FI Euroopan unionin virallinen lehti C 218/101

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä yrityksen sisäisen siirron yhteydessä”

KOM(2010) 378 lopullinen – 2010/0209 COD

2011/C 218/19

Esittelijä: Oliver RÖPKE

Neuvosto päätti 29. syyskuuta 2010 Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 304 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä yrityksen sisäisen siirron yhteydessä

KOM(2010) 378 lopullinen – 2010/0209 COD.

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 24. maaliskuuta 2011.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 4.–5. toukokuuta 2011 pitämässään 471. täysistunnossa (toukokuun 4. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 152 puolesta ja 2 vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea suhtautuu myönteisesti komission pyrkimyksiin luoda direktiiviehdotuksella kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä yrityksen sisäisen siirron yhteydessä läpinäkyvät ja yhdenmukaistetut maahanpääsyn edellytykset tälle väliaikaisesti lähetettyjen työntekijöiden ryhmälle.

1.2 ETSK suhtautuu kuitenkin hyvin varauksellisesti direktiiviehdotuksen eräisiin osiin sekä Euroopan komission menettelytapaan yhteisön tason työmarkkinaosapuolten suhteen ehdotuksen valmisteluvaiheessa.

1.3 Komitea pahoittelee, että SEUT-sopimuksen 79 artikla on valittu direktiivin ainoaksi oikeusperustaksi, vaikka se sisältää tärkeitä säännöksiä johtajien, asiantuntijoiden ja korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden harjoittelijoiden työoikeudellisesta asemasta ja vaikuttaa sen vuoksi huomattavasti jäsenvaltioiden työmarkkinoihin. Tällaisesta aloitteesta olisi kuultava virallisesti työmarkkinaosapuolia SEUT-sopimuksen 154 artiklan mukaisesti, ennen kuin komissio julkaisee konkreettisen direktiiviehdotuksen. Kuulemisella olisi korostettu Lissabonin sopimuksen tavoitetta vahvistaa työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun roolia EU:ssa. Lisäksi se olisi tarjonnut mahdollisuuden selvittää osan nyt ilmenneistä kiistakysymyksistä jo etukäteen työmarkkinaosapuolien kesken.

1.4 Direktiiviehdotus, jossa määritetään kolmansien maiden kansalaisten ja heidän perheenjäsentensä maahantulon edellytykset yrityksen sisäisen siirron yhteydessä, ei koske vain määrällisesti suhteellisen suppeaa johtajien ryhmää, vaan myös asiantuntijoita ja korkea-asteen tutkinnon suorittaneita harjoittelijoita. Komitean näkemyksen mukaan vain johtajiin rajoittuvassa direktiivissä olisi tosin voitu ottaa paremmin huomioon tämän työntekijäryhmän erityisasema ja vaatimukset. Tästä syystä on erityisen tärkeää, että kaikkia direktiivin kattamia työntekijöitä kohdellaan palkan ja työolojen suhteen tasavertaisesti ja syrjimättömästi ja että direktiivin väärinkäytön mahdollisuus suljetaan pois.

1.5 Näin ollen ETSK ehdottaa, että säädetään sisäisen siirron saaneiden työntekijöiden tasavertaisesta kohtelusta vastaanottajavaltion tai vastaanottavien yrityksen yksiköiden työntekijöiden kanssa paitsi palkan myös kaikkien työolojen suhteen. Tätä tasavertaista asemaa ei saa rajoittaa yleisesti sitoviin työehtosopimuksiin, vaan sen on koskettava kaikkia lakisääteisiä ja työehtoja koskevia järjestelyjä – myös yrityskohtaisia sopimuksia. Komitea katsoo, että perheenyhdistämistä tulisi säädellä eurooppalaisesta työskentelykortista (Blue Card) säädetyn direktiivin (2009/50/EY) tavoin.

1.6 Ehdotus on julkaistu keskellä EU:n historian pahinta finanssi- ja talouskriisiä. Eräät jäsenvaltiot ovat edelleen kaukana talouden elpymisestä ja kärsivät niin korkeasta työttömyydestä, että myös EU:n sisällä on odotettavissa voimakkaampia muuttovirtoja. Vuotta 2011 koskevassa vuotuisessa kasvuselvityksessään (1) Euroopan komissio viittaa nimenomaisesti siihen riskiin, että vaikka talous alkaa kasvaa, työpaikkoja ei synnykään kyllin dynaamisesti, ja tästä syystä EU:ssa saatavilla olevan työvoiman suhteellisen alhaista käyttöä on välttämätöntä lisätä. ETSK ottaa toisaalta huomioon, että tietyissä jäsenvaltioissa ja ammattiryhmissä on edelleen pulaa työvoimasta. Tämä todetaan myös viimeisimmässä yhteisessä työllisyysraportissa (2010).

1.7 Asianomaisia työntekijöitä lähetetään myös sellaisista kolmansista maista, joiden palkka- ja sosiaaliturvatasot ovat selvästi EU:n vastaavia tasoja alemmat. Tästä syystä direktiivin noudattamista on valvottava tehokkaasti, mutta tässä yhteydessä olisi vältettävä tarpeettomien byrokraattisten rasitteiden muodostumista yrityksille. Komissio kehittää parhaillaan tätä tarkoitusta varten yhdessä jäsenvaltioiden kanssa sähköistä vaihtojärjestelmää rajatylittävän hallintoyhteistyön yksinkertaistamiseksi työntekijöiden lähettämistä koskevan direktiivin (direktiivi 96/71/EY) alalla. Myös kolmansien maiden kansalaisten tapauksessa yritysten sisäisten siirtojen tulisi kuulua tämän järjestelmän piiriin.

1.8 ”Johtajien”, ”asiantuntijoiden” ja ”korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden harjoittelijoiden” määritelmiä olisi ETSK:n mielestä selvennettävä, jotta asianomaisille yrityksille tarjotaan parempi oikeusvarmuus ja taataan, että määritelmät eivät mene GATS-sopimuksen velvoitteita ja kolmansien maiden kanssa tehtyjä kahdenvälisiä sopimuksia pidemmälle. Määritelmät olisi muotoiltava siten, että ne kattavat täsmälleen ne kolme erittäin pätevien työntekijöiden ryhmää, joiden siirtoja direktiivillä on määrä säännellä.

1.9 Jos direktiivi täyttää tässä mainitut vaatimukset, se voi ETSK:n näkemyksen mukaan todella osaltaan helpottaa yritysten sisäistä tietämyksen siirtoa EU:ssa ja vahvistaa EU:n kilpailukykyä.

2. Direktiiviehdotus

2.1 Ehdotetulla direktiivillä on tarkoitus tehdä kolmansista maista tulevien työntekijöiden lähettämisestä EU:n ulkopuolelle sijoittautuneesta yrityksestä EU:n jäsenvaltioissa toimiviin tytäryhtiöihin tai sivuliikkeisiin helpompaa yrityksille, joilla on yksiköitä sekä EU:n sisällä että sen ulkopuolella. Tällaisen lähettämisen on määrä olla mahdollista johtajien, asiantuntijoiden sekä korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden harjoittelijoiden osalta.

2.2 Johtajalla tarkoitetaan johtavassa asemassa olevaa henkilöä, joka ensisijaisesti vastaa vastaanottavan yksikön johtamisesta ja työskentelee pääasiassa yrityksen hallituksen tai osakkeenomistajien taikka vastaavan tahon yleisessä valvonnassa tai ohjauksessa.

2.3 Asiantuntijalla tarkoitetaan henkilöä, jolla on vastaanottavan yksikön kannalta olennaista poikkeuksellista osaamista, jonka arvioinnissa otetaan huomioon vastaanottavassa yksikössä tarvittavan osaamisen lisäksi myös henkilön korkeatasoinen pätevyys erityistä teknistä osaamista vaativassa työssä tai ammatissa.

2.4 Korkea-asteen tutkinnon suorittaneella harjoittelijalla tarkoitetaan vähintään kolmen vuoden opintoja edellyttävän korkea-asteen tutkinnon suorittanutta henkilöä, joka yrityksen johtotehtäviin valmistautumista varten siirretään yrityksen sisällä parantamaan tietojaan ja hankkimaan lisäkokemusta.

2.5 Direktiiviä ei ole määrä soveltaa tutkijoihin, sillä näitä varten on oma direktiivinsä (direktiivi 2005/71/EY).

2.6 Jäsenvaltiot voivat vaatia, että työsuhteen yrityksessä on täytynyt kestää vähintään 12 kuukautta ennen siirtoa, ja myös tällä tavoin maahan päästettävien henkilöiden määrää voidaan rajoittaa. Siirron enimmäiskesto ei saa johtajien ja asiantuntijoiden tapauksessa ylittää kolmea vuotta eikä korkea-asteen tutkinnon suorittaneiden harjoittelijoiden tapauksessa yhtä vuotta.

2.7 Houkuttelevuutta on tarkoitus lisätä nopeutetulla maahanpääsymenettelyllä ja yhdistetyllä oleskelu- ja työluvalla.

2.8 Lähetetyt työntekijät saavat myös työskennellä toisessa jäsenvaltiossa kaikissa samaan yritysryhmään kuuluvissa muissa yksiköissä ja vastaanottavan yksikön asiakkaiden toimipaikoissa. Tässä yhteydessä siirto toiseen jäsenvaltioon ei saa ylittää 12:ta kuukautta. Tästä säännöstä on kuitenkin poikkeuksia.

2.9 Vastaanottajavaltion vähimmäispalkkasääntöjä tai työehtosopimuksia on noudatettava. Lisäksi ehdotetussa direktiivissä säädetään yhdistymisvapaudesta, oikeudesta liittyä työntekijöiden tai työnantajien ammattijärjestöön, tutkintojen tunnustamisesta kansallisten menettelyjen mukaisesti sekä mahdollisuudesta saada tavaroita ja palveluja ja käyttää sosiaaliturvajärjestelmiä. Vastaanottajavaltion työ- ja sosiaalilainsäädäntöä ei ole kuitenkaan tarkoitus soveltaa kaikilta osin.

3. Johdanto

3.1 Amsterdamin sopimuksesta lähtien maahanmuuttopolitiikka on kuulunut osittain EU:n toimivaltaan. Eurooppa-neuvosto ja myös neuvosto ovat useaan otteeseen nimenomaisesti vaatineet maahanmuuttopolitiikan laatimista (Tampereella vuonna 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmät, Haagin ohjelma vuodelta 2004, Tukholman ohjelma vuodelta 2009 sekä Euroopan maahanmuutto- ja turvapaikkasopimus).

3.2 Vihreän kirjan muodossa toteutetun julkisen kuulemisen jälkeen Euroopan komissio julkaisi vuonna 2005 ”Laillista maahanmuuttoa koskevan toimintapoliittisen suunnitelman”, jossa se ilmoitti useista työvoimaperusteista maahanmuuttoa koskevista direktiiviehdotuksista. Neuvosto hyväksyi jo 25. toukokuuta 2009 direktiivin (2) kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä korkeaa pätevyyttä vaativaa työtä varten (”sinistä korttia koskeva direktiivi”), ja niin kutsutusta yhdistelmälupadirektiivistä neuvotellaan vielä neuvostossa ja Euroopan parlamentissa. Samaan aikaan käsillä olevan ehdotuksen kanssa komissio esitti myös ehdotuksen direktiiviksi kausityöstä.

3.2.1 Alun perin komissio julkaisi jo vuonna 2001 ehdotuksen horisontaaliseksi direktiiviksi, jonka oli tarkoitus kattaa kaikki työtarkoituksessa tapahtuvan maahanmuuton muodot. Nyttemmin komissio on päättänyt soveltaa alakohtaista lähestymistapaa, koska horisontaalinen säädös on osoittautunut mahdottomaksi toteuttaa.

3.3 Euroopan komissio julkaisi 13. heinäkuuta 2010 ehdotuksen direktiiviksi yrityksen sisäisistä siirroista. Ehdotuksella on tarkoitus yhtenäistää EU:n ulkopuolelle sijoittautuneesta yrityksestä samaan yritysryhmään kuuluvaan unioniin sijoittautuneeseen yritykseen lähetettävien kolmansien maiden kansalaisten maahantuloa koskevat säännökset kaikkialla EU:ssa.

3.4 Ehdotettu direktiivi sisältää säännöksiä sellaisista EU:n ulkopuolella asuvista ja kolmannen maan kansalaisuuden omaavista työntekijöistä, joilla on työsopimus EU:n ulkopuolelle sijoittautuneen yrityksen kanssa ja jotka kyseinen yritys lähettää siihen yhteydessä olevaan, EU:n jäsenvaltioon sijoittautuneeseen yritykseen.

3.5 Perusteluissa komissio ilmoittaa, että suunnitellulla direktiivillä on tarkoitus edistää Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamista. Luomalla avoimet ja yhdenmukaistetut maahantulon edellytykset väliaikaisesti lähetettyjen työntekijöiden ryhmälle on tarkoitus mahdollistaa nopea vastaaminen monikansallisten yritysten tarpeeseen siirtää yrityksen sisällä johtajia ja asiantuntijoita kolmansista maista. Korkea-asteen tutkinnon suorittaneita harjoittelijoita on siirron avulla tarkoitus valmistaa yrityksen johtotehtäviin. Komissio katsoo, että ehdotettu direktiivi palvelee turhien hallinnollisten esteiden poistamista, mutta suojelee samalla työntekijöiden oikeuksia ja tarjoaa myös taloudellisesti vaikeina aikoina riittävät takeet.

3.6 EU:n maahanmuuttopolitiikan perustavoitteena tulisi olla yhtäältä ”terävimpien päiden” houkutteleminen, toisaalta taas sen varmistaminen, että työ- ja sosiaalilainsäädännön normeja ei voida alittaa ja että tämä myös varmistetaan sopivilla täydentävillä valvontatoimenpiteillä. Vaikka kestävä maahanmuutto ei olekaan käsillä olevan direktiivin päätavoite, olisi mainittu vaatimus kuitenkin otettava huomioon.

3.7 Rajatylittävien työntekijöiden siirtojen edistämiseksi tarvitaan toimintaympäristöä, jossa vallitsee terve kilpailu, sekä työntekijöiden oikeuksien vaalimista, johon kuuluu myös turvallisen oikeudellisen aseman järjestäminen yrityksen sisäisen siirron saaneille työntekijöille. Ehdotukseen sisältyy myös muutamia yrityksen sisällä siirrettyjen työntekijöiden oikeuksia, kuten vastaanottajavaltion työehtosopimusten mukaisen palkan maksaminen. Työoikeutta ei kuitenkaan sovelleta siirron saaneisiin työntekijöihin kaikilta osin. Johtajille maksetaan yleensä minimipalkkaa suurempi korvaus, mutta näin ei toimita säännönmukaisesti asiantuntijoiden ja harjoittelijoiden kohdalla.

3.8 Lausunnossaan aiheesta ”Ehdotus: neuvoston direktiivi kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä korkeaa pätevyyttä vaativaa työtä varten” (3) ETSK katsoi, että siirtotyöläisten vastaanottamista koskeva lainsäädäntö on yhteydessä työmarkkinoiden kehitykseen, joten kansallisten viranomaisten on keskusteltava asiasta työmarkkinaosapuolten kanssa. Aiheesta ”Ehdotus: neuvoston direktiivi kolmansien maiden kansalaisille jäsenvaltion alueella oleskelua ja työskentelyä varten myönnettävää yhdistelmälupaa koskevasta yhden hakemuksen menettelystä sekä jäsenvaltiossa laillisesti oleskelevien kolmansista maista tulleiden työntekijöiden yhtäläisistä oikeuksista” antamassaan lausunnossa (4) ETSK myös totesi, että kukin jäsenvaltio voi päättää maahanmuuton luonteesta yhteistyössä työmarkkinaosapuolten kanssa.

3.9 Lausunnossaan aiheesta ”Siirtotyöläisten kotouttaminen” (5) ETSK totesi, että työpaikalla kotouttaminen merkitsee yhdenvertaisia mahdollisuuksia ja tasa-arvoista kohtelua, mikä on myös haaste työmarkkinaosapuolille, ja että näiden on edistettävä niitä työmarkkinaneuvotteluissa ja sosiaalidialogissa myös Euroopan laajuisesti.

3.10 Edellisistä kohdista käy ilmi, että ETSK:n mielestä työmarkkinaosapuolet tulisi ottaa mukaan lainsäädäntään sekä jäsenvaltioiden että Euroopan unionin tasolla.

3.11 Yrityksen sisäisten siirtojen yhteydessä olisi ”ulospäin suuntautuvan liikkuvuuden” kohdalla otettava huomioon, millä ehdoin EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia saadaan lähettää kolmansiin maihin. Erityisesti tulee varmistaa, ettei käsillä olevan direktiivin myötä heikennetä EU:n mahdollisuuksia saada vastavuoroisia sitoumuksia palvelukaupan yleissopimukseen (GATS) liittyvää palvelujen neljättä toimitusmuotoa koskevista neuvotteluista tai kahdenvälisistä neuvotteluista. Tämä on erityisen tärkeää esim. rakennusteollisuuden kaltaisilla aloilla, jotka eivät toistaiseksi kuulu GATSin piiriin.

4. Yleistä

4.1 Yhteisön tason työmarkkinaosapuolien ensireaktiot ehdotettuun direktiiviin olivat hyvin vaihtelevia. Esimerkiksi BUSINESSEUROPE suhtautuu ehdotukseen periaatteessa myönteisesti ja näkee sen avoimuutta lisäävänä ja yrityksen sisällä siirrettävien työntekijöiden maahantulomenettelyä yksinkertaistavana toimenpiteenä. Siitä huolimatta myös BUSINESSEUROPE arvostelee eräitä ehdotuksen säännöksiä. Kritiikki koskee etenkin mahdollisuutta edellyttää jopa 12 kuukauden mittaista työsuhdetta kyseisessä yrityksessä ennen työntekijän siirtoa. Lisäksi järjestön mukaan jäsenvaltioille asetettavat sallivampien säännösten soveltamista koskevat rajoitukset voivat johtaa voimassa olevien kansallisten säännösten huononemiseen.

4.2 Euroopan ammatillinen yhteisjärjestö (EAY) sitä vastoin suhtautui hyvin epäillen direktiiviehdotukseen ja kehotti komissiota perumaan sen. EAY arvostelee SEUT-sopimuksen 79 artiklan valintaa direktiivin ainoaksi oikeusperustaksi siitä huolimatta, että direktiivillä (kuten ”kausityödirektiivilläkin”) on huomattavia vaikutuksia jäsenvaltioiden työmarkkinoihin. Tällaisista ehdotuksista täytyisi kuitenkin kuulla työmarkkinaosapuolia SEUT-sopimuksen 154 artiklan mukaisesti, EAY vaatii. Lisäksi ehdotuksella ei EAY:n mukaan taata yrityksen sisällä siirrettyjen työntekijöiden yhdenvertaista kohtelua eikä siinä säädetä valvontajärjestelyistä eikä säännösten rikkomisen seuraamuksista.

4.3 Maahanmuuttopoliittisesti aloite on ainakin osittain jatkoa ”kiertomuuton” mallille. Joka tapauksessa on kyse väliaikaisesta ja tilapäisestä maahanmuutosta. Tätä mallia arvioidaan usein kotouttamis- ja työmarkkinapoliittisesti vääräksi ratkaisuksi. Jos Euroopassa pitkällä aikavälillä on joissakin maissa ja ammateissa ja joillakin aloilla pula ammattitaitoisesta työvoimasta ja nuorista asukkaista, olisi tämä puute ratkaistava lähinnä Euroopan sisäisillä pätevöitymistoimenpiteillä ja hyödyntämällä työvoiman vapaata liikkuvuutta unionin sisällä. Vasta toissijaisesti olisi harkittava hallittua työvoimaperusteista maahanmuuttoa, jossa oikeudet lisääntyvät ja oleskelumahdollisuus muuttuu pysyvämmäksi ajan myötä.

4.4 Toiset sitä vastoin pitävät tilapäisen tai kiertomuuton mallia oikeana toimenpiteenä, jolla edistetään erittäin pätevien työntekijöiden muuttoa Eurooppaan, niin että nämä voivat sitten hyödyntää saamiaan kokemuksia lähtövaltiossaan. Samalla Eurooppa voi luoda kilpailijoihinsa nähden tasavertaiset lähtöedellytykset maailmanlaajuisessa kilpailussa kyvykkäimmistä henkilöistä.

4.5 Tilapäiseen maahanmuuttoon liittyvien lähestymistapojen erilaiset versiot ovat kuitenkin eräissä jäsenvaltioissa jo aiemmin epäonnistuneet. Koska luotettiin muuton lyhytaikaisuuteen, jätettiin investoimatta kotouttamistoimenpiteisiin. Näitä laiminlyöntejä ei ole tähän päivään mennessä pystytty kaikilta osin korjaamaan.

4.6 Euroopan komissio antoi vuonna 2007 tärkeän tiedonannon kiertomuutosta ja Euroopan unionin ja kolmansien maiden mobiliteettikumppanuuksista (6). Tiedonannossa esitettiin asiaan liittyvät edut mutta myös sen erityispiirteet. ETSK osallistui asiasta käytyyn keskusteluun objektiivisella tavalla antamalla aiheesta oma-aloitteisen lausunnon (7), jossa se toteaa, että väliaikaiset maahanpääsyä koskevat menettelyt voivat myös olla hyödyllisiä ja että Euroopan nykyinen tiukka lainsäädäntö muodostaa kiertomuutolle korkean raja-aidan.

4.7 Tähän liittyy luonnollisesti kysymys perheenyhdistämisestä, joka on erityisen merkityksellinen, jos suunnitellusta tilapäisestä muutosta tulee vuosia kestävää tai pysyvää maahanmuuttoa. Komitea katsoo, että perheenyhdistämistä tulisi säädellä eurooppalaisesta työskentelykortista (Blue Card) säädetyn direktiivin (2009/50/EY) tavoin.

4.8 ETSK on myös korostanut monissa lausunnoissaan kotouttamisen suurta merkitystä. (8)

4.9 EU:n ja jäsenvaltioiden viranomaisten on tehtävä yhteistyötä kotouttamispolitiikan edistämisessä. Äskettäin ETSK painotti (9), että yhteisen maahanmuuttopolitiikan tulee kattaa myös kotouttaminen, joka on kaksisuuntainen, molemminpuolinen sosiaalinen sopeutumisprosessi maahanmuuttajien ja heitä vastaanottavan yhteiskunnan välillä ja jota on tuettava noudattamalla hyvää hallintotapaa niin Euroopan unionin kuin jäsenvaltio-, alue- ja paikallistasolla. Lausunnossaan aiheesta ”Kotouttaminen ja sosiaalinen toimintaohjelma” (10) ETSK ehdottaa, että kotouttaminen nivotaan valtavirtaistamisprosessin avulla EU:n erinäisiin poliittisiin, lainsäädäntö- ja rahoitusvälineisiin, jotta edistettäisiin kotouttamista, yhdenvertaista kohtelua ja syrjimättömyyttä.

4.10 Käsillä oleva direktiiviehdotus on kuitenkin jossain määrin ristiriidassa näiden kotouttamispyrkimysten kanssa, sillä jos luotetaan muuton väliaikaisuuteen, kotouttamistoimet saatetaan lyödä laimin.

4.11 Epäterveen kilpailun välttämiseksi yrityksen sisäisen siirron saaneille työntekijöille on annettava ainakin samat työehdot kuin yrityksen vakinaisille työntekijöille. Tämä ei voi koskea vain vähimmäispalkkaa, vaan sen on koskettava kaikkia kohdemaan työoikeudellisia sääntöjä. Toisin sanoen vastaanottajajäsenvaltion työoikeutta on sovellettava kokonaisuudessaan kattavasti.

4.12 Oikeuksien suhteen ETSK totesi jo aiheesta ”Vihreä kirja taloudellisista syistä tapahtuvan maahanmuuton hallinnassa sovellettavasta EU:n strategiasta” antamassaan lausunnossa (11) seuraavaa: ”Edellä esitettyjä seikkoja koskevan keskustelun lähtökohtana tulee olla syrjimättömyyden periaate. Siirtotyöläisillä tulee olla muihin työntekijöihin nähden samat taloudelliset, työelämää koskevat sekä sosiaaliset oikeudet riippumatta oleskelu- ja työluvan pituudesta.”

4.13 Ehdotetusta ”kolmansien maiden kansalaisille myönnettävää yhdistelmälupaa koskeva yhden hakemuksen menettely” -direktiivistä antamassaan lausunnossa (12) ETSK korosti eri tasoilla (yritykset, ammattialat, jäsenvaltiot ja EU) vaikuttavien työmarkkinaosapuolien roolia edistettäessä yhdenvertaista kohtelua työelämässä. Tässä yhteydessä on paikallaan mainita myös eurooppalaiset yritysneuvostot olennaisina toimijoina, sillä käsillä oleva ehdotus koskee pitkälti suuria konserneja, joilla on useita toimipaikkoja.

4.14 Säännösten noudattamisen valvonta on erityisen tärkeää. ETSK totesi aiheesta ”Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi maassa laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten työnantajiin kohdistettavien seuraamusten säätämisestä” antamassaan lausunnossa (13), että valvonta ei ole helppo tehtävä, koska valvontaelimillä ei ole riittävästi henkilöstöä, asianomaisten elinten vastuunjako on vaikeaa ja valvonnan piiriin on tarkoitus kuulua suuri määrä yrityksiä. Näin ollen jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että valvontaelimille annetaan asianmukaiset resurssit, jotta ne voivat hoitaa tehtävänsä tehokkaasti.

4.15 Direktiivin soveltamisala on liian laaja ja epäselvästi määritelty: etenkin asiantuntijoiden määritelmä on rajattava selvästi, jotta estetään se, että käytännössä kaikki yrityksen työntekijät voivat työskennellä jopa kolmen vuoden ajan yrityksen jäsenvaltioon sijoittautuneessa yksikössä. Myös korkea-asteen tutkinnon suorittaneen harjoittelijan määritelmää on pohdittava, jotta tällaisina harjoittelijoina voidaan siirtää vain sellaisia henkilöitä, joita todella on määrä valmentaa konkreettisiin johtotehtäviin. Tämä tulisi ottaa huomioon muotoiltaessa EU:n vuonna 2005 tekemää GATS-tarjousta.

4.16 Tiettyjen alojen sulkemista direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle tulisi harkita, mikäli sekä alan työnantajat että ammattiliitot ovat asiasta yhtä mieltä.

4.17 Jäsenvaltiosta toiseen tapahtuvien siirtojen kohdalla on työntekijöille kuuluvan palkan maksamiseen liittyviä ongelmia. Usein esitettävät epäilyt muista jäsenvaltioista tuleviin (työntekijöiden lähettämisestä annetun direktiivin soveltamisalaan kuuluviin) siirtoihin liittyvästä palkkojen polkemisesta pätevät myös tämän ehdotuksen soveltamisalaan. Työntekijöiden lähettämistä työhön toiseen jäsenvaltioon käsittelevässä Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnossa (14) painotetaankin erityisesti, että puutteelliset valvontamahdollisuudet voivat aiheuttaa ongelmia.

5. Erityistä

5.1 Asiantuntijan määritelmä on erittäin hämmentävä, ja se voi kattaa lähes kaikki työsuhteet, sillä vaatimuksena on vain ”olennainen osaaminen”. Määritelmä (”henkilö, jolla on poikkeuksellista vastaanottavan yksikön kannalta olennaista osaamista, jonka arvioinnissa otetaan huomioon vastaanottavassa yksikössä tarvittavan osaamisen lisäksi myös henkilön korkeatasoinen pätevyys erityistä teknistä osaamista vaativassa työssä tai ammatissa”) on paljon laajempi kuin GATS-sopimuksen EU:n sitoumusosaan sisältyvä vastaava määritelmä, sillä ehdotetussa direktiivissä (saksankielisessä versiossa) ei vaadita mitään erityisosaamista. Näin ollen kuka tahansa ammattitaitoinen työntekijä voi saada siirron, mikä lisää huomattavasti palkkojen polkemisen vaaraa.

5.2 Vastaanottavalle yksikölle olisi asetettava tietyt vähimmäisvaatimukset väärinkäytösten estämiseksi, vaikka nykytilanteessa yrityksen sisäisiä siirtoja hyödyntävätkin pääasiassa suuret monikansalliset yritykset. Niiden olisi ainakin oltava tietyn kokoisia erityisesti työntekijämäärältään, jotta estetään väärinkäytökset, joissa yrityksen sisäisillä siirroilla syntyy siirretyistä asiantuntijoista tai johtajista koostuvia yhden hengen yrityksiä.

5.3 Olisi myös varmistettava, että (yrityksen omat) tilapäistä työvoimaa välittävät yritykset eivät saa lähettää työntekijöitään yrityksen yksikköihin.

5.4 Ehdotetussa direktiivissä säädetään, että jäsenvaltioiden on hylättävä yrityksen sisäistä siirtoa koskeva hakemus, jos työnantajalle tai vastaanottavalle yksikölle on määrätty seuraamuksia kansallisen lainsäädännön mukaisesti työnantajavelvoitteiden rikkomisen tai laittoman työnteon vuoksi. Tämä tulisi laajentaa koskemaan tapauksia, joissa maksetaan työehtosopimuksissa määritettyä alempaa palkkaa. Suhteellisuusperiaatteen nimessä työnantajat olisi suljettava pois hakemusmenettelystä vain väliaikaisesti eikä pysyvästi, kuten ehdotuksessa säädetään. Seuraamuksia olisi myös eriytettävä rikkomuksen vakavuuden mukaan.

5.5 Pelkkä mahdollisuus palata lähettäjävaltioon sijoittautuneeseen yksikköön ei myöskään ole riittävä: olisi säädettävä komennuksen päättymistä pidemmälle ulottuvasta työsopimuksesta, jotta voidaan varmistaa, ettei työntekijää palkata pelkästään siirtoa varten.

5.6 Ehdotetussa direktiivissä säädetään vain palkkaa koskevien kansallisten säännösten noudattamisesta. Yrityksen sisäisen siirron kaltaisilla arkaluonteisilla aloilla direktiiviin olisi kuitenkin sisällytettävä säännös siitä, että vastaanottajavaltion kaikki (niin lakisääteiset kuin työehtosopimuksiin perustuvat) työoikeudelliset säännökset koskevat myös yrityksen sisäisen siirron saaneita työntekijöitä ja että lähettävä tai vastaanottava yksikkö sitoutuvat ennen komennuksen alkamista noudattamaan näitä säännöksiä. Oleellista on, että vältetään epävarmat työsuhteet ja erot vakinaisiin työntekijöihin.

5.7 Ehdotetun direktiivin 16 artikla johtaa tosiasiallisesti siihen, että jäsenvaltiot saavat toimivallan myöntää oleskelu- ja työlupia muiden jäsenvaltioiden alueelle. Yksittäisten jäsenvaltioiden viranomaisilla ei kuitenkaan ole toimivaltaa myöntää tällaisia lupia. EU ei myöskään voi siirtää tällaista toimivaltaa, koska sillä itsellään ei ole toimivaltaa myöntää oleskelu- tai työlupia yksittäisiin jäsenvaltioihin. Lisäksi direktiivissä ei myönnetä toiselle jäsenvaltiolle mahdollisuutta tarkistaa millään tavalla ensimmäisessä jäsenvaltiossa yhdessä oleskeluluvan kanssa myönnettyä työlupaa. Näin ollen on selvennettävä, että lupa voi koskea vain sen myöntänyttä jäsenvaltiota.

5.8 Toistaiseksi on myös selvittämättä, mitä järjestelmää sovelletaan, jos työntekijä saa siirron edelleen toiseen jäsenvaltioon, sillä tällöin on kyse siirrosta yhdestä jäsenvaltiosta toiseen. Joka tapauksessa on tarpeen säätää erityisistä jäsenvaltioiden välistä hallintoyhteistyötä koskevista menettelyistä.

5.9 Ehdotetussa direktiivissä säädetään yksinkertaistettujen menettelyjen käyttöönotosta. On epäselvää, millä tavalla menettely konkreettisesti helpottuu. Nopeutettu menettely ei saa heikentää hakemusten käsittelyn huolellisuutta. Joka tapauksessa olisi varmistettava, että viranomaiset voivat tarkistaa jokaisen yksittäistapauksen huolellisesti ja viivästyksettä etenkin palkanmaksun suhteen.

5.10 Siirtojen enimmäiskesto ei saa ylittää kolmea vuotta. Kun siirrot kestävät näin kauan, ei voida enää puhua yrityksen sisäisestä välttämättömästä lyhytaikaisesta työskentelystä. Siirron saaneet työntekijät olisi integroitava normaalisti vastaanottajavaltioon sijoittautuneeseen yritykseen. Tästä syystä on ehdottomasti sovellettava vastaanottajavaltion koko työ- ja sosiaalilainsäädäntöä.

5.11 Kolme vuotta kestävät siirrot ovat pidempiä kuin monien alojen normaalit työsuhteet. Erittäin pätevien työntekijöiden työvoimaperusteisen maahanmuuton sääntelemiseksi on kuitenkin jo annettu puitedirektiivi 2009/50/EY (sinistä korttia koskeva direktiivi).

5.12 Vähimmäispalkatkaan eivät kaikissa tapauksissa kykene estämään palkkojen polkemista. Ehdotetussa direktiivissä säädetään, että toiseen jäsenvaltioon tapahtuvan ”edelleensiirron” yhteydessä sovelletaan maahanpääsyn myöntäneen valtion asiaankuuluvia ehtoja. Tällaisten edelleensiirtojen yhteydessä tämä johtaisi siihen, että työntekijöille ei maksettaisi kulloisenkin työskentelyvaltion mahdollisesti korkeampaa vähimmäispalkkaa vaan maahanpääsyn myöntäneen valtion vähimmäispalkkaa. Tästä syystä on ehdottomasti täsmennettävä, että työntekijöille on maksettava sen valtion vähimmäispalkka, jossa todellinen työskentely tapahtuu. Tässä yhteydessä on varmistettava kaikkien työehtosopimuksiin perustuvien säännösten sekä yhdenvertaisen kohtelun periaatteen noudattaminen.

5.13 Käsillä olevassa direktiiviehdotuksessa ei säädetä siirron saaneiden työntekijöiden mahdollisuudesta nostaa kanne työnantajaansa vastaan Euroopan unionin alueella sijaitsevissa tuomioistuimissa. Kolmansista maista lähetettyjen työntekijöiden osalta toimivaltainen tuomioistuin olisi esimerkiksi vastaanottajavaltion työehtosopimuksen mukaisen palkan maksamista koskevissa asioissa yleensä lähettäjävaltiossa eikä kulloisessakin jäsenvaltiossa. Tämä vaikeuttaisi kohtuuttomasti kantajan asemaa yrityksen sisäisen siirron saaneiden työntekijöiden ajaessa oikeusteitse oikeutettuja vaatimuksiaan. Oikeussuojan saatavuus kuuluu demokraattisen yhteiskunnan perusperiaatteisiin, ja sen tulee siksi päteä myös vastaanottajavaltiossa.

5.14 ETSK kehottaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa pyrkimään poistamaan tarkasteltavana olevan direktiiviehdotuksen mainitut puutteet lainsäädäntöprosessin myöhemmissä vaiheissa sen takaamiseksi, että direktiivillä voidaan tosiasiallisesti antaa myönteinen panos tarpeelliseen yrityksen sisäiseen taitotiedon siirtoon EU:hun.

Bryssel 4. toukokuuta 2011 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Staffan NILSSON

(1) KOM(2011) 11 lopullinen, 12. tammikuuta 2011.

(2) KOM(2007) 637 ja 638, 23. lokakuuta 2007.

(3) EUVL C 27, 3.2.2009, s. 108.

(4) EUVL C 27, 3.2.2009, s. 114.

(5) EUVL C 354, 28.12.2010, s. 16.

(6) KOM(2007) 248 lopullinen.

(7) EUVL C 44/, 16.2.2008, s. 91.

(8) Ks. seuraavat ETSK:n lausunnot: EYVL C 125, 27.5.2002, s. 112, EUVL C 80, 30.3.2004, s. 92, EUVL C 318, 23.12.2006, s. 128, EUVL C 347, 18.12.2010, s. 19, EUVL C 354, 28.12.2010, s. 16, ETSK:n lausunto aiheesta ”Kotouttamisen uudet haasteet” (esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños).

(9) EUVL C 48, 15.2.2011, s. 6.

(10) EUVL C 347, 18.12.2010, s. 19.

(11) EUVL C 286, 17.11.2005, s. 20.

(12) Katso alaviite 4.

(13) EUVL C 204, 9.8.2008, s. 70.

(14) EUVL C 224, 30.8.2008, s. 95.