4.

Ehdotetulla direktiivillä pyritään ensisijaisesti varmistamaan rahanpesunvastaisen kansainvälisen toimintaryhmän (Financial Action Task Force on Money Laundering, jäljempänä ’FATF’) 40 tarkistetun suosituksen johdonmukainen täytäntöönpano ja soveltaminen kaikissa jäsenvaltioissa. FATF:n 40 suosituksen tarkistus saatiin päätökseen kesäkuussa 2003 ja tuloksena on entistä vahvemmat ja kattavammat kansainväliset standardit rahoitusjärjestelmän luotettavuuden turvaamiseksi. Erityisesti FATF:n 40 suosituksen soveltamisalaa laajennettiin siten, että se kattaa nyt rahanpesun ohella myös terrorismin rahoituksen. Näin ollen ehdotetulla direktiivillä luodaan yhteismarkkinoiden rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaiselle toiminnalle vahvempi ja yhdenmukaisempi oikeusperusta. Direktiiviehdotuksessa ehdotetaan muun muassa a) terrorismin rahoittamisen sisällyttämistä rahanpesun käsitteeseen, b) voimassa olevan rahanpesusta annetun direktiivin (1) (jäljempänä ’voimassa oleva rahanpesudirektiivi’) mukaisen ’vakavan rikoksen’ määritelmän muuttamista, c) voimassa olevan rahanpesudirektiivin soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden ja laitosten piirin laajentamista siten, että se kattaisi muun muassa yrityspalveluiden tarjoajat sekä vakuutusedustajat (tilanteissa, joissa ne tarjoavat henkivakuutuksia tai muita sijoitusvakuutuksia), molempien kohdalla vain siltä osin kuin ne eivät jo kuulu voimassa olevan rahanpesudirektiivin soveltamisalaan, d) asiakkaan tuntemisvelvollisuuden mukaisten menettelyjen ja tietojen säilyttämisvelvollisuuden soveltamisalan laajentamista siten, että se kattaisi voimassa olevan rahanpesudirektiivin soveltamisalaan kuuluvien laitosten kolmansissa maissa sijaitsevat sivuliikkeet sekä sellaiset kolmansissa maissa sijaitsevat tytäryhtiöt, joista voimassa olevan rahanpesudirektiivin soveltamisalaan kuuluva laitos omistaa enemmistön, e) nimenomaista kieltoa, jonka mukaan luotto- ja rahoituslaitokset eivät saa ylläpitää anonyymejä tilejä ja haltijavastakirjoja tai tekaistulla nimellä avattuja tilejä, f) nimenomaista kieltoa, jonka mukaan luottolaitokset eivät saa ryhtyä pöytälaatikkopankkien kanssa kirjeenvaihtajapankkisuhteisiin, g) entistä yksityiskohtaisempia asiakkaan tuntemisen periaatteesta johtuvia vaatimuksia, joita direktiivin soveltamisalaan kuuluvien henkilöiden ja laitosten on noudatettava, erityisesti tilanteissa, joissa rahanpesun riski on suuri, kuten rajatylittävissä kirjeenvaihtajapankkisuhteissa, h) sen sallimista, että jäsenvaltiot soveltavat yksinkertaistettuja asiakkaan tuntemisvelvollisuuden mukaisia menettelyjä tilanteissa, joissa rahanpesun vaara on pieni (komissiolla, jota avustaisi ehdotettu rahanpesun vastainen komitea, olisi oikeus antaa täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistettaisiin kriteerit, joiden perusteella märiteltäisiin, onko riski suuri vai tai pieni), i) kolmansien osapuolien toisessa jäsenvaltiossa suorittamien asiakkaan tuntemisvelvollisuuden mukaisten menettelyjen vastavuoroista tunnustamista tietyin edellytyksin, j) vaatimusta, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi perustettava rahanpesun selvittelykeskuksia rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjumiseksi tehokkaasti, k) vaatimusta, jonka mukaan jäsenvaltioiden olisi perustettava valuutanvaihtotoimistoja ja yrityspalvelujen tarjoajia koskeva rekisteröinti- tai toimilupajärjestelmä. EKP panee myös merkille, että maksuvälityspalveluihin sovellettaisiin asiakkaan tunnistamista koskevia erityissäännöksiä, jotka on tarkoitus vahvistaa tällä hetkellä vielä julkaisemattomassa komission ehdotuksessa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetukseksi varainsiirron mukana toimitettavista maksajaa koskevista tiedoista (2).