KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Toinen yksinkertaistamisen tulostaulu vuodet 2014–2020 kattavaa monivuotista rahoituskehystä varten /* COM/2013/098 final */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Toinen yksinkertaistamisen tulostaulu vuodet 2014–2020 kattavaa monivuotista rahoituskehystä varten 1. Ratkaisun hetki lähestyy Eurooppa-neuvostossa 8. helmikuuta 2013 aikaansaadulla poliittisella yhteisymmärryksellä pohjustetaan vuosia 2014–2020 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen hyväksymistä. Säädökset, jotka koskevat monivuotiseen rahoituskehykseen sisältyviä ohjelmia, olisi hyväksyttävä mahdollisimman pian. Jotta talousarviota voidaan ruveta toteuttamaan heti seuraavan monivuotisen rahoituskehyksen alussa 1. tammikuuta 2014, toimielinten väliset neuvottelut on saatava pikaisesti päätökseen. Tehtävissä päätöksissä olisi otettava kokonaisuudessaan huomioon monivuotiseen rahoituskehykseen sisältyvät varat ja varmistettava, että niillä saadaan aikaan Euroopan unionin (EU) kansalaisten ja yritysten kannalta parhaat mahdolliset tulokset. Monivuotiseen rahoituskehykseen (2014–2020) kuuluvista alakohtaisista rahoitusehdotuksista käytävissä neuvotteluissa komissio pyrkii sitoumuksensa mukaisesti edistämään rahoitusohjelmien ja ‑menettelyjen yksinkertaistamista.[1] Yksinkertaistamisella on tarkoitus helpottaa EU:n rahoituksen saantia ja parantaa EU:n politiikan täytäntöönpanoa sekä samalla huolehtia riittävästä valvonnasta ja varmuudesta. Sitoutuminen yksinkertaistamiseen on erityisen tärkeää nykyisessä talous- ja rahoitustilanteessa, kun kaikki Euroopan unionin kasvun, työllisyyden ja kilpailukyvyn tukemiseen käytettävissä olevat resurssit olisi hyödynnettävä mahdollisimman tehokkaasti. Eurooppa-neuvosto on tunnustanut yksinkertaistamisen merkityksen todetessaan, että ”kaikkeen alakohtaiseen lainsäädäntöön, joka liittyy uuteen monivuotiseen rahoituskehykseen, […] olisi tästä syystä sisällytettävä keskeisiä osia, joilla pyritään yksinkertaistamaan ja lisätään tilivelvollisuutta ja EU:n varojen tehokasta käyttöä”.[2] Neuvosto on hiljattain korostanut tarvetta edistää yksinkertaistamista Euroopan ja jäsenvaltioiden tasolla[3], jotta voidaan vähentää sääntöjen monimutkaisuutta. Euroopan tilintarkastustuomioistuin on toistuvasti todennut, että monimutkaiset säännöt ovat suurin syy virheisiin. Yksinkertaistaminen on strateginen kysymys: yksinkertaistamalla sääntöjä, helpottamalla menettelyjä ja vähentämällä niiden kustannuksia parannetaan EU:n rahoituksen laatua ja toteutusta sekä varmistetaan, että rahoitusta on saatavilla entistä laajemmin ja helpommin. Kyse on siis resurssien käyttämisestä talouden, kasvun ja työllisyyden tueksi. Komissio on sitoutunut seuraamaan ja tukemaan yksinkertaistamisen edistymistä neuvotteluissa Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa. Ennen tätä tiedonantoa komissio antoi syyskuussa 2012 ensimmäisen yksinkertaistamisen tulostaulun[4]. Tässä toisessa tulostaulussa esitetään keskeiset tapahtumat ensimmäisen tulostaulun jälkeen, tuodaan esille tärkeimmät kysymykset ja kuvataan, miten EU:n rahoitusta voitaisiin edelleen yksinkertaistaa ja tehostaa vuosina 2014–2020. Tämä tiedonanto on lisäksi tarkoitettu vertailukohdaksi ja tueksi Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltiona toimivalle Irlannille, joka on aloittanut toimintansa erittäin kunnianhimoisesti keskittyen vakauteen, työllisyyteen ja kasvuun. Irlanti ilmoitti puheenjohtajakauden ohjelmassaan sitoutuneensa tekemään aktiivista työtä kumppaneidensa ja erityisesti Euroopan parlamentin kanssa toimielinten välisen sopimuksen laatimiseksi eri välineistä, joiden avulla rahoitus saadaan viipymättä käyttöön työpaikkojen ja kasvun edistämiseksi. Nämä välineet tukevat EU:n tutkimus- ja innovointivalmiuksia, lisäävät yhteenkuuluvuutta ja edistävät järkeviä investointeja Euroopan luonnonvaroihin maalla ja merellä.[5] Yksinkertaiset säännöt sekä nopeat ja tehokkaat menettelyt ovat keskeisiä tekijöitä pyrittäessä nopeuttamaan EU:n rahoitusta. Myös Euroopan parlamentti tekee aktiivisesti työtä rahoitusohjelmien kehittämiseksi. Se on käynnistänyt epäviralliset kolmikantaneuvottelut komission ja neuvoston kanssa useimmilla aloilla. Euroopan parlamentin esittelijät neuvottelevat tarkistuksista komission ehdotuksiin, jotta niistä voidaan päästä sopimukseen parlamentin ensimmäisessä täysistuntokäsittelyssä. Säädösehdotukset on hyväksyttävä ajallaan täytäntöönpanon käynnistämiseksi vuoden 2014 alussa; vain näin voidaan varmistaa EU:n rahoituksen jatkuvuus. Näistä toimenpiteistä ja eräissä kysymyksissä saavutetusta merkittävästä edistyksestä huolimatta yksinkertaistamista ei usein oteta riittävästi huomioon neuvotteluissa. Lainsäätäjät näyttävät asettavan etusijalle muut tavoitteet, myös silloin kun nämä muut perussäädöksissä vahvistetut tavoitteet vaikuttavat itse ohjelmien yksinkertaisuuteen ja mahdollisuuksiin osallistua niihin. Yksinkertaistaminen sivuutetaan usein toissijaisena. Puheenjohtaja Barroso lähetti 20. syyskuuta 2012 Euroopan parlamentin puhemiehelle Martin Schulzille ja Euroopan unionin neuvoston istuntoa johtavalle puheenjohtajalle Andreas Mavroyiannikselle kirjeen muistuttaakseen yksinkertaistamisen keskeisestä merkityksestä ja kehottaakseen parlamenttia ja neuvostoa lisäämään yhteistyötään komission kanssa yksinkertaistamisen edistämiseksi.[6] Kehotuksella ei kuitenkaan ole toistaiseksi ollut toivottua vaikutusta. Euroopan parlamentin ja neuvoston sekä komission yhteistyöllä on saatu aikaan huomattavaa edistystä eräissä kysymyksissä, joita ovat muun muassa varainhoitoasetuksen[7] hyväksyminen sekä alakohtaisten ohjelmien sääntöjen yhdenmukaisuus varainhoitoasetuksen kanssa. Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat suhtautuneet avoimesti eri ohjelmiin sovellettaviin yksinkertaistamisehdotuksiin, jotka koskevat yhteisen kehyksen määrittelyä, valtavirtaistamista, selkeitä ja johdonmukaisia avustuskelpoisuussääntöjä (ja erityisesti yksinkertaistettuja kustannusluokkia), sähköistä hallintoa sekä paremmin suhteutettua ja tehokkaampaa valvontaa. Lainsäätäjät ovat suhtautuneet erityisen myönteisesti ehdotuksiin hallinnon yksinkertaistamisesta varsinkin jäsenvaltioiden osalta. Ne ovat halukkaita lisäämään tältä osin joustavuutta. Eräissä tapauksissa liiallinen joustavuus ja siihen liittyvät tapauskohtaiset ratkaisut esimerkiksi yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) uudistamisessa haittaisivat kuitenkin yksinkertaistamista. Parlamentti ja neuvosto ovat myös ilmoittaneet olevansa halukkaita lisäämään talousarvion toteutuksen ennakkovalvontaa. Ne ovat tämän vuoksi kuormittaneet säädösehdotuksia lisäämällä yksityiskohtaisia säännöksiä ja monimutkaisia menettelyjä tai ottamalla uudelleen käyttöön vuosia 2007–2013 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen ohjelmien rakenteen. Näiden lisäysten takia mahdollisten tuensaajien olisi vaikea saada rahoitusta ohjelmista. Samalla lisäykset haittaisivat EU:n varojen käyttöä. Lisäksi tämä lähestymistapa rajoittaisi komission mahdollisuuksia toteuttaa talousarviota joustavasti. Tämä olisi ristiriidassa seuraavien periaatteiden kanssa: komissiolle asetettu velvoite vastata täysimääräisesti talousarvion toteuttamisesta ja toisaalta Euroopan parlamentin valtuudet myöntää vastuuvapaus talousarvion toteuttamisesta. Eurooppa-neuvosto on kehottanut lainsäätäjiä hyväksymään nopeasti rahoitusohjelmat, joilla vuosien 2014–2020 monivuotinen rahoituskehys pannaan täytäntöön, jotta ne ovat käytettävissä 1. tammikuuta 2014 alkaen. Se on muistuttanut ”yhteisestä tavoitteesta ja toimielinten ja jäsenvaltioiden vastuusta yksinkertaistaa rahoitussääntöjä ja -menettelyjä”. Lisäksi se on kehottanut lainsäätäjiä ”sopimaan ohjelmista, jotka ovat yksinkertaisempia ja vähentävät selvästi viranomaisten ja tuensaajien hallinnollista taakkaa”.[8] Komissio katsoo, että tässä tulostaulussa mainitut seikat ovat keskeisiä esteitä yksinkertaistamiselle. Jäljempänä esitetyt esimerkit kuvaavat parhaiten yleisiä suuntauksia. Lainsäätäjien olisi poistettava jäljellä olevat esteet neuvottelujen viimeisessä vaiheessa. Tavoitteeksi olisi asetettava sellaisten tulosten saavuttaminen, jotka parhaiten vastaavat EU:n varojen edunsaajien ja kaikkien unionin kansalaisten tarpeita. 2. Yksinkertaistamisvaihtoehdot: keskeiset kysymykset 2.1. EU:n rahoitusohjelmien yksinkertaistaminen ja rahoituksen saatavuuden parantaminen EU:n rahoitusta yksinkertaistetaan ensisijaisesti antamalla yksinkertaisempia säädöksiä. Komissio on ehdottanut tietyllä politiikanalalla aiemmin käynnistettyjen lukuisten ohjelmien yhdistämistä uusiin rahoitusohjelmiin, joissa vahvistetaan ensisijaiset poliittiset aihealueet ja tavoitteet sekä määritellään ohjelman määrärahat. Perussäädökseen otettavilla yleisillä määritelmillä on tarkoitus kattaa keskeiset aihealueet ja tavoitteet, jotka ovat riittävän laajat seitsenvuotista, pitkän aikavälin kattavaa rahoituskautta (2014–2020) varten. Jotta tulevalla rahoituskaudella voitaisiin ripeästi reagoida muuttuviin poliittisiin painopisteisiin sekä vastata taloudellisiin/yhteiskunnallisiin tarpeisiin, niille komission yksiköille, jotka käytännössä hallinnoivat varoja, on jätetty jonkin verran liikkumavaraa. Ne vahvistavat erityistavoitteet ja keskeiset aihealueet sekä päättävät varojen jakautumisesta vuotuisissa/monivuotisissa työohjelmissa varainhoitoasetuksen mukaisesti. Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat esittäneet tähän yksinkertaiseen, kattavaan ja joustavaan kehykseen eräitä tarkistuksia, jotka asettavat sen kyseenalaiseksi. Vaikka lainsäätäjät säilyttävät uusien rahoitusohjelmien yhtenäisen rakenteen, ne ovat usein ehdottaneet uusia aloja ja aiheita, joiden seurauksena palataan aiempaan erillisistä ohjelmista muodostuvaan järjestelmään ja/tai joilla lisätään ohjelmiin useita teknisiä yksityiskohtia. Esimerkiksi Yhteinen Erasmus ‑ohjelman[9] osalta neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat ehdottaneet yleissivistävää ja ammatillista koulutusta ja nuorisoa koskevan luvun jakamista kahdeksi erilliseksi luvuksi muuttamatta kuitenkaan komission ehdotuksessa esitettyä kokonaisrakennetta. Tavoitteet esitetään kuitenkin sekä koko ohjelman tasolla että erillisten lukujen/alojen osalta, ja tarkoituksena on lisätä eri alojen ja niihin kuuluvien toimien näkyvyyttä. Lisäksi Euroopan parlamentti ehdottaa, että kullekin alalle osoitetaan ennalta määritelty prosenttiosuus ohjelman määrärahoista. Vastaavia muutoksia esitettiin sosiaalisia muutoksia ja innovaatioita koskevasta Euroopan unionin ohjelmasta[10] käydyissä neuvotteluissa. Ohjelmasta on tarkoitus antaa rahoitustukea innovatiivisille toimille, jotka edistävät työllisyyteen, sosiaalisen suojeluun, sosiaalisen syrjäytymisen ja köyhyyden torjuntaan sekä työolojen parantamiseen liittyviä EU:n tavoitteita. Ohjelmaan on yhdistetty kolme tällä hetkellä erillistä ohjelmaa, ja sillä laajennetaan ohjelmien soveltamisalaa, jotta voitaisiin varmistaa yhdenmukaiset ja yhtenäiset toimet sosiaalipoliittisten tavoitteiden saavuttamiseksi. Rahoitettavat lohkot vastaavat nykyisiä ohjelmia. Siitä huolimatta Euroopan parlamentti ja neuvosto ehdottavat, että kuhunkin lohkoon sisällytetään aihekohtaisia osa-alueita ja että kutakin osa-aluetta varten osoitetaan vähimmäismäärärahat siten, että kaikki ohjelman määrärahat saadaan käytettyä. Kuluttajaohjelmassa[11] on lisätty tavoitteita, osatavoitteita, avustuskelpoisia toimia ja indikaattoreita, joilla mitataan näiden tavoitteiden saavuttamista. Lisäksi Euroopan parlamentti yrittää ottaa käyttöön tätä yksityiskohtaista rakennetta vastaavan sitovan määrärahojen jakautumisen, jossa teknisen avun määrärahoille on määritetty enimmäismäärä. Kansanterveys kasvun tukena ‑ohjelmaan[12] Euroopan parlamentti on lisännyt tavoitteita, osatavoitteita ja avustuskelpoisia toimia ja siten hajauttanut ohjelman rajallisia määrärahoja ja heikentänyt sen kohdentamista ja tehoa. Euroopan rakenne- ja investointirahastoja[13] koskevan ehdotuksen osalta neuvosto on tarkastellut rahoitusvälineiden ehtojen, edellytysten ja menettelyjen määrittelyä ja torjunut delegoitujen säädösten käytön yksityiskohtaisten sääntöjen vahvistamiseen. Tuloksena on vaikealukuinen ja kaavamainen teksti, joka vaikeuttaa rahoitusvälineiden käyttöä, jos se hyväksytään. Tämä on ristiriidassa rahoitusvälineille tulevassa monivuotisessa rahoituskehyksessä annetun keskeisen merkityksen kanssa eikä vastaa varainhoitoasetusta, jonka mukaan tällaisista seikoista voidaan säätää delegoidussa säädöksessä. Vastaavasti erityisesti nykyisessä taloustilanteessa olisi vältettävä säännöksiä, jotka osaltaan viivästyttävät investointien käytännön toteutumista ja haittaavat Euroopan rakenne- ja investointirahastojen asianmukaista ja oikea-aikaista toimintaa. Lopuksi on tärkeää, että lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyn säädöksen ja sen liitteiden muita kuin keskeisiä osia voidaan muuttaa delegoiduilla säädöksillä, sillä näin varmistetaan joustavuus talousarvion toteutuksessa (esimerkiksi ulkosuhteiden[14], innovatiivisten rahoitusvälineiden ja YMP:n alalla). Erityisesti neuvosto vastustaa komission tämänsuuntaisia ehdotuksia, vaikka lainsäätäjillä on jo riittävät valtuudet vastustaa ja jopa kumota delegoituja säädöksiä. Nämä esimerkit ovat osoitus halusta jatkaa nykytilannetta ja ohjata EU:n rahoitusta säädöksissä vahvistettujen kanavien kautta. Tähän liittyy usein pyrkimys vahvistaa tietyt prosenttiosuudet varojen jakamista varten. Perussäädökseen sisällytetyt yksityiskohtaiset säännökset käytännössä lisäävät lainsäätäjien suorittamaa talousarvion toteutuksen ennakkovalvontaa. Samalla nämä säännökset kuitenkin kuormittavat rahoitusohjelmia koskevia säädöksiä teknisillä yksityiskohdilla ja rajoittavat talousarvion toteutuksessa tarvittavaa joustavuutta. Tämä puolestaan haittaa innovatiivisia aloja ja heikentää varojen tehokasta käyttöä, vaikka taloudellisen/yhteiskunnallisen tilanteen muutokset lähivuosina edellyttäisivät nimenomaan joustavuutta. Tässä lähestymistavassa ei oteta asianmukaisesti huomioon sitä, että Euroopan parlamentti ja neuvosto käyttävät joka tapauksessa toimivaltaansa ja päättävät määrärahojen lopullisesta jakautumisesta vuosittain. Yksityiskohtaisten ja teknisten säännösten liian suuri määrä vähentää joustavuutta talousarvion hallinnoinnissa ja lisää perussäädösten monimutkaisuutta. Tämä puolestaan vaikeuttaisi edunsaajien mahdollisuuksia saada EU:lta rahoitusta ja tekisi rahoituksesta jäykkää ja tehotonta. Lisäksi se kyseenalaistaisi komission roolin EU:n talousarvion hallinnoinnista vastaavana toimielimenä. Nämä riskit olisi estettävä poistamalla kyseiset epäkohdat neuvottelujen seuraavissa vaiheissa. 2.2. Valtataistelu EU:n rahoituksesta: miten toteutusta parannetaan? 2.2.1. Delegoidut säädökset ja täytäntöönpanosäädökset Kaikkia rahoitusohjelmia koskevissa neuvotteluissa on tullut esille sama institutionaalinen ongelma: Euroopan parlamentti on pyytänyt säätämään tavoitteista, ensisijaisista aihealueista, rahoituksen jakautumisesta ja muista talousarvion toteutukseen liittyvistä osa-alueista delegoiduissa säädöksissä. Tällä hetkellä nämä seikat sisältyvät vuotuisiin/monivuotisiin työohjelmiin, jotka yleensä muodostavat samalla komission rahoituspäätöksen. Komissio on ehdottanut, että nämä työohjelmiin/rahoituspäätöksiin (jotka ovat puhtaasti talousarvion toteutusta koskevia säädöksiä) sisältyvät seikat määriteltäisiin jatkossakin täytäntöönpanosäädöksissä. Neuvosto kannattaa tätä lähestymistapaa. Sen sijaan Euroopan parlamentti haluaa osallistua aiempaa enemmän näiden seikkojen määrittelyyn. Tämä voidaan toteuttaa kahdella vaihtoehtoisella tavalla: – Työohjelmat hyväksytään delegoiduilla säädöksillä. Tämä vaihtoehto ei ole oikeudellisesti mahdollinen, sillä se ei vastaa SEUT-sopimuksen 290 ja 291 artiklaa. Se muuttaisi toimielinten välistä tasapainoa ja olisi ristiriidassa hiljattain tarkistetun varainhoitoasetuksen kanssa, jossa säädetään, että komissio hyväksyy vuotuiset/monivuotiset työohjelmat. – Perussäädösten ja työohjelmien väliin lisätään uusi sääntelyvaihe: tällaisissa delegoiduissa säädöksissä määriteltäisiin rahoituksen osatekijät laaja-alaisesti ja siten, että ne toteutettaisiin käytännössä työohjelmien avulla. Seurauksena saattaisi kuitenkin olla ohjelmien täytäntöönpanon viivästyminen erityisesti ensimmäisenä varainhoitovuonna. Komission alkuperäiset ehdotukset ovat oikeudellisesti asianmukaiset, ja niillä pyritään varmistamaan EU:n rahoituksen tehokkuus, joustavuus ja tuloksekkuus, jotka ovat edunsaajien ja kansalaisten kannalta tärkeimmät kriteerit. 2.2.2. Komiteamenettely Neuvosto on yrittänyt tehostaa jäsenvaltioiden ennakkovalvontaa talousarvion toteutuksesta lisäämällä komiteamenettelyjen käyttöä aloilla, joilla se ei sisälly komission ehdotuksiin. Esimerkiksi Horisontti 2020 ‑ohjelmassa[15], josta rahoitetaan tutkimusta ja innovointia, ja Verkkojen Eurooppa ‑välineessä[16] (infrastruktuurit) neuvosto on ehdottanut komiteamenettelyjen[17] käyttöä hankkeiden valinnassa ja tehtäessä yksittäisiä oikeudellisia sitoumuksia, kuten rahoituksen myöntämistä koskevia päätöksiä.[18] Rahoituspäätösten tekeminen on kuitenkin osa talousarvion toteutusta, joka puolestaan kuuluu komission yksinomaiseen toimivaltaan. Lisäksi näitä monimutkaisia menettelyjä sovellettaisiin päätöksiin, jotka ovat pelkästään hallinnollisia ja jotka tekee valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä (eli komission pääjohtajat). Kokemusten mukaan nämä päätökset eivät kuitenkaan ole kiistanalaisia. Komiteamenettely tekisi näiden päätösten hyväksymisestä jäykempää, byrokraattisempaa, hitaampaa ja kalliimpaa (kokouksista ja käännöksistä aiheutuvat kustannukset jne.). Komitean osallistumisesta ei saataisi lainkaan lisäarvoa. Päinvastoin se pidentäisi tarjouspyynnön ja avustussopimusten allekirjoittamisen välistä aikaa ja viivästyttäisi siten varojen jakamista. Näiden kahden ohjelman keskeinen merkitys mainitaan neuvoston puheenjohtajavaltion Irlannin ohjelmassa[19], jossa todetaan, että välttämällä monimutkaisia ja byrokraattisia menettelyjä tunnustettaisiin käytännössä näiden ohjelmien merkitys ja saataisiin niistä merkittävästi enemmän hyötyä EU:n taloudelle. Neuvosto on ehdottanut komiteamenettelyjen käyttöönottoa jopa tilanteissa, joissa kaikki käytännön todisteet osoittavat, ettei niistä ole hyötyä. Kokemukset sisäasioiden alalla ovat osoittaneet, että varoja on saatava käyttöön nopeasti ja joustavasti, jotta voidaan reagoida tehokkaasti odottamattomissa tilanteissa, kuten silloin kun unionin ulkorajoille kohdistuu yllättävä tai poikkeuksellinen muuttopaine tai kun tapahtuu terrori-isku tai laajamittainen verkkohyökkäys. Sen vuoksi komissio on ehdottanut hätäapua koskevien työohjelmien hyväksymistä varten erillistä menettelyä ilman komiteaa. Neuvosto on kuitenkin ehdottanut Yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä monimutkaisen ja aikaa vievän tarkastelumenettelyn soveltamista. Rahoitusapua on annettava hätätilanteissa nopeasti ja tehokkaasti. Sen esteenä eivät saa olla monimutkaiset menettelyt. Neuvosto on lisäksi ehdottanut sellaisen vaihtoehdon käyttöönottoa, joka estäisi komissiota toimimasta, jos asiaa käsittelevä komitea ei ole antanut lausuntoa. Tällainen lauseke, joka estäisi EU:n rahoituksen, on otettu käyttöön ilman asianmukaisia perusteluja monissa tapauksissa, esimerkiksi yhteisen maatalouspolitiikan[20], sisäasioiden rahastojen sekä yritysten kilpailukykyä ja pieniä ja keskisuuria yrityksiä koskevan ohjelman (COSME)[21] osalta. 2.3. Yksinkertaiset avustuskelpoisuussäännöt: lisää tehoa ja vähemmän virheitä 2.3.1. Yksi korvausosuus ja välillisiä kustannuksia koskeva pakollinen kiinteä osuus Komissio on ehdottanut, että EU:n rahoitusta yksinkertaistetaan merkittävästi ottamalla käyttöön yksi korvausosuus sekä välillisiä kustannuksia koskeva pakollinen kiinteä osuus. Yhtä korvausosuutta sovellettaisiin kaikkiin toteutettavan hankkeen edunsaajiin ja välillisiä kustannuksia koskevaa kiinteää osuutta sovellettaisiin kaikkiin toimiin ja kaikentyyppisiin osanottajiin. Kummallakin toimenpiteellä vältettäisiin monimutkaiset laskelmat, raportointi ja virheet. Tällainen uudistus on erityisen tärkeä Horisontti 2020 ‑ohjelmassa, sillä tutkimuksella ja innovoinnilla on strateginen merkitys EU:n taloudelle. Tällä yksinkertaistamistoimella pyritään myös säästämään aikaa ja vapauttamaan resursseja, jotta niitä voidaan käyttää tuottavammin toimen hyväksi. Tilintarkastustuomioistuin tuki tätä merkittävästi yksinkertaistettua rahoitusmallia 19. heinäkuuta 2012 antamassaan lausunnossa N:o 6/2012 todeten, että se ”helpottaisi ja nopeuttaisi […] hakumenettelyä” ja vähentäisi sääntöjenvastaisuuden riskiä. Tämä keskeinen yksinkertaistamistoimi on kuitenkin kyseenalaistettu neuvotteluissa. Euroopan parlamentti on vastustanut sekä yhtä korvausosuutta että pakollista kiinteää osuutta. Sen sijaan se ehdottaa, että otetaan uudelleen käyttöön hankkeen erityppisten osanottajien luokittelu. Neuvosto on esittänyt voittoa tavoittelemattomia oikeussubjekteja koskevaa poikkeusta. Neuvoston puheenjohtajavaltio Irlanti on muistuttanut, että Horisontti 2020 ‑ohjelman keskeisiä tavoitteita on yksinkertaistaa kaikkea EU:n nykyistä tutkimus- ja innovointirahoitusta ottamalla käyttöön yhtenäiset säännöt. Näin hakijoiden on jatkossa helpompi hakea rahoitusta. Samalla varmistetaan, että ohjelmaan investoidut varat käytetään tehokkaammin.[22] Eurooppa-neuvosto on korostanut edellä mainituissa päätelmissään yksinkertaistamisen erityistä merkitystä EU:n tutkimus-, koulutus- ja innovointiohjelmille keinona, jonka avulla kyseisiä politiikkoja voidaan asteittain tehostaa merkittävästi. Yksi korvausosuus ja välillisiä kustannuksia koskeva kiinteä osuus ovat olennaisia tekijöitä tutkimuksen ja innovoinnin rahoituksen yksinkertaistamisessa, kun tavoitteena on helpottaa rahoituksen saantia ja tehostaa rahoituksen toteutumista. 2.3.2. Hankkeiden laatu ja kansalliset määrärahat Tehostaakseen rahoituksen toteutusta komissio on määrittänyt hankkeiden laadun keskeiseksi varojen jakoperusteeksi ympäristöalan Life-ohjelmassa[23]. Komission pyrkimystä vaikeuttaa kuitenkin neuvoston yritys ottaa uudelleen käyttöön kansalliset ohjeelliset määrärahat EU:n varoja jaettaessa. Euroopan parlamentti tukee julkiseen rekisteriin perustuvaa järjestelmää, jossa mitataan jäsenvaltioiden suoriutumista ja jonka perusteella voidaan tukea valmiuksien kehittämiseen tähtääviä hankkeita. Tämä lähestymistapa perustuu samaan ajatukseen kuin kansalliset määrärahat. Komissio on esittänyt neuvottelujen aikana useaan otteeseen tosiseikkoja, jotka osoittavat, että kansallisten määrärahojen käyttö ei ole johtanut hankkeiden tasaisempaan jakautumiseen. Kansalliset määrärahat ovat tällä ohjelmakaudella päinvastoin vähentäneet EU:n tuomaa lisäarvoa ja heikentäneet rahoitettujen hankkeiden keskimääräistä laatua. Hankkeiden laadun olisi jatkossakin oltava keskeinen EU:n rahoituksen jakoperuste. Kansallisilla määrärahoilla ei voida varmistaa hankkeiden tasapainoisempaa jakautumista; päinvastoin ne heikentävät rahoitettavien hankkeiden keskimääräistä laatua. 2.3.3. Arvonlisäverokustannusten avustuskelpoisuus Komissio on ehdottanut selkeää sääntöä: Euroopan rakenne- ja infrastruktuurirahastoista rahoitettavien infrastruktuurihankkeiden sekä Verkkojen Eurooppa ‑välineestä rahoitettavien hankkeiden yhteydessä aiheutuvat arvonlisäverokustannukset, jotka ovat vähennyskelvottomia, eivät ole avustuskelpoisia. Tällaisten arvonlisäverokustannusten korvaaminen veisi merkittävän osan ohjelmien määrärahoista. Nämä määrärahat voidaan hyödyntää tehokkaammin, jos ne osoitetaan uusien infrastruktuurihankkeiden rahoittamiseen. Komissio pahoittelee sitä, että Eurooppa-neuvosto kannattaa vähennyskelvottoman arvonlisäveron avustuskelpoisuuden säilyttämistä, kun on kyse Euroopan rakenne- ja investointirahastoista sekä niistä 10 miljardin euron määrärahoista, jotka on siirretty koheesiorahastosta Verkkojen Eurooppa ‑välineeseen, vaikka tämä lähestymistapa on aiheuttanut nykyisellä rahoituskaudella oikeudellista epävarmuutta. Komission ehdotus, jolla selkeytetään arvonlisäveron avustuskelpoisuutta koskevia sääntöjä, on olennainen, jotta voidaan varmistaa oikeudellinen varmuus rahoituksen suunnittelussa ja hyödyntää Euroopan rakenne- ja investointirahastoista käytettävissä olevat määrärahat mahdollisimman tehokkaasti kasvua tukeviin investointeihin. 3. Tulevat toimet Seuraavan ohjelmakauden alkuun on kymmenen kuukautta. Nyt on varattava aikaa uusien ohjelmien, erityisesti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitavien ohjelmien, valmisteluun. Euroopan unionilla ei ole varaa viivyttää uusien ohjelmien aloittamista. Alakohtaisen lainsäädännön olisi ehdottomasti oltava valmis mahdollisimman pian. Edellä esitetyt esimerkit osoittavat, että eräitä keskeisiä kysymyksiä on edelleen ratkaisematta neuvotteluissa Euroopan parlamentin ja neuvoston kanssa. Monet näistä kiistakysymyksistä johtuvat erilaisista painopistealueista: ennakkovalvonnan tehostaminen tai suurempi vaikutusvalta talousarvion toteuttamiseen, rahoitussääntöjen erityispiirteet ja muut poliittiset painopisteet saattavat olla ristiriidassa EU:n varojen käytön yksinkertaistamisen, tehokkuuden ja täsmällisyyden kanssa. Yksinkertaistaminen on kuitenkin horisontaalinen tavoite: se olisi otettava keskeisesti huomioon neuvotteluissa, jotta voidaan parantaa EU:n rahoituksen toteutusta, parantaa rahoituksen laatua ja helpottaa edunsaajien rahoituksen saantia. Vaikka myös muut tavoitteet ovat tärkeitä, ne eivät saisi ehkäistä yksinkertaistamista, joka on edunsaajien ja kaikkien kansalaisten perusodotusten mukaista. Sen vuoksi komissio kehottaa Euroopan parlamenttia ja neuvostoa asettamaan yksinkertaistamisen jälleen toimintansa keskiöön. Tämä tarkoittaa sitä, että tuetaan yleisiä ja kattavia säädöstekstejä, vältetään monimutkaisia menettelyjä ja pyritään saamaan aikaan yksinkertaiset rahoitussäännöt ja ‑perusteet. Juuri nyt on tärkeä parantaa EU:n rahoituksen toteutusta käynnistämällä uudelleen yksinkertaistamista koskeva toimielinten yhteistyö, sillä talouden, kasvun ja työllisyyden edistämiseksi tarvitaan paljon resursseja yhteisten tavoitteiden mukaisesti. Sen vuoksi komissio vahvistaa aiemman sitoumuksensa ja kehottaa neuvoston puheenjohtajavaltiota Irlantia ja Euroopan parlamenttia asettamaan yksinkertaistamisen seuraavan neuvotteluvaiheen keskiöön sekä tukee niitä yksinkertaistamispyrkimyksissä, jotta EU:n varojen käyttöä voidaan tehostaa ratkaisevasti. Liite Tulostaulun pääkohdat politiikanaloittain Yleistä Neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat tehneet yhteistyössä komission kanssa paljon työtä useimpien uutta monivuotista rahoituskehystä (MRV 2014–2020) varten suunniteltuja uusia meno-ohjelmia koskevien ehdotusten käsittelyssä. Molemmat lainsäätäjät pitävät yksinkertaistamista tärkeänä horisontaalisena tavoitteena. Edistystä on saavutettu Euroopan parlamentin ja neuvoston yhteistyövalmiuden ansiosta joissakin edellisessä tulostaulussa mainituissa kysymyksissä. Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat kuitenkin usein sivuuttaneet yksinkertaistamisen neuvotteluissa ja keskittyneet muihin painopistealueisiin, vaikka ne olisivat ristiriidassa yksinkertaistamistavoitteiden kanssa. Eräitä edellisessä tulostaulussa todettuja ongelmakohtia ei edelleenkään ole saatu ratkaistua, ja lisäksi on syntynyt uusia ongelmia. Komissio on edelleen sitoutunut tukemaan yksinkertaistamista, ja se aikoo tehdä yhteistyötä neuvoston puheenjohtajavaltion Irlannin ja Euroopan parlamentin kanssa ja kannustaa niitä asettamaan yksinkertaistamisen seuraavan neuvotteluvaiheen keskiöön. Aihe || Ongelma* || Ensimmäinen tulostaulu* || Päivitys *Ensimmäisen tulostaulun liitteeseen lisätyt uudet ongelmat ja tekstiosuudet on alleviivattu. Ohjelmien määrän vähentäminen || Yleisten ja alakohtaisten sääntöjen välinen yhdenmukaisuus (Yhteisiä säännöksiä koskevan asetuksen, nykyinen Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskeva asetus, 1 artikla) (KOM(2011) 615 lopullinen) || Neuvoston kanta yhteisen strategiakehyksen rahastoja koskevaan asetukseen (yhteisiä säännöksiä koskeva asetus) saattaa johtaa siihen, että alakohtaisiin sääntöihin otetaan monia poikkeuksia. Komissio katsoo, että alakohtaisissa säännöissä olisi poikettava yleisistä säännöistä vain silloin kun se on ehdottoman välttämätöntä. Muussa tapauksessa lukuisien poikkeusten sisällyttäminen alakohtaisiin sääntöihin aiheuttaa suunnitellun yhdenmukaistamisen vesittymisen riskin. Tältä osin komissio kannattaa Yhdistyneen kuningaskunnan lausuntoa, jonka mukaan yhteisen strategiakehyksen kattamia rahastoja koskevia sääntöjä olisi pyrittävä yhdenmukaistamaan entisestään. || Edelleen kesken: neuvotteluja käydään yhteisen lähestymistavan löytämiseksi. FISCUS-ohjelma (KOM(2011) 706 lopullinen) || Neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat esittäneet komission ehdottaman tullitoimintaa ja verotusta koskevan integroidun ohjelman jakamista. Komissio on edelleen sitä mieltä, että integroidulla FISCUS-ohjelmalla varmistettaisiin vankka yksinkertaistaminen, edistettäisiin synergioiden syntymistä ja taattaisiin täytäntöönpanosääntöjen yhdenmukaisuus vaikuttamatta kyseisten alojen ominaispiirteisiin. || Ohjelma on jaettu kahdeksi erilliseksi ohjelmaksi: Fiscalis 2020 ja Tulli 2020. Yksi yhteinen alakohtainen kehys || Käytännesäännöt (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 5 artikla) || Poistamalla käytännesäännöt neuvosto heikentäisi monitasoista hallintotapaa, jolla on tarkoitus tehostaa koheesiopolitiikkaa. || Lainsäätäjät ovat palauttaneet käytännesäännöt. Yhteinen strategiakehys (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 12 artikla) || Neuvosto ja parlamentti ovat hylänneet delegoidun säädöksen käyttämisen yhteisen strategiakehyksen muiden kuin keskeisten osien määrittelyyn. Ne ehdottavat näiden osien sisällyttämistä säädöksen liitteeseen. Komissio on suostunut noudattamaan tätä lähestymistapaa, mutta vaatii itselleen valtuuksia antaa delegoitu säädös liitteen täydentämiseksi yhteisen strategiakehyksen teknisemmillä, muilla kuin keskeisillä osilla ja muuttaa liitettä. Tämä on välttämätöntä, jotta jätetään sijaa jonkinasteiselle joustavuudelle mukauttaa olennaisia osia käytännön kokemusten perusteella. || Komissio on esittänyt muutetun ehdotuksen yhteisen strategiakehyksen sisällyttämiseksi säädöksen liitteeseen, vaikka se katsookin, että kehyksessä on kyse lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyn säädöksen muusta kuin keskeisestä osasta. Neuvosto vastustaa edelleen delegoidun säädöksen käyttämistä eräisiin täydentäviin teknisiin näkökohtiin sekä liitteen teknisten näkökohtien muuttamiseen. Ulkoisia rahoitusvälineitä koskevat yhteiset säännöt (KOM(2011) 842 lopullinen) || Neuvosto ja Euroopan parlamentin esittelijät haluavat sisällyttää alakohtaisiin ulkoisiin rahoitusvälineisiin osia yhteisiä sääntöjä koskevasta asetuksesta, jota sovelletaan kaikkien ulkoisen toiminnan välineiden täytäntöönpanoon. Komissio aikoo työskennellä sen hyväksi, että täytäntöönpanoasetuksen eheys säilyy, millä varmistettaisiin samalla asianmukainen oikeudellinen lähestymistapa. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Koheesiopolitiikan toimintalinjojen määrittäminen (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 87 artikla) || Neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat suostuneet yhdistämään useampien temaattisten tavoitteiden mukaisia ensisijaisia investointikohteita, rajoittamatta kuitenkaan millään tavoin ohjelmaa. Neuvoston puheenjohtajavaltio ja Euroopan parlamentti hyväksyvät useita rahastoja ja useita alueluokkia kattavat toimintalinjat, mutta ne eivät kuitenkaan vaadi, että jokaisesta rahastosta ja alueluokasta olisi esitettävä kaikki tiedot. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Komissio katsoo, että tämä heikentää keskittämistä (tulospainotteista lähestymistapaa) ja vaikeuttaa täytäntöönpanoa. Lisäksi se aiheuttaa oikeudellista epävarmuutta, koska tällaisten mahdollisuuksien käyttöönoton takia on pakko tarkistaa useita säännöksiä. Yleinen sääntö jäsenvaltioiden aloitteesta annettavasta teknisestä tuesta (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 109 artikla) || || Neuvosto on ehdottanut järjestelyä, johon sisältyisi teknisen tuen määrärahoille asetettua ylärajaa koskeva yleinen sääntö sekä useita poikkeuksia, joilla suurelta osin mitätöitäisiin yleinen sääntö ja vaikeutettaisiin sen tulkintaa. Ongelmaa ei ole ratkaistu. Komissio katsoo, että neuvoston ehdottamat moninaiset säännöt ja poikkeukset vaikeuttavat merkittävästi hallinnointia. Yksi maksajavirasto YMP:n alalla (Horisontaalisen YMP-asetuksen 7 artikla) (KOM(2011) 625 lopullinen 2) || Neuvoston puheenjohtajavaltio ehdottaa maksajavirastojen määrän rajoittamista välttämättömään vähimmäismäärään jäsenvaltiota kohti. Komissio on ehdottanut maksajavirastojen määrän vähentämistä yhteen jäsenvaltiota tai aluetta kohti sen varmistamiseksi, että YMP:n hallinnoinnin yhdenmukaistamista ja yksinkertaistamista jatketaan erityisesti vähentämällä hallintorasitteita ja tehostamalla tarkastuksia. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Komissio katsoo, että jos neuvoston ehdotus hyväksytään, jätetään käyttämättä mahdollisuus yksinkertaistaa hallinnointia ja vähentää hallintomenoja. Yksi koordinoinnista vastaava kansallinen toimisto Yhteinen Erasmus -ohjelmassa (21 artikla) (KOM(2011) 788 lopullinen) || Euroopan parlamentin toimivaltainen valiokunta asettaa kyseenalaiseksi komission ehdotuksen yhdestä kansallisesta toimistosta jäsenvaltiota kohti. Komissio ei ole yhtä mieltä tästä lähestymistavasta, jonka mukaan vallitseva oikeudellinen tilanne säilytettäisiin, sillä tämä vähentäisi EU:n varojen joustavaa käyttöä jäsenvaltioissa ja lisäisi hallintotyötä ja kustannuksia. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Neuvosto ja Euroopan parlamentin kulttuuri- ja koulutusvaliokunta katsovat, että jäsenvaltiossa voisi myös olla enemmän kuin yksi kansallinen toimisto kansallisen lainsäädännön ja käytännön mukaisesti. || Kolmen alan sisällyttäminen yhteen välineeseen Verkkojen Eurooppa ‑välineessä (KOM(2011) 665 lopullinen 2) || Neuvosto kannatti Verkkojen Eurooppa -välinettä koskevaa yhdennettyä lähestymistapaa 7. kesäkuuta 2012 vahvistetussa osittaisessa yleisnäkemyksessään. Parlamentissa tätä asiaa käsittelevät liikenne- ja matkailuvaliokunta ja teollisuus-, tutkimus- ja energiavaliokunta yhdessä, ja välineelle on havaittavissa laajaa kannatusta. || Neuvosto ja Euroopan parlamentin toimivaltainen valiokunta ovat hyväksyneet komission ehdottaman yhtenäisen rakenteen. Synergia ja valtavirtaistaminen || Suorien tukien viherryttäminen YMP:n alalla (Suoria tukia koskevan asetuksen 29–33 artikla) (KOM(2011) 625 lopullinen) (Horisontaalisen asetuksen 65 artikla) (KOM(2011) 628 lopullinen) || Neuvostossa on tullut esiin suuntauksia, joista aiheutuu komission ehdotusten vesittymisen riski. Sekä neuvosto että Euroopan parlamentin esittelijä ovat ehdottaneet tarkistuksia, joiden tavoitteena on rajoittaa viherryttämisvaatimusten soveltamisalaa esimerkiksi korottamalla kynnysarvoja ja väljentämällä määritelmiä. Euroopan parlamentin esittelijän horisontaaliseen YMP-asetusehdotukseen esittämien tarkistusten mukaan viherryttämisvaatimusten noudattamatta jättämisen ei pitäisi vaikuttaa suoraan perustukeen. Tämä tekisi viherryttämisen tosiasiassa viljelijöille vapaaehtoiseksi. Joistakin komission teknisten ehdotusten mukautuksista voidaan neuvotella, mutta viherryttämisen mekanismien olisi pysyttävä uskottavina, jotta voidaan varmistaa, että 30 prosenttia suorista tuista kytketään ympäristö- ja ilmastoystävällisiin käytänteisiin. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Puheenjohtajavaltion tarkistetussa ehdotuksessa esitetään muun muassa monenlaisia poikkeuksia, hyväksymismenettelyjä ja (luonnonhoito)aloihin sovellettavia kertoimia, joiden tarkoituksena on rajoittaa viherryttämisvaatimusten soveltamisalaa ja vaikutusta. Vaikka poikkeukset/erityistapaukset rajoittaisivat eräille maanviljelijöille vaatimusten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia, ne lisäävät lainsäädännön monimutkaisuutta erityisesti EU:n varojen asianmukaisen käytön hallinnoinnin ja valvonnan osalta sekä heikentävät viherryttämisen ympäristövaikutuksia ja tehoa. Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta on hyväksynyt tarkistuksia, joiden mukaan vaatimusten noudattamatta jättämisen takia vähennetään ainoastaan vihreää tukea, mutta muut suorat maksut eivät vähene. Lisäksi valiokunnan tarkistusten mukaan viherryttämistä ei oteta huomioon maaseudun kehittämisohjelmiin kuuluvien ympäristö- ja ilmastotoimenpiteiden perustassa. Tämä tarkoittaa, että maaseuturahaston määrärahoja voitaisiin käyttää sellaisiin maatalousmenetelmiin, jotka kuuluvat jo vihreän tuen piiriin (päällekkäinen rahoitus). Eurooppa-neuvosto on tukenut komission lähestymistapaa viherryttämiseen sekä periaatetta, jonka mukaan 30 prosenttia kansallisesta enimmäismäärästä osoitetaan viherryttämiskäytäntöjen tukemiseen. Se on todennut, että jäsenvaltiot tarvitsevat selkeästi määriteltyä joustoa toimenpiteiden valinnassa. Vaikka komissio hyväksyy joustavuuden, se vastustaa jäsenvaltioittain räätälöityä lähestymistapaa ja lukuisia poikkeuksia, jotka vaikeuttavat täytäntöönpanoa. Horisontaalisten periaatteiden valtavirtaistaminen (Eurooppalaisia rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 7, 8, 48 ja 87 artikla) || Neuvosto ja parlamentti tukevat tasapuolisen kohtelun, syrjimättömyyden, kestävän kehityksen ja ilmastonmuutoksen horisontaalisten periaatteiden tehostettua valtavirtaistamista. Neuvoston ehdotus, jonka mukaan jäsenvaltiot saisivat valtuudet arvioida periaatteiden merkityksellisyyttä toimintaohjelmissa, heikentäisi kuitenkin niiden huomioon ottamista. || Neuvosto ja Euroopan parlamentti ovat sopineet lähestymistavasta, jossa jäsenvaltioille annetaan valtuudet päättää, onko horisontaalinen periaate merkityksellinen tietyn koheesiopolitiikan alaan kuuluvan toimintaohjelman kannalta, mutta niiden on perusteltava arvionsa asianmukaisesti. Komissio ei hyväksy tätä lähestymistapaa. YMP – Maaseudun kehittämisohjelma (KOM(2011) 627 lopullinen) || || Ongelmia ei ole ratkaistu. Neuvoston puheenjohtajavaltio on ehdottanut, että Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevassa asetuksessa esitettyjä yleisiä ennakkoehtoja ei pitäisi soveltaa maaseuturahastoon. Tästä saattaa olla seurauksena, että ehtojen merkitystä arvioidaan eri tavoin ja samalla heikennetään EU:n varojen tehokasta ja tuloksekasta käyttöä. Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunta ja neuvoston puheenjohtajavaltio ovat ehdottaneet, että jäsenvaltiot saisivat esittää yhtä aikaa kansallisia ja alueellisia ohjelmia. Tämä saattaisi mutkistaa kohtuuttomasti hallinnointia ja aiheuttaa ongelmia rahoituksen kannalta. YMP – yksi yhteinen markkinajärjestely (KOM(2011) 626) || || Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan tekemillä tarkistuksilla pidetään voimassa eräiden turhien tai vanhentuneiden markkinavälineiden soveltaminen tai laajennetaan sitä ja lisätään uusia markkinoiden sääntelyvälineitä. Tämä merkitsee hallintokustannusten säilyttämistä tai lisäämistä ja rasittaa siten sekä toimijoita että kansallisia viranomaisia. Selkeät ensisijaiset tavoitteet ja (tulossuuntautuneet) indikaattorit || ESR:n määrärahojen vähimmäismäärä (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 84 artikla) || Yhteisiä säännöksiä koskevaan asetukseen sisällytetty neuvoston kanta, jonka mukaan Euroopan sosiaalirahastolle (ESR) myönnettävien määrärahojen vähimmäismäärä poistettaisiin, heikentäisi keskittymistä Eurooppa 2020 -strategian kasvua ja työllisyyttä koskeviin painopisteisiin. Komissio pitää kiinni siitä, että ESR:llä on oltava käytettävissään ennustettavissa olevat määrärahat koheesiopoliittisen vähimmäisosuuden kautta. Tämä on keskeinen seikka sen takaamiseksi, että ihmisiin investoidaan riittävästi, jotta kunnianhimoiset työllistymistavoitteet saavutetaan, erityisesti, kun otetaan huomioon tarve torjua työttömyyttä, erityisesti nuorisotyöttömyyttä, sekä köyhyyttä ja sosiaalista syrjäytymistä. Euroopan parlamentin työllisyyden ja sosiaaliasioiden valiokunta tukee vahvasti kaikkia edellä mainittuja komission ehdotuksia. || Asiasta käydään neuvotteluja. Euroopan parlamentti tukee komission ehdotusta ja on esittänyt tarkistuksia, joilla lisätään joustavuutta alueiden välillä. Komissio voi hyväksyä tämän muutoksen. Eurooppa-neuvosto on korostanut, että tarvittava tuki inhimillisen pääoman kehittämiseen varmistetaan osoittamalla riittävä osuus ESR:n määrärahoista koheesiopolitiikkaan. || Perusinfrastruktuurin rahoittaminen kehittyneemmillä alueilla (EAKR-ehdotuksen 5 artikla) || Neuvosto ehdottaa, että perusinfrastruktuuria varten tarkoitettua rahoitusta myönnettäisiin jatkossa myös kehittyneemmille alueille ympäristön, liikenteen sekä tieto- ja viestintätekniikan alalla. Komissio katsoo, että Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) saatavissa olevien vähäisten määrien osoittaminen kehittyneempien, jo ennestään infrastruktuuriltaan kehittyneiden alueiden käyttöön toisi hyvin vähän taloudellista etua. Varojen käyttö on paljon tehokkaampaa, jos niillä edistetään kasvua ja työllisyyttä suoraan niiden tarpeessa olevilla vähemmän kehittyneillä alueilla. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Neuvosto ja Euroopan parlamentti näyttävät päässeen yhteisymmärrykseen laajoista suuntaviivoista. || Temaattinen keskittäminen ESR:ssä (ESR-ehdotuksen 4 artikla) (KOM(2011) 607 lopullinen 2) || Neuvosto esittää Euroopan sosiaalirahaston (ESR) sosiaalisen osallisuuden edistämistä ja köyhyyden torjuntaa koskevan keskittämismekanismin muuttamista. Neuvoston ehdottama poikkeus, jonka mukaisesti ESR:stä tähän temaattiseen tavoitteeseen osoitettavaan 20 prosentin tavoiteosuuteen voitaisiin laskea mukaan EAKR:stä saatuja varoja, tekisi keskittämismekanismista merkityksettömän. EAKR-määrät voisivat jo yksinään, erityisesti vähemmän kehittyneillä alueilla, olla 20 prosenttia ESR-varoista. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Euroopan parlamentti tukee voimakkaasti komission ehdotusta. || Euroopan rakenne- ja investointirahastojen tuloskehys (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 20 artikla ja liite I) || Neuvosto on tehnyt muutoksia, joilla pyritään lisäämään jäsenvaltioiden käytössä olevaa joustonvaraa ja tarjoamaan riittävät takeet, joilla lievennetään negatiivisia kannustimia koskevia pelkoja (maksujen keskeyttäminen ja rahoitusoikaisut). Komissio hyväksyy nämä ehdotukset mutta ei hyväksy negatiivisten kannustimien poistamista tai heikentämistä, jottei edistetä heikkoja tuloksia ja epärealistista tavoitteenasettelua. || Neuvosto hyväksyy komission ehdotuksen osittain. Euroopan parlamentti vastustaa komission ehdotusta soveltaa rahoitusoikaisuja silloin, kun sovittujen tavoitteiden saavuttamisessa on epäonnistuttu vakavasti. || Uudet tavoitteet ja indikaattorit || Tämä on horisontaalinen kysymys. Euroopan parlamentin esittelijät ja joissakin tapauksissa neuvosto ovat halunneet lisätä moniin komission ehdotuksiin lukuisia yksityiskohtaisia tavoitteita ja uusia indikaattoreita, jotka ovat vähemmän täsmällisiä tai merkityksellisiä, mikä heikentää tulossuuntautuneisuutta. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Esimerkkejä alakohtaisten ohjelmien muutoksista esitetään jäljempänä. || Yhteinen Erasmus (KOM(2011) 788 lopullinen, 4, 5 ja 11 artikla) || Neuvoston osittaisessa yleisnäkemyksessä on poistettu kaikki indikaattorit. Neuvosto ehdottaa indikaattoreiden määrittämistä täytäntöönpanosäädöksessä. Tämä ei ole yhdenmukaista muiden ohjelmien kanssa. Indikaattorit ovat yleensä osa säädöstä, tai ne olisi määritettävä delegoiduilla säädöksillä. || Euroopan parlamentti ja neuvosto eivät ole ratkaisseet kysymystä indikaattoreista, sillä neuvosto on poistanut ne oikeusperustasta. Euroopan parlamentin kulttuuri- ja koulutusvaliokunta on ehdottanut indikaattoreiden sisällyttämistä lainsäätämisjärjestyksessä hyväksytyn säädöksen liitteeseen, jota voidaan muuttaa delegoidulla säädöksellä. Kulttuuri- ja koulutusvaliokunta on lisännyt uusia tavoitteita, jotka ovat toisinaan keskenään ristiriitaisia ja lisäävät monimutkaisuutta. || Luova Eurooppa ‑ohjelma (KOM(2011) 785 lopullinen, 14 artikla) || Neuvosto ehdottaa indikaattoreiden määrittämistä täytäntöönpanosäädöksessä. Tämä ei ole yhdenmukaista muiden ohjelmien kanssa. Ohjelman yleisindikaattoreiden kokonaisuus on osa säädöstä. Sen vuoksi perusindikaattorit määritetään itse säädöstekstissä, ja niitä voidaan tarkentaa delegoiduissa säädöksissä. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Komissio vastustaa edelleen täytäntöönpanosäädösten käyttöä, sillä ne eivät ole riittävän näkyviä ja avoimia. Näkyvyys ja avoimuus ovat keskeiset tekijät, joilla varmistetaan, että sidosryhmät tuntevat indikaattorit. || Kansanterveysalan ohjelma (KOM(2011) 709 lopullinen, 2 ja 7 artikla) || Ohjelman tavoitetta ja indikaattoreita laajennetaan selvästi ja niiden tulossuuntautuneisuutta heikennetään, minkä vuoksi niiltä puuttuu suora kytkös ohjelman taloudellisiin ja toiminnallisiin valmiuksiin. Neuvoston yleisnäkemykseen sisältyvä päätös yleistää jopa 80 prosentin yhteisrahoitusosuus koskemaan jäsenvaltioiden välisiä niin kutsuttuja yhteistoimia (ks. jäljempänä) ja ohjelman tavoitteiden kiistanalainen laajentaminen vesittävät todennäköisesti osaltaan ohjelman vaikutuksia, sillä näiden toimenpiteiden myötä rahoitusta voidaan osoittaa aikaisempaa pienemmälle määrälle toimia. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Neuvosto esittää edelleen unionin yhteisrahoitusosuuden kasvattamista kaikkien jäsenvaltioiden osalta. Komissio ehdottaa, että tämä rajoitetaan koskemaan niitä jäsenvaltioita, joiden BKTL on alle 90 prosenttia EU:n keskiarvosta, jotta voidaan lisätä kyseisten maiden osallistumista yhteistoimiin sekä ottaa huomioon tämän ohjelman pienet määrärahat. || Euroopan meri- ja kalatalousrahasto (EMKR) (KOM(2011) 804 lopullinen, 6 artikla) || Neuvosto on lisännyt uusia prioriteetteja. Erityisesti jalostusta koskevan viittauksen lisääminen heikentäisi vaikuttavuutta. Koska ohjelma on muihin rakenteellisiin välineisiin verrattuna pieni, EMKR-ehdotuksessa olisi keskityttävä kalastus- ja vesiviljelyalan ydinaloihin. || Neuvosto pysyy edelleen kannassaan. Joustavat päätöksentekomenettelyt || Vallan siirtäminen komissiolle poistetaan tai sitä rajoitetaan esimerkiksi seuraavissa tapauksissa: 1. Koheesiopolitiikassa neuvosto on sisällyttänyt hallintoviranomaisten nimittämistä koskevat perusteet lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttävään säädökseen (kun taas EMKR:n ja maaseuturahaston osalta neuvosto on hyväksynyt delegoitujen säädösten käytön). 2. Euroopan rakenne- ja investointirahastojen osalta neuvosto ei hyväksy delegoitujen säädösten käyttöä silloin, kun on kyse yhteisestä strategiakehyksestä. 3. Life-ohjelmassa (maantieteellistä tasapainoa koskevien kriteerien osalta), ja Horisontti 2020 ‑ohjelmassa (suoritusindikaattoreiden ja osittain rahoituksen saatavuuden osalta). Lisäksi neuvosto yrittää rajoittaa komission valtaa muuttaa teknisiä liitteitä delegoidulla säädöksellä; esim. ulkosuhteet ja Verkkojen Eurooppa ‑väline (rahoitusvälineet). Neuvosto on myös vakavasti rajoittanut ulkosuhteiden rahoitusvälineiden osalta komission ehdotuksissa esitettyä joustavuutta, joka koskee kohdentamattomien varojen käyttöä, muita kuin keskeisiä muutoksia ohjelma-asiakirjoihin ja rahoituspäätöksiin sekä komiteamenettelyn soveltamiselle asetettuja raja-arvoja. || Kyseessä ovat horisontaaliset kysymykset, jotka tulevat esiin monissa neuvoston ja Euroopan parlamentin esittämissä muutoksissa komission ehdotuksiin. Neuvosto ja joissakin tapauksissa Euroopan parlamentti ovat ehdottaneet, että säädöksen muita kuin keskeisiä osia koskevien delegoitujen säädösten antamista koskevan vallan siirtäminen komissiolle joko poistetaan tai sen laajuutta rajoitetaan. Ne ovat ehdottaneet näiden osatekijöiden sisällyttämistä säädökseen. Tämän lähestymistavan soveltaminen rasittaa säädöksiä liian monilla teknisillä yksityiskohdilla, jotka heikentävät tekstin luettavuutta ja vaikuttavat niiden käytettävyyteen sidosryhmien kannalta. Lisäksi sillä supistetaan toiminnan hallinnoimisessa käytettävissä olevaa harkintavaltaa, jota tarvitaan EU:n varojen moitteettomaan ja tehokkaaseen hallinnointiin, tai velvoitetaan soveltamaan pitkäkestoisia päätöksentekomenettelyjä. Operatiivinen joustavuus on erityisen tärkeää ulkosuhteiden rahoitusvälineiden osalta, sillä tällä alalla esiintyy usein odottamattomia tapahtumia, joihin on reagoitava nopeasti. Riippuen delegoituja säädöksiä koskevien neuvottelujen tuloksesta joustavuuden puute päätöksenteossa saattaa tehdä EU:n toiminnasta tehotonta. || Komissio pysyy kannassaan, jonka mukaan säädösten muita kuin keskeisiä osia on voitava hyväksyä tai muuttaa delegoidulla säädöksellä. Komissio katsoo erityisesti, että teknisiä liitteitä on voitava muuttaa delegoidulla säädöksellä ja että mahdollisuus vastustaa säädöstä antaa lainsäätäjille riittävät takeet. Delegoidut säädökset ja täytäntöönpanosäädökset || Neuvosto on ehdottanut monilla aloilla, erityisesti yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitavilla aloilla (YMP, koheesiopolitiikka, meri- ja kalatalousrahasto, sisäasioiden rahastot) delegoitujen säädösten muuttamista täytäntöönpanosäädöksiksi, jotta vahvistettaisiin jäsenvaltioiden valvontaoikeutta (komiteamenettelyjen kautta). Tämä herättää kysymyksiä perussopimuksen (SEUT-sopimus) 290 ja 291 artiklan kattamien säädösten soveltamisalasta ja luonteesta, ja sillä on merkittäviä institutionaalisia seurauksia. Euroopan parlamentti sitä vastoin ehdottaa usein täytäntöönpanosäädösten muuttamista delegoiduiksi säädöksiksi, mikä saattaisi sen tasaveroiseen asemaan neuvoston kanssa. Tällaiset ehdotukset ovat täysin epätarkoituksenmukaisia vuotuisten työohjelmien osalta, sillä nämä asiakirjat on hyväksyttävä nopeasti ja sen jälkeen niitä on voitava mukauttaa nopeasti, jotta muuttuviin olosuhteisiin voidaan reagoida oikea-aikaisesti ja jotta ohjelmat voidaan panna tehokkaasti täytäntöön. Tällaiset delegoidut säädökset eivät olisi perussopimuksen mukaisia, ja ne haittaisivat toiminnallista täytäntöönpanoa huomattavasti ja pidentäisivät avustuksen myöntämistä ja maksamista. Ne olisivat täysin epätarkoituksenmukaisia myös ulkosuhdevälineiden ohjelmointiasiakirjoissa, joista on useimmissa tapauksissa neuvoteltava ja päästävä yhteisymmärrykseen edunsaajina olevien kolmansien maiden kanssa. On muistettava, että ohjelmointiasiakirjat laaditaan kulloisenkin säädöksen täytäntöönpanoa, ei sääntelyä varten. Näin ollen niiltä puuttuvat kaikki oikeudelliset piirteet (toisin sanoen yleisten ja sitovien sääntöjen antaminen EU:n oikeusjärjestyksessä), joita delegoidulta säädökseltä edellytetään. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Ongelmaa ei ole ratkaistu. Euroopan parlamentti ehdottaa useimpien alakohtaisten ohjelmien osalta täytäntöönpanosäädösten korvaamista delegoiduilla säädöksillä, kun on kyse ohjelmointiasiakirjoista tai niiden osista. Komission talousarviovallan rajoittaminen || Neuvosto ja monissa tapauksissa Euroopan parlamentti ehdottavat talousarvion tarkempaa jaottelua eri toimintoja ja/tai toimia ja ohjelmien teknistä apua varten määriteltyihin alatason enimmäismääriin ja tämän jaottelun vahvistamista säädöksellä. Tällaisilla ehdotuksilla rajoitetaan komission valmiuksia hallinnoida talousarviota, sillä niillä komissiolta viedään toiminnallinen joustavuus, joka on tarpeen talousarvion päivittäisessä hallinnoinnissa. Ne ovat täysin epätarkoituksenmukaisia kokonaismäärärahoiltaan pienten ohjelmien kannalta ja suhteettoman jäykkiä sovellettaviksi vuotuisiin työohjelmiin. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Talousarvion tarkempi jaottelu, jolla palautetaan usein aiempien, jo muihin ohjelmiin yhdistettyjen ohjelmien rakenne tai varataan osa määrärahoista tiettyyn tarkoitukseen tai siirretään osia säädösehdotukseen liittyvästä rahoitusselvityksestä itse säädökseen, koskee erityisesti seuraavia ohjelmia: 1. Yhteinen Erasmus 2. Kuluttajaohjelma 3. Kansanterveys kasvun tukena 4. Sosiaalisia muutoksia ja innovaatioita koskeva ohjelma 5. Horisontti 2020 6. Yritysten kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskeva ohjelma (COSME) 7. Galileo Euroopan alueellinen yhteistyö (KOM(2011) 610 lopullinen, 20 artikla) || Neuvosto on ehdottanut Euroopan alueellisen yhteistyön kohdalla hallintoviranomaisen ja todentamisviranomaisen tehtävien yhdistämisen muuttamista valinnaiseksi. Komissio ei ole suostunut tähän, vaan on pitänyt kiinni siitä, että yhdistämisen olisi oltava pakollista, jotta varmistetaan, että Euroopan alueellisen yhteistyön piiriin kuuluvilla verrattain pienillä ohjelmilla on oikeasuhteiset hallintorakenteet ja vältetään tehtävien päällekkäisyys. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Komiteamenettely || Neuvosto on lisännyt komiteamenettelyjä sellaisiin komission ehdotuksiin, joissa ei ole esitetty niiden käyttöä (esimerkkejä): 1. hankkeiden valinta ja yksittäiset oikeudelliset sitoumukset (mm. rahoituksen myöntämispäätökset): Verkkojen Eurooppa ‑väline, Horisontti 2020; 2. hätäapua koskevat työohjelmat (sisäasioiden rahastot). Neuvoston ehdottama komiteamenettely on raskaampi kuin komission ehdotuksissa esitetty menettely. 3. Lauseke, jonka mukaan säädöstä ei hyväksytä ilman lausuntoa (esimerkiksi: sisäasioiden rahastot, COSME, YMP). 4. Neuvoa antava komiteamenettely korvataan monilla aloilla rajoittavammalla tarkastelumenettelyllä (esimerkiksi: rakennerahastot, YMP, Horisontti 2020). || || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Avustuskelpoisuussäännöt || Hankkeiden laatu ja kansalliset määrärahat (Life-ohjelma) || || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Komissio ehdottaa, että määrärahat jaetaan yksinomaan hankkeiden laadun perusteella. Neuvosto haluaa ottaa EU:n varojen jakamisessa uudelleen käyttöön kansalliset ohjeelliset määrärahat. Euroopan parlamentti ehdottaa, että perustetaan rekisteri, jonka perusteella voidaan käynnistää valmiuksien kehittämiseen tarkoitettuja hankkeita, ja että varojen jakamisessa sovelletaan kansallisia ohjeellisia määrärahoja. Alv infrastruktuurihankkeissa (Verkkojen Eurooppa -ohjelmaa koskeva KOM(2011) 665 lopullinen, 8 artikla) (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 59 artikla) (Life-ohjelmaa koskeva 20 artikla) (KOM(2011) 874 lopullinen) || Sen jälkeen kun päästiin yhteisymmärrykseen varainhoitoasetuksesta, johon sisällytettävän säännön mukaan arvonlisäveroa pidetään avustuskelpoisena kustannuksena sillä ehdolla, ettei se ole vähennyskelpoinen ja että sen on maksanut edunsaaja, joka ei ole direktiiveissä tarkoitettu verovelvollisuudesta vapautettu henkilö, neuvostossa ja Euroopan parlamentissa on asetettu kyseenalaiseksi Verkkojen Eurooppa -välineeseen, yhteisen strategiakehyksen rahastojen yhteisiä säännöksiä koskevaan asetukseen ja Life-ohjelmaan sisältyvät alakohtaiset ehdotukset, joissa alv:n avustuskelpoisuus suljetaan pois. Komission mielestä se, että alv ei ole avustuskelpoinen, on tarkoituksenmukaista erityisesti infrastruktuurihankkeiden kohdalla, minkä vuoksi se olisi säilytettävä kyseisissä alakohtaisissa säädöksissä. Muutoin Euroopan unionin talousarviota käytetään kansallisten talousarvioiden rahoittamiseen sen sijaan että siitä rahoitettaisiin useampia hankkeita, minkä voitaisiin katsoa olevan ristiriidassa kyseisten rahoitusvälineiden tavoitteiden ja tarkoituksen kanssa. || Eurooppa-neuvosto on ilmoittanut tukevansa kansallisen arvonlisäverolainsäädännön mukaisesti sellaisten arvonlisäveromäärien avustuskelpoisuutta, jotka aiheutuvat Euroopan rakenne- ja investointirahastojen sekä koheesiorahastosta Verkkojen Eurooppa ‑välineeseen siirretyn 10 miljardin euron rahoitusosuuden yhteydessä eivätkä ole vähennyskelpoisia. Life-ohjelman osalta on sovittu, että arvonlisäverokustannusten avustuskelpoisuutta koskevat säännökset muutetaan vastaamaan varainhoitoasetusta. Uusi ongelma: eräät jäsenvaltiot ovat neuvostossa kyseenalaistaneet sen, että viranomaisille aiheutuvat arvonlisäverokustannukset eivät ole avustuskelpoisia oikeusalan ohjelmassa ja sisäasioiden rahastoissa. Kaupan pitämistä koskevat toimenpiteet (EMKR) (EMKR-ehdotuksen 71 artikla) (KOM(2011) 804 lopullinen) Yksi korvausosuus Horisontti 2020 ‑ohjelmassa (Osallistumissääntöjen 22 ja 24 artikla) (KOM(2011) 810 lopullinen) || Neuvosto ehdottaa, että Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa (EMKR) koskevasta komission ehdotuksesta poistetaan viittaus tukeen, joka koskee ”pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien kalastajien toteuttamaa kalastustuotteiden suoramyyntiä”. Euroopan parlamentti on ilmaissut tukevansa komission ehdotusta. Komissio ei yhdy neuvoston ehdotukseen, sillä tuki pienille kalastusaluksille on tärkeää, koska niiden käyttäjiltä puuttuu usein kokemus, tietämys tai varat suoramyynnin aloittamiseen. Euroopan parlamentin esittelijä kyseenalaistaa yhden yhtenäisen korvausosuuden käytön hankkeen kaikkiin toimintoihin sekä välillisiä kustannuksia koskevan kiinteän osuuden. Lisäksi neuvosto on esittänyt yhteen yhtenäiseen korvausosuuteen sovellettavaa poikkeusta, joka koskee voittoa tavoittelemattomia oikeussubjekteja. Komissio pitää kiinni Horisontti 2020 -ohjelman osallistumissääntöihin sisältyvistä ehdotuksistaan, sillä nämä seikat ovat Horisontti 2020 -ohjelman yksinkertaistettujen rahoitussääntöjen kulmakivet. Ne edustavat komission pyrkimyksiä vähentää edunsaajien hallinnollista rasitusta ja virheiden määriä. Lisäksi ne mahdollistavat kevyemmän valvontastrategian ja lyhentävät avustusten myöntämisaikaa edunsaajien eduksi. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Ongelmaa ei ole ratkaistu. Euroopan parlamentti kyseenalaistaa edelleen yhden yhtenäisen rahoitusprosentin. Neuvosto tukee periaatteessa yhtä yhtenäistä rahoitusprosenttia, mutta esittää siihen poikkeuksia. Euroopan parlamentti vastustaa välillisiä kustannuksia koskevaa yhtä yhtenäistä kiinteää osuutta ja ehdottaa vaihtoehtona tosiasiallisiin kustannuksiin perustuvan menetelmän palauttamista. Neuvosto on kuitenkin hyväksynyt yhden yhtenäisen kiinteän osuuden. Eurooppa-neuvosto on korostanut yksinkertaistamisen erityismerkitystä EU:n tutkimus-, koulutus- ja innovointiohjelmissa kyseisten politiikkojen tehostamiseksi vähitellen merkittävässä määrin. || Lainatakausten kynnysarvo COSME- ja Horisontti 2020 ‑ohjelmissa (KOM(2011) 834 lopullinen, liite II) || || Lainsäätäjät ovat muuttaneet COSME-ohjelman (yritysten kilpailukykyä ja pk-yrityksiä koskeva ohjelma) ja Horisontti 2020 ‑ohjelman välistä rajaa pk-yritysten lainatakausten osalta. Tämän muutoksen takia ohjelmien soveltamisalat menevät osittain päällekkäin (tutkimukseen ja innovointiin suuntautuneille pk-yrityksille voidaan myöntää kummastakin ohjelmasta alle 150 000 euron lainatakauksia). Tämä aiheuttaisi huomattavasti hallinnollista rasitusta pk-yrityksille sekä heikentäisi talousarviotukea ja haittaisi ohjelman tavoitteiden saavuttamista, koska ohjelmista saisi tukea aiempaa pienempi määrä pieniä pk-yrityksiä. Tuki tietämyksensiirtoa ja tiedotusta koskeville toimille || Tuensaajan määrittely (maaseuturahastoasetuksen 15 artikla) || || Puheenjohtajavaltion tarkistetussa tekstissä viitataan jälleen koulutuksen osanottajaan tuensaajana ja rajoitetaan näin mahdollisuuksia vähentää hallinnollista rasitusta. Komissio katsoo, että tukea olisi myönnettävä ainoastaan koulutuksen tai muun tietämyksensiirron tarjoajalle. Hallinnollista rasitusta voidaan vähentää merkittävästi, jos tukea hakevat vain koulutuksen tarjoajat eivätkä osanottajat. Yksinkertaistetut kustannuslaskentamenetelmät || Keskimääräinen työaika (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 58 artikla) || Neuvosto on ehdottanut henkilöstökustannusten yksinkertaistetuksi laskentamalliksi uutta vaihtoehtoa, jossa vuotuiset bruttotyövoimakustannukset jaetaan 1 650 tunnilla. Komissio on suhtautunut varauksella tähän ehdotukseen, sillä sen taustalla ei ole sitä tukevaa menetelmää. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Pakollinen yksinkertaistettujen kustannusten käyttö arvoltaan vähäisissä hankkeissa (ESR, 14 artikla) || ESR:n osalta neuvosto on ehdottanut, että arvoltaan alle 50 000 euron toiminnoissa voitaisiin käyttää kertakorvausten ja yksikkökustannusten lisäksi kiinteitä osuuksia. Komissio pitäisi pelkästään kertakorvausten ja yksikkökustannusten pakollista käyttöä parempana parempien yksinkertaistamismahdollisuuksien vuoksi. || Neuvosto on hyväksynyt komission ehdotuksen mukaisesti kertakorvausten tai yksikkökustannusten pakollisen käytön arvoltaan vähäisissä hankkeissa ja lisännyt niihin kiinteät osuudet. Euroopan parlamentti tukee komission ehdotusta. Komissio voi hyväksyä kiinteiden osuuksien käytön muiden yksinkertaistettujen kustannusvaihtoehtojen rinnalla. || Kertakorvauksiin perustuvat maksut pienviljelijöille (Suoria tukia koskevan asetuksen 47–51 artikla; horisontaalisen asetuksen 92 artikla) Pienviljelijäjärjestelmä || || Sekä neuvoston puheenjohtajavaltion tarkistetussa tekstissä että Euroopan parlamentin maatalouden ja maaseudun kehittämisen valiokunnan hyväksymissä tarkistuksissa pienviljelijäjärjestelmän soveltaminen on jäsenvaltioille vapaaehtoista. Järjestelmän vapaaehtoisuus saattaisi yksinkertaistaa tilannetta sellaisissa jäsenvaltioissa, joissa on hyvin vähän pienviljelijöitä, mutta järjestelmän ulkopuolelle jättäytyvien jäsenvaltioiden maanviljelijät eivät pääsisi hyötymään järjestelmän tarjoamista yksinkertaistamiseduista. Komission ehdottaman kertakorvauksiin perustuvan mallin lisäksi puheenjohtajavaltio ehdottaa vaihtoehtoista menetelmää pienviljelijäjärjestelmän kertakorvauksiin perustuvien maksujen laskemiseksi. Tässä menetelmässä järjestelmään liittyville maanviljelijöille maksettaisiin sama määrä, jonka ne olisivat saaneet muista suoria tukia koskevista järjestelmistä vuonna 2014. Määrät eivät muuttuisi tulevina vuosina. Ongelmaa ei ole ratkaistu. Ehdotettu menetelmä vaikuttaa yksinkertaiselta, ja sen seurauksena saattaa olla, että entistä useampi maatila liittyy pienviljelijäjärjestelmään, jos järjestelmän käyttö olisi edelleen pakollista jäsenvaltioille. Varainhoitoa olisi kuitenkin pohdittava uudelleen, jottei siitä tehdä liian monimutkaista. || Perustukijärjestelmä (suoria tukia koskeva asetus, 18–28 artikla) || || Komissio on ehdottanut, että nykyiset tilatukijärjestelmään ja yhtenäisen pinta-alatuen järjestelmään perustuvat mallit korvataan perustulotuella, jota maksetaan kiinteämääräisen korvauksen muodossa joko alueellisella tai kansallisella tasolla kaikissa jäsenvaltioissa. Neuvostossa on pyrkimys siirtyä lähestymistapaan, jonka mukaisesti olisi mahdollista monin tavoin eriyttää sisäisen uudelleenjaon malli ja vauhti. Tämä heikentäisi tavoitetta saada käyttöön komission ehdottama yksinkertainen ja yhdenmukainen lähestymistapa. Oikeasuhteinen valvonta || EAKR:n, ESR:n ja koheesiorahaston tarkastusmenetelmät (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 140 artikla) || Neuvosto on ehdottanut tarkistuksia, jotka rajoittavat komission tarkastustoimintaa mittakaavassa, jota ei voida hyväksyä, sillä kyseiset rajoitukset heikentävät komission valmiuksia seurata EU:n talousarvion käyttöä ja mahdollisuuksia vastata siitä. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. || EAKR:n, ESR:n ja koheesiorahaston tarkastusmenetelmät (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 116 artikla) || Neuvosto on ehdottanut, että koheesiopolitiikan alan kansalliset tarkastuselimet voivat käyttää muita kuin tilastollisia otantamenetelmiä. Komissio ei hyväksy tätä kantaa, sillä sen perusteella ei välttämättä saada luotettavia ja vertailukelpoisia tietoja kaikista jäsenvaltioista, mikä vaarantaisi EU-tason varmuuden. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Sähköinen hallinnointi || E-koheesio EAKR:n, ESR:n ja koheesiorahaston yhteydessä (Euroopan rakenne- ja investointirahastoja koskevan asetuksen 112 artikla) || Neuvosto ehdottaa e-koheesion täytäntöönpanon määräajan siirtämistä vuodesta 2014 vuoteen 2016, mikä merkitsisi edunsaajien kannalta huomattavan yksinkertaistamistoimen lykkääntymistä kahdella vuodella. Komissio ei voi hyväksyä tätä viivettä. || Ongelmaa ei ole ratkaistu. Neuvosto vaatii e-koheesion täytäntöönpanoa vuodesta 2016 alkaen. Neuvottelut e-koheesion täytäntöönpanoaikataulusta ovat kesken, mutta lainsäätäjät näyttävät olevan yhtä mieltä siitä, että siirtyminen sähköiseen tietojenvaihtoon on välttämätöntä, jotta menettelyjä voidaan merkittävästi yksinkertaistaa edunsaajien osalta. Komission mukaan e-koheesion soveltaminen olisi aloitettava viimeistään 31. joulukuuta 2014, sillä toimenpide tarjoaa paljon mahdollisuuksia yksinkertaistamisen kannalta. Sen arvioidaan vähentävän hallinnollista rasitusta koko EU:n tasolla 11 prosenttia. [1] Tiedonanto ”Yksinkertaistamisohjelma vuodet 2014–2020 kattavaa monivuotista rahoituskehystä varten”, COM(2012) 42 final. [2] Eurooppa-neuvoston päätelmät monivuotisesta rahoituskehyksestä (2014–2020), 8.2.2013, 9 kohta. [3] Neuvoston suositus Euroopan unionin varainhoitovuoden 2011 yleisen talousarvion toteuttamista koskevan vastuuvapauden myöntämisestä komissiolle, 12.2.2013. [4] Tiedonanto ”Ensimmäinen yksinkertaistamisen tulostaulu vuodet 2014–2020 kattavaa rahoituskehystä varten”, COM(2012) 531 final. [5] Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltion Irlannin ohjelma, 1.1.–30.6.2013, s. 6. [6] EC MEMO 12/697, EUROPA - PRESS RELEASES - Press Release - President Barroso pushes for further simplification of the EU budget. [7] Asetus (EU, Euratom) N:o 966/2012; asetusta on sovellettu 1.1.2013 alkaen. [8] Eurooppa-neuvoston päätelmät (monivuotinen rahoituskehys 2014–2020), 8.2.2013, 12 kohta. [9] KOM(2011) 788. [10] KOM(2011) 609. [11] KOM(2011) 707. [12] KOM(2011) 709. [13] COM(2012) 496, jossa vahvistetaan viittä rahastoa (EAKR, ESR, koheesiorahasto, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto, Euroopan meri- ja kalatalousrahasto) koskevat yhteiset säännöt. [14] KOM(2011) 842. [15] KOM(2011) 810. [16] KOM(2011) 665. [17] Asetus (EU) N:o 182/2011. [18] Seitsemännessä tutkimuksen puiteohjelmassa komiteamenettelyä sovellettiin vuosittain keskimäärin 1 400 hankkeessa. [19] Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltion Irlannin ohjelma, 1.1.–30.6.2013. [20] KOM(2011) 625; KOM(2011) 626; KOM(2011) 627; KOM(2011) 628. [21] KOM(2011) 834. [22] Euroopan unionin neuvoston puheenjohtajavaltion Irlannin ohjelma, 1.1.–30.6.2013, s. 30. [23] KOM(2011) 874.