Nimen rekisteröintihakemuksen julkaiseminen maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla

(2022/C 252/08)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 (1) 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla kolmen kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”OKTOBERFESTBIER”

EU-nro: PGI-DE-1034 – 23.8.2012

SAN ( ) SMM (X)

1. [SAN:n tai SMM:n] nimi tai nimet

”Oktoberfestbier”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Saksa

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1. Tuotetyyppi

Luokka 2.1 Olut

3.2. Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

Pohjahiivaolut

Kantavierreväkevyys (%): 13,6–14,0 Alkoholipitoisuus (til-%): 5,3–6,6 Väri (EBC): 6,0–28,0 yksikköä Katkeroaineet (EBU): 16,0–28,0 yksikköä

Vaalea, kullan- tai meripihkanvärinen tai tumma, täyteläinen, erittäin runsas, pehmeä tai maltainen, mieto humala-aromi, erittäin miedosti katkera tai voimakas hieman makea maku.

Ilmoitettuihin arvoihin sovelletaan lainsäädännössä vahvistettuja ja Baijerin toimivaltaisten elintarvikevalvontaviranomaisten hyväksymiä toleransseja.

Tuotannossa noudatetaan vuonna 1487 annettuja müncheniläisen oluen puhtausvaatimuksia, jotka on sisällytetty tilapäisen olutlain (VorlBierG) 9 §:n 1 momenttiin.

Veden on oltava peräisin Münchenin kaupungin alueella sijaitsevista tertiäärikauden aikaisista sorakerrostumista. Syväkaivot, joista vesi tällä hetkellä johdetaan, ulottuvat paikasta riippuen 140–250 metrin syvyyteen. Münchenin kaupungin vesi ei täytä näitä vaatimuksia.

3.3. Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Ainesosina on oltava ohramallas, humala, hiiva ja vesi. Veden on oltava peräisin Münchenin kaupungin alueella sijaitsevista tertiäärikauden aikaisista sorakerrostumista.

3.4. Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

Oktoberfestbier-oluen valmistusprosessin on tapahduttava kokonaisuudessaan Münchenin kaupungin alueella. Se alkaa mallastuksella ja mäskäyksellä ja päättyy 4–11 viikon varastointivaiheeseen, jonka aikana ”vihreän” oluen hiilihappopitoisuus lisääntyy luonnollisella tavalla, ja sen maku kypsyy täyteläiseksi.

3.5. Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista ja pakkaamista koskevat erityiset säännöt

—

3.6. Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkitsemistä koskevat erityiset säännöt

Tuote merkitään nimellä ”Oktoberfestbier”. Asetuksen (EU) N:o 1151/2012 12 artiklan 3 kohdan sekä täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 668/2014 13 artiklan 3 kohdan mukaisesti merkinnässä on suojattuun maatieteelliseen merkintään liittyvä unionin tunnus ja rekisteröity nimi.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Münchenin kaupungin alue.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen

Maantieteellisen alueen erityisyys

Münchenin kaupungin alueella valmistetun Oktoberfestbier-oluen maine ja erityisyys ovat seurausta sekä vuosisatoja vanhasta perinteisestä valmistusmenetelmästä että Münchenin Oktoberfest-festivaalin poikkeuksellisesta maineesta.

Vuonna 1487 annettiin müncheniläisen oluen puhtausvaatimukset. Oluen ainesosien määrityksen lisäksi vaatimuksissa määrättiin, että oluelle on tehtävä ”oluttarkastus” (joka tunnetaan nykyään laaduntarkastuksena). Näitä vaatimuksia sovelletaan edelleen tilapäisen olutlain (VorlBierG) 9 §:n 1 momenttina.

Yksi erityispiirre on Münchenin kaupungin alueella sijaitsevista syväkaivoista saatavan veden käyttö. Vesi tulee tertiäärikauden kerroksista, jotka ulottuvat noin 250 metrin syvyyteen. Kuten Fritz Sedlmayrin 1800-luvun puolivälissä kirjoittaman teoksen Geschichte der Spatenbrauerei (”Spaten-panimon historia”) toisesta osasta käy ilmi, kaivoja kaivettiin 200 metrin syvyyteen.

Wolfgang Behringerin kirjassa Lowenbräu kerrotaan myös syväkaivojen kaivamisesta vuoden 1900 tienoilla.

Oluen, joka oli tuolloin puhtain saatavilla oleva juoma, myynti Oktoberfest-festivaaleilla alkoi ensimmäisellä festivaalilla vuonna 1810. Tuolta ajalta on myös maininta ruokamyyjistä (”Traiteuren”), joilla oli lupa myydä olutta ja viiniä. (Ks. 175 Jahre Oktoberfest [”175 vuotta Oktoberfest-festivaaleja”], Münchenin kaupungin juhlajulkaisu, München 1985, tai ”tz”, 16. heinäkuuta 2010).

Oktoberfest-festivaali sai alkunsa hevoskilpailuista vuonna 1810. Kilpailut pidettiin kaupungin ulkopuolella sijainneella niityllä Baijerin prinssi Ludvig I:n ja prinsessa Therese von Sachsen-Hildburghausenin häiden kunniaksi. Nykyään Oktoberfest-festivaali, josta paikalliset käyttävät hellästi nimitystä ”Wies’n” (”niityt”), pidetään joka vuosi syyskuun puolivälin ja lokakuun alkupuolen välillä samalla 42 hehtaarin niityllä (Theresienwiese), joka sijaitsee keskellä kaupunkia ja jossa on vielä havaittavissa merkkejä entisajan kilparadasta. Oktoberfest-festivaalin ohella järjestetään joka neljäs vuosi maatalousnäyttely (Zentral-Landwirtschaftsfest), joka järjestettiin ensimmäisen kerran vuonna 1811. Vuonna 2010 järjestettiin 200. Oktoberfest-festivaali, ja siihen kuului erityinen historiallinen osasto, jossa järjestettiin hevoskilpailuja ja eläinnäyttelyitä. Sittemmin tätä osastoa on muutettu hieman, ja se on saanut uuden nimen ”Oide Wiesn” (”Vanha Oktoberfest”).

Oktoberfest-festivaali alkaa, kun virassa oleva Münchenin pormestari avaa ensimmäisen Oktoberfestbier-tynnyrin. Perinteen aloitti vuonna 1950 tuolloinen pormestari Thomas Wimmer. Ennen kuin ensimmäinen oluttynnyri avataan, ravintoloitsijat saapuvat paraatissa kukilla koristelluissa vaunuissa Oktoberfest-alueen teltoilleen. Samassa paraatissa saapuvat myös pormestari ja valtuuston jäsenet, tarjoilijoita kuljettavat hevosvetoiset lavat ja Münchenin panimoiden loisteliaat vaunut. Ravintoloitsijoiden ja panimoiden saapuminen sekä ensimmäisen tynnyrin avaaminen lähetetään ympäri maailmaa televisiolähetyksenä ja internetin välityksellä samoin kuin maailman suurin puku- ja ampujaparaati, joka järjestetään seuraavana päivänä ja jota monet pitävät Oktoberfestin avajaisjuhlallisuuksien kohokohtana.

Oktoberfestbier-oluen nykyinen maailmanlaajuinen maine perustuu osittain siihen, että Münchenissä otettiin varhain käyttöön panimoinnovaatioita, joilla oli ratkaiseva vaikutus oluen laatuun. Yksi näistä innovaatioista oli ensimmäinen jäähdytyslaite, jonka Carl von Linde kehitti vuonna 1873. Sitä käytettiin ensimmäisenä eräässä müncheniläisessä panimossa, ja laitteen menestys johti siihen, että sen ottivat sen käyttöön muutkin Münchenin panimot ja myöhemmin muu maailma jääkaappien muodossa. Laite oli merkittävä, sillä se mahdollisti ensimmäistä kertaa tasalaatuisen oluen jatkuvan valmistuksen ja varastoinnin haluttuina määrinä säästä ja ulkoilman lämpötilasta riippumatta. Sen ansiosta oli mahdollista tuottaa suuria määriä olutta etukäteen suurtapahtumia varten ja varastoida ja tarjota olutta paikalla laadun kärsimättä.

Yksi keskeinen tekijä Oktoberfestbier-oluen poikkeuksellisen maineen takana on se, että se valmistetaan erityisesti Oktoberfest-festivaalia varten. Nyt tätä huippulaadukasta tuotetta myydään Oktoberfest-festivaalin lisäksi ympäri maailmaa Oktoberfestbier-merkinnällä.

Vaikka Münchenin kaupunki ei ole mainostanut Oktoberfest-festivaalia vuoden 1985 jälkeen, virallisessa maailmanlaajuisessa kyselyssä 91 prosenttia vastaajista sanoi olevansa tietoisia siitä. Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung -sanomalehdessä kirjoitettiin aiheesta 20. lokakuuta 1997 seuraavaa: ”Festivaali on niin kansainvälinen! Vaikka sen nimi on Münchenin Oktoberfest, monet kävijät ovat tulleet ulkomailta ja puhuvat englantia, italiaa, ranskaa, japania ja muita vaikeammin tunnistettavia kieliä, ja aitoa Baijerin murretta kuulee tuskin lainkaan.”

Tuotteen erityisyys

Münchenin kaupungin virallisessa julkaisussa Oktoberfestin 200-vuotisjuhlan kunniaksi todetaan, että ”erityistä Oktoberfestbier-olutta on kehitetty vähitellen vasta vuodesta 1872 lähtien”. Richard Bauerin ja Fritz Fenzlin kirjassa 175 Jahre Oktoberfest 1810 bis 1985 (”175 vuotta Oktoberfestiä 1810–1985”) todetaan, että vuonna 1872 tarjottiin erityisen vahvaa olutta, jonka kantavierreväkevyys oli korkea. Hans Glöckle toteaa kirjassaan München, Bier, Oktoberfest (”München, olut ja Oktoberfest”), että tuohon aikaan müncheniläisten oli maksettava Oktoberfestbier-oluesta sievoinen 12 kreutserin summa. Sen sijaan, että he olisivat valittaneet hinnasta, he joivat olutta ”arvostaen sitä ja tyytyväisinä sen erityislaatuun”. Hän jatkaa: ”Vuodesta 1872 lähtien ”Märzen” (”maaliskuun olut”), jonka kantavierreväkevyys oli 13 prosenttia ja alkoholipitoisuus 4,1 prosenttia, oli Oktoberfestin suosituin olut ja säilytti erikoisasemansa toisen maailmansodan jälkeiseen aikaan.” Vuodesta 1950 lähtien alettiin tarjota vaaleampaa olutta, josta tuolloiset Oktoberfest-festivaalien kävijät pitivät enemmän, vaikka meripihkanvärinen kasvattaa jälleen suosiotaan.

Oktoberfestbier-olutta valmistavat maantieteellisellä alueella sijaitsevat panimot erityisesti Oktoberfest-festivaalille, missä sitä tarjotaan huomattavia määriä; juuri tätä kuluttajat odottavatkin. Oktoberfestbier-oluen erottaa muista festivaalioluista käytetty vesi, sen korkeampi vähimmäiskantavierreväkevyys 13,6 prosenttia, sen alhaisempi enimmäiskantavierreväkevyys 14,0 prosenttia, sen korkeampi alkoholipitoisuus 5,3–6,6 prosenttia sekä sen korkeampi katkeruuden vähimmäisarvo 16 EBU-yksikköä ja alhaisempi katkeruuden enimmäisarvo 28 EBU-yksikköä. Koska katkeruuden enimmäisarvo on 28 yksikköä, olut ei ole kovin katkeraa, ja sille ominaista on täyteläinen, erittäin runsas maku, jota on suosittu Etelä-Baijerissa vuosikymmenten ajan.

Vuoden 1487 puhtausvaatimuksiin perustuvan tuotantomenetelmän ja maantieteellisellä alueella sijaitsevien panimoiden poikkeuksellisen kokemuksen ja asiantuntemuksen vuoksi kuluttajat odottavat Oktoberfestbier-oluelta poikkeuksellista laatua.

Oktoberfestbier-oluen erityisasema ja maine tunnustetaan Saksassa ja kansainvälisesti. Lukuisissa eurooppalaisten sanomalehtiartikkeleissa viitataan Oktoberfest-festivaaliin enemmän tai vähemmän tiiviissä yhteydessä olueen. Yhdistyneessä kuningaskunnassa vuosina 1995–2012 julkaistuista sanomalehtiartikkeleista 74:ssä kerrotaan oluen ja Oktoberfest-festivaalin laajalti olevan ”parhaiten tunnettu”, ”maailmanlaajuisesti tunnettu” tai ”kuuluisa”. Joissakin artikkeleissa jopa kuvaillaan olutta. Jo vuonna 1955 Dr Kuballe kirjoitti Industrie-Kurier-Düsseldorf -lehden artikkelissa Oktoberfest-festivaalista seuraavasti: ”Alun perin, viime vuosisadalla festivaali oli vuosittainen müncheniläinen juhla, mutta siitä on tullut Euroopan suurin.” Hän lisäsi: ”Eurooppalaisissa ja yhdysvaltalaisissa matkaesitteissä siitä on tulossa hittitapahtuma, joka on ainakin mainittava”. Paul Delany kirjoitti vuonna 1996 brittiläisessä The Sun -sanomalehdessä: ”Maailman suurimman olutfestivaalin kävijät kumosivat viime vuonna lähes yhdeksän MILJOONAA tuoppia. Tänä vuonna Saksan 163. Oktoberfest-festivaalin järjestäjät odottavat yli seitsemän miljoonan kävijän juovan vieläkin enemmän.” Derek Scally kirjoitti vuonna 2003 The Irish Times -sanomalehdessä: ”... alkuperäinen Oktoberfest-olut. Sitä on vaikea löytää Münchenin ulkopuolelta, mutta etsintä on vaivan arvoinen.”Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung -sanomalehti kutsui Oktoberfest-festivaalia ”aurinkokunnan suurimmaksi olutfestivaaliksi” vuonna 2006. Sama sanomalehti totesi vuonna 2011 ilmestyneessä artikkelissa, että ”Müncheniä ei voi kehua mainitsematta Oktoberfestiä”. Tästä käy ilmi, miten tärkeitä Oktoberfest-festivaali ja siten Oktoberfestbier-olut ovat Münchenille.

Oktoberfestbier-oluen erityisasema näkyy monentyyppisissä saksalaisissa ja kansainvälisissä kirjallisissa teoksissa. Esimerkkejä ovat Manuale della birra (”olutopas”) ja otteet seuraavista kirjoista: L’Oktoberfest de Munich: portée sociale et politique (”Münchenin Oktoberfest-festivaalin sosiaalis-poliittinen vaikutus”), Thomas Landwehrlen, 2005: ”… première place la Wiesn-Bier (ou Oktoberfestbier), cette bière spécialement brassée pour l’occasion …” (”... ensimmäinen sija, Wiesn-Bier tai Oktoberfestbier, erityisesti festivaalia varten valmistettu olut”) ja The Oxford Companion to Beer, Oliver Garret ja Tom Colicchio, 2011: ”Nykyinen Spaten Oktoberfestbier perustuu edelleen suurelta osin vuoden 1872 reseptiin. 1800-luvulla... suuri osa perusmaltaasta Märzen- ja Oktoberfestbier-oluessa...” Seuraava teksti on Ben McFarlandin vuonna 2009 julkaisemassa kirjassa World’s Best Beers – One thousand craft brews from cask to glass: ”Teknisesti aitoa Oktoberfestbier-olutta voidaan valmistaa vain Münchenin kaupungin alueella, ja sitä voivat valmistaa vain panimot, jotka osallistuvat...”

Oktoberfestbier-oluen erityisyyden tunnustavat panimot, mutta se tunnustetaan myös lehdistössä ja kirjallisuudessa. Esimerkiksi sanomalehti Welt am Sonntag viittasi vuonna 2005 Oktoberfestbier-olueen Saksan ja liittohallituksen lipun värien pääpuolueiden värien yhteydessä seuraavasti: ”Kun Oktoberfest alkaa lauantaina, ajattelemme enemmän olutta kuin vaaleja.” Ja myöhemmin: ”Sitten ei enää hallitse musta tai punainen vaan kulta, nestemäinen kulta – Baijerin paras olut.” Vuonna 2009 julkaistussa sanomalehtiartikkelissa Oktoberfestbier-olutta kuvattiin kansainvälisten kuluttajien näkökulmasta sanoin: ”olut, johon maailma luo katseensa”. Vuonna 2011 Oktoberfestbier-oluesta julkaistussa artikkelissa kirjoitettiin selvästi ja ytimekkäästi: ”Yksi asia on selvä: kaikki Wiesnbier-oluet, joita panimot ovat tehneet tämän vuoden Oktoberfest-festivaalia varten, ovat erinomaisia”. Nämä lehdistön arviot ovat samansuuntaisia kuin kirjailija Thomas Wolfen raportti hänen vierailustaan Oktoberfest-festivaalilla vuonna 1928. Siinä hän korostaa Oktoberfestbier-oluen erityisyyttä: ”Kertojan, joka on yhtä outo kuin kunnioitus ja euforia, jotka valtaavat hänet välittömästi Wiesnillä, on esitettävä kysymys ymmärtääkseen spektaakkelia: ”Olutta?”, kysyin, ”miksi olutta? Miksi ihmiset tulevat tänne juomaan olutta? Miksi kuuluisat panimot ovat pystyttäneet nämä hallit, kun koko München on kuuluisa oluestaan ja kaupungissa on satoja oluttupia?” Hänen seuralaisensa Heinrich vastasi, että hän oli oikeassa, mutta: ”Tämä on Oktoberfestbier-olutta”.” Kuuluisa olueen erikoistunut toimittaja Michael Jackson kuvasi myös Oktoberfestbier-oluen verratonta luonnetta seuraavasti: ”Oktoberfestbier-oluen vaahto on alppimaista, ja siinä on kerman ja maltaan vivahteita...”

Syy-seuraussuhde maantieteellisen alueen ja tuotteen erityislaadun, maineen tai muun ominaispiirteen välillä

Oktoberfestbier-oluen valmistuksen pitkä perinne Münchenin festivaalia varten, sen myynti maailmankuululla ja tunnetulla Oktoberfest-festivaalilla, joka on jatkunut jo 200 vuotta, ja sen erityisluonne täyteläisenä, pehmeänä oluena, mitä pidetään yhdistävänä tekijänä, ovat johtaneet siihen, että Oktoberfestbier-oluesta on tullut Saksassa ja kansainvälisesti tunnettu ja suositti erikoisolut, jonka maine, lähes Münchenin lähettiläänä, liittyy erottamattomasti kaupunkiin ja sen elämäntapaan. Festivaali, josta Oktoberfestbier-olut on saanut alkunsa ja jossa sitä tarjotaan, tunnetaan kautta maailman.

Yksi ensimmäisistä viitteistä siihen, että vain maantieteelliselle alueelle sijoittautuneiden panimoiden oluita sai tarjota Oktoberfest-festivaalilla, esitetään kaupungin viranomaisten päätöksessä, jota sovellettiin vuoteen 1850. Sarjan Miscellanea Bavarica Monacensia numerossa 100 nimeltä Das Münchner Oktoberfest (”Münchenin Oktoberfest”) todetaan lyhyesti, miten neljää Münchenin ympäristöstä tulevan ravintoloitsijaa estettiin tarjoamasta oluitaan Oktoberfest-festivaalilla. He tulivat Tölzin kunnasta, joka sijaitsee noin 45 kilometrin päässä Münchenistä. Vain 18 müncheniläistä ravintoloitsijaa, joiden olut tuli paikallisista müncheniläisistä panimoista, saivat tarjota tuotteitaan Oktoberfest-festivaalilla. Neljä kaupungin ympäristöstä tulevaa ravintoloitsijaa saivat luvan myydä oluttaan jonkin matkan päässä Oktoberfest-alueen ulkopuolella, Sendlinger Höhe -alueella.

Müncheniläiset yhdistävät Oktoberfest-oluen Oktoberfest-festivaalin historiaan ja perinteisiin, jotka he oppivat tuntemaan peruskoulun ala-asteella. Ajanjakso, jona Oktoberfest-festivaali pidetään, kuvataan Münchenissä usein omaksi ”vuodenajakseen”, samanlaiseksi kuin ”Starkbierzeit” (”vahvan oluen aika” maaliskuussa).

Joka vuosi Oktoberfest-festivaalille tulee paljon vierailijoita joka puolelta maailmaa nauttimaan tästä erityisestä oluesta perinteikkäässä ilmapiirissä. Münchenin kaupungin mukaan keskimäärin yli kuusi miljoonaa ihmistä vieraili vuosittain Oktoberfest-festivaalilla vuotta 2010 edeltäneellä kymmenvuotisjaksolla ja joi siellä keskimäärin 6,24 miljoonaa litraa olutta.

Se, että sana ”Oktoberfestbier” yhdistetään erityislaatuisen oluen lisäksi Münchenin kaupunkiin, on todistettu kahdella viimeaikaisella kuluttajakyselyllä.

Saksassa vuonna 1980 tehdyn kyselyn osallistujille esitettiin seuraava kysymys: ”Kuvittele, että saat pubissa tai ystäviltä pullon olutta, jonka etiketissä lukee ”Oktoberfestbier”. Mikä on mielestäsi sen valmistuspaikka?” 70 prosenttia saksalaisista ja 84 prosenttia baijerilaisista sanoi heti München.

Itävallassa vuonna 2008 tehdyssä empiirisessä markkinatutkimuksessa todettiin, että 68,5 prosenttia satunnaisista oluenjuojista tunsi nimen ”Oktoberfestbier” ja että 53,5 prosenttia tästä ryhmästä yhdisti sen Münchenin kaupunkiin.

Oktoberfestbier-oluen merkitys Oktoberfest-festivaalille, Münchenin kaupungille ja laajemmaltikin näkyy muun muassa siinä, että litran Oktoberfestbier-tuopin (Maß) hinta pysyy poliittisen keskustelun aiheena Münchenissä ja Baijerissa toisin kuin tavallisen oluen hinta.

Thiemo Heeg käsitteli tätä aihetta artikkelissaan, joka ilmestyi Frankfurter Allgemeine Sonntagszeitung -sanomalehdessä 21. syyskuuta 2003, ja totesi, että ”tärkein kysymys ennen Münchenin Oktoberfestiä on aina sama: miten paljon litra olutta maksaa tänä vuonna?” Aikaisemmin siitä ei aina keskusteltu. Esimerkiksi vuonna 1844 ”raskaasti aseistetut” armeijan reservijoukot olivat valmiustilassa, koska oluen hintaa vastaan oli ollut protesteja kyseisenä vuonna ja uusia protesteja pelättiin (Münchenin kaupungin virallinen Wiesn-lehti 200 Jahre Oktoberfest, Münchner Merkur ja ”tz”).

Eritelmän julkaisutiedot

https://register.dpma.de/DPMAregister/geo/detail.pdfdownload/29500

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.