Komission suositus Neuvostolle Komission valtuuttamiseksi käymään neuvotteluja laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja lopettamiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevan kansainvälisen oikeudellisesti sitovan välineen laatimisesta /* KOM/2008/0333 lopull. */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 28.5.2008 KOM(2008) 333 lopullinen KOMISSION SUOSITUS NEUVOSTOLLE komission valtuuttamiseksi käymään neuvotteluja laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja lopettamiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevan kansainvälisen oikeudellisesti sitovan välineen laatimisesta I. PERUSTELUT FAO:n kalastuskomitean viimeisimmässä kokouksessa sovittiin, että laittoman, sääntelemättömän ja ilmoittamattoman kalastuksen (IUU-kalastuksen) ehkäisemistä, estämistä ja lopettamista koskevia satamavaltion toteuttamia toimenpiteitä varten olisi laadittava kansainvälinen oikeudellisesti sitova väline, joka olisi esiteltävä FAO:n kalastuskomitean kokouksessa helmikuussa 2009.[1] Asiantuntijoita kuultiin asiasta Washingtonissa syyskuussa 2007. Kaikille FAO:n jäsenille avoimen teknisen kuulemisen tavoitteena on viimeistellä luonnos satamavaltion toimenpiteitä koskevaksi kansainväliseksi välineeksi 23.–27. kesäkuuta 2008 järjestettävässä istunnossa. Satamavaltion toimenpiteet on määritelty keskeiseksi välineeksi kansainvälisen yhteisön toteuttamassa IUU-kalastuksen torjunnassa. Tämän vuoksi FAO hyväksyi vuonna 2005 IUU-kalastuksen torjumiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevan järjestelmämallin. Siinä vahvistetaan vähimmäisvaatimukset, joita valtioiden olisi noudatettava toteuttaessaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on seurata, valvoa ja tarkastaa vieraan lipun alla purjehtivia kalastusaluksia, jotka haluavat käyttää niiden satamia. Se on vapaaehtoinen ja ei-sitova väline. Lisäksi jotkut alueelliset kalastusjärjestöt ovat ottaneet käyttöön sitovia satamavaltioiden menettelyjä, joita kyseisten järjestöjen osapuolten on sovellettava valvoakseen saaliiden purkamisen, jälleenlaivauksen ja muiden satamissaan suoritettavien toimintojen lainmukaisuutta. Jotkut alueelliset kalastusjärjestöt ovat niin ikään vahvistaneet erityissääntöjä, joiden tarkoituksena on estää sellaisten alusten pääsy satamaan, joiden kyseiset järjestöt ovat todenneet harjoittaneen IUU-kalastusta tai tukeneen sen harjoittamista. Yhteisö on FAO:n ja 13 alueellisen kalastusjärjestön jäsen. Alueellisissa kalastusjärjestöissä hyväksytyt satamavaltioiden menettelyt on saatettu osaksi yhteisön lainsäädäntöä. Yhteisön lainsäädännössä annetaan myös yleisiä sääntöjä, joita sovelletaan kolmansien maiden alusten yhteisön satamissa toteuttamaan kalastustuotteiden aluksesta purkamiseen. IUU-kalastuksen torjunta on olennainen osa yhteistä kalastuspolitiikkaa, ja yhteisön pitäisi pystyä edistämään asiaan liittyvää kansainvälistä yhteistyötä osallistumalla aktiivisesti ja rakentavasti satamavaltion toimenpiteitä koskevasta kansainvälisestä välineestä käytäviin neuvotteluihin. Edellä esitettyjen näkökohtien lisäksi olisi otettava huomioon seuraavat seikat: - Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan (asiassa Kramer et al annetun ja kerta toisensa jälkeen vahvistetun ratkaisun perusteella) EY:llä on kalastusasioissa yksinomainen ulkoinen toimivalta meren luonnonvarojen säilyttämisen alalla; - komissio on 17. lokakuuta 2007 hyväksynyt IUU-kalastusta koskevan asetusehdotuksen; - FAO:hon liittymisen yhteydessä annetun, EY:n toimivaltaa koskevan julistuksen I b kohdassa todetaan, että EY:llä on yksinomainen toimivalta kalastusasioissa, joiden tavoitteena on meren luonnonvarojen säilyttäminen; - EY:n FAO:hon liittymisen yhteydessä tehdyn toimielinten välisen (neuvosto/komissio), sopimusjärjestelyn 2.1 kohdassa määrätään, että komissio toimii ja äänestää EY:n puolesta EY:n yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvissa asioissa; - yhteisöjen tuomioistuin on FAO:n sopimusta koskevassa asiassa C-25/94 päätynyt siihen, että mainittua neuvoston ja komission välistä sopimusjärjestelyä sovelletaan myös silloin, kun FAO:n elimet käyvät neuvotteluja FAO:n yleissopimuksen tekemiseksi. II. SUOSITUS Edellä esitetyn perusteella komissio suosittelee, että - neuvosto valtuuttaa komission neuvottelemaan muiden asianomaisten osapuolten kanssa laittoman, ilmoittamattoman ja sääntelemättömän kalastuksen ehkäisemiseksi, estämiseksi ja lopettamiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevan kansainvälisen oikeudellisesti sitovan välineen laatimisesta; - neuvosto nimittää erityisen komitean avustamaan komissiota näissä neuvotteluissa, koska komissio neuvottelee perustamissopimuksen mukaisesti Euroopan yhteisön puolesta; ja - neuvosto antaa liitteenä olevat neuvotteluohjeet. LIITE Neuvotteluohjeet Komissio käy yhteisön puolesta neuvotteluja IUU-kalastuksen ehkäisemiseen, estämiseen ja lopettamiseen tähtääviä satamavaltion toimenpiteitä koskevan kansainvälisen oikeudellisesti sitovan välineen laatimiseksi. Komissio varmistaa, että sopimuksen teksti on kansainvälisen oikeuden mukainen ja noudattaa erityisesti YK:n merioikeusyleissopimuksen, hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevan YK:n sopimuksen sekä aavan meren kalastusalusten kansainvälisten suojelu- ja hoitotoimenpiteiden noudattamisen edistämisestä tehdyn sopimuksen määräyksiä. Lisäksi komission on otettava toiminnassaan huomioon yhteisen kalastuspolitiikan puitteissa asetetut yhteisön tavoitteet ja, sikäli kuin sopimus koskee kehitysmaita, johdonmukaisen kehitysyhteistyöpolitiikan puitteissa määritellyt suuntaviivat. Komissio tukee sellaisen välineen kehittämistä, joka velvoittaa osapuolet toteuttamaan toimenpiteitä, joiden tavoitteena on - estää IUU-kalastusta harjoittavia tai tukevia aluksia käyttämästä osapuolten satamia; - tarkastaa niiden satamissa olevia aluksia, joiden oletetaan harjoittaneen tai tukeneen IUU-kalastusta; - varmistaa tarkastusten asianmukainen seuranta ja kohdistaa kansainvälisen oikeuden mukaisia asianmukaisia toimenpiteitä aluksiin, joiden voidaan todeta harjoittaneen tai tukeneen IUU-kalastusta. Komissio tukee sopimuksen sisällyttämistä osaksi IUU-kalastuksen estämiseen, ehkäisyyn ja lopettamiseen tähtäävää yhdennettyä lähestymistapaa nojautumalla erityisesti kansainväliseen yhteistyöhön sekä seuranta- ja valvontatoimenpiteisiin, joita sovelletaan koko kalastusketjuun ja siihen liittyviin toimintoihin ("pyydyksestä lautaselle"). Komissio varmistaa, että sopimus koskee nimenomaan IUU-kalastusta syrjimättä aluksia, jotka harjoittavat toimintaansa sovellettavia lakeja, asetuksia tai säilytys- ja hoitotoimenpiteitä noudattaen. Komissio tukee näkemystä siitä, että sopimuksen määräysten on oltava vähimmäisvaatimuksia, jotka eivät estä sopimuspuolia toteuttamasta satamavaltion ominaisuudessa ja kansainvälisen oikeuden mukaisesti tiukempia IUU-kalastuksen vastaisia toimenpiteitä. Komissio varmistaa, että sopimus sisältää asianmukaiset määräykset, jotka antavat yhteisölle mahdollisuuden tulla sen osapuoleksi. Komissio ilmoittaa neuvostolle neuvottelujen tuloksista ja tarvittaessa ongelmista, joita voi esiintyä neuvottelujen aikana. [1] Vrt. FAO:n kalastuskomitean 27. istunnosta (Rooma 5.–9.3.2007) laaditun raportin 68 kohta: "Komitea, joka tunnustaa tarpeen vahvistaa kiireellisesti kattava joukko satamavaltion vastuulla olevia toimenpiteitä, pani merkille kokouksessa annetun vankan tuen Norjan ehdotukselle kehittää uusi oikeudellisesti sitova väline, joka perustuu IUU-kalastuksen torjumiseksi toteutettavia satamavaltion toimenpiteitä koskevaan järjestelmämalliin ja IPOA-IUU -suunnitelmaan. Komitea vahvisti seuraavan aikataulun: asiantuntijoiden kuuleminen järjestetään vuoden 2007 jälkipuoliskolla sopimusluonnoksen valmistelemiseksi, tekninen kuuleminen vuoden 2008 alkupuoliskolla asiakirjan tekstin viimeistelemiseksi, ja asiakirja esitellään FAO:n kalastuskomitean 28. istunnossa vuonna 2009. Monet jäsenmaat korostivat, että uudessa välineessä olisi vahvistettava satamavaltioille asetettavat vähimmäisvaatimukset ja jätettävä joustovaraa tiukempien toimenpiteiden käyttöönottoon, ja jotkut jäsenmaat vaativat lisäksi, ettei välineen pitäisi heikentää muita aiemmin sovittuja toimenpiteitä, jotka liittyvät esimerkiksi kapasiteetin vähentämistarpeeseen."