Ehdotus: neuvoston asetus, kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta /* KOM/2007/0410 lopull. - CNC 2007/0154 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 15.7.2008 KOM(2007) 355 lopullinen/2 2007/0121 (COD)II osa – Asetusehdotuksen liite I CORRIGENDUM: Ce document annule et remplace le COM(2007) 355 final du 27.6.2007, volume II, annexe I.Concerne le schéma 2.1.3, page 20, de la version FI. EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta sekä direktiivin 67/548/ETY ja asetuksen (EY) N:o 1907/2006 muuttamisesta (komission esittämä)[SEK(2007) 853][SEK(2007) 854] SISÄLLYSLUETTELO EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS aineiden ja seosten luokituksesta, merkinnöistä ja pakkaamisesta sekä direktiivin 67/548/ETY ja asetuksen (EY) N:o 1907/2006 muuttamisesta 1 LIITE I Vaarallisten aineiden ja seosten luokitusta ja merkintöjä koskevat vaatimukset 4 1.1. AINEIDEN JA SEOSTEN LUOKITUS 5 1.2. MERKINNÄT 8 2. 2 osa: Fysikaaliset vaarat 11 2.1. RÄJÄHTEET 11 2.2. SYTTYVÄT KAASUT 23 2.3. SYTTYVÄT AEROSOLIT 24 2.4. HAPETTAVAT KAASUT 28 2.5. PAINEEN ALAISET KAASUT 29 2.6. SYTTYVÄT NESTEET 31 2.7. SYTTYVÄT KIINTEÄT AINEET 35 2.8. ITSEREAKTIIVISET AINEET JA SEOKSET 38 2.9. PYROFORISET NESTEET 43 2.10. PYROFORISET KIINTEÄT AINEET 44 2.11. ITSESTÄÄN KUUMENEVAT AINEET JA SEOKSET 45 2.12. AINEET JA SEOKSET, JOTKA VEDEN KANSSA KOSKETUKSIIN JOUTUESSAAN KEHITTÄVÄT SYTTYVIÄ KAASUJA 50 2.13. HAPETTAVAT NESTEET 52 2.14. HAPETTAVAT KIINTEÄT AINEET 54 2.15. ORGAANISET PEROKSIDIT 57 2.16. METALLEJA SYÖVYTTÄVÄT AINEET JA SEOKSET 63 3. 3 OSA: TERVEYDELLE AIHEUTUVAT VAARAT 64 3.1. VÄLITÖN MYRKYLLISYYS 64 3.2. IHOSYÖVYTTÄVYYS/IHOÄRSYTYS 74 3.3. VAKAVA SILMÄVAURIO/SILMÄ-ÄRSYTYS 83 3.4. HENGITYSTEIDEN TAI IHON HERKISTYMINEN 94 3.5. SUKUSOLUJEN PERIMÄÄ VAURIOITTAVAT VAIKUTUKSET 100 3.6. SYÖPÄÄ AIHEUTTAVAT VAIKUTUKSET 104 3.7. LISÄÄNTYMISELLE VAARALLISET VAIKUTUKSET 109 3.8. ELINKOHTAINEN MYRKYLLISYYS – KERTA-ALTISTUMINEN 121 3.9. ELINKOHTAINEN MYRKYLLISYYS – TOISTUVA ALTISTUMINEN 131 3.10. ASPIRAATIOVAARA 140 4. 4 OSA: YMPÄRISTÖVAARAT 143 4.1. VAARALLISUUS VESIYMPÄRISTÖLLE 143 5. 5 OSA: TÄYDENTÄVÄ EU-VAARALUOKKA 158 5.1. VAARALLISUUS OTSONIKERROKSELLE 158 LIITE I Vaarallisten aineiden ja seosten luokitusta ja merkintöjä koskevat vaatimukset Tässä liitteessä vahvistetaan vaaraluokkien ja niiden jaottelujen luokituskriteerit ja annetaan lisäsäännöksiä siitä, miten kriteerit täyttyvät. 1 OSA: LUOKITUSTA JA MERKINTÖJÄ KOSKEVAT YLEISET PERIAATTEET AINEIDEN JA SEOSTEN LUOKITUS Asiantuntija-arvion merkitys ja soveltaminen sekä todistusnäytön arviointi. Jos luokituskriteerejä ei voida soveltaa suoraan käytettävissä oleviin tunnistettuihin tietoihin, on asiantuntijoiden arvioitava todistusnäyttö 9 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Todistusnäytön arviointi merkitsee sitä, että kaikkia saatavilla olevia vaaran määrittämistä koskevia tietoja tarkastellaan yhdessä; niitä ovat soveltuvien in vitro -testien tulokset, relevantit eläinkokeista saadut tiedot, samankaltaisuuksiin perustuvan lähestymistavan soveltamisesta saadut tiedot (aineiden ryhmittely ja samankaltaisuuksien vertailu), (Q)SAR-tulokset sekä ihmisillä saadusta näytöstä, kuten epidemiologisista ja kliinisistä tutkimuksista sekä hyvin dokumentoiduista tapaustutkimusraporteista ja havainnoista saadut tiedot. Aineita ja seoksia koskevien tietojen laatu ja johdonmukaisuus ovat hyvin tärkeitä. Luokiteltavaa ainetta tai seosta koskevia tietoja on tarkasteltava asianmukaisesti samoin kuin vaikutuskohdetta, -mekanismia tai -tapaa koskevien tutkimusten tuloksia. Sekä negatiiviset että positiiviset tulokset kootaan yhteen arvioitaessa todistusnäyttöä. Luokituskriteerien mukaiset vaikutukset joko ihmisissä tai eläimissä riittävät tavallisesti luokituksen perusteeksi. Jos on saatavilla sekä ihmisiin että eläimiin perustuvaa näyttöä ja löydökset ovat keskenään ristiriidassa, kummastakin lähteestä peräisin olevan näytön laatu ja luotettavuus on arvioitava luokituskysymyksen ratkaisemiseksi. Riittävä, luotettava ja edustava ihmisistä peräisin oleva tieto (kuten epidemiologiset tutkimukset ja tässä liitteessä täsmennetyt tieteellisesti pätevät tapaustutkimukset tai tilastolliset tiedot) on yleisesti ottaen etusijalla muihin tietoihin nähden. Huolellisestikin suunnitelluissa ja suoritetuissa epidemiologisissa tutkimuksissa voi kuitenkin olla liian vähän tutkittavia henkilöitä, jotta voitaisiin havaita suhteellisen harvinaisia mutta silti merkittäviä vaikutuksia mahdollisten häiritsevien tekijöiden arvioimiseksi. Ihmisistä saadun positiivisen näytön puuttuminen ei siten välttämättä kumoa hyvin suoritetuista eläinkokeista saatuja positiivisia tuloksia, mutta tällöin edellytetään sekä ihmisillä että eläimillä saatujen tietojen luotettavuuden, laadun ja tilastollisen tehon arviointia. Altistusreitti, mekanistisiin seikkoihin liittyvät tiedot ja aineenvaihduntaa koskevat tutkimukset ovat tärkeitä määritettäessä ihmisiin kohdistuvan vaikutuksen merkitystä. Jos tällaiset tiedot, joiden luotettavuudesta ja laadusta voidaan olla vakuuttuneita, antavat aihetta epäillä vaikutuksen merkitystä ihmisille, voi olla aiheellista käyttää alempaa luokitusta. Jos on tieteellistä näyttöä siitä, että vaikutusmekanismilla tai -tavalla ei ole merkitystä ihmiselle, kyseistä ainetta tai seosta ei pidä luokitella. 11 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitetut yleiset raja-arvot Taulukko 1.1Yleiset raja-arvot VAARALUOKKA | NOUDATETTAVAT RAJA-ARVOT | Välitön myrkyllisyys - Kategoriat 1–3 - Kategoria 4 | 0,1 % 1 %[1] | Ihosyövyttävyys/ihoärsytys | 1 %[2] | Vakava silmävaurio/silmä-ärsytys | 1 %[3] | Vaarallinen vesiympäristölle - Akuutti, kategoria 1 - Krooninen, kategoria 1 - Krooninen, kategoriat 2–4 | 0,1 %[4] 0,1 %[5] 1 % | Huomautus :Yleiset raja-arvot on ilmoitettu painoprosentteina lukuun ottamatta kaasumaisia seoksia, joiden raja-arvot ilmoitetaan tilavuusprosentteina. Seosten luokituksessa käytettävät päättelysäännöt koko seosta koskevien testitulosten puuttuessa Jos itse seosta ei ole testattu sen vaarallisten ominaisuuksien määrittämiseksi mutta on olemassa riittävää tietoa samankaltaisista testatuista seoksista tai sen yksittäisistä vaarallisista aineosista, joiden avulla kyseisen seoksen vaarallisuus voidaan määrittää riittävästi, näitä tietoja on käytettävä 9 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen päättelysääntöjen mukaisesti kunkin 3 ja 4 osassa esitetyn vaaraluokan osalta ja soveltaen kuhunkin vaaraluokkaan kuuluvia seoksia koskevia mahdollisia erityissäännöksiä. Laimentaminen Jos seosta laimennetaan aineella (laimentimella), jonka luokitus tiettyyn vaarakategoriaan on sama tai alempi kuin vähiten vaarallisen alkuperäisen aineosan ja jonka ei odoteta vaikuttavan muiden aineosien vaaraluokitukseen, sovelletaan yhtä seuraavista: - uusi seos luokitellaan alkuperäistä seosta vastaavaksi; - käytetään 3 kussakin jaksossa ja 4 osassa esitettyä seosten luokitusmenetelmää, kun seoksen kaikista aineosista tai vain joistain aineosista on saatavilla tietoa; - kun kyse on välittömästä myrkyllisyydestä, käytetään seoksen aineosiin perustuvaa seosten luokitusmenetelmää (yhteenlaskukaavaa). Valmistuserien samankaltaisuus Monimutkaisen seoksen yhden valmistuserän voidaan olettaa olevan vaarakategorialtaan oleellisesti samankaltainen kuin saman kaupallisen tuotteen toinen valmistuserä, jonka on valmistanut tai jonka valmistusta on valvonut sama toimittaja, ellei ole syytä epäillä merkittävää vaihtelua, joka aiheuttaa erän vaaraluokituksen muuttumisen. Jos merkittävää vaihtelua esiintyy, uusi luokitus on tarpeen. Erittäin vaarallisten seosten väkevöittäminen Kun kyseessä on 3.1, 3.2, 3.3, 3.8, 3.9, 3.10 ja 4.1 jaksossa tarkoitettujen seosten luokitus, ja jos seos on luokiteltu korkeimpaan vaarakategoriaan tai alakategoriaan ja kyseiseen kategoriaan tai alakategoriaan kuuluvien seoksen aineosien pitoisuus nousee, uusi seos on luokiteltava kyseiseen kategoriaan tai alakategoriaan ilman lisätestejä. Interpolointi myrkyllisyyskategorian sisällä Kun kyseessä on 3.1, 3.2, 3.3, 3.8, 3.9, 3.10 ja 4.1 jaksossa tarkoitettujen seosten luokitus ja tarkastellaan kolmea seosta, jotka sisältävät samat vaaralliset aineosat ja joista seokset A ja B kuuluvat samaan vaarakategoriaan, niin seoksen C katsotaan kuuluvaan samaan vaarakategoriaan kuin A ja B, jos seos C sisältää samat aktiiviset vaaralliset aineosat, ja seoksen C vaarallisten aineosien pitoisuudet ovat seosten A ja B vaarallisten aineosien pitoisuuksien välillä. Olennaisilta osiltaan samankaltaiset seokset Oletetaan: (a) Kaksi seosta, jotka sisältävät kahta aineosaa: (i) A + B (ii) C + B; (b) Aineosan B pitoisuus on olennaisesti sama kummassakin seoksessa; (c) Aineosan A pitoisuus seoksessa (i) on sama kuin aineosan C pitoisuus seoksessa (ii); (d) Sekä A:ta että C:tä koskevat vaarallisuustiedot ovat saatavilla ja ne ovat olennaisilta osiltaan samankaltaiset, toisin sanoen A ja C kuuluvat samaan vaarakategoriaan, eikä niiden odoteta vaikuttavan B:n vaaraluokitukseen. Jos seos (i) on jo luokiteltu tiettyyn vaaraluokkaan testitulosten perusteella, seokselle (ii) osoitetaan sama vaarakategoria. Luokituksen tarkistus seoksen koostumuksen muututtua Seosten luokituksen tarkastelemiseksi uudelleen seosten koostumuksen muututtua on määritelty seuraavat alkuperäisen pitoisuuden vaihteluvälit 15 artiklan 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi: Taulukko 1.2Seoksen koostumuksen muutoksia koskeva päättelysääntö Aineosan alkuperäinen pitoisuus | Aineosan alkuperäisen pitoisuuden sallittu vaihteluväli | < 2,5 % | ± 30 % | 2,5 < C < 10 % | ± 20% | 10 < C < 25 % | ± 10 % | 25 < C < 100 % | ± 5 % | Aerosolit Kun kyseessä on 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.8 ja 3.9 jaksossa tarkoitettujen seosten luokitus, aerosolin muodossa oleva seos on luokiteltava samaan vaarakategoriaan kuin muussa kuin aerosolin muodossa testattu seos, jos lisätty ponnekaasu ei suihkutettaessa vaikuta seoksen vaarallisiin ominaisuuksiin ja on tieteellistä näyttöä siitä, että aerosolin muodossa oleva seos ei ole myrkyllisempi kuin muussa kuin aerosolin muodossa oleva seos. MERKINNÄT Merkintöjen mitat ja osat Varoitusmerkeissä on oltava musta symboli valkoisella taustalla sekä punainen kehys, joka on riittävän leveä ollakseen selkeästi näkyvä. Varoitusmerkkien on oltava kärjellään olevan neliön muotoisia. Kunkin varoitusmerkin on peitettävä vähintään yksi kahdeskymmenesosa yhdenmukaistetun varoitusetiketin pinta-alasta, ja koon on oltava vähintään 0,5 cm2. Varoitusetiketin mitat ovat seuraavat: Taulukko 1.3 Varoitusetikettien mitat Pakkauksen tilavuus | Mitat millimetreinä | Enintään 3 litraa: | Vähintään 52 x 74, jos mahdollista | Suurempi kuin 3 litraa mutta enintään 50 litraa: | Vähintään 74 x 105 | Suurempi kuin 50 litraa mutta enintään 500 litraa: | Vähintään 105 x 148 | Suurempi kuin 500 litraa: | Vähintään 148 x 210 | ERITYISTAPAUKSIA KOSKEVAT POIKKEUKSET MERKINTÄVAATIMUKSISTA Asetuksen 25 artiklan mukaisesti sovelletaan seuraavia poikkeuksia: Liikuteltavat kaasupullot Sellaisten liikuteltavien kaasupullojen osalta, joiden vesitilavuus on enintään 150 litraa, on sallittua käyttää yhtä seuraavista vaihtoehdoista: (a) Merkinnän muodon ja mittojen on oltava kaasupulloja ja niiden turvamerkintöjä koskevan ISO-standardin 7225 (Gas cylinders – Precautionary labels) voimassa olevan version määräysten mukaiset. Tässä tapauksessa merkinnässä voi olla aineen tai seoksen yleisnimi tai teollinen tai kaupallinen nimi edellyttäen, että seoksen sisältämät vaaralliset aineet ilmoitetaan kaasupullon pinnalla selkeästi ja pysyvästi. (b) Edellä 17 artiklassa täsmennetty tieto esitettynä kaasupulloon kiinnitetyllä kestävällä kilvellä tai varoitusetiketillä. Propaanille, butaanille tai nestekaasulle (LPG) tarkoitetut kaasupullot Jos propaania, butaania, nestekaasua tai näitä aineita sisältävää seosta, jotka on luokiteltu tämän liitteen kriteerien mukaisesti, saatetaan markkinoille suljetuissa täytettävissä kaasupulloissa tai standardin EN 417 mukaisissa kertakäyttöisissä rasioissa, joissa polttoainekaasu vapautuu vain polttamisen yhteydessä (”Kertakäyttöiset metalliset nestekaasurasiat, ilman venttiiliä tai venttiilin kanssa, joita käytetään kannettavien laitteiden kanssa. Rakenne, tarkastus, testaus ja merkintä”, EN 417, voimassa oleva versio), kyseiset pullot tai rasiat merkitään ainoastaan asianmukaisella varoitusmerkillä sekä syttyvyyttä koskevilla vaara- ja turvalausekkeilla. Ihmisen terveydelle tai ympäristölle aiheutuvaa vaaraa koskevia merkintöjä ei edellytetä. Sen sijaan toimittajan on annettava käyttöturvallisuustiedotteessa jatkokäyttäjille tai jakelijoille tiedot ihmisen terveydelle ja ympäristölle aiheutuvasta vaarasta. Kuluttajille on annettava riittävästi tietoa, jotta he voivat suorittaa terveyttä ja turvallisuutta koskevat toimenpiteet. Aerosolit ja säiliöt, joihin on asennettu sinetöity spraysuutin ja jotka sisältävät aspiraatiovaaran vuoksi luokiteltuja aineita Tämän liitteen 3 osan 3.10.2 ja 3.10.3 jakson kriteerien mukaisesti luokiteltuja aineita tai seoksia ei ole tarpeen merkitä tätä vaaraa koskevin merkinnöin 3 osan 3.10.4 jakson kriteerien mukaisesti, kun kyseiset aineet ja seokset saatetaan markkinoille aerosolipakkauksissa tai säiliöissä, joihin on asennettu sinetöity spraysuutin. Massiivisessa muodossa olevat metallit sekä metalliseokset, polymeerejä sisältävät seokset ja elastomeerejä sisältävät seokset Massiivisessa muodossa olevia metalleja sekä metalliseoksia (lejeerinkejä), polymeerejä sisältäviä seoksia ja elastomeerejä sisältäviä seoksia ei ole tarpeen merkitä tämän liitteen säännösten mukaisesti, vaikka ne on luokiteltu vaarallisiksi tämän liitteen kriteerien mukaisesti, jos ne eivät aiheuta vaaraa ihmisen terveydelle hengitettynä, nieltynä tai ihokosketuksessa eivätkä aiheuta vaaraa vesiympäristölle siinä muodossa, jossa ne saatetaan markkinoille. Sen sijaan toimittajan on annettava käyttöturvallisuustiedotteessa jatkokäyttäjille tai jakelijoille tiedot ihmisen terveydelle ja ympäristölle aiheutuvasta vaarasta. Räjähteet, jotka on saatettu markkinoille räjäytys- tai pyroteknisiin tarkoituksiin Räjähteet, jotka on saatettu markkinoille räjäytys- tai pyroteknisiin tarkoituksiin, on merkittävä ja pakattava ainoastaan räjähteitä koskevien vaatimusten mukaisesti. 2 osa: Fysikaaliset vaarat RÄJÄHTEET Määritelmät Räjähteiden luokkaan kuuluvat (a) Räjähtävät aineet ja seokset; (b) Räjähtävät esineet lukuun ottamatta niitä, joiden sisältämien räjähtävien aineiden tai seosten määrä tai luonne on sellainen, että niiden tahaton syttyminen tai syttymisreaktion alkaminen ei aiheuta laitteen ulkopuolista vaikutusta sirpaleiden, tulen, savun, kuumuuden tai voimakkaan äänen muodossa; ja (c) Aineet, seokset ja esineet, joita ei ole mainittu a tai b kohdassa ja jotka on valmistettu räjäytys- tai pyroteknisiin tarkoituksiin. Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä: Räjähtävä aine tai seos on kiinteä tai nestemäinen aine tai aineiden seos, joka sellaisenaan kemiallisesti reagoimalla kykenee muodostamaan kaasua, jonka lämpötila, paine ja muodostumisnopeus ovat sellaisia, että niistä voi aiheutua vahinkoa ympäristölle. Pyrotekniset aineet kuuluvat niihin, vaikka ne eivät muodostaisikaan kaasua. Pyrotekninen aine tai seos on aine tai aineiden seos, joka on tarkoitettu muodostamaan lämpö-, valo-, ääni-, kaasu- tai savuefektin tai niiden yhdistelmiä sellaisten itsestään jatkuvien eksotermisten kemiallisten reaktioiden seurauksena, joissa ei tapahdu detonaatiota. Epästabiili räjähde on räjähde, joka on termisesti epästabiili ja/tai liian herkkä tavanomaiseen käsittelyyn, kuljetukseen ja käyttöön. Räjähtävä esine on yhtä tai useampaa räjähtävää ainetta tai seosta sisältävä esine. Pyrotekninen esine on yhtä tai useampaa pyroteknistä ainetta tai seosta sisältävä esine. Tarkoituksellinen räjähde on aine, seos tai esine, joka on valmistettu räjäytys- tai pyroteknisiin tarkoituksiin. Luokituskriteerit Tähän luokkaan kuuluvat aineet, seokset ja esineet luokitellaan epästabiiliksi räjähteeksi vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) osassa I esitetyn testin tulosten perusteella, lukuun ottamatta 2.1.2.2 jaksossa tarkoitettuja aineita, seoksia ja esineitä. Tähän luokkaan kuuluvia aineita, seoksia ja esineitä käsiteltäessä on noudatettava erityisiä varotoimia. Jos testi on suoritettu pakkausmuodossa, pakkauksen muuttaminen edellyttää uutta testausta, jos katsotaan, että pakkauksen muuttaminen vaikuttaa testin tulokseen. Tähän luokkaan kuuluvat aineet, seokset ja esineet, joita ei ole luokiteltu epästabiiliksi räjähteeksi, on osoitettava yhteen seuraavista kuudesta vaarallisuusluokasta niiden aiheuttaman vaaratyypin mukaisesti: (a) Vaarallisuusluokka 1.1 Aineet, seokset ja esineet, jotka aiheuttavat massaräjähdysvaaran (massaräjähdys tapahtuu lähes samanaikaisesti koko ainemäärässä); (b) Vaarallisuusluokka 1.2 Aineet, seokset ja esineet, jotka aiheuttavat sirpalevaaran mutta eivät massaräjähdysvaaraa; (c) Vaarallisuusluokka 1.3 Aineet, seokset ja esineet, jotka aiheuttavat palovaaran ja joko vähäistä räjähdys- tai sirpalevaaraa tai molempia mutta eivät massaräjähdysvaaraa ja jotka i) palaessaan aiheuttavat huomattavasti säteilylämpöä; tai ii) palavat yksitellen aiheuttaen vähäisen räjähdys- tai sirpalevaikutuksen tai molemmat; (d) Vaarallisuusluokka 1.4 Aineet, seokset ja esineet, jotka eivät aiheuta merkittävää vaaraa: - Aineet, seokset ja esineet, jotka aiheuttavat vain vähäistä vaaraa, jos ne syttyvät tai jos syttymisreaktio alkaa. Vaikutus pysyy pääasiassa pakkauksen sisällä, eikä merkittävän kokoisia sirpaleita ole odotettavissa merkittävällä etäisyydellä. Ulkopuolinen palo ei saa aiheuttaa lähes koko pakkauksen sisällön miltei välitöntä räjähtämistä; (e) Vaarallisuusluokka 1.5 Erittäin epäherkät massaräjähdysvaaralliset aineet: - Massaräjähdysvaaralliset aineet ja seokset, jotka ovat niin epäherkkiä, että syttymismahdollisuus tai mahdollisuus palamisen muuttumisesta detonaatioksi tavanomaisissa olosuhteissa on hyvin vähäinen; (f) Vaarallisuusluokka 1.6 Erittäin epäherkät esineet, jotka eivät aiheuta massaräjähdysvaaraa: - Esineet, jotka sisältävät vain erittäin epäherkkiä detonoivia aineita tai seoksia, ja reaktion tahattoman alkamisen ja leviämisen todennäköisyys on erittäin vähäinen. 2.1.2.3 Räjähteet, joita ei ole luokiteltu epästabiiliksi räjähteeksi, on luokiteltava yhteen edellä esitetyistä kuudesta vaarallisuusluokasta vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) I osassa esitetyn testisarjan 2–8 perusteella ja taulukossa 2.1.1 vahvistettujen testien tulosten mukaisesti. Taulukko 2.1.1 Räjähteitä koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | Epästabiilit räjähteet tai vaarallisuusluokkiin 1.1–1.6 kuuluvat räjähteet | Vaarallisuusluokkiin 1.1–1.6 kuuluville räjähteille on suoritettava seuraavien perustestien sarja: Explosibility Räjähtävyys: YK:n testisarjan 2 mukaiset testit (vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ”Manual of Tests and Criteria” (Kokeet ja kriteerit) 12 jakso). Tarkoituksellisiin räjähteisiin[6] ei sovelleta YK:n testisarjaa 2. Sensitiveness Herkkyys: YK:n testisarjan 3 mukaiset testit (vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ”Manual of Tests and Criteria” (Kokeet ja kriteerit) 13 jakso). Thermal stabili Lämpöstabiilisuus: YK:n testisarjan 3 c mukaiset testit (vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ”Manual of Tests and Criteria” (Kokeet ja kriteerit) 13.6.1 alajakso). Lisätestit ovat tarpeen oikean vaarallisuusluokan määrittämiseksi. | Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden, seosten ja esineiden merkinnät on tehtävä taulukon 2.1.2 mukaisesti. Taulukkoa 2.1.2 koskeva HUOMAUTUS: Pakkaamattomissa räjähteissä tai muihin kuin alkuperäispakkauksiin tai samanlaisiin pakkauksiin uudelleen pakatuissa räjähteissä on oltava seuraavat merkinnät: (a) symboli: räjähtävä pommi; (b) huomiosana: ”Vaara”; ja (c) vaaralauseke: ”Räjähde; massaräjähdysvaara”. Jos vaaran voidaan osoittaa vastaavan jotakin taulukossa 2.1.2 esitetyistä vaarakategorioista, räjähteelle on osoitettava vastaava symboli, huomiosana ja/tai vaaralauseke. Taulukko 2.1.2 Räjähteiden merkinnät Luokitus | Epästabiili räjähde | Vaarallisuusluokka 1.1 | Vaarallisuusluokka 1.2 | Vaarallisuusluokka 1.3 | Vaarallisuusluokka 1.4 | Vaarallisuusluokka 1.5 | Vaarallisuusluokka 1.6 | Vaaralauseke | H200: Epästabiili räjähde | H201: Räjähde; massaräjähdysvaara | H202: Räjähde; vakava sirpalevaara | H203: Räjähde; palo-, räjähdys- tai sirpalevaara | H204: Palo- tai sirpalevaara | H205: Koko massa voi räjähtää tulessa | Ei vaaralauseketta | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P201 P202 P281 | P210 P230 P240 P250 P280 | P210 P230 P240 P250 P280 | P210 P230 P240 P250 P280 | P210 P240 P250 P280 | P210 P230 P240 P250 P280 | Ei turvalauseketta | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P372 P373 P380 | P370+P380 P372 P373 | P370+P380 P372 P373 | P370+P380 P372 P373 | P370+P380 P372 P373 | P370+P380 P372 P373 | Ei turvalauseketta | Turvalauseke varastoinnista | P401 | P401 | P401 | P401 | P401 | P401 | Ei turvalauseketta | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | P501 | P501 | P501 | P501 | P501 | P501 | Ei turvalauseketta | Luokitusta koskevia lisähuomioita Aineiden, seosten ja esineiden luokitus räjähteiden vaaraluokkaan ja edelleen tiettyyn vaarallisuusluokkaan on hyvin monimutkainen kolmivaiheinen menettely. Luokituksessa on tarpeen konsultoida vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) I osaa. Luokitusmenettelyssä noudatetaan kaavioissa 2.1.1–2.1.4 esitettyä päätöksentekoketjua. Kaavio 2.1.1Yleiskuvaus menettelystä aineen, seoksen tai esineen luokittelemiseksi räjähteiden luokkaan (kuljetusluokka 1) [pic] Kaavio 2.1.2 Menettely aineen, seoksen tai esineen hyväksymiseksi väliaikaisesti räjähteiden luokkaan (kuljetusluokka 1) [pic] * Luokitus aloitetaan testisarjalla 2. Kaavio 2.1.3 Menettely vaarallisuusluokan määrittämiseksi räjähteiden luokassa (kuljetusluokka 1) [pic] Kaavio 2.1.4 Ammoniumnitraattiemulsioiden, -suspensioiden ja -geelien luokitusmenettely [pic] Seulontamenettely Räjähdysominaisuudet liittyvät tiettyihin molekyylin sisältämiin kemiallisiin ryhmiin, jotka voivat reagoidessaan saada aikaan hyvin nopean lämpötilan tai paineen nousun. Seulontamenettelyn tarkoituksena on tunnistaa tällaisten reaktiivisten ryhmien esiintyminen ja energian nopean vapautumisen mahdollisuus. Jos seulontamenettelyssä havaitaan, että tietty aine tai seos on mahdollisesti räjähde, on suoritettava hyväksymismenettely (ks. vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) 10.3 jakso). Huomautus: Jos orgaanisten materiaalien eksoterminen hajoamisenergia on alle 800 J/g, ei tarvitse tehdä sarjan 1 tyypin (a) räjähdyksen leviämistestiä eikä sarjan 2 tyypin (a) iskusta johtuvaa räjähdysherkkyyttä mittaavaa testiä. Ainetta tai seosta ei saa luokitella räjähtäväksi, jos (a) molekyylissä ei ole kemiallisia ryhmiä, joihin liittyy räjähdysominaisuuksia; tai (b) aineessa on kemiallisia ryhmiä, joilla on räjähdysominaisuuksia, muun muassa happea, ja laskennallinen happitase on alle -200; Happitase lasketaan kemialliselle reaktiolle: CxHyOz+ [x+ (y/4)-(z/2)] O2 ( x CO2 + (y/2) H2O käyttäen seuraavaa kaavaa: Happitase = -1600 [2x + (y/2)-z]/molekyylipaino; (c) Jos orgaanisessa aineessa tai orgaanisten aineiden homogeenisessa seoksessa on kemiallisia ryhmiä, joilla on räjähdysominaisuuksia, mutta eksoterminen hajoamisenergia on alle 500 J/g ja eksoterminen hajoaminen alkaa alle 500ºC:n lämpötilassa. Eksoterminen hajoamisenergia voidaan määrittää käyttämällä soveltuvaa kalorimetristä menetelmää; tai (d) Jos on kyse epäorgaanisten hapettavien aineiden ja orgaanisten materiaalien seoksista, ja epäorgaanisen hapettavan aineen pitoisuus on: - alle 15 massaprosenttia, jos hapettava aine on osoitettu kategoriaan 1 tai 2; - alle 30 massaprosenttia, jos hapettava aine on osoitettu kategoriaan 3. Hyväksymismenettely on suoritettava, jos seos sisältää tunnettuja räjähteitä. Jotkin räjähtävät aineet ja seokset kostutetaan vedellä tai alkoholeilla tai laimennetaan muilla aineilla niiden räjähdysominaisuuksien tukahduttamiseksi. Niitä käsitellään eri tavalla kuin räjähtäviä aineita ja seoksia (flegmatoituina räjähteinä). Tietyt fysikaaliset vaarat (jotka johtuvat räjähtävistä tai hapettavista ominaisuuksista) muuttuvat laimentamalla, kuten flegmatoitujen räjähteiden tapauksessa, sisällyttämällä seokseen tai esineeseen, pakkaamalla tai muilla tavoin. SYTTYVÄT KAASUT Määritelmä Syttyvällä kaasulla tarkoitetaan kaasuja tai kaasujen seoksia, joilla on tietty syttymisalue ilman kanssa 20 °C:n lämpötilassa ja 101,3 kPa:n vakiopaineessa. Luokituskriteerit Syttyvä kaasu luokitellaan tähän luokkaan taulukon 2.2.1 mukaisesti: Taulukko 2.2.1Syttyviä kaasuja koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Kaasut, jotka 20 °C:n lämpötilassa ja 101,3 kPa:n vakiopaineessa a) ovat syttyviä enintään 13 tilavuusprosentin seoksena ilman kanssa; tai b) joilla on vähintään 12 prosenttiyksikön syttymisalue ilman kanssa riippumatta siitä, mikä on alempi syttymisraja. | 2 | Muut kuin kategoriaan 1 kuuluvat kaasut, joilla on tietty syttymisalue ilman kanssa 20 °C:n lämpötilassa ja 101,3 kPa:n vakiopaineessa. | Huomautus 1: Ammoniakki ja metyylibromidi katsotaan erityistapauksiksi. Huomautus 2: Aerosolien luokitus on 2.3 kohdassa. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.2.2 mukaisesti. Taulukko 2.2.2Syttyvien kaasujen merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | Kategoria 2 | GHS-varoitusmerkki | [pic] | Ei varoitusmerkkiä | Huomiosana | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H220: Erittäin helposti syttyvä kaasu | H221: Syttyvä kaasu | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 | P210 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P377 P381 | P377 P381 | Turvalauseke varastoinnista | P403 | P403 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | Luokitusta koskevia lisähuomioita Syttyvyys on määritettävä joko testien avulla tai niille seoksille, joista on riittävästi tietoa saatavilla, laskemalla ISO-standardimenetelmien mukaisesti (ks. standardi ISO 10156 sellaisena kuin se on muutettuna, Gases and gas mixtures – Determination of fire potential and oxidising ability for the selection of cylinder valve outlet (Kaasut ja kaasuseokset – Tulipalovaaran ja hapettamiskyvyn määritys kaasupulloventtiilien valitsemiseksi)). Jos näitä menetelmiä ei voida käyttää saatavilla olevien tietojen riittämättömyyden takia, voidaan käyttää testimenetelmää EN 1839 (Kaasujen ja höyryjen alemman ja ylemmän räjähdysrajan määrittely) sellaisena kuin se on muutettuna. SYTTYVÄT AEROSOLIT Määritelmät Aerosolilla (aerosolipullolla) tarkoitetaan kertakäyttöön tarkoitettua metalli-, lasi- tai muoviastiaa, joka sisältää puristettua, nesteytettyä tai paineen alaisena liuotettua kaasua sekä lisäksi voi sisältää nestettä, tahnaa tai jauhetta; aerosolipullo on varustettu tyhjennyslaitteella, joka mahdollistaa sisällön suihkuttamisen kaasususpensiossa olevina kiinteinä tai nestemäisinä hiukkasina vaahtona, tahnamaisena tai jauheena taikka nestemäisessä tai kaasumaisessa muodossa. Luokituskriteerit Aerosolit luokitellaan syttyviksi 2.3.2.2 kohdan mukaisesti, jos ne sisältävät tässä osassa vahvistettujen kriteerien mukaisesti syttyväksi luokiteltavan aineosan, kuten - syttyviä nesteitä (ks. 2.6 kohta), joiden leimahduspiste on enintään 93 ° C; - syttyviä kaasuja (ks. 2.2 kohta); - syttyviä kiinteitä aineita (ks. 2.7 kohta). Huomautus: Syttyvät aineosat eivät kata pyroforisia, itsestään kuumenevia tai veden kanssa reagoivia aineita ja seoksia, koska näitä aineosia ei käytetä aerosoleissa. Syttyvä aerosoli on luokiteltava yhteen tämän luokan kahdesta kategoriasta aineosiensa, kemiallisen palamislämpönsä ja mahdollisen vaahtokokeen tulosten perusteella (vaahtoaerosolien osalta) sekä syttymisetäisyyskokeen ja suljetussa tilassa tapahtuvaa syttymistä testaavan kokeen tulosten perusteella (suihkeaerosolien osalta) taulukon 2.3.1 mukaisesti: Taulukko 2.3.1Syttyviä aerosoleja koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Sisältää > 85 % syttyviä aineosia; ja kemiallinen palamislämpö on > 30 kJ/g; tai a) syttymisetäisyyskokeessa suihkeaerosoli syttyy > 75 cm:n etäisyydellä, tai b) vaahtokokeessa vaahtoaerosolin i) liekin korkeus on > 20 cm ja liekin kesto > 2 s; tai ii) liekin korkeus on > 4 cm ja liekin kesto > 7 s. | 2 | Sisältää > 1 % syttyviä aineosia tai palamislämpö on > 20 kJ/g; ja a) suihkeaerosolien osalta syttymisetäisyyskokeessa syttyminen tapahtuu > 15 cm:n etäisyydellä, tai suljetun tilan syttymiskokeessa i) aikaekvivalentti on < 300 s/m3; tai ii) deflagraatiotiheys on < 300 g/m3 b) vaahtokokeessa vaahtoaerosolin liekin korkeus on > 4 cm ja liekin kesto > 2 s eikä se täytä kategorian 1 kriteerejä. | Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.3.2 mukaisesti. Taulukko 2.3.2 Syttyvien aerosolien merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | Kategoria 2 | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | Huomiosana | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H222: Erittäin helposti syttyvä aerosoli | H223: Syttyvä aerosoli | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P211 P251 | P210 P211 P251 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | Turvalauseke varastoinnista | P410 + P412 | P410 + P412 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | Luokitusta koskevia lisähuomioita Syttyvän aerosolin luokittelemiseksi vaaditaan tiedot sen syttyvistä aineosista, kemiallisesta palamislämmöstä ja mahdollisen vaahtokokeen tuloksista (vaahtoaerosolien osalta) sekä syttymisetäisyyskokeen ja suljetun tilan syttymiskokeen tuloksista (suihkeaerosolien osalta). Kemiallinen palamislämpö ((Hc) kilojouleina grammaa kohti (kJ/g) on teoreettisen palamislämmön ((Hcomb) ja palamishyötysuhteen, joka on tavallisesti vähemmän kuin 1,0 (tyypillinen palamishyötysuhde on 0,95 tai 95 %), tulo. Useita aineosia sisältävän aerosolivalmisteen kemiallinen palamislämpö on yksittäisten aineosien painotettujen palamislämpöjen summa: [pic] jossa (Hc = kemiallinen palamislämpö (kJ/g); wi% = aineosan i massaosuus tuotteessa; (Hc(i) = aineosan i spesifinen palamislämpö (kJ/g) tuotteessa. Kemialliset palamislämmöt löytyvät alan kirjallisuudesta tai ne voidaan laskea tai määrittää kokein [ks. ASTM D 240 sellaisena kuin se on muutettuna, Standard Test Methods for Heat of Combustion of Liquid Hydrocarbon Fuels by Bomb Calorimeter (nestemäisten hiilivetypolttoaineiden palamislämmön mittaaminen pommikalorimetrillä), EN/ISO 13943 sellaisena kuin se on muutettuna, 86.l–86.3 – Paloturvallisuus – Sanasto ja NFPA 30B sellaisena kuin se on muutettuna – Code for the Manufacture and Storage of Aerosol Products (aerosolituotteiden valmistusta ja varastointia koskeva säännöstö)]. HAPETTAVAT KAASUT Määritelmät Hapettavalla kaasulla tarkoitetaan kaasua tai kaasuseosta, joka yleensä happea luovuttamalla voi aiheuttaa tai edistää muiden materiaalien palamista enemmän kuin ilma. Luokituskriteerit Hapettava kaasu luokitellaan tämän luokan ainoaan kategoriaan taulukon 2.4.1 mukaisesti: Taulukko 2.4.1Hapettavia kaasuja koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Kaasu tai kaasuseos, joka yleensä happea luovuttamalla voi aiheuttaa tai edistää muiden materiaalien palamista enemmän kuin ilma. | HUOMAUTUS: Enintään 23,5 tilavuusprosenttia happea sisältäviä seoksia ei katsota hapettaviksi, jos ne eivät sisällä muita hapettavia kaasuja. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.4.2 mukaisesti. Taulukko 2.4.2Hapettavien kaasujen merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | GHS-varoitusmerkki | [pic] | Huomiosana | Vaara | Vaaralauseke | H270: Aiheuttaa tulipalon vaaran tai edistää tulipaloa; hapettava | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P220 P244 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P370 + P376 | Turvalauseke varastoinnista | P403 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | Luokitusta koskevia lisähuomioita Hapettavan kaasun luokittelemiseksi on käytettävä testejä tai laskentamenetelmiä, jotka on esitetty standardissa ISO 10156 Gases and gas mixtures – Determination of fire potential and oxidising ability for the selection of cylinder valve outlet (kaasut ja kaasuseokset – tulipalovaaran ja hapetuskyvyn määritys kaasupulloventtiilien valitsemiseksi), sellaisena kuin se on muutettuna, ja standardissa ISO 10156-2 Gas cylinders – Gases and gas mixtures – Determination of oxidising ability of toxic and corrosive gases and gas mixtures (kaasupullot – kaasut ja kaasuseokset – myrkyllisten ja syövyttävien kaasujen ja kaasuseosten hapetuskyvyn määritys), sellaisena kuin se on muutettuna. PAINEEN ALAISET KAASUT Määritelmä Paineen alaisilla kaasuilla tarkoitetaan kaasuja tai kaasuseoksia, joita säilytetään astiassa vähintään 200 kPa:n mittapaineessa tai nesteytettynä tai jäähdytettynä kaasuna. Niihin kuuluvat puristetut kaasut, nesteytetyt kaasut, liuotetut kaasut ja jäähdytetyt nesteytetyt kaasut. Kriittinen lämpötila on lämpötila, jonka yläpuolella puhdasta kaasua ei voi nesteyttää puristuksen asteesta riippumatta. Luokituskriteerit Kaasut luokitellaan niiden pakkaushetkellä olevan fysikaalisen olomuodon perusteella yhteen neljästä ryhmästä taulukon 2.5.1 mukaisesti: Taulukko 2.5.1Paineen alaisia kaasuja koskevat kriteerit Ryhmä | Kriteerit | Puristettu kaasu | Kaasu, joka paineen alaisena pakattuna on -50 °C:n lämpötilassa täysin kaasumainen; mukaan luetaan kaikki kaasut, joiden kriittinen lämpötila on ( -50 °C. | Nesteytetty kaasu | Kaasu, joka on paineen alaisena pakattuna yli -50 °C:n lämpötilassa osittain nestemäinen. Tässä yhteydessä tehdään ero seuraavien välillä: i) korkeassa paineessa nesteytetyt kaasut: kaasu, jonka kriittinen lämpötila on yli -50 °C mutta enintään +65 °C; ja ii) matalassa paineessa nesteytetty kaasu: kaasu, jonka kriittinen lämpötila on yli +65 °C. | Jäähdytetty nesteytetty kaasu | Kaasu, joka pakattuna on alhaisen lämpötilansa vuoksi osittain nestemäinen. | Liuotettu kaasu | Kaasu, joka paineen alaisena pakattuna on liuonneena nestefaasissa olevaan liuottimeen. | Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.5.2 mukaisesti. Taulukko 2.5.2Paineen alaisten kaasujen merkinnät Luokitus | Puristettu kaasu | Nesteytetty kaasu | Jäähdytetty nesteytetty kaasu | Liuotettu kaasu | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | [pic] | [pic] | Huomiosana | Varoitus | Varoitus | Varoitus | Varoitus | Vaaralauseke | H280: Sisältää paineen alaista kaasua; voi räjähtää kuumennettaessa | H280: Sisältää paineen alaista kaasua; voi räjähtää kuumennettaessa | H281: Sisältää jäähdytettyä kaasua; voi aiheuttaa jäätymisvamman | H280: Sisältää paineen alaista kaasua; voi räjähtää kuumennettaessa | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P282 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P336 P315 | Turvalauseke varastoinnista | P410 + P403 | P410 + P403 | P403 | P410 + P403 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | Luokitusta koskevia lisähuomioita Tämän kaasuryhmän osalta vaaditaan seuraavat tiedot: - höyrynpaine 50 °C:n lämpötilassa; - fysikaalinen olomuoto 20 °C:n lämpötilassa vakioilmanpaineessa; - kriittinen lämpötila. SYTTYVÄT NESTEET Määritelmä Syttyvällä nesteellä tarkoitetaan nestettä, jonka leimahduspiste on enintään 60 °C. Luokituskriteerit Syttyvä neste luokitellaan yhteen tämän luokan kolmesta kategoriasta taulukon 2.6.1 mukaisesti. Taulukko 2.6.1Syttyviä nesteitä koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Leimahduspiste on < 23 °C ja kiehumisen alkamislämpötila ≤ 35° C | 2 | Leimahduspiste on < 23 °C ja kiehumisen alkamislämpötila > 35° C | 3 | Leimahduspiste on ≥ 23° C ja ≤ 60° C[7] | Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.6.2 mukaisesti. Taulukko 2.6.2 Syttyvien nesteiden merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | Kategoria 2 | Kategoria 3 | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | [pic] | Huomiosana | Vaara | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H224: Erittäin helposti syttyvä neste ja höyry | H225: Helposti syttyvä neste ja höyry | H226: Syttyvä neste ja höyry | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P233 P240 P241 P242 P243 P280 | P210 P233 P240 P241 P242 P243 P280 | P210 P233 P240 P241 P242 P243 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P303 + P361 + P353 P370 + P378 | P303 + P361 + P353 P370 + P378 | P303 + P361 + P353 P370 + P378 | Turvalauseke varastoinnista | P403 + P235 | P403 + P235 | P403 + P235 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | P501 | P501 | P501 | Luokitusta koskevia lisähuomioita Syttyvien nesteiden luokittelemiseksi tarvitaan tiedot leimahduspisteestä ja kiehumisen alkamislämpötilasta. Tiedot löytyvät alan kirjallisuudesta tai ne voidaan laskea tai määrittää kokein. Jos tietoja ei ole saatavilla, leimahduspiste ja kiehumisen alkamislämpötila on määritettävä umpikuppimenetelmällä. Avokuppitestit hyväksytään ainoastaan erityistapauksissa. Kun kyseessä on seos,[8] joka sisältää tunnettuja syttyviä nesteitä määriteltyinä pitoisuuksina, siitä huolimatta että ne voivat sisältää haihtumattomia aineosia kuten polymeerejä tai lisäaineita, leimahduspistettä ei tarvitse määrittää kokeellisesti, jos jäljempänä 2.6.4.3 kohdassa esitettyä menetelmää käyttämällä laskettu seoksen leimahduspiste on vähintään 5 °C suurempi kuin asianomainen luokituskriteeri edellyttäen, että (a) seoksen koostumus tunnetaan tarkasti (jos materiaalin koostumus vaihtelee määritellyissä rajoissa, arviointiin valitaan koostumus, jolla on alhaisin laskettu leimahduspiste); (b) kunkin aineosan leimahduspiste (määritetty jäljempänä 2.6.4.4 tarkoitetulla umpikuppitestillä) on tunnettu (kun nämä tiedot ekstrapoloidaan koeolosuhteista poikkeaviin lämpötiloihin, on sovellettava asianmukaista korrelaatiokerrointa); (c) seoksen kunkin aineosan aktiivisuuskerroin ja lämpötilariippuvuus tunnetaan; (d) nestefaasi on homogeeninen. Haihtumattomia aineosia sisältävän seoksen leimahduspiste lasketaan haihtuvista aineosista. Haihtumattoman aineosan katsotaan laskevan liuottimien osapainetta vain vähän, ja laskettu leimahduspiste on ainoastaan hieman mitattua arvoa alempi. Mahdollisia testimenetelmiä syttyvien nesteiden leimahduspisteen määrittämiseksi on esitetty vaarallisten aineiden kuljetusta koskevissa Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvässä käsikirjassa ”Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit). Nesteitä, joiden leimahduspiste on yli 35 °C, ei tarvitse luokitella kategoriaan 3, jos vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 32 jaksossa esitetyssä palamisen ylläpitämistä koskevassa testissä L.2 on saatu negatiiviset tulokset. SYTTYVÄT KIINTEÄT AINEET Määritelmä Syttyvällä kiinteällä aineella tarkoitetaan kiinteää ainetta tai seosta, joka on herkästi palava. Herkästi palavat kiinteät aineet ovat jauhemaisia, rakeisia tai tahnamaisia aineita tai seoksia, jotka ovat vaarallisia, jos ne syttyvät herkästi ollessaan lyhytaikaisessa kosketuksessa sytytyslähteen kuten palavan tulitikun kanssa ja jos liekki leviää nopeasti. Luokituskriteerit Jauhemaiset, rakeiset tai tahnamaiset aineet tai seokset (lukuun ottamatta metalli- tai metalliseosjauheita – ks. 2.7.2.2 kohta) on luokiteltava herkästi palaviksi kiinteiksi aineiksi, kun palamisaika yhdessä tai useammassa testauksessa, jotka on tehty vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 33.2.1 alajaksossa esitetyn testimenetelmän mukaisesti, on alle 45 sekuntia tai palamisnopeus on suurempi kuin 2,2 mm/s. Metalli- tai metalliseosjauheet luokitellaan syttyviksi kiinteiksi aineiksi, jos ne voidaan sytyttää ja reaktio leviää näytteen koko pituudelle viimeistään 10 minuutin kuluessa. Syttyvä kiinteä aine on luokiteltava yhteen tämän luokan kahdesta kategoriasta käyttämällä menetelmää N.1 sellaisena kuin se on esitetty vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) 33.2.1 kohdassa, taulukon 2.7.1 mukaisesti: Taulukko 2.7.1Syttyviä kiinteitä aineita koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Palamisnopeustesti Muut aineet kuin metallijauheet: (a) kostea vyöhyke ei pysäytä tulta, ja (b) palamisaika on < 45 sekuntia tai palamisnopeus > 2,2 mm/s Metallijauheet palamisaika ( 5 minuuttia | 2 | Palamisnopeustesti Muut aineet kuin metallijauheet: (a) kostea vyöhyke pysäyttää tulen vähintään 4 minuutin ajaksi, ja (b) palamisaika on < 45 sekuntia tai palamisnopeus > 2,2 mm/s Metallijauheet palamisaika on > 5 minuuttia ja ( 10 minuuttia | Huomautus: Testi on suoritettava aineella tai seoksella siinä fysikaalisessa muodossa kuin se saatetaan markkinoille. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.7.2 mukaisesti. Taulukko 2.7.2Syttyvien kiinteiden aineiden merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | Kategoria 2 | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | Huomiosana | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H228: Syttyvä kiinteä aine | H228: Syttyvä kiinteä aine | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P240 P241 P280 | P210 P240 P241 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P370 + P378 | P370 + P378 | Turvalauseke varastoinnista | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | ITSEREAKTIIVISET AINEET JA SEOKSET Määritelmä Itsereaktiiviset aineet tai seokset ovat termisesti epästabiileja nestemäisiä tai kiinteitä aineita tai seoksia, joissa voi alkaa voimakas eksoterminen hajoaminen jopa hapen (ilman) puuttuessa. Määritelmään eivät kuulu aineet tai seokset, jotka on tämän osan mukaisesti testauksen tuloksena luokiteltu räjähteiksi, orgaanisiksi peroksideiksi tai hapettaviksi aineiksi tai seoksiksi. Itsereaktiivisella aineella tai itsereaktiivisella seoksella katsotaan olevan räjähtäviä ominaisuuksia, jos se laboratoriokokeissa on altis detonoimaan, humahtamaan nopeasti tai jos se suljetussa astiassa kuumennettaessa reagoi voimakkaasti. Luokituskriteerit Itsereaktiivinen aine tai seos luokitellaan tähän luokkaan mahdollisesti kuuluvaksi itsereaktiiviseksi aineeksi tai seokseksi, paitsi jos (a) se on 2.1 kohdan kriteerien mukaisesti räjähde; (b) se on 2.13 tai 2.14 kohdan kriteerien mukaisesti hapettava neste tai kiinteä aine; vähintään 5 prosenttia palavia orgaanisia aineita sisältävät hapettavien aineiden seokset on kuitenkin luokiteltava itsereaktiivisiksi aineiksi jäljempänä 2.8.2.2 kohdassa määrätyn menettelyn mukaisesti; (c) se on 2.15 kohdan kriteerien mukaisesti orgaaninen peroksidi; (d) sen hajoamislämpö on alle 300 J/g; tai (e) sen itsekiihtyvän hajoamisen lämpötila (SADT) on 50 kg:n pakkauksessa suurempi kuin 75 °C.[9] Hapettavien aineiden luokituskriteerit täyttäviin hapettavien aineiden seoksiin, jotka sisältävät vähintään 5 prosenttia palavia orgaanisia aineita eivätkä täytä edellä a, c, d tai e kohdassa mainittuja kriteerejä, on sovellettava itsereaktiivisten aineiden luokitusmenettelyä. Tällainen seos, jolla on tyypin B–F itsereaktiivisen aineen ominaisuuksia (ks. 2.8.2.3 kohta) luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi. Jos testi on suoritettu pakkausmuodossa, pakkauksen muuttaminen edellyttää uutta testausta, jos katsotaan, että pakkauksen muuttaminen vaikuttaa testin tulokseen. Itsereaktiiviset aineet ja seokset luokitellaan yhteen tämän luokan seitsemästä kategoriasta (A–G) seuraavien periaatteiden mukaisesti: (a) Itsereaktiivinen aine tai seos, joka voi pakattuna detonoida tai humahtaa nopeasti, luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi, tyyppi A. (b) Itsereaktiivinen aine tai seos, jolla on räjähdysominaisuuksia ja joka pakattuna ei detonoi tai humahda nopeasti mutta joka voi pakkauksessaan aiheuttaa termisen räjähdyksen, luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi, tyyppi B. (c) Itsereaktiivinen aine tai seos, jolla on räjähdysominaisuuksia mutta joka pakattuna ei voi detonoida tai humahtaa nopeasti tai aiheuttaa termistä räjähdystä, luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi, tyyppi C . (d) Itsereaktiivinen aine tai seos, joka laboratoriokokeissa (i) detonoi osittain, ei humahda nopeasti eikä reagoi voimakkaasti kuumennettaessa suljetussa astiassa; tai (ii) ei detonoi lainkaan, humahtaa hitaasti eikä reagoi voimakkaasti kuumennettaessa suljetussa astiassa; tai (iii) ei detonoi eikä humahda lainkaan ja reagoi keskivoimakkaasti kuumennettaessa suljetussa astiassa; luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi, tyyppi D. (e) Itsereaktiivinen aine tai seos, joka laboratoriokokeissa ei detonoi eikä humahda lainkaan, ja joka ei reagoi tai reagoi vain vähän kuumennettaessa suljetussa astiassa, luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi, tyyppi E . (f) Itsereaktiivinen aine tai seos, joka laboratoriokokeissa ei detonoi kavitaatiotilassa eikä humahda lainkaan ja joka ei reagoi tai reagoi vain vähän kuumennettaessa suljetussa astiassa ja jossa ei ilmene tai ilmenee vain vähän räjähdysvoimaa, luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi, tyyppi F . (g) Itsereaktiivinen aine tai seos, joka laboratoriokokeissa ei detonoi kavitaatiotilassa eikä humahda lainkaan ja joka ei reagoi suljetussa astiassa kuumennettaessa ja jossa ei ilmene räjähdysvoimaa, edellyttäen että aine tai seos on lämpöstabiili (itsekiihtyvän hajoamisen lämpötila on 60–75 °C 50 kg:n pakkauksessa), ja nestemäisen seoksen ollessa kyseessä flegmatointiin käytetyn laimentimen kiehumispiste on vähintään 150 °C, luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi, tyyppi G . Jos seos ei ole lämpöstabiili tai flegmatointiin käytetyn laimentimen kiehumispiste on alle 150 °C, seos luokitellaan itsereaktiiviseksi aineeksi, tyyppi F. Jos testi on suoritettu pakkausmuodossa, pakkauksen muuttaminen edellyttää uutta testausta, jos katsotaan, että pakkauksen muuttaminen vaikuttaa testin tulokseen. Lämpötilakontrollia koskevat kriteerit Itsereaktiivisten aineiden lämpötilaa on kontrolloitava, jos niiden itsekiihtyvän hajoamisen lämpötila (SADT) on enintään 55 °C. Itsekiihtyvän hajoamisen lämpötilan määritysmenetelmät sekä valvonta- ja hälytyslämpötilojen johtaminen on esitetty vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) II osan 28 jaksossa. Valitut testit on suoritettava siten, että sekä pakkauksen koko että materiaali ovat edustavia. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.8.1 mukaisesti. Taulukko 2.8.1Itsereaktiivisten aineiden ja seosten merkinnät Luokitus | Tyyppi A | Tyyppi B | Tyypit C ja D | Tyypit E ja F | Tyyppi G | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] [pic] | [pic] | [pic] | Tässä vaarakategoriassa ei edellytetä merkintöjä | Huomiosana | Vaara | Vaara | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H240: Räjähdysvaarallinen kuumennettaessa | H241: Räjähdys- tai palovaarallinen kuumennettaessa | H242: Palovaarallinen kuumennettaessa | H242: Palovaarallinen kuumennettaessa | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P220 P234 P280 | P210 P220 P234 P280 | P210 P220 P234 P280 | P210 P220 P234 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P370 + P378 P370 + P380 + P375 | P370 + P378 P370 + P380 + P375 | P370 + P378 | P370 + P378 | Turvalauseke varastoinnista | P403 + P235 P411 P420 | P403 + P235 P411 P420 | P403 + P235 P411 P420 | P403 + P235 P411 P420 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | P501 | P501 | P501 | P501 | Luokitusta koskevia lisähuomioita Itsereaktiivisten aineiden tai seosten luokituksen kannalta ratkaisevat ominaisuudet on määritettävä kokeellisesti. Itsereaktiivinen aine tai seos on luokiteltava vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) II osassa esitettyjen testisarjojen A–H mukaisesti. Luokitusmenettely on esitetty kaaviossa 2.8.1. Itsereaktiivisia aineita ja seoksia ei tarvitse luokitella, jos (a) molekyylissä ei ole kemiallisia ryhmiä, joihin liittyy räjähdysominaisuuksia tai itsereaktiivisia ominaisuuksia; tai (b) yksittäisen orgaanisen aineen tai orgaanisten aineiden homogeenisen seoksen arvioitu SADT-arvo on suurempi kuin 75 °C tai eksoterminen hajoamisenergia on alle 300 J/g. Hajoamisen alkamislämpötila ja hajoamisenergia voidaan arvioida käyttämällä sopivaa kalorimetristä menetelmää (ks. vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) II osan 20.3.3.3 alajakso). Kaavio 2.8.1Itsereaktiiviset aineet ja seokset [pic] PYROFORISET NESTEET Määritelmä Pyroforisella nesteellä tarkoitetaan nestemäistä ainetta tai seosta, joka jo pieninä määrinä syttyy viiden minuutin kuluessa jouduttuaan kosketuksiin ilman kanssa. Luokituskriteerit Pyroforinen neste on luokiteltava tämän luokan ainoaan kategoriaan käyttämällä testiä N.3, joka esitetään vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 33.3.1.5 alajaksossa, seuraavan taulukon mukaisesti: Taulukko 2.9.1Pyroforisia nesteitä koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Neste syttyy viiden minuutin kuluessa siitä, kun se lisätään inerttiin kantoaineeseen ja saatetaan kosketuksiin ilman kanssa, tai se sytyttää tai hiillyttää suodatinpaperin viiden minuutin kuluessa jouduttuaan kosketuksiin ilman kanssa. | Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.9.2 mukaisesti. Taulukko 2.9.2Pyroforisten nesteiden merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | GHS varoitusmerkki | [pic] | Huomiosana | Vaara | Vaaralauseke | H250: Syttyy itsestään palamaan joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P222 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P302 + P334 P370 + P378 | Turvalauseke varastoinnista | P422 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | Luokitusta koskevia lisähuomioita Pyroforisia nesteitä ei tarvitse luokitella, jos valmistuksessa tai käsittelyssä saatu kokemus osoittaa, että aine tai seos ei syty itsestään joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa normaalissa lämpötilassa (toisin sanoen aineen tiedetään olevan stabiili huoneenlämmössä pitkiä aikoja (päiviä)). PYROFORISET KIINTEÄT AINEET Määritelmä Pyroforisella kiinteällä aineella tarkoitetaan kiinteää ainetta tai seosta, joka jo pieninä määrinä syttyy viiden minuutin kuluessa jouduttuaan kosketuksiin ilman kanssa. Luokituskriteerit Pyroforinen kiinteä aine on luokiteltava tämän luokan ainoaan kategoriaan käyttämällä testiä N.2, joka esitetään vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 33.3.1.4 alajaksossa, taulukon 2.10.1 mukaisesti: Taulukko 2.10.1Pyroforisia kiinteitä aineita koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Kiinteä aine syttyy viiden minuutin kuluessa jouduttuaan kosketuksiin ilman kanssa. | Huomautus: Testi on suoritettava aineella tai seoksella siinä fysikaalisessa muodossa kuin se saatetaan markkinoille. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.10.2 mukaisesti. Taulukko 2.10.2Pyroforisten kiinteiden aineiden merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | GHS varoitusmerkki | [pic] | Huomiosana | Vaara | Vaaralauseke | H250: Syttyy itsestään palamaan joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P222 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P335 + P334 P370 +P378 | Turvalauseke varastoinnista | P422 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | Luokitusta koskevia lisähuomioita Pyroforisia kiinteitä aineita ei tarvitse luokitella, jos valmistuksessa tai käsittelyssä saatu kokemus osoittaa, että aine tai seos ei syty itsestään joutuessaan kosketuksiin ilman kanssa normaalissa lämpötilassa (toisin sanoen aineen tiedetään olevan stabiili huoneenlämmössä pitkiä aikoja (päiviä)). ITSESTÄÄN KUUMENEVAT AINEET JA SEOKSET [10] Määritelmä Itsestään kuumeneva aine tai seos on nestemäinen tai kiinteä aine tai seos, muu kuin pyroforinen neste tai kiinteä aine, joka kuumenee itsestään ilman vaikutuksesta, vaikkei siihen tuoda energiaa. Tällainen aine tai seos eroaa pyroforisesta nesteestä tai kiinteästä aineesta siten, että se voi syttyä vain määrien ollessa suuria (kilogrammoja) ja pitkän ajan (tuntien tai päivien) kuluessa. Itsesyttymiseen johtava aineiden tai seosten itsestään kuumeneminen johtuu aineen tai seoksen reaktiosta ilmassa olevan hapen kanssa ja siitä, että kehittynyt lämpö ei tarpeeksi nopeasti johdu ympäristöön. Itsestään syttyminen tapahtuu, kun lämmön muodostumisnopeus ylittää lämmön siirtymisnopeuden ja itsesyttymislämpötila on saavutettu. Luokituskriteerit Aine tai seos on luokiteltava tähän luokkaan kuuluvaksi itsestään kuumenevaksi aineeksi tai seokseksi, jos vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 33.3.1.6 alajaksossa esitetyn testimenetelmän N.4 mukaisesti tehdyssä testissä: (a) saadaan positiivinen tulos käytettäessä 25 mm:n kuutionmuotoista näytettä 140 °C:n lämpötilassa; (b) saadaan positiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 140 °C:n lämpötilassa; jasaadaan positiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 100 °C:n lämpötilassa; (c) saadaan positiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 140 °C:n lämpötilassa; jasaadaan negatiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 100 °C:n lämpötilassa; ja aineen yksikkötilavuus on suurempi kuin 450 litraa; (d) saadaan positiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 140 °C:n lämpötilassa; jasaadaan negatiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 120 °C:n lämpötilassa; ja aineen yksikkötilavuus on suurempi kuin 3 m3. Itsestään kuumeneva aine tai seos on luokiteltava yhteen tämän luokan kahdesta kategoriasta, jos vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 33.3.1.6 alajaksossa esitetyn testimenetelmän N.4 mukaisesti tehdyn testin tulokset täyttävät taulukossa 2.11.1. vahvistetut kriteerit: Taulukko 2.11.1Itsestään kuumenevia aineita ja seoksia koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Testissä saadaan positiivinen tulos käytettäessä 25 mm:n kuutionmuotoista näytettä 140 °C:n lämpötilassa | 2 | (a) Se ei täytä kategorian 1 kriteerejä; ja testissä saadaan positiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 140 °C:n lämpötilassa; Poikkeukset a kohdasta kategorian 2 luokituksessa: (i) testissä saadaan negatiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 100 °C:n lämpötilassa, ja aineen yksikkötilavuus on enintään 450 litraa; (ii) testissä saadaan negatiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 120 °C:n lämpötilassa, ja aineen yksikkötilavuus on enintään 3 m3; (b) Se ei täytä kategorian 1 kriteerejä eikä ole a kohdan mukainen poikkeus; ja testissä saadaan positiivinen tulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuotoista näytettä 140 °C:n lämpötilassa; ja kyseessä ei ole a kohdan nojalla poikkeuksen muodostava aine, ja sillä saadaan positiivinen testitulos käytettäessä 100 mm:n kuutionmuutoista näytettä 100 °C:n lämpötilassa. | Huomautus: Testi on suoritettava aineella tai seoksella siinä fysikaalisessa muodossa kuin se saatetaan markkinoille. Aineita ja seoksia, joiden itsesyttymislämpötila on 27 m3:n tilavuudessa korkeampi kuin 50 °C, ei saa luokitella itsestään kuumenevaksi aineeksi tai seokseksi. Aineita ja seoksia, joiden itsesyttymislämpötila on 450 litran tilavuudessa korkeampi kuin 50 °C, ei saa luokitella tämän luokan kategoriaan 1. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.11.2 mukaisesti. Taulukko 2.11.2Itsestään kuumenevien aineiden ja seosten merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | Kategoria 2 | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | Huomiosana | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H251: Itsestään kuumeneva; voi syttyä palamaan | H252: Suurina määrinä itsestään kuumeneva; voi syttyä palamaan | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P235 + P410 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | Turvalauseke varastoinnista | P407 P413 P420 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | Luokitusta koskevia lisähuomioita Yksityiskohtainen luokituksen päätöksentekokaavio ja eri kategorioiden varmistamiseksi suoritettavat testit on esitetty jäljempänä kaaviossa 2.11.1. Itsestään kuumenevia aineita ja seoksia ei tarvitse luokitella, jos seulontatestin tulokset korreloivat riittävästi luokitustestiin ja sovelletaan tarkoituksenmukaista varmuusmarginaalia. Seulontatestejä ovat muun muassa seuraavat: (a) The Grewer Oven test (VDI-ohje 2263, osa 1, 1990, Test methods for the Determination of the Safety Characteristics of Dusts), jossa aloituslämpötila on 80 K suurempi kuin viitelämpötila testitilavuuden ollessa 1 litra; (b) The Bulk Powder Screening Test (Gibson, N. Harper, D. J. Rogers, R. Evaluation of the fire and explosion risks in drying powders, Plant Operations Progress, 4.3, 181–189, 1985), jossa aloituslämpötila on 60 K suurempi kuin viitelämpötila testitilavuuden ollessa 1 litra. Kaavio 2.11.1 ITSESTÄÄN KUUMENEVIEN AINEIDEN JA SEOSTEN LUOKITUS [pic] * Aineita tai seoksia, joiden itsesyttymislämpötila 27 m3:n tilavuudessa on korkeampi kuin 50 °C, ei luokitella. AINEET JA SEOKSET, JOTKA VEDEN KANSSA KOSKETUKSIIN JOUTUESSAAN KEHITTÄVÄT SYTTYVIÄ KAASUJA Määritelmä Aineilla ja seoksilla, jotka veden kanssa kosketuksiin joutuessaan kehittävät syttyviä kaasuja , tarkoitetaan kiinteitä tai nestemäisiä aineita tai seoksia, jotka ollessaan kosketuksissa veden kanssa voivat muuttua itsestään syttyviksi tai kehittää vaarallisia määriä syttyviä kaasuja. Luokituskriteerit Aine tai seos, joka veden kanssa kosketuksiin joutuessaan kehittää syttyviä kaasuja, on luokiteltava taulukon 2.12.1 mukaisesti yhteen tämän luokan kolmesta kategoriasta käyttämällä testiä N.5, joka esitetään vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 33.4.1.4 alajaksossa: Taulukko 2.12.1 Veden kanssa kosketuksiin joutuessaan syttyviä kaasuja kehittäviä aineita ja seoksia koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Aine tai seos, joka reagoi kiivaasti veden kanssa ympäröivässä lämpötilassa ja kehittää yleensä itsestään syttyvää kaasua tai reagoi herkästi veden kanssa ympäröivässä lämpötilassa kehittäen syttyvää kaasua vähintään 10 litraa kilogrammaa ainetta kohti minuutissa. | 2 | Aine tai seos, joka reagoi herkästi veden kanssa ympäröivässä lämpötilassa kehittäen syttyvää kaasua vähintään 20 litraa kilogrammaa ainetta kohti tunnissa ja joka ei täytä kategorian 1 kriteerejä. | 3 | Aine tai seos, joka reagoi hitaasti veden kanssa ympäröivässä lämpötilassa kehittäen syttyvää kaasua vähintään 1 litran kilogrammaa ainetta kohti tunnissa ja joka ei täytä kategorian 1 ja 2 kriteerejä. | Aine tai seos on luokiteltava aineeksi tai seokseksi, joka veden kanssa kosketuksiin joutuessaan kehittää syttyviä kaasuja, jos spontaania syttymistä tapahtuu missä tahansa testin vaiheessa. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.12.2 mukaisesti. Taulukko 2.12.2Niiden aineiden ja seosten merkinnät, jotka kehittävät syttyviä kaasuja joutuessaan kosketuksiin veden kanssa Luokitus | Kategoria 1 | Kategoria 2 | Kategoria 3 | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | [pic] | Huomiosana | Vaara | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H260: Kehittää itsestään syttyviä kaasuja veden kanssa | H261: Kehittää syttyviä kaasuja veden kanssa | H261: Kehittää syttyviä kaasuja veden kanssa | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P233 P231 + P232 P280 | P223 P231 + P232 P280 | P231 + P232 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P335 + P334 P370 + P378 | P335 + P334 P370 + P378 | P370 + P378 | Turvalauseke varastoinnista | P402 + P404 | P402 + P404 | P402 + P404 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | P501 | P501 | P501 | Luokitusta koskevia lisähuomioita Tätä luokkaa koskevaa luokitusmenettelyä ei tarvitse soveltaa, jos: (a) Aineen tai seoksen kemiallisessa rakenteessa ei ole metalleja tai metalloideja; tai (b) Valmistuksessa tai käsittelyssä saatu kokemus osoittaa, että aine ei reagoi veden kanssa, esimerkiksi jos aineen valmistuksessa käytetään vettä tai sitä pestään vedellä; tai (c) Aineen tai seoksen tiedetään liukenevan veteen ja muodostavan stabiilin seoksen. HAPETTAVAT NESTEET Määritelmä Hapettavalla nesteellä tarkoitetaan nestemäistä ainetta tai seosta, joka siitä huolimatta, ettei itse välttämättä ole palava, voi yleensä happea luovuttamalla aiheuttaa tai edistää muiden materiaalien palamista. Luokituskriteerit Hapettava neste aine on luokiteltava yhteen tämän luokan kolmesta kategoriasta käyttämällä testiä O.2, joka esitetään vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 34.4.2 alajaksossa, taulukon 2.13.1 mukaisesti: Taulukko 2.13.1Hapettavia nesteitä koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Aine tai seos, joka testattaessa ainetta (tai seosta) ja selluloosaa massojen suhteessa 1:1 syttyy itsestään; tai aine (tai seos) ja selluloosa massojen suhteessa 1:1, jonka keskimääräinen paineennousuaika on lyhyempi kuin 50-prosenttisen perkloorihapon ja selluloosan seoksen, jonka massojen suhde on 1:1. | 2 | Aine tai seos, jonka keskimääräinen paineennousuaika testattaessa ainetta (seosta) ja selluloosaa massojen suhteessa 1:1 on lyhyempi tai yhtä suuri kuin 40-prosenttisen natriumkloraatin vesiliuoksen ja selluloosan seoksen, jonka massojen suhde on 1:1; ja kategorian 1 kriteerit eivät täyty. | 3 | Aine tai seos, jonka keskimääräinen paineennousuaika testattaessa ainetta (seosta) ja selluloosaa massojen suhteessa 1:1 on lyhyempi tai yhtä suuri kuin 65-prosenttisen typpihapon vesiliuoksen ja selluloosan seoksen, jonka massojen suhde on 1:1; ja kategorian 1 ja 2 kriteerit eivät täyty. | Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.13.2 mukaisesti. Taulukko 2.13.2Hapettavien nesteiden merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | Kategoria 2 | Kategoria 3 | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | [pic] | Huomiosana | Vaara | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H271: Aiheuttaa tulipalo- tai räjähdysvaaran; voimakkaasti hapettava | H272: Voi edistää tulipaloa; hapettava | H272: Voi edistää tulipaloa; hapettava | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P220 P221 P280 P283 | P210 P220 P221 P280 | P210 P220 P221 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P306 + P360 P371 + P380 + P375 P370 + P378 | P370 + P378 | P370 + P378 | Turvalauseke varastoinnista | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | P501 | P501 | P501 | Luokitusta koskevia lisähuomioita Tätä luokkaa koskevaa luokitusmenettelyä ei sovelleta orgaanisiin aineisiin ja seoksiin, jos: (a) aine tai seos ei sisällä happea, fluoria tai klooria; tai (b) aine tai seos sisältää happea, fluoria tai klooria, ja nämä alkuaineet ovat sitoutuneet kemiallisesti ainoastaan hiileen tai vetyyn. Tätä luokkaa koskevaa luokitusmenettelyä ei sovelleta epäorgaanisiin aineisiin tai seoksiin, jos ne eivät sisällä happi- tai halogeeniatomeja. Jos testituloksista saadut tiedot ovat ristiriidassa aineiden tai seosten käsittelyssä tai käytössä saadun kokemusperäisen tiedon kanssa, joka osoittaa kyseisten aineiden tai seosten olevan hapettavia, on luokitus tehtävä kokemusperäisen tiedon perusteella. Tapauksissa, joissa aineet tai seokset saavat aikaan paineen nousun (liian suuren tai liian pienen), joka aiheutuu sellaisista kemiallisista reaktioista, jotka eivät liity aineen tai seoksen hapettaviin ominaisuuksiin, vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 34.4.2 alajaksossa esitetty testi on toistettava inertillä aineella, esimerkiksi piimaalla (kieselguhr), selluloosan sijasta, jotta selvitetään reaktion luonne ja vältetään väärä positiivinen tulos. HAPETTAVAT KIINTEÄT AINEET Määritelmä Hapettavalla kiinteällä aineella tarkoitetaan kiinteää ainetta tai seosta, joka siitä huolimatta, ettei itse välttämättä ole palava, voi yleensä happea luovuttamalla aiheuttaa tai edistää muiden materiaalien palamista. Luokituskriteerit Hapettava kiinteä aine on luokiteltava yhteen tämän luokan kolmesta kategoriasta käyttämällä testiä O.1, joka esitetään vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 34.4.1 alajaksossa, taulukon 2.14.1 mukaisesti: Taulukko 2.14.1Hapettavia kiinteitä aineita koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Aine tai seos, jonka keskimääräinen palamisaika testattaessa näytteen ja selluloosan seosta massojen suhteessa 4:1 tai 1:1 on lyhyempi kuin kaliumbromaatin ja selluloosan seoksen, jonka massojen suhde on 3:2; | 2 | Aine tai seos, jonka keskimääräinen palamisaika testattaessa näytteen ja selluloosan seosta massojen suhteessa 4:1 tai 1:1 on yhtä suuri tai lyhyempi kuin kaliumbromaatin ja selluloosan seoksen, jonka massojen suhde on 2:3, ja kategorian 1 kriteerit eivät täyty. | 3 | Aine tai seos, jonka keskimääräinen palamisaika testattaessa näytteen ja selluloosan seosta massojen suhteessa 4:1 tai 1:1 on yhtä suuri tai lyhyempi kuin kaliumbromaatin ja selluloosan seoksen, jonka massojen suhde on 3:7, ja kategorioiden 1 ja 2 kriteerit eivät täyty. | Huomautus 1: Jotkin hapettavat kiinteät aineet aiheuttavat myös räjähdysvaaran tietyissä olosuhteissa (suuria määriä varastoitaessa). Jotkin ammoniumnitraatit saattavat aiheuttaa räjähdysvaaran ääriolosuhteissa, ja räjähdysvaaran arvioimiseksi voidaan käyttää räjähtämättömyystestiä (”Resistance to detonation test” – Irtolastikoodi (BC Code), liite 3, testi 5). Asiamukaiset tiedot on annettava käyttöturvallisuustiedotteessa. Huomautus 2: Testi on suoritettava aineella tai seoksella siinä fysikaalisessa muodossa kuin se saatetaan markkinoille Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.14.2 mukaisesti. Taulukko 2.14.2Hapettavien kiinteiden aineiden merkinnät Kategoria 1 | Kategoria 2 | Kategoria 3 | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | [pic] | Huomiosana | Vaara | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H271: Aiheuttaa tulipalo- tai räjähdysvaaran; voimakkaasti hapettava | H272: Voi edistää tulipaloa; hapettava | H272: Voi edistää tulipaloa; hapettava | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P220 P221 P280 P283 | P210 P220 P221 P280 | P210 P220 P221 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P306 + P360 P371 + P380 + P375 P370 + P378 | P370 + P378 | P370 + P378 | Turvalauseke varastoinnista | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | P501 | P501 | P501 | Luokitusta koskevia lisähuomioita Tätä luokkaa koskevaa luokitusmenettelyä ei sovelleta orgaanisiin aineisiin ja seoksiin, jos: (a) aine tai seos ei sisällä happea, fluoria tai klooria; tai (b) aine tai seos sisältää happea, fluoria tai klooria, ja nämä alkuaineet ovat sitoutuneet kemiallisesti ainoastaan hiileen tai vetyyn. Tätä luokkaa koskevaa luokitusmenettelyä ei sovelleta epäorgaanisiin aineisiin tai seoksiin, jos ne eivät sisällä happi- tai halogeeniatomeja. Jos testituloksista saadut tiedot ovat ristiriidassa aineiden tai seosten käsittelyssä tai käytössä saadun kokemusperäisen tiedon kanssa, joka osoittaa kyseisten aineiden tai seosten olevan hapettavia, on luokitus tehtävä kokemusperäisen tiedon perusteella. ORGAANISET PEROKSIDIT Määritelmä Orgaanisilla peroksideilla tarkoitetaan nestemäisiä tai kiinteitä orgaanisia aineita, jotka sisältävät bivalentin -O-O- rakenteen ja joita pidetään sellaisenaan vetyperoksidin johdannaisina, joissa toinen tai molemmat vetyatomit on korvattu orgaanisilla radikaaleilla. Termi kattaa orgaanisten peroksidien seokset (formulaatiot), jotka sisältävät vähintään yhtä orgaanista peroksidia. Orgaaniset peroksidit ovat termisesti epästabiileja aineita tai seoksia, joissa voi tapahtua eksoterminen itsekiihtyvä hajoaminen. Lisäksi niillä voi olla yksi tai useampia seuraavista ominaisuuksista: (i) taipumus räjähdysmäiseen hajoamiseen; (ii) nopea palaminen (iii) herkkä iskuille tai hankaukselle; (iv) reagoi vaarallisesti muiden aineiden kanssa. Orgaanista peroksidia pidetään räjähtäviä ominaisuuksia omaavana, jos seos laboratoriokokeissa on altis detonoimaan tai humahtamaan nopeasti tai jos se suljetussa astiassa kuumennettaessa reagoi voimakkaasti. Luokituskriteerit Orgaaninen peroksidi luokitellaan mahdollisesti tähän luokkaan kuuluvaksi, paitsi jos se sisältää: (a) enintään 1,0 % orgaanisesta peroksidista peräisin olevaa, käytettävissä olevaa happea ja enintään 1,0 % vetyperoksidia; tai (b) enintään 0,5 % orgaanisesta peroksidista peräisin olevaa, käytettävissä olevaa happea ja yli 1,0 %, mutta enintään 7,0 % vetyperoksidia. HUOMAUTUS: Orgaanisten peroksidien seoksen käytettävissä olevan hapen määrä (%) saadaan kaavasta: [pic] jossa: ni = peroksiryhmien lukumäärä orgaanista peroksidimolekyyliä i kohti ci = orgaanisen peroksidin i pitoisuus (massaprosenttina) mi = orgaanisen peroksidin i molekyylimassa. Jos testi on suoritettu pakkausmuodossa, pakkauksen muuttaminen edellyttää uutta testausta, jos katsotaan, että pakkauksen muuttaminen vaikuttaa testin tulokseen. Orgaaniset peroksidit luokitellaan yhteen tämän luokan seitsemästä kategoriasta (A–G) seuraavien periaatteiden mukaisesti: (a) Orgaaninen peroksidi, joka voi pakattuna detonoida tai humahtaa nopeasti, luokitellaan orgaaniseksi peroksidiksi, tyyppi A. (b) Orgaaninen peroksidi, jolla on räjähdysominaisuuksia ja joka pakattuna ei detonoi tai humahda nopeasti mutta joka voi pakkauksessaan räjähtää termisesti, luokitellaan orgaaniseksi peroksidiksi, tyyppi B . (c) Orgaaninen peroksidi, jolla on räjähdysominaisuuksia mutta joka pakattuna ei detonoi tai humahda nopeasti tai räjähdä termisesti, luokitellaan orgaaniseksi peroksidiksi, tyyppi C . (d) Orgaaninen peroksidi, joka laboratoriokokeissa (i) detonoi osittain, ei humahda nopeasti eikä reagoi voimakkaasti kuumennettaessa suljetussa astiassa; tai (ii) ei detonoi lainkaan, humahtaa hitaasti eikä reagoi voimakkaasti kuumennettaessa suljetussa astiassa; tai (iii) ei detonoi eikä humahda lainkaan ja reagoi keskivoimakkaasti kuumennettaessa suljetussa astiassa, luokitellaan orgaaniseksi peroksidiksi, tyyppi D; (e) Orgaaninen peroksidi, joka laboratoriokokeissa ei detonoi eikä humahda lainkaan, ja joka ei reagoi tai reagoi vain vähän kuumennettaessa suljetussa astiassa, luokitellaan orgaaniseksi peroksidiksi, tyyppi E . (f) Orgaaninen peroksidi, joka laboratoriokokeissa ei detonoi kavitaatiotilassa eikä humahda lainkaan ja joka ei reagoi tai reagoi vain vähän kuumennettaessa suljetussa astiassa ja jossa ei ilmene tai ilmenee vain vähän räjähdysvoimaa, luokitellaan orgaaniseksi peroksidiksi, tyyppi F . (g) Orgaaninen peroksidi, joka laboratoriokokeissa ei detonoi kavitaatiotilassa eikä humahda lainkaan ja joka ei reagoi suljetussa astiassa kuumennettaessa ja jossa ei ilmene räjähdysvoimaa, edellyttäen että aine tai seos on lämpöstabiili, toisin sanoen itsekiihtyvän hajoamisen lämpötila on vähintään 60 °C 50 kg:n pakkauksessa[11], ja nestemäisen seoksen ollessa kyseessä flegmatointiin käytetyn laimentimen kiehumispiste on vähintään 150 °C, luokitellaan orgaaniseksi peroksidiksi, tyyppi G . Jos orgaaninen peroksidi ei ole lämpöstabiili tai flegmatointiin käytetyn laimentimen kiehumispiste on alle 150 °C, orgaaninen peroksidi luokitellaan orgaaniseksi peroksidiksi, tyyppi F. Jos testi on suoritettu pakkausmuodossa, pakkauksen muuttaminen edellyttää uutta testausta, jos katsotaan, että pakkauksen muuttaminen vaikuttaa testin tulokseen. Lämpötilakontrollia koskevat kriteerit Seuraavien orgaanisten peroksidien lämpötilaa on kontrolloitava: (a) tyypin B ja C orgaaniset peroksidit, joiden SADT-arvo on enintään 50 °C; (b) tyypin D orgaaniset peroksidit, jotka reagoivat keskivoimakkaasti kuumentamiseen suljetussa astiassa[12] SADT-arvon ollessa enintään 50 °C tai jotka reagoivat kuumentamiseen suljetussa astiassa heikosti tai eivät ollenkaan SADT-arvon ollessa enintään 45 °C; ja (c) tyypin E ja F orgaaniset peroksidit, joiden SADT-arvo on enintään 45 °C. SADT:n määritysmenetelmät sekä valvonta- ja hälytyslämpötilojen johtaminen on esitetty vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) II osan 28 jaksossa. Valitut testit on suoritettava siten, että sekä pakkauksen koko että materiaali ovat edustavia. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.15.1 mukaisesti. Taulukko 2.15.1Orgaanisten peroksidien merkinnät Luokitus | Tyyppi A | Tyyppi B | Tyypit C ja D | Tyypit E ja F | Tyyppi G | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] [pic] | [pic] | [pic] | Tässä vaarakategoriassa ei edellytetä merkintöjä | Huomiosana | Vaara | Vaara | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke | H240: Räjähdysvaarallinen kuumennettaessa | H241: Räjähdys- tai palovaarallinen kuumennettaessa | H242: Palovaarallinen kuumennettaessa | H242: Palovaarallinen kuumennettaessa | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P210 P220 P234 P280 | P210 P220 P234 P280 | P210 P220 P234 P280 | P210 P220 P234 P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | Turvalauseke varastoinnista | P411 + P235 P410 P420 | P411 + P235 P410 P420 | P411 + P235 P410 P420 | P411 + P235 P410 P420 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | P501 | P501 | P501 | P501 | Luokitusta koskevia lisähuomioita Orgaaniset peroksidit luokitellaan määritelmän perusteella niiden kemiallisen rakenteen ja seoksen sisältämän aktiivisen hapen ja vetyperoksidin perusteella (ks. 2.15.2.1 kohta). Orgaanisten peroksidien luokituksen kannalta ratkaisevat ominaisuudet on määritettävä kokeellisesti. Orgaaniset peroksidit on luokiteltava vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) II osassa esitettyjen testisarjojen A–H mukaisesti. Luokitusmenettely on esitetty kaaviossa 2.15.1. Aiemmin luokiteltujen orgaanisten peroksidien seokset voidaan luokitella samalla tavalla kuin se orgaanisen peroksidin tyyppi, johon seoksen vaarallisin aineosa kuuluu. Koska kuitenkin kaksi stabiilia aineosaa voi muodostaa termisesti vähemmän stabiilin seoksen, seoksen itsekiihtyvän hajoamisen lämpötila (SADT) on määritettävä. Huomautus: Aineosien yhteisvaikutus voi olla vaarallisempi kuin yksittäiset aineosat. Kaavio 2.15.1 Orgaaniset peroksidit [pic] METALLEJA SYÖVYTTÄVÄT AINEET JA SEOKSET Määritelmä Metalleja syövyttävällä aineella tai seoksella tarkoitetaan ainetta tai seosta, joka kemiallisesti reagoimalla vahingoittaa tai jopa tuhoaa metalleja. Luokituskriteerit Metallia syövyttävä aine tai seos on luokiteltava tämän luokan ainoaan kategoriaan käyttämällä vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 37 jakson 37.4 kohdassa olevaa testiä seuraavan taulukon mukaisesti: Taulukko 2.16.1Metalleja syövyttäviä aineita ja seoksia koskevat kriteerit Kategoria | Kriteerit | 1 | Korroosionopeus joko teräs- tai alumiinipinnalla 55 °C:n koelämpötilassa on yli 6,25 mm vuodessa kumpaakin materiaalia testattaessa. | Huomautus: Jos joko teräksellä tai alumiinilla tehty alkuperäinen testi osoittaa, että testattava aine tai seos on syövyttävä, seurantatestiä toisella metallilla ei vaadita. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävien aineiden ja seosten merkinnät on tehtävä taulukon 2.16.2 mukaisesti. Taulukko 2.16.2Metalleja syövyttävien aineiden ja seosten merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | GHSvaroitusmerkki | [pic] | Huomiosana | Varoitus | Vaaralauseke | H290: Voi syövyttää metalleja | Turvalauseke ennaltaehkäisystä | P234 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä | P390 | Turvalauseke varastoinnista | P406 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä | Luokitusta koskevia lisähuomioita Korroosionopeus voidaan mitata vaarallisten aineiden kuljetusta koskeviin Yhdistyneiden Kansakuntien suosituksiin liittyvän käsikirjan ” Manual of Tests and Criteria ” (Kokeet ja kriteerit) III osan 37.4 alajaksossa esitetyllä testimenetelmällä. Testikappale on valmistettava seuraavista materiaaleista: (a) terästesteissä seuraavat terästyypit: - S235JR+CR (1.0037 resp.St 37-2), - S275J2G3+CR (1.0144 resp.St 44-3), ISO 3574 sellaisena kuin se on muutettuna, Unified Numbering System (UNS) G 10200, tai SAE 1020. (b) alumiinitesteissä: päällystämätön alumiinityyppi 7075-T6 tai AZ5GU-T6. 3 OSA: TERVEYDELLE AIHEUTUVAT VAARAT VÄLITÖN MYRKYLLISYYS Määritelmät Välittömällä myrkyllisyydellä tarkoitetaan haittavaikutuksia, joita esiintyy, kun ainetta tai seosta on annosteltu kerta-annoksena suun tai ihon kautta tai useina annoksina 24 tunnin aikana taikka hengitysteitse neljän tunnin aikana. Välitöntä myrkyllisyyttä koskeva vaaraluokka jaotellaan seuraavasti: - välitön myrkyllisyys suun kautta - välitön myrkyllisyys ihon kautta - välitön myrkyllisyys hengitysteiden kautta. Välittömästi myrkyllisten aineiden luokituskriteerit Aine voidaan luokitella yhteen neljästä myrkyllisyyskategoriasta suun, ihon tai hengitysteiden kautta tapahtuvan altistuksen tuloksena todettavan välittömän myrkyllisyyden perusteella jäljempänä taulukossa 3.1.1 esitettyjen numeeristen lukuarvojen mukaisesti. Välittömän myrkyllisyyden arvot ilmaistaan (likimääräisinä) LD50-arvoina (suun tai ihon kautta) tai LC50-arvoina (hengitysteitse) tai välittömän myrkyllisyyden estimaatteina (ATE). Tätä koskevat selittävät huomautukset on esitetty taulukon 3.1.1 yhteydessä. Taulukko 3.1.1Välittömän myrkyllisyyden vaarakategoriat ja niiden määrityksessä käytettävät välittömän myrkyllisyyden estimaatit (ATE) Altistumisreitti | Kategoria 1 | Kategoria 2 | Kategoria 3 | Kategoria 4 | Suun kautta (mg/kg ruumiinpainoa) Ks. huom. (a) | ATE < 5 | 5 < ATE < 50 | 50 < ATE < 300 | 300 < ATE < 2000 | Ihon kautta (mg/kg ruumiinpainoa) Ks. huom. (a) | ATE ≤ 50 | 50 < ATE < 200 | 200 < ATE < 1000 | 1000 < ATE < 2000 | Kaasut (ppmV[13]) Ks. huom. (a) huom. (b) | ATE < 100 | 100 < ATE < 500 | 500 < ATE < 2500 | 2500 < ATE < 20000 | Höyryt (mg/l) Ks. huom. (a) huom. (b) huom. (c) huom. (d) | ATE < 0,5 | 0,5 < ATE < 2,0 | 2,0 < ATE < 10,0 | 10,0 < ATE < 20,0 | Pölyt tai sumut (mg/l) Ks. huom. (a) huom. (b) | ATE < 0,05 | 0,05 < ATE< 0,5 | 0,5 < ATE < 1,0 | 1,0 < ATE < 5,0 | Taulukkoa 3.1.1 koskevat huomautukset : (a) Aineen tai seoksen aineosan luokituksessa käytettävä välittömän myrkyllisyyden estimaatti (ATE) johdetaan: - LD50/LC50-arvosta, kun sellainen on saatavilla, - Taulukosta 3.1.2 saatavasta asianmukaisesta muuntolukuarvosta, joka liittyy vaihteluvälitestin tuloksiin, tai - Taulukosta 3.1.2 saatavasta asianomaisesta muuntolukuarvosta, joka liittyy luokituskategoriaan. (b) Taulukossa esitetyt hengitystiemyrkyllisyyden yleiset pitoisuusrajat perustuvat neljän tunnin testialtistuksiin. Olemassa olevat hengitystiemyrkyllisyyttä koskevat tiedot, jotka on saatu yhden tunnin altistumisella, voidaan muuntaa jakamalla ne kaasujen ja höyryjen osalta kahdella ja pölyjen ja sumujen osalta neljällä. (c) Joidenkin aineiden tai seosten testausilmassa ei ole pelkästään höyryä, vaan se koostuu neste- ja höyryfaasien seoksesta. Joissain muissa tapauksissa testausilma voi koostua höyrystä, joka on lähes kaasufaasissa. Jälkimmäisissä tapauksissa luokituksen on perustuttava ppmV-arvoon seuraavasti: kategoria 1 (100 ppmV), kategoria 2 (500 ppmV), kategoria 3 (2500 ppmV), kategoria 4 (20 000 ppmV). Termit ’pöly’, ’sumu’ ja ’höyry’ määritellään seuraavasti: - Pöly : kaasussa (yleensä ilmassa) olevat aineen tai seoksen kiinteät hiukkaset - Sumu : kaasussa (yleensä ilmassa) olevat aineen tai seoksen nestemäiset pisarat - Höyry : aineen tai seoksen kaasumainen olomuoto, joka vapautuu kyseisen aineen tai seoksen nestemäisestä tai kiinteästä olomuodosta. Pölyä muodostuu yleensä mekaanisissa prosesseissa. Sumua muodostuu tavallisesti ylikyllästettyjen höyryjen kondensoituessa tai nesteiden leikkautuessa fysikaalisesti. Pölyjen ja sumujen hiukkaskoko vaihtelee yleensä alle 1:stä noin 100 mikrometriin. Välittömästi myrkyllisten aineiden luokitusta koskevia erityisnäkökohtia 3.1.2.2.1 Arvioitaessa välitöntä myrkyllisyyttä suun ja hengitysteiden kautta tapahtuvassa altistuksessa rotta on suositeltava koe-eläin, kun taas välittömän ihomyrkyllisyyden arvioinnissa suositeltavia lajeja ovat rotta tai kaniini. Jos välitöntä myrkyllisyyttä koskevaa kokeellista tietoa on saatavilla eri eläinlajeista, on käytettävä tieteellisesti pätevää arviointia valittaessa soveltuva LD50-arvo validien ja hyvin suoritettujen testien tuloksista. Hengitysteitse välittömästi myrkyllisten aineiden luokitusta koskevia erityisnäkökohtia 3.1.2.3.1 Hengitysteitse vaikuttavan myrkyllisyyden mittayksikkö riippuu siitä, missä olomuodossa olevaa materiaalia on hengitetty. Pölyjen ja sumujen pitoisuudet mitataan milligrammoina litraa kohti (mg/l), ja kaasujen pitoisuudet tilavuuden miljoonasosina (ppmV). Höyryjen testaaminen on tunnetusti vaikeaa, koska jotkin niistä ovat neste- ja höyryfaasien seoksia, ja tämän ottamiseksi huomioon lukuarvot ilmaistaan taulukossa yksikköinä mg/l. Lähes kaasufaasina olevat höyryt on kuitenkin luokiteltava ppmV-arvon perusteella. 3.1.2.3.2 Hengitysteitse vaikuttavaa myrkyllisyyttä luokiteltaessa on erityisen tärkeää käyttää tarkasti ilmaistuja arvoja pölyjen ja sumujen erittäin myrkyllisissä kategorioissa. Hengitetyt hiukkaset, joiden massamediaani-aerodynaaminen halkaisija (MMAD) on 1–4 mikronia, laskeutuvat kaikkialle rotan hengitysteihin. Tämä hiukkaskokoluokka vastaa enimmäisannosta, joka on noin 2 mg/l. 3.1.2.3.3 Jos käytettävissä olevista tiedoista käy ilmi, että myrkyllisyys perustuu syövyttävyyteen, aine tai seos on hengitystiemyrkyllisyyttä koskevan luokituksen lisäksi merkittävä hengitysteitä syövyttäväksi. Hengitysteiden syöpyminen määritellään hengitystiekudoksen tuhoutumiseksi kestoltaan rajoitetun kerta-altistuksen jälkeen samalla tavalla kuin ihon syöpyminen; siihen kuuluu myös limakalvojen tuhoutuminen. Syövyttävyyden arviointi voi perustua asiantuntija-arvioon, jossa käytetään näyttönä muun muassa ihmisiä ja eläimiä koskevaa tietoa, saatavilla olevia (in vitro -testien) tuloksia, pH-arvoja, samankaltaisia aineita koskevia tietoja tai muita merkityksellisiä tietoja. Välittömästi myrkyllisten seosten luokituskriteerit Edellä 3.1.2 jaksossa esitetyt välittömästi myrkyllisten aineiden luokituskriteerit perustuvat tappavaa annosta koskeviin (testattuihin tai johdettuihin) tietoihin. Seosten osalta on tarpeen hankkia tai johtaa tietoja, joiden avulla kriteerejä voidaan soveltaa seoksen luokitukseen. Välittömän myrkyllisyyden luokituksessa käytetään vaiheittaista lähestymistapaa, joka riippuu saatavilla olevien seosta ja sen aineosia koskevien tietojen määrästä. Luokituksessa noudatettava etenemisjärjestys esitetään jäljempänä kaaviossa 3.1.1. Välittömästi myrkyllisiä seoksia luokiteltaessa on otettava huomioon kaikki altistumisreitit, mutta yksikin altistumisreitti riittää, jos kaikki aineosat testataan tai arvioidaan kyseistä reittiä käyttäen. Vaaraviestintää varten on tutkittava kaikki saatavilla olevat tiedot ja tunnistettava kaikki asiaankuuluvat altistumisreitit. Jotta seosten vaaraluokituksessa voidaan hyödyntää kaikkia saatavilla olevia tietoja, on vaiheittaisessa lähestymistavassa tarvittaessa tehty ja sovellettu seuraavia oletuksia: (a) Seoksen ”relevantteja aineosia” ovat aineosat, jotka esiintyvät seoksessa vähintään 1-prosenttisina pitoisuuksina (kiinteät aineet, nesteet, pölyt, sumut ja höyryt painoprosentteina ja kaasut tilavuusprosentteina), ellei ole syytä epäillä, että myös alle 1-prosenttisena pitoisuutena esiintyvällä aineosalla on merkitystä seoksen välittömän myrkyllisyyden luokituksessa. Tämä seikka on erityisen tärkeä luokiteltaessa testaamattomia seoksia, jotka sisältävät kategoriaan 1 tai 2 luokiteltuja aineosia; (b) Jos seoksen aineosana on luokiteltu seos, uuden seoksen luokituksessa voidaan käyttää aiemmin luokitellun seoksen todellista tai johdettua välittömän myrkyllisyyden estimaattia (ATE) 3.1.3.6.1 ja 3.1.3.6.2.3 kohdassa esitetyissä kaavoissa. Kaavio 3.1.1Seosten välittömän myrkyllisyyden luokituksessa käytettävä vaiheittainen lähestymistapa: koko seosta koskevat testitulokset [pic] Sellaisten seosten luokitus, joista on saatavilla välitöntä myrkyllisyyttä koskevia tietoja koko seoksesta 3.1.3.4.1 Jos itse seos on testattu välittömän myrkyllisyyden määrittämiseksi, se on luokiteltava samojen kriteerien mukaisesti kuin aineet, joita koskevat kriteerit on esitetty taulukossa 3.1.1. Jos seosta koskevia testituloksia ei ole käytettävissä, on noudatettava jäljempänä esitettyjä menettelyjä. Sellaisten seosten luokitus, joista ei ole saatavilla välitöntä myrkyllisyyttä koskevia tietoja koko seoksesta: päättelysäännöt 3.1.3.5.1 Jos itse seosta ei ole testattu välittömän myrkyllisyyden määrittämiseksi, mutta sen yksittäisistä aineosista ja samankaltaisista testatuista seoksista on olemassa riittävästi tietoja, joiden avulla seoksen vaarallisuus voidaan määrittää asianmukaisesti, kyseisiä tietoja on käytettävä 1.1.3 jaksossa vahvistettujen päättelysääntöjen mukaisesti. 3.1.3.5.2 Jos seos laimennetaan vedellä tai muulla täysin myrkyttömällä materiaalilla, seoksen myrkyllisyys voidaan laskea laimentamattomalle seokselle tehtyjen testien tuloksista. Seosten luokitus niiden aineosien perusteella (yhteenlaskukaava) 3.1.3.6.1 Kaikista aineosista on tietoja käytettävissä Jotta varmistetaan, että seos luokitellaan oikein ja että laskelma on tarpeen tehdä ainoastaan kerran kaikkien järjestelmien, sektorien ja kategorioiden osalta, aineosien välittömän myrkyllisyyden estimaatti (ATE) lasketaan seuraavasti: (a) Otetaan huomioon tunnetut välittömästi myrkylliset aineosat, jotka on luokiteltu johonkin taulukossa 3.1.1 esitetyistä välittömän myrkyllisyyden kategorioista; (b) Ei oteta huomioon aineosia, joiden ei oleteta olevan välittömästi myrkyllisiä (kuten vesi tai sokeri); (c) Ei oteta huomioon aineosia, joiden kohdalla suun kautta tapahtuvan altistumisen raja-arvotesti ei osoita välitöntä myrkyllisyyttä annostasolla 2000 mg/kg ruumiinpainoa. Tämän kohdan soveltamisalaan kuuluvia aineosia pidetään aineosina, joiden välittömän myrkyllisyyden estimaatti (ATE) on tunnettu. Seoksen ATE lasketaan suun, ihon tai hengitysteiden kautta vaikuttavan myrkyllisyyden osalta kaikkien merkityksellisten aineosien ATE-arvoista seuraavasta kaavasta: [pic] jossa Ci = aineosan i pitoisuus i = yksittäinen aineosa 1:stä n:ään n = aineosien lukumäärä ATEi = aineosan i välittömän myrkyllisyyden estimaatti. 3.1.3.6.2. Seosten luokitus, kun tietoja ei ole saatavilla kaikista aineosista 3.1.3.6.2.1 Jos seoksen yksittäiselle aineosalle ei ole saatavilla ATE-arvoa, mutta käytettävissä on esimerkiksi seuraavanlaisia tietoja, joista voidaan johtaa taulukossa 3.1.2 esitetty muuntolukuarvo, on sovellettava 3.1.3.6.1 kohdassa esitettyä kaavaa. Kyseessä ovat: (a) välittömän myrkyllisyyden estimaattien ekstrapolaatio suun, ihon tai hengitysteiden kautta tapahtuvien altistumisten välillä.[14] Tällaisessa arvioinnissa voidaan edellyttää asianmukaisia farmakodynaamisia ja farmakokineettisiä tietoja; (b) ihmisen altistumisesta saatu näyttö, joka osoittaa myrkylliset vaikutukset muttei anna tappavaa annosta koskevia tietoja; (c) muista aineen myrkyllisyyttä koskevista kokeista saatavilla oleva näyttö, joka osoittaa välittömät myrkylliset vaikutukset muttei välttämättä anna tappavaa annosta koskevia tietoja; tai (d) samankaltaisia aineita koskevat tiedot, joihin sovelletaan rakenne-aktiivisuussuhdemalleja. Tämän menetelmän käyttö edellyttää yleensä suurta määrää teknistä lisätietoa ja pitkälle koulutettua ja kokenutta asiantuntijaa (asiantuntija-arvio, ks. 1.1.1 jakso), jotta välitön myrkyllisyys voidaan arvioida luotettavasti. Jos näitä tietoja ei ole saatavilla, sovelletaan 3.1.3.6.2.3 kohdan säännöksiä. 3.1.3.6.2.2 Jos aineosaa, josta ei ole lainkaan käyttökelpoista tietoa, käytetään seoksessa pitoisuutena, joka on vähintään 1 prosenttia, päätellään että seokselle ei voida määrittää lopullista välittömän myrkyllisyyden estimaattia. Tässä tapauksessa seos on luokiteltava ainoastaan tunnettujen aineosien perusteella ja lisätään huomautus siitä, että x prosenttia seoksesta koostuu aineosasta (aineosista), jonka (joiden) myrkyllisyyttä ei tunneta. 3.1.3.6.2.3 Jos aineosan (aineosien), jonka (joiden) välitöntä myrkyllisyyttä ei tunneta, kokonaispitoisuus on enintään 10 prosenttia, on käytettävä 3.1.3.6.1 kohdassa esitettyä kaavaa. Jos aineosan (aineosien), jonka (joiden) välitöntä myrkyllisyyttä ei tunneta, kokonaispitoisuus on yli 10 prosenttia, 3.1.3.6.1 kohdassa esitettyä kaavaa on oikaistava tuntemattoman aineosan (tuntemattomien aineosien) kokonaisprosenttiosuuden huomioon ottamiseksi seuraavasti: [pic] Taulukko 3.1.2 Kokeellisesti saatujen välittömän myrkyllisyyden vaihteluvälien (tai välittömän myrkyllisyyden vaarakategorioiden) muuntaminen välittömän myrkyllisyyden piste-estimaateiksi vastaavien altistumisreittien osalta luokitusta varten Altistumisreitit | Luokituskategoria tai kokeellisesti saatu välittömän myrkyllisyyden vaihteluväliestimaatti | Muunnettu välittömän myrkyllisyyden piste-estimaatti (ks. huomautus 1) | Suun kautta (mg/kg ruumiinpainoa) | 0 < Kategoria 1 ( 5 5 < Kategoria 2 ( 50 50 < Kategoria 3 ( 300 300 < Kategoria4 ( 2000 | 0,5 5 100 500 | Ihon kautta (mg/kg ruumiinpainoa) | 0 < Kategoria 1 ( 50 50 < Kategoria 2 ( 200 200 < Kategoria 3 ( 1000 1000 < Kategoria 4( 2000 | 5 50 300 1100 | Kaasut (ppmV) | 0 < Kategoria 1 ( 100 100 < Kategoria 2 ( 500 500 < Kategoria 3 ( 2500 2500 < Kategoria 4 ( 20000 | 10 100 700 4500 | Höyryt (mg/l) | 0 < Kategoria 1 ( 0,5 0,5 < Kategoria 2( 2,0 2,0 < Kategoria 3( 10,0 10,0 < Kategoria 4( 20,0 | 0,05 0,5 3 11 | Pöly/sumu (mg/l) | 0 < Kategoria 1( 0,05 0,05 < Kategoria 2( 0,5 0,5 < Kategoria 3( 1,0 1,0 < Kategoria 4( 5,0 | 0,005 0,05 0,5 1,5 | Huomautus 1: Näitä lukuarvoja on tarkoitus käyttää ATE:n laskennassa luokiteltaessa seoksia niiden sisältämien aineosien perusteella; luvut eivät ole testituloksia. Vaaraviestintä Tämän vaaraluokan luokituskriteerit täyttävän aineen tai seoksen merkinnät on tehtävä taulukon 3.1.3 mukaisesti. Taulukko 3.1.3Välitöntä myrkyllisyyttä koskevat merkinnät Luokitus | Kategoria 1 | Kategoria 2 | Kategoria 3 | Kategoria 4 | GHS-varoitusmerkit | [pic] | [pic] | [pic] | [pic] | Huomiosana | Vaara | Vaara | Vaara | Varoitus | Vaaralauseke: - Suun kautta | H300: Tappavaa nieltynä | H300: Tappavaa nieltynä | H301: Myrkyllistä nieltynä | H302: Haitallista nieltynä | - Ihon kautta | H310: Tappavaa joutuessaan iholle | H310: Tappavaa joutuessaan iholle | H311: Myrkyllistä joutuessaan iholle | H312: Haitallista joutuessaan iholle | - Hengitysteitse (ks. huomautus 1) | H330: Tappavaa hengitettynä | H330: Tappavaa hengitettynä | H331: Myrkyllistä hengitettynä | H332: Haitallista hengitettynä | Turvalauseke ennaltaehkäisystä (altistuminen suun kautta) | P264 P270 | P264 P270 | P264 P270 | P264 P270 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä (altistuminen suun kautta) | P301 + P310 P321 P330 | P301 + P310 P321 P330 | P301 + P310 P321 P330 | P301 + P312 P330 | Turvalauseke varastoinnista (altistuminen suun kautta) | P405 | P405 | P405 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä (altistuminen suun kautta) | P501 | P501 | P501 | P501 | Turvalauseke ennaltaehkäisystä (altistuminen ihon kautta) | P262 P264 P270 P280 | P262 P264 P270 P280 | P280 | P280 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä (altistuminen ihon kautta) | P302 + P350 P310 P322 P361 P363 | P302 + P350 P310 P322 P361 P363 | P302 + P352 P312 P322 P361 P363 | P302 + P352 P312 P322 P363 | Turvalauseke varastoinnista (altistuminen ihon kautta) | P405 | P405 | P405 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä (altistuminen ihon kautta) | P501 | P501 | P501 | P501 | Turvalauseke ennaltaehkäisystä (altistuminen hengitysteitse) | P260 P271 P284 | P260 P271 P284 | P261 P271 | P261 P271 | Turvalauseke pelastustoimenpiteistä (altistuminen hengitysteitse) | P304 + P340 P310 P320 | P304 + P340 P310 P320 | P304 + P340 P311 P321 | P304 + P340 P312 | Turvalauseke varastoinnista (altistuminen hengitysteitse) | P403 + P233 P405 | P403 + P233 P405 | P403 + P233 P405 | Turvalauseke jätteiden käsittelystä (altistuminen hengitysteitse) | P501 | P501 | P501 | Huomautus 1: Jos käytettävissä olevista tiedoista käy ilmi, että myrkyllisyys perustuu syövyttävyyteen, aine tai seos on hengitystiemyrkyllisyyttä koskevan luokituksen lisäksi merkittävä ilmaisulla EUH071: ”hengitysteitä syövyttävää” – ks. 3.1.2.3.3 kohdan ohjeet. Välitöntä myrkyllisyyttä osoittavan varoitusmerkin lisäksi voidaan käyttää syövyttävyyttä osoittavaa varoitusmerkkiä (jota käytetään ihon ja silmien syöpymisvaarasta) ja syövyttävyyttä koskevaa vaaralauseketta, kuten ”syövyttävää” tai ”hengitysteitä syövyttävää”. Huomautus 2: Jos aineosaa, josta ei ole käyttökelpoista tietoa, käytetään seoksessa pitoisuutena, joka on vähintään 1 prosenttia, seokseen on merkittävä lisähuomautus ”x prosenttia seoksesta koostuu aineosista, joiden myrkyllisyyttä ei tunneta” – ks. 3.1.3.6.2.2 kohdan yksityiskohtaiset ohjeet. IHOSYÖVYTTÄVYYS/IHOÄRSYTYS Määritelmät ja yleiset näkökohdat Ihosyövyttävyydellä tarkoitetaan pysyvän ihovaurion eli orvaskeden läpi verinahkaan ulottuvan näkyvän kuolion ilmaantumista enintään neljä tuntia kestäneen testiaineen annostelun jälkeen. Tyypillisiä syöpymisreaktioita ovat haavaumat, verenvuoto, veriset ruvet sekä 14 päivän tarkkailujakson lopussa ihon vaalenemisen aiheuttama värinmuutos, kokonaan kaljuuntuneet alueet ja arvet. Epäselvien vaurioiden tapauksessa on harkittava histopatologista tutkimusta. Ihoärsytyksellä tarkoitetaan palautuvan ihovaurion ilmaantumista enintään neljä tuntia kestäneen testiaineen annostelun jälkeen. Aineiden luokitusperusteet Ennen aineiden mahdollisia syövyttäviä ja ärsyttäviä ominaisuuksia koskevien kokeiden aloittamista on tarkasteltava useita tekijöitä. Kiinteät aineet (jauheet) voivat muuttua syövyttäviksi tai ärsyttäviksi kostutettuna tai ollessaan kosketuksissa kostean ihon tai limakalvojen kanssa. Ensisijaisesti on tukeuduttava suoraan ihovaikutuksia koskevaan tietoon, kuten ihmisillä todettuihin vaikutuksiin ja kerta-altistumista tai toistuvaa altistumista koskevaan tietoon sekä eläinkokeista saatuun tietoon. Lisäksi luokituksen määrittämiseksi voidaan käyttää saatavilla olevaa tietoa rakenteellisesti samankaltaisista yhdisteistä. Samoin äärimmäiset pH-arvot, kuten enintään 2 ja vähintään 11,5 voivat aiheuttaa ihovaurioita erityisesti yhdistyessään merkittävään puskurikapasiteettiin, vaikka nämä eivät korreloikaan täydellisesti. Yleensä tällaisilta aineilta odotetaan merkittäviä ihovaurioita, ja niitä on pidettävä syövyttävinä myös silloin, kun puskurikapasiteettia ei tunneta. Myös hapan tai emäksinen puskurivaikutus voidaan ottaa huomioon. Jos happaman tai emäksisen puskurivaikutuksen[15] vuoksi epäillään, että aine ei matalasta tai korkeasta pH-arvosta huolimatta mahdollisesti ole syövyttävä, on arvio vahvistettava lisätesteillä, jolloin olisi mieluiten käytettävä asianmukaista validoitua in vitro -testiä. Jos aine on todettu erittäin myrkylliseksi ihon kautta annettuna, ihoärsytyksen/-syövyttävyyden testaaminen in vivo -testillä ei ole järkevää, koska tavallisesti käytetty testiainemäärä ylittää merkittävästi myrkyllisen annoksen ja siten johtaa eläinten kuolemaan. Kun välitöntä myrkyllisyyttä koskevissa tutkimuksissa tehdään havaintoja ihoärsytyksestä/-syövyttävyydestä raja-annosarvoon asti, lisätestaus ei ole tarpeen, jos testeissä käytetään samanvahvuisia laimennoksia ja samoja koe-eläinlajeja. Lisäksi luokituspäätösten teossa voidaan käyttää tukena vaihtoehtoisesti validoituja ja hyväksyttyjä in vitro -testejä (ks. 5 artikla). Päätettäessä, onko tarpeen tehdä in vivo -ihoärsytystestejä, on aineista ja seoksista käytettävä kaikkia edellä mainittuja saatavilla olevia tietoja. Vaikka yksittäisistä parametreistä voidaan saada tietoja (ks. 3.2.2.5 kohta) – esimerkiksi syövyttäviä alkaleja, joilla on äärimmäiset pH-arvot, on pidettävä ihoa syövyttävinä – on syytä ottaa huomioon saatavilla olevat tiedot kokonaisuudessaan ja arvioida todistusnäyttö kattavasti. Näin on erityisesti siinä tapauksessa, että tietoja on vain joistakin muuttujista muttei kaikista. Ensisijaisesti on yleensä painotettava ihmisistä saatuja kokemuksia ja tietoja, seuraavaksi eläimistä saatuja kokemuksia ja testituloksia ja sen jälkeen muita tietolähteitä. Tapauskohtainen tarkastelu on kuitenkin aina tarpeen. Alustavien tietojen arvioinnissa on soveltuvissa tapauksissa harkittava vaiheittaista lähestymistapaa (kaavio 3.2.1). Kaikki tiedot eivät välttämättä ole merkityksellisiä kaikissa tapauksissa. Kaavio 3.2.1Ihosyövyttävyys- ja -ärsytysvaaran vaiheittainen arviointi (ks. myös kaavio 3.3.1 ”Vakavan silmävaurion ja silmä-ärsytyksen vaiheittainen arviointi”) [pic] Kaaviota 3.2.1 koskevat huomautukset : (a) Luokitellaan asianmukaiseen kategoriaan taulukossa 3.2.1 tai 3.2.2 esitetyllä tavalla. (b) Rakenne-aktiivisuus- ja rakenne-ominaisuussuhteet on esitetty erillisinä, mutta niitä voidaan käyttää rinnakkain. (c) Pelkästään pH:n määrittäminen saattaa riittää, jolloin äärimmäiset pH-arvot kuten enintään 2,0 ja vähintään 11,5 osoittavat syövytysvaaraa. Tällaisten fysikaalisten ominaisuuksien on katsottava aiheuttavan syövyttävyysluokituksen. Myös hapan tai emäksinen puskurivaikutus[16] voidaan ottaa huomioon. Jos happaman tai emäksisen puskurivaikutuksen vuoksi epäillään, että aine ei matalasta tai korkeasta pH-arvosta huolimatta mahdollisesti ole syövyttävä, on arvio vahvistettava lisätesteillä, jolloin olisi mieluiten käytettävä asianmukaista validoitua in vitro -testiä. Puskurikapasiteetin arviointiin tarvitaan asianmukaisia menetelmiä. (d) Aiemmin tehtyjen eläinkokeiden tuloksia on tarkasteltava huolellisesti, jotta voidaan päättää, onko tarpeen tehdä in vivo -ihosyövyttävyys- tai ärsytystestejä. Testejä ei välttämättä tarvita, kun aine ei ole aiheuttanut ihon ärtymistä raja-annoksella tehdyssä välittömän myrkyllisyyden kokeessa ihon kautta tai sillä on välittömän ihomyrkyllisyyden kokeessa erittäin myrkylliset vaikutukset. Jälkimmäisessä tapauksessa aine luokitellaan välittömän myrkyllisyyden osalta erittäin vaaralliseksi vaikuttaessaan ihon kautta. Välitöntä ihomyrkyllisyyttä koskevia tietoja arvioitaessa on muistettava, että ihovaurioiden raportointi voi olla puutteellista, testeissä ja havainnoinnissa on ehkä käytetty muita koe-eläimiä kuin kaneja ja että eri eläinlajien herkkyys vaihtelee. (e) Käytetään kans