Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Neuvoston direktiivi yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi ja direktiivin 92/46/ETY muuttamisesta" (KOM(2002) 736 lopullinen – 2002/0299 (CNS))



Virallinen lehti nro C 208 , 03/09/2003 s. 0011 - 0015



Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Ehdotus: Neuvoston direktiivi yhteisön toimenpiteistä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi ja direktiivin 92/46/ETY muuttamisesta" (KOM(2002) 736 lopullinen - 2002/0299 (CNS)) (2003/C 208/03) Neuvosto päätti 7. helmikuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 37 artiklan 3 kohdan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta ehdotuksesta. Asian valmistelusta vastannut "maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö" -erityisjaosto antoi lausuntonsa 1. huhtikuuta 2003. Esittelijä oli Jean-Paul Bastian. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 14. ja 15. toukokuuta 2003 pitämässään 399. täysistunnossa (toukokuun 14. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 100 ääntä puolesta, ei yhtään vastaan, ja 4 pidättyi äänestämästä. 1. Komission ehdotuksen pääsisältö 1.1. Euroopan unionissa on viime vuosina esiintynyt rajuja eläintauteja, joiden seuraukset ovat olleet traumaattisia yhteisön karjankasvattajille ja eurooppalaisille yleensä. Vuoden 2001 suu- ja sorkkatautiepidemia, joka tuhosi tiettyjen jäsenmaiden karjataloutta, on vielä tuoreessa muistissa. Euroopan komissio esittää ennaltaehkäisytoimena uusia yhteisön puitteita suu- ja sorkkataudin torjumiseksi. 1.2. Euroopan komissio on valmistellut ehdotusta vuodesta 1998 lähtien, ja vuoden 2001 kriisin johdosta sen tarve on todella suuri. Ehdotetun säädöksen on tarkoitus antaa suojaa uuden eläintautiepidemian puhkeamista vastaan. Euroopan komissio ja kaikki karjankasvatusalan toimijat ovat tietoisia siitä, ettei suu- ja sorkkataudin torjumiseksi ole yksinkertaisia ratkaisuja, sillä ongelma on monitahoinen. Suojatoimien "kestävyys" riippuukin siitä, panostavatko kaikki osapuolet ehdotuksessa esitettyihin toimiin. 1.3. Komissio ei aseta kyseenalaiseksi nykyistä toimintatapaa, jonka mukaan tartunnan saaneet ja viruksen saaneet eläimet on lopetettava. Se asettaa kuitenkin hätärokotukset entistä tärkeämpään asemaan niiden taudin hävittämiseen tähtäävien toimien joukossa, joita uuden epidemian sattuessa on tarkoitus toteuttaa. 1.4. Euroopan komissio haluaa edistää mahdollisuuksia toimia nopeasti, mikäli uusia suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksia esiintyy, sekä ryhtyä välittömästi tehokkaisiin valvontatoimenpiteisiin. 1.5. Ehdotuksessa esitetään toimia viruksen nopean ja yksityiskohtaisen määrityksen mahdollistamiseksi. Lisäksi komissio esittää, että jäsenvaltioiden laboratorioiden välisestä koordinoinnista vastaamaan nimettäisiin yhteisön vertailulaboratorio. 1.6. Taudin leviämisen ehkäisy perustuisi siihen, että eläinten siirtoja ja viruksen mahdollisesti saastuttamien tuotteiden käyttöä valvottaisiin entistä tiukemmin ja että hätärokotuksia tehtäisiin entistä järjestelmällisemmin. 1.7. Ehdotetun uuden säädöksen keskeisenä tekijänä on alueellisten rajoitusten käyttöönotto. Tarkoituksena on, että tiukkoja valvontatoimenpiteitä toteutettaisiin vain tietyissä EU:n osissa tämän kuitenkaan vaarantamatta yhteisön yleisiä etuja. 1.8. Suu- ja sorkkataudin valvontaa helpotettaisiin takaamalla antigeenien nopea saatavuus varastoista. Lisäksi on tarkoitus avustaa yhteisön naapurimaita, joissa esiintyy suu- ja sorkkatautivirusta tai joissa tällainen riski on olemassa. Tämä koskee mm. antigeenien tai rokotteiden kiireellistä toimittamista. 1.9. Ehdotetussa uudessa yhteisön säädöksessä suu- ja sorkkataudin torjumiseksi esitetään hyvin yksityiskohtaisten maakohtaisten valmiussuunnitelmien käyttöönottoa. Suunnitelmia on määrä tarkistaa säännöllisesti jäsenvaltioissa toteutettavien reaaliaikaisten hälytysharjoitusten tulosten perusteella. 1.9.1. Valmiussuunnitelmiin sisällytetään hätärokotusten antamista koskevat säännöt, ja niissä tulee varmistaa, että ympäristönäkökohdat otetaan huomioon, mikäli taudinpurkaus tapahtuu. Suunnitelmissa tulee luoda tiivis yhteistyösuhde toimivaltaisten eläinlääkintä- ja ympäristönsuojeluviranomaisten välille. 1.9.2. Komissiolla on mahdollisuudet muuttaa ja mukauttaa tiettyjä valvontatoimenpiteisiin liittyviä teknisiä seikkoja soveltamalla elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean menettelyä. 2. Yleistä 2.1. Komitean mielestä on välttämätöntä laatia uudet yhteisön puitteet suu- ja sorkkataudin torjumiseksi. Komitea korostaa lausunnossaan aiheesta "Ehdotus neuvoston päätökseksi yhteisön suu- ja sorkkatautirokotevaraston perustamisesta tehdyn päätöksen N:o 666/91/ETY muuttamisesta"(1), että EU:ssa kasvatettavan karjan terveyden suojeleminen on ensisijaisen tärkeää ja että tarve laatia uusi oikeusperusta komission ehdottamassa muodossa on ilmeinen. Uusi perusta mahdollistaa nykyistä tehokkaamman ja nopeamman toiminnan suu- ja sorkkataudin torjumiseksi. 2.2. Komitea on toivonut kaikissa lausunnoissaan, että kriisitilanteissa kansalaisille tiedotettaisiin selkeästi ja objektiivisesti. Suu- ja sorkkataudin yhteydessä on keskeistä ottaa huomioon, ettei kyseinen eläintauti aiheuta ihmisille terveysriskejä. Tiedotuksessa tulee pyrkiä välttämään tosiasioiden sekoittumista. 2.3. Tässä tilanteessa tulee suosia kestävää karjankasvatusta ja ottaa huomioon eurooppalaisten vaatimukset eläinten hyvinvointia koskevissa asioissa, maataloustuotannon ja kaupan kehitys sekä tarve säilyttää yhtenäismarkkinat toimintakykyisinä. Kestävä karjatalous perustuu sellaiseen eläinten terveyttä koskevaan politiikkaan, jossa hyödynnetään käytettävissä olevia tieteen uusia saavutuksia ja uutta teknologiaa. 2.4. Euroopan unionin eläinlääkintävalvontaa ja -järjestelmiä on tarkistettava ja vahvistettava. Vuonna 2001 riehunut suu- ja sorkkatautiepidemia toi esiin tämän tarpeen. 2.4.1. Pan-Asia O -tyypin suu- ja sorkkatautiepidemia, jota tavattiin vuonna 2001 Euroopan unionissa, oli leviämisvauhdiltaan ja laajuudeltaan ainutlaatuinen. Taudin alkuperää ei ole kyetty todentamaan kiistattomasti, mutta kaikki viittaa siihen, että syynä olisi ollut eläinten ruokkiminen laittomasti maahantuoduilla tuotteilla. 2.4.2. Ennen viruksen tunnistamista ja näin ollen ennen valvontatoimien toteuttamista suu- ja sorkkatautivirus levisi Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja edelleen Ranskaan, Alankomaihin, Irlantiin ja Pohjois-Irlantiin. Epidemialla ja sen torjuntatoimilla oli huomattavia taloudellisia vaikutuksia tautialueilla. Maatilat, elintarviketuotantoketjun kaikki osat ketjun alusta loppuun, matkailu ja muut talouden alat kärsivät suuria menetyksiä. 2.4.3. EU on soveltanut vuodesta 1992 lähtien periaatetta, jonka mukaan suu- ja sorkkataudin torjunnassa ei saa käyttää ennaltaehkäiseviä rokotuksia. Aiemmin ennaltaehkäiseviä rokotuksia annettiin eräissä jäsenvaltioissa. Lisäksi unioni suosii rokottamatta jättämisen politiikkaa. EU ottaa tässä yhteydessä huomioon Maailman eläintautijärjestön (Office international des épizooties, OIE) kauppapoliittiset suositukset. OIE:n suositusten mukaiset määräajat "vapaa suu- ja sorkkataudista" -statuksen palauttamiseksi tietylle maalle sellaisten taudinpurkaustapausten jälkeen, joissa on annettu hätärokotuksia (suojarokotuksia), olivat erittäin pitkiä, eikä suosituksissa otettu huomioon rokotettujen eläinten ja tartunnan saaneiden erottelemiseksi kriisin sattuessa tehtyjen testien tieteellistä tasoa. OIE muutti eläinten terveyttä koskevaa säännöstöään toukokuussa 2002. Mikäli maassa on tehty hätärokotuksia ja kaikki tartunnan saaneet karjat on lopetettu ja rokotusten jälkeen eläimiä on seurattu serologisin testein muiden kuin rakenneproteiinien vasta-aineiden osoittamiseksi rokotetuissa eläimissä, sille voidaan palauttaa "vapaa suu- ja sorkkataudista ja suu- ja sorkkatautitartunnasta" -status kuuden kuukauden kuluttua viimeisestä taudinpurkauksesta tai rokotusten päättymisestä riippuen siitä, kumpi näistä toteutuu aikaisemmin. 2.4.4. Toistaiseksi Euroopan unionin toimet suu- ja sorkkataudin torjumiseksi ovat perustuneet siihen, että lopetetaan tartunnan saanut karja sekä sellaiset suu- ja sorkkataudille alttiiseen lajiin kuuluvat eläimet, jotka ovat mahdollisesti joutuneet kosketuksiin tartunnanlähteen tai -kantajan kanssa tai ovat voineet saada tartunnan muulla tavoin. Hätärokotuksia on pidetty viimeisenä keinona. 2.5. Suu- ja sorkkatautiepidemia aiheutti tautialueilla traumaattisia kokemuksia, joten huomioon on otettava myös taudin torjuntamenetelmien sosiaaliset, ympäristöä koskevat ja psykologiset vaikutukset sekä niiden vaikutukset kaikkiin talouden aloihin kyseisillä alueilla. 2.5.1. On edistettävä sellaisia menettelyjä, joiden avulla voidaan lievittää eläinten järjestelmällisen lopettamisen suoria tai välillisiä vaikutuksia yleiseen mielipiteeseen, karjatalouteen ja muihin talouden aloihin. 2.5.2. Suu- ja sorkkataudin torjunnassa on vältettävä terveiden eläinten joukkotuhoamisia. Lisäksi jäsenvaltioiden, yhteisön ja kansainvälisellä tasolla tulee pyrkiä vähentämään sellaisten alueiden kaupalliseen toimintaan kohdistuvia ennakkoluuloja, joilla tartuntoja ei ole esiintynyt. 3. Erityistä 3.1. Taudin ehkäisy 3.1.1. Komitea yhtyy komission näkemykseen siitä, että suu- ja sorkkatautiviruksen leviämisen ehkäisemiseksi tulee toteuttaa ennakoivia toimia. Viruksen kulkeutuminen Euroopan unioniin ja sen alueella kasvatettavaan karjaan naapurimaista taikka elävien eläinten tai eläinperäisten tuotteiden tuonnin kautta on torjuttava. Suu- ja sorkkataudin suurin leviämisriski liittyy eläinten ja eläinperäisten tuotteiden laittomaan tuontiin sellaisista maista, joissa suu- ja sorkkatautia esiintyy endeemisenä. Komitea puoltaa Euroopan komission hiljattain esittämiä ehdotuksia liha- ja maitotuotteiden yksityistuontia EU:hun koskevien sääntöjen tiukentamisesta. Uudet säännöt tulivat voimaan 1.1.2003. 3.1.2. Asianmukaiset ja tehokkaat tarkastus- ja valvontajärjestelmät rajoilla ovat olennaisen tärkeitä. On kehitettävä tietojärjestelmiä, joissa on tietoja suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksista muualla maailmassa, ja huolehdittava voimassaolevien asiaa koskevien sääntöjen asianmukaisesta noudattamisesta. Näin ollen komitea vetoaakin sen puolesta, että kaikki Maailman eläintautijärjestöön kuuluvat valtiot tekevät tästä lähtien viipymättä ilmoituksen niissä tapahtuneista suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksista sekä toimista, joihin näiden vuoksi on ryhdytty. 3.1.3. Eläinten siirtoja unionin sisällä ja maatilojen välillä on valvottava entistä tehokkaammin. Valvonnan tulee perustua bioturvallisuuden periaatteisiin, riskien arviointiin ja entistä parempaan eläinten, etenkin lammas-, vuohi- ja sikaeläinten, tunnistukseen. 3.1.4. Eläintautien ehkäisemiseksi tiloilla ja eläinten kuljetusten yhteydessä on noudatettava hyviä hygieniakäytäntöjä. 3.1.5. Komitea korostaa tarvetta ottaa käyttöön kehittyneitä tiedonvälityskeinoja ja antaa korkeatasoista teknistä koulutusta eläintautien tunnetuksi tekemiseksi ja torjuntatoimien tehostamiseksi. Naapurijäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä tulisi järjestää tiedotus- ja koulutustapahtumia maanviljelijöille ja eläinlääkäreille. Euroopan komission tulee vahvistaa asiaa koskevia ehdotuksiaan (liite XVII). Lisäksi tulee varmistaa laadukkaan eläinlääketieteellisen asiantuntemuksen säilyminen maaseudulla, jotta voidaan toteuttaa tehokasta eläinten terveyttä koskevaa politiikkaa. Yhteistä maatalouspolitiikkaa ja aluepolitiikkaa koskevia komission ehdotuksia tulisi arvioida tämän vaatimuksen valossa. 3.2. Suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen sattuessa toteutettavat toimenpiteet 3.2.1. Euroopan talous- ja sosiaalikomitea yhtyy komission näkemykseen siitä, että suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen sattuessa on voitava toimia nopeasti ja toteuttaa välittömästi tehokkaita valvontatoimenpiteitä. 3.2.2. Komitea kannattaa sitä, että toimenpiteitä voitaisiin toteuttaa asteittain, epidemian laajuuden mukaan. Sen mielestä on hyvä, että jäsenvaltiot jaetaan yhteen tai useampaan rajoitusvyöhykkeeseen ja vapaaseen vyöhykkeeseen. Komitea pitää niin ikään hyvänä väliaikaisten tarkkailuvyöhykkeiden, suoja- ja valvontavyöhykkeiden erottamista toisistaan. Vyöhykejako perustuu eläinten terveyden perinpohjaiseen epidemiologiseen arviointiin. 3.2.3. Komitea on tyytyväinen komission ehdottamiin toimiin viruksen nopean ja yksityiskohtaisen määrityksen mahdollistamiseksi. Komitea on jäsenvaltioiden laboratorioiden toimia koordinoivan yhteisön vertailulaboratorion nimeämisen kannalla. 3.2.4. Se katsoo, että jäsenvaltioissa tulisi olla tulevaisuudessakin sellaiset laboratoriot ja rakenteet, joilla on tieteellistä asiantuntemusta suu- ja sorkkataudin diagnosoinnin alalla. 3.2.5. Komitea toteaa, että ehdotetussa suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevassa yhteisön säädöksessä pyritään yhdistämään kaksi erilaista toimenpidettä: yhtäältä kaikkien tartunnan saaneiden ja viruksen saastuttamien eläinten lopettaminen tietyissä tapauksissa tehokkuussyistä ja toisaalta hätärokotukset. 3.2.6. Komitea on tyytyväinen siihen, että ehdotetussa suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevassa yhteisön säädöksessä hätärokotukset on asetettu entistä tärkeämpään asemaan ja huomioitu täytäntöönpanon joustavuus paikallistasolla. On tärkeää, että päätökset tehdään tuotantoketjun kaikki osapuolet käsittävässä tiiviissä yhteistyössä. Komitea kehottaakin komissiota joustavoimaan ja harmonisoimaan yhdessä Maailman eläintautijärjestössä (OIE) toimivien yhteistyökumppaneiden kanssa sääntöjä, jotka koskevat rokotettujen eläinten varoaikaa ennen entisten vientikauppaoikeuksien palauttamista. OIE:n varoaikaa koskevia toimintaohjeita on muutettava tutkimustulosten mukaan. 3.2.7. Komitea korostaa, että suu- ja sorkkataudin torjuntapolitiikassa tulee ottaa huomioon eurooppalaisten vaalimat eettiset ja eläinten hyvinvointiin liittyvät arvot. 3.2.8. Se on yhtä mieltä siitä, että antigeenien nopean saannin varmistamiseksi on luotava avoimet ja tehokkaat menettelyt. Ehdotus yhteisön vertailulaboratorion nimeämisestä on asianmukainen. Vertailulaboratorion tehtävänä olisi mm. tiedottaa komissiolle ja jäsenvaltioille rokote- ja antigeenitarpeista. Komitean mielestä tilanteissa, joissa unionin alueella kasvatettavien eläinten terveys on uhattuna, yhteisön rokote- ja antigeenivarannot tulee saattaa nopeasti EU:n naapurimaiden käyttöön. 3.2.9. Komitea antaa tukensa komission ehdotuksille, joiden tarkoituksena on estää uuden taudinpurkauksen sattuessa taudin leviäminen valvomalla huolellisesti eläinten siirtoja ja viruksen mahdollisesti saastuttamien tuotteiden käyttöä. Komitean mielestä on järkevää rajoittaa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien tartunnan saaneiden eläinten siemennesteen, munasolujen ja alkioiden käyttöä. 3.2.10. Komitea puoltaa ehdotuksia, joiden mukaan torjuntatoimenpiteitä tulee tarvittaessa soveltaa taudille alttiisiin lajeihin kuuluvien tartunnan saaneiden eläinten lisäksi myös viruksen saastuttamiin muiden lajien eläimiin, erityisesti siipikarjaan, joka voi toimia viruksen mekaanisena levittäjänä. 3.2.11. Komitea kannattaa Euroopan komission toimia puhdistus- ja desinfiointivaatimusten sisällyttämiseksi suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevaan yhteisön säädökseen. 3.2.12. Komitean mielestä yhteisön kansalaisille tulisi tiedottaa asioista selkeästi ja täsmällisesti ennaltaehkäisyprosessin yhteydessä. Komitea panee näin ollen hyväksyen merkille, että eläintarvikeketjua ja eläinten terveyttä koskeva pysyvä komitea voi päättää palauttaa suu- ja sorkkataudin taudinpurkauksen tapahtumapaikkana olevalle jäsenvaltiolle entiset vientikauppaoikeudet nykyistä (kuusi kuukautta siitä, kun suojaava hätärokotus on tehty) aiemmin, jos suoja- ja valvontavyöhykkeellä/-vyöhykkeillä torjuntatoimenpiteiden jälkeen suoritetut laajamittaiset tutkimukset osoittavat, ettei suu- ja sorkkatautivirus enää ole siellä aktiivinen. 3.2.13. Se pitää järkevänä, että komissiolle varataan mahdollisuus muuttaa ja mukauttaa tiettyjä valvontatoimenpiteisiin liittyviä teknisiä seikkoja soveltamalla elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean menettelyä. 3.2.14. Komitea kannattaa alueellisten rajoitusten soveltamista valvontatoimenpiteisiin Euroopan komission ehdottaman mukaisesti, mikäli kyseisten rajoitusten avulla voidaan tietyissä yhteisön osissa panna täytäntöön tiukat torjuntatoimenpiteet tämän kuitenkaan vaarantamatta yhteisön yleisiä etuja. Tässä yhteydessä on korostettava, että myös unionin kauppakumppanien tulee soveltaa alueellisten rajoitusten periaatetta vastavuoroisesti niiden ja EU:n välisten eläinlääkintäalan sopimusten mukaisesti. 3.3. Valmiussuunnitelmat 3.3.1. ETSK kannattaa komission ehdotuksia, jotka koskevat jäsenvaltioiden valmiussuunnitelmia. Suunnitelmissa tulee täsmentää toimenpiteet, joita suu- ja sorkkatautia koskevan korkean tieto- ja valmiustason ylläpitäminen jäsenvaltioilta edellyttää. Komitean mielestä asetetut vaatimukset ovat tarpeellisia. On perustettava eläintauteja koskevia tietojärjestelmiä ja varmistettava, että kriisitilanteissa asianomaisten elinten välinen viestintä on nopeaa. 3.3.2. Komitea korostaa hälytysharjoitusten järjestämiseen liittyvien toimien merkitystä eläintautien torjumiseksi. Tällaisia harjoituksia tulee järjestää mm. maanviljelijöille ja eläinlääkäreille vähintään kerran vuodessa. Lisäksi komitea puoltaa sitä, että jäsenvaltioita kannustetaan järjestämään ja toteuttamaan kyseisiä harjoituksia rajatylittävien ohjelmien yhteydessä. 3.3.3. Komitean mielestä jäsenvaltioiden tulisi tarkistaa valmiussuunnitelmiaan reaaliaikaisten hälytysharjoitusten perusteella ehdotuksessa esitettyä useammin. Euroopan komission tulisi tarkastaa itse paikalla, että jäsenvaltioiden suunnitelmat ovat asianmukaisia, että ne on pantu tehokkaasti täytäntöön ja että henkilöstö ja eläinlääkintäviranomaiset ovat hyvin valmistautuneita. Komission koordinointitehtävää tulee tehostaa ottamalla käyttöön yhteisönlaajuinen koordinointijärjestelmä. 3.3.4. Komitea suhtautuu myönteisesti siihen, että Euroopan komissio osallistuu hälytyssuunnitelmien laadintaan, valvontaan ja täytäntöönpanoon. 3.3.5. Komitean mielestä jäsenvaltioiden tulee voida toteuttaa ehdotettua tiukempia toimia tämän direktiivin soveltamisalalla. Se on tyytyväinen komission ehdottamiin kyseistä seikkaa koskeviin säännöksiin. Komitea kannattaa etenkin sitä, että jäsenvaltioille varataan mahdollisuus toteuttaa tarpeellisina pitämänsä ja oikeasuhtaiset kansalliset lisätoimenpiteet suu- ja sorkkatautiviruksen torjumiseksi ottaen huomioon tautialueella vallitsevat erityiset epidemiologiset, kotieläintuotannolliset, kaupalliset ja sosiaaliset edellytykset. 3.3.6. Ruhojen hävittämisestä tulee antaa yksityiskohtaiset säännökset. Paikallistasolla tulisi laatia toimintasuunnitelmia, joissa otetaan huomioon paikkakunnan sosiaaliset, ympäristöön liittyvät ja kansanterveydelliset realiteetit. 3.4. Tutkimus- ja kehitystoiminta 3.4.1. Tieteellinen tutkimus ja erityisesti soveltava tutkimus ovat avaintekijöitä eläintautien leviämisen torjunnassa. EU:n jäsenvaltioissa on tärkeää ylläpitää ja kehittää korkeatasoista eläinlääketieteellistä asiantuntemusta. Eurooppalaisen yhteiskunnan tulee voida luottaa siihen, että suu- ja sorkkataudin torjuntapolitiikkaa kehitetään samaan tahtiin kuin tiede ja teknologia kehittyvät rokotteiden valmistuksen ja tutkimusmenetelmien alalla. 3.4.2. Tutkimusta tulee edistää, ja sitä varten tulee varata asianmukainen rahoitus. Tämä koskee erityisesti merkittyjen rokotteiden ja eriytettyjen serologisten testien kehittämistä. Komitea kehottaa Euroopan komissiota lähettämään tässä asiassa vahvan viestin, jotta kävisi selväksi, että komissio tahtoo edistää tutkimustyötä yhteisössä ja antaa sen tulokset myös unionin ulkopuolisten maiden käytettäviksi. 3.4.3. Tutkimustyön tuloksia tulee vaihtaa, levittää ja soveltaa ruohonjuuritasolla. Tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää tehokasta viestintäverkkoa ja tiedonvälitystä sekä hyviä koulutusmahdollisuuksia. 4. Korvaukset 4.1. Karjankasvatusala on hyvin tärkeä Euroopan unionin maataloudelle. Se edellyttää suuria investointeja ja on altis monille riskeille ja erilaisille epävarmuustekijöille. Menetyksiä kärsineille yhteisön karjankasvattajille tulisikin maksaa nykyistä suurempia korvauksia koko unionissa sovellettavien yhdenmukaisten kriteerien mukaan etenkin tapauksissa, joissa eläimet on jouduttu lopettamaan. Korvauksia tulee maksaa menetyksiä kärsineille tiloille, mukaan lukien puhdistuksen edellyttämästä eläintilojen tyhjentämisestä aiheutuvat epäsuorat menetykset, jalostusteollisuudelle, elintarvikealan yrityksille ja siis elintarviketuotantoketjun kaikille osille ketjun alusta loppuun. Alueilla, joilla eläinten ja tuotteiden kuljetuksia rajoitetaan, tulee korvata tuotteiden markkinoille saattamisen vaikeutumisesta aiheutuvat menetykset. Olisikin erittäin aiheellista perustaa yhteisön rahasto, josta korvattaisiin kuluja vakavien kriisien sattuessa. 5. Päätelmät 5.1. Komitea kannattaa Euroopan komission ehdottamia toimia suu- ja sorkkatautiviruksen ja sen leviämisen torjumiseksi. Komission tulee pyrkiä nykyisin vaikuttaviin eläinlääketieteellisiin, taloudellisiin (maaseututalouden kokonaisuuden kannalta), ekologisiin ja eettisiin edellytyksiin perustuvaan parhaaseen mahdolliseen toimintamalliin. 5.2. Uusien kriisitilanteiden ehkäisemiseksi komitea kehottaa komissiota painottamaan eläinlääketieteen alan soveltavan tutkimuksen kehittämistä. Tehokkaan ennaltaehkäisypolitiikan kulmakiviä ovat korkeatasoinen asiantuntemus ja aktiivinen eurooppalainen asiantuntijaverkko. Lisäksi on olennaisen tärkeää levittää, hyödyntää ja välittää eteenpäin karjatalouden tutkimustyön tuloksia. 5.3. Suu- ja sorkkataudin torjuntaa koskevaa yhteisön säädöstä on muutettava heti kun uutta tieteellistä tietoa on käytettävissä, etenkin jos näin voidaan välttää eläinten lopettaminen ja antaa etusija rokotuksille. Bryssel 14. toukokuuta 2003. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Roger Briesch (1) EYVL C 368, 20.12.1999.