FI Euroopan unionin virallinen lehti C 302/16

Maataloustuotteiden ja elintarvikkeiden maantieteellisten merkintöjen ja alkuperänimitysten suojasta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu muutoshakemuksen julkaiseminen

2010/C 302/12

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta neuvoston asetuksen (EY) N:o 510/2006 (1) 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Vastaväitteet on toimitettava komissiolle kuuden kuukauden kuluessa tästä julkaisemisesta.

MUUTOSHAKEMUS

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

9 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUUTOSHAKEMUS

”BEAUFORT”

EY-N:o: FR-PDO-0217-0106-07.07.2009

SMM ( ) SAN ( X )

1. Eritelmän kohta (kohdat), jo(i)ta muutos koskee:

—  Tuotteen nimi —  Tuotteen kuvaus — Maantieteellinen alue —  Alkuperätodisteet —  Tuotantomenetelmä —  Yhteys maantieteelliseen alkuperään —  Merkitseminen —  Kansalliset vaatimukset —  Muu (täsmennettävä)

2. Muutoksen/muutosten tyyppi:

—  Yhtenäisen asiakirjan tai yhteenvedon muutos — Rekisteröidyn SAN:n tai SMM:n eritelmän muutos, kun yhtenäistä asiakirjaa tai yhteenvetoa ei ole julkaistu —  Eritelmän muutos, joka ei edellytä julkaistun yhtenäisen asiakirjan muutosta (asetuksen (EY) N:o 510/2006 9 artiklan 3 kohta) —  Eritelmän väliaikainen muutos, joka johtuu viranomaisten asettamista pakollisista terveys- tai kasvinsuojelutoimista (asetuksen (EY) N:o 510/2006 9 artiklan 4 kohta)

3. Muutos (Muutokset):

3.1 Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Lisätään SAN-nimityksellä ”Beaufort” varustetun tuotteen maantieteellisen alueen kuntien luetteloon seuraavat kunnat tai osia niistä: Tours en Savoie ja Montsapey (Savoien departementti) kokonaisuudessaan sekä Albertville (Savoien departementti) osittain maarekisterinumeroiden E2, E3, E4 osalta.

Selitys:

On vastaanotettu pyyntöjä uusien alueiden liittämiseksi SAN-nimityksellä ”Beaufort” varustetun tuotteiden tuotantoalueeseen.

Asiantuntijakomitea on tutkinut asiaa tuotantoalueelle ominaisten piirteiden selventämiseksi. Tutkimuksen päätteeksi vahvistettiin kriteerit, joiden nojalla eräät tuotantoalueeseen liittämistä koskevat pyynnöt voitiin hyväksyä.

Beaufort-tuotteen tuotantoalueen ominaispiirteet voidaan esittää lyhyesti seuraavasti:

Se kattaa Alppien sisäosista muodostuvan geologisen alueen, jolle tyypillinen kiteinen maaperä yhdistyy savi- ja sedimenttimaihin. Avoimille vuoristoalueille ja korkeille rinteille on muodostunut laajoja nurmialueita (vuoristolaitumia), jotka sijaitsevat 1 550–3 000 metrin korkeudessa.

Koska laitumet sijaitsevat eri korkeuksilla, niillä kasvaa ruohoa ja runsaasti eri rehulajeja koko kesäkauden ajan kesäkuusta syyskuuhun asti.

Alueella on otettu käyttöön pengerretty maatalousjärjestelmä, jossa maataloutta harjoitetaan lypsyeläinten laiduntamisessa käytettyjen vuoristolaitumien lisäksi alavilla mailla, joilla sijaitsevia nurmia käytetään usein niittoon. Ihmiset ja eläimet seuraavat kesän aikana ruohon kasvua siirtyen laitumelta toiselle.

Beaufort-juusto on näin ollen syntynyt ihmisen mukauduttua kyseisen Pohjois-Alppien alueen luonnonolosuhteisiin.

Koko tuotantoalue on jo kauan ollut tunnettu kypsytetyn puristetun runsasrasvaisen juuston valmistuksesta.

Siellä on todistetusti valmistettu Beaufort-juustoa 1600-luvulta lähtien.

Ehdotetut alueet päätettiin liittää Beaufort-juuston tuotantoalueeseen sen jälkeen, kun niiden oli varmistettu vastaavan edellä esitettyjä ominaisuuksia.

3.2 Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

Ei sisällön muutosta, muotoilu asetuksessa (EY) N:o 510/2006 säädetyn suunnitelman mukaisesti.

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

NEUVOSTON ASETUS (EY) N:o 510/2006

”BEAUFORT”

EY-N:o: FR-PDO-0217-0106-07.07.2009

SMM ( ) SAN ( X )

1. Nimi:

”Beaufort”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa:

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus:

3.1 Tuotelaji:

Luokka 1.3 – Juustot

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta:

Beaufort on yksinomaan lehmän täysmaidosta valmistettu kypsytetty puristettu juusto. Valmistusmenettelyssä raakamaito juoksetetaan, juusto kypsennetään, puristetaan ja suolataan ensin suolavedessä ja sitten pinnalta, ja juustoa kypsytetään vähintään 5 kuukautta. Juustomassa on notkeaa ja täyteläistä, sen väri vaihtelee luonnonvalkeasta vaaleankeltaiseen ja siinä voi olla joitakin pieniä horisontaalisia halkeamia ja muutamia pieniä reikiä. Juustotahkot ovat litteitä ja koverapohjaisia, niiden paino on 20–70 kg, halkaisija 35–75 cm ja korkeus 11–16 cm. Juuston kuori on kiiltävä, puhdas ja luja, ja sen väri vaihtelee yhtenäisen keltaisesta ruskeaan. Juuston vähimmäisrasvapitoisuus on täydellisen kuivauksen jälkeen 48 prosenttia 100:aa juustogrammaa kohden ja kypsytetyn tuotteen kuiva-ainepitoisuus on vähintään 61 grammaa 100:aa juustogrammaa kohden.

Jokaiseen tahkoon kiinnitetään sininen kaseiinilaatta, johon on merkitty juustonvalmistajan tunnus.

Kun juustoa myydään esipakkauksen jälkeen, paloissa on oltava nimitykselle tunnusomaista kuorta. Kasvusto voidaan kuitenkin irrottaa kuoresta. Kun juustoa myydään raastettuna, nimitystä ”Beaufort” ei saa käyttää.

Juuston valmistuksessa saa käyttää yksinomaan paikallisiin Tarine- ja Abondance- rotuihin kuuluvien tai kantakirjan pääjaksoon merkitsemistä koskevat kriteerit täyttävien taikka sellaisten lehmien maitoa, jotka on tunnistettu hyväksyttyjen fenotyyppisten ominaisuuksiensa perusteella.

3.3 Raaka-aineet (ainoastaan jalostetut tuotteet):

Beaufort-juuston valmistukseen käytettävät raaka-aineet ovat seuraavat:

— raaka täysmaito, joka käytetään joko jokaisen lypsyn jälkeen viilentämättömänä tai joka on peräisin kahdesta lypsystä saatujen maitojen sekoituksesta; viimeksi mainituista maidoista toinen kerätään kahden tunnin kuluessa lypsystä viilentämättömänä ja toinen on viilennetty;

— heraan lisättävä juoksutin, joka on saatu juoksutusmahan maseroinnista. Tarvittaessa täydennyksenä on mahdollista käyttää keinotekoista juoksutinta;

— termofiiliset hapatteet, jotka koostuvat suurimmalta osin maitohappobakteereista. Heraan lisätty juoksutin sekä hapatteiden viljelyä että juoksuttimen valmistusta varten;

— suola: suolaus tapahtuu ensiksi upottamalla juustomassa 24 tunniksi suolaveteen ja sen jälkeen kypsytyksen aikana.

— Juustoon on kiinnitetty sininen kaseiinilaatta ja siihen on tehty elintarvikemusteella jäljitettävyysmerkintöjä.

Beaufort-juuston valmistuksessa ei saa käyttää mitään muita tuotteita.

3.4 Rehu (ainoastaan eläinperäiset tuotteet):

Tarine- ja Abondance- rotujen puhdasrotuisia lypsylehmiä ruokitaan seuraavasti:

— talvikaudella vähintään 13 kg heinää, johon voidaan lisätä 3 kg kuivattua jauhettua alfalfaa. Lypsykarjalle annettavien täydennysrehujen keskimääräinen osuus voi olla enintään 1/3 perusannoksen painosta. Rehuseoksissa on käytettävä määriteltyjä lajeja ja geneettisesti muuntelemattomia lajikkeita, ja niillä on oltava seuraavat tekniset ominaisuudet: 0,94 UFL, 123 PDIE ja 119 PDIN;

— kesäkaudella karja laiduntaa. Laaksolaitumilla lypsykarjalle annettavien talvikauden täydennysrehuja vastaavien täydennysrehujen keskimääräinen osuus voi olla 2,5 kg/päivä/lypsylehmä. Vuoristolaitumilla lypsykarjalle annettavien täydennysrehujen keskimääräinen osuus on enintään 1,5 kg/lypsylehmä/päivä;

— Näiden kahden perusravintoannoksen välillä sallitaan keväisin ja syksyisin 15 päivän pituinen siirtymäkausi.

Alueen ulkopuolelta tulevaa rehua käytetään vain täydentävänä lisänä. Vähintään 75 % lypsykarjan tarvitsemasta heinästä ja laidunrehusta on tultava kyseiseltä maantieteelliseltä alueelta, jotta vähintään 75 % maidontuotannosta perustuisi kyseiseltä alueelta peräisin olevaan rehuun.

Vähintään 20 % vuosittaisista heinätarpeista on peräisin kyseiseltä maantieteelliseltä alueelta.

Karjaa laidunnetaan niityillä perinteiseen tapaan, jolloin laitumille levittyy karjanlantaa. Puhdistamolietteen tai siitä johdettujen tuotteiden levittäminen maahan on kiellettyä kaikilla Beaufort-juuston tuotantoon käytetyillä niityillä ja laitumilla.

3.5 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella:

Maidon tuotannon, juuston valmistuksen ja vähintään 5 kuukautta kestävän kypsytyksen on tapahduttava maantieteellisellä alueella.

3.6 Viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt:

Kun juustoa myydään esipakkauksen jälkeen, paloissa on oltava nimitykselle tunnusomaista kuorta. Kasvusto voidaan kuitenkin irrottaa kuoresta. Kun juustoa myydään raastettuna, nimitystä ”Beaufort” ei saa käyttää.

3.7 Merkintöjä koskevat erityiset säännöt:

Beaufort-alkuperänimitykseen oikeutettujen juustojen päällysmerkinnöissä on oltava kyseinen nimitys kirjaimin, joiden on oltava kooltaan vähintään kaksi kolmasosaa merkintöjen suurimmasta kirjaimesta.

Kaikkien muiden luonnehdintojen tai muiden mainintojen liittäminen kyseiseen suojattuun alkuperänimitykseen etiketeissä, mainonnassa, kauppalaskuissa ja muissa asiakirjoissa on kiellettyä, lukuun ottamatta:

— erityisiä tehtaan- tai kauppamerkkejä;

— ilmaisuja: ”été” (”kesä”) ja ”chalet d'alpage” (”vuoristomaja”), joiden käyttö sallitaan seuraavin edellytyksin: a) ”été”: kesä-lokakuussa valmistetuista maitotuotteista, myös vuoristoniityillä tuotetusta maidosta; b) ”chalet d'alpage” kesäkauden tuotteista, joita valmistetaan kahdesti päivässä yli 1 500 metrin korkeudessa sijaitsevilla vuoristomajoilla perinteisin menetelmin maidosta, joka on saatu samasta majan karjasta.

Beaufort-juustolle tyypillisen sinisen kaseiinilaatan lisäksi juustoissa, jotka on tuotettu luonnehdinnan ”chalet d'alpage” käyttöön vaadittujen erityisedellytysten mukaisesti, on oltava edellä kuvailtu ylimääräinen kaseiinilaatta. Tämän lisäksi valmistajien, jotka käyttävät chalet d'alpage -mainintaa, on vuosittain ennen vuoristolaitumille siirtymistä annettava Ranskan alkuperänimitysten keskusvirastolle sitoumus edellä määriteltyjen erityisten tuotantoedellytysten noudattamisesta.

Kun juustoa myydään esipakkaukseen jälkeen, paloissa on oltava nimitykselle tunnusomaista kuorta. Kasvusto voidaan kuitenkin irrottaa kuoresta.

Kun juustoa myydään raastettuna, nimitystä ”Beaufort” ei saa käyttää.

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus:

Beaufort-juuston tuotantoalue ulottuu Beaufortainin, Tarentaisen ja Mauriennen vuoristoalueille. Se kattaa osan Savoien departementista ja viereisen osa-alueen Haute-Savoien departementista.

Maito tuotetaan ja juustot jalostetaan ja kypsytetään seuraavat kunnat käsittävällä maantieteellisellä alueella:

Savoien departementti Albertvillen arrondissementti: Albertvillen kantoni: Rognaix, La Bâthie, Cevins, Saint-Paul-sur-Isère, Esserts-Blay, Tours-en-Savoie maarekisterinumeroihin of Albertville E2, E3 ja E4 kuuluva osa Albertvillen kuntaa. Uginen kantoni: La Giettaz, Flumet, Notre-Dame-de-Bellecombe, Crest-Voland, Cohennoz, Saint-Nicolas-la-Chapelle. Beaufort'n kantoni: Beaufort, Hauteluce, Queige, Villard-sur-Doron. Bourg-Saint-Mauricen kantoni: Bourg-Saint-Maurice, Les Chapelles, Montvalezan, Sainte-Foy-Tarentaise, Séez, Tignes, Val-d'Isère, Villaroger. Aimen kantoni: Aime, Bellentre, La Côte-d'Aime, Granier, Landry, Mâcot-la-Plagne, Montgirod, Peisey-Nancroix, Valezan. Bozelin kantoni: Les Allues, Bozel, Brides-les-Bains, Champagny-en-Vanoise, Feissons-sur-Salins, Montagny, La Perrière, Planay, Pralognan-la-Vanoise, Saint-Bon-Tarentaise. Moûtiers'n kantoni: Aigueblanche, Les Avanchers-Valmorel, Le Bois, Bonneval, Feissons-sur-Isère, Fontaine-le-Puits, Hautecour, Moûtiers, La Léchère, Notre-Dame-du-Pré, Saint-Jean-de-Belleville, Saint-Marcel, Saint-Martin-de-Belleville, Saint-Oyen, Salins-les-Thermes, Villarlurin. Saint-Jean-de-Mauriennen arrondissementti: Canton d'Aiguebelle: Montsapey.: Montsapey. La Chambren kantoni: La Chambre, La Chapelle, Les Chavannes-en-Maurienne, Montaimont, Montgellafray, Notre-Dame-du-Cruet, Saint-Alban-des-Villards, Saint-Avre, Saint-Colomban-des-Villards, Saint-Etienne-de-Cuines, Saint-François-Longchamp, Sainte-Marie-de-Cuines, Saint-Martin-sur-la-Chambre, Saint-Rémy-de-Maurienne. Saint-Jean-de-Mauriennen kantoni: Albiez-le-Jeune, Albiez-Montrond, Le Châtel, Fontcouverte-la-Toussuire, Hermillon, Jarrier, Montricher-Albanne, Montvernier, Pontamafrey-Montpascal, Saint-Jean-d'Arves, Saint-Jean-de-Maurienne, Saint-Julien-Mont-Denis, Saint-Pancrace, Saint-Sorlin-d'Arves, Villarembert, Villargondran. Saint-Michel-de-Mauriennen kantoni: Orelle, Saint-Martin-d'Arc, Saint-Martin-de-la-Porte, Saint-Michel-de-Maurienne, Valloire, Valmeinier. Modanen kantoni: Aussois, Avrieux, Fourneaux, Freney, Modane, Saint-André, Villarodin-Bourget. Lanslebourg-Mont-Cenis'n kantoni: Bessans, Bonneval-sur-Arc, Bramans, Lanslebourg-Mont-Cenis, Lanslevillard, Sollières-Sardières, Termignon.

Haute-Savoien departementti Bonnevillen arrondissementti: Sallanchesin kantoni: Praz-sur-Arlyn kunta Saint-Gervais-les-Bains'n kantoni: se osa Contamines-Montjoien kuntaa, joka koostuu neljästä vuoristolaitumesta, jotka on nimetty maarekisterissä seuraavasti: La Roselette, Les Besoëns, Les Tierces ja Les Coins.

5. Yhteys maantieteelliseen alueeseen:

5.1 Maantieteellisen alueen erityisyys:

Beaufort-tuotantoalueen luonnonympäristölle on leimallista sen kuuluminen Alppien sisäosien vuoristoalueisiin, joilla on seuraavat ominaisuudet:

— sisäosien kiteiset ja kompaktit vuoret sekä Briançonnet'n alueen sedimenttikivi;

— osassa uloimpia kiteisiä vuoria esiintyy kovan kiteisen kallion ohella liuskekiven tyyppistä pehmeää sedimenttikiveä;

— kovan kalkkikallion puuttuminen laajoilta alueilta;

— ”pehmeä” maaperä, joka on yleensä tyypillinen savimaille ja joilla ei esiinny suurista kivistä muodostuvia lohkareikkoja;

— Alppien sisäosille tyypillinen ilmasto: alue on suojassa läntisten ilmavirtausten suoralta vaikutukselta (yleensä vähemmän sadetta ja enemmän auringonvaloa kuin muualla Pohjois-Alppien alueilla). Alue sijaitsee lehtikuusivyöhykkeen ja sen lähivyöhykkeiden rajoilla.

Kyseisellä alueella esiintyy 1 500–3 000 metrin korkeudessa laajoja vuoristoniittyjä. Niillä kasvaa runsaasti kaksisirkkaisia kasveja, jotka antavat laidunrehulle ”mausteisen” vivahteen. Nämä avarille rinteille porrastuneet laajat niittyalueet ovat yksi Beaufort-juuston tuotantoalueen tärkeistä erityispiirteistä.

Vuoristoniityille on muodostunut ainutlaatuisia laiduntamiskäytäntöjä, joita ei harjoiteta samassa mittakaavassa muualla Alppien alueella.

Dubois (1996) on kuvaillut kyseistä järjestelyä Arbos'n (1922), Blanchardin (1938) ja Reffayn (1967) teosten pohjalta seuraavasti:

”1900-luvun alussa voitiin erottaa toisistaan kaksi pääasiallista tuotantojärjestelmää:

— Suurilla vuorilla laidunsi paimenten valvonnassa suuri määrä lypsylehmiä (karjan koko vaihteli 50:stä yli sataan), joita tarvittiin suurikokoisten kypsytettyjen puristettujen juustojen päivittäiseen tuotantoon.

— Pienillä vuorilla tuotanto perustui pieniin perhetiloihin. Lehmät lypsettiin vuoristomajalla ja liete tai lanta hyödynnettiin vuoristoniittyjen yksityisillä osilla, joita viljeltiin tai käytettiin niittoon. Alppilaiduntamista saatettiin harjoittaa siten, että karjaa siirrettiin eri korkeuksille tai vuoren toiselle rinteelle. Se oli kuitenkin huomattavasti vähäisempää kuin suurilla vuorilla. Pienikokoiset karjat olivat vartioituja. Pieniä reblochon- tai tomme-tyyppisiä juustoja valmistettiin vuoristomajoilla. Joskus maito toimitettiin meijeriin.”

Lypsykarjan kasvatus on voinut Alpeilla jatkua ainoastaan pohjoisosissa, joiden ilmasto on tarpeeksi kostea. Muissa Alppien osissa sijaitsevilla vuoristoniityillä on 1960-luvusta alkaen kasvatettu lampaita ja vähemmässä määrin vuohia.

Vuoristolaidunten koko ja niillä laidunnettavien karjojen suuruus ovat edelleenkin seikkoja, jotka erottavat Beaufort-juuston maantieteellisen tuotantoalueen muista alueista. Tämän maantieteellisen alueen vuoristokarjojen osuus onkin 92 prosenttia koko Savoien departementin vuoristokarjoista.

— Karjoja voidaan edelleenkin laiduntaa suurilla vuoristoniityillä liikuteltavien lypsykoneiden ansiosta, eli karjaa ei enää tarvitse kokonaisuudessaan siirtää. Edellä mainitut suurten ja pienten vuorten järjestelmät ovat edelleen käytössä. Suurilla vuorilla hyödynnetään yleensä liikuteltavaa lypsyasemaa, jota siirretään 2–7 päivän välein. Yösuojia pystytetään, jos on riittävästi aikaa. Vuoristomajoilla lypsäminen on edelleen tavallista Val d'Arlyn ja Mauriennen seuduilla.

— Vuoristoniityillä tapahtuva maidon jalostaminen on huomattavasti harvinaisempaa, ja sen tilalle ovat tulleet laaksoihin perustetut jalostuslaitokset. Vuoristolaiduntamiseen perustuva järjestelmä vaatii kuitenkin muihin maidontuotantojärjestelmiin verrattuna edelleen paljon työvoimaa ja mahdollistaa tasankoalueilta jo kadonneiden pientilojen säilymisen.

Beaufortainin ja Tarentaisen alueella harjoitetaan myös voimaperäistä tuotantoa: lypsykonetta siirretään joskus kahdesti päivässä, odotus- ja lepoaitauksia pystytetään säännöllisesti. Näiden alueiden eri korkeuksilla ja eri ilmansuuntiin sijaitsevilla niityillä harjoitettava laiduntaminen perustuu ruohonkasvun rytmiin ja hyötyy kasviston tasaisesta jakautumisesta.

Vuoristolaiduntamisen ansiosta laaksojen viljelmät on voitu ja voidaan edelleenkin vapauttaa niittoon ja varastoida tällä tavoin rehua talveksi. Tasaiset laaksonpohjat soveltuvat siis erityisen hyvin niittoon.

Parantuneet liikenneyhteydet ovat luoneet tähän järjestelmään merkittäviä muutoksia, ja maitoa jalostetaan enää harvoin vuorilla, sillä se voidaan tuoda alas laaksoon. Juuston tuotanto tapahtuu siis nykyisin laaksoissa lukuun ottamatta Beaufort Chalet d'Alpage -juustoa valmistavia vuoristomajoja.

Juuston kypsytys voidaan aloittaa vuoristomajojen kellareissa, mutta jatkokypsytyksestä vastaavat laaksoissa sijaitsevien jalostuslaitosten ammattilaiset.

5.2 Tuotteen erityisyys:

Beaufort-juusto on jo pitkän aikaa voitu erottaa muista kypsytetyistä puristetuista juustoista. Vuoden 1929 maatalousselvityksessä Beaufort-nimitys erotettiin selvästi muista gruyère-juustoista: ”Metsäalueiden tarkastaja täsmentää, että Beaufortin Gruyère-juustoa myydään nimellä ’Beaufort’ eikä pelkästään nimellä ’Gruyère’, ja tämän nimityksen ansiosta siitä saadaan korkeampi hinta.”

Sama erottelu tehdään myös gruyère-juuston valmistusta Savoiessa käsittelevässä tekstissä, jonka on laatinut Bourg-Saint-Mauricen meijerikoulun johtaja. Hän toteaa teoksensa aluksi seuraavaa: ”Gruyère-juustoa valmistetaan osittain kuoritusta lehmänmaidosta ainoastaan Ranskan itäisissä departementeissa (Jura, Doubs, Haute-Savoie, Savoie).” Sen jälkeen hän mainitsee, että Savoien tärkeimmät tuotantokeskukset sijaitsevat Albertvillen ja Chambéryn arrondissementeissa, ”joissa valmistetaan lähes yksinomaan Emmental- ja Comté-tyyppisiä gruyère-juustoja. Joillakin Savoien alueilla, nimittäin Beaufortin, Haute-Tarentaisen ja Mauriennen laaksoissa, valmistetaan erityistä ja hyvin omaleimaista ’Beaufort-juustoa’, joka saadaan täysmaidosta, jota ei siis ole kuorittu. Tällaista juustoa valmistetaan pääasiassa vuoristossa 1 500–2 000 metrin korkeudessa sijaitsevilla vuoristomajoilla.” Myöhemmin hän mainitsee suoraan Beaufort-nimen toteamalla, että vuoristoniittyjen juustoa kutsutaan Beaufort-juustoksi. Beaufortainin gruyère-juustoa, johon alueelle yhä sankemmin joukoin saapuvat matkailijat ihastuvat, aletaan näin ollen kutsua nimityksellä Beaufort. Hän pyrki tällä tavoin tuomaan esiin Beaufort-juuston omaleimaisuutta, johon kuului sen valmistus vuoristomajoilla. Tämä valmistustapa on kadonnut Alppien muilta alueilta meijerien yleistymisen myötä.

Vuonna 1945 annetussa, kaikki Ranskan juustot määrittelevässä säädöksessä N:o 45-1245 myönnetään nimitys ”Beaufort” yksinomaan lehmänmaidosta valmistetuille kypsytetyille, puristetuille, suolatuille ja kuivakuorisille juustoille, joiden tuotantoalue rajoittuu Savoien ja Haute-Savoien departementteihin.

Beaufort erottuu vielä nykyäänkin muista kypsytetyistä puristetuista juustoista erityisesti seuraavien seikkojen ansiosta:

— se valmistetaan heti lypsyn jälkeen raa'asta täysmaidosta,

— sen valmistuksessa käytetään puusta valmistettua pyöreää muottia, josta käytetään nimitystä ”cercle à forme” ja joka antaa juustolle sen koverapohjaisen muodon,

— perinteiset jalostusmenettelyt (luonnollisten hapateviljelmien käyttö, juuston puristaminen pellavakankaan sisällä ja pyöreä beaufort-muotti, joka edellyttää kääntämistä puristuksen aikana),

— reiätön tai lähes reiätön juustomassa.

5.3 Syy-seuraussuhde, joka yhdistää maantieteellisen alueen seuraaviin: tuotteen laatu tai ominaisuudet (kun kyseessä SAN) tai tuotteen erityislaatu, maine tai muut ominaisuudet (kun kyseessä SMM):

Edellä 5.1 kohdassa kuvaillut erityispiirteet merkitsevät, että alueen kasvisto on runsaslajinen ja monipuolinen. Sieltä löytyvät kaikki vuoristoniittyinä hyödynnettävien nurmien ja nummien kasvisosiologiset ryhmät.

Eri lähteiden (DORIOZ et al., 2000), mukaan alueelta löytyy kymmeniä kasvistoja, joihin kuuluu yhteensä yli 250–300 kasvilajia. Tämä kasviston voimakas vaihtelu selittyy maaperätyyppien moninaisuudella sekä maaperän ja maatalouskäytäntöjen välisellä vuorovaikutuksella (DORIOZ 1995; INRA, 1994). Maaperän tyyppi voi saman vuoren eri rinteillä muuttua hyvin nopeasti, jopa kymmenen metrin välein, riippuen lumipeitteen kestosta, paikallisesta maa-aineksesta, lähdepuroista ja vesien virtauksista rinteillä sekä rinteiden kaltevuudesta ((DORIOZ ja VAN OORT, 1991). Tällainen vaihtelevuus tarkoittaa, että eläimille on samalla alueella ja jopa saman laidunpäivän aikana tarjolla erittäin monipuolista laidunrehua, jota kasvaa erilaisissa ympäristöissä, kuten kalkkimailla, happamassa maassa, kuivakoissa ja kosteikossa (LEGROS et al., 1987; DORIOZ, 1995).

Eräässä äskettäisessä tutkimuksessa (BORNARD ja BASSIGNANA, 2001a ja 2001b), Grenoblen Cemagref-tutkimuskeskus määritteli Val d'Aosten alueella 19 erilaista niittytyyppiä sen mukaan, mikä on niiden agronominen käyttötarkoitus. Tutkimuksen laatijat toteavat, että eräillä näistä niittytyypeistä on samanlaisia piirteitä kuin Pohjois-Alppien ulko-osien kosteilla nurmilla (BORNARD ja DUBOST, 1992, BRAU-NOGUE, 1996), ja toiset niittytyypit puolestaan muistuttavat etelämpänä sijaitsevien Ranskan Alppien sisäosien nurmia (JOUGLET, 1999).

Näin ollen voidaan maittavuuden näkökulmasta päätellä, että vuoristoniittyjen kasvisto – samoin kuin aromikkaasta tuoksustaan ja maustaan tunnettu Välimeren kasvisto – tarjoaa aromaattisen seoksen, joka ilmenee Beaufort-juustolle erittäin tyypillisinä makuominaisuuksina (DUMONT ja ADDA, 1978, BUCHIN et al., 1999; ASSELIN et al., 1999, DORIOZ et al., 2000).

Jotkut vuoristokasvattajat ovat sitä mieltä, että pitkään lumipeitteen alla olevat alueet (”combe de neige”), joilla kasvaa esimerkiksi sellaisia lajeja kuin Ligusticum mutellina, tuottavat juuston laadun kannalta erityisen sopivaa ruohoa (PARTY, 1995).

Vuoristolaiduntaminen perustuu tämän runsaan kasviston hyödyntämiseen paikallisten Tarine- ja Abondance-rotuisten lehmäkarjojen välityksellä noudattaen täydellisesti ympäristöön mukautettuja laiduntamismenetelmiä. E. QUITTET esitti vuonna 1963 seuraavan kuvauksen: ”Tarine-rodun lehmät ovat hyvin sitkeitä ja kestävät erittäin ankaria olosuhteita, mikä johtuu suurelta osin siitä, että ne laiduntavat kesäisin 1 500–2 000 metrin korkeudessa. Ne pysyvät pitkään hyväkuntoisina, vaikka ne poikivat säännöllisesti. Ne pystyvät hämmästyttävän hyvin hyödyntämään talvisin korsirehua ja tuottamaan silti hyväksyttäviä määriä maitoa. Tarine on erinomainen lypsyrotu, joka soveltuu erityisesti ankariin ilmastoihin.”

Koska maito jalostetaan lämpimänä, sen alkuperäiset laatuominaisuudet säilyvät. Rasvainen, kuorimaton maito soveltuu täydellisesti kyseisen juuston valmistukseen, jossa käytetään luonnollisia hapatteita. Kuperaa muottia käyttämällä voidaan mukautua vuoristoniityillä tuotettujen maitomäärien merkittäviin vaihteluihin, säilyttää juuston sisälämpötila puristamisvaiheessa ja pitää juuston muoto vakiona. Kylmässä kellarissa tapahtuva kypsytys, joka on juuston laadun kannalta olennainen vaihe, vastaa hyvin tuotantoalueiden ilmasto-oloja ja soveltuu täydellisesti rasvaisen juuston valmistukseen.

Kaikki nämä tuotanto- ja jalostuskäytännöt muodostavat tuotteen erityisominaisuuksiin sidoksissa olevan johdonmukaisen järjestelmän, jonka ansiosta kyseisen alueen erityislaatuiseen kasvistoon perustuva aromien moninaisuus ilmenee lopputuotteessa.

Eritelmän julkaisuviite:

(Asetuksen (EY) N:o 510/2006 5 artiklan 7 kohta)

http://www.inao.gouv.fr/repository/editeur/pdf/CDCAOP/CDCBeaufort.pdf

(1) EUVL L 93, 31.3.2006, s. 12.