Ehdotus NEUVOSTON ASETUS Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta /* COM/2013/0534 final - 2013/0255 (APP) */





PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Euroopan unionin talousarviota vahingoittavien rikosten syytteeseenpano kuuluu nykyään jäsenvaltioiden yksinomaiseen toimivaltaan, eikä unionilla ole toimivaltaa tällä alalla. Vaikka tällaiset rikokset saattavat aiheuttaa erittäin merkittävää vahinkoa, kansalliset viranomaiset eivät lainvalvontaresurssiensa rajallisuuden vuoksi kaikissa tapauksissa tutki niitä tai nosta syytteitä niiden perusteella. Tästä seuraa, että kansalliset lainvalvontatoimet tällä alalla jäävät helposti hajanaisiksi, eivätkä viranomaiset useinkaan huomaa näiden rikosten rajatylittävää ulottuvuutta. Rajatylittävien petostapausten käsitteleminen edellyttäisi tehokkaita tutkinta- ja syytetoimia, joita olisi koordinoitava tiiviisti EU:n tasolla. Tiedonvaihto ja koordinointi eivät nykytasollaan riitä tähän, vaikka unionin elimet (mm. Eurojust, Europol ja Euroopan petostentorjuntavirasto OLAF) ovatkin tehostaneet toimintaansa. Koordinoinnissa, yhteistyössä ja tiedonvaihdossa törmätään lukuisiin ongelmiin ja rajoituksiin, koska vastuu jakautuu monille eri viranomaisille, jotka hoitavat eri tehtäviä eri lainkäyttöalueilla. Lainkäyttöviranomaisten petostentorjuntatoiminnassa on jatkuvasti puutteita eri tasoilla ja eri viranomaisten välillä. Nämä puutteet ovat keskeinen syy siihen, että EU:n taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia ei tutkita tehokkaasti eikä niistä nosteta syytteitä. Eurojustin ja Europolin yleisenä tehtävänä on edistää tiedonvaihtoa ja koordinoida kansallisia rikostutkimuksia ja syytetoimia, mutta niillä ei ole valtaa itse toteuttaa tutkinta- ja syytetoimia. OLAFin tehtävänä on puolestaan tutkia EU:hun vaikuttavia petoksia ja laittomia toimia, mutta sen toimivaltuudet rajoittuvat hallinnollisiin tutkimuksiin. Kansallisten lainkäyttöviranomaisten toiminta on usein hidasta, vain pieni osa tutkimuksista johtaa syytteen nostamiseen, ja eri jäsenvaltioiden tuloksissa on eroja. Näistä syistä jäsenvaltioiden lainkäyttötoimia petosten torjumiseksi ei nykyisellään voida pitää tehokkaina, ennaltaehkäisevinä ja yhtäläisinä, kuten SEUT-sopimuksessa edellytetään. Koska jäsenvaltioiden rikostutkinta- ja syyttäjäviranomaiset eivät nykytilanteessa kykene varmistamaan yhtäläistä suojelua ja täytäntöönpanoa, unionilla on paitsi toimivalta myös velvollisuus toimia. Oikeudelliselta kannalta tätä edellytetään SEUT-sopimuksen 325 artiklassa. Kun otetaan huomioon tällä alalla sovellettavat unionin säännöt, unionilla on myös parhaat edellytykset suojata omia taloudellisia etujaan muun muassa ajamalla syytteitä näitä etuja vahingoittavien rikosten tekijöitä vastaan. SEUT-sopimuksen 86 artikla muodostaa tarvittavan oikeusperustan uudelle unionin tasoiselle syyttäjäviranomaiselle. Sen perustamisen tavoitteena on korjata nykyisen, pelkästään kansallisiin toimiin perustuvan lainvalvontajärjestelmän puutteet ja parantaa näiden toimien johdonmukaisuutta ja koordinointia. Tämän ehdotuksen tarkoituksena on perustaa Euroopan syyttäjänvirasto ja määritellä sen toimivaltuudet ja menettelyt. Sillä täydennetään aiempaa säädösehdotusta[1], jossa määritellään rikokset ja niihin sovellettavat seuraamukset. Tämä ehdotus on osa lainsäädäntöpakettia, johon kuuluu myös Eurojustin uudistamista koskeva ehdotus. 2. KUULEMISTEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET Komissio on asetusehdotusta laatiessaan kuullut laajasti sidosryhmiä eri yhteyksissä. Ehdotusta on pohjustanut myös Euroopan syyttäjänvirastosta jo yli kymmenen vuoden ajan käyty keskustelu[2]. Valmistelevissa kuulemisissa pohdittiin tärkeimpiä tähän asetukseen liittyviä kysymyksiä, muun muassa erilaisia institutionaalisia, oikeudellisia, organisatorisia ja operatiivisia järjestelyjä EU:n tasoisen järjestelmän perustamiseksi unionin taloudellisia etuja vahingoittaviin rikoksiin liittyviä tutkinta- ja syytetoimia varten. Vuoden 2012 alkupuolella julkaistiin internetin välityksellä kaksi kyselyä. Toinen niistä oli suunnattu oikeusalan ammattilaisille ja toinen yleisölle. Vastauksissa suhtauduttiin yleisesti ottaen myönteisesti uusiin toimenpiteisiin aineellisen ja menettelyjä koskevan säädöskehyksen vahvistamiseksi. Samoin useimmat vastaajat kannattivat Euroopan syyttäjänviraston perustamista. Vastaajat esittivät myös useita yksityiskohtaisempia ehdotuksia ja kysymyksiä muun muassa Euroopan syyttäjänviraston suhteesta kansallisiin syyttäjäviranomaisiin, viraston toimivallasta johtaa ja koordinoida tutkimuksia sekä mahdollisista ongelmista viraston menettelysääntöjen yhdenmukaistamisessa EU:n laajuisesti. Samoihin aikoihin useissa jäsenvaltioissa tehtiin kyselyä tukevaa kenttätutkimusta. Lisäksi vuoden 2012 aikana ja alkuvuodesta 2013 järjestettiin seuraavat keskustelut ja kokoukset EU:n tasolla: · Korkeimmissa oikeuksissa toimivien syyttäjien ja vastaavien viranomaisten verkoston tapaaminen, Budapest, 25.–26. toukokuuta 2012. · Konferenssi: A Blueprint for the European Public Prosecutor's Office? Luxemburg, 13.–15. kesäkuuta 2012. Tähän Euroopan syyttäjänviraston toimintamallia käsittelevään konferenssiin osallistui tiedemaailman, EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden korkean tason edustajia ja asiantuntijoita. · Komission varapuheenjohtajan Viviane Redingin ja jäsenvaltioiden ylimpien syyttäjien tapaaminen, Bryssel, 26. kesäkuuta 2012. Tilaisuudessa käytiin avoin keskustelu unionin taloudellisten etujen suojaamiseen liittyvistä erityiskysymyksistä. · Komissio järjesti 18. lokakuuta 2012 kokouksen Eurojustin uudistamiseen liittyvistä kysymyksistä. Samassa yhteydessä keskusteltiin jäsenvaltioiden edustajien kanssa myös Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta. Kokouksessa kannatettiin yleisesti tiiviin yhteyden luomista Eurojustin ja Euroopan syyttäjänviraston välille. · OLAFin kymmenennessä petostentorjunnasta vastaavien syyttäjien konferenssissa Berliinissä 8.–9. marraskuuta 2012 oli tilaisuus pohtia, millä tavoin kansalliset syyttäjät ja mahdollisesti perustettava Euroopan syyttäjävirasto toimisivat yhteen. · Puolustusasianajajien (CCBE ja ECBA) kanssa 26. marraskuuta 2012 pidetyssä epävirallisessa tapaamisessa tarkasteltiin epäiltyjen menettelytakeita. Päätelmissä esitettiin menettelytakeisiin liittyviä suosituksia. · Eurooppaoikeuden akatemian (ERA) seminaari Euroopan syyttäjänvirastosta, ”Towards the European Public Prosecutor’s Office (EPPO)”, 17. ja 18. tammikuuta 2013. · EU:n kriminaalipolitiikkaa käsittelevä komission asiantuntijaryhmän kokous, Bryssel, 23. tammikuuta 2013. · Jatkotapaaminen ECBA:n ja CCBE:n edustajien kanssa, Bryssel, 9. huhtikuuta 2013. Lisäksi vuoden 2012 jälkipuoliskolla ja vuoden 2013 alussa järjestettiin useita kahdenvälisiä tapaamisia jäsenvaltioiden viranomaisten kanssa. Komissio on tehnyt politiikkavaihtoehtoja koskevan vaikutusten arvioinnin, jossa otettiin huomioon mm. ulkopuolisen selvityksen (erillissopimus JUST/2011/JPEN/FW/0030.A4) tulokset. Selvityksessä tarkasteltiin erilaisia Euroopan syyttäjänviraston perustamiseen liittyviä vaihtoehtoja. Vaikutusten arvioinnissa katsottiin, että Euroopan syyttäjänviraston perustaminen unionin hajautettuna yhdysvirastona, joka hyödyntää kansallisia lainkäyttöjärjestelmiä, olisi sekä toiminnallisesti että taloudellisesti edullisinta. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ 3.1. Oikeusperusta Ehdotuksen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 86 artikla. Sen 1 kohdan mukaan ”[u]nionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten torjumiseksi neuvosto voi erityistä lainsäätämisjärjestystä noudattaen annetuilla asetuksilla perustaa Eurojustin pohjalta Euroopan syyttäjänviraston. Neuvosto tekee ratkaisunsa yksimielisesti Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan.” Saman artiklan 2 kohdassa määritellään Euroopan syyttäjänviraston toimivaltuudet seuraavasti: ”Euroopan syyttäjänvirastolla, joka on tarvittaessa yhteydessä Europoliin, on toimivalta tutkia unionin niitä taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia, jotka määritetään 1 kohdassa tarkoitetussa asetuksessa, sekä asettaa syytteeseen niiden tekijät ja niihin osalliset. Se toimii syyttäjän tehtävissä tällaisia tekoja koskevissa rikosasioissa jäsenvaltioiden toimivaltaisissa tuomioistuimissa.” Artiklan 3 kohdassa määritellään artiklan nojalla annettavien asetusten aineellinen soveltamisala: ”Edellä 1 kohdassa tarkoitetuilla asetuksilla säädetään Euroopan syyttäjänviraston perussäännöstä, sen tehtävien hoitamista koskevista ehdoista, sen toimintaan sovellettavista ja todisteiden hyväksyttävyyttä koskevista menettelysäännöistä sekä Euroopan syyttäjänviraston tehtäviensä hoidossa toteuttamien menettelyyn liittyvien toimien oikeudelliseen valvontaan sovellettavista säännöistä.” 3.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Unionin toimille on tarvetta, koska suunnitellulla toimella on ilmeinen unionin ulottuvuus. Sen toteuttaminen edellyttää unionin omia taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten ohjausta ja koordinointia unionin tasolla. SEUT-sopimuksen 310 artiklan 6 kohdan ja 325 artiklan mukaisesti sekä unionin että jäsenvaltioiden edellytetään suojaavan näitä etuja. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti tämä tavoite voidaan toiminnan laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa ainoastaan unionin tasolla. Kuten edellä on todettu, unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten syytteeseenpano on nykyään kokonaan jäsenvaltioiden viranomaisten tehtävänä. Tilanne on epätyydyttävä, koska näin ei pystytä saavuttamaan tuloksellisen rikostorjunnan tavoitetta riittävän hyvin. Suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on edellä kuvatun tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen. Ehdotuksessa on päädytty kaikissa tapauksissa ratkaisuihin, joilla puututaan mahdollisimman vähän jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiin ja institutionaalisiin rakenteisiin. Ehdotuksen keskeinen sisältö, kuten tutkintatoimiin sovellettava lainvalinta, valtuutettujen syyttäjien lukumäärä sekä Euroopan syyttäjänviraston ja laillisuusvalvontajärjestelmän hajautettu luonne, on pyritty määrittämään siten, että ei ylitetä sitä, mikä on ehdotuksen päätavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. Unionin toimivallasta torjua petoksia ja muita sen taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia määrätään yksiselitteisesti SEUT-sopimuksen 86 ja 325 artiklassa. Koska unionin toimivalta ei ole alisteista jäsenvaltioiden toimivaltaan nähden ja koska sen käyttäminen on tarpeen unionin taloudellisten etujen suojan tehostamiseksi, ehdotetussa säädöspaketissa noudatetaan toissijaisuusperiaatteen vaatimusta. 3.3. Ehdotuksen kuvaus luku luvulta Ehdotuksen tärkeimpinä tavoitteina on · edistää unionin taloudellisten etujen tuloksellisempaa suojelua ja oikeusalueen kehittämistä sekä lisätä EU:n yritysten ja kansalaisten luottamusta unionin toimielimiin siten, että samalla kunnioitetaan kaikkia EU:n perusoikeuskirjassa vahvistettuja perusoikeuksia · luoda yhtenäinen eurooppalainen järjestelmä EU:n taloudellisia etuja vahingoittavien rikoksien tutkintaa ja syytteeseenpanoa varten · varmistaa tehokkaammat ja tuloksellisemmat tutkinta- ja syytetoimet EU:n taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten torjunnassa · lisätä syytetoimien ja sen myötä myös tuomioiden määrää sekä vilpillisesti hankittujen unionin varojen takaisinperintää · varmistaa EU:n toimijoiden ja jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välinen tiivis yhteistyö ja tehokas tiedonvaihto · tehostaa EU:n taloudellisiin etuihin vaikuttavien rikosten ennaltaehkäisyä. 3.3.1. I luku: Kohde ja määritelmät Ensimmäisessä luvussa esitetään asetuksen aihe, joka on Euroopan syyttäjänviraston perustaminen. Lisäksi siinä määritellään joitakin asetustekstissä käytettäviä ilmaisuja, kuten ’unionin taloudelliset edut’. 3.3.2. II luku: Yleiset säännöt Luvussa säädetään Euroopan syyttäjänviraston perustehtävistä ja käsitellään sen asemaa ja rakennetta uutena unionin rikostutkinta- ja syytetoimista vastaavana virastona. Lisäksi säädetään yksityiskohtaisesti Euroopan syyttäjän, hänen varasyyttäjiensä ja valtuutettujen Euroopan syyttäjien nimittämisestä ja erottamisesta. Luvussa esitetään myös uuden viraston keskeiset toimintaperiaatteet. Luvun 1 jaksossa (Euroopan syyttäjänviraston asema, organisaatio ja rakenne) tarkennetaan, miten Euroopan syyttäjänviraston osat liittyvät yhteen ja mitä tehtäviä sille annetaan. Ehdotuksen mukaan Euroopan syyttäjänvirasto on uusi unionin elin, jolla on oma oikeushenkilöllisyys. Lisäksi säännellään sen suhdetta Eurojustiin. Euroopan syyttäjänviraston keskeisinä piirteinä mainitaan riippumattomuus ja vastuuvelvollisuus. Tällä pyritään varmistamaan, että se on tehtäviään suorittaessaan ja toimivaltuuksiaan käyttäessään suojassa vaikutusyrityksiltä. Ehdotuksessa kuvaillaan myös Euroopan syyttäjänviraston rakenne pääpiirteissään. Euroopan syyttäjän, varasyyttäjien ja viraston henkilöstön nimittämis- ja erottamismenettelyihin sovellettavista säännöistä säädetään luvun 2 jaksossa (Euroopan syyttäjänviraston jäsenten nimittäminen ja erottaminen). Euroopan syyttäjän nimittämismenettely on suunniteltu niin, että se takaa hänen riippumattomuutensa unionin toimielimistä ja vastuuvelvollisuutensa niitä kohtaan, kun taas hänen erottamisestaan vastaa Euroopan unionin tuomioistuin. Valtuutettujen Euroopan syyttäjien nimittämisestä ja erottamisesta vastaa puolestaan Euroopan syyttäjä. Menettelyllä pyritään varmistamaan heidän integroitumisensa kansallisiin syyttäjälaitoksiin. Luvun 3 jaksossa (Perusperiaatteet) kuvaillaan keskeisiä periaatteita, joita sovelletaan Euroopan syyttäjänviraston toimintaan, kuten Euroopan unionin perusoikeuskirjan noudattaminen, oikeasuhteisuus, kansallisen lainsäädännön soveltaminen asetuksen täytäntöönpanossa, menettelyn puolueettomuus, tutkintatoimien lainmukaisuus ja ripeys sekä jäsenvaltioiden velvollisuus avustaa Euroopan syyttäjänvirastoa sen tutkinta- ja syytetoimissa. Luvun 4 jaksossa (Euroopan syyttäjänviraston toimivalta) selvennetään, mitkä rikokset kuuluvat Euroopan syyttäjänviraston aineellisen toimivallan piiriin. Nämä rikokset määritellään viittaamalla kansallisiin säädöksiin, joilla unionin lainsäädäntö (direktiivi 2013/xx/EU) pannaan täytäntöön. Ehdotustekstissä tehdään ero kahden eri rikostyypin välillä. Ensimmäisen tyypin rikokset kuuluvat automaattisesti Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin (12 artikla). Euroopan syyttäjänvirastolla voi olla toimivaltaa myös toiseen ryhmään kuuluvien rikosten suhteen (13 artikla) silloin, kun niillä on tiettyjä yhteyksiä ensimmäisen tyypin rikoksiin. Viraston toimivalta on kuitenkin vahvistettava erikseen. Tässä jaksossa säädetään myös siitä, miten Euroopan syyttäjänvirasto käyttää toimivaltaansa näiden rikosten suhteen. 3.3.3. III luku: Tutkinta- ja syytetoimia sekä oikeudenkäyntiä koskevat menettelysäännöt Luku kattaa Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimien keskeisen sisällön. Säännöksissä käsitellään muun muassa sitä, miten kansalliset tuomioistuimet valvovat Euroopan syyttäjänviraston toimintaa, minkälaisia päätöksiä virasto voi tehdä sen jälkeen kun tutkinta on valmistunut, miten virasto täyttää syyttäjäntehtävänsä, ja kuinka hankittuja todisteita voidaan käyttää tuomioistuimessa, jossa asia käsitellään. Luvun 1 jaksossa (Tutkinta) säädetään Euroopan syyttäjänviraston toimintaan sovellettavista yleisistä säännöistä, jotka koskevat muun muassa tietolähteitä, tutkinnan aloittamista ja toteuttamista sekä sitä, miten virasto voi hankkia lisätietoa tietokannoista tai pyytää tietojen keräämistä. Luvun 2 jaksossa (Tietojen käsittely) selitetään, miten asianhallintajärjestelmä toimii. Euroopan syyttäjänviraston käytettävissä olevista erilaisista tutkintatoimista ja niiden käytön edellytyksistä säädetään 3 jaksossa (Tutkintatoimet). Ehdotuksessa ei säännellä näitä eri toimia yksityiskohtaisesti vaan edellytetään kansallisen lainsäädännön soveltamista. Luvun 4 jaksossa (Tutkinnan päättäminen ja syyttäjänvaltuudet) säädetään erityyppisistä päätöksistä, joita Euroopan syyttäjänvirasto voi tehdä tutkinnan päätteeksi, muun muassa päätös syytteen nostamisesta tai asian käsittelyn lopettamisesta. Luvun 5 jaksossa (Todisteiden hyväksyttävyys) säännellään Euroopan syyttäjänviraston keräämien ja esittämien todisteiden kelpuuttamista tuomioistuimessa, jossa asiaa käsitellään. Kansallisten tuomioistuinten menetetyksi tuomitseman omaisuuden arvon siirtämistä säännellään 6 jaksossa (Menetetyksi tuomitseminen). 3.3.4. IV luku: Menettelytakeet Tässä luvussa säädetään takeista, jotka koskevat Euroopan syyttäjänviraston menettelyissä osallisina olevia henkilöitä. Takeiden on oltava oikeusnormien, erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjan, mukaiset. Säännöksissä viitataan joidenkin oikeuksien osalta unionin lainsäädäntöön (erilaisia prosessuaalisia oikeuksia rikosoikeudenkäynneissä koskevat direktiivit), mutta sen lisäksi niissä määritellään itsenäisesti eräitä muita oikeuksia, joista ei ole vielä annettu unionin lainsäädäntöä. Siten näillä säännöksillä annetaan epäillyille ja muille henkilöille unionin tasoista lisäsuojaa, jota sovelletaan kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelytakeiden lisäksi. 3.3.5. V luku: Laillisuusvalvonta SEUT-sopimuksen 86 artiklan 3 kohdassa määrätään, että unionin lainsäätäjä vahvistaa säännöt, joita sovelletaan Euroopan syyttäjänviraston tehtäviensä hoidossa toteuttamien, menettelyyn liittyvien toimien oikeudelliseen valvontaan. Tämä kuvastaa Euroopan syyttäjänviraston erityisluonnetta, jonka vuoksi se poikkeaa kaikista muista unionin elimistä ja virastoista ja jonka vuoksi tarvitaan laillisuusvalvontaa koskevia erityissääntöjä. SEUT-sopimuksen 86 artiklan 2 kohdassa määrätään, että Euroopan syyttäjänvirasto toimii syyttäjän tehtävissä jäsenvaltioiden toimivaltaisissa tuomioistuimissa. Myös viraston tutkintatoimet liittyvät tiiviisti mahdollisiin syytetoimiin, ja niiden vaikutus kohdistuu pääasiassa jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmiin. Useimmiten kansalliset lainvalvontaviranomaiset toteuttaisivat tällaisia toimia Euroopan syyttäjänviraston ohjeiden mukaan, joissakin tapauksissa saatuaan ensin kansallisen tuomioistuimen luvan siihen. Vaikka Euroopan syyttäjänvirasto on unionin elin, sen toiminnan vaikutukset kohdistuvat siis pääasiassa kansallisiin oikeusjärjestelmiin. Siksi on aihetta rinnastaa Euroopan syyttäjänvirasto kansallisiin viranomaisiin sen tutkinta- ja syytetoimien laillisuuden valvonnan kannalta. Tästä seuraa, että kaikkien sellaisten Euroopan syyttäjänviraston toimien, joista voidaan nostaa kanne, laillisuuden valvonta olisi annettava kansallisten tuomioistuinten tehtäväksi. Euroopan unionin tuomioistuimella ei siis tulisi olla suoraa toimivaltaa ratkaista näitä toimia koskevia kanteita SEUT-sopimuksen 263, 265 ja 268 artiklan nojalla, koska laillisuusvalvonnan kannalta niitä ei olisi pidettävä unionin elimen toimina. SEUT-sopimuksen 267 artiklan mukaisesti kansallisilla tuomioistuimilla on mahdollisuus, tai tietyissä tapauksissa velvollisuus, esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä unionin oikeuden sellaisten säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, joilla on merkitystä Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimien laillisuuden valvonnan kannalta. Tällaisia kysymyksiä voidaan esittää muun muassa tämän asetuksen tulkinnasta. Koska Euroopan syyttäjänvirasto pidetään laillisuusvalvonnan kannalta kansallisena viranomaisena, kansalliset tuomioistuimet voivat siirtää unionin tuomioistuimen ratkaistavaksi ainoastaan sen toimiin liittyviä tulkintariitoja. Näin varmistetaan ennakkoratkaisumenettelyn avulla, että asetusta sovelletaan yhdenmukaisesti kaikkialla unionin alueella, ja toisaalta Euroopan syyttäjänviraston toimien pätevyys voidaan riitauttaa kansallisissa tuomioistuimissa kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 3.3.6. VI luku: Tietosuoja Luvussa säädetään tietosuojasäännöistä, joilla täsmennetään ja täydennetään Euroopan syyttäjänviraston osalta lainsäädäntöä, jota sovelletaan unionin elinten suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn (erityisesti yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001). Kaiken Euroopan syyttäjänviraston toiminnan yhteydessä suoritettavan henkilötietojen käsittelyn valvonta annetaan Euroopan tietosuojavaltuutetun tehtäväksi. 3.3.7. VII luku: Varainhoitoa ja henkilöstöä koskevat säännökset Luvussa on säännöksiä Euroopan syyttäjänviraston talousarviosta ja henkilöstöstä. Ne perustuvat sovellettavaan unionin lainsäädäntöön, talousarvion osalta unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä ja neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 kumoamisesta 25 päivänä lokakuuta 2012 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseen (EU, Euratom) N:o 966/2012 ja henkilöstön osalta asetukseen N:o 31 (ETY), sellaisena kuin se on muutettuna. 3.3.8. VIII luku: Euroopan syyttäjänviraston ja sen kumppanien välisiä suhteita koskevat säännökset Tässä luvussa säännellään Euroopan syyttäjänviraston suhteita unionin toimielimiin ja muihin elimiin sekä ulkopuolisiin toimijoihin. Euroopan syyttäjänviraston ja Eurojustin välisiin suhteisiin sovelletaan erityissäännöksiä niiden läheisten operatiivisten yhteyksien sekä hallinnon ja johdon välisten yhteyksien vuoksi. 3.3.9. IX luku: Yleiset säännökset Yleisissä säännöksissä käsitellään institutionaalisia kysymyksiä, joita nousee esiin aina, kun perustetaan uusi unionin virasto tai toimisto. Säännökset perustuvat suurelta osin EU:n erillisvirastoja koskevaan yhteiseen lähestymistapaan, mutta niissä otetaan huomioon Euroopan syyttäjänviraston erityisluonne lainkäyttöviranomaisena. Niissä säädetään muun muassa viraston oikeudellisesta asemasta, toimintaedellytyksistä, kielijärjestelyistä, avoimuusvaatimuksista, petostentorjuntasäännöistä, turvallisuusluokiteltujen tietojen käsittelystä, hallinnollisista tutkimuksista ja vastuusäännöistä. 3.3.10. X luku: Loppusäännökset Loppusäännöksissä käsitellään asetuksen täytäntöönpanoa. Niissä säädetään muun muassa täytäntöönpanosäännösten antamisesta, siirtymäsäännöksistä, hallinnollisista säännöistä ja asetuksen voimaantulosta. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksessa pyritään kustannustehokkuuteen EU:n talousarvion kannalta. Osa OLAFin nykyisistä määrärahoista on tarkoitus käyttää Euroopan syyttäjänviraston keskustoimipaikan perustamiseen. Lisäksi uusi virasto saa hallinnollista tukea Eurojustilta. Valtuutettujen Euroopan syyttäjien asemasta syntyy rajallisia lisäkustannuksia, koska he toimivat jäsenvaltioista käsin mutta ovat silti erottamaton osa Euroopan syyttäjänvirastoa. Koska valtuutetuilla syyttäjillä on kaksoisrooli unionin syyttäjinä ja kansallisina syyttäjinä, heille maksetaan palkkaa EU:n talousarviosta ja heihin sovelletaan EU:n henkilöstösääntöjä. Koska Euroopan syyttäjänviraston perustamisvaihe kestää todennäköisesti useita vuosia, henkilöstöä siirretään virastoon vähitellen OLAFista ja OLAFin henkilöstöä ja henkilöstömäärärahoja vähennetään vastaavasti sitä mukaa. Euroopan syyttäjänviraston toiminta pääsee täyteen vauhtiin vasta, kun sen henkilöstö on täysilukuinen. Tähän päästään vuonna 2023, jolloin virastossa on 235 tointa, joista 180 henkilöstötaulukon mukaista ja 55 ulkopuolista tointa. Tällä henkilöstömäärällä vuoden 2023 arvioidut henkilöstömenot olisivat 35 miljoonaa euroa. 2013/0255 (APP) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS Euroopan syyttäjänviraston perustamisesta EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 86 artiklan, ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon, kuultuaan Euroopan tietosuojavaltuutettua, noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä, sekä katsoo seuraavaa: (1) Sekä unionilla että jäsenvaltioilla on velvollisuus suojella unionin taloudellisia etuja rikoksilta, jotka aiheuttavat joka vuosi merkittävää taloudellista vahinkoa. Asianomaiset kansalliset viranomaiset eivät kuitenkaan tällä hetkellä riittävässä määrin tutki näitä rikoksia eivätkä nosta niistä syytteitä. (2) Euroopan syyttäjänviraston perustamista ennakoidaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta koskevissa määräyksissä. (3) SEUT-sopimuksessa edellytetään nimenomaisesti, että Euroopan syyttäjänvirasto perustetaan Eurojustin pohjalta. Sen vuoksi asetuksessa olisi luotava yhteyksiä niiden välille. (4) Euroopan syyttäjänviraston tehtävänä on SEUT-sopimuksen mukaan torjua unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia. (5) Unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten laajuuden ja vaikutusten vuoksi niiden torjuminen voidaan toissijaisuusperiaatteen mukaisesti saavuttaa parhaiten unionin tasolla. Unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten syytteeseenpano on nykyään kokonaan jäsenvaltioiden viranomaisten tehtävänä. Tällä tavalla tavoitetta ei saavuteta riittävän hyvin. Koska unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia koskevien kansallisten syytetoimien hajanaisuuden vuoksi jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on Euroopan syyttäjänviraston perustaminen, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla siten, että Euroopan syyttäjänvirastolle annetaan yksinomainen toimivalta nostaa syyte tällaisista rikoksista, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. (6) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi ja sen varmistamiseksi, että asetuksen vaikutus jäsenvaltioiden oikeusjärjestyksiin ja institutionaalisiin rakenteisiin on mahdollisimman vähäinen. (7) Euroopan syyttäjänviraston tehtävänä olisi oltava tutkia rikoksia, jotka vahingoittavat unionin taloudellisia etuja, ja asettaa niiden tekijät syytteeseen ja tuomittaviksi. Tämä edellyttää itsenäisiä tutkinta- ja syytteeseenpanovaltuuksia sekä muun muassa mahdollisuutta suorittaa rikostutkintaa rajat ylittävissä tai monimutkaisissa tapauksissa. (8) Euroopan syyttäjänviraston organisaatiorakenteen olisi mahdollistettava nopea ja tehokas päätöksenteko rikostutkinnan ja syytteen nostamisen yhteydessä riippumatta siitä, liittyvätkö ne yhteen vai useampaan jäsenvaltioon. (9) Euroopan syyttäjänviraston tutkintatoimien toteuttaminen olisi annettava pääsääntöisesti jäsenvaltioissa toimivien valtuutettujen Euroopan syyttäjien tehtäväksi. Tapauksissa, jotka koskevat useita jäsenvaltioita tai jotka ovat erityisen monimutkaisia, tutkinnan ja syytteeseenpanon toteuttaminen tehokkaasti saattaa edellyttää, että Euroopan syyttäjällä on myös toimivaltuudet antaa ohjeita kansallisille lainvalvontaviranomaisille. (10) Koska Euroopan syyttäjänvirastolle on määrä antaa tutkinta- ja syytteeseenpanovaltuuksia, olisi säädettävä institutionaalisista takeista, jotta varmistetaan sen riippumattomuus ja vastuuvelvollisuus unionin toimielimiin nähden. (11) Tiukka vastuuvelvollisuus täydentää Euroopan syyttäjänvirastolle tässä asetuksessa myönnettyjä toimivaltuuksia ja riippumattomuutta. Euroopan syyttäjä on kaikilta osin vastuussa hänelle Euroopan syyttäjänviraston päällikkönä kuuluvien tehtävien suorittamisesta, ja tässä ominaisuudessa hänellä on institutionaalinen vastuuvelvollisuus unionin toimielimiin nähden viraston yleisestä toiminnasta. Tästä seuraa, että mikä tahansa unionin toimielimistä voi tietyissä olosuhteissa, kuten vakavan rikkomuksen vuoksi, pyytää Euroopan unionin tuomioistuinta panemaan Euroopan syyttäjän viralta. Vastuuvelvollisuus olisi yhdistettävä tiukkaan laillisuuden valvontaan niin, että Euroopan syyttäjänvirasto saa käyttää tutkinnassa pakkokeinoja ainoastaan lainkäyttöviranomaisen luvalla ja asiaa käsittelevän tuomioistuimen olisi varmistettava, että sille esitettyjen todisteiden hankkimisessa on noudatettu Euroopan unionin perusoikeuskirjaa. (12) Jotta voidaan varmistaa Euroopan syyttäjänviraston toiminnan johdonmukaisuus ja siten unionin taloudellisten etujen yhtäläinen suoja, viraston organisaatiorakenteen olisi mahdollistettava kaikkien sen toimivaltaan kuuluvien tutkinta- ja syytetoimien keskitetty koordinointi ja ohjaus. Sen vuoksi Euroopan syyttäjänvirastolla olisi oltava keskitetty rakenne, jonka päätöksenteosta vastaa Euroopan syyttäjä. (13) Tehokkuuden maksimoimiseksi ja kustannusten minimoimiseksi Euroopan syyttäjänviraston olisi noudatettava hajauttamisperiaatetta, jonka mukaan tutkimusten ja syytetoimien toteuttamisesta vastaavat jäsenvaltioissa toimivat valtuutetut Euroopan syyttäjät. Euroopan syyttäjänviraston olisi tukeuduttava kansallisiin viranomaisiin, kuten poliisiviranomaisiin, erityisesti pakkotoimien täytäntöönpanossa. Kaikilla kansallisilla viranomaisilla ja alalla toimivilla unionin elimillä, kuten Europol, Eurojust ja Euroopan petostentorjuntavirasto, jäljempänä ’OLAF’, on vilpittömän yhteistyön periaatteen mukaisesti velvollisuus aktiivisesti tukea Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimia sekä toimia mahdollisimman tiiviissä yhteistyössä sen kanssa. (14) Nimettyjen jäsenvaltioissa toimivien valtuutettujen Euroopan syyttäjien tai näiden kansallisen henkilöstön olisi toteutettava Euroopan syyttäjänviraston operatiivisia toimintoja Euroopan syyttäjän ohjauksessa ja hänen lukuunsa. Euroopan syyttäjällä ja varasyyttäjillä olisi oltava käytössään heille tämän asetuksen mukaan kuuluvien tehtävien hoitamiseen tarvittava henkilöstö. Euroopan syyttäjänvirastoa olisi pidettävä jakamattomana kokonaisuutena. (15) Euroopan syyttäjän nimittämismenettelyn avulla olisi varmistettava hänen riippumattomuutensa, ja hänen olisi saatava legitiimiytensä unionin toimielimiltä. Euroopan syyttäjän varasyyttäjät olisi nimitettävä samalla menettelyllä kuin Euroopan syyttäjä. (16) Valtuutettujen Euroopan syyttäjien nimittämismenettelyn avulla olisi varmistettava, että he ovat Euroopan syyttäjänviraston erottamaton osa ja että heidät integroidaan sekä operatiivisesti että rakenteellisesti kansallisiin oikeusjärjestelmiin ja syyttäjälaitoksiin. (17) Euroopan unionin perusoikeuskirja muodostaa yhteisen perustan epäiltyjen oikeuksien suojaamiseksi rikosoikeudellisissa menettelyissä sekä esitutkinta- että oikeudenkäyntivaiheessa. Euroopan syyttäjänviraston olisi kaikessa toiminnassaan kaikilta osin kunnioitettava näitä oikeuksia. (18) Euroopan syyttäjänviraston olisi tutkinta- ja syytetoimissaan noudatettava oikeasuhteisuuden, puolueettomuuden ja oikeudenmukaisuuden periaatteita suhteessa epäiltyyn. Tähän sisältyy velvollisuus tutkia kaikentyyppisiä, sekä epäillyn syyllisyyteen että hänen syyttömyyteensä viittaavia todisteita. (19) On tarpeen vahvistaa työjärjestys, jota Euroopan syyttäjänvirasto noudattaa toiminnassaan. Koska olisi suhteetonta säätää sen tutkinta- ja syytetoimiin sovellettavista yksityiskohtaisista säännöistä, asetuksessa olisi ainoastaan lueteltava tutkintatoimet, joita Euroopan syyttäjänviraston voi olla tarpeen käyttää, ja jätettävä muut yksityiskohdat, erityisesti näiden toimien toteuttamiseen liittyvät säännöt, säänneltäviksi kansallisessa lainsäädännössä. (20) Oikeusvarmuuden turvaamiseksi ja unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia koskevan nollatoleranssin varmistamiseksi Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimien olisi perustuttava syytepakkoperiaatteeseen, mikä tarkoittaa sitä, että sen olisi aloitettava tutkinta ja tietyin lisäedellytyksin nostettava syyte jokaisesta sen toimivallan piiriin kuuluvasta rikoksesta. (21) Euroopan syyttäjänviraston aineellisen toimivallan olisi rajoituttava unionin taloudellisia etuja vahingoittaviin rikoksiin. Toimivallan laajentaminen koskemaan rajatylittävää vakavaa rikollisuutta edellyttäisi Eurooppa-neuvoston yksimielistä päätöstä. (22) Unionin taloudellisia etuja vahingoittavat rikokset liittyvät usein läheisesti muihin rikoksiin. Jotta menettelyt olisivat tehokkaita ja vältettäisiin rikkomasta periaatetta, jonka mukaan samasta rikoksesta ei voi nostaa syytettä kahdesti (ne bis in idem), Euroopan syyttäjänviraston toimivallan olisi katettava myös rikokset, joita ei kansallisissa lainsäädännöissä ole varsinaisesti määritelty unionin taloudellisia etuja vahingoittaviksi rikoksiksi, mutta joiden tunnusmerkistö on sama kuin unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten ja erottamattomasti niihin liittyvä. Kun on kysymys tällaisista monitahoisista tapauksista, joissa unionin taloudellisia etuja vahingoittava rikos on ensisijainen, Euroopan syyttäjänviraston olisi käytettävä toimivaltaansa asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia kuultuaan. Ensisijaisuus olisi todettava sellaisilla perusteilla kuin rikoksen taloudellinen vaikutus unioniin ja kansallisiin talousarvioihin, uhrien määrä ja muut rikoksen vakavuuteen liittyvät seikat tai sovellettavat seuraamukset. (23) Unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten osalta Euroopan syyttäjänviraston toimivallan olisi oltava ensisijainen suhteessa kansalliseen toimivaltaan, jotta voitaisiin varmistaa tutkinta- ja syytetoimien johdonmukaisuus ja ohjaus unionin tasolla. Jäsenvaltioiden viranomaisten olisi toteutettava näitä rikoksia koskevia toimia ainoastaan, jos Euroopan syyttäjänvirasto sitä pyytää, elleivät kiireelliset toimenpiteet ole tarpeen. (24) Koska Euroopan syyttäjänviraston olisi voitava nostaa syytteitä kansallisissa tuomioistuimissa, sen toimivallan määrittelyssä olisi viitattava sellaisiin jäsenvaltioiden rikoslain säännöksiin, joissa kriminalisoidaan unionin taloudellisia etuja vahingoittavat teot tai laiminlyönnit ja määritetään niihin sovellettavat seuraamukset saattamalla asiaa koskeva unionin lainsäädäntö, erityisesti [direktiivi 2013/xx/EU[3]], osaksi kansallista lainsäädäntöä. (25) Euroopan syyttäjänviraston olisi käytettävä toimivaltaansa mahdollisimman laajasti, jotta sen tutkinta- ja syytetoimet voidaan ulottaa koskemaan jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella tehtyjä rikoksia. Tästä syystä sen toimivaltasäännöt olisi yhdenmukaistettava [direktiivin 2013/xx/EU] nojalla annettujen sääntöjen kanssa. (26) Koska Euroopan syyttäjänvirastolla on yksinomainen toimivalta käsitellä unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja alalla toimivien unionin elinten, kuten Eurojustin, Europolin ja OLAFin, olisi edistettävä tutkintatoimia, joita Euroopan syyttäjänvirasto toteuttaa jäsenvaltioiden alueella, siitä hetkestä, jona rikosepäilystä ilmoitetaan Euroopan syyttäjänvirastolle, siihen hetkeen, jona se päättää nostaa syytteen tai ratkaista asian muulla tavoin. (27) Noudattaakseen kaikilta osin velvollisuuttaan ilmoittaa Euroopan syyttäjänvirastolle, kun on aihetta epäillä, että on tapahtunut sen toimivallan piiriin kuuluva rikos, jäsenvaltioiden kansallisten viranomaisten sekä unionin toimielinten, elinten, toimistojen ja virastojen olisi noudatettava voimassa olevia ilmoitusmenettelyjä ja niillä olisi oltava käytössä tehokkaita järjestelmiä niille esitettyjen väitteiden alustavaa arviointia varten. Unionin toimielimet, elimet, toimistot ja virastot voivat käyttää OLAFin apua tähän tarkoitukseen. (28) Unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten tutkinta- ja syytetoimien tuloksellisuuden vuoksi on välttämätöntä, että Euroopan syyttäjänvirasto voi kerätä todisteita koko unionin alueelta käyttämällä kattavaa tutkintatoimivalikoimaa ottaen huomioon suhteellisuusperiaatteen ja tarpeen hankkia tietyille tutkintatoimille tuomioistuimen lupa. Näiden toimien olisi oltava käytettävissä Euroopan syyttäjänviraston toimivaltuuksien piiriin kuuluvien rikosten tutkintaa ja syytteeseenpanoa varten. Toimet olisi toteutettava kansallisen lainsäädännön mukaisesti sen jälkeen, kun Euroopan syyttäjänvirasto tai sen pyynnöstä toimivaltainen kansallinen tuomioistuin on määrännyt niistä. Lisäksi Euroopan syyttäjänviraston olisi saatava käyttöönsä kaikki asiaa koskevat tietolähteet, kuten julkiset ja yksityiset rekisterit. (29) Tämän asetuksen mukaisia tutkintatoimia toteutettaessa olisi noudatettava asetuksessa säädettyjä edellytyksiä, kuten tuomioistuimen luvan hankkimista tiettyjen tutkinnallisten pakkokeinojen käyttämistä varten. Muidenkin tutkintatoimien toteuttamiseen saatetaan tarvita tuomioistuimen lupa, jos tätä edellytetään sen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä, jossa toimi on määrä toteuttaa. Olisi noudatettava yleistä oikeasuhteisuuden ja välttämättömyyden vaatimusta, kun Euroopan syyttäjänvirasto määrää toimenpiteiden toteuttamisesta ja toimivaltainen kansallinen tuomioistuin antaa luvan niiden toteuttamisen tämän asetuksen nojalla. (30) SEUT-sopimuksen 86 artiklassa edellytetään, että Euroopan syyttäjänvirasto hoitaa syyttäjän tehtäviä, joihin kuuluu päättäminen epäillyn syytteeseen asettamisesta ja oikeuspaikkavalinta. Euroopan syyttäjän olisi päätettävä epäillyn syytteeseen asettamisesta sen varmistamiseksi, että syytetoimissa noudatetaan yhteistä linjaa. Euroopan syyttäjän olisi valittava oikeuspaikka läpinäkyvien kriteerien perusteella. (31) Kun otetaan huomioon syytepakkoperiaate, Euroopan syyttäjänviraston tutkintatoimien olisi yleensä johdettava syytteen nostamiseen toimivaltaisissa kansallisissa tuomioistuimissa, jos rikoksesta on vankka näyttö eikä syytteen nostamiselle ole oikeudellista estettä. Jos tällaista näyttöä ei ole eikä ole kovin todennäköistä, että vaadittava näyttö pystyttäisiin esittämään oikeudenkäynnissä, asian käsittely voidaan lopettaa. Euroopan syyttäjänvirastolla olisi lisäksi oltava mahdollisuus lopettaa asian käsittely, jos rikos on vähäinen. Jos asian käsittelyä ei lopeteta näistä syistä, mutta syytteen nostamiseen ei silti ole aihetta, Euroopan syyttäjänvirastolla olisi oltava mahdollisuus tarjota epäillylle sovintoratkaisua, jos se olisi aiheellista asianmukaisen oikeudenkäytön takaamiseksi. Sovintoratkaisuihin ja niiden yhteydessä määrättävien sakkojen laskemiseen sovellettavia sääntöjä olisi selkeytettävä Euroopan syyttäjänviraston hallintoa koskevissa säännöissä. Asian käsittelyn lopettaminen sovintoratkaisuun tämän asetuksen säännösten mukaisesti ei saisi vaikuttaa toimivaltaisten viranomaisten hallinnollisten toimenpiteiden soveltamiseen, kunhan näihin toimenpiteisiin ei liity rikosseuraamuksiin rinnastettavissa olevia seuraamuksia. (32) Todisteet, joita Euroopan syyttäjänvirasto esittää asiaa käsittelevässä tuomioistuimessa, olisi tunnustettava hyväksyttäviksi, ja niiden olisi siten oletettava täyttävän tuomioistuimen sijaintijäsenvaltion kansallisessa laissa mahdollisesti säädetyt olennaiset todisteita koskevat edellytykset edellyttäen, että tuomioistuin katsoo todisteiden olevan menettelyn oikeudenmukaisuutta ja epäillyn puolustautumisoikeuksia koskevien Euroopan unionin perusoikeuskirjan määräysten mukaiset. Asiaa käsittelevä tuomioistuin ei saisi hylätä Euroopan syyttäjänviraston esittämiä todisteita sillä perusteella, että asiaan sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä sovelletaan tämäntyyppisten todisteiden keräämiseen eri edellytyksiä ja sääntöjä. (33) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita. Siinä edellytetään erityisesti, että Euroopan syyttäjänvirasto kunnioittaa oikeutta oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin, oikeutta puolustukseen ja syyttömyysolettamaa, sellaisina kuin ne on kirjattu perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklaan. Noudattamalla perusoikeuskirjan 50 artiklan kieltoa syyttää ja rangaista oikeudenkäynnissä kahdesti samasta rikoksesta (ne bis in idem) varmistetaan, että Euroopan syyttäjänviraston nostamat syytteet eivät johda kaksoisrangaistavuuteen. Euroopan syyttäjänvirasto noudattaa toiminnassaan edellä mainittuja oikeuksia kaikilta osin, ja asetusta olisi sovellettava ja tulkittava sen mukaisesti. (34) SEUT-sopimuksen 82 artiklan 2 kohdan mukaan unioni voi säätää vähimmäissäännöistä, jotka koskevat yksilön oikeuksia rikosasioiden käsittelyssä, varmistaakseen oikeuden puolustukseen ja menettelyn oikeudenmukaisuuteen. Vaikka unionin säännöstö on jo laaja, kaikkia näitä oikeuksia ei vielä ole yhdenmukaistettu. Tässä asetuksessa olisi annettava näitä oikeuksia koskevat säännöt, joita sovellettaisiin ainoastaan tässä asetuksessa vahvistettuihin tarkoituksiin. (35) Euroopan syyttäjänviraston toimintaan olisi sovellettava asiaan liittyvässä unionin lainsäädännössä, kuten oikeudesta tulkkaukseen ja käännöksiin rikosoikeudellisissa menettelyissä 20 päivänä lokakuuta 2010 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2010/64/EU[4], tiedonsaantioikeudesta rikosoikeudellisissa menettelyissä 22 päivänä toukokuuta 2012 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2012/13/EU[5] sekä [oikeudesta asianajajaan rikosoikeudenkäyntimenettelyissä ja oikeudesta ilmoittaa pidätyksestään […] päivänä […]kuuta 2013 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2013/xx/EU] annettuja puolustautumisoikeuksia koskevia säännöksiä, sellaisina kuin ne on saatettu osaksi kansallista lainsäädäntöä. Jokaisen rikoksesta epäillyn henkilön, jonka osalta Euroopan syyttäjänvirasto aloittaa tutkinnan, olisi saatava nauttia näistä oikeuksista. (36) SEUT-sopimuksen 86 artiklan 3 kohdan mukaisesti unionin lainsäätäjä vahvistaa säännöt, joita sovelletaan Euroopan syyttäjänviraston tehtäviensä hoidossa toteuttamien menettelyyn liittyvien toimien oikeudelliseen valvontaan. Lainsäätäjälle myönnetty toimivalta kuvastaa Euroopan syyttäjänviraston erityisluonnetta, jonka vuoksi se poikkeaa kaikista muista unionin elimistä ja virastoista ja jonka vuoksi tarvitaan laillisuusvalvontaa koskevia erityissääntöjä. (37) SEUT-sopimuksen 86 artiklan 2 kohdassa määrätään, että Euroopan syyttäjänvirasto toimii syyttäjän tehtävissä jäsenvaltioiden toimivaltaisissa tuomioistuimissa. Euroopan syyttäjänviraston tutkintatoimiensa yhteydessä toteuttamat toimet liittyvät läheisesti syytetoimiin, joihin ne voivat johtaa ja joilla voi olla vaikutuksia jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmissä. Yleensä kansalliset lainvalvontaviranomaiset toteuttaisivat näitä toimia Euroopan syyttäjänviraston ohjeiden mukaan, joissakin tapauksissa saatuaan ensin kansallisen tuomioistuimen luvan. Siksi on aihetta pitää Euroopan syyttäjänvirastoa kansallisena viranomaisena sen tutkinta- ja syytetoimien laillisuuden valvonnan osalta. Tämän seurauksena kaikkien sellaisten Euroopan syyttäjänviraston toimien, joista voidaan nostaa kanne, laillisuuden valvonta olisi annettava kansallisten tuomioistuinten tehtäväksi, eikä Euroopan unionin tuomioistuimella tulisi olla suoraa toimivaltaa ratkaista näitä toimia koskevia kanteita SEUT-sopimuksen 263, 265 ja 268 artiklan nojalla, koska niitä ei olisi pidettävä laillisuusvalvonnan kannalta unionin elimen toimina. (38) SEUT-sopimuksen 267 artiklan mukaisesti kansallisilla tuomioistuimilla on mahdollisuus, tai tietyissä tapauksissa velvollisuus, esittää unionin tuomioistuimelle ennakkoratkaisukysymyksiä unionin oikeuden, kuten tämän asetuksen, sellaisten säännösten tulkinnasta tai pätevyydestä, joilla on merkitystä Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimien laillisuuden valvonnan kannalta. Kansallisilla tuomioistuimilla ei tulisi olla mahdollisuutta esittää unionin tuomioistuimelle kysymyksiä Euroopan syyttäjänviraston toimien pätevyydestä, koska näitä toimia ei olisi pidettävä laillisuusvalvonnan kannalta unionin elimen toimina. (39) Olisi myös selvennettävä, että tämän asetuksen nojalla sovellettavien kansallisen lainsäädännön säännösten tulkintaa koskevat kysymykset olisi ratkaistava yksinomaan kansallisissa tuomioistuimissa. Sen vuoksi nämä tuomioistuimet eivät saisi esittää unionin tuomioistuimelle kysymyksiä sellaisen kansallisen lainsäädännön tulkinnasta, johon tässä asetuksessa viitataan. (40) Koska SEUT-sopimuksessa määrätään, että Euroopan syyttäjänvirasto perustetaan Eurojustin pohjalta, näiden kahden viraston olisi elimellisesti, toiminnallisesti ja hallinnollisesti toimittava rinnakkain ja yhteistyössä ja täydennettävä toisiaan. (41) Euroopan syyttäjänviraston olisi toimittava läheisessä yhteistyössä myös unionin muiden toimielinten ja virastojen kanssa helpottaakseen tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä hoitamista ja vahvistaakseen tarvittaessa virallisesti tiedonvaihtoa ja yhteistyötä koskevat yksityiskohtaiset säännöt. Europolin ja OLAFin kanssa tehtävän yhteistyön olisi oltava erityisen merkittävää päällekkäisyyden välttämiseksi ja sen mahdollistamiseksi, että Euroopan syyttäjänvirasto saisi käyttöönsä niiden hallussa olevat olennaiset tiedot ja voisi myös hyödyntää niiden analyysejä yksittäisissä tutkimuksissa. (42) Euroopan syyttäjänviraston suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001[6]. Tämä koskee Euroopan syyttäjänviraston tavoitteidensa ja tehtäviensä puitteissa suorittamaa henkilötietojen käsittelyä, henkilöstön jäsenten henkilötietojen käsittelyä ja viraston hallussa olevien hallinnollisten henkilötietojen käsittelyä. Euroopan tietosuojavaltuutetun olisi valvottava Euroopan syyttäjänviraston suorittamaa henkilötietojen käsittelyä. Asetuksessa (EY) N:o 45/2001 säädettyjä periaatteita olisi tarvittaessa täsmennettävä ja täydennettävä Euroopan syyttäjänviraston suorittaman operatiivisten henkilötietojen käsittelyn osalta. Kun Euroopan syyttäjänvirasto siirtää operatiivisia henkilötietoja kolmannen maan viranomaiselle, kansainväliselle järjestölle tai Interpolille SEUT-sopimuksen 218 artiklan mukaisesti tehdyn kansainvälisen sopimuksen nojalla, olisi varmistettava yksityisyyden, perusoikeuksien ja yksilön oikeuksien suojaamiseksi esitetyillä riittävillä takeilla, että tämän asetuksen tietosuojasäännöksiä noudatetaan. (43) [Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta annettua direktiiviä 2013/xx/EU] sovelletaan jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn rikosten ehkäisemistä, tutkimista, selvittämistä ja syytteeseenpanoa sekä rikosoikeudellisten seuraamusten täytäntöönpanoa varten. (44) Euroopan syyttäjänviraston tietojenkäsittelyjärjestelmän olisi perustuttava Eurojustin asianhallintajärjestelmään, mutta sen tilapäisiä tietokantoja olisi pidettävä tutkinta-asiakirjoina tutkinnan aloittamisesta lähtien. (45) Euroopan syyttäjänviraston varainhoito-, talousarvio- ja henkilöstösääntöjen olisi oltava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) N:o 966/2012[7] tarkoitettuihin elimiin sovellettavien unionin normien mukaisia, ottaen kuitenkin huomioon, että Euroopan syyttäjän toimivalta toteuttaa tutkinta- ja syytetoimia unionin tasolla on ainutlaatuinen. Euroopan syyttäjänviraston olisi annettava vuosittain kertomus toiminnastaan. (46) Unionin virastoihin sovellettavia avoimuutta koskevia yleisiä sääntöjä olisi sovellettava myös Euroopan syyttäjänvirastoon, mutta ainoastaan sen hallinnollisten tehtävien osalta, jotta ei millään tavalla vaarannettaisi sen operatiivisen toiminnan luottamuksellisuutta. Samoin Euroopan oikeusasiamiehen olisi hallinnollisissa tutkimuksissaan kunnioitettava Euroopan syyttäjänviraston toiminnan luottamuksellisuutta. (47) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 3 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot ovat ilmoittaneet haluavansa [, että ne eivät halua] osallistua tämän asetuksen hyväksymiseen ja soveltamiseen. (48) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. (49) Valtion- tai hallitusten päämiesten tasolla Brysselissä 13 päivänä joulukuuta 2003 kokoontuneet jäsenvaltioiden edustajat ovat vahvistaneet Euroopan syyttäjänviraston kotipaikan, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU KOHDE JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde Tällä asetuksella perustetaan Euroopan syyttäjänvirasto ja annetaan sen toimintaa koskevat säännöt. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa käytetään seuraavia määritelmiä: a) ’henkilöllä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä; b) ’unionin taloudellisia etuja vahingoittavilla rikoksilla’ tarkoitetaan rikoksia, joista säädetään direktiivissä 2013/xx/EU, sellaisena kuin se on pantu täytäntöön kansallisessa lainsäädännössä; c) ’unionin taloudellisilla eduilla’ tarkoitetaan kaikkia tuloja, menoja ja varoja, jotka kuuluvat unionin talousarvioon, perussopimusten nojalla perustettujen toimielinten, elinten, toimistojen ja virastojen talousarvioihin tai niiden hallinnoimiin ja valvomiin talousarvioihin tai jotka on hankittu niistä tai lankeavat maksettavaksi niistä; d) ’hallinnollisilla henkilötiedoilla’ tarkoitetaan kaikkia Euroopan syyttäjänviraston käsittelemiä henkilötietoja, operatiivisia henkilötietoja lukuun ottamatta; e) ’operatiivisilla henkilötiedoilla’ tarkoitetaan kaikkia henkilötietoja, joita Euroopan syyttäjänvirasto käsittelee 37 artiklassa säädettyjä tarkoituksia varten. II LUKU YLEISET SÄÄNNÖT 1 jakso Euroopan syyttäjänviraston asema, organisaatio ja rakenne 3 artikla Perustaminen 1. Perustetaan Euroopan syyttäjänvirasto unionin elimenä, jolla on hajautettu rakenne. 2. Euroopan syyttäjänvirasto on oikeushenkilö. 3. Euroopan syyttäjänvirasto toimii yhteistyössä Eurojustin kanssa ja saa siltä hallinnollista tukea 57 artiklan mukaisesti. 4 artikla Tehtävät 1. Euroopan syyttäjänviraston tehtävänä on torjua EU:n taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia. 2. Euroopan syyttäjänvirasto vastaa 1 kohdassa tarkoitettujen rikosten tutkimisesta sekä niiden tekijöiden ja niihin osallisten asettamisesta syytteeseen ja tuomittaviksi. Tätä varten Euroopan syyttäjänvirasto johtaa ja valvoo tutkintaa ja toteuttaa syytetoimia, asian käsittelyn lopettaminen mukaan lukien. 3. Euroopan syyttäjänvirasto hoitaa 1 kohdassa tarkoitettujen rikosten osalta syyttäjän tehtäviä jäsenvaltioiden toimivaltaisissa tuomioistuimissa, mukaan lukien syytteen nostaminen tai mahdollisten muutoksenhakujen tekeminen siihen asti, kun asia on lopullisesti ratkaistu. 5 artikla Riippumattomuus ja vastuuvelvollisuus 1. Euroopan syyttäjänvirasto on riippumaton elin. 2. Euroopan syyttäjänvirasto, johon kuuluvat Euroopan syyttäjä, hänen varasyyttäjänsä ja viraston henkilöstö sekä valtuutetut Euroopan syyttäjät ja heidän kansallinen henkilöstönsä, ei tehtäviään hoitaessaan pyydä eikä ota vastaan ohjeita yhdeltäkään henkilöltä, jäsenvaltiolta tai unionin toimielimeltä, elimeltä, toimistolta tai virastolta. Unionin toimielimet, elimet, toimistot ja virastot sekä jäsenvaltiot kunnioittavat Euroopan syyttäjänviraston riippumattomuutta eivätkä pyri vaikuttamaan siihen, miten se hoitaa tehtäviään. 3. Euroopan syyttäjä vastaa Euroopan syyttäjänviraston yleisestä toiminnasta Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan komissiolle erityisesti antamalla 70 artiklan mukaisen vuosittaisen kertomuksen. 6 artikla Euroopan syyttäjänviraston rakenne ja organisaatio 1. Euroopan syyttäjänvirasto muodostuu Euroopan syyttäjästä, hänen varasyyttäjistään, heidän tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä suorittamisessa avustavasta henkilöstöstä sekä jäsenvaltioissa toimivista valtuutetuista Euroopan syyttäjistä. 2. Euroopan syyttäjänviraston päällikkönä toimii Euroopan syyttäjä, joka johtaa sen toimintaa ja organisoi sen työtä. Euroopan syyttäjää avustaa neljä varasyyttäjää. 3. Varasyyttäjät avustavat Euroopan syyttäjää kaikissa hänen tehtävissään ja toimivat hänen sijaisenaan 72 artiklan d kohdan nojalla hyväksyttyjen sääntöjen mukaisesti, kun hän on poissa tai estynyt. Yksi varasyyttäjistä vastaa talousarvion toteuttamisesta. 4. Valtuutetut Euroopan syyttäjät toteuttavat Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimia Euroopan syyttäjän johdolla ja valvonnassa. Euroopan syyttäjä voi myös käyttää toimivaltuuksiaan suoraan 18 artiklan 5 kohdan nojalla, jos tutkinta- tai syytetoimien katsotaan sitä edellyttävän. 5. Jokaisessa jäsenvaltiossa on oltava vähintään yksi valtuutettu Euroopan syyttäjä, joka on Euroopan syyttäjänviraston erottamaton osa. Valtuutetut Euroopan syytäjät toimivat Euroopan syyttäjän yksinomaisen määräysvallan alaisuudessa ja noudattavat ainoastaan hänen määräyksiään, ohjeitaan ja päätöksiään heille osoitettuja tutkinta- ja syytetoimia toteuttaessaan. He toimivat tämän asetuksen mukaisia tehtäviään toteuttaessaan täysin riippumattomina kansallisista syyttäjälaitoksista eikä heillä ole minkäänlaisia velvoitteita niitä kohtaan. 6. Valtuutetut Euroopan syyttäjät voivat toimia myös kansallisina syyttäjinä. Jos valtuutetun Euroopan syyttäjän tehtävät ovat ristiriidassa keskenään, hänen on ilmoitettava asiasta Euroopan syyttäjälle, joka voi toimivaltaisia kansallisia syyttäjäviranomaisia kuultuaan määrätä hänet asettamaan tähän asetukseen perustuvat tehtävänsä etusijalle Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- tai syytetoimiin liittyvistä syistä. Tällöin Euroopan syyttäjän on ilmoitettava asiasta välittömästi toimivaltaisille kansallisille syyttäjäviranomaisille. 7. Toimet, joita toteuttaa Euroopan syyttäjä, valtuutettu Euroopan syyttäjä, Euroopan syyttäjänviraston henkilöstön jäsen tai kuka tahansa, joka toimii tehtäviään suorittaessaan Euroopan syyttäjänviraston lukuun, katsotaan Euroopan syyttäjänviraston toteuttamiksi. Euroopan syyttäjä edustaa Euroopan syyttäjänvirastoa sen suhteissa unionin toimielimiin, jäsenvaltioihin ja kolmansiin osapuoliin. 8. Euroopan syyttäjä voi väliaikaisesti osoittaa resursseja ja henkilöstöä valtuutetuille Euroopan syyttäjille, jos se on tarpeen tutkinnallisista tai syytetoimiin liittyvistä syistä. 7 artikla Euroopan syyttäjänviraston työjärjestys 1. Euroopan syyttäjänviraston työjärjestys hyväksytään päätöksellä, jonka tekevät Euroopan syyttäjä, hänen neljä varasyyttäjäänsä ja viisi valtuutettua Euroopan syyttäjää, jotka Euroopan syyttäjä valitsee täysin tasapuolisen vuorottelujärjestelmän mukaisesti jäsenvaltioiden koko väestöllisen ja maantieteellisen kirjon huomioon ottaen. Päätös tehdään yksinkertaisella ääntenenemmistöllä, ja jokaisella jäsenellä on yksi ääni. Jos äänet jakautuvat tasan, Euroopan syyttäjän ääni ratkaisee. 2. Työjärjestyksessä määrätään Euroopan syyttäjänviraston työn organisoinnista ja siihen sisällytetään yleiset säännöt käsiteltävien tapausten jakamisesta. 2 jakso Euroopan syyttäjänviraston jäsenten nimittäminen ja erottaminen 8 artikla Euroopan syyttäjän nimittäminen ja erottaminen 1. Euroopan syyttäjän nimittää neuvosto Euroopan parlamentin hyväksynnän saatuaan kahdeksan vuoden toimikaudeksi, jota ei voida uusia. Neuvosto päättää nimityksestä yksinkertaisella enemmistöllä. 2. Euroopan syyttäjäksi valitaan henkilö, jonka riippumattomuus on kiistaton, joka täyttää kelpoisuusvaatimukset korkeaan tuomarin virkaan ja jolla on merkityksellistä kokemusta syyttäjänä toimimisesta. 3. Valinta tehdään Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistavan avoimen ehdokashaun perusteella. Ehdokashaun jälkeen komissio laatii alustavan ehdokasluettelon ja toimittaa sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Ennen alustavan ehdokasluettelon toimittamista komissio pyytää lausuntoa perustamaltaan seitsemän hengen paneelilta, jonka jäsenet valitaan Euroopan unionin tuomioistuimen entisten jäsenten, kansallisten korkeimpien oikeuksien jäsenten, kansallisten syyttäjäviranomaisten edustajien ja tunnetusti pätevien oikeusoppineiden keskuudesta, joista yhtä ehdottaa Euroopan parlamentti. Lisäksi Eurojustin puheenjohtaja on paneelissa tarkkailijana. 4. Jos Euroopan syyttäjä ei enää täytä niitä vaatimuksia, joita hänen tehtäviensä hoitaminen edellyttää, tai jos hän on syyllistynyt vakavaan rikkomukseen, Euroopan unionin tuomioistuin voi Euroopan parlamentin, neuvoston tai komission pyynnöstä erottaa hänet. 9 artikla Euroopan syyttäjän varasyyttäjien nimittäminen ja erottaminen 1. Euroopan syyttäjän varasyyttäjät nimitetään 8 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti. 2. Euroopan syyttäjän varasyyttäjät valitaan henkilöistä, joiden riippumattomuus on kiistaton, jotka täyttävät kelpoisuusvaatimukset korkeaan tuomarin virkaan ja joilla on merkityksellistä kokemusta syyttäjänä toimimisesta. 3. Valinta tehdään Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistavan avoimen ehdokashaun perusteella. Ehdokashaun jälkeen komissio laatii jäsenvaltioiden koko väestöllisen ja maantieteellisen kirjon huomioon ottaen alustavan ehdokasluettelon ja toimittaa sen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 4. Varasyyttäjät voidaan erottaa Euroopan syyttäjän aloitteesta 8 artiklan 4 kohdan säännösten mukaisesti. 10 artikla Valtuutettujen Euroopan syyttäjien nimittäminen ja erottaminen 1. Euroopan syyttäjä nimittää valtuutetut Euroopan syyttäjät vähintään kolmesta asianomaisen jäsenvaltion tai asianomaisten jäsenvaltioiden ilmoittamasta ehdokkaasta, jotka täyttävät 2 kohdan vaatimukset. Heidät nimitetään viiden vuoden toimikaudeksi, joka voidaan uusia. 2. Valtuutettujen Euroopan syyttäjien on täytettävä kelpoisuusvaatimukset korkeaan tuomarin virkaan ja heillä on oltava asiaankuuluvaa kokemusta syyttäjänä toimimisesta. Heidän riippumattomuutensa on oltava kiistaton. Jäsenvaltion on nimitettävä valtuutettu Euroopan syyttäjä kansallisen lainsäädännön mukaiseksi syyttäjäksi, jos hänellä ei ollut tätä asemaa jo silloin, kun hänet nimitettiin valtuutetuksi Euroopan syyttäjäksi. 3. Euroopan syyttäjä voi erottaa valtuutetun Euroopan syyttäjän, jos tämä ei enää täytä 2 kohdan vaatimuksia tai kriteereitä, joita sovelletaan hänen tehtäviensä suorittamiseen, tai jos hän on syyllistynyt vakavaan rikkomukseen. Toimivaltaiset kansalliset viranomaiset eivät voi erottaa valtuutettua Euroopan syyttäjää hänen toimestaan kansallisena syyttäjänä ilman Euroopan syyttäjän suostumusta niin kauan kuin valtuutettu Euroopan syyttäjä hoitaa tehtäviä Euroopan syyttäjänviraston lukuun. 3 jakso Perusperiaatteet 11 artikla Euroopan syyttäjänviraston toimintaa koskevat perusperiaatteet 1. Euroopan syyttäjänvirasto huolehtii siitä, että se kunnioittaa toiminnassaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa vahvistettuja oikeuksia. 2. Euroopan syyttäjänvirasto noudattaa toiminnassaan 26 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua suhteellisuusperiaatetta. 3. Euroopan syyttäjänviraston tutkinta- ja syytetoimiin sovelletaan tätä asetusta. Kansallista lainsäädäntöä sovelletaan siltä osin kuin tässä asetuksessa ei ole asiaan sovellettavia säännöksiä. Asiaan sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa tutkinta- tai syytetoimet toteutetaan. Jos asiasta on säännöksiä sekä kansallisessa lainsäädännössä että tässä asetuksessa, sovelletaan jälkimmäistä. 4. Euroopan syyttäjänvirastolla on yksinomainen toimivalta tutkia unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia ja nostaa syytteitä niiden perusteella. 5. Euroopan syyttäjänvirasto toteuttaa tutkintatoimiaan puolueettomasti ja tutkii kaikki merkitykselliset todisteet riippumatta siitä, viittaavatko ne epäillyn syyllisyyteen vai hänen syyttömyyteensä. 6. Euroopan syyttäjänvirasto aloittaa tutkintansa ilman aiheetonta viivytystä ja huolehtii siitä, että tutkinta- ja syytetoimet suoritetaan ripeästi. 7. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on pyydettäessä aktiivisesti avustettava ja tuettava Euroopan syyttäjänvirastoa sen tutkinta- ja syytetoimissa, ja niiden on pidätyttävä kaikista toimista, käytännöistä tai menettelyistä, jotka saattaisivat viivästyttää tai vaikeuttaa tutkinta- ja syytetoimien edistymistä. 4 jakso Euroopan syyttäjänviraston toimivalta 12 artikla Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvat rikokset Euroopan syyttäjänvirasto on toimivaltainen niiden unionin taloudellisia etuja vahingoittavien rikosten osalta, joista säädetään direktiivissä 2013/xx/EU ja sen täytäntöön panevassa kansallisessa lainsäädännössä. 13 artikla Liitännäistoimivalta 1. Jos 12 artiklassa tarkoitetut rikokset liittyvät erottamattomasti muihin kuin kyseisessä artiklassa tarkoitettuihin rikoksiin ja jos asianmukaisen oikeudenkäytön takaamiseksi on aiheellista toteuttaa niitä koskevia yhteisiä tutkinta- ja syytetoimia, Euroopan syyttäjänvirasto on toimivaltainen myös näiden muiden rikosten osalta edellyttäen, että 12 artiklassa tarkoitetut rikokset ovat ensisijaisia ja että muut rikokset perustuvat samoihin tosiseikkoihin. Jos nämä edellytykset eivät täyty, muiden rikosten osalta toimivaltainen jäsenvaltio on toimivaltainen myös 12 artiklassa tarkoitettujen rikosten osalta. 2. Euroopan syyttäjänvirasto ja kansallinen syyttäjäviranomainen neuvottelevat keskenään siitä, kumpi on 1 kohdan nojalla toimivaltainen. Eurojustia voidaan tarvittaessa pyytää auttamaan toimivallan määrittämisessä 57 artiklan mukaisesti. 3. Jos Euroopan syyttäjänvirasto ja kansallinen syyttäjäviranomainen eivät pääse 1 kohdan mukaisesta toimivallasta yhteisymmärrykseen, liitännäistoimivallasta päättää se kansallinen lainkäyttöviranomainen, joka on toimivaltainen päättämään syytetoimia koskevan toimivallan jakamisesta kansallisella tasolla. 4. Tämän artiklan nojalla tapahtunutta toimivallan määrittämistä ei tutkita uudelleen. 14 artikla Euroopan syyttäjänviraston toimivallan käyttö Euroopan syyttäjänvirasto käyttää yksinomaista toimivaltaansa tutkia 12 ja 13 artiklassa tarkoitettuja rikoksia ja nostaa niistä syytteitä, jos rikos on kokonaan tai osittain a) tehty yhden tai useamman jäsenvaltion alueella, tai b) näiden jäsenvaltioiden kansalaisten taikka unionin henkilöstön jäsenten tai toimielinten jäsenten tekemä. III LUKU TUTKINTA- JA SYYTETOIMIA SEKÄ OIKEUDENKÄYNTIÄ KOSKEVAT MENETTELYSÄÄNNÖT 1 jakso Tutkinta 15 artikla Perusteet tutkinnan aloittamiselle 1. Kaikkien jäsenvaltioiden viranomaisten ja kaikkien unionin toimielinten, elinten, toimistojen tai virastojen on ilmoitettava Euroopan syyttäjänvirastolle välittömästi kaikesta toiminnasta, joka saattaa täyttää sen toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen tunnusmerkistön. 2. Jos valtuutetut Euroopan syyttäjät saavat tietoonsa toimintaa, joka saattaa täyttää Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen tunnusmerkistön, heidän on välittömästi ilmoitettava asiasta Euroopan syyttäjälle. 3. Euroopan syyttäjänvirasto voi hankkia tai ottaa vastaan keneltä tahansa tietoja toiminnasta, joka saattaa täyttää sen toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen tunnusmerkistön. 4. Kaikki Euroopan syyttäjänviraston haltuunsa saamat tiedot rekisteröidään ja todennetaan Euroopan syyttäjän tai valtuutettujen Euroopan syyttäjien toimesta. Jos nämä päättävät todentamisen perusteella jättää tutkinnan aloittamatta, heidän on lopetettava asian käsittely ja kirjattava perustelut asianhallintajärjestelmään. Heidän on ilmoitettava tästä tiedot toimittaneelle kansalliselle viranomaiselle tai unionin toimielimelle, elimelle, toimistolle tai virastolle ja mahdolliset tiedot antaneille henkilöille, jos nämä sitä pyytävät. 16 artikla Tutkinnan aloittaminen 1. Euroopan syyttäjä tai hänen lukuunsa toimiva valtuutettu Euroopan syyttäjä aloittaa kirjallisella päätöksellä tutkinnan, jos on perusteltu syy uskoa, että Euroopan syyttäjän toimivallan piiriin kuuluva rikos on tekeillä tai jo tehty. 2. Kun tutkinnan aloittaa Euroopan syyttäjä, hän määrää valtuutetun Euroopan syyttäjän käsittelemään asiaa, paitsi jos hän haluaa johtaa tutkintaa itse 18 artiklan 5 kohdassa esitettyjen syiden perusteella. Kun tutkinnan aloittaa valtuutettu Euroopan syyttäjä, hänen on ilmoitettava asiasta välittömästi Euroopan syyttäjälle. Ilmoituksen saatuaan Euroopan syyttäjä varmistaa, ettei hän itse tai joku toinen valtuutettu Euroopan syyttäjä ole aloittanut samaa asiaa koskevaa tutkintaa jo aikaisemmin. Jotta tutkinta olisi tuloksellista, Euroopan syyttäjä voi joko määrätä jonkun toisen valtuutetun Euroopan syyttäjän käsittelemään asiaa tai päättää käsitellä sitä itse 18 artiklan 5 kohdassa esitettyjen syiden perusteella. 17 artikla Kiireelliset toimenpiteet ja asian käsittelyn siirtäminen 1. Jos Euroopan syyttäjän toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen osalta on toteutettava välittömiä toimia, kansallisten viranomaisten on toteutettava tutkinta- ja syytetoimien tuloksellisuuden varmistamiseksi tarvittavat kiireelliset toimenpiteet. Sen jälkeen kansallisten viranomaisten on siirrettävä asia viipymättä Euroopan syyttäjänviraston käsiteltäväksi. Tässä tapauksessa Euroopan syyttäjänvirasto vahvistaa kansallisten viranomaisten toteuttamat toimenpiteet, mahdollisuuksien mukaan 48 tunnin kuluessa tutkinnan aloittamisesta, vaikka nämä toimenpiteet olisi aloitettu ja toteutettu muiden kuin tässä asetuksessa säädettyjen sääntöjen perusteella. 2. Jos milloin tahansa tutkinnan aikana herää epäilyjä Euroopan syyttäjänviraston toimivallasta asiassa, se voi ottaa yhteyttä kansallisiin syyttäjäviranomaisiin sen määrittämiseksi, mikä viranomainen on toimivaltainen. Toimivallan määrittämisen aikana Euroopan syyttäjänvirasto toteuttaa tutkinta- ja syytetoimien tuloksellisuuden varmistamiseksi tarvittavat kiireelliset toimenpiteet. Jos kansallinen viranomainen todetaan toimivaltaiseksi, sen on vahvistettava Euroopan syyttäjänviraston toteuttamat kiireelliset toimenpiteet 48 tunnin kuluessa kansallisen tutkinnan aloittamisesta. 3. Jos Euroopan syyttäjänviraston aloittamassa tutkinnassa käy ilmi, että tutkinnan kohteena oleva toiminta on rikos, joka ei kuulu sen toimivaltaan, Euroopan syyttäjänvirasto siirtää asian viipymättä toimivaltaisten kansallisten lainvalvonta- ja lainkäyttöviranomaisten käsiteltäväksi. 4. Jos kansallisten viranomaisten aloittamassa tutkinnassa käy ilmi, että tutkinnan kohteena oleva toiminta on Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluva rikos, kansallisten viranomaisten on siirrettävä asia viipymättä Euroopan syyttäjänviraston käsiteltäväksi. Tässä tapauksessa Euroopan syyttäjänvirasto vahvistaa kansallisten viranomaisten toteuttamat toimenpiteet, mahdollisuuksien mukaan 48 tunnin kuluessa tutkinnan aloittamisesta, vaikka nämä toimenpiteet olisi aloitettu ja toteutettu muiden kuin tämän asetuksen säännösten perusteella. 18 artikla Tutkinnan toteuttaminen 1. Asiaa käsittelemään nimetty valtuutettu Euroopan syyttäjä johtaa tutkintaa Euroopan syyttäjän lukuun ja tämän ohjeiden mukaan. Hän voi joko toteuttaa tutkintatoimet itse tai määrätä sijaintijäsenvaltionsa toimivaltaiset lainvalvontaviranomaiset toteuttamaan ne. Näiden viranomaisten on noudatettava valtuutetun Euroopan syyttäjän määräyksiä ja toteutettava niiden tehtäväksi annetut tutkintatoimet. 2. Jos rajatylittävissä tapauksissa on toteutettava tutkintatoimia jossakin muussa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa tutkinta on aloitettu, sen valtuutetun Euroopan syyttäjän, joka on aloittanut tutkinnan tai jonka Euroopan syyttäjä on määrännyt käsittelemään asiaa, on toimittava tiiviissä yhteistyössä sen valtuutetun Euroopan syyttäjän kanssa, jonka alueella tutkintatoimi on toteutettava. Asianomaisen valtuutetun Euroopan syyttäjän on joko toteutettava tutkintatoimet itse tai määrättävä toimivaltaiset kansalliset viranomaiset toteuttamaan ne. 3. Rajat ylittävissä asioissa Euroopan syyttäjä voi määrätä useita valtuutettuja Euroopan syyttäjiä suorittamaan tutkintaa ja perustaa yhteisiä tutkintaryhmiä. Hän voi määrätä kenet tahansa valtuutetun Euroopan syyttäjän keräämään asiaan liittyviä tietoja tai toteuttamaan yksilöityjä tutkintatoimia lukuunsa. 4. Euroopan syyttäjä valvoo valtuutettujen Euroopan syyttäjien toteuttamia tutkintatoimia ja huolehtii niiden koordinoinnista. Hän antaa heille tarvittaessa ohjeita. 5. Euroopan syyttäjä voi siirtää asian käsittelyn toiselle valtuutetulle Euroopan syyttäjälle tai itselleen, jos tämä näyttää tarpeen, jotta tutkinta- tai syytetoimet olisivat tuloksellisia, tai seuraavista syistä yhden tai useamman perusteella: a) rikoksen vakavuus; b) rikoksesta epäillyn asemaan liittyvät erityispiirteet; c) tutkinnan rajatylittävään luonteeseen liittyvät erityispiirteet; d) se, että kansalliset tutkintaviranomaiset eivät ole käytettävissä; tai e) asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten esittämä pyyntö. 6. Jos Euroopan syyttäjä toteuttaa tutkinnan suoraan itse, hän ilmoittaa asiasta siinä jäsenvaltiossa toimivalle valtuutetulle Euroopan syyttäjälle, jossa tutkintatoimet toteutetaan. Kaikki Euroopan syyttäjän tutkintatoimet toteutetaan yhteistyössä sen jäsenvaltion viranomaisten kanssa, jonka alueella tutkinta suoritetaan. Toimivaltaisten kansallisten viranomaisten on toteuttava tarvittavat pakkotoimenpiteet. 7. Euroopan syyttäjänviraston alaisuudessa suoritettavaa tutkintaa suojaavat sovellettavan unionin lainsäädännön säännökset salassapitovelvollisuudesta. Euroopan syyttäjänviraston tutkintatoimiin osallistuvien viranomaisten on noudatettava myös sovellettavan kansallisen lainsäädännön säännöksiä salassapitovelvollisuudesta. 19 artikla Erioikeuksien ja vapauksien pidättäminen 1. Jos Euroopan syyttäjänviraston tutkinta koskee henkilöitä, joihin sovelletaan erioikeuksia tai vapauksia kansallisen lainsäädännön nojalla, ja tällainen erioikeus tai vapaus on esteenä tietyn tutkintatoimen toteuttamiselle, Euroopan syyttäjänvirasto tekee perustellun kirjallisen pyynnön tämän erioikeuden tai vapauden pidättämisestä asianomaisessa kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti. 2. Jos Euroopan syyttäjänviraston tutkinta koskee henkilöitä, joihin sovelletaan erioikeuksia tai vapauksia unionin lainsäädännön nojalla, erityisesti Euroopan unionin erioikeuksista ja vapauksista tehdyn pöytäkirjan nojalla, ja tällainen erioikeus tai vapaus on esteenä tietyn tutkintatoimen toteuttamiselle, Euroopan syyttäjänvirasto tekee perustellun kirjallisen pyynnön tämän erioikeuden tai vapauden pidättämisestä asianomaisessa unionin lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen mukaisesti. 2 jakso Tiedon käsittely 20 artikla Euroopan syyttäjänviraston tiedonsaanti Euroopan syyttäjänviraston on siitä hetkestä lähtien, jona se rekisteröi asian, voitava saada kaikki kansallisiin rikostutkinta- ja lainvalvontatietokantoihin sekä muihin merkityksellisiin viranomaisrekistereihin tallennetut asiaan liittyvät tiedot, tai sille on annettava pääsy näihin tietoihin valtuutettujen Euroopan syyttäjien välityksellä. 21 artikla Tiedon kerääminen 1. Euroopan syyttäjänviraston on saatava Eurojustilta ja Europolilta pyynnöstä kaikki sen toimivallan piiriin kuuluvaan rikokseen liittyvät tiedot, jos niitä tarvitaan sen tutkintatoimia varten, ja lisäksi se voi pyytää Europolilta yksittäistä tutkintaa koskevaa analyysiapua. 2. Unionin toimielinten, elinten ja laitosten sekä jäsenvaltioiden viranomaisten on annettava Euroopan syyttäjänvirastolle sen pyytämää apua ja tietoja. 22 artikla Asianhallintajärjestelmä, rekisteri ja tilapäiset tietokannat 1. Euroopan syyttäjänvirasto perustaa asianhallintajärjestelmän, joka koostuu tilapäisistä tietokannoista ja rekisteristä, jotka sisältävät liitteessä tarkoitettuja henkilötietoja ja lisäksi muita tietoja. 2. Asianhallintajärjestelmän tarkoituksena on a) tukea Euroopan syyttäjänviraston toteuttamien tutkinta- ja syytetoimien hallinnointia erityisesti vertailemalla ja yhdistelemällä tietoja; b) helpottaa tiedonsaantia meneillään olevista tutkinta- ja syytetoimista; ja c) helpottaa henkilötietojen käsittelyn lainmukaisuuden valvontaa ja tämän asetuksen noudattamisen valvontaa henkilötietojen käsittelyssä. 3. Asianhallintajärjestelmä voidaan yhdistää neuvoston päätöksen 2008/976/YOS[8] 9 artiklassa tarkoitettuun suojattuun televiestintäyhteyteen. 4. Rekisterissä on viitattava Euroopan syyttäjänviraston työssä käsiteltäviin tilapäisiin tietokantoihin, ja siinä saa olla ainoastaan liitteessä olevan 1 kohdan a–i, k ja m alakohdassa sekä 2 kohdassa tarkoitettuja henkilötietoja. 5. Euroopan syyttäjänvirasto voi tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä suorittamiseksi käsitellä tilapäisessä tietokannassa tietoja, jotka koskevat sen käsiteltävänä olevia yksittäisiä tapauksia. Euroopan syyttäjänvirasto antaa 41 artiklassa tarkoitetulle tietosuojavastaavalle pääsyn tähän tilapäiseen tietokantaan. Euroopan syyttäjänvirasto ilmoittaa tietosuojavastaavalle kunkin uuden henkilötietoja sisältävän tilapäisen tietokannan avaamisesta. 6. Euroopan syyttäjänvirasto ei tiettyyn asiaan liittyviä henkilötietoja käsitellessään saa luoda muita automaattisesti käsiteltäviä tietokantoja asianhallintajärjestelmän ja tilapäisen tietokannan lisäksi. 23 artikla Tilapäisten tietokantojen ja rekisterin toiminta 1. Euroopan syyttäjänvirasto avaa tilapäisen tietokannan jokaisesta asiasta, josta sille toimitetaan tietoja edellyttäen, että tiedot toimitetaan tämän asetuksen tai muiden sovellettavien oikeusvälineiden mukaisesti. Euroopan syyttäjänvirasto vastaa avaamiensa tilapäisten tietokantojen hallinnoinnista. 2. Euroopan syyttäjänvirasto päättää tapauskohtaisesti, säilytetäänkö tilapäisen tietokannan pääsyrajoitukset vai sallitaanko sen henkilöstölle pääsy tilapäiseen tietokantaan tai sen osiin silloin, kun se on asianomaisen henkilöstön tehtävien suorittamiseksi tarpeen. 3. Euroopan syyttäjänvirasto päättää, mitkä tilapäiseen tietokantaan sisältyvät tiedot kirjataan rekisteriin. Ellei Euroopan syyttäjä päätä toisin, 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti rekisteröityjä, todennettavia tietoja ei kirjata rekisteriin. 24 artikla Asianhallintajärjestelmään pääsy Valtuutetuilla Euroopan syyttäjillä ja heidän henkilöstöllään, siltä osin kuin heillä on yhteys asianhallintajärjestelmään, on pääsy ainoastaan a) rekisteriin, paitsi jos pääsy siihen on nimenomaisesti kielletty; b) Euroopan syyttäjänviraston avaamiin tilapäisiin tietokantoihin, jotka koskevat heidän jäsenvaltiossaan toteutettavia tutkinta- tai syytetoimia; c) Euroopan syyttäjänviraston avaamiin tilapäisiin tietokantoihin, jotka koskevat toisessa jäsenvaltiossa toteutettavia tutkinta- tai syytetoimia, siltä osin kuin ne liittyvät heidän jäsenvaltiossaan toteutettaviin tutkinta- tai syytetoimiin. 3 jakso Tutkintatoimet 25 artikla Euroopan syyttäjänviraston tutkintavaltuudet 1. Euroopan syyttäjänviraston toteuttamien tutkinta- ja syytetoimien yhteydessä unionin jäsenvaltioiden aluetta pidetään yhtenäisenä oikeudellisena alueena, jolla Euroopan syyttäjänvirasto voi käyttää toimivaltaansa. 2. Jos Euroopan syyttäjänvirasto päättää käyttää toimivaltaansa sellaisen rikoksen tutkintaan, jonka jäsenvaltion kansalainen, unionin henkilöstön jäsen tai toimielimen jäsen on tehnyt osaksi tai kokonaan jäsenvaltioiden alueen ulkopuolella, se pyytää apua saadakseen asianomaisen kolmannen maan osallistumaan 59 artiklassa tarkoitettujen välineiden ja menettelyjen mukaiseen yhteistyöhön. 26 artikla Tutkintatoimet 1. Euroopan syyttäjänvirasto voi toimivaltaansa käyttäessään pyytää seuraavien tutkintatoimien toteuttamista tai määrätä niiden toteuttamisesta: a) toimitiloissa, maa-alueella tai kulkuneuvossa tehtävä etsintä, kotietsintä, henkilöntarkastus taikka mihin tahansa henkilökohtaiseen omaisuuteen tai tietokonejärjestelmään kohdistuva etsintä; b) minkä tahansa merkityksellisen esineen tai asiakirjan haltuunottaminen taikka sellaisen tallennetun sähköisen datan, mukaan lukien viestiliikenne- ja pankkitilitiedot, haltuunottaminen, joka on salattuna tai salaamattomana, joko alkuperäisessä muodossaan tai muussa määrämuodossa; c) tilojen tai kulkuneuvojen sinetöiminen ja tietojen jäädyttäminen, jotta voidaan säilyttää niiden eheys, estää todistusaineiston tuhoutuminen tai turmeltuminen tai turvata mahdollisuus menetetyksi tuomitsemiseen; d) rikoksentekovälineiden tai rikoksen tuottaman hyödyn jäädyttäminen, myös omaisuuden asettaminen hukkaamiskieltoon, jos on odotettavissa, että asiaa käsittelevä tuomioistuin tuomitsee sen menetetyksi, ja on syytä uskoa, että sen omistaja, haltija tai hallussapitäjä pyrkii tekemään menetetyksi tuomitsemisen vaikutuksen tyhjäksi, e) epäillyn kaikilla käyttämillään televiestintäyhteyksillä vastaanottamien ja lähettämien televiestien, myös sähköpostiviestien, lukeminen ja kuuntelu. f) reaaliaikaisen televalvonnan toteuttaminen määräämällä, että epäillyn viestiliikennetiedot välitetään välittömästi, jotta hänet voidaan paikantaa ja selvittää, ketkä ovat olleet yhteydessä häneen tiettynä ajankohtana; g) rahaliikenteen seuranta määräämällä rahoitus- tai luottolaitos ilmoittamaan Euroopan syyttäjänvirastolle reaaliaikaisesti kaikista tietyllä epäillyn tilillä tai hänen hallinnassaan olevalla tilillä toteutetuista maksutapahtumista tai millä tahansa muulla sellaisella tilillä toteutetuista maksutapahtumista, joita on perusteltu syy uskoa käytettävän rikoksen yhteydessä; h) tulevien maksutapahtumien jäädyttäminen määräämällä rahoitus- tai luottolaitos pidättymään maksutapahtumien toteuttamisesta, jos ne liittyvät tiettyyn epäillyn tiliin tai hänen hallinnassaan olevaan tiliin; i) valvontatoimenpiteiden toteuttaminen muilla kuin julkisilla paikoilla määräämällä piilotetun video- ja audiovalvonnan käyttämisestä, ei kuitenkaan videovalvonnan käyttämisestä kodeissa, ja tallentamalla valvonnan tulokset; j) peitetutkinnan toteuttaminen määräämällä työntekijänsä toimimaan peitenimen tai väärän henkilöllisyyden turvin; k) epäiltyjen ja todistajien kutsuminen kuultaviksi, jos on perusteltu syy uskoa, että he voivat antaa tutkinnan kannalta hyödyllisiä tietoja; l) tunnistamistoimenpiteiden toteuttaminen määräämällä henkilöiden valokuvaamisesta, kuvatallenteiden tekemisestä ja biometristen tunnisteiden tallentamisesta. m) todistusaineistoksi tarvittavan esineen takavarikoiminen; n) pääsy toimitiloihin ja tavaranäytteiden ottaminen; o) kulkuneuvon tarkastaminen, jos on perusteltu syy epäillä, että siinä kuljetetaan tutkinnan kannalta merkityksellisiä tavaroita; p) henkilön jäljittäminen ja valvominen hänen olinpaikkansa selvittämiseksi; q) esineen jäljittäminen ja seuraaminen teknisin keinoin, mukaan lukien tavaroiden ja maksutapahtumien valvottu läpilasku; r) epäiltyjen ja kolmansien henkilöiden kohdennetun valvonnan toteuttaminen julkisilla paikoilla; s) pääsy kansallisiin ja EU:n julkisiin rekistereihin sekä yksityisten tahojen yleisen edun mukaisesti pitämiin rekistereihin; t) epäillyn ja todistajien kuulustelu; u) asiantuntijoiden nimittäminen viran puolesta tai epäillyn pyynnöstä, kun tarvitaan erityisasiantuntemusta. 2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että 1 kohdassa tarkoitetut toimenpiteet ovat käytettävissä Euroopan syyttäjänviraston toteuttamien tutkinta- ja syytetoimien yhteydessä. Näihin toimenpiteisiin sovelletaan tässä artiklassa ja kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä edellytyksiä. Euroopan syyttäjänvirasto voi määrätä muiden kuin 1 kohdassa tarkoitettujen tutkintatoimien toteuttamisesta tai pyytää niiden toteuttamista ainoastaan sen jäsenvaltion lainsäädännön nojalla, jossa toimi on tarkoitus toteuttaa. 3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja yksittäisiä tutkintatoimia ei saa määrätä toteutettavaksi ilman perusteltua syytä tai jos samaan tavoitteeseen voitaisiin päästä yksityisyyteen vähemmän puuttuvilla keinoilla. 4. Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että edellä 1 kohdan a–j alakohdassa tarkoitettujen tutkintatoimien toteuttamiseen on saatava sen jäsenvaltion toimivaltaisen lainvalvontaviranomaisen lupa, jossa ne on määrä toteuttaa. 5. Edellä 1 kohdan k–u alakohdassa tarkoitettujen tutkintatoimien toteuttamiseen on saatava tuomioistuimen lupa, jos tätä edellytetään sen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä, jossa tutkintatoimenpide on määrä toteuttaa. 6. Jos tässä artiklassa ja sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetyt edellytykset toimenpiteen toteuttamisluvan myöntämiselle täyttyvät, lupa on annettava 48 tunnin kuluessa toimivaltaisen tuomioistuimen perustellulla kirjallisella päätöksellä. 7. Euroopan syyttäjänvirasto voi pyytää toimivaltaista tuomioistuinta määräämään epäillyn pidättämisestä tai tutkintavankeuteen määräämisestä kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 4 jakso Tutkinnan päättäminen ja syyttäjänvaltuudet 27 artikla Syyttäminen kansallisessa tuomioistuimessa 1. Euroopan syyttäjällä ja valtuutetuilla Euroopan syyttäjillä on samat valtuudet kuin kansallisilla syyttäjillä syytteen nostamisen ja ajamisen osalta, erityisesti valtuudet esittää syyllisyysväittämiä, osallistua todisteiden vastaanottamiseen ja turvautua käytettävissä oleviin muutoksenhakukeinoihin. 2. Kun toimivaltainen valtuutettu Euroopan syyttäjä katsoo, että tutkinta on saatu päätökseen, hänen on toimitettava Euroopan syyttäjän tarkastettavaksi yhteenveto asiasta, syytekirjelmäluonnos ja luettelo todisteista. Jos Euroopan syyttäjä ei määrää asian käsittelyä lopetettavaksi 28 artiklan nojalla, hän joko määrää valtuutetun Euroopan syyttäjän toimittamaan syytekirjelmän toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi tai palauttaa asian valtuutetulle syyttäjälle lisätutkintaa varten. Euroopan syyttäjä voi myös itse saattaa asian toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi. 3. Toimivaltaiselle kansalliselle tuomioistuimelle toimitettavassa syytekirjelmässä on lueteltava oikeudenkäynnissä esitettävät todisteet. 4. Euroopan syyttäjä valitsee oikeuspaikan ja toimivaltaisen kansallisen tuomioistuimen tiiviissä yhteistyössä asian esittelevän valtuutetun Euroopan syyttäjän kanssa ja oikeudenkäytön asianmukaisuuden huomioon ottaen seuraavien kriteerien perusteella: a) rikoksentekopaikka tai, jos on tehty useita rikoksia, paikka, joissa suurin osa niistä on tehty; b) epäillyn vakinainen asuinpaikka; c) todisteiden sijaintipaikka; d) rikoksen välittömien uhrien vakinainen asuinpaikka. 5. Jos se on tarpeen takaisinperintää, hallinnollisia jatkotoimia tai seurantaa varten, Euroopan syyttäjä antaa syytekirjelmän tiedoksi toimivaltaisille kansallisille viranomaisille, asiaan osallisille henkilöille sekä asianomaisille unionin toimielimille, elimille, toimistoille ja virastoille. 28 artikla Asian käsittelyn lopettaminen 1. Euroopan syyttäjä lopettaa asian käsittelyn, jos syytteen nostaminen on käynyt mahdottomaksi jostakin seuraavista syistä: a) epäillyn kuolema; b) tutkinnan kohteena oleva toiminta ei täytä rikoksen tunnusmerkistöä; c) epäillylle on myönnetty armahdus tai syytesuoja; d) kansallinen syyteoikeuden vanhentumisaika on kulunut umpeen; e) epäilty on jo lopullisesti vapautettu tai tuomittu unionin alueella samojen tosiseikkojen perusteella tai asia on ratkaistu 29 artiklan mukaisesti. 2. Euroopan syyttäjä voi lopettaa asian käsittelyn jollakin seuraavista perusteista: a) rikos on vähäinen unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin annetun direktiivin 2013/XX/EU täytäntöönpanemiseksi annetun kansallisen lainsäädännön mukaan; b) asiaa koskeva näyttö ei riitä. 3. Euroopan syyttäjänvirasto voi siirtää asiat, joiden käsittelyn se on lopettanut, Euroopan petostentorjuntaviraston, jäljempänä ’OLAF’, tai toimivaltaisten kansallisten hallinto- tai lainkäyttöviranomaisten käsiteltäväksi takaisinperintää, muita hallinnollisia jatkotoimia tai seurantaa varten. 4. Jos tutkinta on aloitettu loukatun osapuolen antamien tietojen perusteella, Euroopan syyttäjänvirasto ilmoittaa asiasta tälle osapuolelle. 29 artikla Sovintoratkaisu 1. Jos asian käsittelyä ei lopeteta, Euroopan syyttäjänvirasto voi asianmukaisen oikeudenkäytön niin vaatiessa ehdottaa epäillylle sovintoratkaisuna, että tämä maksaa kiinteämääräisen sakon, minkä jälkeen asian käsittely päätetään lopullisesti. Jos epäilty suostuu, hänen on maksettava kiinteämääräinen sakko unionille. 2. Euroopan syyttäjänvirasto valvoo sovintoratkaisuun liittyvän rahallisen suorituksen maksamista. 3. Jos epäilty hyväksyy sovintoratkaisun ja maksaa sakon, Euroopan syyttäjä päättää asian käsittelyn lopullisesti ja ilmoittaa asiasta virallisesti toimivaltaisille kansallisille lainvalvonta- ja lainkäyttöviranomaisille sekä asianomaisille unionin toimielimille, elimille, toimistoille ja virastoille. 4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettuun asian käsittelyn lopulliseen päättämiseen ei voida hakea muutosta. 5 jakso Todisteiden hyväksyttävyys 30 artikla Todisteiden hyväksyttävyys 1. Jos asiaa käsittelevä tuomioistuin katsoo, että Euroopan syyttäjänviraston sille esittämien todisteiden hyväksyminen ei vaikuttaisi kielteisesti menettelyn oikeudenmukaisuuteen tai Euroopan unionin perusoikeuskirjan 47 ja 48 artiklaan kirjattuihin puolustuksen oikeuksiin, todisteet on hyväksyttävä oikeudenkäynnissä ilman eri validointia tai muuta vastaavaa oikeudellista menettelyä, vaikka tuomioistuimen sijaintijäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä säädettäisiin muiden sääntöjen soveltamisesta todisteiden keräämiseen ja esittämiseen. 2. Todisteiden hyväksyminen ei vaikuta kansallisten tuomioistuimen toimivaltaan arvioida vapaasti todisteita, joita Euroopan syyttäjänvirasto esittää oikeudenkäynnissä. 6 jakso Menetetyksi tuomitseminen 31 artikla Menetetyksi tuomitun omaisuuden arvon siirto Jos toimivaltainen kansallinen tuomioistuin on Euroopan syyttäjänviraston pyynnöstä tehnyt lainvoimaisen päätöksen Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvalla rikoksella saadun omaisuuden tai hyödyn menetetyksi tuomitsemisesta, tämän omaisuuden tai hyödyn rahallinen arvo siirretään unionin talousarvioon siltä osin kuin se on tarpeen unionille aiheutetun vahingon korvaamiseksi. IV LUKU MENETTELYTAKEET 32 artikla Epäiltyjen, syytettyjen ja muiden asianosaisten henkilöiden oikeuksien laajuus 1. Euroopan syyttäjänvirasto noudattaa toiminnassaan kaikilta osin Euroopan unionin perusoikeuskirjaan kirjattuja epäiltyjen oikeuksia, mukaan lukien oikeus oikeudenmukaiseen oikeudenkäyntiin ja puolustuksen oikeudet. 2. Kaikilla Euroopan syyttäjänviraston menettelyissä asianosaisina olevilla epäillyillä ja syytetyillä henkilöillä on vähintään seuraavat prosessuaaliset oikeudet, sellaisena kuin niistä säädetään unionin lainsäädännössä ja jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä: (a) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2010/64/EU mukainen oikeus tulkkaukseen ja käännöksiin, (b) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2012/13/EU mukainen tiedonsaantioikeus ja oikeus tutustua asiaan liittyvään aineistoon, (c) [Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2013/xx/EU] mukainen oikeus asianajajaan ja oikeus ottaa yhteyttä kolmanteen henkilöön ja ilmoittaa hänelle pidätyksestään, (d) oikeus vaieta ja oikeus tulla pidetyksi syyttömänä, (e) oikeus oikeusapuun, (f) oikeus esittää todisteita, nimetä asiantuntijoita ja kuulla todistajia. 3. Epäillyillä ja syytetyillä on 2 kohdassa luetellut oikeudet siitä lähtien, kun heitä aletaan epäillä rikoksesta. Sen jälkeen kun toimivaltainen kansallinen tuomioistuin on hyväksynyt syytekirjelmän, epäillyn tai syytetyn prosessuaaliset oikeudet perustuvat siihen kansalliseen järjestelmään, jota sovelletaan käsiteltävänä olevaan asiaan. 4. Edellä 2 kohdassa lueteltuja oikeuksia sovelletaan myös muuhun kuin epäiltyyn tai syytettyyn henkilöön, joka on Euroopan syyttäjänviraston kuultavana, jos häntä kuulemisen tai kuulustelun aikana aletaan epäillä rikoksesta. 5. Epäillyillä ja syytetyillä sekä muilla Euroopan syyttäjänviraston menettelyissä osallisina olevilla henkilöillä on kaikki heille sovellettavan kansallisen lainsäädännön nojalla kuuluvat prosessuaaliset oikeudet. 33 artikla Oikeus vaieta ja oikeus tulla pidetyksi syyttömänä 1. Euroopan syyttäjänviraston menettelyissä asianosaisina olevalla epäillyllä tai syytetyllä on kansallisen lainsäädännön mukainen oikeus vaieta kuulusteluissa, jotka koskevat rikoksia, joista häntä epäillään, ja hänelle on ilmoitettava, ettei hänen tarvitse todistaa itseään vastaan. 2. Epäiltyä tai syytettyä on pidettävä syyttömänä, kunnes hänen syyllisyytensä on näytetty toteen kansallisen lainsäädännön mukaisesti. 34 artikla Oikeus oikeusapuun Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvasta rikoksesta epäillyllä tai syytetyllä on kansallisen lainsäädännön mukainen oikeus saada kansallisilta viranomaisilta kokonaan tai osittain maksutonta oikeusapua, jos hänellä ei ole varaa maksaa siitä. 35 artikla Todisteisiin liittyvät oikeudet 1. Epäillyllä tai syytetyllä on kansallisen lainsäädännön mukainen oikeus esittää todisteita Euroopan syyttäjänviraston tarkasteltavaksi. 2. Epäillyllä tai syytetyllä on kansallisen lainsäädännön mukainen oikeus pyytää Euroopan syyttäjänvirastoa keräämään tutkinnan kannalta merkityksellisiä todisteita muun muassa nimeämällä asiantuntijoita ja kuulemalla todistajia. V LUKU LAILLISUUSVALVONTA 36 artikla Laillisuusvalvonta 1. Kun Euroopan syyttäjänvirasto toteuttaa prosessitoimia tehtäviään hoitaessaan, sitä pidetään laillisuusvalvonnan kannalta kansallisena viranomaisena. 2. Kun tämän asetuksen mukaisesti on sovellettava kansallisia säädöksiä, niitä ei pidetä SEUT-sopimuksen 267 artiklassa tarkoitettuina unionin säädöksinä. VI LUKU TIETOSUOJA 37 artikla Henkilötietojen käsittely 1. Niiden henkilöiden osalta, joita epäillään asianomaisten jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön nojalla Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvan rikoksen tekemisestä tai siihen osallistumisesta tai jotka on tuomittu tällaisesta rikoksesta, Euroopan syyttäjänvirasto saa tämän asetuksen mukaisesti käsitellä automaattisesti tai strukturoitujen manuaalisten arkistojen avulla liitteessä olevassa 1 kohdassa lueteltuja henkilötietoja ainoastaan seuraaviin tarkoituksiin: – tämän asetuksen mukaisesti toteutetut tutkinta- ja syytetoimet; – tämän asetuksen mukainen tiedonvaihto jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja toisten unionin elinten kanssa; – tämän asetuksen mukainen yhteistyö kolmansien maiden kanssa. 2. Alle 18-vuotiaiden sekä niiden henkilöiden osalta, jotka katsotaan asianomaisten jäsenvaltioiden lainsäädännön nojalla todistajiksi tai uhreiksi sellaisten tutkinta- tai syytetoimien yhteydessä, jotka koskevat yhtä tai useampaa Euroopan syyttäjänviraston toimivallan piiriin kuuluvista rikollisuuden lajeista ja rikoksista, Euroopan syyttäjänvirasto saa käsitellä ainoastaan liitteessä olevassa 2 kohdassa lueteltuja henkilötietoja. Näitä henkilötietoja saa käsitellä ainoastaan, jos se on ehdottoman välttämätöntä 1 kohdassa määritettyihin tarkoituksiin. 3. Euroopan syyttäjä saa poikkeustapauksissa käsitellä rajoitetun ajan, joka ei saa olla pidempi kuin aika, joka tarvitaan, jotta asia, jonka yhteydessä henkilötietoja käsitellään, voidaan saattaa päätökseen, myös muita kuin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja henkilötietoja, jotka liittyvät rikoksen tekohetken olosuhteisiin, jos niillä on välitöntä merkitystä Euroopan syyttäjänviraston meneillään oleville tutkintatoimille ja jos ne ovat osa näitä tutkintatoimia, edellyttäen, että näiden tietojen käsittely on ehdottoman välttämätöntä 1 kohdassa määritellyn tarkoituksen kannalta ja että niitä käsitellään tämän asetuksen mukaisesti. Jäljempänä 41 artiklassa tarkoitetulle tietosuojavastaavalle on ilmoitettava välittömästi tämän kohdan soveltamisesta. 4. Euroopan syyttäjänvirasto saa käsitellä joko automaattisesti tai muutoin sellaisia henkilötietoja, joista käy ilmi rotu tai etninen syntyperä, poliittinen kanta, uskonnollinen tai filosofinen vakaumus tai ammattiliiton jäsenyys tai jotka koskevat terveyttä tai sukupuolielämää ainoastaan, jos kyseiset tiedot ovat ehdottoman välttämättömiä asianomaisille Euroopan syyttäjänviraston tutkintatoimille ja jos ne täydentävät muita jo käsiteltyjä tietoja. Tietosuojavastaavalle on ilmoitettava välittömästi tämän kohdan soveltamisesta. Kyseisiä tietoja ei saa käsitellä 22 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa rekisterissä. Jos nämä muut tiedot koskevat 2 kohdassa tarkoitettuja todistajia tai uhreja, päätöksen tietojen käsittelystä tekee Euroopan syyttäjä. 5. Euroopan syyttäjänviraston toimintansa yhteydessä suorittamaan henkilötietojen käsittelyyn sovelletaan asetusta (EY) N:o 45/2001. Asetusta (EY) N:o 45/2001 täsmennetään ja täydennetään tällä asetuksella operatiivisten henkilötietojen osalta. 38 artikla Henkilötietojen säilyttämisen aikarajoitukset 1. Euroopan syyttäjänviraston käsittelemiä henkilötietoja ei saa säilyttää tietokannoissa seuraavista ensimmäisen soveltuvan päivämäärän jälkeen: a) sen päivän jälkeen, jona syytteen nostamiselle asetettu määräaika on päättynyt vanhentumissääntöjen nojalla kaikissa jäsenvaltioissa, joissa on suoritettu tutkinta- ja syytetoimia; b) sen päivän jälkeen, jona henkilöön kohdistuneet syytteet hylätään lopullisesti ja tuomioistuimen päätös tulee lainvoimaiseksi; c) kolme vuotta sen päivän jälkeen, jona tuomioistuimen päätös tulee lainvoimaiseksi viimeisessä niistä jäsenvaltioista, joissa on suoritettu tutkinta- ja syytetoimia; d) sen päivän jälkeen, jona Euroopan syyttäjänvirasto toteaa, että sen tutkinta- tai syytetoimia ei enää ole tarpeen jatkaa. 2. Asianmukaisella automaattisella tietojen käsittelyllä on jatkuvasti tarkistettava, että 1 kohdassa tarkoitettuja määräaikoja noudatetaan. Joka tapauksessa tietojen säilyttämisen tarpeellisuus on tarkistettava joka kolmas vuosi tietojen tallettamisesta. Jos liitteessä tarkoitettuja henkilötietoja säilytetään yli viiden vuoden ajan, asiasta on ilmoitettava Euroopan tietosuojavaltuutetulle. 3. Kun 1 kohdassa tarkoitettu määräaika on päättynyt, Euroopan syyttäjänvirasto tarkistaa, onko tietoja tarpeen säilyttää vielä kauemmin, jotta se voi suorittaa tehtävänsä, ja se voi päättää säilyttää niitä poikkeuksellisesti seuraavaan säilyttämisen tarpeellisuutta koskevaan tarkistukseen saakka. Syyt säilyttämisen jatkamiseen on perusteltava ja dokumentoitava. Jos henkilötietojen säilyttämistä ei päätetä jatkaa, tiedot poistetaan automaattisesti kolmen vuoden kuluttua. 4. Jos tietoja on 3 kohdan mukaisesti säilytetty 1 kohdassa tarkoitettujen päivämäärien jälkeen, Euroopan tietosuojavaltuutettu tarkistaa kolmen vuoden välein, onko tietojen säilyttäminen tarpeellista. 5. Kun strukturoimattomia ja muita kuin automaattisesti käsiteltyjä tietoja sisältävästä tietokannasta saadun viimeisen automaattisesti käsitellyn tiedon säilytysaika päättyy, kaikki tietokannassa olevat asiakirjat ja mahdolliset kopiot hävitetään. 39 artikla Lokitiedot ja dokumentaatio 1. Euroopan syyttäjänvirasto pitää kirjaa operatiivisiin tarkoituksiin käytettävien henkilötietojen keräämisestä ja muuttamisesta, tietoihin pääsystä sekä niiden luovuttamisesta, yhdistämisestä tai poistamisesta, jotta voidaan tarkistaa tietojenkäsittelyn lainmukaisuus, toteuttaa omaehtoista valvontaa ja varmistaa tietojen eheys ja tietoturva. Tällaiset lokitiedot tai dokumentaatio on tuhottava 18 kuukauden kuluttua, paitsi jos tietoja tarvitaan edelleen valvontaa varten. 2. Edellä olevan 1 kohdan nojalla laaditut lokitiedot tai dokumentaatio toimitetaan Euroopan tietosuojavaltuutetulle tämän pyynnöstä. Euroopan tietosuojavaltuutettu saa käyttää näitä tietoja ainoastaan tietosuojan valvontaa sekä tietojenkäsittelyn asianmukaisuuden ja tietojen eheyden ja tietoturvan varmistamista varten. 40 artikla Sallittu pääsy henkilötietoihin Ainoastaan Euroopan syyttäjällä, valtuutetuilla Euroopan syyttäjillä ja näiden valtuutetulla henkilöstöllä on tehtäviensä suorittamiseksi ja tässä asetuksessa säädetyissä rajoissa pääsy Euroopan syyttäjänviraston operatiivisten tehtäviensä suorittamiseksi käsittelemiin henkilötietoihin. 41 artikla Tietosuojavastaava 1. Euroopan syyttäjä nimittää tietosuojavastaavan asetuksen (EY) N:o 45/2001 24 artiklan mukaisesti. 2. Asetuksen (EY) N:o 45/2001 24 artiklassa asetettuja velvollisuuksia täyttäessään tietosuojavastaava a) huolehtii, että henkilötietojen siirroista pidetään kirjaa; b) tekee yhteistyötä tietojenkäsittelymenettelyistä, -koulutuksesta ja -neuvonnasta vastaavan Euroopan syyttäjänviraston henkilöstön kanssa. c) laatii vuosikertomuksen ja toimittaa sen Euroopan syyttäjälle ja Euroopan tietosuojavaltuutetulle. 3. Tietosuojavastaavalla on tehtäviään suorittaessaan pääsy kaikkiin Euroopan syyttäjänviraston käsittelemiin tietoihin ja kaikkiin sen tiloihin. 4. Euroopan syyttäjänviraston henkilöstöllä, joka avustaa tietosuojavastaavaa tämän tehtävissä, on pääsy Euroopan syyttäjänviraston käsittelemiin henkilötietoihin ja sen tiloihin siltä osin kuin on välttämätöntä heidän tehtäviensä suorittamiseksi. 5. Jos tietosuojavastaava katsoo, että asetuksen (EY) N:o 45/2001 säännöksiä tai henkilötietojen käsittelyä koskevia tämän asetuksen säännöksiä ei ole noudatettu, hän ilmoittaa asiasta Euroopan syyttäjälle ja pyytää tätä korjaamaan tilanteen tiettyyn määräaikaan mennessä. Jollei Euroopan syyttäjä korjaa tietojen virheellistä käsittelyä sovitussa määräajassa, tietosuojavastaava saattaa asian Euroopan tietosuojavaltuutetun käsiteltäväksi. 6. Euroopan syyttäjä hyväksyy asetuksen (EY) N:o 45/2001 24 artiklan 8 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäännöt. 42 artikla Tiedonsaantioikeutta koskevat menettelyt 1. Jokainen rekisteröity voi käyttää oikeuttaan häntä itseään koskevien tietojen saantiin asetuksen (EY) 45/2001 ja erityisesti sen 13 artiklan mukaisesti. 2. Jos tiedonsaantioikeutta rajoitetaan asetuksen (EY) N:o 45/2001 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti, Euroopan syyttäjänvirasto ilmoittaa asiasta rekisteröidylle kirjallisesti mainitun asetuksen 20 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Pääasialliset syyt rajoituksen soveltamiseen voidaan jättää ilmoittamatta, jos niiden ilmoittaminen tekisi rajoituksen tehottomaksi. Rekisteröidylle on ilmoitettava ainakin siitä, että Euroopan tietosuojavaltuutettu on tehnyt kaikki välttämättömät tarkistukset. 3. Euroopan syyttäjänvirasto dokumentoi perusteet 2 kohdassa tarkoitetun rajoituksen pääasiallisten syiden ilmoittamatta jättämiselle. 4. Kun Euroopan tietosuojavaltuutettu asetuksen (EY) N:o 45/2001 46 ja 47 artiklaa noudattaen tarkistaa Euroopan syyttäjänviraston suorittaman tietojenkäsittelyn lainmukaisuuden, hänen on ilmoitettava rekisteröidylle ainakin, että kaikki Euroopan tietosuojavaltuutetun välttämättömät tarkistukset on tehty. 43 artikla Oikeus henkilötietojen oikaisemiseen, poistamiseen tai käsittelyn rajoittamiseen 1. Jos Euroopan syyttäjänviraston käsittelemiä henkilötietoja on oikaistava tai poistettava tai niiden käsittelyä on rajoitettava asetuksen (EY) N:o 45/2001 14, 15 tai 16 artiklan nojalla, Euroopan syyttäjänvirasto oikaisee tai poistaa tiedot tai rajoittaa niiden käsittelyä. 2. Kaikille tietojen vastaanottajille on asetuksen (EY) N:o 45/2001 14, 15 tai 16 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa ilmoitettava asiasta viipymättä asetuksen (EY) N:o 45/2001 17 artiklan mukaisesti. Myös vastaanottajien on sen jälkeen heihin itseensä sovellettavien sääntöjen mukaisesti oikaistava tai poistettava tiedot tai rajoitettava niiden käsittelyä omassa järjestelmässään. 3. Euroopan syyttäjänvirasto ilmoittaa rekisteröidylle kirjallisesti ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa kolmen kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, että häntä koskevat tiedot on oikaistu tai poistettu tai että niiden käsittelyä on rajoitettu. 4. Jos tietojen oikaiseminen tai poistaminen tai niiden käsittelyn rajoittaminen on evätty, Euroopan syyttäjänvirasto ilmoittaa rekisteröidylle kirjallisesti mahdollisuudesta tehdä kantelu Euroopan tietosuojavaltuutetulle ja oikeudesta hakea muutosta tuomioistuimessa. 44 artikla Tietosuojavastuu 1. Euroopan syyttäjänvirasto käsittelee henkilötietoja siten, että on mahdollista todeta, mikä viranomainen on toimittanut tiedot tai mistä ne on hankittu. 2. Vastuu asetuksen (EY) N:o 45/2001 ja tämän asetuksen noudattamisesta on Euroopan syyttäjänvirastolla. Vastuu henkilötietojen siirron laillisuudesta on tietojen toimittajalla, kun on kyse Euroopan syyttäjänvirastolle toimitetuista henkilötiedoista, ja Euroopan syyttäjänvirastolla, kun on kyse jäsenvaltioille, unionin elimille ja kolmansille m