FI Euroopan unionin virallinen lehti C 221/44

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Neuvoston asetus asetusten (ETY) N:o 2759/75, (ETY) N:o 2771/75, (ETY) N:o 2777/75, (EY) N:o 1254/1999, (EY) N:o 1255/1999 ja (EY) N:o 2529/2001 muuttamisesta poikkeuksellisten markkinatukitoimenpiteiden osalta”

KOM(2004) 712 lopullinen — 2004/0254 CNS

(2005/C 221/10)

Neuvosto päätti 3. joulukuuta 2004 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellämainitusta aiheesta.

Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 13. tammikuuta 2005. Esittelijä oli Leif E. Nielsen.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 9. ja 10. helmikuuta 2005 pitämässään 414. täysistunnossa (helmikuun 9. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 135 ääntä puolesta ja 6 pidättyi äänestämästä.

1. Taustaa

1.1 Vakavien, tarttuvien eläintautien, kuten naudan spongiformisen enkefalopatian (BSE), suu- ja sorkkataudin (FMD), sikaruton (CSF) ja Newcastlen taudin (ND), puhkeaminen on aiheuttanut toistuvia kriisejä EU:n eläintuotemarkkinoille. Tällaisten eläinkulkutautien puhjetessa mm. eläimiä teurastetaan ja niiden kaupan pitämistä rajoitetaan tautien leviämisen estämiseksi. Pääsääntönä on, että kustannukset eläinkulkutautien pysäyttämiseksi rahoitetaan eläinlääkintärahastosta, minkä lisäksi jäsenvaltiot rahoittavat niistä 50 prosenttia.

1.2 Eläintuotteiden markkinatilanne vaikeutuu myös myyntikieltojen ja suljettujen alueiden vuoksi. Sianlihan, kananmunien, siipikarjanlihan, naudanlihan, maidon ja meijerituotteiden sekä lampaan- ja vuohenlihan markkinajärjestelyihin sisältyy sen vuoksi tällaisissa tilanteissa mahdollisuus toteuttaa markkinatukitoimia. Tällaisten poikkeuksellisten tukitoimien ratkaiseva edellytys on, että asianomaiset jäsenvaltiot ovat toteuttaneet tarvittavat eläinlääkintätoimenpiteet eläinkulkutautien pysäyttämiseksi. Markkinatilanteen helpottamiseen tähtäävät toimenpiteet toteutetaan sitä paitsi vain niin laajoina ja niin pitkäaikaisina kuin on ehdottomasti tarpeen asianomaisten markkinoiden tukemiseksi.

1.3 Poikkeukselliset tukitoimet, jotka komissio hyväksyy pysyvien komiteoiden hallintomenettelyin, rahoitettiin alun perin kokonaan yhteisön talousarviosta. Näin tehtiin viimeksi 1980-luvun lopulla ja 1990-luvun alussa sikaruton yhteydessä. Vuonna 1992 sovellettiin sikaruton yhteydessä ensi kerran kansallista osarahoitusta. Tuen laajuudessa esiintyneiden epäselvyyksien vuoksi komissio hyväksyi 1994 tarkennuksen, jonka mukaan yhteisön rahoitusosuus oli 70 prosenttia eläinten enimmäismäärää kohden. Sen jälkeen samaa rahoitusosuutta sovellettiin naudanliha-alalla torjuttaessa BSE:tä ja FMD:tä. Vuodesta 2001 lähtien kansallinen osarahoitus on ollut 50 prosenttia, koska Euroopan tilintarkastustuomioistuin vaati, että eläinlääkintärahastosta myönnettävän osarahoituksen ja markkinointitukitoimenpiteiden on vastattava toisiaan.

1.4 Saksassa sattuneen tapauksen vuoksi Euroopan yhteisöjen tuomioistuin epäsi vuonna 2003 komission toimivallan määrätä kansallisen osarahoituksen suuruudeksi 30 prosenttia asiassa, joka koski nautakarjan ostojärjestelyjä BSE:n yhteydessä (1). Täten komissiolla ei ole toimivaltaa jatkaa tähänastista käytäntöä. Niinpä se ehdottaa, että tulevaisuudessa kansallinen osarahoitus on suuruudeltaan 50 prosenttia. Lisäksi tarkennetaan sianlihan, kananmunien, siipikarjanlihan, naudanlihan, maidon sekä lampaan- ja vuohenlihan markkinajärjestelyjä sekä sisämarkkinoita koskevissa toimenpiteissä että myynnissä EU:n ulkopuolisiin maihin.

2. Yleistä

2.1 On valitettavaa, että komissio ja jäsenvaltiot eivät ole vuoden 1992 jälkeen kunnioittaneet yhä voimassa olevaa yleisperiaatetta, jonka mukaan toimenpiteet, jotka sisältyvät yhteisen maatalouspolitiikan ns. ensimmäiseen pilariin, rahoitetaan kokonaan yhteisön talousarviosta, mukaan lukien yhteisten markkinajärjestelyjen puitteissa toteutetut toimenpiteet. Neuvosto voi asian luonteen vuoksi hyväksyessään käsillä olevan ehdotuksen poiketa tästä periaatteesta, jonka se itse on ottanut käytäntöön. Yllä mainittua asiaa koskevan tuomioistuimen tuomion mukaan komissio ei kuitenkaan voi ilman erityisvaltuutusta poiketa neuvoston päätöksistä silloinkaan, kun näin tehdään jäsenvaltioiden myötävaikutuksella asianomaisissa hallintokomiteoissa.

2.2 Eläinkulkutautien laajuudesta ja kestosta riippuen kyseiset toimenpiteet voivat aiheuttaa huomattavia kustannuksia, jotka on välttämättä ensisijaisesti rahoitettava julkisin varoin. Kysymys EU:n ja jäsenvaltioiden välisestä kustannusten jaosta koskee ensi kädessä jäsenvaltioiden välistä rahoituksellista yhteisvastuuta. Kansallisesta osarahoituksesta puhuttaessa eräillä jäsenmailla on enemmän halua ja paremmat mahdollisuudet kattaa kustannukset kuin toisilla. Eräät jäsenvaltiot kasaavat kustannukset suoraan tai epäsuorasti alan kannettavaksi, mistä on seurauksena huomattava kilpailun vääristyminen. Tämä voitiin todeta BSE-kriisin aikana.

2.3 Komission mukaan kansallinen osarahoitus saa aikaan sen, että jäsenvaltiot tehostavat panostustaan kotieläinten sairauksien puhkeamisen torjumiseksi ja ennalta ehkäisemiseksi. Vaikka ETSK ymmärtää esitetyt argumentit, ei voida sulkea pois sitä vaihtoehtoa, että tietyissä tilanteissa tällainen vaatimus saattaa hidastaa tai vaikeuttaa päätöksiä ja näin ollen estää aktiivista torjuntatyötä.

2.4 ETSK ymmärtää komission kantaa myös siltä osin, että ehdotus merkitsee vuoden 1992 jälkeen vallinneen käytännön jatkumista. Samoin ehdotuksella taataan eläinlääkintärahastosta myönnettävän rahoituksen ja markkinointitukitoimenpiteiden vastaavuus.

2.5 ETSK katsoo kuitenkin, että neuvoston alun perin hyväksymien poikkeuksellisten markkinatoimenpiteiden kustannukset perustuvat yhteisvastuuseen ja rahoitukselliseen solidaarisuuteen. Tästä periaatteesta luopuminen merkitsee ETSK:n mielestä vaaraa siitä, että jäsenvaltioiden mahdollisuudet torjua eläintauteja eivät ole yhtenäisiä, koska tehokkaasta valvonnasta ja ennalta ehkäisevistä toimenpiteistä huolimatta taudit saattavat puhjeta satunnaisesti ja yllätyksellisesti. Markkinavaikutukset kohdistuvat tällöin myös muihin jäsenmaihin. Kansallinen osarahoitus aiheuttaa niin ikään vaaran siitä, että sillä voi olla kerrannaisvaikutuksia muillakin aloilla. Tästä taas on seurauksena vaara siitä, että yhteisen maatalouspolitiikan kustannuksia siirretään yhä enemmän jäsenvaltioiden vastuulle.

2.6 Jos komission ehdotus kaikesta huolimatta saa kannatusta, järjestelyyn sisältyvän jäsenvaltion rahoitusosuuden käsittely osana perustamissopimuksen valtiontukimääräyksiä on hallinnollinen rasite, eikä sille ole asiallista perustetta. Komission ehdotuksen ilmoitusmenettelystä poikkeamisesta olisi niin ollen pitänyt olla voimassa alusta lähtien.

3. Päätelmät

3.1 ETSK toivoo, että poikkeuksellisten markkinatukitoimenpiteiden yhteydessä säilytetään rajoittamattoman yhteisvastuullisuuden periaate, eikä se siksi kannata komission ehdotusta jäsenvaltioiden 50 prosentin osarahoituksesta.

Bryssel 9. helmikuuta 2005 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Anne-Marie SIGMUND

(1) Asia C-239/01, 30.9.2003, Kok. 2003, s. I-10333.