöissä on merkittävä edistysaskel, joka selkeyttää yhteistyö- ja seurantamekanismin luonnetta ja siitä johtuvia Romanian velvoitteita. Tuomioistuin selitti, että yhteistyö- ja seurantamekanismia koskeva vuoden 2006 päätös sitoo Romaniaa kokonaisuudessaan siitä alkaen, kun se liittyi EU:hun, ja velvoittaa Romanian noudattamaan päätöksen liitteessä esitettyjä arviointiperusteita, jotka myös ovat sitovia.Näiden arviointiperusteiden määrittelyssä on otettu huomioon puutteet, jotka komissio totesi ennen Romanian liittymistä EU:hun. Arviointiperusteilla pyritään erityisesti varmistamaan, että Romania noudattaa oikeusvaltiota koskevaa arvoa. Romaniaa vaaditaan toteuttamaan asianmukaisia toimenpiteitä, jotta se täyttää arviointiperusteet, ja välttämään sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, jotka voisivat vaarantaa arviointiperusteiden täyttymisen. Tuomiossa selvennetään myös, että yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa komission kertomuksissa esitetään Romaniaa koskevia vaatimuksia ja että suosituksia annetaan, jotta maa täyttäisi arviointiperusteet. Vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti Romanian on otettava nämä vaatimukset ja suositukset asianmukaisesti huomioon ja pidättäydyttävä hyväksymästä tai jatkamasta toimenpiteitä, jotka voisivat vaarantaa mainituissa vaatimuksissa ja suosituksissa vahvistettujen tulosten saavuttamisen. Tässä kertomuksessa tarkastellaan yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa marraskuun 2019 jälkeen saavutettua edistystä. Vaikka osa suosituksista laadittiin niiden hyväksymisajankohtaan sopiviksi, niiden tarkoitus on edelleen selvä. Kaikki jäljellä olevat suositukset olisi toteutettava, ja jo toteutetut suositukset on edelleen otettava huomioon, jotta niistä ei lipsuta. Komissio kannustaa Romaniaa, sen hallitusta ja parlamenttia täyttämään yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annetut sitoumukset ja jatkamaan aktiivisesti kaikkien jäljellä olevien yhteistyö- ja seurantamekanismin suositusten täyttämistä. Kaikkien suositusten täyttyminen merkitsisi yhteistyö- ja seurantamekanismin päättymistä ja sitä, että oikeusvaltioon liittyviä kysymyksiä Romaniassa seurattaisiin jatkossa kaikkiin jäsenvaltioihin sovellettavan oikeusvaltiomekanismin puitteissa. Kuten aiempinakin vuosina, komissio on analysoinut tilannetta huolellisesti tiiviissä yhteistyössä Romanian instituutioiden, kansalaisyhteiskunnan ja muiden sidosryhmien kanssa. 2. ARVIO EDISTYMISESTÄ SUOSITUSTEN TÄYTTÄMISESSÄ Tässä jaksossa arvioidaan, miten tammikuussa 2017 annettujen 12 suosituksen ja marraskuussa 2018 annettujen 8 lisäsuosituksen täyttämisessä on edistytty. Kaikkien jäljellä olevien suositusten täyttäminen on tärkeää uudistusprosessin kannalta, jotta voidaan korjata yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa vuosien 2017, 2018 ja 2019 kertomuksissa havaitun taantumisen kielteiset vaikutukset ja mahdollistaa yhteistyö- ja seurantamekanismin päättäminen. 2.1. Ensimmäinen arviointiperuste: oikeuslaitoksen riippumattomuus ja uudistaminen Oikeudenkäyttöä koskevat lait ja oikeuslaitoksen riippumattomuuden oikeudelliset takeet Vuoden 2018 suositukset •oikeudenkäyttöä koskevien lakien ja niihin liittyvien poikkeusasetusten täytäntöönpano on keskeytettävä välittömästi •oikeudenkäyttöä koskevien lakien tarkistuksessa on otettava kaikilta osin huomioon yhteistyö- ja seurantamekanismiin puitteissa annetut sekä Venetsian komission ja GRECOn antamat suositukset. Kolmessa oikeudenkäyttöä koskevassa laissa määritellään tuomareiden asema ja säädetään oikeuslaitoksen ja ylimmän tuomarineuvoston järjestämisestä. Kyseiset lait ovat siis keskeisiä tuomareiden riippumattomuuden ja oikeuslaitoksen moitteettoman toiminnan varmistamisessa. Näihin oikeudenkäyttöä koskeviin lakeihin vuosina 2018 ja 2019 tehdyillä edelleen voimassa olevilla muutoksilla on ollut vakava vaikutus oikeuslaitoksen riippumattomuuteen, laatuun ja tehokkuuteen. On havaittu merkittäviä ongelmia, jotka liittyvät tuomarikunnan tekemien rikosten tutkinnasta vastaavan erityisjaoston (SIIJ) perustamiseen, tuomareiden ja syyttäjien yksityisoikeudellista vastuuta koskevaan järjestelmään, varhaiseläkejärjestelyihin, ammattiin pääsyyn sekä ylimpien oikeusasteiden syyttäjien asemaan ja nimityksiin. Muutettujen lakien täytäntöönpano osoitti nopeasti, että on syytä huoleen, ja seuraavina vuosina on tullut esiin uusia ongelmia. Huoli muutettujen lakien vaikutuksen jatkumisesta vahvistettiin vuosien 2018 ja 2019 kertomuksissa. Kertomuksissa suositeltiin muutettujen lakien soveltamisen keskeyttämistä ja kyseisten lakien tarkistamista, jotta ne saataisiin komission, GRECOn ja Venetsian komission suositusten mukaisiksi. Kertomuksissa korostettiin, että SIIJ-erityisjaostoa on käytetty tuomareiden ja syyttäjien painostamiseen sekä keinona muuttaa joidenkin korkean tason korruptiotapausten kulkua. Kertomuksissa todettiin myös, että tilanne on aiheuttanut epävarmuutta ja paineita sekä yksittäisten tuomareiden urakehitykselle ja riippumattomuudelle että koko oikeuslaitokselle. Kertomuksissa kyseenalaistettiin myös tuomioistuinten tarkastusyksikön johdon nimittämistä ja vastuuvelvollisuutta koskevien sääntöjen moitteettomuus. Oikeudenkäyttöä koskevat lait, sellaisina jollaisiksi ne muutettiin vuosina 2018 ja 2019, ovat edelleen voimassa, minkä vuoksi on yhä aihetta epäillä, että ne vahingoittavat oikeuslaitoksen toimintaa. Varsinkin SIIJ-jaoston olemassaolo ja toiminta herättävät edelleen vakavaa huolta. Vaikkakaan ei yhtä usein kuin aiempina vuosina, SIIJ-jaosto on toistuvasti painostanut tuomareita , minkä lisäksi huolta aiheuttaa se, että rikostutkinnan kohteita ei valita objektiivisesti, samoin kuin vuodot tiedotusvälineille, mikä voi aiheuttaa paineita tuomareille ja syyttäjille. Myös jaoston kielteinen vaikutus korkean tason korruptiotapauksiin jatkuu. SIIJ ei puutu enää yhtä aktiivisesti meneillään oleviin korkean tason korruptiotapauksiin – se ei esimerkiksi enää ota itselleen syyttäjänvirastolle määrättyjä korruptiotapauksia – ja muutoksenhakujen peruuttamista koskeva ongelmallinen käytäntö korkean tason korruptiotapauksissa lopetettiin sen jälkeen, kun perustuslakituomioistuin oli todennut muutoksenhakujen siirtämisen SIIJ-jaostolle perustuslain vastaiseksi. SIIJ kuitenkin pyytää edelleen, että muut syyttäjäviranomaiset antavat sille vireillä olevien korkean tason korruptiotapausten alkuperäiset todisteet, mikä voi johtaa tapausten käsittelyn keskeytymiseen tuomioistuimessa. Unionin tuomioistuin totesi 18. toukokuuta 2021 antamassaan tuomiossa, että ollakseen yhteensopiva EU:n lainsäädännön kanssa, tällaisen erityisjaoston perustavan lain on oltava perusteltavissa moitteettomaan oikeudenkäyttöön liittyvillä objektiivisilla ja todennettavissa olevilla vaatimuksilla, ja on varmistettava, ettei kyseistä jaostoa voida käyttää tuomareiden ja syyttäjien toiminnan poliittisen valvonnan välineenä ja että jaosto käyttää toimivaltaansa perusoikeuskirjan vaatimusten mukaisesti. Jos kyseinen laki ei täytä näitä vaatimuksia, voitaisiin katsoa, että sillä pyritään ottamaan käyttöön väline tuomareiden painostusta ja pelottelua varten, mikä heikentäisi kansalaisten luottamusta oikeuslaitokseen. Unionin tuomioistuin lisää, että kyseinen kansallinen laki ei saa johtaa siihen, että Romania sivuuttaisi yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevan päätöksen mukaiset erityiset velvoitteet korruption torjunnan alalla.

Samaan aikaan oikeusalan instituutioiden henkilöresursseihin kohdistuva paine kasvaa jatkuvasti. Se johtuu siitä, että vuosina 2019 ja 2020 ei palkattu uusia työntekijöitä, tuomari- ja syyttäjäkohtainen työmäärä on kasvanut, eläkkeelle jääneiden määrä on kasvanut, nimityksille asetetut virkaikävaatimukset vähentävät ehdokkaiden määrää ja väliaikaisia siirtoja (erityisesti kansalliseen korruptiontorjuntavirastoon) on rajoitettu. Tilanteen heikentyminen vältettiin, kun hallitus ja parlamentti ryhtyivät ensin viivyttämään ja sitten kumoamaan sellaisten ongelmallisten säännösten voimaantuloa, jotka koskevat tuomareiden varhaiseläkettä 20 palvelusvuoden jälkeen ja tuomareiden määrän lisäämistä tietyissä kokoonpanoissa. Meneillään oleva prosessi oikeudenkäyttöä koskevien lakien muuttamiseksi Oikeusministeriö asetti oikeudenkäyttöä koskevat tarkistetut lait julkiseen kuulemismenettelyyn syyskuussa 2020 kuuden kuukauden ajaksi. Uusilla ehdotuksilla muutetaan huomattavasti oikeudenkäyttöä koskevia kolmea lakia. Oikeusministerin mukaan lähestymistavassa otettiin täysin huomioon yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevat kertomukset, GRECOn raportit ja Venetsian komission lausunnot sekä laajempi tarve harkita, käsitellä uudelleen ja muuttaa oikeudenkäyttöä koskevia lakeja. Erityisenä tavoitteena oli korjata aiempien muutosten kielteiset vaikutukset. Syyskuun 2020 lakiesityksissä ehdotetaan, miten useita yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa kertomuksissa havaittuja ongelmia voitaisiin ratkaista: SIIJ:n lakkauttaminen ja syyttäjien ammatillisen riippumattomuuden lisääminen, tuomareiden varhaiseläkejärjestelmän poistaminen, tuomareiden siviilioikeudellista vastuuta koskevien säännösten muuttaminen, tuomareiden sananvapautta koskevien rajoitusten poistaminen sekä syyttäjien ylimmän johdon nimitysten kumoamista ja nimittämistä koskevien menettelyjen muuttaminen (ks. myös jäljempänä). Kuulemismenettelyssä saatiin ristiriitaisia vastauksia myös tuomarineuvostolta. Ylin tuomarineuvosto antoi laeista ensin lausunnon, jossa pantiin huolestuneena merkille oikeudenkäyttöä koskevien lakien muutosesitykset sellaisina kuin ne esitettiin julkisessa keskustelussa. Myöhemmin ylimmän tuomarineuvoston tuomari- ja syyttäjäjaostot järjestivät erilliset kuulemiset ja lähettivät näkemyksensä oikeusministerille, mutta niitä ei julkistettu. Tammikuussa 2021 uusi hallitus muutti lähestymistapaa ja nopeutti kahden vähäisemmän muutoksen hyväksymistä. Ensinnäkin saatuaan myönteisen lausunnon ylimmältä tuomarineuvostolta uusi hallitus ehdotti lakia tuomarineuvostoon pääsyä koskevista väliaikaisista toimenpiteistä . Parlamentti hyväksyi ehdotuksen 3. helmikuuta 2021, mutta tietyt säännökset riitautettiin perustuslakituomioistuimessa, minkä jälkeen ne todettiin perustuslain vastaisiksi 17. maaliskuussa 2021. Toiseksi lakiesitys SIIJ:n lakkauttamisesta julkaistiin oikeusministeriön verkkosivustolla 4. helmikuuta 2021 ja toimitettiin ylimmälle tuomarineuvostolle lausuntoa varten. Ylin tuomarineuvosto antoi kielteisen lausunnon väittäen, että tarvitaan lisätakeita tuomareiden suojelemiseksi mahdollisesti vilpillisiltä korruptiotutkimuksilta. Hallitus ei noudattanut ylimmän tuomarineuvoston lausuntoa, vaan hyväksyi 18. helmikuuta lakiesityksen muuttamattomana, katsoi SIIJ-jaoston lakkauttamisen lisäävän oikeuslaitoksen riippumattomuutta, ja toimitti lakiesityksen parlamentille. Parlamentti ei ollut samaa mieltä eikä noudattanut hallituksen pyyntöä hyväksyä lakiesitys kiireellisessä menettelyssä. Kun edustajainhuone ensimmäisenä kamarina hyväksyi maaliskuussa lakiesityksen, se lisäsi siihen säännöksiä, joilla sen näkemyksen mukaan oli tarkoitus suojella tuomareita vilpillisiltä korruptiotutkimuksilta, ja ehdotti, että ylimmän tuomarineuvoston olisi ensin hyväksyttävä pyyntö asian viemiseksi tuomioistuimeen. Tämä ylimääräinen vaihe herätti kritiikkiä kansalaisyhteiskunnassa sekä suuressa osassa tuomarikuntaa ja ylintä tuomarineuvostoa, koska se rinnastettiin uuteen koskemattomuuden muotoon ja koska sen voitaisiin katsoa rajoittavan tuomareiden vastuuvelvollisuutta. Lakiesitys on nyt senaatin eli asiasta päättävän kamarin käsiteltävänä. Oikeusministeri pyysi 26. maaliskuuta 2021 Venetsian komissiolta lausuntoa lakiesityksestä ja erityisesti lisätakeista. Venetsian komission on tarkoitus antaa lausuntonsa heinäkuussa. Oikeudenkäyttöä koskevat lait Samaan aikaan käynnistettiin uudelleen keskustelu oikeudenkäyttöä koskevien kolmen lain kaikista muutoksista järjestämällä uusia keskusteluja ja kuulemisia oikeusalan instituutioissa. Kolme tarkistettua lakiesitystä toimitettiin maaliskuussa 2021 ylimmälle tuomarineuvostolle lausuntoa varten. Oikeusministeri sitoutui lähettämään lakiesitykset Venetsian komissiolle lausuntoa varten samaan aikaan, kun ne toimitetaan parlamentille. Lakiesityksistä käydään edelleen keskusteluja ja järjestetään kuulemisia Romaniassa. Myös kansalaisyhteiskunta on ottanut niihin kantaa. Oikeusministeri järjesti toukokuun alussa keskusteluja oikeuslaitoksen uudistamisesta 14:n oikeusalalla toimivan kansalaisjärjestön kanssa. Tärkeää kehityssuuntaa viitoittaa unionin tuomioistuimen 18. toukokuuta 2021 antama tuomio, jossa tarkastellaan useita oikeudenkäyttöä koskevien lakien säännöksiä SEU-sopimuksen 2 artiklan ja 19 artiklan 1 kohdan sekä yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevan päätöksen valossa, erityisesti siltä osin kun on kyse SIIJ-jaostosta ja väliaikaisista nimityksistä johtotehtäviin tuomioistuinten tarkastusyksikössä sekä tuomareiden henkilökohtaisesta vastuusta, jos on tapahtunut oikeudellinen virhe. Unionin tuomioistuin muistuttaa yleisemmällä tasolla, että jäsenvaltio ei voi muuttaa lainsäädäntöään, varsinkaan lainkäytön järjestämistä, tavalla, joka johtaa oikeusvaltion arvon suojelun heikkenemiseen. Oikeudenkäyttöä koskevien kolmen lain lopullinen muoto vaikuttaa ratkaisevasti oikeuslaitoksen riippumattomuuteen, laatuun ja tehokkuuteen sekä sen kykyyn varmistaa kansalaisten oikeus tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin. Hallitus on jo vahvistanut, että se pyrkii ottamaan uudistuksessa huomioon yhteistyö- ja seurantamekanismissa esitetyt niin prosessia kuin sisältöäkin koskevat suositukset. Prosessiin liittyvien yhteistyö- ja seurantamekanismin suositusten lisäksi on tärkeää ottaa täysin huomioon oikeuslaitoksen riippumattomuutta koskeva unionin tuomioistuimen oikeuskäytäntö, erityisesti 18. toukokuuta 2021 annettu päätös, sekä Venetsian komission lausunnot ja GRECOn raportit. Kaikki tämä on tärkeää, jotta voidaan löytää vakaita ja kestäviä ratkaisuja. Sisältöön liittyvissä yhteistyö- ja seurantamekanismin suosituksissa viitataan useisiin aloihin, joilla komissio kiinnittää erityistä huomiota oikeudenkäyttöä koskevien lakien tarkistusten tuloksiin. Esimerkkinä voidaan mainita rakenteisiin ja menettelyihin liittyvät kysymykset, kuten SIIJ-jaoston lakkauttaminen, tuomareiden ja syyttäjien kurinpidollista sekä siviili- ja rikosoikeudellista vastuuta koskevat järjestelmät, tuomioistuinten tarkastusyksikön johtoryhmän vastuuvelvollisuus ja nimittäminen, ylempien syyttäjien nimitys- ja erottamismenettelyt sekä korkeimman oikeuden ja ylimmän tuomarineuvoston roolit. Tärkeää on myös uudistusten vaikutus tuomareiden riippumattomuuteen ja urakehitykseen. Lainsäädäntöprosessin päätyttyä komissio voi arvioida perusteellisemmin, miten oikeudenkäyttöä koskeviin lakeihin liittyvien yhteistyö- ja seurantamekanismin suositusten toteuttamisessa on edistetty. •Vuoden 2017 suositus: Perustetaan Venetsian komission tuella vakaa ja riippumaton ylimpien syyttäjäviranomaisten nimitysjärjestelmä, joka perustuu selkeisiin ja läpinäkyviin kriteereihin. •Vuoden 2018 suositus: Johtavassa hallinnollisessa asemassa olevien syyttäjien nimityksissä ja erottamisissa on noudatettava ylimmän tuomarineuvoston kielteisiä lausuntoja, kunnes uusi lainsäädäntökehys on voimassa tammikuussa 2017 annetun suosituksen 1 mukaisesti. •Vuoden 2018 suositus: Kansallisen korruptiontorjuntaviraston (DNA) pääsyyttäjän nimittämisprosessi olisi aloitettava uudestaan. Pääsyyttäjällä on oltava osoitettua kokemusta korruptiorikosten syytetoimista. DNA:lle olisi annettava selkeä valtuutus jatkaa ammattimaista, itsenäistä ja puolueetonta korruptiotutkintaa. Nimitykset syyttäjälaitoksen johtotehtäviin Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa perättäisissä kertomuksissa korostetaan riittävän valvonnan tarvetta ylimpien syyttäjien nimittämismenettelyssä ja arvioidaan sitä, missä määrin samaa nimittämis- ja erottamismenettelyä sovelletaan syyttäjäkunnan alemmilla hallintotasoilla. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevassa vuoden 2018 kertomuksessa todettiin, että tilanne oli heikentynyt, kun taas yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevassa vuoden 2019 kertomuksessa korostettiin riskiä siitä, että jatkuvat muutokset lisäävät epävarmuutta ja luottamuksen puutetta: vaikka menettelyä oli muutettu neljä kertaa alle kuudessa kuukaudessa, yhdessäkään näistä muutoksista ei käsitelty keskeistä kysymystä siitä, miten eri instituutioiden vaikutusvalta prosessiin ja toisaalta vallan keskittäminen oikeusministerille saadaan tasapainoon. Venetsian komissio toi esiin myös sen, ettei oikeusministerin vaikutusvallalle ollut vastapainoa. Vuoden 2019 jälkeen ei ole tehty enempää lainsäädännöllisiä muutoksia, ja kysymys on nyt osa oikeudenkäyttöä koskevaan lakiin parhaillaan tehtäviä muutoksia, jotka liittyvät tuomareiden ja syyttäjien asemaan. Maaliskuussa 2021 esitetyssä uudessa ehdotuksessa, josta oikeusministeri on pyytänyt ylimmän tuomarineuvoston lausuntoa (ks. edellä), ehdotetaan, että ylimmän tuomarineuvoston roolia vahvistetaan ottamalla käyttöön ylimmän tuomarineuvoston sitova lausunto. Myös Romanian presidentin roolia vahvistetaan siltä osin, että tämä voi hylätä ehdokkaan. Edellisen kertomuksen jälkeen syyttäjälaitokseen on nimitetty uusia johtajia, mutta pitkään jatkuneet ongelmat ovat yhä jäljellä. Vuoden 2020 alussa yksi silloisen oikeusministerin ensimmäisistä toimista oli järjestää valintamenettelyt entistä läpinäkyvämmällä tavalla, jotta syyttäjälaitokselle voidaan nimittää uusi johto. Vaikka DNA:n uusi pääsyyttäjä nimitettiin ylimmän tuomarineuvoston annettua asiasta myönteisen lausunnon, valtakunnansyyttäjä ja järjestäytyneen rikollisuuden ja terrorismin tutkintaosaston (DIICOT) pääsyyttäjä nimitettiin ylimmän tuomarineuvoston kielteisestä lausunnosta huolimatta. Ylimmän tuomarineuvoston syyttäjäjaosto ilmoittaa lisäksi, että syyttäjät, jotka äänestivät valtakunnansyyttäjä- ja DIICOTin pääsyyttäjäehdokkaiden hylkäämiseksi, joutuivat tämän seurauksena SIIJ-jaoston painostuksen kohteeksi. Lisäksi oikeusministeri jätti vuonna 2020 ylimmän tuomarineuvoston lausunnon huomiotta varajohtajien virkoja täytettäessä. Ylimpien syyttäjien erottamismenettely liittyy tiiviisti nimitysmenettelyyn. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin on tarkastellut DNA:n entisen pääsyyttäjän erottamista vuonna 2018. Romanian todettiin rikkoneen Euroopan ihmisoikeussopimuksen 6 artiklan 1 kohdassa vahvistettua oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja 10 artiklassa vahvistettua sananvapautta. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin katsoi, että entinen pääsyyttäjä ei ollut voinut tosiasiallisesti riitauttaa tuomioistuimessa syitä, joiden vuoksi hänet pantiin viralta. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin kiinnitti huomiota myös siihen, että toimeenpanovallasta ja lainsäädäntövallasta riippumattomalla viranomaisella on yhä suurempi merkitys syyttäjien nimittämistä ja erottamista koskevissa päätöksissä. Se pani myös merkille vaaran, että erottaminen voi tukahduttaa tuomareiden halukkuuden osallistua julkiseen keskusteluun oikeuslaitoksesta. Romanian hallitus esitti äskettäin tuomion täytäntöönpanoa koskevan toimintasuunnitelman , minkä lisäksi oikeudenkäyttöä koskevien lakien muutosehdotuksissa ylimpien syyttäjien erottamismenettelyyn on lisätty muutoksenhakumenettely hallintotuomioistuimessa. Yhteenvetona voidaan todeta, että yhteistyö- ja seurantamekanismin suositus DNA:n pääsyyttäjän nimittämisestä on otettu huomioon. Meneillään oleva lainsäädäntöprosessi oikeudenkäyttöä koskevien lakien muuttamiseksi sisältää säännöksiä, joilla pyritään ottamaan huomioon jäljellä olevat syyttäjänimityksiä koskevat suositukset. Suositusten noudattamista voidaan arvioida, kun prosessi on saatu päätökseen.

Käytännesäännöt Vuoden 2017 suositus: Varmistetaan, että parlamentissa valmisteilla oleviin, parlamentin jäseniin sovellettaviin käytännesääntöihin sisältyy selkeät säännökset instituutioiden välisestä keskinäisestä kunnioituksesta. Käytännesäännöissä on myös tehtävä selväksi, että parlamentin jäsenten ja parlamentaarisen prosessin on kunnioitettava oikeuslaitoksen riippumattomuutta. Vastaavat käytännesäännöt voitaisiin antaa myös ministereille. Parlamentin jäsenten käytännesäännöt ovat olleet voimassa vuoden 2017 lopusta. Vuosien 2018 ja 2019 kertomuksessa kuitenkin havaittiin, että käytännesäännöt eivät vielä täytä tehtäväänsä, koska niissä ei ole selkeitä säännöksiä oikeuslaitoksen riippumattomuuden kunnioittamisesta. Käytännesääntöjen soveltamisessa ei ole tapahtunut edistystä edellisen kertomuksen jälkeen. Tiedotusvälineissä raportoidaan jatkuvasti, että oikeuslaitoksen riippumattomuutta ei kunnioiteta parlamentaarisessa prosessissa ja että jotkin parlamentin jäsenet arvostelevat oikeusjärjestelmää ja yksittäisiä tuomareita, vaikka hyökkäysten määrä ja vihamielisyys ovat vähentyneet merkittävästi verrattuna vuosiin 2017–2019. Komissio on esittänyt, että myös ministereille kannattaisi laatia säännöt samasta syystä. Hallitus muutti huhtikuussa 2019 ministereiden käytännesääntöjä siten, että niissä mainitaan nimenomaisesti tarve kunnioittaa oikeuslaitoksen riippumattomuutta. Viimeisimmän yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevan kertomuksen jälkeen ylin tuomarineuvosto totesi, että hallituksen jäsenen esittämä kritiikki todennäköisesti heikentäisi oikeuslaitoksen riippumattomuutta, mutta huomattavasti vähemmän kuin aiempina vuosina. Mitään tietoja ei saatu siitä, oliko tällaisissa tapauksissa keskusteltu hallituksen käytännesääntöjen noudattamisesta. Edellisen vaalikauden tapahtumien perusteella ei voitu katsoa, että parlamentti olisi noudattanut suositusta oikeuslaitoksen riippumattomuuden kunnioittamisesta. Uusi parlamentti on ollut toiminnassa vuoden 2021 alusta. Tulossa olevat keskustelut oikeuskysymyksistä antavat parlamentille uuden mahdollisuuden soveltaa käytännesääntöjä, jotta suosituksessa asetettu oikeuslaitoksen riippumattomuuden kunnioittamista koskeva tavoite voidaan saavuttaa. Siviiliprosessilaki Vuoden 2017 suositus: Oikeusministerin, ylimmän tuomarineuvoston ja korkeimman oikeuden olisi saatava päätökseen toimintasuunnitelma sen varmistamiseksi, että siviiliprosessilain jäljellä olevien säännösten täytäntöönpanolle asetettua uutta määräaikaa pystytään noudattamaan. Tämän suosituksen mukaan olisi saatettava loppuun siviiliprosessilain uudistus, jonka myötä prosessissa otetaan erityisesti käyttöön jaostokäsittely ja muutoksenhakumenettelyt joissakin tapauksissa. Tästä uudistuksesta luovuttiin vuonna 2018. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevassa vuoden 2019 kertomuksessa todettiin, että muutoksesta luopuminen voi tarjota mahdollisuuden vakauden jaksoon kyseisellä oikeusjärjestelmän osa-alueella. Tämä suositus voidaan katsoa täytetyksi. Oikeudellisten menettelyjen tehokkuuden ja laadun arviointia tarkastellaan oikeusvaltiokertomuksen yhteydessä. Rikoslaki ja rikosprosessilaki •Vuoden 2018 suositus: Rikoslakiin ja rikosprosessilakiin ollaan tekemässä muutoksia, joiden voimaantulo on keskeytettävä. •Vuoden 2018 suositus: On aloitettava uudestaan rikoslain ja rikosprosessilain tarkistus, jossa otetaan täysimääräisesti huomioon yhteensopivuus EU:n lainsäädännön ja kansainvälisten korruptiontorjuntasääntöjen kanssa sekä yhteistyö- ja seurantamekanismiin sisältyvät suositukset ja Venetsian komission lausunto. •Vuoden 2017 suositus: Romanian rikoslain ja rikosprosessilain uudistamisen nykyvaihe olisi saatettava päätökseen, ja parlamentin olisi toteutettava suunnitelmansa hyväksyä hallituksen vuonna 2016 esittämät muutokset oikeusviranomaisten kuulemisen jälkeen. Parlamentti hyväksyi huhtikuussa 2019 kiireellisessä menettelyssä rikoslakiin ja rikosprosessilakiin sekä korruptiontorjuntaa koskevaan erityislakiin tehtävät muutokset, joiden vaikutus rikosten ja erityisesti korruptioon liittyvien rikosten tutkintaan ja seuraamuksiin herätti suurta huolta. Näitä muutoksia arvosteltiin laajasti, ja ne julistettiin kokonaisuudessaan perustuslain vastaisiksi heinäkuussa 2019. Tämä päätös tarkoitti, että lait eivät tulleet voimaan, mutta komissio ja monet muut tarkkailijat olivat edelleen huolissaan siitä, että oli tehty poliittinen valinta tällaisten muutosten tekemiseksi, varsinkin kun tästä poliittisesta valinnasta ei nimenomaisesti luovuttu välittömästi tuomioistuimen päätöksen jälkeen vaan lakiesitykset olivat parlamentin käsiteltävänä koko edellisen vaalikauden ajan. Molemmat vastavalitun parlamentin kamarit hylkäsivät maaliskuussa 2021 lopullisesti vuosien 2018 ja 2019 muutokset. Parlamentti oli jo toukokuussa 2020 hylännyt seitsemän parlamentin jäsenten rikoslakiin ja rikosprosessilakiin esittämää ongelmallista muutosehdotusta. Molempia lakeja on edelleen tarpeen muuttaa. Muutokset ovat tarpeen, jotta voidaan toteuttaa jatkotoimia useiden perustuslakituomioistuimen vuoden 2014 jälkeen tekemien kauaskantoisten päätösten johdosta, joilla on kumottu molempien lakien säännöksiä ja jotka ovat vaikuttaneet erityisesti korruption ja järjestäytyneen rikollisuuden torjuntaan. Pysyvien lainsäädännöllisten ja poliittisten ratkaisujen puuttuessa oikeudellinen epävarmuus on haitaksi joissakin yksittäistapauksissa ja vaikuttaa näin korruption torjuntaan. Useiden instituutioiden välinen työryhmä, joka tarkastelee rikoslain ja rikosprosessilain muuttamista koskevia lainsäädäntöaloitteita ja ehdottaa oikeuslaitoksen yhteisiä ratkaisuja ja kantoja, on ollut toiminnassa vuodesta 2019 lähtien. Työryhmän kokoukset keskeytettiin vuonna 2020 covid-19-pandemian vuoksi, mutta kokouksia on alettu taas järjestää. Oikeusministeri on asettanut näitä kahta lakia koskevan työn etusijalle, ja työryhmän työ muodostaa perustan rikoslain ja rikosprosessilain tarkistamiselle. Hallitus aikoo esittää parlamentille uudet konsolidoidut tekstit sen jälkeen, kun oikeudenkäyttöä koskevien lakien muutokset on hyväksytty. Nämä eri vaiheet merkitsevät käytännössä sitä, että suosituksissa on luovuttu takaperoisista muutoksista. Jatkotoimena perustuslakituomioistuimen päätöksille aloitetaan rikoslain ja rikosprosessilain tarkistus, jossa otetaan kaikilta osin huomioon yhteensopivuus EU:n lainsäädännön ja kansainvälisten korruptiontorjuntasääntöjen kanssa sekä yhteistyö- ja seurantamekanismiin sisältyvät suositukset ja suosituksissa esitetty Venetsian komission lausunto. Romanian viranomaiset ovat nyt ryhtyneet valmisteleviin toimiin. Lainsäädäntöprosessi yhteistyö- ja seurantamekanismin alalla Vuonna 2017 yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annettu suositus: Jotta lainsäädäntöprosessin läpinäkyvyyttä ja ennakoitavuutta voitaisiin parantaa edelleen ja sisäisiä suojatoimia lujittaa peruuttamattomuuden takaamiseksi, hallituksen ja parlamentin olisi varmistettava täysi läpinäkyvyys ja otettava kaikilta osin huomioon asianomaisten viranomaisten ja sidosryhmien kuuleminen päätöksenteossa ja lainsäädäntötyössä, joka koskee rikoslakia ja rikosprosessilakia, korruptiota koskevia lakeja, lahjomattomuutta koskevia lakeja (esteellisyys, eturistiriidat, perusteeton vaurastuminen), oikeudenkäyttöä koskevia lakeja (oikeuslaitoksen järjestäminen) sekä siviililakia ja siviiliprosessilakia, hallituksen vuonna 2016 vahvistaman päätöksenteon avoimuutta koskevan mallin mukaan. Suosituksessa todettiin, että avoin ja vakaa lainsäädäntöprosessi on paras tapa varmistaa uudistusten kestävyys ja vaikuttavuus. Toukokuun 2019 kansanäänestyksessä kansalaisten enemmistö kannatti hallituksen poikkeusasetusten käytön kieltämistä oikeuden alalla. Tämä osoittaa, että poikkeusasetusten liiallinen käyttö herättää huolta. Marraskuun 2019 jälkeen poikkeuksia on käytetty vain muutaman kerran.

Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevan vuoden 2019 kertomuksen jälkeen kiireellisten menettelyjen määrä parlamentissa on vähentynyt merkittävästi menettelyissä, jotka liittyvät oikeudenkäyttöä koskeviin lakeihin, rikoslakiin ja rikosprosessilakiin, lahjomattomuutta koskevaan lainsäädäntökehykseen ja korruption torjuntaan. Parlamentti hylkäsi helmikuussa 2021 ehdotuksen tarkastella lakiesitystä SIIJ-jaoston lakkauttamiseksi kiireellisessä menettelyssä. Lisäksi on ollut vähemmän tapauksia, joissa yhteistyö- ja seurantamekanismin alaan kuuluvia kiistanalaisia lainsäädäntöluonnoksia on käsitelty valiokunnissa tai jommassakummassa kamarissa, ja vielä harvemmat on hyväksytty. Yksi poikkeus oli laki, jolla lakkautettiin erityiseläkkeet, mukaan lukien tuomareiden ja syyttäjien erityiseläke, ja joka ylimmän tuomarineuvoston näkemyksen mukaan kohdistui oikeuslaitokseen. Se julistettiin lopulta perustuslain vastaiseksi. Kun kuitenkin otetaan huomioon parlamentin menettely, jossa muutosten käsittely jatkuu, kunnes ne nimenomaisesti poistetaan käsittelystä, parlamentilla on ollut pitkään käsiteltävänä useita muutosehdotuksia, joista moni voisi vakavasti heikentää oikeudellista kehystä, jonka avulla ehkäistään esteellisyyttä ja eturistiriitoja ja määrätään niistä seuraamuksia. Tätä taustaa vasten parlamentin äänestys, jolla hylättiin rikoslakiin ja rikosprosessilakiin tehdyt ongelmalliset muutokset, oli tärkeä merkki edistymisestä. Lisäksi parlamentti hylkäsi maaliskuussa 2021 useita vireillä olevia huolestuttavia muutosehdotuksia, jotka liittyivät lahjomattomuutta koskevaan oikeudelliseen kehykseen (ks. jäljempänä). SIIJ-jaostoon, oikeudenkäyttöä koskeviin lakeihin ja myöhemmin rikoslakiin ja rikosprosessilakiin liittyvien uudistusehdotusten lainsäädäntöprosessi tarjoaa tilaisuuden osoittaa, että suositusta noudatetaan. Tuomioistuinten päätösten täytäntöönpano julkishallinnossa Vuonna 2017 yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annettu suositus: Hallituksen olisi laadittava asianmukainen toimintasuunnitelma, jolla se puuttuu tuomioistuinten päätösten täytäntöönpanoon ja tuomioistuinten vahvistaman oikeuskäytännön soveltamiseen julkishallinnossa. Siihen olisi sisällyttävä tarkkojen tilastojen laadintamekanismi tulevan seurannan mahdollistamiseksi. Hallituksen olisi myös toimintasuunnitelman moitteettoman toimeenpanon varmistamiseksi kehitettävä sisäisen valvonnan järjestelmä, jossa ovat mukana myös ylin tuomarineuvosto ja tilintarkastustuomioistuin. Tuomioistuinten päätösten noudattaminen ja täytäntöönpano ovat erottamaton osa oikeusjärjestelmän tehokkuutta. Euroopan ihmisoikeustuomioistuin määräsi Romanialle seuraamuksia vuonna 2005 sillä perusteella, että valtio tai valtion vastuulla olevat oikeussubjektit eivät noudattaneet kansallisen tuomioistuimen lopullisia päätöksiä tai niitä noudatettiin huomattavalla viiveellä. Tämä on edelleen ongelma: Romania esitti vuonna 2016 Euroopan neuvoston ministerikomitealle toimintasuunnitelman, jossa puututaan rakenteellisiin ongelmiin, jotka koskevat tuomioistuinten valtiota vastaan antamien päätösten täytäntöönpanon laiminlyöntiä tai lykkäämistä. Toimintasuunnitelma ja Euroopan neuvoston ministerikomitean edellyttämät lisätoimenpiteet liittyvät suoraan tämän suosituksen toteuttamiseen. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevassa vuoden 2019 kertomuksessa todettiin, että Romanian hallitus oli huhtikuussa 2019 hyväksynyt luettelon toimenpiteistä ja antanut asiasta vastaavan ministeriöiden välisen työryhmän tehtäväksi laatia lainsäädäntöehdotukset toimintasuunnitelman täytäntöönpanemiseksi. Näihin toimenpiteisiin sisältyy muutoksia oikeudelliseen kehykseen oikea-aikaisen voimaantulon varmistamiseksi sekä mekanismi sellaisten tuomioiden valvomiseksi ja myöhäisen täytäntöönpanon estämiseksi, joissa valtio on velallinen. Yhtäkään näistä toimenpiteistä ei kuitenkaan ole hyväksytty tai pantu täytäntöön. Vastuuta on siirretty hallituksen sisällä, ja asiaa käsittelevälle työryhmälle on annettu tehtäväksi ehdottaa uusia oikeudellisia ratkaisuja. Kuten Euroopan neuvoston ministerikomitea korosti maaliskuussa 2021, nyt tarvitaan vahvaa poliittista sitoutumista kattavien ja kestävien ratkaisujen löytämiseksi. Edellisen kertomuksen jälkeen ei ole toteutettu merkittäviä toimia suosituksen panemiseksi täytäntöön. Oikeuslaitoksen strateginen johto ja oikeuslaitoksen kehittämisstrategiaa koskeva toimintasuunnitelma Vuonna 2017 yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annettu suositus: Oikeuslaitoksen strategisen johdon eli oikeusministerin, ylimmän tuomarineuvoston, korkeimman oikeuden ja valtakunnansyyttäjän olisi varmistettava toimintasuunnitelman toteuttaminen sellaisena kuin se on hyväksytty. Strategisen johdon olisi aloitettava säännöllinen raportointi yleisölle toimintasuunnitelman toteuttamisesta, esimerkiksi ratkaisuista tuomioistuinten henkilöstövajeen, liian suuren työmäärän ja päätösten perustelujen viiveiden, korjaamiseksi. Vuonna 2017 perustettiin oikeuslaitoksen strateginen johto, jonka tarkoituksena on käsitellä oikeusjärjestelmän keskeisiä strategisia kysymyksiä ja saattaa yhteen tärkeimmät oikeusjärjestelmän toiminnasta vastaavat laitokset. Se on myös vastuussa oikeuslaitoksen kehittämisstrategiaa koskevan toimintasuunnitelman (2015–2020) täytäntöönpanosta. Toimintasuunnitelmasta oli tarkoitus tulla oikeuslaitoksen uudistuksen tärkein moottori, jonka käyttövoimana on yhteistyö- ja seurantamekanismin aikaansaama uudistushenki. Marraskuussa 2019 annetussa yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevassa kertomuksessa todettiin, että oikeuslaitoksen strateginen johto ei ollut toiminut suunnitellusti ja ettei toimintasuunnitelmaa ollut juurikaan pantu täytäntöön. Vuodesta 2019 alkaen oikeuslaitoksen henkilöstö- ja organisaatiotilanne on edelleen heikentynyt, mikä johtuu vuosina 2017–2019 hyväksytyistä politiikoista ja muutoksista oikeudenkäyttöä koskeviin lakeihin. Vuoden 2017 kertomuksessa mainitut keskeiset rakenteelliset ongelmat ovat edelleen jäljellä: tuomioistuinten henkilöstövaje, liian suuri työmäärä eräissä tuomioistuimissa ja tuomioistuinten päätösten perustelujen viiveet. Vaikka oikeuslaitoksen strateginen johto kokoontui muutaman kerran vuoden 2019 lopulla ja instituutioiden ammatillista yhteistyötä voitiin jatkaa, konkreettisia tuloksia ei saavutettu. Oikeusministeri on alkanut järjestää jälleen oikeuslaitoksen strategisen johdon kokouksia, ja ensimmäiset keskustelut johdon toiminnasta ja henkilöstöstrategiasta vuosille 2021 ja 2022 on käyty. Toimintasuunnitelman täytäntöönpanosta laaditaan parhaillaan loppuraporttia, joka voisi auttaa määrittämään seuraavat vaiheet ja edellisen suunnitelman mukaiset toimet, jotka ovat edelleen ajankohtaisia. Uusi visio ja strategia, joiden avulla oikeuslaitosta voidaan tulevina vuosina kehittää tehokkaalla ja kestävällä tavalla, täydentää merkittävästi oikeudenkäyttöä koskevilla laeilla tarkistettua oikeudellista kehystä. Tämä tarkoittaisi myös, että oikeuslaitoksen strategisesta johdosta tulee aktiivinen foorumi, joka pystyy käsittelemään oikeusjärjestelmän kannalta tärkeitä strategisia kysymyksiä ja luomaan yhteisymmärrystä ja luottamusta keskeisten oikeudellisten ja valtion instituutioiden välille. Kyseessä olisi tärkeä askel sen osoittamiseksi, että on olemassa kestäviä rakenteita, jotka jatkavat uudistusten toteuttamista yhteistyö- ja seurantamekanismin päätyttyä. Ylimmän tuomarineuvoston läpinäkyvyys ja vastuuvelvollisuus Vuonna 2017 yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annettu suositus: Uuden ylimmän tuomarineuvoston olisi valmisteltava toimikauttaan varten yhteinen ohjelma, johon sisältyy toimenpiteitä läpinäkyvyyden ja vastuuvelvollisuuden lisäämiseksi. Siihen olisi kuuluttava tiedotusstrategia, jonka osana järjestetään säännöllisesti avoimia kokouksia kaikkien tasojen tuomareiden ja syyttäjien sekä kansalaisjärjestöjen ja ammattiorganisaatioiden kanssa. Strategiasta olisi myös laadittava vuosikertomus, josta keskustellaan tuomioistuinten ja syyttäjänvirastojen yleiskokouksissa. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa kertomuksissa on johdonmukaisesti korostettu, kuinka tärkeää on, että ylin tuomarineuvosto tukee uudistusintoa siten, että se esittää selkeitä yhteisiä kantoja ja vahvistaa luottamusta lisäämällä läpinäkyvyyttä ja vastuuvelvollisuutta. Tähän liittyvä huoli oli tuotu esiin yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa vuosien 2018 ja 2019 kertomuksissa. Niissä pantiin myös merkille, että ylimmän tuomarineuvoston kannat muun muassa tuomarikunnan tekemien rikosten tutkinnasta vastaavasta erityisjaostosta (SIIJ), keskeisistä nimityksistä ja oikeuslaitoksen riippumattomuuden puolustamisesta, olivat herättäneet huolta sen institutionaalisesta riippumattomuudesta ja toimivallasta. Ylimmän tuomarineuvoston työ on marraskuusta 2019 lähtien ollut kiistanalaista. Yksi tärkeä huolenaihe liittyy ylimmän tuomarineuvoston kykyyn luoda yksimielisyyttä oikeuslaitoksen sisällä ja siten toimia rakentavassa roolissa oikeuslaitoksen organisaatiota ja toimintaa koskevissa keskeisissä päätöksissä. Tätä huolta havainnollistaa päätös olla osallistumatta rakentavasti oikeudenkäyttöä koskeviin lakiluonnoksiin, jotka oikeusministeriö julkaisi syyskuussa 2020 julkista kuulemista varten: ylin tuomarineuvosto ei julkisesti esittänyt näkemystään ennen julkisen kuulemisen päättymistä. Toinen esimerkki tapauksista, joissa ylin tuomarineuvosto ei ole pystynyt esittämään selkeää kantaa eikä antamaan panostaan julkiseen keskusteluun, on ylimmän tuomarineuvoston reaktio SIIJ-jaoston lakkauttamista koskevaan lakiehdotukseen. Vaikka oikeusministerin lakiesitys oli yhteistyö- ja seurantamekanismin, Venetsian komission ja GRECOn suositusten mukainen, ylin tuomarineuvosto antoi siitä kielteisen lausunnon ja kehotti ottamaan käyttöön uusia suojatoimia, mutta ei asiasta pitkään käydystä keskustelusta huolimatta määritellyt, mitä niiden pitäisi olla. Tämä merkitsi sitä, että edeltävää julkista keskustelua ei otettu huomioon edustajainhuoneen luonnokseen tekemissä muutoksissa. Muutokset olivat vastaus ylimmälle tuomarineuvostolle, ja niillä lisättiin suojatoimia lahjonnasta syytettyjen tuomareiden tai syyttäjien syytteeseenpanon varalta. Kun ehdotetut suojatoimet tulivat ilmi, ne herättivät kriittisiä reaktioita niin ylimmässä tuomarineuvostossa ja kansalaisyhteiskunnassa kuin tuomareiden ja syyttäjien enemmistössä (ks. myös edellä).

Ylimmän tuomarineuvoston julkinen tiedottaminen erityisesti oikeuslaitoksen riippumattomuudesta on myös herättänyt huolta. Tammikuun 2017 kertomuksessa todettiin, että ylimmän tuomarineuvoston ennakoiva lähestymistapa oikeuslaitoksen riippumattomuuteen on tärkeä tekijä ensimmäisen arviointiperusteen täyttämisessä. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa kertomuksissa on todettu, että ylin tuomarineuvosto ei ole pystynyt esittämään vahvaa näkemystä asiasta. Edellisen kertomuksen jälkeen ylimmän tuomarineuvoston toiminta oikeuslaitoksen riippumattomuuden puolustajana on jäänyt vähäiseksi. Se ei kommentoinut Euroopan ihmisoikeustuomioistuimen toukokuussa 2020 antamaa periaatteellisesti tärkeää tuomiota, jossa vedotaan oikeuslaitoksen riippumattomuuden puolesta. On myös ollut sekaannusta ylimmän tuomarineuvoston täysistunnon ja jaostojen rooleissa. Täysistunto vastaa perustuslain mukaan oikeuslaitoksen riippumattomuuden puolustamisesta ja lainsäädäntöehdotuksia koskevista lausunnoista. Monissa tapauksissa jaostot ovat ottaneet oikeuslaitoksen riippumattomuuden puolustajan roolin täysistunnon sijaan. On kuitenkin myös tapauksia, joissa ylin tuomarineuvosto on kyennyt voittamaan sisäiset erimielisyytensä ja saamaan tuloksia. Esimerkkinä voidaan mainita tapaus vuodelta 2020, jolloin parlamentti kumosi tuomareiden ja syyttäjien erityiseläkkeet , sekä palkkoja ja eläkkeitä koskeva tapaus vuodelta 2021. Ylin tuomarineuvosto edisti helmikuussa 2021 lakiluonnosta, joka koski tuomarikilpailun järjestämistä vuonna 2021. Se on myös jatkanut yhteistyötä hallituksen kanssa hankkiakseen resursseja tuomioistuimelle ja syyttäjänvirastoille. Ylin tuomarineuvosto on myös muuttanut perussääntöään parantaakseen julkisten tietojen saatavuutta ja julkistaakseen päätösluonnokset, joista äänestetään sen täysistunnossa tai jaostoissa. EU:n varoilla rahoitetut tärkeät hankkeet, kuten yhtenäinen viestintästrategia, ovat edenneet. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa vuosien 2018 ja 2019 kertomuksissa esitettyihin ylimmän tuomarineuvoston valmiuksiin ja vastuuvelvollisuuteen liittyy edelleen huolenaiheita. Ylimmän tuomarineuvoston johdon aiempaa suurempaa yksimielisyyttä heijastelevat äänenpainot tänä vuonna edistävät luottamuksen ja yhtenäisyyden palauttamista oikeuslaitokseen ja antavat ylimmälle tuomarineuvostolle mahdollisuuden täyttää rooli, joka sille vahvistettiin suosituksessa ja ensimmäisessä arviointiperusteessa. Tuomioistuinten tarkastusyksikkö Vuonna 2018 yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annettu suositus: Ylimmän tuomarineuvoston olisi välittömästi nimitettävä väliaikainen ryhmä johtamaan tuomioistuinten tarkastusyksikköä. Tälle yksikölle on nimitettävä uusi johtoryhmä avoimella kilpailulla kolmen kuukauden kuluessa. Vuosia 2018 ja 2019 leimasi kiista ylimmän tuomarineuvoston suhtautumisesta päätarkastajan asemaan, sillä ylin tuomarineuvosto pidensi viranhaltijan toimikautta siitä huolimatta, että sen väliaikainen jatkaminen hallituksen poikkeusasetuksella oli kiistanalaista. Euroopan unionin tuomioistuimelle esitettiin ennakkoratkaisupyyntö, joka koski sitä, onko hallituksella SEU-sopimuksen 2 artiklan ja 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti valtuudet nimittää tuomioistuinten tarkastusyksikön johtotehtäviin väliaikaisesti henkilöitä, joiden vastuulla on toteuttaa kurinpitomenettelyjä tuomareita ja syyttäjiä vastaan. Unionin tuomioistuin totesi 18. toukokuuta 2021 antamassaan tuomiossa, että kansallinen lainsäädäntö ei saa antaa aihetta epäillä, että kurinpitotutkinnasta ja kurinpitomenettelyn aloittamisesta tuomareita ja syyttäjiä vastaan vastaavan lainkäyttöelimen valtuuksia voitaisiin käyttää tuomareiden ja syyttäjien painostamiseen tai heidän toimintansa poliittisen valvonnan välineenä. Unionin tuomioistuin katsoi, että kansallinen lainsäädäntö on omiaan herättämään tällaisia epäilyjä, jos se antaa asianomaisen jäsenvaltion hallitukselle mahdollisuuden vaikka väliaikaisestikin nimittää henkilöitä sellaisen elimen johtotehtäviin, joka vastaa kurinpitotutkinnasta ja kurinpitomenettelyn aloittamisesta tuomareita ja syyttäjiä vastaan, jättämällä noudattamatta kansallisessa lainsäädännössä säädettyä tavallista nimitysmenettelyä. Tuomiossa toistetaan vuoden 2018 suosituksen tarkoitus. Tuomioistuinten tarkastusyksikköä valvovien viranomaisten, erityisesti ylimmän tuomarineuvoston, on otettava tuomio asianmukaisesti huomioon, myös siksi, että tuomioistuinten tarkastusyksikön toiminta on toistuvasti herättänyt huolta. Viime vuosina oikeusalan instituutiot, ylin tuomarineuvosto mukaan luettuna, ovat tuoneet esiin huolensa tuomioistuinten tarkastusyksikön vastuuvelvollisuuden puutteesta ja maininneet, että suuri osa tarkastusyksikön nostamista kanteista on lopulta hylätty tuomioistuimessa, ja huolensa kaiken päätöksenteon keskittämisestä päätarkastajalle ja ylimmän tuomarineuvoston valvontavaltuuksien rajoituksista. Yleisesti ottaen tämä kehitys on herättänyt kysymyksiä siitä, antavatko oikeudenkäyttöä koskevien lakien säännökset oikeuslaitoksen tarkastusyksikön johdon nimittämisestä ja sen vastuuvelvollisuudesta riittävät takeet ja varmistavatko ne sopivan tasapainon tuomareiden, syyttäjien ja ylimmän tuomarineuvoston välille. Maaliskuussa 2021 annetuilla uusilla oikeudenkäyttöä koskevilla lakiluonnoksilla, joista oikeusministeri pyysi ylimmän tuomarineuvoston lausuntoa, muutetaan päätarkastajan ja apulaispäätarkastajan nimittämistä koskevia säännöksiä sekä tuomioistuinten tarkastusyksikön toimintaa koskevia valvontamekanismeja, annetaan ylimmälle tuomarineuvostolle vahvemmat valvontavaltuudet ja otetaan kansallinen tuomari-instituutti mukaan kilpailuihin, joilla haetaan työntekijöitä tuomioistuinten tarkastusyksikköön. Oikeusalan instituutiot raportoivat tarkastelujaksolla tuomioistuinten tarkastusyksikön toiminnan yleisestä vähenemisestä eli viran puolesta toteutettujen kurinpitomenettelyjen vähenemisestä, mikä herätti huolta puolueettomuudesta. Edelleen on kuitenkin tapauksia, jotka ovat herättäneet huolta, koska oikeuslaitoksen tehokkuutta ja riippumattomuutta arvosteleviin tuomareihin on kohdistettu kurinpitotutkintaa ja ankaria seuraamuksia. Valitusten käsittelyn viivästymistä tuomioistuinten tarkastusyksikössä pidetään myös keinona jatkaa tuomariin tai syyttäjään kohdistuvaa painostusta niin kauan kuin tutkinta on käynnissä. Tässä suosituksessa keskitytään erityisolosuhteisiin vuoden 2018 kertomuksen antamisen aikaan mutta viitataan tuomioistuinten tarkastusyksikön aiheuttamaan merkittävään huoleen. Esimerkkinä voidaan mainita selkeä toimintamalli: oikeuslaitoksen uudistuksen suuntaa julkisesti vastustaviin tuomareihin kohdistetaan kurinpitomenettelyjä, julkisuuteen vuodetaan asiakirjoja, joita poliitikot hyödyntävät hyökkäyksissä oikeusalan instituutioita vastaan, ja hallitus jatkaa johtoryhmän toimikautta. Näihin rakenteellisiin huolenaiheisiin on vielä puututtava, myös Euroopan unionin tuomioistuimen äskettäin antaman tuomion valossa. Ensimmäisessä arviointiperusteessa edistytään jälleen. Kuten kunkin suosituksen edistymistä koskevassa yksityiskohtaisessa arvioinnissa todetaan, oikeudenkäyttöä koskevien lakien, rikoslain ja rikosprosessilain muutosten saattaminen päätökseen suositusten mukaisesti on olennaisen tärkeää, kun mitataan edistymistä ensimmäisessä arviointiperusteessa. Nämä lait ovat avainasemassa, jotta löydetään kestäviä ratkaisuja oikeuslaitoksen uudistamiseen, ja määrätietoinen edistyminen vaikuttaa monien suositusten arviointiin. 2.2. Toinen arviointiperuste: Lahjomattomuuden valvonnan puitteet ja lahjomattomuutta valvova kansallinen virasto Lahjomattomuutta valvova kansallinen virasto (ANI) tutkii edelleen esteellisyyttä, eturistiriitoja ja perusteetonta vaurastumista. ANIn työ helpottuisi, jos varallisuus- ja sidonnaisuusilmoitukset toimitettaisiin sähköisesti. Mahdollisuus toimittaa ne sähköisesti otettiin käyttöön toukokuussa 2021 sen jälkeen, kun lahjomattomuutta julkisten tehtävien ja virkojen hoitamisessa koskevaa lakia oli muutettu heinäkuussa 2020. ANIn mukaan sen määrärahat vuodelle 2020 olivat riittävät sen tehtävien hoitamiseen, sillä aluksi vähennettyjä määrärahoja täydennettiin vuoden aikana. ANIn johtotehtävien hoitaminen on jonkin verran epävarmalla pohjalla. Puheenjohtajan toimi on ollut avoinna joulukuusta 2019, ja varapuheenjohtajan toimikausi päättyy vuonna 2021. Valintamenettelyt aloitettiin lopulta huhtikuussa 2021. ANIlla oli aktiivinen rooli paikallisissa ja kansallisissa vaaleissa vuonna 2020. Se teki tunnetuksi ehdokkaiden lahjomattomuutta koskevia sääntöjä ja ilmoitti viranomaisille ehdokkaista, joille oli asetettu kielto hoitaa julkista virkaa. Tätä pidetään yhtenä syynä siihen, että vaaleissa ei juurikaan riidelty lahjomattomuutta koskevien sääntöjen noudattamisesta. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevassa vuoden 2019 kertomuksessa todettiin, että toisen arviointiperusteen kohdalla riskinä oli taantuminen. Useat lahjomattomuutta koskeviin lakeihin, erityisesti vuosina 2017–2019, tehdyt muutokset heikensivät ANIn valmiuksia hoitaa tehtäviään. Kaksi vuonna 2019 voimaan tullutta ehdotusta lisäsivät entisestään käytössä olevaan lahjomattomuusjärjestelmään liittyvää oikeudellista epävarmuutta. Tämä merkitsi taantumisriskiä toisen arviointiperusteen täyttämisessä, jos ”varoittavia seuraamuksia” ei voitaisi enää määrätä tuomioistuimen lainvoimaisesta päätöksestä huolimatta. Kertomuksessa todettiin, että tällaisen riskin välttämiseksi olisi selkeytettävä lahjomattomuutta koskevia lakeja. Korkein oikeus selvensi lain tulkintaa vuosina 2020 ja 2021. Tuomioistuin totesi, että seuraamusta sovelletaan, vaikka esteellisyys koskisi aiempaa toimikautta, ja että kolmen vuoden vanhentumisajan pitäisi viitata siihen, että ANIn täytyy saattaa tutkinta päätökseen kolmen vuoden kuluessa eturistiriidan tai esteellisyyden olemassaolon toteamisesta (eikä siihen, että seuraamusta ei sovelleta kolmen vuoden kuluttua). ANI on tyytyväinen näihin päätöksiin, jotka selkeyttävät ja varmistavat mahdollisuuden määrätä jälleen seuraamuksia tuomioistuimen lopullisen päätöksen jälkeen. ANI ja sidosryhmät ovat korostaneet tarvetta parantaa edelleen lahjomattomuutta koskevan oikeudellisen kehyksen vakautta ja selkeyttä. Edellisellä vaalikaudella parlamentin käsiteltäväksi jäi useita tarkistuksia ANIn kielteisestä lausunnosta huolimatta. Tämä epävarmuus on osittain hälventynyt uuden parlamentin toimikaudella. Parlamentin kamarit ovat lopullisesti hylänneet viisi vireillä ollutta huolestuttavaa tarkistusta. Jos käsittelystä poistettaisiin kaikki vireillä olevat muutosehdotukset, joista ANI on antanut kielteisen lausunnon, voitaisiin ehdottaa hallitumpia muutoksia ja vahvistaa lahjomattomuutta koskevaa oikeudellista kehystä. Lahjomattomuutta, esteellisyyttä ja eturistiriitoja koskevien lakien konsolidointi mahdollistaisi oikeuskäytännön ja korruptiontorjuntapolitiikan ottamisen huomioon ja muodostaisi vakaan perustan tulevaisuutta varten. GRECO voisi antaa hyödyllisiä neuvoja tämän lain valmisteluun. PREVENT-järjestelmä

Vuonna 2017 yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annettu suositus: Olisi varmistettava PREVENT-järjestelmän käyttöönotto. ANIn ja julkisista hankinnoista vastaavan kansallisen viraston olisi aloitettava raportointi julkisten hankintojen menettelyjä koskevista ennakkotarkastuksista ja niiden jatkotoimista, esimerkiksi jälkitarkastuksista, sekä havaituista eturistiriita- tai korruptiotapauksista. Lisäksi niiden olisi järjestettävä julkisia keskusteluja, jotta hallitus, paikallisviranomaiset, oikeuslaitos ja kansalaisyhteiskunta saavat mahdollisuuden vastata. PREVENT-järjestelmä on täysin toiminnassa, ja ANI raportoi positiivisista tuloksista. ANIn mukaan eturistiriitojen määrä on vähentynyt jatkuvasti PREVENT-järjestelmän käyttöönoton jälkeen, sillä tieto järjestelmästä lisääntyy viranomaisten keskuudessa. Marraskuun 2018 kertomuksessa katsottiin, että tämä suositus on täytetty ja sen tehokkaan täytäntöönpanon jatkaminen osoittaa järjestelmän kestävyyden. Parlamentin jäseniä koskevien tuomioistuinten päätösten jatkotoimet Vuonna 2017 yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annettu suositus: Parlamentin olisi oltava läpinäkyvä päätöksenteossaan, kun on kyse sen jäsenten esteellisyyttä, eturistiriitoja ja perusteetonta vaurastumista koskevien lopullisten ja peruuttamattomien päätösten jatkotoimista. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevissa kahdessa viimeisimmässä kertomuksessa todettiin viiveitä ja selviä epäjohdonmukaisuuksia seuraamusten soveltamisessa parlamentin jäseniin, joiden on todettu olevan esteellisiä omassa tehtävässään tai joilla todettiin olevan eturistiriita ANIn raportin jälkeen tehdyn tuomioistuimen lopullisen päätöksen perusteella. Kertomuksissa tuotiin esiin sääntöjen mahdollinen eriävä tulkinta (erityisesti silloin, kun lahjomattomuutta koskeva tapaus liittyy aiempaan tehtävään tai asemaan) ja osoitettiin, että tarvitaan selkeyttä, jotta voidaan täyttää yhteistyö- ja seurantamekanismin arviointiperuste, joka koskee ANIn kykyä antaa ”velvoittavia päätöksiä, joiden nojalla voidaan määrätä varoittavia seuraamuksia”. Parlamentti ei ole ratkaissut ANIn ja parlamentin välillä edellisellä vaalikaudella vallinneita erimielisyyksiä, eikä seuraamuksia ole koskaan sovellettu. Nykyisen parlamentin lähestymistapa on hyvin erilainen. Vaalien jälkeisen vahvistamisprosessin yhteydessä Romanian senaatin vahvistamiskomitea pyysi ANIa ilmoittamaan tuomioistuinten antamista lopullisista ja peruuttamattomista päätöksistä, jotka koskevat valittujen senaattorien esteellisyyttä tai eturistiriitoja. ANIn mukaan yhdellekään senaatin jäsenelle ei ollut asetettu kieltoa hoitaa virkaa. Edustajainhuone on pyytänyt ANIn näkemystä useiden jäsenten ilmoituksista, jotka koskevat heidän mahdollista esteellisyyttään. Edellisen vaalikauden kokemukset antavat aihetta epäillä tämän suosituksen noudattamista. Ennakoiva yhteistyö uuden parlamentin toimikaudella voisi merkitä käännettä lahjomattomuutta koskevien lakien ja parlamentin jäseniä koskevien tuomioistuinten lopullisten päätösten täytäntöönpanossa. Vastaavan lähestymistavan soveltaminen silloin kun uusien esteellisyys- tai eturistiriitatapausten vahvistetaan koskevan istuvia parlamentin jäseniä täyttäisi tämän suosituksen. Vuonna 2019 toisen arviointiperusteen kohdalla havaittu taantumisriski, joka liittyy lahjomattomuutta koskevaan oikeudelliseen kehykseen tehtyihin muutoksiin, on lieventynyt. On rohkaisevia merkkejä siitä, että uudella vaalikaudella voidaan edetä kohti ANIn kestävyyttä ja lahjomattomuutta koskevaa lainsäädäntökehystä ja jäljellä olevan suosituksen täyttämistä. 2.3 Kolmas arviointiperuste: Korkean tason korruption torjunta Kansallinen korruptiontorjuntavirasto ja korkean tason korruption torjunta Komissio ilmaisi marraskuun 2019 kertomuksessa olevansa erittäin huolissaan ja toisti marraskuun 2018 kertomuksessa esittämänsä päätelmän, jonka mukaan Romania on avannut uudelleen perustan, jonka pohjalta kolmannesta arviointiperusteesta oli tehty myönteinen arvio tammikuussa 2017. Vuoden 2019 kertomuksessa todettiin, että sekä kansallinen korruptiontorjuntavirasto (DNA) että korkein oikeus olivat jatkaneet korkean tason korruptiorikoksia koskevaa tutkintaa ja seuraamusten määräämistä ja osoittaneet ammattimaisuutta erittäin vaikeissa olosuhteissa ja onnistuneet saamaan hyviä tuloksia. Kertomuksessa todettiin myös, että niiden toimintaan kohdistuneet hyökkäykset, sovellettavan lainsäädäntökehykseen tehdyt jatkuvat muutokset ja mahdollinen lopullisen tuomion antamiseen liittyvän toimivallan kyseenalaistaminen herättivät kysymyksiä Romanian korkean tason korruption torjunnassa saavuttamien saavutusten kestävyydestä. Tilanne on parantunut vuoden 2019 kertomuksen jälkeen. DNA:n uuden pääsyyttäjän ja muiden henkilöiden johtotehtäviin nimittäminen vuonna 2020 on antanut uutta pontta ja vakautta viraston toimintaan. Tämä on johtanut siihen, että tutkintaan ja tuomioistuimeen vietävien asiakirjojen laadun varmistamiseen on kiinnitetty aiempaa enemmän huomiota. DNA saavutti vuonna 2020 parempia tuloksia kuin vuonna 2019. Se nosti enemmän syytteitä ja onnistui vähentämään käsittelyä odottavien tapausten määrää. Myös tuomioistuinten tasolla edistyttiin, ne antoivat enemmän päätöksiä. Vuonna 2020 kansalaisten tekemien kantelujen ja väitettyjä korruptiorikoksia koskevien viran puolesta tehtyjen kantelujen määrä on kasvanut, mikä on käänne vuodesta 2015 alkaneeseen laskusuuntaukseen. DNA:n mielestä tämä osoittaa, että yleisön luottamus DNA:han on vahvistunut uudelleen. DNA:han vuosina 2017–2019 kohdistuneet hyökkäykset olivat heikentäneet tätä luottamusta vakavasti. Myös DNA:n viestintäpolitiikkaa muutettiin vuonna 2020, joten epäiltyjen nimiä ei enää mainita tutkinnan aloittamisen yhteydessä julkaistuissa lehdistötiedotteissa, mikä vähentää epäiltyjen asioiden käsittelyä julkisuudessa. DNA:n kestävyyteen ja korruption torjunnan peruuttamattomuuteen liittyy kuitenkin edelleen merkittäviä haasteita. Oikeudenkäyttöä koskeviin lakeihin vuosina 2018 ja 2019 tehdyt muutokset ovat merkittävä este DNA:n moitteettomalle toiminnalle niin kauan kuin kyseiset muutokset ovat voimassa. Oikeuslaitoksen yleiset ongelmat (ks. edellä) ovat olleet erityisen vaikeita DNA:lle. Se on kärsinyt henkilöstöpulasta, mikä on lisännyt syyttäjiin kohdistuvaa painetta aikana, jolloin DNA:n haasteena oli sen omien teknisten valmiuksien kehittäminen, jotta se pystyi noudattamaan tuomioistuinten määräyksiä erityistutkintatekniikoita käyttäen. Lisäksi joidenkin korkean tason korruptiotapausten käsittelyn tehokkuutta heikentää edelleen tuomarikunnan tekemien rikosten tutkinnasta vastaava erityisjaosto (SIIJ). Se puuttuu yhä DNA:ssa vireillä olevien korkean tason korruptiotapausten tutkintaan ja aiheuttaa viiveitä, jotka voivat vaikuttaa kielteisesti kyseisiin tapauksiin. Myös se, että SIIJ käsittelee korruptiosta tuomittuja syyttäjiä vastaan tehtyjä kanteluja, nähdään painostukseksi DNA:n syyttäjiä kohtaan. Toinen merkittävä haaste korruption torjunnassa on se, ettei ole tehty poliittisia ja lainsäädännöllisiä ratkaisuja niiden perustuslakituomioistuimen kauaskantoisten päätösten tueksi, joilla on vuodesta 2014 lähtien kumottu tai tulkittu rikoslain ja rikosprosessilain säännöksiä. Tämä tilanne on lisännyt esteitä ja oikeudellista epävarmuutta korkean tason korruptiorikoksia koskevassa tutkinnassa, syytteeseenpanossa ja seuraamusten määräämisessä. Se on johtanut siihen, että asioita ei ole käsitelty tuomioistuimessa, oikeudelliseen epävarmuuteen todisteiden hyväksyttävyydestä sekä tutkinnan tai oikeudenkäynnin uudelleen aloittamiseen. Vielä ei tiedetä, mitä seurauksia on perustuslakituomioistuimessa vireillä olevissa korkean tason korruptiotapauksissa annettavilla tuomioilla, jotka koskevat korkeimman oikeuden kolmen tuomarin kokoonpanoa korkean tason korruptiotapauksissa ja viiden tuomarin kokoonpanoa muutoksenhakulautakunnissa. Unionin tuomioistuin totesi äskettäin antamassaan tuomiossa, että EU:n oikeuden ensisijaisuuden periaate on esteenä perustuslain tasoiselle kansalliselle lainsäädännölle, jolla evätään alemman tuomioistuimen oikeus jättää omasta aloitteestaan soveltamatta yhteistyö- ja seurantamekanismin piiriin kuuluvaa unionin oikeuden vastaista kansallista säännöstä. Jos osoitetaan, että EU:n perussopimusta tai yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevaa päätöstä on rikottu, EU:n oikeuden ensisijaisuuden periaate edellyttää, että ennakkoratkaisua pyytäneen tuomioistuimen on jätettävä soveltamatta kyseisiä säännöksiä riippumatta siitä, sisältyvätkö ne lakiin vai perustuslakiin. Vaikka DNA:n johto ja sitä tukeva hallitus ovat parantaneet tilannetta, jäljellä on vielä joitakin merkittäviä haasteita, jotta DNA:n moitteeton toiminta olisi kestävää ja jotta korruption torjunta olisi peruuttamatonta. Hallituksen aikomukset muuttaa sekä oikeudenkäyntiä koskevaa lakia että rikoslakia ja rikosprosessilakia ovat tärkeitä askeleita korkean tason korruption vastaisten toimien vakiinnuttamiseksi. Parlamentin jäsenten koskemattomuuden poistaminen Vuonna 2017 yhteistyö- ja seurantamekanismin puitteissa annettu suositus: Otetaan käyttöön objektiiviset arviointiperusteet, joiden perusteella voidaan päättää parlamentin jäsenten koskemattomuuden poistamisesta ja perustella kyseiset päätökset, jotta voidaan varmistaa, ettei syytesuojaa käytetä korruptiorikoksia koskevan tutkinnan ja syytteeseenpanon välttelemiseen. Hallitus voisi myös harkita lain muuttamista siten, että ministereiden koskemattomuus rajoitetaan koskemaan vain heidän toimikauttaan. Venetsian komissio ja GRECO voisivat avustaa näissä toimissa. Parlamentin olisi otettava käyttöön järjestelmä, jolla sen molempien kamareiden tekemistä syytesuojan poistamista koskevista päätöksistä raportoidaan säännöllisesti. Se voisi myös järjestää julkisen keskustelun siten, että ylimmällä tuomarineuvostolla ja kansalaisyhteiskunnan edustajilla on mahdollisuus vastata. Tämä suositus koskee parlamentin vastuuvelvollisuutta sen tehdessä päätöksiä, jotka koskevat syyttäjien pyytämiä lupia ehkäiseviin toimenpiteisiin, esimerkiksi etsintöihin tai pidätyksiin, ja parlamentin jäseniä koskevaan tutkintaan silloin, kun nämä toimivat myös tai ovat aiemmin toimineet ministereinä. Parlamentin tekemien päätösten perustelujen puuttuminen – samoin kuin sellaisten tapausten määrä, joissa parlamentti ei sallinut tutkinnan jatkamista – on aiheuttanut huolta näiden päätösten puolueettomuudesta. Yhteistyö- ja seurantamekanismia koskevassa vuoden 2019 kertomuksessa suhtauduttiin myönteisesti siihen, että edustajainhuone muutti työjärjestystään kesäkuussa 2019, ja viitattiin erityisesti kriteereihin, jotka on vahvistettu Venetsian komission raportissa parlamentaarisen koskemattomuuden tarkoituksesta ja sen poistamisesta. Kertomuksessa myös kannustettiin senaattia hyväksymään saman sisältöinen työjärjestys, mutta siinä ei ole tapahtunut edistystä.