FI    FI FI 
 
FI 1   FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 29.10.2009 
SEK(2009) 1476 lopullinen 
  
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA 
  
Oheisasiakirja 
  
ehdotukseen: 
  
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS 
  
yhteisön osallistumisesta useiden jäsenval tioiden yhteiseen Itämeren tutkimus- ja 
kehitysohjelmaan (BONUS-169) 
  
{KOM(2009) 610} {SEK(2009) 1475} 
 
FI 2   FI 1. Johdanto ja ongelman määrittely 
Monilla luonnollisilla ja ihmisen aiheuttamilla  ympäristöpaineilla on vakavia vaikutuksia 
Itämereen. Mereen ja sen rannikoih in kohdistuvat monista eri syistä  johtuvat haitalliset ja alati 
kasvavat ympäristöpaineet, erityisesti pi laantuminen, rehevöityminen, ilmastonmuutos, 
happamoituminen, haitalliset tuloka slajit, elollisten luonnonvaro jen liiallinen hyödyntäminen 
ja biologisen monimuotoisuuden menetys. Nämä uhat vähentävät Itämeren ekosysteemin valmiuksia tarjota kestävältä pohjalta ihmisen ka nnalta välttämättömiä resu rsseja ja palveluja. 
Tällä on vakavia seuraamuksia koko Itämeren  alueelle ja laajemmin koko Euroopan 
yhteisölle. Globaalimuutosten (mm.  ilmastonmuutoksen) ja muiden pitkäaikaisten ja laajalle 
ulottuvien vaikutusten ennakoidaan tulevina vuosikymmeninä lisääntyvän, mikä aiheuttaa 
lisäpaineita Itämerellä.  
Jotta ympäristöongelmiin voitaisiin löytää kest äviä ratkaisuja ja varmistaa Itämeren 
ekosysteemiin perustuvien resurssien ja palvelujen kestävä käyttö, tarvitaan uutta tieteellistä tietämystä Itämeren ekosysteemin monimutkaisesta käyttäytymisestä ja sen vuorovaikutuksesta useiden erityyppisten luonno llisten ja ihmisten toiminnasta aiheutuvien 
vaikutusten kanssa. Tämä edellyttää tutkim uskoordinoinnin ja -yhteistyön tehostamista 
Itämeren maiden kesken. 
Itämeren alueella on meneillään useita tutkimustoimia, mutta ne ovat paljolti 
koordinoimattomia eikä käytössä ole yhteisest i sovittua alueellista toimintasuunnitelmaa. 
Tästä johtuu, että monimutkaisiin haasteisiin vastaamiseksi tarvittavat tutkimustoimet ovat 
hyvin hajanaisia. Lisäksi ongelmat ovat koko alue tta koskevia, jotkin myös luonteeltaan 
globaaleja (esim. ilmastonmuutos), minkä vuoksi  tutkimukseen on omaksuttava pitkäjänteinen 
ja integroiva lähestymistapa alueellisella tasolla.  
Vallitseva tilanne edellyttää, e ttä kehitetään ja pannaan täytäntöön täysin integroitu 
lähestymistapa, jossa kaikkien Itämeren valt ioiden asianomaiset tutkimusohjelmat voidaan 
johdonmukaistaa ja keskittää, jotta monimutkais iin ja kiireellisiin ongelmiin voidaan puuttua 
koordinoidusti, tehokkaasti ja tuloksekkaasti. 
Viimeksi kuluneiden 15 vuoden aikana on annettu pi tkäjänteistä poliittista tukea sille, että 
tutkimustoimien koordinointia parannetaan Eu roopassa ja kansallisia ja alueellisia 
tutkimusstrategioita ja -ohjelmia koordinoidaan seitsemännen puiteohjelman tuella, jotta voitaisiin välttää tutkimustoimi nnan hajanaisuus ja päällekkä isyys. Tämän vuoksi komissio on 
Itämerta varten esittänyt etenemissuunnite lman 169 artiklaan perustuvan aloitteen 
toteuttamiselle seitsemännen puiteohjelman puitteissa
1. 
2. Toissijaisuusperiaate 
Vaikka Itämeren alueella on paljon tutkimustoimintaa ja sen hajanaisuutta on pyritty 
vähentämään, kansallisesti raho itettavia tutkimusponnisteluja on edelleen tarpeen integroida, 
jotta niiden avulla voitaisiin vastata Itämeren alueen ympäristöhaasteisiin, jotka ovat suureksi 
osaksi luonteeltaan ylik ansallisia, ja korjata hajanaisuuteen johtavat puutteet. Jos jäsenvaltiot 
toimivat toisistaan erillään, toimen strategisi a tavoitteita ei voida s aavuttaa – toisin sanoen 
                                                 
1 Neuvoston päätös, tehty 19 päivänä joulukuuta 2006, Euroopan yhteisön seitsemännen tutkimuksen, 
teknologian kehittämisen ja demonstroinnin pu iteohjelman (2007–2013) täytäntöön panemiseksi 
toteutettavasta erityisohj elmasta ”Yhteistyö”.  
 
FI 3   FI Itämeren valtioiden kansallisia Itämeren ympä ristötutkimusohjelmia ei saada integroiduksi. 
Yhteistyö Itämeren kahdeksan EU-maan ja ma hdollisesti myös Venäjän välillä toisi yhteen 
ennennäkemättömän kriittisen massan, jollaista e hdottomasti tarvitaan ohjelman tavoitteiden 
saavuttamiseksi. 
169 artiklan aloitteen täytän töönpanosta saatava lisäarvo on täysin perusteltu, koska 
kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla on vain rajoitetusti mahdollisuuksia vastata koko Itämeren aluetta koskeviin monitahoisiin ym päristöhaasteisiin. Tämä on saanut Itämeren 
valtioiden hallitusten, asiaa käsitelleiden Eu rooppa-neuvostojen sekä Euroopan parlamentin 
vahvan poliittisen tuen ja hyväks ynnän. Lisäksi tällainen aloite , jossa järjestetään yhteisiä 
ehdotuspyyntöjä, kehitetään yhteisiä koulutus- ja vaihto-ohjelmia ja käytetään yhdessä 
laajamittaisia tutkimusinfrastruktuureja, au ttaisi kehittämään valmiuksia sellaisissa 
jäsenvaltioissa, joissa tutkimusvalmiuksia  on vähemmän, ja paikkamaan Itämeren 
tutkimuksen aukkoja.  
Ennakoidun alueellisen lisäar von ohella aloite myös inspiroi kehittämään vastaavia 
tutkimuksen hallintomalleja Eur oopan muita merialueita varten.  
3. Tavoitteet  
Aloitteen yleisenä strategisena tavoitteena  on parantaa Itämeren alueen tutkimusvalmiuksia, 
jotta niiden avulla voitaisiin tukea tarkoi tuksenmukaisten strate gioiden, sääntelyn ja 
hoitokäytäntöjen kehittämistä ja täytäntöönpanoa. Tavoitteen a on vastata tuloksekkaasti 
alueen merkittäviin tämänhetkisiin ja tuleviin ympäristö- ja yhte iskunnallisiin haasteisiin sekä 
lisätä Itämeren alueen hajanaisen ympäristöt utkimuksen ja sen suunnittelun tehokkuutta ja 
tuloksekkuutta yhdentämällä Itämeren alueen tu tkimustoimet kestävään, yhteistyöpohjaiseen, 
monitieteiseen, hyvin integroituun ja kohde nnettuun monikansalliseen ohjelmaan.  
Aloitteen erityisinä tavoitteina  on:  
• laatia politiikkalähtöiset st rategiset tutkimuslinjaukset 
• parantaa kestävältä pohjalta julkisten tutkimusohjelmien koordinointia ja integraatiota 
valtioiden ja alojen välisesti  
• nostaa tutkimusvalmiuksien tasoa Itämeren uusissa EU-maissa  
• mobilisoida lisärahoitusvaroja tehostetun monialaisen Itämeren tutkimusyhteistyön 
pohjalta 
Aloitteen toiminnallisina tavoitteina  on:  
• luoda soveltuvat kuulemisfoorumit sidosryhm ien kuulemiseksi kaikilla asianomaisilla 
aloilla  
• laatia tarvittavat täytäntöönpanosäännöt, jotta voidaan luoda oikeushenkilö ja 
hallintorakenne yhteistä hallinnoi ntia varten ja panna ohjelma  tuloksekkaasti täytäntöön  
• käynnistää vähintään kolme tieteidenvälist ä ja strategisesti suunnattua yhteistä 
ehdotuspyyntöä, joissa haetaan useiden kumppanien muodostamia hankkeita.  
4. Toimintavaihtoehdot   
 
FI 4   FI Aloitteen yleisten ja erityist en tavoitteiden saavuttamiseksi on tarkasteltu seuraavia kolmea 
toimintavaihtoehtoa: 
Vaihtoehto 1 – Nykyisten toimien jatkaminen seitsemännessä puiteohjelmassa (”business as 
usual”). 
Vaihtoehto 2 – Alueellises ti suunnattujen monial aisten ehdotuspyyntöjen käyttöönotto 
puiteohjelmassa.  
Vaihtoehto 3 – 169 artiklan soveltaminen kolmella keskenään vaihtoehtoisel la tavalla (A, B ja 
C), jotka vaihtelevat strategi an laajuuden ja syvyyden mukaan  sekä riippuen siitä, missä 
määrin sidosryhmät ovat mukana ehdotus pyyntöjen linjauksessa ja toteutuksessa. 
– Vaihtoehto 3, toteutustapa A – 169 artiklan s oveltaminen rajoittuu merentutkimukseen, ja 
tieteellisesti suuntautuneet ehdotus pyynnöt käynnistetään välittömästi. 
– Vaihtoehto 3, toteutustapa B – 169 artiklaa so velletaan myös Itämeren valuma-alueeseen, ja 
ennen ohjelman käynnistämistä ja komission e hdotusta laaditaan strateginen visio ja 
etenemissuunnitelma. 
– Vaihtoehto 3, toteutustapa C – 169 artiklaa so velletaan myös Itämeren valuma-alueeseen, ja 
ohjelman ensimmäisen vaiheen aikana laaditaan strateginen visio ja etenemissuunnitelma.  
Nämä kolme vaihtoehtoa poikkeavat toisistaan tavassa, jolla yhteisön osuus toteutetaan (joko 
epäsuorina tai suorina toimina) ja jolla perusstrategiat laadit aan ja pannaan täytäntöön, sekä 
myös tutkimuskentän laajuuden suhteen (pelkäst ään merentutkimus tai lisäksi myös Itämeren 
valuma-alue). 
5. Vaikutusten arviointi  
Jäljempänä olevassa taulukossa esitetään yhtee nveto tehdyn analyysin tuloksista. Siitä käy 
ilmi, miten vaihtoehto 2 sekä vaihtoehto 3 toteut ustavoilla A, B ja C poikkeavat toisistaan sen 
suhteen, mikä olisi yhteisön toiminnan myönteinen vaikutus määriteltyjen yleisten ja erityisten 
tavoitteiden kannalta. Taulukko ei sisällä toiminta vaihtoehtoa 1 (Nykyisten  toimien jatkaminen 
seitsemännessä puiteohjelmassa, ”business as usual”), koska se muodostaa nollaskenaarion. 
Vaihtoehdot on arvioitu suht eessa nollaskenaarioon, jonka m yönteinen vaikutus katsotaan 
nollaksi. Vertailu osoittaa, että va ikutus on suurin vaihtoehdossa 3 C.
 
FI 5   FI Katsaus toimintavaihtoeht ojen vaikutuksiin  
Määritellyn tavoitteen vaikutukset:  Vaihtoehto 
2 Vaihtoehto 
3 A Vaihtoehto 
3 B Vaihtoehto 
3 C 
YLEINEN TAVOITE  
• Parannetaan Itämeren alueen 
tutkimusvalmiuksia, jotta niiden avulla 
voidaan tukea tarkoituksenmukaisten 
strategioiden, sääntelyn ja 
hoitokäytäntöjen kehittämistä ja 
täytäntöönpanoa. Tavoitteena on vastata tuloksekkaasti alueen merkittäviin 
tämänhetkisiin ja tuleviin ympäristö- ja 
yhteiskunnallisiin haasteisiin sekä lisätä Itämeren alueen hajanaisen 
ympäristötutkimuksen ja sen suunnittelun 
tehokkuutta ja tuloksekkuutta yhdentämällä Itämeren alueen 
tutkimustoimet kestävään, 
yhteistyöpohjaiseen, monitieteiseen, hyvin integroituun ja kohdennettuun 
monikansalliseen ohjelmaan. 
 Keskisuuri  Keskisuuri  Suuri  Hyvin suuri
ERITYISET TAVOITTEET  
• Laaditaan politiikkalähtöinen strateginen 
tutkimuslinjaus.  Hyvin 
vähäinen  Hyvin 
vähäinen  Suuri  Hyvin suuri 
• Parannetaan kestävältä pohjalta julkisten 
tutkimusohjelmien koordinointia ja 
integraatiota valtioiden ja alojen välisesti.  Keskisuuri  Suuri  Suuri  Hyvin suuri
• Nostetaan tutkimusvalmiuksien tasoa 
Itämeren uusissa EU-maissa.  Suuri  Suuri  Suuri  Suuri  
• Mobilisoidaan lisärahoitusvaroja 
tehostetun monialaisen Itämeren 
tutkimusyhteistyön pohjalta.  Vähäinen  Vähäinen  Suuri  Hyvin suuri
TOIMINNALLISET TAVOITTEET  
• Luodaan soveltuvat kuulemisfoorumit 
sidosryhmien kuulemiseksi kaikilla 
asianomaisilla aloilla.  Vähäinen  Keskisuuri  Suuri  Hyvin suuri
• Laaditaan tarvittavat 
täytäntöönpanosäännöt, jotta voidaan 
luoda oikeushenkilö ja hallintorakenne 
yhteistä hallinnointia varten ja panna 
ohjelma tuloksekkaasti täytäntöön  Vähäinen  Vähäinen  Suuri  Hyvin suuri
• Käynnistetään vähintään kolme tieteiden-
välistä ja strategisesti suunnattua yhteistä 
ehdotuspyyntöä, joissa haetaan useiden Keskisuuri  Keskisuuri  Suuri  Hyvin suuri
 
FI 6   FI kumppanien muodostamia hankkeita  
 
6. Vaihtoehtojen vertailu: pa rhaaksi arvioitu vaihtoehto 
Toimintavaihtoehtojen vertailun perusteella vaihto ehto 3 C voisi täysimääräisesti toteutettuna 
parantaa merkittävästi tutkimusvalmiuksia Itämer en alueella ja sitä kautta tukea paremmin 
alueen kestävää kehitystä.   
Vaihtoehto 3 C tarjoaa lisäaikaa ja -resursseja  tarvittavien mekanismien luomiseksi, joiden 
avulla voidaan huolehtia siitä, että 169 artikl an aloite vastaa mahdollisimman läheisesti 169 
artiklan kirjainta ja henkeä. Sen myötä luotaisi in foorumi EU:n ja jäsenvaltioiden yhteiselle 
tutkimussuunnittelulle ja sitä kautta johdonmukaiselle ja p itkäjänteiselle tutkimuslinjaukselle, 
jolla olisi tukenaan kriittinen massa. Euroopan komission aktiivinen mukanaolo aloitteen 
hallintoelimissä voi varmistaa sen, että toimi nnassa korostetaan liikkuvuutta, avoimuutta sekä 
kehittymässä olevia aloja. EU:n rahoituksen ja  kansallisen rahoituksen yhdistämisellä saadaan 
aikaan kriittinen massa valmiuksia, asiantuntemusta ja resursseja, mikä stimuloisi rakennemuutoksiin Itämeren ja sen valuma-alueiden kansallisissa tutkimusjärjestelmissä ja kannustaisi kehittämään ja panemaan täytäntöön  kestävää, yhteistyöpohjai sta, monitieteistä, 
hyvin integroitua ja kohdennettua monikansallista  ohjelmaa, joka tukee alueen kestävää 
kehitystä. Yhteydet teollisuuteen ja muihin sidosryhmiin sekä käyttäjiin vahvistuisivat kansallisella tasolla. Vaihtoehto ei vaatisi merkittäviä institutionaa lisia muutoksia, koska 
EEIG on jo vakiintunut toimija. Se tarjoaisi kuitenkin muille rahoitusorganisaatioille mahdollisuuksia tukea strategisen tutkim uksen etenemissuunnitelmaa ja hyödyttäisi 
laajemmin taloudellisia ja yhtei skunnallisia intressitahoja, jo tka ovat riippuvaisia Itämeren 
ekosysteemin resursseista. Se on lupaavin toimintavaihtoehto, kun tarkastellaan pitkäaikaisen 
ja kestävän integraation aikaansaamista niin in stitutionaalisella (rahoituselinten) tasolla kuin 
tutkimusyhteisöjenkin tasolla.  
Vaihtoehto 3 C voisi olla tuloksekas 169 ar tiklan tarkoituksen ja hengen toteutumisen 
kannalta, ja se tarjoaisi suuria mahdollisuuksia saada lisäarvoa kuudennessa ja seitsemännessä puiteohjelmassa rahoitetuista muista, täydentäv istä tutkimustoimista. Sen menestys riippuu 
kuitenkin paljolti strategiavaiheessa asetettujen tavoitteiden saavuttamisesta Näiden tavoitteiden saavuttamista arvioi daan strategiavaiheen jälkeen tehtävässä arvioinnissa, jonka 
komission yksiköt tekevät riippumattomista asiantuntijoista muodostuvan arviointilautakunnan kanssa. 
Vaihtoehto 3 C:n myötä voitaisiin mobilisoida lisäv aroja sekä EU:n että kansallisella tasolla. 
Yhteisön rahoitusosuus takaisi sen, että aloitt een työohjelmassa otettaisiin aidosti huomioon 
eurooppalainen etu – rajoittamatta kuitenkaan kans allisia toimia ja sitomatta niitä pelkästään 
ohjelman eurooppalaiseen ulottuvuuteen.  
Johtopäätöksenä on, että aika on kypsä 169 artiklan  aloitteelle, jota vart en kootaan kriittinen 
massa koko Itämeren aluetta koetteleviin monimu tkaisiin ympäristöhaas teisiin vastaamiseksi 
ja ohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi. 
 
7. Seuranta ja arviointi 
 
FI 7   FI Parhaaksi arvioitu vaihtoehto (toimintavaihtoe hto 3, toteutustapa C) pantaisiin täytäntöön 
BONUS-169-ohjelmana kahdessa vaiheessa: kaksi vuotisessa strategiav aiheessa ja sitä 
seuraavassa viisivuotisessa to teutusvaiheessa, jonka aikana julkaistaisiin ainakin kolme 
ehdotuspyyntöä.  
Komissio tekee ohjelman erityise stä täytäntöönpanorakenteesta etukäteistarkastuksen ennen 
toteutusvaiheen alkua varainhoitoasetuksen m ukaisesti, minkä lisäksi se huolehtii BONUS-
169-ohjelman arvioinnista ja se urannasta riippumattomien as iantuntijoiden avustuksella. 
Arviointeja tehtäisiin kolme: ensimmäinen arviointi strategi avaiheen jälkeen, väliarviointi 
toteutusvaiheen aikana ja jälkiarviointi toteut usvaiheen jälkeen. Komissio arvioisi edistymistä 
kohti yleisiä ja erityisiä tavoittei ta käyttäen mitattavissa olevia indikaattoreja. On huomattava, 
että BONUS-169-ohjelman tärkeimmät tul okset ovat odotettavissa vasta ohjelman 
loppupuolella. Lisäksi tässä 169 artiklan aloitt eessa noudatellaan hyvin suurelta osin Van 
Welzenin suosituksia2.  
Mitä tulee aloitteen rahoitusvaikut uksiin, parhaaksi arvioitu vaihtoehto käsittäisi osallistuvilta 
valtioilta saadun rahoitussitoumuksen, j oka on 26 miljoonan euron luokkaa tuoreena 
rahoituksena, minkä lisäksi tulisivat infrastruk tuureihin liittyvät luontoi ssuoritukset, arvoltaan 
10 miljoonaa euroa. Vaihtoehdoissa 3 B ja 3 C (t oisin kuin vaihtoehdossa 3 A) osallistuvilta 
valtioilta pyrittäisiin saamaan vielä 14 milj oonan euron luokkaa oleva lisärahoitus tuomalla 
mukaan lisää kansallisia rahoitusorganisaatioita  aloitteen strategiavaiheessa. 169 artiklan 
aloitteeseen kuuluvat hankkeet rahoitettaisiin EY:n ja os allistuvien valtioiden 
yhteisrahoituksella. EY:n rahoitusosuus olisi (komission yhteispäätösehd otuksessa asetetuissa 
enimmäisrajoissa) yhtä suuri kuin osallistu vien valtioiden BONUS-169:ään osoittama 
rahoitus. 
Vaihtoehdossa 3 C (toisin kuin vaihtoehdoissa 2, 3 A ja 3 B) enintään 1,25 miljoonaa euroa 
EU:n kokonaisrahoituksesta käytettä isiin strategiavaiheen tukike lpoisiin kustannuksiin. Tähän 
määrään yhdistettäisiin yhtä suuri rahoitus osallistuvilta jäsenvaltio ilta. Summa siis olisi pois 
varsinaiseen toteutukseen osoitetusta EU:n rahoituksesta, mutta se lisäisi vaihtoehdon 
kustannustehokkuutta, sillä käyttöön otettavat strategiset mekanism it lisäisivät merkittävästi 
aloitteen lisäarvoa ja toteutusvaihetta vart en kaavailtujen tutkimustoimia vaikutuksia, 
tuloksekkuutta ja relevanssia politiikan kanna lta. Vaihtoehto 3 C on myös komissiolle 
aiheutuvien hallintokustannusten näkökulmasta vaikutukseltaan ja kustannustehokkuudeltaan 
paras vaihtoehto. 
Eri toimintavaihtoehtojen kus tannustehokkuuden arviointiin ja me rentutkimuksen alueellisen 
koordinoinnin merkityksen määrittämiseen liittyy vä istämättä epävarmuustekijöitä. EU:ssa ei 
ole aiemmin toteutettu vastaavaa aloitetta, jota voitaisiin käy ttää vertailukohtana. Aloitteen 
lopullisena tuotoksena on uusi tietämys, jotk a on määrä hyödyntää huolehdittaessa siitä, että 
meriekosysteemiin perustuvat resurssit ja palvel ut ovat kestävällä pohjalla, sekä suojeltaessa 
ympäristön laatua pitemmällä ai kaperspektiivillä. Siksi void aan olettaa – vaikkakaan ei 
pitävästi osoittaa – että kansallisten järjestelmien koordinointi ja integrointi, johon vaihtoehdossa 3 pyritään (menestysnäkymiltään erilaisilla) toteutustavoilla A, B ja C, on kustannustehokkain tapa tuottaa parempilaatui sta tietämystä, joka on luotettavampaa, 
kattavampaa ja käyttäjien tarp eiden kannalta tähdellisempää. 
                                                
 
2 Riippumaton asiantuntijaraportti EDCTP-ohjelmasta,  laatijana IER/EDCTP-paneeli: Wim Van Velzen 
(puheenjohtaja), Adetokunbo O. Lucas, Allyson Pollo ck, Jean Stéphenne ja Fernand Sauer, 12.7.2007 
http://ec.europa.eu/research/health/poverty-dis eases/doc/final_ier_report_12july2007_en.pdf