Ehdotus: neuvoston direktiivi rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta /* KOM/98/0480 lopull. - SYN 98/0267 */



Virallinen lehti nro C 321 , 20/10/1998 s. 0010



Ehdotus neuvoston direktiiviksi rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautatieinfrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta (98/C 321/07) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) KOM(1998) 480 lopull. - 98/0267(SYN) (Komission esittämä 29 päivänä syyskuuta 1998) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen, ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä Euroopan parlamentin kanssa yhdessä toimien, sekä katsoo, että (1) yhteisön rautatiesektorin tiiviimpi yhdentäminen on olennainen osa sisämarkkinoiden toteuttamista ja edistää kestävän kehityksen periaatteiden mukaisen liikkuvuuden saavuttamista, (2) yhteisön rautateiden kehittämisestä 29 päivänä heinäkuuta 1991 annetussa neuvoston direktiivissä 91/440/ETY (1) säädetään rautatieyrityksille ja rautatieyritysten kansainvälisille ryhmittymille tiettyjä oikeuksia päästä kansainvälisille rautatiekuljetusmarkkinoille; nämä oikeudet merkitsevät sitä, että useat eri käyttäjät voivat käyttää rautatieinfrastruktuuria, (3) rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja infrastruktuurimaksujen perimisestä 19 päivänä kesäkuuta 1995 annetussa neuvoston direktiivissä 95/19/EY (2) säädetään rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisen yleisistä suuntaviivoista, (4) kyseiset direktiivit ovat mahdollistaneet huomattavan vaihtelun rautatieinfrastruktuurimaksujen määräytymisperusteissa ja suuruudessa sekä kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen muodossa ja kestossa, (5) asianmukaiset rautatieinfrastrutuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmät ja liikenteenharjoittajien kilpailuttaminen johtavat parempaan tasapainoon eri liikennemuotojen välille, (6) rautatieinfrastruktuurin optimaalisen käytön edistäminen auttaa vähentämään yhteiskunnalle liikenteestä aiheutuvia kustannuksia, (7) on olemassa pieni mutta jatkuvasti kasvava joukko yrityksiä, jotka olisivat halukkaita käyttämään yhteisön rautatieinfrastruktuuria, (8) olisi suotava, että rautatiepalvelujen ostajat voivat osallistua suoraan kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyyn, (9) maksujärjestelmissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä olisi mahdollistettava kapasiteetin yhtäläinen ja syrjimätön käyttöoikeus kaikille yrityksille ja niissä on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä täyttämään kaikkien käyttäjien ja liikennetyyppien tarpeet oikeudenmukaisella ja syrjimättömällä tavalla, (10) maksujärjestelmien ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien olisi kannustettava rautatieinfrastruktuurin hallintoja optimoimaan infrastruktuurinsa käyttö koko yhteiskuntaa ajatellen, (11) rautatieyritysten olisi saatava kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmistä jatkuvasti selkeitä ja johdonmukaisia tietoja, joiden perusteella ne voivat tehdä järkeviä päätöksiä, (12) on syytä sallia infrastruktuurin hallintojen jonkinasteinen joustavuus, jotta mahdollistetaan infrastruktuuriverkon tehokkaampi käyttö, (13) kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä ja infrastruktuurimaksujen perimisjärjestelmissä joudutaan mahdollisesti ottamaan huomioon se, että rautatieinfrastruktuuriverkon eri osat on voitu suunnitella erilaisia pääasiallisia käyttäjiä silmällä pitäen, (14) henkilöliikennepalvelujen vaatimukset saattavat usein olla ristiriidassa rahtipalveluvaatimusten kanssa; henkilöliikennepalvelujen vaatimukset saattavat johtaa verkkoon, joka on kalliimpi rakentaa ja ylläpitää kuin pelkästään rahtiliikennekäyttöön tarkoitettu verkko, (15) eri palvelujen tarpeet on tasapainotettava oikein, (16) rahtiliikenteen ja henkilöliikenteen liikkuvan kaluston väliset kasvavat nopeuserot voivat johtaa näiden kahden liikennetyypin välisten ristiriitaisuuksien lisääntymiseen, (17) julkisten viranomaisten kanssa tehdyn sopimuksen perusteella tarjottavat palvelut voivat edellyttää erityissääntöjä, jotta palvelut säilyisivät käyttäjien silmissä houkuttelevina, (18) erilaisilla käyttäjillä ja käyttäjätyypeillä on usein erilainen vaikutus kapasiteettiin, (19) maksujärjestelmissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmissä on otettava huomioon kapasiteetin lisääntyvän ehtymisen vaikutukset ja viime kädessä kapasiteetin niukkuus, (20) eri liikennetyyppien suunnittelu vaatii erilaisen ajan, joten olisi suotavaa varmistaa, että aikataulujen laatimismenettelyn jälkeen tehdyt kapasiteettipyynnöt voidaan täyttää, (21) tietotekniikan käyttö voi parantaa aikataulujen laatimismenettelyjen nopeutta ja joustavuutta ja hakijoiden mahdollisuuksia hakea kapasiteettia sekä lisätä mahdollisuuksia laatia reittejä, jotka kulkevat useamman kuin yhden infrastruktuurin hallinnon verkossa, (22) liikenteenharjoittajien ja liikennetyyppien parhaan mahdollisen tuloksen varmistamiseksi on syytä edellyttää kapasiteetin käyttöä koskevan arvioinnin tekemistä silloin, kun käyttäjien tarpeiden tyydyttämiseksi tarvitaan infrastruktuurikapasiteetin yhteensovittamista, (23) infrastruktuurin hallinnon määräävän aseman vuoksi on syytä edellyttää tutkimusta käytettävissä olevasta kapasiteetista ja menetelmistä sen vahvistamiseksi silloin, kun infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyn avulla ei pystytä tyydyttämään käyttäjien tarpeita, (24) tiedonpuute toisten rautatieyritysten tekemistä pyynnöistä sekä järjestelmän sisäisistä rajoituksista saattaa vaikeuttaa kapasiteettihakemusten optimointia rautatieyrityksissä, (25) on tärkeää varmistaa käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien parempi yhteensovittaminen, jotta turvattaisiin rautatieliikenteen houkuttelevuuden paraneminen sellaisessa liikenteessä, jossa käytetään useamman kuin yhden infrastruktuurin hallinnon verkkoa, erityisesti kansainvälisessä liikenteessä, (26) on tärkeää minimoida kilpailun vääristymät, joita hinnoitteluperiaatteissa esiintyvät merkittävät erot voivat aiheuttaa joko rautatieinfrastruktuurien tai eri liikennemuotojen välillä, (27) on suotavaa määritellä ne infrastrukruuripalvelujen osat, jotka ovat välttämättömiä, jotta liikenteenharjoittaja voi tarjota palveluja, ja jotka olisi tarjottava vähimmäiskäyttömaksuja vastaan, (28) investoinnit rautatieinfrastruktuuriin ovat toivottavia, ja infrastruktuurimaksujen perintäjärjestelmien olisi tarjottava infrastruktuurin hallinnoille kannustimia tehdä tarkoituksenmukaisia investointeja taloudellisesti järkeviin kohteisiin, (29) maksujärjestelmän kautta annetaan taloutta koskevia tietoja käyttäjille, ja on tärkeää, että nämä rautatieyrityksille annettavat tiedot ovat johdonmukaisia ja auttavat yrityksiä tekemään järkiperäisiä päätöksiä, (30) tarkoituksenmukaiset rautatieinfrastruktuurimaksujen perimisjärjestelmät yhdessä muiden liikenneinfrastruktuurien tarkoituksenmukaisten maksujen perimisjärjestelmien ja kilpailevien liikenteenharjoittajien kanssa johtavat parhaan tasapainon löytämiseen eri liikennemuotojen välillä, (31) infrastruktuuriverkon entistä tehokkaamman käytön edistämiseksi infrastruktuurin hallinnoille olisi hyvä jättää jonkin verran liikkumavaraa vaihdella maksuja esimerkiksi silloin, kun liikenteenharjoittajat pystyvät muuttamaan reittejä tai tekevät pitkäaikaisia sitoumuksia, (32) infrastruktuurimaksujen sopivan ja oikeudenmukaisen tason vahvistamiseksi infrastruktuurin hallintojen olisi kirjattava omaisuutensa ja tehtävä siitä arviointi sekä muodostettava selkeä kuva infrastruktuurin toimintaan liittyvistä kustannustekijöistä, (33) on suotava varmistaa, että liikennettä koskevia päätöksiä tehtäessä otetaan huomioon ulkoiset kustannukset, kuten komission antamassa vihreässä kirjassa Kohti oikeudenmukaista ja tehokasta liikenteen hinnoittelua (3) ehdotetaan, (34) on toivottavaa, että jokaisessa infrastruktuurimaksujen perimisjärjestelmässä mahdollistetaan rautatieverkon käyttömahdollisuus liikenteelle, joka voi korvata ainakin yhteiskunnalle aiheuttamansa lisäkustannukset, (35) vaikka yksittäisiä reittejä koskevissa neuvotteluissa voidaan ottaa huomioon reitin käytön markkina-arvo, tiedon epätasainen jakaantuminen voi johtaa heikkoihin tuloksiin ja neuvottelutaakka saattaa muodostua ylivoimaiseksi, (36) rautatieinfrastruktuuri on luontainen monopoli; tämän vuoksi on tarpeen tarjota infrastruktuurin hallinnoille kannustimia kustannusten vähentämiseksi ja infrastruktuurin hallinnoinnin tehostamiseksi, (37) on tärkeää varmistaa, etteivät kansainvälisestä liikenteestä perittävät maksut estä rautateitä tyydyttämästä markkinoiden tarpeita, (38) infrastruktuurimaksujen kautta katettujen kustannusten kokonaistaso vaikuttaa valtion antaman rahoituksen määrään, (39) liikenteenharjoittajille annettavien alennusten on oltava suhteessa todellisiin saavutettuihin kustannussäästöihin, (40) on suotavaa tarjota rautatieyrityksille ja infrastruktuurin hallinnolle kannustimia minimoida verkossa esiintyvät häiriöt, (41) kapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen liittyy infrastruktuurin hallinnolle aiheutuviin kustannuksiin, joiden maksaminen on turvattava, (42) perustamissopimuksen 3 b artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti tämän direktiivin tavoitteita, eli niiden järjestelyjen yhteensovittamista, jotka koskevat rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä ja sen käyttämisestä perittäviä maksuja jäsenvaltioissa, ei voida riittävästi saavuttaa jäsenvaltioiden tasolla, koska on tarpeen taata oikeudenmukaiset ja syrjimättömät infrastruktuurin myöntämistä koskevat ehdot ja ottaa huomioon rautatieverkon olennaisten osien toiminnan selkeästi kansainvälinen luonne, ja tavoitteet voidaan siten paremmin saavuttaa yhteisön tasolla ottaen huomioon yhteensovitetun ylikansallisen toiminnan tarve; tässä direktiivissä säädetään vain vähimmäisvaatimuksista näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, eikä siinä ylitetä sitä, mikä on tämän vuoksi tarpeen. (43) tarvittavista toimenpiteistä rautatieyritysten kirjanpitojärjestelmien ja tilinpäätösten saamiseksi keskenään vertailukelpoisiksi 12 päivänä joulukuuta 1977 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2830/77 (4) yhdenmukaisten kustannuslaskentaperiaatteiden vahvistamisesta rautatieyrityksille 19 päivänä syyskuuta 1978 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2183/78 (5) sekä rautateiden kansainvälisen tavaraliikenteen maksujen määräämisestä 19 päivänä heinäkuuta 1982 tehty neuvoston päätös 82/529/ETY (6), joita kaikkia on viimeksi muutettu Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla, on korvattu ja ne olisi siten kumottava, ja (44) direktiivin 95/19/EY turvallisuustodistusta koskevat säännökset olisi säilytettävä tässä direktiivissä; direktiivi 95/19/EY olisi tämän vuoksi kumottava. ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: I LUKU JOHDANTOSÄÄNNÖKSET 1 artikla Soveltamisala 1. Tässä direktiivissä käsitellään periaatteita ja menettelyjä, joita sovelletaan rautatieinfrastruktuurimaksujen määrittämiseen ja perimiseen sekä rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kunkin rautaieinfrastruktuurin maksujen perimismenettelyissä ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyissä noudatetaan tässä direktiivissä vahvistettuja periaatteita ja että infrastruktuurin hallinnolle annetaan mahdollisuus markkinoida ja hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti käytettävissä olevaa infrastruktuurikapasiteettia. 2. Tätä direktiiviä sovelletaan maiden sisäisessä ja kansainvälisessä liikenteessä käytettävien pääratojen rautatieinfrastruktuurin. 3. Erilliset, paikalliset henkilöliikenneverkot ja verkot, joita voidaan käyttää ainoastaan kaupunkien ja esikaupunkien henkilöliikenteeseen, kuten raitiovaunuliikenteeseen ja kevyeen raideliikenteeseen, eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. Direktiivin soveltamisalaan eivät kuulu myöskään yksityisomistuksessa olevat verkot, joita ainoastaan niiden omistaja käyttää omiin tavarakuljetuksiinsa. 4. Rautatieyritykset ja kansainväliset ryhmittymät, jotka harjoittavat ainoastaan maantieajoneuvojen sukkulaliikennepalvelujen tarjoamista Kanaalitunnelin läpi, eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan. 2 artikla Määritelmät Tässä direktiivissä tarkoitetaan: a) "käyttöoikeuden myöntämisellä" infrastruktuurin hallinnon tai käyttöoikeuden myöntävän elimen suorittamaa rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä; b) "vaatimukset täyttävällä hakijalla" henkilöä tai oikeushenkilöä, joka haluaa hankkia infrastruktuurikapasiteettia rautatieliikenteen harjoittamista varten joko kaupallisista tai julkisen palvelun tarjoamiseen liittyvistä syistä, joka täyttää kapasiteetin varaamiselle asetetut vaatimukset ja joka haluaa varata kyseisen rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden; tähän sisältyvät rautatieyritykset, joilla on toimilupa; c) "kapasiteetiltaan rajoitetulla infrastruktuurilla" infrastruktuurin osaa, johon kohdistuvaa kapasiteetin kysyntää ei voida täysin tyydyttää edes kapasiteettihakemusten yhteensovittamisen jälkeen; d) "kapasiteetin vahvistamissuunnitelmalla" toimenpidettä tai toimenpiteiden sarjaa, jonka täytäntöönpanolle on vahvistettu aikataulu ja jonka tarkoituksena on helpottaa sellaisia kapasiteetin rajoituksia, jotka johtavat infrastruktuurin osan nimeämiseen "kapasiteetiltaan rajoitetuksi infrastruktuuriksi"; e) "yhteensovittamisella" menettelyä, jonka avulla käyttöoikeuden myöntämisestä vastaava elin ja vaatimukset täyttävät hakijat yrittävät ratkaista tilanteet, joissa infrastruktuurikapasiteettia koskevat hakemukset ovat keskenään ristiriitaisia; f) "puitesopimuksella" yleistä sopimusta, jossa määritetään vaatimukset täyttävän hakijan rautatieinfrastruktuurikapasiteetin tarpeet yhtä aikataulujaksoa pidemmäksi ajaksi; g) "infrastruktuurikapasiteetilla" mahdollisuutta laatia reittiaikatauluja infrastruktuurin jollekin osuudelle; h) "infrastuktuurin hallinnolla" jokaista elintä tai yritystä, joka on vastuussa rautateiden infrastruktuurin rakentamisesta ja ylläpidosta; i) "verkolla" koko infrastruktuurin hallinnon omistamaa ja ylläpitämää rautatieinfrastruktuuria; j) "verkkoselostuksella" selostusta, jossa esitellään yksityiskohtaisesti maksujärjestelmiin ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmiin sovellettavat yleiset säännöt, määräajat, menettelyt ja perusteet; siihen sisältyy myös muita tietoja, joita tarvitaan kapasiteetin hakemisessa; k) "rautatieyrityksellä" jokaista julkista tai yksityistä yritystä, joka harjoittaa rautateiden henkilö- ja/tai tavarankuljetuspalvelujen tarjoamista sillä edellytyksellä, että yritys on velvollinen huolehtimaan vetovoimasta; l) "sääntelyelimellä" organisaatiota, joka on vastuussa rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisjärjestelmien ja maksujärjestelmien valvonnasta; m) "aikataulujen laatimismenettelyllä" menettelyä, joka käynnistyy infrastruktuurin kapasiteetin hakemisesta ja päättyy alustavan aikataulun laatimiseen; n) "kiireellisellä pyynnöllä" kapasiteettihakemusta, jota ei voida esittää tavanomaisen aikataulumenettelyn kautta sen vuoksi, ettei tarve ole ollut tiedossa riittävän hyvissä ajoin etukäteen; o) "reitillä" infrastruktuurikapasiteettia, joka tarvitaan tietyn junan kuljettamiseen paikasta toiseen tietyn ajanjakson kuluessa; p) "alustavalla aikataululla" tietoja, joissa kuvaillaan kaikki junien ja liikkuvan kaluston suunniteltu liikkuminen kyseisessä infrastruktuurissa aikataulun voimassaoloaikana. 3 artikla Verkkoselostus 1. Infrastruktuurin hallinnon on vaatimukset täyttäviä hakijoita ja muita asianomaisia osapuolia kuultuaan laadittava ja julkaistava verkkoselostus. 2. Verkkoselostuksessa on esiteltävä rautatieyritysen käytettävissä oleva infrastruktuuri. Siihen on sisällyttävä tietoja, joissa määritellään kyseisen rautatieinfrastruktuurin käyttöä koskevat edellytykset. Siinä on oltava erillinen jakso, jossa esitetään maksujen perimistä koskevat periaatteet ja tarvittaessa tariffit 7 artiklassa tarkoitetulla tavalla, sekä jakso, jossa esitellään kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen sovellettavat perusteet ja säännöt 17 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Lisäksi siinä on oltava yksityiskohtaiset tiedot noudatettavista menettelyistä ja määräajoista. 3. Verkkoselostuksen on oltava kaikkien niiden osapuolten saatavilla, jotka ovat vaatimukset täyttäviä hakijoita tai haluavat tulla sellaisiksi, hintaan, joka ei ylitä selostuksen julkaisukustannuksia. 4. Verkkoselostus on pidettävä ajan tasalla ja sitä on muutettava tarvittaessa. II LUKU INFRASTRUKTUURIMAKSUT 4 artikla Maksujen vahvistaminen, määrittäminen ja periminen 1. Jäsenvaltiot voivat vahvistaa kehykset maksujen perimiselle kunnioittaen kuitenkin direktiivin 91/440/ETY 7 artiklassa säädettyä hallinnon riippumattomuutta. Erityisten maksuja koskevien sääntöjen laatimisesta, maksuperusteiden määrittämisestä ja infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä vastaa infrastruktuurin hallinto. 2. Jos infrastruktuurin hallinto ei ole oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan eikä päätöksenteoltaan riippumaton kaikista rautatieyrityksistä, edellä 1 kohdassa tarkoitetun ja tässä luvussa kuvaillun toiminnon suorittaa maksujen perintäelin, joka on oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton kaikista rautatieyrityksestä. 3. Infrastruktuurin hallintojen on toimittava yhteistyössä niiden rautatiepalvelujen tehokkaan toiminnan varmistamiseksi, jotka ulottuvat useamman kuin yhden infrastruktuurin verkon alueelle. Tämän mahdollistamiseksi hallinnot voivat perustaa tarpeelliseksi katsomiaan yhteisiä organisaatioita. Tämän direktiivin säännökset sitovat kaikkea yhteistyötä ja kaikkia yhteisiä organisaatioita. 4. Infrastruktuurien hallintojen on varmistettava, että käytettävä maksujärjestelmä perustuu samoihin periaatteisiin koko verkoston alueella 9 artiklan 1 kohdan mukaisia erityisjärjestelyjä lukuun ottamatta. 5. Infrastruktuurin hallintojen on varmistettava, että maksujärjestelmien soveltaminen johtaa puolueettomien, tasapuolisten ja syrjimättömien maksujen perimiseen eri rautatieyrityksiltä, jotka tarjoavat samanlaisia palveluja markkinoiden samanlaisilla osilla. 6. Infrastruktuurin hallinnon tai maksujen perintäelimen on kunnioitettava vaatimukset täyttävien hakijoiden sille toimittamien tietojen liiketaloudellista luottamuksellisuutta. 5 artikla Palvelut 1. Rautatieyrityksille on tarjottava liitteessä vähimmäiskäyttömahdollisuuksina kuvaillut palvelut sekä palvelut, jotka on liitteessä kuvailtu vaadittavina käyttöpalveluina. 2. Infrastruktuurin hallinto voi vaatia rautatieyrityksiä hankkimaan joitain palveluja verkon turvallisen toiminnan varmistamiseksi. Kyseiset palvelut on kuvailtu liitteessä pakollisina palveluina, ja ne voi toimittaa infrastruktuurin hallinto tai jokin muu infrastruktuurin hallinnon hyväksymä elin. 3. Jos infrastruktuurin hallinto tarjoaa mitkä tahansa liitteessä tarkoitetuista palveluista lisäpalveluina, sen on toimitettava ne pyynnöstä vaatimukset täyttävälle hakijalle. 4. Rautatieyritykset voivat pyytää muita liitteessä lueteltuja sivupalveluja infrastruktuurin hallinnolta tai muilta palvelujen tarjoajilta. Infrastruktuurin hallinto ei ole velvollinen toimittamaan näitä palveluja. 6 artikla Infrastruktuurikustannukset ja tilit 1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava vaatimukset, tarvittaessa ennakkomaksut mukaan lukien, sen varmistamiseksi, että infrastruktuurin hallinnon tileissä toisaalta infrastruktuurin käytöstä saatavat maksutulot, muista kaupallisista toimista saatavat tulot ja valtion tuet sekä toisaalta infrastruktuurista aiheutuvat menot ovat tavanomaisissa liikeolosuhteissa kohtuullisen ajanjakson aikana tasapainossa keskenään. Kyseiset valtion tuet on maksettava perustamissopimuksen 77, 92 ja 93 artiklan mukaisesti. 2. Infrastruktuurin hallinnoille on tarjottava kannustimia infrastruktuurin tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten vähentämiseksi ja sen käytöstä perittävien maksujen alentamiseksi ottaen kuitenkin asianmukaisesti huomioon turvallisuus sekä infrastruktuuripalvelun laadun ylläpitäminen ja parantaminen. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdassa säädetyt kannustimet toteutetaan joko toimivaltaisen viranomaisen ja infrastruktuurin hallinnon välisellä sopimuksella, jonka kesto on vähintään kolme vuotta ja jossa määrätään valtion tuesta 1 kohdassa säädetyllä tavalla, tai perustamalla tarkoituksenmukainen sääntelyelin, jolla on riittävä toimivalta. 4. Kun tehdään edellä 3 kohdassa tarkoitettu sopimus, sopimuksen ehdoista ja niiden maksujen määräytymisperusteista, joista on sovittu taloudellisen tuen antamiseksi infrastruktuurin hallinnolle, on sovittava etukäteen koko sopimuskauden ajaksi. 5. Infrastruktuurin hallintojen on laadittava omaisuusluettelo, jota ne ylläpitävät ja hallinnoivat ja joka sisältää arvion omaisuuden nykyisestä arvosta sekä yksityiskohtaisia tietoja infrastruktuurin vahvistamisesta ja uudistamisesta aiheutuvista menoista. 6. Infrastruktuurin hallinnon on laadittava kustannusten jakamiseksi eri tyyppisen liikkuvan kaluston ja eri tyyppisten toimintojen kesken menetelmä, joka perustuu parhaaseen saatavilla olevaan tietoon kustannustekijöistä. 7 artikla Selvitys maksuista ja hinnoittelujärjestelmistä 1. Infrastruktuurin hallinnon on vaatimukset täyttäviä hakijoita ja muita asianomaisia osapuolia kuultuaan laadittava maksuja ja hinnoittelujärjestelmiä koskeva selvitys, joka on osa verkkoselostusta. 2. Selvityksessä on annettava asianmukaiset tiedot maksujärjestelmästä ja riittävät tiedot maksuista, joita sovelletaan liitteessä lueteltuihin, ainoastaan yhden palveluntarjoajan toimittamiin palveluihin. Selvityksessä on oltava tietoja voimassa olevasta maksujärjestelmästä sekä viittaus maksujen todennäköisiin muutoksiin seuraavien viiden vuoden aikana. Siinä on esitettävä myyntiä ja tuloja koskeva yleinen arviointi, jonka perusteella ei voida yksilöidä yrityksen tietystä palvelusta suorittamia maksuja. 3. Jos infrastruktuurin hallinnot panevat täytäntöön 10 artiklassa tarkoitetun alennusjärjestelmän, 12 artiklassa tarkoitetun suoritejärjestelmän tai 13 artiklassa tarkoitetut varausmaksut, selvitykseen on sisällytettävä yksityiskohtaiset tiedot näistä järjestelmistä. 4. Sääntelyelin voi vaatimukset täyttävän hakijan kohtuullisesta pyynnöstä vaatia infrastruktuurin hallintoa toimittamaan sääntelyelimelle kuukauden kuluessa ja ilman korvausta riittävän yksityiskohtaiset tiedot infrastruktuurimaksujen laskennassa käytetyistä kustannuksista sekä tiedot niistä perusteista, joiden mukaan hallinnot määrittävät kustannukset ja jakavat ne liikkuvan kaluston eri tyyppien ja palveluiden välillä, jotta hakija voi varmistua siitä, että maksut ovat tämän direktiivin vaatimusten mukaisia. 5. Jotta palvelun suorittamisen kannattavuuden arviointi olisi mahdollista, infrastruktuurin hallinnon on annettava ilman korvausta ja kuukauden kuluessa vaatimukset täyttävän hakijan pyynnöstä tiedot maksuista, joita sovellettaisiin sellaisiin liikkuvan kaluston tyyppeihin tai palveluihin, joita julkaistut tiedot eivät kata. 8 artikla Hinnoitteluperiaatteet 1. Rautatieinfrastruktuurin käyttömaksut maksetaan infrastruktuurin hallinnolle, ja ne käytetään sen liiketoimien rahoittamiseen. 2. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että infrastruktuurin hallinto toimittaa kaikki tarvittavat tiedot asetuista maksuista, jotta ne voivat varmistua siitä, että maksut peritään ketään syrjimättä. 3. Rautatieinfrastruktuurin käytöstä, johon sisältyvät vähimmäiskäyttömahdollisuudet ja mitkä tahansa vaadituista käyttöpalveluista, perittävät infrastruktuurimaksut on määritettävä niiden kustannusten perusteella, jotka aiheutuvat suoraan junan toiminnasta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 kohdan soveltamista. 4. Infrastruktuurin hallinnon on sisällytettävä infrastruktuurimaksuun määrä, joka vastaa kapasiteetin niukkuutta. Kyseinen maksu peritään ainoastaan sellaisilta määritellyiltä infrastruktuurin osilta, joilla kapasiteetti on rajoitettu. Kyseisen maksun suuruus määritellään sellaisen menetelmän perusteella, josta asianomaisia osapuolia kuullaan etukäteen. Käytettävää menetelmää on kuvailtava hinnoitteluperiaatteita koskevassa selvityksessä. 5. Infrastruktuurimaksua voidaan muuttaa maksulla, jolla otetaan huomioon junan toiminnasta aiheutuvien ulkoisten vaikutusten kustannukset. Tällaisen maksun on oltava suhteutettu aiheutetun vaikutuksen suuruuteen. Kyseisten maksujen suuruus on määriteltävä sellaisen julkaistun menetelmän perusteella, josta on kuultu infrastruktuuria käyttäviä tai sen käyttäjiksi haluavia rautatieyrityksiä. Jos ulkoisiin kustannuksiin perustuvat maksut eivät ole vertailukelpoisella tasolla muissa kilpailevista liikennemuodoissa, tällaiset maksut eivät saa vaikuttaa infrastruktuurin hallinnon kokonaistulojen määrään. Tapauksissa, joissa ulkoisen maksuosuuden sisällyttäminen johtaa ylimääräisiin tuloihin, jäsenvaltiot saavat päättää, kuinka kyseiset tulot käytetään. 6. Liiallisten ei-toivottujen vaihtelujen välttämiseksi edellä 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitetuista maksuista voidaan laskea keskiarvot kohtuullisella junamäärällä ja aikavälillä. Infrastruktuurimaksujen suuruus on kuitenkin suhteutettava eri palveluiden välisiin suhteellisiin kustannuseroihin. 7. Jos liitteessä luetellut lisäpalvelut, pakolliset palvelut ja sivupalvelut voi toimittaa ainoastaan yksi palveluntarjoaja, palvelusta perittävän maksun on liityttävä niiden tarjoamisesta aiheutuviin kustannuksiin todellisen käyttöasteen perusteella. 8. Kapasiteetista, jota käytetään infrastruktuurin ylläpitoon, on perittävä maksu. Nämä maksut eivät saa ylittää ylläpidosta infrastruktuurin hallinnolle aiheutuvaa tulojen nettomenetystä. 9 artikla Hinnoitteluperiaatteisiin liittyvät poikkeukset 1. Poikkeuksellisissa olosuhteissa ja erityishankkeissa infrastruktuurin käyttöä tai olemassa olevan infrastruktuurin parantamista koskevat maksujärjestelyt voivat perustua tehdyistä investoinneista aiheutuviin pitkän aikavälin lisäkustannuksiin, kohtuullinen tuotto mukaan lukien. Maksut voidaan määrittää tällä perusteella ainoastaan, jos infrastruktuurin hallinto osoittaa sääntelyelimelle, että: a) vaadittua investointia ei olisi muutoin tehty, ja b) investointi ja maksujärjestelmä yhdessä johtavat taloudellisen tehokkuuden paranemiseen. 2. Jäsenvaltioiden on periaatteessa pyrittävä varmistamaan, ettei yksikään palvelu, joka voi korvata vähintään aiheuttamansa kustannukset, ole maksujärjestelmän takia estynyt käyttämästä infrastruktuurikapasiteettia. Jos maksujen perintäelin haluaa kattaa suuremman osan kustannuksista kuin mitä 8 artiklan 3, 4 ja 5 kohdassa sallitaan, se voi muiden kuin rahtipalvelujen osalta tehdä niin ainoastaan asettamalla lisämaksuja jäljempänä 3, 4 ja 5 kohdassa vahvistettuja sääntöjä noudattaen. 3. Infrastruktuurin jotain osuutta eniten käyttävältä rautatieyritykseltä voidaan periä kiinteä maksu ja muihin rautatieyrityksiin voidaan soveltaa kiinteiden ja vaihtelevien maksujen järjestelmää. Verkko voidaan tätä varten jakaa osiin; infrastruktuurin jokaisen osan on oltava vähintään 1 000 kilometrin pituinen. Maksun on perustuttava niihin kyseiseen infrastruktuurin osaan liittyviin kustannuksiin, joita 8 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut maksut eivät kata, eikä se saa ylittää näitä kustannuksia. Jos käytetään kiinteää maksua, maksujen perintäelimen on varmistettava, ettei muille rautatieyrityksille, jotka tarjoavat vastaavaa palvelua samaan aikaan samoilla markkinoilla, aseteta keskimääräistä maksua tai lisäpalvelujen tarjoamisesta aiheutuvaa maksua, joka on yli 10 prosenttia suurempi kuin osuutta eniten käyttävän rautatieyrityksen maksama maksu. 4. Maksuja voidaan korottaa ja muuttaa neuvottelujen kautta eri palvelujen tai eri palvelutyyppien kysynnän joustavuuden mukaan. Tämä voidaan sallia ainoastaan silloin, kun se tapahtuu sääntelyelimen tarkan valvonnan alaisena ja kun on toteutettu suojatoimenpiteitä, joilla varmistetaan, etteivät rautatiekuljetuksista riippuvaisilta käyttäjiltä perittävät maksut ole liian suuria. Sääntelyelinten on asianomaisten tahojen kuulemisen jälkeen laadittava ja julkaistava noudatettavat säännöt. Tällä tavalla määritellyt maksut on sisällytettävä infrastruktuurin hallinnon ja vaatimukset täyttävän hakijan väliseen sopimukseen. 5. Infrastruktuurin hallinto voi julkaista tariffit, joissa erotellaan toisistaan selvästi määritellyt liikennetyypit sen mukaan, ollaanko niiden suhteen halukkaita maksamaan enemmän kuin mitä niistä aiheutuvat kustannukset ovat. Tämän voidaan sallia ainoastaan olosuhteissa, joissa on toteutettu suojatoimenpiteitä sen varmistamiseksi, etteivät rautatiekuljetuksista riippuvaisilta käyttäjiltä perittävät maksut ole liian suuria ja että on toteutettu tarvittavat järjestelyt sen varmistamiseksi, että liikenne, joka voi maksaa vähintään aiheuttamansa lisäkustannukset, voidaan hyväksyä. Sääntelyelin valvoo eri liikennetyyppien tariffeja ja varmistaa, että ne ovat asianmukaiset. 10 artikla Alennukset 1. Kaikissa alennuksissa, joita infrastruktuurin hallinto antaa rautatieyrityksiltä mistä tahansa palveluista perimistään maksuista, on noudatettava 2, 3 ja 4 kohdassa vahvistettuja perusteita, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artiklan soveltamista. 2. Alennukset eivät saa ylittää sitä todellista kustannussäästöä, joka toiminnasta aiheutuu infrastruktuurin hallinnolle yksittäiseen vastaavan matkaan verrattuna. Alennuksen suuruutta määritettäessä ei voida ottaa huomioon kustannussäästöjä, jotka on jo otettu huomioon perittävässä maksussa. 3. Alennukset voivat koskea ainoastaan maksuja, jotka peritään määrätyltä infrastruktuurin osalta. 4. Erilaisiin palvelutyyppeihin sovelletaan erillisiä alennusjärjestelmiä. 11 artikla Korvausjärjestelyt maksamattomille ulkoisille rajakustannuksille ja infrastruktuurikustannuksille 1. Jäsenvaltiot voivat luoda kestoltaan rajoitetun järjestelyn, josta korvataan rautatieinfrastruktuurin käyttö muiden liikennemuotojen selvästi maksamatta olevien ulkoisten rajakustannusten ja infrastruktuurikustannusten osalta siltä osin kuin nämä kustannukset ylittävät rautateiden ulkoiset rajakustannukset ja infrastruktuurikustannukset. 2. Käytetyn menetelmän ja tehtyjen laskelmien on oltava yleisesti saatavilla. Erityisesti on tarpeellista osoittaa ne kilpailevan liikenneinfrastruktuurin erityiset perimättömät kustannukset, jotka on voitu välttää, sekä varmistaa, että järjestely myönnetään yrityksille syrjimättömin perustein. 3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tällainen järjestely on perustamissopimuksen 77, 92 ja 93 artiklan mukainen. 12 artikla Suoritejärjestelmä 1. Infrastruktuurimaksujärjestelmien on kannustettava rautatieyrityksiä ja infrastruktuurin hallintoa minimoimaan häiriöt ja parantamaan rautatieverkon suorituskykyä. Tämä saavutetaan suoritejärjestelmällä, jossa asetetaan rangaistuksia verkon toimintaa häiritsevistä toimista, annetaan korvauksia häiriöistä kärsiville yrityksille ja jaetaan palkintoja ennakoitua paremmasta suorituskyvystä. 2. Suoritejärjestelmän perusperiaatteita sovelletaan koko verkkoon. 13 artikla Varausmaksut 1. Infrastruktuurin hallinnot voivat periä maksun kapasiteetista, jota on pyydetty mutta jätetty käyttämättä, jäljempänä 2-6 kohdassa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. 2. Maksu on käytettävä tavalla, joka tarjoaa kannustimia kapasiteetin tehokkaaseen käyttöön. 3. Kun kaikki kapasiteettipyynnöt voidaan täyttää ilman koordinointia, maksun on oltava enintään reitin tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten suuruinen. 4. Kun koordinointi on tarpeen, maksun on oltava enintään pyydetyn kapasiteetin arvon suuruinen. 5. Erityisjärjestelyjä voidaan tehdä, jos yrityksellä on yhden tai useamman junan liikennöintiä koskeva sopimus, jossa ei tarkenneta tarkkoja toiminta-aikoja. 6. Varausmaksut voidaan periä vasta pyydetyn kapasiteetin käyttöajan päätyttyä. III LUKU KAPASITEETIN KÄYTTÖOIKEUDEN MYÖNTÄMINEN 14 artikla Kapasiteettioikeudet 1. Oikeus junaliikenteen sallimiseen rautatieinfrastruktuurissa kuuluu kyseisen verkon infrastruktuurin hallinnolle. 2. Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntää infrastruktuurin hallinto, eikä oikeuden saanut vaatimukset täyttävä hakija voi siirtää myönnettyä käyttöoikeutta toiselle yritykselle tai palvelulle. Siirtona ei pidetä sitä, että jokin rautatieyritys käyttää kapasiteettia sellaisen vaatimukset täyttävän hakijan liiketoimintaan, joka ei itse ole rautatieyritys. 3. Oikeus tietyn rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöön reittinä voidaan myöntää vaatimukset täyttäville hakijoille enintään yhden aikataulukauden ajaksi. 4. Infrastruktuurin hallinto ja vaatimukset täyttävä hakija voivat tehdä 20 artiklan mukaisen puitesopimuksen kyseessä olevan rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käytöstä yhtä aikataulukautta pidempänä aikana. 5. Infrastruktuurin hallintojen ja vaatimukset täyttävien hakijoiden on tehtävä sopimukset, joissa määritellään kummankin osapuolen oikeudet ja velvollisuudet kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntämisen osalta. 15 artikla Käyttöoikeuden myöntäminen 1. Jäsenvaltiot voivat laatia kehykset rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiselle kunnioittaen kuitenkin direktiivin 91/440/ETY 7 artiklassa säädettyä hallinnon riippumattomuutta. Kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevien erityissääntöjen laatimisesta ja kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen toteuttamisesta vastaa infrastruktuurin hallinto. Infrastruktuurin hallinto varmistaa erityisesti, että rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin käyttöoikeudet myönnetään oikeudenmukaisin ja syrjimättömin perustein ja yhteisön lainsäädännön mukaisesti. 2. Jos infrastruktuurin hallinto ei ole oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan eikä päätöksenteoltaan riippumaton kaikista rautatieyrityksistä, käyttöoikeuden myöntämisen suorittaa käyttöoikeuden myöntävä elin. Käyttöoikeuden myöntävän elimen on oltava oikeudelliselta muodoltaan, organisaatioltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton kaikista rautatieyrityksistä. 3. Infrastruktuurin hallintojen ja käyttöoikeuden myöntävien elinten on kunnioitettava niille toimitettujen tietojen kaupallista luottamuksellisuutta. 16 artikla Yhteistyö käyttöoikeuden myöntämiseksi useampaan kuin yhteen verkkoon 1. Infrastruktuurin hallintojen on toimittava yhteistyössä mahdollistaakseen useamman kuin yhden verkon alueella sijaitsevan kapasiteetin tehokkaan luomisen ja käyttöoikeuden myöntämisen. Ne voivat perustaa tällaisen toiminnan edellyttämiä yhteisiä organisaatioita. Tämän direktiivin säännökset sitovat kaikkea yhteistyötä tai yhteisiä organisaatioita. Infrastruktuurin hallintojen on erityisesti perustettava organisaatio, joka koordinoi kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä kansainvälisellä tasolla ja johon osallistuvat kaikkien niiden rautatieinfrastruktuurien hallintojen edustajat, joiden tekemillä kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevilla päätöksillä on vaikutuksia yhteen tai useampaan muuhun infrastruktuurin hallintoon. Tähän organisaatioon voi osallistua myös yhteisön ulkopuolisten infrastruktuurien hallintojen edustajia. Komissiolle ilmoitetaan organisaation kokouksista ja se kutsutaan osallistumaan niihin tarkkailijana. 2. Kaikissa kokouksissa tai muissa toimissa, joiden tarkoituksena on mahdollistaa infrastruktuurin kapasiteetin myöntäminen verkkojen väliselle junapalveluille, päätöksiä tekevät ainoastaan infrastruktuurin hallintojen edustajat. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun yhteistyöhön osallistuvien osapuolten on varmistettava, että organisaation jäsenyyttä ja toimintamenetelmiä koskevat tiedot sekä kaikki kapasiteetin käyttöoikeuden arvioinnissa ja myöntämisessä käytettävät perusteet ovat julkisesti saatavilla. 4. Edellä 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun infrastruktuurin hallintojen välisen yhteistyön yhteydessä voidaan arvioida tarvetta perustaa kansainvälisiä reittejä kiireellisten rahtijunien toiminnan helpottamiseksi, sekä tarvittaessa järjestää tai pyytää kyseisiä reittejä. Vaatimukset täyttävien hakijoiden on voitava tällaisia etukäteen järjestettyjä kansainvälisiä reittejä minkä tahansa yhteistyöhön osallistuvan infrastruktuurin hallinnon kautta. 17 artikla Verkkoselostus - kapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen 1. Infrastruktuurin hallintojen on vaatimukset täyttäviä hakijoita, muita asianomaisia osapuolia ja tarvittaessa muita infrastruktuurin hallintoja kuultuaan laadittava kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisperiaatteista ja -perusteista selvitys, joka on osa verkkoselostusta. 2. Selvityksessä on esiteltävä rautatieyritysten käytettävissä olevan infrastruktuurin kapasiteetin yleispiirteet ja sen käyttöön liittyvät rajoitukset, mukaan lukien kapasiteetin ylläpitoa koskevat todennäköiset vaatimukset. 3. Selvityksessä on tarkennettava kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen liittyvät menettelyt ja määräajat. Siihen on sisällyttävä menettelyissä sovellettavat erityisperusteet, erityisesti: a) yksityiskohtaiset ohjeet, joiden mukaisesti vaatimukset täyttävät hakijat voivat hakea kapasiteetin käyttöoikeutta infrastruktuurin hallinnolta, b) vaatimukset täyttäviä hakijoita koskevat edellytykset, c) hakumenettelyn ja käyttöoikeuden myöntämismenettelyn aikataulu, d) koordinointimenettelyjä koskevat periaatteet, e) noudatettavat menettelyt ja käytettävät perusteet tapauksissa, joissa infrastruktuurin kapasiteetti on rajoitettu, f) yksityiskohtaiset tiedot erikoistuneen infrastruktuurin määrittelemisestä, g) kaikki edellytykset, joiden avulla otetaan huomioon kapasiteetin aikaisemmat käyttöasteet määriteltäessä käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen tärkeysjärjestystä. 4. Selvityksessä on annettava yksityiskohtaiset tiedot toimenpiteistä, jotka on toteutettu rahtipalvelujen, kansainvälisten palvelujen ja kiireellisten hakemusten asianmukaisen käsittelyn varmistamiseksi. 5. Selvitys on julkaistava vähintään neljä kuukautta ennen infrastruktuurin kapasiteettia koskevien hakemusten jättämiselle asetettua määräaikaa. 18 artikla Käyttöoikeuden myöntämistä koskevat periaatteet Erityisesti kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevaa selvitystä laatiessaan infrastruktuurin hallinnon on otettava seuraavien tekijöiden välttämättömyys tai toivottavuus: a) kapasiteetin jakaminen ja infrastruktuurin kehittämisen turvaaminen henkilö- ja tavaraliikenteen harjoittamiseksi kotimaan ja kansainvälisessä liikenteessä mahdollisimman tehokkaalla ja taloudellisella tavalla kaikkien rautatiepalvelujen käyttäjien etua ajatellen, b) syrjimättömyys yritysten tai yritysluokkien välillä, c) kilpailun edistäminen rautatiepalvelujen tarjonnassa, d) palvelun luotettavuustason ylläpitäminen ja parantaminen, e) vaatimukset täyttävien hakijoiden ja infrastruktuurin hallintojen kohtuullisten vaatimusten täyttäminen niiden liiketoiminnan tuleva kehitys huomioon ottaen, f) infrastruktuurin hallintojen sellaisen joustavuuden maksimointi kapasiteetin käyttöoikeuksien myöntämisen yhteydessä, joka ei vaaranna vaatimukset täyttävien hakijoiden kohtuullisten vaatimusten tyydyttämistä, g) muiden yritysten, joilla on oikeus infrastruktuurin käyttöön liiketoimintansa kehittämiseksi tai jotka haluavat saada tällaisen oikeuden, toivomuksia ei saa rajoittaa aiheettomasti, h) henkilöliikennepalvelujen ostamiseen tarkoitettujen julkisten varojen tarjoajien taloudellisten etujen asianmukainen huomioon ottaminen, i) kannustimien tarjoaminen hyvän suorituskyvyn saavuttamiseksi. 19 artikla Vaatimukset täyttävät hakijat 1. Rautatieinfrastruktuurikapasiteettia voi hakea ainoastaan vaatimukset täyttävä hakija. 2. Infrastruktuurin hallinto voi asettaa ehtoja vaatimukset täyttäville hakijoille varmistaakseen, että sen oikeutetut odotukset saatavista tuloista ja infrastruktuurin käytöstä turvataan. Tällaisten ehtojen on oltava asianmukaisia, avoimia ja syrjimättömiä. Kyseiset ehdot on julkaistava verkkoselostuksessa osana kapasiteetin käyttöoikeuden myöntämistä koskevia periaatteita ja niistä on ilmoitettava komissiolle. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuihin ehtoihin voi sisältyä vain sellaisen taloudellisen takuun antamisen, joka ei ylitä vaatimukset täyttävän hakijan suunniteltuun toimintamäärään suhteutettua tarkoituksenmukaista tasoa, sekä vakuutus kyvystä laatia asianmukaisia kapasiteettihakemuksia. 20 artikla Puitesopimukset 1. Vaatimukset täyttävä hakija ja infrastruktuurin hallinto voivat tehdä puitesopimuksen, jossa eritellään sen rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin ominaispiirteet, jota vaatimukset täyttävä hakija hakee yhtä aikataulukautta pidemmäksi ajanjaksoksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artiklan soveltamista. Puitesopimuksessa ei eritellä yksityiskohtaisia reittejä, vaan sen avulla pitäisi pyrkiä täyttämään vaatimukset täyttävän hakijan oikeutetut kaupalliset tarpeet. 2. Puitesopimukset eivät saa estää kyseisen infrastruktuurin käyttöä muilta vaatimukset täyttäviltä hakijoilta tai palveluilta. 3. Puitesopimuksessa on sallittava sopimuksen ehtojen muuttaminen tai rajoittaminen, jotta mahdollistetaan rautatieinfrastruktuurin entistä parempi käyttö. 4. Puitesopimuksen sopimuspuolet voivat sopia sopimussakoista siinä tapauksessa, että sopimusta joudutaan muuttamaan tai se joudutaan purkamaan. 5. Puitesopimuksen kesto on periaatteessa korkeintaan viisi vuotta. Infrastruktuurin hallinto voi sopia pidemmästä ajanjaksosta erityistapauksissa. Kaikki poikkeukset on voitava perustella kaupallisilla sopimuksilla tai erityisinvestoinneilla tai -vaaroilla. 6. Jokaisen puitesopimuksen yleistä luonnetta koskevien tietojen on oltava kaikkien asianomaisten osapuolten saatavilla, mutta sopimuksen kaupallinen luottamuksellisuus on kuitenkin turvattava. 7. Käyttäjät, joilla on erityistarpeita, saattavat kapasiteetin taloudellisen tai yhteiskunnallisen merkityksen takia haluta määritellä kapasiteettiin liittyvät näkökohdat puitesopimuksessa tarkemmin kuin mitä tavallisesti sallitaan. Infrastruktuurin hallinto voi ottaa tällaiset kapasiteetin tarkempaa määrittelyä koskevat vaatimukset huomioon sillä edellytyksellä, että kapasiteetti on hankittu sopimuksella, jossa otetaan huomioon siitä infrastruktuurin hallinnolle aiheutuvat kustannukset, ja että kyseinen kapasiteetti on verkkoselostuksessa esitettyjen periaatteiden mukainen. 21 artikla Käyttöoikeuden myöntämismenettelyn aikataulu 1. Infrastruktuurin hallinto noudattaa käyttöoikeuden myöntämisessä 2-7 kohdassa vahvistettua aikataulua. 2. Alustava aikataulu laaditaan kerran kalenterivuodessa. 3. Aikataulun muutokset tulevat voimaan keskiyöllä toukokuun viimeisenä lauantaina. Jos muutos tai korjaus toteutetaan kesän jälkeen, sen on tultava voimaan kunkin vuoden syyskuun viimeisenä lauantaina ja tarvittaessa edellä mainittujen päivämäärien välisinä muina vastaavina aikoina. 4. Alustavaan aikatauluun sisällytettävien kapasiteettihakemusten viimeinen vastaanottopäivä saa olla enintään 12 kuukautta ennen aikataulun voimaantuloa. 5. Viimeistään 11 kuukautta ennen alustavan aikataulun voimaantuloa infrastruktuurin hallintojen on varmistettava, että alustavat kansainväliset reitit on luotu yhteistyössä muiden asianomaisten käyttöoikeuksia myöntävien elinten kanssa 16 artiklan mukaisesti. Infrastruktuurin hallintojen on varmistettava, että näitä alustavia reittejä noudatetaan seuraavien menettelyjen aikana mahdollisimman pitkälle. 6. Infrastruktuurin hallintojen on sovittava muiden asianomaisten infrastruktuurin hallintojen kanssa alustavaan aikatauluun sisällytettävistä kansainvälisistä reiteistä ennen kuin ne aloittavat muiden osapuolten kuulemisen aikataululuonnoksesta. Muutoksia olisi tehtävä ainoastaan silloin, kun ne ovat ehdottoman välttämättömiä. 7. Infrastruktuurin hallinnon on laadittava aikataululuonnos viimeistään 4 kuukauden kuluttua siitä, kun määräaika vaatimukset täyttävien hakijoiden tekemien tarjousten esittämiselle on kulunut umpeen. 22 artikla Hakeminen 1. Vaatimukset täyttävät hakijat voivat esittää infrastruktuurin hallinnolle hakemuksen, jossa pyydetään sopimuksen tekemistä oikeudesta käyttää rautatieinfrastruktuuria korvausta vastaan II luvussa kuvatulla tavalla. 2. Säännöllistä aikataulua koskevissa hakemuksissa on noudatettava 21 artiklassa säädettyjä määräaikoja. 3. Vaatimukset täyttävän hakijan, joka on puitesopimuksen sopimuspuoli, on tehtävä hakemus kyseisen sopimuksen mukaisesti. 4. Vaatimukset täyttävät hakijat voivat hakea useamman kuin yhden verkon alueelle ulottuvaa kapasiteettia jättämällä hakemuksen yhdelle infrastruktuurin hallinnolle. Kyseisellä infrastruktuurin hallinnolla on tällöin oikeus toimia vaatimukset täyttävän hakijan puolesta hankkiakseen kapasiteetin muilta asianomaisilta infrastruktuurin hallinnoilta. 5. Useamman kuin yhden verkon alueelle ulottuvan kapasiteetin osalta infrastruktuurin hallintojen on varmistettava, että vaatimukset täyttävät hakijat voivat hakea kapasiteettia suoraan miltä tahansa infrastruktuurien hallintojen perustamalta yhteiseltä elimeltä. 23 artikla Aikataulujen laatiminen 1. Infrastruktuurin hallinnon on mahdollisuuksien mukaan pyrittävä täyttämään kaikki kapasiteettipyynnöt, mukaan lukien useamman kuin yhden verkon alueelle ulottuvia reittejä koskevat pyynnöt, sekä ottamaan huomioon mahdollisuuksien mukaan kaikki vaatimukset täyttäviin hakijoihin kohdistuvat rajoitukset, niiden liiketoimintaan kohdistuvat taloudelliset vaikutukset mukaan lukien. 2. Infrastruktuurin hallinnon on varmistettava, että 20 artiklan 7 kohdassa, 25 artiklan 3 kohdassa ja 27 artiklassa säädettyjä tapauksia lukuun ottamatta mitään palvelutyyppiä tai ketään vaatimukset täyttävää hakijaa ei aseteta etusijalle aikataulujen laatimismenettelyssä ja koordinointimenettelyssä. 3. Infrastruktuurin hallinnon on kuultava asianomaisia osapuolia aikataululuonnoksesta ja annettava niille vähintään kuukausi aikaa esittää näkemyksensä. Asianomaisiin osapuoliin kuuluvat kaikki kapasiteettia hakeneet tahot sekä muut osapuolet, jotka haluavat esittää huomioitaan siitä, kuinka aikataulu saattaa vaikuttaa niiden mahdollisuuksiin hankkia rautatiepalveluja aikataulukautena. 4. Infrastruktuurin hallinnon on ryhdyttävä tarkoituksenmukaisiin toimenpiteisiin kaikkien esitettyjen kysymysten käsittelemiseksi. 24 artikla Koordinointimenettely 1. Jos infrastruktuurin hallinto havaitsee aikataulujen laatimismenettelyjen aikana, että eri hakemukset ovat keskenään ristiriidassa, sen on pyrittävä hakemusten koordinoinnin avulla varmistamaan hakemusten mahdollisimman hyvä yhteensovittaminen. 2. Jos syntyy tilanne, joka edellyttää koordinointia, infrastruktuurin hallinnolla on kohtuullisissa rajoissa oikeus ehdottaa kapasiteettia, joka eroaa pyydetystä kapasiteetista. 3. Infrastruktuurin hallinnon on edellä 18 artiklassa vahvistetut periaatteet huomioon ottaen pyrittävä ratkaisemaan ristiriidat asianomaisten hakijoiden kanssa käytävillä neuvotteluilla. 4. Koordinointimenettelyä ohjaavat periaatteet on määriteltävä verkkoselostuksessa. Niissä on erityisesti otettava huomioon kansainvälisten reittien järjestämiseen liittyvät vaikeudet sekä vaikutukset, joita muutoksista saattaa aiheutua muille infrastruktuurin hallinnoille. 5. Jos kapasiteettipyyntöjä ei voida täyttää ilman koordinointia, infrastruktuurin hallinnon on pyrittävä koordinoinnin avulla sovittamaan kaikki pyynnöt. 25 artikla Kapasiteetin niukkuus 1. Jos pyydettyjen reittien koordinoinnin ja hakijoiden kuulemisen jälkeen ei ole mahdollista täyttää riittävällä tavalla kapasiteettihakemuksia, infrastruktuurin hallinnon on ilmoitettava välittömästi, että kyseinen infrastruktuurin osa on kapasiteetiltaan rajoitettua infrastruktuuria. Tämä on tehtävä myös sellaisen infrastruktuurin osalta, jonka voidaan ennakoida kärsivän kapasiteetin riittämättömyydestä lähitulevaisuudessa. 2. Jos infrastruktuuri on ilmoitettu kapasiteetiltaan rajoitetuksi infrastruktuuriksi, infrastruktuurin hallinnon on laadittava 28 artiklan mukainen kapasiteettia koskeva arviointi, ellei 29 artiklassa tarkoitettua kapasiteetin vahvistamissuunnitelmaa ole jo alettu panna täytäntöön. 3. Jos 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti perityt maksut eivät ole tuottaneet tyydyttävää tulosta ja infrastruktuuri on julistettu kapasiteetiltaan rajoitetuksi infrastruktuuriksi, infrastruurin hallinto voi lisäksi soveltaa ensisijaisuusperusteita kapasiteetin käyttöoikeuden jakamiseen. 4. Ensisijaisuusperusteissa on otettava huomioon palvelun merkitys yhteiskunnalle suhteessa kaikkiin palveluihin, jotka jäävät sen vuoksi toteuttamatta. Tähän sisältyy muihin jäsenvaltioihin kohdistuvien vaikutusten huomioon ottaminen. 5. Rahtipalvelujen ja erityisesti kansainvälisten rahtipalvelujen merkitys on otettava riittävällä tavalla huomioon ensisijaisuusperusteita määritettäessä. 6. Infrastruktuurin hallinnon on kapasiteetiltaan rajoitettujen infrastruktuurien osalta ryhdyttävä riittäviin toimenpiteisiin sen varmistamiseksi, että se voi sopivassa määrin toteuttaa kiireellisiä pyyntöjä, jotka on ennakoitu tai jotka ovat olleet ennakoitavissa aikataulumenettelyn aikana. Sen on varmistettava, että mahdollisuudet toteuttaa näitä pyyntöjä ovat verrattavissa mahdollisuuksiin toteuttaa aikataulumenettelyn aikana tehtyjä pyyntöjä. 7. Kapasiteetiltaan rajoitettujen infrastruktuurien osalta noudatettavat menettelyt ja käytettävät perusteet on esitettävä verkkoselostuksessa. 26 artikla Kiireelliset pyynnöt 1. Infrastruktuurin hallinnon on varmistettava, että se pystyy milloin tahansa vastaamaan yksittäisiä reittejä koskeviin pyyntöihin enintään viiden vuorokauden kuluessa. Tällaisia pyyntöjä koskevan keskimääräisen vastausajan on oltava alle kaksi vuorokautta. 2. Infrastruktuurin hallintojen on tarvittaessa suoritettava arviointi lopullisessa aikataulussa käytettävissä olevan varakapasiteetin tarpeesta, jotta ne voisivat vastata nopeasti ennakoitavissa oleviin kiireellisiin kapasiteettipyyntöihin. 3. Infrastruktuurin hallinnon on varmistettava, että tiedot varakapasiteetista, jota voidaan käyttää kiireellisten pyyntöjen täyttämiseen, ovat kaikkien niiden vaatimukset täyttävien hakijoiden käytettävissä, jotka saattavat haluta käyttää kyseistä kapasiteettia. 4. Kunkin 21 artiklassa tarkoitetun aikataulukauden osalta on julkaistava yleiset tilastot kiireellisten pyyntöjen vastausajoista sekä pyyntöjen tuloksista. 27 artikla Erikoistunut infrastruktuuri 1. Ellei sopivia vaihtoehtoisia reittejä ole olemassa, rautatieinfrastruktuurin kapasiteetin katsotaan olevan kaikkien sellaisten palvelutyyppien käytettävissä, jotka täyttävät linjan toimintaan vaadittavat ominaisuudet. 2. Jos on olemassa sopivia vaihtoehtoisia reittejä, infrastruktuurin hallinto voi asianomaisia osapuolia kuultuaan osoittaa tietyn infrastruktuurin määrätyn tyyppisen liikenteen käyttöön. Kun tällainen osoittaminen on tapahtunut, infrastruktuurin hallinto voi asettaa kyseisen liikennetyypin etusijalle kapasiteetin käyttöoikeuksia myöntäessään, sanotun kuitenkaan rajoittamatta perustamissopimuksen 85, 86 ja 90 artiklan soveltamista. Osoittaminen ei saa estää muita liikennetyyppejä käyttämästä kyseistä infrastruktuuria, kun kapasiteettia on käytettävissä ja kun juna täyttää linjan toimintaan vaadittavat ominaisuudet. 3. Kun infrastruktuuri on osoitettu tiettyyn käyttöön edellä 2 kohdassa kuvatulla tavalla, tästä on kerrottava verkkoselostuksessa. 28 artikla Kapasiteettia koskeva arviointi 1. Edellä 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun kapasiteettia koskevan arvioinnin tarkoituksena on määrittää kapasiteetin rajoitukset, jotka estävät kapasiteettipyyntöjen riittävän täyttämisen, sekä ehdottaa menetelmiä, joilla lisäpyynnöt voidaan täyttää. Arvioinnissa määritellään rajoitusten syyt sekä toimenpiteet, joita rajoitusten poistamiseksi voitaisiin toteuttaa lyhyellä ja keskipitkällä aikavälillä. 2. Arviointi koskee infrastrutuuria, toimintatapoja, toimintaan sisältyvien palvelujen luonnetta ja kaikkien näiden tekijöiden vaikutusta kapasiteettiin. Ehdotettaviin toimenpiteisiin voivat sisältyä erityisesti palvelujen ohjaaminen toisille reiteille, palvelujen uudelleenajoittaminen, nopeudenmuutokset ja infrastruktuurin parantaminen. 3. Kapasiteettia koskevan arvioinnin suorittaa infrastruktuurin hallinto, jonka on arviointia laatiessaan kuultava kyseisen infrastruktuurin nykyisiä ja mahdollisia tulevia käyttäjiä. 4. Kapasiteettia koskeva arviointi on saatava päätökseen kahden kuukauden kuluessa siitä, kun infrastruktuuri on määritelty kapasiteetiltaan rajoitetuksi infrastruktuuriksi. 29 artikla Kapasiteetin vahvistamissuunnitelma 1. Infrastruktuurin hallinnon on esitettävä kapasiteetin vahvistamissuunnitelma kuuden kuukauden kuluessa edellä 28 artiklassa kuvatun kapasiteettia koskevan arvioinnin valmistumisesta. 2. Kapasiteetin vahvistamissuunnitelmaa laadittaessa on kuultava kyseisen kapasiteetiltaan rajoitetun infrastruktuurin käyttäjiä. Siinä on esitettävä syyt kapasiteetin rajoituksiin, vaihtoehtoja kapasiteetin vahvistamiseksi, liikenteen todennäköinen tuleva kehittyminen, infrastruktuurin kehittämistä koskevat rajoitukset, vaihtoehdoista aiheutuvat kustannukset, mukaan lukien todennäköiset käyttömaksuja koskevat muutokset, sekä kustannus-hyötyanalyysi mahdollisista kapasiteetin vahvistamiseksi toteutettavista toimenpiteistä. 3. Ehdotettavaan suunnitelmaan on sisällyttävä suunnitelma toteutettavista toimista ja toimenpiteiden toteuttamisen aikataulu. 4. Jos infrastruktuurin hallinto ei edisty kapasiteetin vahvistamissuunnitelmassa määritellyn toimintasuunnitelman toteuttamisessa, paitsi jos tämä johtuu hallinnosta itsestään riippumattomista syistä, sen on kyseistä infrastruktuuria käyttävien rautatieyritysten pyynnöstä keskeytettävä sellaisten maksujen periminen, joita peritään kyseisen infrastruktuurin kapasiteetin niukkuuden johdosta. 30 artikla Reittien käyttö 1. Infrastruktuurin hallintojen on asetettava 2, 3 ja 4 kohdassa kuvaillut ehdot niiden reittien käytölle, joiden käyttöluvan ne antavat vaatimukset täyttäville hakijoille. 2. Kapasiteetiltaan rajoitetun infrastruktuurin osalta infrastruktuurin hallinnon on vaadittava reitin luovuttamista, jos reitillä on vähintään kuukauden mittaisen ajanjakson kuluessa käytetty vähemmän kuin 75 prosenttia sille varatusta kapasiteetista. 3. Infrastruktuurin niiden osien osalta, jotka edellyttävät koordinointia, mutta jotka eivät ole kapasiteetiltaan rajoitettuja, infrastruktuurin hallinto voi vaatia reitin luovuttamista, jos reitillä on vähintään kuukauden mittaisen ajanjakson kuluessa käytetty vähemmän kuin 75 prosenttia sille varatusta kapasiteetista. 4. Infrastruktuurin hallinto voi esittää verkkoselostuksessa edellytykset, joiden avulla otetaan huomioon reittien aikaisemmat käyttöasteet määriteltäessä käyttöoikeuden myöntämismenettelyjen tärkeysjärjestystä. 31 artikla Infrastruktuurikapasiteetti ylläpitoa varten 1. Infrastruktuurikapasiteettipyynnöt, jotka koskevat infrastruktuurikapasiteetin ylläpitoa, on esitettävä aikataulumenettelyn aikana. 2. Infrastruktuurin hallinnon on otettava riittävällä tavalla huomioon radan ylläpitoon varatun kapasiteetin vaikutus muihin vaatimukset täyttäviin hakijoihin. 32 artikla Riitojen sovittelu 1. Infrastruktuurin hallinnon on varmistettava, että mahdollisuus sovittelumenettelyyn, jossa voidaan tehdä päätös riita-asiasta kymmenen työpäivän kuluessa, on käytettävissä silloin, kun se myöntää rautatiekapasiteetin käyttöoikeuksia tai on osallisena yhteisessä organisaatiossa, joka myöntää kansainvälisen rautatiekapasiteetin käyttöoikeuksia. Sovittelua käytetään infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämiseen liittyvissä riita-asioissa. Menettelyistä ja toimintatavoista on sovittava vaatimukset täyttäviä hakijoita kuullen, ja ne on julkaistava osana verkkoselostusta. 2. Jos sovittelu on tarpeen, kukin osapuoli maksaa itse omat kustannuksensa. Sovittelusta aiheutuvat lisäkustannukset jaetaan tasan osapuolten kesken. 3. Kun vaatimukset täyttävät hakijat ja infrastruktuurin hallinto tai infrastruktuurin hallintojen yhteinen organisaatio pyytävät sovittelua, niiden on sitouduttava toimittamaan kaikki päätöksen tekemisessä vaadittavat tiedot ja noudattamaan sovitteluelimen tekemää päätöstä. IV LUKU YLEISET TOIMENPITEET 33 artikla Sääntelyelin 1. Jäsenvaltioiden on perustettava sääntelyelin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 32 artiklan soveltamista. Elimen on oltava organisaatioltaan, rahoitukseltaan, oikeudelliselta rakenteeltaan ja päätöksenteoltaan riippumaton infrastruktuurin hallinnosta, maksujen perintäelimestä, käyttöoikeuksia myöntävästä elimestä tai vaatimukset täyttävistä hakijoista. Elimen on toimittava jäljempänä 2-8 kohdassa esitettyjen periaatteiden mukaisesti. 2. Yrityksellä on oltava oikeus vedota sääntelyelimeen, jos yritys katso tulleensa kohdelluksi epäoikeudenmukaisesti, syrjityksi tai jollain muulla tavalla loukatuksi erityisesti infrastruktuurin hallinnon tekemissä päätöksissä, jotka koskevat a) verkkoselostusta b) verkkoselostukseen sisältyviä perusteita c) käyttöoikeuden myöntämismenettelyä ja sen tuloksia d) maksujärjestelmää e) yrityksiltä perittävien tai perittäväksi tarkoitettujen infrastruktuurimaksujen suuruutta tai määräytymisperusteita. 3. Sääntelyelimen on varmistettava, että infrastruktuurin hallinnon asettamat maksut ovat tämän direktiivin II luvun mukaisia ja ketään syrjimättömiä. Edellä 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut infrastruktuurimaksujen suuruutta koskevat neuvottelut yritysten ja infrastruktuurin hallinnon välillä sallitaan ainoastaan, jos ne käydään sääntelyelimen valvonnan alaisina. Sääntelyelimen on puututtava asiaan, jos neuvottelut todennäköisesti rikkovat tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia. 4. Sääntelyelimellä on oikeus pyytää infrastruktuurin hallinnolta, vaatimukset täyttäviltä hakijoilta ja keneltä tahansa kyseisessä jäsenvaltiossa sijaitsevalta kolmannelta osapuolelta asiaa koskevia tietoja, jotka on toimitettava viipymättä. 5. Sääntelyelimen on käsiteltävä valitukset ja ryhdyttävä toimiin tilanteen korjaamiseksi kahden kuukauden kuluessa tietojen vastaanottamisesta. 6. Sääntelyelimen tekemä päätös sitoo kaikkia niitä, jotka kuuluvat päätöksen soveltamisalaan. 7. Jos muutoksenhaku koskee kieltäytymistä käyttöoikeuden myöntämisestä tai kapasiteetin tarjoamiseen liittyviä ehtoja, sääntelyelimen on joko vahvistettava, ettei infrastruktuurin hallinnon tekemää päätöstä tarvitse muuttaa, tai vaadittava päätöksen muuttamista sääntelyelimen esittämien ohjeiden mukaisesti. 8. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että sääntelyelimen tekemät päätökset ovat oikeudellisen valvonnan alaisia. 34 artikla Turvallisuustodistus 1. Tämän artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti toteutetaan järjestelyt turvallisuustodistusten antamiseksi rautatieyrityksille, jotka ovat sijoittuneet tai jotka sijoittuvat yhteisön alueelle, sekä niiden muodostamille kansainvälisille ryhmittymille, kun nämä yritykset ja ryhmittymät suorittavat direktiivin 91/440/ETY 10 artiklassa tarkoitettuja palveluja mainitussa artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on säädettävä velvollisuudesta antaa turvallisuustodistus, jossa vahvistetaan rautatieyritykselle asetettavat turvallisuusvaatimukset turvallisen toiminnan takaamiseksi kyseisillä reiteillä. 3. Turvallisuustodistuksen saamista varten rautatieyrityksen on noudatettava yhteisön lainsäädännön mukaisia ja syrjimättömällä tavalla sovellettavia kansallisen lainsäädännön säännöksiä, joissa vahvistetaan rautatieliikennettä koskevat tekniset ja toiminnalliset vaatimukset sekä henkilökuntaan, liikkuvaan kalustoon ja yhtiön sisäiseen organisaatioon sovellettavat turvallisuusvaatimukset. Yrityksen on erityisesti osoitettava, että henkilökunnalla, jonka yritys on palkannut kuljettamaan ja seuraamaan direktiivin 91/440/ETY 10 artiklassa tarkoitettuja palveluja suorittavia junia, on tarvittava koulutus, jotta se pystyy noudattamaan infrastruktuurin hallinnon soveltamia liikennesääntöjä ja junaliikenteen etuja silmällä pitäen asetettuja turvallisuusvaatimuksia. Rautatieyrityksen on myös osoitettava, että julkinen viranomainen tai infrastruktuurin hallinto on hyväksynyt sen liikkuvan kaluston, josta nämä junat muodostuvat, ja että kalusto on tarkastettu käytettävään infrastruktuurin sovellettavien toimintasääntöjen mukaisesti. Turvallisuustodistuksen antaa sen jäsenvaltion tähän tarkoitukseen nimittämä viranomainen, jonka alueella infrastruktuuri sijaitsee. 35 artikla Kertomus Komission on neljän vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta annettava neuvostolle kertomus, johon liittyy tarvittaessa ehdotuksia yhteisön toiminnan jatkamisesta. 36 artikla Täytäntöönpano Jäsenvaltioiden on saatettava voimaan tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2000. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 37 artikla Säädösten kumoaminen Kumotaan asetus (ETY) N:o 2830/77, asetus (ETY) N:o 2183/78, päätös 82/529/ETY ja direktiivi 95/19/EY 36 artiklassa mainitusta päivästä alkaen. 38 artikla Voimaantulo Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 39 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. (1) EYVL L 237, 24.8.1991, s. 25. (2) EYVL L 143, 27.6.1995, s. 75. (3) KOM(95) 691 lopullinen. (4) EYVL L 334, 24.12.1977, s. 13. (5) EYVL L 258, 21.9.1978, s. 1. (6) EYVL L 234, 9.8.1982, s. 5. LIITE Vähimmäiskäyttömahdollisuuksiin sisältyvät: a) kapasiteettihakemusten käsittely b) oikeus käyttää myönnettyä ratakapasiteettia c) vaihteiden ja risteysasemien käyttö d) junien ohjaus, mukaan lukien merkinanto, kulunvalvonta, lähettäminen ja viestintä sekä junien liikkeitä koskevien tietojen tarjonta e) kaikki muut tiedot, jotka tarvitaan sellaisen palvelun täytäntöönpanoon tai toimintaan, jota varten kapasiteetti on myönnetty. Käyttöpalveluihin sisältyvät: a) polttoaineen tankkausmahdollisuus b) matkustaja-asemien, niihin kuuluvien rakennusten ja muiden varusteiden käyttömahdollisuus c) rahtiterminaalien käyttömahdollisuus d) järjestelyratapihojen käyttömahdollisuus e) junanmuodostuslaitteiden käyttömahdollisuus f) varastosivuraiteiden käyttömahdollisuus g) huoltolaitteiden ja muiden teknisten laitteiden käyttömahdollisuus. Pakollisiin palveluihin sisältyvät: a) avunanto vakavissa onnettomuuksissa tai tavanomaisen junaliikenteen vakavissa häiriöissä b) poliisin puuttuminen asiaan välttämättömissä tapauksissa c) sen valvominen, että yritykset noudattavat turvallisuusstandardeja ja lainsäädäntöä. Lisäpalveluihin sisältyvät: a) sähkönsiirtolaitteiden käyttö kuljetusvirran saamiseksi b) kuljetusvirta c) matkustajajunien esilämmitys d) polttoaineen toimitus e) junien järjestely f) yksilölliset sopimukset, jotka koskevat: - vaarallisten aineiden kuljetusten valvontaa, - muiden kuin tavanomaisten junien kulun avustamista. Sivupalveluihin sisältyvät: a) televiestintäverkon käyttömahdollisuus b) lisätietojen toimittaminen c) liikkuvan kaluston tekninen tarkastus.