Neuvoston 26 päivänä toukokuuta 2003 vahvistama

Yhteinen kanta (EY) N:o 38/2003

Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin N:o.../2003/EY antamiseksi julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäytöstä

(2003/C 159 E/01)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan,

ottavat huomioon komission ehdotuksen(1),

ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon(2),

ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon(3),

noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä(4),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa määrätään sisämarkkinoiden toteuttamisesta ja järjestelmän perustamisesta kilpailun vääristymisen estämiseksi sisämarkkinoilla. Julkisen sektorin tiedon hyödyntämistä koskevien sääntöjen ja käytäntöjen yhdenmukaistaminen jäsenvaltioissa myötävaikuttaa näiden tavoitteiden saavuttamiseen.

(2) Tieto- ja osaamisyhteiskunnan kehittyminen vaikuttaa kaikkien yhteisön kansalaisten elämään, sillä se antaa heille muun muassa mahdollisuuden uudistaa tapoja päästä tiedon lähteille ja hankkia tietoa.

(3) Digitaalinen sisältö on tässä kehityksessä tärkeässä asemassa. Sisältötuotanto on viime vuosina luonut ja luo edelleen nopeassa tahdissa työpaikkoja. Useimmat uudet työpaikat syntyvät pienissä, aloittelevissa yrityksissä.

(4) Julkinen sektori kerää, tuottaa, jäljentää ja jakelee suuria määriä eri aloja koskevaa tietoa, kuten yhteiskunnallista ja taloudellista tietoa, paikkatietoa, säätietoja, matkailutietoa, yritystietoa, patenttitietoa ja koulutukseen liittyvää tietoa.

(5) Yksi sisämarkkinoiden toteuttamisen tärkeimmistä tavoitteista on luoda edellytykset, joilla edistetään yhteisön laajuisten palvelujen kehittämistä. Julkisen sektorin tieto on tärkeä raaka-aine digitaalisissa sisältötuotteissa ja -palveluissa, ja siitä tulee yhä merkittävämpi sisällönlähde langattomien sisältöpalvelujen kehittyessä. Myös laaja rajat ylittävä maantieteellinen kattavuus on olennainen tekijä tässä yhteydessä. Laajentamalla mahdollisuuksia käyttää uudelleen julkisen sektorin tietoja olisi sallittava muun muassa, että eurooppalaiset yhtiöt voivat hyödyntää näiden tietojen antamia mahdollisuuksia ja myötävaikuttaa taloudelliseen kasvuun ja työpaikkojen luomiseen.

(6) Julkisen sektorin tietoresurssien hyödyntämistä koskevat säännöt ja käytännöt vaihtelevat huomattavasti jäsenvaltioiden välillä, mikä luo esteitä näiden keskeisten tietoresurssien taloudellisen potentiaalin hyödyntämiselle. Julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäyttöä koskevia kansallisia sääntöjä ja käytäntöjä olisi riittävästi yhdenmukaistettava silloin, kun erot kansallisissa säännöksissä ja käytännöissä tai niiden epäselvyys haittaavat sisämarkkinoiden toimintaa ja tietoyhteiskunnan kehitystä yhteisössä.

(7) Lisäksi ilman yhteisön tasoista riittävää yhdenmukaistamista joissain jäsenvaltioissa tekniikan haasteisiin vastaamiseksi jo käynnistetyt kansalliset lainsäädäntötoimet voisivat johtaa vielä huomattavampiin eroihin. Tällaisten lainsäädännöllisten erojen ja epävarmuustekijöiden vaikutus kasvaa entisestään tietoyhteiskuntakehityksessä, joka on jo nyt suuresti lisännyt tiedon käyttöä rajojen yli.

(8) Julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäytön ehdoille tarvitaan yleiset puitteet, jotta voidaan varmistaa oikeudenmukaiset, oikeasuhteiset ja syrjimättömät ehdot tällaisen tiedon uudelleenkäytölle. Julkisen sektorin elimet keräävät, tuottavat, jäljentävät ja jakavat asiakirjoja täyttääkseen julkiset tehtävänsä. Tällaisten asiakirjojen käyttö muihin tarkoituksiin on uudelleenkäyttöä. Jäsenvaltiot voivat ylittää tässä direktiivissä asetetun vähimmäistason ja sallia täten laajemman uudelleenkäytön.

(9) Tähän direktiiviin ei sisälly velvoitetta sallia asiakirjojen uudelleenkäyttö. Päätös uudelleenkäytön sallimisesta tai kieltämisestä jää jäsenvaltion tai asianmukaisen julkisen sektorin elimen tehtäväksi. Tätä direktiiviä olisi sovellettava asiakirjoihin, jotka ovat saatavilla uudelleenkäyttöä varten, kun julkisen sektorin elimet antavat tietojen käyttölupia taikka myyvät, jakelevat, vaihtavat tai julkaisevat tietoja. Ristikkäistukien välttämiseksi uudelleenkäyttöön olisi sisällyttävä organisaation sisäinen asiakirjojen jatkokäyttö sellaisessa toiminnassa, joka ei liity sen julkiseen tehtävään. Julkisen tehtävän ulkopuolelle jää tavallisesti sellaisten asiakirjojen toimittaminen, jotka on tuotettu ja kustannettu yksinomaan kaupalliselta pohjalta ja kilpailussa markkinoilla muiden kanssa. "Asiakirjan" määritelmän ei ole tarkoitus kattaa tietokoneohjelmia. Direktiivi perustuu jäsenvaltioiden nykyisiin asiakirjojen saatavuutta koskeviin järjestelmiin, eikä sillä muuteta kansallisia sääntöjä asiakirjojen saannista. Direktiiviä ei sovelleta tapauksissa, joissa kansalaiset tai yritykset voivat saada asiakirjan käyttöönsä vain, jos he voivat osoittaa asianomaisten tiedon saantia koskevien sääntöjen nojalla, että asia koskee erityisesti niitä. Julkisen sektorin elimiä olisi rohkaistava asettamaan kaikki hallussaan olevat asiakirjat uudelleenkäytettäviksi. Julkisen sektorin elinten olisi edistettävä ja kannustettava asiakirjojen uudelleenkäyttöä, mukaan lukien luonteeltaan lainsäädännölliset tai hallinnolliset viralliset tekstit silloin kun julkisen sektorin elimellä on oikeus sallia niiden uudelleenkäyttö.

(10) "Julkisen sektorin elimen" ja "julkisoikeudellisen laitoksen" määritelmät on otettu julkisia hankintoja koskevista direktiiveistä (92/50/ETY(5), 93/36/ETY(6), 93/37/ETY(7) ja 98/4/EY(8)). Julkiset yritykset eivät kuulu näiden määritelmien alaan.

(11) Tässä direktiivissä annetaan yleinen "asiakirjan" määritelmä, joka on yhdenmukainen tietoyhteiskunnan kehityksen kanssa. Se kattaa kaikki julkisen sektorin elinten hallussa olevat toimenpiteiden, tosiseikkojen tai tietojen esitykset - ja kaikki tällaisten toimenpiteiden, tosiseikkojen tai tietojen koosteet - tallennusvälineestä riippumatta (paperilla tai sähköisessä muodossa tallennettuna tai äänenä, visuaalisessa muodossa tai audiovisuaalisena tallenteena). Julkisen sektorin elimen hallussa oleva asiakirja on asiakirja, jonka uudelleenkäytön julkisen sektorin elin voi sallia.

(12) Uudelleenkäyttöpyyntöihin olisi vastattava kohtuullisessa ajassa ja noudatettava vastaavanlaisia vastausaikoja kuin asiakirjojen saatavuutta koskevien järjestelmien mukaisissa tiedonsaantipyynnöissä uusien koostettujen tietotuotteiden ja -palvelujen luomisen edistämiseksi yleiseurooppalaisella tasolla.

(13) Uudelleenkäyttömahdollisuuksia voidaan parantaa rajoittamalla tarvetta digitalisoida paperiasiakirjoja tai käsitellä digitaalisia tiedostoja keskenään yhteensopiviksi. Tämän vuoksi julkisen sektorin elinten olisi asetettava asiakirjat saataville kaikissa jo olemassa olevissa muodoissa tai kaikkina jo olemassa olevina kielitoisintoina, sähköisessä muodossa, mikäli tämä on mahdollista ja tarkoituksenmukaista. Julkisen sektorin elinten olisi suhtauduttava myönteisesti pyyntöihin saada ote olemassa olevasta asiakirjasta, jos tällainen pyyntö voidaan täyttää yksinkertaisin toimenpitein. Julkisen sektorin elimillä ei kuitenkaan pitäisi olla velvollisuutta toimittaa otetta asiakirjasta, jos siitä aiheutuu suhteetonta vaivaa.

(14) Tässä direktiivissä hyväksytään se, että tiettyjen julkisen sektorin elinten edellytetään olevan kokonaan tai osittain omavaraisia ja riippuvaisia asiakirjojensa myyntituloista täyttääkseen tehokkaasti julkisen tehtävänsä. Sen vuoksi tässä direktiivissä sallitaan se, että julkisen sektorin elimet kattavat asiakirjojen keräämisestä, tuottamisesta, jäljentämisestä ja jakelusta aiheutuvat kokonaiskustannukset ja kohtuullisen tuoton. Tuottaminen kattaa luomisen ja kokoamisen, ja jakelu voi kattaa myös käyttäjätuen. Aiheutuneet kustannukset ja kohtuullinen tuotto muodostavat ylärajan tällaisille maksuille, koska kohtuuttomia maksuja ei pitäisi periä. Jäsenvaltiot tai julkisen sektorin elimet voivat valita soveltuvimman kustannuslaskelmamenetelmän kyseisiin julkisen sektorin elimeen sovellettavien kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti. Tässä direktiivissä säädetty kulujen yläraja ei vaikuta jäsenvaltioiden tai julkisen sektorin elinten oikeuteen periä alhaisempia maksuja tai olla kokonaan perimättä maksua ja jäsenvaltioiden olisi rohkaistava julkisen sektorin elimiä asettamaan asiakirjoja saataville hintaan, joka ei ylitä asiakirjojen jäljentämisestä ja jakelusta aiheutuvia lisäkuluja.

(15) Julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäytön ehtojen selkeys ja yleinen saatavuus on yhteisön laajuisten tietomarkkinoiden kehityksen ehdoton edellytys. Näin ollen kaikki asiakirjojen uudelleenkäyttöön sovellettavat ehdot olisi saatettava mahdollisten uudelleenkäyttäjien tietoon. Jäsenvaltioiden olisi tuettava tarvittaessa verkkokäyttöisten hakemistojen luomista saatavilla olevista asiakirjoista uudelleenkäyttöpyyntöjen edistämiseksi ja helpottamiseksi.

(16) Joissakin tapauksissa asiakirjan uudelleenkäyttö tapahtuu ilman, että luvasta sovitaan. Toisissa tapauksissa annetaan lupa, jossa luvan saajalle asetetaan asiakirjan uudelleenkäyttöä koskevia ehtoja. Ne voivat koskea esimerkiksi vastuuta, asiakirjojen asianmukaista käyttöä, takuita siitä, että asiakirjaa ei muuteta, sekä lähteen mainitsemista. Jos julkisen sektorin elimet antavat lupia asiakirjojen uudelleenkäyttöä varten, lupien ehtojen olisi oltava tasapuolisia ja avoimia. Myös verkossa saatavilla olevat vakiomuotoiset luvat voivat olla tässä mielessä erittäin tärkeitä. Näin ollen jäsenvaltioiden on varmistettava vakiomuotoisten lupien saatavuus.

(17) Uudelleenkäytön ehdoilla ei saisi syrjiä toisiinsa verrattavissa olevia käyttäjäryhmiä. Tällä ei kuitenkaan saisi estää esimerkiksi julkisen sektorin elinten välistä maksutonta tiedonvaihtoa julkisia tehtäviä suoritettaessa, vaikka muilta osapuolilta peritään maksu samojen asiakirjojen uudelleenkäytöstä. Tällä ei pitäisi myöskään estää eriytetyn maksumenettelyn hyväksymistä kaupalliseen ja muuhun kuin kaupalliseen uudelleenkäyttöön.

(18) Julkisen sektorin elinten pitäisi asiakirjojen uudelleenkäytön periaatteita laatiessaan noudattaa kilpailusääntöjä ja välttää mahdollisimman pitkälle yksinoikeusjärjestelyjen tekemistä yksityisen sektorin toimijoiden kanssa. Yleistä taloudellista etua koskevan palvelun tarjoamiseksi voi kuitenkin joskus olla tarpeen myöntää yksinoikeuksia julkisen sektorin asiakirjojen käyttöön. Näin voi olla esimerkiksi silloin, kun yksikään kaupallinen yritys ei suostu julkaisemaan kyseisiä tietoja ilman yksinoikeutta.

(19) Tämä direktiivi olisi pantava täytäntöön ja sitä olisi sovellettava noudattaen kaikkia henkilötietojen suojaan liittyviä periaatteita yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY(9) mukaisesti.

(20) Tämä direktiivi ei vaikuta kolmansien tekijänoikeuksiin. Selvyyden vuoksi todetaan, että tässä yhteydessä tekijänoikeuksilla tarkoitetaan ainoastaan tekijänoikeutta ja sen lähioikeuksia (myös sui generis -suojamuotoja). Tätä direktiiviä ei sovelleta teollisoikeuksien alaisiin asiakirjoihin, joita ovat muun muassa patentit, rekisteröidyt mallit ja tavaramerkit. Tällä direktiivillä ei vaikuteta julkisen sektorin elinten omistamiin tekijänoikeuksiin eikä sillä rajoiteta näiden oikeuksien käyttöä tässä direktiivissä asetettujen rajojen ulkopuolella. Tämän direktiivin asettamia velvoitteita olisi sovellettava ainoastaan siinä laajuudessa kuin ne ovat kansainvälisten tekijänoikeussuojasopimusten määräysten mukaisia; näistä sopimuksista mainittakoon erityisesti Bernin yleissopimus kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamisesta, jäljempänä "Bernin yleissopimus", ja teollis- ja tekijänoikeuksien kauppaan liittyvistä näkökohdista tehty sopimus, jäljempänä "TRIPS-sopimus". Julkisen sektorin elinten olisi kuitenkin käytettävä tekijänoikeuksiaan uudelleenkäyttöä helpottavalla tavalla.

(21) Tällä direktiivillä ei rajoiteta tekijänoikeuden ja lähioikeuksien tiettyjen piirteiden yhdenmukaistamisesta tietoyhteiskunnassa 22 päivänä toukokuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/29/EY(10) ja tietokantojen oikeudellisesta suojasta 11 päivänä maaliskuuta 1996 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 96/9/EY(11) soveltamista. Siinä esitetään ehdot, joiden puitteissa julkisen sektorin elimet voivat käyttää tekijänoikeuksiaan tiedon sisämarkkinoilla salliessaan asiakirjojen uudelleenkäytön.

(22) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla toteuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita, joita ovat yhteisön laajuisten, julkisen sektorin asiakirjoihin perustuvien tietotuotteiden ja -palvelujen luomisen helpottaminen, julkisen sektorin asiakirjojen käytön edistäminen rajojen yli yritysten lisäarvotietotuotteissa ja -palveluissa ja kilpailun vääristymien vähentäminen yhteisön markkinoilla, vaan ne voidaan toiminnan luontaisen yhteisön laajuuden ja vaikutusten takia saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, joten yhteisö voi toteuttaa toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. Tällä direktiivillä olisi saavutettava yhdenmukaistamisen vähimmäistaso, jotta vältettäisiin jäsenvaltioiden välisten erojen muodostuminen julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäytössä,

OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:

I LUKU

YLEISET SÄÄNNÖKSET

1 artikla

Kohde ja soveltamisala

1. Tällä direktiivillä vahvistetaan vähimmäissäännöt jäsenvaltioiden julkisen sektorin elinten hallussa olevien asiakirjojen uudelleenkäytölle.

2. Tätä direktiiviä ei sovelleta:

a) asiakirjoihin, joiden toimittaminen ei kuulu kyseisen julkisen sektorin elimen julkiseen tehtävään, joka määritellään jäsenvaltion lainsäädännössä tai muilla sitovilla säännöillä taikka tällaisten sääntöjen puuttuessa kyseisen jäsenvaltion yleisen hallintokäytännön mukaisesti;

b) asiakirjoihin, joihin kohdistuu kolmansien tekijänoikeuksia;

c) asiakirjoihin, jotka eivät asiakirjojen saatavuutta koskevien jäsenvaltioiden järjestelmien perusteella ole saatavilla muun muassa seuraavista syistä:

- kansallisen turvallisuuden (eli valtion turvallisuuden) suojaaminen, puolustus tai yleinen turvallisuus

- tilastollinen tai kaupallinen luottamuksellisuus.

d) asiakirjoihin, joita julkisen yleisradiotoiminnan harjoittajat, niiden tytäryhtiöt ja muut elimet ja näiden tytäryhtiöt tarvitsevat julkisesta yleisradiotoiminnasta muodostuvan tehtävänsä suorittamiseen;

e) koulutus- ja tutkimuslaitosten, kuten koulujen, korkeakoulujen, arkistojen, kirjastojen ja tutkimuskeskusten, mukaan lukien tutkimustulosten siirtämistä varten perustettujen järjestöjen, asiakirjoihin;

f) kulttuurilaitosten, kuten museoiden, kirjastojen, arkistojen, orkestereiden, oopperoiden, balettien ja teattereiden asiakirjoihin.

3. Tämä direktiivi perustuu jäsenvaltioiden nykyisiin asiakirjojen saatavuutta koskeviin järjestelmiin, eikä sillä muuteta kansallisia sääntöjä julkisen sektorin elinten hallussa olevien asiakirjojen saatavuudesta. Direktiiviä ei sovelleta tapauksissa, joissa asiakirjat käyttöönsä saadakseen kansalaisten tai yritysten on tiedon saantia koskevien sääntöjen nojalla osoitettava, että asia koskee erityisesti niitä.

4. Tällä direktiivillä ei kajota eikä millään tavalla vaikuteta yhteisön ja kansallisen lainsäädännön säännösten mukaiseen yksilöiden suojelun tasoon henkilötietojen käsittelyssä eikä sillä muuteta direktiivissä 95/46/EY säädettyjä velvollisuuksia ja oikeuksia.

5. Tässä direktiivissä asetettuja velvollisuuksia sovelletaan ainoastaan siinä laajuudessa kuin ne ovat kansainvälisten tekijänoikeussuojasopimusten määräysten mukaisia; näistä sopimuksista mainittakoon erityisesti Bernin yleissopimus ja TRIPS-sopimus.

2 artikla

Määritelmät

Tässä direktiivissä tarkoitetaan:

1) "julkisen sektorin elimellä" valtion viranomaisia, alueviranomaisia ja paikallisviranomaisia, julkisoikeudellisia laitoksia sekä yhden tai useamman tällaisen viranomaisen tai yhden tai useamman tällaisen julkisoikeudellisen laitoksen muodostamia yhteenliittymiä;

2) "julkisoikeudellisella laitoksella" elintä

a) joka on nimenomaisesti perustettu vastaamaan yleisen edun mukaisiin tarpeisiin ja joka ei harjoita teollista tai kaupallista toimintaa ja

b) joka on oikeushenkilö ja

c) jonka toiminta on suurimmaksi osaksi valtion, alue- tai paikallisviranomaisten tai muiden julkisoikeudellisten laitosten rahoittamaa, taikka jonka johto on näiden laitosten valvonnan alainen, taikka jonka hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenistä valtio, alue- tai paikallisviranomainen tai muu julkisoikeudellinen laitos nimittää enemmän kuin puolet;

3) "asiakirjalla"

a) mitä tahansa tallennetta tallennusvälineestä riippumatta (paperilla tai sähköisessä muodossa tallennettuna tai äänenä, visuaalisessa muodossa tai audiovisuaalisena tallenteena);

b) tällaisen tallenteen osaa;

4) "uudelleenkäytöllä" sitä, että luonnolliset tai oikeushenkilöt käyttävät julkisen sektorin elinten hallussa olevia asiakirjoja kaupallisiin tai muihin kuin kaupallisiin tarkoituksiin, jotka poikkeavat alkuperäisestä julkisesta tehtävästä, jota varten asiakirjat tuotettiin. Uudelleenkäyttönä ei pidetä julkisen sektorin elinten välistä asiakirjavaihtoa, jos se tapahtuu pelkästään niiden julkisten tehtävien hoitamiseksi;

5) "henkilötiedoilla" direktiivin 95/46/EY 2 artiklan a alakohdan määritelmän mukaisia tietoja.

3 artikla

Pääperiaate

Jäsenvaltioiden on varmistettava, että julkisen sektorin elinten hallussa olevien asiakirjojen uudelleenkäytön ollessa sallittua noudatetaan III ja IV luvussa säädettyjä ehtoja.

II LUKU

UUDELLEENKÄYTTÖÄ KOSKEVAT PYYNNÖT

4 artikla

Uudelleenkäyttöpyyntöjen käsittelyä koskevat vaatimukset

1. Julkisen sektorin elinten on käsiteltävä uudelleenkäyttöä koskevat pyynnöt, mahdollisuuksien mukaan ja tarkoituksenmukaisissa tapauksissa sähköisessä muodossa, ja asetettava asiakirjat pyynnön esittäjän saataville uudelleenkäyttöä varten, tai jos siihen tarvitaan lupa, viimeisteltävä hakijalle tehtävä käyttöoikeustarjous kohtuullisessa ajassa, joka vastaa aikaa, jossa tiedonsaantipyynnöt käsitellään.

2. Jos määräaikoja tai muita sääntöjä asiakirjojen pikaisesta toimittamisesta ei ole asetettu, jäsenvaltioiden on varmistettava, että julkisen sektorin elimet käsittelevät pyynnöt ja toimittavat asiakirjat pyynnön esittäjälle uudelleenkäyttöä varten, tai jos siihen tarvitaan lupa, viimeistelevät hakijalle tehtävän käyttöoikeustarjouksen enintään 20 työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Tätä määräaikaa voidaan jatkaa 20 työpäivällä laajojen tai monimutkaisten pyyntöjen osalta. Tällaisissa tapauksissa pyynnön esittäjälle on ilmoitettava kolmen viikon kuluessa alkuperäisen pyynnön vastaanottamisesta, että sen käsittelyyn tarvitaan lisäaikaa.

3. Evätessään pyynnön julkisen sektorin elinten on ilmoitettava pyynnön esittäjälle epäämisen syyt, jotka perustuvat kyseisen jäsenvaltion asiakirjojen saatavuutta koskevan järjestelmän soveltuviin säännöksiin tai tämän direktiivin, erityisesti 1 artiklan 2 kohdan a, b ja c alakohdan tai 3 artiklan, nojalla hyväksyttyihin kansallisiin säännöksiin. Jos pyynnön epääminen perustuu 1 artiklan 2 kohdan b alakohtaan, julkisen sektorin elimen on ilmoitettava tekijänoikeudet omistava luonnollinen tai oikeushenkilö, jos tämä on tiedossa, tai vaihtoehtoisesti käyttöluvan antaja, jolta julkisen sektorin elin on saanut kyseisen aineiston.

4. Kaikissa kielteisissä päätöksissä on ilmoitettava, miten pyynnön esittäjä voi halutessaan hakea muutosta päätökseen.

5. Edellä 1 artiklan 2 kohdan d, e ja f alakohdassa tarkoitettuja julkisen sektorin elimiä ei voida vaatia noudattamaan tämän artiklan vaatimuksia.

III LUKU

UUDELLEENKÄYTÖN EHDOT

5 artikla

Saatavilla olevat muodot

1. Julkisen sektorin elinten on asetettava asiakirjansa saataville kaikissa jo olemassa olevissa muodoissa ja kaikkina jo olemassa olevina kielitoisintoina, mahdollisuuksien mukaan ja tarkoituksenmukaisissa tapauksissa sähköisessä muodossa. Julkisen sektorin elimillä ei ole velvollisuutta luoda asiakirjoja tai muuntaa niitä pyynnön täyttämiseksi eikä velvollisuutta toimittaa otteita asiakirjoista, jos pyyntöä ei voida täyttää yksinkertaisin toimenpitein ja siitä aiheutuu suhteetonta vaivaa.

2. Julkisen sektorin elimiä ei voida tämän direktiivin perusteella vaatia jatkamaan tietyn tyyppisten asiakirjojen tuottamista, jotta yksityisen tai julkisen sektorin organisaatio voisi käyttää niitä uudelleen.

6 artikla

Maksujen määräytymisperiaatteet

Jos maksuja peritään, asiakirjojen toimittamisesta ja uudelleenkäyttöoikeuksien luovuttamisesta saatavat kokonaistulot eivät saa ylittää niiden keräämisestä, tuottamisesta, jäljentämisestä ja jakelusta aiheutuvia kustannuksia ja investoinneille saatavaa kohtuullista tuottoa. Maksujen olisi oltava kustannuslähtöiset asianmukaisena tilikautena laskettuina ja kyseisiin julkisen sektorin elimiin sovellettavien kirjanpitoperiaatteiden mukaisesti lasketut.

7 artikla

Avoimuus

Kaikki julkisen sektorin elinten hallussa olevien asiakirjojen uudelleenkäyttöä koskevat ehdot ja vakiomaksut on vahvistettava etukäteen ja julkistettava, mahdollisuuksien mukaan ja tarkoituksenmukaisissa tapauksissa sähköisessä muodossa. Kyseisen julkisen sektorin elimen on myös ilmoitettava, mitkä seikat otetaan huomioon määritettäessä maksuja epätavanomaisissa tapauksissa.

8 artikla

Luvat

1. Julkisen sektorin elimet voivat sallia asiakirjojen uudelleenkäytön ehdoitta, tai ne voivat asettaa asiaankuuluvia kysymyksiä koskevia ehtoja, tarvittaessa luvan avulla. Näillä ehdoilla ei saa turhaan rajoittaa asiakirjojen uudelleenkäytön mahdollisuuksia, eikä niitä saa käyttää kilpailun rajoittamiseen.

2. Jäsenvaltioissa, joissa käytetään lupia, jäsenvaltioiden on varmistettava, että sähköisessä muodossa on saatavilla yksittäisiä lupahakemuksia varten muunneltavissa olevia vakiomuotoisia lupia julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäyttöä varten ja että luvat voidaan käsitellä sähköisesti. Jäsenvaltiot kannustavat kaikkia julkisen sektorin elimiä käyttämään vakiomuotoisia lupia.

IV LUKU

SYRJIMÄTTÖMYYS JA HYVÄ KAUPPATAPA

9 artikla

Syrjimättömyys

1. Asiakirjojen uudelleenkäytön ehdot eivät saa olla syrjiviä toisiinsa verrattavissa olevien uudelleenkäyttölajien suhteen.

2. Jos julkisen sektorin elin käyttää uudelleen asiakirjoja julkisen tehtävänsä ulkopuolisessa kaupallisessa toiminnassa, siihen on sovellettava samoja ehtoja ja maksuja kuin muihinkin käyttäjiin.

10 artikla

Yksinoikeusjärjestelyjen kieltäminen

1. Asiakirjojen on oltava kaikkien mahdollisten markkinoilla toimijoiden uudelleenkäytettävissä, vaikka yksi tai useampi markkinoilla toimija jo tarjoaisi näihin asiakirjoihin perustuvia lisäarvotuotteita. Asiakirjoja hallussaan pitävien julkisen sektorin elinten ja kolmansien sopimukset tai muut järjestelyt eivät saa sisältää yksinoikeuksia.

2. Jos yksinoikeus on kuitenkin välttämätön yleistä etua koskevan palvelun tarjoamiseksi, tällaisen yksinoikeuden myöntämisperustetta on tarkasteltava uudelleen säännöllisesti vähintään kolmen vuoden välein. Tämän direktiivin voimaantulon jälkeen luotujen yksinoikeusjärjestelyjen on oltava avoimia ja julkisiksi saatettuja.

3. Olemassaolevat yksinoikeusjärjestelyt, jotka eivät kuulu 2 kohdan mukaisiin poikkeuksiin, on lopetettava sopimuksen päättyessä ja viimeistään...(12).

V LUKU

LOPPUSÄÄNNÖKSET

11 artikla

Täytäntöönpano

Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään...(13). Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.

Kyseisissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niitä virallisesti julkaistaessa niihin on liitettävä tällainen viittaus. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.

12 artikla

Uudelleentarkastelu

1. Komissio tarkastelee tämän direktiivin täytäntöönpanoa uudelleen ennen...(14) ja toimittaa tarkastelunsa tulokset sekä mahdolliset direktiivin muuttamista koskevat ehdotukset Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

2. Uudelleentarkastelussa on kiinnitettävä erityistä huomiota tämän direktiivin soveltamisalaan ja vaikutuksiin, mukaan lukien julkisen sektorin asiakirjojen uudelleenkäytön kasvun määrä, sovellettavan maksuperusteperiaatteen vaikutukset ja luonteeltaan lainsäädännöllisten ja hallinnollisten virallisten tekstien uudelleenkäyttö, sekä uusiin mahdollisuuksiin edistää sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja eurooppalaisen sisältöteollisuuden kehitystä.

13 artikla

Voimaantulo

Tämä direktiivi tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.

14 artikla

Osoitus

Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.

Tehty...

Euroopan parlamentin puolesta

Puhemies

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

(1) EYVL C 227 E, 24.9.2002, s. 382.

(2) EYVL C 85, 8.4.2003, s. 25.

(3) EYVL C 73, 26.3.2003, s. 38.

(4) Euroopan parlamentin lausunto, annettu 12. helmikuuta 2003 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta, vahvistettu 26. toukokuuta 2003 ja Euroopan parlamentin päätös, tehty...(ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(5) EYVL L 209, 24.7.1992, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2001/78/EY (EYVL L 285, 29.10.2001, s. 1).

(6) EYVL L 199, 9.8.1993, s. 1, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2001/78/EY.

(7) EYVL L 199, 9.8.1993, s. 54, direktiivi sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission direktiivillä 2001/78/EY.

(8) EYVL L 101, 1.4.1998, s. 1.

(9) EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31.

(10) EYVL L 167, 22.6.2001, s. 10.

(11) EYVL L 77, 27.3.1996, s. 20.

(12) Viisi vuotta tämän direktiivin voimaantulosta.

(13) 18 kuukautta tämän direktiivin voimaantulosta.

(14) Kolme vuotta (*) kohdassa tarkoitetusta ajankohdasta.

NEUVOSTON PERUSTELUT

I JOHDANTO

1. Komissio hyväksyi 5. kesäkuuta 2002 edellä mainitun ehdotuksen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi(1). Ehdotus perustuu Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 95 artiklaan.

2. Euroopan parlamentti antoi ehdotuksesta lausuntonsa 12. helmikuuta 2003, talous- ja sosiaalikomitea 11. joulukuuta 2002 ja alueiden komitea 21. marraskuuta 2002.

3. Komissio toimitti Euroopan parlamentille ja neuvostolle muutetun ehdotuksen 19. maaliskuuta 2003(2).

4. Neuvosto vahvisti yhteisen kantansa 26. toukokuuta 2003 perustamissopimuksen 251 artiklan mukaisesti.

II TAVOITE

Tämän direktiivin tarkoituksena on vahvistaa vähimmäissäännöt sen varmistamiseksi, että julkisen sektorin tiedon uudelleenkäyttöä koskevat perusehdot ovat samat kaikille Euroopan tietomarkkinoilla toimiville, että uudelleenkäyttöehdot ovat nykyistä selkeämpiä ja paremmin tiedossa ja että perusteettomat markkinavääristymät saadaan poistettua. Yhdenmukaistamisen aste on melko alhainen, joten kansallisiin julkisen tiedon saantiin liittyviin sääntöihin ei puututa, eikä myöskään jäsenvaltioissa vallitsevaan tietosuojatasoon.

III YHTEISEN KANNAN ERITTELY

Yhteisessä kannassa yhdytään komission ehdotuksen yleistavoitteeseen ja yleisesti ottaen myös tämän tavoitteen saavuttamiseksi ehdotettuihin keinoihin.

Ehdotuksen teksti on kuitenkin muotoiltu uudelleen neuvostossa käydyn keskustelun aikana. Artikloiden ja johdanto-osan kappaleiden järjestystä on myös jossakin määrin muutettu selvyyden ja käyttäjäystävällisyyden lisäämiseksi ja varmistamiseksi. Yhteisen kannan komission ehdotuksesta poikkeavat pääkohdat ovat seuraavat:

1. Yhteisessä kannassa muutetaan ehdotetun direktiivin otsikkoa poistamalla maininta kaupallisesta hyödyntämisestä, ja sama muutos toistuu kautta koko direktiivitekstin, ellei ilmaisua tarvita erityisviittauksena. Neuvosto katsoi, että sana "uudelleenkäyttö" kattaa sekä kaupallisen että muun kuin kaupallisen hyödyntämisen, kuten 2 artiklassa todetaan.

2. Yhteisessä kannassa muutetaan 1 artiklaa lisäämällä siihen kaksi uutta kohtaa, jotka täsmentävät direktiivin soveltamisalaa sen osalta, että sillä ei muuteta sääntöjä jäsenvaltioiden julkisen sektorin elinten hallussa olevien asiakirjojen saatavuudesta eikä henkilötietosuojaa. Jälkimmäinen kohta noudattaa sisällöllisesti alkuperäisen ehdotuksen 1 artiklan 2 kohdan c alakohtaa. Neuvoston mielestä oli myös tarpeen lisätä sanamuoto, jolla nimenomaisesti suljetaan direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle asiakirjat, jotka eivät asiakirjojen saatavuutta koskevien jäsenvaltioiden järjestelmien perusteella ole nytkään saatavilla. Näitä kohtia on selvitetty entisestään johdanto-osan 9 kappaleessa.

3. Neuvosto poisti 2 artiklasta määritelmän "yleisesti saatavilla oleva asiakirja", sillä se olisi aiheuttanut tarpeetonta sekavuutta direktiivissä, jossa käsitellään asiakirjojen uudelleenkäyttöä eikä niiden saatavuutta. Tämän määritelmän sisältämä ajatus on siirretty yhteisen kannan 1 artiklan 3 kohtaan, jossa pyritään erottamaan oikeus asiakirjan saantiin (jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluva asia) ja saatavilla olevien asiakirjojen uudelleenkäyttö. Toisaalta uudelleenkäytön määritelmää on työstetty, jotta vältetään sekaannusta suhteessa julkisen sektorin elinten väliseen asiakirjavaihtoon niiden suorittaessa julkisia tehtäviään. Direktiivin määritelmiä on selkeytetty johdanto-osan uusissa 10 ja 11 kappaleessa.

4. Ehdotuksen 3 artiklaa, joka koskee direktiivin pääperiaatetta, on muutettu sen selventämiseksi. Uudessa sanamuodossa ilmaistaan subjekti (jäsenvaltiot), velvoite (III ja IV luvun sisältämien edellytysten täyttäminen) ja kohde (julkisen sektorin elinten hallussa olevat asiakirjat, joiden uudelleenkäyttö on sallittua). Toisaalta uudessa sanamuodossa on poistettu viittaus kaupallisiin ja muihin kuin kaupallisiin uudelleenkäyttötarkoituksiin, joka on siirretty yhteisen kannan 2 artiklan 4 kohtaan.

5. Yhteisen kannan 4 artiklan 2 kohdassa on täsmennetty uudelleenkäyttöä koskevien pyyntöjen käsittelyn aikarajoja niissä tapauksissa, joissa jäsenvaltiot eivät ole asettaneet aikarajoja tai muita asiakirjojen toimittamiseen liittyviä sääntöjä. Asiakirjojen pikaisen toimittamisen takaamiseksi asetetaan 20 työpäivän mittainen aikaraja, jota voidaan jatkaa 20 työpäivällä laajojen tai monimutkaisten pyyntöjen osalta.

6. Neuvosto on muuttanut maksuja koskevan 6 artiklan sanamuotoa. On lisätty viittaus kirjanpitoperiaatteisiin, jotta voitaisiin ottaa huomioon julkisen sektorin elinten käytäntö kirjata investointeja kuluiksi useille vuosille. Tässä mielessä on myös selkeytetty johdanto-osan 14 kappaletta. Yhteisen kannan 7 artiklassa avoimuutta on lisätty muotoilemalla teksti siten, että julkisen sektorin elimiä pyydetään ilmoittamaan asiakirjojen uudelleenkäyttöön sovellettavien edellytysten ja vakiomaksujen lisäksi ne seikat, jotka otetaan huomioon määritettäessä maksuja epätavanomaisissa tapauksissa.

7. Julkisen sektorin elimet voivat joko sallia uudelleenkäytön ehdoitta tai asettaa tarvittaessa käyttöoikeuksiin liittyviä edellytyksiä. Eri mahdollisuuksien huomioimiseksi neuvosto on muokannut yhteisen kannan 8 artiklan sanamuotoa ja selkiyttänyt johdanto-osan 16 kappaleen tekstiä. Artiklassa kannustetaan nyt kaikkia julkisen sektorin elimiä käyttämään vakiomuotoisia käyttöoikeussopimuksia.

8. Yksinoikeusjärjestelyihin liittyen neuvosto lisäsi 10 artiklaan uuden kohdan voimassa olevien yksinoikeussopimusten tilanteen selvittämiseksi. Uudessa kohdassa asetetaan niiden päättämiselle aikaraja, jotta ne saataisiin direktiivin soveltamisalan ja vaikutusten piiriin.

9. Neuvosto täsmensi 12 artiklassa uudelleentarkastelun tarkoitusta, jotta varmistetaan direktiiviltä odotettujen etujen kokonaisvaltainen tarkastelu.

Erityisesti mainitaan julkisen sektorin asiakirjojen, myös virallisten lainsäädännöllisten ja hallinnollisten tekstien, uudelleenkäytön lisääntymisen määrä, veloitusperiaatteiden vaikutukset, jatkomahdollisuudet sisämarkkinoiden toiminnan parantamisessa sekä sisältöteollisuuden kehitys.

IV EUROOPAN PARLAMENTIN TARKISTUKSET

1. Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka komissio on hyväksynyt ja jotka neuvosto on sisällyttänyt yhteiseen kantaansa

- Yhteisen kannan johdanto-osan 4 kappaleeseen on sisällytetty tarkistus 3, lukuun ottamatta ehdotusta poistaa maininta yritystiedosta.

- Neuvoston mielestä parlamentin tarkistuksessa 4 esittämä muutos johdanto-osan 6 kappaleeseen sisältyy jo sen ensimmäiseen virkkeeseen.

- Tarkistus 34 on sisällytetty yhteisen kannan johdanto-osan 14 kappaleeseen siinä määrin kuin sillä yhdenmukaistetaan kyseinen teksti 6 artiklan kanssa. "Asiakirjojen" muuttamista "tiedoksi" ei kuitenkaan hyväksytty (ks. tämän osan 2 kohdan ensimmäinen luetelmakohta).

- Neuvosto sisällytti tarkistuksen 10 viimeisen osan yhteisen kantansa johdanto-osan 9 kappaleeseen hieman eri muotoisena. Tarkistuksen ensimmäistä osaa ei kuitenkaan voitu hyväksyä, koska siinä käsitellään pikemminkin saatavuutta kuin uudelleenkäyttöä.

- Neuvosto hyväksyi tarkistuksen 12 sisältämän ensimmäisen tekstimuutoksen. Tarkistusta ei muuten pidetty asianmukaisena, koska se liittyy saatavuuteen.

- Tarkistuksen 14 sisältö otettiin mukaan yhteisen kannan 1 artiklan 2 kohdan c alakohtaan.

- Neuvosto sisällytti tarkistuksen 26 yhteisen kannan 9 artiklan toiseen kohtaan, lukuun ottamatta "asiakirjojen" muuttamista "tiedoksi".

- Neuvosto hyväksyi tarkistuksessa 32 ilmaistun periaatteen, jossa täsmennetään 12 artiklan 2 kohdan uudelleentarkastelulauseketta, mutta piti toista sanamuotoa parempana. Lisäksi sitä osaa tarkistuksesta, jonka mukaan artiklassa viitattaisiin johdanto-osan kappaleeseen, ei pidetty asianmukaisena.

2. Euroopan parlamentin tarkistukset, jotka komissio hyväksyi mutta neuvosto hylkäsi

- Neuvosto ei hyväksynyt tarkistuksia 1, 27 ja 28, sillä se katsoo, että "tiedon" käsite on liian laaja ja että sana "asiakirja" kuvaa paremmin direktiivin olennaista ajatusta ja on myös selvempi termi sen täytäntöönpanon kannalta. Muita Euroopan parlamentin tekemiä ja tätä samaa muutosta koskevia tarkistuksia ei myöskään tältä osin hyväksytty.

- Neuvosto ei hyväksynyt tarkistuksia 7 ja 18, jotka komissiokin hyväksyi vain osittain. Neuvoston mielestä nämä tarkistukset menevät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle sekä tiedonkeruujärjestelmiä että tiedon esittämistä koskevien viittausten vuoksi.

- Neuvoston mukaan tarkistuksessa 13 esitetty muutos 1 artiklan 2 kohdan d alakohtaan ei ole tarpeen, koska yhteisen kannan johdanto-osan 11 kappaleessa määritellään ilmaisu "hallussa oleva".

- Neuvosto ei voinut hyväksyä tarkistuksessa 20 esitettyä lisäystä 5 artiklan 1 kohtaan, koska se oli liian epämääräinen ja olisi voinut aiheuttaa ongelmia direktiivin saattamisessa osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä.

- Tarkistuksen 21 ensimmäinen muutos sisällytettiin yhteisen kannan 4 artiklan 3 kohtaan, vaikkakin uudessa muodossa. Neuvosto ei kuitenkaan voinut hyväksyä tämän tarkistuksen toista muutosehdotusta. Sen mielestä ei ole sopivaa ennakoida tapauksia, joissa julkisen sektorin elin olisi toiminut vilpillisessä mielessä; lisäksi tällaiset mahdolliset tapaukset olisi ehkä vaikea todentaa.

- Neuvosto ei pitänyt tarpeellisena yksilöidä oikeutta vaatia maksujen tarkistamista (tarkistus 24), sillä siten rikottaisiin 6 artiklan periaatteita vastaan. Tämä ei tarkoita sitä, että 6 artiklan mukaiset velvoitteet olisivat vähemmän sitovia. Tämä näkökulma on kuitenkin yhdenmukainen yhteisen kannan muiden säännösten kanssa, joissa ei myöskään ole erityistä mainintaa muutoksenhausta.

- Neuvoston mielestä tarkistus 31 ei ole asianmukainen lisäys. Tarkistuksen ensimmäisen osan sisältö otetaan kuitenkin huomioon johdanto-osan 15 kappaleessa. Lisäksi tarkistuksen toisen osan sisältö on jäsenvaltioiden päätösvaltaan kuuluva asia.

3. Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset, joita komissio ja neuvosto eivät kumpikaan hyväksyneet

- Tarkistuksia 2, 15 ja 17 ei hyväksytty, koska ne viittaavat asiakirjojen saatavuutta koskeviin seikkoihin ja saatavuuden avoimuuteen kansalaisten kannalta yleisesti ottaen, kun taas käsiteltävä direktiivi koskee asiakirjojen uudelleenkäyttöä. Neuvosto katsoi, että tarkistuksen 17 sisältämä viittaus sähköiseen muotoon sisältyy jo yhteisen kannan 5 artiklan 1 kohtaan.

- Tarkistusta 30, jolla olisi lisätty alkuperäisen ehdotuksen 9 artiklaan oikeudellinen velvoite kannustaa uudelleenkäyttöä, ei hyväksytty, sillä sitä pidettiin aivan liian epämääräisenä suhteessa säädöksen siirtämiseen osaksi jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja sen täytäntöönpanoon. Tämän kohdan periaate toistettiin yhteisen kannan johdanto-osan 9 kappaleen kahdessa viimeisessä virkkeessä.

- Neuvosto ei hyväksynyt tarkistusta 33, sillä katsottiin, että Euroopan parlamentin tätä asiaa koskevat päähuomautukset on jo otettu huomioon, etenkin yhteisen kannan 6 ja 7 artiklassa.

(1) EYVL C 227, 24.9.2002, s. 382.

(2) Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä.