KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA Oheisasiakirja ehdotukseen EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI kolmansien maiden tavaroiden ja palvelujen pääsystä unionin sisämarkkinoille julkisten hankintojen alalla sekä unionin tavaroiden ja palvelujen kolmansien maiden julkisten hankintojen markkinoille pääsyä koskevia neuvotteluja tukevista menettelyistä /* SWD/2012/0058 final - COD 2012/0060 */





Vastuuvapauslauseke: Tämä tiivistelmä edustaa ainoastaan sen laadintaan osallistuneiden komission yksiköiden kantaa. Se ei rajoita komission tulevien päätösten lopullista muotoa. Tausta Julkisissa hankinnoissa on kyse siitä, miten viranomaiset päättävät käyttää veronmaksajien varoja julkisissa hankinnoissa ja sijoituksissa. Julkisilla hankinnoilla katsotaan olevan keskeinen merkitys julkisen politiikan toteuttamisessa. Taloudellisesti ne edustavat merkittävää osaa maailman kauppavirroista. Viranomaisten hankkimien tavaroiden ja palvelujen osuus on noin 17 prosenttia suhteessa EU:n BKT:hen. Julkiset hankinnat vaikuttavat ainakin kaksiinkymmeniinkaksiin keskeisiin tavara- ja palvelumarkkinoihin, joilla asiakkaat ovat yksinomaan tai pääasiallisesti julkisia hankkijoita tai joilla viranomaiset ovat suuria asiakkaita. Kaiken kaikkiaan näillä hankintamarkkinoilla toimivien yritysten liikevaihto voi olla yli 25 prosenttia suhteessa EU:n BKT:hen, ja ne tarjoavat noin 31 miljoonaa työpaikkaa. EU on ajanut kolmansien maiden kanssa käymissään neuvotteluissa julkisten hankintojen kansainvälisten markkinoiden laajamittaista avaamista. EU:n yrityksillä ei ole kuitenkaan tältä osin tasapuolisia toimintaedellytyksiä, koska monet kauppakumppanit ovat haluttomia avaamaan hankintamarkkinoitaan kansainväliselle kilpailulle enemmän kuin ne ovat tähän saakka tehneet, mikä rajoittaa merkittävästi EU:n yritysten liiketoimintamahdollisuuksia. Sidosryhmien kuuleminen Tätä vaikutustenarviointiraporttia laadittaessa otettiin huomioon monien eri sidosryhmien, kuten jäsenvaltioiden, kansalaisyhteiskunnan sekä alan yritysten ja kansalaisjärjestöjen esittämät näkemykset. Kootakseen näitä näkemyksiä komissio järjesti verkkokuulemisen, julkisen kuulemisen ja muita kuulemismenettelyjä. Verkkokuulemiseen osallistuneet suhtautuivat yleisesti katsoen myönteisesti Euroopan komission aloitteeseen ja olivat samaa mieltä ongelmien määrittelystä, mutta niiden näkemykset mahdollisista toimintavaihtoehdoista poikkesivat toisistaan. Vaikuttaa siltä, että huomattava enemmistö sidosryhmistä tukee lainsäädäntöaloitetta, vaikka merkittävä vähemmistö kannattaakin tilanteen säilyttämistä ennallaan. Näkemykset eroavat myös siinä, millainen lainsäädäntövaihtoehdon tulisi olla. Vaikka lainsäädäntövaihtoehto ”A”[1] on saanut laajaa kannatusta, merkittävä osa vastaajista kannattaa vaihtoehtoista lähestymistapaa, joka ei ole kumpikaan vaihtoehdoista ”A” tai ”B”[2]. On syytä huomata, että vaikka lainsäädäntövaihtoehto ”B” oli vähiten suosittu, se sai kuitenkin kannatusta monilta vastaajilta. 1. Ongelmien määrittely 1.1. Julkisten hankintojen markkinat eivät ole maailmanlaajuisesti riittävän avoimia Julkiset hankinnat on jätetty pois GATT- ja GATS-sopimuksista, joilla säännellään tavaroiden ja palvelujen maailmankauppaa. Teollisuusmaat, muun muassa EU:n jäsenvaltiot ja 14 muuta maata (kuten Yhdysvallat, Japani, Kanada ja Korea), ovat liittyneet julkisia hankintoja koskevaan WTO:n sopimukseen (Government Procurement Agreement, GPA). GPA-sopimuksen sopimuspuolet sitoutuvat avaamaan vastavuoroisesti markkinansa, joilla tietyt julkisyhteisöt tekevät tietyntyyppisiä ja tietyt raja-arvot ylittäviä hankintoja. EU ja muut maat, kuten Korea ja Chile, ovat myös sitoutuneet avaamaan julkisten hankintojensa markkinat vapaakauppasopimusten perusteella WTO:n ulkopuolella. Julkisten hankintojen maailmanlaajuinen avaaminen koskee EU:ta suoranaisesti, mutta GPA-sopimuksessa tai vapaakauppasopimuksissa tehtyjen sitoumusten piiriin kuuluu todellisuudessa vain 25 prosenttia julkisten hankintojen markkinoista, joilla voidaan periaatteessa käydä kilpailua. GPA-sopimuksella ja vapaakauppasopimuksilla varmistettu EU:n vienti on arvoltaan vain 5 miljardia euroa (0,4 prosenttia kaikesta EU:n viennistä), mutta julkisten hankintojen avaaminen merkitsisi noin 5 miljardin euron lisäystä sitoumusten piiriin kuulumattomien hankintojen markkinoilla. Tämä vaikuttaisi kansainväliseen kauppaan teollisuusaloilla, joiden yritykset toimivat 22 valituilla markkinoilla ja joilla liikevaihto on 25 prosenttia suhteessa EU:n BKT:hen ja työpaikkojen määrä noin 31 miljoonaa. Julkisten hankintojen markkinoista, joilla voidaan periaatteessa käydä kilpailua, yli 50 prosenttia on suljettu protektionististen toimenpiteiden, kuten hintaetuusmekanismien tai paikallista sisältöä koskevien vaatimusten vuoksi. Markkinoista noin 25 prosentin osuus on käytännössä avoimena mutta voidaan sulkea milloin tahansa. Näistä syistä EU menettää vientimahdollisuuksia noin 12 miljardin euron arvosta. Toistaiseksi sillä ei ole myöskään julkisia hankintoja koskevia sopimuksia Kiinan ja Intian kaltaisten maiden kanssa, vaikka se neuvottelee parhaillaan kummankin kanssa markkinoillepääsyä koskevista sitoumuksista. Vahvat kansalliset pyrkimykset ovat estäneet julkisten hankintojen markkinoiden avaamisen. Niihin ovat vaikuttaneet teollistuneissa talouksissa kotimaiset paineet ja kehittyvissä talouksissa teknologian kehittämisen tarve. 1.2. EU:lla ei ole riittävän vahvaa neuvotteluasemaa, jotta se voisi edistää hankintojen globaalistumista EU on antanut laajempia sitoumuksia julkisten hankintojensa markkinoista kuin muut GPA-sopimuksen sopimuspuolet. Sen vuoksi monet GPA-sopimuksen sopimuspuolet ovat jo saavuttaneet strategiset taloudelliset etunsa. GPA-sopimus ei kuulu myöskään monenvälisten kauppaneuvottelujen piiriin, minkä vuoksi julkisten hankintojen markkinoille pääsystä voidaan neuvotella ainoastaan tarjoamalla pääsyä omille julkisten hankintojen markkinoille (eikä esimerkiksi tarjoamalla alhaisempia tariffeja). Lisäksi monet tärkeät hankintasopimukset on tehty hankinnoista, jotka eivät kuulu sitoumusten piiriin, mikä on vain vahvistanut sitä käsitystä, että EU:n julkisten hankintojen markkinoita on avattu vielä enemmän kuin sen kansainväliset sitoumukset edellyttäisivät. 1.3. Eräät jäsenvaltiot toteuttavat kansallisia toimenpiteitä säännelläkseen pääsyä julkisten hankintojensa markkinoille Tässä tilanteessa monet jäsenvaltiot ovat toteuttaneet toimenpiteitä säännelläkseen pääsyä julkisten hankintojensa markkinoille. Toiset taas ovat ilmoittaneet komissiolle epävirallisesti aikovansa toimia samoin. Jäsenvaltioilla ei ole kuitenkaan oikeutta antaa itse alaa koskevaa lainsäädäntöä, koska EU:n julkisten hankintojen markkinoille pääsyn sääntely, joka kohdistuu kolmansien maiden tavarantoimittajiin ja palveluntarjoajiin, kuuluu selkeästi EU:n yksinomaiseen toimivaltaan yhteisen kauppapolitiikan alalla. Koska EU ei ole antanut ohjeistusta tai lainsäädäntöä ulkomaisten tarjoajien pääsystä EU:n julkisten hankintojen markkinoille, hankintaviranomaisten on EU:ssa vaikea tietää käytännössä, mitkä julkiset hankinnat kuuluvat EU:n kansainvälisten sitoumusten piiriin. GPA-sopimuksen soveltamisalasta esitetään virheellisiä arviointeja 28 prosentissa hankintailmoituksia, mikä antaa ulkomaisille tarjoajille vääränlaisia signaaleja. 1.4. Yleiset ongelmat Yleisesti katsoen EU:n yritykset eivät pääse useimpien kolmansien maiden julkisten hankintojen markkinoille. Sen vuoksi ne menettävät vientimahdollisuuksia noin 12 miljardin euron arvosta. Jos kolmannet maat suostuisivat lakkauttamaan protektionistiset toimenpiteensä pelkästään niillä aloilla, joilla niillä on puolustettavanaan omia strategisia etuja, ne avaisivat EU:lle jopa 4 miljardin euron arvoiset vientimahdollisuudet. Tämä vaikuttaa EU:n yritysten kykyyn luoda mittakaavaetuja. On myös muistettava, että EU:n yritykset, jotka toimittavat tavaroita ja suorittavat palveluja sillä 25 prosentin suuruisella julkisten hankintojen markkinoiden osuudella, joka on tosiasiallisesti avattu kilpailulle, voivat milloin tahansa joutua protektionististen toimenpiteiden kohteiksi. Nykyiset protektionistiset toimenpiteet voivat vääristää yritysten investointipäätöksiä ja johtaa myös työpaikkojen keinotekoiseen siirtämiseen EU:n ulkopuolelle. Sama pätee myös teknologian siirtoihin, joita toteutetaan pikemminkin teollisuuspoliittisista syistä (esimerkiksi ”kotimaisten innovaatioiden” edistäminen Kiinassa) kuin puhtaasti taloudellisin perustein. Markkinoillepääsyyn liittyvät ongelmat voivat keskipitkällä aikavälillä ulottua jopa niille aloille (kuten lääkealalle), joilla EU pystyy kilpailuetunsa ansiosta ylittämään olemassa olevat esteet. EU:n yritykset, tavarat ja palvelut eivät voi kilpailla tasapuolisin edellytyksin. Yksittäisiä aloja tarkasteltaessa voidaan todeta, että Kiinan rakennusyrityksille ja Japanin rautatieyrityksille on annettu mahdollisuus myydä tavaroitaan ja palvelujaan EU:n hankintaviranomaisille, kun taas myynti vastakkaiseen suuntaan on mahdotonta. Useissa tapauksissa valtion tukemat yritykset (esimerkiksi venäläiset ja kiinalaiset yritykset) ovat pystyneet jättämään poikkeuksellisen alhaisia tarjouksia. 1.5. Toissijaisuuden analysointi Toissijaisuutta ei tarvitse analysoida tämän aloitteen yhteydessä, koska EU:n julkisten hankintojen markkinoille pääsyä koskevat säännöt ja neuvottelut kuuluvat yhteisen kauppapolitiikan piiriin, joka kuuluu SEUT-sopimuksen 207 artiklan mukaan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toimet, joilla luodaan puitteet kansainvälisen kauppasopimuksen täytäntöönpanolle, on toteutettava EU:n tasolla. 2. Tavoitteet Terve kilpailu ja julkisten hankintojen markkinoille pääsy vaikuttavat keskeisesti talouskasvuun ja työpaikkojen luomiseen, mikä on näkynyt erityisesti viimeaikaisen talouskriisin aikana. Sen vuoksi tällä lainsäädäntöaloitteella pyritään edistämään kolmansien maiden julkisten hankintojen markkinoiden laajamittaisempaa avaamista, jolla parannettaisiin EU:n yritysten liiketoimintamahdollisuuksia. Aloitteella pyritään parantamaan EU:n yritysten kilpailukykyä sekä EU:ssa että kansainvälisillä areenoilla, tukemaan pk-yritysten kansainvälistymistä maailmantaloudessa, lisäämään työllisyyttä ja edistämään innovointia EU:ssa. Nämä yleiset tavoitteet on muunnettu vaikutusten arvioinnissa erityis- ja toimintatavoitteiksi. Erityistavoitteisiin kuuluvat EU:n tavaroiden ja palvelujen EU:n ulkopuolisille julkisten hankintojen markkinoille suuntautuvan viennin tukeminen, EU:n aseman vahvistaminen hankintoja koskevissa kansainvälisissä neuvotteluissa, oikeusvarmuuden lisääminen, kun on kyse kolmansien maiden pääsystä EU:n julkisten hankintojen markkinoille, sekä sen varmistaminen, että julkisia hankintoja koskevia sitoumuksia, jotka on annettu EU:lle kansainvälisissä neuvotteluissa, todella noudatetaan. 3. Toimintavaihtoehdot 3.1. Perusskenaario: ”Ei muutoksia”(vaihtoehto 1) Perusskenaario osoittaa, miten ongelmien määrittelyssä kuvatut ongelmat todennäköisesti kehittyvät ilman EU:n toimia. Tässä skenaariossa EU ei toteuta uusia toimia, EU:n nykyinen oikeudellinen kehys ja sen mukaiset käytännöt säilyvät ennallaan, EU jatkaa neuvotteluja laajemmasta markkinoillepääsystä (Kiinan liittyminen GPA-sopimukseen, vapaakauppasopimukset Intian ja Japanin kanssa ja kahdenvälinen hankintamarkkinoiden avaaminen Yhdysvaltojen kanssa) ja tukeutuu pääasiassa nykyisiin markkinoillepääsyä koskeviin sitoumuksiin, jotka on annettu GPA- ja vapaakauppasopimuksissa, sekä uusissa sopimuksissa mahdollisesti annettaviin sitoumuksiin. Todellisuudessa on kuitenkin hyvin epävarmaa, missä määrin ja kuinka nopeasti käynnissä olevissa GPA-sopimukseen liittyvissä markkinoillepääsyä koskevissa neuvotteluissa edistytään ja mihin tuloksiin nykyiset kahdenväliset neuvottelut johtavat. 3.2. Muunlainen vaihtoehto kuin lainsäädäntö (vaihtoehto 2): 3.2.1. Pehmeä sääntely ja riitojenratkaisu- ja rikkomusmenettely (vaihtoehto 2A) Tässä vaihtoehdossa komissio tarkentaa selittävissä asiakirjoissa EU:n kansainvälisten sitoumusten soveltamisalaa ja antaa ohjeita siitä, miten nykyiset välineet, kuten direktiivin 2004/17/EY 58 ja 59 artikla (vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen alalla toimivien yksiköiden hankinnat), on pantava täytäntöön. Komissio harkitsee myös, voidaanko nykyisiä välineitä, kuten sen omia rikkomusmenettelyjä tai WTO:n ja vapaakauppasopimusten riitojenratkaisumenettelyjä käyttää aktiivisemmin, jos kauppakumppanit rikkovat sitoumuksiaan. 3.2.2. Käynnissä olevien neuvottelujen lujittaminen (vaihtoehto 2B) Tässä vaihtoehdossa EU kannustaa järjestelmällisesti kauppakumppaneita liittymään GPA-sopimukseen, vaatii julkisia hankintoja koskevien määräysten sisällyttämistä kaikkiin vapaakauppasopimuksiin (ja avaa uudelleen tulliliittoa koskevat neuvottelut Turkin kanssa, jotta julkiset hankinnat voitaisiin sisällyttää tulliliittoa koskeviin määräyksiin), käynnistää uusia neuvotteluja ja laajentaa julkisia hankintoja koskevia määräyksiä voimassa olevissa vapaakauppasopimuksissa (jotka se on tehnyt Chilen ja Meksikon kanssa). 3.3. Lainsäädäntövaihtoehto, johon liittyy Euroopan komission harjoittama valvonta (vaihtoehto 3) Tässä lainsäädäntövaihtoehdossa määritellään EU:n kansainvälisten sitoumusten piiriin kuuluvat ja niiden piiriin kuulumattomat julkiset hankinnat, säännellään pääsyä tällaisten julkisten hankintojen markkinoille ja otetaan käyttöön ”hankintoja koskevat alkuperäsäännöt”, joiden perusteella selvitetään tavaroiden ja palvelujen alkuperä. Kansalaisjärjestöjen huolestuneet kannanotot on otettu huomioon siten, että vähiten kehittyneistä maista peräisin olevien tavaroiden ja palvelujen markkinoillepääsylle ei aseteta rajoituksia. Näiden lainsäädäntövaihtoehdon keskeisten periaatteiden lisäksi voidaan erottaa kolme vaihtoehtoista lähestymistapaa 3A, 3B ja 3C. 3.3.1. Lähestymistapa, jossa sitoumusten piiriin kuulumattomille tavaroille ja palveluille asetetaan yleinen pääsyrajoitus EU:n tasolla (vaihtoehto 3A) Ensimmäisessä lähestymistavassa jäsenvaltioiden hankintayksiköiden on periaatteessa suljettava pois kolmansien maiden tavarat, palvelut ja yritykset, jotka eivät kuulu EU:n kansainvälisten sitoumusten piiriin. Jotta olisi kuitenkin mahdollista hankkia tavaroita ja palveluja, joita ei ole saattavissa EU:sta ja/tai joita tarvitaan hätätilanteissa ja/tai yleisen edun mukaisista pakottavista syistä, aloitteessa otetaan käyttöön lailliset poikkeukset poissulkemisvelvollisuudesta ja annetaan komissiolle mahdollisuus myöntää erityistilanteissa muitakin vapautuksia poikkeusluvilla. 3.3.2. Lähestymistapaa, joka perustuu EU:n hankintayksiköiden yksittäisiin päätöksiin ja komission hallinnoimaan mekanismiin, jota käytetään sitoumusten piiriin kuulumattomissa hankinnoissa (vaihtoehto 3B) 3.3.2.1. Jäsenvaltioiden tasolla: Euroopan komission valvomat hankintayksiköiden yksittäiset päätökset (3B1) Kun on kyse sitoumusten piiriin kuulumattomista hankinnoista, EU:n hankintayksiköt voivat joko hyväksyä kolmansista maista peräisin olevien tavaroiden toimittajat tai palvelujen tarjoajat hankintaprosessiin tai sulkea ne pois siitä. Ulkomaisten tarjousten poissulkemista koskevasta päätöksestä on annettava ennakkoilmoitus komissiolle (hankintailmoituksen välityksellä). Tämä antaa komissiolle mahdollisuuden seurata tilannetta ja varmistaa toimenpiteiden yhdenmukaisuus koko EU:ssa. 3.3.2.2. EU:n tasolla: komission hallinnoima mekanismi (3B2) Markkinoillepääsyssä todettujen vaikeuksien ja/tai erityisten valitusten perusteella komissio käynnistää EU:n tasolla tutkimukset protektionistisista toimenpiteistä ja muista kaupan esteistä, jotka haittaavat EU:n tavarantoimittajia ja palveluntarjoajia tai tarjousten tekemistä kolmansissa maissa. Komissio voi sen jälkeen 1) pyytää kyseisiä kauppakumppaneita aloittamaan neuvottelut kaupan esteiden poistamiseksi ja/tai tarjota markkinoillepääsyä koskevia vastavuoroisia sitoumuksia, joilla varmistetaan pääsy toisen sopimuspuolen julkisten hankintojen markkinoille, ja 2) toteuttaa toimenpiteitä, joilla rajoitetaan kyseisistä kolmansista maista tehtyjä tarjouksia, jos kauppakumppanit kieltäytyvät neuvotteluista. 3.3.3. Vaihtoehto 3C: Hankintayksiköt voivat hyväksyä EU:n kansainvälisten sitoumusten piiriin kuulumattomat yritykset, tavarat ja palvelut ilmoitettuaan siitä ensin komissiolle, ja komissio voi tehdä päätöksiä EU:n julkisten hankintojen markkinoille pääsystä Tässä vaihtoehdossa hankintayksiköt voivat komission suostumuksella hyväksyä yritykset, tavarat ja palvelut, jotka eivät kuulu kansainvälisten markkinoillepääsyä koskevien sitoumusten piiriin. Niiden on kuitenkin ilmoitettava hankintailmoituksessa olevansa valmiita hyväksymään tällaiset yritykset, tavarat ja palvelut. Niiden on myös ilmoitettava komissiolle saamistaan tarjouksista, jotka sisältävät tällaisia tavaroita ja palveluja. Komissio tekee päätöksensä 6–8 viikon kuluessa ”olennaisen vastavuoroisuuden” perusteella. 3.4. Lainsäädännöllinen lähestymistapa ilman Euroopan komission harjoittamaa valvontaa (58 artiklan soveltamisalan laajentaminen vastaamaan direktiivin koko soveltamisalaa) Jotta hankintaviranomaiset eivät joutuisi tekemään komissiolle ilmoituksia, 58 ja 59 artiklan säännökset ulotetaan koskemaan palveluja, rakennusurakoita, julkisoikeudellisia laitoksia sekä keskus- ja paikallisviranomaisia. Näiden artiklojen soveltamiseen ohjeistetaan selittävissä asiakirjoissa (kuten vaihtoehdossa 2). Tässä aloitteessa noudatetaan samoja keskeisiä periaatteita kuin vaihtoehdossa 3. 3.5. Vaihtoehto 5: ”Osta eurooppalaista” Tasapuolistaakseen toimintaedellytyksiä tärkeimpiin kauppakumppaneihinsa kuten Yhdysvaltoihin ja Kiinaan nähden EU voi ottaa käyttöön ”Osta amerikkalaista”- ja ”Osta kiinalaista” ‑toimintaperiaatteita vastaavan hintaetuuskohtelun 25 prosentin marginaalilla ja soveltaa sitä sitoumusten piiriin kuulumattomiin hankintoihin. Näin tehdessään EU kuitenkin hyväksyisi epäsuorasti tällaisen hintaetuusmekanismin käytön maailmassa, vaikka se on tähän mennessä vastustanut sitä tiukasti. Sen vuoksi tämä vaihtoehto on hylättävä jo alkuvaiheessa, eikä sitä tarvitse analysoida tarkemmin. 3.6. Vaihtoehto 6: Epäreilujen ”poikkeuksellisten alhaisten tarjousten” korjaaminen (täydentävä vaihtoehto) Edellä mainittuja vaihtoehtoja voidaan vielä täydentää vaihtoehdolla, jolla pyritään korjaamaan ongelmat, joita syntyy, kun tietyistä kolmansista maista olevat tavarantoimittajat ja palveluntarjoajat tarjoavat (erittäin) alhaisia hintoja, koska ne saavat tukia tai hyötyvät muista epäterveistä kilpailukäytännöistä. 4. Vaikutusten arviointi Kunkin vaihtoehdon vaikutuksia on arvioitu käyttämällä yhdeksää perustetta, joihin kuuluvat vaihtoehdon vaikutus kauppavirtoihin, EU:n aseman vahvistaminen kauppakumppaneihin nähden kansainvälisissä neuvotteluissa ja vaikutus hallinnolliseen rasitukseen. Vaikutuksia mitattaessa on otettava huomioon viennin mahdollinen kasvu 4 miljardilla eurolla (tällainen kasvu merkitsisi noin 60 000:ta työpaikkaa), jos EU:n ulkopuoliset kauppakumppanit avaavat hankintamarkkinansa niillä aloilla, joilla niillä on puolustettavanaan vastaavia etuja EU:ssa. Eri vaihtoehtojen tehokkuuden määrittämiseksi kunkin vaihtoehdon kustannuksia verrataan tähän viitearvoon. Mitattaessa kunkin suunnitellun vaihtoehdon kustannuksia ja hyötyjä on otettava huomioon myös se mahdollisuus, että kauppakumppanit ryhtyvät vastatoimiin. Vaihtoehdossa 1 (perusskenaario) ja vaihtoehdossa 2B (lisäneuvottelut) viennin odotetaan kasvavan 1 miljardin euron verran (vastaava työpaikkojen määrä on 12 000–18 000 työpaikkaa). Vaihtoehdossa 2A (oikeudellinen selvennys ja nykyisten mekanismien laajempi käyttö) direktiivin 2004/17/EY 58 artiklan 2 kohdan mukaisten rajoitusten laajemmalla käytöllä saavutettaisiin todennäköisesti useimmat sääntöjen selventämiseen ja oikeudelliseen selkeyteen liittyvät tavoitteet. Sitoumusten piiriin kuuluvia ja niiden piiriin kuulumattomia hankintoja koskevat soveltamisohjeet todellakin lisäävät oikeusvarmuutta, kun ulkomaisia tavaroita ja palveluja koskevia tarjouksia hylätään hankintamenettelyjen aikana. Vaihtoehdolla 2A ei odoteta olevan merkittävää vaikutusta muihin perusteisiin. Vaihtoehdolla 3A (sitoumusten piiriin kuulumattomia hankintoja koskeva yleinen rajoitus EU:n tasolla) voitaisiin todennäköisesti parantaa merkittävästi oikeusvarmuutta, koska sillä vältettäisiin ongelmat, joita aiheutuu symmetristä vastavuoroisuutta koskevien lausekkeiden virheellisestä täytäntöönpanosta. Rajoituksia voitaisiin soveltaa valtaosassa hankintamarkkinoita, mutta poikkeuslupia käytettäisiin todennäköisesti polttoaineiden, lääkkeiden, lääkinnällisten laitteiden ja tietokoneiden hankinnassa. Tällä vaihtoehdolla voisi olla kauaskantoisia vaikutuksia kauppavirtoihin, koska sillä voitaisiin estää jopa 4 miljardin euron arvoiset tavaroiden ja palvelujen tuonnit. Vaihtoehdolla voitaisiin vahvistaa merkittävästi EU:n neuvotteluasemaa, mutta se voisi myös johtaa huomattaviin vastatoimiin (joiden arvo olisi 1 miljardi euroa). Tämä vaihtoehto vaikuttaisi hyvin vähän julkiseen talouteen ja hallinnolliseen rasitukseen. Vaihtoehdolla 3B (yksittäiset hankintayksiköt voivat Euroopan komission valvonnan alaisuudessa sulkea pois kolmansien maiden tarjouksia (3B1), ja komissio hallinnoi välinettä, joka antaa mahdollisuuden tehdä tutkimuksia EU:n tavaroiden, palvelujen ja yritysten pääsystä kolmansien maiden markkinoille (3B2)) saavutetaan suurempi oikeusvarmuus, koska komissiolla on valta päättää viime kädessä toimenpiteistä, jotka voivat olla syrjiviä. Tämä vaihtoehto käsittää kaikki merkitykselliset talouden alat. Realistisen arvion mukaan sillä voidaan lisätä vientiä 4 miljardin euron arvosta ja luoda 60 000 uutta työpaikka hankintamarkkinoiden avautuessa. Vaihtoehdolla 3B2 voidaan myös vahvistaa hieman paremmin EU:n neuvotteluasemaa kuin vaihtoehdolla 3A, koska edellisessä vaihtoehdossa voidaan puuttua kolmansien maiden puolustamiin etuihin. Vastatoimien vaara olisi tässä vaihtoehdossa vähäinen, koska EU:n hankintamarkkinoita suljettaisiin rajoitetusti ja kohdennetusti. Tällä vaihtoehdolla ei olisi myöskään suurta vaikutusta julkiseen talouteen, mutta hankintaviranomaisiin, yrityksiin ja jopa Euroopan komissioon kohdistuisi suhteellisen suuri hallinnollinen rasitus 6–8 viikon määräaikaan perustuvan ilmoitusjärjestelmän vuoksi. Vaihtoehdoilla 3C ja 4 olisi samanlaiset vaikutukset kuin vaihtoehdolla 3A. Vaihtoehto 3C aiheuttaisi kuitenkin suuremman hallinnollisen rasituksen kuin muut vaihtoehdot (ilmoitukset poikkeuslupien sijasta), ja vaihtoehto 4 ei parantaisi kansainvälisten sitoumusten noudattamista niin paljon kuin vaihtoehto 3A tai 3B. Vaihtoehdolla 6 (epäreilujen poikkeuksellisen alhaisten tarjousten korjaaminen) täydennettäisiin muita vaihtoehtoja, ja se vaikuttaisi ainoastaan ulkomaisiin tarjouksiin. Se ei vaikuttaisi suurestikaan hallinnolliseen rasitukseen tai julkiseen talouteen, mutta sen vaikutukset riippuisivat myös tapausten määrästä. Vastatoimien vaara olisi kuitenkin olemassa, koska yritykset, jotka suljetaan pois poikkeuksellisen alhaisten tarjousten perusteella, ovat todennäköisesti valtion omistamia. 5. Vaihtoehtojen vertailu Ehdotettuja toimintavaihtoehtoja on verrattu sen perustella, miten ne vaikuttavat asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen, sekä niiden tehokkuuden perusteella. Vaihtoehdolla 1 ei saavuteta asetettuja tavoitteita, minkä vuoksi sitä on käytetty pelkkänä perusskenaariona, johon on verrattu muita vaihtoehtoja. Vaihtoehto 2 ei vaikuta suurestikaan asetettujen tavoitteiden saavuttamiseen (eli oikeusvarmuuden parantamiseen ja kolmansien maiden markkinoille pääsyyn), eikä se ole myöskään yhtä tehokas, vaikuttava ja johdonmukainen kuin muut vaihtoehdot. Vaihtoehdoilla 3A, 3C ja 4 saavutetaan asetetut tavoitteet, mutta ne eivät ole tehokkaita, koska ne voivat aiheuttaa kustannuksia vastatoimien vuoksi ja EU:n toimitusketjut voivat joutua kärsimään Yhdysvalloissa ja Kiinassa. Vaihtoehto 3C aiheuttaa puolestaan suurta hallinnollista rasitusta. Missään muussa vaihtoehdossa kuin vaihtoehdossa 6 ei puututa valtion tukemiin yrityksiin, tavaroihin ja palveluihin liittyviin poikkeuksellisen alhaisiin tarjouksiin. Kaikki tavoitteet voidaan todennäköisesti saavuttaa parhaiten vaihtoehdolla 3B. Se on myös saanut paremmat arviot tehokkuudestaan, toimivuudestaan ja johdonmukaisuudestaan kuin muut vaihtoehdot. Näin ollen on suositeltavaa toteuttaa vaihtoehto 3B ja täydentää sitä vaihtoehdoilla 6 ja 2B. 6. Seuranta ja arviointi Komissio seuraa, miten jäsenvaltiot ja niiden hankintaviranomaiset noudattavat ulkoisia hankintamarkkinoita koskevassa aloitteessa vahvistettuja velvollisuuksia. Aloitteessa ehdotetaan useita indikaattoreita, joilla pystytään seuraamaan kunkin erityistavoitteen saavuttamista. Niillä seurataan erityisesti · julkisiin hankintoihin liittyvän viennin lisääntymistä · ulkomailla kilpailulle avattujen alojen määrää (22 valitun alan joukosta) nykyiseen määrään verrattuna · kauppavirtojen laajentumista julkisten hankintojen alalla · Euroopan komission käynnistämien tutkimusten määrää · EU:n tavarantoimittajia ja palveluntarjoajia haittaavien kaupan esteiden poistamista julkisten hankintojen alalla tietyissä kolmansissa maissa · kansallisten lainsäädäntöjen muutoksia, joilla otetaan huomioon kansainväliset sitoumukset julkisten hankintojen alalla. [1] Vaihtoehto A: EU:n hankintayksiköt ovat periaatteessa velvollisia sulkemaan pois kolmansien maiden tavarat, palvelut ja yritykset, jotka eivät kuulu EU:n kansainvälisten sitoumusten piiriin. [2] Vaihtoehto B: EU:n hankintayksiköillä on mahdollisuus sulkea pois kolmansien maiden tavarat, palvelut ja yritykset, jotka eivät kuulu EU:n kansainvälisten sitoumusten piiriin, mutta niiden on ilmoitettava poissulkemisesta komissiolle. Lisäksi komissiolle annetaan erityinen väline, jonka avulla se voi valvoa EU:n tavaroiden, palvelujen ja yritysten pääsyä markkinoille ja määrätä toimenpiteitä, joilla rajoitetaan kolmansista maista peräisin olevien tavaroiden ja palvelujen markkinoillepääsyä, jos EU:n tavaroilla, palveluilla ja yrityksillä ei ole riittävää pääsyä kyseisten maiden markkinoille.