Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Sosiaalipolitiikka ja talouden kantokyky"

(97/C 287/17)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 26. 27. helmikuuta 1997 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta "Sosiaalipolitiikka ja talouden kantokyky".

Lausunnon valmistelusta vastanneet talous-, raha- ja valuutta-asiain jaosto sekä sosiaali-, perhe-, koulutus- ja kulttuuriasiain jaosto antoivat lausuntonsa 14. toukokuuta 1997. Esittelijänä oli Ursula Konitzer.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 346. täysistunnossa (toukokuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 83 ääntä puolesta, 30 vastaan, ja 11 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Tähän asti ei yhtäältä sosiaalipolitiikkaa käsitteen laajimmassa merkityksessä ja toisaalta muita makro- ja rakennepoliittisia alueita ei ole riittävästi yhdistetty johdonmukaiseksi poliittiseksi kokonaisuudeksi (policy mix). Talous- ja sosiaalikomitean käsityksen mukaan tämä johtuu siitä, ettei sosiaalipolitiikan ja siihen liittyvien sosiaaliturvajärjestelmien merkitystä ole riittävän laajalti otettu huomioon taloudellisen suorituskyvyn kannalta. Tämä lausunto perustuu sitä vastoin olettamukselle, että sosiaalipolitiikka ja taloudellinen suorituskyky on mahdollista yhdistää hedelmälliseksi kokonaisuudeksi. Jo komission valkoisessa kirjassa todettiin, että "koulutus, työoikeus, työsopimukset, työehtosopimusneuvottelut, sosiaaliturva ja eri liikkeenjohtotavat (esim. yrityksen sisäinen työn organisointi) muodostavat `kansallisen työllistämisympäristön` perustan." ().

1.2. Tämä lausunto perustuu Alankomaiden puheenjohtajakaudella Amsterdamissa 23. 25. tammikuuta 1997 aihetta "sosiaalipolitiikka ja talouden kantokyky" käsitelleen konferenssin tuloksiin. Konferenssissa selvitettiin perusteellisesti, missä määrin sosiaalipolitiikan ja taloudellisen tuloksen välinen myönteinen vuorovaikutus on mahdollista. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä nyt on aika laatia tämän analyysin pohjalta todellisia uudistushankkeita sisältävä toimintaohjelma. Tämä lausunto palvelee tavoitteen saavuttamista. Se ei pyri ennakolta päättämään tulevan keskustelun tuloksista eikä poliittisten uudistusten sisällöstä. Sen tavoitteena on pikemminkin luoda perusta jäsennetylle vuoropuhelulle.

1.3. Seuraavassa luvussa käsitellään yleisellä tasolla väitettä, että sosiaalipolitiikka ja taloudellinen suorituskyky voivat vaikuttaa toisiinsa myönteisesti ja todetaan, että vuorovaikutuksella voi olla etenkin työllisyyteen liittyviä poliittisia ja institutionaalisia vaikutuksia.

2. Sosiaalipolitiikka ja taloudellinen suorituskyky ovat toisistaan riippuvaisia: poliittiset seuraukset

2.1. Sosiaalipolitiikka ja talouden kantokyky

2.1.1. Tulevaisuuteen sijoittaminen, ammatillinen liikkuvuus tai teknologiset innovaatiot ovat menestyvän ja dynaamisen talouden keskeisiä tekijöitä.

Rakennemuutoksesta aiheutuu kuitenkin myös kielteisiä vaikutuksia. Monet kokevat taloudessa tapahtuvien muutosten uhkaavan heitä, mikä lisää entisestään turvattomuuden pelkoa tai itse turvattomuutta. Solidaarisuuteen perustuva sosiaaliturva sitä vastoin jakaa yksittäiset riskit useampien kesken ja taittaa niiltä kärjen. Tästä syystä hyvä sosiaaliturva tekee talouden dynaamisen kehityksen ylipäätään mahdolliseksi. Tarpeellinen rakennemuutos voi toteutua häiriöittä ja talouden uudistumiskyky paranee. Tässä yhteydessä ammattikoulutuksella, pätevöitymisellä ja riittävällä suojalla teknisen muutoksen vaikutuksia tai tulevaisuuteen suuntautuneeseen talouteen liittyviä yksittäisiä riskejä vastaan on myönteinen kasvuvaikutus. Henkilöresursseja koskevat investoinnit tulee tehdä yhdessä tuotantokoneistoon tehtävien investointien kanssa.

2.1.2. Tämän lisäksi sosiaaliturva mahdollistaa entistä laajemman yhteiskunnallisen yhteenkuuluvuuden, tasa-arvoiset mahdollisuudet ja suvaitsevaisuuden. Myös tämä tekijä vaikuttaa kasvuun, sillä yleisesti näyttää siltä, että pitkän aikavälin politiikkaa on helpompi toteuttaa, vaikka sitä lyhyellä aikavälillä pidetään kielteisenä rakennemuutoksena. Sosiaaliturva muodostaa toimivan ja eriytyneen yhteiskunnallisen perusrakenteen kanssa perustan eturistiriitojen rauhanomaiselle ratkaisemiselle. Samalla luodaan puitteet myös pitkäjänteiselle yrityspolitiikalle. Lisäksi "sosiaaliturvattomuuteen" liittyy suoria syrjäytymisen ja köyhyyden yleistymisen kaltaisia haittoja. Niiden määrällistä vaikutusta on tosin vaikea selvittää, mutta ne alentavat kuitenkin hyvinvointia, mikäli niitä ei torjuta.

2.1.3. Tässä mielessä sosiaalisella yhteenkuuluvuudella on työn tuottavuuden kannalta myönteinen ulkoinen vaikutus. Vaikutuksen merkitys korostuu sitä enemmän mitä tärkeämmäksi inhimillisen pääoman rooli tietoon perustuvassa taloudessa muodostuu. Makrotalouden kannalta tarkasteltuna työn entistä parempi tuottavuus merkitsee, ettei työpanoksen korvaaminen pääomalla ole tietyn palkkatason vallitessa kannattava vaihtoehto. Tämä puolestaan vaikuttaa myönteisesti työllisyyteen.

2.1.4. Moderni sosiaaliturvajärjestelmä voi samoin olla innovaation kannalta edullisten olojen perusedellytys. Etenkin työn organisointiin liittyvässä innovoinnissa (organisatoris-tekninen edistys) on makrotalouteen liittyvien "kovien" perustosiasioiden lisäksi yhteiskunnalliseen yhteenkuuluvuuteen ja perusrakenteeseen liittyvillä "pehmeillä" tekijöillä välitön merkitys ().

2.2. Talouden kantokyky ja sosiaaliturva

2.2.1. Talouden hyvä kantokyky vaikuttaa siihen, että oikein suhteutetun sosiaaliturvan rahoittamiseen ja siihen liittyvien instituutioiden tulevaisuuden turvaamiseen on käytettävissä riittävästi varoja. Mitä parempi talouden kantokyky on, sitä vankempi on toisaalta sosiaalipoliittisten toimien taloudellinen pohja ja sitä harvemmat ihmiset joutuvat toisaalta tilanteeseen, jossa he joutuvat käyttämään sosiaaliturvaa.

2.2.2. Kestävään kehitykseen ja hyvään kilpailukykyyn perustuvalla talouden nopealla kasvulla on myönteinen työllisyysvaikutus, ja se vähentää työn rasitusta veroilla ja muilla maksuilla. Veroihin ja sosiaalimaksuihin kohdistuva vastustus on pienempää ja yhteiskunnallinen yhteenkuuluvuus säilyy.

2.2.3. Työn hyvään tuottavuuteen ja muihin asiaan vaikuttaviin tekijöihin perustuva talouden hyvä kantokyky on myös perusta sille, että sosiaaliturvan passivoiva vaikutus jää vähäiseksi. Tällöin voidaan mm. oikein suhteutetulla ja toimeliaisuutta edistävällä työttömyystuella houkutella nykyistä enemmän työn hankkimiseen.

2.3. Sosiaalisen ja taloudellisen kehityksen sisältöjen liittäminen toisiinsa ja institutionaalisten edellytysten luominen

2.3.1. Edellä esitettyjen yleisten pohdintojen perusteella talous- ja sosiaalikomitea painottaa, että sosiaalipolitiikka ja talouden kantokyky voidaan liittää toisiinsa myönteisellä tavalla. Tämän vuoksi on noudatettava politiikkaa, joka mahdollistaa talouden ja sosiaalipolitiikan vastavuoroisen ja mahdollisimman hedelmällisen vuorovaikutuksen. Talous- ja sosiaalikomitea kannattaa sosiaalipolitiikan liittämistä osaksi yhtenäistä makrotaloudellista poliittista kokonaisuutta sekä jäsenvaltioiden että yhteisön tasolla.

2.3.2. Talous- ja sosiaalikomitea toteaa, että tässä suhteessa on sekä sisällöllisiä että institutionaalisia puutteita.

2.3.3. Yhtäältä sosiaalipolitiikan makrotaloudellisen roolin sisältö tunnetaan liian huonosti. Edelleen ollaan liikaa sitä mieltä, että sosiaaliturvajärjestelmä on laajimmassa merkityksessään kustannustekijä, johon jäsenvaltioilla ja unionilla on "varaa" vasta talouden kukoistaessa. Talous- ja sosiaalikomitea pitää integroitua lähestymistapaa lupaavana. Se haluaa tässä yhteydessä ilmaista tyytyväisyytensä Alankomaiden puheenjohtajakaudella aiheesta "Sosiaalipolitiikka ja taloudellinen suorituskyky" pidettyyn konferenssiin ja sen esittämään perustavaa laatua olevaan yleiseen analyysiin.

2.3.4. Talous- ja sosiaalikomitean mielestä nyt on aika laatia tämän analyysin pohjalta konkreettisia uudistushankkeita käsittelevä toimintaohjelma, jota koskevaan keskusteluun ja päätöksentekoon työmarkkinajärjestöt tulee ottaa tiiviisti mukaan. Komitean mielestä on yhteiskuntaelämän muuttuneiden vaatimusten ja jatkuvasti kasvavan työttömyyden vuoksi välttämätöntä pikaisesti ajanmukaistaa ja kehittää eurooppalaista yhteiskuntamallia dynaamisesti edelleen. Tarpeen taustalla on joukko niin eurooppalaista kuin ulkopuolistakin alkuperää olevia taloudellisia ja yhteiskunnallisia kehityspiirteitä. Tähän kehitykseen ei riitä vastaukseksi sosiaaliturvan tason alentaminen sen enempää kuin vanhoista rakenteista kiinnipitäminen. Eurooppalaista yhteiskuntamallia on kehitettävä dynaamisesti edelleen. Tähän voitaisiin liittää jäsenvaltioiden menestyksekkäimmät toimet, jotka ovat luoneet otollisen ilmapiirin työllisyyden parantumiselle ja talouskasvulle.

2.3.5. Toisaalta talous- ja sosiaalikomitea tunnustaa, että talous- ja sosiaalipoliittinen "porrasmalli", jossa talousjärjestelmä muodostaa tavallaan "pakollisen" ja sosiaaliturvajärjestelmä "vapaaohjelman" heijastuu myös institutionaalisissa rakenteissa, jotka olisi uudistettava. Sitkeää työllisyyskriisiä ajatellen tulisi luoda institutionaaliset edellytykset ottaa työllisyyden edistäminen johdonmukaisesti kaikkien politiikan alojen ensisijaiseksi tavoitteeksi. Instituutioiden tulisi yhdessä entistä enemmän koordinoida etenkin makrotaloutta ja sosiaalipolitiikkaa ja parantaa yhteistyötään. Tämä pätee niin Euroopan tasolla toimivien instituutioiden keskinäisiin kuin niiden ja jäsenvaltioiden instituutioiden suhteisiin. Talous- ja sosiaalikomitea haluaa tässä yhteydessä ilmaista tyytyväisyytensä uuden työllisyys- ja työmarkkinakomitean puheenjohtajan Hans Borstlapin yhteistyötä tukevaan kantaan, jonka hän toi julki talous- ja sosiaalikomitean täysistunnossa 19. maaliskuuta 1997.

2.3.6. Tässä yhteydessä talous- ja sosiaalikomitea toivoo voivansa toimia foorumina, jolla työstetään, koordinoidaan ja pohditaan sisältöön ja instituutioihin liittyviä strategioita. Talous- ja sosiaalikomitea edustaa unionitasolla jäsenvaltioiden talous- ja yhteiskuntaelämän edustajia. Näin komitealle on Rooman sopimuksen allekirjoittamisesta lähtien kertynyt yhteisön toimielimistä eniten kokemusta taloudellis-sosiaalisen vuoropuhelun johtamisesta ja järjestämisestä Euroopan tasolla.

2.3.7. Seuraavassa luvussa talous- ja sosiaalikomitea esittää muutamia konkreettisia ehdotuksia, jotka liittyvät toimielinten tulevaan yhteistyöhön.

3. Instituutioiden välinen yhteistyö

3.1. Sosiaalipolitiikan ja taloudellisen tuloksen riippuvuus toisistaan sekä siihen liittyvä muutosvoimana toimivan vuoropuhelun ja osallistumisen välttämättömyys, samoin kuin välttämättömyys vastata joustavuusvaatimuksiin varustautumalla uusia riskejä vastaan sekä yhteiskunnallisen yhteisymmärryksen ehdoton tarpeellisuus kestävän kasvun ja työllisyyden toteuttamiseksi ovat kaikki dynaamisen, sosiaalisen ja kilpailukykyisen eurooppalaisen talouden edellytyksiä ja edellyttävät puolestaan entistä tiiviimpää ja parempaa instituutioiden ja toimijoiden välistä yhteistyötä.

3.2. Talous- ja sosiaalikomitea toteaa, että yhteistyön toteuttaminen on ollut puutteellista. Nykytilanteesta on olemassa monia hyviä selvityksiä, mutta vastaaviin käytännön toimiin ryhtyminen on paikallisella, alueellisella ja eurooppalaisella tasolla on ollut puutteellista. Talous- ja sosiaalikomitea vetoaa Eurooppa-neuvostoon, että kaikki jäsenvaltiot kantavat Eurooppaan liittyvän vastuunsa, tukevat komission puheenjohtaja Santerin "luottamussopimukseen" sisältyviä ehdotuksia ja toteuttavat ne nopeasti ().

3.3. Tässä lausunnossa esitetyn analyysin perusteella talous- ja sosiaalikomitea kehottaa talous- ja raha-asiain neuvostoa sekä sosiaaliasiain neuvostoa ryhtymään "keskitettyihin toimiin työllisyyden hyväksi". Näiden toimien valmisteluun liittyen komission pääosastojen tulisi aloittaa vuoropuhelu keskenään ja neuvostojen neuvoa-antavien komiteoiden kanssa ja valmistella kehityshankkeita Amsterdamissa 23. 25. tammikuuta 1997 pidetyn konferenssin tulosten ja tässä lausunnossa esitetyn toimintaohjelman pohjalta.

3.4. Talous- ja sosiaalikomitea on tyytyväinen sosiaaliasiain neuvostoa avustavaan, hiljattain perustettuun työllisyys- ja työmarkkinaneuvostoon sekä talous-, rahoitus- ja valuutta-asiain neuvostoa avustavaan talousasiain komiteaan. Eurooppalaisena talous- ja sosiaaliasioiden foorumina talous- ja sosiaalikomitea toivoo hyvää ja tehokasta yhteistyötä. Komitea olettaa, että unionin tason toimijat voivat sosiaaliseen ja kilpailukykyiseen Eurooppaan liittyen hyödyntää sen kokemusta ja sen edustamaa kansalaisläheisyyttä.

3.5. Talous- ja sosiaalikomitea aikoo nimittää eri jaostojen jäsenistä muodostuvan valmisteluryhmän voidakseen mukautua kohdassa 2.3.6 mainitun vuoropuhelun uuteen ulottuvuuteen. Tämä valmisteluryhmä pyrkii aktiivisesti yhteistyöhön asianomaisten toimielinten kanssa. Ryhmän tulisi käsitellä etenkin seuraavia aiheita: maailmanlaajuistuminen ja vaikutukset heikosti tuottavaan työhön; sosiaalipolitiikan rahoittaminen; kilpailukyky, sosiaalipolitiikka sekä joustavuuden ja sosiaaliturvan välinen tasapaino.

Bryssel, 29. toukokuuta 1997.

Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja

Tom JENKINS

() Euroopan komissio, "Kasvu, kilpailukyky ja työllisyys".

() Innovaatiota käsittelevässä vihreässä kirjassa komissio erottaa "prosessi-innovaatiot", "tuote- ja palveluinnovaatiot" sekä työn organisointiin liittyvän innovaation (s.12). Vihreän kirjan II osan 3 luvussa komissio ottaa käyttöön "innovaatioilmasto" -käsitteen.

() vrt. lausunto aiheesta "Toiminta työllisyyden parantamisesta Euroopassa Luottamussopimus". Esittelijä: Chevalier, apulaisesittelijät Walker ja Schmitz (EYVL C 56, 24.2.1997).

LIITE talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Keskustelussa hylättiin seuraava muutosehdotus, joka sai yli 25 % annetuista äänistä.

Kohta 2.3.4

Muutetaan kohdan toisen virkkeen teksti kuulumaan seuraavasti:

" tietyissä valtioissa jatkuvasti kasvavan työttömyyden vuoksi "

Perustelu

Työttömyys ei itse asiassa ole nousussa, kun EU:ta tarkastellaan kokonaisuutena. Tietyissä valtioissa se lisääntyy mutta laskee toisissa, joten yleisesti ottaen tilanne on vakaa.

Äänestyksen tulos

Jaa-ääniä: 48, ei-ääniä: 57, tyhjiä: 3.