Ehdotus: neuvoston asetus yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2005 /* KOM/2004/0785 lopull. */





Bryssel 08.12.2004 KOM(2004) 785 lopullinen Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2005 (komission esittämä) PERUSTELUT Tässä ehdotuksessa neuvoston asetukseksi vahvistetaan vuodeksi 2005 yhteisön kalastusmahdollisuudet useilla kalastusalueilla ja kolmansien maiden alusten kalastusmahdollisuudet yhteisön vesialueilla sekä edellytykset, joilla näitä kalastusmahdollisuuksia voidaan käyttää. Siinä myös ehdotetaan vakavasti uhanalaisiin kalakantoihin kohdistuvan pyyntiponnistuksen rajoittamista koskevien toimenpiteiden jatkamista. Ehdotukseen sisältyvät myös siirtymäkauden tekniset toimenpiteet vuodeksi 2005. I EHDOTUKSEN POLIITTINEN TAUSTA Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) uusimmassa raportissa, jonka EY:n tieteellis-teknis-taloudellinen kalatalouskomitea (STECF) on suurelta osin hyväksynyt, vahvistetaan viime vuosina todettu tilanne. Useimpia pohjakalakantoja ja eräitä pelagisia kantoja kalastetaan liikaa, ja niiden tila on turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella. Eräiden erittäin uhanalaisten kantojen osalta ICES on suositellut toimia, joihin kuuluu joko pyynnin lopettaminen kokonaan kyseisen kalastuksen osalta tai erittäin rajoittavien suurimpien sallittujen saaliiden (TACien) käyttöön ottaminen elvytyssuunnitelman hyväksymiseen asti. Tällaisen suosituksen soveltamista on harkittava neuvoston kolmen viime vuoden aikana tekemien päätösten valossa. Päätöksillä on alennettu merkittävästi uhanalaisten kantojen kalastuskiintiöitä ja otettu vuodesta 2003 lähtien joidenkin kalastusten osalta käyttöön väliaikaiset pyyntiponnistuksen tarkastukset. Toimenpiteisiin on liitetty kalastusalusten käytöstäpoistamisohjelmia, jotka ovat eräissä jäsenvaltioissa johtaneet kalastuskapasiteetin vähenemiseen. Komissio katsoo tästä syystä, että sen tällä hetkellä noudattama politiikka, jossa sallitaan kalastuksen jatkaminen alhaisemmalla tasolla, voi tuottaa hyviä tuloksia, mikäli sitä noudatetaan tiukasti. ICESin tuoreet arviot osoittavat kuitenkin, että kalastuskuolevuuden väheneminen vuonna 2003 on ollut vähäisempää kuin mihin neuvosto pyrki vuonna 2002. Komissio katsoo, että tiukempien säilyttämistoimenpiteiden soveltaminen on tarpeen, ellei suosituksen mukaisia kalastuskieltoja oteta käyttöön. Monien kantojen osalta ICESin arviot viimeaikaisista puretuista saaliista ovat paljon virallisia tilastotietoja korkeampia. Se viittaa siihen, että kiintiöt eivät ole rajoittaneet kalastusta aiotulla tavalla. Sen vuoksi ICES on edelleen sitä mieltä, että vaaditut kalastuskuolevuuden vähennykset voidaan saavuttaa ainoastaan, jos pannaan täytäntöön merkittäviä pyyntiponnistuksen vähennyksiä. Tämän lausunnon perusteella komissio ehdottaa myös vuoden 2005 osalta, että pyyntiponnistuksen suoraa hallinnointia käytettäisiin kalavarojen säilyttämisen ja kalastuksenhoidon keskeisenä toimenpiteenä. Monivuotiset hoitosuunnitelmat ovat tarpeen kantojen pitkän aikavälin kestävyyden takaamiseksi ja kalastustoiminnan vakauden lisäämiseksi. TACeja ja kiintiöitä koskevat vuosittaiset päätökset on tehtävä elvytyssuunnitelmiin ja pitkän aikavälin hoitostrategioihin liittyen. Komission ehdotus heijastaa jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa pitkän aikavälin kalastuksenhoidosta käytyjä viimeaikaisia keskusteluja ja ennakoi vuonna 2005 käytäviä tulevia keskusteluja. Sidosryhmien kuulemisissa on käynyt ilmi, että TACien säilyttämistä vakaina pidetään selvästi parhaana vaihtoehtona. Sitä varten olisi kalakantojen kuitenkin pysyttävä vakaampina. Useimpien kantojen kohdalla se tarkoittaa, että niiden hyödyntämistä olisi vähennettävä alemmalle, vakaalle ja kestävälle tasolle. Äskettäisessä lausunnossaan tutkijat suosittelivat kalastukseen perustuvaa hallinnointimenettelyä, koska yksittäisten kantojen hallinnoinnin avulla ei pystytä ottamaan riittävässä määrin huomioon monimutkaisia monilajikalastuksia, joissa kantoja pyydetään toistensa yhteydessä. Kalastukseen perustuvan lähestymistavan vuoksi on tarpeen ottaa huomioon eri kantojen yhteydet samoissa kalastuksissa. Se on niin ikään lisäsyy sille, että hallinnointivälineenä käytetään pyyntiponnistuksen suoraa hallinnointia. Muussa tapauksessa kalastuslaivastojen käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien yhdistelmän ja saaliiksi saatavien lajien yhdistelmän yhteensopimattomuus voisi johtaa saaliin poisheittämisvelvollisuuteen. ICESin arviot TACit ylittävistä saaliista ja se, ettei kalastuskuolevuutta ole pystytty kontrolloimaan TACien ja kiintiöiden avulla, osoittavat, että kalakantojen säilyttämiseksi sääntöjen täytäntöönpanoa ja täytäntöönpanon valvontaa on parannettava huomattavasti. Sen vuoksi komissio ehdottaa lukuisia toimenpiteitä kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien toimenpiteiden tehokkaan täytäntöönpanon parantamiseksi. II SUURIMPIEN SALLITTUJEN SAALIIDEN (TACien) VAHVISTAMINEN A Kannat yhteisön vesillä Komission TAC-ehdotukset perustuvat tuoreimpiin tieteellisiin lausuntoihin, joista on joissakin tapauksissa poikettu kyseessä olevan kalastuksen taloudellisen toiminnan jatkuvuuden turvaamiseksi ja edellä mainittua monivuotisiin hoitosuunnitelmiin perustuvaa lähestymistapaa toteuttaen. Poikkeuksia on tehty vain, jos ne ovat olleet yhdenmukaisia uhanalaisiin kalakantoihin kohdistuvan riskin merkittävän vähentymisen kanssa. Komissio on kuullut sidosryhmiä tämän vuoden ehdotuksia valmistellessaan. Näiden kuulemisten perusteella komissio toteaa, että turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevien kantojen osalta on tarpeen noudattaa asteittaista lähestymistapaa, jossa tarve elvyttää kannat mahdollisimman pikaisesti turvallisten biologisten rajojen sisäpuolelle ja tarve varmistaa jonkinasteinen taloudellisen toiminnan jatkuvuus ovat jotakuinkin tasapainossa. Komissio toteaa myös, että turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella olevien kantojen kalastusmahdollisuudet on syytä käyttää kokonaan edellyttäen, että se ei aiheuta kalastuskuolevuuden kasvua, joka voisi pitkällä aikavälillä johtaa saaliiden vähenemiseen. Yhteisön vesialueilla sovellettavien TACien vahvistamisessa noudatettavassa yksityiskohtaisemmassa menettelyssä komissio käyttää seuraavien kalakantaluokkien osalta seuraavia kriteereitä: 1. Kannat, joille neuvosto on vahvistanut elvytyssuunnitelman Kyseiset kannat ovat: - Kattegatin turska - Skagerrakin, Pohjanmeren ja Englannin kanaalin itäosien turska - Skotlannin länsipuolen turska - Irlanninmeren turska - kummeliturskan pohjoinen kanta. Näiden kantojen osalta komissio ehdottaa TACien mukauttamista turskakantojen elvytyssuunnitelman[1] 6 ja 7 artiklan ja pohjoisen kummeliturskakannan[2] elvytyssuunnitelman 5 ja 6 artiklan mukaisesti. Joidenkin kantojen osalta arviointiin liittyy huomattavaa epävarmuutta purettuja kalamääriä koskevien tietojen epävarmuudesta johtuen. Tällaisissa tapauksissa 6 ja 7 artiklaa ei voida soveltaa suoraan, ja sen vuoksi komissio ehdottaa edelleen alhaisia TACeja. Turskakantojen edelleen jatkuvasta vakavasta tilanteesta ja lisäsäilyttämistoimenpiteiden todetusta tarpeesta johtuen komissio ehdottaa uusia mukautuksia pyyntiponnistukseen turskakantojen suojelun tehostamiseksi turskakantojen elvytyssuunnitelman 8 artiklan mukaisesti. 2. Kannat, joille ollaan laatimassa elvytyssuunnitelmaa Kyseiset kannat ovat: kummeliturskan eteläinen kanta (alueet VIII c ja IX a) Iberian niemimaan Atlantin puoleisten alueiden keisarihummeri (alueet VIII c ja IX a) Biskajanlahden kielikampela (alueet VIII a ja b) Englannin kanaalin länsiosan kielikampela (alue VII e) Itämeren itäosan turska (osa-alueet 25–32) Pohjanmeren punakampela (suuralue IV) Jos elvytyssuunnitelma on ICESin lausunnon mukaan edelleen tarpeen, komissio ehdottaa TACien mukautuksia ja pyyntiponnistuksen hallinnointitoimenpiteitä, joissa otetaan huomioon jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa käydyt neuvottelut. Jos ICES ei ole toistanut elvytyssuunnitelmaa koskevaa lausuntoaan, komissio ehdottaa TACien mukautuksia ja tarvittaessa pyyntiponnistuksen rajoituksia, jotka ovat tieteellisten lausuntojen mukaisia ja ottavat huomioon kantojen nykytilan, monivuotisen lähestymistavan tarpeen sekä jäsenvaltioiden ja sidosryhmien TACien vakautta koskevat toiveet. Komissio jatkaa keskustelua neuvostossa sekä sidosryhmien ja asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa tällaisten kantojen pitkän aikavälin hoitotoimenpiteistä, joilla voidaan varmistaa, että kannat eivät joudu uudelleen vakavasti uhanalaisiksi. 3. Kannat, jotka liittyvät johonkin sellaiseen kantaan, jolle on vahvistettu elvytyssuunnitelma, jolle ollaan laatimassa elvytyssuunnitelmaa tai jonka osalta ICES ja STECF ovat suositelleet joko kalastuksen kieltämistä tai vähentämistä alimmalle mahdolliselle tasolle Jos elvytyssuunnitelmien täytäntöönpano edellyttää monilajikalastuksessa haavoittuviin lajeihin kohdistuvan kalastuskuolevuuden merkittäviä muutoksia, komissio ehdottaa ICESin ja STECF:n tietojen ja lausuntojen perusteella niitä vastaavien toimenpiteiden soveltamista, ettei syntyisi tilannetta, jossa saaliita on heitettävä pois tällaisessa kalastuksessa, jossa eri lajien saaliit ovat toisiinsa sekoittuneita. Esimerkkejä tällaisesta ovat kolja- ja valkoturskakannat Pohjanmerellä ja Skotlannin länsipuolella sekä kielikampelakannat Kattegatissa, Skagerrakissa ja Pohjanmerellä. 4. Muut kannat, joiden osalta ICES ja STECF ovat todenneet kantojen olevan turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella ja ovat suositelleet kalastuskuolevuuden merkittävää vähentämistä Turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella olevien mutta kumpaankaan edellä mainittuun luokkaan kuulumattomien kantojen osalta komissio ehdottaa TACeja, jotka vastaavat ICESin tai STECF:n tai molempien ehdottamaa lyhyen aikavälin saalisvaihtoehtoa sillä poikkeuksella, että lieventääkseen arvioiden epävarmuuden vaikutuksia ja lisätäkseen markkinoiden ja kalastustoimien vakautta komissio ehdottaa kaikkien TACin muutosten rajoittamista enintään 20 prosenttiin vuoden 2003 TACiin verrattuna silloin kun se on mahdollista ylittämättä varovaisuusperiaatteen mukaista kalastuskuolevuutta Fpa. Tähän asteittaiseen lähestymistapaan sisältyen komissio ehdottaa myös, että neuvosto sitoutuisi vahvistamaan tuleviksi vuosiksi TACit, jotka edelleen vähentävät asteittain kalastuskuolevuutta. 5. Turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella olevat kannat, joihin ei liity elvytyssuunnitelmaa Jos kannan arviointi on osoittanut sen olevan turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella, komissio ehdottaa TACia, joka tällaisen TACin hyväksymisen seurauksia koskevien tieteellisten ennusteiden mukaan ei johda siihen, että kanta rikkoisi turvallisen biologisen rajan (eli joko alittaisi varovaisuusperiaatteen mukaisen biomassan Bpa tai ylittäisi varovaisuusperiaatteen mukaisen kalastuskuolevuuden Fpa) vuoteen 2006 mennessä. Jos kannan arviointi osoittaa, että kalastuskuolevuuden lisäämisellä ei pitkällä aikavälillä saavuteta lisätuottoa tai että kalastuskuolevuuden vähentämisellä voidaan saavuttaa korkeampi tuotto, komissio ehdottaa TACia, joka ei lisää kalastuskuolevuutta. Lieventääkseen lausunnon epävarmuuden vaikutuksia ja lisätäkseen kalastusalan taloudellista vakautta komissio rajoittaa kaikki TACien korotukset tai vähennykset enintään 20 prosenttiin vuoden 2002 TACeista silloin kun se on mahdollista ylittämättä tasoa Fpa. 6 . Kannat, joista ei ole käytettävissä arviointia eikä tieteellistä lausuntoa Tällaisissa tapauksissa komissio perustaa ehdotuksensa joko ICESin tai STECF:n lausuntoihin, mikäli nämä ovat antaneet TACille selkeän määrän. Silloin kun arviota tai lausuntoa ei ole käytettävissä, komissio yleensä ehdottaa, että vuoden 2005 TAC vahvistettaisiin samaksi kuin vuoden 2004 TAC, jos kirjatut puretut saaliit osoittavat kiintiön käytön olleen korkealla tasolla. Jos kiintiön käyttö on ollut alhaisella tasolla, komissio arvioi, onko syynä ollut todellisten kalastusmahdollisuuksien puuttuminen (vain paperilla olevia kaloja). Jos näin on asianlaita, komissio ehdottaa TACin alentamista, jotta se heijastaisi paremmin (ja pitkällä aikavälillä suojelisi paremmin) todellisia kalastusmahdollisuuksia. Komissio ehdottaa tällaisissa tapauksissa TACeihin 20 prosentin vähennystä, jotta kalastusmahdollisuudet saataisiin asteittain alennettua viime vuosien purettuja saaliita vastaaville tasoille. B Kannat, joita hallinnoidaan yhdessä alueellisten kalastusjärjestöjen kanssa tai kolmansien maiden kanssa käytyjen kahdenvälisten neuvottelujen mukaisesti Eräitä kantoja hallinnoidaan yhdessä alueellisten kalastusjärjestöjen kanssa tai kolmansien maiden kanssa käytyjen kahdenvälisten neuvottelujen mukaisesti. Näiden kantojen osalta komission ehdotuksessa noudatetaan näissä järjestöissä tai neuvotteluissa tehtyjä päätöksiä. Kolmansien maiden kanssa yhdessä hallinnoitavien kantojen osalta on kuitenkin vielä tehtävä joitakin päätöksiä. Ehdotuksen siirtäminen siihen asti, kun päätökset on tehty, aiheuttaisi sen, että ehdotusta ei saataisi neuvostoon ajoissa, jotta se voitaisiin hyväksyä joulukuussa. III PYYNTIPONNISTUKSEN RAJOITUKSET TACien tehottomuutta kalastuskuolevuuden kontrolloinnissa koskevien ICESin lausuntojen perusteella ja ottaen huomioon tarpeen rajoittaa pyyntiponnistusta tavoitteeksi asetetun kalakantojen kestävyyden saavuttamiseksi komissio katsoo edelleen, että pyyntiponnistuksen hallinnointi on keskeinen väline tämän tavoitteen saavuttamiseksi. Neuvosto on vahvistanut pyyntiponnistuksen hallinnointitoimenpiteitä joulukuusta 2002 lähtien eräiden turskankalastusten osalta. Komissio on lisäksi ehdottanut muita elvytyssuunnitelmia, joihin liittyy pyyntiponnistuksen suoran hallinnoinnin käyttö ja jotka koskevat kantoja, joiden hyödyntäminen ei ole kestävällä pohjalla. Komissio ehdottaa pyyntiponnistuksen hallinnointia koskevia väliaikaisia sääntöjä, jotka ovat samankaltaisia kuin vuonna 2004 täytäntöön pannut (asetuksen (EY) N:o 2287/2003 liite V) ja joita sovelletaan kantoihin, jotka ovat turvallisten biologisten rajojen ulkopuolella ja joille ICES suosittelee erittäin huomattavaa kalastuskuolevuuden vähentämistä. Ehdotus koskee kalastuspäivien lukumäärän rajoittamista pyydysluokittain turskan kalastuksessa Skagerrakissa, Kattegatissa, Pohjanmerellä, Irlanninmerellä ja Skotlannin länsipuolen vesialueilla, punakampelan kalastuksessa Pohjanmerellä, kielikampelan kalastuksessa Englannin kanaalin länsiosassa ja kummeliturskan, merikrotin ja keisarihummerin kalastuksessa Iberian niemimaan länsipuolen vesialueilla. Irlanninmeren Kattegatin, Skagerrakin, Pohjanmeren ja Skotlannin länsipuolen vesialueiden turskakantojen osalta vaaditaan lisävähennyksiä vuoteen 2003 verrattuna. Pyyntiponnistusrajoituksia koskeviin toimenpiteisiin tehtiin kuitenkin huomattavia muutoksia vuodesta 2003 vuoteen 2004, jolloin toimenpiteiden teho parani merkittävästi. Sen vuoksi vuoden 2004 tosiasiallinen pyyntiponnistus on todennäköisesti huomattavasti pienempi kuin vuonna 2003, vaikka merelläolopäivien lukumäärä pysyisikin muuttumattomana. Näitä kantoja koskevassa lausunnossaan ICES suosittelee kalastuskuolevuuden alentamista vuoteen 2003 tai vuosina 2001–2003 todettuun keskimääräiseen kalastuskuolevuuteen verrattuna. Tieteellisen lausunnon mukaisen tilanteen saavuttamiseksi tarvittavat merelläolopäivien vähennykset vuoteen 2004 verrattuna voivat tästä syystä olla ICESin suositusta pienempiä. Jos nämä vähennykset pantaisiin täytäntöön asianomaisten laivastojen merelläolopäivien rajoituksina, se voisi haitata lukuisien muiden kantojen kalastusmahdollisuuksien täysimääräistä käyttöä. Komissio ehdottaa sen vuoksi, että turskankalastuksessa tarvittavat pyyntiponnistuksen vähennykset toteutettaisiin kieltämällä kalastus joillakin turskan kalastusalueilla ja/tai joinakin kalastuskausina. Sallittujen merelläolopäivien lukumäärä punakampelan kalastuksessa Pohjanmerellä, kielikampelan kalastuksessa Englannin kanaalin länsiosassa sekä kummeliturskan, merikrotin ja keisarihummerin kalastuksessa Iberian niemimaan länsipuolen vesialueilla on valittu niin, että se on yhdenmukainen ehdotettujen ja edellä kuvattujen TACien kanssa. ICESin viimeisin lausunto osoittaa selvästi, että turskankalastuksessa Itämerellä on syytä ottaa käyttöön pyyntiponnistuksen rajoitusjärjestelmä. Varmistaakseen, että Itämeren itäosien turskan kalastuskuolevuus vähenee merkittävästi vuonna 2005, komissio ehdottaa lausunnon mukaisesti pyyntiponnistuksen vähentämistä ottamalla käyttöön kaksi turskanpyyntikieltoaluetta. Edellä mainittujen kantojen osalta komissio ehdottaa TACeja, jotka eivät noudata ICESin suosituksia, joiden mukaan TACit olisi asetettava nollaksi. Ehdotukset merkitsevät suurempaa riskiä kuin tiukka pitäytyminen tieteellisessä lausunnossa. Jotta elpyminen turvattaisiin tehokkaasti mainittujen TAC-tasojen avulla, niihin on liitettävä pyyntiponnistuksen rajoituksia ja toimenpiteitä täytäntöönpanon ja sen valvonnan tehostamiseksi. Ehdotetut pyyntiponnistusta koskevat toimenpiteet esitetään liitteessä III (pyyntikieltoalueet ja -kaudet) ja liitteessä IV (merelläolopäiviä koskeva järjestelmä ja täytäntöönpanon valvontaa koskevat toimenpiteet). Tärkeimmät muutokset suhteessa nykyisiin toimenpiteisiin ovat seuraavat: - Erityiskalastuslupajärjestelmän käyttöön ottaminen sellaisten alusten osalta, joihin toimenpiteitä sovelletaan, ja kalastusmahdollisuuksien vähennysten käyttöön ottaminen sellaisten alusten osalta, jotka rikkovat kalavarojen säilyttämistä koskevia säännöksiä. - Jäsenvaltioiden pyyntiponnistusta koskevien raportointivelvollisuuksien käyttöön ottaminen. ICES on lisäksi suositellut, että tuulenkalan kalastusta Pohjanmerellä hallinnoitaisiin erityisen pyyntiponnistuksen hallinnointisuunnitelman avulla. Liitteessä V ehdotetaan tämän lausunnon mukaista hallinnointijärjestelmää. IV SIIRTYMÄKAUDEN TEKNISET TOIMENPITEET Vuonna 2005 sovellettavat siirtymäkauden tekniset toimenpiteet esitetään ehdotuksen liitteessä III. Kuten II ja III jaksossa esitettiin, ehdotukseen sisältyy turskan pyyntiponnistusta koskevia lisävähennyksiä joko pyyntikieltoalueina tai pyyntikieltokausina. Sekä Pohjanmeren että Itämeren itäosien turskakantojen osalta ehdotetaan, että pohjakalojen kalastus kiellettäisiin kahdella kummankin pääkalastusalueet kattavalla alueella. Ehdotukseen sisältyy turskan kalastuskielto Kattegatissa vuoden 2005 ensimmäisellä vuosineljänneksellä, jolloin yleensä on saatu turskasaaliista yli kolmasosa. Skotlannin länsipuolen ja Irlanninmeren turskakantojen osalta ei ehdoteta lisää kalastuskieltoja. V SAALIIDEN JA SIVUSAALIIDEN ALUKSESTA PURKAMISTA KOSKEVAT EDELLYTYKSET JA SILLIÄ JA SILAKKAA KOSKEVAT ERITYISTOIMENPITEET Voimassaolevan asetuksen mukaan pienisilmäisillä pyydyksillä harjoitettavassa rehukalastuksessa saatuja silli- ja silakkasaaliita ei lueta mihinkään kiintiöön kuuluviksi. Tätä sovelletaan myös rehukalastuksessa saataviin sillin sivusaaliisiin Pohjanmerellä, Skagerrakissa ja Kattegatissa, vaikka näiden alueiden sivusaaliskiintiöistä on sovittu Norjan kanssa. Sen varmistamiseksi, että kaikki silli- ja silakkasaaliit luetaan asianomaiseen kiintiöön, ehdotuksessa muutetaan asetuksen 8 artiklaa ja liitettä II. Sillin ja silakan sivusaaliiden tehokkaan seurannan edellyttämien asianmukaisten näytteenottomenetelmien käyttöä koskeva vaatimus laajennetaan koskemaan Itämeren pienisilmäisillä pyydyksillä harjoitettavaa kalastusta. Koska sillin ja silakan sivusaaliiden kokonaismäärää on rajoitettu, vuonna 1998 käyttöön otetut sillin ja silakan erityiset sivusaalissäännöt[3] on kumottu. Tutkijat ovat jälleen suositelleet huomattavia vähennyksiä useiden kantojen saaliisiin vuonna 2005. Komissio on tietoinen, että joissakin tapauksissa vähennykset merkitsevät lyhyellä aikavälillä huomattavia taloudellisia vaikeuksia kyseessä olevalla kalatalousalalla. Saalisrajoituksilla on myös usein vain rajallinen vaikutus kalakantojen säilymiseen, koska niitä noudatetaan huonosti. Näistä syistä komissio voi hyväksyä joidenkin kantojen osalta vuodeksi 2005 saalisrajoitukset, jotka eivät ole yhtä suuria kuin tutkijoiden suosittelemat, mutta vain sillä ehdolla, että jäsenvaltiot sitoutuvat hyväksymään kyseessä oleville kannoille pitkän aikavälin elvytyssuunnitelmat ja/tai hoitosuunnitelmat, joihin sisältyy tarvittaessa suunnitelmien tehokkuuden turvaavat hallinnointivälineet. Ehdotus: NEUVOSTON ASETUS yhteisön vesialueilla ja yhteisön aluksiin sellaisilla muilla vesialueilla, joilla sovelletaan saalisrajoituksia, sovellettavien eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien ja niihin liittyvien edellytysten vahvistamisesta vuodeksi 2005 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, ottaa huomioon elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 [4] ja erityisesti sen 20 artiklan, ottaa huomioon turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 423/2004[5] ja erityisesti sen 6 ja 8 artiklan, ottaa huomioon pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 811/2004[6] ja erityisesti sen 5 artiklan, ottaa huomioon komission ehdotuksen,[7] sekä katsoo seuraavaa: Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 4 artiklassa edellytetään, että neuvosto toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, joilla varmistetaan vesialueille pääsy ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeus sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittaminen, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean laatiman kertomuksen. Asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukaan neuvoston tehtävänä on vahvistaa kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat suurimmat sallitut saaliit (TAC). Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kesken kyseisen asetuksen 20 artiklassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti. Näiden TACien ja kiintiöiden tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi olisi vahvistettava kalastustoimintaa koskevat erityisedellytykset. On välttämätöntä vahvistaa kalastusta koskevat periaatteet ja tietyt hallintomenettelyt yhteisön tasolla niin, että jäsenvaltiot voivat varmistaa lippunsa alla purjehtivien alusten hallinnoinnin. TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun asetuksen (EY) N:o 847/96[8] 2 artiklan mukaisesti on tarpeen osoittaa, mihin kantoihin siinä tarkoitettuja toimenpiteitä sovelletaan. Kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa ja pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti yhteisö on neuvotellut kalastusoikeuksista Norjan [9], Färsaarten [10], Grönlannin [11] ja Islannin [12] kanssa. Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 6 artiklan mukaisesti yhteisö hallinnoi Latvian ja Liettuan kolmansien maiden kanssa tekemiä kalastussopimuksia. Näiden sopimusten mukaisesti yhteisö on neuvotellut Venäjän federaation kanssa. Yhteisö on sopimuspuolena useissa alueellisissa kalastusjärjestöissä. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet tiettyjen lajien osalta pyyntirajoitusten ja muiden säilyttämistä koskevien sääntöjen vahvistamista. Nämä suositukset olisi sen vuoksi pantava täytäntöön yhteisössä. Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) hyväksyi vuosikokouksessaan kesäkuussa 2004 isosilmätonnikalan, boniitin ja keltaevätonnikalan saalisrajoitukset ja sivusaaliiden käsittelyä koskevat tekniset toimenpiteet. Vaikka yhteisö ei ole IATTC:n jäsen, mainitut toimenpiteet on syytä panna täytäntöön näiden kalavarojen kestävän hallinnoinnin varmistamiseksi IATTC:n lainkäyttövallan mukaisesti. Kansainvälinen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio (ICCAT) on vuosikokouksessaan 2004 hyväksynyt taulukot, joissa osoitetaan ICCAT:n sopimuspuolten kalastusmahdollisuuksien liika- tai vajaakäyttö. Tämän johdosta ICCAT on tehnyt päätöksen, jossa todetaan, että Euroopan yhteisö on vuonna 2003 alittanut kiintiönsä useiden kalakantojen osalta. ICCAT:n vahvistamien yhteisön kiintiöiden mukautusten noudattamiseksi on tarpeen jakaa kiintiöiden vajaakäytöstä johtuvat kalastusmahdollisuudet sen mukaan, miten kukin jäsenvaltio on myötävaikuttanut niiden liian alhaiseen käyttöön, muuttamatta tässä asetuksessa määrättyä jakoperustetta, joka koskee TACien vuosittaista jakamista. Erityisedellytyksistä, joilla silliä ja silakkaa voidaan purkaa aluksesta muihin teollisiin tarkoituksiin kuin suoraan ihmisravinnoksi, 29 päivänä kesäkuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1434/98[13] muuttamisesta pian annettavaa asetusta odotettaessa mainitun asetuksen 2 artiklassa tarkoitetut monilajikalastuksessa saadut sillin ja silakan saaliit luetaan väliaikaisena toimenpiteenä asianomaiseen sillin ja silakan kiintiöön. Kalastusmahdollisuuksien täytäntöönpanon olisi oltava asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti seuraavien asetusten mukaista: kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 1381/87[14], jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annettu komission asetus (ETY) N:o 2807/83[15], yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93[16], tiettyjä yhteisön kalastusalueita ja kalavaroja koskevan pyyntiponnistuksen hallinnoinnista, asetuksen (ETY) N:o 2847/93 muuttamisesta sekä asetusten (EY) N:o 685/95 ja (EY) N:o 2027/95 kumoamisesta 4 päivänä marraskuuta 2003 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1954/2003[17], tietyistä Välimeren kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1626/94[18], erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1627/94[19], kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella ja asetusten (ETY) N:o 3943/90, (EY) N:o 66/98 ja (EY) N:o 1721/1999 kumoamisesta 22 päivänä maaliskuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 601/2004[20], tietyistä Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueiden kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 18 päivänä joulukuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 88/98[21], kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 850/98[22], neuvoston asetus (EY) N:o 1434/98, turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 423/2004[23], alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 18 päivänä joulukuuta 2003 annettu komission asetus (EY) N:o 2244/2003[24], kalastusalusten ominaisuuksista annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2930/86[25] ja eräiden laajasti vaeltavien kalakantojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 14 päivänä toukokuuta 2001 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 973/2001[26]. Kalavarojen säilyttämiseksi olisi vuonna 2005 pantava täytäntöön eräitä täydentäviä valvontatoimenpiteitä ja kalastuksen teknisiä edellytyksiä. Niiden uhanalaisimpien kantojen osalta, joille on vahvistettu elvytyssuunnitelmat, joihin sisältyy pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmän täytäntöönpano, on tarpeen soveltaa väliaikaisia pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmiä. ICESin lausunnon mukaisesti tuulenkalan rehukalastukseen ICES-suuralueella IV ja alueella III a on tarpeen soveltaa väliaikaista pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää. Turskakantojen elvytystoimenpiteistä 26 päivänä helmikuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 423/2004[27] säädettyjen turskaa koskevien pyyntiponnistusrajoitusten mukauttamiseksi ehdotetaan mainitun asetuksen 8 artiklan 3 kohdan mukaisesti vaihtoehtoisia järjestelyitä, joiden avulla pyyntiponnistusta voitaisiin hallinnoida TACin kanssa yhdenmukaisella tavalla. Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö (NAFO) hyväksyi 15–19 päivänä syyskuuta 2003 pidetyssä 25. vuosikokouksessaan grönlanninpallasta koskevan elvyttämissuunnitelman NAFOn suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Elvyttämissuunnitelmassa esitetään TAC-tason alentamista vuoteen 2007 asti sekä sen tehokkuuden takaavien lisätoimenpiteiden toteuttamista. Mainittua suunnitelmaa on tarpeen toteuttaa jo vuodesta 2005 alkaen, kunnes annetaan neuvoston asetus grönlanninpallaskannan elvyttämiseksi toteutettavista monivuotisista toimenpiteistä. NAFO hyväksyi 13–17 päivänä syyskuuta 2004 pidetyssä 26. vuosikokouksessaan hoitotoimenpiteitä eräille aiemmin sääntelemättömille kannoille, nimittäin rauskuille alueilla 3L, 3N ja 3O, punasimpulle alueella 3O ja valkoturskalle alueilla 3N ja 3O. Sen vuoksi on tarpeen panna nämä toimenpiteet täytäntöön ja vahvistaa kiintiöiden jako jäsenvaltioiden kesken. Yhteisölle Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen (CCAMLR) sopimuspuolena kuuluvien kansainvälisten velvoitteiden ja CCAMLR-komission niiden mukaisesti hyväksymien toimenpiteiden noudattamista koskevan velvoitteen huomioon ottamiseksi olisi noudatettava CCAMLR-komission kaudeksi 2004–2005 hyväksymiä TACeja ja niitä vastaavia kausirajoituksia. CCAMLR hyväksyi vuonna 2004 pidetyssä 23. vuosikokouksessaan asianomaiset saalisrajoitukset kannoille, joiden kalastaminen on sallittua kaikille CCAMLR:n jäsenille hyväksytyssä kalastuksessa. CCAMLR myös hyväksyi yhteisön kalastusalusten osallistumisen Dissostichus spp. -lajien koekalastukseen suuralueella FAO 88.1 ja alueilla FAO 58.4.1, 58.4.2, 58.4.3a ja 58.4.3b ja vahvisti kyseiselle kalastustoiminnalle saalis- ja sivusaalisrajoitukset sekä tietyt tekniset erityistoimenpiteet. Myös näitä rajoituksia ja teknisiä toimenpiteitä olisi sovellettava. Yhteisön kalastajien toimeentulon turvaamiseksi on tärkeää avata nämä kalastusmahdollisuudet 1 päivänä tammikuuta 2005. Asian kiireellisyys huomioon ottaen on ehdottoman välttämätöntä myöntää poikkeus Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja Euroopan yhteisöjen perustamissopimusten liitteenä olevan kansallisten kansanedustuslaitosten asemaa Euroopan unionissa koskevan pöytäkirjan I osan 3 kohdassa tarkoitetusta kuuden viikon määräajasta, ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU Soveltamisala ja määritelmät 1 artiklaKohde Tässä asetuksessa vahvistetaan vuodeksi 2005 eräiden kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuudet sekä ne erityiset edellytykset, joiden mukaisesti näitä kalastusmahdollisuuksia voidaan käyttää. Tiettyjen Etelämantereen kantojen osalta kalastusmahdollisuudet ja erityisedellytykset vahvistetaan kuitenkin liitteessä I F esitetyksi kaudeksi. 2 artiklaSoveltamisala Tätä asetusta sovelletaan: a) yhteisön kalastusaluksiin, jäljempänä ’yhteisön alukset’; ja b) kolmansien maiden lipun alla purjehtiviin ja kolmansissa maissa rekisteröityihin aluksiin, jäljempänä ’kolmansien maiden alukset’, jäsenvaltioiden suvereniteettiin ja lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä, jäljempänä ’EY:n vedet’. 3 artiklaMääritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä: a) ’kalastusmahdollisuudet’ tarkoittaa: i) suurimpia sallittuja saaliita, jäljempänä ’TAC’, tai sellaisten alusten määrää, joilla on lupa kalastaa ja/tai näiden lupien voimassaoloaikaa; ii) yhteisön käytettävissä olevia osuuksia TACeista; iii) yhteisölle kolmansien maiden vesialueilla annettuja kiintiöitä; iv) edellä ii ja iii alakohdassa tarkoitetuista yhteisön kalastusmahdollisuuksista jäsenvaltioille annettuja kiintiöitä; v) kolmansille maille yhteisön vesialueilla annettuja kiintiöitä; b) ’kansainväliset vesialueet’ tarkoittaa vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; c) ’NAFO-sääntelyalue’ tarkoittaa Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön (NAFO) yleissopimuksen alueen sitä osaa, joka ei kuulu rannikkovaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; d) ’Skagerrak’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä linjaan tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla; e) ’Kattegat’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenøresta Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin; f) ’Pohjanmeri’ tarkoittaa ICES-suuraluetta IV ja sitä osaa ICES-alueesta III a, jota d alakohdassa oleva Skagerrakin määritelmä ei kata; g) ’Riianlahti’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan, joka kulkee Latvian länsirannikolla sijaitsevasta Ovisin majakasta (57° 34,1234' N, 21° 42,9574' E) Saarenmaalla sijaitsevan Looden niemen eteläkärkeen (57° 57,4760' N, 21° 58,2789' E), sieltä etelään Sõrven niemen eteläisimpään kärkeen ja sitten koilliseen pitkin Saarenmaan itärannikkoa, ja pohjoisessa linjaan pisteestä 58° 30,0' N, 23° 13,2' E pisteeseen 58° 30,0' N, 23° 41' E. 4 artiklaKalastusvyöhykkeet Tässä asetuksessa alueilla tarkoitetaan: a) ICESin (kansainvälisen merentutkimusneuvoston) alueita siten kuin ne määritellään asetuksessa (ETY) N:o 3880/91[28]; b) CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAOn pääasiallinen kalastusalue 34) alueita siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 2597/95[29]; c) NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestön) alueita siten kuin ne määritellään asetuksessa (ETY) N:o 2018/93[30]; d) CCAMLR:n (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen) alueita siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 601/2004. II LUKUYhteisön alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset 5 artiklaKalastusmahdollisuudet ja niiden jakaminen 1. Yhteisön alusten kalastusmahdollisuudet yhteisön vesillä tai tietyillä yhteisön ulkopuolisilla vesillä ja näiden kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken vahvistetaan liitteessä I. 2. Yhteisön aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I vahvistettujen kiintiöiden rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla, Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusvyöhykkeellä sekä Venäjän federaation kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla 9, 16 ja 17 artiklassa säädetyin edellytyksin. 3. Komissio vahvistaa yhteisön käytettävissä oleviksi villakuoreen kalastusmahdollisuuksiksi suuralueilla V ja XIV (Grönlannin vedet) 7,7 prosenttia villakuoreen TACista niin pian kuin TAC on vahvistettu. Sen jälkeen kun Islannille on siirretty p.m. tonnia, Färsaarille p.m. tonnia ja Norjalle p.m. tonnia, jäljellä oleva määrä on kaikkien jäsenvaltioiden käytettävissä. 4. Komissio voi lisätä mustakitaturskakantoja koskevia kalastusmahdollisuuksia suuralueilla I–XIV (EY:n vedet ja kansainväliset vedet) ja sillikantoja koskevia kalastusmahdollisuuksia suuralueilla I ja II (EY:n vedet ja kansainväliset vedet) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti, jos kolmannet maat eivät hoida kyseisiä kantoja vastuullisesti. 6 artiklaJakamista koskevat erityissäännökset Liitteessä I vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (ETY) N:o 2847/93 21 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 1 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtävät kiintiöiden uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti aluksella pidettävät määrät; e) asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 7 artiklaKiintiöitä koskeva jousto Seuraavat kannat vahvistetaan vuodeksi 2005 tämän asetuksen liitteessä I: (a) kannat, joihin sovelletaan varo-TACia tai analyyttista TACia; (b) kannat, joihin sovelletaan asetuksen (EY) N:o 847/96 3 ja 4 artiklassa säädettyjä vuosittaisen jouston edellytyksiä; (c) kannat, joihin sovelletaan mainitun asetuksen 5 artiklan 2 kohdassa säädettyjä rangaistuskertoimia. 8 artiklaSaaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset 1. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu kalastusmahdollisuudet, paitsi jos: a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, jolla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täynnä; tai b) saaliit ovat osa yhteisön osuutta, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä osuus ole täyttynyt; tai c) muihin lajeihin kuuluvat kalat kuin sillit ja silakat sekä makrillit ovat sekoittuneina muihin kalalajeihin ja saaliit on pyydetty verkoilla, joiden silmäkoko on alle 32 millimetriä asetuksen (EY) N:o 850/98 4 artiklan mukaisesti, eikä saaliita ole lajiteltu aluksella tai purkamisen yhteydessä; tai d) saaliit ovat sillin ja silakan osalta liitteessä III olevassa 12 kohdassa tarkoitettujen toimenpiteiden mukaisia; tai e) makrillin osalta, jos se on sekoittunut piikkimakrilleihin ja sardiineihin, makrillin osuus on enintään 10 prosenttia aluksella olevien makrillien, piikkimakrillien ja sardiinien kokonaispainosta, eikä saaliita ole lajiteltu; tai f) saaliit on pyydetty asetuksen (EY) N:o 850/98 tai asetuksen (EY) N:o 88/98 nojalla tehdyn tieteellisen tutkimuksen yhteydessä. 2. Kaikki alukselta puretut määrät on luettava kiintiöön tai, jos yhteisön osuutta ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, yhteisön osuuteen, paitsi jos saalis on pyydetty 1 kohdan c, e ja f alakohdan säännösten mukaisesti. 3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, kun jonkin jäsenvaltion sillin ja silakan kalastusmahdollisuudet suuralueilla II (EY:n vedet), III ja IV sekä alueella VII d on käytetty kokonaan, kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivat ja yhteisössä rekisteröidyt alukset, jotka harjoittavat kalastusta, johon sovelletaan asiaa koskevia pyyntirajoituksia, eivät saa purkaa lajittelemattomia, silliä tai silakkaa sisältäviä saaliita. 4. Sivusaaliiden prosenttiosuus ja niiden käyttö määritellään asetuksen (EY) N:o 850/98 4 ja 11 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 88/98 2 ja 3 artiklan mukaisesti. 9 artiklaPääsyrajoitukset 1. Yhteisön alukset eivät saa kalastaa Skagerrakissa 12 meripeninkulman sisällä Norjan perusviivoista. Tanskan tai Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset saavat kuitenkin kalastaa 4 meripeninkulman etäisyydellä Norjan perusviivoista. 2. Yhteisön alukset saavat kalastaa Islannin lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla ainoastaan seuraavat koordinaatit yhdistävien suorien linjojen rajaamalla alueella: Lounaisalue 1. 63°12' N ja 23°05' W pisteen 62°00' N ja 26°00' W kautta, 2. 62°58' N ja 22°25' W, 3. 63°06' N ja 21°30' W, 4. 63°03' N ja 21°00' W – tästä 180°00' S; Kaakkoisalue 1. 63°14' N ja 10°40' W, 2. 63°14' N ja 11°23' W, 3. 63°35' N ja 12°21' W, 4. 64°00' N ja 12°30' W, 5. 63°53' N ja 13°30' W, 6. 63°36' N ja 14°30' W, 7. 63°10' N ja 17°00' W – tästä 180°00' S. 10 artiklaSuuralueiden III ja IV silliä ja silakkaa koskevat erityisedellytykset Liitteessä II vahvistettuja toimenpiteitä sovelletaan suuralueilla III ja IV pyydetyn sillin ja silakan kalastukseen, lajitteluun ja aluksesta purkamiseen. 11 artiklaMuut tekniset ja valvontaa koskevat toimenpiteet Liitteessä III vahvistettuja teknisiä toimenpiteitä sovelletaan vuonna 2005 asetuksissa (EY) N:o 850/98, (EY) N:o 88/98, (EY) N:o 1626/94 ja (EY) N:o 973/2001 säädettyjen toimenpiteiden lisäksi. Yksityiskohtaiset säännöt liitteessä III olevan 10 kohdan soveltamisesta voidaan antaa asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 12 artiklaPyyntiponnistuksen rajoitukset ja niihin liittyvät kantojen hallinnointia koskevat ehdot 1. Skagerrakin, Kattegatin, Pohjanmeren, Englanninkanaalin, Irlanninmeren ja Skotlannin länsipuolisten merialueiden turskakantojen hoidossa sovelletaan liitteessä IV a vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 1 a. Liitteessä IV b vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä sovelletaan kalastuksen hallinnointiin 1 päivän helmikuuta 2005 ja 31 päivän joulukuuta 2005 välisenä aikana Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolen vesialueilla. 2. Skagerrakin ja Pohjanmeren tuulenkalakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitteessä V vahvistettuja pyyntiponnistuksen rajoituksia ja niihin liittyviä edellytyksiä. 3. Komissio vahvistaa alueiden II a, III a ja IV tuulenkalan kalastuksen lopullisen pyyntiponnistuksen vuodeksi 2005 liitteessä V olevassa 6 kohdassa vahvistettujen sääntöjen perusteella. III LUKUKolmansien maiden alusten kalastusmahdollisuudet ja niihin liittyvät edellytykset 13 artiklaLupa Barbadoksen, Guyanan, Japanin, Etelä-Korean, Norjan, Venäjän federaation, Surinamen, Trinidadin ja Tobagon tai Venezuelan lipun alla purjehtivat alukset ja Färsaarilla rekisteröidyt alukset saavat pyytää yhteisön vesialueilla saaliita liitteessä I asetettujen kiintiöiden rajoissa ja 14, 15, 18, 19, 20, 21, 22, 23 ja 24 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 14 artiklaMaantieteelliset rajoitukset Kalastusalukset, jotka: a) purjehtivat Norjan lipun alla tai jotka on rekisteröity Färsaarilla, saavat kalastaa 200 meripeninkulman vyöhykkeen niissä osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä jäsenvaltioiden perusviivoista Pohjanmerellä, Kattegatissa, Itämerellä ja Atlantin valtamerellä leveyspiirin 43°00' N pohjoispuolella, lukuun ottamatta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 18 artiklassa tarkoitettua aluetta; Norjan lipun alla purjehtivat alukset saavat kalastaa Skagerrakissa vähintään neljän meripeninkulman etäisyydellä Tanskan ja Ruotsin perusviivoista; b) purjehtivat Barbadoksen, Guyanan, Japanin, Etelä-Korean, Surinamen, Trinidadin ja Tobagon tai Venezuelan lipun alla, saavat kalastaa ainoastaan niissä 200 meripeninkulman vyöhykkeen osissa, jotka sijaitsevat vähintään 12 meripeninkulman etäisyydellä Ranskan departementin Guyanan perusviivoista. 15 artiklaSaaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu kalastusmahdollisuudet, paitsi jos saaliit on pyydetty sellaisen kolmannen maan aluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt. IV LUKUYhteisön alusten lisenssijärjestelyt 16 artiklaLisenssit ja niitä koskevat edellytykset 1. Sen estämättä, mitä asetuksessa (EY) N:o 1627/94 kalastuslisensseistä ja erityiskalastusluvista annetuissa yleisissä säännöissä säädetään, kolmansien maiden vesialueilla kalastamisen edellytyksenä on kyseisen kolmannen maan viranomaisten antama lisenssi. Ensimmäistä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta seuraaviin yhteisön aluksiin silloin, kun ne kalastavat Norjan vesialueilla Pohjanmerellä: a) alukset, joiden vetoisuus on enintään 200 bruttotonnia; b) alukset, jotka kalastavat ihmisravinnoksi muita lajeja kuin makrillia; c) Ruotsin lipun alla purjehtivat alukset vakiintuneen käytännön mukaisesti. 2. Lisenssien enimmäismäärä ja muut edellytykset vahvistetaan liitteessä VI olevan I osan mukaisesti. Jäsenvaltioiden viranomaisten on osoitettava komissiolle lisenssihakemukset, joissa on ilmoitettava kalastustyypit sekä aluksen, jolle lisenssiä haetaan, nimi ja ominaisuudet. Komissio toimittaa hakemukset asianomaisen kolmannen maan viranomaisille. Jos jokin jäsenvaltio siirtää kiintiön toiselle jäsenvaltiolle liitteessä VI olevassa I osassa vahvistetuilla kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen lisenssien siirto ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin alueelle liitteessä VI olevassa I osassa vahvistettua lisenssien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää. 3. Yhteisön alusten on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä kaikkia muita säännöksiä, joita sovelletaan sillä alueella, jolla ne kalastavat. 17 artiklaFärsaaret Yhteisön alukset, joilla on lisenssi harjoittaa yhden lajin kohdennettua kalastusta Färsaarten vesillä, voivat vaihtaa kohdelajia edellyttäen, että ne ilmoittavat tästä vaihdosta ennakolta Färsaarten viranomaisille. V LUKUKolmansien maiden alusten lisenssijärjestelyt 18 artiklaLisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskeva velvoite 1. Sen estämättä, mitä asetuksen (EY) N:o 2847/93 28 b artiklassa säädetään, Norjan lipun alla purjehtivat alle 200 bruttotonnin vetoiset alukset on vapautettu lisenssiä ja erityiskalastuslupaa koskevasta velvoitteesta. 2. Lisenssi ja erityiskalastuslupa on pidettävä aluksella. Färsaarilla tai Norjassa rekisteröidyt alukset on kuitenkin vapautettu tästä velvoitteesta. 3. Kolmansien maiden alukset, joilla on lupa kalastaa 31 päivänä joulukuuta 2004, voivat jatkaa kalastusta 1 päivästä tammikuuta 2005 siihen asti, kun luettelo kalastamaan oikeutetuista aluksista on toimitettu komissiolle ja komissio on sen hyväksynyt. 19 artiklaLisenssi- ja erityiskalastuslupahakemus Kolmannen maan viranomaisen komissiolle toimittaman lisenssi- tai erityiskalastuslupahakemuksen mukana on oltava seuraavat tiedot: a) aluksen nimi; b) rekisterinumero; c) ulkoiset tunnuskirjaimet ja -numerot; d) rekisteröintisatama; e) omistajan tai rahtaajan nimi ja osoite; f) bruttovetoisuus ja kokonaispituus; g) koneteho; h) radiokutsutunnus ja -taajuus; i) aiottu kalastusmenetelmä; j) aiottu kalastusalue; k) kalalajit, joita aiotaan pyytää; l) ajanjakso, jolle lisenssiä haetaan. 20 artiklaLisenssien lukumäärä Lisenssien lukumäärä ja niitä koskevat erityisedellytykset vahvistetaan liitteessä VI olevassa II osassa esitetyn mukaisesti. 21 artiklaMitätöinti ja peruuttaminen 1. Lisenssit ja erityiskalastusluvat voidaan mitätöidä uusien lisenssien ja erityiskalastuslupien myöntämistä varten. Tällainen mitätöinti tulee voimaan sitä päivää edeltävänä päivänä, jona komissio myöntää uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat. Uudet lisenssit ja erityiskalastusluvat tulevat voimaan niiden myöntämispäivänä. 2. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan kokonaan tai osittain ennen niiden päättymispäivää, jos liitteessä I vahvistettu kyseistä kantaa koskeva kiintiö on täyttynyt. 3. Lisenssit ja erityiskalastusluvat peruutetaan, jos tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita ei noudateta. 22 artiklaSääntöjen noudattamatta jättäminen 1. Alukselle, joka ei noudata tässä asetuksessa säädettyjä velvoitteita, ei myönnetä lisenssiä eikä erityiskalastuslupaa enintään 12 kuukauteen. 2. Komissio toimittaa asianomaisen kolmannen maan viranomaisille niiden alusten nimet ja tiedot, joilla ei ole seuraavassa kuussa tai seuraavina kuukausina lupaa kalastaa yhteisön kalastusvyöhykkeellä sääntöjen rikkomisen vuoksi. 23 artiklaLisenssinhaltijan velvollisuudet 1. Kolmansien maiden alusten on noudatettava säilyttämis- ja valvontatoimenpiteitä sekä muita säännöksiä, joita sovelletaan yhteisön alusten suorittamaan kalastukseen alueella, jolla ne toimivat, erityisesti asetuksia (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94, (EY) N:o 88/98, (EY) N:o 850/98, (EY) N:o 1434/98 ja (ETY) N:o 1381/87. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen alusten on pidettävä kalastuspäiväkirjaa, johon on merkittävä liitteessä VII olevassa I osassa vahvistetut tiedot. 3. ICES-alueella III a kalastavia Norjan lipun alla purjehtivia aluksia lukuun ottamatta kolmansien maiden alusten on toimitettava komissiolle liitteessä VIII vahvistetut tiedot kyseisessä liitteessä vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. 24 artiklaRanskan departementtia Guyanaa koskevat erityissäännökset 1. Ranskan departementin Guyanan vesialueille myönnettävien lisenssien edellytyksenä on, että aluksen omistaja sallii komission pyynnöstä tarkkailijan tulon alukselle. 2. Kunkin sellaisen aluksen päällikön, jolla on eväkalojen tai tonnikalan pyyntilisenssi Ranskan departementin Guyanan vesillä pyyntiä varten, on kunkin matkan jälkeen suoritettavan purkamisen jälkeen toimitettava Ranskan viranomaisille ilmoitus, jossa ilmoitetaan edellisen ilmoituksen jälkeen saaliiksi saadut ja aluksella pidetyt katkarapujen määrät. Ilmoituksen on oltava liitteessä VI olevassa III osassa vahvistetun mallin mukainen. Aluksen päällikkö on vastuussa ilmoituksen paikkansapitävyydestä. Ranskan viranomaisten on toteutettava tarvittavat toimenpiteet ilmoitusten paikkansapitävyyden tarkistamiseksi erityisesti vertaamalla niitä 23 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun kalastuspäiväkirjaan. Tarkastuksen jälkeen toimivaltainen viranomainen allekirjoittaa ilmoituksen. Ranskan viranomaisten on toimitettava komissiolle ennen kunkin kuukauden loppua edellistä kuukautta koskevat ilmoitukset. 3. Ranskan departementin Guyanan vesillä kalastavien alusten on pidettävä liitteessä VII olevassa II osassa esitetyn mallin mukaista kalastuspäiväkirjaa. Komissiolle on toimitettava Ranskan viranomaisten välityksellä jäljennös tästä kalastuspäiväkirjasta 30 päivän kuluessa kunkin kalastusmatkan viimeisestä päivästä. 4. Jos komissio ei yhden kuukauden aikana saa tietoja aluksesta, jolla on lisenssi Ranskan departementin Guyanan vesillä kalastusta varten, tämän aluksen lisenssi peruutetaan. VI LUKUNAFO-sääntelyalueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jaksoYhteisön osallistuminen 25 ARTIKLA ALUSLUETTELOT 1. Ainoastaan ne yli 50 bruttotonnin vetoiset yhteisön alukset, joilla on lippujäsenvaltionsa antama erityiskalastuslupa ja jotka sisältyvät NAFO:n alusrekisteriin, saavat luvan mukaisin edellytyksin kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata ja purkaa aluksesta NAFO-sääntelyalueelta peräisin olevia kalavaroja. 2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle vähintään 15 päivää ennen uuden aluksen NAFO-sääntelyalueelle saapumista sähköisessä muodossa tieto kaikista muutoksista luetteloon sen lipun alla purjehtivista ja yhteisössä rekisteröidyistä aluksista, joilla on lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä NAFOn sihteeristölle. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin on sisällyttävä: a) yhteisön kalastuslaivastorekisteristä 30 päivänä joulukuuta 2003 annetun komission asetuksen (EY) N:o 26/2004[31] liitteessä I määritelty aluksen sisäinen numero; b) kansainvälinen radiokutsutunnus; c) aluksen rahtaaja tarvittaessa; d) aluksen tyyppi. 4. Jäsenvaltion lipun alla väliaikaisesti purjehtivien (ilman miehistöä rahdattujen) alusten osalta toimitettaviin tietoihin on sisällyttävä: a) päivämäärä, josta alkaen aluksella on ollut lupa purjehtia jäsenvaltion lipun alla; b) päivämäärä, josta alkaen aluksella on ollut jäsenvaltion lupa kalastaa NAFO-sääntelyalueella; c) sen valtion nimi, jossa alus on rekisteröity tai jossa se on ollut aikaisemmin rekisteröitynä, sekä päivämäärä, josta alkaen se ei enää purjehdi kyseisen valtion lipun alla; d) aluksen nimi; e) aluksen virallinen, toimivaltaisten kansallisten viranomaisten antama rekisterinumero; f) aluksen kotisatama siirron jälkeen; g) aluksen omistajan tai rahtaajan nimi; h) ilmoitus siitä, että aluksen päällikölle on toimitettu NAFO-sääntelyalueella voimassa olevat säännökset; i) tärkeimmät lajit, joita alus voi pyytää NAFO-sääntelyalueella; j) suuralueet, joilla aluksen voidaan odottaa harjoittavan kalastustoimintaa. 2 jaksoTekniset toimenpiteet 26 ARTIKLA SILMÄKOOT 1. Troolien, joiden jossakin osassa on alle 130 millimetrin silmät, käyttö on kielletty liitteessä IX tarkoitettuihin pohjakalalajeihin kohdennetussa kalastuksessa. Tätä silmäkokoa voidaan pienentää enintään 60 millimetriin silloin, kun pyynti on kohdennettu lyhyteväiseen kalmariin ( Illex illecebrosus ). Rauskuihin ( Rajidae ) kohdennetussa kalastuksessa tätä silmäkokoa on suurennettava vähintään 280 millimetriin troolinperässä ja 220 millimetriin kaikissa muissa troolin osissa. 2. Katkaravun ( Pandalus borealis ) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä verkkoja, joiden silmäkoko on vähintään 40 millimetriä. 27 artiklaVälineiden kiinnittäminen verkkoihin 1. Muiden kuin tässä kohdassa mainittujen välineiden tai menetelmien, joilla tukitaan verkon silmiä tai pienennetään niiden kokoa, käyttö on kielletty. 2. Troolin perän alle voidaan kiinnittää purjekangasta, verkkoa tai muita materiaaleja sen vahingoittumisen vähentämiseksi tai estämiseksi. 3. Troolin perän yläosaan saa kiinnittää välineitä edellyttäen, että ne eivät tuki troolinperän silmiä. Yläsuojien käyttö rajoitetaan liitteessä X lueteltuihin. 4. Katkaravun ( Pandalus borealis ) pyyntiä harjoittavien alusten on käytettävä lajitteluristikoita, joiden silmätankojen väli on enintään 22 millimetriä. Katkarapua alueella 3L pyytävät alukset on lisäksi varustettava liitteen III lisäyksessä 4 kuvatuilla vähintään 72 senttimetrin pituisilla ketjuilla. 28 artiklaSivusaaliit 1. Alusten päälliköt eivät saa kohdentaa kalastusta lajeihin, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia. Tietyn lajin kohdennetusta kalastuksesta on kyse silloin, kun tätä lajia on prosentuaalisesti eniten minkä hyvänsä yksittäisen nostokerran saaliin painosta. 2. Liitteessä I D lueteltujen lajien, joiden osalta yhteisö ei ole vahvistanut kiintiötä NAFO-sääntelyalueen osalle, sivusaaliit, jotka on pyydetty kyseisellä alueella tapahtuneen jonkin lajin kohdennetun kalastuksen yhteydessä, saavat kunkin aluksella olevan lajin osalta olla enintään 2 500 kilogrammaa tai 10 prosenttia aluksella pidetystä kokonaissaaliista sen mukaan, kumpi määrä on suurempi. NAFO-sääntelyalueen sellaisessa osassa, jossa tiettyjen lajien kohdennettu kalastus on kielletty, kunkin liitteessä I D mainitun lajin sivusaaliit saavat kuitenkin olla enintään 1 250 kilogrammaa tai 5 prosenttia. 3. Jos jonkin nostokerran sellaisten lajien kokonaismäärät, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia, ylittävät 2 kohdassa säädetyt rajoitukset, alusten on välittömästi siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Jos jonkin myöhemmän nostokerran sellaisten lajien kokonaismäärät, joihin sovelletaan sivusaalisrajoituksia, ylittävät mainitun määrän, alusten on taas välittömästi siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista ja pysyttävä poissa alueelta vähintään 48 tuntia. 4. Katkaravun ( Pandalus borealis ) pyyntiä harjoittavien alusten on, jos aluksen kaikkien liitteessä 1 D lueteltujen lajien sivusaaliiden kokonaismäärä on yli 5 prosenttia tietyn vetokerran painosta alueella 3M ja yli 2,5 prosenttia alueella 3L, siirryttävä välittömästi vähintään 5 meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. 5. Katkarapusaaliita ei oteta huomioon laskettaessa pohjakalalajien sivusaaliiden määriä. 29 artiklaKalojen vähimmäiskoko NAFO-sääntelyalueelta tulevia kaloja, joiden koko ei vastaa liitteessä XI vahvistettuja vaatimuksia, ei saa jalostaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, purkaa aluksesta, kuljettaa, varastoida, myydä, pitää esillä eikä tarjota myyntiin, vaan ne on heti palautettava takaisin mereen. Jos jollakin kalastusalueella pyydettyjen alamittaisten kalojen määrä on yli 10 prosenttia kokonaismäärästä, aluksen on ennen kalastuksen jatkamista siirryttävä vähintään viiden meripeninkulman päähän edellisen noston sijainnista. Jalostetun kalan, johon sovelletaan vähimmäiskokoa koskevia vaatimuksia ja joka on liitteessä XI esitettyä vastaavaa kokoa pienempi, katsotaan olevan peräisin vähimmäiskokoa pienemmästä kalasta. 3 jaksoValvontatoimenpiteet 29 A ARTIKLA TUOTTEIDEN MERKITSEMINEN JA ERILLÄÄN VARASTOIMINEN 1. Kaikki NAFO-sääntelyalueelta pyydetyt jalostetut kalat on merkittävä niin, että kukin laji ja tuotekategoria ovat tunnistettavissa. Niissä on myös oltava merkintä, että ne on pyydetty NAFO-sääntelyalueella. 2. Kaikissa 3L alueelta pyydetyissä katkaravuissa sekä kaikissa suuralueelta 2 ja alueilta 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O pyydetyissä grönlanninpallaksissa on oltava merkintä, että ne on pyydetty mainituilta alueilta. 3. Samaa lajia olevat saaliit on varastoitava selvästi erillään muiden lajien saaliista. Kaikki NATO-sääntelyalueelta pyydetyt saaliit on varastoitava erillään tämän alueen ulkopuolelta pyydetyistä saaliista. Saaliit voidaan varastoida useammassa osassa ruumaa, mutta jokaisessa ruuman osassa, jossa niitä varastoidaan, ne on varastoitava erillään muiden lajien saaliista käyttäen muovia, vaneria, verkkoa jne. 30 artiklaTuotantopäiväkirja ja varastointisuunnitelma 1. Sen lisäksi, että alusten päälliköiden on toimittava asetuksen (ETY) N:o 2847/93 6, 8, 11 ja 12 artiklan mukaisesti, heidän on kirjattava päiväkirjaan tämän asetuksen liitteessä XII luetellut tiedot. 2. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava komissiolle ennen kunkin kuukauden 15 päivää sähköisessä muodossa oleva ilmoitus liitteessä XIII määriteltyjen kantojen määristä, jotka on purettu aluksista edellisen kuukauden aikana, sekä kaikki asetuksen (ETY) N:o 2847/93 11 ja 12 artiklan mukaisesti saadut tiedot. 3. Yhteisön alusten päälliköiden on liitteessä I D lueteltujen lajien saaliiden osalta pidettävä: a) tuotantopäiväkirjaa, johon merkitään kertyvä tuotanto lajeittain; b) varastointisuunnitelmaa, jossa ilmoitetaan eri lajien sijainti ruumassa sekä näiden lajien aluksella olevat määrät kilogrammoina ilmoitettavana tuotepainona. 4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettu tuotantopäiväkirja ja varastointisuunnitelma on päivitettävä päivittäin kello 00.00 (UTC) alkaneen ja kello 24.00 (UTC) päättyneen edellisen vuorokauden osalta, ja ne on säilytettävä aluksella, kunnes aluksen saalis on purettu kokonaan. 5. Päällikön on annettava tarvittavaa apua päiväkirjassa ilmoitettujen määrien ja aluksella varastoitujen jalostettujen tuotteiden todentamiseksi. 31 artiklaVerkot Yhden tai useamman liitteessä IX luetellun lajin kohdennetun kalastuksen aikana aluksella ei saa olla verkkoja, joiden silmäkoko on pienempi kuin 26 artiklassa säädetty. Alukset, jotka saman kalastusmatkan aikana kalastavat muilla alueilla kuin NAFO-sääntelyalueella, voivat kuitenkin säilyttää aluksella tällaisia verkkoja, jos verkot on kiinnitetty tukevasti ja varastoitu ja jos ne eivät ole välittömästi käyttövalmiita, eli: a) verkot on irrotettava trooliovistaan, nosto- tai vetoköysistään tai -vaijereistaan; ja b) kannella tai kannen yläpuolella olevat verkot on kiinnitettävä tukevasti johonkin kansirakenteen osaan. 32 artiklaJälleenlaivaukset Yhteisön alukset eivät saa osallistua jälleenlaivaustoimiin NAFO-sääntelyalueella, elleivät ne ole saaneet siihen ennakolta lupaa jäsenvaltionsa toimivaltaisilta viranomaisilta. 33 artikla Pyyntiponnistuksen seuranta 1. Kunkin jäsenvaltion on toteutettava tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että sen 25 artiklassa tarkoitettujen alusten pyyntiponnistus on oikeassa suhteessa kyseisen jäsenvaltion NAFO-sääntelyalueella käytettävissä oleviin kalastusmahdollisuuksiin. 2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle NAFO-sääntelyalueella olevia lajeja kalastavia aluksiaan koskeva kalastussuunnitelma viimeistään 31 päivänä tammikuuta 2005 tai sen jälkeen viimeistään 30 päivää ennen kyseisen toiminnan aloittamista. Kalastussuunnitelmassa on ilmoitettava muun muassa tähän kalastukseen osallistuvat alukset ja aiottujen kalastuspäivien lukumäärä NAFO-sääntelyalueella ja kaikilla muilla alueilla, joilla kyseinen alus aikoo kalastaa. Kalastussuunnitelman on edustettava kyseisen kalastuksen osalta käytettävissä olevaa kokonaispyyntiponnistusta suhteessa ilmoituksen tekevän jäsenvaltion kalastusmahdollisuuksiin. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005 kalastussuunnitelmiensa täytäntöönpanoa koskeva kertomus, johon on sisällyttävä tiedot tähän kalastukseen tosiasiallisesti osallistuneista aluksista ja kalastukseen käytettyjen päivien kokonaismäärästä. 4 jaksoPohjankatkarapua koskevat erityissäännökset 34 ARTIKLA POHJANKATKARAVUN KALASTUS Kunkin jäsenvaltion on ilmoitettava komissiolle päivittäin sen lipun alla purjehtivien ja yhteisössä rekisteröityjen alusten sellaiset pohjankatkarapusaaliit ( Pandalus borealis ), jotka on pyydetty NAFO-sääntelyalueen alueella 3L. Tämän lajin kalastuksen on aina tapahduttava yli 200 metrin syvyydessä, ja sitä saa harjoittaa kerrallaan vain yksi alus jäsenvaltiota kohden. 5 jaksoGrönlanninpallasta koskevat erityissäännökset 35 ARTIKLA GRÖNLANNINPALLASTA KOSKEVA KIELTO Grönlanninpallaksen pyytäminen NAFOn suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O sekä kyseisellä vyöhykkeellä pyydetyn grönlanninpallaksen aluksella pitäminen, jälleenlaivaus ja aluksesta purkaminen kielletään yhteisön kalastusaluksilta: a) ellei niiden lippujäsenvaltio ole myöntänyt niille erityiskalastuslupaa; ja b) ellei niitä ole merkitty NAFOn alusrekisteriin. 35 a artiklaAlusluettelo 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alukset, joille on annettu 35 artiklassa tarkoitettu erityiskalastuslupa, sisältyvät luetteloon, jossa mainitaan näiden alusten nimi ja asetuksen (EY) N:o 26/2004 liitteessä I määritelty sisäinen numero. 2. Kunkin jäsenvaltion on lähetettävä komissiolle 1 kohdassa säädetty luettelo sekä kaikki siihen myöhemmin tehtävät muutokset sähköisessä muodossa. 3. Edellä 1 kohdassa säädettyyn luetteloon tehdyt muutokset on toimitettava komissiolle vähintään viisi päivää ennen sitä päivää, jona kyseiseen luetteloon viety uusi alus saapuu suuralueelle 2 tai alueille 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Komissio toimittaa luettelon muutokset viipymättä NAFOn sihteeristölle. 4. Kunkin jäsenvaltion on jaettava grönlanninpallasta koskeva kiintiönsä 1 kohdassa tarkoitettuun luetteloon kuuluvien alusten kesken. Jäsenvaltioiden on annettava kiintiöiden jako komissiolle tiedoksi 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. 36 artiklaIlmoitukset 1. Edellä 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen alusten päälliköiden on toimitettava lippujäsenvaltiolle seuraavat ilmoitukset: a) Yhteisön aluksella pidetyt grönlanninpallaksen määrät sen saapuessa suuralueelle 2 tai alueille 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Tämä ilmoitus on toimitettava aikaisintaan 12 tuntia ja viimeistään 6 tuntia ennen kyseisen aluksen kutakin saapumista tälle alueelle. b) Grönlanninpallaksen viikoittaiset saaliit. Tämä ilmoitus on toimitettava ensimmäisen kerran viimeistään aluksen suuralueelle 2 tai alueille 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O tuloa seuraavan seitsemännen päivän päättyessä, tai kalastusmatkan kestäessä yli seitsemän päivää viimeistään maanantaina niiden saaliiden osalta, jotka on pyydetty suuralueella 2 tai alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O edeltävänä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen viikon aikana. c) Yhteisön aluksella pidetyt grönlanninpallaksen määrät sen poistuessa suuralueelta 2 tai alueilta 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Tämä ilmoitus on toimitettava aikaisintaan 12 tuntia ja viimeistään 6 tuntia ennen kyseisen aluksen kutakin poistumista tältä alueelta, ja siinä on ilmoitettava kalastuspäivien lukumäärä ja kokonaissaaliit kyseisellä alueella. d) Kunkin jälleenlaivauksen yhteydessä lastatut ja puretut grönlanninpallaksen määrät sinä aikana, jonka alus viipyy suuralueella 2 tai alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O. Nämä ilmoitukset on toimitettava 24 tunnin kuluessa jälleenlaivauksen päättymisestä. 2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdan a, c ja d alakohdan mukaiset ilmoitukset saatuaan toimitettava ne komissiolle. 3. Kun 2 kohdan mukaisesti ilmoitettujen grönlanninpallaksen saaliiden on todettu käyttäneen 70 prosenttia jäsenvaltioiden kiintiöistä, alusten päälliköiden on toimitettava 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut ilmoitukset päivittäin. 37 artiklaNimetyt satamat 1. Grönlanninpallasta ei saa purkaa muualla kuin NAFO-sopimuspuolten nimeämissä satamissa. Grönlanninpallaksen purkaminen aluksesta muiden kuin sopimuspuolten satamissa on kiellettyä. 2. Jäsenvaltioiden on nimettävä satamat, joissa grönlanninpallasta voidaan purkaa, ja määriteltävä asiaa koskevat tarkastus- ja valvontamenettelyt sekä ehdot ja edellytykset grönlanninpallaksen määrien kirjaamiseksi ja ilmoittamiseksi kunkin purkamisen yhteydessä. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta luettelo nimetyistä satamista ja 15 päivän kuluessa sen jälkeen selvitys 2 kohdassa tarkoitetuista purkamiseen liittyvistä tarkastus- ja valvontamenettelyistä. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä NAFOn sihteeristölle. 4. Komissio toimittaa kaikille jäsenvaltioille viipymättä luettelon 2 kohdassa tarkoitetuista nimetyistä satamista sekä muiden NAFOn sopimuspuolten nimeämistä satamista. 38 artiklaSatamassa suoritettavat tarkastukset 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikille aluksille, jotka saapuvat nimettyyn satamaan purkamaan aluksesta ja/tai jälleenlaivaamaan NAFOn suuralueella 2 ja alueilla 3K, 3L, 3M, 3N ja 3O pyydettyä grönlanninpallasta, tehdään tarkastus satamassa NAFOn satamatarkastusjärjestelmän mukaisesti. 2. Saaliiden purkaminen ja/tai jälleenlaivaus 1 kohdassa tarkoitetuista aluksista on kiellettyä, kunnes tarkastajat ovat saapuneet paikalle. 3. Kaikki aluksesta puretut määrät on punnittava lajeittain ennen niiden kuljetusta kylmävarastoon tai muuhun määräpaikkaan. 4. Jäsenvaltioiden on toimitettava asianomainen satamassa suoritettua tarkastusta koskeva kertomus NAFOn sihteeristölle ja lähetettävä siitä jäljennös komissiolle seitsemän työpäivän kuluessa tarkastuksen suorittamisesta. 39 artiklaMuiden kuin sopimuspuolten aluksia koskeva saaliiden purkamisen ja jälleenlaivauksen kielto Jäsenvaltioiden on varmistettava, että grönlanninpallaksen purku ja jälleenlaivaus muiden kuin sopimuspuolten aluksista, jotka ovat harjoittaneet kalastustoimintaa NAFO-sääntelyalueella, kielletään. 40 artiklaKalastustoiminnan seuranta Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2005 kertomus 35–39 artiklassa säädettyjen toimenpiteiden täytäntöönpanosta, tiedot kalastuspäivien kokonaismäärästä mukaan luettuina. 6 jaksoPunasimppua koskevat erityissäännökset 41 ARTIKLA PUNASIMPUN KALASTUS 1. Yhteisön alusten, jotka kalastavat punasimppua NAFO-sääntelyalueen suuralueella 2 tai alueilla IF, 3K ja 3M, päälliköiden on joka toinen maanantai ilmoitettava joko sen jäsenvaltion, jonka lipun alla alus purjehtii, tai sen jäsenvaltion, jossa alus on rekisteröity, toimivaltaisille viranomaisille kyseisillä alueilla edellisenä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen kahden viikon jakson aikana pyydetyt punasimpun määrät. Kun kertyneet saaliit ovat saavuttaneet 50 prosenttia TACista, ilmoitus on tehtävä viikoittain kunakin maanantaina. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle joka toinen tiistai ennen kello 12.00 edellisenä sunnuntaina kello 24.00 päättyneen kahden viikon jakson osalta niiden lipun alla purjehtivien ja niiden alueella rekisteröityjen alusten NAFO-sääntelyalueen suuralueella 2 ja alueilla IF, 3K ja 3M pyytämien punasimppusaaliiden määrät. Kun kertyneet saaliit ovat saavuttaneet 50 prosenttia TACista, ilmoitus on tehtävä viikoittain. VII LUKUCCAMLR-alueella kalastavia yhteisön aluksia koskevat erityissäännökset 1 jaksoRajoitukset ja alustietoja koskevat vaatimukset 42 ARTIKLA KIELLOT JA PYYNTIRAJOITUKSET 1. Liitteessä XIV mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä ilmoitettujen alueiden ja ajanjaksojen osalta. 2. Liitteessä XV vahvistettuja uusien kalastusten ja koekalastusten saalis- ja sivusaalisrajoituksia sovelletaan mainitussa liitteessä ilmoitetuilla suuralueilla. 42 a artiklaCCAMLR-alueella kalastamaan oikeutettujen yhteisön alusten tietoja koskevat vaatimukset 1. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklan 2 kohdassa säädettyjen kalastamaan oikeutettuja aluksia koskevien tietojen lisäksi jäsenvaltioiden on toimitettava 1 päivästä elokuuta 2005 komissiolle seuraavat tällaisia aluksia koskevat tiedot: a) aluksen IMO-tunnistenumero (jos on); b) aiempi lippuvaltio (jos on); c) kansainvälinen radiokutsutunnus; d) aluksen omistajan/omistajien nimi ja osoite sekä edunsaajaomistajan/-omistajien nimi ja osoite, jos tiedossa; e) alustyyppi; f) rakennuspaikka ja -aika; g) pituus; h) seuraavanlaiset värivalokuvat aluksesta: i) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen kulkusuuntaan nähden oikea puoli koko pituudeltaan ja kaikkine rakennepiirteineen; ii) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen kulkusuuntaan nähden vasen puoli koko pituudeltaan ja kaikkine rakennepiirteineen; iii) vähintään kokoa 12 x 7 cm oleva värivalokuva, jossa näkyy aluksen perä ja joka on otettu suoraan takaa; i) alukselle asennetun satelliittiseurantalaitteiston väärinkäytöltä suojatun toiminnan varmistamiseksi toteutetut toimenpiteet. 2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdassa ilmoitetusta päivämäärästä lähtien ilmoitettava komissiolle mahdollisuuksien mukaan myös seuraavat CCAMLR-alueella kalastamaan oikeutettuja aluksia koskevat tiedot: a) aluksen käyttäjän nimi ja osoite, jos tämä on eri kuin omistaja; b) aluksen päällikön ja tarvittaessa kalastuksesta vastaavan päällikön nimi ja kansallisuus; c) kalastusmenetelmän tai -menetelmien tyyppi; d) leveys (metriä); e) bruttovetoisuus; f) aluksen viestintätyypit ja -numerot (Inmarsat-A-, -B- ja -C-numerot); g) miehistön tavanomainen vahvuus; h) pääkoneen tai pääkoneiden teho (kW); i) kantavuus (tonnia), kalaruumien lukumäärä ja vetoisuus (m³); j) muuta aiheellisiksi katsottavat tiedot (esim. jääluokka). 2 jaksoKoekalastus 43 ARTIKLA KOEKALASTUKSEEN OSALLISTUMINEN 1. Espanjan lipun alla purjehtivat ja Espanjassa rekisteröidyt alukset, jotka on ilmoitettu CCAMLR:lle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 artiklan säännösten mukaisesti, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueella 88.1 ja alueilla 58.4.1, 58.4.2 sekä alueiden 58.4.3a ja 58.4.3b niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttö-valtaan. 2. Ainoastaan yksi kalastusalus saa kerrallaan kalastaa alueilla 58.4.3a ja 58.4.3b. 3. Kokonaissaaliita ja sivusaaliita koskevat rajoitukset suuralueen 88.1 ja alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoista tutkimusta harjoittaville yksiköille (SSRU) kullakin alueella vahvistetaan liitteessä XV. Kalastus on lopetettava SSRU-alueella, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn saalisrajan, eikä kyseisellä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana. 4. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. Alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 kalastus on kuitenkin sallittu ainoastaan vähintään 550 metrin syvyydessä. 44 artiklaIlmoitusjärjestelmät Edellä 43 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuviin kalastusaluksiin sovelletaan seuraavia saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmiä: a) asetuksen (EY) N:o 601/2004 12 artiklassa säädetty viiden päivän saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä sillä poikkeuksella, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle saalis- ja pyyntiponnistusilmoitukset kahden työpäivän kuluessa kunkin ilmoitusjakson päättymisestä, jotta ne voidaan toimittaa CCAMLR:lle viipymättä. Suuralueen 88.1 ja alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta ilmoitukset tekevät pienimuotoista tutkimusta harjoittavat yksiköt. b) asetuksen (EY) N:o 601/2004 13 artiklassa säädetty kuukausittainen yksityiskohtainen saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoitusjärjestelmä; c) poisheitetyn Dissostichus eleginoides- ja Dissostichus mawsoni -lajin kokonaismäärä ja paino on ilmoitettava, hyytelömäisessä tilassa olevat kalat mukaan luettuina. 45 artiklaErityisvaatimukset 1. Edellä 43 artiklassa tarkoitettu koekalastus on toteutettava asetuksen (EY) N:o 600/2004 8 artiklan mukaisesti ottaen huomioon toimenpiteet, joita sovelletaan merilintujen tahattoman kuolevuuden vähentämiseksi pitkäsiimakalastuksen yhteydessä. Näiden toimenpiteiden lisäksi kielletään kalanjätteiden poisheittäminen tässä kalastuksessa. a) Kalanjätteiden poisheittäminen on kiellettyä tässä kalastuksessa; b) alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 koekalastukseen osallistuvat alukset, jotka noudattavat CCAMLR:n pitkänsiiman painotusta koskevia pöytäkirjoja (A, B tai C), vapautetaan yölaskuvaatimuksesta; alusten, jotka saavat saaliiksi yhteensä enemmän kuin kolme (3) merilintua, on kuitenkin siirryttävä välittömästi yölaskuun asetuksen (EY) N:o 601/2004 8 artiklan mukaisesti; c) koekalastukseen suuralueella 88.1 tai alueilla 58.4.3a ja 58.4.3b osallistuvien alusten, jotka saavat saaliiksi yhteensä enemmän kuin kolme (3) merilintua, on lopetettava kalastaminen välittömästi, eivätkä ne saa enää kalastaa tavanomaisen kalastuskauden ulkopuolella kauden 2004/2005 jäljellä olevana aikana. 2. Koekalastukseen FAO-suuralueella 88.1 osallistuviin kalastusaluksiin on sovellettava seuraavia lisävaatimuksia: a) aluksia kielletään päästämästä mereen: i) öljyä tai polttoainetta tai öljypitoisia jäämiä MARPOL 73/78 -yleissopimuksen (kansainvälinen yleissopimus aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemisestä) liitteessä I sallittuja lukuun ottamatta; ii) jätteitä; iii) elintarvikejätettä, joka ei läpäise verkkoa, jonka aukot ovat enintään 25 millimetrin suuruiset; iv) siipikarjanlihaa tai muita siipikarjan osia (munankuoret mukaan luettuina); v) jätevettä 12 meripeninkulman sisällä rannikosta tai kelluvasta jäätiköstä, tai jätevettä, kun alus kulkee alle neljän solmun vauhtia; tai vi) jätteenpolttotuhkaa. b) Suuralueelle 88.1 ei saa tuoda elävää siipikarjaa tai muita eläviä lintuja, ja kuluttamatta jäänyt käsitelty siipikarja on vietävä pois suuralueelta 88.1; c) Dissostichus spp. -lajien kalastus suuralueella 88.1 kielletään 10 meripeninkulman sisällä Ballenysaarten rannikosta. 46 artiklaLaskukerran määritelmä 1. Tässä jaksossa laskukerralla tarkoitetaan yhden tai useamman pitkänsiiman laskemista yhdessä kalastuspaikassa. Laskukerran tarkka maantieteellinen sijainti saaliiden ja pyyntiponnistuksen ilmoittamista varten määritellään yhden tai useamman käytetyn pitkänsiiman keskipisteenä. 2. Jotta laskukerta voidaan nimetä tutkimuslaskukerraksi: a) kukin tutkimuslaskukerta on suoritettava vähintään viiden meripeninkulman etäisyydellä muista tutkimuslaskukerroista, ja tämä etäisyys on mitattava kunkin tutkimuslaskukerran maantieteellisestä keskipisteestä; b) kullakin laskukerralla on laskettava vähintään 3 500 ja enintään 10 000 koukkua; siinä voidaan käyttää samalla paikalla laskettuja useita erillisiä siimoja; c) pitkänsiiman kullakin laskukerralla siiman on oltava vedessä vähintään kuusi tuntia mitattuna siimanlaskun loppuun saattamisesta siimannoston aloittamiseen. 47 artiklaTutkimussuunnitelmat Edellä 43 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tutkimussuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralue 88.1 ja alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tutkimussuunnitelma on pantava täytäntöön seuraavasti: a) ensimmäisen kerran SSRU-alueelle saavuttaessa tehtävät ensimmäiset kymmenen laskukertaa eli ensimmäinen sarja nimetään tutkimuslaskukerroiksi, ja niiden on täytettävä 46 artiklan 2 kohdassa vahvistetut edellytykset; b) seuraavat kymmenen laskukertaa tai kymmenen tonnin saalis riippuen siitä, kumpi saavutetaan ensiksi, nimetään toiseksi sarjaksi. Toisen sarjan laskukertojen aikana harjoitettava kalastus voi päällikön harkinnan mukaan kuulua osana tavanomaiseen koekalastukseen. Nämä laskukerrat voidaan kuitenkin nimetä tutkimuslaskukerroiksi edellyttäen, että ne ovat 46 artiklan 2 kohdan vaatimusten mukaiset; c) jos päällikkö haluaa jatkaa kalastusta SSRU-alueella laskukertojen ensimmäisen ja toisen sarjan päätökseen saattamisen jälkeen, aluksen on aloitettava kolmas sarja, jonka tuloksena kaikissa kolmessa sarjassa tehdään yhteensä 20 tutkimuslaskukertaa. Laskukertojen kolmas sarja on saatettava päätökseen saman SSRU-alueelle tehdyn kalastusmatkan aikana kuin ensimmäinen ja toinen sarja; d) kun kolmannen sarjan 20 tutkimuslaskukertaa on saatettu päätökseen, alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella; e) suuralueella 88.1 sijaitsevilla SSRU-alueilla A, B, C, E ja G, joiden kalastuskelpoinen alue on alle 15 000 km2, ei sovelleta b, c ja d alakohtaa, ja kymmenen tutkimuslaskukerran päätökseen saattamisen jälkeen alus voi jatkaa kalastusta SSRU-alueella. 48 artiklaTiedonkeruusuunnitelmat 1. Edellä 43 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvien kalastusalusten on pantava täytäntöön tiedonkeruusuunnitelmat kaikilla SSRU-alueilla, joihin FAO-suuralue 88.1 ja alueet 58.4.1 ja 58.4.2 on jaettu. Tiedonkeruusuunnitelman on käsitettävä seuraavat tiedot: a) sijainti ja veden syvyys noston jokaisen siiman kummassakin päässä; b) laskemis-, vedessäolo- ja nostoajat; c) pinnalla irtipäässeiden kalojen määrä ja laji; d) laskettujen koukkujen määrä; e) syöttityyppi; f) tarttumisprosentti; g) koukkutyyppi; ja h) merenkäynti ja pilvisyys sekä kuun vaihe siimoja laskettaessa. 2. Kaikki 1 kohdassa tarkoitetut tiedot on kerättävä kunkin tutkimuslaskukerran osalta; tutkimuslaskukerran kaikki kalat, kuitenkin enintään 100 kalaa, on mitattava ja saaliista on otettava vähintään 30 kalan otos biologisia tutkimuksia varten. Jos kaloja saadaan yli 100, niihin on sovellettava satunnaisotantaa. 49 artiklaMerkintäohjelma Kunkin 43 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvan aluksen on pantava täytäntöön merkintäohjelma seuraavasti: a) Dissostichus spp. -lajeihin kuuluvista kaloista on kauden aikana merkittävä ja päästettävä takaisin mereen yksi yksilö jokaista elopainotonnia kohden CCAMLR:n merkintäpöytäkirjan mukaisesti. Alukset saavat lopettaa merkitsemisen vasta kun 500 yksilöä on merkitty tai kun ne poistuvat kalastusalueelta merkittyään yhden yksilön jokaista pyydettyä elopainotonnia kohden; b) ohjelma on kohdistettava kaiken kokoisiin yksilöihin, jotta saavutettaisiin merkintävaatimus, joka on yksi yksilö jokaista pyydettyä elopainotonnia kohden. Kaikille takaisin mereen päästetyille yksilöille on tehtävä kaksinkertainen merkintä, ja mereen päästämiset olisi toteutettava mahdollisimman laajalla maantieteellisellä alueella; c) kaikkiin merkkeihin on painettava selkeästi yksilöllinen sarjanumero ja palautusosoite siten, että merkkien alkuperä voidaan selvittää, jos merkittyjä yksilöitä joutuu uudelleen saaliiksi; d) uudelleenpyydettyjä merkittyjä yksilöitä (eli pyydettyjä kaloja, joissa on aiemmin kiinnitetty merkki) ei saa päästää takaisin, vaikka ne olisivat olleet vapaudessa vain vähän aikaa; e) kaikista uudelleenpyydetyistä merkityistä yksilöistä on otettava biologiset näytteet (pituus, paino, sukupuoli, sukurauhasten kehitysaste) ja jos mahdollista digitaalinen valokuva sekä otettava talteen otoliitit ja irrotettu merkki. f) kaikki merkkejä koskevat tiedot sekä tiedot takaisin saaduista merkeistä on toimitettava CCAMLR:lle sähköisesti CCAMLR-muodossa kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun alus lopetti tämän kalastuksen; g) kaikki merkkejä koskevat tiedot sekä tiedot takaisin saaduista merkeistä ja uudelleenpyydetyistä lajeista on myös toimitettava sähköisesti CCAMLR-muodossa asianomaiselle alueelliselle merkintätietokeskukselle CCAMLR:n merkintäpöytäkirjan mukaisesti. 50 artiklaTieteelliset tarkkailijat Kullakin 43 artiklassa tarkoitettuun koekalastukseen osallistuvalla kalastusaluksella on koko kalastuskaudella harjoitettavan kalastustoiminnan ajan oltava vähintään kaksi tieteellistä tarkkailijaa, joista toisen on oltava CCAMLR:n kansainvälisen tieteellisen tarkkailusuunnitelman mukaisesti nimetty tarkkailija. VIII LUKULoppusäännökset 51 artiklaTieteellinen seuranta a) Tätä asetusta ei sovelleta kalastustoimintaan, jota suoritetaan yksinomaan tieteellisiin tutkimustarkoituksiin asianomaisen jäsenvaltion luvalla ja sen alaisuudessa, jos kyseisestä toiminnasta on annettu ennakolta tieto komissiolle ja sille jäsenvaltiolle, jonka vesillä tutkimukset suoritetaan. b) Edellä a kohdassa määritettyihin tarkoituksiin pyydettyjä meren eliöitä voidaan myydä, varastoida, pitää esillä tai tarjota myyntiin, jos: - ne täyttävät neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 liitteessä XII vahvistetut vaatimukset ja yhteisestä kalastus- ja vesiviljelytuotealan yhteisestä markkinajärjestelystä 17 päivänä joulukuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 104/2000[32] 2 artiklan mukaisesti hyväksytyt kaupan pitämistä koskevat vaatimukset, tai - ne myydään välittömästi muihin tarkoituksiin kuin ihmisravinnoksi. 52 artiklaTietojen toimittaminen Jäsenvaltioiden on lähetettävä pyydettyjen kantojen purettuja määriä koskevat tiedot asetuksen (ETY) N:o 2847/93 mukaisesti komissiolle sähköisessä muodossa käyttäen kussakin kantaa koskevassa taulukossa vahvistettuja kantojen koodeja. 53 artiklaVoimaantulo Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 2005. Ennen 1 päivää tammikuuta 2005 alkaviksi kausiksi vahvistettujen CCAMLR-alueen TACien osalta 42 artiklaa sovelletaan niiden jaksojen alusta, joina TACeja sovelletaan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä […] Neuvoston puolesta Puheenjohtaja […] LIITE I Yhteisön kalastusaluksiin ja kolmansien maiden aluksiin yhteisön vesillä sovellettavat kalastusmahdollisuudet alueilla, joilla on pyyntirajoituksia, lajeittain ja alueittain (tonneina elopainoa ellei ole toisin mainittu) Kaikkia tässä liitteessä säädettyjä pyyntirajoituksia pidetään tämän asetuksen 9 artiklassa tarkoitettuina kiintiöinä, ja niihin sovelletaan asetuksen (ETY) N:o 2847/93 ja erityisesti sen 14 ja 15 artiklan säännöksiä. Jokaisen alueen kalakannat mainitaan lajin latinankielisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Seuraavassa esitetään tämän asetuksen soveltamiseksi suomenkielisten nimien ja latinankielisten nimien vastaavuustaulukko: +++++ TABLE +++++ LIITE I A ITÄMERI Kaikki tämän alueen TACit osa-alueiden 25–32 punakampelaa ja turskaa lukuun ottamatta hyväksytään IBSFC:n puitteissa. +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ LIITE IB SKAGERRAK, KATTEGAT, POHJANMERI JA YHTEISÖN LÄNTISET VEDET ICES-alueet V b (EY:n vedet) VI, VII, VIII, IX, X, CECAF (EY:n vedet) ja Ranskan Guyana +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ LIITE I CKOILLIS-ATLANTTI JA GRÖNLANTI ICES-alueet I, II, III a, IV, V, XII, XIV ja NAFO 0, 1 (Grönlannin vedet) +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ LIITE IDLUOTEIS-ATLANTIN NAFO-alue Kaikki TACit ja niihin liittyvät edellytykset vahvistetaan NAFOn puitteissa. +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ LIITE IELAAJASTI VAELTAVAT KALAKANNAT (kaikki alueet) Kaikki tämän alueen TACit vahvistetaan kansainvälisten tonnikalajärjestöjen, kuten ICCATin tai IATTC:n puitteissa. +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ LIITE IFANTARKTIS (CCAMLR-alue) Näitä CCAMLR:n hyväksymiä TACeja ei jaeta CCAMLR:n jäsenille, joten yhteisön osuus on määrittelemätön. CCAMLR:n sihteeristö valvoo saaliita ja ilmoittaa, milloin kalastus on lopetettava TACin täyttymisen vuoksi. +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ +++++ TABLE +++++ LIITE II SILLIÄ KOSKEVAT ERITYISTOIMENPITEET SUURALUEILLA III JA IV 1. Jäsenvaltioiden on erityisesti liitteessä IB säädettyjen pyyntirajoitusten noudattamisen varmistamiseksi toteutettava erityisiä toimenpiteitä, jotka liittyvät Pohjanmereltä tai Skagerrakista ja Kattegatista pyydetyn sillin pyyntiin, lajitteluun ja saaliin purkamiseen. Nähin erityistoimenpiteisiin kuuluvat erityisesti: a) erityiset valvonta- ja tarkastusohjelmat; b) pyyntiponnistusta koskevat suunnitelmat, joihin kuuluvat kalastamaan oikeutettujen alusten luettelot ja tarvittaessa kyseisten alusten toimintaa koskevat rajoitukset kiintiön hyödyntämisasteen noustessa yli 70 prosentin; c) jälleenlaivauksen sekä saaliiden poisheittämistä aiheuttavien käytänteiden valvonta; d) mahdollisuuksien mukaan väliaikaiset kalastuskiellot alueilla, joilta tiedetään saatavan sillin ja varsinkin nuoren sillin suuria sivusaalismääriä. 2. Jos silliä puretaan aluksesta lajittelemattomana muusta saaliista, jäsenvaltioiden on varmistettava, että riittäviä näytteenotto-ohjelmia käytetään kaikkien sillin sivusaaliiden purkamisen tehokkaaksi valvomiseksi. On kiellettyä purkaa lajittelematonta silliä sisältäviä kalasaaliita satamissa, joissa ei ole näytteenotto-ohjelmaa. 3. Komission tarkastajat suorittavat asetuksen (ETY) N:o 2847/93 29 artiklan mukaisesti sekä komission katsoessa sen 1 kohdan täytäntöönpanoa varten tarpeelliseksi riippumattomia tarkastuksia toimivaltaisten viranomaisten toteuttamien näytteenotto-ohjelmien ja 1 kohdassa säädettyjen erityisten toimenpiteiden täytäntöönpanon valvomiseksi. 4. Komissio kieltää sillisaaliiden purkamisen, jos todetaan, että 1 kohdassa mainittujen erityistoimenpiteiden täytäntöönpanolla ei saavuteta sillin kalastuskuolevuuden tiukkaa valvontaa kaikessa kalastuksessa. LIITE III SIIRTYMÄKAUDEN TEKNISET TOIMENPITEET A osaItämeri 1 JAKSO TURSKANKALASTUS 1. ITÄMEREN TURSKAN PYYNNISSÄ SALLITUT PYYDYSTYYPIT 1.1. Vedettävät verkot 1.1.1. Ilman valikointiristikkoa Vedettävät verkot, joissa ei ole valikointiristikkoa, ovat kiellettyjä. 1.1.2. Valikointiristikon kanssa Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 88/98 liitteessä V säädetään erityisistä valikointilaitteista, sovelletaan tämän liitteen lisäyksen 1 säännöksiä. 1.1.3. Yhden verkkopyydyksen sääntö Jos käytetään vedettävää verkkoa, jossa on valikointiristikko, aluksella ei saa pitää muunlaisia pyydyksiä. 1.2. Verkot Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 88/98 liitteessä IV säädetään, verkkojen silmäkoon oltava vähintään 110 mm. Kokonaispituudeltaan enintään 12-metristen alusten verkkojen pituus saa olla enintään 12 km. Kokonaispituudeltaan yli 12-metristen alusten verkkojen pituus saa olla enintään 24 km. Verkkojen vedessäpitoaika ei saa olla yli 48 tuntia siitä, kun verkot ensimmäisen kerran lasketaan veteen, siihen, kun verkot on kokonaan nostettu takaisin kalastusalukselle. 2. Turskan sivusaaliit Itämerellä 2.1. Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 88/98 3 artiklan 4 kohdassa säädetään, ei alamittaista turskaa saa pitää aluksella, 2.2 kohdassa tarkoitettua tapausta lukuun ottamatta. 2.2. Kuitenkin poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 88/98 3 artiklan 5 kohdassa säädetään, turskan sivusaaliit sillin/silakan ja kilohailin verkolla, jonka silmäkoko on 32 mm tai sen alle, tapahtuvassa pyynnissä eivät saa olla yli 3 prosenttia painona ilmaistuna. Tästä sivusaaliista saa aluksella pitää enintään 5 prosenttia alamittaisia turskia. 2.3. Turskan sivusaaliit saavat olla enintään 10 prosenttia pyydettäessä muita lajeja kuin silliä, silakkaa tai kilohailia muilla kuin 1.1.2 kohdassa tarkoitetuilla trooleilla ja kierrenuotilla. 3. Turskan vähimmäiskoko Itämerellä Poiketen siitä, mitä neuvoston asetuksen (EY) N:o 88/98 liitteessä III säädetään, turskan alin mitta on 38 senttimetriä. 4. Itämeren turskan kesäkauden kalastuskielto Turskan kalastus on kielletty Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueilla 15 päivän kesäkuuta 2005 ja 15 päivän elokuuta 2005 välisenä aikana. 5. Turskan kalastamista Itämerellä koskevat rajoitukset a) Kielletään kaikki kalastustoiminta seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien rajaamalla alueella, joka mitataan WGS84-koordinaattijärjestelmää käyttäen: Alue 1: - 56°00’N, 15°00’E - 56°00’N, 16°30’E - 54°30’N, 16°30’E - 54°30’N, 15°00’E - 56°30’N, 15°00’E Alue 2: - 56°00’N, 19°00’E - 54°30’N, 19°30’E - 54°30’N, 18°40’E - 55°30’N, 18°00’E - 56°00’N, 18°00’E - 56°00’N, 19°00’E b) Edellä olevasta a alakohdasta poiketen kalastustoiminta sallitaan siinä tarkoitetuilla alueilla vedettävillä ja kiinteillä pyydyksillä, joiden silmäkoko on pienempi kuin 100 millimetriä. 6. Seurannan, tarkastusten ja valvonnan väliaikaiset ja lisäedellytykset turskakantojen elvyttämisen yhteydessä Itämerellä 6.1. Yleiset säännökset 6.1.1. Itämeren turskakantojen seuranta-, tarkastus- ja valvontaohjelmiin on kuuluttava seuraavat osiot: Turskan kalastuksen erityisedellytykset Itämerellä Tanskan, Viron, Suomen, Saksan, Latvian, Liettuan, Puolan ja Ruotsin on laadittava kansalliset valvontaohjelmat. Seurannan, tarkastuksen ja valvonnan lisätoimenpiteet Yhteinen valvonta ja tarkastajien vaihto 6.1.2. Turskakantoja koskevia kansallisia valvontaohjelmia voidaan tarkistaa komission aloitteesta tai jäsenvaltion pyynnöstä. 6.2. Turskan kalastuksen erityisedellytykset Itämerellä 6.2.1. Kaikilla aluksilla, jotka aikovat pyytää turskaa Itämerellä, on oltava erityislupa turskan kalastukseen Itämerellä. 6.2.2. Kunkin jäsenvaltion on laadittava luettelo aluksista, joilla on erityislupa turskan kalastukseen Itämerellä. 6.2.3. Sellaisen kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa, jolle jokin jäsenvaltio on myöntänyt erityisluvan turskan kalastukseen Itämerellä, on täytettävä lisäyksessä 2 vahvistetut edellytykset. 6.3. Kansalliset valvontaohjelmat 6.3.1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on laadittava kansallinen valvontaohjelma. 6.3.2. Komissio järjestää vuonna 2005 vähintään yhden kalastus- ja vesiviljelyalan komitean kokouksen Itämeren turskakantoja koskevien kansallisten valvontaohjelmien noudattamisen ja niiden tulosten arvioimiseksi. 6.4. Jäsenvaltioiden toteuttama seuranta, tarkastus ja valvonta 6.4.1. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on toimitettava komissiolle 15 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta luettelo satamista ja sen jälkeen 15 päivän kuluessa kansallinen valvontaohjelma ja täytäntöönpanoaikataulu. Komissio toimittaa nämä tiedot kaikille asianomaisille jäsenvaltioille.ö 6.4.2. Sen estämättä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 6 artiklassa säädetään, kaikkien yhteisön sellaisten kalastusalusten päälliköiden, joilla pidetään tai joista puretaan turskaa enemmän kuin 50 kilogrammaa elopainona ilmaistuna, on pidettävä toimistaan kalastuspäiväkirjaa, johon on merkittävä erityisesti kunkin pyydetyn ja aluksella pidetyn lajin määrät, tällaisten saaliiden päivämäärä ja sijainti (ICES-tilastoruutu) sekä käytetyn pyydyksen tyyppi. 6.4.3. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2807/83 5 artiklassa säädetään, sallittu poikkeama arvioitaessa aluksella pidettävien sellaisten kalojen määrää kilogrammoina, joille on määritetty TAC, on 8 prosenttia. 6.4.4. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on vaadittava, että kaikki turskamäärät, jotka on pyydetty ja purettu ensimmäiseksi kyseisessä jäsenvaltiossa, punnitaan valvojien läsnä ollessa ennen niiden kuljettamista pois ensimmäisestä purkamissatamasta. Turskista, jotka on purettu ensimmäiseksi nimetyssä satamassa, on punnittava jäsenvaltioiden valtuuttamien tarkastajien läsnäollessa edustavat näytteet, jotka ovat vähintään 20 prosenttia puretuista määristä, ennen kuin ne tarjotaan ensimyyntiin ja myydään. Jäsenvaltioiden on tätä varten toimitettava komissiolle käytettävän näytteenottojärjestelmän yksityiskohdat yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. 6.4.5. Sen estämättä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 19 a artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään, kyseisen asetuksen 19 e, 19 f, 19 g, 19 h ja 19 i artiklaa sovelletaan kaikkiin Itämerellä kalastustoimintaa harjoittaviin aluksiin. 6.4.6. Jäsenvaltioiden on asetuksen (ETY) N:o 2244/2003 13 artiklan säännösten mukaisesti varmistettava, että niiden kyseisen asetuksen 8 artiklan, 10 artiklan 1 kohdan ja 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti sellaisilta aluksilta, joilla on erityislupa turskan kalastukseen Itämerellä, saatuja VMS-tietoja käytetään: a) rekisteröimään jokainen satamaan saapuminen ja satamasta poistuminen atk-tiedostona kolmen vuoden ajaksi; b) rekisteröimään jokainen Itämeren turskanpyyntikieltoalueelle saapuminen ja jokainen kyseiseltä alueelta poistuminen. 6.4.7. Jäsenvaltiot voivat toteuttaa vaihtoehtoisia valvontatoimenpiteitä 4.5 kohdassa tarkoitettujen ilmoitusvelvollisuuksien noudattamisen varmistamiseksi, jos nämä toimenpiteet ovat yhtä tehokkaita ja avoimia kuin ilmoittamisvelvollisuudet. Vaihtoehtoisista valvontatoimenpiteistä on ilmoitettava komissiolle ennen niiden täytäntöönpanoa. 6.4.8. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 13 artiklassa säädetään, kaikkien turskan 50 kilogrammaa ylittävien määrien, jotka kuljetetaan johonkin muuhun paikkaan kuin missä ne on purettu tai mihin ne on tuotu, mukana on oltava jäljennös asetuksen (ETY) N:o 2847/93 8 artiklan 1 kohdassa säädetystä ilmoituksesta, joka koskee kyseisen lajin kuljetettuja määriä. Asetuksen (ETY) N:o 2847/93 13 artiklan 4 kohdan b alakohdassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta. 6.4.9. Poiketen siitä, mitä asetuksen (ETY) N:o 2847/93 34 c artiklan 1 kohdassa säädetään, Itämeren turskan erityinen valvontaohjelma voi jatkua pidempään kuin kahden vuoden ajan sen voimaantulosta. 6.5. Yhteinen valvonta ja tarkastajien vaihto 6.5.1. Asianomaisten jäsenvaltioiden on toteutettava yhteisiä tarkastus- ja valvontatoimia sekä otettava tätä varten käyttöön yhteisiä valvonta-aluksiin sovellettavia toimintamenettelyjä. 6.5.2 Yhteisen tarkastus- ja valvontaohjelman koordinoimiseksi on 30 päivän kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta pidettävä toimivaltaisten kansallisten tarkastusviranomaisten kokous. 6.5.3. Asianomaisten jäsenvaltioiden on varmistettava, että muiden asianomaisten jäsenvaltioiden tarkastajia kutsutaan osallistumaan ainakin yhteisiin tarkastustoimiin. 6.5.4. Komission tarkastajat voivat osallistua tällaisiin vaihtoihin ja yhteisiin tarkastuksiin. 2 jaksoRiianlahti 7. RIIANLAHTEA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖKSET 7.1 Erityiskalastuslupa 1. Riianlahdella kalastustoimintaa harjoittavilla aluksilla on oltava asetuksen (EY) N:o 1627/94 7 artiklan mukaisesti annettu erityiskalastuslupa. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden alusten, joille on annettu 1 kohdassa tarkoitettu erityiskalastuslupa, nimi ja kansallinen rekisterinumero on kunkin jäsenvaltion komissiolle toimittamassa luettelossa. Luetteloon sisältyvien alusten on täytettävä seuraavat edellytykset: a) luetteloissa olevien alusten kokonaiskoneteho (kW) ei saa ylittää kyseisen jäsenvaltion Riianlahdella vuosina 2000–2001 toimineiden alusten kokonaiskonetehoa; b) aluksen koneteho ei saa millään hetkellä ylittää 221:tä kilowattia (kW). 7.2 Aluksen tai moottorin korvaaminen 1. Jäljempänä 7.1.2 kohdassa mainitussa luettelossa oleva yksittäinen alus voidaan korvata yhdellä tai useammalla aluksella, jos: a) korvaaminen ei lisää 7.1.2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua kyseisen jäsenvaltion kokonaiskonetehoa, eikä b) korvaavan aluksen koneteho ylitä millään hetkellä 221:tä kilowattia. 2. Minkä tahansa 7.1.2 kohdassa tarkoitetussa luettelossa olevan yksittäisen aluksen moottori voidaan korvata, jos: a) moottorin korvaaminen ei lisää millään hetkellä konetehoa yli 221 kilowatin, eikä b) korvaavan moottorin teho ole niin suuri, että korvaaminen lisäisi 7.1.2 kohdan a alakohdassa tarkoitettua kyseisen jäsenvaltion kokonaiskonetehoa. B osaSkagerrak ja Kattegat 8. TEKNISET SÄILYTTÄMISTOIMENPITEET SKAGERRAKISSA JA KATTEGATISSA Poiketen siitä, mitä asetuksen (EY) N:o 850/98 liitteessä V säädetään, sovelletaan tämän liitteen lisäyksen 3 säännöksiä. 9. Turskanpyyntiä Kattegatissa koskevat rajoitukset a) Kielletään kaikki kalastustoiminta Kattegatissa 1 päivän tammikuuta ja 31 päivän maaliskuuta 2005 välisenä aikana. b) Edellä olevasta a alakohdasta poiketen kalastustoiminta sallitaan siinä tarkoitettuna aikana vedettävillä ja kiinteillä pyydyksillä, sillä edellytyksellä, että turskaa ei pidetä aluksella. C osaICES-suuralueet i-VII 10. SILLIN, MAKRILLIN JA PIIKKIMAKRILLIN PUNNITSEMISMENETTELYT 10.1. Seuraavia menettelyjä on sovellettava yhteisön ja kolmansien maiden alusten Euroopan yhteisössä purkamiin määriin, kun sillin, makrillin ja piikkimakrillin tai niiden yhdistelmän määrä ylittää purkamista kohden 10 tonnia, ja kyseiset kalat on pyydetty seuraavilta alueilta: a) silli: ICES-suuralueet I ja II sekä alueet III a, IV, Vb, VI ja VII; b) makrilli ja piikkimakrilli: ICES alueet II a ja III a, b, d sekä suur-alueet IV, VI ja VII. 10.2 Edellä 10.1 kohdassa tarkoitetut purkamiset voidaan suorittaa ainoastaan nimetyissä satamissa. 10.3 Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on annettava komissiolle tiedoksi muutokset, jotka on tehty vuonna 2004 toimitettuun luetteloon nimetyistä satamista, joissa sillin, makrillin ja piikkimakrillin purkaminen voidaan suorittaa, ja ilmoitus kyseisiä satamia koskevista tarkastus- ja valvontamenettelyistä sekä ehdoista ja edellytyksistä 10.1 kohdassa tarkoitettujen lajien ja kantojen määrien kirjaamiseksi ja ilmoittamiseksi kunkin purkamisen yhteydessä. Kyseiset muutokset on annettava tiedoksi vähintään 15 päivää ennen kuin ne tulevat voimaan. Komissio toimittaa nämä tiedot sekä tiedot kolmansien maiden nimetyistä satamista kaikille asia