PERUSTELUT

1.EHDOTUKSEN TAUSTA

Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet

OECD:n julkisesti tuettuja vientiluottoja koskeva järjestely (jäljempänä ’järjestely’) on EU:n ja Yhdysvaltojen, Kanadan, Japanin, Etelä-Korean, Norjan, Sveitsin, Uuden-Seelannin ja Australian välinen herrasmiessopimus. Brasilia, joka ei ole OECD:n jäsen, osallistuu siviili-ilma-alusten vientiluottoja koskevaan alakohtaiseen sopimukseen.

Järjestelyn tarkoituksena on luoda kehys julkisesti tuettujen vientiluottojen asianmukaiselle käytölle. Käytännössä järjestelyllä pyritään luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset siten, että kilpailu perustuu vientitavaroiden hintaan ja laatuun eikä rahoitusehtoihin. Lisäksi sillä pyritään estämään tuet ja kaupan vääristymät, jotka liittyvät julkisesti tuettuihin vientiluottoihin.

Järjestely tuli voimaan vuonna 1978. Sen perustana on tiettyjen OECD-maiden vuonna 1976 saavuttama yhteisymmärrys vientiluotoista. Aiemmin, kun sääntöjä ei ollut, kilpailu perustui siihen, mikä maa tarjosi parhaimmat rahoitusehdot kauppasopimuksista kilpaileville viejille, mikä puolestaan johti rahoitustukiin ja mahdollisiin kaupan vääristymiin. Järjestelyllä rajoitetaan julkisesti tuettujen vientiluottojen ehtoja ja edellytyksiä ja sidotun avun soveltamista. Järjestelyä ajantasaistetaan säännöllisesti muun muassa poliittisen kehityksen ja maailmanlaajuisten rahoitusmarkkinoiden kehityksen perusteella.

Järjestelyyn sisältyvät markkinaviitearvoihin perustuvaa hinnoittelua koskevat suuntaviivat auttavat takuumaksujen vahvistamisessa sellaisia toimia varten, joissa velallisina on luokkaan 0 luokiteltuja maita, korkean tulotason OECD-maita ja korkean tulotason euroalueen maita. Nykyiset markkinaviitearvoihin perustuvaa hinnoittelua koskevat suuntaviivat otettiin käyttöön osana niin sanottua Malzkuhn–Drysdale-pakettia, joka tuli voimaan syyskuussa 2011. Vaikka nykyiset suuntaviivat luovat kehyksen alihinnoittelun estämiseksi yksityisillä markkinoilla, tulkinnanvaraa on edelleen paljon, mistä syystä järjestelyyn osallistuvat soveltavat edelleen usein toisistaan eroavia käytäntöjä. OECD:n sihteeristön esittämässä ehdotuksessa – puheenjohtajan tarkistettu ehdotus markkinaviitearvoihin perustuvaa hinnoittelua koskeviksi säännöiksi – annetaan selkeämmät suuntaviivat, joiden avulla on tarkoitus luoda tasapuoliset toimintaedellytykset OECD:n puitteissa.

Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa

Jos ehdotus hyväksytään, sillä korvataan nykyiset markkinaviitearvoihin perustuvaa hinnoittelua koskevat suuntaviivat muuttamatta kuitenkaan järjestelyn rakennetta.

Hyväksymispäätöksen tekee julkisesti tuettuja vientiluottoja koskevan OECD:n järjestelyn osallistujien työryhmä. Euroopan unionin kannan ilmaisee komissio.

Järjestelyn OECD-osallistujat todennäköisesti hyväksyvät puheenjohtajan tarkistetun ehdotuksen markkinaviitearvoihin perustuvaa hinnoittelua koskeviksi säännöiksi sääntömääräisessä kokouksessaan marraskuun 2016 puolivälissä tai kyseiseen kokoukseen liittyvällä kirjallisella menettelyllä ja vahvistavat tarvittavat OECD:n järjestelyn muutokset, jotta uudet säännöt voidaan panna täytäntöön viimeistään 1. helmikuuta 2017. Nyt kun neuvottelut on saatettu onnistuneeksi päätökseen ja puheenjohtajan tarkistetusta ehdotuksesta markkinaviitearvoihin perustuvaa hinnoittelua koskeviksi säännöiksi on määrä tehdä päätös, on tärkeää, että Euroopan unioni voi antaa virallisen hyväksyntänsä kyseiselle ehdotukselle ja OECD:n järjestelyn muutoksille.

Järjestelyn uusi toisinto sisällytetään osaksi EU:n säännöstöä delegoidulla säädöksellä. OECD:n järjestelyllä ja sen liitteillä sekä siihen tehdyillä muutoksilla on unionissa oikeusvaikutuksia, jotka perustuvat Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU) N:o 1233/2011. Asetuksen (EU) N:o 1233/2011 2 artiklassa todetaan, että ”[k]omissio hyväksyy delegoituja säädöksiä 3 artiklan mukaisesti liitteen II muuttamiseksi järjestelyn osallistujien sopimien suuntaviivoja koskevien muutosten seurauksena”.

Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa

Ei sovelleta.

2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE

Oikeusperusta

OECD:n järjestely on EU:n ja kahdeksan muun osapuolen (Yhdysvallat, Kanada, Japani, Korea, Norja, Sveitsi, Uusi-Seelanti ja Australia) välinen herrasmiessopimus. Järjestely – samoin kuin sen liitteet ja siihen myöhemmin tehdyt muutokset – on sisällytetty osaksi EU:n lainsäädäntöä tiettyjen suuntaviivojen soveltamisesta julkisesti tuettuihin vientiluottoihin ja neuvoston päätösten 2001/76/EY ja 2001/77/EY kumoamisesta 16 päivänä marraskuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1233/2011 1 ja 2 artiklan nojalla. Järjestelyllä, sen liitteillä ja siihen tehdyillä muutoksilla on näin ollen SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdassa tarkoitettuja oikeusvaikutuksia (ks. unionin tuomioistuimen asiassa C-399/12, Saksa v. neuvosto, 7. lokakuuta 2014 antaman tuomion 63 kohta). Asiasisällön osalta järjestelyn tavoitteena on 1 kohdan mukaisesti luoda kehys julkisesti tuettujen vientiluottojen asianmukaiselle käytölle ja edistää tasapuolisia toimintaedellytyksiä ja oikeudenmukaista kilpailua viejien välillä maailmanlaajuisesti. Tarkoituksena on helpottaa ja säännellä kansainvälistä kauppaa ja erityisesti vientipolitiikkaa SEUT-sopimuksen 207 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Tästä syystä tarvitaan SEUT-sopimuksen 207 artiklaan ja 218 artiklan 9 kohtaan perustuva neuvoston päätös, jotta voidaan vahvistaa kanta, joka esitetään Euroopan unionin puolesta julkisesti tuettuja vientiluottoja koskevan OECD:n järjestelyn osallistujien työryhmässä.

Toissijaisuusperiaate (jaetun toimivallan osalta)

OECD:n järjestely on osa jäsenvaltioiden kauppapolitiikkaa, joka kuuluu Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan.