Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta, joka koskee direktiivejä 70/156/ETY ja 80/1268/ETY muuttavan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamista N1-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen ja polttoaineenkulutuksen mittaamisen osalta /* SEK/2003/1127 lopull. - COD 2001/0255 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta, joka koskee direktiivejä 70/156/ETY ja 80/1268/ETY muuttavan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamista N1-luokkaan kuuluvien ajoneuvojen hiilidioksidipäästöjen ja polttoaineenkulutuksen mittaamisen osalta 1. TAUSTA Ehdotus Euroopan parlamentille ja neuvostolle: KOM(2001)543 lopullinen - 2001/0255(COD) // 24. lokakuuta 2001 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto: // 20. maaliskuuta 2002 Euroopan parlamentin lausunto ensimmäisessä käsittelyssä: // 24. syyskuuta 2002 Muutetun ehdotuksen toimituspäivä: // ................ Yhteinen kanta: // 9. lokakuuta 2003 2. komission ehdotuksen tavoite Ehdotuksen tavoitteena on laajentaa direktiivin 80/1268/ETY [1] (sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna direktiivillä 1999/100/EY [2]) vaatimukset, jotka koskevat hiilidioksidipäästöjen mittausta ja polttoaineenkulutusta, N1-luokan ajoneuvoihin (kevyet hyötyajoneuvot, joiden kokonaispaino on enintään 3,5 tonnia). Direktiiviä sovelletaan tällä hetkellä ainoastaan M1-luokan ajoneuvoihin (henkilöautot). Direktiivissä 80/1268/ETY säädetään hiilidioksidipäästöjen ja polttoaineenkulutuksen mittauksista ainoastaan osana tyyppihyväksyntävaatimuksia - hiilidioksidipäästöille ei ole mitään erityisiä raja-arvoja. Ehdotuksessa tehdään myös vähäisiä toimituksellisia muutoksia direktiiviin 70/156/ETY [3], joka koskee moottoriajoneuvojen EY-tyyppihyväksyntää. [1] EYVL L 375, 31.12.1980, s. 36. [2] EYVL L 334, 28.12.1999, s. 36. [3] EYVL L 42, 23.2.1970, s. 1. 3. huomautukset yhteisestä kannasta 3.1. Lyhyet huomiot Euroopan parlamentti hyväksyi kolme (ainoastaan direktiiviin 80/1268/ETY rajoittuvaa) tarkistusta, joilla pyritään edelleen keventämään tyyppihyväksynnästä ajoneuvojen valmistajille (erityisesti pienille ja keskisuurille yrityksille) koituvaa taakkaa, sen kevennyksen lisäksi, joka jo sisältyi komission ehdotukseen. Neuvoston yhteisessä kannassa, johon päästiin määräenemmistöllä, otetaan seuraavassa kuvattava kanta näihin tarkistuksiin, minkä lisäksi siinä on joitakin uusia tarkistuksia komission ehdotukseen: 3.2. Euroopan parlamentin tarkistukset Euroopan parlamentin tarkistus 1: Komission ehdotuksessa N1-luokan ajoneuvo vapautetaan polttoaineenkulutuksen ja hiilidioksidipäästöjen testauksesta, jos siihen asennetulle moottorille on annettu pakokaasupäästöjen osalta tyyppihyväksyntä direktiivin 88/77/ETY [4] mukaisesti ja valmistajan tuottamien N1-luokan ajoneuvojen vuotuinen kokonaismäärä on maailmanlaajuisesti pienempi kuin 2 000 yksikköä. Tällä pyritään keventämään hiilidioksidipäästöjen tai polttoaineenkulutuksen testauksen aiheuttamaa taakkaa tällaisten ajoneuvojen tuotantoon osallistuvilta pieniltä ja keskisuurilta yrityksiltä. [4] EYVL L 36, 9.2.1988, s. 33. Euroopan parlamentin tarkistus 1 vähentää edelleen testauksen potentiaalista rasitetta siten, että "korinrakentaja", joka ostaa moottorilla varustetun rungon autojen tai kuorma-autojen valmistajalta, voi käyttää kyseisen valmistajan toimittamia tietoja hiilidioksidipäästöistä ja polttoaineen kulutuksesta, jos valmis ajoneuvo vastaa ominaisuuksiltaan tiettyjä ajoneuvoperheelle määriteltyjä ominaisuuksia (määritelty tarkistuksessa 3). Komission kanta Euroopan parlamentin tarkistukseen 1: Komissio hyväksyi periaatteessa tarkistuksen 1. Neuvoston kanta Euroopan parlamentin tarkistukseen 1: Neuvosto ei hyväksynyt tarkistusta 1 suoraan, vaan pyysi komissiota esittämään kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulosta arvioinnin tulokset ja tarvittaessa ehdotuksen, jossa edelleen käsitellään "korinrakentajakysymystä" tai monivaiheisesti valmistettavia ajoneuvoja. Euroopan parlamentin tarkistus 2: Komission ehdotuksen tavoitteena on myöntää vapautus niille pienille ajoneuvojen (kevyiden hyötyajoneuvojen) valmistajille, joille direktiivin 80/1268/ETY noudattaminen olisi taloudellisesti raskasta. Tämän vuoksi komission ehdotuksessa myönnetään N1-luokan ajoneuvoille vapautus vaatimuksesta, joka koskee hiilidioksidipäästöjen ja polttoaineenkulutuksen mittaamista, jos seuraavat kaksi ehtoa täyttyvät: a) ajoneuvoon asennettu moottori on tyyppihyväksytty päästöjen osalta direktiivin 88/77/ETY raskaan ajoneuvon moottoreita koskevien säännösten mukaisesti ja b) kyseisen valmistajan N1-luokan ajoneuvojen maailmanlaajuinen vuosituotanto on alle 2000 yksikköä. Sen sijaan, että edellytettäisiin sekä ehdon a) että ehdon b) täyttymistä, Euroopan parlamentin tarkistuksessa 2 poikkeuksen soveltamiseksi riittää, että joko ehto a) tai ehto b) täyttyy. Tarkistuksen mukaisesti vapautus voitaisiin siis myöntää kaikille N1-luokan ajoneuvoille, joihin asennettu moottori on tyyppihyväksytty päästöjen osalta direktiivin 88/77/ETY raskaan ajoneuvon moottoreita koskevien säännösten mukaisesti, sekä kaikille N1-luokan ajoneuvoille, joiden valmistajakohtainen maailmanlaajuinen vuosituotanto on alle 2 000 yksikköä. Euroopan parlamentin tarkistuksella 2 suurin osa N1-luokan ajoneuvoista voitaisiin vapauttaa hiilidioksidipäästöjen ja polttoaineenkulutuksen testauksesta riippumatta siitä, ovatko ne pienten vaiko suurten valmistajien valmistamia. Näin tarkistus käytännössä kumoaisi ehdotuksen keskeisen tavoitteen, eli hiilidioksidipäästöjä ja polttoaineenkulutusta koskevien tarkkojen tietojen tarjoamisen kuluttajille. Komission kanta Euroopan parlamentin tarkistukseen 2: Komissio hylkäsi tarkistuksen 2. Neuvoston kanta Euroopan parlamentin tarkistukseen 2: Neuvosto ei hyväksynyt tarkistusta 2 edellä kuvattuja vastaavista syistä. Euroopan parlamentin tarkistus 3: Euroopan parlamentin tarkistuksessa 3 lisätään useita kriteerejä (erityisesti N1-luokan ajoneuvoille) siihen ominaisuusluetteloon, jonka perusteella määritellään, voidaanko tietyt N1-luokan ajoneuvot ryhmittää yhdeksi ajoneuvoperheeksi hiilidioksidipäästöjen ja polttoaineenkulutuksen mittausta varten (testaustaakan keventämiseksi), ja määritetään ehdot, joilla tyyppihyväksyntää voidaan laajentaa yhdestä N1-luokan ajoneuvotyypistä toiseen N1-luokan ajoneuvotyyppiin. Tarkistuksessa on kaksi osaa: Ensimmäisessä osassa muutetaan vaatimusta, joka on jo osa direktiiviä 80/1268/ETY. Tarkistuksen mukaisesti ajoneuvotyypille myönnettyä tyyppihyväksyntää voitaisiin laajentaa toiseen ajoneuvotyyppiin, jos mitattu hiilidioksidimäärä ylittää enintään 6 prosentilla sen ajoneuvon hiilidioksidipäästöt, jolle tyyppihyväksyntä on alun perin annettu. Tarkistuksella myös mahdollistetaan tyyppihyväksynnän laajentaminen ajoneuvoihin, jotka kuuluvat samaan määriteltyyn ajoneuvoperheeseen. Tämän tarkistuksen tavoitteena on vähentää testien kokonaismäärää (riippumatta kustannuksista vastaavan valmistajan koosta) tyyppihyväksynnän ja, mikä on merkittävää, myös tuotannon vaatimustenmukaisuuden osalta (valmistajaa koskeva velvoite, jonka mukaan sen on osoitettava, että tuotanto on jatkuvasti tyyppihyväksynnän mukaista). Tällä hetkellä direktiiviä 80/1268/ETY sovelletaan ainoastaan M1-luokan ajoneuvoihin (henkilöautot), ja sen mukaisesti tyyppihyväksyntää voidaan laajentaa ajoneuvoihin, jotka ylittävät enintään 4 prosentilla sen ajoneuvon hiilidioksidipäästöt, jolle tyyppihyväksyntä on alun perin annettu. Tarkistuksen toinen osa, eli "ajoneuvoperheen" käsite on uusi. Sen avulla voitaisiin ryhmittää saman tyyppihyväksynnän piiriin ominaisuuksiltaan (esim. välityssuhde, vertailumassa ja keulaosa) samanlaisia ajoneuvoja. Komission kanta Euroopan parlamentin tarkistukseen 3: Komission ehdotukseen ei sisälly minkäänlaista N1-luokan ajoneuvojen "perhekäsitettä". Ajoneuvoperheeksi ryhmittelyä varten ehdotetaan useita ajoneuvon piirteitä, joista jokaisella on vaikutus polttoaineenkulutukseen ja hiilidioksidipäästöihin. Kaikkia piirteitä voidaan muuttaa samanaikaisesti, joten pahimmassa tapauksessa hiilidioksidipäästöjen kasvu voisi hyvinkin ylittää 6 prosentin arvon, joka edellä mainittiin rajana tyyppihyväksynnän laajentamiselle ajoneuvotyypistä toiseen. Ajoneuvoperheen käsitettä on ehdotettu kytkettynä tarkistukseen 1, jonka komissio on periaatteessa hyväksynyt. Komissio uskoo kuitenkin, että ajoneuvoperheen käsitteen käyttäminen ei ole tarpeen, koska mahdollisuus laajentaa ajoneuvotyypille myönnettyä tyyppihyväksyntää toiseen ajoneuvotyyppiin, jolle mitattu hiilidioksidimäärä ylittää enintään 6 prosentilla alkuperäisen ajoneuvon hiilidioksidipäästöt, tarjoaa valmistajille erittäin joustavat mahdollisuudet tämän direktiivien mukaisten testien suorittamiseen. Komissio hyväksyi periaatteessa tarkistuksen 3 ensimmäisen osan (tyyppihyväksymisen laajentaminen, kun hiilidioksidipäästöt kasvavat enintään 6 %), koska tällainen poikkeus on kohtuullinen kevyiden hyötyajoneuvojen kohdalla, joiden viitemassat vaihtelevat enemmän kuin henkilöautoilla. Komissio hylkäsi kuitenkin tarkistuksen 3 toisen osan (ajoneuvoperheen käsite). Neuvoston kanta Euroopan parlamentin tarkistukseen 3: Neuvoston yhteiseen kantaan on otettu Euroopan parlamentin tarkistuksen 3 kumpikin osa, tosin tietyin eroin: - tyyppihyväksynnän laajentaminen ajoneuvotyypistä toiseen, jos mitatut hiilidioksidipäästöt ylittävät enintään 6 prosentilla alkuperäisen ajoneuvotyypin päästöt, kun ajoneuvo on ominaisuuksiltaan olennaisesti sama, kuten tarkistuksessa 3 - ajoneuvoperhe määritellään yksityiskohtaisempien ominaispiirteiden avulla kuin tarkistuksessa 3, ja koko ajoneuvoperheen tyyppihyväksynnän perustana on se perheeseen kuuluva ajoneuvo, jonka hiilidioksidipäästöt ovat suurimmat. Hyväksynnän laajentaminen ajoneuvoperheen sisällä on mahdollista, jos uuden ajoneuvon polttoaineenkulutus ei ylitä sen ajoneuvon polttoaineenkulutusta, johon ajoneuvoperheen polttoaineenkulutus ja tyyppihyväksyntä perustuvat. - ajoneuvoperhe määritellään yksityiskohtaisempien ominaispiirteiden avulla kuin tarkistuksessa 3, ja koko ajoneuvoperheen tyyppihyväksynnän perustana ovat ne perheeseen kuuluvat ajoneuvot, joiden hiilidioksidipäästöt ovat suurimmat ja pienimmät. Jos näiden ero on enintään 4 % (ks. direktiivin 93/116/ETY [5] liitteessä I oleva 6.5 kohta), tyyppihyväksynnän perusteena käytetään valmistajan kaikille ajoneuvoperheen jäsenille ilmoittamia hiilidioksidipäästöjä. Jos näiden arvojen ero on enemmän kuin 4 % (ks. direktiivin 93/116/ETY liitteessä I oleva 6.5 kohta), ajoneuvoille tehdään lisätestejä, minkä jälkeen tyyppihyväksynnästä tehdään päätös direktiivin 93/116/ETY liitteessä I olevan 6.5 kohdan pohjalta. [5] EYVL L 329, 30.12.1993, s. 39. Näiltä osin neuvoston yhteinen kanta tarjoaa valmistajille tiettyä joustavuutta ajoneuvoperheen määrittelyssä, mutta rajoittaa enemmän perhekäsitettä ja tyyppihyväksynnän laajentamista ajoneuvoperheen sisällä kuin Euroopan parlamentin tarkistus 3. Tämä tarjoaa kuluttajille ainakin periaatteessa mahdollisuuden saada tarkempaa tietoa N1-luokan ajoneuvojen polttoaineenkulutuksesta kuin tilanne, johon Euroopan parlamentin tarkistukset olisivat johtaneet. Kuten Euroopan parlamentin tarkistusta koskevissa komission kommenteissa todettiin, komissio on tietoinen neuvoston perusteista sille, että se on kuuden prosentin laajennussäännön lisäksi ottanut mukaan myös perhekäsitteen. Komissio uskoo kuitenkin, että näin ainoastaan lisätään epävarmuutta tämän direktiiviin toimivuudesta, erityisesti jos direktiiviä käytetään tueksi mahdollisille myöhemmille toimille, jotka koskevat kevyiden hyötyajoneuvojen hiilidioksidipäästöjä. 3.3. Komission kanta neuvoston lisäämiin merkittäviin uusiin osiin 3 artikla: Neuvosto ei päässyt yksimielisyyteen tämän direktiivin soveltamisesta monivaiheisesti valmistettaviin ajoneuvoihin ja N1-luokan raskaampiin ajoneuvoihin, joihin voidaan asentaa moottori, joka on saastepäästöjen osalta tyyppihyväksytty direktiivin 88/77/ETY mukaisesti. Neuvosto pyytää komissiota kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulopäivästä arvioimaan mahdollisuuksia tämän direktiivin soveltamiseksi edustavalla tavalla tällaisiin ajoneuvoihin ja antamaan tässä yhteydessä tarvittaessa ehdotuksen. Direktiivin soveltamista monivaiheisesti valmistettaviin ajoneuvoihin on kuitenkin 5 artiklan 4 kohdassa lykätty 12 kuukaudella. Neuvosto kehottaa komissiota lisäksi kahden vuoden kuluessa direktiivin voimaantulopäivästä arvioimaan direktiiviin sisältyvän ajoneuvoperheen käsitteen toimivuutta käytännössä. Komissio toteaa, että perustamissopimukseen kirjatun aloiteoikeutensa mukaisesti se voi arvioida kaikkien jätettävien ehdotusten ajoitusta ja sisältöä. Lisäksi neuvoston yhteisessä kannassa tämän toiminnan aiheuttama rasitus siirretään komission kannettavaksi, vaikka direktiivin käytännön toimivuuden arviointi riippuu suuresti niistä tiedoista, jotka komissio saa jäsenvaltioilta tämän direktiivin toiminnan osalta tyyppihyväksyntätarkoituksiin. Tätä ei mainita 3 artiklassa. Komission on myös pettynyt siihen, että neuvoston mielestä on tarpeen myöntää monivaiheisesti valmistettaville ajoneuvoille (joita valmistavat pääosin pk-yritykset) vuoden pituinen poikkeus, kun tällaisten ajoneuvojen tulisi kuulua komission ehdottaman alle 2 000 ajoneuvon tuotantoa koskevan poikkeukseen piiriin (joka edelleen sisältyy yhteiseen kantaan direktiivin liitteen I (soveltamisala) tarkistetussa osassa 1) tai 6 prosentin laajennuksen piiriin. 5 artikla: Komissio ehdotti, että tätä direktiiviä sovellettaisiin kaikkien N1-luokan ajoneuvojen uusien tyyppien tyyppihyväksyntään 1. tammikuuta 2003 alkaen. Tämän jälkeen direktiiviä sovellettaisiin kaikkiin N1-luokan I-alaluokan ajoneuvotyyppeihin 1. tammikuuta 2006 alkaen ja kaikkiin N1-luokan II- ja III-alaluokan ajoneuvotyyppeihin 1. tammikuuta 2007 alkaen. Nämä päivämäärät vastaavat tiukempien päästörajojen käyttöönottopäiviä uusien ajoneuvotyyppien osalta (direktiivi 70/220/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiivillä 98/69/EY). Neuvosto on lykännyt direktiivin soveltamista uusiin tyyppihyväksyntiin kaikkien II- ja III-alaluokan ajoneuvojen osalta yhdellä vuodella ja 5 artiklan 4 kohdassa lisäksi lykännyt 12 kuukaudella direktiivin soveltamista monivaiheisesti valmistettuihin ajoneuvoihin (3 artiklassa esitetyn tarkastelun mukaisesti). Komissio toistaa näkemyksensä, jonka mukaan tämän direktiivin soveltamisen lykkääminen johtaa todennäköisesti siihen, että (mahdollisesti myöhemmin hyväksyttävät) kevyisiin hyötyajoneuvoihin kohdistetut hiilidioksidipäästöjä koskevat toimenpiteet, olivatpa ne siten lainsäädännön tai vapaaehtoisten sitoumusten muodossa, lykkäytyvät samoin. 4. PÄÄTELMÄT Neuvoston yhteisessä kannassa otetaan huomioon joko suoraan tai epäsuorasti kaikki Euroopan parlamentin esittämät kolme tarkistusta. Komissio on pettynyt siihen, että neuvosto ei hyväksynyt näkemystä monivaiheisista valmistajista. Sen sijaan neuvosto on 3 artiklalla lykännyt tätä koskevaa päätöstä siihen saakka, kunnes komissio arvio tämän direktiivin käytännön toimintaa perhekäsitteen osalta sekä arvioi mahdollisuutta soveltaa direktiiviä edustavalla tavalla monivaiheisesti rakennettuihin ajoneuvoihin ja ajoneuvoihin, joihin asennetulle moottorille on annettu pakokaasupäästöjen osalta tyyppihyväksyntä direktiivin 88/77/ETY mukaisesti. Komissio on huolestunut siitä, että neuvosto katsoi tarpeelliseksi lisätä tämän direktiivin monimutkaisuutta ottamalla siihen ajoneuvojen perhekäsitteen tyyppihyväksynnän laajentamista koskevan 6 prosentin perusteen lisäksi. Sen lisäksi, että komissio voi perustamissopimukseen kirjatun aloiteoikeutensa mukaisesti arvioida kaikkien jätettävien ehdotusten ajoitusta ja sisältöä, tämän direktiivin käytännön arviointi riippuu suuressa määrin tiedoista, joita komissio saa jäsenvaltioilta. Komissio onkin pettynyt siihen, että 3 artiklassa ei millään tavoin mainita jäsenvaltioiden velvoitetta toimittaa tietoja komissiolle. Komissio on ilmaissut näkemyksensä tämän direktiivin täytäntöönpanon lykkäämisestä. Jotta kuitenkin voitaisiin antaa säädöksiä, jotka mahdollistavat jatkotoimien tarkastelun, komissio pitää yhteistä kantaa yleisesti hyväksyttävänä. Se kehottaakin kyseisiä kahta toimielintä pyrkimään mahdollisimman pikaiseen sopimukseen direktiiviin 80/1268/ETY ja 70/156/ETY tehtävistä muutoksista.