FI   FI 
 
 
 EUROOPAN  
KOMISSIO   
Bryssel 21.11.2018  
COM(2018) 761 final  
 
LUONNOS: KOMISSION JA NEUVOSTON YHTEINEN TYÖLLISYYSRAPORTTI  
oheisasiakirja komission tiedonantoon          
          
vuotuisesta kasvuselvityksestä 2019   
 
1 
 SISÄLLYSLUETTELO  
JOHDANTO  ................................ ................................ ................................ ...............................  2 
KESKEISET VIESTIT  ................................ ................................ ................................ ..............  3 
1. KATSAUS TYÖMARKKINOIDEN JA SOSIAALIPOLITIIKAN 
KEHITYSSUUNTAUKSIIN JA HAASTEISIIN EUROOPAN UNIONISSA  ......................  13 
1.1 Työmarkkinoiden kehityssuuntau kset ................................ ................................ ... 13 
1.2 Sosiaalipoliittiset kehityssuuntaukset  ................................ ................................ .... 18 
2. KATSAUS SOSIAALI -INDIKAATTOREIDEN TULOSTAULUUN  ...........................  23 
2.1 Tulostaulu  ................................ ................................ ................................ ..............  23 
2.2 Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulusta saatu näyttö  ................................ ..............  25 
3.  TYÖLLISYYS - JA SOSIAALIPOLITIIKAN UUDISTUKSET – 
JÄSENVALTIOIDEN SUORIUTUMINEN JA TOIMET  ................................ ......................  32 
3.1  Suuntaviiva 5: Työvoiman kysynnän lisääminen  ................................ ..................  32 
3.1.1  Pääindikaattorit  ................................ ................................ ................................ ...... 33 
3.1.2  Poliittiset toimet  ................................ ................................ ................................ ..... 47 
3.2. Suuntaviiva 6: Työvoiman tarjonnan parantaminen sekä työhön pääsyn, taitojen ja 
osaamisen parantaminen  ................................ ................................ ................................ ... 53 
3.2.1  Pääindikaattorit  ................................ ................................ ................................ ...... 53 
3.2.2  Poliittiset toimet  ................................ ................................ ................................ ..... 82 
3.3. Suuntaviiva 7: Työmarkkinoiden toiminnan ja työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelun toimivuuden parantaminen  ................................ ................................ ........  95 
3.3.1  Pääindikaattorit  ................................ ................................ ................................ ...... 95 
3.3.2  Poliittiset toimet  ................................ ................................ ................................ ... 121 
3.4. Suuntaviiva 8: Yhtäläisten mahdollisuuksien ja sosiaalisen osallisuuden 
edistäminen sekä köyhyyden torjuminen  ................................ ................................ ........  136 
3.4.1  Pääindikaattorit  ................................ ................................ ................................ .... 136 
3.4.2  Poliittiset toimet  ................................ ................................ ................................ ... 160 
LIITTEET  ................................ ................................ ................................ ...............................  167 
  
 
2 
 JOHDANTO  
Euroopan komission ja neuvoston yhteisestä työllisyysraportista määrätään Euroopan unionin 
toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT -sopimuksen) 148 artiklassa. Euroopan komission 
alustava ehdotus raportiksi on osa syyspakettia, joka sisältää vuotuisen kasvuselvityksen 
talouspolitiikan EU -ohjausjakson käynnistämiseksi. Yhteisessä työllisyysraportissa esitetään 
vuotuinen katsaus työllisyyden ja sosiaalisen tilanteen keskeiseen kehitykse en Euroopassa 
sekä uudistustoimiin, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet työllisyyspolitiikan suuntaviivojen1 
mukaisesti. Näistä uudistuksista raportoidaan suuntaviivojen rakennetta seuraillen: työvoiman 
kysynnän lisääminen (suuntaviiva 5), työvoiman tarjo nnan parantaminen sekä työhön pääsyn, 
taitojen ja osaamisen parantaminen (suuntaviiva 6), työmarkkinoiden toiminnan ja 
työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun toimivuuden parantaminen (suuntaviiva 7) sekä 
yhtäläisten mahdollisuuksien ja sosiaalisen osallisuuden  edistäminen ja köyhyyden 
torjuminen (suuntaviiva 8).  
Lisäksi yhteisessä työllisyysraportissa seurataan jäsenvaltioiden tuloksia suhteessa sosiaali -
indikaattoreiden tulostauluun, joka liittyy Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilariin. Pilari 
perustettiin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 17. marraskuuta 2017 antaman 
toimielinten välisen julistuksen muodossa. Siinä yksilöidään periaatteita ja oikeuksia kolmella 
alalla: i) yhtäläiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille, ii) oikeudenmukaiset ty öolot 
sekä iii) sosiaalinen suojelu ja sosiaalinen osallisuus.  Näillä aloilla saavutetun edistyksen 
seurannan tukena on pilariin liittyvän sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun yksityiskohtainen 
analyysi.  
Yhteinen työllisyysraportti rakentuu seuraavasti: j ohdantoluvussa (luku 1) raportoidaan 
alustukseksi keskeisistä työmarkkinoiden ja sosiaalialan suuntauksista Euroopan unionissa. 
Luvussa 2 esitetään tärkeimmät tulokset Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilariin liittyvän 
sosiaali -indikaattoreiden tulostaulu n analyysistä. Luvussa 3 kuvataan yksityiskohtaisesti 
keskeiset indikaattorit maittain (myös sosiaali -indikaattoreiden tulostaulusta) ja 
jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivojen mukaisesti toteuttamat toimet.  
  
                                                           
1 Euroopan unionin neuvosto hyväksyi heinäkuussa 2018 tarkistetut työllisyyspolitiikan suuntaviivat, jotka 
linjattiin Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin suuntaviivojen mukaisiksi (neuvoston päätös (EU) 2018/1215, 
annettu 16. heinäkuuta 2018, jäs envaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista).  
 
3 
 KESKEISET VIESTIT  
EU:ssa ollaan saavuttamassa edistystä Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilariin liittyvän 
sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun suhteen.  Työmarkkinoiden kohentuessa ja köyhyyden 
vähentyessä Euroopan sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun 14 pääindikaattorista 13 parani 
viime vuoden aikana keskimäärin. Talouden elpyminen ei kuitenkaan edelleenkään hyödytä 
kaikkia kansalaisia ja maita samalla tavalla. Useimmissa jäsenvaltioissa esiintyy edelleen 
pilarin tiettyihin periaatteisiin kohdistuvia haasteita. Talouden tämänhetkinen  noususuhdanne 
tarjoaa mahdollisuuden vauhdittaa uudistuksia, joilla pyritään parantamaan työmarkkinoiden 
ja sosiaaliturvajärjestelmien osallistavuutta, sietokykyä ja oikeudenmukaisuutta ja 
edistämään lähentymisprosessia työ - ja elinolojen parantamiseksi E U:ssa. Elpymiseen liittyy 
kuitenkin myös hidastumisen riskejä, joiden vuoksi jäsenvaltioiden on kiireellisesti 
hyödynnettävä tätä mahdollisuutta.  
Vahva työllisyyskasvu jatkuu, ja työllisyys on ennätystasolla EU:ssa.  Vuoden 2018 toisella 
neljänneksellä EU:s sa oli 239 miljoonaa työllistä, mikä on 14 miljoonaa enemmän kuin 
kriisin huippuaikana vuoden 2013 puolivälissä kirjattu alin taso. Samalla kaudella 20 –64-
vuotiaiden työllisyysaste kohosi 73,2 prosenttiin: jos suuntaus jatkuu, EU voi hyvinkin 
saavuttaa Eur ooppa 2020 -strategian työllisyystavoitteen (75 %) vuonna 2020. 
Työllisyyskasvu vuonna 2017 ja vuoden 2018 alkupuoliskolla kohdistui kaikkiin keskeisiin 
väestöryhmiin, ja suurinta kasvu oli ikääntyneiden työntekijöiden (55 –64-vuotiaat) ryhmässä, 
kuten aiem pinakin vuosina. Huomattavat työllisyysasteen erot EU:ssa viittaavat kuitenkin 
siihen, että parannuksille on vielä sijaa, etenkin niissä jäsenvaltioissa, jotka ovat edelleen 
kaukana Eurooppa 2020 -strategian kansallisen tavoitteensa saavuttamisesta.  
Työttö myys on palannut kriisiä edeltäneelle tasolle mutta on edelleen korkea useissa 
jäsenvaltioissa . Työmarkkinoiden vakaan elpymisen ansiosta työttömyysaste jatkoi 
putoamista vuonna 2017 ja oli 6,9 prosenttia vuoden 2018 toisella neljänneksellä. Se on nyt 
alimmillaan kymmeneen vuoteen: yli 4 prosenttiyksikköä pienempi kuin vuoden 2013 
huipputaso. Euroalueella työttömyysaste (8,3 % vuoden 2018 toisella neljänneksellä) on 
edelleen yhden prosenttiyksikön korkeampi kuin vuonna 2008 saavutettu alin taso. 
Työttömyysa ste on edelleen erityisen korkea Kreikassa, Espanjassa, Italiassa, Kroatiassa ja 
Kyproksella.  
 
4 
 Työllisyyden kasvu näkyy edelleen selvemmin työllisten kuin tehtyjen työtuntien määrässä. 
Tehtyjen työtuntien kokonaismäärä EU:ssa lisääntyi vuonna 2017, joskin hitaammin kuin 
kokonaistyöllisyys, eikä se ole vielä palautunut vuoden 2008 tasolle. Myös vastentahtoisesti 
osa-aikatyötä tekevien (eli sellaisten osa -aikatyötä tekevien, jotka haluaisivat työskennellä 
enemmän) suuri määrä – edelleen 1,3 miljoonaa enemmän kuin vuonna 2008 – osoittaa, että 
työmarkkinoilla on vieläkin käyttämätöntä kapasiteettia. Henkeä kohti tehtyjen työtuntien 
vähenevä määrä on kuitenkin osa rakenteellista suuntausta, joka alkoi 2000 -luvun alussa.  
Kotitalouksien tulot kasvoivat edelleen lähes kaikissa jäsenvaltioissa.  Kotitalouksien 
käytettävissä olevat reaalitulot henkeä kohti kasvoivat voimakkaammin jäsenvaltioissa, jotka 
liittyivät unioniin viimeksi, ylöspäin tapahtuvaa lähenemistä noudatellen. Kehitys perustui 
enimmäkseen suotuisiin t aloudellisiin olosuhteisiin, mutta joissakin tapauksissa saatiin etua 
myös uudistuksista, joiden ansiosta sosiaalietuuksien, muun muassa 
vähimmäistoimeentulojärjestelmien, riittävyys koheni. Monissa maissa kotitalouksien 
käytettävissä olevat reaaliset brut totulot henkeä kohti alittavat kuitenkin edelleen 
merkittävästi kriisiä edeltäneet tasot. Kotitalouksien tulot kasvoivat hitaammin kuin BKT eli 
elpymisen ansiosta saavutettu tulojen kasvu on saavuttanut kotitaloudet vain jossakin määrin. 
Tämä herättää kysy myksiä hiljattaisen kasvun osallistavuudesta.  
Talouden ja työmarkkinoiden vahvan elpymisen myötä köyhyysriskissä tai sosiaalisen 
syrjäytymisen riskissä olevien ihmisten osuus pieneni merkittävästi vuonna 2017. Yli 5 
miljoonan ihmisen köyhyys - tai syrjäyty misriski poistui, mikä on suurin pudotus elpymisen 
alkamisen jälkeen. Muutokseen vaikutti eniten vakavassa aineellisessa puutteessa ja/tai 
erittäin alhaisen työssäkäyntiasteen kotitalouksissa elävien ihmisten lukumäärän 
väheneminen (huipputasoonsa verrattu na indikaattoreiden piiriin kuuluvien ihmisten määrä 
putosi 15 miljoonaa ja 8 miljoonaa). Köyhyys - tai syrjäytymisriskissä olevien ihmisten 
kokonaismäärä – 113 miljoonaa ihmistä eli 22,5 prosenttia koko väestöstä vuonna 2017 – 
alittaa nyt kriisiä edeltänee n tason. Arvioiden mukaan suuntaus jatkunee ensi vuonna. 
Eurooppa 2020 -strategian köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vähentämiseen liittyvä 
tavoite on kuitenkin vielä kaukana.  Köyhyys - ja syrjäytymisriski kohdistuu edelleen etenkin 
lapsiin, toimintara joitteisiin ja maahanmuuttajataustaisiin.  
Reaalipalkkojen kasvu hidastui vuonna 2017 mutta on kiihtynyt vuonna 2018.  Palkkakasvu 
on yleisesti hitaampaa kuin voitaisiin odottaa positiivisen työmarkkina - ja talouskehityksen 
perusteella. Viime vuosien maltil lista palkkakehitystä voivat selittää heikko tuottavuuden 
 
5 
 kasvu, edelleen alhaiset inflaatio -odotukset ja työmarkkinoiden käyttämätön kapasiteetti. 
Keskimääräiset palkat jäävät edelleen reaalimääräisesti kriisiä edeltävien tasojen alle 
monissa jäsenvaltioi ssa, ja niiden kasvu oli vuonna 2017 pienempää kuin tuottavuuden kasvu. 
Kyseessä on pitkäaikainen suuntaus: vuosien 2000 ja 2017 välillä EU:ssa reaalinen 
arvonlisäys työntekijää kohti kasvoi 15,6 prosenttia, kun taas reaaliset työvoimakustannukset 
työnteki jää kohti kasvoivat vain 11,2 prosenttia. Tästä kehityksestä huolimatta on näyttöä 
siitä, että työtulotasojen lähentymistä tapahtuu, joskin jäsenvaltioiden välillä ja sisällä on 
edelleen suuria eroja.  
Palkanmuodostuspuitteet (myös vähimmäispalkkojen osalta ) alkavat reagoida 
työmarkkinaolojen kohentumiseen . Erityisesti lakisääteisiä vähimmäispalkkoja korotettiin 
useissa maissa, ja työmarkkinaosapuolet osallistuivat prosessiin. Tämä kehitys on tärkeää, 
kun otetaan huomioon työssäkäyvien köyhien jatkuvasti suu ri osuus useissa jäsenvaltioissa, 
mikä edellyttää toimia myös verosuunnittelun ja etuuksien riittävyyden alalla. Tätä taustaa 
vasten on tärkeää, että vähimmäispalkkatason mukautuksissa noudatetaan läpinäkyviä ja 
ennustettavissa olevia sääntöjä ja otetaan h uomioon niiden vaikutus kilpailukykyyn, 
työpaikkojen luomiseen ja työssäkäyvien köyhyyteen.  
Vaikka työpaikkojen luominen on kestävää, jotkin ryhmät eivät edelleenkään pääse 
osallisiksi elpymisen eduista . Työllisyyden kasvun taustalla vuonna 2017 olivat eni mmäkseen 
naiset, ikääntyneet työntekijät ja korkeasti koulutetut. Toisaalta alhaisen osaamistason 
työntekijöiden työllisyysaste alittaa edelleen kriisiä edeltäneen asteen ja on lähes 30 
prosenttiyksikköä alempi kuin korkean osaamistason työntekijöiden. Nuo rten työllisyysaste on 
kohoamassa mutta edelleen alempi kuin vuonna 2008 (2,7 prosenttiyksikköä). Toisaalta 
positiivista on, että työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevien nuorten osuus (10,9 
prosenttia) on palannut kriisiä edeltäneelle tasolle. Maahan muuttajataustaisilla on 
työllistyvyyteen liittyviä haasteita: syntyperäisten ja EU:n ulkopuolella syntyneiden 
työntekijöiden työllisyysasteen ero oli 10 prosenttiyksikköä vuonna 2017 (4,5 
prosenttiyksikköä vuonna 2008). Ero on erityisen suuri maahanmuuttaj anaisten osalta. Myös 
toimintarajoitteisten osallistuminen työmarkkinoille on vähäisempää, eikä heidän 
osaamistaan juurikaan hyödynnetä.  
Naisten osallistuminen työmarkkinoille lisääntyy edelleen nopeasti. Naisten työllisyysaste 
vuonna 2017 oli 66,5 prosenttia eli lähes 5 prosenttiyksikköä korkeampi kuin vuonna 2008.  
 
6 
 Sukupuolten välinen työllisyysero on kuitenkin edelleen merkittävä ja jäsenvaltioiden välillä 
on huomattavia eroja. Naisten koulutustaso on yleisesti ottaen korkeampi kuin miesten, mutta 
sukupuolten palkkaerot ovat suuret ja pienenevät vain vähitellen. Naiset ovat yliedustettuina 
heikommin palkatuilla sektoreilla ja ammateissa ja työskentelevät useammin työpaikoissa, 
jotka eivät vastaa heidän osaamistasoaan. Vanhemmuuden ja hoivavelvoittei den vaikutus on 
edelleen alempien työllisyysasteiden syynä, ja heikosti kehittyneet palvelut ovat työssä 
pysymisen tai työhönpaluun suurin este. Omaishoitajien – joista suurin osa on naisia – 
köyhyysriski ja taloudellisen riippuvuuden riski on suurempi, ko ska työuran keskeytymisen 
vuoksi heille kertyy usein heikommin eläkeoikeuksia. Useissa jäsenvaltioissa ollaan 
toteuttamassa toimia, joilla tarjotaan tasapuolisesti kohtuuhintaisia ja laadukkaita 
lastenhoito - ja pitkäaikaishoitopalveluja. Tässä on kuitenkin  edelleen merkittäviä haasteita. 
Palkallisten perhevapaiden tasapuolisempi jakautuminen naisten ja miesten välillä olisi 
joissakin tapauksissa hyödyllistä. Muutamassa jäsenvaltiossa ollaan muuttamassa vero - ja 
etuusjärjestelmiä niin, että poistetaan kotita louden toisen tulonsaajan työntekoa pidätteleviä 
tekijöitä. Sukupuolten palkkaerojen torjumiseen tarkoitettuja konkreettisia toimia on käytössä 
vain joissakin maissa.  
Ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysaste on kohonnut merkittävästi viime 
vuosikymmenen  aikana . Se kohosi 55 –64-vuotiaiden ryhmässä vuosien 2008 ja 2017 välillä 
45,5 prosentista 57,1 prosenttiin. Ikääntyneet työntekijät olivat suhteellisesti paremmin 
suojassa laskusuhdanteelta. Heidän työllisyysasteensa kohosi kriisin aikanakin, ja siitä tul i 
tärkeä tekijä työllisyyden elpymisen kannalta. Työelämän pidentymistä selittävät monet 
tekijät, muun muassa lakisääteisen eläkeiän kohottaminen, hoitopalvelujen parempi 
saatavuus, joustavat työjärjestelyt ja aktiivisena ikääntymisen strategiat. Useissa 
jäsenvaltioissa ollaan edistämässä ikääntyvien työntekijöiden työmarkkinoille osallistumista, 
esimerkiksi tukemalla joustavaa eläkkeellesiirtymistä ja tarjoamalla taloudellisia kannustimia 
sekä työnantajille että työntekijöille.  
Nuorten työmarkkinatilanne on edelleen kohenemassa, mutta nuorisotyöttömyys on 
edelleen korkealla tasolla useissa jäsenvaltioissa. Nuorisotyöttömyysaste (15 –24-vuotiaiden) 
on vakaasti alenemassa ja on palannut vuoden 2008 tasolle, mutta maiden välillä on suuria 
eroja, ja joissakin m aissa asteet ovat erittäin korkeat. Merkittävä osa nuorista on edelleen 
työelämän ulkopuolella. EU:ssa oli vuonna 2017 lähes 6 miljoonaa 15 –24-vuotiasta 
työelämän tai koulutuksen ulkopuolella (nk. NEET -nuoret). Jos nuoret ovat pitkään 
 
7 
 työmarkkinoiden ulkop uolella, tällä voi olla negatiivisia vaikutuksia potentiaaliseen kasvuun 
ja kyseisiin henkilöihin, esimerkiksi taitojen heikkeneminen ja korkeampi köyhyys - ja 
syrjäytymisriski myöhemmin. Parannusten kannalta keskeisiä ovat jäsenvaltioiden toimet, 
joita ne toteuttavat nuorisotakuusta annetun neuvoston suosituksen mukaisesti.   
Laadukkaan ja osallistavan koulutuksen takaaminen antaa nuoremmille sukupolville 
mahdollisuuden tulla sitoutuneiksi ja aktiivisiksi kansalaisiksi ja helpottaa työmarkkinoille 
ja yhteisk untaan integroitumista. Euroopassa ollaan edistymässä koulupudokkuuteen 
liittyvän vuoden 2020 yleistavoitteen (10 %) saavuttamisessa ja ollaan lähes saavutettu 
korkea -asteen tutkinnon suorittamiseen liittyvä tavoite (40 %). Suuria eroja esiintyy kuitenkin 
edelleen jäsenvaltioiden ja väestöryhmien (esimerkiksi miesten ja naisten sekä syntyperäisten 
ja EU:n ulkopuolella syntyneiden) välillä.  Huolta herättäviä seikkoja ovat perustaidoissa 
heikosti suoriutuvien suuri osuus sekä koulutustason voimakas korrelaat io sosioekonomisen 
aseman ja työmarkkinatulosten kanssa. Jäsenvaltiot ovat toteuttamassa toimia 
koulutusjärjestelmiensä parantamiseksi siten, että vähennetään koulunkäynnin 
keskeyttämistä, edistetään yhdenvertaista koulutukseen pääsyä ja parannetaan 
oppimi stuloksia heikommassa asemassa olevien oppijoiden keskuudessa. Etusijalla joissakin 
jäsenvaltioissa on koulutusjärjestelmiin tehtävien investointien lisääminen (ja tehostaminen). 
Korkeakoulutuksen laadun parantaminen ja sen merkityksellisyyden lisääminen 
työmarkkinoiden kannalta on myös korkealla sijalla jäsenvaltioiden suunnitelmissa, etenkin 
pyrittäessä lisäämään korkea -asteen tutkinnon suorittaneiden osuutta.  
Teknologian muutokset ja siihen liittyvä työmarkkinoiden muuttuminen edellyttävät 
ehdottomasti t yöikäisen väestön taitojen parantamista ja uusien taitojen hankkimista. 
Työmarkkinoiden kannalta merkityksellinen pätevyys on yhä tärkeämpi, jotta työntekijät 
kykenevät mukautumaan nopeasti muuttuvaan ympäristöön.  EU:ssa matalan koulutustason 
aikuisten ja matalaa koulutustasoa edellyttävien työpaikkojen suhde on keskimäärin kolmen 
suhde yhteen. Heikosti koulutetut ja ikääntyvät osallistuvat kuitenkin keskimäärin 
huomattavasti epätodennäköisemmin aikuiskoulutusohjelmiin. Digitaalitaidoissa on 
merkittäviä ero ja: yli 40 prosentilla EU:n aikuisista ei ole digitaalisia perustaitoja ja 
joissakin jäsenvaltiossa osuus on jopa 70 prosenttia. Tämä tarkoittaa sitä, että merkittävällä 
osalla väestöstä ei ole pääsyä monenlaisiin palveluihin, mikä vaikuttaa negatiivisesti  
osallisuuteen ja tuottavuuteen.  
 
8 
 Jäsenvaltiot ovat mukauttamassa taitojen kehittämiseen tarkoitettuja järjestelmiään ja 
laatimassa strategioita koulutuksen työmarkkinarelevanssin parantamiseksi. Tarkoituksena 
on helpottaa oppijoiden siirtymistä työmarkkin oille ja työmarkkinoiden sisällä.  Tämän 
osana pyritään helpottamaan taitojen ja tutkintojen ymmärtämistä ja tunnustamista kaikkialla 
Euroopassa ja ottamaan huomioon oppiminen institutionaalisten rakenteiden ulkopuolella. 
Ammatillisen koulutuksen järjestelm iä tarkistetaan ja päivitetään, jotta voitaisiin parantaa 
niiden työmarkkinarelevanssia ja edistää pääsymahdollisuuksia, mutta tämä on haasteellista. 
Merkittävä toimintapoliittinen väline parempien tulosten saavuttamiseksi on kannustimien 
tarjoaminen heiko mmassa asemassa oleville ryhmille aikuiskoulutukseen osallistumiseksi. 
Tähän yhdistetään asianmukainen ohjaus ja yrityksille henkilöstön kouluttamista varten 
annettava taloudellinen tuki. Jäsenvaltioissa lisätään edelleen toimia, joilla tarjotaan heikosti 
koulutetuille aikuisille mahdollisuuksia oppimiseen ja tutkintojen suorittamiseen taitojen 
parantamista koskevan suosituksen mukaisesti. Digitaalitaitojen kehittäminen on 
merkittävässä asemassa jäsenvaltioiden koulutus - ja osaamisprioriteettien joukossa.  
Epätyypillisten työmuotojen esiintyminen on pysynyt jokseenkin vakaana EU:ssa, mutta 
useissa jäsenvaltioissa ongelmana on edelleen työmarkkinoiden voimakas 
segmentoituminen.  Määräaikaisten työntekijöiden kokonaisosuus ei ole muuttunut 
merkittävästi viime v uosina ja on keskimäärin 14 prosentin tietämissä. Kaikkiaan yli puolet – 
ja 12 jäsenvaltiossa 70 prosenttia tai enemmän – määräaikaisista työntekijöistä on 
”vastentahtoisia”. Useissa maissa määräaikaisten työsopimusten suuri osuus ja vähäinen 
siirtyminen v akituisiin työsopimuksiin on oire työmarkkinoiden kahtiajakautumisesta. Tästä 
on syytä huolestua, sillä epätyypillisen työn tekijät kokevat työn laadun alemmaksi ja heidän 
köyhyysriskinsä on suurempi. Lisäksi noin neljännes kaikista itsenäisistä 
ammatinhar joittajista EU:ssa voidaan luokitella heikossa asemassa oleviksi tai 
näennäisyrittäjiksi. Kyselyn tulokset vaikuttaisivat myös osoittavan, että sellaisten henkilöiden 
osuus, jotka saavat yli puolet tuloistaan alustatalouden työstä, on nyt (vuonna 2017) noi n 2 
prosenttia ja sen odotetaan kohoavan. Tähän kehityssuuntaan on kiinnitettävä enemmän 
poliittista huomiota. Joissakin jäsenvaltioissa ollaan toteuttamassa 
työsuhdeturvalainsäädäntöön liittyviä uudistuksia, joilla pyritään parantamaan tasapainoa 
joustavu uden ja työsuhdeturvan välillä ja välttämään segmentoitumista. Tällaisia uudistuksia 
ovat esimerkiksi määräaikaisten työsopimusten käyttöä koskevat tiukemmat ehdot tai 
työehtosopimusneuvottelujen laajempi soveltamisala puitteiden määrittelemiseksi. Joissak in 
 
9 
 jäsenvaltioissa on ryhdytty sääntelemään uusia työmuotoja, muun muassa alustatalouden 
työntekijöitä ja elinkeinonharjoittajia.  
Työttömyysetuudet, jotka ovat riittävän suuruisia, joiden kesto on kohtuullinen, jotka ovat 
kaikkien työntekijöiden saatavilla  ja joihin liittyy tehokkaita aktivointitoimenpiteitä, ovat 
keskeisessä asemassa tuettaessa työntekijöitä siirtymävaiheissa.  Näiden järjestelmien 
rakenne vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioiden välillä, kaikkien osatekijöiden suhteen. Alan 
hiljattaisissa u udistuksissa on keskitytty enimmäkseen vahvistamaan etuuksia saavien 
työnhakijoiden aktivointivaatimuksia, esimerkiksi vahvistamalla työnhakuvelvoitetta ja uuden 
työn hyväksymisehtoja. Ongelmia liittyy edelleen siihen, että epätyypilliset työntekijät eivät  
useinkaan kuulu täysimittaisesti järjestelmän piiriin eikä järjestelmä kata itsenäisiä 
ammatinharjoittajia. Nämä ongelmat on tuotu esiin komission ehdotuksessa neuvoston 
suositukseksi sosiaalisen suojelun saatavuudesta työntekijöiden ja itsenäisten 
ammati nharjoittajien kannalta.  
Vaikuttava aktiivinen työmarkkinapolitiikka ja julkiset työvoimapalvelut ovat ratkaisevan 
tärkeitä hyvin toimivien ja osallisuutta edistävien työmarkkinoiden takaamisen kannalta.  
Aktiivisella työmarkkinapolitiikalla parannetaan työ voiman kysynnän ja tarjonnan 
kohtaamista työmarkkinoilla ja lisätään työnhakijoiden mahdollisuuksia uuden työpaikan 
löytämiseen. Niiden tehtävä on erityisen tärkeä pitkäaikaistyöttömien integroinnin 
edistämisessä. Julkiset työvoimapalvelut ovat keskeinen i nstituutio, joka on vastuussa 
työttömien työnhakupyrkimysten tukemisesta ja heidän ohjaamisestaan 
aktivointitoimenpiteiden piiriin. Aktiivisen työmarkkinapolitiikkaan osallistuminen ja siihen 
tehtävät investoinnit eroavat kuitenkin merkittävästi EU:n sisäl lä. Myös julkisten 
työvoimapalvelujen tehokkuus työnhakutuen tarjoamisessa on epäyhtenäistä jäsenvaltioiden 
välillä ja toisinaan myös niiden sisällä. Useimmissa jäsenvaltioissa on toteutettu merkittäviä 
toimenpiteitä, joissa keskitytään yksilöityjen palvel ujen tarjoamiseen, mutta monissa on vielä 
varaa vahvistaa aktiivisen työmarkkinapolitiikan järjestelmiä. Jäsenvaltioissa on edistytty 
pitkäaikaistyöttömien integrointia koskevan neuvoston suosituksen täytäntöönpanossa, mutta 
lisätoimia tarvitaan, jotta voi daan edistää yhteistyötä eri toimijoiden välillä ja saavuttaa 
paremmin työmarkkinoiden ulkopuolella olevat henkilöt. Julkisissa työvoimapalveluissa 
jatketaan uudistuksia Euroopan julkisten työvoimapalvelujen verkoston puitteissa. Joissakin 
jäsenvaltioissa on toteutettu toimenpiteitä maahanmuuttajien (etenkin pakolaisten) 
integroimiseksi työmarkkinoille, mutta järjestelmällisiä lähestymistapoja ei ole, ja on tarvetta 
 
10 
 lisätä investointeja osaamisen kehittämiseen sekä taitojen ja pätevyyksien tunnustamiseen, 
tehokkaaseen työmarkkinapolitiikkaan ja julkisten työvoimapalvelujen tarjoamaan tukeen.   
Ensimmäistä kertaa kriisin jälkeen tuloerot EU:ssa pienenivät hieman vuonna 2017 . 
Tämän taustalla oli pienituloisten kotitalouksien tulojen nopeampi kasvu . Tämä viittaa  siihen, 
että elpyminen alkaa ulottua myös kaikkien heikoimmassa asemassa oleviin. Käytettävissä 
olevien arvioiden mukaan tämä positiivinen suuntaus jatkuu suurimmassa osassa 
jäsenvaltioita. Väestön rikkaimman 20 prosentin käytettävissä olevat tulot olivat  kuitenkin 
vuonna 2017 edelleen 5,1 kertaa niin suuret kuin köyhimmän 20 prosentin tulot (vuonna 2016 
kerroin oli 5,2). Maiden välillä on suuria eroja. Joissakin maissa tuloerot ovat suuremmat 
kuin ennen kriisiä, mikä liittyy usein eriarvoisiin koulutuksen  ja sosiaalisen suojelun 
saantimahdollisuuksiin ja heijastelee heikkoja työmarkkinatuloksia. Joissakin jäsenvaltioissa 
ollaan toteuttamassa eriarvoisuutta vähentävää politiikkaa, etenkin vähimmäispalkan 
muodostamisen ja vero - ja etuusjärjestelmien suunnitt elussa. Estääkseen eriarvoisuuksien 
siirtymisen sukupolvelta toiselle jäsenvaltiot voivat toteuttaa lisätoimia eri aloilla. Ne voivat 
esimerkiksi edistää yhdenvertaisia mahdollisuuksia yleissivistävän ja ammatillisen 
koulutuksen alalla, varmistaa laadukkai den terveydenhuolto - ja muiden palvelujen 
saatavuuden, edistää sukupuolten tasa -arvoa ja puuttua alueellisiin eriarvoisuuksiin.  
Sosiaalisten tulonsiirtojen (pois lukien eläkkeiden) mitattu vaikutus köyhyyden 
vähentämiseen oli edelleen laskussa vuonna 2017 . Tämä on linjassa automaattisen 
vakautuksen vähentyneiden vaikutusten kanssa talouden laajentumisvaiheessa, joskin 
jäsenvaltioiden välillä on edelleen suuria eroja. Sosiaalisten tulonsiirtojen köyhyyttä 
vähentävä vaikutus pieneni enimmäkseen EU:n pitkäaik aisissa jäsenvaltiossa ja suureni 
maissa, jotka ovat liittyneet myöhemmin (eli vaikuttaisi siltä, että lähentymistä on 
tapahtumassa). Yleinen tulos riippuu kohentuneista työmarkkinaoloista (ja niihin liittyvistä 
muutoksista köyhyysriskissä olevien ominaisu uksissa) sekä muutoksista etuuksien 
riittävyydessä ja kattavuudessa, myös siitä, että toisinaan etuuksien taso laahaa yleisesti 
kasvavien tulojen perässä . Vähimmäistoimeentuloetuuksien riittävyys vaihtelee merkittävästi 
jäsenvaltioiden välillä, kuten verta iluanalyysin tuloksista näkyy.  
Jäsenvaltioissa toteutetaan edelleen toimenpiteitä sosiaalisen suojelun järjestelmien 
nykyaikaistamiseksi niin, että vahvistetaan etuuksien ja palvelujen kattavuutta ja 
riittävyyttä. Jäsenvaltioissa ollaan toteuttamassa toimia, joilla parannetaan sosiaalisen 
 
11 
 suojelun saatavuutta, etenkin epätyypillisissä työsuhteissa olevien työntekijöiden ja 
itsenäisten ammatinharjoittajien kannalta, joiden suojelussa on edelleen merkittäviä aukkoja. 
Uusien työmuotojen alalla ollaan myös  ottamassa käyttöön joitakin innovaatioita. 
Jäsenvaltioissa jatketaan toimia etuuksien riittävyyden parantamiseksi, joskin joissakin 
tapauksissa tässä on ollut viiveitä. Useissa jäsenvaltioissa ollaan parantamassa 
vähimmäistoimeentulojärjestelmiä siten, et tä yhdistetään aktiivista osallisuutta edistävällä 
lähestymistavalla tuen riittävä taso ja työmarkkinoille ja yhteiskuntaan osallistumisen 
mahdollistavien tavaroiden ja palvelujen saatavuus sekä työmarkkinoille 
siirtymistä/palaamista koskevat kannustimet. Joissakin jäsenvaltioissa ollaan vahvistamassa 
palvelujen (kuten sosiaalituki -, työllisyys - ja muiden sosiaalipalvelujen) integroitua 
tarjoamista. Tilanteessa, jossa asumismenojen osuus on merkittävä monien kotitalouksien 
tuloista eikä kodittomien määrän k ehityksessä tapahdu parannuksia, joissakin jäsenvaltioissa 
on toteutettu uudistuksia asuntojen saatavuuden parantamiseksi joko kannustimien tai 
ehkäisevien toimenpiteiden kautta.  
Väestörakenteen muutoksen ja elinajanodotteen kasvun vuoksi eläke -, terveyden huolto - ja 
pitkäaikaishoitojärjestelmiin kohdistuu selvä muutostarve.  Pitkäaikaishoidon  ja 
terveydenhuollon  kysyntä  on kasvamassa  ja tarpeet  muuttumassa  väestön  ikääntyessä.  
Seuraavien  viiden  vuosikymmenen  aikana  yli 80-vuotiaiden  eurooppalaisten  lukumäärä n 
odotetaan  kaksinkertaistuvan.  Vuoteen  2050  mennessä  jokaista  yli 65-vuotiasta  kohti  on vain 
kaksi  15–64-vuotiasta  työikäistä,  kun nyt työikäisiä  on kolme  yhtä kohti.  Suhde  on jo 
heikkenemässä.  Tämän vuoksi monien jäsenvaltioiden suunnitelmissa rahoitukse n 
kestävyyden parantaminen on edelleen korkealla sijalla, mutta eläkkeiden riittävyyden 
varmistamisen merkitys on kasvussa.  Eläkkeiden kyky korvata tuloja ja ehkäistä köyhyyttä 
vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioissa. Jäsenvaltioissa ollaan yhä enenevässä määrin 
toteuttamassa toimia eläkkeiden riittävyyden turvaamiseksi asettamalla etuuksille 
vähimmäistakeet ja indeksoimalla ne, edistämällä joustavaa eläköitymistä, räätälöimällä 
eläkkeiden kertymistä koskevat ehdot eri työntekijäryhmien mukaan ja vahvistama lla 
lisäeläkkeiden roolia.   
Jäsenvaltioiden uudistuksissa ohjenuorana on laadukkaan terveydenhuollon ja 
pitkäaikaishoidon saatavuuden parantaminen yhdessä niiden tehokkuuden lisäämisen 
kanssa. Joillekin eurooppalaisille terveydenhuollon saamisen merkittävä nä esteenä ovat 
edelleen kustannukset ja odotusajat. Tämän vuoksi useissa jäsenvaltioissa 
 
12 
 terveydenhuoltojärjestelmien uudistuksissa keskitytään niiden tehokkuuden parantamiseen 
parantamalla koordinointia ja vahvistamalla perusterveydenhuollon ja ennaltaeh käisevän 
toiminnan roolia. Terveydenhuollon työntekijöiden koulutuksen ja työolojen parantamiseksi 
ollaan toteuttamassa toimia. Pitkäaikaishoidosta vastaavat edelleen suurimmaksi osaksi 
perheenjäsenet, koska useimmissa jäsenvaltioissa ei ole kattavia järje stelmiä 
vanhustenhoidon tarpeiden kattamiseksi. Uudistuksilla pyritään yhdistämään julkisten 
laitosten epävirallisille ja omaishoitajille tarjoama tukijärjestelmä ja yhteisö - ja 
laitospalvelujen verkosto. Väestörakenteeseen liittyvien haasteiden vuoksi on kiinnitettävä 
huomiota kestävyyteen.  
Hyvin toimiva työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on keskeinen tekijä eurooppalaisessa 
sosiaalisessa markkinataloudessa.  Sillä vahvistetaan sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja 
vähennetään konflikteja yhteiskunnassa, mistä on  etua työntekijöille, työnantajille ja 
valtioille. Työmarkkinaosapuolten osallistuminen uudistusten valmisteluun voi parantaa 
niiden suunnittelua ja toteutusta, lisätä omistajuuden tunnetta kansalaisten keskuudessa ja 
johtaa viime kädessä parempiin sosioek onomisiin tuloksiin. Työmarkkinaosapuolten 
osallistumisen aste ja vaikutus vaihtelevat kuitenkin huomattavasti jäsenvaltioiden välillä ja 
ovat heikkoja useissa tapauksissa. Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun käytännöille ei ole 
olemassa mitään kaikille sop ivaa mallia, mutta joissakin jäsenvaltioissa on selkeästi varaa 
parantaa työmarkkinaosapuolten valmiuksia ja tarjota niille asianmukaiset puitteet 
ennustettavissa olevaa ja oikea -aikaista kuulemista varten, myös kaikissa eurooppalaisen 
ohjausjakson keskeis issä vaiheissa. Myös kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden 
kokemuksen hyödyntämisellä voi olla ja onkin merkittävä rooli sen varmistamisessa, että 
uudistukset suunnitellaan ja toteutetaan tehokkaasti. Yhteiskunnallisten sidosryhmien 
osallistumisen taso ku itenkin vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioissa, ja joissakin niissä 
ongelmana ovat puutteelliset valmiudet osallistua aktiivisesti poliittiseen keskusteluun.  
  
 
13 
 1. KATSAUS TYÖMARKKINOIDEN JA SOSIAALIPOLITIIKAN 
KEHITYSSUUNTAUKSIIN JA HAASTEISIIN EUROOPAN UN IONISSA  
 
 
Tässä jaksossa esitetään yleiskatsaus kehityssuuntauksiin ja haasteisiin työmarkkinoilla ja 
sosiaalipolitiikan alalla Euroopan unionissa. Siinä analysoidaan yksityiskohtaisesti tärkeimpiä 
työllisyys - ja sosiaalipolitiikan aloja.  
 
 
1.1 Työmarkkinoiden kehityssuuntaukset  
 
Työmarkkinaolosuhteiden koheneminen jatkuu, ja työllisyys on ennätystasolla EU:ssa. 
Vahvan talouskasvun (2,4 %) tukemana työllisten määrä EU:ssa kasvoi 1,6 prosenttia vuonna 
2017, mikä on suurin vuotuinen kasvuaste elpym isen alkamisesta lähtien. Kokonaistyöllisyys 
jatkoi kasvua vuoden 2018 kahdella ensimmäisellä neljänneksellä ja saavutti 238,9 miljoonaa2 
– noin 3,2 miljoonaa työpaikkaa enemmän kuin vuosi sitten ja korkein EU:ssa koskaan 
saavutettu taso. Sen jälkeen, kun työllisyys lähti elpymään vuoden 2013 puolivälissä, on luotu 
yli 14 miljoonaa uutta työpaikkaa.  
Työllisyysaste (20 –64-vuotiaiden) on vakaassa nousussa ja lähenee Eurooppa 2020 -
strategian tavoitteita. Se kasvoi hieman nopeammin kuin vuonna 2016 eli 1,1 
prosenttiyksikköä 72,2 prosenttiin vuonna 2017 ja jatkoi kasvuaan vuoden 2018 kahdella 
ensimmäisellä neljänneksellä 73,2 prosenttiin (kaavio 1). Jos positiivinen suuntaus jatkuu 
samanlaisena, EU voi hyvinkin saavuttaa Eurooppa 2020 -strategian työllisyystavo itteen (75 
%). Tilanne kohenee edelleen myös euroalueella, jolla työllisyysaste oli korkeimmillaan 71,9 
prosenttia vuoden 2018 toisella neljänneksellä. Tätä positiivista kehitystä tukee jatkuvasti 
kasvava suuntaus työmarkkinoille osallistumisessa. Vuoden 2 018 toisella neljänneksellä 
työvoimaosuus (15 –64-vuotiaiden) saavutti ennätystasonsa 73,8 prosenttia (73,5  % 
euroalueella). EU:n työvoimaosuus on kasvanut vakaata tahtia, myös kriisin aikana, ja on 
                                                           
2 Kokonaistyöllisyyttä koskevat luvut on saatu kansantalouden tilinpidosta (kotimaan käsite), muut luvut 
työvoimatutkimuksesta. Tässä jaksossa käytetään neljännesvuosittain kausioikaistuja lukuja.  
 
14 
 kuronut umpeen eroa Yhdysvaltoihin nähden. Vuonna 2017 ikä äntyneet työntekijät ja naiset 
olivat edelleen keskeisenä tekijänä työvoimaosuuden kasvattamisessa.  
Työttömyysaste on nyt kriisiä edeltäneellä tasolla. Vakaan työpaikkojen luomisen ansiosta 
työttömyys jatkoi putoamistaan niin, että se oli 6,9 prosenttia v uoden 2018 toisella 
neljänneksellä, mikä on yli 4 prosenttiyksikköä alle vuoden 2013 huipputason. EU:ssa ei ole 
päästy tälle tasolle sitten vuoden 2008 toisen neljänneksen. Parannus ei ole niin merkittävä 
euroalueella, jolla työttömyysaste (8,3 % vuoden 20 18 toisella neljänneksellä) on edelleen 
yhden prosenttiyksikön korkeampi kuin vuonna 2008 kirjattu alin taso. Myönteisiin 
suuntauksiin liittyy myös pitkäaikaistyöttömyysasteen (vähintään vuoden työttöminä olleiden 
osuus työvoimasta) jatkuva pieneneminen. S e putosi EU:ssa 0,5 prosenttiyksikköä vuodessa 
ja oli 3 prosenttia vuoden 2018 toisella neljänneksellä (3,9  % euroalueella). Vaikka 
työttömyys (myös pitkäaikaistyöttömyys) vähenikin kaikissa jäsenvaltioissa viime vuonna, 
työttömyysasteissa on edelleen merk ittävää hajontaa (ks. 3.1.1 jakso) ja jotkin jäsenvaltiot 
ovat edelleen kaukana kriisiä edeltävistä alhaisimmista tasoistaan.   
Kaavio 1: Työllisyys - ja työttömyysasteet EU:ssa ja euroalueella  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus. Huom.: Kausioikaistut luvut vuoden 2018 toiselta neljännekseltä.  
 

 
15 
 Myös nuorisotyöttömyys vähenee edelleen nopeasti . Se on pudonnut 1,8 prosenttiyksikköä 
vuosittain ja oli 15,2 prosenttia vuoden 2018 toisella neljänneksellä (16,9 % euroalueella). 
Taso vasta a alinta tasoa, johon päästiin juuri ennen kriisiä (vuoden 2008 toinen neljännes), ja 
se on nyt lähes 9 prosenttiyksikköä alle vuoden 2013 huipputason. Nuorisotyöttömyys on 
kuitenkin edelleen korkealla tasolla joissakin jäsenvaltioissa, esimerkiksi Espanja ssa, Italiassa 
ja Kreikassa yli 30 prosentissa (ks. 3.2.1 jakso). Jatkuvia parannuksia on havaittu sellaisten 
15–24-vuotiaiden ryhmässä, jotka eivät ole työelämässä tai koulutuksessa (nk. NEET -nuoret). 
Näiden nuorten työttömyysaste aleni 0,6 prosenttiyksik köä ja oli 10,9 prosenttia vuonna 2017 
eli sama kuin vuonna 2008.  
Nuorisotyöttömyys vähenee samaan aikaan kun nuorison koulutustaso kohoaa:  
koulupudokkaiden (18 –24-vuotiaiden) osuus, joka on ollut vakaassa laskussa viime 
vuosikymmenen aikana, saavutti vii meisimmän laskun (0,1 prosenttiyksikköä) myötä 10,6 
prosentin tason vuonna 2017. Tämä on erittäin lähellä Eurooppa 2020 -strategian 10 prosentin 
tavoitetta, joskin sitä on edelleen varaa pudottaa.3 Korkea -asteen tutkinnon suorittaneiden 
osuus 30 –34-vuotiai den ryhmässä lisääntyi vakaasti ja oli 39,9 prosenttia vuonna 2017, mikä 
yltää lähes Eurooppa 2020 -strategian tavoitteeseen (40 %).  
Elpyminen on näkyy edelleen selvemmin työllisten kuin tehtyjen työtuntien määrässä. 
Tehtyjen työtuntien kokonaismäärä EU:ss a kasvoi 1,2 prosenttia vuonna 2017 ja jatkoi 
vuonna 2015 käynnistynyttä positiivista suuntausta. Kasvu on kuitenkin pienempi kuin 
kokonaistyöllisyyden kasvu (1,6 %, kuten edellä esitetään), mikä tarkoittaa sitä, että henkeä 
kohti tehtyjen työtuntien määrä  väheni. Tehtyjen työtuntien kokonaismäärä ei ole vielä 
palannut vuoden 2008 huipputasolle. Näyttö viittaa työmarkkinoiden käyttämättömään 
kapasiteettiin, mitä myös muut indikaattorit osoittavat. Vuonna 2017 vastentahtoisesti osa -
aikatyötä tekeviä (eli osa -aikatyötä tekeviä, jotka haluaisivat työskennellä enemmän) oli 
EU:ssa noin 9 miljoonaa. Määrä oli vähentynyt vuoden 2013 huipputasosta 10,3 miljoonasta 
mutta ylitti edelleen 1,3 miljoonalla vuoden 2008 tason. Pidemmällä aikavälillä tarkasteltuna 
tehtyjen työtuntien maltillinen kehitys on osa rakenteellista muutosta, joka liittyy osa -aikatyön 
yleistymiseen 15 viime vuoden aikana ja työaikajärjestelyjä koskeviin työntekijöiden 
                                                           
3 Komissio asetti 14. marraskuuta 2017 antamassaan tiedonannossa ”Eurooppalaisen identiteetin vahvistaminen 
koulutuksen ja kulttuurin avulla” (COM(2017) 673 final) kunnianhimoisen tavoitteen, jonka mukaan 
koulupudokkaiden osuus vähennetään 5 prosenttiin vuo teen 2025 mennessä.  
 
16 
 muuttuviin mieltymyksiin. Tämän tuloksena henkeä kohti tehtyjen työtuntien määrä o n 
vähentynyt asteittain vuodesta 20004.  
Työllisyyden kasvu jakautui kaikkien tärkeimpien väestöryhmien kesken vuonna 2017.  
Kuten edeltävinäkin vuosina ikääntyneet työntekijät (55 –64-vuotiaat) vastasivat suurimmasta 
kasvusta (kaavio 2): työllisten henkilöi den lukumäärä tässä ryhmässä lisääntyi 4,3 prosenttia 
vuonna 2017. Tämä nosti työllisyysasteen 57,1 prosenttiin, mikä on kaikkien aikojen korkein 
(lähes 12 prosenttiyksikköä korkeampi kuin vuonna 2008). Työllisten nuorten (15 –24-
vuotiaiden) lukumäärä lisää ntyi hieman enemmän kuin vuonna 2016 (1,6 % v. 1,3 %). 
Nuorisotyöllisyysaste ei kuitenkaan ole elpynyt täysin kriisistä: vuoden 2017 taso 34,7 
prosenttia on edelleen 2,7 prosenttiyksikköä alempi kuin vuonna 2008. Koska työvoimaosuus 
pysyi vakaana (41,7 % v uonna 2017 ja 41,6 % vuonna 2016), työllisyyden kasvu näkyi 
kuitenkin työttömyyden jatkuvana vähenemisenä tässä ikäryhmässä. Työllisyys kasvoi 
hieman enemmän naisten kuin miesten keskuudessa vuonna 2017 (1,5 % v. 1,3 %). 
Sukupuolten työllisyysero pysyi kui tenkin lähes ennallaan eli 11,5 prosenttiyksikössä, joka on 
0,1 prosenttiyksikköä alle vuoden 2016 tason (joskin se on merkittävästi alempi kuin kriisiä 
edeltänyt 15 prosenttiyksikköä vuonna 2008). EU:n ulkopuolella syntyneiden 20 –64-
vuotiaiden työllisyysa ste kohosi vuonna 2017 1,7 prosenttiyksikköä eli 63 prosenttiin, mutta 
se on edelleen syntyperäiseen väestöön verrattuna 10 prosenttiyksikköä alempi. Ero on 
suurempi naisten ryhmässä (noin 14 prosenttiyksikköä).  
                                                           
4 Lisätietoja: Euroopan komissio (2018), ”Employment and Social Developments in Europe. Annual Review 
2018”.  
 
17 
 Kaavio 2: Työllisyy sasteet ja työllisyyskasvu eri ryhmittäin EU:ssa  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
 
Elpyminen kasvattaa edelleen korkean osaamistason työntekijöiden määrää taloudessa.  
Korkeasti koulutettujen (25 –64-vuotiaiden ikäryhmä) työllisyys kasvoi 2,9 prosenttia vuonna 
2017, ja keskitason osaamistason (eli keskiasteen tutkinnon suorittaneiden) työntekijöiden 
ryhmässä kasvu oli maltillista (0,8 %). Matalan osaamistason työntekijöi den (enintään 
ylemmän perusasteen koulutus) työllisyys sen sijaan putosi 0,4 prosenttia. Matalan 
osaamistason työntekijöiden (25 –64-vuotiaiden) populaatio on kaikkiaan pienenemässä (2,7 
%:n vähennys vuoteen 2016 nähden) – kun väestö ikääntyy ja nuorilla su kupolvilla on 
korkeampi koulutustaso – joten ryhmän työllisyysaste itse asiassa kohosi vuoden 2016 tasolta 
54,3 prosentista 55,6 prosenttiin vuonna 2017. Matalan ja korkean osaamistason 
työntekijöiden työllisyysasteen ero kapeni hieman 30,5 prosenttiyksikö stä (2016) 29,7 
prosenttiyksikköön (2017), mutta se on edelleen erittäin suuri ja osoittaa, että alemman 
osaamistason työntekijöiden työllistyvyyden lisäämistä koskeville toimille on tilausta. 
Raportin seuraavissa jaksoissa esitetään tarkempia jäsenvaltiok ohtaisia suuntauksia.  
Määräaikainen työllisyys suhteessa kokonaistyöllisyyteen pysytteli lähes samalla tasolla 
vuonna 2017, kun taas osa -aikatyöllisyys väheni hieman. Viime vuosien suuntausta 

 
18 
 noudatellen elpyminen on edistänyt sekä vakituisten että määräai kaisten työsuhteiden 
luomista. Vakituiset työsuhteet lisääntyivät noin 2,7 miljoonalla (1,7 %:n kasvu) ja 
määräaikaiset 0,8 miljoonalla (2,9 %:n kasvu) vuonna 2017. Suhteessa kokonaistyöllisyyteen 
määräaikaisten työntekijöiden osuus kuitenkin pysytteli läh es vakaana: 15 –64-vuotiaiden 
ryhmässä kasvua oli 0,1 prosenttiyksikköä (14,3 %). Toisena peräkkäisenä vuotena osa -
aikatyöntekijöiden (15 –64-vuotiaiden) osuus pieneni mitättömän vähän (0,1 prosenttia niin, 
että osuus oli 19,4 prosenttia vuonna 2017). Tämä o n edelleen lähes 2 prosenttiyksikköä 
enemmän kuin vuonna 2008. Positiivista kuitenkin on, kuten edellä mainitaan, että 
vastentahtoisen osa -aikatyön osuus on pienentynyt merkittävästi (21,1 %:sta vuonna 2016 
19,8 %:iin vuonna 2017), joskin se on edelleen me rkittävä. Itsenäisen ammatinharjoittamisen 
(15–64-vuotiaiden ryhmässä) osuus kokonaistyöllisyydestä pieneni edelleen hitaasti ja oli 
13,7 prosenttia vuonna 2017 (14,0 % vuonna 2016 ja 14,4 % vuonna 2013).  
Alakohtaisesti tarkasteltuna työpaikkoja syntyi ede lleen eniten palvelualoille. Viime 
vuosien suuntauksen mukaisesti eniten työpaikkoja luotiin palvelualoilla5 (2,8 uutta työllistä 
vuonna 2017 eli kasvua oli 1,6 prosenttia vuoteen 2016 nähden; tiedot perustuvat 
kansantalouden tilinpitoon). Vuosien 2008 ja 2017 välillä palvelualan työllisyyden osuus 
EU:ssa kasvoi jatkuvasti 70,1 prosentista 73,9 prosenttiin. Rakennusalalla kirjattiin suurin 
työllisyyden kasvu laman jälkeen (2 %), mikä vakiinnutti vuonna 2015 alkaneen elpymisen. 
Työllisten lukumäärä on kuiten kin edelleen lähes 15 prosenttia alempi kuin vuonna 2008. 
Myös teollisuudessa nähtiin vakaata kasvua (1,5 %, mikä on korkein aste sitten vuoden 2007). 
Lisäksi pitkän laskukauden jälkeen maatalousalan työllisyys kohosi hieman eli 0,3 prosenttia 
vuonna 2017.  
1.2 Sosiaalipoliittiset kehityssuuntaukset  
Köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen riskissä (AROPE6)7 olevien henkilöiden 
lukumäärä pienentyi merkittävästi vuonna 2017 ja alittaa nyt kriisiä edeltäneen tason. 
                                                           
5 Palvelualojen sisällä suurin prosentuaalinen kasvu tapahtui ”tieto - ja viestintätoiminnassa” (3,4 %), jonka 
jälkeen tulivat ” ammatillinen, tieteellinen ja tekninen toiminta; hallinnolliset ja tukipalvelut” (2,9 %), vuonna 
2017. Sitä vastoin ”rahoitus - ja vakuutuspalvelujen” alan työllisyys putosi 0,7 prosenttia.  
6 Köyhyysriskissä ja sosiaalisen syrjäytymisen riskissä olevia ihmi siä uhkaa köyhyys ja/tai he kärsivät vakavasta 
aineellisesta puutteesta ja/tai he elävät kotitaloudessa, jossa työssäkäyntiaste on erittäin alhainen.  
Ihmisten katsotaan olevan köyhyysriskissä, jos heidän ekvivalentit käytettävissä olevat tulonsa ovat alle  60 
prosenttia kansallisesta ekvivalentista mediaanitulosta (tämä indikaattori mittaa näin ollen tuloköyhyyttä).  
Ihmiset kärsivät vakavasta aineellisesta puutteesta, jos he asuvat kotitaloudessa, jossa ei ole varaa vähintään 
neljään seuraavista seikoista:  Ei ole varaa 1) maksaa vuokraa, asuntolainaa tai käyttömenoja ajoissa, 2) 
lämmittää riittävästi kotia, 3) maksaa odottamattomia kuluja, 4) syödä lihaa, kalaa tai vastaavaa proteiinituotetta 
 
19 
 Tämän indikaattorin laskusuuntaus jatkui viide ttä perättäistä vuotta vuonna 2017, ja köyhyys - 
ja syrjäytymisriskissä olevien henkilöiden määrä oli 113 miljoonaa (eli 22,5 prosenttia koko 
väestöstä). Tämä vastaa työllisyyden elpymistä ja käytettävissä olevien tulojen kasvua. 
Vuonna 2017 EU:ssa oli näin  ollen 5 miljoonaa henkeä vähemmän köyhyys - tai 
syrjäytymisriskissä kuin ennen kriisiä (vuonna 2008), ja pudotusta vuoden 2012 
huippumäärästä on lähes 11 miljoonaa. Kun kuitenkin otetaan huomioon kriisin aiheuttamat 
takaiskut, Eurooppa 2020 -strategian yle istavoitteen (20 miljoonaa ihmistä vähemmän 
köyhyys - tai syrjäytymisriskissä vuoteen 2008 verrattuna) saavuttaminen on vielä kaukana. 
Indikaattorin yleiseen pienenemiseen vaikuttavat kaikki sen kolme alakomponenttia, joskin 
vaihtelevassa määrin (ks. jäljem pänä ja kaavio 3).  
Kaavio 3: Köyhyyden tai sosiaalisen syrjäytymisen riskissä (AROPE) olevan väestön 
prosenttiosuus ja alakomponentit (2005 –2017)  
 
Lähde: Eurostat, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (SILC). Huom.: Symbolien selitykset esitetään alaviitteessä 6. 
Vakavasta aineellisesta puutteesta kärsivien hen kilöiden lukumäärä väheni jyrkästi ja 
on nyt alimmalla tasollaan vähään aikaan, mikä osoittaa, että elintaso on kohonnut. 
Vakavasta aineellisesta puutteesta kärsivien määrä väheni yli 3 miljoonalla vuonna 2017, ja 
nyt tällaisten henkilöiden määrä on 34,8 m iljoonaa eli 6,9 prosenttia EU:n väestöstä (0,6 
prosenttiyksikköä vähemmän kuin vuonna 2017 ja alle vuoden 2008 tason). Vähennys edustaa 
                                                                                                                                                                                     
joka toinen päivä, 5) viikon vuotuiseen lomaan poissa kotoa, 6) h yödyntää autoa yksityiskäytössä, 7) 
pesukoneeseen, 8) väritelevisioon eikä 9) puhelimeen.  
Ihmiset, jotka elävät kotitaloudessa, jossa työssäkäyntiaste on erittäin alhainen (eli vajaatyöllisissä 
kotitalouksissa elävät), ovat 0 –59-vuotiaita, jotka asuvat ko titaloudessa, jossa työikäiset aikuiset (18 –59-
vuotiaat) työskentelivät alle 20 prosenttia työskentelypotentiaalistaan edellisen vuoden aikana.  
7 EU-SILC -tulotilastot viittaavat edeltävään tulovuoteen, lukuun ottamatta Yhdistynyttä kuningaskuntaa 
(tutkimus vuosi) ja Irlantia (tutkimusta edeltäneet 12 kuukautta).  
25,825,324,523,7 23,323,824,324,8 24,6 24,423,8 23,522,5
16 16,116,6 16,6 16,4 16,5 16,9 16,8 16,717,2 17,3 17,3 16,9
10,5 10,69,89,2 9,210,3 10,5 10,6 11 11,310,7 10,59,3
10,89,99,28,5 8,2 8,4 8,89,9 9,68,98,17,56,7
051015202530
2005 2006 2007 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017Köyhyys- tai syrjäytymisriskissä
olevat
Köyhyysriskissä olevat
Erittäin alhaisen työssäkäyntiasteen
kotitalouksissa asuvat
Vakavasta aineellisesta puutteesta
kärsivät
 
20 
 tilanteen merkittävää kohenemista viidentenä peräkkäisenä vuotena ja osoittaa kotitalouksien 
aineellisen tilanteen para ntuneen. Tästä positiivisesta kehityksestä huolimatta jäsenvaltioiden 
välillä on edelleen suuria eroja (ks. jakso 3.4).  
Työllisyysasteen ennätysmäinen kasvu on osaltaan vähentänyt vajaatyöllisissä 
kotitalouksissa asuvien ihmisten lukumäärää  3,7 miljoonalla  vuonna 2017 . Osuutena 0 –59-
vuotiaasta väestöstä tämä tarkoittaa vuosien 2016 ja 2017 välillä laskua 10,5 prosentista 9,3 
prosenttiin. Osuus alittaa 10 prosenttia ensimmäistä kertaa vuoden 2009 jälkeen. Sekä osuus 
että lukumäärä ylittävät kuitenkin edellee n kriisiä edeltäneet tasot.  
Köyhyysriskissä olevan väestön prosenttiosuus on pienentynyt ensimmäistä kertaa 
kriisin jälkeen. Köyhyysriskissä olevien ihmisten lukumäärä kasvoi vuoteen 2014 asti, minkä 
jälkeen se tasoittui seuraavien kahden vuoden aikana. Vuonna 2017 köyhyysriskiaste pieneni 
0,4 prosenttiyksikköä (16,9 %) eli lähes 2 miljoonaa ihmistä. Tämä oli ensimmäinen kriisin 
jälkeinen vuosi, jona köyhien kotitalouksien tulot kasvoivat nopeammin kuin mediaanitulo. 
Tuoreimmat tiedot Eurostatin arvioista8 viittaavat siihen, että köyhyysasteen pieneneminen 
jatkuu edelleen. Sellaisten henkilöiden köyhyysriskiaste, jotka asuvat erittäin alhaisen 
työssäkäyntiasteen kotitalouksissa, on kuitenkin kohonnut neljäntenä peräkkäisenä vuotena ja 
on nyt ennätyskorkea (62,3 %). Tämä vaikuttaisi osoittavan sitkeitä puutteita 
sosiaalietuuksien riittävyydessä useissa maissa, ja sosiaalisen suojelun komitea9 on yksilöinyt 
sen suuntaukseksi, jota on seurattava.  
Köyhyysriskissä olevien ihmisten osuuden yleisestä pienenemisest ä huolimatta 
työssäkäyvien köyhyys on edelleen yleistä. Vuonna 2017 työväestöstä 9,6 prosentin 
kotitalouksien tulot olivat alle 60 prosenttia kansallisen mediaanin. Luku ei ole muuttunut 
vuodesta 2016 ja on selvästi yli vuoden 2008 luvun (8,5 %). Tähän ast i työssäkäyvien 
köyhyyden lisääntyminen on vaikuttanut sekä osa -aikaisiin että kokoaikaisiin työntekijöihin, 
joskin osa -aikaisten köyhyysriski on (15,8 %) on merkittävästi suurempi kuin kokoaikaisten 
(8,0 %). Suuntaus on vaikuttanut erityisesti nuoriin työ ntekijöihin (alle 30 -vuotiaisiin), joilla 
on suurempi ja yhä suureneva riski vähintään 30 -vuotiaisiin työntekijöiden nähden.  
                                                           
8 EU-SILC -tiedot viittaavat useimmissa jäsenvaltioissa edeltävän vuoden aikana rekisteröityihin tuloihin (eli 
vuoden 2016 tulot SILC -2017:n osalta; ks. myös alaviite Error! Bookmark not defin ed.). Eurostatin 
julkaisemat arviot osoittavat, että köyhyysriski -indikaattorin (sekä tulo -osuuksien suhdetta kuvaavan S80/S20 -
indikaattorin) odotetaan kohenevan useimmissa jäsenvaltioissa vuonna 2 017 rekisteröityjen tulojen osalta (eli 
vuonna 2018 julkaistujen indikaattoreiden osalta).  
9 Sosiaalisen suojelun komitean vuosiraportti 2018.  
 
21 
 Sosiaalisen suojelun komitea10 on ottanut työssäkäyvien köyhyyden esiin seurattavana 
suuntauksena sekä lyhyellä että pidemmällä aika välillä.  
Kaikkein heikoimmassa asemassa olevien ihmisten köyhyysluvuissa näkyy hienoista 
parannusta vastoin aiempia suuntauksia. Köyhyysvaje, jolla mitataan sitä, miten kaukana 
köyhyysriskissä olevat ovat köyhyysrajasta, pieneni vuonna 2017. Se aleni hiem an eli 25 
prosentista 24,7 prosenttiin mutta ylitti edelleen selvästi kriisiä edeltäneen tason. Tämä 
viittaisi siihen, että kaikkein heikoimmassa asemassa olevien suhteellinen tulotilanne olisi 
hieman kohenemassa. Työttömien köyhyysriski pieneni ensimmäist ä kertaa kriisin jälkeen, 
mutta se on silti edelleen 48 prosenttia ja lähes ennätystasolla.  
Yleisestä parannuksista huolimatta lasten köyhyysriski tai sosiaalisen syrjäytymisen 
riski on edelleen korkea. Lasten (0 –17-vuotiaiden) köyhyys - ja syrjäytymisriski  pienenee 
edelleen. Se putosi 26,4 prosentista 24,5 prosenttiin vuonna 2017, mikä on selvästi alle kriisiä 
edeltäneen tason. Heikosti koulutettujen vanhempien lapsista kuitenkin 62,9 prosenttia on 
edelleen köyhyys - tai syrjäytymisriskissä, kun taas korkeas ti koulutettujen vanhempien lasten 
osalta osuus on vain 9 prosenttia. Köyhyys - tai syrjäytymisriskissä olevien sellaisten lasten 
osuus, joiden vanhemmat ovat syntyneet EU:n ulkopuolella, on kohonnut koko kriisin 
jälkeisen kauden ajan. Vuonna 2017 se oli 34 ,5 prosenttia, joka on yli kaksinkertainen 
syntyperäisten vanhempien lapsiin nähden. Keskeinen tekijä lasten köyhyydessä on yhden 
vanhemman kotitalouksien määrän lisääntyminen EU:ssa. Niiden osuus on kasvanut vuoden 
2011 tasolta 4,4 prosentista 4,8 prosent tiin vuonna 2016 (osuus putosi 4,3 %:iin vuonna 
2017). Yhden vanhemman kotitalouksista tulevien lasten köyhyysriski on kaksinkertainen 
lasten yleiseen keskiarvoon nähden, ja ero on yhä laajenemassa.     
Kotitalouksien tulot kasvavat edelleen mutta hitaammi n kuin koko talous. Kotitalouksien 
käytettävissä olevat bruttotulot kasvoivat vuonna 2017 neljättä peräkkäistä vuotta ja ovat nyt 
huomattavasti yli vuoden 2008 tasojen. Vuotuinen kasvu on kuitenkin edelleen hitaampaa 
kuin BKT:n kasvu (kotitalouksien käytet tävissä olevat bruttotulot kasvoivat alle 1 % 
vuosittain vuoteen 2017 asti, kun reaalinen BKT henkeä kohti kasvoi 2,2 % samalla kaudella). 
Tämä osoittaa, että kotitalouksien tulojen kasvu laahaa tulojen yleisen kasvun perässä. 
Kotitalouksien käytettävissä olevat bruttotulot henkeä kohti (reaalimääräisesti) jäävät edelleen 
kriisiä edeltävien tasojen alle monissa jäsenvaltioissa, kuten jaksossa 3.4 esitetään.  
                                                           
10 Sosiaalisen suojelun komitean vuosiraportti 2018.  
 
22 
 Tuloerojen kasvu kriisin jälkeisinä vuosina alkoi kääntyä laskuun vuonna 2017, joskaan 
lasku ei vielä  kompensoinut aiempaa kasvua. Jäsenvaltioiden kotitalouksien rikkaimman 
20 prosentin osuus tuloista on yli viisi kertaa niin suuri kuin köyhimmän 20 prosentin. Tämä 
nk. S80/S20 -suhde kohosi vuosien 2008 ja 2016 välillä 5,0:sta 5,2:een. Sen taustalla olivat  
myös heikot työmarkkinaolot ja pysähtynyt tulokehitys, etenkin asteikon alimmassa päässä. 
Vuonna 2017 suhde alkoi pienentyä ja oli EU:ssa keskimäärin 5,1. Tuoreimman Eurostatin 
alustavan arvion mukaan pienentyminen jatkunee edelleen.  
  
  
 
23 
 2. KATSAUS SOSIAA LI-INDIKAATTOREIDEN TULOSTAULUUN  
Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa, jonka Euroopan parlamentti, neuvosto ja komissio 
vahvistivat 17. marraskuuta 2017 toimielinten välisen julistuksen muodossa, esitetään joukko 
keskeisiä periaatteita ja oikeuksia, joilla tuetaan oikeudenmukaisia ja hyvin toimivia 
työmarkkinoita ja sosiaalihuoltojärjestelmiä. Se on tarkoitettu antamaan suuntaa 
jäsenvaltioiden uudistetulle lähentymisprosessille, jolla parannetaan sosioekonomisia oloja.  
Euroopan sosiaalisten oikeuksien  pilariin liittyy sosiaali -indikaattoreiden tulostaulu11, jolla 
seurataan tuloksia ja suuntauksia jäsenvaltioissa. Tulostaulussa on joukko indikaattoreita 
(pääindikaattorit ja toissijaiset indikaattorit), joilla seurataan jäsenvaltioiden työllisyys - ja 
sosiaalipolitiikan kehittymistä tiettyjen indikaattoreiden osalta pilarissa yksilöidyillä kolmella 
laajalla alalla: i) yhtäläiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille, ii) dynaamiset 
työmarkkinat ja oikeudenmukaiset työolot sekä iii) julkiset tuet / sosiaal inen suojelu ja 
sosiaalinen osallisuus. Vuoden 2018 versiosta lähtien sosiaali -indikaattoreiden tulostaulu 
sisällytetään yhteiseen työllisyysraporttiin. Tulostaulun tulokset (pääindikaattoreiden osalta) 
esitetään tiivistettynä tässä luvussa. Tämä analyysi kuuluu laajempaan uudistusten yhteyteen 
(ks. 3 luku).  
 
2.1 Tulostaulu   
Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulu on keskeinen väline seurattaessa tuloksia työllisyys - 
ja sosiaalipolitiikan alalla ja lähentymistä parempien työ - ja elinolojen alalla.  Sen avulla 
on helpompi seurata jäsenvaltioiden tilannetta pilarin mitattavissa olevilla aloilla, ja sillä 
täydennetään olemassa olevia seurantavälineitä, erityisesti työllisyyskehityksen 
seurantavälinettä ja sosiaalisen suojelun kehityksen seurantavälinet tä12. Se sisältää seuraavat 
14 pääindikaattoria, joilla arvioidaan työllisyys - ja sosiaalipolitiikan kehityssuuntauksia13: 
                                                           
11 SWD(2017) 200 final, liitteenä tiedonannossa COM(2017) 250 final, 26.4.2017.  
12 Työllisyyskehityksen seurantaväline ja sosiaalisen suojelun kehityksen seurantaväline ovat vuotuisia 
raportteja, joiden laatimisesta vastaavat työllisyyskomitea ja sosiaalisen suojelun komitea.  Niissä yksilöidään 
silmällä pidettäviä suu ntauksia ja keskeisiä työllisyys - ja sosiaalialan haasteita jäsenvaltioissa sekä seurataan 
edistymistä Eurooppa 2020 -strategian työllisyyteen ja köyhyyden vähentämiseen liittyvissä tavoitteissa.  
13 Vuoden 2018 työllisyysraportista jätettiin työllisyyskomit ean ja sosiaalisen suojelun komitean (ja niiden 
indikaattorialaryhmien) pyynnöstä pois kaksi pääindikaattoria (”aktiivisen työmarkkinapolitiikan toimiin 
osallistuvat 100:aa työhalukasta kohti” ja ”palkansaajakorvaus tehtyä työtuntia kohti, euroina”) 
yhteen vetotaulukosta eikä niitä esitetty tulostaulun pääindikaattoreina myöhemmässä analyysissä teknisten 
 
24 
 - Yhtäläiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille:  
 Koulupudokkaiden osuus, 18 –24-vuotiaat  
 Sukupuolierot työllisyysasteessa, 20 –64-vuotiaat 
 Tuloerot mitattuna ylimmän ja alimman tuloviidenneksen tulo -osuuksien 
suhteena (S80/S20)  
 Köyhyys - tai syrjäytymisriskiaste  
 Työelämän ja koulutuksen ulkopuolella olevat nuoret (NEET -aste), 15 –24-
vuotiaat  
- Dynaamiset työmarkkinat ja oikeudenmukaiset työo lot: 
 Työllisyysaste, 20 –64-vuotiaat  
 Työttömyysaste, 15 –74-vuotiaat  
 Pitkäaikaistyöttömyysaste, 15 –74-vuotiaat  
 Kotitalouksien käytettävissä oleva reaalibruttotulo henkeä kohti14 
 Keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman lapsettoman 
työntekijän ne ttoansiot15 
- Julkiset tuet / sosiaalinen suojelu ja sosiaalinen osallisuus:  
 Sosiaalisten tulonsiirtojen (muiden kuin eläkkeiden) vaikutus köyhyyden 
vähentämiseen16 
 Virallisen varhaiskasvatuksen piirissä olevat alle 3 -vuotiaat lapset  
 Vaille tarvittavaa sairaan hoitoa jääminen, asianomaisen oma ilmoitus  
 Osuus väestöstä, jolla on vähintään perustason digitaaliset taidot.  
Pääindikaattoreiden analyysissä käytetään työllisyyskomiteassa ja sosiaalisen suojelun 
komiteassa sovittua yhteistä menetelmää  (ks. tarkemmin liite 3). Menetelmässä arvioidaan 
                                                                                                                                                                                     
seikkojen vuoksi.  Keskustelujen jälkeen komiteat sopivat syyskuussa 2018 näiden indikaattoreiden 
korvaamisesta vaihtoehtoisilla indikaattoreilla (”pitkäaika istyöttömyysaste” ja ”keskimääräistä palkkaa saavan 
kokoaikaisen naimattoman lapsettoman työntekijän nettoansiot”. Näitä indikaattoreita, jotka liittyvät etenkin 
pilarin periaatteisiin ”Työllisyyden aktiivinen tukeminen” ja ”Palkat”, käytetään yhteisen työ llisyysraportin 
analyysissä.   
14 Komiteoiden esityksen mukaisesti indikaattori mitataan käyttämällä ”oikaisemattomia tuloja” (eli ottamatta 
huomioon luontoismuotoisia sosiaalisia tulonsiirtoja) eikä siinä viitata ostovoimastandardeihin.  
15 Tämän indikaattori n tasot ilmaistaan ostovoimastandardeina ja muutokset ilmaistaan kansallisessa valuutassa 
reaaliarvoisina. Lyhyen aikavälin vaihteluiden tasaamiseksi käytetään kolmen vuoden keskiarvoja sekä tasojen 
että muutosten osalta. Tätä indikaattoria olisi tulkittav a yhdessä muiden indikaattoreiden kanssa, kuten 
työssäkäyvien köyhyysaste, palkkajakauman viidennen ja ensimmäisen kymmenyksen välinen suhde (D5/D1) 
sekä muut asiaankuuluvat työllisyyskehityksen/sosiaalisen suojelun kehityksen seurantavälineen ja yhteisen 
arviointikehyksen indikaattorit.  
16 Tämä mitataan erona koko väestön keskuudessa köyhyysriskin alaisen väestön osuudessa ennen sosiaalisia 
tulonsiirtoja ja niiden jälkeen.  
 
25 
 jäsenvaltioiden tilannetta ja kehitystä tarkastelemalla kunkin tulostauluun sisältyvän 
pääindikaattorin tasoja ja vuotuisia muutoksia17. Tasot ja muutokset luokitellaan sen mukaan, 
millä etäisyydellä ne ovat  (painottamattomista) EU:n keskiarvoista. Tämän jälkeen 
jäsenvaltioiden tulos tasojen ja muutosten suhteen kootaan yhteen (käyttämällä ennalta 
määriteltyä matriisia) niin, että kukin jäsenvaltio asetetaan yhteen seitsemästä luokasta 
(”parhaiten suoriutuvat ”, ”keskiarvoa paremmat”, ”hyvät mutta tarpeen seurata”, 
”keskimääräiset/neutraalit”, ”heikot mutta paranemassa”, ”seurattavat” ja ”kriittisessä 
tilanteessa olevat”). Tämän perusteella taulukossa 1 esitetään tiivistelmä tulostaulusta 
kustakin indikaattoris ta saatavilla olevien tuoreimpien tietojen mukaan.  
Taulukon tulkinnassa on syytä olla varovainen, eikä sitä pidä lukea mekaanisesti.  Tätä 
varten luvussa 3 esitetään tarkka analyysi 14 indikaattorista, myös pitkän aikavälin 
suuntauksista ja täydentävistä i ndikaattoreista tarpeen mukaan. Lisäksi tulevissa 
maakohtaisissa raporteissa esitetään tarkka analyysi kaikista ”kriittisistä tilanteista” ja 
täydentäviä sosioekonomisia ja poliittisia taustatietoja, jotta voidaan tarkentaa maakohtaisia 
haasteita talouspol itiikan EU -ohjausjakson puitteissa. Näin saadaan – yhdessä tarkempien 
analyysien kanssa, jotka sisällytetään työllisyyskehityksen seurantavälineeseen ja sosiaalisen 
suojelun kehityksen seurantavälineeseen – analyyttinen perusta komission myöhemmille 
maakoh taisia suosituksia koskeville ehdotuksille.  
 
2.2 Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulusta saatu näyttö  
Tulostaulun analyysi viittaa siihen, että työmarkkina - ja sosiaalinen tilanne elpyy 
jatkuvasti EU:ssa kokonaisuudessaan.18 Viimeisimmän vuoden aikana (tietojen 
saatavuuden mukaan joko vuosi 2017 tai 2016) 14 pääindikaattorista 13 koheni ja vain yksi 
(sosiaalisten tulonsiirtojen vaikutus köyhyyden vähentämiseen) heikkeni hieman EU:ssa 
                                                           
17 Lukuun ottamatta kotitalouksien käytettävissä olevia bruttotuloja, jotka mitataan i ndeksinä (2008 = 100, joten 
nähdään muutos kriisiä edeltäneeseen aikaan nähden) ja muutoksina viimeisimpänä vuonna, ja keskimääräistä 
palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman lapsettoman työntekijän nettoansioita, joiden osalta käytetään kolmen 
vuoden keski arvoa työllisyyskomitean ja sosiaalisen suojelun komitean kanssa sovitun mukaisesti.  
18 Aikaraja sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattoreille on 26. lokakuuta 2018. Päivitetyt tiedot 
esitetään yhteisen työllisyysraportin lopullisessa versiossa,  jonka työllisyys -, sosiaalipolitiikka -, terveys - ja 
kuluttaja -asioiden neuvosto vahvistaa.  
 
26 
 keskimäärin19. Tämä on linjassa sen kanssa, että automaattisen vakautuk sen vaikutukset 
vähenevät talouden laajentumisvaiheessa. Suurinta edistys oli työttömyysasteissa (sekä 
yleisessä että pitkäaikaistyöttömyydessä), jotka alenivat kaikissa jäsenvaltioissa vuonna 2017. 
Maista vain yksi oli ”kriittisessä tilanteessa”. Myös työ llisyysasteen sekä köyhyys - ja 
syrjäytymisriskiasteen kehitys oli kaikkiaan positiivista, ja valtaosassa jäsenvaltiota nähtiin 
parannusta edeltävään vuoteen verrattuna.  
Useimmissa jäsenvaltioissa on vähintään yhteen pääindikaattoriin liittyviä haasteita, 
mutta yleisesti niiden määrä on vähentynyt viime vuoteen verrattuna. Jos tarkastellaan 
kolmea ongelmallisinta luokitusta yhteensä (eli ”kriittisessä tilanteessa”, ”seurattava” ja 
”heikko mutta paranemassa”), useimmissa jäsenvaltioissa niitä esiintyy ainakin  kerran Saksaa, 
Suomea, Ranskaa, Alankomaita ja Ruotsia lukuun ottamatta. Jos tarkastellaan pelkästään 
”kriittistä tilannetta” (eli indikaattorit, joiden taso on paljon keskimääräistä heikompi eikä se 
ole paranemassa riittävän nopeasti tai se heikkenee ede lleen), jäsenvaltioiden lukumäärä 
väheni vuoden 2018 yhteisen työllisyysraportin 14:sta (vähemmän indikaattoreita) tämän 
raportin 13:een (Viro, Malta ja Portugali ovat poistuneet ryhmästä, mutta tilalle ovat tulleet 
Unkari ja Latvia). Kaiken kaikkiaan tila nne on kohentunut. Arvioiduilla 14 alalla on yksilöity 
yhteensä 117 tapausta, jotka ovat ”kriittisessä tilanteessa”, ”seurattavia” tai ”heikkoja mutta 
paranemassa”. Tämä on noin 31 prosenttia kaikista arvioinneista (vuoden 2018 
työllisyysraportissa osuus o li 33 %). Näistä 39 oli ”kriittisessä tilanteessa”, mikä on 10 
prosenttia kaikista arvioinneista (vuoden 2018 työllisyysraportissa osuus oli 13 %).20  
Jos tarkastellaan tulostaulun kattamia kolmea laajaa alaa, kuten vuoden 2018 yhteisessä 
työllisyysraportis sa, ongelmia esiintyy useammin alalla  ”julkiset tuet / sosiaalinen suojelu 
ja sosiaalinen osallisuus” , indikaattoria kohti keskimäärin 9,3 tapausta (joista 3,5 on 
”kriittisessä tilanteessa”). Sosiaalisten tulonsiirtojen vaikutus köyhyyden vähentämiseen  
vaikuttaa haasteellisimmalta indikaattorilta; sen arvot ovat varoittavia 11 jäsenvaltiossa (joista 
5 on alimmassa ryhmässä).  
                                                           
19 Näyttö viittaa painotettuihin EU:n keskiarvoihin, lukuun ottamatta indikaattoria ”Keskimääräistä palkkaa 
saavan kokoaikaisen naimattoman lapsettoman työntekijän n ettoansiot”, jonka osalta käytetään painottamatonta 
keskiarvoa.  
20 Suuntauksen kohentuminen saa vahvistusta, jos uudet indikaattorit (”pitkäaikaistyöttömyysaste” ja 
”keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman lapsettoman työntekijän nettoansiot” ) jätetään 
laskuista pois, jotta vertailu tapahtuu samoilla indikaattoreilla. Tällöin ”kriittisessä tilanteessa”, ”seurattavia” tai 
”heikkoja mutta paranemassa” olevien tapausten osuus kaikista arvioinneista on edelleen 31 prosenttia, mutta 
”kriittisessä t ilanteessa” olevien tapausten osuus kohoaa hieman ja on 11 prosenttia.  
 
27 
 Seuraavina tulevat ”yhtäläiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille”  ja ”dynaamiset 
työmarkkinat ja oikeudenmukaiset työolot” , joi den osalta on keskimäärin 8,6 ja 7,4 
varoitusmerkkejä osoittavaa tapausta (”kriittisessä tilanteessa” on 3,2 ja 1,8). Ensimmäisellä 
alalla eniten varoitusmerkkejä (10) liittyy koulupudokkaita  koskevaan indikaattoriin. 
Jälkimmäisellä alalla indikaattori ” keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen 
naimattoman lapsettoman työntekijän nettoansiot ” vaikuttaa olevan haasteellisin (12 
tapausta).  
Viime vuoden tavoin jäsenvaltioiden tilanteet ja haasteiden vakavuus vaihtelevat 
suuresti.  Kreikassa, Romaniassa ja Ita liassa on edelleen ”kriittisessä tilanteessa”, 
”seurattavia” tai ”heikkoja mutta paranemassa” olevia arviointeja vähintään kymmenen 
indikaattorin alalla. ”Kriittinen tilanne” esiintyy Kreikassa 7 indikaattorin, Romaniassa 4 
indikaattorin ja Italiassa 6 ind ikaattorin osalta (ks. taulukko 1). Näissä maissa haasteet ovat 
jakautuneet tasaisesti kolmelle alalle, mutta ”keskiarvoa parempi” esiintyy kerran Kreikan 
osalta (koulupudokkaiden osuus) ja kerran Italian osalta (vaille tarvittavaa sairaanhoitoa 
jääminen o man ilmoituksen mukaan) sekä kaksi kertaa Romanian osalta (työttömyysaste ja 
kotitalouksien käytettävissä olevat bruttotulot henkeä kohti). Kokonaistilanteessa seuraavina 
tulevat Kroatia ja Espanja (kummallakin 9 haastetta ), Bulgaria (8 haastetta) sekä Ky pros, 
Latvia ja Portugali (kullakin 6 haastetta). Alankomaat sitä vastoin on parhaiten suoriutuva tai 
keskiarvoa parempi 11 indikaattorissa. Sen perässä tulevat Tšekki ja Ruotsi (kummallakin 10 
indikaattoria) sekä Itävalta, Saksa ja Slovenia (kullakin 8 in dikaattoria).  
Tarkasteltaessa yhtäläisiä mahdollisuuksia ja työmarkkinoille pääsyä  suurimmat 
parannukset nähtiin keskimäärin köyhyys - tai syrjäytymisriskiasteessa ja NEET -asteessa, kun 
taas edistyminen oli vaimeampaa koulupudokkuuden, sukupuolten työllisy yserojen ja 
tuloerojen alalla (viimeksi mainittu indikaattori tosin pieneni ensimmäistä kertaa kriisin 
jälkeen). Indikaattorikohtaisesti tarkasteltuna  
 Espanja, Italia ja Romania ovat kriittisessä tilanteessa koulupudokkaiden osalta, kun 
taas Kroatia, Irlan ti, Puola ja Slovenia ovat parhaiten suoriutuvia.  
 Kreikka, Italia ja Romania ovat kriittisessä tilanteessa sukupuolten työllisyyseron 
osalta, kun taas Suomi, Liettua ja Ruotsi ovat parhaiten suoriutuvia.  
 Bulgaria, Espanja, Latvia ja Liettua ovat kriittises sä tilanteessa tuloerojen osalta, kun 
taas Tšekki, Suomi, Slovenia ja Slovakia ovat parhaiten suoriutuvia.  
 
28 
  Tilanne köyhyys - tai syrjäytymisriskiasteen osalta on kriittinen Bulgariassa ja 
Kreikassa, kun taas parhaiten suoriutuvia ovat Tšekki ja Suomi.  
 Kypros, Kroatia, Kreikka ja Italia ovat kriittisessä tilanteessa NEET -nuorten osalta, 
kun taas Itävalta, Tšekki, Saksa, Alankomaat, Slovenia ja Ruotsi suoriutuvat parhaiten.  
Tarkasteltaessa dynaamisia työmarkkinoita ja oikeudenmukaisia työoloja EU:ssa  tilanne  
koheni keskimäärin viime vuoden aikana kaikkien indikaattoreiden alalla, etenkin työllisyys - 
ja työttömyysasteiden (sekä yleisen että pitkäaikaisen), kotitalouksien käytettävissä olevien 
bruttotulojen (henkeä kohti) sekä keskimääräistä palkkaa saavan koko aikaisen naimattoman 
lapsettoman työntekijän nettoansioiden alalla. Indikaattorikohtaisesti tarkasteltuna  
 Kroatia, Kreikka, Italia ja Espanja ovat edelleen kriittisessä tilanteessa työllisyysasteen 
osalta, kun taas Tšekki, Viro, Saksa, Alankomaat, Ruotsi j a Yhdistynyt kuningaskunta 
ovat parhaiten suoriutuvia.  
 Mikään maa ei ole kriittisessä tilanteessa työttömyysasteen osalta (Kypros, Kroatia, 
Kreikka ja Espanja ovat ”heikkoja mutta paranemassa” ja Italia on ”seurattava”), ja 
Tšekki on suoriutunut parhaiten.  
 Italia on kriittisessä tilanteessa pitkäaikaistyöttömyysasteen osalta (”parhaiten 
suoriutuvia” ei löytynyt, mutta 14 maata oli keskiarvoa parempia).  
 Kotitalouksien käytettävissä olevien bruttotulojen (henkeä kohti) kasvun osalta tilanne 
on kriittinen Kre ikassa ja Kyproksella, kun taas Bulgaria ja Puola ovat parhaiten 
suoriutuvia.  
 Keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman lapsettoman työntekijän 
nettoansioiden alalla tilanne on arvioitu kriittiseksi Unkarissa ja Slovakiassa, kun taas 
Itävalta , Luxemburg, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta suoriutuvat parhaiten.  
Julkisten tukien ja sosiaalisen suojelun ja sosiaalisen osallisuuden  osalta tilanne koheni 
viime vuoden aikana kolmen indikaattorin osalta (lastenhoidon saatavuus, vaille tarvittava a 
sairaanhoitoa jääminen (asianomaisen oma ilmoitus) ja digitaalitaidot) mutta heikkeni yhden 
osalta (sosiaalisten tulonsiirtojen vaikutus köyhyyden vähentämiseen), kuten edellä todetaan. 
Indikaattorikohtaisesti tarkasteltuna  
 Bulgaria, Kreikka, Italia, Lat via ja Romania ovat kriittisessä tilanteessa siltä osin kuin 
on kyse niiden sosiaalisten tulonsiirtojen kyvystä vähentää köyhyysriskiä. Parhaiten 
tällä alalla suoriutuivat Tanska, Suomi, Unkari ja Ruotsi.  
 
29 
  Bulgaria, Tšekki, Kreikka, Puola ja Slovakia ovat kriittisessä tilanteessa viralliseen 
varhaiskasvatukseen osallistuvien alle 3 -vuotiaiden osalta, kun taas Ranska, 
Luxemburg, Alankomaat ja Portugali ovat parhaiten suoriutuvia.  
 Latvia on kriittisessä tilanteessa siltä osin kuin on kyse vaille tarvittavaa s airaanhoitoa 
jäämisestä (asianomaisen oman ilmoituksen mukaan). Menetelmässä ei tullut esiin 
parhaiten suoriutuvia, mutta 12 maata on keskiarvoa parempia.  
 Bulgaria, Kroatia ja Romania ovat kriittisessä tilanteessa digitaalitaitojen osalta, kun 
taas Suomi, Luxemburg, Alankomaat ja Ruotsi suoriutuvat parhaiten.  
 
 
 
30 
 Taulukko 1. Tiivistelmä sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattoreista  
 
 
Huom.: 26. lokakuuta 2018: tuloviidennesten suhde, köyhyys - tai syrjäytymisriskiaste, sosiaalisten tulonsiirtojen vaikutus köyhyyden vähentämiseen ja itse ilmoitettu 
sairaanhoidon tarve: tietoja ei saatavilla Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan osalta; kotitalouksien käytettäviss ä olevien bruttotulojen kasvu henkeä kohti: tietoja ei 
saatavilla Kroatian ja Maltan osalta; keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman lapsettoman työntekijän nettoans iot: tietoja ei saatavissa Kyproksen osalta; 
digitaalisten taitojen taso: ti etoja ei saatavilla Italian osalta. Katkokset aikasarjassa ja muut tilastollisesti merkitykselliset seikat ilmoitetaan liitte essä 1 ja 2.  
KoulupudokkaatSukupuolten 
työllisyyseroYlimmän ja 
alimman 
tuloviidenneksen 
suhdeKöyhyys- tai 
syrjäytymisriskiss
ä olevatNEET-nuoret Työllisyysaste Työttömyysaste PitkäaikaistyöttömyysasteKotitalouksien 
käytettävissä 
olevien 
bruttotulojen 
kasvuKeskimääräistä 
palkkaa saavan 
kokoaikaisen 
naimattoman 
työntekijän 
nettoansiotSosiaalisten 
tulonsiirtojen 
vaikutus 
köyhyyden 
vähentämiseenVirallisen 
varhaiskasvatuksen 
piiriin kuuluvat alle 3-
vuotiaatVaille tarvittavaa 
sairaanhoitoa 
jääminen (oman 
ilmoituksen 
mukaan)Digitaalitaitojen 
taso
Vuosi 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2017 2016 2016 2017 2016 2017 2017
Parhaiten suoriutuvat HR, IE, PL, SI FI, LT, SE CZ, FI, SI, SK CZ, FIAT, CZ, DE, NL, 
SE, SICZ, DE, EE, NL, 
SE, UKCZ BG, PLUK, NL, LU, AT, 
DEDK, FI, HU, SE FR, LU, NL, PT FI, LU, NL, SE
Keskimääräistä 
paremmatAT, CZ, EL, LT, LV, 
NLDK, EE, LU, PT, SI, 
SKBE, DK, HU, MT, 
NL, SECY, DE, FR, MT, 
PL, SE, SI, SKIE AT, BG, LT, PT, SIAT, DE, HU, LU, 
MT, NL, PL, PT, 
RO, UKAT, DE, CY, CZ, DK, EE, 
HR, HU, MT, NL, PL, PT, 
SE, UKDK, LT, RO, SEBE, FR, SE, DK, 
IE, FIBE, CZ, FR, NL, 
PL, SIEE, ES, MT, SIAT, CZ, DE, DK, ES, 
FR, HU, IT, LU, MT, 
NL, PLAT, CZ, DE, MT, UK
KeskimääräisetBE, DE, EE, FI, FR, 
SE, UKAT, BE, BG, CY, 
DE, ES, FR, IE, 
NL, UKCY, DE, EE, FR, 
HR, LU, PLBE, EE, HU, PTBE, FI, FR, HU, LT, 
LV, MT, PL, PT, 
SK, UKCY, FI, FR, HU, IE, 
LU, LV, MT, PL, SKBE, BG, DK, EE, 
FI, FR, IE, LT, LV, 
SE, SI, SKBE, BG, FI, FR, IE, LT, LU, 
LV, RO, SICZ, EE, DE, FR, FI, 
HU, LV, NL, SI, SKMT, IT, EL, ES CY, DE, MT, SKCY, DE, FI, IE, IT, LV, 
UKBE, BG, FI, HR, LT, 
PT, SE, SKBE, EE, ES, FR, LT, 
SI, SK
Hyvät mutta 
heikkenemässäLU LV AT AT, DK, NL DK, LU DK AT BE, DK, SE DK
Heikot mutta 
paranemassaBG, MT, PT MT EL, IT, RO RO BG, RO RO CY, EL, ES, HR EL, ESLT, EE, RO, BG, 
LVRO EE, EL CY
Seurattavat CY, DK, HU, SK CZ, HR, HU, PL PTES, HR, IT, LT, LU, 
LVEE, ES BE IT SKAT, BE, ES, IE, IT, 
LU, PT, UKPT, PL, CZ, HR, SIEE, ES, HR, LT, 
LU, PTAT, HR, HU, LT CY, RO, SIEL, HU, IE, LV, PL, 
PT
Kriittisessä tilanteessa 
olevatES, IT, RO EL, IT, RO BG, ES, LT, LV BG, EL CY, EL, HR, IT EL, ES, HR, IT IT CY, EL HU, SK BG, EL, IT, LV, RO BG, CZ, EL, PL, SK LV BG, HR, ROYhdenvertaiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille Dynaamiset työmarkkinat ja oikeudenmukaiset työolot Julkinen tuki / Sosiaalinen suojelu ja osallisuus
 
31 
 Tekstilaatikko 1. Vertailuanalyysi – tilanne  
Vertailuanalyysin merkitys välineenä, jolla tuetaan rakenneuudistuksia ja edistetään ylöspäin 
tapahtuvaa lähentymistä työllisyys - ja sosiaalialalla, myönnettiin viiden puheenjohtajan 
kertomuksessa kesäkuussa 201521 ja vahvistettiin sen jälkeen talous - ja ra haliiton 
syventämistä käsittelevässä pohdinta -asiakirjassa toukokuussa 201722. Euroopan sosiaalisten 
oikeuksien pilarin perustamisesta 26. huhtikuuta 2017 annetussa tiedonannossa23 yksilöitiin 
vertailuanalyysi keskeiseksi välineeksi, jolla voidaan tukea pila rin täytäntöönpanoa 
eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa. Tämän jälkeen vertailuanalyysejä on kehitetty ja 
niistä on keskusteltu jäsenvaltioiden kanssa useilla aloilla.  
Etenkin työllisyyskomitea ja sosiaalisen suojelun komitea ovat sopineet yhteisestä 
kolmivaiheisesta lähestymistavasta: 1) yksilöidään keskeiset haasteet ja asetetaan korkean 
tason tulosindikaattorit, jotka ovat merkityksellisiä kyseisen politiikanalan kannalta; 2) 
yksilöidään suorituskykyindikaattorit, jotka mahdollistavat suorituksen ver tailuanalyysin; 3) 
yksilöidään toimintapoliittiset välineet, joihin liitetään yleiset periaatteet poliittista ohjausta 
varten ja erityiset indikaattorit, jos sellaisia on saatavilla. Tässä vaiheessa ei aseteta 
vertailuarvoja toimintapoliittisille välineill e, vaan tavoitteena on mahdollistaa vertailu 
jäsenvaltioiden välillä.  
Työttömyysetuuksia ja aktiivista työmarkkinapolitiikkaa koskevaa vertailuanalyysiä käytettiin 
ensimmäistä kertaa vuoden 2018 eurooppalaisen ohjausjakson puitteissa. Vuoden 2018 
yhteisee n työllisyysraporttiin ja maakohtaisiin raportteihin sisällytettiin 
työttömyysetuusjärjestelmien erityisiä ominaisuuksia ja toimivuutta koskeva vertaileva 
analyysi, etenkin tukikelpoisuuden ja riittävyyden osalta. Työllisyyskomitean antaman 
hyväksynnän jäl keen työttömyysetuusjärjestelmän aktivointikomponenttiin (esim. 
työttömyysetuuksien saamiseen liitetyt työn vastaanottovalmiutta koskevat ehdot) ja 
työnhakijoiden tueksi tarkoitettuihin työmarkkinapalveluihin liittyvät tekijät on nyt integroitu 
vuoden 2019  eurooppalaisen ohjausjaksoon ja esitetään tässä raportissa.  
Sosiaalisen suojelun komitean hyväksynnän myötä vuoden 2019 eurooppalaiseen 
ohjausjaksoon integroidaan myös vähimmäistoimeentuloetuuksia koskeva vertailuanalyysi, 
joka kattaa näiden järjestelmie n riittävyyteen, kattavuuteen ja aktivointiin liittyvät osatekijät, 
myös siltä osin kuin on kyse niiden suhteesta luontoisetuuksiin (terveydenhuolto, koulutus ja 
asuminen). Tässä ohjausjaksossa hyödynnetään myös ensimmäistä kertaa lokakuussa 2018 
työllisyy skomitean kanssa sovitun aikuisten taitoja ja oppimista koskevan vertailuanalyysin 
tuloksiin. Asiaankuuluvissa komiteoissa käsitellään parhaillaan uusia mahdollisia 
vertailuanalyysejä, esimerkiksi eläkkeiden riittävyyden alalla, joita voidaan käyttää tulev issa 
EU-ohjausjaksoissa.  
 
  
                                                           
21 Euroopan talous - ja rahaliiton viimeistely , Jean -Claude Junckerin tiiviissä yhteistyössä Donald Tuskin, Jeroen 
Dijsselbloemin, Mario Draghin ja Martin Schulzin kanssa laatima kertomus , 22.6.2015.  
22 COM(2017) 291 final.  
23 COM(2017) 250 final.  
 
32 
 3.  TYÖLLISYYS - JA SOSIAALIPOLITIIKAN UUDISTUKSET – 
JÄSENVALTIOIDEN SUORIUTUMINEN JA TOIMET  
Tässä jaksossa esitetään yleiskatsaus tuoreisiin keskeisiin työllisyys - ja sosiaalialan 
indikaattoreihin ja toimenpiteisiin, joita jäse nvaltiot ovat toteuttaneet ensisijaisilla aloilla, 
jotka on yksilöity neuvoston hyväksymissä EU:n työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa24 
vuonna 2018. Kustakin suuntaviivasta esitetään hiljattainen kehitys keskeisten 
indikaattoreiden valikoiman osalta samoin kuin jäsenvaltioiden toteuttamat toimenpiteet. 
Toimenpiteiden osalta tämä jakso perustuu jäsenvaltioiden vuoden 2018 kansallisiin 
uudistusohjelmiin ja Euroopan komission lähteisiin25. Ellei toisin todeta, raportissa esitetään 
vain kesäkuun 2017 jälkeen toteutetut toimenpiteet. Perusteellinen analyysi työmarkkinoiden 
hiljattaisesta kehityksestä löytyy raportista ”Labour Market and Wage Dev elopments 2018” 
26ja julkaisusta ”Employment and Social Developments in Europe Review 2018”27.  
 
3.1  Suuntaviiva 5: Työvoiman kysynnän lisääminen  
Tässä jaksossa tarkastellaan työllisyyden suuntaviivan 5 täytäntöönpanoa. Suuntaviivassa 
kehotetaan jäsenvalti oita luomaan edellytykset, joilla edistetään työvoiman kysyntää ja 
työpaikkojen luomista. Ensin tehdään katsaus työttömyys - ja työllisyysasteisiin 
jäsenvaltioittain ja täydennetään luvussa 1 tehtyä EU -tason analyysiä, jotta voidaan tuoda 
paremmin esiin työ paikkojen luomiseen liittyvän haasteen merkityksellisyys eri maissa. 
Tämän jälkeen tarkastellaan itsenäistä ammatinharjoittamista yrittäjyyden korvaajana ja 
työllisyyskasvun lähteenä itsessään (itsenäiseen ammatinharjoittamiseen liittyviä näkökohtia 
uusien  työmuotojen yhteydessä käsitellään 3.3 luvussa). Lopuksi tarkastellaan palkka - ja 
verokiilakehitystä, jotka ovat keskeisiä makrotaloudellisia tekijöitä työhönottopäätöksissä. 
Jaksossa 3.1.2 raportoidaan toimenpiteistä, joita jäsenvaltiot ovat toteuttaneet  näillä aloilla 
edistääkseen työvoiman kysyntää, mukaan luettuna työhönottotuet.  
                                                           
24 Neuvoston päätös (EU) 2018/1215, annettu 16. heinäkuuta 2018, jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan 
suuntaviivoista.  
25 Esimerkiksi LABREF -tietokanta; http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=1143 &intPageId=3193  
26 Euroopan komissio (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018. 
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto.  Löytyy osoitteesta 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8139&furtherPubs= yes 
27 Euroopan komissio (2018). Employment and Social Developments in Europe. Annual review 2018. 
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto.  Löytyy osoitteesta 
http://ec.europa.eu/social/main.jsp?catId=738&langId=en&pubId=8110&furtherPubs=yes  
 
33 
 3.1.1  Pääindikaattorit  
Työttömyyden väheneminen kiihtyi vuonna 2017. Työttömyysaste aleni ensimmäistä 
kertaa kriisin jälkeen kaikissa EU:n jäsenvaltioissa. Pudotus oli keskim ääräistä nopeampaa 
joissakin jäsenvaltioissa, joissa työttömyysaste on erittäin korkea – Kreikassa, Espanjassa, 
Kroatiassa ja Portugalissa vähintään 2 prosenttiyksikköä – mikä viittaisi siihen, että selvää 
lähentymistä28 alempiin työttömyystasoihin on tapah tumassa. Voimakasta laskua tapahtui 
kuitenkin myös joissakin alhaisen työttömyyden maissa (yli 1 prosenttiyksikkö Tšekissä, 
Alankomaissa ja Puolassa). Kuten käy ilmi kaaviosta 4, jossa tarkastellaan yhteisiä tasoja ja 
muutoksia sosiaali -indikaattoreiden tu lostaulun pääindikaattoreiden sovitun 
arviointimenetelmän mukaisesti29, työttömyysasteiden hajonta oli edelleen merkittävää 
vuonna 2017, jolloin arvot vaihtelivat Tšekin 3 prosentista Kreikan 21,5 prosenttiin. 
Työttömyysaste pysyi korkeana myös Italiassa, j a parannukset olivat vain vähäisiä vuoteen 
2016 verrattuna. Siitä huolimatta, että työttömyysaste on alentunut vakaasti vuodesta 2013 
lähtien, se on edelleen useissa jäsenvaltioissa paljon korkeampi kuin vuonna 2008 (kaavio 5) 
ja etenkin Kroatiassa, Kreika ssa, Kyproksella, Italiassa ja Espanjassa. Sitä vastoin Saksassa, 
Unkarissa ja Puolassa työttömyysaste oli vuonna 2017 yli 2 prosenttiyksikköä alempi kuin 
ennen kriisiä.  
                                                           
28 Tarkasteltaessa sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun lukuja yhteisen menetelmän mukaisesti raportissa 
käytetään tasojen lähentymisen tai ”beetalähentymisen” käsitettä. Tällä tarkoitetaan tilannetta, jossa heikoiten 
suoriutuvien maiden indikaattorit kohene vat nopeammin kuin parhaiten suoriutuvien. Sitä voidaan arvioida 
tarkastelemalla regressiosuoran kaltevuutta sirontakuviossa, jossa esitetään tasot ja muutokset.  
29 Ks. tarkemmin luku 2 ja liite 2.  
 
34 
 Kaavio 4: Työttömyysaste (15 –74-vuotiaat) ja muutos edellises tä vuodesta (sosiaali -
indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)   
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus. Kausi: vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2016 verrattuna. 
Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbol ien selitykset esitetään 
liitteessä.  
 
Kaavio 5: Työttömyysaste (15 –74-vuotiaat), monivuotinen vertailu  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
CZATDE
HULUMT
NL
PL
PTROUK
IT
BE
BGDK
EEFI
FR
IELT
LVSE
SI
SK
CY
EL
ESHRy = -0,0947x -0,364
R² = 0,3412
-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,0
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22Työttömyysaste (% 15 –74-vuotiaista) –muutos
Työttömyysaste (% 15 –74-vuotiaista)2017

 
35 
  
Työllisyysasteet ovat kohonneet voimakkaasti, mutta merkittäviä eroja esiintyy edelleen. 
Työllisyysaste kohosi kaikissa jäsenvaltioissa Tanskaa30 lukuun ottamatta (0,5 
prosenttiyksikön lasku, joskin erittäin korkealta tasolta). Työllisyysasteet ovat lähentymässä 
vain osittain (ks. kaavio 6). Jäsenvaltioissa, joissa on alempi työllisyysaste, kas vu on hieman 
keskimääräistä nopeampaa, mutta tilanne on edelleen hajanainen. Työllisyysasteiden (20 –64-
vuotiaiden) välillä on suuria eroja, ja ne vaihtelevat Kreikan 57,8 prosentista Ruotsin 81,8 
prosenttiin vuonna 2017. Alemmassa päässä työllisyysasteet o vat edelleen huomattavasti alle 
EU:n keskiarvon joissakin maissa, joihin kriisi iski pahiten, eli Kreikassa, Kroatiassa, Italiassa 
ja Espanjassa (”kriittisessä tilanteessa”). Yhdeksän maata on jo ylittänyt 75 prosentin 
tavoitteen, ja kuudessa parhaiten suo riutuneessa maassa (Ruotsi, Saksa, Viro, Tšekki, 
Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat) työllisyystaso on lähellä 78:aa prosenttia tai sen 
yli.   
 
                                                           
30 Tätä asteen alenemista olisi tulkittava varovasti, koska Tanskan työllisyystilastoissa on katkos aikasarjassa 
vuosina 2017 ja 2016 (ks. myös liitteet 1 ja 2). Katkos aikasarjassa on myös Belgian osalta vuonna 2017.  
 
36 
 Kaavio 6: Työllisyysaste (20 -64-vuotiaat) ja muutos edellisestä vuodesta (sosiaali -
indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus. Kausi: vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2016 verrattuna. 
Huom.: Akselit on keskit etty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien selitykset esitetään 
liitteessä.  
 
EU:n keskimääräiset työllisyysasteet ovat kohonneet jatkuvasti vuodesta 2013 lähtien ja 
ovat nyt selvästi kriisiä edeltäviä huipputasoja korkeammat.  Unkarissa ja Ma ltalla, joilla 
oli EU:n alhaisimmat työllisyysasteet vuonna 2008, on koettu suurin pitkän aikavälin 
kohoaminen (+11,8 ja +13,8 prosenttiyksikköä vuonna 2017), ja ne ovat nyt hieman EU:n 
keskiarvon yläpuolella. Erot ovat kuitenkin edelleen suuria. Työttömyy sasteiden tavoin 
työllisyysasteet ovat edelleen alle vuoden 2008 tasojen maissa, joihin kriisi vaikutti pahiten, 
eli Kreikassa, Italiassa, Kroatiassa, Espanjassa, Kyproksella ja Irlannissa (kaavio 7).  
 
DKCZ
DEEE
NL
SEUK
ATBG
LTPTSI
BEEL ESHR
ITCY
FI
FRHU
IE
LULVMT
PL
SKROy = -0,0375x + 4,1762
R² = 0,0501
-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,54,0
55 60 65 70 75 80 85Työllisyysaste (% 20 –64-vuotiaista) -muutos
Työllisyysaste (% 20 –64-vuotiaista)2017
 
37 
 Kaavio 7: Työllisyysaste (20 –64-vuotiaat), monivuotinen vertailu  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
 
Kestävä työllisyyden kasvu ei vaikuttanut itsenäisen ammatinharjoittamisen pitkän 
aikavälin alenevaan suuntaukseen. Absoluuttisina lukuina itsenäinen 
ammatinharjoittaminen väheni 0,5 prosenttia vuonna 2017 (vuonna 2016 tapahtuneen 
hienoisen lisääntymisen jälkeen31). Se väheni myös suhteellisesti tarkasteltuna, ja sen osuus 
kokonaistyöllisyydestä oli 13,7 prosenttia vuonna 2017 (14,0 % vuonna 2016 ja 14,4 % 
vuonna 2013). Itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien miesten osuus kaikista työllisistä 
miehistä oli 17,2 prosenttia, mikä on paljon suurempi kuin naisten osalta (9,7 %). Itsenäisen 
ammatinharjoittamisen suuntaus on vähemmän negatiivinen, jos alkutuotanto - ja 
valmistussektoria ei oteta huomioon. Itsenäinen ammatinharjoittaminen on kasvanut 
viimeisten kymmenen vuoden aikana vakaasti useimmilla palveluihin liittyvillä sektoreilla.  
Kokonaistilanne on tulosta erilaisesta kehityksestä eri jäsenvaltiossa, sektoreilla ja 
alaryhmissä.  Itsenäisiä ammatinharjoittajia koskevat suuntaukset eivät kuitenkaan vaikuta 
liittyvän työllisyystulokseen jäsenvaltio - tai sektoritasolla. Ikä - ja koulutusryhmittäin 
tarkasteltuna kehitys heijastelee suuressa määrin työvoiman muuttuvaa kokoonpanoa: 
itsenäi nen ammatinharjoittaminen väheni 15 –49-vuotiaiden ryhmässä ja lisääntyi 
merkittävästi 50 –64-vuotiaiden (+1,2 %) sekä vähintään 65 -vuotiaiden (+4,0 %) ryhmässä. 
Myös koulutustaso on merkittävä tekijä, koska vuonna 2017 itsenäisten ammatinharjoittajien 
määrä  väheni 3,2 prosenttia ryhmässä, jolla on enintään ylemmän perusasteen koulutus, ja 
lisääntyi 1 prosentin ryhmässä, jolla on korkea -asteen koulutus. EU:n ulkopuolella 
                                                           
31 Eurostat, työvoimatutkimus.  

 
38 
 syntyneiden itsenäisten ammatinharjoittajien määrä on lisääntynyt. Itsenäiseen 
ammatinhar joittamiseen epätyypillisenä työmuotona liittyviä näkökohtia käsitellään luvussa 
3.3. 
Palkkakasvu oli edelleen maltillista useimmissa jäsenvaltioissa.  Nimellispalkan kasvu 
EU:ssa on pysytellyt vaimeana elpymisen aikana, mutta se kiihtyi vuonna 2017. 
Työvoi makustannukset työntekijää kohti kohosivat 2,1 prosenttia. Maiden väliset erot ovat 
huomattavia, ja palkat kasvavat yleisesti nopeammin jäsenvaltioissa, joissa palkkatasot ovat 
alhaiset ja jotka eivät kuulu euroalueeseen. Nimelliskorvaus työntekijää kohti kasvoi eniten 
Romaniassa (16,0  %), Liettuassa (9,1  %), Unkarissa (7,9  %), Latviassa (7,9 %) ja Bulgariassa 
(7,5 %), mikä viittaa siihen, että palkat Itä - ja Länsi -Euroopan välillä ovat lähenemässä 
toisiaan. Toisessa ääripäässä nimellispalkat laskivat Suome ssa (-1,1 %) ja Kroatiassa ( -1,1 %) 
ja pysyivät samalla tasolla Espanjassa, Italiassa ja Kreikassa.   
Palkkakasvu hidastui reaalimääräisesti vuonna 2017 vuoteen 2016 verrattuna. 
Kuluttajahintojen muutoksiin mukautetut reaalipalkat kasvoivat EU:ssa 0,5 prose nttia vuonna 
2017, mikä on laskua vuoden 2016 tasosta 1,2 prosentista. Euroalueen reaalipalkat pysyivät 
lähes ennallaan (+0,2 %). Laskua oli kahdeksassa maassa: Espanjassa, Italiassa, Kreikassa, 
Kroatiassa, Portugalissa, Alankomaissa, Itävallassa ja Suomes sa. Kasvun hidastuminen 
vuoteen 2016 verrattuna johtui osittain kuluttajahintojen noususta, jota korvausten nousu ei 
vastannut. Vaikka tarkasteltaisiin BKT -deflaattorilla mukautettuja reaalipalkkoja, kuva pysyy 
kuitenkin lähes ennallaan. Reaalipalkat kasvo ivat EU:ssa vain vähän vuonna 2017 (0,7 %) ja 
laskivat 10 maassa (kaavio 8).  
 
39 
 Kaavio 8: Reaalikorvaus työntekijää kohti, YKHI ja BKT -deflaattori, vuotuinen % -
muutos, 2017   
 
Lähde: Euroopan komissio – AMECO -tietokanta.  
 
Vuonna 2017 reaalipalkkojen kasvu oli hitaampaa kuin tuottavuuden kasvu useimmissa 
jäsenvaltioissa. Tämä suuntaus vahvistettiin myös kolmivuotiskaudella (kaavio 9) ja 
pidemmällä aikavälillä (kaavio 10). Reaalipalkkojen kasvu oli negatiivinen vuosina 2015 –
2017 yhdeksässä maassa (Belgia, Kypros, Kroatia, Suomi, Kreikka, Italia, Alankomaat, 
Portugali ja Espanja). Myös pidemmällä aikavälillä (2000 –2017) reaalipalkan kehitys on 
laahannut keskimäärin tuottavuuden perässä. Portugalissa ja Italiassa reaalipalkat ov at 
edelleen alle vuoden 2000 tason. Tuore suuntaus useimmissa Keski - ja Itä -Euroopan maissa 
on vastakkainen. Niissä kolmen viime vuoden aikana reaalipalkan kasvu (BKT -deflaattorilla 
mukautettuna) ylittää tuottavuuden kasvun, mikä on osittain tulosta niiden  pyrkimyksistä 
kuroa umpeen eroa korkeamman tulotason maihin. Vuonna 2017 reaalipalkkojen liian nopea 
kasvu tuottavuuden kasvuun nähden oli suurinta Baltian maissa, Bulgariassa ja Slovakiassa.  

 
40 
 Kaavio 9: Reaalikorvaus työntekijää j a tuottavuutta kohti, keskimääräinen kasvu 2015 -
2016 -2017   
 
Lähde:  Eurostat, kansantalouden tilinpito (omat laskelmat, Labour Market and Wage Developments in Europe, 
annual review 2018).  
 
Kaavio 10: Palkan ja tuottavuuden kehitys,  2000 -2017 keskimääräiset muutokset (%)  
 
Lähde: Eurostat, kansantalouden tilinpito (omat laskelmat).  
BEBG CZ
DKDEEEIE
ELESFRHR
ITCYLV
LT
LUHUMT
NL
ATPL
PTRO
SISK
FISE
UK
-101234567
-1 0 1 2 3 4 5 6 7Tuottavuuden kasvu
Reaalikorvauksen kasvu45 asteen viiva

 
41 
 Palkkakasvu on edelleen alle tason, jota voitaisiin odottaa tämänhetkisten 
työttömyystasojen perusteella.  Elpymisen aikana palkkakasvu on ollut kaiken kai kkiaan 
kohtuullista eikä ole vaikuttanut reagoivan työttömyysasteen alenemiseen, kuten aiempien 
suhdannevaihtelujen aikana. Tätä ilmiötä on kutsuttu Phillips -palkkakäyrän – palkkakasvun ja 
työttömyyden välisen suhteen – ”latistumiseksi”. Kuten kaaviosta 11  näkyy euroalueen osalta, 
palkat reagoivat heikommin työttömyysasteeseen taloudessa.  
Kaavio 11: Phillips -käyrä euroalueella, työntekijäkohtaisen korvauksen kasvu, 2000 –
2017  
 
Lähde: Talouden ja rahoituksen pääosaston AMECO -tietoka nta ja Eurostat, työvoimatutkimus (omat laskelmat, 
Labour Market and Wage Developments in Europe, annual review 2018).  
 
Nimellispalkan kohtuullista kasvua elpymisen aikana voi selittää alhainen inflaatio, 
alhainen tuottavuuden kasvu, joidenkin työmarkkinau udistusten vaikutus ja 
työmarkkinoiden käyttämätön kapasiteetti.  Merkittävän osan nimellispalkkojen 
kohtuullisesta kasvusta selittää alhainen inflaatio (keskimäärin 1,5 % elpymisen aikana 
vuosina 2010 –2017 verrattuna 2,2 %:iin vuosina 2000 –2007). Reaalituo ttavuus kasvoi jonkin 
verran (keskimäärin 0,7 % vuosina 2010 –2017 verrattuna kriisiä edeltäneeseen 0,4 %:iin) 
mutta siihen liittyi merkittävästi korkeampi työttömyystaso (11,7 % kriisin jälkeisellä 
kaudella verrattuna kriisiä edeltäneeseen 8,7 %:iin). Tuor eiden arvioiden perusteella 
vaikuttaisi siltä, että inflaatio, tuottavuus ja työmarkkinoiden käyttämätön kapasiteetti 
selittävät suuren osan hiljattaisesta maltillisesta palkkakehityksestä (Kansainvälinen 
valuuttarahasto, 201732; Euroopan komissio, 201833). Työmarkkinoiden piilovarannot, etenkin 
                                                           
32 Kansainv älinen valuuttarahasto (2017), World Economic Outlook, lokakuu 2017.  
33 Euroopan komissio (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018. 
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto.  
2013
20142017
01234
7 8 9 10 11 12 13Korvaus työntekijää kohti 
(vuosittainen kasvu)
Työttömyysaste2009Lineaarinen suuntaus 
2000 -2008
2010-11
2012
2015
2016Lineaarinen suuntaus 
2009 -2017
 
42 
 alityöllistettyjen osa -aikatyöntekijöiden kasvanut osuus, voivat vaikuttaa maltilliseen 
palkkakehitykseen joissakin jäsenvaltioissa, joissa työttömyysaste on alhainen.  
Nettoansiot lähentyvät toisiaan Euroopassa, ja ka svu on nopeaa Keski - ja Itä -
Euroopassa ja hidasta Länsi - ja Etelä -Euroopassa, etenkin maissa, joihin kriisi on 
vaikuttanut pahiten.  Työtulotasojen lähentyminen on keskeisessä asemassa, jotta voidaan 
varmistaa, että kaikki EU:ssa saavuttavat kohtuullisen el intason, kuten Euroopan sosiaalisten 
oikeuksien pilarissa edellytetään. Näyttö osoittaa, että lähentymistä tapahtuu, joskin hitaasti, 
koska jäsenvaltioiden välillä on edelleen suuria eroja. Jos otetaan vertailukohdaksi lapseton ja 
naimaton palkansaaja, jok a saa keskimääräistä palkkaa, nettoansiot34 kasvoivat 
kolmivuotiskaudella (2013 –2016) eniten joissakin maissa, joissa palkkatasot olivat 
alhaisimmat. Tästä syystä Bulgaria, Romania, Latvia, Liettua ja Viro kuuluvat luokkaan 
”heikot mutta paranemassa”. Slova kia ja Unkari ovat hitaamman edistymisen vuoksi 
”kriittisessä tilanteessa”, mutta myös niissä kasvu oli keskimääräistä suurempaa. Asteikon 
toisessa päässä nettoansioiden kasvu oli kohtuullista (0,7 –2,1 %) kaikissa ”parhaiten 
suoriutuvissa” maissa (Luxembur g, Yhdistynyt kuningaskunta, Alankomaat, Saksa, Itävalta). 
Nettoansiot pienenivät tai pysyivät ennallaan Portugalissa, Kreikassa ja Belgiassa.  
                                                           
34 Nettoansiotasoa mitataan ostovoimastandardin a, jotta voidaan tehdä merkityksellisiä vertailuja jäsenvaltioiden 
välillä. Muutoksia mitataan kansallisessa valuutassa reaaliarvoisina. Tätä indikaattoria olisi tulkittava yhdessä 
muiden indikaattoreiden kanssa, kuten työssäkäyvien köyhyysaste, palkkajaka uman viidennen ja ensimmäisen 
kymmenyksen välinen suhde (D5/D1) sekä muut asiaankuuluvat työllisyyskehityksen/sosiaalisen suojelun 
kehityksen seurantavälineen ja yhteisen arviointikehyksen indikaattorit.  
 
43 
 Kaavio 12: Nettoansiot ja muutos edellisestä vuodesta – kolmen vuoden keskiarvo 
(sosiaal i-indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde: OECD (omat laskelmat). Kausi: vuoden 2016 tasot (3 vuoden keskiarvo) ja keskimääräiset vuotuiset 
muutokset 2013 –2016. Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien 
selitykset esitetään liitteessä. Jäsenvaltioissa, jotka on merkitty asteriskilla, nimelliset yksikkötyökustannukset 
ylittivät makrotalouden epätasapainoa koskevassa menettelyssä asetetun rajan. Makrotalouden epätasapainoa 
koskevan menettelyn tulostaulun ind ikaattori on nimellisten yksikkötyökustannusten prosentuaalinen muutos 
kolmen vuoden aikana. Raja on 9 prosenttia euroalueen maissa ja 12 prosenttia muissa maissa. Kyproksen tietoja 
ei ole saatavilla.  
 
Työssäkäyvien köyhyys ylittää edelleen merkittävästi k riisiä edeltävän tason ja on 
vähenemässä vain hitaasti.  Sellaisten henkilöiden osuus, jotka ovat työssä mutta joiden  
ekvivalentit käytettävissä olevat tulot ovat alle köyhyysriskirajan, kohosi vuoden 2008 tasolta 
8,6 prosentista 9,0 prosenttiin vuonna 201 3 ja 9,6 prosenttiin vuonna 2017. Korkein taso oli 
Romaniassa (17,4 %), jonka jälkeen tulivat Luxemburg, Espanja, Kreikka ja Italia ja (kaikki 
yli 12 %). Asteikon toisessa päässä työssäkäyvien köyhyysaste on alle 5 prosenttia Suomessa, 
Tšekissä ja Irlannis sa. Työssäkäyvien köyhyys lisääntyi useissa jäsenvaltioissa vuonna 2017, 
esimerkiksi (yli 0,5 prosenttiyksikköä) Unkarissa, Italiassa, Latviassa, Sloveniassa, Belgiassa 
ja Alankomaissa (ks. myös luku 3.4).  
AT
DE
LUNL
UK
BEDK
FIFRIE
SECZ
HRPL
PTSIHU
SK
ELES
IT
MTBG
EELTLVROy = -0,0003x + 7,7356
R² = 0,5032
-2,00,02,04,06,08,010,0
8000 12000 16000 20000 24000 28000 32000 36000Keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman työntekijän nettoansiot (3 vuoden 
keskimääräinen muutos reaaliarvoisena)
Nettoansiot –Keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman työntekijän nettoansiot (ostovoimastandardeina)2016
 
44 
 Kaavio 13: Työssäkäyvien  köyhyysriskiaste, monivuotinen vertailu  
 
Lähde: Eurostat Huom.: Kroatian osalta vuoden 2010 tiedot vuoden 2008 sijaan. Irlannin ja Yhdistyneen 
kuningaskunnan osalta vuoden 2016 tiedot vuoden 2017 sijaan.  
 
Palkkahajonta vaikuttaa melko vakaalta Euroopassa. Palkkojen kasvulla, etenkin palkka -
asteikon alapäässä, on merkittävä asema tuloerojen ja työssäkäyvien köyhyyden 
vähentämisessä. Bruttoansioiden hajonta, jota mitataan viidennen ja ensimmäisen 
kymmenyksen välisellä suhteella (D5/D1), vaihteli vuonna 2016 Suomen 1,43:sta Tšekin 
1,90:een. Palkanmuodostuksesta vastaavilla instituutioilla voi olla vaikutusta 
palkkahajontaan. Erityisesti vahva työehtosopimusten neuvotteluprosessi liitetään yleensä 
pienempiin tul oeroihin (Euroopan komissio, 201835). Työehtosopimusneuvottelujen kattavuus 
vaihtelee suuresti Euroopassa eri kansallisten perinteiden ja instituutioiden mukaan. Vuonna 
2015 sellaisten työntekijöiden osuus, joilla on neuvotteluoikeus, vaihteli Itävallan 98 
prosentista Liettuan 7,1 prosenttiin.  
Useimmissa jäsenvaltioissa lakisääteisellä vähimmäispalkalla asetetaan alaraja 
palkkajakaumalle.  Vähimmäispalkka voi lisätä joidenkin ryhmien työmarkkinaosuutta ja 
tukea kokonaiskysyntää lisäämällä sellaisten matalapal kkaisten perheiden tuloja, jotka ovat 
halukkaita kuluttamaan. Samalla vähimmäispalkalla lisätään matalapalkkaisten työntekijöiden 
palkkakustannuksia ja saatetaan näin vahingoittaa tyypillisesti matalapalkkaisten ryhmien 
(esim. nuorten ja alhaisen osaamista son työntekijöiden) työllistymismahdollisuuksia talouden 
rakenteesta ja makrotaloudellisesta tilanteesta riippuen. Kansallisen tason lakisääteinen 
                                                           
35 Euroopan komissio (2018). Labour Market and Wage D evelopments in Europe. Annual review 2018. 
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto.  

 
45 
 vähimmäispalkka on olemassa useimmissa jäsenvaltioissa Itävaltaa, Kyprosta, Tanskaa, 
Suomea, Italiaa ja Ruots ia lukuun ottamatta. Kansainvälistä vertailua varten vähimmäispalkan 
absoluuttinen taso ei ole kovinkaan hyödyllinen, koska siinä ei oteta huomioon maiden välisiä 
eroja työvoiman tuottavuudessa ja hinnoissa. Sen vuoksi on hyödyllisempää tarkastella 
vähimmä ispalkkaa suhteessa maan keski - tai mediaanipalkkaan. Kaaviossa 14 esitetään 
vähimmäispalkka prosentteina mediaanipalkasta EU:n jäsenvaltioissa (OECD:n laskemana). 
Korkein vähimmäispalkka suhteessa mediaanipalkkaan on Ranskassa, Sloveniassa, 
Portugalissa, Romaniassa ja Luxemburgissa. Alhaisimmat tasot ovat Espanjassa, Tšekissä, 
Virossa, Alankomaissa ja Irlannissa. Koska mahdollinen vaikutus sekä työllisyyteen että 
elinoloihin on suurempi, jos vähimmäispalkan piiriin kuuluu suuri osuus työvoimasta, tämä 
indikaattori olisi otettava huomioon, kun keskustellaan poliittisista vaihtoehdoista 
kansallisella tasolla. Huomioon olisi otettava myös työssäkäyvien köyhyyden vähentämiseen 
kohdennetut toimenpiteet, kuten työssäkäyville maksettavat etuudet.  
 
Kaavio 14: Vähimmäispalkka suhteessa kokoaikaisten työntekijöiden mediaaniansioihin 
ja keskimääräisiin ansioihin (2017)  
 
Lähde: OECD. Huom.: Itävallassa, Kyproksella, Tanskassa, Suomessa, Italiassa ja Ruotsissa ei ole lakisääteistä 
kansallista vä himmäispalkkaa. OECD:llä ei ole tietoja Bulgarian, Kroatian ja Maltan osalta. Eurostatin tietojen 
mukaan vuonna 2017 kuukausittainen vähimmäispalkka osuutena kuukausipalkan keskiarvosta oli 47,8 
prosenttia Bulgariassa, 40,6 prosenttia Kroatiassa ja 43,6 pr osenttia Maltalla (teollisuus, rakennusala ja 
palveluala; tiedot eivät ole vertailukelpoisia OECD:n lukuihin).   
0,00,10,20,30,40,50,60,7
FRPTRO SIPLUK LTLUHU LVDE ELSKBENL IEEECZES
Vähimmäispalkka suhteessa mediaaniansioihin
Vähimmäispalkka suhteessa keskimääräisiin ansioihin
 
46 
  
Työhön kohdistuva verorasite Euroopassa on asteittain keventynyt viime vuosina, mutta 
jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä eroa. Vuonna 2017  keskipalkkaa saavan 
naimattoman työntekijän verokiila vaihteli alle 30 prosentista (Irlanti ja Malta) lähes 50 
prosenttiin (Belgia, Saksa, Unkari, Italia, Ranska ja Itävalta). Pienitulosten työntekijöiden 
(keskipalkasta enintään 67 % ansaitsevat) verokiil a puolestaan vaihteli 20 prosentista (Malta 
ja Irlanti) yli 45 prosenttiin (Belgia, Unkari ja Saksa). Maakohtaisia eroja esiintyy veroasteen 
progressiivisuuden ja verotusjärjestelmän uudelleenjakovaikutusten osalta (ks. 3.4 jakso). 
Vuonna 2017 keskimääräis tä palkkaa saavien naimattomien työntekijöiden verokiila pieneni 
eniten Unkarissa ( -2,1 prosenttiyksikköä), Luxemburgissa ( -1,8 prosenttiyksikköä) ja 
Suomessa ( -1,2 prosenttiyksikköä) ja suureni eniten Bulgariassa (+0,6 prosenttiyksikköä). 
Vuosien 2013 ja 2017 välillä painottamaton keskimääräinen verokiila pieneni EU:ssa 0,5 
prosenttiyksikköä (ja 0,8 prosenttiyksikköä pienitulosten työntekijöiden osalta, 
merkittävimmin Italiassa, Unkarissa, Ranskassa, Belgiassa, Romaniassa ja Alankomaissa). 
Samalla kaudella  verokiilan tasossa tapahtui jonkinasteista lähentymistä: suurimman ja 
pienimmän verokiilan ero keskimääräisen palkan tasolla pieneni 2,1 prosenttiyksikköä ja 
pienitulosten työntekijöiden osalta 2,9 prosenttiyksikköä. Tämä johtuu pääasiassa siitä, että 
pieneneminen oli voimakasta joissakin maissa, joissa asteet ovat korkeimmat (Belgia, Itävalta, 
Unkari sekä Italia ja Ranska, mutta vain pienitulosten työntekijöiden osalta). Verokiila 
pieneni voimakkaasti myös Romaniassa ja Alankomaissa. Verokiilan suurenemin en samalla 
kaudella oli vähäisempää mutta vaikutti erityisesti pienituloisiin työntekijöihin Tšekissä, 
Sloveniassa ja Portugalissa.36  
                                                           
36 Lisätietoja hiljattaisista suuntauksista ja niiden kohdistumisesta eri tuloryhmiin löytyy julkaisusta ”Tax 
Policies in the European Union – 2018 Survey”, Euroopan ko missio, verotuksen pääosasto.  
 
47 
 Kaavio 15: Työn verokiila, taso vuonna 2017 ja muutos 2013/2017  
 
 
Lähde: Vero - ja etuustietokanta, Euroopan komissio/OECD. Huom.: Tiedot koskevat yhden tulonsaajan 
kotitalouksia (lapsettomat). Kyproksesta ei ole saatavilla tuoreita tietoja. Tiedot päivitetty 11. huhtikuuta 2018.  
 
3.1.2  Poliittiset toimet  
Useissa jäsenvaltioissa käytetti in työllisyystukia työpaikkojen luomiseen, joskin niitä 
ollaan supistamassa työmarkkinaolojen kohentuessa. Useimmat alan toimenpiteet on 
kohdennettu tiettyihin ryhmiin, joilla on ongelmia työmarkkinoille integroitumisessa (esim. 
nuoret, ikääntyneet, pitkäa ikaistyöttömät, maahanmuuttajat) ja niissä on usein kyse 
rahallisesta kannustimesta, jotta ne palkkaisivat kohdennettuja työntekijöitä.  Useat 
jäsenvaltiot ottivat käyttöön tai vahvistivat kohdennettuja työhönottotukia (lisätietoja jaksossa 
3.2). Joissakin maissa otettiin käyttöön myös laajempia työhönottotukia eli niissä ei ole 
tukikelpoisuusehtoja tai ehdot ovat löyhät. Tavoitteena on yleensä edistää vakituisia 
0,010,020,030,040,050,060,0Taso (% viitepalkasta)
-5,0-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,02013 -2017 muutos (% -yksikköä)
67% keskipalkasta 100% keskipalkasta
 
48 
 työsuhteita. Kreikassa käynnistettiin vuonna 2017 uusia julkisia töitä 51 kunnassa, ja uusia 
ohjelmia on valmisteilla. Lisäksi toukokuussa 2018 käynnistettiin metsäpalojen torjuntaan 
liittyvä uusi julkisten töiden ohjelma. Lokakuussa 2017 Kreikassa hyväksyttiin myös ohjelma, 
jolla tuetaan sellaisten työntekijöiden palkkoja, jotka on otettu itsenäisiä  palvelunharjoittajia 
koskevien sopimusten nojalla palkkatyötekijöiksi.  Lisäksi otettiin käyttöön yrityksille 
tarkoitettu tukiohjelma 15 000:n 30 –49-vuotiaan työttömän työllistämistä varten. Ranskassa 
tuettujen sopimusten määrä väheni edelleen vuonna 2018 310 000:sta 200 000:een, ja ne on 
nyt rajattu kaikkein heikoimmassa asemassa oleviin henkilöihin kolmannella sektorilla, myös 
nuoriin ja pitkäaikaistyöttömiin. Vuodesta 2018 lähtien tuettuja sopimuksia koskevia 
järjestelyitä tarkistettiin ja nimettiin uude lleen ( Parcours Emploi Compétence ) ja niiden 
neuvonta - ja koulutustoimia lisättiin. Tähän liittyen huhtikuusta 2018 lähtien on testattu 
kymmenellä alueella kohdennettua työhönottopalkkiota ( Emplois francs ), jonka tarkoituksena 
on työllistää työnhakijoita k aikkein köyhimmillä kaupunkialueilla ( Quartiers politique de la 
ville) . Ainoana edellytyksenä on, että työnhakija asuu kyseisellä alueella. Uuteen 
köyhyyssuunnitelmaan liittyen on päätetty lisätoimenpiteistä sellaisten henkilöiden 
työmarkkinoille integroim ista varten, joilla on sosiaalisia ja työllistymiseen liittyviä 
vaikeuksia ( Insertion par l’activité économique ). Italiassa on otettu käyttöön rakenteellinen 
sosiaaliturvamaksujen alennus työnantajille, jotka ottavat nuoria tai pitkäaikaistyöttömiä 
vakitui seen työsuhteeseen tai oppisopimusharjoittelun kautta eteläisillä alueilla. Portugalissa 
otettiin käyttöön taloudellisia kannustimia vakituiseen työsuhteeseen palkkaamista varten. Ne 
toteutetaan sosiaaliturvamaksujen osittaisina vapautuksina tiettyjen heik ommassa asemassa 
olevien ryhmien (nuorten, pitkäaikaistyöttömien, ikääntyneiden) osalta. Unkarissa ESR antaa 
tukea yhteisötalouden yritysten työllistämismahdollisuuksien lisäämiseen työpaikkojen 
luomiseen tarkoitetuilla kannustimilla ja tuilla.   
Joissakin jäsenvaltioissa toteutetaan toimia yrittäjyyden ja startup -yritysten 
edistämiseksi. Kreikassa myönnetään tukia nuorille itsenäisille ammatinharjoittajille tai 
nuorten johtamille yrityksille, kun ne palkkaavat ensimmäistä kertaa työntekijöitä. Latviassa 
on annettu uutta lainsäädäntöä sosiaalisia yrityksiä koskevista pääperiaatteista ja 
työjärjestelyistä. Tukea tarjotaan noin 200 sosiaaliselle yritykselle. Mikroyritysveroa 
maksavien liikevaihdon raja on alennettu 100 000 eurosta 40 000 euroon ja veroprosentti  on 
pidetty kiinteänä (15 %). Verosta 80 prosenttia suunnataan valtion pakollisiin 
sairausvakuutusmaksuihin. Unkarissa on ollut käytettävissä syksystä 2017 lähtien 
lainajärjestely (joka voidaan yhdistää useisiin muihin avustusvälineisiin), josta myönnetään  
 
49 
 tukea yrittäjiksi ryhtyville tai sosiaalisille yrityksille markkinatoiminnan laajentamiseksi. 
Puolassa hallitus on hyväksynyt lakiluonnoksen, jolla vähennetään pienyritysten omistajien 
sosiaaliturvamaksuja (nk. ZUS -maksut). Slovakiassa on hyväksytty uutta  lainsäädäntöä 
sosiaalitalouteen ja sosiaalisille yrityksille annettavan julkisen tuen ehdoista. Suomessa on 
vuodesta 2018 lähtien mahdollista saada työttömyysetuus uuden yrityksen käynnistämiseen 
myönnettävänä tukena (starttiraha) ja työskennellä samanaik aisesti sivutoimisena yrittäjänä. 
Lisäksi käydään keskusteluja siitä, miten työttömien olisi helpompi perustaa yrityksiä. 
Monissa jäsenvaltioissa on myös toteutettu toimia sen varmistamiseksi, että itsenäisillä 
ammatinharjoittajilla olisi riittävät sosiaal iset oikeudet (ks. jakso 3.3, työmarkkinoiden 
segmentoituminen).  
Joissakin jäsenvaltioissa on pienennetty työvoimakustannuksia pienentämällä 
verokiilaa. Toimet on usein kohdennettu pienituloisimpiin.  Verokiilaan on puututtu 
etenkin pienipalkkaisten osalta ansiotuloverotukseen keskittyvillä uudistuksilla, usein 
lisäämällä verovähennyksiä (eli tulojen verotonta osuutta) tai ottamalla käyttöön 
progressiivisuus koko järjestelmässä. Esimerkiksi Liettuassa hyväksyttiin suuri uudistus, jolla 
muutetaan henkilökohtaista tuloveroa koskevaa lakia ottamalla käyttöön progressiivinen 
veroaste aiemman kiinteän veroasteen sijaan ja lisäämällä veroista vapautettua osuutta 
tuloista. Myös Latviassa tehtyyn suureen verouu distukseen sisältyy kiinteän 23 prosentin 
ansioverotuloasteen korvaaminen progressiivisella verotuksella. Siellä lisättiin myös 
verottamattomia avustuksia. Myös Virossa otettiin käyttöön verottamattomat avustukset. 
Alankomaissa ilmoitettiin henkilökohtaist a tuloveroa koskevasta uudistuksesta, joka pannaan 
täytäntöön vuosien 2019 ja 2020 aikana. Siihen sisältyy veroluokkien vähentäminen neljästä 
kahteen sekä yleisen verohyvityksen ja ansiotuloon kohdistuvan verohyvityksen 
kasvattaminen. Uudistuksen odotetaan  keventävän työhön kohdistuvaa verorasitusta, etenkin 
keskitulojen ja sitä korkeampien tulojen tasolla. Romaniassa henkilökohtaisen tuloveron 
kiinteää astetta pienennettiin 16 prosentista 10 prosenttiin vuonna 2018 samalla kun 
sosiaaliturvamaksujen rakente eseen tehtiin muita merkittäviä muutoksia. Portugalissa otettiin 
käyttöön henkilökohtaista tuloveroa koskevia uudistuksia, joilla on tarkoitus keventää pieni - 
ja keskituloisten verorasitusta. Uudistuksiin sisältyy myös veroluokkien määrän 
kasvattaminen. Mu issa jäsenvaltioissa tehtiin uudistuksia, joiden soveltamisala on kapeampi. 
Esimerkiksi Maltalla myönnetään ansiotulojen verotuksesta 40 –68 euron suuruinen huojennus 
niille, jotka ansaitsevat alle 60 000 euroa vuodessa. Yhdistyneessä kuningaskunnassa 
korot ettiin henkilökohtainen vähennys 11 850 puntaan (noin 13  400 euroa) vuodessa ja 
 
50 
 korkeamman veroasteen raja 45 000 punnasta (noin 50 850 euroa) 46 350 puntaan (noin 
52 400 euroa). Tanskan vuoden 2018 verosopimuksessa vahvistetaan kannustimia 
kokoaikaiseen t yöhön, etenkin kohdentamalla niitä työttömiin ja osa -aikatyöntekijöihin. 
Kyproksella muutettiin lapsilisälakia korottamalla tukikelpoisten tulojen rajaa 5 000 eurolla 
kutakin seuraavaa lasta kohti kahden lapsen jälkeen.  
Jotkin jäsenvaltiot ovat puuttuneet  verokiilaan myös sosiaaliturvamaksujen 
vähennysten kautta.  Ranskassa työllisyyttä ja kilpailukykyä koskevan verohyvityksen 
muuttaminen sosiaaliturvamaksujen suoraksi vähennykseksi palkoista, jotka ovat enintään 2,5 
kertaa vähimmäispalkan suuruisia, pannaa n täytäntöön vuonna 2019 (sitä täydennetään 
alempiin palkkoihin sovellettavalla suuremmalla vähennyksellä, jonka toteuttaminen on 
lykätty lokakuuhun 2019). Kroatiassa työnantajan sosiaaliturvamaksujen laskentaperustaa 
leikattiin 50 prosenttia sellaisten ty öntekijöiden osalta, jotka ovat olleet työssä yli 12 
kuukautta vähimmäispalkalla. Belgiassa hyväksyttiin sosiaaliturvamaksujen vähennys 
rakennusalan tietyn tyyppisen vuorotyön osalta.  Yleisemmällä tasolla yksityissektorin voitto -
osuusjärjestelmä on korvatt u uudella palkkiolla (tietty määrä tai prosenttiosuus palkasta), joka 
voi olla enintään 30 prosenttia kokonaisbruttopalkasta. Työnantaja vapautetaan 
sosiaaliturvamaksuista näiden palkkioiden osalta, mutta työntekijän on maksettava 13,07 
prosentin solidaari suusosuus.   
Palkanmuodostuspuitteisiin on kohdistunut merkittäviä uudistuksia viime vuosina.  
Euroopan vakausmekanismi -ohjelma päättyi Kreikassa elokuussa 2018, ja sen jälkeen otetaan 
käyttöön kaksi vuonna 2011 lakkautettua työehtosopimusneuvotteluperiaat etta: mahdollisuus 
laajentaa hallinnollisesti alakohtaiset sopimukset koskemaan osapuolia, jotka eivät ole 
allekirjoittajina, sekä suosituimmuusperiaate (ristiriitaisten työehtosopimusten, esim. 
alakohtainen ja yrityskohtainen, tapauksessa työntekijän kann alta suotuisampi on voimassa). 
Kroatiassa säädösluonnoksessa virkamiesten palkoista määritettiin palkkaluokkajärjestelmää 
samoin kuin työtehokkuuden arviointia koskevat puitteet. Ranskassa määriteltiin tarkemmin 
aiempien uudistusten perusteella työehtosopi musneuvottelujen eri tasojen toiminta -alat. 
Jatkossa alakohtaiset neuvottelut menevät kansallisen työlainsäädännön edelle määräaikaisten 
ja hankkeisiin perustuvien sopimusten sekä koeaikaa koskevien puitteiden ja ehtojen 
asettamisen osalta (ks. myös luku 3 .3). Yritystason sopimukset voivat olla vähemmän 
suotuisia kuin alakohtaiset, lukuun ottamatta 13 määriteltyä neuvottelualaa, joihin sisältyvät 
alakohtaiset vähimmäispalkat. Alakohtaisia sopimuksia sovelletaan, jos yritystasolla ei päästä 
sopimukseen. Lisä ksi työpaikkojen säilyttämiseksi tarkoitettujen yritystason 
 
51 
 enemmistösopimusten ( accords de competitivité ) soveltamisala ulotetaan työaikaa koskevia 
ehtoja laajemmalle. Ne kattavat nyt myös palkan ja antavat yrityksille mahdollisuuden erottaa 
todellisilla ja vakavilla perusteilla työntekijät, jotka kieltäytyvät näistä sopimuksista. Italiassa 
maaliskuussa 2018 keskeisten työntekijä - ja työnantajajärjestöjen välillä tehty sopimus 
pohjusti työehtosopimusneuvottelujen vahvistamista. Siinä määriteltiin perusteet  
työmarkkinaosapuolten järjestöjen edustavuuden mittaamiseksi. Kyproksella tuli vuonna 2018 
voimaan uusi sopimus elinkustannusten mukauttamista koskevasta indeksistä. Se johti 
palkkojen vähäiseen nousuun, ja siinä määritettiin kausimukautusten tiheyttä ja luonnetta 
koskevat perusteet. Latviassa ollaan vahvistamassa ylityökorvauksiin sovellettavia uusia 
ehtoja yhdessä työmarkkinaosapuolten kanssa. Samaan aikaan käydään neuvotteluja 
alakohtaisista vähimmäispalkoista. Portugalissa on sovittu työmarkkinaosapuol ten kanssa 
toimenpiteistä , joilla parannetaan työehtosopimusneuvottelujen soveltamisalaa. Niistä 
keskustellaan nyt parlamentissa. Erityisesti ”tuntipankeista” ei enää sovittaisi yksilöllisesti 
vaan osana työehto - tai ryhmäsopimuksia, jotka tehtäisiin työn tekijän kuulemisen jälkeen (ks. 
myös luku 3.3). Espanjassa työmarkkinaosapuolet pääsivät kesäkuussa 2018 vuotta 2018 
koskevaan alustavaan palkkasopimukseen. Siinä sovittiin yleisestä 2 prosentin 
palkankorotuksesta (hieman yli odotetun inflaatioasteen) ja y limääräisestä 1 prosentista, joka 
riippuu yrityksen/sektorin tuloksista, tuottavuudesta ja poissaoloasteesta. Romaniassa tehtiin 
palkkaneuvotteluista pakollisia kaikille yrityksille. Irlannissa otettiin käyttöön mahdollisuus 
työehtosopimusneuvotteluihin ti ettyjen itsenäisten ammatinharjoittajien ryhmien osalta, ja 
Slovakiassa palautettiin korkeamman tason työehtosopimusten soveltamisalan ulottaminen – 
tietyin edellytyksin – niiden ulkopuolella oleviin työnantajiin ilman niiden suostumusta.  
Työmarkkinaolojen  kohentuessa vähimmäispalkkaa on korotettu useissa maissa ja on 
myös toteutettu toimia, joilla vähimmäispalkan muodostamisesta tehtäisiin 
ennustettavampaa.  Kaikissa maissa, joissa tehtiin muutoksia vuosien 2017 ja 2018 välillä, 
lakisääteinen vähimmäispalkk a kohosi, lukuun ottamatta Saksaa, Luxemburgia ja Belgiaa, 
joissa se aleni reaaliarvoisena37. Viime vuosina yhä useammissa maissa vähimmäispalkan 
muodostamiseen on otettu mukaan asiantuntijaryhmät, esimerkiksi Saksassa ja Irlannissa. 
Maltalla perustetaan tä llainen ryhmä vuonna 2018, ja Bulgariassa ja Romaniassa 
keskustellaan asiantuntijoiden mahdollisesta osallistumisesta. Virossa hyväksyttiin vuonna 
2018 vähimmäispalkan 30 euron korotus niin, että se on nyt 500 euroa. Samalla tulevien 
korotusten laskukaava ankkuroitiin työvoiman tuottavuutta ja talouskasvua koskeviin 
                                                           
37 Eurofound (2018), Statutory minimum wages 2018.  
 
52 
 virallisiin ennusteisiin. Irlannissa korotettiin matalapalkkakomission suosituksen mukaan 
kansallista vähimmäispalkkaa 30 senttiä niin, että se on 9,55 euroa tunnissa. Siinä otettiin 
huomioon my ös kilpailukyvyn kehitys ja vaikutus työllisyyteen. Espanjassa 
(työmarkkinaosapuolten kanssa sovitulla) lailla korotettiin vuonna 2018 vähimmäispalkkaa 4 
prosenttia vuoteen 2017 verrattuna ja vuodeksi 2019 on ehdotettu lisäkorotuksia. Kroatiassa 
korotettii n vähimmäispalkkaa ja vähennettiin työnantajien maksamia sosiaaliturvamaksuja. 
Tämän lisäksi annettiin uusi säädös, jonka mukaan lisäansiot (ylityö, yötyö tai loman aikainen 
työ) olisi jätettävä vähimmäispalkan määritelmän ulkopuolelle. Latviassa korotetti in 
vähimmäispalkka 430 euroon kuukaudessa aiemmasta 380 eurosta vuodesta 2018 lähtien. 
Unkarissa vähimmäispalkkaa korotettiin 8 prosenttia (HUF 138 000 eli noin 440 euroa) 
vuonna 2018 (ammattitaitoisten työntekijöiden osalta +12 %). Slovakiassa korotetaan 1. 
tammikuuta 2019 lähtien vähimmäispalkka 520 euroon aiemmasta 480 eurosta. Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa korotettiin huhtikuussa 2018 kansallista toimeentuloon riittävää palkkaa 
(7,83 puntaa/tunti; noin 6,9 euroa) samoin kuin nuorten työntekijöiden kans allista 
vähimmäispalkkaa. Nuorten työntekijöiden vähimmäispalkkaa korotettiin myös 
Alankomaissa, ja Saksassa otettiin käyttöön vuokratyöntekijöiden vähimmäispalkka. 
Bulgariassa hyväksyttiin laki ILO:n yleissopimuksen nro 131 ratifioimisesta. Tarkoituksena 
on päästä yhteisymmärrykseen työmarkkinaosapuolten kanssa avoimesta vähimmäispalkan 
asettamismekanismista.  
  
 
53 
 3.2. Suuntaviiva 6: Työvoiman tarjonnan parantaminen sekä työhön pääsyn, taitojen ja 
osaamisen parantaminen  
 
Tässä jaksossa tarkastellaan työllisyyden s uuntaviivan 6 täytäntöönpanoa. Siinä kehotetaan 
jäsenvaltioita luomaan edellytykset, joilla edistetään työvoiman tarjontaa, taitoja ja osaamista. 
Siinä esitetään koulutustasoa koskevat indikaattorit sekä tulokset ja vaikutukset työvoiman 
taitojen kehittämi seen ja työllistettävyyteen. Tämän jälkeen tarkastellaan työmarkkinatuloksia 
eri ryhmissä, jotka ovat aliedustettuina työmarkkinoilla (esim. nuoret, ikääntyneet, naiset, 
maahanmuuttajataustaiset ja toimintarajoitteiset). Jaksossa 3.2.2 raportoidaan jäsenva ltioiden 
poliittisista toimenpiteistä näillä aloilla ja näihin ryhmiin kohdennetuista toimenpiteistä.  
 
3.2.1  Pääindikaattorit  
Koulupudokkaiden osuus on jatkanut supistumistaan vuosien myötä, joskin laskeva 
suuntaus on hidastunut hiljattain ja jäsenvaltioid en välillä esiintyy sitkeästi suuria 
eroja. Kaiken kaikkiaan koulupudokkaiden osuus EU:ssa laski vuoden 2008 tasolta 14,7 
prosentista 11,9 prosenttiin vuonna 2013 ja edelleen 10,6 prosenttiin vuonna 2017. Tilanne on 
pysynyt lähes vakaana verrattuna edeltäv ään vuoteen, jolloin EU:n keskiarvo oli 10,7 
prosenttia. EU:n tavoitearvo (alle 10 prosenttia) on saavutettu 18 jäsenvaltiossa, ja hyvin 
lähellä sen saavuttamista ovat Saksa (10,1 %), Yhdistynyt kuningaskunta (10,6 %) ja Viro 
(10,8 %). Tiettyä lähentymistä  jäsenvaltioiden kesken hiljattaisten suuntausten suhteen on 
nähtävissä vuonna 2017 (kaavio 16), ja koulupudokkaiden osuus väheni merkittävästi (yli 1 
prosenttiyksikön) Portugalissa, Maltalla ja Bulgariassa (kaikki kuuluvat luokkaan ”heikot 
mutta paranemas sa”). Toisaalta oli nähtävissä suurta kasvua Slovakiassa (+1,9 
prosenttiyksikköä), Luxemburg (+1,8 prosenttiyksikköä), Tanska38 (+1,6 prosenttiyksikköä) 
ja Kypros (+1 prosenttiyksikkö). Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun luokituksen mukaan 
joistakin para nnuksista huolimatta tilanne on edelleen ”kriittinen” Espanjassa (18,3 %) ja 
Romaniassa (18,1 %) samoin kuin Italiassa (14 %), jossa osuus on hieman kohonnut.  
                                                           
38 Tätä asteen kohoamista olisi tulkittava varovasti, koska Tanskan aikasarjassa on katkos vuosina 2017 ja 2016 
(ks. myös liitteet 1 ja 2). Belgian ja Maltan aikasarjassa on kat kos vuonna 2017.  
 
54 
 Kaavio 16: Koulupudokkaat (% 18 –24-vuotiaista) ja muutos edellisestä vuodesta 
(sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat Kausi: Vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2016 verrattuna. Huom.: Akselit on 
keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien selitykset esitetään  liitteessä.  
 
Useimmissa EU:n jäsenvaltioissa on kirjattu merkittäviä pitkän aikavälin parannuksia 
ja etenkin niissä, joissa koulupudokkaiden osuus oli aiemmin erityisen suuri.  Vuosien 
2008 ja 2017 välillä koulupudokkaiden osuutta on onnistuttu pienentämää n merkittävästi sekä 
Irlannissa (6,6 prosenttiyksikköä) että Kreikassa (8,4 prosenttiyksikköä), ja ne alittavat tällä 
hetkellä selvästi EU:n tavoitearvon. Myös Espanjassa (18,3 %) ja Portugalissa (12,6 %) 
koulupudokkaiden osuus on supistanut dramaattisesti  vuodesta 2008 lähtien (13,4 ja 22,3 
prosenttiyksikköä), vaikkakaan ne eivät ole vielä päässeet tavoitteeseen. Niistä maista, joissa 
koulupudokkaiden osuus on suuri, vain Romaniassa ei ole tapahtunut merkittävämpää 
kehitystä vuosien mittaan. Slovakiassa pu olestaan osuus kohosi huomattavasti (3,3 
prosenttiyksikköä), vaikkakin se alitti edelleen EU:n yleistavoitteen vuonna 2017 (kaavio 17).  
LU
HR
IEPL
SIAT
CZ
ELLT
LVNLCYDK
HUSK
ESIT
ROBE
DEEEFI
FR SE
UK
BG
MTPTy = -0,0679x + 0,5819
R² = 0,0918
-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,5
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20Koulupudokkaat (% 18 –24-vuotiaista) -muutos
Koulupudokkaat (% 18 –24-vuotiaista)2017
 
55 
 Kaavio 17: Koulupudokkaat, 2008 -2017 (%)  
 
Lähde: Eurostat online -datakoodi: [edat_lfse_14].  
 
Koulupudokkaiden osuudessa on edelleen suuria eroja miesten ja naisten välillä sekä 
syntyperäisen ja EU:n ulkopuolella syntyneen väestön välillä.  Vuonna 2017 nuorista 
naisista oli koulupudokkaita keskimäärin 8,9 prosenttia, mutta miesten osalta luku oli 12 ,1 
prosenttia EU:ssa. Sukupuolten ero on erityisen selkeä Tanskassa, Luxemburgissa, Italiassa, 
Portugalissa, Maltalla, Virossa, Latviassa ja Espanjassa (yli 5 prosenttiyksikköä), kun taas 
Bulgaria, Unkari ja Slovakia ovat ainoat jäsenvaltiot, joissa mieste n osuus koulupudokkaista 
on pienempi kuin naisten. Samalla koulupudokkuus on paljon yleisempää EU:n ulkopuolella 
syntyneiden kuin syntyperäisten oppilaiden ryhmässä. Vuonna 2017 EU:n keskiarvo 
syntyperäisen väestön osalta oli 9,6 prosenttia ja kaksinkertai nen EU:n ulkopuolella 
syntyneen väestön osalta. EU:n ulkopuolella syntyneiden koulupudokkaiden osuus on 
erityisen alhainen Irlannissa, Luxemburgissa ja Alankomaissa – kaikki selvästi alle 10 
prosentin vertailuarvon – ja äärimmäisen korkea Espanjassa (31,9 %) ja Italiassa (30,1 %).  
Usean vuoden vakaan edistymisen jälkeen perustaidoissa heikosti suoriutuvien39 osuus 
15-vuotiaista on kasvussa.   OECD:n vuonna 2015 toteutetun PISA -tutkimuksen mukaan 
EU:n koululaisista keskimäärin 20 prosenttia suoriutuu perustasoa heikommin (19,7 
prosentilla oli heikot perustaidot lukemisessa, 22,2 prosentilla matematiikassa ja 20,6 
                                                           
39 PISA -tutkimuksessa määritellään ”heikosti suoriutuviksi” ne 15 -vuotiaat, joiden perustaidot jäävät alle 
sellaisen perustason, jota edellytetään, jotta voi osallistua modernin yhteiskunnan toimintaan (eli taso 2).  

 
56 
 prosentilla luonnontieteissä).  Vuoden 2012 PISA -tutkimukseen40 verrattuna tilanne on 
heikentynyt kaikilla kolmella alalla: 1,9 prosenttiyksikköä lukutaidossa, 0,1 prosenttiyksikköä 
matematiikassa ja 4 prosenttiyksikköä luonnontieteissä. Heikosti suoriutuvat tarvitsevat 
lisätukea, koska juuri heillä on suurempi työttömyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen riski 
tulevaisuudessa. Vuonna 2015 niiden opiskelijoiden osuus, jotka suoriutuivat heikosti 
matematiikassa, oli 22,2 prosenttia EU:ssa, ja jäsenvaltioiden välillä oli hätkähdyttäviä eroja. 
Virossa, Suomessa, Tanskassa ja Irlannissa matematiikassa heikosti suoriutuvia oli alle 15 
prosenttia, mutta Kyproksella, Bulgariassa, Romaniassa, Kreikassa ja Kroatiassa 
matematiikan perustaitojen tason alle jäi yli 30 prosenttia opiskelijoista (kaavio 18 ). 
Kaavio 18: Matematiikassa heikosti suoriutuvien prosenttiosuus, 2015  
 
Lähde: OECD. Huom.: Maat ovat järjestyksessä matalasta korkeaan sen mukaan, mikä on matematiikassa heikosti 
suoriutuneiden osuus. EU:n painotettu keskiarvo l askettu koulutuksen pääosastossa.  
Koulutustuloksiin vaikuttavat voimakkaasti oppilaiden sosioekonominen asema ja 
maahanmuuttajatausta. Oppilaat, joilla on alempi sosioekonominen asema tai joilla on 
maahanmuuttajatausta, ovat yliedustettuina heikosti suoriu tuneiden ryhmässä ja kamppailevat 
saavuttaakseen perustason taidot kaikilla kolmella alalla. Kun tarkastellaan tarkemmin 
opiskelijoita, jotka saavuttavat perustason taidot kaikilla kolmella alalla epäsuotuisissa 
tilanteissa, voidaan todeta, että syntyperäi sten ja ulkomailla syntyneiden opiskelijoiden 
suorituskyvyn ero on EU:ssa keskimäärin 23 prosenttiyksikköä. Syntyperäiset opiskelijat 
suoriutuvat paremmin kaikissa jäsenvaltiossa Maltaa lukuun ottamatta (kaavio 19). Erot ovat 
erittäin merkittäviä Suomessa,  Ruotsissa, Itävallassa, Saksassa ja Ranskassa (35 –40 
prosenttiyksikköä), ja suorituskykyero on alle 15 prosenttiyksikköä Kyproksella, 
                                                           
40 OECD:n kansainvälises sä oppimistulosten arviointiohjelmassa (PISA) tutkitaan 15 -vuotiaiden perustaitoja 
kolmen vuoden välein.  

 
57 
 Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Portugalissa. Heikot oppimistulokset ja 
sosioekonomiseen taustaan liittyvä eriarvoisuus  ovat merkittäviä esteitä henkisen pääoman 
kehittämiselle, ja tällä on mahdollisia kerrannaisvaikutuksia taitotasoon.  
Romanien koulutukseen osallistuminen on edelleen haaste  useista syistä, joita ovat 
esimerkiksi koulujen eriytyminen, epäosallistava opetus sekä vakavan köyhyyden tai 
asumiseen liittyvän erottelun aiheuttamat esteet. Osallistumisasteiden kohottamiseen ja 
koulunkäynnin keskeyttämisen vähentämiseen liittyvistä to imista huolimatta merkittäviä 
ongelmia esiintyy eri etnisistä taustoista tulevia oppilaita yhdistävien koulujen edistämisessä 
ja eriytymisen torjumisessa. On myös syytä huomata, että merkittävä määrä romanilapsia 
Unkarissa, Bulgariassa, Romaniassa ja Slova kiassa elää äärimmäisen köyhissä oloissa ilman 
peruspalveluita.  
Kaavio 19: Perustason taidot saavuttavien opiskelijoiden osuus maahanmuuttajataustan 
mukaan, 2015  
 
Lähde: OECD (2018): The Resilience of Students with an Immigrant Ba ckground: Factors that Shape Well -Being, Figure 
3.7. 
Huom.: Tilastollisesti merkittävät erot osoitetaan maan/talouden nimen vieressä. Vain maat, joista on saatavilla luottavia 
arvoja maahanmuuttajaopiskelijoiden osalta, näytetään. EU:n keskiarvo viittaa va in maihin/talouksiin, joista on saatavilla 
luotettavia tietoja molemmista opiskelijaryhmistä. Opiskelijat, jotka saavuttavat akateemiset perustaidot, ovat opiskelijoita , 
jotka saavuttavat vähintään PISAn taitotason kaksi kaikissa kolmessa PISAn keskeisessä  aineessa: matematiikassa, 
lukemisessa ja luonnontieteissä. Maat ja taloudet on asetettu alenevaan järjestykseen sen mukaan, miten monta prosenttia 
ensimmäisen sukupolven maahanmuuttajaopiskelijoista saavuttaa perustaitotason PISAn keskeisissä aineissa.  
 
Korkea -asteen tutkinnon suorittaneiden 30 –34-vuotiaiden osuus kasvaa edelleen EU:ssa, 
ja 40 prosentin yleistavoite on lähes saavutettu.  EU:ssa 39,9 prosentilla 30 –34-vuotiaistsa 
oli korkea -asteen tutkinto vuonna 2017 viime vuosina tapahtuneen vähittäisen ka svun 
0%10%20%30%40%50%60%70%80%90%
IE
EE
MT
UK     -11
HU
PT     -14
LU     -24
LT
LV     -21
HR
CZ     -19
ES     -23
EU     -22
NL     -30
BE     -31
DK     -33
DE     -37
SI     -34
IT     -24
FI     -42
CY     -5
FR     -36
AT     -38
SE     -38
EL     -29
SK     -35
Ensimmäisen sukupolven maahanmuuttajaopiskelijat Syntyperäiset opiskelijat
 
58 
 tuloksena. Korkea -asteen tutkinnon suorittaminen lisääntyi useimmissa jäsenvaltioissa 
vuosien 2014 ja 2017 välillä. Vain Kroatiassa, Unkarissa ja vähemmässä määrin Espanjassa ja 
Suomessa korkea -asteen tutkinnon suorittaneiden osuus väestöstä pieneni s amalla kaudella. 
Merkittävää kasvua sitä vastoin tapahtui Slovakiassa (7,4 prosenttiyksikköä), Kreikassa (6,5 
prosenttiyksikköä) ja Tšekissä (6 prosenttiyksikköä). Maista, joissa korkea -asteen tutkinnon 
suorittaneiden osuus on alle 40 prosenttia, vain Roma niassa, Italiassa ja Kroatiassa ei ole 
päästy 30 prosenttiin (kaavio 20). Kaiken kaikkiaan 15 jäsenvaltiota 28:sta on saavuttanut 
kansalliset tavoitteensa vuonna 2017.  
 
Kaavio 20: Korkea -asteen tutkinnon suorittaminen, 2008, 2013, 2017 ja EU2020 -tavoite  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus [edat_lfse_03]. Indikaattorit kattavat koko väestöstä 30 –34-vuotiaiden sen osuuden, joka 
on suorittanut korkea -asteen tutkinnon (ISCED 5 –8). Ka tkos aikasarjassa vuonna 2014 uuden ISCED -luokituksen 
käyttöönoton vuoksi; Luxemburgin vuoden 2017 tiedot ovat epäluotettavia pienen otoskoon vuoksi.  
 
Korkea -asteen tutkinnon suorittaneiden naisten osuus on suurempi kuin miesten, ja 
syntyperäisten ja EU:n ulkopuolella syntyneiden välillä on suuri ero.  Vuonna 2017 30 –
34-vuotiaista naisista 44,9 prosentilla oli korkea -asteen tutkinto, kun miehillä vastaava osuus 
oli 34,9 prosenttia. Ero on kasvanut viimeisten 15 vuoden aikana ja on erityisen merkittävä 
Latvia ssa, Liettuassa ja Sloveniassa, joissa korkea -asteen tutkinnon suorittaneiden naisten 
osuus on yli 20 prosenttiyksikköä suurempi kuin miesten. Samaan aikaan lähes kaikissa 
jäsenvaltioissa niissä syntyneiden tai EU:ssa syntyneiden osuus korkeakoulutetuista on 
suurempi kuin EU:n ulkopuolella syntyneiden. Tämä ero on keskimäärin 5,5 
0%10%20%30%40%50%60%
ROITHRMTHUBGPTDECZSKEUATESELLVFRFIPLBESINLUKEEDKSELUIECYLT
2017 2013 2008 EU2020-tavoite
 
59 
 prosenttiyksikköä, mikä viittaa sitkeästi esiintyviin haasteisiin korkea -asteen koulutuksen 
tasapuolisuudessa, saatavuudessa ja sosiaalisessa ulottuvuudessa.  
Noin kolmanneksella EU :n nuorista aikuisista on ammatilliseen koulutukseen liittyvä 
tutkinto.  Vuonna 2016 33 prosentilla 30 –34-vuotiaista oli toisen asteen ammatillinen 
tutkinto. Tämä osuus oli yli 40 prosenttia Slovakiassa, Unkarissa, Itävallassa, Romaniassa, 
Saksassa, Tšekiss ä ja Kroatiassa, joissa koulutuksesta työelämään siirtymisen malli perustuu 
vahvasti ammatilliseen koulutukseen, kuten kaaviosta 21 näkyy. Osuus oli suhteellisesti 
alhaisempi (alle 20 prosenttia) maissa, joissa tämä malli keskittyy enemmän korkea -asteen 
koulutukseen (esim. Liettua, Ruotsi, Kypros ja Irlanti) tai joissa suoraan työmarkkinoiden 
kannalta relevanttien tutkintojen määrä on suhteellisesti pienempi (esim. Malta, Portugali, 
Espanja, Luxemburg ja Kreikka).  
Kaavio 21: Koulutuksesta työelämään: siirtymisväylät ja -järjestelmät, 2016  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus. Online -datakoodi: [lfso_16feduc].  
Huom.: Non -VOC -tutkintoihin sisältyvät ISCED -tasot 0 –2 tai yleissivistävät keskitason tutkinnot (ISCED 3 –4); 
ISCED 3 –4 VOC -tutkinnot ovat ammatillisia keskitason tutkintoja (ISCED 3 –4); ISCED 5 –8 -tutkinnot 
sisältävät korkea -asteen tutkinnot.  
Kaikilla ei ole yhdenvertaisia mahdollisuuksia hankkia taitoja ja pätevyyksiä, jotka ovat 
arvokkaita työmarkkinoilla.  Joissakin mai ssa yli puolet 30 –34-vuotiaista ei ole suorittanut – 
ammatillista tai akateemista – tutkintoa, joka liittyisi selvästi työmarkkinoihin. Tällä on 
vaikutusta työmarkkinoille integroitumisen kannalta. Esimerkiksi yli 25 -vuotiaiden 
ammatillisen tutkinnon ja ko rkea-asteen tutkinnon suorittaneiden työllisyysaste on noin 80 
0 %10 %20 %30 %40 %50 %60 %70 %80 %90 %100 %
EU28
LT
SE
CY
IE
BE
UK
EE
DK
FI
NL
FR
SI
PL
HR
CZ
DE
RO
AT
HU
SK
LV
EL
IT
BG
LU
ES
PT
MT
Korkea-aste Yhdistelmä Ammatillinen Hajanainen
Non-VOC ISCED 3-4 VOC ISCED 5-8
 
60 
 prosenttia tai sen yli, mutta yleissivistävän toisen asteen tutkinnon suorittaneiden 
työllisyysaste on alle 70 prosenttia (ks. kaavio 22). Ilman toisen asteen tutkintoa olevien 
asema on vieläki n heikompi: heistä alle 60 prosenttia on töissä yli 25 -vuotiaina.  
Työmarkkinoiden kannalta merkityksellinen tutkinto – akateeminen tai ammatillinen – 
on yhä tärkeämpi, jotta on mahdollista mukautua nopeasti muuttuvaan talouteen ja 
puuttua korkeasti koulut etun työvoiman kysyntään. Korkea -asteen tutkinnon hiljattain 
suorittaneiden työllisyysaste vuonna 2017 oli 84,9 prosenttia, mikä on 0,9 prosenttiyksikköä 
korkeampi kuin saman koulutustason työikäisten aikuisten yleinen työllisyysaste. Vain 
muutamassa jäsen valtiossa (Italiassa, Kreikassa, Kroatiassa, Kyproksella, Sloveniassa ja 
Espanjassa) korkea -asteen tutkinnon hiljattain suorittaneet ovat edelleen heikommassa 
asemassa, vaikkakin tilanne kaikissa näissä maissa Kroatiaa lukuun ottamatta on kohentunut. 
Keski asteen ammatillisen tutkinnon hiljattain suorittaneiden työllisyysaste puolestaan oli 76,6 
prosenttia, mikä on 5,7 prosenttiyksikköä korkeampi kuin saman koulutustason työikäisten 
aikuisten yleinen työllisyysaste eli hiljattain tutkinnon suorittaneilla vai kutti olevan 
työllistymisetu. Keskiasteen yleissivistävän tutkinnon suorittaneiden työllisyysaste oli sitä 
vastoin 64,1 prosenttia. Nuoret aikuiset, joilla on vain matala koulutustaso, olivat 
heikommassa asemassa työmarkkinoilla, ja heidän työllisyysasteen sa oli 56,4 prosenttia 
vuonna 2017.  
 
 
61 
 Kaavio 22: Hiljattain tutkinnon suorittaneiden työllisyysaste, koulutustason mukaan, 
2017  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus. Huom.: 20 –34-vuotiaat. Matalaa koulutustasoa koskevat tiedot sisäl tävät 
kaikki nuoret aikuiset, jotka eivät osallistu yleissivistävään tai ammatilliseen koulutukseen, riippumatta siitä, 
miten kauan sitten he saivat koulutuksensa päätökseen. Keski - ja korkea -asteen tutkinnon suorittaneita koskeva 
tiedot sisältävät vain he nkilöt, jotka ovat suorittaneet tutkinnon 1 –3 vuotta ennen kyselyä.  
 
Yksi tapa parantaa nuorten työmarkkinatuloksia on antaa heille mahdollisuuksia 
hankkia kokemuksia todellisesta työympäristöstä  opetusohjelmaan liittyvän yrityksissä 
suoritettavan työssä t apahtuvan oppimisen tai oppisopimusharjoittelun kautta. Ne, jotka ovat 
saaneet opintojensa aikana tällaista kokemusta, löytävät työpaikan helpommin ja voivat ehkä 
hakea myös vaativampiin tehtäviin. Kuten kaaviosta 23 käy ilmi, alle 50 prosenttia 
ammatillis en tutkinnon suorittaneista kuitenkin ilmoittaa saaneensa tällaista kokemusta 
opintojensa aikana. Vieläkin pienemmällä osuudella oli merkittävää työssä tapahtuvaa 
oppimista, joka on hankittu oppisopimusharjoittelun kautta. Suurin osuus ammatillisia 
opiskel ijoita, joilla on mahdollisuuksia työssä tapahtuvaan oppimiseen (yli 90 %), löytyy 
Unkarista, Alankomaista, Suomesta ja Ruotsista.  
 
0102030405060708090100
EU28
MT
NL
DE
SE
CZ
LT
AT
UK
IE
BE
PL
LU
HU
RO
BG
LV
PT
DK
EE
FR
SI
SK
FI
ES
CY
HR
IT
EL
Matala koulutustaso Yleissivistävä keskitason koulutus Ammatillinen keskitason koulutus Korkea koulutustaso
 
62 
 Kaavio 23: Mahdollisuudet työssä tapahtuvaan oppimiseen ja oppisopimusharjoitteluun 
ammatillisessa koulutuksessa, 2016  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus. Online -datakoodi: [lfso_16feduc]. Huom.: 15 –34-vuotiaat, joilla on 
ammatillinen keskiasteen tutkinto tai erikoisammattitutkinto. Luxemburgia koskevia tietoja ei ole saatavilla. 
Oppisopimusharjoittelua koskevia tietoja ei ole saatavilla Bulgarian, Latvia, Liettuan ja Portugalin osalta. Saksan 
tiedot eivät ehkä ole edustavia suuren vastauskadon vuoksi.  
 
Matalan koulutustason aikuiset ovat usein merkittävästi heikommassa asemassa 
työmarkkinoilla verrattuna niihin, jotka ovat kouluttautuneet pidemmälle. EU:ssa 
matalan koulutustason aikuisten ja matalaa koulutustasoa edellyttävien työpaikkojen suhde on 
keskimäärin 3:1 ( taulukko 2 ). Toisin sanoen matalan koulutustason aikuisia on kolme kertaa 
niin paljon kuin työpaikkoja, jotka edellyttävät vain matalaa koulutustasoa. Ongelma 
vaikuttaa olevan pahempi esimerkiksi Maltalla, Portugalissa, Kreikassa, Italiassa ja 
Espanjassa, joissa suhdeluku on yli 4. Tämä saattaa johtaa heikompaan kiinnitty miseen 
työmarkkinoille, suurempaan epävarmojen työsuhteiden esiintymiseen, korkeaan 
työttömyyteen ja riskiin ajautua kokonaan ulos työmarkkinoilta.  
 
Taulukko 2: Matalan koulutustason aikuisten ja matalaa koulutustasoa edellyttävien  
työpaikkojen määrä EU:ssa.  
 Matalan 
koulutustason aikuiset 
(25–64-vuotiaat) 
yhteensä (tuhatta)  Matalaa koulutustasoa 
edellyttävät työpaikat 
yhteensä (tuhatta)  Suhde  
EU28  61 353,0  20 210,6  3,0 
Maltalla  125,8  17,6 7,1 
0 %10 %20 %30 %40 %50 %60 %70 %80 %90 %100 %
HU
NL
FI
SE
AT
FR
CZ
LT
MT
DK
BE
SK
LV
SI
CY
UK
EE
PL
PT
EU28
IE
IT
ES
HR
EL
BG
DE
RO
Oppisopimusharjoittelu Harjoittelu Opetussuunnitelman ulkopuolinen Ei työharjoittelua
 
63 
 Portugali  2 897,3  490,0  5,9 
Kreikka  1 583,2  268,0  5,9 
Italia  12 834,9  2 517,8  5,1 
Espanja  10 654,1  2 409,0  4,4 
Ruotsi  751,0  231,1  3,2 
Romania  2 417,4  776,4  3,1 
Belgia  1 386,0  449,6  3,1 
Kroatia  366,5  119,4  3,1 
Ranska  7 200,6  2 692,9  2,7 
Luxemburg  64,8 24,6 2,6 
Alankomaat  1 902,2  742,0  2,6 
Yhdistynyt kuningaskunta  6 744,3  2 641,3  2,6 
Irlanti  443,0  176,3  2,5 
Suomi  329,0  148,3  2,2 
Itävalta  728,4  337,3  2,2 
Slovakia  140,7  67,5 2,1 
Bulgariassa  677,2  333,0  2,0 
Saksa  6 116,8  3 154,2  1,9 
Unkari  857,9  460,4  1,9 
Tanska  527,3  302,3  1,7 
Kypros  88,1 53,5 1,6 
Viro 80,4 51,5 1,6 
Puola  1 617,0  1 041,6  1,6 
Tšekki  367,2  266,3  1,4 
Slovakia  272,2  217,3  1,3 
Latvia  100,7  106,7  0,9 
Liettua  79,4 115,1  0,7 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus 2017.  
 
Heikosti koulutetut ja ikääntyvät osallistuvat epätodennäköisemmin 
aikuiskoulutusohjelmiin.  Vuonna 2017 heikosti koulutettujen ja ikääntyneiden 
osallistumisaste aikuiskoulutukseen EU:ssa oli kaksi kertaa niin alhainen kuin yleinen 
osallistumisaste eli 10,9 prosenttia (kaavio 24). Työttömie n pitäisi olla erityisen 
merkityksellinen kohderyhmä uudelleenkoulutusta varten, mutta he osallistuvat koulutukseen 
epätodennäköisemmin kuin keskimääräinen työntekijä. Suuntaus on nähtävissä myös maissa, 
joissa yleinen osallistuminen aikuiskoulutukseen on lähellä EU:n keskiarvoa tai sen yli.  
 
64 
 Kaavio 24: Osallistuminen aikuiskoulutukseen väestöryhmän mukaan  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus 2017.  
 
Digitaalitaitojen taso ei ole kohoamassa nopeasti, ja sitkeä ero parhaiten ja heikoite n 
suoriutuvien välillä viittaa kahden vauhdin digitaaliseen Eurooppaan.  Vuonna 2017 
EU:ssa keskimäärin 57 prosentilla 16 –64-vuotiaista oli vähintään digitaaliset perustaidot. 
Heikot digitaalitaidot saattavat vaikuttaa tuottavuuteen ja kasvupotentiaaliin mu tta myös 
sosiaaliseen syrjäytymiseen merkittävän väestönosan osalta, kun otetaan huomioon palvelujen 
hankkimisen muuttuvat tavat ja teknologian vaikutus työelämään. Taso on erityisen alhainen 
Bulgariassa, Romaniassa ja Kroatiassa (”kriittinen tilanne”). Ku udessa muussa maassa 
(Kreikassa, Puolassa, Portugalissa, Latviassa, Irlannissa ja Unkarissa, jotka ovat 
”seurattavia”) taso on korkeampi (noin 50 %) mutta edelleen alhainen keskiarvoon verrattuna. 
Parhaiten suoriutuvia ovat Luxemburg, Alankomaat, Ruotsi ja  Suomi, joissa taso on yli 75 
prosenttia.  
05101520253035404550
EU28
SE
FI
DK
NL
FR
EE
LU
AT
UK
SI
MT
ES
CZ
PT
IE
BE
DE
IT
LV
CY
HU
LT
EL
PL
SK
BG
HR
RO
25–64-vuotiaat 55–64-vuotiaat Työttömät Matalan koulutustason aikuiset
 
65 
 Kaavio 25: Osuus väestöstä, jolla on vähintään perustason digitaaliset taidot, ja muutos 
edellisestä vuodesta (sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat Kausi: vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2016 verrattuna. Huom.: Akselit on 
keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien selitykset esitetään liitteessä. Italiaa koskevia 
tietoja ei ole saatavilla.  
 
Koulutusmahdollisuuksia k oskevan ohjauksen antamisella voidaan tehokkaasti 
kannustaa yksilöllistä koulutuskysyntää ja osallistumista koulutukseen. Aikuisten taitoja 
ja oppimista koskevassa vertailuanalyysissä41 on yksilöity koulutusmahdollisuuksia koskevan 
ohjauksen antaminen keske iseksi toimintapoliittiseksi välineeksi, jolla voidaan kannustaa 
aikuisten osallistumista koulutukseen. Koulutusta koskevien ohjauspalvelujen saatavuuteen 
                                                           
41 Työllisyyden pääosasto työskenteli yhdessä jäsenvaltioiden kanssa (ja kuuli koulutuksen pääosastoa) 
kehittääkseen aikuisten taitoja ja aikuiskoulutus järjestelmiä koskevat kattavat vertailuanalyysipuitteet EU:ssa 
maiden välisen vertailun perusteella. Puitteet perustuvat kolmivaiheiseen lähestymistapaan, jonka 
työllisyyskomitea ja sosiaalisen suojelun komitea hyväksyivät kesäkuussa 2017. Ensimmäisessä va iheessa 
keskustellaan aikuisten taitoihin ja koulutukseen liittyvistä yleisistä haasteista ja yksilöidään joukko korkean 
tason tulosindikaattoreita (työllisyysaste, tuottavuus ja ammattitaidon tarjonnan ja kysynnän kohtaamattomuus). 
Toisessa vaiheessa yksi löidään joukko suorituskykyindikaattoreita, muun muassa sellaisten aikuisten osuus, 
joilla on keskitason tai korkean tason taidot, osallistuminen aikuiskoulutukseen, digitaalitaidot ja sellaisten 
työpaikkojen osuus, joissa vaaditaan keskitason ja korkean t ason taitoja. Kolmannessa vaiheessa noudatetaan 
temaattista lähestymistapaa ja yksilöidään keskeiset toimintapoliittiset välineet, jotka ovat tehokkaita aikuisten 
taitojen a ja aikuiskoulutusjärjestelmien suorituskyvyn parantamiseksi: koulutusmahdollisuuks ia koskevan 
ohjauksen tarjoaminen, aloitteet, joilla pyritään sitouttamaan heikommassa asemassa olevat ryhmät (esim. 
työttömät ja heikosti koulutetut) koulutukseen, sekä toimenpiteet, joilla tuetaan/kannustetaan yrityksiä 
kouluttamaan henkilöstöään. Viimek si mainitut indikaattorit esitetään tässä jaksossa.  
DKFI
LUNLSE
ATCZ
DEMT
UK
EL
HUIE
LVPL PTBG
HRRO
BEEEES
FRLT
SISKCYy = 0,0381x -0,89
R² = 0,0151
-15,0-12,0-9,0-6,0-3,00,03,06,09,0
25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90Digitaalitaitojen taso -muutos
Digitaalitaitojen taso2017
 
66 
 liittyvien, aikuiskoulutustutkimuksesta42 saatujen tuoreimpien tietojen (vuodelta 2016) 
mukaan ohjaust a saaneiden 25 –64vuotiaiden aikuisten osuuden ja koulutukseen osallistuvien 
aikuisten osuuden43 välillä on vahva positiivinen suhde. Julkiset ohjauspalvelut ovat yleinen 
toimintapoliittinen väline useimmissa jäsenvaltioissa, mutta niiden kattavuus vaihtelee  
merkittävästi maiden välillä. Kuten kaaviosta 26 käy ilmi, sellaisten aikuisten osuus, jotka 
saivat vuonna 2016 laitoksilta tai organisaatioilta maksuttomia tietoja ja neuvoja 
koulutusmahdollisuuksista edeltävien 12 kuukauden aikana, vaihteli Romanian 1,5  prosentista 
Ruotsin lähes 56 prosenttiin (EU:n keskiarvo 24,3 %). Muun muassa Bulgariassa, Kreikassa, 
Liettuassa ja Italiassa alle 10 prosenttia aikuisista sai tällaista maksutonta palvelua ja myös 
osallistuminen koulutukseen oli suhteellisen vähäistä sam alla viitekaudella (29 % kun EU:n 
keskiarvo oli 43 %). Toisaalta Ruotsissa, Itävallassa, Alankomaissa, Luxemburgissa ja 
Tanskassa yli 40 prosenttia aikuisista sai koulutusmahdollisuuksiin liittyvää ohjausta. Tätä 
voidaan pitää yhtenä ratkaisevana tekijänä näissä maissa kirjattuun suhteellisen korkeaan 
aikuiskoulutusasteeseen (57 % kun EU:n keskiarvo oli 43 %).  
Kaavio 26. Aikuiskoulutusmahdollisuuksiin liittyvää ohjausta saavien aikuisten osuus, 
2016  
 
Lähde:  Eurostat, aikuiskoulutustutkimus. Tiedot koskevat vuotta 2016. Irlantia ja Unkaria koskevat tiedot 
puuttuvat.  
Heikommassa asemassa olevien henkilöiden sitouttamiseen tarkoitetut 
koulutustoimenpiteet ovat erityisen merkityksellisiä. Ne voivat olla eri muotoisia, 
                                                           
42 Tiedot kattavat eri palvelut (kuten tietojen tarjoaminen, arviointi, uranhallintataidot, uraohjaus - ja neuvonta), 
joilla avustetaan oppijoita ja/tai mahdollisia oppijoita tekemään koulutusmahdollisuuksi in liittyviä valintoja.  
43 Euroopan komissio (2015), An in -depth analysis of adult learning policies and their effectiveness in Europe.  

 
67 
 esim erkiksi virallinen tai epävirallinen ammatillinen koulutus tai perustaitojen 
kehittämisohjelmat.44 Matalan koulutustason ja työttömillä aikuisilla on erityisiä haasteita 
koulutuksen saamisessa. Työvoimatutkimuksen tietojen mukaan vuonna 2017 sellaisten 
työttömien aikuisten osuus, jotka osallistuivat johonkin koulutustoimeen kyselyä edeltävien 
neljän viikon aikana (kaikista työttömistä aikuisista), vaihteli Slovakian 1,5 prosentista 
Ruotsin lähes 45 prosenttiin (EU:n keskiarvo 10,1 %) (kaavio 27). Slovakian l isäksi myös 
Kroatiassa, Unkarissa, Bulgariassa, Puolassa, Kreikassa, Italiassa, Tšekissä, Kyproksella, 
Latviassa ja Saksassa työttömistä aikuisista alle 10 prosenttia osallistui koulutukseen. 
Toisaalta Tanskassa, Luxemburgissa ja Suomessa osuus oli yli 20 prosenttia. Tarkasteltaessa 
sellaisten matalan koulutustason45 aikuisten osuutta, jotka osallistuivat johonkin 
koulutustoimeen kyselyä edeltävien neljän viikon aikana (kaikista heikosti koulutetuista 
aikuisista), jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja (kaa vio 28). Kyproksella, Kreikassa ja 
Kroatiassa alle 1 prosentti matalan koulutustason aikuisista osallistui koulutukseen, kun 
Ruotsissa, Tanskassa ja Suomessa osuus oli yli 10 prosenttia (EU:n keskiarvo 4,3 %).  
Kaavio 27. Koulutukse en osallistuvien työttömien aikuisten osuus (kaikista työttömistä 
aikuisista), 2017  
 
Lähde: EU:n työvoimatutkimus. Tiedot koskevat vuotta 2017. Liettuaa ja Romaniaa koskevat tiedot puuttuvat.  
                                                           
44 Ks. esimerkiksi ESRI (2012) ”Literacy, Numeracy and Activation among the Unemployed”; Shaw , N., 
Armistead, C. (2002) ‘E valuation of the Union Learning Fund Year 4’, London: Department for Education and 
Skills; Casey, H. et al (2006) ”You wouldn’t expect a maths teacher to teach plastering: Embedding literacy, 
language and numeracy in post -16 vocational programmes – the imp act on learning and achievement”, NRDC.  
45 Matalalla koulutustasolla tarkoitetaan tässä enintään ylemmän perusasteen koulutusta (ISCED:n tasot 0 –2). 

 
68 
 Kaavio 28. Koulutukseen osallistuvien matalan koulutustason aikuisten osuus (kaikista 
matalan koulutustason aikuisista), 2017  
 
Lähde: EU:n työvoimatutkimus. Tiedot koskevat vuotta 2017. Romaniaa, Bulgariaa, Liettuaa ja Slovakiaa 
koskevia tietoja ei ole saatavilla.  
Taloudellisten kannustimien tarjoaminen työnantajille voi kannustaa niitä investoimaan 
henkilöstön koulutukseen. Useimmissa tapauksissa työnantajat tarjoavat tai rahoittavat 
aikuiskoulutuksen henkilöstölleen, sillä ne sponsoroivat yli kahta kolmasosaa kaikista 
aikuisista, jotka osall istuvat työhön liittyvään koulutukseen. Suppeasta yleisestä 
kattavuudestaan huolimatta työnantajille annettava julkinen rahoitus on yleinen 
toimintapoliittinen välinen jäsenvaltioissa. Kannustimet voidaan toteuttaa verokannustimina 
(verohyvitykset tai -vähennykset), suorina koulutustukina (myös EU:n tuki) tai maksuihin 
perustuvina rahoitusjärjestelminä (koulutusrahastot). On näyttöä siitä, että yrityksille 
maksettavilla suorilla tuilla (esim. avustuksilla) voidaan ohjata työntekijöitä osallistumaan 
koulutuk seen tehokkaammin kuin muilla taloudellisilla kannustimilla. Koulutukseen 
tarkoitetun taloudellisen tuen asianmukainen kohdentaminen on tärkeää esimerkiksi niin, että 
keskitytään yrityksiin, joilla on rahoitukseen ja kapasiteettiin liittyviä rajoitteita, k uten pk -
yrityksillä, jotta vältetään nollavaikutukset (sellaisten investointien rahoittaminen, jotka olisi 
tehty joka tapauksessa). Näyttö osoittaakin, että taloudellisen tuen kattavuudella eikä niinkään 
määrällä on vahva positiivinen yhteys aikuisten osal listumiseen koulutukseen. Ammatillista 
täydennyskoulutusta koskevasta kyselytutkimuksesta46 saatujen taloudellista tukea koskevien 
                                                           
46 Tiedot on saatu osana elinikäistä oppimista koskevia Euroopan tilastoja, ja ne kattavat kaikki kolme 
talou dellisten kannustimien tyyppiä eli suorat koulutustuet, verokannustimet ja tulot maksuperusteisista 
koulutusrahastoista. Kysely tarjoaa tietoa muun muassa tuloista, joita yritykset ovat saaneet kollektiivisista, 
keskinäisistä ja muista koulutusrahastoista,  ja muusta taloudellisesta tuesta, joka on saatu julkiselta sektorilta 
ammatillisen täydennyskoulutuksen tarjoamiseksi.  

 
69 
 tuoreimpien (vuodelta 2015) tietojen mukaan sellaisten yritysten osuus, jotka ilmoittivat 
julkisesta rahoitusosuudesta koulutu stoimintaan edeltävien 12 kuukauden aikana (osoittaa 
taloudellisen tuen kattavuutta), vaihteli Romanian 0,1 prosentista Espanjan lähes 64 
prosenttiin (kaavio 29). Romanian lisäksi myös Portugalissa, Slovakiassa ja Bulgariassa 
sellaisten yritysten osuus, jo tka saivat tämän tyyppistä taloudellista tukea, on alle 1 prosentti. 
Sitä vastoin Kyproksella, Belgiassa, Ranskassa ja Espanjassa osuus on yli 20 prosenttia.    
Kaavio 29. Yrityksille tarjottu taloudellinen tuki koulutusta varten, 2015  
 
Lähde: Eurostat, ammatillista täydennyskoulutusta koskeva kyselytutkimus. Tiedot koskevat vuotta 2015 ja 
osoittavat sellaisten yritysten osuuden, joissa on vähintään 10 työntekijää ja jotka ovat ilmoittaneet saaneensa 
julkista tukea koulutuksen tarj oamiseen viitevuonna (2015). Irlantia koskevat tiedot puuttuvat.  
 
Nuorten työmarkkinatilanne kohenee edelleen makrotalouden ympäristön 
vahvistumisen myötä. EU:n nuorisotyöttömyysaste laski vuoden 2013 huipputasolta 23,7 
prosentista 16,8 prosenttiin vuonna 2017. Se on kuitenkin edelleen korkeampi kuin vuonna 
2008 ja pysyttelee joissakin jäsenvaltioissa (Italiassa, Espanjassa ja Kreikassa) yli 30 
prosentissa. N uorisotyöttömyysasteiden hajonta on pienentynyt ajan mittaan (ks. kaavio 30), 
ja suurimmat vähennykset ovat tapahtuneet maissa, joissa työttömyystasot ovat korkeimmat. 
Tosin on joitakin poikkeustapauksiakin (Italia, Ranska ja Belgia), joissa väheneminen on  
suhteellisen hidasta. Toisessa ääripäässä Tšekissä, Unkarissa, Sloveniassa, Bulgariassa, 
Irlannissa ja Puolassa, jotka alittivat selvästi EU:n keskiarvon vuonna 2017, on saavutettu 
merkittävää vähennystä. Nuorten miesten ja naisten työttömyysasteiden taso t ja suuntaukset 
ovat samankaltaiset (16,1 % naisilla ja 17,4 % miehillä vuonna 2017). Työllisyyden 
elpyminen ei aina johda laadukkaiden työpaikkojen syntymiseen, koska nuoret työllistyvät 

 
70 
 useammin epätyypillisiin ja epävarmoihin työsuhteisiin, muun muassa  määräaikaiseen 
työhön, vastentahtoiseen osa -aikatyöhön ja matalapalkkaiseen työhön. Vuonna 2017 nuorista 
työntekijöistä 43,9 prosenttia (kasvua vuoden 2013 tasolta 42,2 %:sta) – Sloveniassa ja 
Espanjassa yli seitsemän kymmenestä – työskenteli määräaikaise ssa työsuhteessa (25 –54-
vuotiaiden työntekijöiden osalta osuus on 12,2 %).  
Kaavio 30: Nuorisotyöttömyysaste (15 –24-vuotiaat), monivuotinen vertailu  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
 
Työssäkäyvien ja työnhakijoiden lisäksi merk ittävä osa 15 –24-vuotiaista on työelämän 
ulkopuolella.  Vuonna 2017 EU:ssa oli yhteensä lähes 6 miljoonaa 15 –24-vuotiasta työelämän 
tai koulutuksen ulkopuolella (nk. NEET). Tämä on 10,9 prosenttia kyseisestä ikäryhmästä, 
mikä on alempi kuin vuoden 2012 huip putaso 13,2 prosenttia ja sama kuin vuonna 2008 (10,9 
%). Väheneminen johtui enimmäkseen siitä, että työttömät NEET -nuoret siirtyivät 
työelämään. Kuten kaaviosta 31 näkyy, NEET -aste on edelleen yli 15 prosenttia useissa 
maissa (Italiassa, Kyproksella, Bulg ariassa, Kroatiassa, Kreikassa ja Romaniassa). NEET -
nuorten lukumäärä on kasvussa Tanskassa47, Luxemburgissa ja Virossa, ja mikä 
huolestuttavinta, niissä kahdessa maassa, joissa asteet ovat korkeimmat (Kyproksella ja 
Italiassa, jotka molemmat ovat ”kriittis essä tilanteessa”). Tästä syystä lähentymistä on 
tapahtunut vain rajoitetusti, kuten hienoisesti negatiivinen regressiosuoran kaltevuus osoittaa. 
Myönteisempää sen sijaan on Bulgariassa ja Romaniassa (”heikot mutta paranemassa”), jotka 
lähtivät korkeilta t asoilta, todettu merkittävä väheneminen.  
                                                           
47 Tätä asteen kohoamista olisi tulkittava varovasti, koska Tanskan aikasarjassa on katkos vuosina 2017 ja 2016 
(ks. myös liitteet 1 ja 2 ). Myös Belgian, Irlannin ja Maltan aikasarjassa on katkos vuonna 2017.  

 
71 
 Kaavio 31: NEET -aste (15 –24-vuotiaat) ja muutos edellisestä vuodesta (sosiaali -
indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat. Kausi: Vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2016 verrattuna. Huom.: Akselit on 
keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien selitykset esitetään liitteessä.  
 
Nuorisotyöttömyyden vähentymisen seurauksena suurin osa NEET -nuorista on 
työelämän ulkopuolella, mutta jäse nvaltioiden välillä on merkittäviä eroja.  Työelämän 
ulkopuolella olevien osuus on erityisen suuri Bulgariassa, Romaniassa ja Italiassa ja 
työttömyys on yleisempää Espanjassa, Kroatiassa ja Kreikassa. NEET -nuorten osalta 
pääasialliseksi riskitekijäksi on yk silöity pelkkä alhainen koulutustaso.48 Työelämän ja 
koulutuksen ulkopuolella olevien naisten parissa työelämän ulkopuolella oleminen on 
yleisempää kuin työttömyys, kun taas miesten osalta tilanne on päinvastainen.  
Ikääntyneiden työntekijöiden työllisyysast e on kohonnut merkittävästi viime 
vuosikymmenen aikana.  Ikääntyneet työntekijät (55 –64-vuotiaat) ovat selviytyneet kriisistä 
suhteellisesti paremmin kuin muut ikäryhmät ja ovat vastanneet useimmista uusista 
työpaikoista elpymisen aikana. Vuoden 2013 toisen  neljänneksen ja vuoden 2018 toisen 
                                                           
48 Eurofound (2016) , ”Exploring the Diversity of NEETs” . Luxemburg : Euroopan unionin julkaisutoimisto.  
DK
LU
ATCZDE
NLSE
SI
IEEE
ESCY
EL
HRIT
BEFIFRHU
LT
LVMT
PL
PTSK
UK
BGROy = -0,051x -0,1318
R² = 0,0534
-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,5
2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22NEET -nuoret (% 15 –24-vuotiaista) -muutos
NEET -nuoret (% 15 –24-vuotiaista)2017
 
72 
 neljänneksen välillä työllistyi lähes 7 miljoonaa henkeä. Kuten jaksossa 1 jo todettiin, 55 –64-
vuotiaiden ikäryhmä on erittäin tärkeä tekijä työllisyysasteiden yleisessä kasvussa viimeisten 
kymmenen vuoden aikana. Vuonna  2017 työllisyysaste 55 –64-vuotiaiden ryhmässä kohosi li 
55,3 prosenttiin, mikä on 1,8 prosenttiyksikköä korkeampi kuin edeltävänä vuonna, ja vakaan 
kasvun ennustetaan jatkuvan, kun otetaan huomioon väestörakenteen muutos. Ikääntyneiden 
työntekijöiden työl lisyysasteet vaihtelevat huomattavasti eri jäsenvaltioissa Ruotsin 76,4 
prosentista Kreikan 38,3 prosenttiin. Espanjassa, Belgiassa, Puolassa ja Maltalla työllisyysaste 
on alle tai noin 50 prosenttia. 55 –64-vuotiaiden naisten työllisyysaste kasvaa nopeammi n kuin 
miesten, ja se oli 50,9 prosenttia vuonna 2016.  
Vuodesta 2008 lähtien työelämä piteni keskimäärin lähes kaikissa jäsenvaltioissa , ja 
Virossa, Liettuassa, Tšekissä, Maltalla, Unkarissa, Puolassa ja Luxemburgissa pidentyminen 
oli merkittävää (yli kaksi vuotta). Työelämän keston ero sukupuolten välillä on kaventumassa, 
mutta se on edelleen merkittävä: naiset ovat työmarkkinoilla keskimäärin 4,9 vuotta 
vähemmän kuin miehet (vuonna 2017 naiset 33,4 vuotta ja miehet 38,3 vuotta). Tämä 
keskiarvo pitää s isällään jäsenvaltioiden välisen merkittävän vaihtelun, jonka taustalla on 
useita tekijöitä, kuten hoitopalvelujen riittämätön saatavuus ja naisten alemmat eläkeiät 
joissakin jäsenvaltioissa.  
Kaavio 32: Työelämän keskimääräinen kes to, vertailu 2008 -2017  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
 

 
73 
 Vuonna 2017 naisten työllisyysaste jatkoi tasaista kasvuaan. Se saavutti 66,5 prosenttia, 
kun se vuotta aiemmin oli 65,3 prosenttia. Naisten työllisyysaste koheni kaikissa muissa 
jäsenvaltioissa paitsi Tanskassa (jossa se joka tapauksessa on korkea). Se vaihteli Ruotsin 
79,9 prosentista Kreikan 48,0 prosenttiin ja a lle 60 prosentin työllisyysaste kirjattiin myös 
Espanjassa, Maltalla, Kroatiassa ja Italiassa. Edistyksestä huolimatta naiset ovat kaikissa 
jäsenvaltioissa työmarkkinoilla edelleen vähemmän edustettuina kuin miehet. Sukupuoliero 
työllisyydessä – sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori – pysytteli suurena ja oli 
11,5 prosenttiyksikköä. Muutosta oli vain vähän viime vuoteen verrattuna eikä lähentymistä 
jäsenvaltioiden kesken tapahtunut juurikaan. Italia, Kreikka ja Romania ovat ”kriittisessä 
tilanteessa”, kun taas Maltalla tilanne koheni merkittävästi vuonna 2017, joskin siellä on 
edelleen suurin sukupuolten työllisyysero. Ero lisääntyi merkittävästi (vähintään 1 
prosenttiyksikön) Latviassa, Unkarissa ja Kroatiassa. Näissä jäsenvaltioissa työllis yysaste 
tosin kohosi molempien sukupuolten osalta, mutta miehillä paljon nopeammin kuin naisilla. 
Latvia yhdessä Liettuan, Suomen ja Ruotsin kanssa ovat edelleen parhaiten suoriutuvia 
sukupuolten työllisyyserojen alalla.     
 
74 
 Kaavio 33: Sukupuolten työllisyysero ja muutos edellisestä vuodesta (sosiaali -
indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus. Kausi: vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2016 verrattuna. 
Huom.: Akselit on keskitetty  EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien selitykset esitetään 
liitteessä.  
 
Sukupuolten työllisyyserot ovat suurempia, jos niitä tarkastellaan kokoaikatyötä 
vastaavasti, koska naisten osuus osa -aikatyöstä on suurempi.  Keskimääräinen 
sukupuoliero osa-aikatyössä väheni vain hieman vuoteen 2016 verrattuna ja oli 23 
prosenttiyksikköä vuonna 2017.  Naisista 31,1 prosenttia työskenteli osa -aikaisesti vuonna 
2017, kun miehillä vastaava osuus oli 8,2 prosenttia. Jäsenvaltioiden välillä on kuitenkin 
suuria eroja. Osa -aikaisesti työskentelevien naisten osuus on perinteisesti alhainen 
useimmissa Itä -Euroopan jäsenvaltioissa (alle 10 % Bulgariassa, Kroatiassa, Liettuassa, 
Unkarissa, Puolassa, Romaniassa ja Latviassa), mutta se on 74,1 prosenttia Alankomaissa 
(22,6 % miesten osalta), 49,9 prosenttia Itävallassa (10,5 % miesten osalta) ja 46,8 prosenttia 
Saksassa (9,3 % miesten osalta). Osa -aikatyömahdollisuus on merkittävä tekijä, joka pitää 
naiset kiinni työmarkkinoilla, etenkin silloin kun heillä on lapsia. Lyh emmän työajan pitkät 
jaksot voivat kuitenkin kasvattaa sukupuolieroja palkoissa ja eläkkeissä, koska osa -
aikatyöhön liittyy yleensä myös alemmat tuntiansiot ja pienemmän sosiaaliturvamaksut. 
LV
FI
LTSE
DK
EE
LUPT
SI
SKCZHRHU
PLEL
IT
ROATBEBG
CYDEES FR
IE
NL
UK
MTy = -0,0155x + 0,0954
R² = 0,0079
-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,0
0 2 4 6 8 10 12 14 16 18 20 22 24 26Sukupuolten työllisyysero -muutos
Sukupuolten työllisyysero2017
 
75 
 Naisten osa -aikaisesta työskentelystä 22,5 prosenttia oli edellee n vastentahtoista vuonna 2017, 
vaikka osuus onkin laskussa.  
Alhaisemman työllisyysasteen lisäksi naiset kärsivät myös merkittävästä palkkaerosta. 
Naiset ovat yleisesti paremmin koulutettuja kuin miehet49, mutta tästä huolimatta sukupuolten 
palkkaero pysyi vakaasti 16,2 prosentissa50 vuonna 2016 ja vähennystä oli vain hieman 
vuoteen 2013 verrattuna (16,8 %).  Naiset ovat yliedustettuina heikommin palkatuilla 
sektoreilla ja ammateissa ja tekevät usein työtä, joka ei vastaa heidän taitotasoaan. 
Palkkaerosta osa esiintyy senkin jälkeen, kun on poistettu esimerkiksi erilaiseen 
kokemukseen, koulutustasoon ja sopimustyyppiin liittyvät tekijät. Maiden väliset erot ovat 
huomattavia. Sukupuolten palkkaero on yli 20 prosenttia Virossa, Tšekissä, Saksassa, 
Yhdistyneessä k uningaskunnassa ja Itävallassa, ja pienimmät erot (hieman yli 5 %) ovat 
Romaniassa, Italiassa ja Luxemburgissa. Vuodesta 2013 lähtien tilanne on kohentunut 
merkittävästi Virossa, Unkarissa ja Espanjassa, kun taas Portugalissa ja Liettuassa 
sukupuolten palk kaero kasvoi yli 2 prosenttiyksikköä. Sukupuolten palkkaero näkyy usein 
naisten ja miesten eläkkeiden erona, joka oli 37,2 prosenttia vuonna 2016 (vähennystä 1,1 
prosenttiyksikköä vuoteen 2015 verrattuna). Sukupuolten eläke -ero oli suurin Kyproksella, 
Alan komaissa ja Maltalla (yli 44 %) ja pienin (alle 10 %) Virossa, Tanskassa ja Slovakiassa.  
                                                           
49 Vuonna 2017 30 –34-vuotiaista naisista 44,9 prosentilla ja miehistä 34,9 prosentilla oli korkea -asteen tutkinto 
(ks. myös edempänä tässä jaksossa). Korkea -asteen tutkinnon suorittaneiden osuus on kaikissa jäsenvaltioissa 
suurempi naisten kuin miesten parissa.  
50 Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun viiteindikaattori on tasoitta maton sukupuolten palkkaero (jota siis ei ole 
tasoitettu yksilöllisten ominaisuuksien perusteella, jotka saattavat selittää osan tuloeroista), jonka pitäisi antaa 
yleinen kuva palkkaan liittyvistä sukupuolten välisistä eriarvoisuuksista. Tutkimuksen mukaan  suurin osa 
sukupuolten palkkaeroista esiintyy edelleen, vaikka erot koulutustasossa, ammatinvalinnassa, työajoissa ja 
muissa havaittavissa olevissa tekijöissä otettaisiin huomioon (esim. http://ec.europa.eu/justice/gender -
equality/files/gender_pay_gap/201 6_factors_gpg_en.pdf).  
 
76 
 Kaavio 34: Tasoittamattomat sukupuolten väliset palkkaerot vuonna 2013 ja 2016  
 
Lähde: Eurostat. Huom.: Sukupuolten välinen tasoittamaton pal kkaero mitataan mies - ja naispuolisten 
palkansaajien keskimääräisen bruttotuntipalkan erona, ja se ilmaistaan prosentteina miespuolisten palkansaajien 
keskimääräisestä bruttotuntipalkasta. Kroatiasta, Kreikasta ja Irlannista ei ole saatavilla tuoreita tiet oja. 
 
Työllisyyserot ovat suuremmat sellaisten naisten osalta, joilla on hoivavelvollisuuksia.  
Vanhemmuus on yksi päätekijöistä, joka estää naisten täysimittaista osallistumista 
työmarkkinoille. Kaikissa jäsenvaltioissa sukupuolten työllisyysero laajenee m erkittävästi, 
kun vanhemmuus otetaan huomioon. Vuonna 2017 sellaisten naisten (20 –49-vuotiaiden) 
työllisyysaste, joilla on alle 6 -vuotias lapsi, oli 9,2 prosenttiyksikköä alempi kuin 
lapsettomien naisten. Vanhemmuuden negatiivinen vaikutus on erityisen suu ri Tšekissä, 
Unkarissa ja Slovakiassa (yli 40 prosenttiyksikköä) ja positiivinen – mutta vähäisempi kuin 
miesten osalta – Portugalissa, Luxemburgissa, Ruotsissa ja Kroatiassa. Vanhemmuudella on 
sitä vastoin positiivinen vaikutus miesten työmarkkinoille osa llistumiseen kaikissa EU:n 
jäsenvaltioissa (keskimäärin +12,4 prosenttiyksikköä).  
0,05,010,015,020,025,030,035,0
EE
CZ
DE
UK
AT
SK
PT
FI
LV
EA19
EU28
NL
FR
DK
LT
BG
ES
HU
CY
SE
MT
SI
PL
BE
LU
IT
ROSukupuolten palkkaero (% miesten palkasta) 
2016 2013
 
77 
 Kaavio 35: Vanhemmuuden vaikutus miesten ja naisten työllisyyteen (20 –49-vuotiaat), 
vuonna 2017  
 
Lähde: Eurostat. Huom.: Vanhemmuuden vaikutusta ty öllisyyteen mitataan vertaamalla sellaisten naisten 
(miesten), joilla on vähintään yksi alle 6 -vuotias lapsi, ja lapsettomien naisten (miesten) työllisyysasteen eroa 
(prosenttiyksikköinä).  
 
Laadukkaiden ja kohtuuhintaisten lastenhoito - ja pitkäaikaishoitop alvelujen 
eriarvoinen saatavuus pahentaa vanhemmuuden negatiivista vaikutusta naisten 
työllisyyteen. Virallista varhaiskasvatusta koskevan sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun 
pääindikaattorin mukaan vuonna 2016 noin 33 prosenttia 0 –3-vuotiaista kuului vi rallisen 
varhaiskasvatuksen piiriin. Tämä tarkoittaa sitä, että Barcelonan tavoite korkealaatuisten ja 
kohtuuhintaisten lastenhoitopalvelujen saatavuudesta tämän ikäryhmän lapsille on nimellisesti 
saavutettu. Maiden välillä esiintyy kuitenkin edelleen suur ia eroja. Tanskassa virallisen 
varhaiskasvatuksen piiriin kuuluvien osuus oli 70 prosenttia ja Portugalissa, Luxemburgissa, 
Ruotsissa ja Alankomaissa 50 prosenttia mutta Slovakiassa, Tšekissä, Puolassa ja Kreikassa 
selvästi alle 10 prosenttia (nämä maat se kä Bulgaria ovat ”kriittisessä tilanteessa”). Näissä 
jäsenvaltioissa virallisten lastenhoitojärjestelyjen puute näkyy myös naisten heikkona 
työmarkkinatuloksena (kaikissa niissä sukupuolten työllisyysero ylittää EU:n keskiarvon ja 
vanhemmuudella on negatii vinen vaikutus työllisyysasteeseen). Vuonna 2017 sellaisista 
naisista, joilla on hoivavelvollisuuksia, 21,6 prosenttia oli työelämän ulkopuolella tai 
työskenteli osa -aikaisesti lastenhoito - ja pitkäaikaishoitopalvelujen puutteen vuoksi. 
-40-30-20-100102030
HU
CZ
SK
EE
DE
UK
FI
BG
AT
FR
LV
MT
EU28
IE
RO
EA19
PL
LT
NL
CY
DK
BE
SE
EL
ES
IT
LU
SI
HR
PTVanhemmuuden vaikutus työllisyyteen 
(%-yksikköä)
Naiset Miehet
 
78 
 Kreikassa, Espanjas sa, Kroatiassa ja Kyproksella tämä osuus oli selvästi yli 50 prosenttia ja 
ennätyskorkea Romaniassa ja Latviassa (yli 89 prosenttia).  
Kaavio 36: Virallisen varhaiskasvatuksen piiriin kuuluvat 0 –3-vuotiaat ja muutos 
edellisestä vuodesta (sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (EU -SILC). Kausi: Vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset 
vuoteen 2016 verrattuna. Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman kes kiarvon mukaan. Symbolien 
selitykset esitetään liitteessä.  
 
Helposti saatavien, korkealaatuisten ja kestävien pitkäaikaishoitopalvelujen tarjonta on 
edelleen haaste useissa jäsenvaltioissa.  Näiden palvelujen heikko kehittäminen saattaa olla 
merkittävä tekijä, joka estää naisia pysymästä työssä, koska omaishoito on usein monien 
perheiden ainoa vaihtoehto. Väestörakenteen muutos pahentaa tätä haastetta, koska 
huollettavina olevien vanhusten lu kumäärän odotetaan lisääntyvän 13 miljoonalla vuosien 
2016 ja 2070 välillä.51 Lisäksi omaishoitajilla, joista valtaosa on naisia, on suurempi 
köyhyyden ja taloudellisen riippuvuuden riski, etenkin jos heidän on pakko vähentää 
työtuntejaan tai jättäytyä pois  työstä hoitaakseen sukulaisiaan, koska tämä pienentää heidän 
tulojaan ja eläkeoikeuksiaan.  
                                                           
51 Euroopan komissio, Ikääntymisraportti 2018, European Economy Institutional Paper 079. 
BE
DK
SEFR
LUNL
PTEE
ESMT
SI
ATHR
HULT
BG
CZ
ELPL
SKCYDE
FI
IEIT
LV
UKROy = -0,0738x + 4,0905
R² = 0,0521
-14,0-10,0-6,0-2,02,06,010,014,0
0 4 8 12 16 20 24 28 32 36 40 44 48 52 56 60 64 68 72Virallisen varhaiskasvatuksen piiriin kuuluvat alle 3 -vuotiaat -muutos
Virallisen varhaiskasvatuksen piiriin kuuluvat alle 3 -vuotiaat2016
 
79 
 Naisiin kohdistuu myös yleensä voimakkaammin taloudellisia tekijöitä, jotka eivät 
kannusta siirtymään työmarkkinoille tai työskentelemään enemmän.  Jos tuloveroa 
kannetaan kotitalouden tulosta eikä yksilöllisestä tulosta, sellaiseen kumppaniin, joka ei ole 
työssä tai joka on kotitalouden toinen tulonsaaja (yleensä naiset), kohdistuu suurempia 
taloudellisia tekijöitä, jotka pidättelee osallistumista työmarkkinoille ta i tekemästä enemmän 
työtunteja. Myös muut vero - ja etuusjärjestelmien ominaisuudet voivat toimia esteenä 
työvoiman tarjonnalle, esimerkiksi perhe -, puoliso - ja siirrettävät vähennykset. Kotitalouden 
toisen tulonsaajan kannustinloukku vuonna 2016 oli erityi sen suuri Tanskassa, Saksassa, 
Belgiassa ja Ranskassa ja matalapalkkaloukku oli suuri Belgiassa, Saksassa ja 
Luxemburgissa.52 Hoitopalvelujen suuret kustannukset pahentavat kannustinloukkuja, jotka 
pidättelevät halukkuutta ottaa vastaan työpaikka tai lisätä  työtunteja.  
Maahanmuuttajataustaiset ovat hyötyneet vain osittain työmarkkinaolojen yleisestä 
kohentumisesta.  EU:n ulkopuolella syntyneiden osuus EU:n väestöstä on kasvussa (7,2  % 
vuonna 2017, 6,6  % vuonna 2014), mutta he ovat epätodennäköisemmin työelämä ssä kuin 
EU:ssa syntyneet. Vuonna 2017 työikäisistä (20 –64-vuotiaista) EU:n ulkopuolella syntyneistä 
63 prosenttia oli töissä, mikä on paljon vähemmän kuin ennen kriisiä (66,2 % vuonna 2008). 
Näiden kahden ryhmän välinen työllisyysero oli 10 prosenttiyksik köä vuonna 2017. Tämä on 
hieman parempi kuin vuonna 2016 (10,5 prosenttiyksikköä) mutta paljon huonompi kuin 
vuonna 2008 (4,5 prosenttiyksikköä). Joissakin jäsenvaltioissa (Suomessa, Ruotsissa, 
Alankomaissa ja Belgiassa) ero oli noin 20 prosenttiyksikköä v uonna 2017. Tilanne on 
vieläkin haastavampi EU:n ulkopuolella syntyneiden naisten osalta. Vuonna 2017 heidän 
työllisyysasteensa oli 54,1 prosenttia, ja ero kantaväestöön kuuluviin naisiin nähden oli 13,6 
prosenttia. Lisäksi EU:n ulkopuolella syntyneet työl liset ovat todennäköisemmin työssäkäyviä 
köyhiä kuin EU:ssa syntyneet.  
 
                                                           
52 Kotitalouden toisen tulonsaajan kannustinloukulla mitataan sosiaalituen piiristä työhön siirtyvän pariskunnan 
toisen jäsenen työtuloon kohdistu va efektiivinen marginaaliveroastetta.  Matalapalkkaloukku lasketaan 
lapsettomalle pariskunnalle, jossa toisen tulonsaajan tulot ovat 33 –67 prosenttia keskipalkasta ja pääasiallinen 
tulonsaaja ansaitsee 100 prosenttia keskipalkasta.  
 
80 
 Kaavio 37: EU:n ulkopuolella syntyneiden työllisyysaste, monivuotinen vertailu  
 
Lähde: Eurostat. Huom.: Saksaa koskevia tietoja ei saatavilla vuosilta 2008 ja  2013.  
 
Kaavio 38: Työllisyysaste syntymämaan mukaan, 20 –64-vuotiaat, 2017  
 
Lähde: Eurostat.  
 
Maahanmuuttajataustaisiin kohdistuvat haasteet siirtyvät helposti sukupolvelta toiselle.  
Maahanmuuttajataustaisten – etenkin nuorten53 – osuus on lisääntymässä, ja on näyttöä siitä, 
                                                           
53 Vuonna 2014 EU:ssa no in 20 prosentilla 15 –29-vuotiaista oli maahanmuuttajatausta (joko ulkomailla 
syntyneet tai syntyperäiset, joilla on vähintään yksi ulkomailla syntynyt vanhempi). Lähde: Eurostat.  
NL SE BE FI DK DE FR AT EU28 LV EE UK MT HR IE LU BG LT SI ES EL CY HU SK IT CZ PT
EU:n ulkopuolella syntyneiden ja syntyperäisten ero 20,6 19,3 19,0 18,8 17,9 17,1 17,0 16,9 10,0 8,6 8,3 8,2 7,9 6,6 6,6 6,6 6,3 6,0 5,4 4,4 4,1 3,4 1,5 0,4 0,2 -0,9 -1,5
EU:n ulkopuolella syntyneet 59,9 66,2 52,0 56,2 61,0 64,5 55,6 60,9 63,0 67,1 71,3 70,6 64,1 57,5 66,5 62,7 65,1 70,2 68,7 61,6 54,0 67,6 71,7 70,7 62,1 79,4 74,5
Syntyperäiset 80,5 85,5 71,0 75,0 78,9 81,6 72,6 77,8 73,0 75,7 79,6 78,8 72,0 64,1 73,1 69,3 71,4 76,2 74,1 66,0 58,1 71,0 73,2 71,1 62,3 78,5 73,02119
19191817
1717
10988
8
77
766
5
4
432
0
0
4045505560657075808590
 
81 
 että sellaisten syntyperäisten henkilöiden, joiden vanhemmat ovat syntyneet ulkomailla, 
työllisyysaste on alempi kuin niiden, joiden vanhemmat ovat syntyperäisiä.54 Tämä 
puolestaan korottaa entisestään työttömyy sasteita joidenkin heikommassa asemassa olevien 
nuorten ryhmissä. Työmarkkinatulokset eroavat merkittävästi toisistaan maahanmuuton 
syiden perusteella.55 Maahanmuuttajien alempien työllisyysasteiden syynä on osittain 
sellaisten ihmisten suurempi osuus, joid en koulutustaso on alempi, mutta koulutustason 
kohoaminen56 ei näy parempina työllisyystuloksina, ja maahanmuuttajien osaamisen ja 
pätevyyden alihyödyntäminen on merkittävää.57     
Toimintarajoitteisten työllisyysasteen ero osoittaa, että heidän osaamistaan ei 
hyödynnetä. Vuonna 2016 EU:ssa toimintarajoitteisten ja toimintakykyisten 
työllisyysasteessa oli suuri ero58: toimintarajoitteisten työllisyysaste oli 48,1 prosenttia ja 
toimint akykyisten 73,9 prosenttia. Ero vaihtelee kuitenkin merkittävästi jäsenvaltioiden59 
välillä 14,7 prosenttiyksiköstä (Italia) yli 45 prosenttiyksikköön (Irlanti). Lisäksi 
toimintarajoitteisista vain 59,7 prosenttia kuuluu aktiiviväestöön verrattuna toimintak ykyisten 
82,2 prosenttiin. Tämä vaikuttaisi osoittavan, että toimintarajoitteisilla on merkittäviä esteitä 
työmarkkinoille pääsyssä.60 Maissa, joissa on samankaltaiset toimintakykyisten 
työllisyysasteet, saattaa olla hyvin erilaiset toimintarajoitteisten ty öllisyysasteet. Merkittävä 
seikka on myös työn laatu, koska vuonna 2016 toimintarajoitteiset olivat todennäköisemmin 
työssäkäyviä köyhiä kuin yleisesti väestö EU:ssa.61 Sukupuolen mukaan tarkasteltuna 
toimintarajoitteisten naisten työllisyysaste (45,9 %) ol i vain hieman alempi kuin 
                                                           
54 OECD (2017), Catching Up? Intergenerational Mobility and Children of Immigr ants.  
55 EU:n ulkopuolella syntyneiden työllisyysaste on korkeampi niiden keskuudessa, joiden maahantulon syynä on 
opiskelu tai työskentely (71 % vuonna 2014, jopa korkeampi kuin syntyperäisten), ja alempi perhesyistä 
tulleiden ja pakolaisten keskuudessa. EU:n ulk opuolella syntyneistä suurimman osuuden muodostavat 
perhesyistä tulleet maahanmuuttajat (52 % vuonna 2014). Heidän työllisyysasteensa oli 53 prosenttia vuonna 
2014 eli  alempi kuin pakolaisten (56 %).  
56 Koulutustason mukaan tarkasteltuna kolmansien maiden kansalaisilla (25 –54-vuotiailla) oli vuonna 2017 
todennäköisemmin alempi koulutustaso (43,6 %) kuin isäntämaan kansalaisilla (21,2 %) ja 
epätodennäköisemmin korkea -asteen koulutus (26,3 % v. 31,6 %= - 
57 EU:n ulkopuolella ja EU:ssa syntyneiden työllisyysaste en ero on suurin niiden keskuudessa, joilla on korkea -
asteen koulutus, mikä korostaa sitä, että maahanmuuttajat saavat vähemmän hyötyä koulutuksestaan kuin 
syntyperäiset (ks. myös Employment and Social Developments in Europe 2015). Vuonna 2017 noin 42 
prosenttia kolmannen maan kansalaisista, joilla oli korkea koulutustaso, olivat ylipäteviä eli he työskentelivät 
matalaa tai keskitason osaamista vaativissa ammateissa. Isäntämaan kansalaisten osalta tämä osuus oli noin 20 
prosenttia. Näiden kahden ryhmän väli nen ero on kuitenkin kaventunut viime vuosina: vuonna 2012 se oli 25 
prosenttiyksikköä ja vuonna 2017 20 prosenttiyksikköä . 
58 Tiedot vuoden 2015 EU -SILC -tilastoista; analyysin suorittanut Academic Network of European Disability 
Experts (ANED).  
59 Myös toim intarajoitteisuuden esiintyvyydessä on merkittäviä eroja jäsenvaltioiden välillä.  
60 Ks. edellinen alaviite.  
61 EU-SILC (2017) Työssäkäyvien köyhyysriskiaste toimintarajoitteen tason, sukupuolen ja iän mukaan 
(hlth_dpe050)  
 
82 
 toimintarajoitteisten miesten (50,6 %), ja ero oli vastakkainen joissakin jäsenvaltioissa. 
Eurofound62 tarkasteli toimintarajoitteisten kokemaa elämänlaatua ja totesi, että se, missä 
määrin he tuntevat jäävänsä yhteiskunnan ulkopuo lelle, vaihtelee merkittävästi sen mukaan, 
ovatko he työssä vai eivät. Ne, joilla on työpaikka, ilmoittavat paljon harvemmin kokevansa 
ulkopuolisuutta yhteiskunnassa kuin pitkäaikaistyöttömät vastaajat tai ne, jotka eivät kykene 
työskentelemään toimintaraj oitteensa vuoksi.  
 
3.2.2  Poliittiset toimet  
Tarvitaan kattavia strategioita, joissa keskitytään koulunkäynnin keskeyttämisen 
perussyihin, jotta voidaan vähentää koulupudokkuutta, ehkäistä sosiaalista 
syrjäytymistä ja auttaa nuoria siirtymään työmarkkinoill a. Monissa jäsenvaltioissa on 
otettu hiljattain käyttöön koulupudokkaiden määrän vähentämiseksi tarkoitettuja 
toimenpiteitä, kuten vieraskielisille opiskelijoille suunnattu kielituki, kouluissa annettava 
koulutus - ja uraneuvonta tai toimenpiteet, joilla tu etaan koulupudokkaita palaamaan 
koulutusjärjestelmään. Esimerkiksi Bulgariassa ”Your class” -hankkeesta rahoitetaan 
pedagogista lisätukea opiskelijoille, jotka ovat vaarassa keskeyttää koulunkäynnin. Tällaista 
tukea on esimerkiksi kieltenopetus, lisäoppitu nnit aukkojen korjaamiseksi tai opetusohjelman 
ulkopuolinen toiminta motivaation lisäämiseksi. Ruotsissa tuetaan taloudellisesti kouluja 
oppilaiden sosioekonomisen taustan perusteella, jotta edistetään tasapainoista sosiaalista 
rakennetta ja ehkäistään kou lupudokkuutta. Espanjassa Proeducar -suunnitelmalla tuetaan 
politiikkaa, jolla vahvistetaan opetusjärjestelmän laatua ja tasapuolisuutta ja tuetaan uuden 
mahdollisuuden tarjoavia ohjelmia.  
Oppilaiden oppimistulosten parantamisen kannalta on ratkaisevan tärk eää varmistaa 
kohtuuhintaisen ja korkealaatuisen koulutuksen saatavuus sekä tukea opettajien 
ammatillista täydennyskoulutusta.  Irlannin koulutusta koskevassa toimintasuunnitelmassa 
keskeisellä sijalla on laatuun, huippuosaamiseen ja innovointiin kannustami nen, kriittisiin 
taitovajeisiin vastaaminen, johtoaseman saavuttaminen keskeisessä mahdollistavassa 
teknologiassa ja osallisuuden edistäminen. Luxemburgin toisen asteen koulutuksen 
hiljattaisen uudistuksen tavoitteena on mukauttaa opetusta opiskelijoiden t arpeisiin, antaa 
kouluille enemmän itsenäisyyttä organisoida opetussuunnitelma haluamansa profiilin 
                                                           
62 Eurofound (2018), The social and employment situation of people with disabilities, Euroopan unionin 
julkaisutoimisto, Luxemburg , ei vielä julkaistu . 
 
83 
 mukaiseksi, monipuolistaa kielitarjontaa ja ottaa käyttöön kolmivuotisia koulun 
kehittämissuunnitelmia, jotka kattavat eri näkökohtia, kuten neuvonta, opinn oissa 
menestyminen, koulunjälkeinen toiminta, psykososiaalinen tuki ja digitaalitaitojen 
parantaminen. Kroatiassa School for Life -aloitteella otetaan käyttöön uusi 
opetussuunnitelma, joka perustuu oppimistuloksiin. Siinä siirretään fokus luokassa oppilaid en 
kokemuksiin, tuodaan esiin opettajien koulutuksen merkitys ja otetaan käyttöön 
avaintaidoissa aineiden välinen opetus (esim. yrittäjyystaidot, oppimistaidot tai 
kansalaistaidot). Ruotsin Samverkan för bästa skola -aloitteella pyritään torjumaan 
eriarvoi suutta. Siinä tarjotaan käytännönläheistä räätälöityä tukea, johon liittyy opettajien 
ammattitaidon ylläpitäminen kouluissa, joissa on suurimpia haasteita korkealaatuisen 
opetuksen tarjoamisessa ja joissa suuri osuus oppilaista ei saa koulutustaan päätökse n. 
Kyproksella ollaan toteuttamassa uutta ammatillisen oppimisen kehystä opettajille 
täydennyskoulutuksen parantamiseksi ja on ryhdytty päivittämään esiopetuksen 
opetussuunnitelmaa onnistumiseen ja riittävyyteen liittyvien indikaattoreiden perusteella. 
Liettuassa uudessa opettajankoulutusta koskevassa asetuksessa määritellään opetusohjelmien 
ja opettajien harjoittelun laatuvaatimukset. Siinä täsmennetään myös mahdollisuudet 
opettajien koulutukseen ja ammattitaidon ylläpitämiseen ja vahvistetaan kansallisia 
opettajankoulutuskeskuksia koskevat kriteerit.  
Romanien koulutukseen osallistumista koskevien lainsäädäntömuutosten tosiasiallinen 
täytäntöönpano on edelleen tärkeää.  Tällä hetkellä Bulgariassa romanikoululaisiin 
sovellettavia toimenpiteitä ovat esimeriks i stipendit ja opetussuunnitelman ulkopuolinen 
toiminta, bulgariankielen lisätunnit ja toiminta vanhempien kanssa.  Unkarissa muutettiin 
heinäkuussa 2017 yhdenvertaista kohtelua ja julkista opetusta koskevia lakeja sen 
varmistamiseksi, että erottelu kiellet ään. Lisäksi koulut, joissa oppilaat suoriutuvat heikosti, 
keskeyttämisprosentti on korkea ja erotteluriski on suuri, saavat vuonna 2017 koulutus - ja 
kehittämistukea eriytettyjen opetusmenetelmien toteuttamista varten. Koulupiireihin ollaan 
perustamassa vi rkoja ja työryhmiä, jotka vastaavat erottelun vastaisista toimista. Romaniassa 
koulutarkastajien ja laadunvarmistusviraton (ARACIP) velvollisuuksia erottelun 
seuraamiseksi on laajennettu. Slovakian hallitus hyväksyi helmikuussa 2017 romanien 
integroimista koskevan tarkistetun toimintasuunnitelman, jonka täytäntöönpano on käynnissä 
mutta tuloksia ei vielä ole nähtävissä. Slovakia hyväksyi kansallisen koulutuksen kehittämistä 
koskevan kymmenvuotissuunnitelman, jossa pitäisi käsitellä myös opetuksen osallisuut een ja 
laatuun liittyviä näkökohtia, myös romanilasten osalta.  
 
84 
 Korkeakoulutuksen laadun parantaminen on keskeistä, etenkin pyrittäessä lisäämään 
korkea -asteen tutkinnon suorittaneiden osuutta.  Vuonna 2017 annetussa EU:n uutta 
korkeakoulutussuunnitelmaa kos kevassa komission tiedonannossa63 korostetaan, että on 
tärkeää toteuttaa toimenpiteitä, joilla laajennetaan mahdollisuuksia hankkia korkeakoulutus, 
lisätään tutkinnon suorittaneiden osuutta, varustetaan opiskelijat työelämän kannalta 
merkityksellisillä tied oilla ja taidoilla ja tehostetaan korkeakoulutuksen rahoitusjärjestelmää. 
Useat jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet uudistuksista, jotka noudattelevat näitä periaatteita. 
Ranskassa on hyväksytty hiljattain laki, jolla tuetaan opiskelijoiden onnistumista korkea -
asteen opinnoissa etenkin lisäämällä ohjausta sisäänpääsyä varten, antamalla tukea opintojen 
aikana ja julkaisemalla eri opintoaloilla odotetut taidot ennen sisäänpääsyä. Itävallassa ja 
Tšekissä otettiin hiljattain käyttöön korkea -asteen koulutuksessa uusi  rahoitusjärjestelmä, jolla 
edistetään monipuolisuutta ja laatua. Puolassa hiljattain hyväksytty tutkimusta, luonnontieteitä 
ja korkeakoulutusta koskeva laki (”Ustawa 2.0”) on merkittävä nykyaikaistamistoimi, jonka 
tarkoituksena on parantaa korkea -asteen k oulutuksen laatua. Portugalissa on toteutettu 
toimenpiteitä korkea -asteen koulutukseen osallistumisen lisäämiseksi. Näihin kuuluvat 
esimerkiksi heikommista lähtökohdista tulevien opiskelijoiden sosiaalisen tuen mekanismien 
parantaminen lisäämällä merkittäv ästi stipendejä, sosiaalinen järjestely, joka mahdollistaa 
lukukausimaksujen maksamisen useassa erässä, sekä ”+Superior” -ohjelman täytäntöönpano 
korkea -asteen opintoihin osallistumisen edistämiseksi ja tukemiseksi harvempaan asutuilla 
alueilla, joilla kysy ntä on vähäisempää.  
Jäsenvaltiot pyrkivät edelleen helpottamaan taitojen ja tutkintojen ymmärtämistä 
kaikkialla Euroopassa.  Kaikilla jäsenvaltioilla on kansallisia tutkintojen viitekehyksiä, jotka 
on organisoitu oppimistulosten periaatteen perusteella. Läh es kaikissa jäsenvaltiossa (27) on 
suhteutettu tutkintotasot eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen mukaan ja 19:ssa (Belgia, 
Tšekki, Tanska, Saksa, Viro, Kreikka, Ranska, Irlanti, Italia, Latvia, Liettua, Luxemburg, 
Unkari, Malta, Alankomaat, Itävalta, Portugali, Slovenia ja Yhdistynyt kuningaskunta) 
ilmoitetaan eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen taso niiden kansallisessa 
viitekehyksessä, mikä parantaa selkeyttä ja vertailukelpoisuutta.  
Yhä useammat jäsenvaltiot ottavat huomioon virallisen koulutusjärjestelmän 
ulkopuolella tapahtuneen oppimisen.  Viiteentoista jäsenvaltioon (Belgia, Tanska, Ranska, 
Kreikka, Irlanti, Italia, Latvia, Malta, Alankomaat, Puola, Portugali, Romania, Espanja ja 
                                                           
63 COM(2017) 247 final.  
 
85 
 Ruotsi) on perustettu koordinointimekanismeja, joilla e distetään tiedonvaihtoa ja 
johdonmukaisuutta koulutussektorin, työmarkkinoiden ja kolmannen sektorin välisessä 
validoinnissa. Yhteydet kansallisten tutkintojen viitekehysten ja validoinnin välillä ovat 
tehostumassa useimmissa maissa. Validoinnin perusteell a mikä tahansa tutkinto voidaan 
sisällyttää viitekehykseen 11 maassa (Belgia, Ranska, Irlanti, Latvia, Malta, Alankomaat, 
Puola, Portugali, Romania, Yhdistynyt kuningaskunta) ja sen perusteella voi saada hyvitystä 
tutkintoa varten neljässä muussa maassa (T anska, Viro, Espanja ja Slovenia)  
Jäsenvaltiot ovat siirtymässä kohti kattavaa strategista toimintatapaa osaamisen 
hallintaan.  Vuonna 2016 neuvosto hyväksyi osana uutta osaamisohjelmaa taitojen 
parantamista koskevan suosituksen, jolla pyritään helpottamaan  reagoimista taitovajeisiin, 
eriarvoisuuteen ja uusiin työmarkkinatarpeisiin, jotka vaativat entistä korkeatasoisempaa 
osaamista. Taitojen parantamisen kautta poliittiset päättäjät suunnittelevat ja panevat 
täytäntöön politiikkaa, joka on erityisesti räätä löity heikosti koulutettujen aikuisten tarpeisiin. 
Useissa jäsenvaltioissa (Espanjassa, Italiassa, Portugalissa, Sloveniassa ja hiljattain Belgiassa 
Flanderin alueella) on hahmoteltu kansallisia osaamisstrategioita, joita komissio tukee 
yhteistyössä OECD:n  kanssa. Määritettyään ja yksilöityään keskeiset osaamishaasteet Italia ja 
Slovenia ovat toteuttamassa prosessin toimintavaihetta. Portugalissa on saatettu päätökseen 
sekä määritys - että toimintavaihe, ja toimintasuunnitelma käynnistettiin tämän vuoden 
toukokuussa. Latvia ja Puola aloittavat osaamisstrategiahankkeensa myöhemmin vuonna 
2018.  
Ammatilliseen koulutukseen pääsyn ja osallistumisen edistämiseksi ja helpottamiseksi 
ollaan toteuttamassa lisätoimia .Luxemburgissa on muutettu elinikäisen oppimisen 
tukemista ja kehittämistä koskevaa lainsäädäntöä varainkäytön vaikuttavuuden parantamiseksi 
antamalla yhteisrahoitusta ammatilliseen elinikäiseen oppimiseen. Ranskassa on myönnetty 
lisää julkisia varoja – noin 10 prosentin vuotuinen korotus – ammatilliseen ja  
oppisopimuskoulutukseen nk. PIC -suunnitelman (Plan d'Investissement Competence) kautta. 
Maltan Get Qualified -järjestelmällä on tarkoitus parantaa ammatilliseen koulutukseen 
osallistuville annettavaa tukea.  
Jäsenvaltiot ovat mukauttamassa ammatillisen kou lutuksen järjestelmiään niiden 
työmarkkinarelevanssin parantamiseksi.  Sloveniassa on otettu käyttöön todistukseen 
lisättävä liite, jossa annetaan työnantajille tarkat, yhdenmukaiset ja kansainvälisesti 
vertailukelpoiset tiedot ammatillisesta osaamisesta. Y hdistyneessä kuningaskunnassa on 
 
86 
 teknisen koulutuksen uudistuksen puitteissa ilmoitettu, että käyttöön otetaan T -levels -tutkinto. 
Kyseessä on tekninen tutkinto, jonka 16 –19-vuotiaat voivat suorittaa vaihtoehtona A -levels -
tutkinnolle, joka on pääasiallinen päättötutkinto. Kreikassa laajennettiin 
oppisopimuskoulutustukea toisen asteen ammatillisen tutkinnon suorittaneille. Kyseisen 
tutkinnon perusteella saa eurooppalaisen tutkintojen viitekehyksen tason 5 tutkinnon, ja tuen 
tarkoituksena on helpottaa siirtymi stä työmarkkinoille. Kroatiassa muutettiin ammatillista 
koulutusta koskevaa lakia. Siinä säädetään uuden ammatillisen opetussuunnitelman 
laatimisesta työmarkkinoiden edellyttämien taitojen hankkimista varten. Sillä myös 
perustetaan parempi laadunvarmistusj ärjestelmä ja alueelliset osaamiskeskukset. Kyproksen 
hallitus on ottanut käyttöön toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on parantaa ammatillisen 
koulutuksen laatua ja työmarkkinoiden edellyttämien tietojen ja taitojen hankkimista etenkin 
edistämällä yhteist yötä ammatillisen koulutuksen tarjoajien ja yritysten välillä käytännön 
koulutuksen osalta (työharjoittelun kautta). Suomessa ammatillisen koulutuksen 
uudistustoimilla pyritään kehittämään edelleen oppisopimuskoulutusta ja helpottamaan 
joustavia koulutusvä yliä ja käytännöllistä lähestymistapaa tutkinnon hankkimiseen.  
Useissa jäsenvaltioissa on toteutettu erilaisia toimenpiteitä digitaalitaitojen 
kehittämiseksi.  Bulgariassa on käynnistetty EU:n rahoittama hanke ”Education for 
Tomorrow”. Sen tarkoituksena on tehdä koulutusalasta avoimempi digitaaliteknologialle ja 
ottaa käyttöön innovatiivisia opetusmenetelmiä sekä lisätä oppimismotivaatiota ja ratkaista 
oppisisällön ongelmia. Yhdistyneessä kuningaskunnassa käynnistetään kansallinen 
uudelleenkoulutusjärjestelm ä, jossa käytetään 30 miljoonaa puntaa (34 miljoonaa euroa) 
erityisesti digitaalitaitotarpeisiin. Espanjassa hyväksyttiin digitaalitaitojen koulutusohjelma 
nuorille ammattiin valmistuneille. Siinä tarjotaan työttömille nuorille kansallisesta 
nuorisotakuujä rjestelmästä digitaalialaan ja uusiin liiketoimintamalleihin suuntautuvaa 
koulutusta. Maltalla perustettiin sen kansalliseen osaamisneuvostoon alakomitea, joka tekee 
tutkimusta ja esittää suosituksia digitaalitaitojen kysynnän ja tarjonnan kohtaamattomuude sta. 
Etusijalla on edelleen nuorisotyöllisyyden parantaminen ja nuorten tukeminen 
koulutuksesta työmarkkinoille siirtymisessä.  Vuonna 2017 yli 5 miljoonaa nuorta 
rekisteröityi nuorisotakuun piiriin ja 3,5 miljoonaa otti vastaan työtarjouksen, jatkoi 
opiske lua, harjoittelua tai oppisopimuskoulutusta, ja lähes puolet näistä nuorista oli edelleen 
työssä, koulutuksessa tai harjoittelussa kuusi kuukautta nuorisotakuurekisteristä poistumisen 
jälkeen. Monissa jäsenvaltioissa järjestelmään vuoden aikana rekisteröit yneiden NEET -
nuorten arvioitu osuus on kuitenkin edelleen alle 50 prosenttia. Nuorten työmarkkinatilanteen 
 
87 
 kohennuttua merkittävästi nuorisotakuun toteuttamisen taustalla olevia poliittisia toimia 
kohdennetaan paremmin.  
Jäsenvaltiot ovat tehostamassa tiedotustoimia, tekemässä palveluista helpommin 
saatavia nuorille ja varmistamassa, että tukea tarvitsevat tunnistetaan paremmin. 
Suomessa nuorille tarkoitetuista yhden palvelupisteen ohjauskeskuksista, Ohjaamoista (jotka 
toimivat alun perin ESR:n rahoituksen turvin), tehtiin pysyviä, ja ne saavat kattavaa 
rahoitustukea. Niiden tavoitteena on saavuttaa yhteensä 10 000 nuorta. Eri puolille Saksaa 
ollaan perustamassa nuorten työllisyystoimistoja. Kyproksella on käynnistetty 
opetusministeriön yhdessä työministeriön ja Kyproksen nuorisolautakunnan kanssa tukema 
hanke, jolla pyritään saavuttamaan 4 000 NEET -nuorta ja tarjoamaan heille aktivointitukea 
neuvonnan ja räätälöidyn koulutuksen avulla. Kroatiassa on ollut marraskuusta 2017 lähtien 
käytössä NEET -kartoitusjärjestelmä, jolla pyritään tunnistamaan rekisteröitymättömät NEET -
nuoret ja heidän ominaisuutensa, jotta tähän ryhmään voitaisiin paremmin kohdistaa toimia.  
Käyttöön on otettu myös uusia toimenpiteitä, jotta voitaisiin tukea  paremmin nuoria, 
jotka ovat monin tavoin epäedullisessa asemassa, esimerkiksi parantamalla työllisyys -, 
sosiaali - ja koulutuspalvelujen yhteistyötä. Itävallassa nuorisovalmennuksella autetaan 
nuoria pysymään koulutusjärjestelmän piirissä mahdollisimman pi tkään tai integroidaan 
heidät takaisin järjestelmään. Irlannissa ilmoitettiin nuorisotyöllisyyden tukijärjestelmästä 
vuonna 2018. Siinä tarjotaan työharjoittelupaikkoja nuorille työnhakijoille, jotka ovat 
pitkäaikaistyöttömiä tai joiden työllistymisen tiel lä on merkittäviä esteitä. Osallistujat oppivat 
työhön liittyviä ja sosiaalisia perustaitoja tukevassa ympäristössä ja saavat viikoittain 
vähimmäisnettopalkkaa vastaavan korvauksen.  
Jäsenvaltiot tukevat edelleen nuorten kysyntää työmarkkinoilla työllistäm is- ja 
yrittäjyyskannustimien kautta, pääasiassa kohdennettujen palkka - ja rekrytointitukien 
muodossa.  Belgiassa hyväksyttiin maaliskuussa 2018 uusi laki, jolla tuetaan uutta Starter 
Jobs -aloitetta, joka ei ole vielä tullut voimaan. Sillä kevennetään ilma n työkokemusta olevien 
18–21-vuotiaiden työllistämisen kustannuksia alentamatta heidän nettopalkkaansa. Espanjassa 
käynnistettiin 10 000:lle 18 –29-vuotiaalle työttömälle suunnattu uusi palkkatukiohjelma, jossa 
suositaan korkeakoulututkinnon suorittaneita ( 6 000 paikkaa).  Tukikausi on pidempi, jos 
palkataan pitkäaikaistyötön tai vähimmäistoimeentuloetuuksien saaja. Espanjassa hyväksyttiin 
myös sosiaaliturvamaksujen alennus kolmen vuoden ajaksi yrityksille, jotka muuttavat 
harjoittelusopimukset vakituisiksi työsopimuksiksi, sekä uusia palkkatukia nuorille yrittäjille 
 
88 
 (enintään 35 -vuotiaat), jotka palkkaavat ensimmäiset työntekijät. Tukikausi on pidempi, jos 
kyseessä on nuori työtön (enintään 29 -vuotias). Italiassa tarjotaan erilaisia 
sosiaaliturvamaksuihin li ittyviä kannustimia, kuten alennetut maksut kolmen vuoden ajan 
yksityisyrityksiltä, jotka palkkaavat nuoria vakituisilla työsopimuksilla, tai täysi vapautus 
maksuista kolmen vuoden ajan työnantajille, jotka palkkaavat nuoria vakituisilla 
työsopimuksilla ha rjoittelun tai harjoittelu - ja opiskelujaksoja yhdistävän koulutusohjelman 
jälkeen ja jotka palkkaavat nuorisotakuuohjelmaan rekisteröityneitä nuoria.  Romaniassa 
suunnitellaan NEET -nuorten ja nuorten valmistuneiden palkkaamiseen tarkoitetun 
työllisyystuen korottamista 1 125 leistä/kuukausi (noin 245 euroa) 2 250 leihin/kuukausi 
(noin 490 euroa).     
Useissa jäsenvaltioissa on keskitytty nuorten osaamisen kehittämiseen ja 
uudelleenkoulutukseen aktiivisen työmarkkinapolitiikan kautta. Kroatiassa työllisyys - ja 
eläkejärjestelmäministeriö ja Kroatian työvoimapalvelun hallintoneuvosto hyväksyivät uuden 
aktiivisten työmarkkinatoimenpiteiden paketin, jossa korostetaan kolutusta ja työpaikalla 
tapahtuvaa oppimista, myös nuorille. Espanjassa on toteutettu vuodesta 20 17 lähtien 
digitaalitaitojen koulutusohjelmaa nuorille ammattiin valmistuneille. Siinä tarjotaan 
työttömille nuorille kansallisesta nuorisotakuujärjestelmästä digitaalialaan ja uusiin 
liiketoimintamalleihin suuntautuvaa koulutusta.  
Jäsenvaltiot ovat myös e delleen mukauttaneet harjoittelua koskevaa lainsäädäntöään 
harjoittelun laatupuitteiden64 mukaiseksi ja kehittäneet taloudellisia kannustimia 
harjoittelua varten. Liettuassa tuli 1. heinäkuuta 2017 voimaan uusi työllisyyslaki, jossa 
erotetaan toisistaan kak si harjoittelutyyppiä eli vapaaehtoinen harjoittelu (10 §) ja edistynyt 
harjoittelu (39 §) ja asetetaan selkeämmät puitteet palkattomalle ja palkalliselle harjoittelulle. 
Espanjassa vuoden 2018 budjettilakiin sisältyy määräraha nuorisotakuun koulutusbonuks en 
(bono de formacion garantia juvenil ) käyttöönottoa varten. Kyseessä on 430 euron suuruinen 
taloudellinen tuki enintään 18 kuukauden ajaksi nuorille, jotka on palkattu harjoittelu - ja 
oppisopimuskoulutussopimuksilla. Romaniassa hyväksyttiin heinäkuussa 2 018 harjoittelua 
koskeva laki, jolla tuetaan yli 16 -vuotiaita. Lain mukaan työnantajien on pakko tarjota 
kuukausipalkka, joka on vähintään 50 prosenttia bruttovähimmäispalkasta enintään 720 
tunnilta (6 kuukauden aikana). Työnantajat saavat bonuksen, jos he  palkkaavat harjoittelijat 
harjoittelujakson päätteeksi.  
                                                           
64 Neuvoston suositus, annettu 10. maaliskuuta 2014, harjoittelun laatupuitteista (2014/C 88/01).  
 
89 
 Tekstilaatikko 2. Euroopan sosiaalirahaston (ESR) täysimääräinen hyödyntäminen  
Euroopan sosiaalirahaston ESR:n budjetti vuosiksi 2014 –2020 on 86,4 miljardia euroa, ja se 
on yksi keskeisistä EU:n väl ineistä, joilla tuetaan puuttumista maakohtaisissa suosituksissa 
yksilöityihin haasteisiin. Toimintaohjelmilla edistetään suoraan kestäviä ja korkealaatuisia 
työpaikkoja, edistetään sosiaalista osallisuutta, investoidaan yleissivistävään ja ammatilliseen 
koulutukseen ja vahvistetaan institutionaalisten valmiuksien parantamista.  
Yksi keskeisistä poliittisista prioriteeteista on nuorisotyöllisyys, johon myönnetään varoja 
sekä ESR:n omista varoista että nuorisotyöllisyysaloitteesta. Nuorisotyöllisyysaloitteen 
budjetti on kasvatettu vuonna 2017 8,9 miljardiin euroon, ja se kattaa koko ohjelmakauden 
2014 –2020. Nuorisotyöllisyysaloite on kohdennettu nuoriin, jotka eivät ole työelämässä tai 
koulutuksessa (NEET), ja se keskittyy alueille, joilla nuorisotyöttömyysast eet olivat 
suurimmat vuonna 2012.  
ESR:n ja nuorisotyöllisyysaloitteen tuesta on saanut etua yli 15 miljoonaa osallistujaa vuosien 
2014 ja 2017 välillä, muun muassa lähes 3 miljoonaa pitkäaikaistyötöntä (17 %). Näiden 
toimien keskeisiä kohderyhmiä ovat alle  25-vuotiaat (42 % kaikista osallistujista) ja sellaiset, 
joilla on vain perus - ja alemman keskiasteen koulutus (44 % kaikista osallistujista). 
Toteutuksessa näkyi voimakasta kasvua vuonna 2017, ja sen pitäisi jatkua vakaana tulevina 
vuosina.  
Nuorisotyölli syysaloitteesta on tuettu yli 2,4:ää miljoonaa NEET -nuorta vuosina 2014 –2017 
ja näistä  
- 1,5 miljoonaa on saanut päätökseen aloitteesta tuetun toimen;  
- 780 000 oli koulutuksessa/harjoittelussa, josta saa ammattipätevyyden, tai 
työelämässä, myös itsenäisinä ammatinharjoittajina, jättäessään toimen;  
- 550 000 sai työtarjouksen tai tarjouksen osallistua jatkokoulutukseen, 
oppisopimuskoulutukseen tai harjoitteluun jättäessään toimen,  
Euroopan komissio hyväksyi 30. toukokuuta 2018 ehdotuksen Euroopan sosiaalirahasto 
plussasta (ESR+) vuosiksi 2021 –2027. ESR+ antaa mahdollisuuden rakenne - ja 
investointirahastojen laajemmissa puitteissa keskittää tukea enemmän haasteisiin, jotka on 
yksilöity eurooppalaisessa ohjausjaksossa. ESR+ yhdistää seuraavat:  
• Euro opan sosiaalirahasto (ESR) ja nuorisotyöllisyysaloite  
• Vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahasto (FEAD)  
• Työllisyyttä ja sosiaalista innovointia koskeva EU -ohjelma.  
• Terveysalan toimintaohjelma.  
 
90 
 ESR+ -asetuksen tarkoituksena on varmistaa, että yhteistyössä hallinnoitavasta 
toimintalohkosta annettavat resurssit keskitetään yksilöityihin keskeisiin haasteisiin. 
Erityisesti siitä  
• tuetaan Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarin ja eurooppalaisen ohjausjakson 
puitteissa annettujen suositusten  täytäntöönpanoa;  
• annetaan edelleen tukea nuorille ja myönnetään vähimmäisosuus jäsenvaltioille, joissa 
nuorisotyöttömyysaste on korkea;  
• tuetaan sosiaalista osallisuutta vähintään 25 prosentin osuudella;  
• tuetaan sosiaalista innovointia, liikkuvuutta ja terveyttä koskevia unionin toimia;  
• tuetaan kolmansien maiden kansalaisten pitkän aikavälin integroitumista yhdessä 
turvapaikka - ja maahanmuuttorahaston kanssa;  
• tehdään yksinkertaisempi, jotta voidaan keventää ESR+ -toimenpiteistä etua saavien 
kansal listen viranomaisten tai organisaatioiden hallinnollista rasitetta.  
 
Useissa jäsenvaltioissa jatketaan toimia, joilla edistetään ikääntyneiden työntekijöiden 
työmarkkinoille osallistumista . Tanskassa eläkesopimuksella vahvistetaan ikääntyneiden 
työntekijöi den kannustimia pysyä pidempään työmarkkinoilla. Useilla kannustimilla lisätään 
eläkejärjestelmän joustavuutta, muun muassa lisätään taloudellisia kannustimia 
eläkkeellejäännin lykkäämiseksi ja yksityisten eläkejärjestelmien perustamiseksi. Kreikassa 
hyväk syttiin tukiohjelma, joka on suunnattu julkiselle sektorille ja paikallisiin yrityksiin, 
yhteisöihin ja organisaatioihin, jotta ne työllistäisivät 10 000 55 –67-vuotiasta 
pitkäaikaistyötöntä. Maltalla alle 65 -vuotiaat eläkkeensaajat, jotka ovat itsenäisiä 
ammatinharjoittajia tai työskentelevät osa -aikaisesti, voivat maksaa pro rata -
sairausvakuutusmaksua 15 prosenttia täyden määrän sijaan. Slovenia otti käyttöön yli 58 -
vuotiaiden vakituista työsuhdetta varten myönnettävän tuen. Etusijalla ovat työttömyysetuu tta 
ja sosiaaliavustuksia saavat. Tuen määrä on 11 000 euroa, ja se maksetaan työnantajalle 
kahdessa osassa (puolet rekrytoinnin yhteydessä ja puolet 18. kuukausipalkan jälkeen). 
Lisäksi käynnistettiin hanke, jolla tarjotaan kattavaa tukea yrityksille työv oiman aktiivisena 
ikääntymistä varten. Molemmat toimenpiteet saavat yhteisrahoitusta ESR:sta. Aktiivisena 
ikääntymistä koskevan strategian mukaisesti maaliskuussa 2018 perustettiin aktiivisena 
ikääntymistä ja sukupolvien välistä yhteistyötä käsittelevä neu vosto, joka koostuu 
ministereistä ja ammatillisten instituutioiden, kansalaisjärjestöjen ja talouselämän edustajista.  
 
91 
 Monissa jäsenvaltioissa jatketaan toimia lastenhoito - ja pitkäaikaishoitopalvelujen alalla 
naisten työllisyyden esteiden poistamiseksi. Saksassa hyväksyttiin kesäkuussa 2018 
lastenhoidon rahoitusta koskeva ohjelma, jolla tuetaan pikkulasten hoitopaikkojen lisäämistä, 
jotta voitaisiin lisätä kokoaikaisesti työskentelevien naisten määrää. Ohjelman budjetti on 
3,28 miljardia euroa, ja sen tavoi tteena on tarjota 100 000 uutta lastenhoitopaikkaa. Irlannissa 
on esitetty varhaiskasvatusjärjestelmä esikouluikäisille lapsille. Syyskuusta 2018 lähtien 
lapset voivat siirtyä lastenhoitojärjestelmään 2 vuoden ja 8 kuukauden iässä ja pysyä siinä 
kouluvelvo llisuusikään asti. Myös Kreikassa on laajennettu pakollista esikouluopetusta 
yhdestä vuodesta kahteen ja on annettu 15 miljoonaa euroa rahoitusta 10 000:ta uutta 
lastenhoitopaikkaa varten. Joissakin jäsenvaltioissa on toteutettu toimia lastenhoidon 
kohtuuh intaisuuden parantamiseksi. Espanjassa henkilökohtaista tuloveroa koskevaa lakia on 
muutettu, jotta on mahdollista vähentää enintään 3 -vuotiaiden lasten lastenhoitomenot. 
Suomessa alennettiin pieni - ja keskituloisten perheiden varhaiskasvatusmaksuja. Arvio iden 
mukaan noin 6 700 perhettä voi saada maksuttomat varhaiskasvatuspalvelut. Irlannissa 
ilmoitettiin kohtuuhintaisesta lastenhoitojärjestelmästä, osta annetaan taloudellista tukea 
esikouluikäisten ja kouluikäisten lastenhoitoon. Bulgariassa hyväksyttiin toimenpiteitä, joilla 
on tarkoitus lisätä ikääntyneiden ja toimintarajoitteisten pitkäaikaishoitomahdollisuuksia. 
Joissakin jäsenvaltioissa myös toteutettiin toimenpiteitä, joilla tuetaan palkallista omaishoitoa. 
Tšekissä hyväksyttiin omaishoitajien erityi slomaa koskeva laki (palkallinen enintään kolmen 
kuukauden loma huollettavien perheenjäsenten omaishoitajille). Irlannissa on suunnitelmissa 
laajentaa vanhempainvapaaoikeus 26 viikkoon (6 kuukauteen) kustakin lapsesta. Jos 
lainsäädäntö hyväksytään, sen muk aisesti myönnettäviä 8:aa lisäviikkoa voivat käyttää 
sellaiset vanhemmat, jotka ovat jo käyttäneet nykyisen 18 viikon oikeuden. Virossa otettiin 
käyttöön omaishoitajien 5 lisälomapäivää (korvataan vähimmäispalkan suuruisina).  
Lasten saamisen jälkeen naisten työllisyyden lisäämisessä erityisen hyödyllinen keino voi 
olla palkallisen loman tasapuolinen jakaminen naisten ja miesten kesken. Tätä varten 
Espanjassa hyväksyttiin uusi laki, jolla laajennetaan isien oikeus palkalliseen i syyslomaan 
neljästä viiteen viikkoon. Tšekissä otettiin käyttöön yhden viikon palkallinen isyysloma. 
Sloveniassa lyhennettiin isyysloman kesto 90 päivästä 30 päivään mutta korotettiin 
merkittävästi isyysavustusta niin, että se on 100 prosenttia palkasta. A lankomaissa 
parlamentille on toimitettu lakiluonnos, jolla pidennetään isyysloman kesto kahdesta viiteen 
päivään ja annetaan vanhemmille 5 lisäviikkoa vapaata. Virossa suunnitelmissa on tehdä 
 
92 
 vanhempainvapaajärjestelmästä joustavampi niin, että molemmat va nhemmat voivat pitää 
vapaata samaan aikaan.  
Joissakin jäsenvaltioissa ollaan muuttamassa vero - ja etuusjärjestelmiä niin, että 
vähennetään kotitalouden toisen tulonsaajan työntekoa pidätteleviä tekijöitä. Tanskassa 
hyväksyttiin vuonna 2018 verosopimus, jo lla vahvistetaan kannustimia kokoaikaiseen työhön, 
etenkin työttömien ja osa -aikatyöntekijöiden osalta. Espanjassa muutettiin vuonna 2018 
budjettilakia ja sisällytettiin siihen pienituloista kumppania koskeva vähennys 
henkilökohtaisesta tuloverosta. Latvia ssa laajennettiin verovapaan tulon kattavuus puolisoon, 
joka ei ole työssä ja huolehtii enintään 3 -vuotiaasta lapsesta tai vähintään kolmesta alle 18 -
vuotiaasta lapsesta.   
Vain muutamassa jäsenvaltiossa toteutettiin toimia sukupuolten palkkaeroihin 
puuttum iseksi. Ruotsissa perustettiin uusi työympäristöä käsittelevä virasto, joka kerää ja 
jakaa tietoa työympäristöön liittyvästä politiikasta, myös ammattien eriytymisestä 
sukupuolittain. Virossa on suunnitelmissa lisätä palkkojen läpinäkyvyyttä julkisella sek torilla 
ja kehittää tietotekniikkaa, jolla analysoidaan miesten ja naisten palkkaeroja. Ranskassa 
ilmoitettiin 10 toimenpiteestä, joilla edistetään sukupuolten palkkaerojen poistamista.  
Portugalissa otettiin elokuussa 2018 käyttöön toimenpiteitä, joilla e distetään naisten ja 
miesten samaa palkkaa samasta työstä tai samanarvoisesta työstä. Toimenpiteisiin liittyy 
vuosiraportti sukupuolten palkkaeroihin liittyvistä yleisistä ja alakohtaisista tiedoista sekä 
arviointi yritysten, ammattien ja pätevyystason muk aan. Suunnitteilla on 
työsuojeluviranomaisten erityistoimia ja työnantajiin kohdistuvia seuraamuksia syrjivän 
kohtelun perusteella.  
Monissa jäsenvaltioissa toteutetaan toimia maahanmuuttajataustaisten ihmisten 
integroitumisen edistämiseksi strategisilla s uunnitelmilla, rahoituksella, lainsäädännöllä 
ja innovatiivisilla toimenpiteillä . Suomessa otettiin käyttöön integroitumisen rahoitukseen 
uusia malleja, joilla vauhditetaan integroitumisprosessia ja annetaan maahanmuuttajille 
mahdollisuus yhdistää koulutus ja työnteko joustavasti. Maltalla käynnistettiin joulukuussa 
2017 maahanmuuttaji en integroitumista koskeva strategia ja toimintasuunnitelma (Vision 
2020), jotka toimivat puitteina onnistuneen integroitumisen ymmärtämiselle. Belgiassa 
saksankielisen yhteisön integrointiohjelmasta tuli pakollinen yli 18 -vuotiaille ulkomaiden 
kansalaisil le, jotka ovat rekisteröityneinä kunnassa tammikuusta 2018 lähtien ja joilla on 
vähintään kolmen kuukauden oleskelulupa. Itävallassa tuli kesällä 2017 voimaan kaksi uutta 
 
93 
 integrointilakia osana mittavampia toimia integroitumisen edistämiseksi. Integrointil aissa 
edellytetään, että pakolaiset ja henkilöt, joille on myönnetty toissijainen suojelu, 
allekirjoittavat ”integroitumislausunnon” ja osallistuvat integrointikursseille. Liittovaltion 
turvapaikkalakia mukautettiin 1. tammikuuta 2018 niin, että toissijais en suojelun piiriin 
kuuluvat ja turvapaikanhakijat saavat oikeuden integrointitukeen, edellyttäen, että 
kansainvälisen suojelun myöntäminen näyttää erittäin todennäköiseltä.  
Monissa jäsenvaltioissa etusijalla on maahanmuuttajien työmarkkinoille 
integroitu misen edistäminen.  Belgiassa Flanderin julkinen työvoimapalvelu (VDAB) pani 
vuonna 2017 täytäntöön työn kautta integroitumista koskevan toimintasuunnitelmansa. 
Ruotsissa hyväksyttiin uusia toimenpiteitä, joilla pyritään helpottamaan hiljattain saapuneiden 
maahanmuuttajien integroitumista, etenkin työmarkkinoille muun muassa tarjoamalla 
kohdennettua koulutusta. Ruotsin talous - ja aluekasvuvirasto helpottaa yhteydenpitoa ja 
verkostoitumista ulkomaalaissyntyisten naisten, etenkin hiljattain saapuneiden, ja työ nantajien 
välillä. Virossa käynnistettiin tiedotuskampanja edistämään toisen ja kolmannen sukupolven 
maahanmuuttajien pääsyä julkisen sektorin työpaikkoihin. Kolmansien maiden kansalaisten 
työmarkkinoille pääsyn helpottamiseksi käynnistettiin myös mentoroi ntiin liittyvä 
pilottiohjelma.  
Koulutukseen pääsyn edistäminen voi olla keskeinen tekijä työmarkkinoille ja 
yleisemmin yhteiskuntaan integroitumisessa.  Ruotsissa koulutusvelvoitteen mukaisesti 
kaikki kolmansista maista juuri tullee maahanmuuttajat, jotka h yödyntävät julkisen 
työvoimapalvelun perehdytysohjelmaa ja joiden katsotaan tarvitsevan koulutusta työpaikan 
saamista varten, voivat hakea yleissivistävän ja ammatillisen koulutuksen väylille. Virossa 
kehitettiin edelleen vuonna 2017 maahanmuuttajille tark oitettua verkkoalustaa viron 
oppimista varten. Suomessa perus - ja ammatillisen koulutuksen uudistuksilla pyritään 
vahvistamaan maahanmuuttajien kielitaidon kehittymistä. Lisäksi hyväksyttiin 
maahanmuuttajien lukutaidon kehittämistä koskeva lainsäädäntömuut os aikuiskoulutuksen 
puitteissa. Kroatiassa parannettiin tutkintojen tunnustamisjärjestelmää kansainvälistä suojelua 
saavien osalta ja annetaan heille mahdollisuus saattaa alkuperämaassa aloitettu koulutus 
päätökseen maksutta. Saksassa pantiin täytäntöön t oimenpiteitä, joilla autetaan kolmansien 
maiden kansalaisia integroitumaan työmarkkinoille tunnustamalla heidän ammatilliset ja 
yleissivistävät tutkintonsa samoin kuin epäviralliset taidot.  
 
94 
 Jäsenvaltiot toteuttavat erityisiä toimenpiteitä myös pakolaisten  ja 
turvapaikanhakijoiden osalta. Belgiassa on sovittu rakenteellisesta yhteistyöstä 
turvapaikanhakijoiden vastaanottamisesta vastaavan liittovaltion viraston (Fedasil) ja 
Vallonian julkisen työvoimapalvelun (Forem) kesken, jotta voidaan helpottaa 
turvapai kanhakijoiden työhönpääsyä. Virossa työttömyysvakuutuslaitos laajensi 
nuorisotakuuohjelman piiriin kuuluvaa ja Euroopan sosiaalirahaston yhteisrahoittamaa 
hanketta ”My First Job in Estonia” niin, että se kattaa kansainvälistä suojelua saavat. 
Luxemburgissa  työvoimaviranomaiset perustivat palvelun kansainvälistä suojelua saavien 
integroimiseksi työmarkkinoille. Alankomaissa käynnistettiin ohjelma kansainvälistä suojelua 
saaville ja maahanmuuttajataustaisille maassa syntyneille työhönpääsyn parantamiseksi. 
Ranskassa käynnistettiin ”väylä 1 000 pakolaiselle” -aloite, josta tarjotaan 1  000:lle 
kansainvälistä suojelua saavalle 8 kuukauden integroitumisväylä, johon sisältyy asunto, 
kielenoppiminen ja sertifioitu ammattikoulutus.  
Jäsenvaltiot ovat edistämässä toimi ntarajoitteisten työllistymistä. Kreikan hallitus on 
tukenut syyskuusta 2017 lähtien toimintarajoitteisten työllistymistä ja työpaikkojen 
mukauttamista paikallishallinnossa ja yksityisissä yrityksissä. Samassa hengessä Ruotsissa on 
lisätty tukea toimintara joitteisten työllistämiseksi. Puolassa ollaan toteuttamassa Euroopan 
sosiaalirahastosta rahoitettua hanketta, jolla vähennetään toimintarajoitteisten työllistymisen 
esteitä. Bulgariassa investoidaan koulutukseen toimintarajoitteisten työllistettävyyden 
parantamiseksi (”koulutus ja työllisyys”) ja etusijalla ovat ne, jotka ovat vakavammin 
toimintarajoitteisia. Ranskassa hyväksyttiin Liberté de Choisir son Avenir Professionnel  -laki 
(vapaus valita ammatillinen tulevaisuus), jolla tähdätään toimintarajoitteist en työllisyyden 
edistämiseen. Lailla tehostetaan sosiaalis -lääketieteellisiä lähestymistapoja, joilla avustetaan 
työnhaussa, muutetaan toimintarajoitteisten 6 prosentin rekrytointivaatimus koskemaan 
työyksikön sijaan koko yrityksen tasoa ja otetaan käyttöö n pakollinen yrityksen ilmoitus 
(tammikuusta 2020) toimenpiteistä, jotka on toteutettu toimintarajoitteisten integroimiseksi.  
Portugalissa yli 60 -prosenttisesti toimintarajoitteisille myönnettävän uuden sosiaalietuuden 
tavoitteena on kannustaa jatkamaan ty öntekoa tai etsimään työtä (tällä hetkellä 
toimintarajoitteisilla ei ole oikeutta työkyvyttömyysetuuksiin, jos he saavan jotakin muuta 
korvausta). Maltalla otetaan käyttöön uusi budjettitoimenpide, joka ansiosta 
toimintarajoitteisilla on mahdollisuus säily ttää työkyvyttömyyseläke täysimääräisenä, kun he 
työskentelevät / saavat työpaikan.  
  
 
95 
 3.3. Suuntaviiva 7: Työmarkkinoiden toiminnan ja työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelun toimivuuden parantaminen  
 
Tässä jaksossa tarkastellaan työllisyyden suuntaviivan 7 täytänt öönpanoa. Suuntaviivassa 
kehotetaan jäsenvaltioita parantamaan työmarkkinoiden toimintaa ja työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelun toimivuutta. Tähän sisältyy joustavuuden ja työsuhdeturvan tasapainottaminen 
työmarkkinapolitiikassa, työmarkkinoiden segmentoitu misen estäminen ja vakituisten 
työsuhteiden edistäminen, toimivan aktiivisen työmarkkinapolitiikan ja julkisten 
työvoimapalvelujen varmistaminen, sellaisten riittävien työttömyysetuuksien tarjoaminen, 
jotka eivät pidättele pikaista paluuta työelämään, sekä  työntekijöiden ja oppijoiden 
liikkuvuuden edistäminen. Lisäksi suuntaviivassa suositellaan jäsenvaltioiden varmistavan, 
että työmarkkinaosapuolet otetaan tarkoituksenmukaisella tavalla ja riittävän ajoissa mukaan 
politiikan suunnitteluun ja toteutukseen, muun muassa tukemalla työmarkkinaosapuolten 
valmiuksien parantamista. Tässä luvussa esitellään ensin lyhyesti keskeiset indikaattorit ja 
tuodaan alan haasteet esiin, erityisesti eriytyminen vakituisiin ja määräaikaisiin työsuhteisiin 
(ja tähän liittyvät ty ön laatua koskevat ongelmat), osallistuminen aktiiviseen 
työmarkkinapolitiikkaan, julkiset työvoimapalvelut, työttömyysetuuksien toimivuus 
(päivittämällä vuonna 2018 esitetty vertailuanalyysi) ja työntekijöiden ja oppijoiden 
liikkuvuuden laajuus. Lopuksi 3 .3.2 jaksossa raportoidaan jäsenvaltioiden toimenpiteistä 
näillä aloilla.  
3.3.1  Pääindikaattorit  
Työmarkkinoiden segmentoituminen on pysynyt jokseenkin vakaana EU:n tasolla mutta 
on ongelmana useissa jäsenvaltioissa. Segmentoitumisella tarkoitetaan tilann etta, jossa 
työmarkkinoilla on (vähintään) kaksi työntekijöiden ”segmenttiä”, joilla on eri oikeudet, 
etuudet ja/tai työolot. Etenkin jos segmentoitumiseen liittyvät rajoitetut mahdollisuudet siirtyä 
epätyypillisestä työsuhteesta vakituiseen työsuhteeseen,  se voi haitata työmarkkinoiden 
toimintaa ja oikeudenmukaisuutta. Suuri määräaikaisten työntekijöiden osuus voi toimia 
karkeana indikaattorina työmarkkinoiden segmentoitumisesta jäsenvaltiossa. EU:n tasolla 
(kaavio 39) määräaikaisten työntekijöiden osuus k aikista työntekijöistä ei ole muuttunut 
merkittävästi viime vuosina ja on ollut keskimäärin 14 prosentin tietämissä viimeisten 
kymmenen vuoden aikana. Joissakin jäsenvaltioissa tämä osuus on kuitenkin paljon suurempi. 
Näin on etenkin Espanjassa, Puolassa, Portugalissa, Alankomaissa ja Kroatiassa, joissa 
 
96 
 kaikissa osuus oli yli 20 prosenttia vuonna 2017. Seuraavina tulevat Slovenia, Ranska, Ruotsi, 
Suomi, Italia ja Kypros, joissa osuus on 15 –20 prosenttia. Joissakin näissä maissa tapahtui 
merkittävää kasvua v uosien 2008 ja 2017 välillä, varsinkin Kroatiassa (8 prosenttiyksikköä), 
Slovakiassa (5 prosenttiyksikköä), Alankomaissa (noin 4 prosenttiyksikköä) ja Italiassa (2 
prosenttiyksikköä). Myös Tanskassa kasvu on merkittävää (vuoden 2008 tasolta 8,5 
prosentista  12,9 prosenttiin vuonna 2017). Espanjassa kehitys on ollut outoa: määräaikaisten 
työsopimusten osuus supistui merkittävästi kriisin aikana (29,2 prosenttia vuonna 2008 mutta 
23,2 prosenttia vuonna 2013) ja lisääntyi jälleen elpymisen myötä (26,8 prosentti a vuonna 
2017).  
 
Kaavio 39: Määräaikaisten työntekijöiden osuus kaikista 15 –64-vuotiaista työntekijöistä  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
 
Määräaikaiset sopimukset saattavat olla ponnahduslautoja vakituiseen työsuhteeseen 
mutta ovat usein umpikujia. Kaaviossa 40 esitetään siirtyminen määräaikaisesta vakituiseen 
työsuhteeseen (laskettuna kolmen vuoden keskiarvosta, jotta minimoidaan lyhyen aik avälin 
vaihteluiden vaikutus) suhteessa määräaikaisten työsopimusten osuuteen kaikista 
työntekijöistä. Keskimäärin 24 prosenttia määräaikaisista työntekijöistä siirtyy vakituiseen 
työsuhteeseen seuraavan vuoden aikana. Monissa jäsenvaltioissa vuotuinen sii rtymien osuus 
on kuitenkin merkittävästi EU:n keskiarvoa alempi. Näin on etenkin Espanjassa, Ranskassa, 
Puolassa ja Italiassa, joissa alhainen siirtymisaste (noin 11 % Espanjassa ja Ranskassa, 20 % 
Italiassa ja 22 % Puolassa) yhdistyy määräaikaisten työsop imusten suureen osuuteen, mikä 

 
97 
 viittaa segmentoitumiseen. Siirtymäasteet ovat verrattain korkeammat jäsenvaltioissa, joissa 
määräaikaisten sopimusten osuus on pieni. Sitä vastoin maissa, joissa määräaikaisten 
sopimusten osuus on suuri, työntekijät juuttuva t helposti määräaikaisiin työpaikkoihin. 
Merkittäviä poikkeuksia ovat Ruotsi ja Slovenia, joissa siirtymisaste on lähes 40 prosenttia tai 
sen yli, vaikka niissä määräaikaisten työntekijöiden osuus on suuri.  
 
Kaavio 40: Määräaikaisten työntekijöiden osuus kaikista 15 –64-vuotiaista työntekijöistä 
(2017) ja siirtyminen määräaikaisesta vakituiseen työsuhteeseen, kolmen vuoden 
keskiarvo (2016)   
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (SILC).  
Huom.: Irlannin ja Maltan siirtymisaste viittaa vuoteen 2015.  
 
 
EU:ssa suurin osa määräaikaista työntekijöistä on määräaikaisessa työsuhteessa, koska 
he eivät löydä vakituista työpaikkaa. ”Vastentahtoisesti” määräaikaistyötä tekevien osuus 
on lisäosoitus työm arkkinoiden segmentoitumisesta. EU:ssa kaikista 15 –64-vuotiaista 
määräaikaisista työntekijöistä noin 54 prosenttia on tässä tilanteessa (2 prosenttiyksikköä 
enemmän kuin vuonna 2008), mutta osuus on yli 70 prosenttia 12 jäsenvaltiossa. Tästä 
näkökulmasta t arkasteltuna Portugalin, Kroatian ja Espanjan kaltaisten jäsenvaltioiden tilanne 
– määräaikaisten työntekijöiden suuri osuus yhdistettynä yli 80 prosentin 
”vastentahtoisuuteen” – on erityisen haasteellinen (kaavio 41). Myös Kyproksen tilanne vaatii 
seurant aa: määräaikaisten työntekijöiden osuus on vain hieman yli EU:n keskiarvon, mutta 
heistä 91,9 prosenttia on tässä tilanteessa, koska vakituista työsuhdetta ei ole löytynyt. Nuoret 
010203040506070
0,05,010,015,020,025,030,0
Määräaikaisten työntekijöiden osuus (%) (vasen puoli) Siirtyminen määräaikaisesta vakituiseen työsuhteeseen (oikea puoli)
 
98 
 työntekijät ovat yleensä halukkaampia hyväksymään määräaikaisen työsuhteen. Jos 
tarkastellaan 25 –64-vuotiaiden ryhmää, vastentahtoisten määräaikaisten työntekijöiden osuus 
on suurempi kaikissa jäsenvaltioissa, kuten kaaviosta 41 näkyy. Kiinnostavaa on, että ero 15 –
64-vuotiaiden ja 25 –64-vuotiaiden ryhmän välillä on pienimmillään, kun vastentahtoisten 
määräaikaistyöntekijöiden osuus on korkeimmillaan, mikä viittaa siihen, että 
segmentoituneemmilla työmarkkinoilla myös nuoret työntekijät suosivat selvästi vakituista 
työsuhdetta. Määräaikaisessa työsuhteessa olevien ikääntyneiden työn tekijöiden (55 –64-
vuotiaiden) osuus on kohonnut merkittävästi kriisin aikana: 51,9 prosentista (vuonna 2008) 
60,6 prosenttiin (vuonna 2017).  
 
Kaavio 41: Vastentahtoisten määräaikaisten työntekijöiden osuus kaikista 
määräaikaisista työntekijöistä, 2017.  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
 
Itsenäisten ammatinharjoittajien suuri osuus saattaa myös olla merkki työmarkkinoiden 
segmentoitumisesta.  Itsenäine n ammatinharjoittaminen on yleensä vapaaehtoista, mutta sen 
taustalle saattaa kätkeytyä työsuhteita, joista yrittäjä on taloudellisesti riippuvainen (nk. 
näennäisyrittäjyys). Lisäksi sosiaaliturvajärjestelmiä ei ole usein mukautettu niin, että 
itsenäiset a mmatinharjoittajat voisivat kuulua niihin (tätä käsitellään luvussa 3.4). Itsenäisten 
ammatinharjoittajien itsenäisyyden astetta ei voida mitata jäsenvaltioiden välisillä 

 
99 
 vertailukelpoisilla Eurostatin tilastoilla.65 Joitakin korvaavia tietoja voidaan kuite nkin saada 
tarkastelemalla sellaisten itsenäisten ammatinharjoittajien osuutta, joilla ei ole työntekijöitä 
(elinkeinonharjoittajat), suhteessa kokonaistyöllisyyteen. Jos osuus on suuri, että tilannetta on 
ehkä tarpeen arvioida tarkemmin maakohtaisesti. Si joitusten mukaan vuonna 2017 kärjessä 
olivat Kreikka (22,3 %), Romania (15,3 %) ja Italia (15,1 %), joiden jälkeen tulivat Puola, 
Tšekki, Slovakia, Yhdistynyt kuningaskunta ja Alankomaat yli 11 prosentin osuuksilla 
(kaavio 42). Alemmassa päässä Tanskan, Sa ksan, Ruotsin ja Unkarin osuudet olivat noin tai 
alle 5 prosenttia. Vuodesta 2008 lähtien elinkeinonharjoittajien osuus on pysynyt EU:ssa 
keskimäärin vakaana, mutta joissakin maissa todettiin merkittävää kasvua, etenkin 
Alankomaissa (2008: 8,4 % ja 2017: 1 1,5 %) ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (9,8 %:sta 
11,8 %:iin). Osuus sitä vastoin pienentyi merkittävästi Kroatiassa (11,7 %:sta 5,7 %:iin) ja 
Portugalissa (13,5 %:sta 8,9 %:iin). Eurofoundin66 mukaan vuonna 2015 neljännes kaikista 
itsenäisistä ammatinhar joittajista EU:ssa voitiin luokitella heikossa asemassa oleviksi tai 
näennäisyrittäjiksi67. Jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja. Näille työntekijöille on ominaista 
taloudellinen riippuvuus, vähäinen itsenäisyys ja taloudellinen haavoittuvuus. Sen vuoksi  
näissä ryhmissä löytyy todennäköisesti näennäisiä itsenäisiä ammatinharjoittajia. Kaaviossa 
43 esitetään itsenäisten ammatinharjoittajien jakautuminen näihin kahteen ryhmään osuutena 
kokonaistyöllisyydestä jäsenvaltioittain.  
 
                                                           
65 Lisävalaistusta on gelmaan saadaan Eurostatin työvoimatutkimuksen itsenäistä ammatinharjoittamista 
koskevaista lisäkysymyksistä, joiden tuloksia odotetaan vuonna 2019.  
66 Eurofound (2017), Exploring self -employment in the European Union, Euroopan unionin julkaisutoimisto, 
Luxemburg.  
67 Kuudennesta Euroopan työolotutkimuksesta vuonna 2015 saatujen tietojen perusteella on yksilöity viisi 
itsenäisten ammatinharjoittajien klusteria (työnantajat, vakaat elinkeinonharjoittajat, pienet kauppiaat ja viljelijät, 
heikossa asemassa olevat  ja näennäiset itsenäiset ammatinharjoittajat). Klusterit on saatu tilastomallista 
(latenttien luokkien analyysi), jossa kontrolloidaan eri muuttujia, kuten taloudellinen riippuvuus (esim. 
asiakkaiden lukumäärä, miten helppo on löytää uusia asiakkaita), to iminnan riippuvuus (esim. mahdollisuus 
pitää vapaata lyhyellä varoitusajalla) ja yrittäjyys (esim. onko useita toimipaikkoja, syyt itsenäisen 
ammatinharjoittamisen aloittamiseen). Lisätieoja Eurofound (2017), sama kuin edellä.  
 
100 
 Kaavio 42: Itsenäiset ammatinharjoittajat ilman työntekijöitä osuutena 
kokonaistyöllisyydestä.   
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus – omat laskelmat.  
 
Kaavio 43:Heikossa asemassa olevat ja näennäiset itsenäiset ammatinharjoittajat 
osuu tena kokonaistyöllisyydestä.  
 
Lähde: Eurofound (2017) – perustuu kuudenteen Euroopan työolotutkimukseen (2015).  
  
Alustatalouden työllä saattaa olla merkittäviä vaikutuksia työoloihin ja -malleihin, 
vaikka se tällä hetkellä onkin rajoittunut vain pieneen osaan työvoimasta. Euroopan 

 
101 
 komission COLLEEM -verkkokyselyssä68 tutkittiin hiljattain verkkoalustojen käyttöä 
intern etiä usein käyttävien 16 –74-vuotiaiden parissa 14 EU -maassa. Kyselystä saatiin joitakin 
alustavia tietoja alustatalouden työntekijöiden tilanteesta. Euroopan komission mukaan 
(2018)69 kyselyn tulosten perusteella alustatalouden työstä yli puolet tuloistaan saavien osuus 
oli hieman yli 2 prosenttia vuonna 2017. Korkeimmat tasot olivat Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa (4,3 %) ja Alankomaissa (2,9 %). Noin puolet niistä, joiden pääasiallisena 
toimintana on alustatalouden työ, oli täysin tai osittain itsenäisiä am matinharjoittajia, 
vaikkakin merkittävä osuus (38 %) pitää itseään palkattuina työntekijöinä. Tämä vaikuttaisi 
osoittavan, että useat alustatalouden työntekijät eivät kuulu sosiaalisen suojelun piiriin. 
Ongelmaa monimutkaistaa vielä se, että heidän työsuht eensa tyyppi ei useinkaan ole selvä 
sääntelyn näkökulmasta.  
Määräaikaisten työntekijöiden työn laatu on heikompi useista eri näkökohdista 
tarkasteltuna.  Kuudes Euroopan työolotutkimus (2015) tarjoaa tietoja useista työpaikan 
laatuun liittyvistä keskeisistä  näkökohdista. Tutkimuksen perusteella Eurofound70 on laskenut 
seitsemän työpaikan laatuun liittyvää indeksiä (fyysinen ympäristö, sosiaalinen ympäristö, 
työn intensiteetti, osaaminen ja päätösvalta, työajan laatu, uranäkymät ja ansiot). Kun 
tarkastellaan k uuden71 työpaikan laatuun liittyvän indeksin pisteytyksessä olevia eroja 
(taulukko 3), lyhyissä määräaikaisissa työsuhteissa olevien työntekijöiden pisteet ovat alle 
keskiarvon neljässä indeksissä, joista haasteellisimmat ovat uranäkymät  (myös työsuhdeturva  
ja uralla eteneminen) sekä osaaminen ja päätösvalta  (johon sisältyy esimerkiksi 
koulutusmahdollisuudet ja itsenäinen päätösvalta). Toisaalta sosiaalisen ympäristön osalta 
heillä on hieman keskimääräistä korkeampi pistemäärä. Pidempikestoisissa määräaikais issa 
työsuhteissa on nähtävissä samanlainen malli, mutta työn laatua koskevat pisteet ovat 
lähempänä keskiarvoa. Lisäksi sosiaalisen ympäristön  osalta heidän tilanteensa oli vähemmän 
suotuisa keskiarvoon nähden. Eroja esiintyy senkin jälkeen, kun on tilast ollisesti kontrolloitu 
tekijät, kuten yksilölliset tai työhön liittyvät ominaisuudet (kaavio 44). Määräaikaiset 
työntekijät ovat yli kolme kertaa todennäköisemmin köyhyysriskissä kuin vakituisessa 
                                                           
68 COLLEEM -kysely (”Collaborat ive Economy and Employment”) on digitaalisia alustoja koskeva 
verkkokysely, jonka on tilannut työllisyyden pääosasto ja jonka koordinoinnista vastaa Yhteinen tutkimuskeskus 
JRC. Se tehtiin EU:n 14 jäsenvaltiossa: DE, ES, FI, FR, HR, HU, IT, LT, NL, PT, RO,  SE, SK ja UK. Kysely 
toteutettiin kesäkuussa 2017. Ks. Pesole et al., (2018).  
69 Euroopan komissio (2018). Employment and Social Developments in Europe. Annual review 2018. 
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto.  
70 Eurofound (2018), ”Does employment Status matter for job quality? ”, ei vielä julkaistu . 
71 Seitsemäs osatekijä, ansiot, on jätetty pois alhaisen luotettavuuden takia.  
 
102 
 työsuhteessa olevat (vuonna 2017 määräaikaisista työntekijö istä 16,3 % ja vakituisista 
työntekijöistä 5,8 %). Tämä ero on kasvanut tasaisesti kriisistä lähtien.  
 
Taulukko 3: Työn laadun pisteytys työsuhteen tyypin mukaan (2015)  
 
Lähde: Eurofoundin laskelmat Euroopan työolotutkimuksen (2015) perusteella. Vihreä ”keskiarvoa parempi”, 
punainen ”keskiarvoa heikompi”. Värin sävy osoittaa poikkeamaa keskiarvosta (tummemmat sävyt ovat 
kauempana keskiarvosta).   
 
Kaavio 44: Työsuhteen tyypin vaikutus työn laadun erityisiin näkökohtiin, kontrolloitu 
yksilöllisten ja työhön liittyvien ominaisuuksien osalta (2015)  
 
Lähde: Eurofoundin laskelmat Euroopan työolotutkimuksen (2015) perusteella.  
Huom.: Värit edustavat kunkin työn laatuun liittyvän indikaattorin ja työsuht een tyypin välistä yhteyttä 
verrattuna vakituisten työntekijöiden vertailuryhmään. Tulokset perustuvat monitasoiseen regressioon, jossa on 
kontrolloitu muun muassa yksilölliset ominaisuudet, ammatti ja sektori.  
 
Vaikuttava aktiivinen työmarkkinapolitiikka on keskeinen tekijä hyvin toimivilla 
työmarkkinoilla. Sillä lisätään työnhakijoiden mahdollisuuksia uuden työpaikan löytämiseen 
Fyysinen 
ympäristöTyön 
intensiteettiTyöajan laatuSosiaalinen 
ympäristöUranäkymätOsaaminen ja 
päätösvalta
Vakituinen työsopimus 84 35 71 65 56 56
Määräaikainen > 1 vuosi 83 34 70 59 46 52
Määräaikainen < 1 vuosi 81 36 70 65 38 44
Muut työntekijät 82 30 71 64 41 44
Its.ammatinharj., ei työntek. – riippuvainen 83 27 72 44 44 54
Its.ammatinharj., ei työntek. – riippumaton 83 26 67 47 50 64
Työantajat 84 35 60 76 62 71
Yhteensä 83 34 70 64 53 56Työn laatuun liittyvät tekijätTyösuhteen tyyppi
Työsuhdeturv
aSaatu 
koulutusVaikeudet 
loman 
saamisessaTyöhön 
kutsuminen 
lyhyellä 
varoitusajallaSäännöllisyys 
(keskimääräisestä 
korkeaan)Erittäin 
rasittava
Osa-aikainen (v. kokoaikainen)Määräaikainen > 1 vuosi
Määräaikainen < 1 vuosi
Its. ammatinharj., ei työntek. - riippuvainen
Its. ammatinharj., ei työntek. - riippumaton
Työnantajat

 
103 
 ja parannetaan työvoiman kysynnän ja tarjonnan kohtaamista työmarkkinoilla. Suurin haaste, 
johon aktiivisella työmarkkinapolitii kalla pyritään vastaamaan, on työttömyys, etenkin 
pitkäaikaistyöttömyys (yli vuoden mittainen työttömyys). Näyttö osoittaa, että mitä 
pidempään työnhakija on työttömänä, sitä suurempana riskinä on taitojen heikkeneminen, 
lamaantuminen ja yleinen etääntymin en työmarkkinoilta. Sen vuoksi pitkäaikaistyöttömyys 
on indikaattori aktiivisen työmarkkinapolitiikan vaikuttavuudesta ja mittaa maan haasteita 
työttömän väestönosan aktivoinnin suhteen.72 Kaaviosta 45 käy ilmi 
pitkäaikaistyöttömyysaste (eli yli vuoden työt tömänä olleiden ihmisten määrän suhde 
työväestöön) vuonna 2017 ja muutos vuoteen 2016 nähden. Kuten luvussa 1 mainittiin, 
pitkäaikaistyöttömyys vähentyi kaikissa jäsenvaltioissa vuonna 2017 työmarkkinoiden 
elpymisen myötä. Yleisesti ottaen on tapahtunut lä hentymistä (kuten regressiosuoran 
negatiivinen kaltevuus osoittaa), mutta jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä eroja. Asteet 
vaihtelevat Tšekin 1 prosentista Kreikan 15,6 prosenttiin vuonna 2017. Kreikan tilanne 
luokiteltu yhdessä Espanjan kanssa (7,7 %)  ”heikoksi mutta paranemassa”, koska niissä 
paljon keskimääräistä korkeampi aste yhdistyy nopeaan vähenemiseen viime vuoden aikana. 
Italiassa on suhteellisen matala pitkäaikaistyöttömyysaste (6,5 %), mutta sen katsotaan olevan 
”kriittisessä tilanteessa”, k oska vuonna 2017 tapahtui vain vähän parannusta edeltävään 
vuoteen nähden. Slovakian aste on 5,1 prosenttia ja tilannetta on ”seurattava”. ”Keskiarvoa 
paremmista” maista on syytä mainita Kypros, Portugali ja Kroatia, jotka on luokiteltu tähän 
ryhmään niide n vuotuista muutosta koskevan tuloksen ansiosta. Vuonna 2017 tapahtui 
merkittävää parannusta (taso on lähellä EU:n keskiarvoa mutta edelleen sen yli).  
 
                                                           
72 Näistä syistä työllisyyskomitea pitää pitkäaikaistyöttömyysastetta sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun 
pääindikaattorina,  jolla seurataan aktiivista tukea työllisyyteen.  
 
104 
 Kaavio 45: Pitkäaikaistyöttömyysaste (sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun 
pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus. Kausi: Vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2016 verrattuna. 
Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien selitykset esitetään 
liitteessä.  
 
Useimmissa jäs envaltioissa pitkäaikaistyöttömyysaste ei ole vielä palautunut kriisiä 
edeltäville tasoille. Parannus vuoteen 2013 (kriisin huippuvuosi) nähden on ollut erityisen 
merkityksellistä (yli 4 prosenttiyksikköä) Kroatiassa, Espanjassa, Slovakiassa, Portugalissa,  
Irlannissa ja Bulgariassa. Muutamassa jäsenvaltiossa pitkäaikaistyöttömyysaste oli kuitenkin 
vuonna 2017 edelleen yhtä suuri tai suurempi kuin vuonna 2013, muun muassa Ranskassa 
(sama), Itävallassa (+0,5 prosenttiyksikköä), Suomessa (+0,4 prosenttiyksikkö ä) ja 
Luxemburgissa (+0,3 prosenttiyksikköä). Lisäksi 21 jäsenvaltiossa pitkäaikaistyöttömyysaste 
on edelleen korkeampi kuin vuonna 2008. Suurimmat erot ovat Kreikassa (+11,9 
prosenttiyksikköä), Espanjassa, (+5,7 prosenttiyksikköä), Kyproksella (+4 prosent tiyksikköä) 
ja Italiassa (+3,5 prosenttiyksikköä). Tämä osoittaa taantuman intensiteettiä näissä maissa 
AT
CYCZDEDK
EE
HRHUMT
NL
PL
PTSE
UK
SKIT
BE
BGFI
FR
IELTLU
LV
RO
SI
EL
ESy = -0,1002x -0,362
R² = 0,2642
-2,2-2,0-1,8-1,6-1,4-1,2-1,0-0,8-0,6-0,4-0,20,0
0 2 4 6 8 10 12 14 16Pitkäaikaistyöttämyys -muutos
Pitkäaikaistyöttämyys2017
 
105 
 viime vuosina ja sen vaikutusta edelleen työmarkkinatuloksissa ja samaan aikaan julkisten 
työvoimapalvelujen ja aktiivisen työmarkkinapolitiikan haastei ta. Monissa tapauksissa niihin 
kohdistui voimakasta painetta, kun työnhakijoiden määrä kasvoi nopeasti.  
 
Kaavio 46: Pitkäaikaistyöttömien osuus työvoimasta (%)  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
 
Aktiiviseen työmarkkinapolitiikkaan osallistumisessa on edelleen merkittäviä eroja 
EU:n sisällä. Aktiivinen työmarkkinapolitiikka on yksi kulmakivistä, jolla varmistetaan 
tehokkaat siirtymät työmarkkinoilla ja hyvin suoriutuvat työmarkkinat. Aktiivinen 
työmarkkinapolitiikka muodostaa yhdessä tehokkaan elinikäisen oppimisen infrastruktuurin 
kanssa tosiasiallisen tukirakenteen (ja työsuhdeturvarakenteen) tasapainoisessa 
joustoturvamallissa, jonka tunnustetaan olevan työmarkkinatulosta parantava tekijä. Tässä 
suhteessa jäsenvaltioiden väliset erot aktivointitoimiin osallistumisessa ovat hätkähdyttäviä. 
On suuri ryhmä jäsenvaltioita (Kreikka, Romania, Bulgaria, Latvia, Slovenia, Kroatia, Kypros 
ja Malta), joissa alle 10 prosenttia työnhakijoista osallistui aktii visen työmarkkinapolitiikan 
toimiin vuonna 2016. Lisäksi tämä osuus on useimmissa tapauksissa pienentynyt viime 
vuosina. Toisaalta on ryhmä maita, joissa osallistumisaste on yli 40 prosenttia (Ruotsi, 
Ranska, Tanska, Unkari, Luxemburg ja Belgia) ja joissa suuntaus on yleisesti ottaen 
positiivinen tai vakaa vuoteen 2013 nähden. Tämä vaikuttaisi osoittavan, että lähentymistä 

 
106 
 tämän indikaattorin osalta ei ole tapahtumassa.73 Useimmissa maissa osallistumisasteet ovat 
pudonneet kriisin jälkeen (merkittävinä poikk euksina Belgia, Unkari, Ruotsi, Tšekki ja Viro), 
mikä viittaisi siihen, että työnhakijoiden määrään ei liity aktiivisen työmarkkinapolitiikan 
toimiin osallistumisen suhteellinen lisääntyminen.  
 
Kaavio 47: Aktiivisen työmarkkinapoli tiikan toimiin osallistuvat 100:aa työnhakijaa 
kohti  
 
Lähde: Eurostat, työvoimapolitiikkatietokanta ja työvoimatutkimus. Yhdistyneestä kuningaskunnasta ei ole 
saatavilla tuoreita tietoja; Italiasta ei ole saatavilla tietoja vuodelta 2016.  
 
Aktiiviseen työ markkinapolitiikkaan tehdyissä kokonaisinvestoinneissa vaikuttaa myös 
olevan suuria eroja jäsenvaltioiden välillä. Jos pitkäaikaistyöttömien osuus on karkea arvio 
aktiivisen työmarkkinapolitiikan vaikuttavuudesta, nämä erot aiheuttavat huolta. Varojen 
käyttäminen työmarkkinapalveluihin ja -toimenpiteisiin liittyy jossakin määrin jäsenvaltion 
työttömyys - ja kilpailukykytilanteeseen, mutta luvut osoittavat suuria eroja sitoumuksessa 
luoda vaikuttavia järjestelmiä aktiivista työmarkkinapolitiikkaa varten. 
Työm arkkinapalveluihin ja -toimenpiteisiin käytettyjen menojen osuus BKT:stä vaihtelee 1,5 
prosentista alle 0,1 prosenttiin joissakin vähemmän asiaan sitoutuneissa jäsenvaltioissa 
(kaavio 48). Lisäksi jäsenvaltiot, joissa on vähäisimmät sijoitukset aktiiviseen  
työmarkkinapolitiikkaan, ovat yleensä myös niitä, joissa ESR osallistuu aktiivisen 
työmarkkinapolitiikan rahoitukseen merkittävässä määrin ja joissa järjestelmän pitkän 
aikavälin kestävyys on kyseenalainen.  
                                                           
73 Tätä indikaattoria olisi kuitenkin tulkittava varovasti, koska se mittaa vain osallistumista työmarkkinapolitiikan 
toimiin (eikä niiden vaikuttavuutta), ja useissa maissa siihen liittyy tiedonkeruuprosessi sta johtuvia tilastojen 
luotettavuusongelmia.  

 
107 
  
Kaavio 48: Työmarkkinapalveluihin ja -toimenpiteisiin käytetyt varat (2016) ja 
pitkäaikaistyöttömien osuus (2017)  
 
Julkinen työvoimapalvelu on keskeinen työmarkkinainstituutio, joka on vastuussa 
työnhaun tukemisesta ja työnhakijoiden ohjaamisesta aktivointitoimen piteiden piiriin.  
Julkiset työvoimapalvelut ovat rakenteeltaan erilaisia kussakin maassa, mutta ne kaikki 
pyrkivät sovittamaan yhteen kysyntää ja tarjontaa työmarkkinoilla tarjoamalla palveluita sekä 
rekisteröityneille työttömille että työnantajille. Ne ov at vastuussa asiakkaiden profiloinnista, 
asiakkaille annettavasta neuvonnasta ja yksilöllisestä tuesta, heidän ohjaamisestaan koulutus - 
ja aktivointitoimien piiriin ja (monissa maissa) työttömyys - ja/tai sosiaalietuuksien 
maksamisesta.  
Julkisten työvoimap alvelujen tehokkuus työnhakutuen tarjoamisessa on epätasaista 
jäsenvaltioissa  ja riippuu muun muassa niiden valmiuksista, tarjottujen palvelujen laadusta ja 
koordinoinnista muiden toimijoiden kanssa. Tällaiset erot heijastavat monissa tapauksissa sitä, 
miten työttömät hyödyntävät julkisia työvoimapalveluja työnhaussa (virallisten 
rekisteröitymisvaatimusten lisäksi, jotka ovat yleensä välttämättömiä työttömyys - ja muiden 
sosiaalietuuksien saamiseksi). Kaaviosta 49 käy ilmi niiden työttömien osuus, jotka käyt tävät 
julkisia työvoimapalveluja työnhaussa. Arvot eivät eroa merkittävästi niistä, jotka esitettiin 
vuoden 2018 yhteisessä työllisyysraportissa. Asteikon alapäässä Espanjassa, Italiassa ja 
Romaniassa on alimmat osuudet vuonna 2017 (alle 30 %), ja niiden j älkeen tulevat 

 
108 
 Alankomaat, Yhdistynyt kuningaskunta ja Portugali (30 –40 %). Sitä vastoin esimerkiksi 
Liettuassa, Slovakiassa, Tšekissä, Sloveniassa, Saksassa ja Kreikassa niiden työttömien osuus, 
jotka ilmoittavat käyttävänsä julkisia työvoimapalveluja työ haussa, on yli 70 prosenttia. 
Julkisten työvoimapalvelujen käyttö on keskimäärin vähentynyt jatkuvasti kriisin alusta 
lähtien vuoden 2008 tasolta 58,1 prosentista 45,2 prosenttiin vuonna 2017 (1 prosenttiyksikkö 
vähemmän kuin vuonna 2016). Vastakkainen suu ntaus on kuitenkin nähtävissä muutamassa 
jäsenvaltiossa: käyttö on lisääntynyt huomattavasti Latviassa ja Kyproksella (yli 30 
prosenttiyksikköä), Virossa ja Kreikassa (noin 15 prosenttiyksikköä sekä Romaniassa ja 
Sloveniassa (noin 9 prosenttiyksikköä). Joi ssakin näistä maista kasvanut aste saattaa kuitenkin 
johtua siitä, että rekisteröitymisvelvoitetta etuuksien saamiseksi on kiristetty. Kaaviosta 50 
saa käsityksen siitä, miten työttömät hyödyntävät tiettyjä vaihtoehtoisia työnhakumenetelmiä, 
jollaisia ovat  muun muassa yksityiset työnvälitystoimistot, suorat hakemukset työnantajille ja 
epäviralliset kanavat, kuten kysyminen ystäviltä, sukulaisilta ja ammattiliitoilta. Vaikka 
yleisiä toimintamalleja on vaikea löytää, vaikuttaa siltä, että jäsenvaltioissa, joi ssa julkisia 
työvoimapalveluja käytetään vähän, epäviralliset menetelmät ovat yleisimmin käytettyjä.  
Kaavio 49: Niiden työttömien osuus, jotka käyttävät julkisia työvoimapalveluja 
työnhaussa  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
 

 
109 
 Kaavio 50: Niiden työttömien osuus, jotka käyttävät tiettyjä työnhakumenetelmiä (2017)  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimus.  
Riittävän suuruisten, kestoltaan kohtuullisten ja kaikkien työntekijöiden saatavilla 
olevien työttömyysetuuksien tarjoaminen yhdistettynä vaikuttavaan aktiiviseen 
työmarkkinapolitiikkaan on keskeisessä asemassa tuettaessa työnhakijoita 
työmarkkinoihin liittyvissä siirtymävaiheissa.  Vuoden 2018 yhteisessä työllisyysraportissa 
esitettiin kattava ver tailuanalyysi työttömyysetuusjärjestelmien keskeisistä ominaisuuksista 
EU:ssa. Se perustui työllisyyskomitean tekemän työttömyysetuuksia ja aktiivista 
työmarkkinapolitiikkaa koskevan vertailuanalyysin tuloksiin. Analyysissä tarkasteltiin useita 
suorituskyk yyn ja toimintapoliittisiin välineisiin liittyviä indikaattoreita (vuosina 2016 tai 
2017 tietojen saatavuuden mukaan), ja sen tulokset pätevät edelleen, kun otetaan huomioon, 
että tämän raportin viitekaudella ei ole tapahtunut suurempia poliittisia muutoks ia 
(jäsenvaltioiden tällä alalla toteuttamien uudistusten osalta ks. jakso 3.3.2; jäsenvaltioiden 
pitkän aikavälin uudistusten osalta ks. Euroopan komissio, 201874).  Tässä jaksossa esitetään 
analyysin päivitetyt tulokset, etenkin toimintapoliittisiin välin eisiin liittyvien indikaattoreiden 
osalta. Lisäksi siinä tarkastellaan työttömiin työnhakijoihin sovellettavien 
työnhakuvaatimusten tiukkuutta koskevia lisäindikaattoreita, joista työllisyyskomitea on 
sopinut vuonna 2018.  
Lyhytaikaisista työttömistä75 kesk imäärin noin kolmannes kuuluu työttömyysetuuksien 
piiriin.  Osuus on pienentynyt hieman kriisin jälkimainingeissa (vuosien 2008 ja 2017 välillä 
34,4 prosentista 32,7 prosenttiin) ja on pysytellyt vakaana viime vuosina. Maiden välillä 
esiintyy kuitenkin sitk eitä eroja (kaavio 51). Erot riippuvat työttömyysetuusjärjestelmiin 
                                                           
74 Euroopan komissio (2018). Labour Market and Wage Developments in Europe. Annual review 2018. 
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto.  
75 Alle vuoden työttöminä olleet.  

 
110 
 liittyvän politiikan suunnittelusta (etenkin kelpoisuusehdoista, enimmäiskestosta, 
työnhakuvaatimusten tiukkuudesta ja päällekkäisyyksistä muiden sosiaalisen suojelun 
järjestelmien kanssa)  sekä suhdannekehityksestä eri maissa. Pidemmällä aikavälillä 
tarkasteltuna vuosien 2008 ja 2017 välillä kattavuus kasvoi eniten Latviassa (lähes 16 
prosenttiyksikköä), Italiassa (10 prosenttiyksikköä) ja Ranskassa (9 prosenttiyksikköä) ja 
pieneni eniten U nkarissa ( -15 prosenttiyksikköä), Luxemburgissa ( -12 prosenttiyksikköä), 
Kroatiassa ja Saksassa ( -10 prosenttiyksikköä). Viimeksi mainitussa työttömyysetuuksien 
piiriin kuuluvien osuus on kuitenkin edelleen suurin (62,8 %), ja sen jälkeen tulevat Suomi, 
Itävalta, Belgia ja Ranska, joissa asteet ovat yli 50 prosenttia. Sitä vastoin Maltalla, 
Kroatiassa, Puolassa, Romaniassa ja Bulgariassa tämä osuus on merkittävästi alle 15 
prosenttia eikä parannusta ole näkyvissä.  
Kaavio 51: Lyhyta ikaisten työttömien kuuluminen työttömyysetuuksien piiriin  
 
Lähde: Eurostat, työvoimatutkimuksen tiedot. Huom.: Irlantia ja Alankomaita koskevia tietoja ei ole saatavilla.  
 
Jäsenvaltioiden työttömyysetuuksien suunnittelussa ei ole ollut merkittävämpiä 
muu toksia vuosien 2016 ja 2018 välillä.  Saadakseen oikeuden etuuksiin työttömiltä 
vaaditaan yleensä, että he ovat työskennelleet vähintään tietyn pituisen ajan ja/tai maksaneet 
sosiaaliturvamaksuja tietyn ajan. Kuten kaaviosta 52 käy ilmi, tämä vähimmäiskausi  vaihtelee 
Ranskan ja Italian alle 20 viikosta Puolan, Romanian ja Slovakian vähintään vuoteen (52 
viikkoa). Vuosien 2016 ja 2018 välillä ei tapahtunut juuri mitään muutoksia kolmea 
poikkeusta lukuun ottamatta. Itävallan tapauksessa ensimmäiseen hakemuksee n vaaditaan 

 
111 
 edelleen 52 viikon vakuutuskausi viimeisten 24 kuukauden aikana. Myöhempiä hakemuksia 
varten kausi on lyhennetty kuitenkin 28 viikkoon. Bulgariassa etuuteen oikeuttavaa kautta on 
pidennetty: aiemmin se oli 9 vakuutuskuukautta työttömyyttä edelt äneiden 15 kuukauden 
aikana mutta nyt vähintään 12 vakuutuskuukautta työttömyyttä edeltäneiden 18 kuukauden 
aikana. Samanlainen pidennys on tullut voimaan Latviassa: aiemmin vaatimuksena oli 9 
vakuutuskuukautta työttömyyttä edeltäneiden 12 kuukauden aikana  mutta nyt vähintään 12 
vakuutuskuukautta työttömyyttä edeltäneiden 16 kuukauden aikana. Etuuksien enimmäiskesto 
(kaavio 53) ei ole muuttunut vuosien 2017 ja 2018 välillä. Belgia on edelleen asteikon 
yläpäässä, sillä siellä etuuksien kestoa ei ole rajattu lainkaan. Tätä olisi kuitenkin tarkasteltava 
ottaen huomioon työttömyystukijärjestelmän puute. Vastakkaisessa päässä ovat Unkari ja 
Malta. Useimmissa jäsenvaltioissa etuuksien enimmäiskesto on lyhyempi kuin maksukausi ja 
vain neljässä tapauksessa se on yht ä pitkä (Ranska, Alankomaat, Kreikka, Luxemburg) ja 
kolmessa pidempi (Suomi, Tanska, Belgia). Myös työttömyysetuuksien tason ja riittävyyden 
osalta jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä eroja.  Jos tarkastellaan matalapalkkaista 
työntekijää, jonka työhistoria on lyhyt (1 vuosi), nettokorvausasteet vaihtelevat Unkarin alle 
20 prosentista (aiemmista nettoansiosta) Luxemburgin noin 90 prosenttiin (kaavio 54). 
Verrattaessa nettokorvausasteita työttömyyden 2. ja 12. kuukauden kohdalla nähdään 
vaikutus, j oka etuuden maksamisen päättymisellä (jolloin henkilöt siirtyvät toiseen 
järjestelmään, kuten työttömyys - tai sosiaaliavustuksen piiriin) tai etuuden vähenemisellä 
on.76 
 
 
 
 
 
 
 
 
 
                                                           
76 Tässä indikaattorissa käytettyjä O ECD:n malleja on hiottu sen jälkeen, kun vuoden 2018 yhteinen 
työllisyysraportti hyväksyttiin neuvostossa, erityisesti Itävallan, Tanskan, Viron, Suomen, Saksan, Espanjan, 
Irlannin, Italian ja Yhdistyneen kuningaskunnan osalta.  
 
112 
  
 
Kaavio 52: Etuuksiin oikeuttavan kauden pituus, 201 6 ja 2018 (viikkoina)  
 
Lähde: MISSOC -tietokanta (Mutual Information System on Social Protection) ja kansallinen lainsäädäntö. 
Huom.: Maltalla (2018) vähimmäiskriteerinä on 50 viikkoa maksuja, joista vähintään 20 maksettu kahden 
edeltävän kalenterivuoden a ikana; Irlannissa (2016 ja 2018) on täytynyt suorittaa vähintään 104 viikoittaista 
maksua siitä lähtien, kun henkilö ensimmäistä kertaa aloitti työnteon.  
 
Kaavio 53: Etuuksien enimmäiskesto yhden vuoden työhistorialla (2017 ja 2018)  
 
Lähde: MISSOC -tietokanta (Mutual Information System on Social Protection) ja kansallinen lainsäädäntö 
(tammikuu 2017 ja tammikuu 2018). Huom.: Belgiassa etuuksien kestoa ei ole rajoitettu. Kyproksella viikot 
lasketaan käyttäen kuutta työpäivää viikkoa kohti. Irlannissa etuutta maksetaan 39 viikkoa (234 päivää) vain 
henkilöille, joilla on vähintään 260 viikoittaista PRSI -maksua suoritettuna. Slovakiassa henkilö, jolla on yhden 

 
113 
 vuoden työhistoria, ei ole oikeutettu työttömyysetuuksiin (vakuutusmak suja vaaditaan vähintään kahdelta 
vuodelta viimeisten kolmen vuoden ajalta). Puolassa kesto vaihtelee sen mukaan, mikä alueen työttömyysaste on 
suhteessa kansalliseen keskiarvoon.  
 
Kaavio 54: Työttömyysetuuksien nettokorvausaste (6 7 % keskipalkasta) 2. ja 12. 
työttömyyskuukauden kohdalla (2018)  
 
Lähde: Euroopan komissio, OECD:n vero -/etuusmallin perusteella.  Huom.: Indikaattori lasketaan, kun kyseessä 
on 20 -vuotias naimaton ja lapseton henkilö, jolla on lyhyt työhistoria (1 vuosi) . Tarkempia menetelmään liittyviä 
tietoja alaviitteessä 76. 
 
Jäsenvaltioissa on kehitetty erilaisia strategioita työttömyysetuuksien saajien 
aktivoimiseksi. Hyväksytyissä toimintapoliittisissa välineissä noudatetaan vastavuoroisen 
velvollisuuden periaatetta. Työttömyysetuuksien saajia vaaditaan sitoutumaan työnhakuu n, 
mutta samalla viranomaisten on tuettava heitä työnhaussa ja työllistymistä estävien tekijöiden 
poistamisessa. Viranomaiset seuraavat myös, että työnhakijat noudattavat työn 
vastaanottovalmiuteen liittyviä ehtoja (ja panevat täytäntöön seuraamuksia tarvi ttaessa). 
Jäsenvaltioissa on omaksuttu laajasti työttömiin työnhakijoihin kohdistettuja varhaisia toimia 
ja räätälöityjä palveluja, joilla pyritään lyhentämään työttömyysaikaa, edistämään 
yhteensopivien työnhakijoiden ja työpaikkojen kohtaamista ja estämää n 
pitkäaikaistyöttömyyttä ja lannistumista. Useimmissa maissa julkisiin työvoimapalveluihin 
kohdistuu itse asiassa pakollisia vaatimuksia tarjota tietyntyyppistä varhaista tukea 
työnhakijoille (profilointi, yksilöllisten toimintasuunnitelmien laatiminen, r äätälöity 
neuvonta).   
0102030405060708090
HU SKROUKBG ELIELTPLEEMTDECYATLV FIFRNLSEPT ITCZHRESDKBE SI
2. kuukausi 12. kuukausi%
 
114 
 Työttömyysetuuksiin liittyvien työn vastaanottovalmiutta koskevien ehtojen ja 
työnhakuvaatimusten tiukkuus vaihtelee suuresti.77 Kaaviossa 55 esitetään työn 
vastaanottovalmiutta koskevien vaatimusten tiukkuus ja soveltuvaa työtä koskev at kriteerit 
työttömyysetuuksien saajien osalta. Vaatimukset vaikuttavat olevan tiukimmat Puolassa, 
Tanskassa, Maltalla ja Kroatiassa ja löyhimmät Belgiassa, Liettuassa, Bulgariassa, 
Kyproksella, Suomessa ja Espanjassa. Kaaviosta 56 käy ilmi suuri vaihtelu  työnhakua ja 
seurantaa koskevien vaatimusten tiukkuudessa. Tiukimpia vaatimukset ovat Maltalla, 
Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja Luxemburgissa ja löyhimpiä Kyproksella, Kreikassa ja 
Puolassa. Kaaviosta 57 käy myös ilmi suuri vaihtelu niiden seuraamusten tiukkuudessa, joita 
sovelletaan, jos työttömyysetuuksien saajat eivät noudata vastaanottovalmiutta ja työnhakua 
koskevia vaatimuksia. Seuraamukset vaikuttavat olevan ankarimmat Sloveniassa, 
Romaniassa, Luxemburgissa, Kreikassa, Kroatiassa ja Portugalissa j a lievimmät Itävallassa, 
Unkarissa, Kyproksella, Irlannissa, Tanskassa ja Saksassa (joissakin tapauksissa tämä tosin 
yhdistyy etuuksien lyhyeen kestoon). Maltalla, Kroatiassa ja Virossa säännökset vaikuttavat 
olevan tiukimpia kaikilla osa -alueilla. Useissa  jäsenvaltioissa on kuitenkin tiukkoja 
säännöksiä joillakin osa -alueilla ja vähemmän tiukkoja joillakin toisilla. Esimerkiksi 
Tanskassa on toiseksi tiukimmat säännökset vastaanottovalmiuden ja soveltuvaa työtä 
koskevien kriteereiden alalla mutta yhdet liev immistä etuuksiin sovellettavien seuraamusten 
alalla. Näistä eri lähestymistavoista saadaan käsitys siitä, miten kansallisissa järjestelmissä 
puututaan työttömyysetuuksiin liittyvään moraalikadon ongelmaan. Esimerkiksi tiukempien 
työnhakua ja vastaanottova lmiutta koskevien vaatimusten odotetaan kannustavan 
ponnekkaampaan työnhakuun ja nopeampaan työtarjousten hyväksymiseen ja tasapainottavan 
näin työttömyysetuuksien mahdollisesti luomia taloudellisia pidäkkeitä ja lyhentävän 
työttömyyden kestoa. Samaan aika an liian tiukoilla vaatimuksilla voi kuitenkin olla haitallisia 
vaikutuksia, esimerkiksi etuuksien kattavuuden supistuminen tai työnhakijoiden ja 
työpaikkojen yhteensopivuuden heikkeneminen (työsuhteet eivät kestä ehkä yhtä pitkään ja 
useammat ihmiset jout uvat uudestaan työttömiksi useammin).   
                                                           
77 Nämä indikaattorit kehitet tiin OECD:ssä käyttäen kattavilla asiantuntijakyselyillä kerättyjä tietoja. Niistä 
saadaan tietoja oikeudellisista (lakisääteisistä) ehdoista muttei niiden täytäntöönpanosta (joka voi vaihdella eri 
maissa, joilla on samat säännöt).Näitä indikaattoreita ei voida tulkita liian yksinkertaisesti, koska ei ole 
mahdollista yksilöidä  työnhakua ja vastaanottovalmiutta koskevien vaatimusten optimitasoista tiukkuutta.  
 
115 
 Kaavio 55: Vastaanottovalmiutta koskevat vaatimukset ja soveltuvaa työtä koskevat 
kriteerit, 2017  
 
Lähde: OECD. Huom.: Arvioitu asteikolla 1:stä (lievin) 5:een (tiukin).  
Kaavio 56: Työnhakua ja seurantaa koskevat vaatimukset, 2017   
 
Lähde: OECD. Huom.: Arvioitu asteikolla 1:stä (lievin) 5:een (tiukin).  
 
 
 

 
116 
 Kaavio 57: Etuuksiin sovellettavien seuraamusten tiukkuus, 2017   
 
Lähde: OECD. Huom.: Arvioitu asteikolla 1:stä (lievin) 5:een (tiukin).  
 
Poistamalla työntekijöiden ja oppijoiden liikkuvuutta estäviä tekijöitä voidaan parantaa 
työllistyvyyttä ja taitojen kehittämistä ja auttaa näin hyödyntämään Euroopan 
työmarkkinoiden koko potentiaalia. Vuonna 2017 noin 12,4 miljoonaa työikäistä (20 –64-
vuotiasta) EU:n kansalaista asui muussa kuin siinä maassa, jonka kansalaisia he ovat78. Määrä 
on kasvanut vuoteen 2016 verrattuna 5 prosenttia samaa tahtia kuin edeltävinäkin vuosina. 
Saksa ja Yhdistynyt kun ingaskunta olivat suurimpia vastaanottajamaita vuonna 2017, jolloin 
Saksaan oli muuttanut 3 miljoonaa ja Yhdistyneeseen kuningaskuntaan 2,6 miljoonaa henkeä. 
Niiden jälkeen tulevat Espanja (1,4 miljoonaa), Italia (1,2 miljoonaa) ja Ranska (noin 1 
miljoona) . Saksan ja Yhdistyneen kuningaskunnan suuntaus on ollut kohoava vuodesta 2015 
lähtien, mutta Italian ja Ranskan kasvu on heikompaa (ja keskimääräistä alempaa). Espanjassa 
oli absoluuttisesti vähemmän EU28 -maista muuttajia. Vähennystä vuoteen 2016 nähden o li 1 
prosentti. Tämä jatkaa (hitaasti) alenevaa suuntausta vuodesta 2014 lähtien. Suurimmat 
alkuperämaat olivat samat kuin vuonna 2016: Romanian, Puolan, Portugalin, Italian ja 
Bulgarian kansalaiset ovat suurimmat ryhmät EU:n tasolla. Yhteensä näistä maist a lähtijöitä 
on noin 6,6 miljoonaa, yli puolet kaikista EU28 -maista EU:n sisällä muuttavista. Suhteessa 
                                                           
78 Tämä luku viittaa työikäisiin ”pitkäaikaisiin” EU -28-muuttajiin, jotka asuvat EU -28:ssa (Eurostat in 
väestötilastojen perusteella). Ks. Euroopan komissio (ei vielä julkaistu), Vuoden 2018 vuosikertomus EU:n 
sisäisestä työvoiman liikkuvuudesta, työllisyys -, sosiaali - ja osallisuusasioiden pääosasto.  

 
117 
 väestöön suurimmat maastamuuttovirrat on kirjattu Liettuasta, Romaniasta ja Latviasta, ja 
suuntaus on kasvussa Liettuassa, Romaniassa, Latviassa, Viross a ja Kroatiassa. Suurimmat 
lähtö - ja määrämaat pysyvät samoina, jos tarkastellaan vain aktiiviväestöä (eli työntekijöitä ja 
työnhakijoita).  
Ulkomailla opiskelusta on hyötyä taitojen kehittämisen ja tulevien 
työmarkkinanäkymien kohentumisen kannalta . Liikku vat opiskelijat edistävät tietämyksen 
kehittymistä, vankempaa kulttuuritietoisuutta, teknologian päivittämistä ja valmiuksien 
parantamista maissaan palatessaan kotiin ulkomailla opiskeltuaan. Lisäksi opiskelijavaihdot 
maiden välillä parantavat akateemisten  laitosten yhteistyömahdollisuuksia ja edistävät 
eurooppalaista tavoitetta koulutusjärjestelmien avoimuuden lisäämisestä ja 
nykyaikaistamisesta. Edelleen kuitenkin vain pieni osuus eurooppalaisista tutkinnon 
suorittaneista on osallistunut liikkuvuuteen. Vu onna 2016 EU:n jäsenvaltioista peräisin 
olevista korkea -asteen tutkinnon suorittaneista vain 10,7 prosenttia oli osallistunut vaihto -
ohjelmaan. Näistä 3,1 prosenttia suoritti korkeakoulututkinnon muussa maassa kuin siinä, 
jossa he suorittivat keskiasteen t utkinnon, ja 7,6 prosenttia suoritti osan opintopisteistään ja 
opiskeli tilapäisesti ja/tai suoritti työharjoittelun ulkomailla.  Suurin osuus muussa 
jäsenvaltiossa tutkinnon suorittaneita on Luxemburgissa (84,4 %), Alankomaissa (23,2 %) ja 
Suomessa (19,5 %). Neljässä muussa maassa opiskelijoiden liikkuvuus on yli 15 prosenttia 
(Saksa, Ranska, Kypros ja Liettua). Liikkuvuusmalleja maiden välillä selittävät useat tekijät, 
kuten maantieteellinen läheisyys, kielelliset siteet tai englanninkielisten ohjelmien s aatavuus 
maissa, joissa ei puhuta englantia. Korkeakoulujen opetuksen laatu ja niiden maine ovat myös 
tärkeitä houkuttimia.  
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu – joko kahden - tai kolmenvälinen – on keskeinen 
tekijä eurooppalaisessa sosiaalisessa markkinataloudessa.  Se mahdollistaa sellaiset 
sopimukset ja poliittiset toimenpiteet, joissa tasapainotetaan sekä työnantajien että 
työntekijöiden edut. Toimivassa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelussa etsitään ratkaisuja, 
jotka osapuolet voivat hyväksyä, v ähennetään konflikteja yhteiskunnassa ja vahvistetaan 
sosiaalista yhteenkuuluvuutta. Merkittävä tekijä tällaisessa vuoropuhelussa on osapuolten 
vastavuoroinen kunnioitus ja luottamus, joka on tulosta aiemmista hyvään yhteistyöhön 
liittyvistä kokemuksista j a tällaisten neuvottelutulosten lisäarvosta. Jotta tällaiset neuvottelut 
olisivat mahdollisia, työmarkkinaosapuolten on oltava toisistaan ja hallituksesta 
riippumattomia (työmarkkinaosapuolten itsenäisyys). Näin ollen työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelu toim ii työntekijöiden, työnantajien ja hallitusten eduksi. Maaliskuussa 2015 
 
118 
 käynnistetyssä ”Uusi alku työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulle” -aloitteessa sekä 
kesäkuussa 2016 hyväksytyissä neuvoston päätelmissä ja Euroopan tason 
työmarkkinaosapuolten, komissio n ja puheenjohtajavaltion Alankomaiden neuvoston puolesta 
allekirjoittaman neljän osapuolen lausumassa ”Vahvan sosiaalisen vuoropuhelun 
elvyttäminen” kehotetaan jäsenvaltioita ottamaan työmarkkinaosapuolet tiiviisti mukaan 
uudistusten ja politiikan suunnit teluun ja toteutukseen kansallisen käytäntöjen mukaisesti.  
Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa ja uudessa työllisyyden suuntaviivassa 7 todetaan, 
että työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu on yksi Euroopan unionin perusarvoista.  
Euroopan unionissa on m oninaisia kansallisia työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun 
järjestelmiä.  Erot liittyvät pääasiassa erilaisiin institutionaalisiin puitteisiin ja 
työmarkkinaorganisaatioiden toimintavalmiuksiin, ja ne johtavat merkittävään vaihteluun 
työmarkkinaosapuolten vuo ropuhelun laadussa. Yhtä kaikille sopivaa mallia ei ole, mutta 
työmarkkinaosapuolten tarkoituksenmukaista osallistumista hyvissä ajoin politiikan 
suunnitteluun ja täytäntöönpanoon, myös siten, että tuetaan niiden valmiuksien parantamista, 
olisi pidettävä y hteisenä nimittäjänä kaikissa hyvin toimivissa ja vaikuttavissa 
kolmikantaisissa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun järjestelmissä. Sama koskee myös 
kahdenvälistä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua.  
Työmarkkinaosapuolten valmiuksilla on merkittävä asema v uoropuhelun 
muovaamisessa .   Työmarkkinaosapuolten jäsenyysluvut antavat joitakin viitteitä niiden 
valmiuksista edustaa eri osapuolten kollektiivisia etuja (kaavio 58). Mitä enemmän jäseniä ja 
mitä suurempi edustavuus, sitä vahvempi niiden ääni ja mandaatt i kiistämättä on. Luvut eivät 
kuitenkaan anna täydellistä kuvaa. Esimerkiksi joissakin jäsenvaltioissa, joissa mitattu 
ammattiliittoihin kuuluminen on vähäistä (esim. Ranskassa), ammattiliitoilla saattaa olla laaja 
tuki myös niihin kuulumattomilta (ks. amm attiliittoihin kohdistuvaa luottamusta koskevat 
Eurobarometrin tiedot) ja vahvat valmiudet osallistua politiikan kehittämiseen. Useimmissa 
jäsenvaltioissa ammattiliittoihin kuuluminen on ollut laskussa 1980 -luvulta lähtien; 
työnantajajärjestöihin kuulumine n on ollut vakaampaa. Yhteenlaskettujen jäsenyyslukujen 
lisäksi edustusrakenne – enemmän tai vähemmän pirstoutunut – voi myös vaikuttaa 
työmarkkinaosapuolten valmiuksiin, etenkin jos pirstoutunut edustus on heikosti koordinoitu.  
 
 
 
119 
 Kaavio 58: Ammatillisen järjestäytymisen aste  
 
Lähde: OECD ja ICTWSS -tietokanta (sitä lähdettä käytettiin, jossa oli tuoreimpia tietoja jäsenvaltioista). Huom.: Laskettu 
osuutena työntekijöistä, jotka ovat ammattiliiton jäseniä. Vuosi, jota tiedot koskevat: 2017 SE, 2016 AT, CZ, DK,FI, DE, 
HU, IE, IT, LT, NL, UK; 2015 BE, EE, FR, LV, LU, PT, SK, SI, ES; 2014 PL; 2013 CY, EL; 2012 HR, MT, BG ja RO. 
Työnantajajärjestöihin kuulumista koskevia tietoja on päivitetty harvemmin useissa jäsenvaltioissa; sen  vuoksi niitä ei esitetä 
kaaviossa.  
 
Valmiuksien parantamiseen tähtääviä toimenpiteitä tukevat Euroopan rakenne - ja 
investointirahastot useissa jäsenvaltioissa . Taloudellista tukea on myönnetty muun muassa 
Bulgariassa, Kyproksella, Tšekissä, Kreikassa, Ran skassa, Liettuassa, Latviassa, Puolassa, 
Slovakiassa ja Portugalissa. Portugalissa Euroopan sosiaalirahasto ESR tukee 
työmarkkinaosapuolten valmiuksien parantamista, kun otetaan huomioon niiden merkittävä 
tehtävä työmarkkinainstituutioiden nykyaikaistamise ssa. Tuen kohteena ovat esimerkiksi 
aktiivisen työmarkkinapolitiikan sekä ammatillisen koulutuksen hallinnointi ja 
täytäntöönpano. Latviassa ESR tukee kahdenvälisen työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun 
vahvistamista. Hankkeiden tavoitteena on laatia oikeudel liset puitteet työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelun helpottamiseksi eri sektoreilla. Useissa jäsenvaltioissa on kuitenkin vielä varaa 
parantaa käytettävissä olevan EU -rahoituksen hyödyntämistä työmarkkinaosapuolten 
valmiuksien parantamiseksi.  
Muuttuva työelä mä tarjoaa uusia mahdollisuuksia työmarkkinaorganisaatioille mutta 
aiheuttaa myös uusia uhkia. Jo nyt erilaisiin työsopimusjärjestelyihin kuuluvien 
työntekijöiden järjestäytymismallit ovat hyvin erilaiset. Vakituisessa työsuhteessa olevat 
työntekijät kuulu vat ammattiliittoon merkittävästi yleisemmin kuin määräaikaiset työntekijät. 
Lisäksi useimmissa uudemmissa työmuodoissa ammatillinen järjestäytyminen on vähäistä. 
Alankomaissa tehdyn tutkimuksen perusteella vaikuttaa siltä, että tämä kehitys saattaa 
vaikut taa työehtosopimusneuvottelujen tulokseen siten, että palkat nousevat vähemmän 

 
120 
 aloilla, joilla on paljon riippumattomia työntekijöitä (ja vähän ammattiliittojen jäseniä) 
verrattuna muihin aloihin79. Samalla laajenevan palvelualan yritykset kuuluvat vähemmän  
todennäköisesti työnantajajärjestöön kuin teollisuusalan yritykset. Viime vuosina 
työmarkkinaosapuolten organisaatiot ovat toteuttaneet aloitteita uusien jäsenten 
houkuttelemiseksi tai tiettyjen aliedustettujen ryhmien (nuorten ja alustatalouden 
työntekij öiden) äänen vahvistamiseksi toteuttamalla kohdennettuja strategioita ja 
rekrytointitoimia ja luomalla erityisiä organisaation sisäisiä rakenteita.80 
Työmarkkinaorganisaatioiden edustavuutta EU:ssa arvioidaan yleensä kahden eri 
periaatteen perusteella . Jotkin maat nojautuvat pääasiallisesti ”lainmukaisuuteen” eli tietyt 
lakisääteiset vaatimukset sääntelevät työmarkkinaosapuolten edustavuutta ja täsmentävät 
työehtosopimusneuvotteluihin osallistumista ja sitovia kollektiivisia sopimuksia koskevat 
edellytykset (esim. ammattiliiton vaalit tai jäsenyys ja työntekijöiden tai työnantajien 
järjestäytymisaste). Toisaalta jäsenvaltiot nojautuvat ”vastavuoroisen tunnustamisen” 
periaatteeseen, johon sisältyy työmarkkinaosapuolten itsesääntely. Monissa maissa on näiden 
kahden periaatteen yhdistelmä. Käytännössä avoimuuden puute voi vaikeuttaa eri 
organisaatioiden edustavuuden yksiselitteistä arviointia.81 
Eurooppalaisessa ohjausjaksossa kiinnitetään yhä enemmän huomiota 
työmarkkinaosapuolten vuoropuheluun. Vuonna 2017 työll isyyskomiteassa tehtiin 
ensimmäinen täysimittainen seurantatutkimus työmarkkinaosapuolten osallistumisesta 
uudistuksiin ja politiikkaan. Sen tukena olivat työllisyyden suuntaviivat, 14 jäsenvaltion 
tarkastelut ja maakohtaiset päätelmät. Kansallisten työmar kkinaosapuolten edustajat 
osallistuivat komitean kokoukseen ja esittivät näkemyksiään nykytilanteesta. 
Työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu toimii eri tavalla eri jäsenvaltioissa, mutta tarkastelussa 
tuli esiin joitakin useille jäsenvaltioille yhteisiä haaste ita. Näitä ovat esimerkiksi 
työmarkkinaosapuolten valmiuksiin liittyvät ongelmat ja tarve enemmän ennakoitavissa 
olevaan, merkityksellisempään ja oikea -aikaisempaan työmarkkinaosapuolten kuulemiseen 
uudistusten eri vaiheissa. Monenvälisen tarkastelun pääte lmien ja maakohtaisiin raportteihin 
sisältyvän tarkemman analyysiin perusteella komission toukokuussa ehdottamissa ja 
neuvoston heinäkuussa 2018 hyväksymissä maakohtaisissa suosituksissa annettiin vahvempi 
painotus työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulle. Kah den jäsenvaltion (Unkarin ja Romanian) 
                                                           
79 DNB (2018), ”DNBulletin: Flexibilisering arbeidsmark t gaat gepaard met daling arbeidsinkomensquote”, 
julkaistu 1. helmikuuta 2018.  
80 Ks. Employment and Social Developments in Europe, vuosien 2018 ja 2017 laitokset, luku 5.  
81 Eurofound (2016), ”The concept of representativeness at national, international an d European level”.  
 
121 
 osalta suosituksissa kehotettiin nimenomaisesti kehittämään työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelua, ja useita muita jäsenvaltioita koskevien suositusten johdanto -osassa 
muistutettiin työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun teh tävästä ja joissakin tapauksissa siihen 
liittyvistä haasteista. Joissakin jäsenvaltioissa on selkeästi varaa parantaa 
työmarkkinaosapuolten valmiuksia ja tarjota niille asianmukaiset puitteet ennustettavissa 
olevaa ja oikea -aikaista kuulemista varten, myös  kaikissa eurooppalaisen ohjausjakson 
keskeisissä vaiheissa.  
Myös kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden kuulemisella on merkittävä tehtävä sen 
varmistamisessa, että uudistukset suunnitellaan ja toteutetaan tehokkaasti. Kuten 
heinäkuussa 2018 hyväksytyissä  tarkistetuissa työllisyyspolitiikan suuntaviivoissa tuotiin 
esiin, jäsenvaltioiden olisi otettava tarpeen mukaan huomioon kansalaisyhteiskunnan 
organisaatioiden kokemus työllisyys - ja sosiaalipolitiikan alalla ja käytettävä perustana 
kansallisia käytäntöj ä. Jotta niiden osallistuminen politiikan haasteiden ja korjaustapojen 
yksilöintiin olisi hedelmällistä, on tärkeää, että vuoropuhelun perustana ovat avoimuuden, 
moniarvoisuuden ja läpinäkyvyyden periaatteet. Alustava näyttö82 viittaa siihen, että 
jäsenvalt ioiden välillä on merkittäviä eroja siinä, missä määrin kansalaisyhteiskunnan 
sidosryhmät osallistuvat sekä eurooppalaiseen ohjausjaksoon että yleisemmin suunniteltujen 
uudistusten kuulemiseen. Sidosryhmien kuuleminen saattaa olla haasteellista maissa, joi ssa 
kansalaisyhteiskunta ei ole niin organisoitunut: erityisesti riittämättömät valmiudet osallistua 
aktiivisesti poliittiseen keskusteluun saattavat olla ongelma joissakin jäsenvaltioissa.  
 
3.3.2  Poliittiset toimet  
Joissakin jäsenvaltioissa ollaan tote uttamassa työsuhdeturvalainsäädäntöön liittyviä 
uudistuksia, joilla pyritään parempaan tasapainoon joustavuuden ja työsuhdeturvan 
välillä ja segmentoitumisen välttämiseen.  Ranskassa otettiin tammikuussa 2018 käyttöön 
osana laajempaa työlainsäädännön uudist usta pakollinen virkaikään ja ikään perustuva 
vertailuarvo työntekijöille maksettavissa korvauksissa taloudellisin perustein tapahtuvissa 
laittomissa irtisanomistapauksissa. Tarkoituksena on yhdenmukaistaa samanlaisiin tapauksiin 
liittyviä summia ja helpot taa riita -asioiden ratkaisua sovitteluvaiheessa. Erorahaa korotetaan 
25 prosentilla, kun kyseessä on taloudellisista syistä perusteltu irtisanominen. Lisäksi 
                                                           
82 Kerätty esimerkiksi seminaarissa ”The Social Pillar and European Semester as tools for delivering social 
Europe – a reflection with civil society”, järjestetty 2. lokakuuta 2018 Brysselissä.  
 
122 
 yritykset voivat panna enemmistösopimuksella täytäntöön vastavuoroisesti sovitun 
irtisanomismenett elyn (”Rupture Conventionnelle Collective” ) vastineeksi työntekijälle 
maksettavasta korvauksesta (joka ei voi olla pienempi kuin yksilöllinen eroraha) 
neuvoteltuaan ammattiliittojen kanssa. Viranomaisten on hyväksyttävä mekanismin käyttö, 
jotta vältetään väärinkäytökset. Irtisanomisen kiistämiseen tarkoitetun oikeuskäsittelyn 
(häirintää ja syrjintää koskevia tapauksia lukuun ottamatta) aloittamisen määräaika 
lyhennettiin kahdesta yhteen vuoteen. Lisäksi työehtosopimusneuvotteluja koskevia sääntöjä 
tarkiste ttiin joulukuussa 2017 niin, että rajoitettiin joukkoirtisanomisen perusteena olevien 
talousvaikeuksien arvioinnin alaa. Yrityksen taloudellisten vaikeuksien arviointi on rajoitettu 
nyt kansalliselle alueelle eikä arviointia tehdä maailmanlaajuisesti. Näin  yrityksillä on 
enemmän liikkumavaraa perustella joukkoirtisanomisia.  Belgiassa irtisanomisaikaa 
lyhennettiin vuonna 2018 kunkin uuden työsopimuksen alkujaksolla (kahdesta yhteen 
viikkoon ensimmäisten kolmen kuukauden aikana ja neljästä kolmeen viikkoon n eljännen 
kuukauden aikana) Kroatiassa työlain muutoksella otettiin vuonna 2017 uudelleen käyttöön 
vuonna 2014 poistettu työnantajan mahdollisuus nostaa tuomioistuimessa kanne, jonka 
tarkoituksena on kumota työneuvoston päätös olla antamatta suostumusta suo jeltujen 
työntekijöiden (esim. työneuvoston jäsenet, toimintarajoitteiset tai ikääntyneet työntekijät) 
irtisanomiseen. Italiassa korotettiin hiljattain työntekijän korvausta perusteettoman 
irtisanomisen tapauksessa.  
Useissa jäsenvaltioissa ollaan suunnitte lemassa alaa koskevia toimenpiteitä, jotka 
saatetaan hyväksyä lähitulevaisuudessa. Alankomaissa toimitettiin huhtikuussa 2018 
julkiseen kuulemiseen kattava toimenpidepaketti (luonnos), jonka tarkoituksena on saada 
aikaan parempi tasapaino työsuhdeturvalain säädännössä. Paketissa otetaan muun muassa 
käyttöön lisäperusteet (nk. ”kertymisperusteet”) vakituisessa työsuhteessa olevien 
työntekijöiden irtisanomiseksi, koeajan mahdollinen pidentäminen vakituisten työsuhteiden 
osalta (kahdesta viiteen kuukauteen), pe räkkäisten määräaikaisten sopimusten keston 
pidentäminen kolmeen vuoteen (aiemmasta kahdesta vuodesta) ja mahdollisuus eriyttää 
työttömyysvakuutusmaksut työsopimuksen tyypin mukaan. Suomessa hallitus on 
valmistelemassa työsopimuslakiin muutosta, jonka tark oituksena on helpottaa yksittäisten 
työntekijöiden irtisanomisperusteita enintään 10 henkeä työllistävissä yrityksissä. Tavoitteena 
on madaltaa uusien työntekijöiden palkkaamiskynnystä. Tähän yhdistettäisiin nuorten (alle 
30-vuotiaiden) työttömien helpompi  palkkaaminen määräaikaisilla sopimuksilla. Lakiluonnos 
oli kommenttikierroksella kesällä 2018. Saamiensa kommenttien perusteella hallitus muutti 
 
123 
 yritysten kokoa 20 henkeä työllistävistä 10 henkeä työllistäviin. Muutokseen on suhtauduttu 
vaihtelevasti mole mpien toimenpiteiden laajan soveltamisalan vuoksi, jota jotkin tahot eivät 
pidä riittävän kohdennettuna.  
Määräaikaisten sopimusten alalla joissakin jäsenvaltioissa ollaan vahvistamassa 
tiukempia ehtoja niiden käytölle (väärinkäytösten estämiseksi) tai anta massa enemmän 
vapautta työmarkkinaosapuolille neuvoteltaessa niiden puitteista.  Tšekissä tuli 
heinäkuussa 2017 voimaan useita toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on estää työvoiman 
vuokrausyritysten väärinkäytöksiä. Näihin sisältyvät tiukemmat seuraamukset  sellaisen 
työvoiman vuokrausyrityksen vastuussa olevalle edustajalle, joka on menettänyt lupansa 
velvoitteiden rikkomisen vuoksi. Sloveniassa työsuojelutarkastuksia koskevaan lakiin 
tehdyillä muutoksilla pyritään estämään epätyypillisten työmuotojen laito n käyttö, muun 
muassa siviilioikeudellisiin sopimuksiin perustuva työ, ja rankaisemaan työnantajia, jotka 
eivät maksa palkkaa ajoissa. Jos tarkastaja toteaa, että työ suoritetaan laittomasti 
siviilioikeudellisen sopimuksen perusteella, työnantajan on tarjo ttava työntekijälle 
asianmukainen työsopimus kolmen päivän kuluessa. Ranskassa tehtiin mahdolliseksi 
alakohtaisten neuvottelujen meneminen kansallisen työlainsäädännön edelle määräaikaisten ja 
tilapäisten sopimusten ehtojen asettamisen osalta (ks. luku 3.1 ). Yritystason sopimukset 
voivat olla vähemmän suotuisia kuin alakohtaiset sopimukset, joiden osalta poistetaan 
mahdollisuus vahvistaa ”lukituslausekkeita”. Portugalissa työmarkkinaosapuolet sopivat 
kesäkuussa 2018 kattavasta toimenpidepaketista työmarkkin oiden segmentoitumisen 
estämiseksi (vahvistamista lainsäädännöksi odotetaan vuoden 2018 loppuun mennessä). 
Muutoksia ovat muun muassa määräaikaisten sopimusten enimmäiskeston lyhentäminen 
kolmesta kahteen vuoteen (myös uusimisten) niin, että uusimisten kok onaiskesto ei ylitä 
alkuperäisen kauden kestoa, määrittelemättömien sopimusten (”contratos de trabalho a termo 
incerto”) enimmäiskeston lyhentäminen kuudesta neljään vuoteen ja niiden perusteiden 
vähentäminen, joilla määräaikaisia sopimuksia voidaan käyttä ä nuorten työntekijöiden ja 
pitkäaikaistyöttömien palkkaamiseen. Samalla koeaikaa pidennetään 180 päivään 
ensimmäisen työsopimuksen ja pitkäaikaistyöttömien osalta. Kolmikantasopimuksessa 
esitetään myös työvoiman liiallisen vaihtuvuuden verottamista. ”Liia llisuuden” (alakohtainen) 
määritelmä annettaisiin lainsäädännössä, ja työmarkkinaosapuolet osallistuvat sen 
kehittämiseen. Kreikassa suunnitellaan alihankintatyötä tekevien työntekijöiden suojelun 
parantamista. Ensimmäistä kertaa otetaan käyttöön integroit u sääntöjärjestelmä, jossa 
vahvistetaan hankintayksikön, päätoimeksisaajan ja alihankkijan keskinäinen ja yhteinen 
 
124 
 vastuu työntekijöistä, jotka suorittavat alihankintatyön. Tämä laajentaa työntekijöiden 
oikeuksien suojaa pakkojen, vakuutusmaksujen, irtisan omiskorvausten ja 
työtapaturmakorvausten osalta. Italiassa määräaikaisten sopimusten enimmäiskesto 
lyhennettiin 36 kuukaudesta 24 kuukauteen. Jatkosopimusten enimmäismäärä vähennettiin 
viidestä neljään, ja 12 kuukauden jälkeen jatko sallitaan vain, jos toi mitetaan virallisesti uusia 
perusteita. Lailla korotettiin myös työnantajien maksamaa ylimääräistä sosiaaliturvamaksua 
määräaikaisen sopimuksen uusimisesta 0,5 prosenttiyksikköä. Määräaikaisten työsopimusten 
nojalla työskentelevien kiintiö on kasvatettu 20  prosentista 30 prosenttiin kaikista 
työntekijöistä, mutta nyt kiintiöön sisältyvät myös vuokratyöntekijät.  
Uusien työmuotojen, mukaan luettuna alustatalouden työntekijät ja 
elinkeinonharjoittajat, osalta ollaan ottamassa käyttöön joitakin innovaatioita. 
Ranskassa verkkoalustat hyväksyivät vapaaehtoisen sosiaalisen peruskirjan, jota sovelletaan 
itsenäisiin ammatinharjoittajiin. Peruskirjaan olisi sisällyttävä joukko periaatteita, joita 
sovelletaan verkkoalustoille rekisteröityneisiin itsenäisiin ammatinharj oittajiin, kuten 
alustojen osallistuminen työtapaturmavakuutukseen ja alustojen pakollisesti rahoittama 
koulutus itsenäisille ammatinharjoittajille. Belgiassa joustotyön (joita on jo ollut olemassa 
hotelli - ja ravintola -alalla) käyttö on laajennettu myös m uille aloille, esimerkiksi 
vähittäiskaupan alalle. Eläkkeensaajat ja muut työntekijät, joiden työsopimus koskee 
vähintään neljää viidesosaa kokoaikaisesta työstä, voi hakea joustotyötä. Joustotyöstä saatavia 
tuloja ei veroteta eikä työntekijän tarvitse mak saa niistä sosiaaliturvamaksuja ja 
työnantajamaksuja on alennettu. Espanjassa vuonna 2017 tehdyllä itsenäisiä työntekijöitä 
koskevan lain uudistuksella on tarkoitus parantaa itsenäisten ammatinharjoittajien työn laatua, 
muun muassa sosiaalista suojelua ja työturvallisuutta. Uusilla toimenpiteillä laajennettiin 50 
euron kiinteä sosiaaliturvamaksu kuudesta 12 kuukauteen ja otettiin käyttöön määrien 
päättämisessä enemmän joustavuutta. Uudistuksella myös tehdään eläkemaksuista freelance -
työhön soveltuvia, edist etään työn ja yksityiselämän tasapainoa ja parannetaan 
koulutusmahdollisuuksia. Irlannin vuoden 2017 työlailla puututaan useisiin nykyisen 
työlainsäädännön aloihin matalapalkkaisten ja heikommassa asemassa olevien työntekijöiden 
osalta. Lain tarkoituksena on varmistaa, että työntekijät saavat paremmin tietoja 
työjärjestelyjensä luonteesta (ja perusehdoista) varhaisessa vaiheessa. On myös uutta, että jos 
työnantaja ei ilmoita perusehtoja tietyn ajan kuluessa, tämä on rikkomus. Lisäksi 
nollatuntisopimukset ki elletään useimmissa olosuhteissa, käyttöön otetaan säännös, jonka 
mukaan vähän työtunteja sisältävällä sopimuksella työskentelevillä, jotka tekevät 
 
125 
 johdonmukaisesti enemmän työtunteja kuin heidän työsopimuksessaan määrätään, on oikeus 
saada sen tuntimäärän  mukainen sopimus, joka heijastaa paremmin todellisuutta, ja sellaisten 
työntekijöiden osalta otetaan käyttöön vähimmäismaksu, jotka kutsutaan työhön tietyksi 
ajaksi mutta jotka eivät tosiasiallisesti työskennelleet. Portugalissa suunniteltuun ”Contrato 
Geracao” -sopimuksen käyttöönottoon sisältyy kaksi osiota: tuki yrityksille, jotka palkkaavat 
samaan aikaan nuoren työttömän (tai ensimmäistä työpaikkaansa hakevan nuoren) ja 
ikääntyneen pitkäaikaistyöttömän, ja tuki nuoren työllistämiseen yhdessä ikääntyvän  
työntekijän osa -aikaeläkkeen kanssa.  
Joissakin jäsenvaltioissa on toteutettu toimenpiteitä työajan organisoinnin alalla muttei 
aina sopeutumiskyvyn lisäämiseksi.  Belgiassa modernisointiin ja yksinkertaistettiin vuonna 
2017 useita osa -aikatyötä koskevia velvoitteita, muun muassa vähennettiin muodollisuuksia, 
jotka liittyvät kiinteään tai vaihtuvaan työvuorolistaan, ilmoittamiseen ja poikkeuksien 
seurantaan. Lisäksi  ”urasäästöjä” koskevaa oikeuskehystä ruvettiin soveltamaan helmikuussa 
2018. Edellyttäen, että alakohtaisella tai yritystasolla on sopimus, työntekijä voi kerryttää 
loma -aikaa ja käyttää sen myöhemmin. Lisäksi yksinkertaistettiin menettelyä, jolla yö - ja 
sunnuntaityö otetaan huomioon sähköisen kaupankäynnin yhteydessä. Ranskassa 
kilpailukykysopimusten ( accords de competitivité ) soveltamisalaa on laajennettu (ks. luku 
3.1). Osana työmarkkinaosapuolten kanssa tehtyä kolmikantasopimusta työlain uudistuksesta 
Portugalissa on tarkoituksena poistaa yksilöllinen ”tuntipankki” ja yksilöllisesti sovitut 
kollektiiviset tuntipankit. Nyt voimassa oleva sopimus päättyy viimeistään vuoden kuluttua 
uusien sääntöjen täytäntöönpanosta. Uudet sopimukset tehdään osana työehto - tai 
ryhmäsopimuksia työntekijän kuulemisen jälkeen. Toimenpiteessä täsmennetään päivittäisten 
työtuntien rajat, työntekijöiden hyväksymisaste ja suosituimmuuskohtelun periaatteen käyttö.  
Useissa jäsenvaltioissa on toteutettu toimenpiteitä pimeän työn estämiseksi, 
työturvallisuuden parantamiseksi ja/tai työsuojeluviranomaisten vahvistamiseksi.  
Bulgariassa julkisia hankintoja koskevaan lakiin tehdyllä muutoksella on vuoden 2017 lopusta 
lähtien säännelty julkiseen hankintamenettelyyn osallistujan poistamista, jos sille on edeltävän 
kolmen vuoden aikana määrätty seuraamuksia pimeän työn käytöstä. Vaatimusta sovelletaan 
myös alihankkijoihin, jotka ovat pääasiassa pien - ja mikroyrityksiä (usein rakennusalalla). 
Myös tiedotuskampanjoita on toteutettu riskiryhmien valistamiseksi pimeästi maksettuihin 
palkkoihin liittyvistä haitoista, muun muassa pienemmistä sosiaaliturvamaksuista. Kreikassa 
saatiin vuonna 2018 toimintaan tietojen automaattinen vaih to eri ministeriöiden ja 
työmarkkinalaitosten sekä poliisin tietokantojen välillä. Lisäksi tarkistettiin järjestelmää, 
 
126 
 jonka mukaan määrätään sakkoja työnantajille, jotka eivät ole ilmoittaneet työntekijöistään. 
Sakkoa alennetaan merkittävästi, jos työnant aja palkkaa pimeän työntekijän kokoaikaisella 
työsopimuksella 10 päivän kuluessa tarkastuksesta (tavoitteena on kannustaa pimeän työn 
muuttamista viralliseksi työksi).  Espanjan strategisella suunnitelmalla (2018 –2020), josta on 
sovittu autonomisten yhteis öjen kanssa ja josta on kuultu työmarkkinaosapuolia, pyritään 
vahvistamaan työsuojeluviranomaisten valmiuksia ja jäsentelemään niiden toimintaa 
konkreettisella ja mitattavissa olevalla tavalla. Siinä kiinnitetään huomiota myös haasteisiin, 
joita aiheutuu u usista työmuodoista, työoloista ja syrjimättömyydestä työpaikalla. Virossa 
hyväksyttiin toukokuussa 2018 työterveys - ja työturvallisuussäädökseen muutos, jolla 
parannetaan suojaa työpaikan terveysvaaroilta ja varmistetaan, että turvallisuusohjeet ja 
ensiap ukoulutus on mukautettu yrityksen erityisominaisuuksien mukaan. Sloveniassa ollaan 
toteuttamassa toimia epätyypillisten työmuotojen lainvastaisen käytön estämiseksi, kuten 
edellä mainittiin. Lisäksi työsuojeluviranomaisille annetaan lisävaltuuksia tutkia t apauksia, 
joissa palkkoja ei ole maksettu (yksi yleisimmistä rikkomuksista vuodesta 2009 lähtien). 
Kyproksella tarkistetaan työsuojelutarkastusjärjestelmää, jotta voidaan parantaa sen 
tehokuutta ja vaikuttavuutta pimeän työn torjumiseksi. Tähän sisältyy sa kkojen korottaminen 
ja työsuhteen aloittamista koskevan sähköisen ilmoituksen käyttöönotto. Lisäksi tulevien 
kuukausien aikana hyväksyttäneen uusi laki, jossa säädetään keskitetyn 
työsuojeluviranomaisen perustamisesta. Portugalissa on käynnissä työsuojelut arkastajien 
rekrytointiprosessi ja uusien kilpailujen avaaminen. Lisäksi estääkseen pimeää tai vain 
osittaisesti ilmoitettua työtä Portugalissa on suunnitelmissa pidentää erittäin lyhytaikaisten 
työsopimusten enimmäiskesto 15:sta 35 päivään (vuotuinen enim mäiskesto 70 päivää samalla 
työnantajalla). Vuokratyön käyttöön liittyvää läpinäkyvyyttä vahvistetaan tekemällä 
pakolliseksi työntekijälle ilmoittaminen syistä, joiden vuoksi käyttäjäyrityksen ja 
vuokratyöyrityksen välinen sopimus päätetään.  
Jäsenvaltiois sa on toteutettu suhteellisen harvoja poliittisia toimenpiteitä aktiivisen 
työmarkkinapolitiikan järjestelmien vahvistamiseksi jatkuvista haasteista huolimatta. 
Kreikassa ollaan panemassa täytäntöön uusi aktiivisen työmarkkinapolitiikan 
toteutusjärjestelmä , jolla tähdätään aktivointipolitiikan vaikuttavuuden lisäämiseen 
parantamalla profilointi - ja yhteensovittamistoimia. Aktiivisen työmarkkinapolitiikan parempi 
kohdentaminen on keskeisen tärkeää, jotta näistä uudistuksista saadaan parempia tuloksia. 
Tähän mennessä yhdessä paikallisessa työvoimatoimistossa on käynnistetty yli 2 000 
työttömään kohdistuva pilottihanke. Kyproksella on käynnistetty aktiivista 
 
127 
 työmarkkinapolitiikkaa varten hiljattain kehitetyn seuranta - ja arviointijärjestelmän 
pilottivaihe. Tark oituksena on parantaa työmarkkinatoimenpiteiden vaikuttavuutta. 
Järjestelmän avulla poliittiset päättäjät pystyvät suunnittelemaan ja tarkistamaan paremmin 
käynnissä olevia työmarkkinaohjelmia. Espanjassa on kehitetty laajat strategiset puitteet 
kansallise n työllisyysjärjestelmän koordinointia varten. Toimenpiteessä vahvistetaan 
organisatoriset puitteet kaikille toimille, jotka pannaan täytäntöön Espanjan kansallisen 
työllisyysjärjestelmän puitteissa vuosina 2017 –2020, ja se toimii perustana aktiivisen 
työm arkkinapolitiikan, koulutustoimien ja monien muiden alueellisten työvoimapalvelujen 
suunnittelulle ja hallinnoinnille. Siinä myös vahvistetaan puitteet periaatteiden, tavoitteiden, 
välineiden ja taloudellisten resurssien määrittelyä varten.  
Jäsenvaltioissa  priorisoidaan yksilöllisempien palvelujen tarjoamista . Virossa 
laajennetaan aktiivisen työmarkkinapolitiikan soveltamisalaa tiettyihin työssäkäyviin 
henkilöihin työttömyyden ehkäisemiseksi. Kohderyhmään sisältyvät henkilöt, jotka 
työskentelevät palvelu - tai valtuutussopimuksen nojalla ja joiden ansiot ovat kansallisen 
keskipalkan suuruiset. Julkisten työvoimapalvelujen menot kohdistuvat vakaasti aktiiviseen 
työmarkkinapolitiikkaan ja henkilöresursseihin, ja tällä on tarkoitus puuttua sitkeisiin 
haasteisiin . Unkarissa on toteutettu lisätoimia julkisten töiden järjestelmän haasteisiin 
puuttumiseksi panemalla täytäntöön ohjelmia, joilla lisätään siirtymistä tästä järjestelmästä 
yleisille työmarkkinoille. Työpaikkojen luomiseen tähtäävässä ohjelmassa julkisten töiden 
järjestelmästä tulevan henkilön työllistäminen katsotaan oikeutetuksi ensisijaiseen tukeen, ja 
kahdesta muusta ohjelmasta annetaan rekrytointikannustimia tai -bonuksia tai tarjotaan 
mentorointia julkisten töiden järjestelmästä tuleville, jotta voida an helpottaa heidän 
integroitumistaan yleisille työmarkkinoille.  
Aktiivisen työmarkkinapolitiikan koulutuskomponenttien kehittämiseksi toteutetaan 
edelleen toimenpiteitä . Kroatiassa on hyväksytty aktiivisen työmarkkinapolitiikan paketti, 
joka sisältää yhd eksän toimenpidettä. Uudessa paketissa kiinnitetään enemmän huomiota 
koulutukseen ja työpaikalla tapahtuvaan koulutukseen, etenkin nuorten, ikääntyneiden 
työntekijöiden ja pitkäaikaistyöttömien osalta. Itsenäistä ammatinharjoittamista myös tuetaan 
enemmän.  Lisäksi annetaan tukia työnantajille, jotka työllistävät yli 50 -vuotiaita. Ranskassa 
investoidaan edelleen ammatilliseen koulutukseen ja oppisopimuskoulutukseen osaamista 
koskevan investointisuunnitelman kautta ( Plan d’Investissement dans les compétences , ks. 
luku 3.2). Tavoitteena on tarjota pätevöittävää koulutusta 1 miljoonalle työttömälle, joiden 
 
128 
 osaamistaso on matala, ja 800 000 NEET -nuorelle osittain valmistelemalla heitä 
oppisopimuskoulutusta varten.  
Julkiset työvoimapalvelut noudattavat uudistussu unnitelmaansa, jolla pyritään 
parantamaan institutionaalisia valmiuksia nyt, kun työttömyys on laskussa. Tätä varten 
julkiset työvoimapalvelut hyödyntävät entistä enemmän osallistumistaan 
vertailuoppimishankkeeseen, joka toteutetaan Euroopan julkisten työv oimapalvelujen 
verkostossa. Vertailuoppimisella on vuodesta 2015 lähtien tuettu julkisia työvoimapalveluita, 
jotta ne tulisivat paremmin tietoisiksi vahvuuksistaan samoin kuin lisäparannuksia 
edellyttävistä aloista. Tavoitteena on tarjota parempia palveluj a julkisten työvoimapalvelujen 
asiakkaille. Rekisteröityneiden työnhakijoiden määrä on pudonnut vakaasti viime vuosina, 
joten julkisten työvoimapalvelujen on jaettava resurssejaan uudelleen strategisesti asiakkaiden 
tarpeiden mukaan. Jotkin kohderyhmät, ku ten pitkäaikaistyöttömät ja yhä enenevässä määrin 
ikääntyneet työntekijät, vaativat edelleen intensiivistä tukea useimpien julkisten 
työvoimapalvelujen asiakaskunnan ikääntyessä. Liettuassa ollaan muuttamassa julkisten 
työvoimapalvelujen toimintaa ja optim oidaan resursseja niin, että voidaan parantaa toimintaa 
asiakkaiden kanssa ja vähentää kullakin käsittelijällä hoidettavana olevia tapauksia 400:sta 
300:aan. Kyproksella vahvistetaan ja nykyaikaistetaan julkisia työvoimapalveluja vuosina 
2014 –2020 toteutta malla uudistustoimenpiteitä palvelujen vahvistamiseksi. Hiljattain 
rekrytoitiin 20 uutta ohjaajaa/neuvojaa, jotta voidaan vastata uuteen toimeksiantoon 
tehokkaammin ja vaikuttavammin pantaessa täytäntöön nuorisotakuuta ja neuvoston 
suositusta pitkäaikaisty öttömien integroimisesta työmarkkinoille. Lisätoimenpiteillä, joihin 
sisältyvät työllisyysneuvojien koulutus, julkisten työvoimapalvelujen virkailijoiden koulutus, 
työntekijäehdokkaiden sijoitusjärjestelmän vahvistaminen ja tietotekniikka -alustan 
perustami nen, parannetaan palveluja sekä työnhakijoiden että työnantajien kannalta. 
Espanjassa on toteutettu toimia julkisten työllistämis - ja työskentelyedellytysten 
parantamiseksi vuonna 2018. Ministeriö ja työmarkkinaosapuolet allekirjoittivat asiakirjan, 
jossa ne sitoutuivat edistämään julkishallinnon työntekijöiden ostovoimaa elvyttäviä ja 
työoloja parantavia toimenpiteitä. Toimenpidettä edeltää huhtikuussa 2017 tehty sopimus 
määräaikaisten työsopimusten osuuden vähentämisestä julkisella sektorilla 8 prosenttii n 
vuonna 2020 vakituisia virkoja koskevilla rekrytoinneilla (noin 250 000). Kreikassa julkisten 
työvoimapalvelujen uudistusta on jatkettu vuosina 2017 ja 2018 niiden toimivuuden 
parantamiseksi. Uutta profilointimenetelmää kokeiltiin syksyllä 2017 ja sen kä yttöönotto 
aloitetaan vuonna 2018. Kehitteillä on myös uusi väline taitojen arviointiin. Vuoden 2018 
 
129 
 alkupuoliskolla ryhdyttiin rekrytoimaan lisää työllisyysneuvojia, ja tämän ansiosta neuvojien 
määrän pitäisi lähes kaksinkertaistua vuoden 2018 loppuun men nessä. Itävallassa on toteutettu 
toimia, joilla arvioidaan ja suunnitellaan julkisten työvoimapalvelujen tehokkaampaa 
hallinnointia muun muassa tarkastelemalla ja tarkistamalla kaikkia julkisten 
työvoimapalvelujen välineitä, jotka on tarkoitettu tehokkaase en integroitumiseen 
työmarkkinoille. Etusijalle on asetettu työpaikkakohtainen koulutus ja pätevyys yhteistyössä 
työnantajien kanssa. Myös työllisyyden kannustimia on lisätty.   
Julkisten työvoimapalvelujen on tiivistettävä yhteistyötään työnantajien ja 
paikallisviranomaisten kanssa, jotta voidaan vastata työmarkkinoiden tiukempiin 
vaatimuksiin.  Tätä varten julkiset työvoimapalvelut ovat kehittämässä kattavia työnantajien 
sitoutumisstrategioita, joissa määritellään erilaisia lähestymistapoja työnantajien 
segmentoitumiseen ja työnantajapalvelujen organisointiin. Useimmilla julkisilla 
työvoimapalveluilla on työnantajapalvelujen koordinointiin tarkoitettu keskustaso, minkä 
lisäksi työnantajille tarjotaan palveluja alue - ja paikallistasolla. Lisäksi julkisten 
työvoimapalvelujen olisi määriteltävä työnantajille tarjottujen palvelujen yhteiset 
vähimmäisvaatimukset, joihin sisältyy myös tyytyväisyyden mittaaminen. Italiassa ja 
Espanjassa julkisten työvoimapalvelujen keskusviranomaiset (Italiassa ANPAL ja Espanjassa 
SEPE) ovat helpottamassa vastavuoroista oppimista alueiden välillä hyvin toimintatapojen 
vaihtamiseksi, jotta voidaan parantaa työnantajille tarjottavia palveluja. Liettuassa julkiset 
työvoimapalvelut aikovat luoda mallin kunnallisten työvoimapalvelujen yh teistyöstä, jossa 
tarjotaan yhteisiä toimenpiteitä sosiaalituen saajien aktivoimiseksi. Mallia on täydennettävä 
täytäntöönpanosuunnitelmalla.  
Jäsenvaltioissa on jatkettu pitkäaikaistyöttömiä koskevan neuvoston suosituksen83 
täytäntöönpanoa.  Vuonna 2018 tehd yssä itsearvioinnissa jäsenvaltioissa näkyi 15 prosentin 
nousu pisteissä vuoteen 2016 verrattuna. Suurinta edistys oli jäsenvaltioissa, joissa 
järjestelmät ovat vähiten kehittyneitä. Työttömien rekisteröitymisen alalla eri maissa on 
omaksuttu erilaisia läh estymistapoja ja kannustimia rekisteröitymisen 
edistämiseksi.   Tehokkaimpia ovat ne, joissa rekisteröityminen liitetään oikeuteen saada 
jonkin muotoisia etuuksia tai palveluja.   Työmarkkinoiden ulkopuolella olevien 
saavuttamisessa on kuitenkin edelleen sij aa parannuksille useissa jäsenvaltioissa (esim. 
                                                           
83 Tiedot perustuvat päätelmiin, jotka on tehty työllisyyskomitean tarkastelussa pitkäaikaistyöttömien 
integroimisesta työmarkkinoille 3. lokakuuta 2018 annetun neuvoston suosituksen täytäntöönpanosta.  
Perusteellinen arviointi on tekeillä, ja se julkaistaan vuoden 2019 alussa yhdessä neuvoston rap ortin kanssa.  
 
130 
 Bulgariassa, Virossa ja Romaniassa). Yhden ainoan palvelupisteen tarjoamiseen sovelletaan 
myös monia lähestymistapoja: joissakin maissa on yritetty integroida kaikki palvelut yhteen 
palvelupisteeseen (esim. S uomessa, Saksassa ja Irlannissa), toisissa taas on ”siltapalveluita”, 
jotka yhdistävät toisiinsa eri laitokset tai viranomaiset (esim. Kyproksella ja 
Alankomaissa).   Sosiaali - ja työllisyysviranomaisten ja -palvelujen toimiva koordinointi on 
edelleen haast eena monissa jäsenvaltioissa (esim. Kroatiassa, Kreikassa, Unkarissa, Latviassa, 
Romaniassa ja Espanjassa). Usein tätä vielä monimutkaistavat tietosuojaan ja resursseihin 
liittyvät haasteet. Tilanteen parantamiseksi on suunnitteilla toimia, mutta käytännön  toteutusta 
vielä odotellaan. Lähes kaikissa jäsenvaltioissa on laadittu työllistymissopimuksia jossakin 
muodossa, mutta niistä puuttuu joitakin osatekijöitä, etenkin perusteellinen arviointi 
tarvittaessa. Joissakin jäsenvaltioissa (esim. Tšekissä, Kreikas sa ja Slovakiassa) ei ole vielä 
siirrytty kohdennetumpaan/yksilöllisempään tapausten käsittelyyn pitkäaikaistyöttömien 
kohdalla. Yhteyksien lisääminen työnantajiin sisältää monenlaisia 
toimia.   Työmarkkinaosapuolten kanssa on yleensä tehty sopimuksia, josk aan nämä eivät aina 
näy paikallistasolla.   Joissakin jäsenvaltioissa (esim. Kreikassa, Portugalissa, Sloveniassa ja 
Ruotsissa) osa julkisten työvoimapalvelujen työntekijöistä on osoitettu työskentelemään 
yhdessä työnantajien kanssa, mikä vaikuttaa hyvältä lähestymistavalta. Toisissa 
jäsenvaltioissa (esim. Kroatiassa, Ranskassa ja Italiassa) taas on edelleen tarvetta 
parannuksille, etenkin strategisempien kumppanuuksiin ja lähestymistapoihin liittyen.  
Jäsenvaltiot tarjoavat pitkäaikaistyöttömille yksilöllis empää tukea ja paremmin 
integroituja palveluja . Bulgariassa on nyt allekirjoitettu työllistymissopimuksia 
pitkäaikaistyöttömien ja työvoimatoimiston välillä. Niihin sisältyy ehdotuksia tietyistä 
työvoimapalveluista ja lähetteitä muiden laitosten tarjoamien  palvelujen piiriin. Tammikuusta 
2018 lähtien työvoima - ja sosiaaliviranomaisten yhteiset liikkuvat tiimit ovat tarjonneet 
kattavaa ja integroitua perhe - ja työllisyysneuvontaa syrjäisillä alueilla asuville työttömille. 
Romaniassa on käynnissä pilottihanke , jolla on tarkoitus perustaa integroituja tiimejä 
käsittelemän samanaikaisesti useita haasteita (sosiaalisia sekä koulutukseen ja terveyteen 
liittyviä) yhdessä julkisten työvoimapalvelujen kanssa.  Pilottihanke toteutetaan 139:ssä 
kaikkein heikoimmassa ase massa olevassa kunnassa, jotka on valittu köyhyyskarttojen ja 
hallituksen sopimien kriteerien perusteella. Hanketta on tarkoitus laajentaa myöhemmin. 
Sloveniassa hyväksyttiin vuosiksi 2017 –2020 sosiaalisen aktivoinnin ohjelmia, joiden 
tarkoituksena on kann ustaa vaikeimmin työllistettävien ja heikoimmassa asemassa olevien 12 
500 ihmisen integroitumista yhteiskuntaan ja työmarkkinoille. Tavoitteena on varustaa nämä 
 
131 
 ihmiset taidoilla, joiden avulla heidän on helpompi päästä työmarkkinoille. Irlannissa 
vapaaeht oinen YESS -järjestelmä (Youth Employment Support Scheme) on suunnattu nuorille 
työnhakijoille, jotka ovat pitkäaikaistyöttömiä tai joilla on merkittäviä esteitä työnsaannissa. 
YESS -järjestelmällä on tarkoitus antaa mahdollisuus oppia työhön liittyviä ja so siaalisia 
perustaitoja tukea antavassa ympäristössä työharjoittelussa. Työharjoittelujaksojen 
normaalikesto on kolme kuukautta, joka on mahdollisuus pidentää kuuteen tai yhdeksään 
kuukauteen sen jälkeen, kun tapausta hoitava henkilö on tarkastellut saavute ttua edistymistä.  
Yleisiä poliittisia toimenpiteitä pitkäaikaistyöttömien integroimiseksi työmarkkinoille 
ovat tuet ja kannustimet. Kyproksella on käynnistetty ohjelma, josta tarjotaan kannustimia 
työttömien palkkaamiseksi yksityissektorille. Tuki myönnetä än vain työsuhteen 6 
ensimmäisestä kuukaudesta. Järjestelmää on hyödyntänyt 946 yritystä ja työpaikan on saanut 
2 472 osallistujaa.  Luxemburgissa käyttöön otetulla uudella toimenpiteellä on tarkoitus luoda 
pitkäaikaistyöttömille tuettuja vakituisia työpaik koja, jotka vastaavat työnantajien uusia 
tarpeita. Toimenpide on kohdennettu yli 30 -vuotiaisiin pitkäaikaistyöttömiin, ja siinä on yli 
50-vuotiaita koskevia erityistoimia, jotka mahdollistavat työvoimakustannusten 
täysimääräisen hyvityksen eläkeikään asti.  Toisaalta työmarkkinatilanteen kohentuessa 
Ranskassa on supistettu tuettuja työpaikkoja koskevaa järjestelmää (ks. myös jakso 3.1.2). 
Itävallassa on toteutettu toimenpiteitä pitkäaikaistyöttömyyden vähentämiseksi kiristämällä 
seuraamuksia, lisäämällä ehto ja, joiden mukaan työttömän on otettava työpaikka vastaan 
pitkänkin työmatkan päästä (2,5 h/päivä), ja yhdistämällä työttömyysetuuksia ja sosiaalitukea. 
Yleisenä tavoitteena on luoda vahvempia kannustimia, jotta työttömät ottaisivat työpaikan 
vastaan, vähe ntää työttömyyttä ja tehostaa työmarkkinapolitiikkaa. Ruotsissa otettiin käyttöön 
”perehdytystyöpaikat”, jotka on tarkoitettu pitkäaikaistyöttömille tai hiljattain saapuneille 
maahanmuuttajille ja joihin voidaan joustavasti yhdistää koulutusta. Palkkatukea  voidaan 
myöntää työpaikkoihin, joissa bruttomääräinen kuukausipalkka on enintään 20 000 
SEK/kuukausi (noin 1 950 euroa), ja tuki voi olla enintään 80 prosenttia. Slovenia otti 
käyttöön yli 58 -vuotiaiden vakituista työsuhdetta varten myönnettävän tuen näid en 
henkilöiden eläkkeellejääntiin asti. Etusijalla ovat työttömyysetuutta ja sosiaaliavustuksia 
saavat. Tuen määrä on 11 000 euroa, ja se maksetaan työnantajalle kahdessa osassa (puolet 
rekrytoinnin yhteydessä ja puolet 18. palkan jälkeen).  
Yksityissektori n kanssa tehtävällä yhteistyöllä vahvistetaan edelleen siirtymistä yleisille 
työmarkkinoille. Ruotsissa testataan sopimuksia, joilla edistetään pääsyä työmarkkinoille. 
Niillä annetaan pitkäaikaistyöttömille, erityisesti ulkomaille syntyneille naisille, mah dollisuus 
 
132 
 saada työtä työnantajalta, joka kuuluu näitä sopimuksia koskevan työehtosopimuksen piiriin. 
Sopimukset perustuvat työmarkkinaosapuolten tekemään ehdotukseen, ja tarkoituksena on 
luoda uusi malli, jonka avulla saadaan enemmän ihmisiä työmarkkinoil le ja helpotetaan 
taitojen tarjontaa työnantajille tulevaisuudessa, myös ruotsin kurssien ja muiden 
lyhytaikaisten koulutusohjelmien kautta. Maltalla yhteisötyöjärjestelyä, jossa sijoitetaan 
pitkäaikaistyöttömiä työhön, ollaan tarkistamassa, jotta varmiste taan, että ne, jotka ovat 
vaarassa etääntyä työmarkkinoilta, työllistetään virallisesti ja pysyvät aktiivisina.  
Työttömyysetuuksien hiljattaisissa uudistuksissa on keskitytty enimmäkseen 
vahvistamaan aktivointivaatimuksia. Suomessa työttömät työnhakijat ov at saaneet 
tammikuusta 2018 lähtien täyttä työttömyysetuutta vain, jos he saavat myös palkkatuloa tai 
osallistuvat palveluihin, jotka parantavat heidän työllistymisnäkymiään (näihin sovelletaan 
joitakin enimmäismääriä). Jos työnhakija ei osoita vaadittua a ktiivisuutta 65 päivän 
seurantakauden aikana, seuraavilta 65 päivältä maksettavaa työttömyysetuutta alennetaan 4,65 
prosenttia. Hallitus on lisäksi valmistelemassa lainsäädäntöä, jonka mukaan työttömän 
työnhakijan on haettava yhtä työpaikkaa viikossa tai t yöttömyysetuutta leikataan. 
Ehdotuksesta kuullaan parhaillaan työmarkkinaosapuolia, mutta sekä työntekijä - että 
työnantajapuoli ovat suhtautuneet siihen varauksellisesti, koska se saattaa johtaa siihen, että 
työnhakija hakee työpaikkaa aikomattakaan ottaa sitä vastaan. Sloveniassa irtisanottujen 
työntekijöiden on lokakuusta 2017 lähtien ilmoittauduttava työvoimapalveluun jo 
irtisanomisajan aikana, jos työsopimus on päätetty liiketoimintaan tai epäpätevyyteen 
liittyvistä syistä. Jos irtisanottu ei ilmoittaud u, kolmelta ensimmäiseltä 
työttömyyskuukaudelta maksetaan alempaa työttömyysetuutta (60 prosenttia eikä 80 
prosenttia viitepalkasta). Lisäksi matalan koulutustason työntekijät, joiden ammattiin ei 
kohdistu suurta kysyntää, saavat edelleen 20 prosenttia työ ttömyysetuudestaan enintään 12 
kuukautta sen jälkeen, kun he löytävät työpaikan. Ranskassa osana Liberté de Choisir son 
Avenir Professionnel  -lakia (vapaus valita ammatillinen tulevaisuus) sovelletaan tiukempaa 
valvontaa työnhakuun. Sen vastapainoksi on li sätty räätälöityjä liitännäistoimenpiteitä. Eri 
sektoreita kannustetaan neuvottelemaan sopimuksia kestävämpien työmuotojen edistämiseksi, 
mutta jos työehtosopimusneuvottelut epäonnistuvat, hallitus voi puuttua asiaan. 
Työttömyysetuutta saavat henkilöt voiv at myös harjoittaa osa -aikaista toimintaa, tietyin 
rajoituksin. Lisäksi työttömyysetuutta, jota aiemmin rahoitettiin pelkästään 
sosiaaliturvamaksuista, täydennetään yleisemmästä verosta (”CSG -Contribution sociale 
généralisée”). Tammikuun 1. päivästä 2019 l ähtien työttömyysvakuutusneuvotteluille asettaa 
 
133 
 kehykset hallitus, joka päättää kokonaismäärärahoista ja tavoitteista. Etuuksia myönnetään 
myös tietyin edellytyksin itsenäisille ammatinharjoittajille ja työntekijöille, jotka 
irtisanoutuvat. Espanjassa on s uunnitteilla yleisen sosiaaliturvakortin käyttöönotto. 
Tarkoituksena on kerätä kaikkien ihmisten saamista sosiaalietuuksista sekä mahdollisista 
tilanteista, jotka antavat oikeuden sosiaalietuuksiin (esim. huollettavuus, toimintarajoitteisuus, 
työttömyys ta i suurperhe). Sen odotetaan parantavan viranomaisten välistä koordinointia, 
tehostavan sosiaalietuuksia ja viime kädessä auttavan havaitsemaan tilanteet, joissa ihmiset 
ovat haavoittuvassa asemassa. Yleisen sosiaaliturvakortin suunnittelu ja kehittäminen s aatiin 
päätökseen vuoden 2017 lopussa ja hyväksymistä odotetaan vuoden 2018 viimeisellä 
neljänneksellä.  
Osana käynnissä olevia uudistuksia joissakin tapauksissa työttömyysetuuksien 
kelpoisuusedellytyksiä on muutettu, usein tiukennettu. Bulgariassa korotet tiin vuonna 
2018 työttömyysetuuden vähimmäistasoa 7,2 bulgarian levistä (noin 3,7 euroa) 9 bulgarian 
leviin (noin 4,6 euroa) päivää kohti. Enimmäistaso on 74,3 bulgarian leviä (38 euroa). 
Samalla kelpoisuusvaatimuksia on tiukennettu. Vakuutetun on täytynyt  työskennellä 
vähintään 15 kuukautta viimeisten 18 kuukauden aikana (aiemmin 9 kuukautta viimeisten 15 
kuukauden aikana). Tämä tiukennus vaikuttaa todennäköisesti nuoriin työntekijöihin ja 
henkilöihin, joiden työura on ollut katkonainen, etenkin kausityönt ekijöihin ja epävarmoissa 
työsuhteissa oleviin. Portugalissa on menty toiseen suuntaan ja on lyhennetty ensimmäisen 
työttömyysetuuden saamisen karenssiaikaa määräaikaisen sopimuksen päätyttyä 180 päivästä 
120 päivään. Itävallassa on suunnitteilla toimenpid epaketti pitkäaikaistyöttömyyden 
vähentämiseksi. Siinä tiukennetaan työttömyysetuuksien saajien liikkuvuutta koskevia 
sääntöjä (työttömän on otettava työpaikka vastaan pitkänkin työmatkan päästä, enintään 2,5 
h/päivä), poistetaan työttömyysetuusoikeuden pi dentäminen sairauden vuoksi (sairaalahoitoa 
lukuun ottamatta) ja rajoitetaan marginaalisen työllisyyden kestoa työttömyysetuuden 
saamisen aikana. Yleisenä tavoitteena on luoda vahvempia kannustimia, jotta työttömät 
ottaisivat työpaikan vastaan, vähentää ty öttömyyttä ja tehostaa työmarkkinapolitiikkaa.  
Joissakin jäsenvaltioissa on toteutettu toimia työntekijöiden ja oppijoiden (sisäisen ja 
ulkoisen) liikkuvuuden edistämiseksi. Tavoitteena on parantaa työllistyvyyttä ja taitojen 
kehittämistä ja/tai houkutell a ulkomaisia työntekijöitä aloilla, joilla on puutetta 
työvoimasta. Suomessa otettiin vuonna 2018 käyttöön toimenpiteitä, joilla tuetaan työttömien 
työnhakijoiden alueellista liikkuvuutta ja päivittäisiä työmatkoja. Näihin sisältyvät 
liikkuvuusavustus (nyt  mahdollinen myös osa -aikatyöhön, jossa työaika on alle 18 
 
134 
 tuntia/viikko ja työhön liittyvään koulutukseen) ja kohdennettu tiedottaminen liikkuvuuteen 
myönnettävästä taloudellisesta tuesta. Liikkuvuusavustusta voidaan korottaa, jos työmatka on 
poikkeuksell isen pitkä. Työmarkkinaosapuolia kuultiin uudistuksesta. Latviassa laajennettiin 
työttömien liikkuvuustukitoimenpiteet vuonna 2018 koskemaan myös pääkaupunkia (Riika ei 
aiemmin kuulunut soveltamisalaan).  Toimenpiteet kattavat muilta alueilta työpaikan 
vastaanottavien henkilöiden alueellisen liikkuvuuden mutta myös sellaisten henkilöiden, jotka 
osallistuvat johonkin aktiivisen työmarkkinapolitiikan toimeen, mukaan luettuna 
nuorisotakuu, tuettu työllistyminen ja ammatillisen koulutuksen toimet. Joulukuussa 2 017 
käynnistettiin tukitoimia, joilla houkutellaan lääketieteen ammatinharjoittajia (lääkäreitä ja 
sairaanhoitajia) työhön muualle kuin Riikaan. Latviassa hyväksyttiin myös luettelo 237 
korkeaa koulutusta vaativasta ammatista, joissa on tällä hetkellä merk ittävä työvoimapula ja 
jotka voisivat houkutella kolmansien maiden kansalaisia. Näissä tapauksissa sovelletaan 
joitakin etuuskohtelun mukaisia ehtoja työntekijöihin, jotka haluavat saada EU:n sinisen 
kortin. Puolassa perustettiin vuonna 2017 akateemisia va ihtoja käsittelevä kansallinen virasto, 
jonka odotetaan helpottavan Puolan korkeakoulujen kansainvälistymistä akateemista 
liikkuvuuden laatua edistävän tuen kautta. Bulgariassa hyväksyttiin yksinkertaistettu sinisen 
kortin hyväksymismenettelyä kolmansien m aiden kansalaisten osalta. Tarkoituksena on 
helpottaa tieto - ja viestintäteknologian pätevien asiantuntijoiden, teollisuustuotannon 
insinöörien ja muiden alojen asiantuntijoiden puutetta. Muutoksilla mahdollistetaan myös 
sinisen kortin myöntäminen enintään  neljäksi vuodeksi, kun aiemmin se myönnettiin vain 
vuodeksi. Virossa muukalaislain muutoksella jätetään huipputason asiantuntijat 
maahanmuuttokiintiön ulkopuolelle ja pidennetään lyhytaikaisen työllistämisen 
enimmäispituus 12 kuukauteen muttei muuteta maa hanmuuttokiintiötä.  
Kansallisten työmarkkinaosapuolten osallistuminen työllisyys - ja sosiaalipolitiikan 
uudistusten laatimiseen ja toteuttamiseen vaihtelee jäsenvaltioiden välillä.  Osallistumisen 
laatu ja muoto heijastelevat kansallisia institutionaalisia puitteita ja työmarkkinaosapuolten 
vuoropuhelun käytäntöjä. On huomionarvoista, että useista jäsenvaltioista puuttuu oikea -
aikainen ja merkityksellinen vuoropuhelu. Samaan aikaan t yömarkkinaosapuolet ovat 
kuitenkin viimeisten 18 kuukauden aikana osallistuneet merkityksellisten poliittisten 
uudistusten suunnitteluun useissa jäsenvaltioissa.84 Työmarkkinoiden toimivuutta koskevasta 
uudesta lainsäädännöstä ja toimenpiteistä on keskustel tu tai sovittu esimerkiksi Bulgariassa, 
                                                           
84 Työmarkkinaosapuolten osallistumista hiljattaisiin uudistuksiin koskeva tarkka analyysi löytyy Eurofoundin 
julkaisusta ”Social dialogue practices within the context of the EU Semester” (2019), ei vielä julkaistu.  
 
135 
 Kroatiassa, Tanskassa, Suomessa, Alankomaissa, Portugalissa ja Ruotsissa 
(maahanmuuttajien integrointi). Työmarkkinaosapuolet ovat neuvotelleet myös 
palkanmuodostuspuitteiden uudistuksista useissa maissa (ks. jakso 3 .1). Virossa hallitus päätti 
ottaa uudelleen käyttöön työmarkkinaosapuolten kanssa järjestettävät kolmikantakokoukset, 
jotka lakkautettiin vuonna 2002. Vähimmäispalkan vahvistamiseen tai korottamiseen liittyviä 
neuvotteluja on käyty esimerkiksi Bulgariassa , Virossa, Puolassa, Portugalissa ja Espanjassa. 
Työmarkkinaosapuolet ovat olleet mukana sosiaalisen suojelun ja/tai työttömyysetuuksien 
uudistuksia koskevissa keskusteluissa muun muassa Kroatiassa, Ranskassa, Suomessa, 
Saksassa, Portugalissa ja Sloveniass a. Yleissivistävää ja ammatillista koulutusta sekä 
harjoittelua, oppisopimuskoulutusta ja elinikäistä oppimista koskevista uudistuksista ja 
uudesta politiikasta on keskusteltu työmarkkinaosapuolten kanssa Tšekissä, Tanskassa, 
Ranskassa, Latviassa, Alankoma issa ja Puolassa.   
 
136 
 3.4. Suuntaviiva 8: Yhtäläisten mahdollisuuksien ja sosiaalisen osallisuuden edistäminen 
sekä köyhyyden torjuminen  
 
Tässä jaksossa tarkastellaan työllisyyden suuntaviivan 8 täytäntöönpanoa. Siinä kehotetaan 
jäsenvaltioita nykyaikaistamaan so siaalisen suojelun järjestelmiään yhtäläisten 
mahdollisuuksien edistämiseksi ja köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen torjumiseksi. Ensin 
siinä tehdään katsaus jäsenvaltioiden sosiaaliseen tilanteeseen keskeisten indikaattoreiden 
perusteella (esim. käytet tävissä olevat tulot, eriarvoisuus, köyhyys ja sosiaalinen osallisuus, 
eläkkeiden riittävyys, asuntojen saatavuus sekä terveydenhuollon ja pitkäaikaishoidon 
saatavuus). Jaksossa 3.4.2 raportoidaan jäsenvaltioiden poliittisista toimenpiteistä sosiaalisen 
suojelun järjestelmien alalla. Tähän sisältyvät vähimmäistoimeentulojärjestelmät, perhe -
etuudet, asuntopolitiikka, eläkkeet, pitkäaikaishoito, terveydenhuolto ja toimintarajoitteisten 
osallisuus.  
 
3.4.1  Pääindikaattorit  
Kotitalouksien tulot jatkoivat kasvuaa n lähes kaikissa EU -maissa vuonna 2016.85 
Kotitalouksien käytettävissä olevat reaalitulot henkeä kohti86 kasvoivat kaikissa 
jäsenvaltioissa paitsi Kreikassa, jossa ne laskivat hieman. Yleisesti ottaen tilanne on 
kohentunut nopeimmin maissa, jotka ovat liitty neet EU:hun myöhemmin (esim. Bulgaria, 
Puola, Romania ja Liettua), ja hitaammin pidempään jäseninä olleissa maissa (esim. Itävalta, 
Italia, Ranska, Belgia, Luxemburg). Kasvu oli negatiivista Kreikassa ja Yhdistyneessä 
kuningaskunnassa. Tämä osoittaa, että jäsenvaltiot ovat lähentyneet toisiaan, ja Bulgaria ja 
Puola ovat tällä hetkellä tässä suhteessa parhaiten suoriutuvia. Monissa maissa kotitalouksien 
käytettävissä olevat reaaliset bruttotulot henkeä kohti alittavat kuitenkin edelleen 
merkittävästi kriisiä  edeltäneet tasot. Tämä koskee etenkin Kreikkaa ja Kyprosta, joissa 
vuoden 2016 tasot olivat noin 69 prosenttia (Kreikan osalta) ja 82 prosenttia (Kyproksen 
osalta) vuoden 2008 tasoista. Molemmat maat ovat ”kriittisessä tilanteessa”. Italiassa, 
Irlannissa,  Espanjassa, Itävallassa, Belgiassa, Portugalissa (”seurattavat” maat) ja Sloveniassa 
                                                           
85 26.10.2018: vuotta 2017 koskevat tiedot saatavilla vain 18 jäsenvaltiosta. Päivitetyt tiedot esitetään yhteisen 
työllisyysraportin lopullisessa versiossa.  
86 Kotitalouksien käytettävissä olevat reaalibruttotulot mitataan käyttämällä ”oikaisemattomia tuloja ” (eli 
ottamatta huomioon luontoismuotoisia sosiaalisia tulonsiirtoja). Kroatian ja Maltan tietoja ei saatavilla 26. 
lokakuuta 2018.  
 
137 
 (”keskimääräinen”) kotitalouksien käytettävissä olevat reaaliset bruttotulot henkeä kohti 
olivat 90 –100 prosenttia vuoden 2008 arvosta. Kaikissa näissä maissa Sloveniaa l ukuun 
ottamatta vuoden 2016 kasvuvauhti oli alle (painottamattoman) EU:n keskiarvon tai jopa 
negatiivinen (Kreikan tapauksessa).  
Kaavio 59: Kotitalouksien käytettävissä oleva reaalibruttotulo henkeä kohti, indeksi 
2008=100, ja muut os edellisestä vuodesta (sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun 
pääindikaattori)  
 
Lähde:  Eurostat, kansantalouden tilinpito [nasq_10_nf_tr and namq_10_gdp], omat laskelmat. Kausi: Vuoden 
2016 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2015 verrattuna. Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman 
keskiarvon mukaan. Symbolien selitykset esitetään liitteessä. Kroatian ja Maltan tietoja ei saatavilla 26. 
lokakuuta 2018.  
 
Köyhyysriskissä tai sosiaalisen syrjäytymisen riskissä (AROPE) olevien ihmisten 
osuudessa tapahtui vuonna 2017 edelleen merkittävää kohentumista suurimmassa 
osassa maita.87 Talouden elpymisen vaikutukset ovat alkaneet näkyä, kun köyhyys - tai 
syrjäytymisriski on pienentynyt ilmiselvästi kaikissa muissa kuin muutamassa jäsenvaltiossa 
                                                           
87 Ks. luvusta 1.2 köyhyysriskin tai sosiaalisen syrjäytymisen riskin ja sen komponenttien määritelmät. Huom.: 
EU-SILC -tulotilastot viittaavat edelliseen tulovuoteen. Näin ollen vuoden 2017 EU -SILC -tilastojen luvut (esim. 
AROP, S80/S20) viittaavat tulovuoteen 2016.  
BG
PL
DKLTRO
SE
AT
BEESIE
IT
LUPT
UKCY
ELCZ
DEEE
FIFRHU
LV
NLSI
SK
-1,50,52,54,56,58,510,512,514,5
65 70 75 80 85 90 95 100 105 110 115 120 125 130 135Kotitalouksien käytettävissä oleva reaalibruttotulo henkeä kohti, vuotuinen muutos (2008 = 100)
Kotitalouksien käytettävissä oleva reaalibruttotulo henkeä kohti (2008=100)2016
 
138 
 (ks. myös jakso 1.2). Parannukset ovat erityisen näkyviä Romaniassa, Kyproksella ja 
Puolassa, joissa köyhyys - ja syrjäytymisriski aleni yli 2 prosenttia. Sitä vastoin Tanskassa, 
Alankomaissa ja Itävallassa köyhyys - ja syrjäytymisriskiasteet kohosivat hieman v uoden 
aikana, joskin alhaiselta tasolta. Tilanne on edelleen ”kriittinen” Bulgariassa ja Kreikassa, 
koska tasot ovat edelleen erittäin korkeat ja ne alenivat vain hieman viime vuonna. 
Negatiivinen korrelaatio suuntausten ja tasojen välillä (ks. kaavio 60) vaikuttaisi viittaavan 
siihen, että jäsenvaltiot ovat jatkuvasti lähentymässä toisiaan. Eri ikäryhmittäin tarkasteltuna 
18–24-vuotiailla on suurin köyhyys - tai syrjäytymisriski (29,1 %). Tämä indikaattori on 
kohentunut suurimassa osassa jäsenvaltioita ja h eijastelee nuorisotyöttömyyden laskua.   
Kaavio 60: Köyhyys - ja syrjäytymisriskissä olevan väestön prosenttiosuus, 2017, ja 
muutos edellisestä vuodesta (sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde:  Eurostat, yhte isön tulo - ja elinolotilastot (SILC) Kausi: Vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset 
vuoteen 2016 verrattuna. Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien 
selitykset esitetään liitteessä. Irlannin ja Yhdistyneen kuningask unnan tietoja ei saatavilla 26. lokakuuta 2018.  
 
ATDKNL
CZFI
CYDE
FR MT
PLSE
SI
SKES
HRITLTLU
LV
BGELBE
EEHU
PT
ROy = -0,0425x + 0,0178
R² = 0,086
-4,0-3,0-2,0-1,00,01,02,0
10 12 14 16 18 20 22 24 26 28 30 32 34 36 38 40 42Köyhyys -tai syrjäytymisriskissä olevat (%) -muutos
Köyhyys -tai syrjäytymisriskissä olevat (%)2017
 
139 
 Lasten (0 –17-vuotiaiden) köyhyys - ja syrjäytymisriskiaste on edelleen selvästi suurempi 
kuin muun väestön useimmissa jäsenvaltioissa.  Vuonna 2017 se aleni kaikissa niissä 
jäsenvaltioissa, joissa se ylittää E U:n keskiarvon (24,5 %). Se on kuitenkin edelleen erityisen 
korkea Romaniassa (41,7 %), Bulgariassa (41,6 %) ja Kreikassa (36,2 %). Sitä vastoin 
joissakin jäsenvaltioissa, joissa lasten köyhyysaste on keskimääräistä alempi, suuntaus on 
ollut tasaisempi. Tä ssä tulee esiin enimmäkseen maahanmuuttajalasten asema. Tämä koskee 
Itävaltaa, Belgiaa, Ranskaa ja Ruotsia. Aste aleni 25 –54-vuotiaiden ikäryhmässä yhden 
prosenttiyksikön ja oli 21,9 prosenttia. Vähintään 55 -vuotiaat ovat ikäryhmä, johon köyhyys 
tai syrjäy tyminen vaikuttaa vähiten (20,5 %).  
Maahanmuuttajataustaisten ihmisten köyhyys - tai syrjäytymisriski on merkittävästi 
korkeampi.  Vuonna 2017 EU:n ulkopuolella syntyneiden köyhyys - tai syrjäytymisriskiaste 
oli yli kaksinkertainen syntyperäisiin nähden (41 % v. 20,7 %). Ero oli erityisen suuri 
Belgiassa (37,1 prosenttiyksikköä), Ruotsissa (29,6 prosenttiyksikköä) ja Tanskassa (25,8 
prosenttiyksikköä) ja pienin Puolassa (4,6 prosenttiyksikköä), Portugalissa (6,8 
prosenttiyksikköä) ja T (7,8 prosenttiyksikköä) . 
 
140 
 Kaavio 61: Köyhyys - tai syrjäytymisriskiasteen alaindikaattorit  
 
Lähde: Eurostat, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (SILC) Huom.: Indikaattorit ovat vuotta 2017 
koskevan köyhyys - ja syrjäytymisriskin mukaisessa järjestyksessä. Irlannin ja Yhdistyneen 
kuningaskunnan vuotta 2017 koskevia tietoja ei saatavilla 26. lokakuuta 2018. EU27:n arvoja käytetty 
vuonna 2008 (Kroatiaa koskevia tietoja ei saatavilla).  
Köyhyysriskissä olevan EU:n väestön osuus supistui vuonna 2017 suurimassa os assa 
jäsenvaltioita kolmen vuoden paikallaan pysymisen jälkeen . Suurinta lasku oli Puolassa ( -
2,3 prosenttiyksikköä), Romaniassa ( -1,7 prosenttiyksikköä) ja Unkarissa ( -1,1 
prosenttiyksikköä). Indikaattori sitä vastoin kohosi Luxemburgissa (+2,2 prosenttiy ksikköä) 
Liettuassa (+1,0 prosenttiyksikkö), Bulgariassa (+0,5 prosenttiyksikköä) ja Alankomaissa 
(+0,5 prosenttiyksikköä). Kaikissa muissa kuin kuudessa jäsenvaltiossa köyhyysriskissä 
olevien ihmisten osuus on vuonna 2017 edelleen suurempi kuin ennen krii siä (vuonna 2008) 
(kaavio 61). Eurostatin arvioiden mukaan köyhyysriski olisi edelleen alenemassa Kreikassa, 
Romaniassa ja Portugalissa ja kasvussa Yhdistyneessä kuningaskunnassa.  
051015202530
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKKöyhyysriskiaste
01020304050
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKVakavan aineellisen puutteen aste
05101520
CZ
FI
SK
NL
FR
SI
DK
SE
AT
DE
MT
PL
BE
LU
EU28
PT
EE
CY
HU
HR
ES
LV
IT
LT
EL
RO
BG
IE
UKErittäin alhaisen työssäkäyntiasteen kotitalouksissa asuvat (% 0 –59-vuotiaista)
2017 2008 2016
 
141 
 Vakavasta aineellisesta puutteesta kärsivien ihmisten osuus on tähän mennes sä 
alimmalla tasollaan. Osuus laski lähes kaikissa jäsenvaltiossa vuonna 2017. Suurin 
vuotuinen lasku (4,1 prosenttiyksikköä) nähtiin Romaniassa. Jäsenvaltioiden välillä on 
edelleen suuria eroja: vakavasta aineellisesta puutteesta kärsivien osuus on Suomes sa ja 
Alankomaissa alle 3 prosenttia, kun toisessa ääripäässä Bulgariassa osuus on 30 prosenttia, 
Kreikassa 21,1 prosenttia ja Romaniassa 19,4 prosenttia. Vakavasta aineellisesta puutteesta 
kärsivien naisten osuus on hieman suurempi (6,9 %) kuin miesten (6 ,4 %). Vähennystä 
tapahtui kaikissa ikäryhmissä, joskin 18 –24-vuotiaat kokevat edelleen todennäköisimmin 
vakavaa aineellista puutetta (7,9 %). Tämän jälkeen tulevat 0 –17-vuotiaat (7,2 %), 25 –54-
vuotiaat (6,7 %) ja yli 65 -vuotiaat (6,3 %).  
Vajaatyöllisissä  kotitalouksissa asuvien ihmisten osuus on vähentynyt entisestään. 
Sellaisissa kotitalouksissa, joissa aikuiset työskentelevät alle 20 prosenttia potentiaalistaan, 
asuvien 0 –59-vuotiaiden osuus pieneni vuonna 2017 20 jäsenvaltiossa. Parannuksista 
huolimatt a vain yhdeksässä jäsenvaltiossa osuus on alempi kuin ennen kriisiä. Suurimmat 
vuotuiset vähennykset kirjattiin Espanjassa ( -2,1 prosenttiyksikköä), Kreikassa ( -1,6 
prosenttiyksikköä) ja Romaniassa ( -1,3 prosenttiyksikköä). Samaan aikaan vajaatyöllisissä 
kotitalouksissa asuvien köyhyysriski kasvaa edelleen useimmissa jäsenvaltioissa; Slovakiassa 
se oli 79,9 prosenttia, Liettuassa 78,2 prosenttia ja 77,8 prosenttia Latviassa.  
Työssäkäyvien köyhyysasteen pienentäminen on edelleen haaste. Köyhyysriskissä olev ien 
ihmisten osuuden yleisestä pienenemisestä huolimatta työssäkäyvien köyhyys pysyi edelleen 
ennallaan vuonna 2017 (ks. jakso 3.1). Seitsemässä jäsenvaltiossa enemmän kuin yksi 
työssäkäyvä kymmenestä oli köyhyysriskissä. Työssäkäyvien köyhyysaste oli kork ein – 
joskin se oli laskussa – Romaniassa (17,4 % vuonna 2017 ja 19,7 % vuonna 2014). Tärkein 
tekijä on edelleen epävarma itsenäinen ammatinharjoittaminen. Asteet olivat korkeat myös 
Luxemburgissa (13,7 %) ja Espanjassa (13,1 %), joissa tärkeimpänä tekijän ä oli 
määräaikaisissa työsuhteissa olevien työntekijöiden köyhyysriski. Toisaalta kolmessa maassa 
(Suomessa, Tšekissä ja Irlannissa) työssäkäyvien köyhyysaste on alle 5 prosenttia.  
Köyhyyden syvyys on lieventynyt ensimmäistä kertaa vuoden 2008 jälkeen, mut ta taso 
on edelleen korkea kriisiä edeltäneeseen tasoon verrattuna. Suhteellinen köyhyysvaje, 
jolla mitataan köyhyysriskissä olevien keskimääräistä etäisyyttä köyhyysrajasta88, on ollut 
                                                           
88 Pienituloisten mediaanitulotason etäisyys pienituloisuusrajasta eli köyhyysvaje lasketaan köyhyysriskirajan 
alapuolella elävien henkilöiden ekvivalenttien kokonaisnettotulojen (mediaani) ja köyhyysriskirajan välisenä 
erona; se ilmaistaan prosentteina köyhyysriskirajasta (60 % kansallisesta ekvivalentista mediaanitulosta).  
 
142 
 kasvusuunnassa useimmissa jäsenvaltioissa kriisin jälkeen. Vuonna 2017 luku kuitenkin 
pieneni 11 jäsenvaltiossa ja pysyi pääpiirteissään vakaana viidessä. Laskua oli keskimäärin 
26,2 prosentista 25,4 prosenttiin. Muutoksen taustalla olivat kohennukset työikäisen väestön 
ja erityisesti lasten köyhyyden syvyydessä. Osuus on ede lleen korkea (yli 30 %) etenkin 
Romaniassa, Espanjassa, Bulgariassa ja Kreikassa. Vähintään 65 -vuotiaiden köyhyyden 
syvyys sitä vastoin pysyi samalla tasolla. Parannukset olivat suurimpia Italiassa, Unkarissa ja 
Romaniassa.  
Toimintarajoitteisilla on merki ttävästi todennäköisempi köyhyys - tai syrjäytymisriski 
kuin toimintakykyisillä. Vuonna 2016 EU:n toimintarajoitteisista 30,1 prosenttiin kohdistui 
köyhyys - tai syrjäytymisriski, kun toimintakykyisten osalta osuus oli 20,9 prosenttia,89 eli 
ryhmien välinen ero on 9,2 prosenttiyksikköä. Ero on selkeämpi työikäisen väestön (16 –64-
vuotiaiden) osalta. Tässä ikäryhmässä toimintarajoitteisista 37,6 prosenttia oli köyhyys - tai 
syrjäytymisriskissä vuonna 2016, kun yli 65 -vuotiaiden ryhmässä osuu s oli 21 prosenttia.90 
Toimintarajoitteen vakavuus on tärkeä selittävä tekijä. Vähintään 16 -vuotiaista vakavasti 
toimintarajoitteisista 36,1 prosenttia oli vuonna 2015 köyhyys - tai syrjäytymisriskissä, kun 
lievästi toimintarajoitteisten osalta osuus oli 27, 4 prosenttia ja toimintakykyisten 20,8 
prosenttia.  
Tuloerot pienenivät hieman vuonna 2017 – ensimmäistä kertaa kriisin jälkeen. 
Rikkaimman 20 prosentin tulojen osuus verrattuna köyhimmän 20 prosentin tulojen osuuteen 
pieneni suurimmassa osassa jäsenvaltio ita (kaavio 62), joskin useimmissa niissä ylimmän ja 
alimman tuloviidenneksen tulo -osuuksien suhde ylitti vuonna 2017 vuoden 2008 tason. 
Vuonna 2017 suurimmat tuloerot (S80/S20 -suhde yli 6) todettiin Latviassa, Virossa, 
Liettuassa ja Bulgariassa (kaikki ”k riittisessä tilanteessa” ja viimeksi mainitussa kasvu oli 
merkittävää). Romaniassa, Kreikassa ja Italiassa tasot ovat edelleen korkeat, mutta niissä 
tapahtui merkittävää alenemista (”heikot mutta paranemassa”). Tilanteen kohenemisen 
taustalla 10 jäsenvalti ossa oli köyhempien kotitalouksien tulojen nopeampi kasvu suhteessa 
mediaanituloon. Tämä vaikuttaisi osoittavan, että elpyminen alkaa vaikuttaa kaikkein 
heikoimmassa asemassa oleviin.  
 
                                                           
89 EU-SILC (2017), köyhyys - tai syrjäytymisri skiaste toimintarajoitteen tason, sukupuolen ja iän mukaan 
[hlth_dpe010].  
90 Ks. edellinen alaviite.  
 
143 
 Kaavio 62: Ylimmän ja alimman tuloviidenneksen tulo -osuuksien suhde ja muutos 
edellisestä vuodesta (sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)   
 
Lähde: Eurostat, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (SILC) Kausi: Vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset 
vuoteen 2016 verrattuna. Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien 
selitykset esitetään liitteessä. Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan tietoja ei saatavilla 26. lokakuuta 2018.  
 
Sosiaalisen suojelun menot jatkoivat  kasvuaan kaikissa jäsenvaltioissa, joskin niiden 
välillä on suuria eroja.91 Reaalimääräisesti tarkasteltuna sosiaalisen suojelun menot 
kasvoivat kaikissa jäsenvaltioissa vuosien 2014 ja 2015 välillä.92 Jos kuitenkin tarkastellaan 
osuutta BKT:stä, sosiaalise n suojelun menot kasvoivat vain 7 maassa ja vähenivät 16 maassa. 
Tämä johtui pääasiassa siitä, että menoista pienempi osuus meni työttömyysetuuksiin 
työmarkkinaolojen kohentuessa. Sairausetuuksiin ja terveydenhoitoon käytetyt menot 
osuutena BKT:stä sen sij aan kasvoivat 10 maassa ja pienenivät 12 maassa. Sosiaalisen 
suojelun menot (prosentteina BKT:stä) olivat suurimmat Ranskassa (31,9 %), Tanskassa (31,1 
                                                           
91 Perustuu ESSPROS -tietoihin. Vuoden 2015 tietoja ei ole saatavilla Puolasta.  
92 Ks. myös Euroopan komissio (2018), Employment and Social Developments in Eur ope. Annual review 2018. 
Luxemburg: Euroopan unionin julkaisutoimisto.  
AT
CZFI
SISKBEDK
HUMTNL
SE
PTBG
ESLT
LV
CYDE
EEFR
HRLU
PL
ELIT
ROy = 0,0163x -0,1537
R² = 0,0076
-0,8-0,6-0,4-0,20,00,20,40,6
3 4 5 6 7 8 9Ylimmän ja alimman tuloviidenneksen tulo -osuuksien suhde (S80/S20) -muutos
Ylimmän ja alimman tuloviidenneksen tulo -osuuksien suhde (S80/S20)2017
 
144 
 %) ja Suomessa (31,1 %)  Toisaalta tämä osuus oli alle 15 prosenttia BKT:stä Liettuassa (14,8 
%), Latvias sa (14,7 %) ja Romaniassa (14,3 %).  
Sosiaalisten tulonsiirtojen vaikutus köyhyyden vähentämiseen on heikentynyt hieman. 
Tämä on linjassa sen kanssa, että automaattisen vakautuksen vaikutukset vähenevät 
talouden laajentumisvaiheessa. Jäsenvaltioiden välill ä on kuitenkin merkittäviä eroja 
(kaavio 63).  Sosiaaliset tulonsiirrot (eläkkeitä lukuun ottamatta) pienensivät köyhyysriskiä 
32,4 prosenttia vuonna 2017 verrattuna 33,2 prosenttiin vuonna 2016. Suuntauksessa näkyi 
työmarkkinaolosuhteiden kohentuminen ja v astaavasti se, että työtulot kasvoivat 
dynaamisemmin kuin sosiaaliset tulonsiirrot. Tulonsiirtojen köyhyyttä vähentävän 
vaikutuksen suuruus vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioiden välillä, ja monissa maissa, joissa 
on korkea köyhyysriski, myös sosiaalisten  tulonsiirtojen vaikutus on heikoin (Kreikka, 
Romania, Italia, Bulgaria ja Latvia).  
 
 
145 
 Kaavio 63: Sosiaalisten tulonsiirtojen (muiden kuin eläkkeiden) vaikutukset köyhyyden 
vähentämiseen ja muutos edellisestä vuodesta (sosiaali -indik aattoreiden tulostaulun 
pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (SILC) Kausi: Vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset 
vuoteen 2016 verrattuna. Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien 
selitykset esitetään liitteessä. Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan tietoja ei saatavilla 26. lokakuuta 2018.  
 
Itsenäiset ammatinharjoittajat ja epätyypillisessä työsuhteessa olevat kokevat 
suurempaa taloudellista epävarmuutta ja heillä on vain rajatut  mahdollisuudet 
sosiaaliseen suojeluun.93 Vuonna 2017 itsenäisillä ammatinharjoittajilla ei ollut 
työttömyysturvaa 11 maassa, pakollista sairausvakuutusturvaa kolmessa maassa eikä turvaa 
työtapaturmia ja ammattitauteja vastaan 10 maassa.94 Epätyypillisissä t yösuhteissa olevilla 
työntekijöillä on yleensä sama virallinen oikeus useimpiin sosiaalietuusjärjestelmiin kuin 
vakituisissa työsuhteissa olevilla, joskaan tämä ei useinkaan koske tiettyjä työntekijäryhmiä 
                                                           
93 Aihetta käsitellään myös jaksossa 3.3.  
94 Tässä ja seuraavassa kappaleessa esitetyt tiedot perustuvat Euroopan komission asiakirjaan SWD(2018) 70 
final – ”Impact Assessment Accompanyin g the Proposal for a Council recommendation on access to social 
protection for workers and the self -employed”.  
ATDKFIHU
SE
BECZFR
NLPL
SIEE
ES
HRLT
LUPTBG
EL
ITLVRO
CY
DEMT
SKy = 0,0169x -0,3757
R² = 0,0033
-6,0-4,0-2,00,02,04,06,08,010,012,014,0
15 20 25 30 35 40 45 50 55 60Sosiaalisten tulonsiirtojen (muiden kuin eläkkeiden) vaikutukset köyhyyden 
vähentämiseen -muutos
Sosiaalisten tulonsiirtojen (muiden kuin eläkkeiden) vaikutukset köyhyyden vähentämiseen2017
 
146 
 (esim. tilapäiset ja kausityöntekijät, tarvittaess a työhön kutsuttavat, vuokratyöntekijät ja 
siviilioikeudellisten sopimusten tai nollatuntisopimusten nojalla työskentelevät eivät usein voi 
kuulua jäseninä näihin järjestelmiin). Ainakin 24 jäsenvaltiossa95 on yksilöity epätyypillisissä 
työsuhteissa olevien  työntekijöiden ja itsenäisten ammatinharjoittajien suojan riittävää 
kattavuutta (mahdollisuus kerryttää ja hyödyntää asiaankuuluvia oikeuksia) koskevia esteitä 
(etuuksiin oikeuttavat vähimmäiskaudet, odotusajat, sosiaalisen suojelun oikeuksien 
siirrettävy yden puute).  
Kertyneiden oikeuksien säilyttäminen ja siirtäminen toiseen järjestelmään työelämän 
siirtymien yhteydessä on edelleen vaikeaa.  Työelämän muuttuessa tällaisesta 
joustavuudesta on tulossa yhä tärkeämpää, ja siirrettävyyden puute voi haitata 
työm arkkinoiden dynamiikkaa ja tarpeiden kohtaamista. Sektoreiden tai työmuotojen välillä 
siirtyvillä työntekijöillä on sääntelyn puutteen takia vaikeuksia ainakin neljässä jäsenvaltiossa, 
ja useissa jäsenvaltioissa näiden siirtymien esteenä ovat erittäin kork eat kustannukset ja eri 
järjestelmiin sovellettavat erilaiset säännöt. Sosiaaliturvaoikeuksiin liittyvien avointen tietojen 
puutteen vuoksi ihmiset eivät pysty tekemään tietoon perustuvia päätöksiä monissa maissa. 
Sosiaaliturvajärjestelmiä koskevia yleisiä  tietoja on saatavilla kaikissa muissa paitsi viidessä 
jäsenvaltiossa, mutta räätälöityjä tietoja saa vain puolessa näistä (esim. eläkesimulaatioita on 
mahdollista saada Saksassa, Ranskassa, Espanjassa, Yhdistyneessä kuningaskunnassa ja 
Puolassa).  
Vähimmäi stoimeentulojärjestelmissä olisi yhdistettävä tuen riittävä taso 
työmarkkinoille ja yhteiskuntaan osallistumisen mahdollistavien tavaroiden ja 
palvelujen saatavuuteen sekä työmarkkinoille siirtymistä/palaamista koskeviin 
kannustimiin työkykyisille , kuten E uroopan sosiaalisten oikeuksien pilarissa esitetään.  
Vähimmäistoimeentulojärjestelmiä ja niiden vuorovaikutusta muiden etuus - ja aktivointi - ja 
tukitoimenpiteiden kanssa koskevasta vertailuanalyysista voidaan saada hyödyllistä tietoa 
niiden suorituskyvystä . Jäljempänä esitettävässä analyysissä käytetään perustana 
vähimmäistoimeentuloetuuksia koskevaa vertailuanalyysiä, joka tehtiin vuosina 2017 –2018 
sosiaalisen suojelun komiteassa.96 Vertailuanalyysissä keskitytään työikäiseen ja -kykyiseen 
väestöön, joka ei  ole työssä ja jolla ei ole oikeutta sosiaalietuuksiin tai joka on käyttänyt 
loppuun oikeudet etuuksiin.  
                                                           
95 AT, BE, BG, CZ, DE, DK, EE, EL, ES, FI, FR, HU, HR, IT, LU, MT, NL, PL, PT, SE, SI, RO, SK ja UK.  
96 Sosiaalisen suojelun komitea hyväksynyt kes äkuussa 2018.  
 
147 
 Vähimmäistoimeentuloetuuksien riittävyys vaihtelee huomattavasti jäsenvaltioiden 
välillä . Vähimmäistoimentuloetuuksien riittävyyttä voidaan mitata ver taamalla edunsaajien 
tuloa kansalliseen köyhyysrajaan (osoittaa järjestelmien köyhyyttä lievittää vaikutusta) ja 
edunsaajien tuloa matalapalkkaisten97 tuloon (osoittaa järjestelmien aktivointivaikutusta ja 
mahdollisia lannistavia vaikutuksia). Molemmat indi kaattorit antavat samanlaiset tulokset 
vähimmäistoimeentulon riittävyydestä jäsenvaltioissa vuonna 201698 (kaavio 64). Kun 
tarkastellaan yhden hengen kotitalouksia, riittävyys oli vuonna 2016 suurinta Alankomaissa, 
Irlannissa, Tanskassa ja Luxemburgissa. Nä issä jäsenvaltioissa etuuksien taso oli yli 80 
prosenttia kansallisesta köyhyysrajasta (60 prosenttia kansallisesta käytettävissä olevasta 
ekvivalentista mediaanitulosta sosiaalisten tulonsiirtojen jälkeen). Alankomaissa etuuksien 
taso oli 106 prosenttia k öyhyysrajasta, mikä itse asiassa nosti etuudensaajat pois köyhyydestä. 
Toisessa ääripäässä vähimmäistoimeentulon riittävyys Bulgariassa, Romaniassa, Unkarissa, 
Slovakiassa ja Liettuassa oli vuonna 2016 alle 40 prosenttia köyhyysrajasta tai kolmannes 
matala palkkaisen tuloista.  
                                                           
97 Matalapalkkaisella tarkoitetaan vertailuanalyysissä henkilöä, joka ansaitsee 50 % keskimääräisestä 
kansallisesta bruttopalkasta.  
98 Indikaattorit perustuvat tuoreimpiin saatavilla oleviin tietoihin OECD:n vero -/etuusmallista. Kyprosta koskev ia 
tietoja ei ole saatavilla. Italiaa ja Kreikkaa koskevat tiedot eivät sisällä hiljattain käyttöön otettuja 
vähimmäistoimeentulojärjestelmiä eikä niitä ole otettu mukaan tähän analyysiin.  
 
148 
 Kaavio 64: Vähimmäistoimeentulon saajien nettotulot prosentteina köyhyysriskirajasta 
(tasoitettuna kolmelle vuodelle) ja matalapalkkaisen ansaitsijan tuloista (2016)  
 
Lähde: Eurostat, OECD. Huom.: Kyprosta koskevia tietoja ei ole saatavilla. Italiaa ja Kreikkaa koskevat tiedot 
eivät sisällä vuonna 2017 käyttöön otettuja vähimmäistoimeentulojärjestelmiä.  Irlanti, Kroatiaa ja Yhdistynyttä 
kuningaskuntaa koskevat tuoreimmat tiedot köyhyysrajoista ovat tulovuode lta 2015.  
 
Vähimmäistoimeentuloetuuksien riittävyys vaikuttaa etenkin etuudensaajien köyhyyden 
syvyyteen. Työikäisen väestön (16 –64-vuotiaiden) suhteellinen köyhyysvaje99 väheni 
marginaalisesti ensimmäistä kertaa vuonna 2017 samansuuntaisesti yleisen indika attorin 
kanssa, mutta ylittää edelleen selvästi kriisiä edeltäneen tason. Vaje on merkittävästi suurempi 
vajaatyöllisissä kotitalouksissa asuvien 18 –59-vuotiaiden kohdalla (kaavio 65). Vuoden 2016 
EU-SILC -tilastojen tiedot osoittavat, että köyhyys oli syvi ntä vajaatyöllisissä ja työttömissä 
kotitalouksissa Liettuassa, Bulgariassa, Latviassa, Italiassa ja Romaniassa (yli 50 %). Pienin 
vaje puolestaan oli Suomessa, Alankomaissa ja Irlannissa (alle 20 %). Vajaatyöllisissä 
kotitalouksissa asuvien henkilöiden kö yhyysvaje osoittaa yleensä heikkoutta 
                                                           
99 Ks. alaviite Error! Bookmark not defined. , suhteellisen köyhyysvajeen määritelmä.  
ITELBG
ROHUSKLT
PTLV
PL
ESHRSI
EUEECZSE
DEFRBEFI
UKATMTLUDK
IENL
0%20%40%60%80%100%120%
0% 20% 40% 60% 80% 100% 120%Suhteessa pienipalkkaisten tuloihin
Suhteessa köyhyysrajaan (3 vuoden liikkuva keskiarvo)
 
149 
 etuusjärjestelmien riittävyydessä ja kattavuudessa (todettu myös sosiaalisen suojelun 
komitean vuosiraportissa 2018).  
 
Kaavio 65: Vajaatyöllisissä kotitalouksissa asuvien 18 –59-vuotiaiden suhteellinen 
köyhyysvaje (2016)  
Lähde: Eurostat, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (SILC)  
 
Kaikissa jäsenvaltioissa käytetään vähimmäistoimeentulojärjestelmissä tarveharkintaa 
muiden tukikelpoisuusvaatimusten kanssa. Tiukempiin tukikelpoisuusvaatimuksiin liittyy 
yleensä alempi kattavuus100 ja päinvastoin.  Tarveharkinta on yleisin tapa kohdentaa tuki 
köyhyydessä eläviin.101 Tarveharkinnan edellytyksissä arvioidaan yleensä kaikkien 
kotitalouden jäsenten eikä pelkästään tuen hakijan resurssit (tulot, varat, kiint eä tai irtain 
omaisuus). Useimmissa jäsenvaltioissa tarveharkinnassa käytetty kynnysarvo on annettavan 
etuuden enimmäistaso (tosiasiallinen tuki on etuuden enimmäismäärän ja henkilön tai 
kotitalouden tulojen välinen erotus), mutta useissa jäsenvaltioissa j ätetään huomiotta osa 
ihmisten ansioista, mikä vaikuttaa positiivisesti järjestelmien kattavuuteen ja vähentää 
työssäkäyvien köyhyyttä. Myös muut tukikelpoisuusvaatimukset, kuten 
asuinpaikkavaatimukset, vaikuttavat järjestelmien kattavuuteen (koska se voi pienentää 
kattavuutta sellaisten ihmisten osalta, jotka muuttavat maan sisällä tai ovat kodittomia).  
                                                           
100 Sellaisten ihmisten määrä, jotka täyttävät tukikelpoisuusvaatimukset ja voivat saada etuutta järjestelmästä.  
101 Tämä eroaa yleisen perustulon teoreettises ta käsitteestä, jossa jokaiselle kansalaiselle taataan tietyntasoinen 
tulo heidän tilanteestaan riippumatta. Lisätietoja: Euroopan komissio (2018), ”Employment and Social 
Developments in Europe. Annual Review 2018”, s 142.  

 
150 
 Vähimmäistoimeentulon saajilla on suurempia vaikeuksia erilaisten luontoisetuuksien 
saamisessa . Integroitujen aktiivisen osallisuuden strategioissa olenna inen osatekijä on 
palvelujen saanti (mittareina käytetään vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jäämistä, kohtuutonta 
asumismenorasitusta ja osallistumattomuutta ammattitoimintaan liittyvään koulutukseen).102 
Vuonna 2016 köyhyysriskissä olevien ja vajaatyöllisiss ä kotitalouksissa asuvien 18 –59-
vuotiaiden palvelujen saanti oli yleisesti heikompaa kuin saman ikäryhmän sellaisten 
henkilöiden, jotka eivät ole köyhyysriskissä eivätkä asu vajaatyöllisissä kotitalouksissa. Jos 
tarkastellaan tulosta eri palveluissa, Suomi , Unkari ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat ainoita 
jäsenvaltioita, joissa ero palvelujen saamisessa oli vuonna 2016 alle EU:n keskiarvon kaikilla 
kolmella edellä mainitulla alalla. Sitä vastoin Kreikassa ja Latviassa ero ylittää EU:n 
keskiarvon kaikilla kol mella alalla. Suurimmat erot vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jäämisessä 
ovat Latviassa (14,8 prosenttiyksikköä) ja Kreikassa (34,1 prosenttiyksikköä) ja pienimmät 
Tanskassa, Espanjassa, Alankomaissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa (alle 1 
prosenttiyksik kö). Asumisen alalla suurimmat erot kohtuuttomassa asumismenorasitteessa 
olivat Tanskassa, Kreikassa, Itävallassa ja Italiassa (yli 50 prosenttiyksikköä) ja pienimmät 
Maltalla, Kyproksella, Irlannissa ja Suomessa (alle 20 prosenttiyksikköä).103 
Aikuiskoulutu ksen alalla Ruotsissa ja Tanskassa oli vuonna 2016 negatiiviset erot eli 
koulutukseen pääsivät paremmin köyhyysriskissä olevat ja erittäin vajaatyöllisissä 
kotitalouksissa asuvat. Maltalla ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa ei ollut eroa lainkaan. 
Suurimmat  erot puolestaan olivat Latviassa, Espanjassa ja Liettuassa (yli 16 
prosenttiyksikköä).  
Korkealaatuisten asuntojen saanti on parantunut vuoden 2008 jälkeen, mutta joissakin 
maissa huomattavalla osuudella väestöstä on asuntoon liittyviä laatuongelmia. Vuon na 
2017 EU:ssa 13,1 prosenttia väestöstä ilmoitti asuvansa asunnossa, jossa on vuotava katto, 
kosteat seinät, lattiat tai perusta tai hometta ikkunanpuitteissa tai lattiassa. Tämä on 2,3 
prosenttiyksikköä vähemmän kuin vuonna 2016.104 Tämä puutteellisten asu inolojen105 
osatekijä on erityisenä ongelmana viidessä jäsenvaltiossa (Kyproksella, Portugalissa, 
Unkarissa, Latviassa ja Sloveniassa), joissa 20 prosenttia väestöstä ilmoittaa laatuongelmista 
asunnoissaan. Vuonna 2017 Romaniassa väheni merkittävästi niiden osuus, joiden 
                                                           
102 Vuoden 2016 EU -SILC -tilastojen palvelujen saatavuutta koskevat lisäkysymykset. Syyt, jotka on otettu 
vertailuanalyysissä huomioon: ”ei soveltuvia kursseja tai ohjelma saatavilla” ja ”ei ole varaa”.  
103 Vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jäämistä ja asuntojen saatavuutta käsitellään tarkemmi n jäljempänä.  
104 Tämän kappaleen tiedot on saatu EU -SILC -tilastoista.  
105 Puutteellisilla asuinoloilla mitataan asunnon heikkoa varustelutasoa ja lasketaan niiden kotitalouksien 
osuutena, jotka kärsivät vähintään yhdestä seuraavista. i) vuotava katto, ii) as unnossa ei kylpyä eikä suihkua, iii) 
ei sisä -WC:tä, iv) asunto liian pimeä.  
 
151 
 kotitaloudessa ei ole kylpyä tai suihkua eikä sisä -WC:tä. Osuus on kuitenkin edelleen 
merkittävä (27,2 %). Latviassa, Bulgariassa ja Liettuassa kylvyn tai suihkun puute asunnossa 
ja pelkästään oman kotitalouden käyttöön tarkoitetun sisä -WC:n puute on ongelma noin 10 
prosentille väestöstä.  
Kotitalouksien käytettävissä olevista tuloista asumismenoihin käytettävä osuus on 
edelleen merkittävä monissa jäsenvaltioissa . Jos asumiskustannukset otetaan huomioon, 
köyhyysriskissä on 156 ihmistä, ja jos niitä ei oteta huomioon, 85 miljoonaa. Tämä kohdistuu 
erityisesti matalamman tulotason kotitalouksiin. Vuonna 2017 EU:n kotitalouksista 10,2 
prosenttia käytti yli 40 prosenttia käytettävissään olevista tuloista asumiskustannuksiin, mutta 
osuus kohoaa 37,8 prosenttiin, kun tarkastellaan köyhyysriskissä olevia kotitalouksia. Siitä 
huolimatta, että tilanne on kohentunut hienoisesti edeltävään vuoteen verrattuna, kohtuuton 
asumismenorasite oli vuonna 2017 edelleen suurin Kreikassa (39,6 %). Kreikan jälkeen 
Bulg aria, Tanska ja Saksa ovat jäsenvaltioita, joissa väestöstä suurimpaan osuuteen kohdistuu 
kohtuuton asumismenorasite (yli 15 % väestöstä kussakin). Vaikutus on erityisen huomattava 
Tanskassa ja Saksassa, joissa köyhyysriskissä olevien osuus on alle EU:n ke skiarvon ennen 
asumiskustannuksia mutta ylittää EU:n keskiarvon, kun asumiskustannukset otetaan 
huomioon. Sitä vastoin alle 5 prosenttia väestöstä Virossa, Irlannissa, Suomessa, Kyproksella 
ja Maltalla asui kotitaloudessa, jossa asumiskustannuksista aiheut uu kohtuuton rasite. 
Useimmissa maissa vuokralaisiin, jotka vuokraavat asunnon markkinahinnalla, kohdistuu 
merkittävästi suurempi asumismenorasite kuin omistajiin, joilla on asuntolaina 
(markkinahintaista vuokraa maksavista vuokralaisista EU:ssa keskimääri n 25,1 % ja 
omistajista noin 5 %).  
Kohoavat vuokrat lisäävät köyhiin kohdistuvaa rasitetta joissakin jäsenvaltioissa. 
Vuonna 2016 reaalimääräiset vuokrat kohosivat seitsemässä maassa (Irlannissa, Virossa, 
Liettuassa, Sloveniassa, Unkarissa, Itävallassa ja Puolassa) yli 5 prosenttia vuoteen 2015 
nähden. Korkeat vuokrat voivat pahentaa köyhyys - tai syrjäytymisriskiä, esimer kiksi 
Sloveniassa, Irlannissa, Itävallassa ja Liettuassa, joissa vuokralaisten köyhyysriski on 
merkittävästi suurempi kuin asuntojen omistajien. Kansallisiin lukuihin voi myös kätkeytyä 
tiettyihin kaupunkeihin liittyviä haasteita.  
Kodittomuuden hiljattain en kehitys viittaa siihen, että tilanne ei ole kohenemassa.  
Kodittomien lukumäärää koskevat arviot eivät ole vertailukelpoisia maiden välillä, koska 
virallisia lähteitä ei ole ja kodittomien laskemiseen käytetään eri menetelmiä. Käytettävissä 
 
152 
 olevien tieto jen perusteella voidaan vain seurata asian kehitystä ajan mittaan (käyttäen 
useimmissa tapauksissa vuonna 2017 tai 2016 viimeisimpänä vuotena, jolta tietoja on 
saatavilla). Joka tapauksessa vaikuttaa siltä, että kodittomuus on hiljattain lisääntynyt kaikis sa 
25 jäsenvaltiossa, josta tietoja on saatavilla, Suomea lukuun ottamatta, jossa tilanne on 
kohentunut.106  
Eläketulot suojaavat ikääntyneitä suhteellisen hyvin köyhyysriskiltä.  Vuonna 2017 EU:n 
tasolla ikääntyneiden köyhyysriski (14,6 %) oli pienempi kuin työikäisten (16,7 %). Tämä 
suhde on kääntynyt viime vuosikymmenen aikana kriisiä edeltäneeseen verrattuna. Tätä 
selittää osaksi se, että kriisi vähensi keskimäärin kotitalouksien käytettävissä olevia 
reaalituloja, etenkin työikäisen väestön keskuudessa läh es kaikissa Euroopan maissa, kun taas 
eläkkeet pysyivät kestävämmällä tasolla. Myös ikääntyneiden kokema vakava aineellinen 
puute väheni (7,4 prosentista 6,3 prosenttiin vuosina 2008 –2017), mikä osoittaa, että 
köyhyyden ja sosiaalisen syrjäytymisen vähenem inen ei ole vain suhteellinen vaikutus.  
Kaavio 66: Köyhyys - tai syrjäytymisriskissä olevien vähintään 65 -vuotiaiden 
prosenttiosuus suhteessa EU:n keskiarvoon, 2017  
 
Lähde: Eurostat, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (EU -SILC). Huo m.: Tiedot on vakioitu (EU28=0). Irlantia ja Yhdistynyttä 
kuningaskuntaa koskevat tiedot ovat vuodelta 2016.  
 
                                                           
106 Tiedot on koonnut FEANTSA, asunnottomia edustavien kansallisten järjestöjen eurooppalainen kattojärjestö. 
Ks. FEANTSA (2018), Third overview of housing exclusion in Europe.  

 
153 
 Köyhyysriski ja sosiaalisen syrjäytymisen riski ikääntyvien keskuudessa on laskenut 
vakaasti useimmissa jäsenvaltioissa. Vuonna 2017 vähintään 65 -vuotiaista kaikkiaan 148 
000 henkeä vähemmän oli köyhyys - tai syrjäytymisriskissä verrattuna kriisiä edeltävään 
tasoon (2008). Vaikka tilanne on yleisesti kohentunut, jäsenvaltioiden välillä on merkittäviä 
eroja. Ikääntyneiden köyhyys - tai syrjäytymisriski  on pienentynyt merkittävästi Kyproksella 
(-24,7 prosenttiyksikköä vuodesta 2008), Bulgariassa ( -16,6 prosenttiyksikköä), Romaniassa 
(-16,2 prosenttiyksikköä) ja Latviassa ( -14,9 prosenttiyksikköä) mutta kohonnut 
Luxemburgissa (+6,4 prosenttiyksikköä) ja S aksassa (+2,2 prosenttiyksikköä).  
Eritystä huolta herättää ikääntyneiden naisten tilanne : yksi viidestä vähintään 65 -
vuotiaasta naisesta on köyhyys - tai syrjäytymisriskissä EU:ssa. Vuonna 2017 naisten 
köyhyys - ja syrjäytymisriskiaste vaihteli Tanskan, Ran skan ja Alankomaiden noin 10 
prosentista Bulgarian yli 50 prosenttiin ja Baltian maiden yli 40 prosenttiin. Suurimmat 
sukupuolten väliset erot köyhyys - ja syrjäytymisriskiasteessa ovat Liettuassa (19,9 
prosenttiyksikköä), Virossa (19,7 prosenttiyksikköä), Latviassa (16,6 prosenttiyksikköä) ja 
Bulgariassa (16,2 prosenttiyksikköä).  Ikääntyneiden naisten tulot ovat pienemmät kuin 
ikääntyneiden miesten: vuonna 2016 ikääntyneiden naisten mediaanitulot olivat 6 
prosenttiyksikköä alemmat kuin miesten suhteessa sam aa sukupuolta edustaviin nuorempiin 
ihmisiin (90 % naiset ja 96 % miehet).  Naisten työtulot mutta myös eläketulot ovat näin ollen 
alemmat, mikä vaikuttaa sukupuolten eriarvoisuuteen ikääntyneiden tuloissa.  
Vähintään 65 -vuotiaiden tulot EU:ssa keskimäärin ovat hieman alemmat kuin 
nuoremmilla ikäryhmillä. Vähintään 65 -vuotiaiden käytettävissä oleva mediaanitulo oli 92 
prosenttia nuorempien tuloista vuonna 2017. Mediaanitulojen suhde oli alle 75 prosenttia 
viidessä maassa (Tanskassa, Maltalla, Liettuassa, Latviassa ja Virossa) ja alle 80 prosenttia 
neljässä muussa maassa (Belgiassa, Ruotsissa, Kyproksella ja Tšekissä). Vuonna 2017 
yhdeksässä jäsenvaltiossa (Luxemburg, Kreikka, Ranska, Espanja, Unkari, Italia, It ävalta, 
Puola ja Romania) ikääntyneiden miesten ja kahdessa jäsenvaltiossa (Luxemburgissa ja 
Kreikassa) ikääntyneiden naisten mediaanitulo oli sitä vastoin suurempi kuin alle 65 -
vuotiaiden.  
Eläkkeiden osuus on keskimäärin yli puolet uran loppuvaiheen työtu loista, mutta 
eläkkeiden kyky korvata tuloja vaihtelee merkittävästi jäsenvaltioiden välillä.  
 
154 
 Eläkkeiden yhteenlaskettu korvaussuhde107 (ARR) oli vuonna 2017 EU:ssa keskimäärin 59 
prosenttia, mutta maiden välillä oli suuria eroja. Suhde vaihteli Luxemburgin 80 prosentista 
Irlannin, Bulgarian ja Kroatian alle 40 prosenttiin.108 
Eliniänodotteiden kasvaessa eläkkeitä on mukautettava: työelämä alkaa myöhemmin ja 
jatkuu pidempään, kun ihmiset elävät yleisesti kauemman.  Köyhyyden vähentämisen ja 
tulon korvaamisen lis äksi eläkkeiden riittävyyden kannalta kolmas merkityksellinen tekijä on 
eläkeajan kesto. Eläkeajan ja työssäoloajan välinen suhde on tällä hetkellä keskimäärin 51 
prosenttia EU:ssa. Kaaviossa 67 tarkastellaan ennen työtä, työssä ja eläkkeellä vietettyä 
keskimääräistä aikaa elämästä jäsenvaltioissa (perustana on käytetty arviota työelämän 
alkamisesta, keskimääräisestä työmarkkinoiltapoistumisiästä ja elinajanodotteesta 60 -
vuotiaana).  
                                                           
107 65–74-vuotiaiden yksittäisten mediaanibruttoeläkkeiden suhde 50 –59-vuotiaiden yksittäisiin 
mediaanibruttotuloihin.  
108 Kroatiaa ja Irlantia koskevat tiedot ovat vuodelta 2016.  
 
155 
 Kaavio 67: Elinaika jaoteltuna työmarkkinastatukse n mukaan, 2017  
 
Lähde: työmarkkinoille tuloikä ja sieltä poistumisikä: ikääntymisraportti 2018; elinajanodote -ennusteet: 
Eurostat. Huom.: ”työssä” tarkoittaa työmarkkinoille tuloiän ja sieltä poistumisiän välistä aikaa.   
 
Epätyypillisissä työsuhteissa olevien ja itsenäisten ammatinharjoittajien edellytykset 
eläkeoikeuksien saamiseen ja kerryttämiseen ovat usein heikommat kuin niiden, joilla 
on vakinainen, kokoaikainen työsopimus. SHARE -kyselytietojen109 perusteella voidaan 
mitata itsenäisen ammatinharjoittamisen vaikutusta eläketuloihin ja elintasoon vertaamalla 
eläkkeelle jääneiden itsenäisten ammatinharjoittajien110 ja eläkkeelle jääneiden palkansaajien 
tilannetta useimmissa jäsenvaltioissa.111 Eläkkeelle jääneet itsenäiset ammatinharjoittajat 
ilmoittavat tulonsa alemmiksi kuin palkansaajat lähes kaikissa kyselyn piiriin kuuluvissa 
                                                           
109 Survey of Health, Ageing and Retirement in Europe. Tietolähde: SHARE -kysely 7, 201 7. 
110 Tässä vertailussa eläkkeelle jääneillä itsenäisillä ammatinharjoittajilla tarkoitetaan eläkkeensaajia, jotka ovat 
olleet vähintään 50 prosenttia työurastaan itsenäisiä ammatinharjoittajia.  
111 SHARE -kysely (Survey of Health, Ageing and Retirement in Europe) on monialaisen ja kansainvälisen 
paneelin terveyttä, sosioekonomista statusta ja sosiaalisia ja perheverkostoja koskevien mikrotietojen tietokanta, 
johon sisältyy yli 120 000 vähintään 50 -vuotiasta (yli 297 000 haastattelua). SHARE kattaa 27 Euroop an maata. 
SHARE -kyselyssä 7 eivät olleet mukana Irlanti, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta. Joissakin 
jäsenvaltiossa otoskoot eivät mahdollista vertailua.  
0 5 10 15 20 25 30 35 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90EUBEBGCZDKDEEEIEELESFRHRITCYLVLTLUHUMTNLATPLPTROSISKFISEUK
ikäennen työskentelyä työssä eläkkeellä
 
156 
 maissa. Suurimmat tuloerot ovat Luxemburgissa, Tanskassa ja Ranskassa, ja yhdeksässä 
maassa ero on yli 20 prosenttia. Vain Unkarissa ja Virossa el äkkeelle jääneiden itsenäisten 
ammatinharjoittajien tulot ovat hieman korkeammat kuin eläkkeelle jääneiden palkansaajien 
(ks. kaavio 68). Tuloerojen ja epätasaisemman tulonjaon112 seurauksena eläkkeelle jääneiden 
itsenäisten ammatinharjoittajien köyhyysriski  on merkittävästi suurempi, keskimäärin 
kaksinkertainen eläkkeelle jääneisiin palkansaajiin verrattuna. Eläkkeelle jääneiden 
itsenäisten ammatinharjoittajien eläkkeet ovat alemmat kuin eläkkeelle jääneiden 
palkansaajien kaikissa tutkituissa maissa, ja kork eammasta omaisuuden ja tulojen suhteesta 
huolimatta he ovat alttiimpia taloudellisille vaikeuksille vanhuusiässä. Rahoitusvaikeuksia 
kuvaavalla indeksillä mitataan toimeentulovaikeuksia asteikolla 1 –4, jossa eläkkeelle 
jääneiden itsenäisten ammatinharjoitt ajien keskiarvo on 2,3 ja eläkkeelle jääneiden 
palkansaajien 2,1 tutkituissa jäsenvaltioissa.113 
 
Kaavio 68: Käytettävissä olevan ekvivalentin mediaanitulon suhteellinen ero 
(prosentteina) eläkkeelle jääneiden palkansaajien ja itsenä isten ammatinharjoittajien 
välillä, 2017  
 
Lähde: SHARE. Huom.: EU:n tietoihin eivät sisälly Irlanti, Alankomaat ja Yhdistynyt kuningaskunta. Bulgarian, 
Latvian, Liettuan, Portugalin, Romanian, Slovenian ja Slovakian otoskokojen perusteella ei voida tehdä eroja 
eläkkeensaajien välille.  
 
 
                                                           
112 S80/S20 -suhde on kolmanneksen suurempi eläkkeellä jääneiden itsenäisten ammatinharjoittajien p arissa kuin 
eläkkeelle jääneiden palkansaajien parissa.  
113 EU28 -maat lukuun ottamatta Irlantia, Alankomaita ja Yhdistynyttä kuningaskuntaa.  
EU* HU EE SE CZ EL ITCY BE DE AT HR FIES FRMT DK LU PL
19 -11 -16 10 518 17 22 20 19 817 20 27 23 25 23 27 31-20-10010203040
ero prosentteina
 
157 
 Kaavio 69: Vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jääminen oman ilmoituksen mukaan 
(sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattori)  
 
Lähde: Eurostat, yhteisön tulo - ja elinolotilastot (SILC) Kaus i: Vuoden 2017 tasot ja vuotuiset muutokset vuoteen 2016 
verrattuna. Huom.: Akselit on keskitetty EU:n painottamattoman keskiarvon mukaan. Symbolien selitykset esitetään 
liitteessä. Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan tietoja ei saatavilla 26. lokakuuta  2018.  
 
Vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jäämisestä ilmoittavien osuudessa114 on joitakin 
merkkejä lähentymisestä . Aiemman suuntauksen vastaisesti täyttymättömien 
sairaanhoitotarpeiden tason ja muutosten välillä esiintyy heikko negatiivinen korrelaatio. 
Maissa, joissa täyttymättömät tarpeet ovat suurimmat, suuntaus on positiivisin (ks. kaavio 
69). Joissakin jäsenvalti oissa terveydenhuollon saamisen merkittävänä esteenä ovat edelleen 
kustannukset ja odotusajat. Se osuus EU:n väestöstä, joka oman ilmoituksensa mukaan on 
jäänyt vaille tarvittavaa sairaanhoitoa liian korkeiden kustannusten, liian pitkän odotusajan tai 
liian pitkän matkan takia, kuitenkin väheni keskimäärin 1,6 prosenttiin vuonna 2017. Se osuus 
                                                           
114 Vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jääminen asianomaisen oman ilmoituksen mukaan tarkoittaa subjektiivista 
arviota tu tkimuksen tai tietyntyyppisen sairaanhoidon tarpeesta, jota asianomainen ei saanut tai hakenut 
seuraavista kolmesta syystä: ”taloudelliset syyt”, ”liian pitkät jonotusajat” tai ”liian pitkä matka”. Hoidon 
saamiseen liittyvät ongelmat, joista ihmiset raport oivat sairastuttuaan, heijastelevat usein merkittäviä esteitä 
hoidossa.  
AT
CZDE
DKESFR
HU
ITLU
MTNL
PLCY
ROSI
LVBE
BGFIHR
LTPT
SESK
EEELy = -0,277x -0,055
R² = 0,2986
-4,0-3,5-3,0-2,5-2,0-1,5-1,0-0,50,00,51,01,52,02,53,03,5
-1 1 3 5 7 9 11 13Vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jääminen (oman ilmoituksen mukaan) -muutos
Vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jääminen (oman ilmoituksen mukaan)2017
 
158 
 väestöstä, johon vaikutukset kohdistuivat, oli silti edelleen yli 5 prosenttia Virossa ja 
Kreikassa (yli 10 prosenttia) ja Latviassa. Osuus kasvoi vuonna 2017 ainoast aan Sloveniassa, 
Kyproksella ja Slovakiassa.  
Myös työmarkkinastatus voi olla merkittävä tekijä, joka selittää sairaanhoidon 
ongelmallista saantia joissakin maissa.  Suurimassa osassa maita ei ole merkittäviä eroja 
työmarkkinastatuksen mukaan, mutta joissaki n niissä työttömillä (ja vähemmässä määrin 
eläkkeensaajilla) saattaa olla suurempia vaikeuksia terveydenhuollon saamisessa (ks. kaavio 
70). Sellaisissakin maissa, joissa täyttymättömien tarpeiden osuus koko väestössä alittaa EU:n 
keskiarvon, lukujen mukaan  vaikuttaa siltä, että työttömillä saattaa olla vaikeuksia 
sairaanhoidon saamisessa (esim. Belgiassa, Ranskassa, Italiassa ja Unkarissa).  
 
Kaavio 70: Itse ilmoitetut täyttymättömät sairaanhoitotarpeet työmarkkinastatuksen 
mukaan (2 016)  
 
Lähde: Eurostat [hlth_silc_13].  
 
Toimintakykyisen elinajan odote 65 -vuotiaana kohosi edelleen EU:ssa miesten osalta 9,8 
vuoteen ja naisten osalta 10,1 vuoteen. Korkein toimintakykyisen elinajan odote 65 -
vuotiaana on Ruotsissa, Maltalla ja Irlannis sa (noin 12 vuotta molempien sukupuolten osalta), 
mutta se on erityisen alhainen Latviassa, Slovakiassa ja Kroatiassa (noin 5 vuotta).  
Terveydenhuoltoa rahoitetaan eri järjestelmistä, ja kunkin järjestelmän suhteellinen 
merkitys vaihtelee jäsenvaltioissa. Vuonna 2016 käyttäjien maksamat maksut115 (eli 
                                                           
115 Käyttäjien maksamilla maksuilla tarkoitetaan kotitalouksien tuloista tai säästöistä maksettuja suoria maksuja 
tavaroista ja palveluista, jos käyttäjä suorittaa maksun tavaran ostohet kellä tai palvelun käyttöhetkellä joko ilman 
korvausta tai siten, että kustannus jaetaan organisoidun järjestelmän kanssa.  
0510152025
EE EL LV PL IT RO IE LT PT FIEU28 SK DK SE FR UK BE BG MT HU CZ LU ES HR CY DE NL SI AT% yli 16 -vuotiaista
Työssä Työtön Eläkkeellä
 
159 
 kotitalouksien menot terveydenhuoltoon, myös lääkkeisiin), joita ei korvattu mistään 
järjestelmästä tai joiden kustannukset jaettiin organisoidun järjestelmän kanssa, mitattuna 
osuutena terveydenhuoltomenoista, olivat yli 30 prosenttia Bulgariassa, Kreikassa, 
Kyproksella, Latviassa ja Liettuassa (kaavio 71).  
Kaavio 71: Terveydenhuoltomenot rahoituslähteen perusteella, 2016  
 
Lähde: Eurostat [hlth_sha11_hf]. Huom.: Tiedot on kerätty komission asetuksen (EU) 2015/359 mukaisesti 
terveydenhuollon menoja ja rahoitusta koskevien tilastojen osalta (terveystilinpitojärjestelmää koskeva vuoden 
2011 käsikirja).  
 
Pitkäaikaishoidon  tarve  on lisääntymässä,  kun EU:n  väestö  ikääntyy . Seuraavien  kuuden  
vuosikymmenen  aikana  (vuoteen  2070  mennessä)  yli 80-vuotiaiden  eurooppalaisten  
lukumäärä  kaksinkertaistuu  ja vanhushuoltosuhteen  (yli 65-vuotiaiden  määrän  suhde  15–64-
vuotiaiden  määrään)  odotetaan  kohoavan  vuosien  2016  ja 2070  välillä  29,6 prosentista  51,2 
prosenttiin116 (työikäisten  määrä  kutakin  yli 65-vuotiasta  kohti  putoaisi  kahteen  nykyisestä  
3,3:sta).  Iän karttuessa  huollettavana  olemisen  riski kasvaa,  kun kunto  todennäköisesti  
heikkenee  (75–84-vuotiaista  60 prosenttia  ja yli 85-vuoti aista 70 prosenttia  ilmoitti  olevansa  
toimintarajoitteinen).  
Pitkäaikaishoidon  tarpeen  ennustetaan  kasvavan  merkittävästi.   Pitkäaikaishoitoon  
liittyvät  sosiaalimenot  kasvavat  nopeimmin  verrattuna  terveydenhuoltoon  ja eläkkeisiin.  
Pitkäaikaishoitoon  käytet tävien  julkisten  menojen  odotetaan  kasvavan  1,6 prosentista  2,7 
                                                           
116 Euroopan komissio, Ikääntymisraportti 2018 . 
0 %10 %20 %30 %40 %50 %60 %70 %80 %90 %100 %
BG CY LV EL LT HU PT ES PL IT EE RO FI AT SK BE HR SE UK DK CZ IE DE SI NL LU FR
Muut rahoitusjärjestelmät (muut kuin oman maan kansalaiset)
Valtion järjestelmät
Vapaaehtoisiin maksuihin perustuvat terveydenhuoltojärjestelmät
Pakolliset maksuihin perustuvat sairausvakuutusjärjestelmät ja pakolliset lääketieteelliset säästötilit
Kotitalouksien itse maksamat maksut
 
160 
 prosenttiin  BKT:stä  vuosien  2016  ja 2070  välillä,  joskin  EU:n  sisällä  on merkittävää  vaihtelua  
(ks. kaavio  72).  
Kaavio 72: Ennustetut  julkiset  menot  pitkäaikaishoitoon,  % BKT:stä,  vuonna  2016  ja 
2070    
 
Lähde:  Tiedot  perustuvat  ikääntymisraporttiin  2018.  Huom.:  Ikääntymistyöryhmän  viiteskenaario    
 
Pitkäaikaishoidon  kestävyys  on haasteellista  niissä  jäsenvaltioissa,  joissa  nyt 
nojaudutaan  voimakkaasti  omaishoitoon.  Omaishoitajien  pooli  on kutistumassa  muuttuvien  
perhemallien  (vähemmän  lapsia,  perheenjäsenet  asuvat  kauempana  toisistaan),  naisten  
lisääntyvän  työllisyyden  ja eläkeiän  nousemisen  vuoksi.  Omaishoitoon  liittyy  myös  
merkittäviä  kustannuksia  talouden  kannalta,  kun omaishoitajat  vähentävät  virallista  työtä  tai 
lopettavat  sen kokonaan  ja maksavat  näin vain vähän  tai ei ollenkaan  veroja  ja 
sosiaalimaksuja.  Myös  hoitajien  rekrytoimiseen  ja työssä  pitämiseen  liittyy  haastei ta. 
Sektorilla  esiintyy  paljon  osa-aikatyötä  ja määräaikaisia  sopimuksia,  jotka  vähentävät  sen 
houkuttelevuutta.   
 
3.4.2  Poliittiset toimet  
Monissa maissa toteutettavilla uudistuksilla pyritään vahvistamaan aktiivista 
osallisuutta. Joissakin jäsenvaltioissa vahvistetaan palvelujen (kuten sosiaaliavustusten, 
työvoima - ja muiden sosiaalipalvelujen) integroitua tarjoamista etenkin yksilöllisellä 
lähestymistavalla, jolla on tarkoitus puuttua kaikkein heikoimmassa asemassa olevien 

 
161 
 monimutkaisiin ta rpeisiin. Bulgariassa ollaan toteuttamassa työvoima - ja 
sosiaaliavustuskeskuksia, jotka tarjoavat integroituja ja liikkuvia palveluja117. Helmikuussa 
2018 tällaisia keskuksia, jotka on perustettu ESR:n tuella, oli toiminnassa 73 ja ne tarjosivat 
työvoima - ja sosiaaliavustuspalveluja.118 Vuodesta 2018 lähtien keskukset tarjoavat 
työllistymissopimuksia pitkäaikaistyöttömille. Pitkäaikaistyöttömät yhdistetään tiettyihin 
työvoimapalveluihin ja heille annetaan lähetteitä muiden laitosten tarjoamiin palveluihin. 
Irlannissa työttömiä kotitalouksia koskevalla toimintasuunnitelmalla  laajennetaan 
aktivointipalvelut ihmisiin, jotka eivät ole työssä mutta joita ei ole määritelty työttömiksi 
perinteisissä toimenpiteissä. Siinä keskitytään erityisesti kohottamaan työllisyysas tetta 
kotitalouksissa, joissa on lapsia, sekä perinteisissä ydinperheissä että yksinhuoltajaperheissä, 
ja toimintarajoitteisia. Suomessa nuorille tarkoitetuista yhden palvelupisteen 
ohjauskeskuksista, Ohjaamoista (jotka toimivat alun perin ESR:n rahoitukse n turvin), tehtiin 
pysyviä, ja niitä laajennetaan psykososiaalista tukea tarjoavalla verkostolla. Kreikassa 
ryhdyttiin vuonna 2017 avaamaan yhteisökeskuksia, jotka ovat sosiaalipalveluja tarjoavia 
keskitettyjä asiointipisteitä kunnallisella tasolla. Keskuk set tukevat SSI -järjestelmän (Social 
Solidarity Income scheme) täytäntöönpanoa ja yhdistävät edunsaajat täydentäviin 
sosiaalipalveluihin. Helmikuuhun 2018 mennessä suunnitelluista 240 keskuksesta 203 oli 
toiminnassa. Lisäksi yhä useammat kunnat eri puolill a EU:ta tarjoavat integroituja 
sosiaalipalveluja, joissa keskitytään heikommassa asemassa olevien ryhmien monimutkaisiin 
tarpeisiin (esim. keskitetty asiointipiste Ateenassa ja terveydenedistämispalvelut Essenissä). 
Nämä toimet saivat tukea ESR:sta.  
Joiden kin etuuksien nykyaikaistaminen ja riittävyyden parantaminen jatkuvat useissa 
jäsenvaltioissa, joskin joissakin tapauksissa on ollut viivästyksiä . Liettuassa valtion 
antamaa toimeentulotukea samoin kuin perhe -etuuksia on korotettu vuonna 2018. Bulgariassa 
vähimmäistuloa korotettiin vuonna 2018 15 prosenttia yhdeksän vuoden jäädytyksen jälkeen. 
Ranskassa vuonna 2013 perustetun köyhyyden torjuntaa koskevan monivuotisen 
suunnitelman jatkoksi vähimmäistoimeentuloa ( Revenu de solidarité active – RSA socle)  
korot ettiin 1,6 prosenttia syyskuussa 2017 ja 1 prosentti huhtikuussa 2018. Ne ovat 
viimeisimpiä niiden korotusten sarjassa, joilla vähimmäistuloa on kasvatettu suhteessa 
inflaatioon, ja niitä täydennetään tehostamalla keskittymistä tuensaajien aktivointiin ( Garantie 
d’activité ) osana hiljattain ilmoitettua köyhyydenvastaista suunnitelmaa. Romaniassa 
                                                           
117 Työvoima - ja sosiaaliviranomaisten yhteiset liikkuvat tiimit tarjoavat kattavia integ roituja palveluja 
työttömille Bulgarian syrjäisillä alueilla.  
118 Toiminta sai tukea ESR:sta.  
 
162 
 suunniteltu sosiaalietuuksien konsolidointi on lykätty huhtikuuhun 2019, ja Kroatiassa uusi 
sosiaalihuoltolaki tulee voimaan vasta joulukuussa 2019. Latviassa halli tus ei ole vielä 
hyväksynyt suunniteltua vähimmäistoimeentulon kehittämissuunnitelmaa (esitetty 
toukokuussa 2018 ja tarkoitus tulla voimaan vuonna 2020). Luxemburgissa lakiluonnoksella 
on tarkoitus organisoida uudelleen taatun vähimmäistoimeentulon mekanis mi. Tavoitteena on 
vähentää nykyjärjestelmän luomia suuria kannustinloukkuja ja puuttua asumismenorasitteen 
ja yksinhuoltajakotitalouksien riittämättömien tulojen ongelmiin.  
Sosiaalisen suojelun kattavuus kasvoi useissa jäsenvaltioissa. Belgiassa hyväksyttiin laki, 
jolla poistetaan yritysten eläkejärjestelmiin pääsyn rajoituksia nuorilta ja lyhytaikaisilla 
työsopimuksilla työskenteleviltä. Muissa maissa on tarkoituksena hyväksyä toimenpiteitä 
itsenäisten ammatinharjoittajien ja pienyritysten omista jien eduksi. Tällaisia toimenpiteitä 
ovat muun muassa alennetut maksut, kun tietty kynnysarvo alittuu (Latvia, Puola), itsenäisten 
ammatinharjoittajien kattaminen työttömyysvakuutusjärjestelmästä (Ranska) tai mahdollisuus 
sisällyttää itsenäiset ammatinharj oittajat työtapaturmavakuutukseen verkkoalustojen 
hyväksymän vapaaehtoinen sosiaalinen peruskirjan kautta (Ranska; ks. myös jakso 3.3.2).  
Tuloerojen ja työssäkäyvien köyhyyden torjumiseen tähtäävillä toimilla puututaan myös 
verosuunnitteluun ja etuuksien r iittävyyteen . Työssäkäyvien köyhyyttä voidaan lieventää 
vähimmäispalkan muodostamisen lisäksi erilaisilla eriarvoisuutta vähentävillä toimilla, jotka 
liittyvät vero - ja etuusjärjestelmään. Liettuassa hyväksyttiin kesäkuussa 2018 tuloihin 
sovellettava tasav erojärjestelmää koskeva uudistus. Sillä otetaan käyttöön progressiivinen 
rakenne, jonka pitäisi auttaa vähentämään tuloeroja. Latviassa progressiivisen 
henkilökohtaisen tuloveron käyttöönottoon liittyvät tietyt verovähennykset henkilökohtaisesta 
tuloverost a ja huollettavien osalta. Tšekissä ehdotetulla henkilökohtaisen tuloverojärjestelmän 
uudistuksella on tarkoitus lisätä progressiivisuutta, etenkin ottamalla käyttöön uusi 23 
prosentin veroaste korkeampien tulojen osalta.  
Joissakin jäsenvaltioissa on toteu tettu toimia, jotka on kohdistettu erityisesti lasten 
köyhyyteen.  Espanjassa vuoden 2018 talousarviosta myönnetään 100 miljoonaa euroa 
vakavan köyhyyden torjumiseen, ja erityishuomiota kiinnitetään lapsiperheisiin. Liettuassa 
lapsietuuksia koskevalla laill a otetaan käyttöön yleinen lapsietuusjärjestelmä. Lisäksi 
lapsietuudet perheille, joissa on vähintään kolme omaa ja/tai sijaislasta, maksetaan perheen 
tuloista riippumatta. Latviassa on otettu käyttöön perhe -etuuden lisä, joka maksetaan 
vähintään kaksilaps isille perheille. Kreikassa on hyväksytty lapsietuusjärjestelmän uudistus, 
 
163 
 jolla korvataan kaksi aiempaa etuutta (yhtenäinen lapsietuus ja suurperhe -etuus) yhdellä 
tarveharkintaisella lapsietuudella. Uudistuksella on tarkoitus parantaa kohdentamista ja tuk ea 
saavien lasten yhdenvertaisuutta.  
Toimintarajoitteisiin henkilöihin on sovellettu sosiaalista osallisuutta koskevia 
toimenpiteitä, joilla on tarkoitus täydentää työllisyyspolitiikkaa ja ehkäistä köyhyydestä 
johtuvaa kärsimystä. Jotta voidaan parantaa te hokkuutta ja varmistaa, että ihmiset saavat ne 
etuudet, joihin heillä on oikeus, Espanjassa on käynnistetty yleisen sosiaaliturvakortin 
testivaihe. Kortin avulla on mahdollista koota tiedot kaikista henkilön saamista etuuksista 
yhteen paikkaan ja osoittaa,  mihin muihin etuuksiin heillä saattaa olla oikeus. Virossa 
korotettiin vuonna 2018 työkyvyttömyysavustusta niille, jotka eivät kykene työskentelemään 
tai joiden toimintakyky on rajoittunut. Maltalla pantiin vuonna 2017 täytäntöön 
työkyvyttömyyseläkkeiden uudistus, jossa otettiin käyttöön kolmiportainen maksujärjestelmä, 
jossa toimintarajoitteen vuoksi työhön kykenemättömät saavat tasaisesti kasvavan summan 
kuukaudessa siihen asti, että heidän eläkkeensä saavuttaa saman tason kuin vähimmäispalkka. 
Vuonna 20 16 annetulla Puolan hallituksen lailla taataan 4 000 złotyn (noin 940 euron) avustus 
vakavasti vammaisen lapsen vanhemmille lapsen ensimmäisen ikävuoden aikana. Portugalissa 
hyväksyttiin vuonna 2017 uusi riippumattoman asumisen tukimalli (MAVI), jota rahoi tetaan 
ESR:sta. Sen mukaan kaikilla, joiden toimintarajoite on vähintään 60 prosenttia, on oikeus 40 
tunnin tukeen viikossa nimetyltä tukityöntekijältä, joka avustaa henkilökohtaisessa hoidossa 
sekä terveyteen, ravitsemukseen, matkustukseen, korkeakoulutuk seen, ammatilliseen 
koulutukseen, kulttuuritoimintaan, liikuntaan, työnhakuun liittyvissä asioissa ja 
osallistumisessa yhteiskunnalliseen ja kansalaistoimintaan. Lisäksi Portugalin hallitus yhdisti 
vuonna 2017 kolme vammaisetuutta – työkyvyttömyysetuuden, sosiaalisen 
työkyvyttömyyseläkkeen ja työkyvyttömyyseläkkeen – yhdeksi etuudeksi (osallisuutta 
edistävä sosiaalietuus). Romaniassa käytetään nyt työkyvyttömyysetuuden laskemisessa 
sosiaalista vertailuindikaattoria kuluttajahintaindeksin sijaan. Tämän tulok sena aikuisten 
toimintarajoitteisten etuus kohosi.  
Useissa jäsenvaltioissa on toteutettu asuntojen saatavuuteen liittyviä uudistuksia.  
Tanskassa on hyväksytty toimintasuunnitelma kodittomuuden torjumiseksi. Sen perustuu 
siihen, että vahvistetaan ehkäiseviä  toimia ja parannetaan neuvontaa kodittomuuden 
poistamiseksi. Kreikassa on otettu käyttöön uusi tarveharkintainen asumisetuus, joka on 
tarkoitettu pienituloisille perheille, jotka asuvat vuokra -asunnoissa ja jotka maksavat 
asuntolainaa. Espanjassa on hyväk sytty kansallinen suunnitelma, jolla muun muassa autetaan 
 
164 
 pienituloisia perheitä maksamaan vuokra ja välttämään häätö, annetaan taloudellista tukea 
nuorille, jotka ostavat asunnon harvaan asutuilta alueilta, ja autetaan talojen kunnostuksessa 
erityisen hei kossa asemassa olevia ryhmiä. Ruotsin hallitus on myöntänyt lisävaroja tukemaan 
kansalaisjärjestöjä, jotka torjuvat nuorten aikuisten kodittomuutta.  
Eläkeuudistuksissa painopiste on siirtymässä riittävyyttä koskevan haasteen 
hoitamiseen.  Rahoituksen kestä vyyden parantaminen on edelleen korkealla sijalla monien 
jäsenvaltioiden eläkesuunnitelmissa, mutta tähän on nyt yhdistetty toimenpiteitä, joilla 
muokataan eläkeyhdistelmiä niin, että voidaan vastata joihinkin keskeisiin haasteisiin 
työmarkkinoilla ja eläk ejärjestelmissä. Näitä haasteita ovat eläkkeiden riittävyyden 
turvaaminen, työnteon ja eläkkeen yhdistäminen sekä eläkeoikeuksien räätälöinti tietyille 
työntekijäryhmille.  
Joissakin jäsenvaltioissa keskitytään edelleen eläkkeen keston ja elinajanodotteen 
tasapainottamiseen.  Esimerkiksi vuonna 2017 Tšekissä toteutetussa uudistuksessa asetettiin 
eläkkeellejäänti -iäksi 65 vuotta vuoteen 2030 mennessä, jonka jälkeen se yhdistetään 
elinajanodotteeseen, joskin tätä yhdistämistä varten tarvitaan vielä uutta lainsä ädäntöä. 
Muissa maissa ollaan korottamassa uran pituutta koskevia vaatimuksia. Esimerkiksi 
Liettuassa kasvatetaan vähitellen maksukauden pituutta 30 vuodesta (2017) 35 vuoteen 
(2027). Puolassa sitä vastoin otettiin uudelleen käyttöön alemmat ja eri eläkeiä t miehille (65 
vuotta) ja naisille (60 vuotta) lokakuussa 2017. Tämä lisäsi jyrkästi eläkkeellejääntiä, ja 
naisille hiljattain myönnetyt eläkkeet olivat keskimäärin paljon alempia kuin miehille 
myönnetyt.119 
Muilla eläkeuudistustoimilla pyritään vähentämään köyhyyttä  (esim. vähimmäistakuut) 
ja parantamaan tulotason ylläpitämistä  (esim. suotuisa indeksointi, lisäeläkkeiden roolin 
vahvistaminen) . Latviassa, Maltalla ja Romaniassa on nostettu rajaa, jonka alittavista tuloista 
ei makseta veroa, minkä pitäisi hyöd yttää pienempien eläkkeiden saajia. Vähimmäiseläkkeitä 
korotettiin Bulgariassa, Puolassa ja Romaniassa, jossa tehtiin merkittävä 30 prosentin korotus 
vuonna 2017. Muitakin toimenpiteitä, kuten lisätakeet eläkkeensaajille, joilla on pitkä työura, 
otettiin k äyttöön. Esimerkiksi Itävallassa korotettiin vuonna 2017 vähimmäiseläke 883 
eurosta 1 000 euroon kuukaudessa vähintään 30 vuotta eläkemaksuja maksaneiden osalta.120  
                                                           
119 Euroopan komissio ja sosiaalisen suojelun komitea (2018). Eläkkeiden riittävyyttä koskeva raportti (2018): 
nykyinen ja tuleva vanhuusiän tulojen riittävyys EU:ssa  
120 Ks. edellinen alaviite.  
 
165 
 Useissa jäsenvaltioissa on otettu ohjenuoraksi terveydenhuollon tehostaminen 
parantamalla ko ordinointia ja vahvistamalla perusterveydenhuollon roolia.  Virossa 
terveyskeskuksia ja sairaaloiden verkostoja koskevilla suunnitelmilla on tarkoitus perustaa 
monialaisia tiimejä, määritellä uudelleen yleislääkärien ja erikoislääkärien tehtävät ja parantaa  
koulutusta. Irlannissa ollaan lisäämässä pääomasijoituksia ja perustetaan esimerkiksi 
perusterveydenhuollon keskuksia kaikkialle maahan. Bulgariassa ja Ranskassa esitettiin 
syksyllä 2018 terveydenhuoltojärjestelmän perusteellista uudistusta koskevia ehdot uksia, 
jotka koskevat muun muassa tehokkaampaa sairaalahoitoa ja hoidon parempaa integrointia. 
Slovakiassa jatketaan toimia yleislääkäreiden heikon portinvartijanroolin vahvistamiseksi, 
jotta vältettäisiin turhat lähetteet erikoislääkäreille. Latviassa on käynnissä 
perusterveydenhuollon vastaanottojen muuttaminen laajemmiksi terveyskeskuksiksi, joissa on 
3–6 yleislääkäriä, vähintään kaksi sairaanhoitajaa ja mahdollisesti erikoislääkäreitä, samoin 
kuin uudistuksia, joilla muutetaan potilaspalveluja sairaaloi ssa. Kroatiassa sairaaloiden 
toiminnallisen integroinnin (vielä pilottivaiheessa) ja perusterveydenhuollon parantamisen 
pitäisi kohentaa palvelujen laatua, saada aikaan säästöjä ja rahoituksen vakautta sekä kohottaa 
turvallisuuden tasoa ja potilastyytyväis yyttä.  Itävallassa avataan vuoteen 2021 mennessä 75 
keskusta, joissa on eri asiantuntijoista muodostuvia tiimejä.  
Terveydenhuollon työntekijöiden koulutuksen ja työolojen parantamiseksi ollaan 
toteuttamassa toimia.  Italiassa on yhdistetty yleislääkäreiden , erikoislääkäreiden ja 
sairaanhoitajien osaaminen hoidon tarjoamiseksi yhteisössä. Myös Unkarissa ja Ruotsissa on 
kiinnitetty erityishuomiota terveydenhuoltoalan taitotarjonnan edistämiseen sekä työolojen ja 
palkkojen parantamiseen. Romaniassa korotettiin  1. maaliskuuta 2018 alkaen lääkäreiden ja 
sairaanhoitajien bruttopalkkoja merkittävästi (70 –172 %). Latviassa hallitus suunnittelee 
huomattavia (lähes kolminkertaisia) korotuksia terveydenhuollon ammattihenkilöiden 
palkkoihin vuoteen 2023 mennessä. Latvia ssa, Puolassa, Portugalissa ja Romaniassa 
toteutetaan tukitoimenpiteitä, joilla houkutellaan lääkäreitä ja sairaanhoitajia kaupunkien 
ulkopuolelle ja maaseutualueille.  
Joissakin jäsenvaltiossa erityistoimiin terveydenhuollon saatavuuden parantamiseksi 
sisältyy käyttäjien maksamien maksujen , etenkin omavastuuosuuksien, pienentäminen .  
Esimerkiksi Kyproksella hyväksyttiin vuonna 2017 mittava uudistus, jonka tarkoituksena on 
antaa vuoteen 2020 mennessä yleinen oikeus saada terveydenhuoltoa. Virossa 
reseptilääk keiden kustannusten lisäkorvattavuutta laajennettiin vuonna 2018.  Liettuassa 
toteutettiin vuonna 2017 useita toimenpiteitä, joilla rajoitetaan käyttäjien maksamia 
 
166 
 lääkekustannuksia ja lisätään lääkepolitiikan läpinäkyvyyttä. Niihin sisältyy kalliiden 
lääkkeiden arvonlisäveron alentaminen, ylärajan asettaminen sille, miten suuri erotus 
lääkkeiden viitehinnoissa ja apteekkien myyntihinnoissa saa olla, sekä rinnakkaisvalmisteiden 
ja lääkkeiden järkevän käytön edistäminen.  
Joissakin jäsenvaltiossa tavoitteena  on holistinen lähestymistapa pitkäaikaishoitoon.  
Bulgaria on hyväksynyt toimintasuunnitelman kansallisen pitkäaikaishoitostrategian 
toteuttamiseksi. Siihen sisältyy integroitujen sosiaalipalvelujen tarjoamiseen ja kehittämiseen 
liittyvien institutionaalis ten puitteiden vahvistaminen. Puolassa on laadittu iäkkäisiin 
huollettavina oleviin henkilöihin sovellettava sosiaalipolitiikka, joka perustuu julkisten 
laitosten omaishoitajille tarjoamaan tukijärjestelmään ja yhteisö - ja laitospalvelujen 
verkostoon.  
Hoit ajien poolin kasvattamiseksi jäsenvaltiot ehdottavat erilaisia toimintavaihtoehtoja.  
Tšekissä hyväksyttiin omaishoitajien erityisloma (palkallinen enintään kolmen kuukauden 
loma) huollettavien perheenjäsenten omaishoitajille. Virossa tarjotaan mahdollisuus  viiteen 
palkalliseen lomapäivään kalenterivuoden aikana omaishoitajille (sukulainen, puoliso, 
rekisteröity kumppani tai hoitaja). Saksassa sairaanhoitajien koulutusta ollaan uudistamassa. 
Tarkoituksena on laati yhteinen opetussuunnitelma ja koulutus yleis en terveydenhoidon, 
lastenlääketieteen ja pitkäaikaishoidon sairaanhoitajille ja vähentää työvoimapulaa.  
  
 
167 
 LIITTEET  
Liite 1. Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattorit, tasot  
 
Lähde: Eurostat  
Huom.: EUnw ja EAnw viittaavat EU:n ja euroalueen painottamattomiin keskiarvoihin.  
Merkinnät – b: katkos aikasarjassa; e: arvioitu; p: alustava; u: epäluotettava (vähäinen määrä havaintoja).  
  
Vuosi 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017
EU28 11,0 10,7 10,6 11,6 11,6 11,5 5,2 5,2 5,1 23,8 23,5 22.5 e 12,0 11,6 10,9
EA19 11,6 11,1 11,0 11,2 11,2 11,2 5,2 5,2 5,1 23,1 23,1 22.1 e 12,2 11,7 11,2
EU (painottamaton) 9,8 9,5 9,4 10,7 10,6 10,5 5,1 5,0 5,0 24,3 23,8 22,9 11,7 11,0 10,4
EA (painottamaton) 10,1 9,5 9,4 10,4 10,3 10,1 5,0 5,0 4,9 23,6 23,1 22,3 11,5 10,8 10,2
BE 10,1 8,8 8.9 b 8,3 9,3 9.8 b 3,8 3,8 3,8 21,1 20,7 20,3 12,2 9,9 9.3 b
BG 13,4 13,8 12,7 6,6 7,3 8,0 7,1 7.7 b 8,2 41,3 40.4 b 38,9 19,3 18,2 15,3
CZ 6,2 6,6 6,7 16,6 16,0 15,8 3,5 3,5 3,4 14,0 13,3 12,2 7,5 7,0 6,3
DK 7,8 7.2 b 8.8 b 7,6 6.7 b 6.5 b 4,1 4,1 4,1 17,7 16,8 17,2 6,2 5.8 b 7.0 b
DE 10,1 10,3 10,1 8,7 8,2 7,9 4,8 4,6 4,5 20,0 19,7 19,0 6,2 6,7 6,3
EE 12,2 10,9 10,8 7,9 8,2 7,3 6,2 5,6 5,4 24,2 24,4 23,4 10,8 9,1 9,4
IE 7,0 6,2 5.1 b 12,3 12,1 12,1 4,5 4,4 : 26,0 24,2 : 14,3 12,6 10.9 b
EL 7,9 6,2 6,0 18,0 19,0 19,7 6,5 6,6 6,1 35,7 35,6 34,8 17,2 15,8 15,3
ES 20,0 19,0 18,3 11,2 11,5 11,9 6,9 6,6 6,6 28,6 27,9 26,6 15,6 14,6 13,3
FR 9,2 8,8 8,9 7,2 7,5 7,9 4,3 4,3 4,4 17,7 18,2 17,1 12,0 11,9 11,5
HR 2.8 u 2.8 u 3,1 9,5 9,6 10,6 5,2 5,0 5,0 29,1 27,9 26,4 18,1 16,9 15,4
IT 14,7 13,8 14,0 20,0 20,1 19,8 5,8 6,3 5,9 28,7 30,0 28,9 21,4 19,9 20,1
CY 5,2 7,6 8,5 8,3 9,7 9,5 5,2 4,9 4,6 28,9 27,7 25,2 15,3 16,0 16,1
LV 9,9 10,0 8,6 4,1 2,9 4,3 6,5 6,2 6,3 30,9 28,5 28,2 10,5 11,2 10,3
LT 5,5 4,8 5,4 2,4 1,9 1,0 7,5 7,1 7,3 29,3 30,1 29,6 9,2 9,4 9,1
LU 9.3 b 5,5 7,3 11.7 b 11,0 7,9 4,3 5.0 b 5,0 18,5 19.8 b 21,5 6.2 b 5,4 5,9
HU 11.6 b 12,4 12,5 13,7 14,0 15,3 4,3 4,3 4,3 28,2 26,3 25,6 11.6 b 11,0 11,0
MT 20,2 19,2 17.7 b 26,8 25,5 24,1 4,2 4,2 4,2 22,4 20,1 19,2 10,5 8,8 8.6 b
NL 8,2 8,0 7,1 11,1 11,0 10,5 3,8 3.9 b 4,0 16,4 16.7 b 17,0 4,7 4,6 4,0
AT 7,3 6,9 7,4 8,2 7,8 8,0 4,0 4,1 4,3 18,3 18,0 18,1 7,5 7,7 6,5
PL 5,3 5,2 5,0 13,8 14,2 14,6 4,9 4,8 4,6 23,4 21,9 19,5 11,0 10,5 9,5
PT 13,7 14,0 12,6 6,7 6,8 7,5 6,0 5,9 5,7 26,6 25,1 23,3 11,3 10,6 9,3
RO 19,1 18,5 18,1 17,5 17,6 17,1 8,3 7,2 6,5 37,4 38,8 35,7 18,1 17,4 15,2
SI 5,0 4,9 4,3 8,6 6,6 7,2 3,6 3,6 3,4 19,2 18,4 17,1 9,5 8,0 6,5
SK 6,9 7,4 9,3 14,7 14,2 12,8 3,5 3,6 3,5 18,4 18,1 16,3 13,7 12,3 12,1
FI 9,2 7,9 8,2 2,1 3,3 3,5 3,6 3,6 3,5 16,8 16,6 15,7 10,6 9,9 9,4
SE 7,0 7,4 7,7 4,2 3,8 4,0 4,1 4,3 4,3 18,6 18,3 17,7 6,7 6,5 6,2
UK 10,8 11,2 10,6 11,2 11,0 10,3 5,2 5,1 : 23,5 22,2 : 11,1 10,9 10,3Yhdenvertaiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille
Koulupudokkaat (% 18–24-
vuotiaista)Sukupuolten työllisyysero (%-
yks.)Ylimmän ja alimman 
tuloviidenneksen suhde* 
(S80/S20)Köyhyys- tai 
syrjäytymisriskissä olevat (%)NEET-nuoret (% 15–24-
vuotiaista)
 
168 
 Liite 1 (jatkoa) Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattorit, tasot  
 
Lähde: Eurostat, OECD.  
Huom.: EU nw ja EAnw viittaavat EU:n ja euroalueen painottamattomiin keskiarvoihin. Kotitalouksien 
käytettävissä oleva reaalibruttotulo henkeä kohti mitataan käyttämällä ”oikaisemattomia tuloja” (eli ottamatta 
huomioon luontoismuotoisia sosiaalisia tulonsiirtoja) ja  tekemättä korjausta ostovoimastandardien mukaan. 
Indikaattoria ”keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman työntekijän nettoansiot” olisi tulkittava 
yhdessä muiden indikaattoreiden kanssa, kuten työssäkäyvien köyhyysaste, palkkajakauman viiden nen ja 
ensimmäisen kymmenyksen välinen suhde (D5/D1) sekä muut asiaankuuluvat työllisyyskehityksen/sosiaalisen 
suojelun kehityksen seurantavälineen ja yhteisen arviointikehyksen indikaattorit. Tässä indikaattorissa käytetään 
kolmen vuoden keskiarvoja lyhye n aikavälin vaihteluiden tasaamiseksi.  
Merkinnät – b: katkos aikasarjassa; e: arvioitu; p: alustava; u: epäluotettava (vähäinen määrä havaintoja).  
  
Vuosi 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2015 2016 2017 2014 2015 2016 2014 2015 2016
EU28 70,1 71,1 72,2 9,4 8,6 7,6 4,5 4,0 3,4 98,7 100,7 102,5 : : :
EA19 69,0 70,0 71,0 10,9 10,0 9,1 5,5 5,0 4,4 96,7 98,0 99,5 : : :
EU (painottamaton) 70,0 71,1 72,5 9,7 8,7 7,6 4,8 4,1 3,4 97,7 100,2 103,5 19063 19267 19671
EA (painottamaton) 69,6 70,6 72,0 10,5 9,7 8,6 5,3 4,7 4,0 94,4 96,2 98,4 20118 20574 20987
BE 67,2 67,7 68.5 b 8,5 7,8 7.1 b 4,4 4,0 3.5 b 96,7 96,3 97,0 24355 24772 25082
BG 67,1 67,7 71,3 9,2 7,6 6,2 5,6 4,5 3,4 110,4 120,1 133,6 8164 8742 9329
CZ 74,8 76,7 78,5 5,1 4,0 2,9 2,4 1,7 1,0 100,9 104,9 108,2 13496 13809 14111
DK 76,5 77.4 b 76.9 b 6,2 6,2 5,7 1,7 1.4 b 1.3 b 104,1 107,5 110,9 25491 26170 26568
DE 78,0 78,6 79,2 4,6 4,1 3,8 2,0 1,7 1,6 104,2 105,3 106,9 25935 26528 27040
EE 76,5 76,6 78,7 6,2 6,8 5,8 2,4 2,1 1,9 101,0 105,7 109,4 13048 13741 14373
IE 69,9 71,4 73,0 10,0 8,4 6,7 5,3 4,2 3,0 89,8 92,0 93,7 24726 24994 25510
EL 54,9 56,2 57,8 24,9 23,6 21,5 18,2 17,0 15,6 70,4 69,4 68,7 18169 18447 18577
ES 62,0 63,9 65,5 22,1 19,6 17,2 11,4 9,5 7,7 90,3 92,7 94,3 21999 22584 23077
FR 69,5 70,0 70,6 10,4 10,1 9,4 4,6 4,6 4,2 100,3 100,8 102,3 23761 24291 24579
HR 60,6 61,4 63,6 16,1 13,4 11,1 10,2 6,6 4,6 : : : : 12789 13113
IT 60,5 61,6 62,3 11,9 11,7 11,2 6,9 6,7 6,5 88,5 89,6 90,7 20597 20762 21070
CY 67,9 68,7 70,8 15,0 13,0 11,1 6,8 5,8 4,5 75,9 78,0 82,1 : : :
LV 72,5 73,2 74,8 9,9 9,6 8,7 4,5 4,0 3,3 91,6 98,5 103,9 6994 8502 10082
LT 73,3 75,2 76,0 9,1 7,9 7,1 3,9 3,0 2,7 103,5 108,2 114,6 9912 10517 11151
LU 70.9 b 70,7 71,5 6,5 6,3 5,6 1.9 b 2,2 2,1 103,1 102,5 101,5 31367 31922 32320
HU 68,9 71,5 73,3 6,8 5,1 4,2 3,1 2,4 1,7 101,2 103,4 109,8 11256 11480 11712
MT 69,0 71,1 73,0 5,9 5,2 4,6 2,4 1,9 1,6 : : : 21284 21218 21243
NL 76,4 77,1 78,0 6,9 6,0 4,9 3,0 2,5 1,9 98,9 100,1 101,5 27800 28570 28768
AT 74,3 74,8 75,4 5,7 6,0 5,5 1,7 1,9 1,8 96,4 95,2 96,3 25379 26039 26859
PL 67,8 69,3 70,9 7,5 6,2 4,9 3,0 2,2 1,5 113,4 117,7 124,8 12606 13221 13757
PT 69,1 70,6 73,4 12,6 11,2 9,0 7,2 6,2 4,5 92,0 94,7 97,0 16207 16043 15984
RO 66,0 66,3 68,8 6,8 5,9 4,9 3,0 3,0 2,0 100,4 102,8 114,2 8621 8987 9609
SI 69,1 70,1 73,4 9,0 8,0 6,6 4,7 4,3 3,1 92,8 94,6 99,1 14741 14958 15049
SK 67,7 69,8 71,1 11,5 9,7 8,1 7,6 5,8 5,1 101,8 105,8 108,6 11698 12106 12446
FI 72,9 73,4 74,2 9,4 8,8 8,6 2,3 2,3 2,1 101,4 102,6 103,5 24154 24346 24545
SE 80,5 81,2 81,8 7,4 6,9 6,7 1,5 1,3 1,2 111,6 113,3 115,9 25612 25892 25992
UK 76,8 77,5 78,2 5,3 4,8 4,4 1,6 1,3 1,1 100,0 104,4 103,5 28255 28770 29177Keskimääräistä palkkaa saavan 
kokoaikaisen naimattoman 
työntekijän nettoansiotDynaamiset työmarkkinat ja oikeudenmukaiset työolot
Työttömyysaste
(% 15–74-vuotiaista)Kotitalouksien käytettävissä 
olevat reaaliset bruttotulot 
henkeä kohti 
(2008 = 100)Työllisyysaste
(% 20–64-vuotiaista)Pitkäaikaistyöttömyysaste
(% 15–74-vuotiaasta 
työvoimasta)
 
169 
 Liite 1 (jatkoa) Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattorit, tasot  
 
Lähde: Eurostat  
Huom.: EUnw ja EAnw viittaavat EU:n ja euroalueen painottamattomiin keskiarvoihin.  
Merkinnät – b: katkos aikasarjassa; e: arvioitu; p: alustava; u: epäluotettava (vähäinen määrä havaintoja).  
 
  
Vuosi 2015 2016 2017 2014 2015 2016 2015 2016 2017 2015 2016 2017
EU28 33,7 33,2 32.4 e 28,4 30,3 32,9 3,2 2,5 1.6 e 55,0 56,0 57,0
EA19 33,1 32,3 31.3 e 32,3 33,9 38,2 2,6 2,3 1.3 e : : :
EU (painottamaton) 35,2 34,3 33,4 27,3 28,0 29,9 3,4 3,1 2,5 55,2 55,6 57,3
EA (painottamaton) 35,0 34,2 32,5 29,2 29,4 32,3 3,4 3,4 2,7 56,7 57,0 59,7
BE 44,2 41,1 39,5 48,8 50,1 43,8 2,4 2,4 2,1 60,0 61,0 61,0
BG 22,5 17.9 b 19,9 11,2 9,0 12,5 4,7 2.8 b 2,1 31,0 26,0 29,0
CZ 42,3 40,5 42,4 4,4 2,9 4,7 0,8 0,7 0,5 57,0 54,0 60,0
DK 52,7 52,2 51,0 69,6 77,3 70,0 1,3 1,3 1,0 75,0 78,0 71,0
DE 33,5 34,8 33,2 27,5 25,9 32,6 0,5 0,3 0,3 67,0 68,0 68,0
EE 22,3 24,9 27,3 19,5 21,5 30,2 12,7 15,3 11,8 65,0 60,0 60,0
IE 55,0 52,2 : 27,4 30,6 28,6 2,8 2,6 : 44,0 44,0 48,0
EL 16,1 15,9 15,8 12,8 11,4 8,9 12,3 13,1 10,0 44,0 46,0 46,0
ES 26,6 24,4 23,9 37,0 39,7 39,3 0,6 0,5 0,1 54,0 53,0 55,0
FR 43,1 42,4 44,8 39,5 41,8 48,9 1,2 1,3 1,0 57,0 56,0 57,0
HR 35,5 28,6 24,8 17,1 11,8 15,6 1,9 1,7 1,6 51,0 55,0 41,0
IT 21,7 21,4 19,4 22,9 27,3 34,4 7,2 5,5 1,8 43,0 44,0 :u
CY 36,2 35,6 35,9 25,5 20,8 24,9 1,5 0,6 1,5 43,0 43,0 50,0
LV 17,6 21,6 21,9 21,6 22,8 28,3 8.4 b 8,2 6,2 49,0 50.0 b 48,0
LT 22,4 21,5 23,2 22,9 9,7 15,2 2,9 3,1 1,5 51,0 52,0 55,0
LU 43,8 39.1 b 35,5 49,0 51,9 50,9 0,9 0.4  b 0,3 86,0 86,0 85,0
HU 42,0 43,8 46,4 14,3 15,3 15,6 2,6 1,3 1,0 50,0 51,0 50,0
MT 31,2 30,7 29,1 18,2 17,9 31,4 0,8 1,0 0,2 52,0 49,0 56,0
NL 48,0 42.5 b 39,7 44,6 46,3 53,0 0,1 0.2 b 0,1 72,0 77,0 79,0
AT 45,7 46,4 42,2 16,0 22,2 20,5 0,1 0,2 0,2 64,0 65,0 67,0
PL 23,1 24,5 37,5 5,6 5,4 7,8 7,3 6,6 3.3 b 40,0 44,0 46,0
PT 26,1 24,0 22,5 44,9 47,2 49,9 3,0 2,4 2,3 48,0 48,0 50,0
RO 13,3 14,2 16,6 2,6 9,4 17,4 9,4 6,5 4,7 26,0 28,0 29,0
SI 42,3 42,8 44,6 37,3 37,4 39,5 0,2 0,4 3,5 51,0 53,0 54,0
SK 35,3 31,0 29,1 6,5 1,1 0,5 2,1 2,3 2,4 53,0 55,0 59,0
FI 53,7 57,0 56,9 33,2 32,6 32,6 4.3 b 4,1 3,6 74,0 73,0 76,0
SE 45,3 45,8 46,1 56,7 64,0 51,0 1,3 1,6 1,4 72,0 69.0 b 77,0
UK 43,3 43,4 : 28,9 30,4 28,5 2,8 1,0 : 67,0 69,0 71,0Vaille tarvittavaa 
sairaanhoitoa jääminen 
(oman ilmoituksen mukaan) 
(%)Henkilöt, joilla on digitaaliset 
perustaidot tai perustaitoja 
korkeammat taidot (% 16–74-
vuotiaista)Julkinen tuki / Sosiaalinen suojelu ja osallisuus
Sosiaalisten tulonsiirtojen 
(muiden kuin eläkkeiden) 
vaikutus köyhyyden 
vähentämiseen (%)Virallisen varhaiskasvatuksen 
piiriin kuuluvat alle 3-vuotiaat 
(%)
 
170 
 Liite 2. Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattorit, muut okset ja etäisyys 
EU:n keskiarvosta  
 
Lähde: Eurostat  
Huom.: EUnw ja EAnw viittaavat EU:n ja euroalueen painottamattomiin keskiarvoihin. 26. lokakuuta 2018: 
työvoimatutkimukseen ja SILC -tilastoihin perustuvien indikaattoreiden muutosten tilastollista merki tsevyyttä 
koskevat arviot eivät ole saatavilla.   
Merkinnät – b: katkos aikasarjassa; e: arvioitu; p: alustava; u: epäluotettava (vähäinen määrä havaintoja).  
Vuosi
VuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutos
EU28 -0,1 1,2 0,0 -0,1 1,0 0,0 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,4 0,0 -0,7 0,5 0,0
EA19 -0,1 1,6 0,0 0,0 0,7 0,1 -0,1 0,1 0,0 -1,0 -0,8 0,0 -0,5 0,8 0,2
EU (painottamaton) -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -0,1 0,0 0,0 -1,0 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0
EA (painottamaton) -0,1 0,0 0,0 -0,2 -0,4 -0,1 -0,1 0,0 0,0 -0,8 -0,6 0,2 -0,6 -0,2 0,1
BE 0.1 b -0,5 0,2 0.5 b -0,7 0,6 0,0 -1,2 0,1 -0,4 -2,6 0,6 -0.6 b -1,1 0,1
BG -1,1 3,3 -1,0 0,7 -2,5 0,8 0,5 3,2 0,6 -1,5 16,0 -0,5 -2,9 4,9 -2,2
CZ 0,1 -2,7 0,2 -0,2 5,3 -0,1 -0,1 -1,6 0,0 -1,1 -10,7 -0,1 -0,7 -4,1 0,0
DK 1.6 b -0,6 1,7 -0.2 b -4,0 -0,1 0,0 -0,9 0,1 0,4 -5,7 1,4 1.2 b -3,4 1,9
DE -0,2 0,7 -0,1 -0,3 -2,6 -0,2 -0,1 -0,5 0,0 -0,7 -3,9 0,3 -0,4 -4,1 0,3
EE -0,1 1,4 0,0 -0,9 -3,2 -0,8 -0,2 0,4 -0,1 -1,0 0,5 0,0 0,3 -1,0 1,0
IE -1.1 b -4,3 -1,0 0,0 1,6 0,1 : : : : : : -1.7 b 0,5 -1,0
EL -0,2 -3,4 -0,1 0,7 9,2 0,8 -0,5 1,1 -0,4 -0,8 11,9 0,2 -0,5 4,9 0,2
ES -0,7 8,9 -0,6 0,4 1,4 0,5 0,0 1,6 0,1 -1,3 3,7 -0,3 -1,3 2,9 -0,6
FR 0,1 -0,5 0,2 0,4 -2,6 0,5 0,1 -0,6 0,2 -1,1 -5,8 -0,1 -0,4 1,1 0,3
HR 0,3 -6,3 0,4 1,0 0,1 1,1 0,0 0,0 0,1 -1,5 3,5 -0,5 -1,5 5,0 -0,8
IT 0,2 4,6 0,3 -0,3 9,3 -0,2 -0,4 0,9 -0,3 -1,1 6,0 -0,1 0,2 9,7 0,9
CY 0,9 -0,9 1,0 -0,2 -1,0 -0,1 -0,3 -0,4 -0,2 -2,5 2,3 -1,5 0,1 5,7 0,8
LV -1,4 -0,8 -1,3 1,4 -6,2 1,5 0,1 1,3 0,2 -0,3 5,3 0,7 -0,9 -0,1 -0,2
LT 0,6 -4,0 0,7 -0,9 -9,5 -0,8 0,2 2,3 0,3 -0,5 6,7 0,5 -0,3 -1,3 0,4
LU 1,8 -2,1 1,9 -3,1 -2,6 -3,0 0,0 0,0 0,1 1,7 -1,4 2,7 0,5 -4,5 1,2
HU 0,1 3,1 0,2 1,3 4,8 1,4 0,0 -0,7 0,1 -0,7 2,7 0,3 0,0 0,6 0,7
MT -1.5 b 8,3 -1,4 -1,4 13,6 -1,3 0,0 -0,8 0,1 -0,9 -3,7 0,1 -0.2 b -1,8 0,5
NL -0,9 -2,3 -0,8 -0,5 0,0 -0,4 0,1 -1,0 0,2 0,3 -5,9 1,3 -0,6 -6,4 0,1
AT 0,5 -2,0 0,6 0,2 -2,5 0,3 0,2 -0,7 0,3 0,1 -4,8 1,1 -1,2 -3,9 -0,5
PL -0,2 -4,4 -0,1 0,4 4,1 0,5 -0,2 -0,4 -0,1 -2,4 -3,4 -1,4 -1,0 -0,9 -0,3
PT -1,4 3,2 -1,3 0,7 -3,0 0,8 -0,2 0,7 -0,1 -1,8 0,4 -0,8 -1,3 -1,1 -0,6
RO -0,4 8,7 -0,3 -0,5 6,6 -0,4 -0,7 1,5 -0,6 -3,1 12,8 -2,1 -2,2 4,8 -1,5
SI -0,6 -5,1 -0,5 0,6 -3,3 0,7 -0,2 -1,6 -0,1 -1,3 -5,8 -0,3 -1,5 -3,9 -0,8
SK 1,9 -0,1 2,0 -1,4 2,3 -1,3 -0,1 -1,5 0,0 -1,8 -6,6 -0,8 -0,2 1,7 0,5
FI 0,3 -1,2 0,4 0,2 -7,0 0,3 -0,1 -1,5 0,0 -0,9 -7,2 0,1 -0,5 -1,0 0,2
SE 0,3 -1,7 0,4 0,2 -6,5 0,3 0,0 -0,7 0,1 -0,6 -5,2 0,4 -0,3 -4,2 0,4
UK -0,6 1,2 -0,5 -0,7 -0,2 -0,6 : : : : : : -0,6 -0,1 0,12017 2017 2017 2017 2017Yhdenvertaiset mahdollisuudet ja pääsy työmarkkinoille
Sukupuolten työllisyysero 
(%-yks.)Ylimmän ja alimman tuloviidenneksen 
suhde* (S80/S20)Köyhyys- tai syrjäytymisriskissä olevat (%) NEET-nuoret* (% 15–24-vuotiaista)Koulupudokkaat 
(% 18–24-vuotiaista)
 
171 
 Liite 2 (jatkoa) Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattorit, muutokset ja 
etäisyys EU: n keskiarvosta  
 
Lähde: Eurostat, OECD.  
Huom.: EUnw ja EAnw viittaavat EU:n ja euroalueen painottamattomiin keskiarvoihin. Kotitalouksien 
käytettävissä oleva reaalibruttotulo henkeä kohti mitataan käyttämällä ”oikaisemattomia tuloja” (eli ottamatta 
huomioon luontoismuotoisia sosiaalisia tulonsiirtoja) ja tekemättä korjausta ostovoimastandardien mukaan. 
Indikaattoria ”keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman työntekijän nettoansiot” olisi tulkittava 
yhdessä muiden indikaattoreiden kanssa , kuten työssäkäyvien köyhyysaste, palkkajakauman viidennen ja 
ensimmäisen kymmenyksen välinen suhde (D5/D1) sekä muut asiaankuuluvat työllisyyskehityksen/sosiaalisen 
suojelun kehityksen seurantavälineen ja yhteisen arviointikehyksen indikaattorit. Tämän i ndikaattorin osalta 
etäisyys EU:n keskiarvosta ilmaistaan ostovoimastandardeina ja muutokset ilmaistaan kansallisessa valuutassa 
reaaliarvoisina. Lyhyen aikavälin vaihteluiden tasaamiseksi käytetään kolmen vuoden keskiarvoja sekä tasojen 
että muutosten osa lta. 26. lokakuuta 2018: työvoimatutkimukseen ja SILC -tilastoihin perustuvien 
indikaattoreiden muutosten tilastollista merkitsevyyttä koskevat arviot eivät ole saatavilla.  
Merkinnät – b: katkos aikasarjassa; e: arvioitu; p: alustava; u: epäluotettava (vähä inen määrä havaintoja).  
Vuosi
VuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutos
EU28 1,1 -0,3 -0,4 -1,0 0,0 0,1 -0,6 0,0 0,1 1,9 -1,0 -1,4 : : :
EA19 1,0 -1,5 -0,5 -0,9 1,5 0,2 -0,6 1,0 0,1 1,5 -4,1 -1,8 : : :
EU (painottamaton) 1,5 0,0 0,0 -1,1 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 3,3 0,0 0,0 2,6 0,0 0,0
EA (painottamaton) 1,4 -0,6 -0,1 -1,1 0,9 0,0 -0,7 0,7 0,0 2,3 -5,1 -1,0 1,9 -1 -0,6
BE 0.8 b -4,0 -0,7 -0.7 b -0,5 0,4 -0.5 b 0,1 0,2 0,7 -6,5 -2,6 0,1 5411 -2,4
BG 3,6 -1,2 2,1 -1,4 -1,4 -0,3 -1,1 0,0 -0,4 11,2 30,0 7,9 8,6 -10342 6,0
CZ 1,8 6,0 0,3 -1,1 -4,7 0,0 -0,7 -2,4 0,0 3,1 4,6 -0,2 2,2 -5560 -0,3
DK -0.5 b 4,4 -2,0 -0,5 -1,9 0,6 -0.1 b -2,1 0,6 3,2 7,4 -0,1 1,3 6896 -1,3
DE 0,6 6,7 -0,9 -0,3 -3,8 0,8 -0,1 -1,8 0,6 1,5 3,4 -1,8 1,7 7369 -0,9
EE 2,1 6,2 0,6 -1,0 -1,8 0,1 -0,2 -1,5 0,5 3,6 5,9 0,3 5,2 -5298 2,7
IE 1,6 0,5 0,1 -1,7 -0,9 -0,6 -1,2 -0,4 -0,5 1,9 -9,9 -1,5 2,0 5839 -0,6
EL 1,6 -14,7 0,1 -2,1 13,9 -1,0 -1,4 12,2 -0,7 -1,1 -34,9 -4,4 0,0 -1094 -2,5
ES 1,6 -7,0 0,1 -2,4 9,6 -1,3 -1,8 4,3 -1,1 1,8 -9,2 -1,5 1,9 3406 -0,6
FR 0,6 -1,9 -0,9 -0,7 1,8 0,4 -0,4 0,8 0,3 1,4 -1,3 -1,9 0,6 4908 -2,0
HR 2,2 -8,9 0,7 -2,3 3,5 -1,2 -2,0 1,2 -1,3 : : : 2,3 -6558 -0,3
IT 0,7 -10,2 -0,8 -0,5 3,6 0,6 -0,2 3,1 0,5 1,2 -12,8 -2,1 0,7 1399 -1,9
CY 2,1 -1,7 0,6 -1,9 3,5 -0,8 -1,3 1,1 -0,6 5,3 -21,4 2,0 : : :
LV 1,6 2,3 0,1 -0,9 1,1 0,2 -0,7 -0,1 0,0 5,6 0,4 2,2 7,4 -9590 4,8
LT 0,8 3,5 -0,7 -0,8 -0,5 0,3 -0,3 -0,7 0,4 6,0 11,1 2,7 6,5 -8521 4,0
LU 0,8 -1,0 -0,7 -0,7 -2,0 0,4 -0,1 -1,3 0,6 -1,0 -2,1 -4,3 0,7 12649 -1,8
HU 1,8 0,8 0,3 -0,9 -3,4 0,2 -0,7 -1,7 0,0 6,1 6,2 2,8 4,5 -7960 1,9
MT 1,9 0,5 0,4 -0,6 -3,0 0,5 -0,3 -1,8 0,4 : : : 0,4 1572 -2,2
NL 0,9 5,5 -0,6 -1,1 -2,7 0,0 -0,6 -1,5 0,1 1,4 -2,0 -1,9 1,2 9097 -1,4
AT 0,6 2,9 -0,9 -0,5 -2,1 0,6 -0,1 -1,6 0,6 1,1 -7,3 -2,2 2,1 7188 -0,4
PL 1,6 -1,6 0,1 -1,3 -2,7 -0,2 -0,7 -1,9 0,0 6,1 21,3 2,8 4,9 -5915 2,3
PT 2,8 0,9 1,3 -2,2 1,4 -1,1 -1,7 1,1 -1,0 2,5 -6,5 -0,8 -0,6 -3688 -3,2
RO 2,5 -3,7 1,0 -1,0 -2,7 0,1 -1,0 -1,4 -0,3 11,1 10,7 7,8 8,5 -10063 6,0
SI 3,3 0,9 1,8 -1,4 -1,0 -0,3 -1,2 -0,3 -0,5 4,8 -4,4 1,5 1,2 -4622 -1,4
SK 1,3 -1,4 -0,2 -1,6 0,5 -0,5 -0,7 1,7 0,0 2,6 5,0 -0,7 3,1 -7225 0,5
FI 0,8 1,7 -0,7 -0,2 1,0 0,9 -0,2 -1,3 0,5 0,9 0,0 -2,4 0,3 4874 -2,3
SE 0,6 9,3 -0,9 -0,2 -0,9 0,9 -0,1 -2,2 0,6 2,3 12,4 -1,0 1,5 6321 -1,1
UK 0,7 5,7 -0,8 -0,4 -3,2 0,7 -0,2 -2,3 0,5 -0,9 0,0 -4,2 0,9 9506 -1,62017 2017 2017Työttömyysaste
(% 15–74-vuotiaista)Pitkäaikaistyöttömyysaste
(% 15–74-vuotiaasta työvoimasta)Työllisyysaste
(% 20–64-vuotiaista)Kotitalouksien käytettävissä olevat reaaliset 
bruttotulot henkeä kohti
(2008 = 100)Keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen 
naimattoman työntekijän nettoansiot
2016 2016Dynamic labour markets and fair working conditions
 
172 
 Liite 2 (jatkoa) Sosiaali -indikaattoreiden tulostaulun pääindikaattorit, muutokset ja 
etäisyys EU:n keskiarvosta  
 
Lähde: Eurostat  
Huom.: EUnw ja EAnw viittaavat EU:n ja euroalueen painottamattomiin keskiarvoihin.  
Merkinnät – b: katkos aikasarjassa; e: arvioitu; p: alustava; u: epäluotettava (vähäinen määrä havaintoja). 26. 
lokakuuta 2018: työvoimatutkimukseen ja SILC -tilastoihin perustuvien indikaattoreiden muutosten tilastollista 
merkitsevyyttä koskevat arviot eivät ole saatavill a.  
  
Vuosi
VuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutosVuosimuutosEro EU:n 
keskiarvoonJV:n vs. EU:n 
vuosimuutos
EU28 -0,8 -1,0 -1,0 2,6 3,0 0,7 -0,9 -0,9 -0,2 1,0 -0,3 -0,3
EA19 -1,0 -2,1 -1,2 4,3 8,3 2,4 -1,0 -1,2 -0,3 : : :
EU (painottamaton) 0,2 0,0 0,0 1,9 0,0 0,0 -0,7 0,0 0,0 1,3 0,0 0,0
EA (painottamaton) -0,7 -1,0 -0,9 2,9 2,4 1,0 -0,7 0,2 0,1 1,9 2,3 0,6
BE -1,5 6,1 -1,7 -6,3 13,9 -8,2 -0,3 -0,4 0,4 0,0 3,7 -1,3
BG 1,9 -13,6 1,8 3,5 -17,4 1,6 -0,7 -0,4 0,0 3,0 -28,3 1,7
CZ 1,9 9,0 1,7 1,8 -25,2 -0,1 -0,2 -2,0 0,5 6,0 2,7 4,7
DK -1,2 17,6 -1,4 -7,3 40,1 -9,2 -0,3 -1,5 0,4 -7,0 13,7 -8,3
DE -1,6 -0,2 -1,8 6,7 2,7 4,8 0,0 -2,2 0,7 0,0 10,7 -1,3
EE 2,4 -6,1 2,2 8,7 0,3 6,8 -3,5 9,3 -2,8 0,0 2,7 -1,3
IE : : : -2,0 -1,3 -3,9 : : : 4,0 -9,3 2,7
EL 0,0 -17,6 -0,2 -2,5 -21,0 -4,4 -3,1 7,5 -2,4 0,0 -11,3 -1,3
ES -0,5 -9,5 -0,7 -0,4 9,4 -2,3 -0,4 -2,4 0,3 2,0 -2,3 0,7
FR 2,4 11,4 2,3 7,1 19,0 5,2 -0,3 -1,5 0,4 1,0 -0,3 -0,3
HR -3,8 -8,6 -3,9 3,8 -14,3 1,9 -0,1 -0,9 0,6 -14,0 -16,3 -15,3
IT -1,9 -14,0 -2,1 7,1 4,5 5,2 -3,7 -0,7 -3,0 : : :
CY 0,3 2,5 0,1 4,1 -5,0 2,2 0,9 -1,0 1,6 7,0 -7,3 5,7
LV 0,3 -11,5 0,1 5,5 -1,6 3,6 -2,0 3,7 -1,3 -2,0 -9,3 -3,3
LT 1,6 -10,3 1,5 5,5 -14,7 3,6 -1,6 -1,0 -0,9 3,0 -2,3 1,7
LU -3,6 2,1 -3,8 -1,0 21,0 -2,9 -0,1 -2,2 0,6 -1,0 27,7 -2,3
HU 2,6 13,0 2,4 0,3 -14,3 -1,6 -0,3 -1,5 0,4 -1,0 -7,3 -2,3
MT -1,6 -4,3 -1,7 13,5 1,5 11,6 -0,8 -2,3 -0,1 7,0 -1,3 5,7
NL -2,8 6,3 -3,0 6,7 23,1 4,8 -0,1 -2,4 0,6 2,0 21,7 0,7
AT -4,2 8,7 -4,4 -1,7 -9,4 -3,6 0,0 -2,3 0,7 2,0 9,7 0,7
PL 13,1 4,1 12,9 2,4 -22,1 0,5 -3.3 b 0,8 -2,6 2,0 -11,3 0,7
PT -1,5 -11,0 -1,7 2,7 20,0 0,8 -0,1 -0,2 0,6 2,0 -7,3 0,7
RO 2,4 -16,8 2,2 8,0 -12,5 6,1 -1,8 2,2 -1,1 1,0 -28,3 -0,3
SI 1,8 11,1 1,6 2,1 9,6 0,2 3,1 1,0 3,8 1,0 -3,3 -0,3
SK -1,8 -4,3 -2,0 -0,6 -29,4 -2,5 0,1 -0,1 0,8 4,0 1,7 2,7
FI -0,1 23,5 -0,3 0,0 2,7 -1,9 -0,5 1,1 0,2 3,0 18,7 1,7
SE 0,3 12,6 0,1 -13,0 21,1 -14,9 -0,2 -1,1 0,5 8,0 19,7 6,7
UK : : : -1,9 -1,4 -3,8 : : : 2,0 13,7 0,72017 2016 2017 2017Vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jääminen 
(oman ilmoituksen mukaan) (%)Henkilöt, joilla on digitaaliset perustaidot tai 
perustaitoja korkeammat taidot
(% 16–74-vuotiaista)Sosiaalisten tulonsiirtojen (muiden kuin 
eläkkeiden) vaikutus köyhyyden 
vähentämiseen (%)Virallisen varhaiskasvatuksen piiriin 
kuuluvat alle 3-vuotiaat (%)Julkinen tuki / Sosiaalinen suojelu ja osallisuus
 
173 
 Liite 3. Huomautus tulostaulun kehityssuuntausten ja tasojen tunnistamismenetelmistä  
Vuoden 2015 puolivälissä Euroopan komissio, työllisyyskomitea ja sosiaalisen suojelun komitea sopivat 
menetelmästä, joilla jäsenvaltioiden suorituskykyä voidaan arvioida keskeisten työllisyys - ja sosiaali -
indikaattoreiden tulostaulun pohjalta. Ne sopivat, että menetelmillä olisi voitava esittää kunkin indikaattorin 
osalta jokaisen jäsenvaltion suhteellista asemaa osoittava tulos EU:n indikaattoriarvojen (pistemäär ien) 
jakaumassa. Menetelmää on tarkoitus soveltaa sekä vuositasoihin (tasot) sekä vuotuisiin muutoksiin (muutokset), 
mikä mahdollistaa jäsenvaltioiden suorituskyvyn kattavan arvioinnin.121  
Vuonna 2017 komissio päätti yhdessä työllisyyskomitean ja sosiaalise n suojelun komitean kanssa soveltaa 
menetelmää Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilariin liitettyyn uuteen sosiaali -indikaattoreiden tulostauluun.  
Kunkin indikaattorin osalta tasot ja muutokset muunnetaan standardipistemääräksi (nk. z -pistemäärä), jolloin 
samaa mittaria voidaan soveltaa kaikkiin indikaattoreihin. Tähän päästään yhdenmukaistamalla sekä tasojen että 
muutosten raaka -arvoja seuraavan kaavan mukaisesti:  
𝑧−𝑠𝑐𝑜𝑟𝑒  𝑓𝑜𝑟 𝑀𝑆 𝑋= [𝑀𝑆 𝑋 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟  −𝑎𝑣𝑒𝑟𝑎𝑔𝑒  (𝑀𝑆 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜 𝑟)]
𝑠𝑡𝑎𝑛𝑑𝑎𝑟𝑑  𝑑𝑒𝑣𝑖𝑎𝑡𝑖𝑜𝑛  (𝑀𝑆 𝑖𝑛𝑑𝑖𝑐𝑎𝑡𝑜𝑟 ) 
Tämän jälkeen analysoidaan pistemäärien jakaumaa (erikseen tasojen ja muutosten osalta). Tämän 
lähestymistavan avulla voidaan ilmaista kunkin jäsenvaltion osalta indikaattorin raaka -arvo siltä kannalta, kuinka 
monta keskihajontaa se poikkeaa (painottamattomasta) keskiarvosta. Jokaisen jäsenvaltion suorituskyky 
arvioidaan ja luokitellaan saatujen z -pistemäärien pohjalta vertaamalla niitä ennalta määritettyihin 
kynnysarvoihin, jotka on asetettu ke skihajontojen monikerraksi.  
Tämän lähestymistavan tärkein kysymys on rajakohtien asettaminen. Koska parametreja koskevia oletuksia ei 
voi tehdä raaka -arvojen jakaumasta122, kynnysarvojen määrityksessä käytetään yleensä perussääntöä. 
Tulostaulussa käytettyje n keskeisten indikaattoreiden analyysin mukaisesti sovitaan seuraavaa:   
1. pistemäärä on pienempi kuin -1: erittäin hyvä suorituskyky  
2. pistemäärä on välillä -1 ja -0,5: hyvä suorituskyky  
3. pistemäärä on välillä -0,5 ja 0,5: neutraali suorituskyky  
4. pistemäärä on  välillä 0,5 ja 1: huono suorituskyky  
5. pistemäärä on suurempi kuin 1: erittäin huono suorituskyky123 
Taulukko 4: z-pistemäärien kynnysarvot  
  z-pistemäärien kynnysarvot  
-1,0 -0,5 0 0,5 1,0 
(pienempi 
kuin)  (pienempi kuin)  (välillä)  (suurempi 
kuin)  (suurempi 
kuin)  
Arviointi  
Tasot  Erittäin 
alhainen  Alhainen  Keskimääräinen  Korkea  Erittäin korkea  
        
Muutos  Huomattavasti 
keskimääräistä 
pienempi  Keskimääräistä 
pienempi  Keskimääräinen  Keskimääräistä 
suurempi  Huomattavasti 
keskimääräistä 
suurempi  
                                                           
121 Lukuun ottamatta uutta indikaattoria ”Keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman lapsettoman 
työntekijän nettoansiot”, jonka osalta käytetään lyhyen aikavälin vaihteluiden tasaamiseksi kolmen vuoden 
keskiarvoja sekä tasojen että muutosten osal ta. 
122 Jakaumaa koskevat hypoteesit hylättiin sekä normaalisuus - että t -jakaumatestin jälkeen.  
123 Normaalisuuden ollessa kyseessä valitut rajakohdat vastaavat noin 15:tä, 30:tä, 50:tä, 70:tä ja 85:tä prosenttia 
kumulatiivisesta jakaumasta.  
 
174 
 Yhdistämällä tasojen ja muutosten arvioinnit maan kokonaissuoritus voidaan luokitella kunkin indikaattorin 
osalta yhteen seuraavista seitsemästä luokasta. Värikoodit ovat samat kuin vastaavissa kaavioissa raportin 
tekstissä.  
Jäljempänä olevissa taulukoissa esitetään z -pistemääriin perustuva luokitus niiden indikaattoreiden osalta, joissa 
alhainen arvo  tarkoittaa hyvää suorituskykyä  (esim. työttömyysaste, köyhyys - ja syrjäytymisriskiaste).  
Parhaiten 
suoriutuvat    pistemäärä pienem pi kuin -1,0 tasojen 
osalta ja pienempi kuin 1,0 muutosten 
osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat 
huomattavasti EU:n keskiarvoa paremmat 
ja joissa tilanne paranee tai ei heikkene 
EU:n keskiarvoa nopeammin.  
Keskimääräistä 
paremmat  pistemäärä välillä -1,0 ja -0,5 tasojen 
osalta ja pienempi kuin 1 muutosten 
osalta tai välillä -0,5 ja 0,5 tasojen osalta 
ja pienempi kuin -1,0 muutosten osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa paremmat ja joissa tilanne 
paranee tai ei heikk ene selvästi EU:n 
keskiarvoa nopeammin.  
Hyvät mutta tarpeen 
seurata  pistemäärä pienempi kuin -0,5 tasojen 
osalta ja suurempi kuin 1,0 muutosten 
osalta ja muutos on suurempi kuin 
nolla124 Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa paremmat tai huomattav asti 
paremmat mutta joissa tilanne heikkenee 
selvästi EU:n keskiarvoa nopeammin.  
Keskimääräiset/ 
neutraalit  pistemäärä välillä -0,5 ja 0,5 tasojen 
osalta ja välillä -1,0 ja 1,0 muutosten 
osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot vastaavat EU:n 
keskiarvoa ja joissa tilanne ei parane eikä 
heikkene selvästi EU:n keskiarvoa 
nopeammin.  
Heikot mutta 
paranemassa  pistemäärä suurempi kuin 0,5 tasojen 
osalta ja pienempi kuin -1,0 muutosten 
osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa heikommat tai huomattava sti 
heikommat mutta joissa tilanne paranee 
selvästi EU:n keskiarvoa nopeammin.  
Seurattavat  pistemäärä välillä 0,5 ja 1,0 tasojen 
osalta ja suurempi kuin -1,0 muutosten 
osalta tai välillä -0,5 ja 0,5 tasojen osalta 
ja suurempi kuin 1,0 muutosten osalta ( ja 
muutos suurempi kuin nolla125) Tähän luokkaan kuuluu kaksi eri ryhmää: 
i) jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa heikommat ja joissa tilanne 
heikkenee tai ei parane tarpeeksi nopeasti; 
ii) jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa mutta joiss a tilanne heikkenee 
selvästi EU:n keskiarvoa nopeammin.  
Kriittisessä 
tilanteessa olevat  pistemäärä suurempi kuin 1,0 tasojen 
osalta ja suurempi kuin -1,0 muutosten 
osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa huomattavasti heikommat ja 
joissa ti lanne heikkenee tai ei parane 
tarpeeksi nopeasti.  
 
 
 
                                                           
124 Viimeksi mainitt u edellytys estää sellaisen jäsenvaltion, jonka taso on ”alhainen” tai ”erittäin alhainen”, 
määrittämisen ”heikkeneväksi”, kun muutos on ”huomattavasti keskimääräistä suurempi” mutta edelleen 
kohenemassa.  
125 Viimeksi mainittu edellytys estää sellaisen jäsen valtion, jonka taso on ”keskimääräinen”, määrittämisen 
”seurattavaksi”, kun muutos on ”huomattavasti keskimääräistä suurempi” mutta edelleen kohenemassa.  
Keskimääräistä 
paljon pienempiKeskimääräistä 
pienempiKeskimääräinenKeskimääräistä 
suurempiPaljon 
keskimääräistä 
suurempi
Erittäin alhainen
Alhainen
Keskimääräinen
Korkea
Erittäin korkeaTasoMuutos
 
175 
  
Jäljempänä olevissa taulukoissa esitetään z -pistemääriin perustuva luokitus niiden indikaattoreiden osalta, joissa 
korkea arvo  tarkoittaa hyvää suorituskykyä  (esim. työllisyysaste, lastenhoitoon osallistuminen).  
Parhaiten 
suoriutuvat    pistemäärä suurempi kuin 1,0 tasojen 
osalta ja suurempi kuin -1,0 muutosten 
osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat 
huomattavasti EU:n keskiarvoa paremmat 
ja joissa tilanne paranee tai ei heikkene 
EU:n keskiarvoa nopeammin.  
Keskimääräistä 
paremmat  pistemäärä välillä 1,0 ja 0,5 tasojen 
osalta ja suurempi kuin -1,0 muutosten 
osalta tai välillä -0,5 ja 0,5 tasojen osalta 
ja suurempi kuin 1,0 muutosten osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa paremmat ja joissa tilanne 
paranee tai ei heikkene selvästi EU:n 
keskiarvoa nopeammin.  
Hyvät mutta tarpeen 
seurata  pistemäärä suurempi kuin 0,5 tasojen 
osalta ja pienempi kuin -1,0 muutosten 
osalta ja muutos on pienempi k uin 
nolla126 Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa paremmat tai huomattavasti 
paremmat mutta joissa tilanne heikkenee 
selvästi EU:n keskiarvoa nopeammin.  
Keskimääräiset/ 
neutraalit  pistemäärä välillä -0,5 ja 0,5 tasojen 
osalta ja välillä -1,0 ja 1 ,0 muutosten 
osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot vastaavat EU:n 
keskiarvoa ja joissa tilanne ei parane eikä 
heikkene selvästi EU:n keskiarvoa 
nopeammin.  
Heikot mutta 
paranemassa  pistemäärä pienempi kuin -0,5 tasojen 
osalta ja suurempi kuin 1,0 muutosten 
osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa heikommat tai huomattavasti 
heikommat mutta joissa tilanne paranee 
selvästi EU:n keskiarvoa nopeammin.  
Seurattavat  pistemäärä välillä -0,5 ja -1,0 tasojen 
osalta ja pienempi kuin 1,0 muutosten 
osalta tai välillä -0,5 ja 0,5 tasojen osalta 
ja pienempi kuin -1,0 muutosten osalta 
(ja muutos pienempi kuin nolla127) Tähän luokkaan kuuluu kaksi eri ryhmää: 
i) jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa heikommat ja joissa tilanne 
heikkenee tai ei parane ta rpeeksi nopeasti; 
ii) jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa mutta joissa tilanne heikkenee 
selvästi EU:n keskiarvoa nopeammin.  
Kriittisessä 
tilanteessa olevat  pistemäärä pienempi kuin 1,0 tasojen 
osalta ja pienempi kuin 1,0 muutosten 
osalta  Jäsenvaltiot, joiden tasot ovat EU:n 
keskiarvoa huomattavasti heikommat ja 
joissa tilanne heikkenee tai ei parane 
tarpeeksi nopeasti.  
 
 
 
 
                                                           
126 Viimeksi mainittu edellytys estää sellaisen jäsenvaltion, jonka taso on ”korkea” tai ”erittäin korke a”, 
määrittämisen ”heikkeneväksi”, kun muutos on ”huomattavasti keskimääräistä pienempi” mutta edelleen 
kohenemassa.  
127 Viimeksi mainittu edellytys estää sellaisen jäsenvaltion, jonka taso on ”keskimääräinen”, määrittämisen 
”seurattavaksi”, kun muutos on ”h uomattavasti keskimääräistä pienempi” mutta edelleen kohenemassa.  
Paljon 
keskimääräistä 
suurempiKeskimääräistä 
suurempiKeskimääräinenKeskimääräistä 
pienempiKeskimääräistä 
paljon pienempi
Erittäin korkea
Korkea
Keskimääräinen
Alhainen
Erittäin alhainenTasoMuutos
 
176 
 
 Rajakohtien yhteenvetotaulukko  
  Erittäin 
alhainen  Alhainen  Keskimääräinen  Korkea  Erittäin korkea  
Koulupudokkaat  
(% 18 -24-vuotiaasta väestöstä)  Tasot  alle 5,4  % alle 7,4  % välillä 7,4  % ja 11,4  % yli 11,4  % yli 13,4  % 
Muutos  alle -1,0 % -
yksikköä  alle -0,5 % -
yksikköä  välillä -0,5 ja 0,4 % -yksikköä  yli 0,4 % -yksikköä  yli 0,8 % -yksikköä  
Sukupuolten välinen työllisyysero (% -yksikköä)  Tasot  alle 5,2 % -
yksikköä  alle 7,8 % -
yksikköä  välillä 7,8 ja 13,2 % -yksikköä  yli 13,2 % -yksikköä  yli 15,9 % -
yksikköä  Muutos  alle -1,0 % -
yksikköä  alle -0,5 % -
yksikköä  välillä -0,5 ja 0,4 % -yksikköä  yli 0,4 % -yksikköä  yli 0,9 % -yksikköä  
Tuloviidennesten tulo -osuuksien suhde (S80/S20)  Tasot  alle 3,7  alle 4,3  välillä 4,3 ja 5,6  yli 5,6  yli 6,2  
Muutos  alle -0,3 alle -0,2 välillä -0,2 ja 0,0  yli 0,0  yli 0,2  
Köyhyyden tai  sosiaalisen syrjäytymisen riski (%)  Tasot  alle 16,1  % alle 19,5  % välillä 19,5  % ja 26,3  % yli 26,3  % yli 29,7  % 
Muutos  alle -1,9 % -
yksikköä  alle -1,4 % -
yksikköä  välillä -1,4 ja -0,5 % -yksikköä  yli -0,5 % -yksikköä  yli 0,0 % -yksikköä  
NEET -nuoret (% kaikista 15 -24-vuotiaista)  Tasot  alle 6,5  % alle 8,4  % välillä 8,4  % ja 12,3  % yli 12,3  % yli 14,2  % 
Muutos  alle -1,5 % -
yksikköä  alle -1,1 % -
yksikköä  välillä -1,1 ja -0,2 % -yksikköä  yli -0,2 % -yksikköä  yli 0,2 % -yksikköä  
Työllisyysaste (% 20 –64-vuotiaista)  Tasot  alle 67,0  % alle 69,8  % välillä 69,8  % ja 75,3  % yli 75,3  % yli 78,0  % 
Muutos  alle 0,5 % -
yksikköä  alle 1,0 % -
yksikköä  välillä 1,0 ja 1,9 % -yksikköä  yli 1,9 % -yksikköä  yli 2,4 % -yksikköä  
Työttömyysaste (% 15 -74-vuotiaasta työvoimasta)  Tasot  alle 3,6  % alle 5,6  % välillä 5,6  % ja 9,6  % yli 9,6  % yli 11,7  % 
Muutos  alle -1,7 % -
yksikköä  alle -1,4 % -
yksikköä  välillä -1,4 ja -0,8 % -yksikköä  yli -0,8 % -yksikköä  yli -0,4 % -yksikköä  
Pitkäaikaistyöttömyysaste (% 15 -74-vuotiaasta 
työvoimasta)  Tasot  alle 0,5  % alle 1,9  % välillä 1,9  % ja 4,8  % yli 4,8  % yli 6,3  % 
Muutos  alle -1,3 % -
yksikköä  alle -1,0 % -
yksikköä  välillä -1,0 ja -0,4 % -yksikköä  yli -0,4 % -yksikköä  yli -0,1 % -yksikköä  
Kotitalouksien käytettävissä oleva reaalibruttotulo henkeä 
kohti (2008=100)  Tasot  alle 90,7  alle 97,1  välillä 97,1 ja 110,0  yli 110,0  yli 116,4  
Muutos  alle 0,0 % -
yksikköä  alle 1,6 % -
yksikköä  välillä 1,6 ja 4,8 % -yksikköä  yli 4,8 % -yksikköä  yli 6,3 %-yksikköä  
Keskimääräistä palkkaa saavan kokoaikaisen naimattoman 
työntekijän nettoansiot (tasot ostovoimastandardina, 
muutokset kansallisessa valuutassa reaaliarvoisina)  Tasot  alle 12  559 alle 16  115 välillä 16  115 ja 23  228 yli 23  228 yli 26  784 
Muutos  alle -0,1 % alle 1,2  % välillä 1,2  % ja 3,9  % yli 3,9  % yli 5,2  % 
Sosiaalisten tulonsiirtojen (muiden kuin eläkkeiden) 
vaikutus köyhyyden vähentämiseen (%)  Tasot  alle 22,0  % alle 27,7  % välillä 27,7  % ja 39,2  % yli 39,2  % yli 44,2  % 
Muutos  alle -3,1 % -
yksikköä  alle -1,5 % -
yksikköä  välillä -1,5 ja 1,9 % -yksikköä  yli 1,9 % -yksikköä  yli 3,5 % -yksikköä  
Virallisen varhaiskasvatuksen piiriin kuuluvat alle 3 -
vuotiaat (%)  Tasot  alle 12,8  % alle 21,4  % välillä 21,4  % ja 38,4  % yli 38,4  % yli 46,9  % 
Muutos  alle -3,6 % -
yksikköä  alle -0,9 % -
yksikköä  välillä -0,9 ja 4,6 % -yksikköä  yli 4,6 % -yksikköä  yli 7,4 % -yksikköä  
Vaille tarvittavaa sairaanhoitoa jääminen, asianomaisen 
oma ilmoitus (%)  Tasot  alle 0,4  % alle 1,0  % välillä 1,0  % ja 3,9  % yli 3,9  % yli 5,4 % 
Muutos  alle -2,2 % -
yksikköä  alle -1,5 % -
yksikköä  välillä -1,5 ja 0,0 % -yksikköä  yli 0,0 % -yksikköä  yli 0,7 % -yksikköä  
Henkilöt, joilla on digitaaliset perustaidot tai perustaitoja 
korkeammat taidot (% 16 –74-vuotiaista)  Tasot  alle 43,4  % alle 50,4 % välillä 50,4  % ja 64,3  % yli 64,3  % yli 71,3  % 
Muutos  alle -3,0 % -
yksikköä  alle -0,9 % -
yksikköä  välillä -0,9 ja 3,5 % -yksikköä  yli 3,5 % -yksikköä  yli 5,6 % -yksikköä  
 
177 
 
 Liite 4: Tiivistelmä seurattavista työllisyyden kehityssuuntauksista ja niiden 
jäsenvaltioiden lukumäärä, joilla havaitaan tilanteen heikkenemistä tai vahvistumista 
työllisyyskehityksen seurantavälineen (2018) perusteella.  
 
Huom.: Muutokset 2016 –2017, paitsi 2015 –2016 työttömien köyhyysriskiasteen, työttömyysloukun ja 
sukupuolten palkkaeron osalta.  
  
21
10
21
2
6
10
16
5
7
7
26
22
2
7
14
12
4
51
1
1
2
3
2
9
5
7
2
1
1
1
3
2
3
12-15 -10 -5 0 5 10 15 20 25 30
Työllisyysaste (% 20 –64-vuotiaista)
NEET -aste (% 15 –24-vuotiaista)
Ikääntyneiden työllisyysaste (% 55 –64-vuotiaista)
Työllisyysaste (% EU28:n ulkopuolella syntyneistä 20 –64-vuotiaista)
Vastentahtoinen määräaikaisuus (% kaikista työntekijöistä)
Hiljattain työllistyneet (%)
Pitkäaikaistyöttömyysaste (%)
Työttömien köyhyysriskiaste
Matalapalkkaisten työttömyysloukun veroaste
Työvoiman ulkopuolella oleminen ja osa -aikatyö henkilökohtaisten ja …
Kokonaistyöllisyys (tuhatta)
Avointen työpaikkojen osuus (3 vuoden keskiarvo)
Sukupuolten työllisyysero
Sukupuolten palkkaero
Aikuiset, joilla keski- tai korkea-asteen koulutus
Koulutukseen osallistuvien 25 –64-vuotiaiden osuus (%)
Koulupudokkaat (%)
Korkea -asteen tai vastaavan tutkinnon suorittaneet (30 –34-vuotiaat) –yhteensä
Nimelliset yksikkötyökustannukset (indeksi 2010=100)vuotuiset muutokset
HeikkeneminenKohentuminen
 
178 
 
 Liite 5: Tiivistelmä seurattavista sosiaalisista kehityssuuntauksista ja niiden 
jäsenvaltioiden lukumäärä, joilla havaitaan tilanteen heikkenemistä tai vahvistumista 
vuosina 2015 –2016 sosiaalisen suojelun kehityksen seurantavälineen (päivitetty 
elokuussa 2018) perusteella.  
 
Huom.: EU -SILC -tilastoihin perustuvissa tuloja ja kotitalouden työssäkäyntiastetta koskevissa indikaattoreissa 
vuosia 2015 –2016 koskevat muutokset viittaavat itse asiassa vuosiin 2014 –2015 samoin kuin vaille tarvittavaa 
sairaanhoitoa jäämisen osalta. Työvoimatutkimukseen perustuvien indikaattoreiden (pitkäaikaistyöttömyysaste, 
koulupudokkaat, nuorisotyöttömyysaste, 15 –24-vuotiaat NEET -nuoret, varhais eläkkeelle jääneet 55 –64-
vuotiaat) ja vakavaa aineellista puutetta koskevissa luvuissa (ei vielä lopullisia lukuja vuodelta 2017 useiden 
jäsenvaltioiden osalta elokuussa 2018) muutokset viittaavat vuosiin 2016 –2017. 
2302810432870201051323120
12612101011481302616471021249115419
-25 -15 -5 5 15 25Köyhyys- tai syrjäytymis riskiKöyhyysriskiVakavan aineellisen puutteen asteVajaatyöllisissä kotitalouksissa asuvan väestön osuusKöyhyysvaje (pienituloisten mediaanitulotason etäisyys pienituloisuusrajastaJatkuvan köyhyysriskin asteAineellisen ja sosiaalisen puutteen asteTulojen eriarvoisuus (S80/S20)Köyhyys- tai syrjäytymisriskissä olevat lapsetSosiaalisten tulonsiirtojen vaikutus köyhyyteenVajaatyöllisissä kotitalouksissa asuvien köyhyysriskiTyössäkäyvien köyhyysriskiastePitkäaikaistyöttömyysasteKoulupudokkaatNuoristotyöttömyysasteNEET -nuoret (15 –24-vuotiaat)Ikääntyneiden työllisyysasteKöyhyys- ja syrjäytymisriskiaste, yli 65-vuotiaatIkääntyneiden mediaanitulojen suhdeYhteenlaskettu korvaussuhdeKohtuuton asumismenorasiteVaille tarvittavaa sairaanhoitoa jääminen, asianomaisen oma ilmoitusKöyhyys- tai syrjäytymisriskissä olevat, ei toimintarajoitteiset (yli 16-vuotiaat)Kotitalouksien käytettävissä olevien bruttotulojen reaalinen muutos
Jäsenvaltioiden lukumääräHeikkeneminen      Kohentuminen