Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi yleisön osallistumisesta tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen sekä neuvoston direktiivien 85/337/ETY ja 96/61/EY muuttamisesta"

(2001/C 221/09)

Neuvosto päätti 14. helmikuuta 2001 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 175 artiklan nojalla pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta.

Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -jaosto antoi lausuntonsa 10. toukokuuta 2001. Esittelijä oli Paolo Braghin.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 30.-31. toukokuuta 2001 pitämässään 382. täysistunnossa (toukokuun 30. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 109 ääntä puolesta, ja 3 pidättyi äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Ehdotuksen tavoitteena on yhdenmukaistaa yhteisön lainsäädäntö Århusin yleissopimuksen 6 ja 7 artiklan määräysten kanssa. Määräykset koskevat yleisön osallistumista päätöksentekoon ja muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeutta ympäristöasioissa. Ehdotuksen avulla yhteisö voi noudattaa kansainvälisiä velvoitteitaan ja valmistella yleissopimuksen ratifiointia Euroopan yhteisössä.

1.2. Artikloissa on määräyksiä, joiden mukaan yleisölle on tiedotettava ja sitä on kuultava ennen kuin tehdään päätöksiä, joilla on ympäristövaikutuksia. Ehdotuksessa esitetään ns. EIA-direktiivin (direktiivi 85/337/ETY tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista) sekä ns. IPPC-direktiivin (direktiivi 96/61/EY ympäristön pilaantumisen ehkäisemisen ja vähentämisen yhtenäistämisestä) muuttamista erityisessä liitteessä lueteltujen teollisuustoiminnan eri kategorioiden luvanvaraisuuden osalta.

1.3. Yhteisötoimia tarvitaan, jotta perusmenettelyt yleisön osallistumiselle ympäristöalan päätöksentekoon olisivat yhtenäisiä kaikissa jäsenvaltioissa, joille kuitenkin jätetään valtuus päättää käytännön menettelyistä.

1.4. Koska kaikki jäsenvaltiot ja yhteisö ovat jo allekirjoittaneet yleissopimuksen, ehdotuksesta ei tulisi aiheutua jäsenvaltioille muita lisäkustannuksia kuin yleissopimuksen määräysten voimaan saattamisessa osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä voi aiheutua. On kuitenkin nähtävissä, että laajasta tiedonvälityksestä, kansalaisten osallistumisen järjestämisestä ja (lausuntojen muodossa annettavista) arvioista aiheutuu kustannuksia. Sama pätee kansalaisten konsultoimiseksi järjestettyihin julkisiin kuulemistilaisuuksiin ja tehdyistä päätöksistä tiedottamiseen.

2. Yleistä

2.1. Komitea on yhtä mieltä komission kanssa siitä, että on tärkeää antaa kansalaisille ympäristötietoa, kuten ensin direktiivin 90/313/ETY(1) muutosehdotuksessa ja nyt myös direktiiviehdotuksessa kansalaisten osallistumisesta tiettyjen ympäristöä koskevien suunnitelmien ja ohjelmien laatimiseen esitetään. Kyseessä on poliittisesti erittäin tärkeä aihe, johon liittyy myös teknisiä ja juridisia aspekteja, jotka komissio on ottanut huomioon direktiiveihin 85/337/ETY ja 96/61/EY ehdottamissaan muutoksissa, jotta direktiivit vastaisivat Århusin yleissopimuksen sisältöä ja tarkoitusta. Kuten jäljempää käy ilmi, pyrkimys sisällölliseen yhdenmukaisuuteen ja myös terminologiseen tarkkuuteen selittää, miksi ehdotus joiltain osin menee yleissopimuksen sisältöä pidemmälle ja osin ei noudata sitä uskollisesti.

2.2. Komitea yhtyy ajatukseen, että yhteisön lainsäädäntö on tarpeen saattaa Århusin yleissopimuksen kanssa yhdenmukaiseksi seuraavilta ehdotetussa direktiivissä mainituilta osin: tiedon saanti (ensimmäinen pilari, josta komitea on jo laatinut lausunnon), yleisön osallistuminen päätöksentekoon (toinen pilari) ja muutoksenhaku- ja vireillepano-oikeus ympäristöasioissa (kolmas pilari). Komitea pitää myönteisenä yritystä poistaa erot jäsenvaltioiden lainsäädännössä ja määrittää yhtenäiset menettelytavat.

2.3. Komitea katsoo, että kansalaisella on oikeus tietoon, jota on oltava saatavilla sopivimmassa mahdollisessa muodossa ja riittävän ajoissa. Tällöin tieto on tosiasiallinen ja rakentava kansalaisten osallistumisen mahdollistava väline. Lisäksi voidaan välttää viranomaisten tarpeettomat velvoitteet ja kustannukset sekä toiminnan häiriintyminen tärkeimmillä talouden aloilla. Tämä on otettava huomioon arvioitaessa ehdotettujen toimenpiteiden toimivuutta.

2.4. Århusin yleissopimuksen 2 artiklan 4 ja 5 kohtaan perustuvien "yleisön" ja "yleisön, jota asia koskee" määritelmät ovat keskeisessä asemassa pyrittäessä yhdenmukaistamaan jäsenvaltioiden lainsäädäntöjä. Komitea kuitenkin toteaa, että "yleisön, jota asia koskee" määrittely "yleisöksi, jonka etua kyseinen menettely koskee" on edelleen epäselvä, koska ei ole täsmennetty, että edun on oltava suora ja konkreettinen sekä joka tapauksessa jäsenvaltion lainsäädännössä tunnustettu.

2.5. Ehdotetussa direktiivissä säädetään, että hallituksista riippumattomilla järjestöillä, jotka edistävät ympäristönsuojelua ja täyttävät kansallisen lainsäädännön vaatimukset, katsotaan olevan etu asiassa. Komitea pitää ylimalkaisena määritelmää "ja täyttävät kansallisen lainsäädännön vaatimukset" ja ehdottaa, että komissio laatii määritelmän, jossa järjestöjen osallistuminen liitetään tiettyihin tunnettuihin ympäristöetuihin.

2.6. Århusin yleissopimuksessa tiedonsaannista ja kansalaisten osallistumisesta suojataan lailliset edut, kuten henkilötietojen sekä liike- ja yrityssalaisuuksien luottamuksellisuus, teollis- ja tekijänoikeudet ja tietojen julkistaminen, mikäli asianomainen taho ei muun voimassa olevan lainsäädännön nojalla ole velvollinen sitä tekemään (Århusin yleissopimus 6 artiklan 6 kohta, 4 artiklan 3 ja 4 kohta). Ehdotuksessa ei käsitellä näitä näkökulmia ympäristötiedon jakamisen yhteydessä. Komitea katsoo kuitenkin, että edut on aiheellista suojata ylittämättä kuitenkaan yleissopimuksessa asetettuja rajoja(2).

2.7. Komitea kannattaa sitä, että ehdotukseen lisätään(3) jäsenvaltioita sitova velvollisuus perustaa oman oikeusjärjestelmänsä mukaisesti mahdollisuus panna vireille uudelleentarkastusmenettely joko tuomioistuimessa tai toisessa lakisääteisessä elimessä. Menettelyn on oltava nopea, käsittelyajaltaan ennalta rajattu eikä se voi olla suhteettoman kallis. Koska jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmät tarjoavat jo mahdollisuuden hakea muutosta julkisten viranomaisten ympäristöasioista tekemiin päätöksiin, komission tulisi laatia ehdotus jäsenvaltioiden käytäntöjen harmonisoimiseksi enemmän toisiaan muistuttaviksi.

2.7.1. Ehdotetussa direktiivissä säädetään, että yleisöllä, johon lupamenettely (2 artiklan 1 kohta) vaikuttaa tai todennäköisesti vaikuttaa tai yleisöllä, jonka etua päätös luvan myöntämisestä tai luvan tai lupaehtojen päivittämisestä (3 artiklan 1 kohdan b alakohdan 14 alakohta), on oikeus kyseenalaistaa päätösten asiasisältö, toimet tai niihin liittyvien menettelyjen laillisuus. Ehdotuksen tämänhetkinen sanamuoto mahdollistaa näin ollen, että henkilö, jonka kohdalla ei ole noudatettu osallistumisoikeutta, voi vedota paitsi menettelytapavirheeseen myös päätöksen sisällön virheellisyyteen. Käytännön tasolla tämä voi rohkaista esittämään muutoshakemuksia, joiden ainoana tavoitteena on hidastaa hallintomenettelyjä, jolloin kustannukset ja perusteeomat muutoksenhakutapaukset lisääntyvät.

2.7.2. Yleisesti hyväksyttyjen oikeudellisten periaatteiden mukaan oikeus kiistää toimen asiasisällön laillisuus on taattava jokaiselle, jolla on erityisiä laissa turvattuja oikeuksia. Tätä ei tule sekoittaa menettelytavan tai laiminlyönnin vuoksi nostettavan kanteen mahdollisuuteen. Komission ehdotuksessa on näin ollen tehtävä selvä ero menettelytavan laillisuuden kiistävien ja asiasisällön laillisuuden kiistävien muutoksenhakumenettelyjen välillä.

2.8. Komitea myöntää, että on aiheellista ottaa huomioon tiedottaminen ja yleisön päätöksentekoon osallistuminen myös niiden päätösten osalta, joiden vaikutukset voivat ulottua valtiosta toiseen, vaikka tätä mahdollisuutta ei olekaan otettu esille Århusin yleissopimuksessa. Jotta ehdotus olisi tarkoituksenmukainen, siinä olisi luotava perusta periaatteelle tasapainosta asianomaisten perusteltujen etujen välillä. Näin voidaan välttää muutoksenhakumenettelyn epätarkoituksenmukainen käyttö oletettujen valtiosta toiseen ulottuvien ympäristövaikutusten perusteella, jottei se vaikuta kielteisesti yhteiskunnallisiin ja taloudellisiin etuihin päätöksen tehneessä tai luvan antaneessa valtiossa. Tämän lisäksi on selkiytettävä kielikysymystä ja käännöskustannusten käsittelyä, jotta voidaan välttää ylimääräisiä kustannuksia ja kohtuuttoman pitkät käsittelyajat. Komitea katsoo, että komission on syytä pyytää jäsenvaltioita esittämään säännöllisesti selontekoja näiden säännösten toimeen panemisesta.

2.8.1. Komissiota pyydetään valvomaan, että jäsenyysneuvottelujen yhteydessä yleisölle taataan mahdollisuus saada tietoa ympäristöä koskevista suunnitelmista ja ohjelmista ja osallistua niistä tehtäviin päätöksiin sen mukaisesti, kuin muutettavaksi ehdotetussa direktiivissä säädetään. Erityisesti on taattava tehokas menettely valtioiden rajat ylittäville ongelmille.

2.9. Laitoksen tai tuotantoprosessin olennaisten muutosten ja/tai laajennusten arviointiperusteet, sellaisina kuin niistä on säädetty 3 artiklan 1 kohdan a alakohdassa, eivät ole riittävän selvät ja voivat aiheuttaa sekaannusta. Johdonmukaisempaa olisi säilyttää haihtuvien orgaanisten yhdisteiden päästöjen rajoittamisesta 11. maaliskuuta 1999 annetun ja mm. direktiivin 96/61/EY soveltamisalaan kuuluvat laitokset kattavan neuvoston direktiivin 99/13/EY 2 artiklassa oleva olennaisten muutosten määritelmä.

Bryssel 30. toukokuuta 2001.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Göke Frerichs

(1) KOM(2000) 402 lopullinen (29.6.2000), josta TSK on antanut lausunnon 29.11.2000 (CES 1408/2000; EYVL C 116, 20.4.2001, s. 43).

(2) TSK:n lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi ympäristöä koskevan tiedon julkisesta saatavuudesta", CES 1408/2000 - 2000/0169 COD, 29.11.2000; EYVL C 116, 20.4.2001, s. 43.

(3) Kuten säädetään direktiivin 85/377/ETY 10 b artiklassa ja direktiivin 96/61/EY 15 b artiklassa.