EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 18.11.1998 
KOM(1998) 662 lopull. 
98/0318 (SYN) 
98/0319 (SYN) 
98/0320 (PRT) 
98/0321 (SYN) 
KOMISSION TIEDONANTO 
NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE, 
TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE 
JA ALUEIDEN KOMITEALLE 
TYÖAJAN JÄRJESTELYSTÄ 
MARRASKUUN 23 PÄIVÄNÄ 1993 ANNETUN DIREKTIIVIN 93/104/EY 
SOVELTAMISALAN ULKOPUOLISILLA TOIMIALOILLA 
Ehdotukset 
NEUVOSTON DIREKTIIVEIKSI 
23 marraskuuta 1993 tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetun direktiivin 
93/104/EY muuttamisesta koskemaan direktiivin ulkopuolisia toimialoja, 
maantieliikenteen työntekijöiden, joiden asemapaikka vaihtelee, ja omaan lukuunsa 
työskentelevien maantieliikenteen työntekijöiden työajan järjestelyistä, 
Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja 
Euroopan unionin kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton (FST) tekemästä 
merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevasta sopimuksesta, 
merenkulkijoiden työajan valvonnasta yhteisön satamia käyttävillä aluksilla 
(komission esittämä) 
KOMISSION SUOSITUS 
merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä koskevan Kansainvälisen työjärjestön 
ILO:n yleissopimuksen n:o 180 ratifioinnista sekä 
kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 
liittyvän pöytäkirjan vuodelta 1996 ratifioinnista 
TIEDONANNON TARKOITUS 
1. Tässä tiedonannossa selostetaan komission suunnitelmia työaikadirektiivin 
93/104/EY soveltamisalan ulkopuolelle nykyisin jäävien työntekijöiden 
suojelemiseksi niiltä heidän terveyteensä ja turvallisuuteensa kohdistuvilta haitoilta, 
joita aiheuttavat kohtuuttoman pitkä työaika, riittämätön lepo tai rasittavat 
työjärjestelyt. Komissio on katsonut työaikadirektiivin voimaantulosta lähtien, että 
näiden alojen työntekijöille olisi varmistettava työaikaa koskevat 
vähimmäisvaatimukset sekä heidän oman terveytensä ja turvallisuutensa että muiden 
henkilöiden turvallisuuden suojelemiseksi. Liikennealan työajoista ei ole säädetty, 
mistä ovat muistutuksena toistuvat vaarat terveydelle ja turvallisuudelle sekä 
sisämarkkinoilla käytävälle oikeudenmukaiselle kilpailulle. 
2. Komissio ehdottaa seuraavia toimia: 
2.1. Muutetaan työaikadirektiiviä siten, että sitä sovelletaan kaikkiin kiinteässä 
asemapaikassa työskenteleviin työntekijöihin ja rautatieliikenteen 
työntekijöihin, joiden asemapaikka vaihtelee, sekä säädetään tietyistä niitä 
työntekijöitä koskevista toimista, joiden asemapaikka vaihtelee. 
2.2. Maantieliikenteen työaikaa koskevat erityistoimet. 
2.3. Merenkulkijoiden työaikaa koskevat erityistoimet. 
3. Liitteenä on taulukko, josta selviää, mikä vaikutus ehdotuksilla on eri aloihin. 
Komission ehdotuksia on pidettävä toimenpidekokonaisuutena, jossa otetaan 
huomioon terveyttä ja turvallisuutta koskevat vaatimukset sekä näiden toimialojen 
toimintavaikeudet, varmistetaan yhteensopivuus muun liikenneturvallisuutta 
koskevan lainsäädännön kanssa ja otetaan asianmukaisesti huomioon 
kansainvälisyyteen ja kilpailuun liittyvät seikat. Ehdotukset perustuvat soveltuvin 
osin työmarkkinaosapuolten välisiin sopimuksiin. Jos sopimuksia ei ole tehty, 
ehdotuksissa otetaan asianmukaisesti huomioon ne kohdat, joissa 
työmarkkinaosapuolten neuvotteluissa on tapahtunut lähentymistä. 
TAUSTA 
5. Ministerineuvosto antoi 23. marraskuuta 1993 direktiivin 93/104/EY tietyistä työajan 
järjestämistä koskevista seikoista. Tietyt toimialat jäävät direktiivin soveltamisalan 
ulkopuolelle. Näitä ovat lento-, rautatie-, maantie-, meri-, joki- ja järviliikenne, 
merikalastus, muu merellä tehtävä työ ja lääkärien harjoittelu. 
Euroopan parlamentin kanssa toisen käsittelyn yhteydessä käydyissä neuvotteluissa 
komissio sitoutui tekemään direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle jätettyjä toimialoja 
koskevia aloitteita. Esimerkiksi komission tiedonannossa Euroopan parlamentille1 
todettiin komission aikovan tehdä mahdollisimman pian direktiivin soveltamisalan 
ulkopuolisia eri toimialoja koskevia tarkoituksenmukaisia aloitteita. Näiden aloitteitten 
täytäntöönpanoa valmistellaan kyseisiä toimialoja käsittelevien sekakomiteoitten kanssa 
(mikäli tällaisia on). 
7. Keskipitkän ajan sosiaalisessa toimintaohjelmassaan 1995-97 komissio totesi, että 
jatketaan keskusteluja työmarkkinaosapuolten kanssa ja/tai tutkimuksia parhaasta 
tavasta varmistaa työaikajärjestelyjä koskevan direktiivin ulkopuolella olevien 
toimintojen ja alojen tarkoituksenmukainen suojaaminen. Komissio harkitsee 
tarvittaessa ehdotusten tekemistä työaikadirektiivin täydentämiseksi 1996-1997. 
KUULEMISMENETTELY 
Komissio julkaisi 15. heinäkuuta 1997 valkoisen kirjan (KOM(97)334) työaikadirektiivin 
ulkopuolisista toimialoista. Kun valkoinen kirja lähetettiin työmarkkinaosapuolille, niitä 
pyydettiin katsomaan se ensimmäiseksi vaiheeksi virallisessa kuulemismenettelyssä, joka 
koskee työaikadirektiivin ulkopuolisten toimialojen työaikaa. 
9. Valkoisessa kirjassa tarkasteltiin soveltamisalan ulkopuolelle jättämisen luonnetta ja 
laajuutta, ongelman laajuutta, oikeudellista ja sopimustilannetta jäsenvaltioissa sekä 
tehtyjä aloitteita. Siinä analysoitiin ja arvioitiin kunkin toimialan erityispiirteitä ja 
erityisongelmia. 
10. Valkoisessa kirjassa määriteltiin parhaana pidetyn toimintalinjavaihtoehdon arvioinnissa 
käytettävät perusteet. Työaikadirektiivin ulkopuolisia työntekijöitä koskevien toimien 
osalta seuraavassa esitetyt perusteet vaikuttivat soveltuvilta. Ehdotetussa toiminnassa olisi 
varmistettava työntekijöitten terveyden ja turvallisuuden riittävä suojelu 
työaikajärjestelyin, annettava yrityksille riittävät mahdollisuudet joustavuuteen 
toiminnassa, otettava huomioon mahdolliset työllisyysvaikutukset, vältettävä erityisesti 
pienyritysten kohtuutonta rasittamista ja otettava huomioon kalastusosuuskuntien 
kaltaisten alojen erityispiirteet ja merikalastuksen monet muodot sekä noudatettava 
toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatetta. 
11. Komissio katsoi, että asiaa olisi lähestyttävä käytännön näkökulmasta. Sen vuoksi se 
ehdotti, että edettäisiin parhaana pidetyn vaihtoehdon eli niin sanotun alakohtaisesti 
eriytetyn ratkaisumallin pohjalta. Tässä vaihtoehdossa erotettaisiin toisistaan 
työaikadirektiivin soveltamisalaan kuuluvat toimialat ja erityisiä alakohtaisia 
toimenpiteitä vaativat toimialat. Samalla kannustettaisiin työmarkkinaosapuolia 
laatimaan suosituksia ja sopimuksia komission ehdotusten perustaksi tai korvaamaan 
niitä. 
SEC(93) 1054,7.7.1993. 
12. Euroopan parlamentti sekä talous- ja sosiaalikomitea ovat antaneet komission 
lähestymistapaa pääpiirteissään kannattavat lausunnot. 
13. Valkoisesta kirjasta saadun palautteen myötä komissio käynnisti virallisen 
kuulemismenettelyn toisen vaiheen suunnitellun ehdotuksen sisällöstä 31. 
maaliskuuta 1998. Laaditussa asiakirjassa esitettiin yhteenveto ja analyysi 
työmarkkinaosapuolten suhtautumisesta valkoiseen kirjaan. Komissio kannatti 
edelleen alakohtaisesti eriytettyä ratkaisumallia. 
14. Asiakirjassa kehotettiin työmarkkinaosapuolia kuuden viikon kuluessa 
• esittämään lausunto tai tarvittaessa yhteiset suositukset suunnitellun ehdotuksen 
tavoitteista tai sisällöstä, 
• tai ilmoittamaan yhteisesti mahdollisista neuvotteluaikeistaan komissiolle, ellei näin 
ole jo tapahtunut. 
KUULEMISASIAKIRJAN AIHEUTTAMAT REAKTIOT 
15. Työmarkkinaosapuolilta saatiin viisitoista vastausta. Vastaajia olivat teollisuuden ja 
työnantajajärjestöjen liitto UNICE, kaikki liikennealan työnantajien pääjärjestöt sekä 
Europeche merikalastuksen edustajana. Julkisten yritysten Euroopan keskus CEEP 
antoi vastauksensa julkisen alan työnantajien ja myös kaupunkien 
matkustajaliikenteen harjoittajien puolesta. Euroopan pienteollisuutta ja pk-yrityksiä 
edustava liitto UEAPME vastasi pienten ja keskisuurten yritysten puolesta. Euroopan 
ammattiliittojen keskusjärjestö ETUC toimitti ammattiliittojen yhteisvastauksen, jota 
täydensivät Euroopan unionin kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton FST:n, 
Eurocadresin ja Euroopan kaivosteollisuuden, kemiallisen teollisuuden ja 
energiateollisuuden EMCEF:n kirjelmät. 
16. Useimmat vastaajat kannattivat kiinteässä asemapaikassa työskentelevien liittämistä 
direktiivin soveltamisalan piiriin. 
17. Suuri osa vastaajista, myös CEEP ja ETUC, kannatti alakohtaisesti eriytettyä 
ratkaisumallia, joskin UEAPME piti parempana puhtaasti alakohtaista ratkaisumallia. 
UEAPME katsoi, että mahdollisten uusien toimenpiteiden ei pitäisi aiheuttaa 
hallinnollista lisärasitetta pienille ja keskisuurille yrityksille, vaikkakin se tiedosti 
tarpeen taata reilu kilpailu sisämarkkinoilla. UNICE kannatti edelleen muita kuin 
pakkokeinoja käyttävää alakohtaista ratkaisumallia. 
18. Sekä kansainvälinen maantieliikenteen harjoittajien liitto IRU että Euroopan yhteisön 
kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestö ECSA viittasivat käynnissä oleviin 
neuvotteluihinsa ja ilmaisivat toiveenaan, että mahdollisen sopimuksen tulisi säilyä 
muuttumattomana, kun se saatetaan osaksi yhteisön lainsäädäntöä ECSA viittasi myös 
siihen, miten tärkeää jäsenvaltioiden olisi ratifioida Kansainvälisen työjärjestön 
yleissopimus n:o 180 merenkulkijoiden työajasta ja kauppa-aluksissa noudatettavaa 
vähimmäistasoa koskevaan Kansainvälisen työjärjestön yleissopimukseen n:o 147 liittyvä 
pöytäkirja. Asianomaiset ammattiliitot kannattivat molempia ehdotuksia. Eurooppalaisten 
lentoyhtiöiden liitto AEA kannatti työaikadirektiiviin liittyvien järjestelyjen ulottamista 
siviili-ilmailun henkilöstöön kokonaisuudessaan. AEA esitti toiveen saada osallistua 
vuoropuheluun. 
19. Europeche muistutti lepoaikamääräysten noudattamiseen liittyvistä varauksistaan, jotka 
johtuvat työn luonteesta ja alalla vallitsevista eroista. Europeche kannatti yötyöntekijöiden 
terveystarkastuksia ja ehdotti, että vuotuisen työajan lyhentäminen saattaisi olla 
paikallaan, mikäli työaika pystyttäisiin määrittelemään asianmukaisesti. Europeche 
muistutti joidenkin valtuuskuntien vastustaneen sitä, että direktiiviä sovellettaisiin myös 
kalastusosuuskuntien jäseninä toimiviin kalastajiin. Erityisesti järjestö huomautti 
• ongelmista, joita aiheutuisi neljän viikon palkallisen vuosiloman myöntämisestä näille 
kalastajille. 
20. Ammattiliitoista Euroopan ammattiliittojen keskusjärjestö ETUC kannatti edelleen 
komission lähestymistapaa pääpiirteissään, mutta suhtautui torjuvasti ehdotukseen 
vuotuisen työajan määrittämisestä. Liitto kiinnitti huomiota neuvotteluissa 
tapahtuneeseen edistymiseen ja totesi, että sopimukset pitäisi vahvistaa neuvoston 
päätöksellä. Mikäli sopimusta ei ole, kuten sisävesiliikenteessä ja merikalastuksessa, 
komission olisi tehtävä ehdotuksia. Offshore -alalla komission olisi helpotettava 
työmarkkinaosapuolten välisiä neuvotteluja. ETUC kannatti komission ehdotusta 
lääkärien harjoittelusta, myöskin ehdotusta sisällyttää apulaislääkärien työskentely 
mahdollisiin poikkeuksiin. Työaikoja koskevat sopimukset olisi kuitenkin tehtävä 
kansallisesti asianomaisten järjestöjen kanssa, joita Euroopan unionin tasolla edustaa 
sairaaloissa työskentelevien apulaislääkärien pysyvä työryhmä PWG. ETUC toivoi 
siis direktiivin tarkistamista poikkeusmahdollisuuksien vähentämiseksi, erityisesti 
ajatellen johtajia, joilla on itsenäinen päätösvalta. 
21. Kuulemismenettelyn jälkeen työmarkkinaosapuolten väliset keskustelut tiivistyivät 
useimmissa asiaan liittyvissä sekakomiteoissa (poikkeuksena sisävesiliikenne). 
22. Rautatieliikenteen ja meriliikenteen työaikaa koskevat viralliset sopimukset 
allekirjoitettiin 30. syyskuuta 1998. Työmarkkinaosapuolet suostuivat 
työaikadirektiivin säännösten soveltamiseen rautatieliikenteen koko 
työntekijäkuntaan, mikäli poikkeuksia muutetaan asianmukaisesti ja mikäli 
samankaltaisia määräyksiä sovelletaan samanaikaisesti myös liikenteen muilla 
toimialoilla. Lisäksi edellytyksenä on olemassa olevien työaikaehtojen soveltaminen 
toimialan kaikkiin uusiin työntekijöihin säädösteitse. Merenkulun alalla osapuolet 
pyysivät komissiota tekemään sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 4 artiklan 2 
kohdan mukaisen sopimusehdotuksen, joka pantaisiin täytäntöön neuvoston 
päätöksellä. 
23. Maantieliikenteestä käydyt tiiviit neuvottelut eivät johtaneet sopimukseen, vaikkakin 
niissä onnistuttiin määrittämään tärkeimmät huomioon otettavat seikat. 
24. Komissio on siis jossain määrin muuttanut lähestymistapaansa valkoisessa kirjassa 
esitetystä, jotta työmarkkinaosapuolten sopimukset voitaisiin panna täytäntöön ja 
ottaa huomioon kuulemismenettelyssä esitetyt näkemykset. Tästä syystä 
rautatieliikenteen työntekijöihin, joiden asemapaikka vaihtelee, sovelletaan kaikilta 
osin direktiiviä 93/104/EY alan erityisten toimintaehtojen edellyttämin mahdollisin 
poikkeuksin. Toisaalta meriliikenteen työntekijöihin, joiden asemapaikka vaihtelee, 
sovelletaan ainoastaan direktiiviä meriliikenteen työmarkkinaosapuolten sopimuksen 
täytäntöönpanosta. Muuta merellä tehtävää työtä tekeviin sovelletaan direktiiviä 
kaikilta osin, koska ehdotusluonnoksessa otetaan erityisesti huomioon alan 
edellyttämä vuorotyöjärjestelmä. 
KOMISSION LÄHESTYMISTAPA - TYÖAIKAA KOSKEVIEN ERILAISTEN 
ALOITTEIDEN NIVELTÄMINEN 
25. Komission lähestymistavassa otetaan huomioon ne toimintavaikeudet, jotka olivat 
alunperin syynä näiden alojen jättämiseen direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. 
Lisäksi siinä varmistetaan yhdenmukaisuus liikenteen turvallisuutta koskevan muun 
lainsäädännön kanssa sekä otetaan asianmukaisesti huomioon kansainvälisyyteen ja 
kilpailuun liittyvät seikat. Ehdotukset perustuvat meriliikenteen ja rautatieliikenteen 
työmarkkinaosapuolten sopimuksiin. Jos sopimusta ei ole tehty, otetaan 
asianmukaisesti huomioon ne seikat, joissa maantieliikenteen työmarkkinaosapuolten 
neuvotteluissa on todettu tapahtuneen lähentymistä. 
26. Kuulemismenettelyn ja työmarkkinaosapuolten yksityiskohtaisten neuvottelujen 
perusteella komissio ehdottaa seuraavia toimia. 
Laaja-alaiset toimet 
Työaikadirektiivin muutos 
27. Työaikadirektiiviä ehdotetaan muutettavaksi, jotta varmistetaan, että direktiiviä 
sovelletaan kaikkiin kiinteässä asemapaikassa työskenteleviin henkilöihin, myös 
lääkärien harjoitteluun. Offshore -työntekijöitä koskevia poikkeuksia ja 
vertailujaksoja muutetaan soveltuvalla tavalla. 
28. Direktiivi koskee myös kaikkia rautatieliikenteen työntekijöitä, joiden asemapaikka 
vaihtelee, alan työmarkkinaosapuolten tekemän sopimuksen mukaisesti. 
Asianmukaisten poikkeusten avulla otetaan huomioon tämän alan toiminta- ja 
turvallisuusvaatimukset. 
29. Lisäksi maantie-, lento- ja sisävesiliikenteen sekä merikalastuksen työntekijöille, 
joiden asemapaikka vaihtelee, taataan riittävä lepo ja vuotuinen enimmäistyöaika. 
Näihin henkilöihin aletaan myös soveltaa eräitä yötyöntekijöitä ja vuorotyöntekijöitä 
koskevia perussäännöksiä kuten säännöksiä terveystarkastuksista. Myös säännös 
neljän viikon palkallisesta vuosilomasta koskee näitä työntekijöitä, lukuun ottamatta 
kalastusosuuskuntien jäseniä. 
Alakohtaiset toimet 
30. Erityistoimenpiteitä ehdotetaan maantieliikennettä ja meriliikennettä varten. 
31. Toimenpiteiden seurauksena eri alojen tilanne on seuraava: 
Maantieliikenne 
32. Muutettua työaikadirektiiviä sovelletaan kiinteässä asemapaikassa työskenteleviin 
työntekijöihin ja siinä taataan myös liikkuville työntekijöille riittävä lepo ja vuotuinen 
enimmäistyöaika. Näihin työntekijöihin sovelletaan myös direktiivin säännöksiä neljän 
viikon palkallisesta vuosilomasta ja tiettyjä yötyötä, vuorotyötä sekä 
terveystarkastuksia koskevia perusmääräyksiä. 
33. Maantieliikenteen liikkuvia työntekijöitä ja itsenäisinä yrittäjinä työskenteleviä 
kuljettajia koskevassa erityisessä direktiiviehdotuksessa käsitellään näiden 
työntekijöiden työaikaa, taukoja, lepoaikoja ja yötyön rajoituksia. Nämä alakohtaiset 
erityistoimet asetetaan direktiivin 14 artiklan nojalla etusijalle muutetun 
työaikadirektiivin asianomaisiin säännöksiin nähden. 
Meriliikenne 
34. Muutettua työaikadirektiiviä sovelletaan työntekijöihin, joiden asemapaikka 
vaihtelee. 
35. Erityistoimet jakaantuvat seuraavasti: 
35.1. Ehdotus direktiiviksi, jolla pannaan täytäntöön 30. syyskuuta 1998 tehty 
eurooppalainen sopimus merenkulkijoiden työajan järjestämisestä. 
35.2. Ehdotus direktiiviksi merenkulkijoiden työaikojen valvonnasta yhteisön 
satamia käyttävillä aluksilla. 
35.3. Komission suositus merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä koskevan 
Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksen n:o 180 ratifioinnista sekä 
kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan Kansainvälisen 
työjärjestön yleissopimukseen n:o 147 liittyvän pöytäkirjan ratifioinnista. 
Tämä suositus on osoitettu jäsenvaltioille erikseen. 
36. Koska direktiivi, jolla pannaan täytäntöön eurooppalainen sopimus merenkulkijoiden 
työajan järjestämisestä, perustuu sosiaalipolitiikkaa koskevaan sopimukseen, se ei 
koske Yhdistynyttä kuningaskuntaa (ellei direktiiviä anneta Amsterdamin sopimuksen 
tultua voimaan sopimuksen 139 artiklan nojalla). Komissio antaa siksi neuvostolle 
sopivana ajankohtana ehdotuksen neuvoston direktiiviksi, jolla sosiaalipolitiikkaa 
koskevaan pöytäkirjaan liittyvä direktiivi ulotetaan koskemaan Yhdistynyttä 
kuningaskuntaa. 
Lentoliikenne, sisävesiliikenne, merikalastus 
37. Muutettua työaikadirektiiviä sovelletaan työntekijöihin, joiden asemapaikka 
vaihtelee. 
38. Muutetussa työaikadirektiivissä taataan myös niille työntekijöille, joiden asemapaikka 
vaihtelee, riittävät lepotauot ja vuotuinen enimmäistyöaika. Näihin työntekijöihin 
sovelletaan myös direktiivin säännöksiä neljän viikon palkallisesta vuosilomasta (tämä 
ei kuitenkaan koske kalastusosuuskuntien jäseniä) sekä eräitä yötyöntekijöitä ja 
vuorotyöntekijöitä koskevia perussäännöksiä kuten säännöksiä terveystarkastuksista. 
39. Komissio valmistelee parhaillaan ehdotusta direktiiviksi, jossa säädellään 
sisävesiliikenteen liikennöintiaikojen rajoituksia. Siinä ehdotetaan myös erityistä 
direktiiviä merikalastajien työ- ja lepoajoista. Näin pystyttäisiin asianmukaisin 
vaihtoehtoisin toimin järjestämään palkallinen loma kalastusosuuskuntien jäseninä 
toimiville kalastajille. Nämä alakohtaiset erityistoimenpiteet asetetaan etusijalle 
muutetun työaikadirektiivin asianomaisiin säännöksiin nähden direktiivin 14 artiklan 
mukaisesti. 
40. Keskusteltuaan asianomaisten osapuolten kanssa komissio valmistelee ehdotuksia 
lentoaikojen rajoittamista koskevaksi yhteisön säännöstöksi, joka perustuu 
lentoturvallisuuden arviointiin. Tämän toivotaan täydentävän muutetussa 
työaikadirektiivissä ehdotettuja lentoliikenteen henkilöstöön kohdistuvia 
toimenpiteitä ja samalla vastaavan tämän ammattiryhmän edustajien työturvallisuus-
ja työterveysvaatimuksia. Lentohenkilöstöä koskevista asioista voidaan lisäksi 
neuvotella siviili-ilmailua käsittelevässä sekakomiteassa. Näiden neuvottelujen 
tuloksena syntyvä mahdollinen lainsäädäntöehdotus asetetaan direktiivin 14 artiklan 
nojalla etusijalle muutetun työaikadirektiivin säännöksiin nähden. 
.a > "S 
S. o 2© 
Ä 53 3 :« ° 
M ^ J ui n .8 J 
5 - M -s B SI a -S ii . <r | „- s 2 
- .^s S J» :« oi = 
w ••!• ^ 3 g s ® 
'-£ t« 13 <-* •? _, *« 
Il Slf1 f 
i*£ M E S M »s A 1 
> 
C^-
-I 
1 — "S 
43 « 3 6^ Ji 
a> 
3 :s 
h-1 o 
h 
A te o 
vi m 
ii* 
&, 73 -8 •.H O 
S 5 
a5 o 3 S 
c 
•s "fi> 
J2 
'o 
'rt1 
IM + JS 
S 
> "S 
T3 
JS 
rt 
S <D 
3 
(0 
> 
3 
G i/i 
e 
o 1/3 
S 
> 3 
J3 
w > 
.^ 
-O 
1% 
li 
S <u 
Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI tietyistä työajan järjestelyä koskevista 
seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun direktiivin 93/104/EY 
muuttamisesta ja sen soveltamisalan ulottamisesta koskemaan kyseisen direktiivin 
soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja 
PERUSTELUT 
Ehdotuksen tarkoitus 
Tässä ehdotuksessa esitetään tietyistä työajan järjestelyä koskevista seikoista annetun 
neuvoston direktiivin 93/104/EY muuttamista siten, että varmistetaan niiden 
työntekijöiden, jotka eivät nykyisin kuulu työaikadirektiivin 93/104/EY 
soveltamisalaan, suojelu terveyteen ja turvallisuuteen kohdistuvilta haitoilta, joita 
aiheuttavat kohtuuttoman pitkä työaika, riittämätön lepoja rasittavat työjärjestelyt. 
Erityisesti ehdotetaan työaikadirektiiviä muutettavaksi siten, että varmistetaan 
kiinteässä toimipaikassa työskentelevien henkilöiden kuuluminen soveltamisalan 
piiriin. Tällaisia henkilöitä ovat myös lääkäriharjoittelijat. Muutettua direktiiviä 
sovelletaan myös rautatieliikenteen työntekijöihin ja offshore -työntekijöihin. 
Offshore -työntekijöitä koskevia poikkeuksia ja vertailujaksoja tarkistetaan 
soveliaalla tavalla. 
3. Lisäksi maantie-, lento-ja sisävesiliikenteen sekä merikalastuksen työntekijöille, 
joiden asemapaikka vaihtelee, varmistetaan riittävä lepoaika ja työajan vuosittainen 
enimmäismäärä. Näihin henkilöihin aletaan myös soveltaa direktiivin säännöksiä 
neljän viikon palkallisesta vuosilomasta ja eräitä yötyöläisiä ja vuorotyöläisiä 
koskevia perussäännöksiä kuten säännöksiä terveystarkastuksista. 
Asiasisältö 
4. Direktiiviin 93/104/EY ehdotetaan tehtäväksi jäljempänä esitetyt muutokset (liitteenä 
on vertailutaulukko, josta käyvät ilmi ehdotetut muutokset). 
5. 1 artiklan 3 kohta (soveltamisala): Soveltamisalan mahdollisten aukkojen 
välttämiseksi poistetaan kaikki nykyiset poikkeukset. Näin varmistetaan erityisesti se, 
että direktiiviä sovelletaan kaikkiin kiinteässä toimipaikassa työskenteleviin 
työntekijöihin ja kaikkiin muihin työntekijöihin, joihin ei sovelleta mitään yhteisön 
erityistä työaikalainsäädäntöä. Muutetun työaikadirektiivin soveltamisalan 
ulkopuolelle jäävät siis vain ne työntekijät, joihin sovelletaan ehdotusta 
merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevan eurooppalaisen sopimuksen 
täytäntöönpanosta. Kyseisistä työntekijöistä käytetään samoja määritelmiä kuin 
asiasta tehdyissä ehdotuksissa. On huomattava, että direktiivin 14 artiklaa 
(yksityiskohtaisemmat yhteisön säännökset) ei muuteta. Myöhempien epäselvyyksien 
välttämiseksi tulevissa direktiiviehdotuksissa on tarkoitus ilmaista yksiselitteisesti 
niiden suhde työaikadirektiiviin. 
6. 2 artikla (määritelmät) Direktiivissä 93/104/EY annetut yleiset määritelmät pysyvät 
entisellään. Erityisesti työajan määritelmä, joka sisältää kolme samanaikaisesti 
täytettävää ehtoa (eli että työntekijä (1) työskentelee (2) on työnantajan käytettävissä 
(3) tekee toimiaan tai tehtäviään) antaa jäsenvaltioille edelleen maridollisuuden 
12 
määritellä työajan käsite ahtaasti, mutta mahdollistaa myös laajemman määritelmän. 
Lisäksi otetaan käyttöön kolme uutta käsitettä: "työntekijät, joiden asemapaikka 
vaihtelee", "offshore -työ" ja "riittävä lepo". 
7. Työntekijä, jonka asemapaikka vaihtelee: Esikuvana on käytetty siirtotyöläisten 
sosiaaliturvasta annetun asetuksen 1408/71 määritelmiä. Käsitettä on kuitenkin 
rajoitettu, koska direktiivin kaikkien säännösten soveltamisesta tarvittavin muutoksin 
rautatieliikenteen työntekijöihin ollaan yksimielisiä ja ehdotus ei toisaalta koske 
merenkulkijoita. Määritelmän piiriin kuuluvat siten ainoastaan merikalastajat, 
maantieliikenteen työntekijät, joiden asemapaikka vaihtelee, lentohenkilöstö ja 
sisävesiliikenteen työntekijät. Itsenäisten maantieliikenteen työntekijöiden1 asema 
täsmennetään erillisessä maantieliikenteestä tehtävässä ehdotuksessa. 
Offshore -työ: määritelmässä on otettu huomioon alan edustajien esittämät 
huomautukset. 
9. Riittävä lepo: Komissio huomautti valkoisessa kirjassaan, että työaikadirektiivin 
joustaviakin säännöksiä on hankala soveltaa eräisiin työntekijäryhmiin. Riittävä lepo 
ehdotetaan määriteltäväksi siten, että. määritelmässä esitetään huomioon otettavat 
vaatimukset ilman määrällisiä rajoituksia. Asianomaisilla työntekijöillä tulisi olla 
säännöllisiä ja riittäviä lepotaukoja, joilla varmistetaan, että pitkän työajan ja 
epäsäännöllisen työskentelytavan väsyttämät työntekijät eivät aiheuta vahinkoa 
itselleen, toisille työntekijöille tai muille henkilöille ja että he eivät saa terveyshaittoja 
lyhyen tai pitkän aikavälin kuluessa. Komissio katsoo, että työaikadirektiivin 3, 4 ja 5 
artiklan mukaiset säännökset levosta täyttävät nämä vaatimukset. 
10. 5 artikla (viikoittainen lepoaika): Poistetaan 5 artiklan toinen alakohta, jossa 
käsitellään sunnuntailepoa. Näin otetaan lainsäädännössä huomioon Euroopan 
yhteisöjen tuomioistuimen edellä mainittu tuomio. 
11. 17 artikla (poikkeukset): Direktiivin 17 artiklan 2 kohtaan ehdotetaan useita 
muutoksia, joilla täsmennetään, että poikkeuksia sovelletaan tiettyihin toimintoihin, 
jotka eivät aiemmin kuuluneet työaikadirektiivin soveltamisalaan. Annetut esimerkit 
ovat "junissa työskentelevät rautatieliikenteen työntekijät" (17 artiklan 2 kohdan 1 
alakohdan a alakohta), "lääkärien harjoittelu" (17 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan c 
alakohdan i alakohta), "muut liikennetoiminnan harjoittamisessa välittömästi 
työskentelevät työntekijät" (17 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan c alakohdan ii 
alakohta) ja "öljyntuotanto" (17 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan c alakohdan iv 
alakohta). 
I Kuljettajat, jotka työskentelevät muiden kuin kuljetusalaan erikoistuneiden yhtiöiden palveluksessa; 
tällaisia työnantajia voivat olla kemiallisen ja öljyalan, maatalous- ja elintarvikealan yhtiöt sekä 
rakennusteollisuus ja tukku- ja vähittäiskauppa. 
13 
12. Uusi ehdotettu poikkeus (17 artiklan 2 kohdan 4 alakohta) koskee 
lääkäriharjoittelijöiden työviikon enimmäispituutta ja olisi voimassa siirtymäkauden 
ajan. Työnantajat ja työntekijöiden edustajat voisivat yhteisestä sopimuksesta nostaa 
keskimääräisen viikko työajan 54 tuntiin (eli yhdellä tunnilla päivässä) neljä kuukautta 
kestävän vertailujakson aikana. Komissiolla on vakaa aikomus varmistaa, että 
sairaaloiden apulaislääkärien työaika lyhennetään kohtuulliseksi. Ehdotettu joustojen 
jatkaminen on kuitenkin tarpeen, koska on ilmeistä, että ainakin eräissä 
jäsenvaltioissa välitön siirtyminen 48 tunnin viikoittaiseen enimmäistyöaikaan 
aiheuttaisi vakavia ongelmia terveydenhoidon järjestämisessä. Tähän ovat syynä 
paitsi järjestelystä aiheutuvat lisäkustannukset myös pula koulutetuista lääkäreistä. 
Komission näkemyksen mukaan tällaisen siirtymäkauden ajaksi myönnettävän 
lisäjouston pitäisi antaa sairaalahoidosta vastaaville viranomaisille riittävästi aikaa 
suunnitella tarvittavat muutokset kuten työorganisaation ajanmukaistamisen 
yhteisymmärryksessä asianomaisten lääkäreiden edustajien kanssa. Tämän 
siirtymäkauden kestoksi ehdotetaan seitsemää vuotta, mikä vastaa lääkärien 
opiskeluajan pituutta useiden jäsenvaltioiden yliopistoissa. 
13. 17 A artikla (uusi) (Työntekijät, joiden asemapaikka vaihtelee ja offshore -työ): 
Komissio aikoo soveltaa direktiivin säännöksiä mahdollisimman moniin 
työntekijöihin, mukaan lukien työntekijät, joiden asemapaikka vaihtelee, kaikki 
rautatieliikenteen työntekijät riippumatta siitä, onko heidän asemapaikkansa kiinteä 
vai vaihteleva, ja offshore -työntekijät. Lisäksi komissio aikoo ulottaa direktiivin 
säännökset neljän viikon palkallisesta vuosilomasta ja tietyt yötyöstä ja vuorotyöstä 
annetut säännökset (kuten säännökset terveystarkastuksista) koskemaan eräitä 
työntekijöitä, joiden asemapaikka vaihtelee. Komission tarkoitus on myös varmistaa 
näille työntekijöille riittävä lepo ja rajoittaa vuotuisen työajan pituutta. Viimeksi 
mainittua säännöstä sovelletaan myös offshore -työntekijöihin. 
14. Poistamalla poikkeukset direktiivin kaikki säännökset saatetaan koskemaan kaikkia 
työntekijöitä. Artiklan tarkoitus on näin ollen: 
• lopettaa 3 (päivittäinen lepoaika), 4 (tauot), 5 (viikoittainen lepoaika) ja 8 artiklan 
(yötyön kesto) soveltaminen niihin asianomaisiin työntekijöihin, joiden 
asemapaikka vaihtelee 
• varmistaa säännöksellä, että kyseisillä työntekijöillä on oikeus riittävään lepoon 
• sallia enimmäistyöajan laskeminen (6 artikla) 12 kuukauden vertailujakson 
perusteella, kun kyseessä ovat nämä samat työntekijät tai offshore -työntekijät 
• jättää vuosilomaa koskevien säännösten soveltamisalan ulkopuolelle 
kalastusosuuskuntien jäsenet. (Kalastusosuuskuntien jäsenet ovat kalastusaluksen 
miehistön jäseniä, joiden ansio on osa pyydetystä saaliista). 
Ehdotuksen perustelut 
15. Komissio katsoo toimet tarpeellisiksi, jotta varmistetaan Euroopan yhteisön tasolla 
työaikaan kohdistuva terveyden ja turvallisuuden suojelu, joka koskee työaikadirektiivin 
soveltamisalan ulkopuolelle nykyisin jäävillä toimialoilla ja toiminnoissa työskenteleviä 
14 
työntekijöitä. Tässä ehdotuksessa käsitellään sellaisia toimia, jotka voidaan toteuttaa 
työaikadirektiiviä muuttamalla. Koska alkuperäinen soveltamisalan ulkopuolelle 
jättäminen perustui työn luonteeseen eikä siihen, että kyseiset työntekijät eivät tarvinneet 
suojelua, yhteisön toimia voidaan pitää perusteltuina alkuperäisessä direktiivissä 
mainituista syistä. 
16. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin onkin antamassaan tuomiossa2 todennut 
toissijaisuusperiaatteen noudattamisesta, että koska neuvosto on todennut tarpeelliseksi 
parantaa olemassa olevaa työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun tasoa ja 
yhdenmukaistaa tämän alan olot niitä parannettaessa, tällaisen tavoitteen toteuttaminen 
säätämällä vähimmäisvaatimuksista edellyttää väistämättä yhteisön laajuisia toimia. 
Työaikadirektiivin soveltamisalaan kuuluvien ja sen ulkopuolisten toimialojen välillä ei itse 
asiassa ole toissijaisuuden suhteen mitään objektiivista eroa. Tästä syystä on pääteltävä, 
että toissijaisuus ei ole este lainsäädäntötoimille. 
17. Yhteisön tuomioistuin on toistuvasti katsonut, että sen määrittämiseksi, onko yhteisön 
lainsäädännön säännös suhteellisuusperiaatteen mukainen, on tarkastettava, ovatko siinä 
käytetyt keinot soveltuvia tavoiteltuun päämäärään ja rajoittuvatko ne siihen, mikä on 
välttämätöntä kyseisen päämäärän saavuttamiseksi. Tästä syystä on aiheellista arvioida, 
rajoittuuko direktiivillä toteutettava yhteisön toimi siihen, mikä on välttämätöntä 
työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevan päämäärän saavuttamiseksi. 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on katsonut, että työaikadirektiivissä on noudatettu 
tätä rajoitusta. Koska käsillä oleva ehdotus ei ylitä työaikadirektiivin säännöksiä, 
komission näkemyksen mukaan suhteellisuusperiaatetta noudatetaan. 
Oikeusperusta ' 
18. Koska ehdotus koskee direktiivin 93/104/EY muuttamista, 118 a artikla on sovelias 
oikeusperusta. 
Yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-84/94, Yhdistynyt kuningaskunta vs. Euroopan unionin 
neuvosto, 12.11.1996 antama tuomio. 
15 
Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI tietyistä työajan järjestelyä koskevista 
seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun direktiivin 93/104/EY 
muuttamisesta ja sen soveltamisalan ulottamisesta koskemaan direktiivin 
soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 98/0318 ^S^ 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 118 a artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen^), 
toimii yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa (2), 
ottaa huomioon talous-ja sosiaalikomitean lausunnon(3), 
sekä katsoo, että 
perustamissopimuksen 118 a artiklassa määrätään, että neuvosto antaa direktiivein 
säännökset vähimmäisvaatimuksista edistääkseen erityisesti työympäristön parantamista 
työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun paremman tason takaamiseksi, 
mainitun artiklan mukaan kyseisissä direktiiveissä vältetään säätämästä sellaisia 
hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten- tai 
keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä, 
tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetussa 
neuvoston direktiivissä 93/104/EY(4) säädetään turvallisuutta ja terveyttä koskevista 
vähimmäisvaatimuksista työajan järjestämistä varten, vuorokautisten ja viikoittaisten 
vähimmäislep o aikojen, vuosiloman, taukojen ja viikoittaisen enimmäistyöajan sekä eräiden 
yötyötä, vuorotyötä ja työaikajärjestelyjä koskevien seikkojen osalta, 
direktiivin 93/104/EY soveltamisalan ulkopuolelle jätettiin tietyt toimialat eli lento-, 
rautatie-, maantie-, meri-, joki- ja järviliikenne, merikalastus, muu merellä tehtävä työ ja 
lääkärien harjoittelu, 
kyseisen työn erityisluonteen vuoksi on tarpeen säätää työajan järjestämistä koskevista 
soveltuvista toimenpiteistä työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelemiseksi niillä 
toimialoilla tai sellaisessa toiminnassa, jotka eivät kuulu kyseisen direktiivin 
soveltamisalaan, 
4 EYVLL 307, 13.12.93, s. 18. 
1 
direktiiviä 93/104/EY olisi sovellettava työntekijöihin, jotka työskentelevät kiinteässä 
asemapaikassa, niillä toimialoilla ja sellaisissa toiminnoissa, jotka eivät nykyisin kuulu 
direktiivin soveltamisalaan, 
lääkärien harjoittelun osalta tietty joustavuus on edelleen tarpeen, 
nykyisin soveltamisalan ulkopuolella oleville työntekijöitä, joiden asemapaikka vaihtelee, 
ja muuta merellä tehtävää työtä tekeviä henkilöitä varten olisi säädettävä ainakin tietty 
työaikaa koskeva perustason suojelu; perustason suojelun olisi käsitettävä nykyiset 
vuosilomasäännöt ja tietyt yötyöntekijöitä ja vuorotyöntekijöitä koskevat perussäännökset 
terveystarkastukset mukaan lukien; nykyisiä säännöksiä työajasta ja levosta on tarpeen 
tarkistaa, 
kalastusosuuskuntien jäsenten työsuhteen erityisluonteen vuoksi heihin ei tulisi soveltaa 
palakallista vuosilomaa koskevaa säännöstä 
merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskevan eurooppalaisen sopimuksen 
täytäntöönpano on käynnissä komission esityksestä tehdyllä neuvoston päätöksellä ja 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti; näin ollen tämän 
direktiivin säännöksiä ei olisi sovellettava merenkulkijoihin, 
huolimatta perusteellisista neuvotteluista sopimusta ei ole saatu aikaan työntekijöistä, 
joiden asemapaikka vaihtelee ja jotka työskentelevät maantieliikenteessä toisen lukuun; 
rautatieliikenteen työmarkkinaosapuolet ovat sopineet, että työaikadirektiivin säännöksiä 
sovelletaan kaikkiin alan työntekijöihin soveliain muutoksin, 
sunnuntaityötä koskeva säännös olisi poistettava Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 
oikeuskäytännön mukaisesti, 
perustamissopimuksen 3 b artiklassa tarkoitettujen toissijaisuusperiaatteen ja 
suhteellisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa edellä 
esitetyn ehdotetun toiminnan tavoitteita, kun tavoitteena on varmistaa yhteisön kaikkien 
työntekijöiden riittävä terveyden ja turvallisuuden suojelu työajan osalta; ehdotetun 
toiminnan laajuuden ja vaikutuksen huomioon ottaen kyseiset tavoitteet ovat parhaiten 
toteutettavissa yhteisön tasolla säätämällä kaikkialla Euroopan yhteisössä sovellettavat 
vähimmäisvaatimukset; käsillä oleva direktiivi rajoittuu näiden tavoitteiden 
saavuttamiseksi tarpeelliseen, ja 
edellä sanotun perusteella neuvoston direktiiviä 93/104/EY olisi muutettava soveltuvilta 
osin, 
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN 
1 artikla 
Muutetaan direktiiviä 93/104/EY seuraavasti: 
1. Korvataan 1 artiklan 3 kohta seuraavasti: 
"3.1. tätä direktiiviä sovelletaan kaikkeen direktiivin 89/391/ETY 2 artiklassa 
tarkoitettuun julkiseen ja yksityiseen toimintaan, sanotun kuitenkaan 
rajoittamatta tämän direktiivin 17 artiklan säännösten soveltamista. 
17 
3.2. Tätä direktiiviä ei sovelleta merenkulkijoiden työajan järjestämistä 
koskevasta sopimuksesta annetussa direktiivissä ../../EY tarkoitettuihin 
mer enkulkij öihin. 
2. Lisätään 2 artiklan loppuun seuraavat kohdat: 
"7. Työntekijällä, jonka asemapaikka vaihtelee, tarkoitetaan kaikkia 
työntekijöitä, jotka työskentelevät jäsenvaltion lipun alla purjehtivassa 
merialuksessa tai matkustamo- tai lentohenkilökunnan jäseninä sellaisen 
yrityksen palveluksessa, joka harjoittaa toisen lukuun tavara- .tai 
henkilöliikennettä maantie- lento- tai sisävesiliikenteessä. 
8. Offshore -työllä tarkoitetaan pääosin offshore -laitteistoilla tai niiltä käsin 
(mukaan lukien porauslautat) tehtävää, mineraalivarojen louhintaan tai 
käyttöön välittömästi tai välillisesti liittyvää työtä ja tällaiseen toimintaan 
liittyvää sukeltamista offshore -laitteistolta tai alukselta. 
9. Riittävällä levolla tarkoitetaan sitä, että työntekijöillä on säännölliset 
lepotauot, jotka ovat riittäviä takaamaan, etteivät he väsymyksen tai muiden 
epäsäännöllisten työtapojen vuoksi aiheuta vahinkoa itselleen, toisille 
työntekijöille tai muille henkilöille ja että he eivät vahingoita terveyttään 
lyhyellä tai pitkällä aikavälillä." 
3. Poistetaan 5 artiklan seuraava alakohta: 
"Ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuun vähimmäislepoaikaan sisältyy 
periaatteessa sunnuntai." 
4. Lisätään 17 artiklan 2 kohdan a alakohdan loppuun seuraava teksti: 
"erityisesti junissa työskentelevät rautatieliikenteen työntekijät" 
5. Lisätään 17 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan c alakohdan i alakohtaan ilmaisun 
"laitosten" jälkeen seuraava teksti: 
"mukaan lukien lääkärien harjoittelu," 
6. Korvataan 17 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan c alakohdan ii alakohta seuraavasti: 
"liikenteen harjoittamisessa välittömästi työskentelevät työntekijät ja muut 
satama- tai lentoasematyöntekijät" 
7. Korvataan 17 artiklan 2 kohdan 1 alakohdan c alakohdan iv alakohta seuraavasti: 
"kaasun, öljyn veden tai sähkön tuotanto-, siirto- ja jakelupalvelut sekä 
kotitalouksien jätteiden keruu ja polttopalvelut" 
8. Lisätään 17 artiklan 2 kohdan loppuun seuraava teksti: 
"2.4. edellä olevasta 6 artiklasta direktiivin hyväksymistä seuraavan seitsemän 
vuoden siirtymäkauden aikana, kun kyse on lääkärien harjoittelusta, ja 
työnantaja ja työntekijöiden edustajat ovat sopineet asiasta. Viikoittainen 
18 
työaika ei missään tapauksessa saa ylittää 54 tunnin keskiarvoa neljän 
kuukauden pituisen vertailujakson aikana." 
9. Lisätään seuraava artikla: 
"17 A artikla: 
Työntekijät, joiden asemapaikka vaihtelee ja offshore -työ 
1. Edellä olevien 3, 4, 5 ja 8 artiklan säännöksiä ei sovelleta työntekijöihin, 
joiden asemapaikka vaihtelee. 
2. Jäsenvaltiot toteuttavat tästä huolimatta tarvittavat toimet varmistaakseen, 
että tällaiset työntekijät, joiden asemapaikka vaihtelee, ovat oikeutettuja 
riittävään lepoon. 
3. Jos työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelua koskevien yleisten 
periaatteiden noudattamisesta ei muuta johdu, jäsenvaltiot voivat 
objektiivisista tai teknisistä tai työnjärjestelyyn liittyvistä syistä pidentää 16 
artiklan 2 kohdassa tarkoitettua vertailujaksoa kahteentoista kuukauteen 
niiden työntekijöiden, joiden asemapaikka vaihtelee, ja pääasiassa offshore 
-työtä tekevien osalta. 
4. Edellä olevaa 7 artiklaa ei sovelleta kalastusosuuskuntien jäseniin. 
2 artikla 
1. (a) Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään [kahden vuoden kuluessa sen 
hyväksymisestä] tai varmistettava viimeistään kyseisenä päivänä, että 
työmarkkinaosapuolet tekevät sopimuksen tarvittavista toimista, ja jäsenvaltioiden on 
toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jotta ne voivat kaikkina aikoina taata tässä 
direktiivissä edellytetyt tulokset. 
(b) Jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta komissiolle viipymättä. 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava 
tähän direktiiviin, tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä viittaus tähän 
direktiiviin. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
3. Rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta kehittää tilanteen kehityksen perusteella erilaisia 
lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä työaikaa koskevalla alalla, siltä osin kuin tässä 
direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan, tämän direktiivin 
täytäntöönpano ei ole pätevä peruste työntekijöiden suojelun yleisen tason alentamiselle. 
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle kirjallisina ne kansalliset säännökset, jotka 
ne ovat antaneet tai antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä. 
19 
3 artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille. 
Tehty 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
10 20 
EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA ERITYISESTI 
PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSIIN) 
Ehdotuksen nimi 
Ehdotus neuvoston direktiiviksi tietyistä työajan järjestelyä koskevista seikoista 23 
päivänä marraskuuta 1993 annetun direktiivin 93/104/EY muuttamisesta ja sen 
soveltamisalan ulottamisesta koskemaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja 
ja tehtäviä. 
Asiakirjan viitenumero: 98017 
Ehdotus 
1. Kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate, miksi yhteisön säädöksen 
antaminen tällä alalla on tarpeen ja mitkä ovat sen tärkeimmät tavoitteet? 
Ministerineuvosto antoi 23 päivänä marraskuuta 1993 direktiivin 93/104/EY tietyistä työajan 
järjestämistä koskevista seikoista. Direktiivi perustuu EY:n perustamissopimuksen 118 A 
artiklaan, jonka mukaan jäsenvaltiot "pyrkivät parantamaan erityisesti työympäristöä 
työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi...". 
Olennainen tavoite on varmistaa, että työntekijöitä suojellaan niiltä heidän terveyteensä ja 
turvallisuuteensa kohdistuvilta haitoilta, joita aiheuttavat kohtuuttoman pitkä työaika, 
riittämätön lepo ja rasittavat työjärjestelyt. Direktiivissä on perusteellisia säännöksiä 
joustavuudesta, jota noudatetaan sovellettaessa direktiivin periaatteita erityisiin tilanteisiin. 
Komission alkuperäinen ehdotus työaikadirektiiviksi kattoi kaikki taloudellisen toiminnan alat. 
Neuvosto päätti kuitenkin jättää eräitä toimialoja ja toimintoja direktiivin soveltamisalan 
ulkopuolelle. Direktiivin soveltamisalaa koskeva täsmällinen muotoilu on seuraava: "Tätä 
direktiiviä sovelletaan kaikkeen ... toimintaan... lukuun ottamatta lento-, rautatie-, maantie-, 
meri-, joki- ja järviliikennettä, merikalastusta, muuta merellä tehtävää työtä ja lääkärien 
harjoittelua" (1 artiklan 3 kohta). 
Direktiivin johdanto-osan kuudennessatoista kappaleessa todetaan seuraavaa: "tietyillä 
toimialoilla, jotka eivät kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan, voi olla tarpeen, että 
työn erityisen luonteen vuoksi työaikajärjestelyissä toteutetaan erillistoimenpiteitä". 
Näin ollen neuvosto katsoi poikkeuksien olevan suorassa suhteessa kyseessä olevan työn 
luonteeseen. Tässä yhteydessä ei lainkaan annettu ymmärtää, että työaikaan liittyvää terveyttä 
ja turvallisuutta suojeltaisiin riittävästi näillä toimialoilla ja kyseisissä toiminnoissa. 
Käsillä olevassa ehdotuksessa pyritään muuttamaan tietyistä työajan järjestelyä koskevista 
seikoista annettua direktiiviä 93/104/EY siten, että varmistetaan niiden direktiivin 
soveltamisalan ulkopuolella nykyisin olevien työntekijöiden jonkinasteinen suojelu niiltä 
heidän terveyteensä ja turvallisuuteensa kohdistuvilta haitoilta, joita aiheuttavat 
kohtuuttoman pitkä työaika, riittämätön lepo ja rasittavat työjärjestelyt. 
Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on käsitellyt toissijaisuutta koskevaa kysymystä erikseen 
työaikadirektiivin yhteydessä. Yhdistynyt kuningaskunta oli pyytänyt direktiivin kumoamista, ja 
yhteisöjen tuomioistuin totesi asiassa antamassaan tuomiossa, että "koska neuvosto on 
todennut tarpeelliseksi parantaa olemassa olevaa työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden 
suojelun tasoa ja yhdenmukaistaa tämän alan olot niitä parannettaessa, tällaisen tavoitteen 
21 
toteuttaminen säätämällä vähimmäisvaatimuksista edellyttää väistämättä yhteisön laajuisia 
toimia". 
Toissijaisuusperiaatteen näkökulmasta työaikadirektiivin soveltamisalaan kuuluvien ja sen 
ulkopuolisten toimialojen välillä ei olekaan objektiivista eroa. Tästä syystä voi päätellä, että 
toissijaisuusperiaate ei ole este yhteisön tason lainsäädännölle. 
Vaikutukset yrityksiin 
2. KEIHIN EHDOTUS VAIKUTTAA? 
Ehdotusta sovelletaan kaikkiin työntekijöihin niillä toimialoilla ja niissä toiminnoissa, joihin 
työaikadirektiiviä ei nykyisin sovelleta; poikkeuksena ovat merenkulkijat ja sellaiset 
maantieliikenteen työntekijät, joiden asemapaikka vaihtelee. 
3 MITÄ YRITYSTEN ON TEHTÄVÄ NOUDATTAAKSEEN EHDOTUSTA ? 
Yritysten on varmistettava direktiivin säännösten ja erityisesti lepoa, enimmäistyöaikaa ja 
vuosilomaa koskevien säännösten noudattaminen. 
4 MITÄ TALOUDELLISIA VAIKUTUKSIA EHDOTUKSELLA MAHDOLLISESTI 
ON? 
(a) Vaikutukset 
- työllisyyteen 
Työllisyysvaikutukset riippuvat siitä, kuinka tarvittavat muutokset toteutetaan. 
Lähtökohtaisesti vaikutus työllisyyteen saattaisi olla myönteinen, jos ylityön 
vähentäminen ja vuosiloman pidentäminen johtaa uusien työntekijöiden 
palkkaamiseen. 
- sijoitustoimintaan ja yritysten perustamiseen 
Vähäisiä. 
- yritysten kilpailukykyyn 
Koska c) ja d) kohdassa käsitellyt kustannukset ja hyödyt tasapainottavat toisensa, 
vaikutukset ovat sangen neutraaleja. 
(b) Onko ryhdyttävä uusiin hallinnollisiin menettelyihin? 
Uusien työaikakehysten käyttöönotto aiheuttaa kertakustannuksia. Useimmilla yrityksillä 
on jo riittävä seurantajärjestelmä, mutta sitä saattaa olla tarpeen laajentaa noudattamisen 
osoittamiseksi. 
12 22 
c) Määrällinen ja laadullinen kustannushyöty 
Komissio on teettänyt yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arvioinnin5, jotta voidaan 
arvioida työaikadirektiivin mahdollinen vaikutus niihin toimialoihin ja toimintoihin, joihin 
direktiiviä ei nykyisin sovelleta. 
Tutkimuksesta käy ilmi, että yritysten kustannukset jakaantuvat kolmeen ryhmään: 
(1) hallinnolliset kustannukset, jotka aiheutuvat sisäisen noudattamisen 
varmistamisesta ja noudattamisen osoittamisesta ulkopuolisille tahoille sekä 
työajan seurannassa ja terveystarkastuksissa käytettävien järjestelmien 
käyttöönotosta ja käytöstä 
(2) lisätyöntekijöiden palkkaamisen kokonaiskustannukset: työhönoton kustannukset 
ja myöhemmät välittömät ja välilliset työvoimakustannukset 
(3) työajan järjestelyn uudistamisen aiheuttamat kustannukset: uudet vuorolistat, lisää 
taukotiloja ja uudet sopimukset ammattiliittojen ja työpaikkaneuvostojen kanssa. 
Uusien sääntöjen noudattaminen saattaa kuitenkin tarjota työnantajalle useita etuja, jotka 
vähentävät vaikutusten yhteensä aiheuttamia bruttokustannuksia. Tällaisia etuja ovat 
(1) kustannussäästö, joka aiheutuu entistä harvemmista työn keskeytyksistä, koska 
tapaturmat ja sairauspoissaolot vähenevät 
(2) yksittäisten työntekijöiden tuottavuus paranee, koska he ovat terveempiä ja 
vireämpiä 
(3) yritysten tuottavuus paranee, kun työajan uudelleenjärjestelystä sovitaan 
samanaikaisesti uusien säännösten voimaantulon kanssa 
(4) ylityökorvauksissa säästetään, kun niiden työntekijöiden työaika lyhenee, jotka 
nykyisin työskentelevät uusien säännösten mukaista enimmäistyöaikaa pidempään. 
d) Mitkä ovat direktiivistä aiheutuvat kustannukset! 
Edellä mainitussa yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arvioinnissa on päätelty, että ei ole 
mahdollista arvioida täsmällisesti direktiivin täytäntöönpanosta johtuvaa hyötyä ja 
kustannuksia. Kaikki arviot on tehtävä puutteellisen aineiston perusteella, joten 
virhemarginaali on suuri. Pääasialliset kustannukset johtuvat lisähenkilöstön 
palkkaamisesta, jonka syynä on lyhyemmän työviikon käyttöönotto ja 
vuosilomasäännösten soveltaminen. Tärkein hyöty saadaan ylityökorvausten 
pienenemisestä, parantuneesta yksilöllisestä tuottavuudesta sekä sairauspoissaolojen ja 
työtapaturmien vähenemisestä. Seuraavan perusteella on parhaiten arvioitavissa, kuinka 
merkittävä ehdotuksen kokonaisvaikutus on kullakin alueella. Kuutta toimialaa ja 
toimintoa eli lento-, rautatie-, maantie- ja meriliikennettä, merikalastusta ja muuta merellä 
tehtävää työtä koskevien säännösten aiheuttama nettovaikutus (kustannus vähennettynä 
saadulla hyödyllä) vaihtelee noin 1 prosentin nettohyödystä noin 1 prosentin 
5 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, Cambridge Policy 
Consultants, October 1998. 
13 
23 
nettokustannukseen kyseessä olevien työntekijöiden keskimääräisestä vuosiansiosta. 
Lääkäreiden harjoittelua koskeva arvio on noin 2 prosenttia keskimääräisestä 
vuosiansiosta. Sisävesiliikennettä koskevaa arviota ei voida tehdä, koska tiedot ovat 
puutteellisia. 
5 SISÄLTÄÄKÖ EHDOTUS TOIMENPITEITÄ PIENTEN JA 
KESKISUURTEN YRITYSTEN TILANTEEN HUOMIOON OTTAMISEKSI 
(ESIM. LIEVEMPIÄ TAI ERILAISIA VAATIMUKSIA) ? 
Ei. Joustavuutta sovelletaan kaikenkokoisiin yrityksiin. 
KUULEMISET 
6. Luetelkaa järjestöt, joita on kuultu ehdotuksesta ja esittäkää niiden näkemykset 
pääpiirteissään. 
Valkoista kirjaa jaettiin useille tahoille, joihin kuuluivat kaikki sosiaalipolitiikkaa koskevan 
sopimuksen soveltamisesta annetussa tiedonannossa6 mainitut edustajajärj estot. 
Edustajajärjestöjä kuultiin myös kuulemisten toisessa vaiheessa, ja niiden näkemyksiä on 
esitelty asiaa käsittelevässä tiedonannossa. Näistä kysymyksistä on lisäksi keskusteltu 
viiden vuoden aikana viiden eri liikennealan ja merikalastuksen yhteisissä sekakomiteoissa. 
6 Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen soveltamista koskeva tiedonanto KOM (93) 600, 14.12.1993. 
14 
O 
LIITE 
TYOASIAKIRJA: VERTAILUTAULUKKO 
Ehdotus NEUVOSTON DIREKTIIVIKSI tietyistä työajan järjestelyä koskevista 
seikoista 23 päivänä marraskuuta 1993 annetun direktiivin 93/104/EY 
muuttamisesta ja sen soveltamisalan ulottamisesta koskemaan direktiivin 
soveltamisalan ulkopuolisia toimialoja ja toimintoja 
NEUVOSTON DIREKTIIVI 93/104/EY 
annettu 23 päivänä marraskuuta 1993, 
tietyistä työajan järjestelyä koskevista 
seikoista 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO 
[johdanto-osan kappaleet] 
ON ANTANUT 
DIREKTIIVIN. TAMAN 
I JAKSO 
SOVELTAMISALA 
MÄÄRITELMÄT 
1 artikla 
Tarkoitus ja soveltamisala 
1. Tässä direktiivissä vahvistetaan 
turvallisuutta ja terveyttä koskevat 
vähimmäisvaatimukset työajan 
järjestämistä varten. 
2.Tämä direktiivi koskee: 
a) vuorokautisia ja viikoittaisia 
vähimmäislepoaikoja ja vuosilomaa sekä 
taukoja ja viikoittaista enimmäistyöaikaa 
ja 
b) tiettyjä yötyötä, vuorotyötä 
työaikajärjestelyjä koskevia seikkoja. ja 
3. Tätä direktiiviä sovelletaan kaikkeen 
direktiivin 89/391/ETY 2 artiklassa 
tarkoitettuun sekä julkiseen että 
yksityiseen toimintaan, sanotun 
kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin Ehdotetut muutokset 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
3.1. tätä direktiiviä sovelletaan kaikkeen 
direktiivin 89/391/ETY 2 artiklassa 
tarkoitettuun julkiseen ja yksityiseen 
toimintaan, sanotun kuitenkaan 
25 
17 artiklan säännösten soveltamista, 
lukuun ottamatta lento-, rautatie-, 
maantie-, meri-, joki- ja järviliikennettä, 
merikalastusta, muuta merellä tehtävää 
työtä ja lääkärien harjoittelua. 
4. Direktiivin 89/391/ETY säännöksiä 
sovelletaan täysimääräisesti 2 kohdassa 
tarkoitettuihin asioihin, ' sanotun 
kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin 
tiukempien ja/tai yksityiskohtaisempien 
säännösten soveltamista. rajoittamatta tämän direktiivin 17 artiklan 
säännösten soveltamista. 
3.2. Tätä direktiiviä ei sovelleta 
merenkulkijoiden työajan järjestämistä 
koskevasta sopimuksesta annetussa 
direktiivissä ./../EY tarkoitettuihin 
merenkulkij öihin. 
Ei muutoksia 
2 artikla 
Määritelmät 
Tässä direktiivissä tarkoitetaan: 
1. 'työajalla' ajanjaksoa, jonka aikana 
työntekijä tekee työtä, on työnantajan 
käytettävissä ja suorittaa toimintaa tai 
tehtäviään kansallisen lainsäädännön ja/tai 
käytännön mukaisesti; 
2. 'lepoajalla' ajanjaksoa, joka ei ole 
työaikaa; 
3. 'yöajalla' kansallisessa lainsäädännössä 
määriteltyä, vähintään seitsemän tunnin 
ajanjaksoa, jonka on kaikissa tapauksissa 
sisällettävä kello kahdenkymmenenneljän 
ja kello viiden välinen ajanjakso; 
4. 'yötyöntekijällä': 
a) toisaalta työntekijää, joka työskentelee 
säännönmukaisesti yöaikaan vähintään 
kolme tuntia vuorokautisesta työajastaan; 
ja 
b) toisaalta työntekijää, joka 
todennäköisesti työskentelee yöaikaan 
tietyn osan vuotuisesta työajastaan, 
sellaisena kuin kyseinen jäsenvaltio 
määrittelee sen valintansa mukaan: 
i) joko kansallisella lainsäädännöllä sen 
jälkeen, kun työmarkkinaosapuolia on Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
26 
kuultu 
tai 
ii) työehtosopimuksilla tai 
työmarkkinaosapuolten välisillä 
kansallisilla tai alueellisilla sopimuksilla; 
5. 'vuorotyöllä' työn järjestämistä 
vuoroihin, jolloin työntekijät seuraavat 
toisiaan samassa työpisteessä tietyn 
työvuorosuunnitelman mukaisesti, 
mukaan lukien kiertävä 
työvuorosuunnitelma; vuorotyö voi olla 
joko keskeytymätöntä tai keskeytyvää, 
siten, että työntekijät joutuvat 
työskentelemään eri aikoina tietyn 
päivistä tai viikoista muodostuvan jakson 
aikana; 
6. 'vuorotyöntekijällä' työntekijää, joka 
osallistuu vuorotyöhön. 
Ei säännöstä Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
7. Työntekijällä, jonka asemapaikka 
vaihtelee. tarkoitetaan kaikkia 
työntekijöitä. jotka työskentelevät 
jäsenvaltion lipun alla purjehtivassa 
merialuksessa tai matkustamo- tai 
lentohenkilökunnan jäseninä sellaisen 
yrityksen 
toisen palveluksessa. 
lukuun joka harjoittaa 
tavara- tai 
henkilökuljetusliikennettä maantie-, lento-
tai sisävesiliikenteessä. 
8. Offshore -työllä tarkoitetaan pääosin 
offshore -laitteistoilla tai niiltä käsin 
(mukaan lukien porauslautat) tehtävää. 
mineraalivarojen louhintaan tai käyttöön 
välittömästi tai välillisesti liittyvää työtä ja 
tällaiseen toimintaan liittyvää sukeltamista 
offshore -laitteistolta tai alukselta. 
9. Riittävällä levolla tarkoitetaan sitä, että 
työntekijöillä on säännöllisiä lepotaukoja. 
jotka ovat riittäviä takaamaan, etteivät he 
väsymyksen tai muiden epäsäännöllisten 
työaikojen vuoksi aiheuta vahinkoa 
itselleen, toisille työntekijöille tai muille 
henkilöille ja että he eivät vahingoita 
terveyttään lyhyellä tai pitkällä aikavälillä. 
27 
II JAKSO 
VÄHIMMÄISLEPOAJAT 
TYÖAJAN JÄRJESTÄMISTÄ 
KOSKEVIA MUITA SEIKKOJA 
3 artikla 
Päivittäinen lepoaika 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
jokainen työntekijä saa vähintään 11 
tunnin yhtäjaksoisen lepoajan jokaista 24 
tunnin jaksoa kohden. 
4 artikla 
Tauot 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
jokainen työntekijä, jonka työpäivä on 
pidempi kuin kuusi tuntia, saa pitää 
tauon, jota koskevat yksityiskohtaiset 
säännöt, erityisesti tauon kesto ja sen 
saamisen edellytykset vahvistetaan 
työehtosopimuksissa tai 
työmarkkinaosapuolten välisissä 
sopimuksissa taikka, jos sopimusta ei ole, 
kansallisessa lainsäädännössä. 
5 artikla 
Viikoittainen lepoaika 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
jokainen työntekijä saa jokaista seitsemän 
päivän jaksoa kohden vähintään 
kahdenkymmenenneljän tunnin 
keskeytymättömän lepoajan, johon 
lisätään 3 artiklassa tarkoitettu 
yhdentoista tunnin päivittäinen lepoaika. 
Ensimmäisessä kohdassa tarkoitettuun 
vähimmäislepoaikaan sisältyy 
periaatteessa sunnuntai. Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
5 artikla 
Viikoittainen lepoaika 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
jokainen työntekijä saa jokaista seitsemän 
päivän jaksoa kohden vähintään 
kahdenkymmenenneljän tunnin 
keskeytymättömän lepoajan, johon 
lisätään 3 artiklassa tarkoitettu 
yhdentoista tunnin päivittäinen lepoaika. 
Poistettu 
9 9 
Jos asialliset, tekniset tai työn 
järjestämiseen liittyvät olosuhteet niin 
edellyttävät, voidaan soveltaa 
kahdenkymmenenneljän tunnin 
vähimmäislepoaikaa. Jos asialliset, tekniset tai työn 
järjestämiseen liittyvät olosuhteet niin 
edellyttävät, voidaan soveltaa 
kahdenkymmenenneljän tunnin 
vähimmäislep o aikaa. 
6 artikla 
Viikoittainen enimmäistyöaika 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet, jotta työntekijöiden 
turvallisuuden ja terveyden 
suojelemiseksi: 
1) rajoitetaan viikoittainen työaika laeilla, 
asetuksilla tai hallinnollisilla määräyksillä 
tai työehtosopimuksilla taikka 
työmarkkinaosapuolten välisillä 
sopimuksilla; 
2) keskimääräinen työaika jokaisena ' 
seitsemän päivän jaksona, ylityö mukaan 
lukien, on enintään 
neljäkymmentäkahdeksan tuntia. 
7 artikla 
Vuosiloma 
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava 
tarvittavat toimenpiteet sen 
varmistamiseksi, että jokainen työntekijä 
saa vähintään neljän viikon palkallisen 
vuosiloman tällaisen loman saamiselle ja 
myöntämiselle kansallisessa 
lainsäädännössä ja/tai käytännössä 
vahvistettujen edellytysten mukaisesti. 
2. Palkallisen vuosiloman vähimmäisaikaa 
ei saa korvata rahalla, paitsi kun työsuhde 
päättyy. Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
29 
III JAKSO 
YÖTYÖ - VUOROTYÖ -
TYÖAIKAJÄRJESTELYT 
8 artikla 
Yötyön kesto 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että: 
1) yö työntekijöiden säännöllinen työaika 
on enintään keskimäärin kahdeksan tuntia 
kahdenkymmenenneljän tunnin jakson 
aikana; 
2) yötyöntekijät, joiden työhön liittyy 
erityisiä vaaroja tai huomattavaa fyysistä 
tai psyykkistä rasitusta, työskentelevät 
enintään kahdeksan tuntia sellaisen 24 
tunnin jakson aikana, jonka aikana he 
tekevät yötyötä. 
Tämän kohdan soveltamiseksi on 
määriteltävä kansallisessa lainsäädännössä 
ja/tai kansallisen käytännön mukaan tai 
työehtosopimuksissa taikka muissa 
työmarkkinaosapuolten välisissä 
sopimuksissa ne työt, joihin liittyy erityisiä 
vaaroja tai fyysistä tai henkistä rasitusta, 
ottaen huomioon yötyön erityiset 
vaikutukset ja vaarat. Ei muutoksia 
9 artikla 
Yötyöntekij öiden terveystarkastukset 
ja heidän siirtämisensä päivätyöhön 
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava 
tarvittavat toimenpiteet sen 
varmistamiseksi että: 
a) yötyöntekijät saavat maksuttoman 
terveystarkastuksen ennen työhön 
ryhtymistä ja sen jälkeen säännöllisin Ei muutoksia 
30 
väliajoin; 
b) yötyöntekijät, joilla on todettu 
terveyshaittoja, jotka liittyvät siihen, että 
he tekevät yötyötä, siirretään 
mahdollisuuksien mukaan heille 
soveltuvaan päivätyöhön. 
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa 
tarkoitettu maksuton terveystarkastus on 
toteutettava lääketieteellistä 
vaitiolovelvollisuutta noudattaen. 
3. Edellä 1 kohdan a alakohdassa 
tarkoitettu maksuton terveystarkastus voi 
olla osa kansallista 
terveydenhoitoj ärj estelmää. 
10 artikla 
Yötyön osalta annettavat takeet 
Jäsenvaltiot voivat antaa kansallisen 
lainsäädännön ja/tai kansallisen käytännön 
mukaisesti määrätyin ehdoin tiettyjä 
takeita tietyille yötyöntekijäryhmille, jotka 
yötyössä altistuvat terveyttään ja 
turvallisuuttaan uhkaaville työstä 
johtuville vaaroille. 
11 artikla 
Ilmoitus yötyön säännöllisestä 
teettämisestä 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
työnantaja, joka teettää yötyötä 
säännöllisesti, ilmoittaa tästä 
toimivaltaisille viranomaisille 
pyydettäessä. Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
31 
12 artikla 
Turvallisuuden ja terveyden 
suojeleminen -
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että: 
1) yötyötä ja vuorotyötä tekevien 
turvallisuutta ja terveyttä suojellaan 
heidän työnsä luonteen edellyttämällä 
tavalla; 
2) yötyötä jä vuorotyötä tekevien 
turvallisuuden ja terveyden suojeluun ja 
ennalta ehkäisyyn liittyvät palvelut tai 
keinot ovat vastaavat kuin muille 
työntekijöille tarkoitetut ja ne ovat aina 
saatavilla. 
13 artikla 
Ty öaikaj ärj estelyt 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
työnantaja, joka aikoo järjestää työn 
tiettyihin jaksoihin, ottaa huomioon 
yleisen periaatteen työajan sovittamisesta 
työntekijän mukaan, jotta erityisesti työn 
yksitoikkoisuutta ja pakkotahtisuutta 
vähennetään toiminnan luonteen sekä 
turvallisuus- ja terveysvaatimusten 
mukaan, erityisesti työaikana 
järjestettävien taukojen osalta. 
IV JAKSO 
ERINÄISIÄ SÄÄNNÖKSIÄ 
14 artikla 
Yksityiskohtaisemmat yhteisön 
määräykset 
Tämän direktiivin säännöksiä ei sovelleta 
niiltä osin kuin muut yhteisön asiakirjat Ei muutoksia 
i 
Ei muutoksia 
39 u 
sisältävät yksityiskohtaisempia 
vaatimuksia, jotka koskevat tiettyjä 
työtehtäviä tai tiettyä ammatillista 
toimintaa. 
15 artikla 
Suotuisammat määräykset 
Tämä direktiivi ei vaikuta jäsenvaltioiden 
oikeuteen soveltaa tai ottaa käyttöön 
lakeja, asetuksia tai hallinnollisia 
määräyksiä, jotka ovat työntekijöiden 
turvallisuuden ja terveyden suojelemisen 
kannalta suotuisampia eikä oikeuteen 
edistää tai sallia sellaisten 
työehtosopimusten l tai 
työmarkkinaosapuolten välisten 
sopimusten soveltamista, jotka ovat 
työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden 
suojelemisen kannalta suotuisampia. 
16 artikla 
Vertailujaksot 
Jäsenvaltiot voivat määrätä: 
1) edellä 5 artiklan (viikoittainen lepoaika) 
soveltamiseksi vertailujakson, joka on 
enintään 14 päivää; 
2) edellä 6 artiklan (viikoittainen 
enimmäistyöaika) soveltamiseksi 
vertailujakson, joka on enintään neljä 
kuukautta. 
Edellä olevan 7 artiklan mukaisesti 
myönnetyt palkallisen vuosiloman jaksot 
ja sairaslomajaksot eivät sisälly tähän tai 
ne eivät saa vaikuttaa keskiarvoa 
laskettaessa; 
3) edellä 8 artiklan (yötyön kesto) 
soveltamiseksi vertailujakson, joka on 
määritelty sen jälkeen, kun 
työmarkkinaosapuolia on kuultu, tai 
työehtosopimuksissa taikka 
työmarkkinaosapuolten välisissä 
kansallisissa tai alueellisissa sopimuksissa. 
Jos 5 artiklan edellytetty 24 tunnin Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
33 
vähimmäisviikkolepo sattuu tähän 
vertailujaksoon, sitä ei oteta huomioon 
keskiarvoa laskettaessa. 
17 artikla 
Poikkeukset 
1." TyöntekijöideA turvallisuuden ja 
terveyden suojelemisessa noudatettavat 
yleiset periaatteet huomioon ottaen 
jäsenvaltiot voivat poiketa 3, 4, 5, 6, 8 tai 
16 artiklan säännöksistä, kun kyseessä 
olevan toiminnan erityispiirteiden vuoksi 
työajan pituutta ei mitata ja/tai määritellä 
ennalta tai työntekijät voivat itse päättää 
siitä ja erityisesti kun on kyse: 
a) johtavassa asemassa olevista tai muista 
henkilöistä, joilla on itsenäinen 
päätöksentekovalta; 
b) työskentelystä perheessä; tai 
c) työntekijöistä, jotka suorittavat 
uskonnollisia toimituksia kirkoissa ja 
uskonnollisissa yhteisöissä. 
2. Poikkeukset voidaan määritellä lailla, 
asetuksilla tai hallinnollisilla määräyksillä 
tai työehtosopimuksilla taikka 
työmarkkinaosapuolten välisillä 
sopimuksilla edellyttäen, että kyseisille 
työntekijöille annetaan vastaavanlaiset 
korvaavat lepoajat tai että 
poikkeustapauksissa, joissa ei 
objektiivisista syistä ole mahdollista 
myöntää tällaisia vastaavanlaisia korvaavia 
lepoaikoja, kyseiset työntekijät saavat 
asianmukaisen suojelun: 
2.1. edellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 
artiklasta: 
a) kun on kyse toiminnasta, jossa 
työntekijän työpaikka ja asuinpaikka 
ovat kaukana toisistaan, taikka kun 
työntekijän eri työpaikat ovat kaukana Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
2.1. edellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 
artiklasta: 
(a) kun on kyse toiminnasta, jossa 
työntekijän työpaikka ja asuinpaikka 
ovat kaukana toisistaan, taikka kun 
työntekijän eri työpaikat ovat kaukana 34 
toisistaan; 
b) kun on kyse turvallisuus- ja 
valvontatoiminnasta, joka edellyttää 
jatkuvaa läsnäoloa omaisuuden tai 
henkilöiden suojelemiseksi, erityisesti kun 
on kyse vartijoiden ja talonmiesten tai 
vartiointiliikkeiden työstä; 
c) kun on kyse toiminnasta, jossa tarvitaan 
jatkuvaa palvelua tai tuotantoa, erityisesti: 
i) palvelut, jotka liittyvät sairaaloiden tai 
vastaavien laitosten, asuntoloiden ja 
vankiloiden järjestämään vastaanottoon, 
hoitoon ja/tai huolenpitoon; 
ii) satama- tai lentoasematyöntekijät; 
iii) lehdistö-, radio-, televisio-, 
elokuvatuotanto-, posti- ja telepalvelut 
sekä sairaankuljetus-, palosuojelu- ja 
väestönsuoj elupalvelut; 
iv) kaasun, veden tai sähkön tuotanto-, 
siirto- ja jakelupalvelut sekä 
kotitalouksien jätteiden keruu- ja 
polttopalvelut; 
v) teollisuuden alat, joissa työtä ei voi 
keskeyttää teknisistä syistä; 
vi) tutkimus- ja kehittämistoiminta; 
vii) maatalous; 
d) silloin, kun ennakoitavissa on 
työruuhka, erityisesti 
i) maataloudessa; 
ii) matkailussa; 
iii) postipalveluissa; 
2.2. edellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 
artiklasta: 
a) direktiivin 8 9/3 91/ETY 5 artiklan 4 toisistaan, erityisesti junissa 
työ skentelevät rautatieliikenteen 
työntekijät: 
Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
i) palvelut, jotka liittyvät sairaaloiden tai 
vastaavien laitosten, mukaan lukien 
lääkärien harjoittelu, asuntoloiden ja 
vankiloiden järjestämään vastaanottoon, 
hoitoon ja/tai huolenpitoon; 
ii) liikenteen harjoittamisessa välittömästi 
työskentelevät työntekijät ja muut satama-
tai lentoasematyöntekijät; 
Ei muutoksia 
iv) kaasun, öljyn, veden tai sähkön 
tuotanto-, siirto- ja jakelupalvelut sekä 
kotitalouksien jätteiden keruu ja 
polttopalvelut; 
Ei muutoksia 
35 
kohdassa tarkoitetuissa olosuhteissa; 
b) kun on kyse tapaturmasta tai 
tapaturman vaarasta; 
2.3. edellä olevasta 3 ja 5 artiklasta: 
a) kun on kyse vuorotyöstä, aina kun 
työntekijä vaihtaa vuoroa eikä voi pitää 
päivittäisiä ja/tai viikoittaisia lepoaikoja 
vuoron päättymisen ja toisen alkamisen 
välillä; 
b) kun on kyse toiminnasta, jossa päivän 
aikana tehdään useita työjaksoja, kuten 
erityisesti siivoushenkilöstön työssä. 
Ei säännöstä Ei muutoksia 
2.4. edellä olevasta 6 artiklasta direktiivin 
hyväksymistä seuraavan seitsemän vuoden 
siirtymäkauden aikana, kun kyse on 
lääkärien harjoittelusta ja työnantaja ja 
työntekijöiden edustajat ovat sopineet 
asiasta. Viikoittainen työaika ei missään 
tapauksessa saa ylittää 54 tunnin 
keskiarvoa neljän kuukauden 
vertailujakson aikana. pituisen 
3.Edellä olevasta 3, 4, 5, 8 ja 16 artiklasta 
voidaan poiketa työehtosopimuksilla tai 
työmarkkinaosapuolten välisillä 
kansallisilla tai alueellisilla sopimuksilla tai 
alemmantasoisilla työehtosopimuksilla 
taikka työmarkkinaosapuolten välisillä 
sopimuksilla näiden osapuolten asettamien 
sääntöjen mukaisesti. 
Jäsenvaltiot, joissa ei ole lakisääteistä 
järjestelmää sen varmistamiseksi, että 
tähän direktiiviin sisältyviä asioita 
koskevia työehtosopimuksia tai 
työmarkkinaosapuolten välisiä kansallisia 
taikka alueellisia sopimuksia voidaan 
tehdä, tai ne jäsenvaltiot, joilla on tätä 
tarkoitusta varten tietyt lainsäädännölliset 
puitteet, näiden puitteiden rajoissa 
toimien, voivat kansallisen lainsäädännön 
ja/tai käytännön nojalla sallia poikkeuksia 
3, 4, 5, 8 ja 16 artiklan noudattamisesta Ei muutoksia 
työehtosopimuksilla taikka 
työmarkkinaosapuolten välisillä 
tarkoituksenmukaisella neuvottelutasolla 
tehdyillä sopimuksilla. 
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa 
säädetyt poikkeukset ovat sallittuja 
edellyttäen, että kyseisille työntekijöille 
annetaan vastaavanlaiset korvaavat 
lepoajat tai, poikkeustapauksissa, jolloin 
ei ole objektiivisista syistä mahdollista 
antaa tällaisia jaksoja, kyseiset työntekijät 
saavat asianmukaisen suojelun. 
Jäsenvaltiot voivat antaa sääntöjä: 
siitä, miten työmarkkinaosapuolet 
soveltavat tätä kohtaa, 
ja 
- työehtosopimusten tai tämän kohdan 
mukaisten sopimusten säännösten 
ulottamisesta koskemaan muita 
työntekijöitä kansallisen lainsäädännön 
ja/tai käytännön mukaisesti. Ei muutoksia 
4. Tämän artiklan 2 kohdan 2.1 ja 2.2 
alakohdassa ja 3 kohdassa säädetty 
mahdollisuus poiketa 16 artiklan 2 kohdan 
määräyksistä ei saa johtaa yli kuuden 
kuukauden vertailujakson syntymiseen. 
Työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden 
suojelua koskevia yleisiä periaatteita 
noudattaen jäsenvaltioilla on kuitenkin 
mahdollisuus sallia objektiivisista tai 
teknisistä syistä tai työn järjestämistä 
koskevista syistä työehtosopimukset taikka 
työmarkkinaosapuolten välillä tehdyt 
sopimukset, joissa asetetaan 
vertailujaksoja, jotka eivät missään 
tapauksessa saa olla yli 12 kuukautta. 
Ennen kuin seitsemän vuotta on kulunut 18 
artiklan 1 kohdan a alakohdassa mainitusta 
päivästä, neuvosto tarkastelee komission 
ehdotuksen perusteella, johon sisältyy 
arviointikertomus, uudelleen tämän kohdan 
säännöksiä ja päättää tarvittavista Ei muutoksia 
Ei muutoksia 
37 
toimenpiteistä. 
Ei säännöksiä 17 A artikla: 
Työntekijät, joiden asemapaikka 
vaihtelee ja offshore -työ 
1. Edellä olevien 3, 4, 5 ja 8 artiklan 
säännöksiä ei sovelleta työntekijöihin 
joiden asemapaikka vaihtelee. 
Jäsenvaltiot toteuttavat tästä 
huolimatta tarvittavat toimet 
varmistaakseen, että tällaiset työntekijät, 
joiden asemapaikka vaihtelee, ovat 
oikeutettuja riittävään lepoon. 
3. Jos työntekijöiden turvallisuuden ja 
terveyden suojelua koskevien yleisten 
periaatteiden noudattamisesta ei muuta 
johdu, jäsenvaltiot voivat objektiivisista 
tai teknisistä tai työn järjestelyyn 
liittyvistä syistä pidentää 16 artiklan 2 
kohdassa tarkoitettua vertailujaksoa 
kahteentoista kuukauteen niiden 
työntekijöiden, joiden asemapaikka 
vaihtelee, ja pääasiassa offshore -työtä 
tekevien osalta. 
4. Edellä olevaa 7 artiklaa ei sovelleta 
kalastusosuuskuntien jäseniin. 
18 artikla 
Loppusäännökset 
1. a) Jäsenvaltioiden on saatettava tämän 
direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset 
voimaan viimeistään 23 päivänä 
marraskuuta 1996 tai varmistettava 
viimeistään kyseisenä päivänä, että 
työmarkkinaosapuolet tekevät sopimuksen 
tarvittavista säännöksistä, ja jäsenvaltioiden 
on toteutettava tarvittavat toimenpiteet, 
jotta ne voivat kaikkina aikoina taata tässä 
direktiivissä edellytetyt tulokset. 
b)- i) Jäsenvaltiolla on kuitenkin 
mahdollisuus olla soveltamatta 6 artiklaa 
ottaen kuitenkin huomioon työntekijöiden 
turvallisuuden ja terveyden suojelua Ei muutoksia 
38 
koskevat yleiset periaatteet ja edellyttäen, 
että se toteuttaa tarvittavat toimenpiteet, 
joilla varmistetaan, että: 
- yksikään työnantaja ei vaadi työntekijää 
työskentelemään yli 48 tuntia seitsemän 
päivän aikana, laskettuna 16 artiklan 2 
kohdassa tarkoitetun vertailujakson 
keskiarvona, ellei hän ole ensin saanut 
työntekijän suostumusta tällaiseen 
työskentelyyn, 
- työntekijälle ei aiheudu työnantajan 
taholta mitään haittaa sen vuoksi, että hän 
ei ole halukas suostumaan tällaiseen 
työskentelyyn, 
- työantaja pitää ajan tasalla olevia 
tiedostoja kaikista tällaista työtä tekevistä 
työntekijöistä, 
- nämä tiedostot ovat toimivaltaisten 
viranomaisten käytettävissä ja he voivat 
työntekijöiden turvallisuuteen ja/tai 
terveyteen liittyvistä syistä kieltää tai 
rajoittaa mahdollisuuden ylittää 
viikoittainen enimmäistyöaika, 
työnantaja antaa toimivaltaisille 
viranomaisille näiden pyynnöstä tiedot 
tapauksista, joissa työntekijät ovat 
suostuneet työskentelemään yli 
neljäkyrnmentäkahdeksan tuntia seitsemän 
päivän jakson aikana laskettuna 16 artiklan 
2 kohdassa tarkoitetun vertailujakson 
keskiarvona. 
Ennen kuin seitsemän vuotta on kulunut a 
alakohdassa mainitusta päivästä, neuvosto 
tarkastelee komission ehdotuksen 
perusteella, johon sisältyy 
arviointikertomus, uudelleen tämän i 
alakohdan säännöksiä ja päättää 
tarvittavista toimenpiteistä. 
ii) Samoin jäsenvaltioilla on 
mahdollisuus 7 artiklaa soveltaessaan 
käyttää hyväkseen enintään kolmen vuoden 
siirtymäkausi a alakohdassa mainitusta 
päivästä alkaen edellyttäen, että 
siirtymäkauden aikana: Ei muutoksia 
39 
- jokainen työntekijä saa kolmen viikon 
palkallisen vuosiloman sen saamiselle ja 
myöntämiselle kansallisessa 
lainsäädännössä ja/tai käytännössä 
asetettujen edellytysten mukaisesti 
ja 
- kolmen viikon palkallista vuosilomaa ei 
voi korvata rahassa, paitsi kun työsuhde 
päättyy. 
c) Jäsenvaltioiden on ilmoitettava asiasta 
komissiolle viipymättä. 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa 
jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on 
viitattava tähän direktiiviin, tai niitä 
virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä 
viittaus tähän direktiiviin. Jäsenvaltioiden 
on säädettävä siitä, miten viittaukset 
tehdään. 
3. Rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta 
kehittää tilanteen kehityksen perusteella 
erilaisia lakeja, asetuksia ja hallinnollisia 
määräyksiä työaikaa koskevalla alalla, siltä 
osin kuin tässä direktiivissä säädettyjä 
vähimmäisvaatimuksia noudatetaan, tämän 
direktiivin täytäntöönpano ei ole pätevä 
peruste työntekijöiden suojelun yleisen 
tason alentamiselle. 
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava 
komissiolle kirjallisina ne kansalliset 
säännökset, jotka ne ovat antaneet tai 
antavat tässä direktiivissä tarkoitetuista 
kysymyksistä. 
5. Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle 
joka viides vuosi kertomus tämän 
direktiivin säännösten täytäntöönpanosta 
käytännössä ja merkittävä siihen 
työmarkkinaosapuolten mielipiteet. 
Komissio antaa sen tiedoksi Euroopan 
parlamentille, neuvostolle, talous- ja 
sosiaalikomitealle ja työturvallisuuden, 
työhygienian ja työterveyshuollon 
neuvoa-antavalle komitealle. 
6. Komissio antaa joka viides vuosi Ei muutoksia 
40 
Euroopan parlamentille, neuvostolle ja 
talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen 
tämän direktiivin täytäntöönpanosta ottaen 
huomioon 1 - 5 kohdan. 
19 artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille 
jäsenvaltioille. 
Tehty Brysselissä 23 päivänä marraskuuta 
1993. 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
M. SMET 
(1) EYVL N:o C 254, 9. 10. 1990, S. 4. 
(2)EYVLN:oC72, 18.3.1991, s. 95 ja 27 
päivänä lokakuuta 1993 tehty päätös (sitä 
ei ole vielä julkaistu virallisessa lehdessä). 
(3) EYVL N:o C 60, 8.3.1991, s. 26. 
(4)EYVLN:oL183, 29.6.1989, s. 1. Ei muutoksia 
41 
EHDOTUS MAANTIELIIKENTEEN ALALLA TYÖSKENTELEVIEN 
LIIKKUVIEN TYÖNTEKIJÖIDEN JA ITSENÄISTEN KULJETTAJD3N 
TYÖAJAN JÄRJESTÄMISESTÄ 
42 
PERUSTELUT 
A. JOHDANTO 
1. Ministerineuvosto antoi 23 päivänä marraskuuta 1993 direktiivin 93/104/EY1 tietyistä 
työajan järjestämistä koskevista seikoista. Direktiivi perustuu EY:n 
perustamissopimuksen 118 a artiklaan. Sillä pyritään varmistamaan, että 
työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta suojellaan liian pitkien työpäivien, 
riittämättömän levon ja katkonaisten työjärjestelyjen haitoilta. Komission alkuperäinen 
ehdotus direktiiviksi kattoi aikanaan kaikki talouselämän alat ja ammatit. Neuvosto 
päätti kuitenkin sulkea direktiivin ulkopuolelle tiettyjä toimialoja, kuten liikenteen, ja 
sääti, että näiden alojen osalta voitaisiin toteuttaa erillisiä toimenpiteitä. 
2. Komissio antoi 15 päivänä heinäkuuta 1997 valkoisen kirjan työaikadirektiivin 
ulkopuolisista toimialoista . Siinä esitetään tarve tarjota riittävä terveyden ja 
turvallisuuden suoja näiden alojen työntekijöille sekä neljä mahdollista vaihtoehtoa 
asian ratkaisemiseksi. Komissio ilmaisi suosivansa eriytettyä lähestymistapaa, jossa 
työntekijät, joilla on kiinteä asemapaikka, sisällytettäisiin yleisdirektiiviin ja liikkuvien 
työntekijöiden osalta laadittaisiin alakohtaisia säädöksiä. 
3. Maantieliikenteen alalla yhteisön tason yhteiskomiteaksi järjestäytyneet 
työmarkkinaosapuolet alkoivat tutkia lokakuussa 1997, miten direktiivin 93/104/EY 
säännöksiä voitaisiin parhaiten mukauttaa alan erityispiirteiden huomioon ottamiseksi. 
Keskustelut etenivät seuranneina kuukausina, ja alustavat keskustelut muuttuivat 
neuvotteluiksi. Kummankin työmarkkinaosapuolen edustajien kesken saavutettiin 
riittävä yhteisymmärrys yhteisen sopimuksen laatimiseksi. Osapuolet eivät kuitenkaan 
päässeet sopimukseen 30. syyskuuta 1998 mennessä. Komissio ilmoitti 
työmarkkinaosapuolille, että koska sopimusta ei saatu aikaan kyseiseen määräaikaan 
mennessä, se tekisi asiasta omat ehdotuksensa. 
4. Komissio esittää nyt ehdotuksensa tieliikennealan työaikaa koskeviksi säännöksiksi. 
Toimenpidekokonaisuus sisältää ensinnäkin yleisen työaikadirektiivin 93/104/EY 
laajentamisen kattamaan myös maantieliikenteen alalla työskentelevät työntekijät, joilla 
on kiinteä asemapaikka, ja siinä säädetään vuosilomasta, yötyöntekijöiden 
terveystarkastuksista, riittävästä levosta ja kaikkien työntekijöiden vuosittaisesta 
enimmäistyöajasta. Toiseksi toimenpidekokonaisuuteen kuuluu ehdotus direktiiviksi, 
joka kattaisi kaikki tieliikenteen alalla työskentelevät liikkuvat työntekijät, myös 
omaan lukuunsa työskentelevät ja itsenäisinä kuljettajina toimivat. 
5. Tämä ehdotus on toinen osa toimenpidekokonaisuutta. Sen tarkoituksena ei ole 
pelkästään suojella työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta vaan myös ehkäistä 
i 
2 EYVLL307, 13.12.1993, s. 18. 
KOM(97) 334. 
-2-43 
kilpailun vääristymistä ja parantaa liikenneturvallisuutta. Ehdotuksen kaikenkattava 
luonne - sehän sisältää sekä liikkuvat työntekijät että itsenäiset kuljettajat - ottaa 
huomioon alalla vallitsevan kovan kilpailun ja pyrkii torjumaan maantiekuljetusta 
harjoittavien yhtiöiden hajoamisen pienemmiksi osasiksi. Tämä lähestymistapa 
heijastaa myös tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun 
nykyisen neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/853 laaja-alaista soveltamista 
liikenteeseen. 
Komission valkoisessa kirjassa todettiin, että omaan lukuunsa toimivat liikkuvat 
työntekijät kuuluvat direktiivin 93/104/EY säännösten piiriin. Työmarkkinaosapuolille 
31. maaliskuuta 1998 osoittamassaan kuulemisasiakirjassa komissio teki selväksi, ettei 
se jättäisi omaan lukuunsa toimivia liikkuvia työntekijöitä direktiivin 93/104/EY 
ulkopuolelle, jollei heille tarjota vastaavaa suojaa alakohtaisin säädöksin. Ehdotus 
heijastaa joiltakin osin kyseisen direktiivin säännöksiä, ja viikoittaisen enimmäistyöajan 
osalta se on yleisdirektiivin säännöksiä edullisempi, joten nämä liikkuvat työntekijät on 
sisällytetty tähän ehdotukseen. 
7. Valkoisessa kirjassaan komissio kaavaili alkujaan joidenkin työaikaa koskevien 
seikkojen sisällyttämistä neuvoston direktiiviin (ETY) N:o 3820/85. Asiakirjan 
julkaisemisen jälkeen komissio on kuitenkin ottanut huomioon ensinnäkin 
jäsenvaltioiden lokakuussa 1997 neuvostossa ilmaisemat varaumat sekä tieliikenteen 
työnantajien yhdistyksen vastahakoisuuden, toiseksi sen, että on suotavaa säännellä 
laajempaa joukkoa työtehtäviä kuin pelkästään suoraan ajoneuvoon liittyviä toimintoja 
kuten lastausta ja kuorman purkamista, kolmanneksi työaikajärjestelyiden erilaisuuden 
jäsenvaltioissa, mitä direktiivin 93/104/EY säännöksetkin heijastavat, ja toissijaisuuden 
tunnustamistarpeen sekä lopuksi tarpeen varmistaa, ettei työaikaa koskevia 
keskusteluja häiritä keskusteluilla asetuksen nykyisten säännösten tarkistamisesta. 
Näiden syiden vuoksi direktiivi vaikuttaa sopivimmalta välineeltä. 
8. Tällä ehdotuksella pyritään täydentämään asetuksen (ETY) N:o 3820/85 säännöksiä. 
Taukoja ja lepoaikoja sekä eräitä muita yksittäisiä seikkoja koskevia asetuksen 
säännöksiä sovelletaan edelleen asianomaisiin itsenäisiin kuljettajiin ja liikkuviin 
työntekijöihin. Kaikki asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle jäävät itsenäiset 
kuljettajat ja liikkuvat työntekijät tulevat tämän ehdotuksen säännösten piiriin taukojen 
ja lepoaikojen osalta. 
9. Komissio on sisällyttänyt tähän ehdotukseen ne osat työmarkkinaosapuolten 
valmistelemasta sopimustekstistä, joista päästiin yhteisymmärrykseen. Erimielisyyttä 
aiheuttaneista seikoista, esimerkiksi poikkeuksista, komissio on laatinut 
kompromissiehdotuksen. Tämä tulee esiin seuraavissa kohdissa: 
- 3 artikla: Pidetään voimassa asetuksen (ETY) N:o 3820/85 erityissäännös, joka 
sallii 65 tunnin viikoittaisen enimmäisajoajan epäsäännöllisessä kansainvälisessä 
henkilöliikenteessä. Näin tunnustetaan asetuksen joustavuus, mutta varmistetaan 
48 tunnin keskimääräisen viikoittaisen työajan noudattaminen neljän kuukauden 
EYVLL370, 31.12.1985, s. 1. 
-3-
viitejakson aikana ja vaaditaan tällaisten poikkeuksellisen pitkien työviikkojen 
kirjaamista. 
7 artikla: Poikkeuksia sovelletaan keskimääräiseen viikoittaiseen työaikaan, 
lepoaikoihin ja yötyöhön, ja niiden ehtona on vastaavan korvaavan lepoajan 
antaminen. Keskimääräisen viikoittaisen enimmäistyöajan viitejaksoa voidaan 
pidentää enintään kuuteen kuukauteen, kun yleisessä työaikadirektiivissä rajana oli 
12 kuukautta. Tiukemmalla viitejaksolla tasapainotetaan poikkeusten suomaa 
lisäjoustavuutta. Mukana on myös poikkeus, jolla sallitaan kaksivaiheinen, jopa 12 
kuukauden viitejakso, jos keskimääräinen viikoittainen työaika on vain 35 tuntia. 
Tämä johtuu ehdotuksen tavoitteesta kannustaa viikoittaisen työajan 
lyhentämiseen. 
10 ja 11 artikla: Säännökset seuraamuksista ja kertomuksen laatimisesta joka 
toinen vuosi ehdotetun direktiivin täytäntöönpanosta ja alan kehityksestä. 
Itsenäiset kuljettajat sisällytetään direktiivin soveltamisalaan. 
B. PERUSTEET YHTEISÖN TASON TOIMINNALLE 
Toissijaisuus 
a. Mitkä ovat suunnitellun toimen tavoitteet yhteisön velvoitteiden kannalta? 
Tämä ehdotus on osa toimenpidekokonaisuutta, jolla pyritään laajentamaan 
direktiivin 93/104/EY säännökset koskemaan koko maantieliikenteen alaa ottaen 
huomioon perustamissopimuksen 118 a artiklaan perustuvan tarpeen edistää 
työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta sekä perustamissopimuksen 75 artiklaan 
perustuvan tarpeen parantaa työoloja ja liikenneturvallisuutta ja ehkäistä 
markkinoiden vääristymistä. 
b. Kuuluuko suunniteltu toimi yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan vai yhteisön ja 
jäsenvaltioiden jaettuun toimivaltaan? 
Perustamissopimuksen 118 a artiklassa määrätään, että jäsenvaltioiden tulee pyrkiä 
parantamaan erityisesti työympäristöä, ja tämän tavoitteen saavuttamiseksi neuvosto 
antaa direktiivejä alan vähimmäisvaatimuksista. 75 artiklassa puolestaan määrätään, 
että yhteisen liikennepolitiikan panemiseksi täytäntöön neuvosto antaa yhteisiä 
sääntöjä. 
c. Miten asia voidaan ratkaista tehokkaimmin: yhteisön vai jäsenvaltioiden toiminnan 
avulla? 
Eri jäsenvaltioiden työaikasäännökset vaihtelevat muodoltaan ja kattavuudeltaan. 
Vain yhteisön tasolla voidaan asettaa johdonmukaiset säännökset, jotka vastaavat 
direktiivin 93/104/EY vähimmäisvaatimuksia, ja ottaa samalla huomioon 
tieliikennealan erityispiirteet. Tässä ehdotuksessa otetaan huomioon myös ne asiat, 
joista eurooppalaiset työmarkkinaosapuolet pääsivät yhteisymmärrykseen, ja 
varmistetaan näiden säännösten soveltaminen koko yhteisön alueella. On siten 
tehokkaampaa toteuttaa nämä toimenpiteet osana yhteisön toimenpidekokonaisuutta 
kuin pyrkiä yksittäisratkaisuihin jäsenvaltioiden tasolla. 
-4- 45 
d. Mitä toimintakeinoja yhteisöllä on käytettävissään? 
Haluttujen tulosten saavuttamiseksi tarvitaan koko yhteisön kattavaa sääntelyä. Jotta 
oltaisiin johdonmukaisia yleissäädöksen eli neuvoston direktiivin 93/104/EY kanssa, 
tarkoituksenmukainen säädöstyyppi on direktiivi. 
e. Onko yhtenäinen sääntely tarpeen vai riittääkö direktiivi? 
Kun otetaan huomioon jäsenvaltioissa nykyisin vallitsevat erilaiset järjestelyt, 
direktiivi on tarkoituksenmukainen. 
EHDOTETUN NEUVOSTON DIREKTIIVIN YKSITTÄISTEN ARTIKLOJEN 
SELOSTUS 
1 artikla 
1 artiklassa esitetään direktiivin tarkoitus ja soveltamisala. Työaikajärjestelyihin 
liittyviä terveyttä ja turvallisuutta koskevia vähimmäisnormeja sovelletaan sekä 
liikkuviin työntekijöihin että itsenäisiin kuljettajiin. Siinä todetaan, että koska tämän 
direktiivin säännökset sisältävät direktiiviä 93/104/EY täsmällisempiä vaatimuksia 
niille, joille direktiivi on osoitettu, nyt ehdotetun direktiivin säännökset ovat 
ensisijaisia. Näin varmistetaan, että nämä säännökset kattavat maantieliikenteen alalla 
työskentelevät liikkuvat työntekijät ja yritysten palveluksessa omaan lukuunsa 
kuljetuksia suorittavat henkilöt. Samalla selvennetään direktiivin asemaa suhteessa 
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 säännöksiin. 
2 artikla 
1. 2 artiklassa esitetään direktiivissä käytetyt työajan määritelmät. Käsitteen 
'työaika' kattavuudessa tehdään ero itsenäisten kuljettajien ja liikkuvien 
työntekijöiden välillä. Hallinnollisen työn ja päivystysvelvollisuuden ottamista 
huomioon ei pidetä tarkoituksenmukaisena itsenäisten kuljettajien osalta, koska 
yrityksen omistajalla on paljon enemmän ja vaihtelevampia hallinnollisia tehtäviä 
kuin työntekijällä ja koska tavallisesti vain työntekijä voi joutua päivystämään. 
Liikkuvien työntekijöiden työajan määritelmä noudattelee työmarkkinaosapuolten 
sopimaa määritelmää. 
2. 'Päivystysvelvollisuuden' ja 'päivystysajan' määritelmät selostetaan laajasti, sillä 
näiden välillä on eroa. Päivystysvelvollisuuteen kuuluu tiettyjä tehtäviä, kuten 
ajoneuvon vahtiminen silloin kun sillä ei ajeta. Päivystysaikaa ei pidetä työaikana, 
sillä se tarkoittaa vain aikaa, jolloin työntekijä on käytettävissä työhön mutta 
hänellä ei ole mitään työtehtäviä. Esimerkiksi jos kuljettaja vie matkustajia 
rannikolle ja joutuu vahtimaan ajoneuvoaan koko päivän ennen paluumatkaa, tätä 
pidetään päivystysvelvollisuutena. Jos hän voi jättää ajoneuvonsa vahtimatta 
mutta on valmis aloittamaan työt uudelleen, tätä pidetään puolestaan 
päivystysaikana. 
3. Jäsenvaltiot määrittelevät työajan eri tavoin ja niillä on erilaisia jaotteluja, mutta 
komission tässä yhteydessä omaksuma linja perustuu eurooppalaisten 
työmarkkinaosapuolten valmistelutyöhön. Tämä erottelu helpotti 
-5-
46 
yhteisymmärryksen saavuttamista työmarkkinaosapuolten kesken toisestakin 
tähän ehdotukseen sisältyvästä asiasta, nimittäin 60 tunnin viikoittaisesta 
enimmäistyöaj asta. 
4. 'Liikkuviin työntekijöihin' lasketaan myös harjoittelijat ja 
oppisopimuskoulutuksessa olevat, mikä heijastaa toimenpiteistä työntekijöiden 
turvallisuuden ja terveyden parantamisen edistämiseksi työssä annetun neuvoston 
direktiivin 89/391/ETY4 3 artiklan a kohdassa ja siirtotyöläisten sosiaaliturvasta 
annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 1408/715 1 artiklassa olevaa 
määritelmää. 
5. 'Lepoajan' ja 'viikon' määritelmät vastaavat neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 
3820/85 käytettyjä määritelmiä. 
6. 'Yötyön' ja 'yötyöntekijöiden' määritelmät noudattelevat suureksi osaksi 
neuvoston direktiivissä 93/104/EY olevia määritelmiä. 
3 artikla 
1. Keskimääräinen viikoittainen 48 tunnin työaika ja neljän kuukauden viitejakso 
heijastavat neuvoston direktiivin 93/104/EY 6 ja 16 artiklan säännöksiä. 
2. Ehdoton 60 tunnin viikoittainen enimmäistyöaika heijastaa 
työmarkkinaosapuolten neuvotteluissaan saavuttamaa tulosta. Se vastaa myös 
työmarkkinaosapuolten yhteisesti toteuttamaa selvitystä, jossa todettiin, että 
useimmissa jäsenvaltioissa maantieliikenteen alalla työskentelevät liikkuvat 
työntekijät tekevät työtä enintään 60 tuntia viikossa ylityö mukaan luettuna. 
3. Neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 säädetään tietyistä poikkeuksista, 
jotka menevät tämän direktiivin normeja pidemmälle. Kyseiset poikkeukset on 
otettu huomioon tässä direktiivissä, jotta varmistetaan säädösten keskinäinen 
johdonmukaisuus. 6 artiklan 1 kohta mahdollistaa joustavuuden epäsäännöllisessä 
kansainvälisessä henkilöliikenteessä, jossa sallitaan jopa 65 tunnin viikoittainen 
enimmäisajoaika. Tämä pätee keskimääräisen viikoittaisen enimmäistyöajan 
puitteissa, ja näin pitkistä työviikoista on pidettävä kirjaa tämän direktiivin 8 
artiklan mukaisesti. 
4. Kirjanpidon tarkkuuden ja sen varmistamiseksi, ettei työnantaja joudu 
aiheettomasti vastuuseen, jos työntekijä työskentelee kahden eri yrityksen 
palveluksessa, työntekijä velvoitetaan ilmoittamaan työnantajilleen toisen 
yrityksen palveluksessa tehtyjen työtuntien määrä. 
4 EYVLL 183, 29.6.1989, s. 1. 
5 EYVLL 149, 5.7.1971, s. 2. 
"6- - r^ 47 
4 artikla 
Noudattamisen helpottamiseksi ja sen varmistamiseksi, että nyt ehdotettu 
direktiivi on johdonmukainen nykyisen yhteisön lainsäädännön kanssa, niihin 
liikkuviin työntekijöihin ja itsenäisiin kuljettajiin, jotka kuuluvat nykyisin 
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 piiriin, sovelletaan edelleen kyseisen 
asetuksen säännöksiä tauoista. 
Kaikille liikkuville työntekijöille ja itsenäisille kuljettajille asetetaan kuitenkin 
yleisen työaikadirektiivin säännösten mukainen lisävelvoite, nimittäin pakollinen 
tauko enintään kuuden työtunnin jälkeen. Tämä säännös vastaa 
työmarkkinaosapuolten sopimia puitteita ja on rakenteeltaan neuvoston asetuksen 
(ETY) N:o 3820/85 säännösten mukainen. 
5 artikla 
1. Vaikka neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 muita säännöksiä sovelletaan 
jatkossakin, neuvoston direktiivin 93/104/EY säännökset ulotetaan kattamaan ne 
liikkuvat työntekijät, jotka eivät kuulu kyseisen asetuksen soveltamisalaan. 
2. Molemmat työmarkkinaosapuolet hyväksyivät lisälausekkeen päivittäisen levon 
lyhentämisestä yhdellä tunnilla muiden liikkuvien työntekijöiden osalta, jotta 
voidaan ottaa huomioon liikennealan erityisolot. 
6 artikla 
1. Yötyöntekijöitä koskevat säännökset heijastavat työmarkkinaosapuolten 
saavuttamaa yhteisymmärrystä. Ne ovat kompromissi, jossa on luovuttu 
direktiiviin sisältyvästä ehdottomasta 8 tunnin ajasta 24 tunnin jakson sisällä, ja 
vastaavasti yötyöntekijän määritelmää on hieman laajennettu ja yhteinen 
viitejakso määritelty tiukasti. 
2. Korvaus ja syrjinnän vastaiset toimenpiteet sisältyivät myös 
työmarkkinaosapuolten sopimusluonnokseen, eikä niistä kiistelty, joten ne on 
säilytetty tässä tekstissä. Korvauksen ehtona on, ettei se vaaranna 
liikenneturvallisuutta, ja se heijastaa neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 10 
artiklan säännöksiä. 
7 artikla 
1. Tämä artikla vastaa muodoltaan yleisessä työaikadirektiivissä säädettyjä 
poikkeuksia. Jäsenvaltiot voivat poiketa direktiivin säännöksistä kansallisen 
lainsäädännön tai hallinnollisten toimenpiteiden perusteella taikka 
työehtosopimuksin tai työmarkkinaosapuolten välisin sopimuksin, kunhan 
varmistetaan vastaava korvaava lepoaika. Yritysten sisäisten yksittäisten 
sopimusten mahdollisuutta ei ole otettu mukaan, koska direktiivi on alakohtainen 
48 
ja koska ja siinä asetetaan vähimmäisnormit kaikelle maantiekuljetustoiminnalle 
eikä sillä siten voida sallia alan sosiaalisen suojelun perustason alentamista. 
2. Jäsenvaltiot voivat pidentää keskimääräisen enimmäistyöajan laskemisen 
viitejaksoa neljästä kuukaudesta kuuteen kuukauteen. Taukoja koskevista 
säännöksistä ei voida poiketa. Nämä molemmat toimenpiteet ovat tiukempia kuin 
yleinen työaikadirektiivi ja heijastavat liikenneturvallisuuden ansaitsemaa etusijaa. 
Mukana on lisäpoikkeus, jolla tunnustetaan useiden jäsenvaltioiden ehdottama 
keskimääräisen viikoittaisen työajan lyhentäminen. Tämän poikkeuksen 
ottaminen mukaan kuvastaa ehdotuksen tavoitetta kannustaa viikoittaisen työajan 
lyhentämiseen. 
3, Säännöllisen matkustajaliikenteen aikataulut voivat yleensä sisältää lyhyempiä 
taukoja. Tämä poikkeus heijastaa tällaista järjestelyä, mutta noudattaa silti 4 
artiklassa täsmennettyä kokonaisaikaa koskevaa vähimmäisvaatimusta. 
8 artikla 
Jotta työntekijät olisivat tietoisia tähän direktiiviin perustuvista oikeuksistaan, 
työnantajan on pantava asianmukaisesti esille tämä direktiivi ja sen osaksi kansallista 
lainsäädäntöä saattavat säädökset sekä asiaa koskevat sopimukset. Tämä on myös 
muun terveyttä ja turvallisuutta koskevan lainsäädännön mukaista. Velvoite 
kirjanpidon säilyttämisestä kahden vuoden ajan niistä kerroista, jolloin 
keskimääräinen viikoittainen 48 tunnin enimmäistyöaika on ylitetty, vastaa yleisen 
työaikadirektiivin 18 artiklan 1 kohdan b alakohdan säännöksiä. 
9 artikla 
Tämä artikla vastaa yleisdirektiivin 15 artiklaa ja vahvistaa näkemystä, että tämä 
ehdotus tarjoaa perustan alan terveys- ja turvallisuussäännöksille. 
10 artikla 
Tämä on vakiosäännös, joka koskee seuraamusten säätämistä tämän direktiivin 
rikkomisen varalta. 
11 artikla 
1. Loppusäännökset vastaavat yleisdirektiivin 18 artiklan säännöksiä. 
2. Koska tämä direktiivi on alakohtainen ja yhteydessä neuvoston asetukseen (ETY) 
N:o 3820/85, vaikuttaa tarkoituksenmukaiselta säätää kattavan kertomuksen 
laatimisesta molempien säädösten soveltamisesta jäsenvaltioissa yhteiseen 
määräaikaan mennessä. Näin saadaan ajankohtaisempi ja kattavampi kuva 
yhteisön maantieliikennealan sosiaalisista näkökohdista. 
-8-49 
12 artikla 
Tämä on valtiosäännös. 
50 
EHDOTUS: NEUVOSTON DIREKTIIVI 
maantieliikenteen alalla työskentelevien liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten kuljettajien 
työajan järjestämisestä 
98/0319 (SYN) 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 75 ja 118 a 
artiklan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen,' 
toimii yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa,2 
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon,3 
sekä katsoo, että 
perustamissopimuksen 75 artiklassa määrätään, että neuvosto antaa yhteisiä sääntöjä, joita 
sovelletaan tieliikenteeseen, ja toteuttaa toimenpiteitä liikenneturvallisuuden 
parantamiseksi; kyseinen artikla muodostaa oikeusperustan etenkin tieliikenteen alalla 
toimivien itsenäisten kuljettajien työaikaa koskevien yhteisten sääntöjen antamiseksi, 
perustamissopimuksen 118 a artiklassa määrätään, että neuvosto antaa direktiivein 
säännökset vähimmäisvaatimuksista, joilla pyritään parantamaan erityisesti työympäristöä 
työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelemiseksi, 
tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetulla neuvoston asetuksella 
(ETY) N:o 3820/854 säädetään kuljettajien ajo- ja lepoaikoja koskevista yhteisistä 
säännöistä, mutta kyseinen asetus ei kata muita maantieliikenteen työaikoihin liittyviä 
seikkoja, 
tietyistä työajan järjestämistä koskevista seikoista annetulla neuvoston direktiivillä 
93/104/EY5 säädetään työajan järjestämisessä noudatettavista turvallisuutta ja terveyttä 
koskevista vähimmäisvaatimuksista, joita sovelletaan kaikilla aloilla, sekä julkisella että 
yksityisellä sektorilla, lukuun ottamatta muun muassa lento-, rautatie-, maantie-, meri-, 
sisävesi- ja järviliikennettä, 
neuvosto tunnusti mainitun direktiivin johdanto-osassa, että saattaa olla tarpeen toteuttaa 
erillisiä työajan järjestämiseen liittyviä toimenpiteitä tietyillä toimialoilla, jotka eivät kuulu 
direktiivin soveltamisalaan, 
KOM 
4 EYVLL370, 31.12.1985, s. 1. 
5 EYVLL 307, 13.12.1993, s. 18. K-| 
maantieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi, kilpailun vääristymisen välttämiseksi ja 
maantieliikenteen työolojen kehittämiseksi on tarpeen, että kaikkiin maantieliikenteen 
. alalla työskenteleviin liikkuviin työntekijöihin ja itsenäisiin kuljettajiin sovelletaan samoja 
työaikaa koskevia vähimmäisnormeja, 
tämän direktiivin säännöksiä on maantieliikenteen osalta pidettävä direktiivin 93/104/EY, 
sellaisena kuin se on muutettuna, säännöksiin nähden erityissäännöksinä, joten ne ovat 
viimeksi mainitun direktiivin 14 artiklan mukaan ensisijaisia, 
maantieliikenteen turvallisuuden parantamiseksi, kilpailun vääristymisen välttämiseksi sekä 
liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten kuljettajien turvallisuuden ja terveyden 
varmistamiseksi heille on taattava päivittäiset ja viikoittaiset vähimmäislepoajat ja riittävät 
tauot; lisäksi on tarpeen asettaa viikoittaisten työtuntien yläraja, 
on tarpeen osoittaa, että tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta annetun 
neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 säännöksiä lepoajoista ja tauoista sovelletaan 
edelleen tiettyihin liikkuviin työntekijöihin ja itsenäisiin kuljettajiin, 
ajoaikaa koskevia edellä mainitun asetuksen säännöksiä täydennetään työaikaa koskevilla 
tämän direktiivin säännöksillä, 
työmarkkinaosapuolet eivät sitkeistä neuvotteluista huolimatta päässeet 
yhteisymmärrykseen maantieliikenteen liikkuvia työntekijöitä koskevasta sopimuksesta, 
joka olisi saatettu voimaan neuvoston päätöksellä komission ehdotuksesta, 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti, 
[date - päiväys] annetulla direktiivillä ../../EY muutetaan direktiiviä 93/104/EY, jotta 
varmistetaan sen soveltaminen kiinteässä asemapaikassa työskenteleviin työntekijöihin 
niillä aloilla ja niissä ammateissa, jotka eivät nykyisin kuulu direktiivin soveltamisalaan, ja 
tarjotaan perusturva maantieliikenteen alalla työskenteleville liikkuville työntekijöille; 
perusturvaan sisältyvät nykyiset säännöt vuosilomasta ja tietyt yötyöntekijöitä koskevat 
perussäännökset esimerkiksi terveystarkastuksista, 
tutkimukset ovat osoittaneet, että ihmisen elimistö on yöllä herkempi ympäristön 
häiriötekijöille ja myös tietyille raskaille työnorganisointimuodoille ja että pitkät 
yötyöjaksot voivat olla haitallisia työntekijöiden terveydelle ja vaarantaa sekä heidän 
turvallisuutensa että yleisen liikenneturvallisuuden, 
tämän vuoksi on tarpeen rajoittaa yötyöjaksojen kestoa, ylityö mukaan luettuna, ja 
varmistaa, että työnantajat pitävät kirjaa yötyöntekijöiden ja sellaisten liikkuvien 
työntekijöiden työajoista, jotka työskentelevät yli 48 tunnin keskimääräisen viikoittaisen 
enimmäistuntimäärän; 
yötyöntekij öiden tulisi saada asianmukainen korvaus työstään ja heillä tulisi olla samat 
mahdollisuudet koulutukseen ja ylenemiseen kuin muillakin työntekijöillä, 
asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 sallitaan sen 6 artiklan 4 ja 5 kohdassa tarkoitetuille 
kuljettajille jopa 65 tunnin viikoittainen ajoaika, kun taas tämän direktiivin 3 artiklan 
mukaan kuljettajien viikoittainen enimmäistyöaika on 60 tuntia; asetuksen (ETY) N:o 
3820/85 6 artiklan 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen kuljettajien on voitava jatkossakin ajaa 
jopa 65 tuntia viikossa, kunhan keskimääräistä viikoittaista 48 tunnin enimmäistyöaikaa ei 
ylitetä neljän kuukauden jaksolla, 
-11- 52 
komission tulee seurata tämän direktiivin täytäntöönpanoa ja alan kehitystä jäsenvaltioissa 
sekä toimittaa neuvostolle, Euroopan parlamentille ja talous- ja sosiaalikomitealle 
kertomus sääntöjen soveltamisesta, 
on tarpeen säätää, että jäsenvaltiot tai alan työmarkkinaosapuolet voivat tehdä 
tapauskohtaisesti poikkeuksia tietyistä säännöksistä; tällaisessa poikkeustapauksessa 
asianomaisille työntekijöille on pääsääntöisesti annettava vastaavat korvaavat lepojaksot, 
ja 
samalla kun otetaan huomioon perustamissopimuksen 3 b artiklassa määrätyt toissijaisuus-
ja suhteellisuusperiaatteet, edellä ehdotetun toiminnan tavoitteita ei voida saavuttaa 
jäsenvaltioiden toimin, sillä tavoitteena on varmistaa kaikille työntekijöille yhteisössä 
riittävä terveyden ja turvallisuuden suoja työajan suhteen; ehdotetun toiminnan laajuuden 
ja vaikutuksen vuoksi tavoitteet voidaan saavuttaa parhaiten yhteisön tasolla ottamalla 
käyttöön koko Euroopan yhteisöön sovellettavat vähimmäissäännökset; tämä direktiivi on 
tarvittava vähimmäiskeino näiden tavoitteiden saavuttamiseksi, 
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 
1 artikla 
Soveltamisala 
1. Tämän direktiivin tavoitteena on säätää terveyttä ja turvallisuutta koskevista 
vähimmäisnormeista maantieliikenteen työaikajärjestelyjen alalla ja parantaa 
liikenneturvallisuutta. 
Tätä direktiiviä sovelletaan jäsenvaltioihin sijoittautuneiden yritysten kaikkiin 
maantieliikenteen alalla työskenteleviin liikkuviin työntekijöihin ja jäsenvaltioihin 
sijoittautuneisiin itsenäisiin kuljettajiin. 
Tämä direktiivi sisältää erityisiä, maantieliikenteen alalla työskenteleviin liikkuviin 
työntekijöihin sovellettavia yhteisön säännöksiä, ja neuvoston direktiivin 93/104/EY 
14 artiklan mukaisesti tämän direktiivin säännökset ovat ensisijaisia neuvoston 
direktiivin 93/104/EY, sellaisena kuin se on muutettuna neuvoston direktiivillä 
../../EY, säännöksiin nähden. 
Tätä direktiiviä sovelletaan rajoittamatta kuitenkaan asetuksen (ETY) N:o 3820/85 
säännösten soveltamista. 
2 artikla 
Määritelmät 
1. Tässä direktiivissä 'työaika' tarkoittaa 
a) itsenäisten kuljettajien osalta aikaa, jolloin suoritetaan seuraavia tehtäviä: 
-12- 53 
i) ajaminen 
ii) lastaus ja purkaminen 
iii), matkustajien auttaminen linja-autoon nousemisessa tai siitä laskeutumisessa 
iv) ajoneuvon puhdistaminen 
v) aj oneuvon j a kuorman turvallisuuden tarkastus 
vi) muut tehtävät, joita tarvitaan ajoneuvon, kuorman tai matkustajien 
turvallisuuden varmistamiseen 
vii) ajoneuvon tekninen huolto 
b) liikkuvien työntekijöiden osalta aikaa työn aloittamisen ja lopettamisen välillä eli 
kaikkia työtehtäviä tai päivystysvelvollisuutta taukoja lukuun ottamatta. 
Tehtäviin kuuluvat erityisesti: 
i) ajaminen 
ii) lastaus ja purkaminen 
iii) matkustajien auttaminen linja-autoon nousemisessa tai siitä laskeutumisessa 
iv) ajoneuvon puhdistaminen 
v) ajoneuvon ja kuorman turvallisuuden tarkastus 
vi) muut tehtävät, joita tarvitaan ajoneuvon, kuorman tai matkustajien 
turvallisuuden varmistamiseen 
vii) ajoneuvon tekninen huolto 
viii) hallinnollinen työ. 
2. 'Päivystysvelvollisuus', tarkoittaa aikaa, jolloin työntekijä on työpaikallaan valmiina 
aloittamaan tavanomaisen työnsä myös omasta aloitteestaan ja jolloin hänellä on 
yleensä tiettyjä työhön liittyviä tehtäviä. 
'Päivystysaika' tarkoittaa aikaa, jolloin työntekijällä ei ole velvollisuuksia mutta 
jolloin hän on vapaa aloittamaan työn. Työntekijän on tiedettävä päivystysajat 
etukäteen työmarkkinaosapuolten sopimien edellytysten mukaisesti, joista on 
neuvoteltu jäsenvaltioiden lainsäädännössä säädetyllä tasolla ja siinä säädetyin 
ehdoin. 
Rajoittamatta jäsenvaltioiden lainsäädännön tai sellaisten työmarkkinaosapuolten 
sopimusten soveltamista, joiden mukaan tällaisista ajanjaksoista on maksettava 
korvaus tai niitä on rajoitettava, päivystysaikaa ei pidetä työaikana tämän direktiivin 
3 ja 6 artiklan merkityksessä. 
-13-54 
3. 'Liikkuvia työntekijöitä' ovat kaikki yrityksen palkkaamat henkilöt, harjoittelijat ja 
oppisopimuskoulutuksessa olevat mukaan luettuina, jotka osallistuvat 
maantiekuljetusten suorittamiseen ja kuuluvat liikkuvaan henkilöstöön. 
4 'Lepoaika' on yhtäjaksoinen vähintään tunnin mittainen ajanjakso, jolloin työntekijä 
voi käyttää aikansa vapaasti. 
5. 'Viikko' on ajanjakso, joka alkaa kello 00.00 maanantaina ja päättyy kello 24.00 
sunnuntaina. 
6. 'Yöaika' on vähintään seitsemän tunnin mittainen ajanjakso, siten kuin se on 
määritelty kansallisessa lainsäädännössä, ja siihen kuuluu joka tapauksessa kello 
24.00:n ja kello 5.00:n välinen aika. 
7. 'Yötyö' on sellaisena työaikana tehtyä työtä, josta yli kaksi tuntia ajoittuu yöaikaan. 
8- 'Yötyöntekijät' ovat työntekijöitä, jotka 
i) tekevät tavallisesti yötyötä tai 
ii) suorittavat yöaikaan tietyn osan vuosittaisesta työajastaan. Tämä osa on 
määriteltävä jäsenvaltioiden lainsäädännössä, ja asiasta on kuultava 
työmarkkinaosapuolia. 
3 artikla 
Viikoittainen enimmäistyöaika 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet seuraavien seikkojen 
varmistamiseksi: 
1. Keskimääräinen viikoittainen työaika ei ylitä 48: aa tuntia. Yhden viikon 
enimmäistyöaika voi olla enintään 60 tuntia, jos neljän kuukauden ajalta laskettu 
keskiarvo ei ylitä 48:aa tuntia. Tämä ei kuitenkaan rajoita asetuksen (ETY) N:o 
3820/85 6 artiklan 4 ja 5 kohdan soveltamista, kunhan asianomaisten itsenäisten 
kuljettajien ja liikkuvien työntekijöiden keskimääräinen viikoittainen 48 tunnin 
enimmäistyöaika ei ylity neljän kuukauden jaksolla. 
2. Liikkuvien työntekijöiden osalta eri työnantajien palveluksessa työskennelty aika on 
tehtyjen työtuntien yhteismäärä. Liikkuvan työntekijän on ilmoitettava kirjallisesti 
työnantajalle, jota asia koskee, toisen työnantajan palveluksessa työskennellystä 
ajasta. 
-14- „ 55 
4 artikla 
Tauot 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että liikkuvat 
työntekijät tai itsenäiset kuljettajat eivät missään tapauksessa suorita 2 artiklan 1 kohdassa 
mainittuja tehtäviä pitempään kuin kuusi tuntia yhtäjaksoisesti ilman taukoa, edellä 
sanotun kuitenkaan rajoittamatta tieliikenteen sosiaalilainsäädännön yhdenmukaistamisesta 
annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3820/85 säädetyn suojelun tason 
soveltamista. Työaika on keskeytettävä vähintään 30 minuutin mittaisella tauolla, jos 
kokonaistyöaika on 6-9 tuntia, ja vähintään 45 minuutin tauolla, jos kokonaistyöaika on 
enemmän kuin 9 tuntia. Tauko voidaan jakaa vähintään 15 minuutin jaksoiksi. 
5 artikla 
Lepoaika 
1. Itsenäisten kuljettajien ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3820/85 soveltamisalaan 
kuuluvien liikkuvien työntekijöiden on pidettävä kyseisessä asetuksessa säädetyt 
lepoajat. 
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
muilla kuin 1 kohdassa tarkoitetuilla liikkuvilla työntekijöillä on vähintään 11 tunnin 
yhtäjaksoinen lepoaika heidän päivittäisen työaikansa päätteeksi. 
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetun lepoajan kestoa voidaan lyhentää enintään yhdellä 
tunnilla, jos lyhennys korvataan pidentämällä toista lepoaikaa vähintään 12 tuntiin 
seuraavan kalenterikuukauden tai seuraavien neljän viikon aikana. 
4. Jollei edellä olevasta 1 kohdasta muuta johdu, enintään kuuden peräkkäisen työpäivän 
jälkeen 2 kohdassa säädettyä lepoaikaa pidennetään 24 tunnin yhtäjaksoisella 
lepoajalla viikoittaisen lepoajan täyttymiseksi. 
6 artikla 
Yötyöntekijät 
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet seuraavien seikkojen 
varmistamiseksi: 
1. Yötyöntekijän päivittäinen työaika voi olla enintään kahdeksan tuntia. Työaika voi olla 
enintään kymmenen tuntia, jos kahdeksan tunnin päivittäinen keskiarvo ei ylity kahden 
kuukauden kuluessa; 3 artiklaa sovelletaan ajanjaksoihin, jolloin yö työntekijää ei 
pyydetä tekemään yötyötä. 
2. Yötyöstä maksetaan korvaus kansallisten säännösten, työehtosopimusten tai 
kansallisten käytänteiden mukaisesti, mutta korvaus on sallittu vain sillä ehdolla, että 
se ei ole omiaan vaarantamaan liikenneturvallisuutta. 
-is- 56 
3. Liikkuvilla työntekijöillä, jotka ovat yötyöntekijöitä, tulee olla samat mahdollisuudet 
täydennyskoulutukseen ja ylenemiseen kuin muillakin työntekijöillä. 
7 artikla 
Poikkeukset 
1. Poikkeuksia 3, 5 ja 6 artiklasta voidaan myöntää lakien, asetusten, hallinnollisten 
määräysten, työehtosopimusten tai työmarkkinaosapuolten välisten muiden 
sopimusten perusteella, kunhan asianomaisille työntekijöille tarjotaan vastaava 
korvaava lepoaika. 
Mahdollisuus poiketa 3 artiklasta ei saa johtaa yli kuuden kuukauden viitejaksoon 
laskettaessa keskimääräistä 48 tunnin viikoittaista enimmäistyöaikaa. Jäsenvaltiot 
voivat sallia poikkeuksia 3 artiklasta myös, jos keskimääräistä viikoittaista 
enimmäistyöaikaa vähennetään seuraavasti: 
- keskimäärin 39 tuntiin enintään 9 kuukauden viitejaksolla ja 
- keskimäärin 35 tuntiin enintään 12 kuukauden viitejaksolla. 
3. Säännöllisessä henkilöliikenteessä alle 50 kilometrin matkoilla tauot tai pysähdysajat 
voidaan jakaa alle 15 minuutin jaksoihin. 
8 artikla 
Tiedottaminen ja kirjanpito 
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
liikkuvien työntekijöiden työnantaja 
a) panee esille sopivaan paikkaan yrityksessä kopion tästä direktiivistä, alaa 
koskevista kansallisista säännöistä ja määräyksistä, työehtosopimuksista ja 
mahdollisista yrityksen sopimuksista, jotka on tehty tämän direktiivin perusteella, ja 
b) kirjaa muistiin viikossa enemmän kuin 48 tuntia tekevien työntekijöiden työajan 
sekä vuorokaudessa enemmän kuin kahdeksan tuntia tekevien yötyöntekij öiden 
työajan. Kirjanpito on säilytettävä vähintään kaksi vuotta. 
2. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että 
itsenäiset kuljettajat pitävät kirjaa työajastaan, jos se ylittää 48 tuntia viikossa tai 
yötyöntekijän osalta 8 tuntia vuorokaudessa. Kirjanpito on säilytettävä vähintään kaksi 
vuotta. 
-16- 57 
9 artikla 
Edullisemmat määräykset 
Tällä direktiivillä ei rajoiteta jäsenvaltioiden oikeutta soveltaa tai antaa liikkuvien 
työntekijöiden tai itsenäisten kuljettajien turvallisuuden ja terveyden suojelun kannalta 
edullisempia lakeja, asetuksia tai hallinnollisia määräyksiä eikä estetä edistämästä tai 
soveltamasta liikkuvien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden suojelun kannalta 
edullisempia työehtosopimuksia tai muita työmarkkinaosapuolten välillä tehtyjä 
sopimuksia. 
10 artikla 
Seuraamukset 
Jäsenvaltioiden on määritettävä seuraamukset, joita sovelletaan tämän direktiivin 
täytäntöönpanemiseksi annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen, ja varmistettava, 
että niitä sovelletaan. Seuraamusten tulee olla tehokkaita, rikkomukseen nähden 
suhteutettuja ja riittävästi ennalta ehkäiseviä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava näistä 
säännöksistä komissiolle 12 artiklan 1 kohdassa mainittuun päivämäärään mennessä, ja 
niihin myöhemmin tehtävistä muutoksista hyvissä ajoin. 
11 artikla 
Loppumääräykset 
Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan [kahden vuoden kuluessa direktiivin 
voimaantulosta] tai varmistettava kyseiseen päivämäärään mennessä, että 
työmarkkinaosapuolet toteuttavat tarvittavat toimenpiteet sopimuksen pohjalta, jolloin 
jäsenvaltioiden on toimittava niin, että ne voivat taata tämän direktiivin säännösten 
noudattamisen kaikissa tilanteissa. 
2. Kun jäsenvaltiot antavat 1 kohdassa tarkoitettuja säädöksiä, niissä on viitattava tähän 
direktiiviin tai niihin on liitettävä viittaus tähän direktiiviin, kun ne virallisesti 
julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
Tämän direktiivin täytäntöönpano ei oikeuta heikentämään liikkuvien työntekijöiden ja 
itsenäisten kuljettajien suojelun yleistä tasoa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 
jäsenvaltioiden oikeutta antaa olosuhteiden muuttuessa erilaisia lakeihin, asetuksiin tai 
sopimuksiin perustuvia työaikaa koskevia säännöksiä, kunhan tässä direktiivissä 
säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan. 
Jäsenvaltioiden on annettava komissiolle joka toinen vuosi kertomus tämän direktiivin 
täytäntöönpanosta ja ilmoitettava kummankin työmarkkinaosapuolen näkökannat. 
Tietojen on oltava komissiolla viimeistään kertomuksen kattaman kaksivuotiskauden 
päättymistä seuraavan syyskuun 30 päivänä. Kaksivuotiskausi on sama kuin neuvoston 
asetuksen (ETY) N:o 3820/85 16 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kausi. 
-17-
5c 
5. Komissio laatii joka toinen vuosi kertomuksen tämän direktiivin täytäntöönpanosta 
jäsenvaltioissa ja alan kehityksestä. Komissio toimittaa kertomuksen neuvostolle, 
Euroopan parlamentille sekä talous-ja sosiaalikomitealle. 
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä 
antamansa kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle. 
12 artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 
Brysselissä 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
-18- 53 
VAIKUTUSTEN ARVIOINTI 
EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA 
ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSET) 
Ehdotuksen nimi 
Neuvoston direktiivi maantieliikenteen alalla työskentelevien liikkuvien työntekijöiden ja 
itsenäisten kuljettajien työajan järjestämisestä. 
Asiakirjan viitenumero: 98018 
Ehdotus 
1. Miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen päätavoitteet, 
kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate? 
Yhteisön säädös perustuu perustamissopimuksen 75 ja 118 a artiklaan. 
Liikennemarkkinoiden järjestäminen on yksi yhteisen liikennepolitiikan keskeisiä 
osatekijöitä. Tieliikennealan työaikaa koskevien yhteisten normien säätäminen on tullut 
tärkeämmäksi, koska tämä kuljetusmuoto on niin hallitseva yhteisön alueella, koska 
markkinoille pääsy on vapautettu ja koska on tarpeen ehkäistä kilpailun vääristymistä 
liikenteenharjoittajien välillä. Vähimmäisnormien asettaminen kaikelle kuljetustoiminnalle 
ehkäisee tieliikennealan mahdollista hajautumista ja parantaa liikenneturvallisuutta sekä 
liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten kuljettajien työoloja. 
Säädös heijastaa myös komission sitoumusta tehdä ehdotuksia yhteisön lainsäädännöksi 
niillä aloilla, jotka eivät kuulu yleisen työaikadirektiivin 93/104/EY soveltamisalaan. Tämä 
maantieliikennettä koskeva direktiiviehdotus kuuluu osana toimenpidekokonaisuuteen, ja 
sillä mukautetaan yleisdirektiivin säännöksiä liikkuvien työntekijöiden ja itsenäisten 
kuljettajien erityisoloja vastaaviksi. 
Ehdotuksella pyritään viemään eteenpäin eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten tällä 
alalla käymiä keskusteluja. Siihen on sisällytetty ne asiat, joista työmarkkinaosapuolet 
pääsivät yhteisymmärrykseen, ja erimielisyyttä aiheuttaneista asioista esitetään ratkaisu, 
joka on nykyisen yhteisön lainsäädännön mukainen ja vastaa säädöksen perustavoitetta. 
Ehdotuksessa asetetaan 48 tunnin keskimääräinen viikoittainen enimmäistyöaika ja 60 
tunnin ehdoton yläraja. Samoin siinä säädetään vähimmäistauoista ja lepoajoista sekä 
yötyöstä. Työajan määritelmät vastaavat työmarkkinaosapuolten sopimia määritelmiä. 
Yhteisön säädös on ainoa keino sovittaa yhteen jäsenvaltioissa nykyisin vallitsevat erilaiset 
järjestelyt. Se luo yhteisen perustan, ja siinä säädetään terveyden ja turvallisuuden suojelun 
vähimmäistasosta, mikä parantaa myös liikenneturvallisuutta ja työoloja sekä ehkäisee 
kilpailun vääristymistä. 
Vaikutus yritystoimintaan 
60 
2. Mitä yrityksiä ehdotus koskee? 
- Yritystoiminnan alat 
Ehdotus vaikuttaa kaikkiin liikkuviin työntekijöihin ja itsenäisiin ammatinharjoittajiin 
maanteiden tavarakulj etusten j a henkilöliikenteen alalla. 
- Yritysten koko (pienten ja keskisuurten yritysten osuus) 
Eurooppalaisten työmarkkinaosapuolten vuonna 1995 laatiman raportin mukaan 
maanteiden kuljetustoiminta työllistää yhteensä arviolta 6,5 miljoonaa ihmistä Euroopan 
unionissa. Henkilöliikenteessä työpaikkoja on noin 1,2 miljoonaa, toisen lukuun 
harjoitettavassa kuljetustoiminnassa noin 2,1 miljoonaa ja omaan lukuun harjoitettavassa 
kuljetustoiminnassa 3-3,5 miljoonaa. Yhteisön alueen maantiekuljetusten harjoittajilla on 
käytössään keskimäärin 4,4 ajoneuvoa. Vuonna 1990 niissä jäsenvaltioissa toimivista alan 
yrityksistä, joiden osalta tiedot ovat saatavilla, 78 %:lla oli käytössään 1-5 ajoneuvoa, 11 
%:lla 6-10 ajoneuvoa ja 11 %:11a vähintään 11 ajoneuvoa. Pk-yritysten osuus alalla on siis 
suuri. 
- Ovatko yritykset keskittyneet yhteisön tietylle maantieteelliselle alueelle? 
Luvut ovat suurin piirtein samanlaiset kaikissa jäsenvaltioissa, joskin Alankomaissa, 
Belgiassa ja Itävallassa yli 5 ajoneuvon yritysten määrä on hiukan suurempi, kun taas 
Välimeren maissa sekä Ruotsissa ja Suomessa yli 90 %:lla liikenteenharjoittajista on 1-5 
ajoneuvoa. 
3. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotusta? 
Liikenteenharjoittajan on järjestettävä yritystoimintansa niin, että enimmäistyöaikaa 
koskevia rajoja noudatetaan ja että liikkuvat työntekijät saavat pitää vähimmäislepoajat ja 
-tauot. Jos liikenteenharjoittaja on itsenäinen kuljettaja, hänen tulee järjestää työnsä 
säädettyjen normien mukaisesti. Molemmissa tapauksissa on pidettävä kirjaa niistä 
jaksoista, jolloin keskimääräinen viikoittainen enimmäistyöaika on ylittynyt, sekä 
poikkeustapauksista. Kirjanpito on säilytettävä kahden vuoden ajan. Työnantajien on 
myös pantava esille asiaa koskeva lainsäädäntö ja sopimukset, jotta hänen liikkuvat 
työntekijänsä voivat tutustua niihin. 
4. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset talousvaikutukset 
- työllisyyteen? 
Niissä jäsenvaltioissa, joissa jo sovelletaan vastaavia kansallisia toimenpiteitä, tällä 
ehdotuksella ei ole suurta vaikutusta. Siellä missä vastaavia toimenpiteitä ei ole omaksuttu 
jo ennestään, ehdotus voi lisätä työpaikkojen määrää. Työntekijöiden terveys ja 
turvallisuus paranevat, mikä johtaa vakaampaan työntekijän työsuoritukseen pitkällä 
-20-61 
aikavälillä. Liikenteenharjoittajat, joiden marginaalit ovat pienet, saattavat tuottavuuden 
laskun vuoksi vähentää kuljetustensa määrää pikemmin kuin palkata lisää työntekijöitä. 
Tämä lainsäädäntö saattaa siis johtaa alan uudelleenjärjestelyihin joissakin jäsenvaltioissa. 
Tällä säädöksellä pyritään saattamaan itsenäiset ammatinharjoittajat työaikasäännösten 
osalta suunnilleen samaan asemaan kuin muutkin maantieliikenteen alalla toimivat. Heidän 
työaikansa määritellään kuitenkin joustavammin. Säädöksellä rajoitetaan suoraan 
ajoneuvoon liittyviin toimintoihin käytettävää, aikaa, ja se edellyttää hiukan paperityötä, 
mutta koska itsenäisten kuljettajien ajo- ja lepoaikaa säännellään jo neuvoston asetuksella 
(ETY) N:o 3820/85, tämä direktiivi ei vaikuttane kohtuuttomasti heidän toimintaansa. 
Liikenneturvallisuuden kannalta itsenäisten kuljettajien muiden tehtävien kuin ajamisen 
rajoittaminen auttaa ehkäisemään, ettei liiallinen väsymys haittaa ajoa. Näin voidaan 
parantaa palvelun laatua ja varmistaa työn jatkuvuus. 
- investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen? 
On mahdollista, että ehdotus lisää jonkin verran investointeja uusiin ajoneuvoihin, mutta 
kokonaisuudessa sillä ei kuitenkaan liene merkittävää vaikutusta investointeihin. Se ei 
myöskään haitanne uusien yritysten perustamista, koska siinä vaaditaan vain tehtävien 
uudelleenjärjestelyä tiettyjen vähimmäis- ja enimmäisvaatimusten noudattamiseksi. Näillä 
normeilla parannetaan työntekijöiden terveyttä ja varmistetaan, että he pystyvät 
parhaaseensa. Itsenäisille kuljettajille tarjotaan puitteet toiminnan jatkamiselle. 
- yritysten kilpailukykyyn? 
Ehdotuksella pyritään yhdenmukaistamaan yritysten kilpailuasemaa luomalla työaikaa 
koskevat yhteiset vähimmäisvaatimukset maantiekuljetusten alalle, mikä vähentää 
mahdollista kilpailun vääristymistä. 
- ehdotuksen määrälliset ja laadulliset kustannukset ja hyödyt? 
Komissio on teettänyt selvityksen vaikutuksista yrityksiin tarkoituksena arvioida 
työaikadirektiivin mahdollista vaikutusta nykyisin sen ulkopuolella oleviin aloihin kuten 
maantieliikenteeseen. 
Selvityksestä ilmenee, että yrityksille aiheutuvat kustannukset jakautuvat kolmeen 
ryhmään: 
(1) hallinnolliset kustannukset direktiivin noudattamisesta ja noudattamisen 
todistamisesta: työajan seurantajärjestelmien luominen ja käyttö 
(2) lisätyöntekijöiden palkkaamisen kokonaiskustannukset: palkkauskustannukset sekä 
myöhemmät välittömät ja välilliset työvoimakustannukset 
1 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, Cambridge Policy 
Consultants, lokakuu 1998. 
-21- 62 
(3) työajan uudelleenjärjestämisestä aiheutuvat kustannukset: uudet työvuorolistat, 
lepoaikojen edellyttämät lisäjärjestelyt, uudet sopimukset ammattiliittojen tai 
yritysneuvostojen kanssa. 
Työantajalle saattaa koitua myös hyötyä uusien sääntöjen noudattamisesta, mikä vähentää 
vaikutusten kokonaiskustannuksia. Hyötyjä ovat: 
(1) Onnettomuuksien ja terveyssyistä johtuvien poissaolojen väheneminen merkitsee 
työn keskeytymistä aiempaa harvemmin, mikä vähentää kustannuksia. 
(2) Parempi terveydentila ja vähäisempi väsymys lisäävät yksittäisten työntekijöiden 
tuottavuutta. 
(3) Yritysten tuottavuus paranee, kun työaikoja järjestellään uudelleen uusien 
säännösten toimeenpanon yhteydessä. 
(4)r Ylityökorvauksia säästyy, kun niiden työntekijöiden työaika lyhenee, jotka nykyisin 
työskentelevät uusien säännösten mukaista enimmäistyöaikaa pitempään. 
- Mitkä ovat direktiivin kustannukset? 
Mainitussa selvityksessä yrityksiin kohdistuvista vaikutuksista todetaan, ettei tarkan 
arvion tekeminen direktiivin täytäntöönpanon kustannuksista ja hyödyistä ole mahdollista. 
Arvion tekeminen edellyttää lukuisia päätelmiä puutteellisten tietojen perusteella, joten 
virhemarginaali on suuri. Suurimmat kustannukset aiheutuvat uusien työntekijöiden 
palkkaamisesta, joka on tarpeen työajan rajoittamisen ja vuosilomaa koskevien säännösten 
vuoksi. Suurimmat hyödyt ovat puolestaan ylityökorvausten vähentyminen, yksittäisten 
työntekijöiden tuottavuuden paraneminen sekä sairaslomien ja onnettomuuksien 
väheneminen. Ehdotuksen nettokustannusten arvioidaan olevan suuruusluokaltaan 
todennäköisesti 0,2 % palkkasummasta. 
Kattavien sosiaalisten puitteiden puuttuminen on häirinnyt pahasti maantieliikenteen alaa 
viime vuosina ja johtanut suuriin ennakoimattomiin kustannuksiin, joiden määrää on 
mahdotonta arvioida, ja konkursseihin sekä kuljetusyrityksissä että monissa 
maantiekuljetuksista jakelussaan riippuvaisissa yrityksissä. Tässä ehdotuksessa esitetään 
toimenpiteitä aukon paikkaamiseksi. 
Laajemmalta kannalta komission tiedonannossa "Liikenneturvallisuuden edistäminen 
EU:ssa - Ohjelma vuosiksi 1997-2001"2 esitetään maantieonnettomuuksien huomattavat 
kustannukset yhteiskunnalle. Yhden kuolonuhrin suoriksi taloudellisiksi kustannuksiksi 
(tuotannon menetys, lääkinnälliset ja vakuutuksesta aiheutuvat kustannukset) on arvioitu 
varovasti 1 miljoona ecua, mihin ei sisälly kivusta, surusta ja kärsimyksistä aiheutuvia 
kustannuksia. EU:n tieliikenteessä kuolonuhreja on nykyisin vuosittain noin 45 000, ja 
18%:ssa kuolemaan (yhteen tai useampaan) johtaneista onnettomuuksista on mukana 
tavarankuljetusajoneuvo tai linja-auto. Yhteiskunnalle aiheutuu siis huomattavia 
KOM(97) 131 lopullinen, 9.4.1997, s. 5. ^ 
-22-
kustannuksia. Äskettäisessä komission teettämässä tutkimuksessa,3 joka tukeutuu aiempiin 
yleisesti hyväksyttyihin selvityksiin, korostetaan onnettomuuksien sekä liiallisten 
työtuntien ja yötyön aiheuttaman väsymyksen välistä suhdetta maantieliikenteessä. 
5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon 
pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (muihin ryhmiin verrattuna 
lievemmät tai erilaiset vaatimukset tms.)? 
Ehdotus ei sisällä tätä asiaa koskevia erityissäännöksiä. Siinä määritellään kuitenkin 
itsenäisten kuljettajien työaika rajoittavammin, säilytetään heidän osaltaan taukoja ja 
lepoaikaa koskevat asetuksen (ETY) N:o 3820/85 säännökset ja vapautetaan heidät 
tietojen esillepanoa koskevasta velvoitteesta. 
Kuuleminen 
6. Luettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoista ja niiden esittämien kantojen 
pääpiirteet 
Komissio antoi 15. heinäkuuta 1997 valkoisen kirjan tietyistä työajan järjestämistä 
koskevista seikoista annetun direktiivin 93/104/EY ulkopuolisista toimialoista. Siinä se 
ilmaisi ehdotustensa pääsuuntauksen kaikkien "ulkopuolisten alojen" kuten 
maantieliikenteen osalta. ETUC (Euroopan ammattiyhdistysten liitto) toimitti kaikki 
toimialat - myös tieliikenteen työntekijöitä edustavan Euroopan unionin 
kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton (FST) toimialat - kattavan yhteisvastauksen, jossa 
se tuki komission suosimaa eriytettyä lähestymistapaa työaikasäännöksiin ja piti 
poikkeusten myöntämistä tarpeettomana yleisdirektiivin joustavuuden vuoksi. 
Työnantajapuolella UNICE (EY:n teollisuuden ja työnantajajärjestöjen liitto) katsoi, ettei 
uusi yhteisön lainsäädäntö ole tarpeen, koska kaikkien jäsenvaltioiden lainsäädännössä 
säädetään työaikaan liittyvästä suojasta ja useimmissa jäsenvaltioissa tätä täydennetään 
työehtosopimuksin ja EU:n tasolla on jo oikeudelliset puitteet näihin asioihin 
puuttumiseksi ja maantieliikenteen terveys- ja turvallisuusongelmiin voidaan jo puuttua 
asetuksen 3820/85 perusteella. ERU (Kansainvälinen maantiekuljetusliitto) vahvisti 
näkemyksensä, että nykyisten sääntöjen tehokkaampi soveltaminen olisi suotavampaa kuin 
uusien sääntöjen asettaminen. Sitovan linjan tulisi perustua työmarkkinaosapuolten 
yhteisiin näkemyksiin yksittäisissä kuljetusmuodoissa. 
IRU ja FST päättivät myöhemmin aloittaa alustavat keskustelut, joiden aikana komissio 
käynnisti huhtikuussa 1998 työmarkkinaosapuolten kuulemisen toisen vaiheen. 
Työmarkkinaosapuolet toimittivat komissiolle 27. toukokuuta 1998 yhteisen kirjeen, jossa 
ne ilmoittivat edenneensä keskusteluissaan ja pyrkivänsä työaikaa koskevaan sopimukseen 
direktiivin 93/104/EY periaatteiden pohjalta edistäen oikeudenmukaista kilpailua ja ottaen 
huomioon maantieliikenteen erityispiirteet. 
Le lien entre la duree du travail des conducteurs routiers et la securite routiere au sein de l'Union 
Europeenne, Universität-Gesamthochschule Kassel, Institut fiir Arbeitswissenschaft, kesäkuu 1997. 
-23-64 
Viime hetken kokouksesta ja sovittelijan yrityksistä huolimatta sopimukseen ei päästy 
komission asettamaan määräaikaan mennessä, joka päättyi 30. syyskuuta 1998. Molemmat 
osapuolet ilmoittivat sopimusluonnokseen liittyvät ongelmat, joita olivat työajan sekä 
päivystysvelvollisuuden ja -ajan määritelmät sekä sopimuksen soveltamisesta 
myönnettävien poikkeusten laajuus. 
Komission ehdotukseen on suureksi osaksi sisällytetty ne seikat,' joista 
työmarkkinaosapuolet pääsivät yhteisymmärrykseen, ja poikkeusten osalta siinä esitetään 
kompromissiratkaisua. Luonnoksen määritelmät on säilytetty, sillä vain eräät 
valtuuskunnat kyseenalaistivat määritelmiä keskustelujen loppuvaiheessa. Ne edustavat 
tarvittua myönnytystä 60 tunnin viikoittaisen enimmäistyöajan säätämiseksi. Määritelmien 
ongelmana on niiden yhteys eri jäsenvaltioiden palkkausjärjestelmiin, mutta on syytä 
muistaa, että tällä direktiivillä ei pyritä vaikuttamaan millään tavoin palkkaneuvotteluihin. 
Komission ehdotus perustuu työmarkkinaosapuolten yksityiskohtaisiin keskusteluihin 
kuluneen vuoden aikana, ja sillä pyritään kuromaan umpeen osapuolten välinen kuilu. 
-24-65 
MERENKULKIJOIDEN TYÖAJAN JÄRJESTÄMISTÄ KOSKEVAT 
EHDOTUKSET 
66 
Ehdotusten taustaa 
1. Nämä ehdotukset koskevat työajan järjestämistä meriliikenteessä. 
2. Työaikadirektiivin ulkopuolisia toimialoja koskevassa valkoisessa kirjassa 
(KOM(97) 334) todettiin, että pitkät työajat ovat tavallisia merillä. Työajan 
järjestelmällinen lyhentäminen oli kuitenkin tähän saakka ollut vaikeaa yhteisön 
ulkopuolisten maiden lipun alla purjehtivien alusten aiheuttaman kilpailun vuoksi. 
Työpaikkojen väheneminen Euroopan unioniin rekisteröidyillä laivoilla - yli 30 prosentilla 
vuodesta 1985 vuoteen 1995 - onkin ollut viime vuosina merkittävä huolenaihe sekä 
varustamoille että merenkulkijoille. Tämän ja toimialan maailmanlaajuisen luonteen vuoksi 
sekakomiteassa on pidetty tärkeänä päästä sopimuksiin kansainvälisissä järjestöissä ennen 
puuttumista yhteisön sisäisiin kysymyksiin. 
3. Kansainvälisessä merenkulkujärjestössä päästiin vuonna 1995 sopimukseen koulutusta, 
pätevyyskirjoja ja vahdinpitoa koskevan yleissopimuksen (STCW-yleissopimus) 
muuttamisesta vahdinpitäjien vähimmäislepoaikojen osalta. Yleissopimuksessa säädetään 
päivittäisestä vähintään 10 tunnin lepoajasta 24 tunnin aikana, ja lepoaika voidaan jakaa 
enintään kahdeksi jaksoksi, joista toisen on kestettävä yhtämittaisesti vähintään kuusi 
tuntia. Viikottaisen lepoajan on oltava vähintään 70 tuntia. Neuvosto antoi 25. toukokuuta 
1998 direktiivin 98/3 5/EY merenkulkijoiden vähimmäiskoulutustasosta annetun direktiivin 
94/5 8/EY muuttamisesta. Siinä otetaan huomioon vuoden 1995 STWC-yleissopimuksen 
säännökset, jotka koskevat kannella ja konehuoneessa työskentelevien vahdinpitäjien 
vähimmäislepoaikoja. 
4. Lokakuussa 1996 Kansainvälinen työjärjestö (ILO) hyväksyi uuden yleissopimuksen 
(n:o 180), joka koskee merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä. Yleissopimuksessa 
määrätään aluksilla työskenteleville merenkävijöille joko enimmäistyöaika (14 tuntia 
päivässä ja 72 tuntia viikossa) tai vähimmäislepoaika (10 tuntia päivässä ja 77 tuntia 
viikossa). Konferenssi päätti menettelystä, jolla yleissopimuksen n:o 180 määräyksiä 
voitaisiin soveltaa EU:n vesillä liikennöiviin EU:n ulkopuolella rekisteröityihin laivoihin 
satamavaltioiden suorittaman valvonnan avulla. 
5. Toimialan kansainvälisyyden vuoksi komissio pyrkii yhteistyössä alan 
työmarkkinajärjestöjen kanssa edistämään samanaikaisesti sekä EU:n jäsenvaltioiden 
lipun alla purjehtivilla aluksilla työskentelevien että yhteisön ulkopuolisista maista 
tulevilla aluksilla työskentelevien merenkulkijoiden terveyden ja turvallisuuden 
suojelua. Siten mukaan on liitetty seuraavat ehdotukset. 
6. Ehdotus direktiiviksi, jolla pannaan täytäntöön 30. syyskuuta 1998 tehty 
eurooppalainen sopimus merenkulkijoiden työajan järjestämisestä. 
7. Ehdotus direktiiviksi merenkulkijoiden työaikojen valvonnasta yhteisön satamia 
käyttävillä aluksilla. 
67 
Lisäksi komissio on laatinut jäsenvaltioille suosituksen merenkulkijoiden työaikaa ja 
alusten miehitystä koskevan Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksen n:o 180 
ratifioinnista sekä kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan 
Kansainvälisen työjärjestön yleissopimukseen n:o 147 liittyvän pöytäkirjan 
ratifioinnista. Tämä suositus, joka on osoitettu erikseen jäsenvaltioille, on liitetty 
tiedoksi. 
Koska direktiivi, jolla pannaan täytäntöön eurooppalainen sopimus merenkulkijoiden 
työajan järjestämisestä, perustuu sosiaalipolitiikkaa koskevaan sopimukseen, se ei 
koske Yhdistynyttä kuningaskuntaa (ellei sitä hyväksytä Amsterdamin sopimuksen 
139 artiklan mukaisesti sen tultua voimaan). Komissio antaa siksi neuvostolle sopivana 
ajankohtana ehdotuksen neuvoston direktiiviksi, jolla tämä sosiaalipolitiikkaa 
koskevaan pöytäkirjaan liittyvä direktiivi ulotetaan koskemaan Yhdistynyttä 
kuningaskuntaa. 
68 
Ehdotus: 
NEUVOSTON DIREKTIIVI 
EUROOPAN YHTEISÖN KANSALLISTEN 
VARUSTAMOYHDISTYSTEN KESKUSJÄRJESTÖN (ECSA) JA 
EUROOPAN UNIONIN KULJETUSTYÖNTEKIJÖIDEN 
YHDISTYSTEN LIITON (FST) MERENKULKIJOIDEN TYÖAJAN 
JÄRJESTÄMISTÄ KOSKEVASTA SOPIMUKSESTA 
(komission esittämä) 
JOHDANTO 
EHDOTUKSEN TARKOITUS 
1. Tämän direktiiviehdotuksen tarkoituksena on panna täytäntöön liitteenä oleva 
merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskeva sopimus, joka solmittiin 
30. syyskuuta 1998 merenkulkualan työmarkkinaosapuolia edustavien järjestöjen 
(ECSAjaFST) välillä. 
2. Kun työaikadirektiivin ulkopuolisia toimialoja koskeva valkoinen kirja lähetettiin 
työmarkkinaosapuolille, niille ilmoitettiin, että kyseessä on näiden toimialojen 
työaikaa koskevan muodollisen kuulemismenettelyn ensimmäinen vaihe. Valkoiseen 
kirjaan saatujen vastausten pohjalta komissio käynnisti 31. maaliskuuta 1998 
suunniteltua ehdotusta koskevan kuulemismenettelyn toisen vaiheen. 
3. Kuulemismenettelyn toisen vaiheen jälkeen työmarkkinaosapuolia yhteisön tasolla 
edustavat järjestöt, Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten 
keskusjärjestö (ECSA) ja Euroopan unionin kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liitto 
(FST) tekivät 30. syyskuuta 1998 eurooppalaisen sopimuksen merenkulkijoiden 
työajan järjestämisestä. Ne lähettivät sopimuksen komissiolle ja pyysivät, että 
sopimus . pantaisiin täytäntöön neuvoston komission ehdotuksesta tekemällä 
päätöksellä sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 
SOPIMUKSEN TARKASTELU 
4. Sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan täytäntöönpanosta antamassaan 
tiedonannossa1 komissio korosti, että perustamissopimusten valvojana komissio tekee 
päätösehdotuksia, jotka se jättää neuvostolle ottaen huomioon sopimuspuolten 
edustavuuden, niiden valtuudet, työehtosopimuksen lausekkeiden laillisuuden 
yhteisön lainsäädäntöön nähden sekä 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen pieniä ja 
keskisuuria yrityksiä koskevien määräysten noudattamisen. Komissio aikoo joka 
tapauksessa antaa jokaisesta neuvostolle esitetystä alaa koskevasta ehdotuksesta 
perustelumuistion, joissa se kommentoi ja arvioi työmarkkinaosapuolien tekemää 
sopimusta. 
i SOPIMUSPUOLTEN EDUSTAVUUS JA VALTUUDET 
5. Sopimuksen allekirjoittaneet järjestöt ovat FST, Euroopan unionin 
kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liitto, ja ECSA, Euroopan yhteisön kansallisten 
varustamoyhdistysten keskusjärjestö. Järjestöt ovat osallistuneet meriliikenteen 
sekakomitean toimintaan sen vuonna 1987 tapahtuneesta perustamisesta lähtien. 
Sekakomitean toiminnan tuloksena on syntynyt lukuisia yhteisiä lausuntoja 
meriliikennettä koskevista kysymyksistä ja erityisesti sosiaalisista näkökohdista. 
KOM(93) 600, 14.12.1993. 
. 70 
6. Sopimuksen allekirjoittaneiden järjestöjen jättämän aineiston mukaan ne ovat 
alakohtaisia ja organisoitu yhteisön tasolla. Lisäksi ne koostuvat järjestöistä, jotka 
ovat tunnustettu ja olennainen osa jäsenvaltioiden työmarkkinaosapuolten rakenteita 
ja joilla on valtuudet neuvotella sopimuksista ja jotka ovat edustettuina kaikissa 
jäsenvaltioissa. Lisäksi ne ovat rakenteeltaan sellaisia, jotta ne voivat tehokkaasti 
osallistua sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen täytäntöönpanoon. 
7. EC S A edustaa kaikkien jäsenvaltioiden kansallisia varustamoyhdistyksiä. Nämä ovat 
puolestaan selvästi tärkeimpiä kansallisia varustamoita edustavia työnantajajärjestöjä. 
FST edustaa ylivoimaista enemmistöä Euroopan merenkävijöistä. Sen kaikki 
jäsenjärjestöt osallistuvat itse kansallisiin työehtosopimusneuvotteluihin. 
8. Järjestöt täyttävät siten yhteisön tason työmarkkinaosapuolen vaatimukset, jotka on 
määritelty edellä mainitussa komission vuonna 1993 antamassa tiedonannossa. 
Järjestöt on sittemin otettu tunnustettujen työmarkkinaosapuolten listalle, joka on 
komission tiedonannon2 liitteessä I. ECSA on otettu mukaan alakohtaisena 
työnantajajärjestönä, FST Euroopan ammatilliseen yhteisjärjestöön (EAY) kuuluvana 
eurooppalaisena työmarkkinakomiteana. 
ii PIENIÄ JA KESKISUURIA YRITYKSIÄ KOSKEVAT MÄÄRÄYKSET 
9. Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 2 artiklan 2 kohdassa määrätään, että 
sosiaalialan lainsäädännössä on vältettävä säätämästä sellaisia hallinnollisia, 
taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten 
yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä. 
10. Sopimuksessa ei tehdä eroa pienten ja keskisuurten yritysten työntekijöiden ja muiden 
työntekijöiden välillä. Joissain lausekkeissa (3 ja 4 lauseke ja 5 lausekkeen 6 kohta) 
määrätään kuitenkin normeista, poikkeuksista tai tietystä joustavuudesta, jotka 
vahvistetaan kansallisella lainsäädännöllä tai työehtosopimuksilla. 
11. Nämä määräykset osoittavat työmarkkinaosapuolten halukkuuden tukea uusia 
joustavia työaikajärjestelyltä, jotka soveltuvat paremmin kaupallisen merenkulun 
muuttuviin tarpeisiin ja joiden on määrä ottaa paremmin huomioon sekä yritysten että 
työntekijöiden tarpeet. 
12. Tästä syystä komissio on tullut siihen tulokseen, että pieniä ja keskisuuria yrityksiä 
koskevia määräyksiä on noudatettu. 
KOM(98) 322 lopullinen. 
e ' 71 
III LAUSEKKEIDEN LAILLISUUS 
13. Komissio tutki tarkasti kaikki sopimuksen lausekkeet eikä löytänyt määräyksiä, jotka 
olisivat yhteisön lainsäädännön vastaisia. Se, että puitesopimuksessa määrätään 
jäsenvaltioita koskevista velvoitteista, ei saata sen laillisuutta kyseenalaiseksi. Itse 
asiassa sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen liitteenä olevasta toisesta julistuksesta3 
seuraa se, että työmarkkinaosapuolten välisten sopimusten toinen 
täytäntöönpanotapa yhteisön tasolla (siis komission ehdotuksesta tehdyllä neuvoston 
päätöksellä) luo todennäköisesti velvoitteita jäsenvaltioille. Jäsenvaltioiden velvoitteet 
eivät johdu suoraan työmarkkinaosapuolten välisestä sopimuksesta vaan sen 
täytäntöönpanotavasta. Sopimuksen sisältöä tarkastellaan tämän asiakirjan kohdassa 
IV, jossa esitetään komission arvio siitä. 
iv SOPIMUKSEN ARVIOINTI 
14. Määrittämällä työaikaa koskevia vähimmäisvaatimuksia eurooppalainen sopimus 
merenkulkijoiden työajan järjestämisestä panee täytäntöön työntekijöiden sosiaalisia 
perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 7, 8 ja 19 kohdat. 
15. Komissio katsoo, että työajan mukauttaminen, joustavuus ja järjestäminen ovat 
keskeisiä näkökohtia sekä työntekijöiden työolosuhteiden että yritysten joustavuuden 
kannalta, ja ne vaikuttavat merkittävästi työmarkkinoiden tilanteeseen ja työpaikkojen 
luomiseen. 
16. Tätä taustaa vasten komissio tukee täysin ECSA:n ja FST:n välisen työaikaa 
koskevan sopimuksen tavoitetta ja on sitä mieltä, että sopimus on tärkeä kolmesta 
syystä. 
17. Ensinnäkin merenkulkijoiden työaikaa koskevien vähimmäisvaatimusten käyttöönotto 
on merkittävä edistysaskel työntekijöiden perusoikeuksien vähimmäistason 
määrittämisessä. 
18. Toiseksi sopimuksella saavutetaan tasapaino eri pyrkimysten välillä. Näitä ovat tarve 
suojella riittävästi merenkulkijoiden terveyttä ja turvallisuutta sekä vaatimukset antaa 
kaupallista merenkulkua harjoittaville merialuksille tarpeeksi joustavuutta ja pitää yllä 
asianmukaisia yleisiä turvallisuusnormeja. Tässä suhteessa sopimus on sopusoinnussa 
komission keskipitkän aikavälin sosiaalialan toimintaohjelman 1995-1997 kanssa, 
työaikadirektiivin ulkopuolisia toimialoja koskevan valkoisen kirjan4 kanssa, 
3 "Yksitoista korkeaa sopimuspuolta ilmoittavat, että ensimmäiset järjestelyt 
työmarkkinaosapuolten välisten niiden yhteisön tasolla tehtyjen sopimusten soveltamiseksi, joihin 
viitataan 4 artiklan 2 kohdassa, koostuvat sopimusten sisällön kehittämisestä kollektiivisin neuvotteluin ja 
kunkin jäsenvaltion säännösten mukaisesti, ja että tämän vuoksi nämä järjestelyt eivät velvoita 
jäsenvaltioita soveltamaan sopimuksia suoraan tai luomaan sääntöjä niiden saattamiseksi osaksi 
kansallista lainsäädäntöä tai muuttamaan voimassa olevia sisäisiä säännöksiä näiden täytäntöönpanon 
helpottamiseksi." 
4 KOM(97) 334, lopullinen. 
7 
komission yhteinen liikennepolitiikka -toimintaohjelman5 kanssa ja vihreän kirjan 
"Yhteistyössä työn uudelleenorganisointiin"6 kanssa. 
19. Kolmanneksi sopimus on merkittävä saavutus yhteisön tasolla käytävälle 
alakohtaiselle työmarkkinaosapuolten vuoropuhelulle. Se vahvistaa yhteisön 
työmarkkinaosapuolten keskeisen aseman täydennettäessä, parannettaessa ja 
mukautettaessa työoloja koskevia kansallisia normeja yhteisön tasolla. Lisäksi 
sopimus korostaa Amsterdamin sopimuksen osaksi hiljattain otetun 
sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen elinvoimaisuutta. 
20. Komission mielestä kaikki ehdot ovat täyttyneet, jotta voitaisiin antaa ehdotus 
sopimuksen toteuttamisesta neuvoston päätöksellä. 
KOMISSION EHDOTUS 
21. Komissio ilmoitti 14. joulukuuta 1993 antamassaan tiedonannossa, että jos yhteisön 
tasolla tehty sopimus pannaan täytäntöön, työmarkkinaosapuolten yhteisestä 
pyynnöstä neuvoston päätöksellä komission ehdotuksesta, neuvostolla ei ole 
mahdollisuutta muuttaa sopimusta. Komissio tyytyy tämän vuoksi 
työmarkkinaosapuolten tekemää sopimusta tutkittuaan ehdottamaan päätöksen 
hyväksymistä sopimuksesta sellaisenaan. Tässä tapauksessa ehdotettu oikeudellinen 
väline on direktiivi. Siksi mukana ovat tavanomaiset lausekkeet direktiivin 
kansallisesta täytäntöönpanosta. 
22. Komissio katsoi myös, että neuvoston päätöksellä on pantava täytäntöön 
työmarkkinaosapuolten tekemän sopimuksen määräykset niin, että sopimuksen teksti 
ei ole osa päätöstä vaan sen liite. 
23. Lisäksi komissio ilmoitti, että jos neuvosto päättää sosiaalipolitiikasta tehdyn 
sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan viimeisessä alakohdassa määrättyjen menettelyjen 
mukaisesti olla panematta täytäntöön työmarkkinaosapuolten tekemää sopimusta 
sellaisenaan, komissio vetää pois päätösehdotuksensa ja tutkii mahdollisuutta 
ehdottaa oikeudellista välinettä kyseisellä alalla. 
24. Komissio ei siis ole toistanut sopimuksen tekstiä ehdotuksessaan vaan on lisännyt sen 
liitteeksi. Lisäksi se toistaa, että jos neuvosto haluaa muuttaa työmarkkinaosapuolten 
tekemää sopimusta, se vetää pois ehdotuksensa. 
KOM(95)302, lopullinen. 
KOM(97)128, lopullinen. 
73 
/ OIKEUSPERUSTA 
25. Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteisön 
tasolla tehdyt sopimukset pannaan täytäntöön 2 artiklassa tarkoitettujen kysymysten 
osalta allekirjoittajaosapuolten yhteisestä pyynnöstä neuvoston komission 
ehdotuksesta tekemällä päätöksellä. Merenkulkijoiden työajan järjestämistä koskeva 
sopimus liittyy sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 2 artiklan 1 kohdassa 
tarkoitettuun työympäristön terveellisyyteen ja turvallisuuteen. Tämä on yksi niistä 
aloista, joilla neuvosto voi tehdä määräenemmistöpäätöksiä. Näin ollen sopimuksen 
4 artiklan 2 kohta muodostaa asianmukaisen oikeusperustan komission ehdotukselle. 
26. Kyseisessä artiklassa ei määrätä Euroopan parlamentin kuulemisesta niiden pyyntöjen 
osalta, jotka komissio on saanut työmarkkinaosapuolilta. Tiedonannossaan 
tekemänsä sitoumuksen mukaisesti komissio on kuitenkin tiedottanut parlamentille 
työmarkkinaosapuolten kanssa käytävien neuvotteluiden eri vaiheista. Komissio 
toimittaa parlamentille myös tämän ehdotuksen, jotta se voi halutessaan antaa siitä 
lausuntonsa komissiolle ja neuvostolle. Sama koskee myös talous- ja 
sosiaalikomiteaa. 
// TOIMINTAMUOTO 
27. Sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdassa mainitulla "päätöksellä" 
viitataan yhteen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 189 artiklassa 
tarkoitettuun velvoittavaan lainsäädäntövälineeseen. Komission tehtävänä on 
ehdottaa neuvostolle sopivinta kyseisessä artiklassa mainituista kolmesta 
velvoittavasta välineestä (asetus, direktiivi tai päätös). Kyseisessä tapauksessa 
työmarkkinaosapuolten tekstin luonteen ja sisällön vuoksi on selvää, että sopimusta 
on tarkoitus soveltaa epäsuorasti niin, että jäsenvaltiot tai työmarkkinaosapuolet 
saattavat määräykset osaksi kansallista lainsäädäntöä. Näin ollen asianmukaisin väline 
sopimuksen täytäntöönpanoa varten on neuvoston direktiivi. Tekemiensä sitoumusten 
mukaisesti komissio katsoo lisäksi, että puitesopimuksen tekstin ei pitäisi olla osa 
direktiiviä vaan sen liite. 
28. Ehdotuksen artiklojen osalta komissio haluaa tehdä seuraavat huomautukset: 
74 
1 artikla 
29. Tässä artiklassa tehdään työmarkkinaosapuolten sopimuksesta pakollinen, jotta se 
voidaan panna täytäntöön neuvoston päätöksellä sosiaalipolitiikasta tehdyn 
sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 
2-4 artikla 
30. Ehdotuksen 2 artiklan 1 kohdassa todetaan, että direktiivissä säädetään ainoastaan 
vähimmäisvaatimuksista ja jätetään näin jäsenvaltioille tai työmarkkinaosapuolille 
mahdollisuus toteuttaa tiukempia toimenpiteitä kyseisellä alalla. 
31. Ehdotuksen 2 artiklan 2 kohdassa on suojelun tason säilyttämistä koskeva lauseke. Se 
koskee jäsenvaltioita, joissa taataan direktiivin hyväksymishetkellä parempi suojelu 
kuin direktiivin liitteenä olevalla sopimuksella. Kyseisen lausekkeen tarkoituksena on 
estää työntekijöiden suojelun heikkeneminen yhteisön direktiivin hyväksymisen 
vuoksi. Lausekkeella annetaan kuitenkin jäsenvaltioille mahdollisuus toteuttaa 
erilaisia toimenpiteitä, jotka johtuvat niiden talous- ja sosiaalipolitiikasta, kuitenkin 
sopimuksessa määrättyjä vähimmäisvaatimuksia noudattaen. On kuitenkin selvää, että 
jäsenvaltioilla on liikkumavaraa ainoastaan direktiivin takaaman perusturvan 
ylittävällä tasolla. 
32. Ehdotuksen 3 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden velvoitteesta säätää 
rangaistuksista, jotka ovat tehokkaita, oikeassa suhteessa rikkomukseen ja ennalta 
ehkäiseviä. Sovellettaessa yhteisön lainsäädäntöä on tarpeen, kuten kaikissa 
oikeudellisissa järjestelmissä, että niitä, joilla on yhteisön lainsäädännöstä seuraavia 
velvoitteita, varoitetaan rikkomasta sitä ja toisaalta niitä, jotka eivät noudata sitä, 
rangaistaan asianmukaisesti. 
33. Ehdotuksen 4 ja 5 artiklassa on tavanomaiset säännökset, jotka koskevat direktiivin 
saattamista osaksi jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä. 
DIREKTIIVIN PERUSTELUT TOISSIJAISUUDEN NÄKÖKULMASTA 
34. Ehdotus neuvoston direktiiviksi, joka koskee Euroopan yhteisön kansallisten 
varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin 
kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton (FST) tekemää sopimusta merenkulkijoiden 
työajan järjestämisestä, on toissijaisuusperiaatteen mukainen sitä koskevien kahden 
perusteen eli tarpeen ja laajuuden mukaisesti, jotka on kirjattu Euroopan unionista 
tehdyn sopimuksen mukaisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 
3 b artiklaan. 
35. Ensimmäisen perusteen eli yhteisön toiminnan tarpeellisuuden osalta ehdotus on 
perusteltavissa sillä, että työmarkkinaosapuolet ovat sopineet yhteisön toiminnan 
10 75 
tarpeellisuudesta sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklassa määrätyn 
menettelyn mukaisesti ja ovat pyytäneet yhteisön tasolla tehdyn sopimuksen 
täytäntöönpanoa komission ehdotuksesta tehdyllä neuvoston päätöksellä 
sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. 
36. Laajuuden osalta neuvoston direktiivi vastaa tähän vaatimukseen sikäli, että siinä 
rajoitutaan vahvistamaan päätavoitteet, jotka jäsenvaltioiden on saavutettava, ja että 
itse direktiivin sisällön vahvistavat työmarkkinaosapuolet eikä yhteisö. 
PÄÄTELMÄT 
37. Neuvostoa pyydetään hyväksymään direktiiviehdotus, joka koskee Euroopan 
yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan 
unionin kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton (FST) tekemää sopimusta 
merenkulkijoiden työajan järjestämisestä. 
38. Koska tämä ehdotus perustuu sosiaalipolitiikkaa koskevaan sopimukseen, se ei koske 
Yhdistynyttä kuningaskuntaa (ellei sitä hyväksytä Amsterdamin sopimuksen 
139 artiklan mukaisesti sen tultua voimaan). Komissio antaa siksi neuvostolle 
sopivana ajankohtana ehdotuksen neuvoston direktiiviksi, jolla tämä direktiivi 
ulotetaan koskemaan Yhdistynyttä kuningaskuntaa. 
11 76 
Ehdotus: 
Neuvoston direktiivi Euroopan yhteisön kansallisten 
varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin 
kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton (FST) merenkulkijoiden työajan 
järjestämistä koskevasta sopimuksesta 
98/0320 fPRT) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka l ; 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitettyyn sosiaalipolitiikkaa 
koskevaan pöytäkirjaan (N:o 14) liitetyn sopimuksen sosiaalipolitiikasta ja erityisesti sen 
4 artiklan 2 kohdan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen, 
(1) Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn sosiaalipolitiikkaa koskevan 
pöytäkirjan perusteella muut jäsenvaltiot kuin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin 
yhdistynyt kuningaskunta (jäljempänä 'jäsenvaltiot') haluavat jatkaa vuoden 1989 
sosiaalisen peruskirjan viitoittamaa tietä ja ovat tehneet sosiaalipolitiikkaa koskevan 
sopimuksen, 
(2) työmarkkinaosapuolet voivat sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 4 artiklan 
2 kohdan mukaisesti pyytää yhteisesti, että yhteisön tasolla tehdyt sopimukset pannaan 
täytäntöön neuvoston komission ehdotuksesta tekemällä päätöksellä, 
(3) neuvosto on antanut direktiivin 93/104/EY tietyistä työajan järjestämistä koskevista 
näkökohdista, mutta meriliikenne oli yksi direktiivin soveltamisalan ulkopuolisista 
toimialoista, 
(4) olisi otettava huomioon asiaan liittyvät Kansainvälisen työjärjestön työajan 
järjestämistä koskevat yleissopimukset, mukaan lukien erityisesti ne, jotka liittyvät 
merenkulkijoiden työaikaan, 
(5) komissio on sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti 
kuullut työmarkkinaosapuolia työaikadirektiivin ulkopuolisia toimialoja koskevista 
mahdollisista yhteisön toiminnan suuntaviivoista, 
(6) komissio arvioi tämän kuulemisen perusteella, että yhteisön toiminta on suotavaa, sekä 
kuuli työmarkkinaosapuolia uudelleen yhteisön tasolla suunnitellun ehdotuksen sisällöstä 
sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti, 
(7) Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestö (ECSA) ja 
Euroopan unionin kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liitto (FST) ovat ilmoittaneet 
komissiolle halustaan ryhtyä neuvotteluihin sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 
4 artiklan mukaisesti, 
12 77 
(8) mainitut järjestöt tekivät 30 päivänä syyskuuta 1998 sopimuksen merenkulkijoiden 
työajasta; sopimukseen sisältyy yhteinen pyyntö, että komissio panisi sopimuksen 
täytäntöön sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti 
komission ehdottamalla neuvoston päätöksellä, 
(9) neuvosto antoi 6 päivänä joulukuuta 1994 päätöslauselman tietyistä Euroopan unionin 
sosiaalipolitiikan näkymistä, jotka koskivat unionin taloudellista ja sosiaalista lähentämistä, 
ja kehotti työmarkkinaosapuolia hyödyntämään sopimuksentekomahdollisuuksia, koska 
työmarkkinaosapuolet ovat lähellä yhteiskunnallista todellisuutta ja ongelmia, 
(10) sopimusta sovelletaan kaikilla sekä julkisessa että yksityisessä omistuksessa olevilla, 
jonkin jäsenvaltion alueella rekisteröidyillä ja tavallisesti kaupallista merenkulkua 
harjoittavilla merialuksilla työskenteleviin merenkulkijoihin, 
(11) tämän puitesopimuksen täytäntöönpanon asianmukainen oikeudellinen väline on 
perustamissopimuksen 189 artiklan mukainen direktiivi; se sitoo jäsenvaltioita 
saavutettavaan tulokseen nähden, mutta jättää kansallisten viranomaisten valittavaksi 
muodon ja keinot, 
(12) otetaan huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 3 b artiklaan kirjattu 
toissijaisuusperiaate ja suhteellisuusperiaate; jäsenvaltiot eivät pysty toteuttamaan 
riittävällä tavalla tämän direktiivin tavoitteita, vaan ne voidaan toteuttaa paremmin 
yhteisön tasolla; tässä direktiivissä ei säädetä tavoitteet ylittävistä toimista, 
(13) kuten muissakin sosiaalipolitiikan alaan kuuluvissa samankaltaisia käsitteitä 
sisältävissä direktiiveissä, tässä direktiivissä annetaan jäsenvaltioille vapaus määritellä ne 
sopimuksessa käytetyt käsitteet, joita siinä ei ole erikseen määritelty, kansallisen 
lainsäädännön ja käytännön mukaisesti, edellyttäen että kyseiset määritelmät noudattavat 
sopimuksen sisältöä, 
(14) komissio on laatinut direktiiviehdotuksensa 20 päivänä toukokuuta 1998 yhteisön 
tason työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun mukauttamisesta ja edistämisestä antamansa 
tiedonannon mukaisesti ottaen huomioon allekirjoittajaosapuolten edustavuuden ja 
sopimuksen lausekkeiden laillisuuden, 
(15) komissio on laatinut direktiiviehdotuksen noudattaen sosiaalipolitiikasta tehdyn 
sopimuksen 2 artiklan 2 kohtaa, jossa määrätään, että sosiaalialan direktiiveissä on 
vältettävä "säätämästä sellaisia hallinnollisia, taloudellisia tai oikeudellisia rasituksia, jotka 
vaikeuttaisivat pienten tai keskisuurten yritysten perustamista taikka niiden kehittämistä", 
(16) sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan (N:o 14) täytäntöönpanosta 14 päivänä 
joulukuuta 1993 annetun tiedonannon mukaisesti komissio on ilmoittanut asiasta 
Euroopan parlamentille lähettämällä sille direktiiviehdotuksen tekstin, jonka liitteenä 
sopimus on, 
(17) komissio on ilmoittanut asiasta myös talous-ja sosiaalikomitealle, 
78 
13 
(18) sopimus vahvistaa vähimmäisvaatimukset, ja jäsenvaltiot ja/tai työmarkkinaosapuolet 
voivat pitää voimassa tai antaa edullisempia säännöksiä, 
(19) direktiivin täytäntöönpano ei oikeuta heikentämään kussakin jäsenvaltiossa vallitsevaa 
tilannetta, 
(20) jäsenvaltio voi antaa tämän direktiivin täytäntöönpanon työmarkkinaosapuolten 
tehtäväksi näiden yhteisestä pyynnöstä sillä edellytyksellä, että se toteuttaa kaikki 
toimenpiteet voidakseen koko ajan taata tässä direktiivissä säädettyjen tulosten 
saavuttamisen, ja 
(21) sopimuksen täytäntöönpanolla edistetään sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 
1 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden toteuttamista, 
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 
1 artikla 
Tämän direktiivin tarkoituksena on panna täytäntöön liitteenä oleva merenkulkualan 
työmarkkinaosapuolia edustavien järjestöjen (ECSA ja FST) välillä 30 päivänä syyskuuta 
1998 tehty sopimus merenkulkijoiden työajan järjestämisestä. 
2 artikla 
Vähimmäisvaatimukset 
1. Jäsenvaltiot voivat säilyttää tai antaa säännöksiä, jotka ovat edullisempia kuin tässä 
direktiivissä säädetyt. 
2. Tämän direktiivin täytäntöönpano ei ole missään tapauksessa riittävä peruste 
alentaa työntekijöiden suojelun yleistä tasoa direktiivin soveltamisalalla. Se ei rajoita 
jäsenvaltioiden tai työmarkkinaosapuolten oikeutta antaa tilanteen kehittymisen perusteella 
erilaisia lakeihin, asetuksiin tai sopimuksiin perustuvia säännöksiä tai määräyksiä kuin 
mitkä ovat voimassa direktiivin antamishetkellä, edellyttäen että tässä direktiivissä 
säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan. 
14 79 
3 artikla 
Rangaistustoimet 
Jäsenvaltioiden on määrättävä rangaistusjärjestelmästä, jota sovelletaan tämän direktiivin 
mukaisesti annettujen kansallisten säännösten rikkomuksiin, ja toteutettava kaikki 
toimenpiteet niiden täytäntöönpanemiseksi. Säädettyjen rangaistusten on oltava 
tehokkaita, suhteutettuja rikkomukseen ja riittävän ennalta ehkäiseviä. Jäsenvaltioiden on 
ilmoitettava antamistaan säännöksistä komissiolle viimeistään 4 artiklassa mainittuna 
päivänä sekä kaikista niitä koskevista muutoksista viipymättä. 
4 artikla 
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä 
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2001 tai 
varmistettava, että työmarkkinaosapuolet panevat tarvittavat säännökset sopimusteitse 
täytäntöön viimeistään kyseisenä päivänä. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat 
toimenpiteet, jotta ne voivat koko ajan taata direktiivissä säädettyjen tulosten 
saavuttamisen. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. 
2. Jäsenvaltioiden antamissa 1 kohdan mukaisissa säännöksissä on viitattava tähän 
direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. 
Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
5 artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 
Tehty Brysselissä 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
80 
15 
LIITE 
EUROOPPALAINEN SOPIMUS MERENKULKIJOIDEN 
TYÖAJAN JÄRJESTÄMISESTÄ 
Allekirjoittajaosapuolet, jotka 
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitettyyn 
sosiaalipolitiikkaa koskevaan pöytäkirjaan liitetyn sopimuksen sosiaalipolitiikasta ja 
erityisesti sen 3 artiklan 4 kohdan ja 4 artiklan 2 kohdan, 
katsovat, että sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti 
yhteisön tasolla tehdyt sopimukset pannaan täytäntöön allekirjoittajaosapuolten 
yhteisestä pyynnöstä, neuvoston komission ehdotuksesta tekemällä päätöksellä, ja 
allekirjoittajaosapuolet esittävät tällaisen pyynnön, 
ovat tehneet tämän sopimuksen: 
1 lauseke 
Sopimusta sovelletaan kaikilla sekä julkisessa että yksityisessä omistuksessa 
olevilla, jonkin jäsenvaltion alueella rekisteröidyillä ja tavallisesti kaupalliseen 
merenkulkuun osallistuvilla merialuksilla työskenteleviin merenkulkijoihin. Tässä 
sopimuksessa aluksen, joka on kahden valtion rekisterissä, katsotaan olevan 
rekisteröity sen valtion alueella, jonka lipun alla se purjehtii. 
Jos esiintyy epäilyjä siitä, pidetäänkö alusta merialuksena tai kaupalliseen 
merenkulkuun osallistuvana aluksena tämän sopimuksen merkityksessä, asian 
päättää jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen. Asianomaisia varustamojen ja 
merenkulkijoiden järjestöjä tulisi kuulla asiasta. 
2 lauseke 
Tässä sopimuksessa tarkoitetaan 
(a) 'työajalla' aikaa, jonka merenkulkijan edellytetään työskentelevän aluksen 
hyväksi, 
(b) 'lepoajalla' työajan ulkopuolista aikaa; lyhyet tauot eivät sisälly tähän 
käsitteeseen, 
(c) 'merenkulkijalla' henkilöä, joka työskentelee missä tahansa ominaisuudessa 
sellaisella merialuksella, johon tätä sopimusta sovelletaan, 
16 81 
(d) 'varustamolla' aluksen omistajaa tai mitä tahansa muuta organisaatiota tai 
henkilöä, kuten hoitoyhtiötä tai ilman miehistöä rahdatun aluksen rahdinottajaa, 
joka on ottanut vastatakseen aluksen käytöstä varustamolta ja joka näin 
tehdessään on sitoutunut vastaamaan kaikista tähän liittyvistä velvollisuuksista ja 
Vastuista. 
3 lauseke 
Sopimuksen 5 lausekkeessa asetetuissa rajoissa on määrättävä joko enimmäistyöajasta, 
joka ei saa ylittyä tiettynä ajanjaksona, tai vähimmäislepoajasta, joka on myönnettävä 
tiettynä ajanjaksona. 
4 lauseke 
Rajoittamatta 5 lausekkeen soveltamista merenkulkijoiden tavanomainen työaika 
perustuu periaatteessa kahdeksan tunnin työpäivään siten, että viikossa on yksi 
lepopäivä ja yleiset vapaapäivät ovat lepopäiviä. Jäsenvaltioilla voi olla menettelyjä 
sellaisen työehtosopimuksen sallimiseksi tai rekisteröimiseksi, jossa määrätään 
merenkulkijoiden tavanomaisesta työajasta vähintään näitä määräyksiä vastaavin 
ehdoin. 
5 lauseke 
1. Työ- tai lepoaika rajataan joko seuraavasti: 
(a) enimmäistyöaika, joka ei saa ylittää 
(i) 14: ää tuntia 24 tunnin aikana j a 
(ii) 72:ta tuntia seitsemän päivän aikana 
tai seuraavasti: 
(b) vähimmäislepoaika, joka ei saa olla vähemmän kuin 
(i) 10 tuntia 24 tunnin aikana ja 
(ii) 77 tuntia seitsemän päivän aikana. 
2. Lepoaika voidaan jakaa enintään kahdeksi jaksoksi, joista toisen on oltava 
vähintään kuusi tuntia, ja peräkkäisten lepoaikojen välillä saisi kulua enintään 14 
tuntia. 
3. Katselmukset, palo- ja pelastusveneharjoitukset sekä' kansallisissa laeissa ja 
asetuksissa ja kansainvälisissä oikeudellisissa asiakirjoissa säädetyt harjoitukset 
on toteutettava siten, että lepoaikoja häiritään mahdollisimman vähän eikä 
aiheuteta väsymystä. 
4. Jos merenkulkijan on oltava valmiina toimintaan esimerkiksi silloin, kun 
konehuoneessa ei ole valvontaa, hänen on saatava riittävä korvaava lepoaika, jos 
säännönmukainen lepoaika häiriytyy työhönkutsun vuoksi. 
O 
17 »2 
5. Edellä mainitun 3 ja 4 kohdan osalta, jos työehtosopimusta tai 
välitystuomioistuimen päätöstä ei ole tai jos toimivaltainen viranomainen päättää 
sopimuksen tai päätöksen määräysten olevan riittämättömiä, toimivaltaisen 
viranomaisen tehtävänä on päättää näistä määräyksistä, jotta varmistetaan 
sopimuksen piiriin kuuluvien merenkulkijoiden saavan riittävästi lepoa. 
6. Ottaen työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden suojelua koskevat yleiset 
periaatteet huomioon jäsenvaltioilla voi olla kansallisia lakeja, asetuksia tai 
menettely, joiden mukaisesti toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä tai 
rekisteröidä työehtosopimuksia, joissa sallitaan poikkeuksia 1 ja 2 kohdan 
rajoituksiin. Tällaisissa poikkeuksissa on mahdollisuuksien mukaan noudatettava 
asetettuja normeja, mutta niissä voidaan ottaa huomioon tiheämmin toistuvat tai 
pidemmät vapaat jaksot tai korvaavan vapaan myöntäminen vahtia pitäville 
merenkulkijoille tai lyhyitä matkoja tekevillä aluksilla työskenteleville 
merenkulkijoille. 
7. Helppopääsyiseen paikkaan on kiinnitettävä aluksen työaikajärjestelyt esittävä 
taulukko, jossa kerrotaan jokaisesta työtehtävästä ainakin: 
(a) meri- ja satamapalvelun työvuorojen aikataulu sekä 
(b) jäsenvaltioissa voimassa olevissa laeissa, asetuksissa tai 
työehtosopimuksissa edellytettävä enimmäistyöaika tai 
vähimmäislep o aika. 
8. Edellä 7 kohdassa tarkoitettu taulukko on laadittava vakiomuodossa aluksen 
työkielellä tai -kielillä sekä englanniksi. 
6 lauseke 
Alle 18-vuotiaat merenkulkijat eivät saa työskennellä yöaikaan. Tässä lausekkeessa 
'yöajalla' tarkoitetaan vähintään yhdeksän peräkkäisen tunnin ajanjaksoa, johon sisältyy 
ajanjakso keskiyöstä kello viiteen aamulla. Tätä määräystä ei tarvitse soveltaa, jos se 
haittaa voimassa olevien ohjelmien ja aikataulujen mukaista nuorten 16-18-vuotiaiden 
merenkulkijoiden käynnissä olevaa koulutusta. 
7 lauseke 
1. Aluksen päälliköllä on oikeus vaatia merenkulkijaa tekemään tarvittavat työtunnit 
aluksen, aluksella olevien ihmisten tai lastin välittömän turvallisuuden vuoksi tai 
autettaessa muita merihädässä olevia aluksia tai ihmisiä. 
2. Aluksen päällikkö voi 1 kohdan mukaisesti keskeyttää työ- tai lepoaikataulun 
noudattamisen ja vaatia merenkulkijaa tekemään tarvittavat työtunnit, kunnes 
tilanne on palautunut normaaliksi. 
3. Tilanteen palauduttua normaaliksi ja heti, kun se on toteutettavissa, päällikön on 
varmistettava, että aikataulun mukaisena lepoaikanaan työskennelleille 
merenkulkijoille myönnetään riittävä lepoaika. 
83 
18 
8 lauseke 
1. Merenkulkijoiden päivittäisistä työajoista tai heidän päivittäisistä lepoajoistaan on 
pidettävä kirjaa, jotta voidaan seurata 5 lausekkeessa esitettyjen määräysten 
noudattamista. Merenkulkijan on saatava itseensä liittyvistä tiedoista kopio, 
jonka päällikkö tai hänen valtuuttamansa henkilö sekä merenkulkija vahvistavat 
kirjallisesti. 
2. Näiden tietojen rekisteröimiseksi aluksella on määrättävä menettelyt, joissa 
määritellään myös se, kuinka usein tiedot on rekisteröitävä. Merenkulkijoiden 
työaikaa tai heidän lepoaikaansa koskevien tietojen muoto on päätettävä ottaen 
huomioon käytettävissä olevat kansainväliset ohjeet. Tiedot on merkittävä 
muistiin 5 lausekkeen 8 kohdassa määrätyllä kielellä tai siinä määrätyillä kielillä. 
3. Tähän sopimukseen liittyvän kansallisen lainsäädännön säännöksistä ja asiaan 
liittyvistä työehtosopimuksista on oltava aluksella kopio paikassa, jossa se on 
helposti miehistön saatavilla. 
9 lauseke 
Edellä 8 lausekkeessa tarkoitetut tiedot on tarkastettava ja vahvistettava sopivin 
väliajoin työaikoja tai lepoaikoja koskevien tämän sopimuksen täytäntöönpanoon 
liittyvien määräysten noudattamisen valvomiseksi. 
10 lauseke 
1. Miehitystasoa määrättäessä, hyväksyttäessä tai tarkistettaessa on riittävän levon 
varmistamiseksi ja väsymyksen rajoittamiseksi vältettävä mahdollisuuksien 
mukaan ylimääräisiä työtunteja tai pidettävä niiden määrä mahdollisimman 
pienenä: 
2 Jos rekistereistä tai muista lähteistä käy ilmi työaikoja tai lepoaikoja koskevien 
määräysten rikkominen, on toteutettava toimenpiteitä, joihin kuuluu tarvittaessa 
aluksen miehityksen tarkistaminen, jotta vältetään määräysten rikkominen 
tulevaisuudessa. 
3. Kaikilla tämän sopimuksen piiriin kuuluvilla aluksilla on oltava riittävä, 
turvallinen ja tehokas miehitys turvallisen miehityksen vähimmäismääräyksiä 
koskevan asiakirjan tai toimivaltaisen viranomaisen myöntämän vastaavan 
asiakirjan mukaisesti. 
11 lauseke 
Aluksella ei saa työskennellä alle 16-vuotiaita henkilöitä. 
84 
19 
12 lauseke 
Varustamon on järjestettävä päällikölle tarvittavat voimavarat, jotta tästä sopimuksesta 
aiheutuvia velvoitteita voidaan noudattaa, aluksen asianmukaiseen miehitykseen 
liittyvät velvoitteet mukaan luettuina. Päällikön on toteutettava kaikki tarvittavat 
toimenpiteet sen varmistamiseksi, että tästä sopimuksesta aiheutuvia merenkulkijoiden 
työ- ja lepoaikoja koskevia vaatimuksia noudatetaan. 
13 lauseke 
1 Kaikilla merenkulkijoilla on oltava todistus siitä, että he pystyvät tekemään työtä, 
jota heidän on tarkoitus tehdä merellä. 
Terveystarkastuksen luonteesta ja terveystodistukseen sisällytettävistä 
yksityiskohdista on kuultava asianomaisia varustamojen ja merenkulkijoiden 
järjestöjä. 
Kaikkien merenkulkijoiden on käytävä säännöllisesti terveystarkastuksissa. 
Vahdinpitäjät, joilla on lääkäriltä saatu todistus yötyöstä aiheutuvista 
terveysongelmista, on siirrettävä mahdollisuuksien mukaan heille sopivaan 
päivätyöhön. 
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun terveystarkastuksen on oltava ilmainen, ja siinä on 
noudatettava lääkärin vaitiolovelvollisuutta. Tällaiset terveystarkastukset voidaan 
tehdä kansallisen terveydenhoitojärjestelmän piirissä. 
14 lauseke 
Varustamon on toimitettava vahdinpitäjiä ja muita yöaikaan työskenteleviä henkilöitä 
koskevia tietoja kansallisille toimivaltaisille viranomaisille näiden pyynnöstä. 
15 lauseke 
Merenkulkijoiden terveyttä ja turvallisuutta on suojeltava heidän' työnsä luonteen 
mukaisesti. Päivä- ja yöaikaan työskentelevien merenkulkijoiden turvallisuuden ja 
terveyden osalta on oltava käytettävissä vastaavat suojelu- ja ennaltaehkäisypalvelut. 
16 lauseke 
Kaikilla merenkulkijoilla on oikeus vähintään neljän viikon palkalliseen vuosilomaan tai 
osaan siitä alle vuoden mittaisten työskentelykausien osalta kansallisessa 
lainsäädännössä säädettyjen tai kansallisissa käytänteissä esiintyvien vuosiloman 
ansaitsemista ja antamista koskevien edellytysten mukaisesti. 
Palkallista vähimmäisvuosilomaa ei voida korvata rahallisesti, paitsi työsuhteen 
päättyessä. 
Brysselissä 30. syyskuuta 1998 
85 
20 
Euroopan unionin kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liitto (FST) 
Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestö (ECSA) 
86 
21 
EHDOTUS: 
NEUVOSTON DIREKTIIVI MERENKULKIJOIDEN 
TYÖAIKOJEN VALVONNASTA YHTEISÖN SATAMIA 
KÄYTTÄVILLÄ ALUKSILLA 
i 
22 
EHDOTUS: 
NEUVOSTON DIREKTIIVI MERENKULKIJOIDEN TYÖAIKOJEN VALVONNASTA 
YHTEISÖN SATAMIA KÄYTTÄVILLÄ ALUKSILLA 
PERUSTELUT 
YLEINEN JOHDANTO 
1. Työmarkkinaosapuolten pyynnöstä ja niiden tehtyä 30. syyskuuta 1998 sopimuksen 
meriliikenteen työaikajärjestelyistä komissio on tehnyt ehdotuksen neuvoston 
direktiiviksi mainitun sopimuksen täytäntöönpanosta yhteisössä. Ehdotettuun 
direktiiviin viitataan tässä asiakirjassa ilmaisulla merityöaikadirektiivi. 
Työmarkkinaosapuolten sopimus perustuu merkittäviltä osin Kansainvälisen 
työjärjestön JJLOn yleissopimuksen n:o 180 määräyksiin. Merityöaikadirektiivin 
mukaan jäsenvaltiot ottavat käyttöön tai pitävät voimassa määräyksiä, jotka ovat 
edullisempia kuin työmarkkinaosapuolten sopimukseen sisältyvät. 
(Merityöaikadirektiivin 2 artikla ja erityisesti merenkulkijoiden terveyteen ja 
vuosilomaan liittyvät säännökset, jotka eivät sisälly ELOn yleissopimukseen n:o 180 
[työmarkkinaosapuolten sopimuksen 13-16 lauseke]). 
Sopimus ja siten myös merityöaikadirektiivi koskee jäsenvaltioita lippuvaltioina. 
2. Tärkeimmät perusteet erilliselle meriliikennettä koskevalle työaikajärjestelmälle 
liittyvät työympäristön ainutlaatuisuuteen. Aluksilla sovellettava järjestelmä 
poikkeaa varsin paljon niistä määräyksistä, joita sovelletaan useimmissa maalla 
tapahtuvissa toiminnoissa. Meriliikenne ei rajoitu yhdelle tietylle alueelle eikä yhden 
valtion juridisen toimivallan piiriin, vaan siihen sovelletaan kansainvälistä oikeutta, 
jonka peruskäsitteitä on vesiliikenteen vapaus. 
3. On tärkeää ottaa huomioon, että työaikojen noudattaminen on merkittävä osa 
turvallisuutta, eikä kilpailunäkökohtiakaan sovi unohtaa. Tasapuolinen ja 
vääristymätön kilpailu turvallisimmassa mahdollisessa toimintaympäristössä on. 
taattava paitsi laivanvarustajien kesken myös kaikilla yhteisön satamia käyttävillä 
reiteillä, joilla yhteisön lipun alla purjehtivat alukset kilpailevat suoraan keskenään 
ja toisaalta yhteisön ulkopuolisiin maihin rekisteröityjen alusten kanssa. 
Neuvosto korosti merenkulun turvallisuutta koskevasta yhteisestä politiikasta 
antamassaan päätöslauselmassa tarvetta luoda kaikille toimijoille yhtäläiset 
toimintaedellytykset. Tämä on keskeistä myös ILOn yleissopimuksessa n:o 147. 
Yleissopimuksen 4 artiklassa, johon yleissopimukseen vuonna 1996 liitetyssä 
pöytäkirjassa viitataan, annetaan satamavaltioille tietyt valvontavaltuudet, joiden 
nojalla ne voivat ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen kansainvälisesti 
sovittujen normien noudattamisen. 
23 88 
Jäsenvaltioilla, jotka ovat asiaankuuluvien ILOn yleissopimusten sopimuspuolia, on 
oikeus soveltaa ILOn yleissopimuksen n: o 147 4 artiklaa kaikkiin satamiinsa 
saapuviin aluksiin. Suotuisamman kohtelun kieltävän lausekkeen mukaisesti 
jäsenvaltioiden pitäisi ulottaa valvontansa myös yleissopimukseen kuulumattomien 
kolmansien maiden lipun alla purjehtiviin aluksiin. 
4. Yhtäläisten toimintaedellytysten aikaansaamiseksi tarvitaan yhtenäistä 
valvontamenettelyä. On kuitenkin hyvin monimutkaista tarkistaa, että aluksella 
noudatetaan työ- ja lepoaikamääräyksiä. Työaikamääräysten noudattamista ei ole 
helppo tarkistaa aluksen matkatessa kansallisen lainkäyttöalueen ulkopuolella, ja 
erityisiä vaikeuksia tarkistamiselle aiheuttaa se, että suurin osa työ- ja lepoajasta 
vietetään aluksen ollessa merellä. 
ELOn yleissopimukseen n:o 180 on onneksi sisällytetty eräitä erityisiä määräyksiä, 
joilla.helpotetaan työaikojen noudattamisen valvontaa. Yhtenäinen järjestelmä, jolla 
varmistetaan meriliikenteen työaikajärjestelyjen noudattaminen, olisikin 
perustettava yleissopimuksen määräyksiin samoin kuin IMOn ja ILOn suosituksiin. 
5. Ohittaa ei voida myöskään voimaan tulevien ELOn yleissopimusten määräysten 
erityispiirrettä. ILOn yleissopimusten voimaantuloon tarvitaan tavallisesti 
vähemmän ratifioijamaita kuin Kansainvälisen merenkulkujärjestön piirissä tehtyjen 
yleissopimusten voimaantulo vaatii. Vaikka suuri osa jäsenvaltioista ratifioisi ILOn 
yleissopimukset n:o 180 ja n:o 147, vaarana on, että osa jäsenvaltioiden satamissa 
käyvistä aluksista on rekisteröity sellaisissa valtioissa, jotka eivät ole edellä 
mainittujen yleissopimusten sopimuspuolia. Sen vuoksi on tärkeää selventää 
tilannetta erityisellä suotuisamman kohtelun kieltävällä lausekkeella, jonka 
perusteella voitaisiin tarkistaa, että merenkulkijoiden työ- ja lepoaikamääräyksiä 
noudatetaan aluksella asianmukaisella tavalla. 
6. Näiden tilannetta kuvaavien erityispiirteiden ja huolenaiheiden johdosta 
jäsenvaltioilla on oltava niiden toimiessa satamavaltioina käytettävissään sopiva 
menettely, jolla ne voivat tarkistaa meriliikenteen työaikavaatimusten 
noudattamisen seka selvittää yksiselitteisesti, noudatetaanko tarkastettavalla 
aluksella kaikkia aluksia koskevia kansainvälisiä normeja. 
Läheisyysperiaatteen mukaisesti järjestelmällä ei pidä puuttua seuraavankaltaisiin 
seikkoihin, joista jäsenvaltiot voivat tehokkaasti huolehtia ja jotka eivät vaikuta 
ILOn yleissopimuksen n:o 180 päätavoitteitten saavuttamiseen: 
• sopivimman tarkastusviranomaisen valinta 
• tarkastustiheys 
• luottamus tarkastajan ammatilliseen arviointikykyyn. 
7. Komissio toteaa, ettei merityöaikadirektiivin soveltaminen yhteisön jäsenvaltioiden 
. lipun alla purjehtivilla aluksilla työskenteleviin merenkulkijoihin aiheuta vaikeuksia, 
olipa heidän kansallisuutensa mikä tahansa. Direktiivin soveltaminen ei 
periaatteessa riipu ILOn yleissopimuksen voimaantulosta, joten se voitaisiin panna 
täytäntöön suhteellisen lyhyessä ajassa. 
24 89 
Jotta kuitenkin voitaisiin varmistaa, että merenkulkijoiden turvallisuus ja terveyden 
suojelu on vastaavalla tasolla kaikilla aluksilla, komissio ehdottaa, että 
merityöaikadirektiiviä täydennetään direktiivillä, joka koskee merenkulkijoiden 
työaikojen valvontaa yhteisön satamia käyttävillä aluksilla (jäljempänä 
"valvontadirektiivi"). 
SÄÄDÖSTEN PERUSPERIAATTEET 
8. Lippuvaltioina toimivien jäsenvaltioiden on valvontadirektiivin mukaisesti luotava 
järjestelmä, jolla taataan, että kaikki jäsenvaltioiden alueella rekisteröidyt 
merialukset noudattavat merityöaikadirektiivin säännöksiä. 
Satamavaltioina toimiessaan jäsenvaltioiden ei kuitenkaan pitäisi vaatia yhteisön 
ulkopuolisten maiden aluksilta, että nämä noudattavat sellaisia 
työmarkkinaosapuolten sopimuksen määräyksiä, jotka eivät sisälly ILOn 
yleissopimukseen n:o 180. Tällaisia määräyksiä ovat mm. merenkulkijoiden 
terveyteen ja vuosilomaan liittyvät määräykset (työmarkkinaosapuolten sopimuksen 
13-16 lauseke). Vaikka jäsenvaltiot voivat merityöaikadirektiivin 2 artiklan 
mukaan ottaa käyttöön tai pitää voimassa määräyksiä, jotka ovat suotuisampia kuin 
työmarkkinaosapuolten sopimukseen sisältyvät, ne eivät kuitenkaan voi 
käytännössä soveltaa niitä direktiivin nojalla yhteisön ulkopuolisten maiden 
aluksiin. Sen vuoksi ei pitäisikään vaatia ILOn yleissopimukseen n:o 180 
sisältymättömien vaatimusten noudattamista sellaisilta aluksilta, joita ei ole 
rekisteröity jonkin jäsenvaltion alueella tai jotka eivät purjehdi jonkin jäsenvaltion 
lipun alla. 
Lisäksi todettakoon, että edellä kuvatun kaltaisilta yhteisön ulkopuolisten maiden 
aluksilta voitaisiin vaatia valvontadirektiivin vaatimusten noudattamista vasta sen 
jälkeen, kun ELOn yleissopimus n:o 180 ja ILOn yleissopimukseen n:o 147 liitetty 
pöytäkirja ovat tulleet voimaan. 
9. Valvontadirektiivissä kuvataan ne menettelyt, joiden mukaisesti tarkistetaan, että 
yhteisön jäsenvaltioiden satamissa poikkeavat alukset noudattavat asiaankuuluvia 
merityöaikadirektiivin säännöksiä. 
ILOn yleissopimuksessa n:o 180 edellytetään mm. seuraavaa: 
• Laaditaan taulukko, josta käy ilmi aluksen työaikajärjestely sekä lippuvaltiossa 
voimassa olevan lainsäädännön tai määräysten tai työehtosopimusten mukainen 
enimmäistyöaika ja vähimmäislepoaika. Taulukko on asetettava esille 
helppopääsyiseen paikkaan. 
• Merenkulkijoiden päivittäisestä työajasta tai päivittäisestä lepoajasta on pidettävä 
kirjaa. Kirjanpito on säilytettävä aluksella, ja aluksen rekisteröintivaltion 
toimivaltaisen viranomaisen on vahvistettava se määräajoin. 
Koska ILOn ja IMOn yhteinen asiantuntijaryhmä on laatinut vakiomuotoiset mallit 
aluksen työaikajärjestelytaulukkoa samoin kuin merenkulkijoiden päivittäistä 
25 90 
työaikaa tai päivittäistä lepoaikaa koskevaa kirjanpitoa varten, jäsenvaltioilla on 
käytettävissään asianmukaiset välineet, joiden avulla ne voivat lippu- tai 
satamavaltioina seurata merityöaikadirektiiviin sisältyvien ELOn yleissopimuksen 
n:o 180 määräysten noudattamista. 
Jotta näitä välineitä käytettäisiin yhdenmukaisella tavalla, vakiomuotoiset mallit on 
sisällytetty valvontadirektiiviin. Valvontadirektiivissä edellytetään joko 
vakiomuotoisen mallin tai vastaavan kaavan käyttöä. 
Se, ettei aluksella noudateta asiaankuuluvia merityöaikadirektiivin säännöksiä, 
paljastuu tavallisesti aluksella suoritettavassa tarkastuksessa. Sen vuoksi 
valvontadirektiivissä luetellaan seikat, jotka edellä mainittujen asiakirjojen osalta on 
vähintään tarkastettava. 
Mikäli aluksella on erityisen väsyneitä merenkulkijoita ja heidän väsymyksensä 
voidaan osoittaa johtuvan kohtuuttoman pitkästä työajasta tai riittämättömästä 
lepoajasta, tarkastaja voi katsoa tämän tukevan käsitystä, ettei aluksella noudateta 
asiaankuuluvia merityö aikadirektiivin säännöksiä. 
10. Valvontadirektiivissä kuvataan ne menettelyt, joihin ryhdytään, kun on voitu 
osoittaa, ettei säännöksiä noudateta. Tällöin voidaan mm. kieltää alusta 
poistumasta satamasta, kunnes esimerkiksi asiakirjoissa olevat epätarkkuudet on 
korjattu tai kunnes miehistö on levännyt tarpeeksi. Alukselle aiheutuva haitta 
saattaa jälkimmäisessä tapauksessa olla vain muutaman tunnin viivytys. 
11. Valvontadirektiivissä säädetään lisäksi toimenpiteistä, joilla varmistetaan, että 
tarkastuksen tuloksista tiedotetaan asiaankuuluville osapuolille. 
12. Koska meriliikennedirektiivissä säädettyjen työaika- ja lepoaikajärjestelyjen 
noudattamisen tarkastaminen voi olla annettu eri viranomaisten tehtäväksi, 
jäsenvaltioiden on valvontadirektiivin mukaisesti varmistettava tarvittavin toimin, 
että tarkastukseen tai satamastapoistumiskieltoon liittyvät tiedot välitetään 
asianmukaisesti muille asiaan mahdollisesti liittyville viranomaisille kyseisessä 
valtiossa ja muissa jäsenvaltioissa. 
26 91 
ERITYISIÄ HUOMIOITA 
1 artikla 
Artiklassa määritellään direktiivin tarkoitus eli sellaisen järjestelmän laatiminen, jonka 
avulla voidaan varmistaa ja valvoa, että jäsenvaltioiden satamissa poikkeavat minkä 
tahansa valtion lipun alla purjehtivat alukset noudattavat meriliikenteen 
työaikadirektiivin (merityöaikadirektiivin) säännöksiä. 
Artiklan 2 kohdassa selvitetään, millä edellytyksillä merityö aikadirektiivin säännöksiä 
voidaan soveltaa yhteisön ulkopuolisen valtion lipun alla purjehtiviin alukseen. 
2 artikla 
Artiklassa määritellään keskeiset direktiivissä käytetyt ilmaukset. 
3 artikla 
Artiklassa kuvataan ELOn yleissopimuksen n: o 147 4 artiklan määräyksiin perustuvasti 
ne toimenpiteet, joita jäsenvaltiot voivat käyttää tarkistaessaan, että yleissopimuksessa 
asetettuja normeja noudatetaan. 
Tarkistus voidaan tehdä valtiolle esitetyn valituksen tai aluksella tehdyn tarkastuksen 
perusteella. Tarkistuksen jälkeen on mm. ilmoitettava asiasta aluksen rekisterivaltion 
viranomaisille sekä kaikin tarvittavin toimin oikaistava sellaiset (työ- ja lepoaikaan 
liittyvät) seikat, jotka selvästi vaarantavat aluksella olevien merenkulkijoiden 
turvallisuuden tai terveyden. 
4 artikla 
Artiklasta käyvät ilmi ne seikat, jotka on vähintään tarkistettava, jotta voidaan osoittaa, 
ettei alus noudata ILOn yleissopimuksen n:o 180 normeja. 
Tällaisen tarkastuksen yhteydessä on tarkistettava seuraavat aluksella noudatettaviin 
työ- ja lepoaikoihin liittyvät asiakirjat: 
- aluksella noudatettava työaikajärjestelytaulukko, joka on laadittava aluksen kaikilla 
työkielillä ja englanniksi direktiivin liitteessä I olevan mallin mukaisesti tai 
vastaavassa muodossa ja joka on asetettava esille helppopääsyiseen paikkaan 
- merenkulkijoiden työ- ja lepoaikaa koskeva kirjanpito, joka on laadittava aluksen 
kaikilla työkielillä ja englanniksi direktiivin liitteessä II olevan mallin mukaisesti tai 
vastaavassa muodossa ja joka on säilytettävä aluksella ja annettava aluksen 
rekisteröintivaltion toimivaltaisen viranomaisen vahvistettavaksi määräajoin. 
Näyttönä normien noudattamatta jättämisestä voidaan lisäksi pitää sitä, että 
toimivaltaisen viranomaisen valtuuttamat tarkastajat havaitsevat, että aluksella olevat 
merenkulkijat ovat erityisen väsyneitä työoloihin ja erityisesti kohtuuttoman pitkiin 
työaikoihin tai riittämättömiin lepoaikoihin liittyvistä syistä. 
92 
5 artikla 
Artiklassa säädetään toimenpiteistä, joihin jäsenvaltioiden on ryhdyttävä, kun niille on 
toimitettu valitus tai näyttöä siitä, ettei jokin alus noudata ELOn yleissopimuksen no 
180 normeja, ja kun voidaan osoittaa, että olot aluksella selvästi vaarantavat 
merenkulkijoiden turvallisuuden tai terveyden ja että tilanne on korjattava. 
Toimenpiteistä päättäminen jätetään kyseeseen tulevan jäsenvaltion toimivaltaisten 
viranomaisten tehtäväksi. Mikäli puutteitten luonne ja vakavuus niin vaativat, alusta 
voidaan joutua kieltämään poistumasta satamasta, kunnes puutteet on korjattu. 
Aluksen päällikkö tai lippuvaltion viranomainen saattaa joutua toteuttamaan erilaisia 
toimenpiteitä edellä tarkoitettujen puutteitten korjaamiseksi. Toimenpiteitä voivat olla 
mm. taulukon laatiminen aluksella noudatettavista työ- ja lepoaikajärjestelyistä ILOn 
yleissopimuksen n:o 180 määräysten mukaisesti, aluksen miehitysjärj estelyjen 
muokkaaminen siten, että tiettyjen miehistön jäsenten työajat eivät muodostu 
kohtuuttomiksi, tai riittävän lepoajan järjestäminen kulloinkin kyseeseen tuleville 
miehistön jäsenille ennen aluksen lähtöä merelle. 
6 artikla 
Artiklassa kuvataan toimenpiteet, joihin jäsenvaltion on ryhdyttävä silloin, kun se 3 tai 
4 artiklassa tarkoitetuista syistä päättää kieltää alusta poistumasta satamasta, 
voidakseen asianmukaisella tavalla ilmoittaa asiasta aluksen rekisteröintivaltion 
toimivaltaisille viranomaisille. Artiklassa tähdennetään lisäksi, että tämän direktiivin 
säännösten nojalla suoritettu tarkistus ei saa aiheuttaa alukselle kohtuutonta viivytystä. 
7 artikla 
Artiklassa kuvataan edellytykset, joita sovelletaan satamassa olevan aluksen 
pysäyttämispäätöstä koskevaan valitusoikeuteen. 
8 artikla 
Artiklassa edellytetään jäsenvaltioiden ja niiden toimivaltaisten viranomaisten toimivan 
yhteistyössä, jotta direktiivin tehokas soveltaminen voidaan taata. 
9 artikla 
Säännöksellä varmistetaan, ettei alus, jonka lippuvaltio ei ole ratifioinut jotakin asiaan 
liittyvistä ELOn yleissopimuksista, saa osakseen edullisempaa kohtelua kuin 
yleissopimuksen ratifioineen valtion lipun alla purjehtiva alus. Mikäli alus purjehtii 
sellaisen valtion lipun alla, joka ei ole ratifioinut asiaan liittyvää ELOn yleissopimusta, 
tämän voidaan katsoa viittaavan siihen, etteivät aluksen työolot eikä varsinkaan sillä 
noudatettava työaikajärjestely välttämättä takaa ILOn yleissopimuksessa n:o 180 
vaaditun tasoisia turvallisuus- tai terveydellisiä oloja. 
10 ia 11 artikla 
Artikloissa vahvistetaan toimenpiteet, jotka kunkin jäsenvaltion on toteutettava tämän 
direktiivin panemiseksi täytäntöön. 
93 
28 
Direktiivissä mainitaan päivämäärä, jolloin jäsenvaltioiden on viimeistään saatettava 
voimaan direktiivin soveltamiseen tarvittava lainsäädäntö. Päivämäärä on asetettu 30. 
päiväksi kesäkuuta 2001, ja siten on otettu huomioon otaksuttu direktiivin xx/xx/EY 
antamiseen ja voimaantuloon tarvittava aika. Näiden kahden säädöksen soveltamisen 
pitäisi näin ollen alkaa samanaikaisesti. 
Yleiseen täytäntöönpanopäivään on tehty seuraavat kaksi poikkeusta: 
- Aluksiin, joita ei ole rekisteröity minkään jäsenvaltion alueella, olisi sovellettava 
asiaankuuluvia direktiivin xx/xx/EY säännöksiä vasta, kun ILOn yleissopimus n:o 
180 on tullut voimaan. 
- Koska Yhdistynyt kuningaskunta ei ole allekirjoittanut sosiaalipolitiikasta tehtyä 
pöytäkirjaa (N:o 14), tarvittaisiin erityinen direktiivi, jolla direktiivin xx/xx/EY 
säännökset ulotettaisiin koskemaan myös Yhdistynyttä kuningaskuntaa. Viimeksi 
mainitun direktiivin soveltaminen Yhdistyneeseen kuningaskuntaan riippuu siitä, 
minä päivänä sopimuksen soveltamista Yhdistyneeseen kuningaskuntaan koskevaa 
erityistä direktiiviä aletaan soveltaa. 
12 ja 13 artikla 
Ei huomautuksia. 
Liitteet 
Liitteissä on vakiomuotoiset mallit aluksen työaikajärjestelyistä laadittavalle taulukolle 
(liite I) sekä merenkulkijoiden työ-ja lepoaikaa koskevalle kirjanpidolle (liite II). Mallit 
on laatinut Kansainvälisen työjärjestön ja Kansainvälisen merenkulkujärjestön yhteinen 
asiantuntijaryhmä. 
94 
29 
EHDOTUS: 
NEUVOSTON DIREKTIIVI MERENKULKIJOIDEN TYÖAIKOJEN VALVONNASTA 
YHTEISÖN SATAMIA KÄYTTÄVILLÄ ALUKSILLA 
98/0321 (SYN) 
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) 
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 84 artiklan 
2 kohdan, 
ottaa huomioon komission ehdotuksen1, 
ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon2, 
toimii perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen3, 
sekä katsoo, että 
1. yhteisön sosiaalipoliittisella toiminnalla pyritään muiden muassa kohentamaan 
työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta työympäristössä, 
2. yhteisön toimilla meriliikenteen alalla pyritään muiden muassa kohentamaan 
merenkulkijoiden elin- ja työoloja aluksilla, parantamaan meriturvallisuutta sekä 
ehkäisemään merionnettomuuksien aiheuttamaa meren saastumista, 
3. Kansainvälinen työjärjestö hyväksyi 8-22 päivänä lokakuuta 1996 pidetyssä 
kahdeksannessakymmenennessänelj annessa yleiskokouksessaan yleissopimuksen, 
joka koskee merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä (ILOn yleissopimus 
n: o 180), sekä vuonna 1976 tehtyyn kauppa-aluksissa noudatettavaa 
vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen liittyvän pöytäkirjan, 
4. neuvoston direktiivillä xx/xx/EY, joka annettiin sosiaalipolitiikasta tehdyn 
sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti [date] ja johon viitataan jäljempänä 
ilmaisulla ' merityö aikadirektiivi', pyritään saattamaan voimaan 
työmarkkinaosapuolten 30 päivänä syyskuuta 1998 tekemä eurooppalainen 
sopimus merenkulkijoiden työajan järjestämisestä, jäljempänä 'sopimus'; mainitun 
EYVL C [No], [date], s. [page], 
EYVL C [No], [date], s. [page]. 
Euroopan parlamentin lausunto, annettu [date] (EYVL C [No], [date], s. [page]), neuvoston 
yhteinen kanta, annettu [date] (EYVL C [No], [date], s. [page]), ja Euroopan parlamentin päätös, 
tehty [date] (ei vielä julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä). 
95 
sopimuksen sisällössä kuvastuvat tietyt merenkulkijoiden työaikaa ja alusten 
miehitystä koskevan ILOn yleissopimuksen n:o 180 määräykset; sopimuksen 
soveltamisalaan kuuluvat merenkulkijat kaikilla julkisessa tai yksityisessä 
omistuksessa olevilla merialuksilla, jotka on rekisteröity jonkin jäsenvaltion alueella 
ja joita tavallisesti käytetään kaupalliseen meriliikenteeseen, 
5. tämän direktiivin tarkoituksena on soveltaa ILOn yleissopimuksen n:o 180 
määräysten mukaisia merityöaikadirektiivin säännöksiä kaikkiin aluksiin, jotka 
poikkeavat jäsenvaltioiden satamiin, riippumatta siitä, minkä lipun alla alus 
purjehtii; merityöaikadirektiiviin sisältyy kuitenkin vaatimuksia, joita ILOn 
yleissopimus n:o 180 ei sisällä ja joiden noudattamista ei sen vuoksi pitäisi valvoa 
sellaisilla aluksilla, jotka eivät purjehdi minkään jäsenvaltion lipun alla, 
6. merityöaikadirektiiviä sovelletaan merenkulkijoihin kaikilla merialuksilla, jotka on 
rekisteröity jonkin jäsenvaltion alueella; jäsenvaltioiden olisi valvottava, että niiden 
alueella rekisteröidyt alukset noudattavat tämän direktiivin säännöksiä, 
7. turvallisuussyistä ja kilpailun vääristymisen välttämiseksi jäsenvaltioiden olisi 
voitava tarkistaa, että rekisteröintivaltiosta riippumatta kaikki niiden satamissa 
poikkeavat merialukset noudattavat asiaankuuluvia merityöaikadirektiivin 
säännöksiä, 
8. erityisesti sellaisten alusten, joiden lippuvaltio ei ole ratifioinut ILOn yleissopimusta 
n:o 180 tai ILOn yleissopimukseen n:o 147 liittyvää pöytäkirjaa, ei pidä saada 
osakseen edullisempaa kohtelua kuin niiden, joiden lippuvaltio on jommankumman 
tai molempien tässä tarkoitettujen yleissopimusten sopimuspuoli, 
9. merityöaikadirektiivin soveltamisen ja täytäntöönpanon tehokas valvonta edellyttää, 
että jäsenvaltiot suorittavat aluksilla tarkastuksia, etenkin saatuaan asiaan liittyvän 
valituksen aluksen päälliköltä tai miehistön jäseneltä taikka joltakin sellaiselta 
henkilöltä tai organisaatiolta, jonka laillisiin etuihin aluksen turvallinen toiminta, 
aluksen elin- ja työolot tai saastumisen ehkäiseminen kuuluu, 
10. jäsenvaltiot voivat omasta aloitteestaan tarvittaessa nimetä satamavaltion valvontaa 
suorittavia tarkastajia tekemään tarkastuksia yhteisön satamissa poikkeavilla 
aluksilla tämän direktiivin säännösten toteuttamiseksi, 
11. näyttö siitä, ettei alus noudata merityöaikadirektiivin vaatimuksia, voidaan saada 
aluksen työaikajärjestelyjen sekä työ- tai lepoaikakirjanpidon tarkistuksen 
yhteydessä tai silloin, kun tarkastajalla on perusteltu syy uskoa, että aluksella olevat 
merenkulkijat ovat kohtuuttoman väsyneitä, 
12. jotta kaikki turvallisuuden tai terveyden kannalta vaaralliset olosuhteet aluksella 
voidaan korjata, sen jäsenvaltion, jonka satamaan alus on saapunut, 
toimivaltainen viranomainen voi kieltää alusta poistumasta satamasta ennen kuin 
havaitut puutteet on korjattu tai miehistö on levännyt riittävästi, 
13. koska merityöaikadirektiivi pohjautuu ILOn yleissopimuksen n:o 180 määräyksiin, 
mainitun direktiivin noudattaminen voidaan tarkistaa kolmansien maiden alueella 
3.1 96 
rekisteröityjen alusten osalta vasta, kun edellä tarkoitettu yleissopimus on tullut 
voimaan, ja 
14. koska sosiaalipolitiikasta tehtyä sopimusta ei sovelleta Yhdistyneeseen 
kuningaskuntaan, merityöaikadirektiivi ei sido oikeudellisesti Yhdistynyttä 
kuningaskuntaa; kuitenkin [date] annetulla direktiivillä xx/xx/EY on ulotettu 
merenkulkijoiden työajan järjestämisestä tehdyn eurooppalaisen sopimuksen 
määräykset koskemaan myös Yhdistynyttä kuningaskuntaa, 
ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN 
1 artikla 
Tarkoitus ja soveltamisala 
1. Tämän direktiivin tarkoituksena on luoda menettely, jolla voidaan tarkistaa ja 
valvoa, että jäsenvaltioiden satamiin poikkeavat alukset noudattavat 
merityöaikadirektiiviä. Tavoitteena on parantaa meriliikenteen turvallisuutta 
sekä työoloja ja merenkulkijoiden terveyttä ja turvallisuutta aluksilla. 
2. Tämän direktiivin mukaisesti merityöaikadirektiivin säännöksiä sovelletaan 
jäsenvaltioissa rekisteröityihin aluksiin sekä sellaisiin aluksiin, joita ei ole 
rekisteröity jonkin jäsenvaltion alueella tai jotka eivät purjehdi jonkin 
jäsenvaltion lipun alla, viimeksi mainittujen osalta kuitenkaan seuraavia seikkoja 
lukuun ottamatta: 
- jäsenvaltioiden voimassa pitämät tai käyttöön ottamat vaatimukset, jotka ovat 
edullisempia kuin ELOn yleissopimuksessa n:o 180 määrätyt 
- merityöaikadirektiivin xx/xx/EY liitteenä olevan eurooppalaisen sopimuksen 13-16 
lauseke. 
2 artikla 
Määritelmät 
Tässä direktiivissä tarkoitetaan 
a) 'aluksella' kaikkia jossakin jäsenvaltiossa rekisteröityjä merialuksia 
merityöaikadirektiivin xx/xx/EY mukaisesti samoin kuin kaikkia merialuksia, 
joihin sovelletaan ILOn yleissopimusta n:o 180 ja jotka purjehtivat jonkin muun 
valtion kuin satamavaltion lipun alla 
b) 'toimivaltaisella viranomaisella' toimivaltaisia viranomaisia, jotka jäsenvaltiot 
ovat nimenneet toteuttamaan tämän direktiivin mukaisia toimia 
c) 'tarkastajalla' julkishallinnon palveluksessa olevaa työntekijää tai muuta 
henkilöä, jonka jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on valtuuttanut 
97 
32 
tarkastamaan aluksen työolot ja joka vastaa toiminnastaan hänet nimittäneelle 
toimivaltaiselle viranomaiselle 
d) 'valituksella' tietoja, jotka on toimittanut miehistön jäsen, ammatillinen elin, 
järjestö, ammattiliitto tai yleensä henkilö, jota aluksen turvallinen toiminta sen 
miehistöön kohdistuvat turvallisuuteen tai terveyteen liittyvät vaarat mukaan 
luettuna koskee. 
3 artikla 
Valvonta 
Rajoittamatta 1 artiklan 2 kohdan soveltamista, jäsenvaltion on saatuaan valituksen, 
joka koskee sen satamaan tavanomaisessa toiminnassaan tai operatiivisista syistä 
vapaaehtoisesti saapuvaa alusta, tai saatuaan näyttöä, ettei tällainen alus noudata 
merityöaikadirektiivissä tarkoitettuja normeja, laadittava asiasta kertomus, joka 
osoitetaan aluksen rekisteröintivaltion hallitukselle, sekä ryhdyttävä tarvittaviin 
toimenpiteisiin, jotta merenkulkijoiden turvallisuudelle tai terveydelle selvästi 
vaaralliset olosuhteet aluksella oikaistaan. 
4 artikla 
Keinot näytön hankkimiseksi normien noudattamatta jättämisestä 
Kun jäsenvaltio määrittää, voidaanko sen satamaan poikenneen aluksen osoittaa olevan 
3 artiklassa tarkoitettujen, merityöaikadirektiivissä säädettyjen normien vastainen, sen 
on tarkastettava, onko aluksella pantu toimeen seuraava: 
- Aluksella noudatettavista työaikajärjestelyistä on laadittu taulukko kaikilla aluksen 
työskentelykielillä ja englanniksi liitteessä I olevan mallin mukaisesti tai vastaavassa 
muodossa ja asetettu esille helppopääsyiseen paikkaan. 
- Merenkulkijoiden työ-ja lepoajoista on pidetty kirjaa. Kirjanpito on laadittu aluksen 
kaikilla työkielillä ja englanniksi direktiivin liitteessä II olevan mallin mukaisesti tai 
vastaavassa muodossa, sitä säilytetään aluksella ja se on annettu aluksen 
rekisteröintivaltion toimivaltaisen viranomaisen vahvistettavaksi määräajoin. 
Mikäli tilanne jäsenvaltion satamaan poikenneella aluksella viittaa siihen, että aluksella 
olevat merenkulkijat ovat kohtuuttoman väsyneitä liian pitkän työajan tai 
riittämättömän lepoajan vuoksi, tarkastaja voi ammatillisen arvostelukykynsä 
perusteella katsoa, ettei alus oleellisesti täytä merityöaikadirektiivin vaatimuksia. 
5 artikla 
Puutteitten oikaisu 
Kun jäsenvaltio on 3 ja 4 artiklan mukaisesti saanut valituksen tai näyttöä, ettei jokin 
alus täytä merityöaikadirektiivissä tarkoitettuja vaatimuksia, sen on ryhdyttävä 
33 98 
tarvittaviin toimenpiteisiin, jotta merenkulkijoiden turvallisuudelle tai terveydelle 
selvästi vaaralliset olosuhteet aluksella oikaistaan. 
Tällaisiin toimenpiteisiin voidaan lukea myös alukselle asetettava kielto poistua 
satamasta, ennen kuin havaitut puutteet on korjattu tai miehistö on levännyt 
riittävästi. 
6 artikla 
Jatkotoimet 
1. Mikäli alusta kielletään 5 artiklan nojalla poistumasta satamasta, kiellon 
määränneen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava aluksen 
päällikölle, omistajalle tai liikenteenharjoittajalle, aluksen lippuvaltion tai 
rekisteröintivaltion viranomaiselle tai konsulille taikka, jollei tämä ole 
mahdollista, lähimmälle kyseisen valtion diplomaattiselle edustajalle, 
tarkastuksen tuloksista, tarkastajan tekemistä päätöksistä sekä vaadituista 
oikaisutoimista. 
2. Suoritettaessa tähän direktiiviin perustuvaa tarkastusta on kaikin keinoin 
vältettävä aiheuttamasta alukselle kohtuutonta viivästystä. Mikäli alusta 
viivytetään kohtuuttomasti, sen omistajalla tai liikenteenharjoittajalla on oltava 
oikeus saada korvausta mahdollisesti kärsimistään tappioista tai vahingoista. 
Kohtuutonta viivästystä koskeviin väitteisiin liittyvä todistustaakka on kaikissa 
tapauksissa aluksen omistajalla tai liikenteenharjoittajalla. 
7 artikla 
Valitusoikeus 
1. Aluksen omistajalla tai liikenteenharjoittajalla tai heidän edustajallaan kyseisessä 
jäsenvaltiossa on oikeus valittaa toimivaltaisen viranomaisen tekemästä 
pysäyttämispäätöksestä. Pysäyttämistä ei lykätä valituksen vuoksi. 
2. Jäsenvaltioiden on laadittava ja pidettävä voimassa tähän tarkoitukseen 
soveltuvat menettelyt oman lainsäädäntönsä mukaisesti. 
3. Toimivaltaisen viranomaisen on asianmukaisella tavalla ilmoitettava 1 kohdassa 
tarkoitetun aluksen päällikölle valitusoikeudesta. 
8 artikla 
Hallintoyhteistyö 
Tämän direktiivin tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi jäsenvaltioiden on 
säädettävä yhteistyöstä asiaankuuluvien omien viranomaistensa ja muiden 
jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava 
näistä säädöksistä komissiolle. 
99 
34 
9 artikla 
Suotuisamman kohtelun kieltävä lauseke 
Mikäli jäsenvaltion tarkastama alus on rekisteröity sellaisen valtion alueella, joka ei ole 
ratifioinut ILOn yleissopimusta n:o 180 tai ELOn yleissopimukseen n:o 147 liittyvää 
pöytäkirjaa, tai jos alus purjehtii tällaisen valtion lipun alla, jäsenvaltion on edellä 
tarkoitettujen yleissopimuksen ja pöytäkirjan tultua voimaan varmistettava, ettei 
tällaiseen alukseen tai sen miehistöön sovelleta suotuisampaa kohtelua kuin alukseen, 
joka on rekisteröity sellaisen valtion alueella, joka on jommankumman tai molempien 
edellä mainittujen yleissopimusten osapuoli, tai joka purjehtii tällaisen valtion lipun alla. 
10 artikla 
Loppusäännökset 
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamiseen tarvittavat lait, 
asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä 
kesäkuuta 2001. 
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, tätä direktiiviä ei sovelleta 
Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ennen sitä täytäntöönpanopäivämäärää, joka 
mainitaan direktiivissä xx/xx/EY, jolla eurooppalaisen sopimuksen määräykset 
ulotetaan koskemaan myös Yhdistynyttä kuningaskuntaa. 
3. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai 
niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. 
Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 
4. Jäsenvaltioiden on toimitettava viipymättä tässä direktiivissä tarkoitetuista 
kysymyksistä antamansa säädökset kirjallisina komissiolle. Komissio ilmoittaa 
niistä muille jäsenvaltioille. 
11 artikla 
Yhteisön ulkopuolisten maiden alukset 
Tämän direktiivin vaatimuksia sovelletaan muihin kuin jäsenvaltioiden alueella 
rekisteröityihin aluksiin tai muiden kuin jäsenvaltioiden lipun alla purjehtiviin aluksiin 
vasta kolme kuukautta merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä koskevan 
yleissopimuksen (ELO n:o 180) ja kauppa-aluksilla noudatettavaa vähimmäistasoa 
koskevaan vuoden 1976 yleissopimukseen liittyvän vuoden 1996 pöytäkirjan 
voimaantulopäivän jälkeen. 
1 
35 
12 artikla 
Voimaantulo 
Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jolloin se julkaistaan Euroopan yhteisöjen 
virallisessa lehdessä. 
13 artikla 
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. 
Tehty... 
Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja 
36 
Liite I 
Aluksen työaikajärjestelytaulukon malli 
102 
37 
•=> M ^ 
.|.-ä.l 
5i -X -r> 
« s s. 
:2 o 
< < :« 
Vi 
S cu 
0) 
+* 
;•> 
'3 o n. 
CU 
• :0 
£> 
s 
g 
C 
[> 
':« 0. 
.S 
s 
s « 
E 
o s 93 
'S 
a 
CU 
a 
S 
ts 
'E « 
•S "> 
is 
a S 
.11 
3 
S 
a 
s s « 
< 
'3 
a 
CU g 
3 
ts 
•> 3 2 a. * 
" CU 
a i-
CU CU .s s 
iti it S 
S 
e 
"a 
< 
| 'S 
'3 
E 
< VI 
Vi 
«s S ca 
••-» 
a t/3 
9 
»J u 
cu Muut kuin 
vahdinpitotehtävät 
(alkamisaika-
päättymisaika) Vahdinpito 
(alkamisaika-
päättymisaika) Muut kuin 
vahdinpitotehtävät 
(aikatnisaika-
päättymisaika)5 Vahdinpito 
(alkamisaika-
päättymisaika) o 
c 
3 — Sk 
BO 3 
< a o. o 
o 
H 
00 
o oo 
o 
c 
rt 
& 
e O hJ 
HH 
••-» 
CU 
cu 
ti o 
rt 
> 
cu 
"3 
J2 
% 
*o 3 O. O > 
o 
cu 
:rt 
CÄ C/3 
:rt H :rt 
c/i W c 
cu 
B 
n) 
> 
cu cu 
cd 
H .« « 
CU 03 
cu tn 
=3 3 
a > 
^ >» 
S 2 § § 
tti i 
c CU 
w 
^ js cd 
w 
:0 >? 
S a rt rt E o M 
a rt rt •a 'o > 
^ c/l 
o o 
:0 ctT 
JO 
<*> 
• i—i rt S O ,14 O 
^ Ö 
cu Vi 
•i—1 :« e > ':c3 
.2 &• 
.0 nt 
eu en 
G m 
c > 
c3 rt 
<> C/3 
_cu ea O > rt 
O £ 
^ I rt 
103 
104 
Liite II 
Malli merenkulkijoiden työaikaa tai lepoaikaa 
koskevaa kirjanpitoa varten 
105 
§3 a Jä H 
4 3 
sn 
•s. 3 p 
^.2, 
J4 
t3 Kg 
T3 « -S Ö 
31 
co .52 S «3 & ^ 
xci :c« g .S 
& P-.g, >> g §11 co co .„« r? M £i -B S 
%%&\ < < H S o 
-*-* 
<u 
^_, :c3 
> :c<5 
e s. 
:cS 
C3 
«3 CO 
O 
•3 1 •"ti 
73 
s :ca 
CO 
CO ci 
O 
Ö 
O •a 
•fl 
<L> O 
(3 
> a « <L> £3 O 
•J3 
co 
K) 
1> O 
es 
•ö es 
> [> 
">> a o 
& 
c3 
106 
.M 
:rt 
e 
3 
i, 'S u c ••o 
& 
C 
(L> 
*o 
§ 
'> 
c 
i> 
•I-H 
:g 
'3 
ta 
VH rt O 
8 
'3 
• 
:rt 
Työ- tai lepoaika 
tunteina 
7 vuorokauden 
iakson aikana 
S 
J2 
3 
3 g O 
m 
Työ- tai lepoaika 
tunteina 24 tunnin 
iakson aikana Lepoaika 
nuteina 
24 tunnin 
aksossa 
rs 
(N 
t-
en 
O 
o 
o 
O 
o 
o 
Cl 
O 
o 
o 
o 
m 
.M 
< -V 
m 
, _____ _ — —- ——— ^ 
• "'.f(-| i <N 
t*»^ ' T—1 
o 
! s* 
I1 s.'-.»1.1 
-..*•".* oo 
'. . --
"* *§• »•..«. vo 
N*»fc^. 
;i*Äjl||. ^t-
3J^5? JJ» ^ 
f*« 
M 
t -j^ ^V' 
iV^* *" • ^ 
•HSÖsl* 
W<WE 
•^ffihft^»* — 
*>Bt © 
:¥'^Ä£** 
SÄöSlfertiji °-
täitfS •rii*jJ« — 
^pSj^jjy o° 
r *&F.vr'? n* ;— 
iP 
$6 
i^äll 
rifej; 
ii'*® 
- iimmmmpi fV\fL 
Hifiiv \o 
VMLTSL!! ' > ö 
täi»»? ^ 
••••••••••••••••••••••••••••H| J^Lk- " 
!*«»}?*." **"> 
M9HS$t « 
jffifflfttyv ' - - —— — - • — 
£3f ° jtiHiIff'' ° Pvm 
Aika 0 e 
^<ä 
g1 
o 
0> 
>» c > 
c/l O 
.M 
a £• 
J3 
E c -H 
3 
rt a 
& •o 
£• 
G u "2 o 
M 
3 
C U 
H 5 
•o •e 
\o 
ON 
c e o 
3 > 
3 
I 
> 
•ia > 
e ra 
j^ 
ra o r^ 
c 
a> "a 
o 
3 
C 
C CD 
E 
c 
£ 
j) 
tD 
O) 
O) 
ro 
c 
> 
:CD 
:C0 
m 
ro 
•s 
tn 
•m 
h 
ro 
3 
3 
C ra ra 
2 
c 
c 
ra 
.2 
a> 
ra 
T3 
3 
O <» <i> 
<n ^ 3 
F 
CL 
n (0 
U) 
u> 
>. 00 
t^ 
O) 
T— 
c (11 
o 3 -> C 
ro ro > 
o 
ro o 
.t: 
ro > 
ro "f? 
i_' 
^ «Si 
:(0 
S n 
3 
3 
3 
O 
(1) 
•n o 
.* 
3 
.« C 
(1) 
a> 
h 
c cu 
CD 
> 
'ra 
o 
=- S E JS w 
'E i_ 
n) > c 
Cl) n c CD 
0) 
e 
JS 
ra 
1 
f C 
0) a) co 
3 
E 
Q. 
O 
</) (O 
0) 
>. C 
c cu 
^ "5" (0 0)--^ 
E 
:rt JS 
3 
B 
O. 
o 
D E ä) 
j<: (0 
ra 'CO 
(0 ra > cu 
m o 
3 
.f 
le 
'E CU 
CD CO 
J£ 
3 
E 
CD 
3 ± 
<n %• 
= O 
ro h-
ro S5. 107 
EHDOTUSTEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN, ERITYISESTI PIENIIN 
JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSHN) 
Ehdotusten nimet 
1. Ehdotus neuvoston direktiiviksi, joka koskee Euroopan yhteisön 
kansallisten varustamoyhdistysten keskusjärjestön (European 
Community Shipovvners' Association ECSA) ja Euroopan unionin 
kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton (Federation of Transport 
Workers' Unions in the European Union FST) tekemää sopimusta 
merenkulkijoiden työajan järjestämisestä. 
2. Ehdotus neuvoston direktiiviksi merenkulkijoiden työaikojen valvonnasta 
yhteisön satamia käyttävillä aluksilla. 
Asiakirjan viitenumero: 98019 
Ehdotukset 
I. Kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate, miksi yhteisön säädöksen 
antaminen tällä alalla on tarpeen ja mitkä ovat sen tärkeimmät tavoitteet? 
1. Ensimmäisen direktiiviehdotuksen tarkoituksena on säätää merenkulkijoiden 
työaikajärjestelyjä koskevat vähimmäisnormit panemalla täytäntöön liitteenä oleva 
30. syyskuuta 1998 tehty asiaa koskeva sopimus meriliikenteen työnantaja- ja 
työntekijäjärjestöjen (ECSA ja FST) välillä. 
2. Toisen direktiivin tarkoituksena on soveltaa kaikkiin jäsenvaltioiden satamia 
käyttäviin aluksiin ensimmäisen direktiivin asianomaisia säännöksiä riippumatta 
siitä, missä alukset on rekisteröity tai minkä valtion lipun alla ne purjehtivat. 
3. Valkoisessa kirjassa työaikadirektiivin ulkopuolisista toimialoista (COM(97) 334) 
todettiin, että pitkät työajat ovat meriliikenteessä tavallisia. Työajan systemaattista 
rajoittamista on kuitenkin tähän saakka vaikeuttanut kolmansien maiden lipun alla 
purjehtivien alusten aiheuttama kilpailu. Tästä syystä ja toimialan globaalin 
luonteen vuoksi sekakomitea toivoi, että asiasta päästäisiin sopimukseen 
kansainvälisissä järjestöissä ennen kuin ryhdytään käsittelemään yhteisön sisäisiä 
kysymyksiä. 
4. Lokakuussa 1996 Kansainvälinen työjärjestö ILO hyväksyi merenkulkijoiden 
työaikaa ja alusten miehitystä koskevan uuden yleissopimuksen n:o 180. 
Sopimuksessa määrätään aluksilla työskenteleville merenkulkijoille joko 
enimmäistyöaika (14 tuntia vuorokaudessa ja 72 tuntia viikossa) tai 
vähimmäislepoajat (10 tuntia vuorokaudessa ja 77 tuntia viikossa). 
5. Kansainvälinen työjärjestö hyväksyi myös lokakuussa 1996 yleissopimukseen n:o 
147 liittyvän pöytäkirjan, jossa annetaan satamavaltiolle valvontaoikeus ja 
sallitaan valtioiden ryhtyä tarvittaviin toimenpiteisiin kansainvälisesti 
hyväksyttyjen normien noudattamiseksi. 
108 
6. Ensimmäisen ehdotuksen lähtökohtana ovat Kansainvälisen työjärjestön 
yleissopimuksen n:o 180 ja direktiivin 93/104/EY säännökset tietyistä työajan 
järjestelyä koskevista seikoista. Ehdotuksessa annetaan jonkin jäsenvaltion alueella 
rekisteröidyllä aluksella työskenteleviä merenkulkijoita koskevat säännöt, jotka ovat 
voimassa koko yhteisön alueella. 
7. Toisessa direktiiviehdotuksessa, joka koskee merenkulkijoiden työaikojen 
noudattamista yhteisön satamia käyttävillä aluksilla, annetaan työaikaa koskevat 
säännöt, joita on noudatettava kaikilla aluksilla, myös jäsenvaltioiden ulkopuolella 
rekisteröidyillä aluksilla. Kilpailusyistä on tärkeää varmistaa, että kaikilla toimijoilla on 
samanlaiset lähtökohdat, kuten tähdennetään neuvoston päätöslauselmassa, jossa 
käsitellään merenkulun turvallisuuteen liittyviä yhteisiä toimia. Tätä tarkoitusta varten 
sekä yhteisön alueella että yhteisön ulkopuolella rekisteröityihin aluksiin sovellettavien 
sääntöjen olisi tultava voimaan jäsenvaltioissa ja kansainvälisesti suunnilleen samaan 
aikaan. Pelkästään tästäkin syystä yhteisön laajuiset toimet ovat perusteltuja. 
8. Neuvoston direktiiviehdotukset, jotka koskevat Euroopan yhteisön kansallisten 
varustamoyhdistysten keskusjärjestön (ECSA) ja Euroopan unionin 
kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton (FST) tekemää sopimusta 
merenkulkijoiden työajan järjestämisestä sekä sopimuksen täytäntöönpanoa, ovat 
toissijaisuusperiaatteen mukaisia sitä koskevien kahden perusteen eli tarpeen ja 
laajuuden mukaisesti, jotka on kirjattu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 3 b 
artiklaan. 
9. Ensimmäinen kriteeri eli yhteisön toimen tarpeellisuus on perusteltavissa sillä, että 
työmarkkinaosapuolet ovat sopineet yhteisön toimen tarpeellisuudesta 
sosiaalipolitiikkaa koskevan sopimuksen 3 artiklassa määrätyn menettelyn 
mukaisesti ja ovat pyytäneet yhteisön tasolla tehdyn sopimuksen täytäntöönpanoa 
komission ehdotuksesta tehdyllä neuvoston päätöksellä sosiaalipolitiikkaa 
koskevan sopimuksen 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Työmarkkinaosapuolet 
ovat myös ilmaisseet tarpeen sopimuksen vahvistamiseen tarkoituksenmukaisella 
lainsäädännöllä, jotta ehkäistään kilpailun vääristyminen merenkulun yhteydessä 
maailmanlaajuisesti. 
Vaikutukset yrityksiin 
II. Keihin ehdotukset vaikuttavat? 
Ehdotuksia sovelletaan jäsenvaltion alueella rekisteröidyillä aluksilla työskenteleviin 
merenkulkij öihin j a heidän työnantajiinsa. 
III. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotuksia? 
Yritysten on varmistettava direktiivin säännösten ja erityisesti vuosilomaa ja työajan 
rajoituksia koskevien säännösten noudattaminen. 
109 
44 
IV. Mitä taloudellisia vaikutuksia ehdotuksilla mahdollisesti on? 
(a) Vaikutukset 
- työllisyyteen j a yritysten kilpailukykyyn 
Ottamalla käyttöön rajoitukset Euroopan unionissa suunnilleen samanaikaisesti 
kansainvälisten rajoitusten kanssa toivotaan vaikutettavan suotuisasti Euroopan 
unionin työllisyyteen ja Euroopan unionin varustamojen kilpailukykyyn, minkä 
tarkoituksena on rajoittaa kolmansien maiden mahdollisuuksia epäterveeseen 
kilpailuun. 
- sijoitustoimintaan ja yritysten perustamiseen 
Vähäisiä 
(b) Onko ryhdyttävä uusiin hallinnollisiin menettelyihin! 
Asiaan liittyvien kansainvälisten sopimusten täytäntöönpano edellyttää useimpia 
ehdotetuista toimista, esimerkiksi tarvittavia hallinnollisia toimenpiteitä, joilla 
varmistetaan ehdotetun lainsäädännön toteuttaminen. Uusien työaikakehysten 
käyttöönotto aiheuttaa kertakustannuksia. Useimmilla aluksilla on jo riittävä 
seurantajärjestelmä, mutta sitä saattaa olla tarpeen laajentaa noudattamisen 
osoittamiseksi. 
c) Määrällinen ja laadullinen kustannushyöty 
Koska Kansainvälisen työjärjestön yleissopimus on olemassa, työaikadirektiivin 
säännösten ulottaminen koskemaan merenkulkijoita perustuu ainoastaan 13-16 
artiklaan. Koska EU:n alueella rekisteröityihin aluksiin kohdistuvat erityiset 
paineet sovittujen normien noudattamisesta, on epätodennäköistä, että näiden 
artiklojen vuoksi tarvitaan vuorotyön, työnjaon tai seurannan 
uudelleenjärjestelyä sen lisäksi, mitä Kansainvälisen työjärjestön 
yleissopimuksessa implisiittisesti tai eksplisiittisesti vaaditaan. Niinpä on 
epätodennäköistä, että yötyöntekijöiden työajan valvonta tai turvallisuuden ja 
terveyden suojelu aiheuttavat lisäkustannuksia, koska ne sisältyvät jo ILO:n 
yleissopimukseen. 
Muita kustannuksia syntyy siitä, että vaaditaan lääkärintodistus soveltumisesta 
merellä työskentelyyn, sekä vähintään neljän viikon palkallisen vuosiloman 
määräyksestä tai tarpeesta järjestää mahdollisuus alusten tarkastukseen. 
Kustannuksia vähentävät puolestaan aiempaa harvinaisemmat tapaturmien ja 
sairastamisen aiheuttamat poissaolot parempien lepoaikasäännösten ja lyhyemmän 
työviikon ansiosta. Lisäksi voidaan olettaa työntekijöiden olevan terveempiä ja 
tuottavampia paremmin levänneinä. Tähän alaan kohdistuu kaupallisia lisäpaineita 
korostettaessa järjestäytyneen ja terveen työvoiman merkitystä. Vakuutusyhtiöt ovat 
tiukempia arvioidessaan riskejä ja myöntävät maksualennuksia niille, jotka noudattavat 
korkeampia vaatimuksia. Laadukas toiminta ja paremmat palvelut ovat tärkeitä 
45 110 
tekijöitä kilpailtaessa EU:n ulkopuolella rekisteröityjen halvoin kustannuksin toimivien 
esimerkiksi kiinalaisten laivojen kanssa. EU:n satamia käyttävillä aluksilla 
noudatettavia työaikoja koskevien säännösten täytäntöönpanosta seuraa, että 
työntekijät ovat vireämpiä, mikä lisää turvallisuutta yhteisön vesillä. 
d) Mitkä ovat direktiivistä aiheutuvat kustannukset? 
Komissio on teettänyt yrityksiin kohdistuvien vaikutusten arvioinnin1. 
Tutkimus osoittaa, ettei ole mahdollista arvioida täsmällisesti direktiivin 
täytäntöönpanosta johtuvia kustannuksia tai siitä saatavaa hyötyä. Kaikki arviot 
on tehtävä puutteellisen aineiston perusteella, joten virhemarginaali on suuri. 
Ehdotusten kokonaisvaikutusten todennäköistä suuruusjärjestystä osoittaa 
kuitenkin parhaiten se, että nettokustannukset (kustannukset vähennettynä 
saadulla hyödyllä) ovat noin 0,5 prosenttia kyseisten merenkulkijoiden 
keskimääräisestä vuosiansioista. Pääasialliset kustannukset johtuvat todennäköisesti 
neljän viikon palkallisesta vuosilomasta. Tärkein hyöty saadaan työtapaturmien 
vähenemisestä. Ehdotusten ansioista turvallisuus paranee EU:n vesillä (toisin 
sanoen myönteisiä vaikutuksia ovat ihmishenkien säästyminen ja merien 
saastumisen väheneminen). 
V. Sisältävätkö ehdotukset toimenpiteitä pienten ja keskisuurten yritysten 
tilanteen huomioon ottamiseksi (esim. lievempiä tai erilaisia vaatimuksia) ? 
Ei. Joustavuutta sovelletaan kaikenkokoisiin aluksiin. 
Kuulemiset 
VI. Luetelkaa järjestöt, joita on kuultu ehdotuksista, ja esittäkää niiden 
näkemykset pääpiirteissään. 
Lukuisia järjestöjä on kuultu. Erityisesti on, neuvoteltu ensimmäisen 
direktiiviehdotuksen liitteenä olevasta sopimuksesta meriliikenteen työnantaja- ja 
työntekijäjärjestöjen (Euroopan yhteisön kansallisten varustamoyhdistysten 
keskusjärjestön ECSA:n ja Euroopan unionin kuljetustyöntekijöiden yhdistysten liiton 
FST:n) välillä. 
1 Business Impact Assessment, Working Time Directive: excluded sectors, Cambridge 
Policy Consultants, October 1998. 
lii 
46 
KOMISSION SUOSITUS 
annettu 18 päivänä marraskuuta 1998 
merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä koskevan Kansainvälisen työjärjestön 
yleissopimuksen n:o 180 ratifioinnista ja 
kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 
liittyvän pöytäkirjan vuodelta 1996 ratifioinnista 
EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO, joka 
ottaa huomioon Euroopan yhteisöjen perustamissopimuksen sekä erityisesti sen 155 
artiklan toisen luetelmakohdan, 
sekä katsoo, että 
Kansainvälisen työjärjestön yleissopimuksessa n:o 180, joka koskee merenkulkijoiden 
työaikaa ja alusten miehitystä ja joka hyväksyttiin merenkulkuun liittyviä kysymyksiä 
käsittelevässä 84:nnessä kansainvälisessä työkonferenssissa 22 päivänä lokakuuta 1996, 
määrätään aluksilla työskentelevien merenkulkijoiden työ- tai lepoajan rajat, 
myös yhteisö pyrkii yleissopimuksessa esitettyihin päämääriin eli työntekijöiden terveyden 
ja turvallisuuden edistämiseen sekä meriliikenteen turvallisuuden ja meriympäristön 
suojelun parantamiseen, 
kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 n:o 
147 liittyvään vuoden 1996 pöytäkirjaan, joka hyväksyttiin samaan aikaan kuin 
yleissopimus n:o 180, sisältyy lisäliitteessä vuonna 1996 hyväksytty yleissopimus n:o 180, 
joka koskee merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä, 
kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevan yleissopimuksen 4 artiklassa, 
johon vuoden 1996 pöytäkirjassa viitataan, määrätään, että yleissopimuksen ratifioinut 
maa voi valvoa satamiinsa poikkeavia aluksia tarkistaakseen, että merenkulkijoiden elin- ja 
työolosuhteet sekä turvallisuus vastaavat niiden yleissopimusten määräyksiä, jotka 
mainitaan kauppa-aluksia koskevan yleissopimuksen liitteessä, 
komissio on esittänyt neuvostolle merenkulkijoiden työajan järjestämiseen liittyvää 
eurooppalaista sopimusta koskevan direktiiviehdotuksen, joka on tehty sosiaalipolitiikkaa 
koskevan pöytäkirjan puitteissa ja perustuu yleissopimukseen n:o 180, 
tämä ehdotus koskee ainoastaan yhteisön jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivilla 
aluksilla työ skenteleviä merenkulkij oita, 
merenkulkijoiden työaikaa koskevia säännöksiä voidaan soveltaa ja panna täytäntöön 
yhteisössä yhteisön ulkopuolisten maiden lipun alla purjehtiviin aluksiin ainoastaan, jos 
yleissopimus n:o 180 tulee voimaan ja jos yhteisön jäsenvaltiot ratifioivat kauppa-aluksissa 
112 
noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 liittyvän pöytäkirjan 
vuodelta 1996, 
kun yleissopimus n:o 180 ja kauppa-aluksissa noudatettavaa vähimmäistasoa koskevaan 
yleissopimukseen, 1976 liittyvä pöytäkirja vuodelta 1996 tulevat voimaan, 
yleissopimuksen n:o 180 ja vuoden 1996 pöytäkirjan ratifioineet jäsenvaltiot voivat 
neuvoston direktiivin avulla varmistaa, että yleissopimuksen n:o 180 työaikamääräyksien 
soveltamista valvotaan kaikilla yhteisön satamiin poikkeavilla aluksilla, 
yleissopimuksen n:o 180 määräysten noudattaminen parantaa osaltaan meriliikenteen 
turvallisuutta Euroopan unionissa ja luo yhdenvertaiset toimintaedellytykset sekä 
jäsenvaltioiden lipun alla purjehtiville aluksille että yhteisön ulkopuolisten maiden lipun 
alla purjehtiville aluksille, ja 
on suotavaa, että yhteisön satamiin poikkeavilla aluksilla työskentelevien merenkulkijoiden 
työajasta annettava direktiivi .../.../EY tulee voimaan samaan aikaan kuin 
merenkulkijoiden työajan järjestämiseen liittyvän eurooppalaisen sopimuksen 
täytäntöönpanoa koskeva direktiivi, ja tämän vuoksi on tärkeää, että jäsenvaltiot 
ratifioivat yleissopimuksen n:o 180 ja vuoden 1996 pöytäkirjan ja jättävät 
ratifiointiasiakirjat mahdollisimman pian Kansainväliseen työtoimistoon, 
ON ANTANUT TÄMÄN SUOSITUKSEN: 
(1) Jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä ratifioineet 20 päivänä lokakuuta 1996 
hyväksyttyä Kansainvälisen työjärjestön yleissopimusta n:o 180, joka koskee 
merenkulkijoiden työaikaa ja alusten miehitystä, pyydetään ratifioimaan tämä 
yleissopimus, 
(2) jäsenvaltioita, jotka eivät ole vielä ratifioineet kauppa-aluksissa noudatettavaa 
vähimmäistasoa koskevaan yleissopimukseen, 1976 (n:o 147) liittyvää pöytäkirjaa 
vuodelta 1996, pyydetään ratifioimaan tämä pöytäkirja, 
(3) jäsenvaltioita pyydetään ilmoittamaan komissiolle vuoden kuluessa tämän 
suosituksen julkaisemisesta niistä toimenpiteistä, joita ne ovat toteuttaneet 
suosituksen soveltamiseksi. 
Tehty Brysselissä 
Komission puolesta 
Pädraig FLYNN 
Komission jäsen 
1 1 O 
48 _ ± J.. <J 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 662 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 07 04 05 06 
Luettelonumero : CB-CO-98-681-FI-C 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg