Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi keksintöjen hyödyllisyysmallisuojaa koskevan lainsäädännön yhdensuuntaistamisesta"



Virallinen lehti nro C 235 , 27/07/1998 s. 0026



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi keksintöjen hyödyllisyysmallisuojaa koskevan lainsäädännön yhdensuuntaistamisesta" () (98/C 235/06) Neuvosto päätti 13. tammikuuta 1998 Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen 100 a artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 6. toukokuuta 1998. Esittelijä oli Manuel Ataíde Ferreira. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 27. 28. toukokuuta 1998 pitämässään 355. täysistunnossa (toukokuun 27. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 102 puolesta, 2 vastaan kolmen pidättyessä äänestämästä. 1. Taustatietoja 1.1. Lausunnon aiheena on komission esittämä ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi keksintöjen hyödyllisyysmallisuojaa koskevan lainsäädännön yhdensuuntaistamisesta (). 1.2. Ennen ehdotuksen tekemistä on julkaistu vihreä kirja "Hyödyllisyysmallien suojeleminen sisämarkkinoilla" (), josta myös TSK on antanut lausunnon (). 1.3. Kyseessä on siis erittäin harkittu lainsäädäntöprosessi, johon ovat osallistuneet useat toimivaltaiset tahot ja asiasta kiinnostuneet organisaatiot. 1.4. Komitea korostaa jo tässä vaiheessa hyödyllisyysmallin merkitystä tekniselle ja teolliselle innovaatiolle sekä erityisesti pk-yrityksille ja näin ollen unionin kehitykselle. 2. Komission ehdotus Yleistä 2.1. Komission ehdotus perustuu yhtäältä yleisluonteisiin olettamuksiin ja toisaalta komission eräissä jäsenvaltioissa toteuttamaan kyselyyn siitä, miten hyödyllisyysmallisuoja todellisuudessa toimii. 2.2. Ensimmäinen yleisluonteinen olettamus liittyy ajatukseen, että "jäsenvaltioiden henkiselle omaisuudelle myöntämää suojaa saatetaan käyttää estämään tavaroiden vapaata liikkuvuutta" (), mihin viitataan perustamissopimuksen 3 artiklan f ja h kohdassa, jotka viitoittavat tietä tavoitteena olevalle lainsäädäntöjen yhdensuuntaistamiselle. 2.3. Tämän vuoksi komissio on valinnut onnistuneesti tekemänsä ehdotuksen oikeudelliseksi perustaksi yhteisön lainsäädännöstä perustamissopimuksen 100 artiklan. 2.4. Komissio mainitsee tarpeen toteuttaa toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on "parantaa yhteisön alueella tehtyihin pieniin keksintöihin perustuvien tavaroiden vapaan liikkuvuuden avoimuutta yhteisön alueella ja välttää kilpailun vääristyminen toisistaan eroavien tai puutteellisten kansallisten lainsäädäntöjen vuoksi" () sekä "parantaa sellaisten yhteisön yritysten oikeudellista asemaa, jotka harjoittavat jatkuvasti innovatiivista toimintaa ja mukauttavat tuotantoaan, ja lujittaa niiden kilpailukykyä maailmanmarkkinoilla keksintöjen hyödyllisyysmallisuojan avulla, joka soveltuu erityisen hyvin pienten ja keskisuurten yritysten tarpeisiin" (). 2.5. Komissio tekee edellä kohdassa 2.1 mainitun kyselyn pohjalta johtopäätöksen, jonka mukaan "on todellinen tarve suojata keksintöjä hyödyllisyysmallien avulla, koska patenttisuojaa ei ole mukautettu koskemaan tietynlaisia keksintöjä, kuten pieniä teknisiä keksintöjä" (). 2.6. Komitealla on ollut tilaisuus lausua mielipiteensä komission tutkimuksista ja kyselyistä, joihin se suhtautuu edelleen epäillen ja katsoo, etteivät ne ole "niin luotettavia kuin niiden laatijat väittävät" (). 2.7. Komitea on lainsäädäntöprosessin perimmäisestä olettamuksesta jonka mukaan teollisen omaisuuden suojaksi on ehdottomasti luotava patentin oheen toisenlainen järjestelmä edelleen samaa mieltä kuin aikaisemmassa lausunnossaan: "Näistä kansallisista 'lyhytkestoisista patenteista' voidaan oppia, että ensisijainen vaatimus Euroopassa on tehostaa patenttisuojaa (nopeuttaa sitä ja vähentää sen kustannuksia) ennemminkin kuin luoda yhteisön tasolle täydentävä suoja (hyödyllisyysmallisuoja)" (). Komitea painottaa komission pyrkimyksiä tutkia patentin antamaa suojaa (). Mainittakoon myös, että komissio valmistelee tiedonantoa yhteisön patentista. 2.8. Komitea muistuttaa vielä kerran, että ongelmaksi muodostunutta tarvetta suojata tekniset innovaatiot muutoin kuin keksintöä suojaavalla patentilla on käsiteltävä Euroopan unionin T& K-politiikkaan liittyvän strategian yhteydessä. 2.8.1. Näin ollen on tärkeää tehdä johtopäätöksiä unionin suurten kilpailijoiden kokemuksista, koska unioni on kilpailijoistaan jäljessä. 2.8.1.1. Yhdysvallat ei ole ottanut käyttöön hyödyllisyysmallia, mutta sieltä saadut kokemukset osoittavat, että "on tarpeen luoda tehokkaampi patenttijärjestelmä siten, että vähennetään järjestelmän haittoja tarkastus- ja myöntämisaikoja lyhentämällä sekä kuluja pienentämällä" (). 2.8.1.2. Japanista saadut kokemukset puolestaan osoittavat, kuten komitea on jo todennut, että suojalta tulisi edellyttää sub judice kolmiulotteisuutta ja sen tulisi olla kestoltaan patenttia huomattavasti lyhytikäisempi (kuusi vuotta kahdenkymmenen vuoden sijaan). 2.9. Komitea huomauttaa, että pyrittäessä lähentämään alan lainsäädäntöä aloitteet on perusteltava itsenäisesti, sen sijaan että vedotaan patentinhakumenettelyn heikkouksiin ja huonoihin puoliin. Ne on korjattava ja poistettava erikseen. Komissio on ilmoittanut tämänsuuntaisista aikeistaan vihreässä kirjassa eurooppalaisesta patentista. 2.10. Itsenäisiä perusteluja ovat muun muassa teollisen omaisuuden nykyinen suoja, lain antama suoja väärennöksiä vastaan sekä välillisesti innovaation edistäminen ja kehittäminen yhteisön tasolla ottamalla huomioon erityisesti kansainväliset näkymät, joiden mukaan keksintöjen tuotantojaksot ja elinkaari lyhenevät jatkuvasti. 2.11. Komitea korostaa myös sitä, että kaikissa järjestelmän yhdenmukaistamiseen tähtäävissä ehdotuksissa määräajat ja menettelyt on yhdenmukaistettava. Muussa tapauksessa konkreettisempi yhdenmukaistaminen ei ole käytännössä mahdollista. 3. Komission ehdotus Ehdotuksen sisältämä lainsäädännöllinen vaihtoehto 3.1. Komissio esitteli vihreässä kirjassa () useita vaihtoehtoja alan toimiksi ja päätyi lopulta neljään mahdollisuuteen: 3.1.1. Jäsenvaltioissa nykyisin voimassa oleva lainsäädäntö yhdensuuntaistetaan ja luodaan suojajärjestelmä sellaisiin maihin, joissa sitä ei vielä ole. 3.1.2. Jäsenvaltiot tunnustavat vastavuoroisesti toistensa kansalliset suojaoikeudet, minkä jälkeen ne yhdensuuntaistetaan. 3.1.3. Otetaan käyttöön kansallisten suojajärjestelmien yläpuolella oleva yhteisön suoja. 3.1.4. Yhdistetään direktiivillä eri vaihtoehdot ja yhdenmukaistetaan direktiivin turvin erityisesti jäsenvaltioiden myöntämä suoja sekä perustetaan asetuksella yhtenäinen suojajärjestelmä. 3.2. Komitea toteaa, että komissio on pitäytynyt aloitteessaan ensimmäisessä tavoitteessa (kohta 3.1.1) tehdessään johtopäätöksen, että "lainsäädäntöjen yhdenmukaistamisen avulla voidaan soveltaa rinnakkain toisiaan vastaavia kansallisia suojajärjestelmiä" ja että "hyödyllisyysmallin hakijalle taataan vastaava suoja muissa jäsenvaltioissa, eivätkä lainsäädäntöjen erot aiheuta ongelmia" (). Komitea korostaa kuitenkin, että hakijoiden tulisi jättää erillinen hakemus kussakin maassa, jossa he aikovat suojata keksintönsä hyödyllisyysmallilla. 3.3. Komitea katsoo, että toivottuun tulokseen päästään ainoastaan vahvistamalla samanaikaisesti järjestelmää, jossa jäsenvaltiot tunnustavat vastavuoroisesti toistensa kansallisen suojan. Komitean mielestä on erittäin tärkeää, että jäsenvaltioiden lainsäädäntöjen yhdenmukaistamissuunnitelmassa määritellään "yhdenmukaistamisen seuraavana vaiheena kansallisten suojaoikeuksien vastavuoroinen tunnustaminen" (). 3.4. Komitea on lisäksi sitä mieltä, että yleisluonteisessa pohdinnassa on korostettava komitean aiemmassa lausunnossa esittämää kahta perusajatusta. 3.4.1. Ensinnäkin sitä, että "vihreässä kirjassa ei käsitellä eikä pohdita tarpeeksi laajasti ja kaikkine seurausvaikutuksineen sitä, että jotkin 'hyödyllisyysmallin' käsitteeseen yhdistetyt kansalliset järjestelmät ovat itse asiassa vain patenttijärjestelmiä, joissa ei vaadita tutkimista (uutuus ja keksinnöllisyys); ne ovat siis 'rekisteröiviä' patentteja (ennemmin kuin ennalta tutkivia patentteja), jotka tosin ovat kestoltaan lyhyempiä kuin normaalit patentit (kuten Belgiassa, Alankomaissa ja Ranskassa)" (), ja keksintöjen suojaedellytykset ovat edelleen samankaltaiset kuin patenttisuojaa haettaessa. 3.4.1.1. Komitea katsoo niin ikään, että hyödyllisyysmalleja on käsiteltävä itsenäisenä, teollisen omaisuuden suojaan liittyvänä järjestelmänä eikä ulospääsytienä, jolla ratkaistaan patenttijärjestelmän mahdollisia heikkouksia (kustannuksia ja hitautta). 3.4.2. Toisaalta komitea korostaa sitä, että nyt tehdyn lainsäädäntöehdotuksen tavoitteita sisämarkkinoiden piristäminen ja kilpailuvääristymien korjaaminen ei saavuteta tämänkaltaisin keinoin, vaan tavoitteet edellyttävät lainsäädännön syvällisempää ja ennen kaikkea laaja-alaisempaa yhdenmukaistamista. 3.4.3. Tämän vuoksi komitea katsoo olevan olennaista, että kaikkia alan toimenpiteitä koskevien perusvaatimusten eri näkökohdat otetaan huomioon. Tällaisia näkökohtia ovat: 3.4.3.1. Suoja: hyödyllisyysmalleja on pidettävä sopivimpana tapana suojata yksinkertaisimpia keksintöjä. 3.4.3.2. Menettelytapa: hyödyllisyysmallisuoja tulee saada nopeasti ja edullisesti, koska hyödyllisyysmalli ei anna samanlaista oikeudellista suojaa kuin hitaat ja kalliit menettelyt. 3.4.3.3. Oikeusturva: hyödyllisyysmallin antama suoja väärennöksiä ja vilpittömässä mielessä toimineita kolmansia henkilöitä vastaan. 4. Komission ehdotus Erityistä 4.1. Ehdotuksen 1 artikla Komissio määrittelee aluksi hyödyllisyysmallin "rekisteröidyksi oikeudeksi, jonka omistajalla on yksinoikeus teknisiin keksintöihin" () ja luettelee sen jälkeen nimitykset, joilla ilmiö tunnetaan eri jäsenvaltioissa. 4.1.1. Komitea kiinnittää huomiota siihen, että vaikka tilanne on näennäisesti yhtenäinen, siihen sisältyy erilaisia tapauksia, jotka on komission mukaan jaoteltava kolmeen ryhmään, mikä jo sinänsä osoittaa tarvetta määritellä pelisäännöt kattavasti ja selkeästi. Tällöin 1 artiklassa mainitut tapaukset olisi lueteltava ainoastaan tulkinnallisena liitteenä, koska tarkoituksena on nimenomaan selkiyttää yhdenmukaistettavia sisäisiä sääntöjä eikä suinkaan määritellä kyseistä käytäntöä. 4.1.2. Komitea korostaa lisäksi, että määritelmä on kapea-alainen ja suosittaa näin ollen, että mikäli määrittelyn sanamuoto säilytetään 1 artiklassa ennallaan, siinä mainittaisiin nimenomaisesti käsitteet "keksinnöllisyys ja soveltuvuus teolliseen käyttöön", koska juuri nämä ovat operatiivisia määritelmiä, minkä komissio myöntää jäljempänä ehdotuksen 3 artiklassa. 4.2. Ehdotuksen 4 artikla Komitea katsoo, että ehdotuksen 4 artiklan d luetelmakohdan sanamuoto on liian lavea, ja sen mielestä poikkeuksen tulisi koskea ainoastaan varsinaisia tietokoneohjelmia, samaan tapaan kuin eurooppalaisesta patentista annetuissa säädöksissä. 4.3. Ehdotuksen 5 artikla Uutuusvaatimuksen osalta komitea panee merkille komission pyrkimyksen mukauttaa määritelmä käsitykseen tekniikan tasosta (absoluuttinen uutuus) ja antaa käsitteelle operatiivinen merkitys käyttämällä selkeitä ja tarkkoja määritelmiä. 4.4. Ehdotuksen 6 artikla "Keksinnöllisyyden" vaatimus on niin ikään suhteutettu tekniikan tasoon, ja komitean mielestä keksinnöllisyydeltä ei edellytetä "erityistä tehokkuutta" tai "käytännöllistä tai teollista etua", vaan se on hyödyllisyysmallin myöntämisedellytys, minkä vuoksi on välttämättä mainittava, että tarkoituksena on suojella ennen kaikkea sellaisia keksintöjä, joilla on merkittäviä käytännön sovelluksia varsinkin mekaanisessa rakentamisessa, sähköteollisuudessa, hienomekaniikassa, optiikassa ja autonrakennuksessa. Komission on tutkittava tällaisen vaatimuksen muotoilua, niin että se takaa parhaiten sekä anojan että kolmansien osapuolten oikeusturvan. 4.4.1. Komitea korostaa, että hyödyllisyysmallisuojalta on edellytettävä kolmen olennaisen vaatimuksen toteamista: 4.4.1.1. Uutuus absoluuttisen uutuuden merkityksessä suhteessa tekniikan tasoon 4.4.1.2. Soveltuvuus teolliseen käyttöön mahdollisimman laajassa merkityksessä 4.4.1.3. Keksinnöllisyys sekä erityisen tehokkuuden (soveltuvuuden tai käytön helpottuminen) että käytännöllisen ja teollisen edun näkökulmasta katsottuna. 4.5. Ehdotuksen 8 artikla Komitean käsityksen mukaan ehdotettu sanamuoto ei ota asianmukaisesti huomioon tarvetta säännellä 19 artiklassa mainitun hyödyllisyysmallien voimassaoloajan pidentämistä koskevan maksun maksamista. 4.6. Ehdotuksen 10 artikla Komitean käsityksen mukaan on erittäin tärkeää, että hakemuksessa on mainittava sekä miten oikeus hyödyllisyysmalliin on hankittu että miten pitkäksi aikaa oikeus on myönnetty, jos kyseessä on määräaikainen oikeus. 4.7. Ehdotuksen 12 artikla Komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että hakijoiden on kuvailtava keksintö huolellisesti, koska kuvauksen perusteella (vaadittavan tekniikan tason omaava) ammattihenkilö kykenee tarvittaessa toteamaan keksinnön käytännön soveltuvuuden (vrt. 24 artikla). 4.8. Ehdotuksen 13 artikla Vaatimusten määrän suhteen komitea huomauttaa, että vaikka komissio on pitänyt suotavana "vaatimusten määrän rajoittamista" (), se ei ole käyttänyt tilaisuutta hyväksi. Lisäksi komitea katsoo, että komission tulee selvittää, voivatko jäsenvaltiot rajoittaa suojavaatimusten määrää vai täyttyykö 13 artiklassa mainittu hämärä käsite "niin monta [suojavaatimusta] kuin keksinnön luonteen kannalta on välttämätöntä" pelkästään asettamalla vaatimukset vastakkain kolmansien henkilöiden esittämien "liiallisten vaatimusten" kanssa. 4.9. Ehdotuksen 16 artikla Komitea katsoo, että vaikka hyödyllisyysmallisuojan hakijalla on mahdollisuus esittää uutuustutkimusselonteko, olisi selvennettävä, milloin hakija voi pyytää laatimaan tutkimusselonteon. On pyrittävä estämään, että vain varakkaimmat hakijat käyttävät selontekomahdollisuutta. Järjestelmän ylläpitäminen ei myöskään saa aiheuttaa poikkeuksellisia tarkastustoimenpiteitä. 4.9.1. Komitean mielestä on korostettava ajatusta, jonka mukaan jäsenvaltiot säätävät omassa lainsäädännössään uutuustutkimusselonteon laatimisen pakollisuudesta sellaisten oikeudenkäyntien yhteydessä, joissa esitetään hyödyllisyysmallioikeuksien voimaansaattamista koskevia vaateita, jolloin uutuustutkimusselonteon laatimisen pakollisuus on perusteltua, sen sijaan että selonteon laatiminen olisi pelkästään vapaaehtoista. 4.10. Ehdotuksen 17 ja 18 artikla Komitea katsoo, että etuoikeuteen ja jäsenvaltion sisäiseen etuoikeuteen on viitattava erillisessä kappaleessa eikä samassa yhteydessä kuin hakemukseen ja hyödyllisyysmallin vaikutuksiin, koska oikeus koskee hakemuksen vaikutuksia eikä itse hakemusta. 4.10.1. Tämä on itse asiassa eräs direktiiviehdotuksen tärkeimmistä vaikutuksista, koska se antaa hyödyllisyysmallisuojan hakijalle etuoikeuden hakea samalle keksinnölle hyödyllisyysmallisuojaa joko yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa. 4.11. Ehdotuksen 19 artikla Suojan kesto tuntuu liialliselta verrattuna komission antamiin tietoihin keksintöjen elinkaaresta, varsinkin kun kestoa tarkasteltaessa ei oteta huomioon keksinnön taloudellista hyödyntämistä. Toisaalta on kuitenkin otettava huomioon, että yhdenmukaistaminen lyhentää suojan voimassaoloaikaa joissakin jäsenvaltioissa. 4.11.1. Edellä esitetty huomio saattaa olla erityisen huolestuttava, sillä hakija voi helposti pidentää suojan voimassaoloaikaa kaksi kertaa peräkkäin kahdella vuodella, jolloin suojan kesto on pisimmillään kymmenen vuotta. Komitean mielestä jäsenvaltiot olisi velvoitettava nostamaan suojan uusimiskustannuksia kuuden vuoden voimassaolon jälkeen. 4.12. Ehdotuksen 20 artikla Myönnettyjen yksinoikeuksien laajuus näyttää sopivalta samoin kuin niille säädetyt lailliset rajoitteet, joskin on totta, että jäsenvaltioiden mahdollisuus säätää lisärajoituksia saattaa olla jossain määrin ristiriidassa sen kanssa, mihin direktiiviehdotuksella pyritään. 4.13. Ehdotuksen 21 artikla Oikeuksien päättyminen yhteisössä mutta ei kansainvälisesti on täysin hyväksyttävää ja yhteisön oikeuskäytännön mukaista. 4.14. Ehdotuksen 22 artikla Komitean mielestä komission on velvoitettava jäsenvaltiot saattamaan pakolliseksi hyödyllisyysmallisuojan vaikutusten raukeaminen sen jälkeen, kun samalle keksinnölle on myönnetty patentti. 4.14.1. Itse asiassa ainoastaan näin meneteltäessä taataan todellinen yhdenmukaistaminen, koska ehdotuksessa esitetyn lainsäädäntövaihtoehdon vaikutukset eivät ulotu ainoastaan kaksoissuojaan (vrt. esim. etuoikeussäännöt). 4.14.2. Lisäksi kannattaa "pakottaa" hakija säilyttämään patenttisuoja, koska sen korkeammat kustannukset palkitaan paremmalla suojalla kuten oikeusturvalla. 4.15. Ehdotuksen 23 artikla Komitea katsoo, että hyödyllisyysmallin raukeamiseen johtaviin syihin tulisi lisätä edellä kohdassa 4.14.2 mainittu samalle keksinnölle myönnetty patentti edellä perustelluista syistä. Komitea katsoo lisäksi, että maksujen suorittamatta jättämistä ei tule katsoa raukeamisen syyksi vaan pelkäksi myöntämisedellytysten täyttymättömyydeksi. Tämän vuoksi komitea suosittaa, että 8 artiklan 2 kohdassa mainittuihin maksuihin lisätään voimassaoloajan pidentämismaksu. 4.16. Ehdotuksen 24 artikla Vaikka komitea yhtyy ehdotuksen sisältöön, se suosittaa komissiota muuttamaan artiklan sanamuotoa varsinkin luetelmakohtien osalta, joissa on eritelty hyödyllisyysmallin mitätöintihakemuksen perusteet. 4.17. Ehdotuksen 25 artikla Direktiiviehdotuksen täytäntöönpanon osalta komitea huomauttaa vielä, että täytäntöönpano riippuu patenttisuojan yhdenmukaistamisesta, joka on luonnollisesti koko ongelman ydin. 5. Päätelmät 5.1. Hyödyllisyysmalli on asianmukainen teollisen omaisuuden suojausväline, joka edistää omalta osaltaan Euroopan unionin kehitystä, koska se kannustaa investoimaan tutkimus- ja kehittämistoimiin. 5.2. Se, että jäsenvaltioiden teolliselle omaisuudelle antama hyödyllisyysmallisuoja on kovin erilainen, saattaa vahingoittaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta ja vääristää kilpailua. 5.3. Hyödyllisyysmallit ovat ihanteellinen mekanismi suojella keksintöjä, joille ei voida hakea patenttisuojaa, ja tässä mielessä ne ovat erityisen sovelias oikeusväline pk-yrityksille. 5.4. Komission aloite näyttää olevan sopiva asetettuihin tavoitteisiin nähden, vaikka sitä on vielä täydennettävä teknisesti, kuten lausunnossa on todettu. 5.5. Lisäksi aloitetta on tarkasteltava yhdessä patenttisuojajärjestelmän sääntelyyn tähtäävien aloitteiden kanssa, koska kyseisillä järjestelmillä on yhtymäkohtia. Bryssel 27. toukokuuta 1998. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () EYVL C 36, 3.2.1998. () KOM(97) 691 lopull., EYVL C 36, 3.2.1998. () KOM(95) 370 lopull. () EYVL C 174, 17.6.1996. () KOM(97) 691 lopull., EYVL C 36, 3.2.1998, s. 3, kohta 3. () KOM(97) 691 lopull., EYVL C 36, 3.2.1998, s. 4, kohta 6. () EYVL C 174, 17.6.1996, kohta 5.5. () EYVL C 174, 17.6.1996, kohta 5.3.3. () KOM(97) 314 lopull. "Vihreä kirja yhteisön patentista ja Euroopan patenttijärjestelmästä" sekä komitean aiheesta antama lausunto, EYVL C 129, 27.4.1998. () EYVL C 174, 17.6.1996, s. 5, kohta 2.8. () KOM(95) 370 lopull. sivulta 6 eteenpäin. () KOM(97) 691 lopull., EYVL C 36, 3.2.1998, s. 6, kohta 10. () EYVL C 174, 17.6.1996, s. 13, kohta 6.11. () EYVL C 174, 17.6.1996, s. 9, kohta 5.3.1. () KOM(97) 691 lopull., EYVL C 36, 3.2.1998, s. 3, kohta 1. () KOM(95) 370 lopull., s. 76.