[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 24.6.2009

KOM(2009) 304 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

Vuoden 2008 ympäristöpoliittinen katsaus {SEC(2009)842}

VUODEN 2008 YMPÄRISTÖPOLIITTINEN KATSAUS

Johdanto

Kulutushyödykkeiden, elintarvikkeiden ja energian epävakaat hinnat, kasvavat ympäristöpaineet ja ennennäkemätön talouskriisi asettavat EU:lle yhä suurempia haasteita, jotka lisäävät Euroopan tarvetta siirtyä yhä nopeammin kohti resursseja tehokkaasti hyödyntävää vähähiilistä taloutta. Tässä nykyisen komission viimeisessä ympäristöpoliittisessa katsauksessa korostetaan muutoksen valmistelemiseksi vuonna 2008 saavutettuja tuloksia ja käsitellään tärkeimpiä vireillä olevia poliittisia aloitteita ja lisäponnistuksia edellyttäviä haasteita.

Uudet mahdollisuudet ja haasteet vuonna 2008 ja sen jälkeen

Ympäristöpolitiikka kuuluu poliittisen esityslistan painopistealueisiin

Ympäristöpolitiikka on noussut yhdeksi politiikan merkittävimmistä painopistealueista; 96 % Euroopan kansalaisista pitää ympäristönsuojelua tärkeänä[1] ja on erittäin huolestunut ilmastomuutoksen ja saastumisen kaltaisista kysymyksistä.

Ympäristöpoliittiset näkökohdat ovat yhä keskeisempiä myös liikenne-, energia-, maatalous-, koheesio-, teollisuus- sekä tutkimus- ja kehityspolitiikassa. Energiapolitiikassa pyritään muun muassa siirtymään vähähiiliseen talouteen. Kestävään kehitykseen liittyvät näkökohdat otetaan huomioon rakennerahastojen käyttöä koskevissa päätöksissä, ja maatalouspolitiikassa korostetaan yhä enemmän maan ja luonnonvarojen kestävää hoitoa. Marraskuussa 2008 tehdyn yhteisen maatalouspolitiikan ”terveystarkastuksen”[2] yhteydessä ehdotettiin, että entistä suurempi osa EU:n rahoituksesta kohdennetaan suorien tukien asemesta maaseudun kehittämiseen, ja jäsenvaltiot velvoitetaan käyttämään nämä yhteisön varat muun muassa biologiseen monimuotoisuuteen ja luonnonsuojeluun, uusiutuviin energianlähteisiin, jäte- ja vesihuoltoon, puhtaaseen liikenteeseen sekä ilmastonmuutokseen liittyvien ongelmien ratkaisemiseen.

Monet ympäristöä vahingoittavat suuntaukset jatkavat kuitenkin etenemistään. Siirtyminen resursseja tehokkaasti hyödyntävään vähähiiliseen talouteen edellyttää huomattavia ponnistuksia ja investointeja.

Talouskriisi voi olla askel kohti ympäristöystävällisempää taloutta

Tuore talouskriisi on järkyttänyt koko maailmaa iskemällä kaikkiin talousjärjestelmän osiin. EU:ssa jäsenvaltioiden hallitukset, Euroopan keskuspankki ja komissio ovat toimineet tiiviissä yhteistyössä luottamuksen palauttamiseksi, säästöjen turvaamiseksi, luottojen saatavuuden varmistamiseksi ja hallinnon parantamiseksi.

Talouskriisi on merkittävä mahdollisuus siirtyä kohti ympäristöystävällisempää taloutta ja luoda perusta vähähiiliselle ja resursseja tehokkaasti hyödyntävälle talouskasvulle. Koska taantuma vaikuttaa politiikkaan, tehokkaampi ympäristöpolitiikka voi auttaa talouden elpymistä ja EU:n kilpailukyvyn paranemista pitkällä aikavälillä. Komission marraskuussa 2008 hyväksymään Euroopan talouden elvytyssuunnitelmaan[3] sisältyy toimenpiteitä ja välineitä energiatehokkuuden parantamiseksi, ympäristöystävällisten tuotteiden menekin edistämiseksi, tieto- ja viestintätekniikan ja laajakaistainfrastruktuurin sekä puhtaan teknologian kehittämiseksi auto- ja rakennusteollisuuden tarpeisiin.

Ilmastonmuutos on vakavimpia planeettaamme kohdistuvia uhkia

Ilmastonmuutoksen vaikutukset, kuten merenpinnan nousu ja äärimmäisten sääilmiöiden yleistyminen, tuntuvat jo nyt. Hallitustenvälisen ilmastonmuutospaneelin neljännen arviointiraportin[4] mukaan maapallon keskimääräiset pintalämpötilat saattavat nousta tämän vuosisadan aikana 1,8–4 °C:eella, ja jos suuntaus jatkuu samanlaisena, nousu voi saavuttaa tason, jolla katastrofaalisen muutoksen todennäköisyys kasvaa entisestään. Ilmastonmuutoksen taloudellisia vaikutuksia koskevassa Sternin raportissa[5] todettiin, että ilmastonmuutosta koskevien toimien toteuttamatta jättäminen tulee huomattavasti kalliimmaksi kuin toimet ilmastonmuutokseen puuttumiseksi.

Lokakuussa 2008 ilmestyneestä Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanoa koskevasta seurantaraportista[6] ilmeni, että EU ja useimmat jäsenvaltiot ovat edistyneet hyvin sitoumustensa täyttämisessä. Ennusteiden mukaan EU-15 pääsee sille asetettuun vähennystavoitteeseen (-8 %) nykyisillä toimenpiteillä ja EU:n ulkopuolisilta mailta ostettavilla päästöhyvityksillä sekä istuttamalla metsiä, jotka imevät hiilidioksidia. Parhaillaan tarkasteltavien toimenpiteiden avulla voitaneen saada aikaan lisää vähennyksiä.

EU aiheuttaa silti noin 10,5 % kokonaispäästöistä[7], eivätkä sen ponnistelut riitä hillitsemään ilmastonmuutosta, ellei maailmanlaajuisesti toteuteta lisätoimia. Parhaillaan käydään kansainvälisiä neuvotteluja maailmanlaajuisesta ilmastonmuutossopimuksesta vuoden 2012 jälkeisistä toimista Kioton sitoumusten päättyessä. Kaikkien suurimpia päästöjä aiheuttavien maiden, kuten Yhdysvaltojen, Kiinan, Intian ja muiden suurten kehitysmaiden, joilla ei vielä ole Kioton pöytäkirjassa vahvistettuja vähennystavoitteita, olisi osallistuttava uuteen sopimukseen.

Joulukuussa 2008 Poznanissa järjestetyssä YK:n ilmastokonferenssissa arvioitiin vuonna 2007 hyväksytyn Balin etenemissuunnitelman edistymistä ja annettiin uusia poliittisia ohjeita Kioton jälkeisiä neuvotteluja varten vuodesta 2012 eteenpäin. UNFCCC:n konferenssissa perustettiin UNFCCC:n sopeutumisrahasto[8] ja käynnistettiin teknologian siirtoa koskeva Poznanin ohjelma. Etenemistä tapahtui myös useissa teknisissä kysymyksissä, kuten metsäkadosta ja metsien tilan heikkenemisestä johtuvien päästöjen vähentämisessä. Tärkein edistysaskel oli Poznanissa laadittu neuvotteluohjelma, jonka toivotaan johtavan lopulliseen sopimukseen joulukuussa 2009 Kööpenhaminassa pidettävässä YK:n ilmastokonferenssissa. EU:n johtavan aseman vuoksi konferenssin päätökset tulevat vuodesta 2010 lähtien edellyttämään lainsäädännöllisiä jatkotoimia ja eri aloja koskevia aloitteita.

EU:n ilmasto- ja energiapaketti

Neuvosto vahvisti maaliskuussa 2007 yhdennettyä ilmastonmuutos- ja energiapolitiikkaa koskevat komission ehdotukset[9]. EU sitoutui vähentämään vuoteen 2020 mennessä kasvihuonekaasupäästöjään 30 %:lla vuoden 1990 tasosta, mikäli muut kehittyneet maat suostuvat vastaaviin vähennyksiin, tai muussa tapauksessa vähintään 20 %:lla.

Tammikuussa 2008 komissio muutti nämä sitoumukset konkreettisiksi toimiksi hyväksymällä ilmasto- ja energiapaketin[10], johon sisältyy ehdotuksia EU:n päästökauppajärjestelmän parantamiseksi sisällyttämällä siihen uusia kasvihuonekaasuja ja toimialoja sekä asettamalla tiukemmat päästöjen enimmäismääriä ja vähennyksiä koskevat EU:n laajuiset tavoitteet päästökauppajärjestelmän ulkopuolisille aloille, kuten maantieliikenteelle, rakennusteollisuudelle, palveluille ja maataloudelle.

Neuvosto ja Euroopan parlamentti päättivät vuonna 2008 ilmailutoiminnan sisällyttämisestä yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmään[11]. Lennoista EU:n alueelle, alueelta ja alueella aiheutuvat kasvihuonekaasupäästöt sisällytetään EU:n päästökauppajärjestelmään vuodesta 2012 alkaen.

Pakettiin sisältyi myös ehdotus direktiiviksi, jonka oikeudellisesti sitovana tavoitteena on uusiutuvien energianlähteiden osuuden nostaminen 20 %:iin vuoteen 2020 mennessä (liikenteen osuus 10 %) sekä sääntelykehyksen luominen hiilidioksidin talteenottoon ja geologiseen varastointiin liittyvän teknologian turvallista ja luotettavaa käyttöä varten. Parlamentti ja neuvosto hyväksyivät paketin joulukuussa 2008[12].

Muita ilmastonmuutokseen liittyviä toimenpiteitä EU:n ja koko maailman tasolla

Parlamentti ja neuvosto hyväksyivät joulukuussa 2008 henkilöautojen CO2-päästöjen uudet tavoitteet. Niiden mukaan keskimääräistä päästöraja-arvoa 130 g/km sovelletaan vuonna 2012 65 %:iin uusista henkilöautoista, ja osuutta korotetaan asteittain niin, että vuodesta 2015 alkaen raja-arvoa sovelletaan kaikkiin henkilöautoihin[13]. Uusien henkilöautojen keskimääräiseksi päästötavoitteeksi vuonna 2020 on vahvistettu 95 g CO2/km.

Lisäksi hyväksyttiin tarkistettu polttoaineiden laatua koskeva direktiivi[14], jossa edellytetään liikenteen polttoaineiden käytöstä aiheutuvien kasvihuonekaasujen elinkaaripäästöjen vähentämistä 6 %:lla vuoteen 2020 mennessä. Vuonna 2012 tarkastellaan uudelleen mahdollisuutta vähentää päästöjä vielä 4 %:lla vuoteen 2020 mennessä. Direktiivissä vahvistetaan myös biopolttoaineiden kestävyyttä koskevat kriteerit, jotka edesauttavat edellä mainitun vähennyksen toteutumista.

Meriliikenteen CO2-päästöt, joiden osuus on 2–3 % kokonaispäästöistä, kasvavat vuosittain 3–4 %:lla. Komissio harkitsee sääntelyä niiden vähentämiseksi.

Marraskuussa 2008 komissio teki vuoden 2020 ilmasto- ja energiatavoitteiden tueksi toista strategista energiakatsausta koskevan ehdotuksen[15], jossa myös annetaan uutta pontta EU:n energiavarmuudelle. Ehdotuksen mukaan energiatehokkuuden parantamista olisi nopeutettava keskeisillä aloilla, kuten rakentamisessa ja tuotannossa. Ehdotukseen sisältyy myös suunnitelma kestävän energiahuollon turvaamiseksi.

Kehittyvien ja siirtymätalouden maiden sitouttamiseksi EU perusti maaliskuussa 2008 ympäristön ja luonnonvarojen kestävään hoitoon liittyvän teemakohtaisen ohjelman (ENRTP) puitteissa energiatehokkuutta ja uusiutuvien energialähteiden käyttöä edistävän maailmanlaajuisen rahaston (GEEREF). Tämä julkisista ja yksityisistä varoista muodostuva investointirahasto tarjoaa riskipääomaa pienimuotoisiin hankkeisiin sijoittaville alueellisille rahastoille. Komissio on varannut tähän tarkoitukseen 80 miljoonaa euroa, ja myös julkista ja kaupallista lisärahoitusta odotetaan saatavan. Ensimmäiset investoinnit hyväksyttiin alustavasti joulukuussa 2008.

Ilmastonmuutoksen väistämättömistä vaikutuksista selviytyminen edellyttää sopeutumistoimenpiteitä. Eräät Euroopan alueet, toimialat ja yhteiskuntaryhmät joutuvat todennäköisesti kärsimään muita enemmän äärimmäisten sääilmiöiden haittavaikutuksista. Komissio julkaisi vuonna 2009 valkoisen kirjan[16], jossa laadittiin vuodet 2009–2012 kattava toimintakehys, jonka avulla voidaan vähentää EU:n haavoittuvuutta ilmastonmuutoksen vaikutuksille. Se täydentää jäsenvaltioiden toimia ja tukee samalla myös naapurimaiden ja kehitysmaiden ponnisteluja. Ympäristöä ja luonnonvarojen kestävää hallintaa koskevaan ENRTP-ohjelmaan kuuluvan maailmanlaajuista ilmastonmuutosliittoumaa koskevan aloitteen puitteissa EU tukee erityisesti vähiten kehittyneitä maita ja pieniä saaria.

Ympäristö- ja luonnonkatastrofien hallinta

Yhteisön pelastuspalvelumekanismista on tullut tärkeimpiä välineitä reagoitaessa laaja-alaisiin katastrofitilanteisiin. Kun vuonna 2002 mekanismiin turvauduttiin ainoastaan kolme kertaa, vuonna 2008 sitä käytettiin jo 20 tapauksessa myöntämällä tukea muun muassa Kiinan maanjäristyksen sekä Euroopan tulvien, metsäpalojen ja maanjäristysten uhreille.

Koska jäsenvaltioita ja yhteisön ulkopuolisia maita koettelevien äärimmäisten sääolojen kaltaisten luonnonkatastrofien esiintymistiheys ja voimakkuus ovat kasvaneet ilmastonmuutoksen seurauksena, komissio ehdotti maaliskuussa yhdennettyä hallintastrategiaa, joka kattaa toimenpiteet katastrofien torjunnasta niiden jälkihoitoon[17]. Se arvioi, mitä pelastuspalvelumekanismin osia olisi tehostettava, ja selvittää, miten toimenpiteiden edellyttämien resurssien saatavuutta voitaisiin parantaa. Komissio aloitti vuonna 2008 yhteistyön ehdokasmaiden, mahdollisten ehdokasmaiden, muiden naapurimaiden ja AKT-maiden[18] kanssa. Vuonna 2009 komissio esitti katastrofien ehkäisyä koskevan tiedonannon[19] ja jatkaa myös pelastusjohtamiskoulutuksen tehostamiseen liittyvien ehdotusten valmistelua.

Biologisen monimuotoisuuden suojeleminen on sekä moraalinen velvollisuus että taloudellinen välttämättömyys

Ilmastonmuutoksen kiihdyttämä biologisen monimuotoisuuden häviäminen sekä Euroopassa että maailmanlaajuisesti on vakava uhka elämänlaadulle, luonnonympäristölle ja talouselämälle. Luonto on jo arvo sinänsä, mutta ihmisen aineellinen toimeentulo on myös riippuvainen ekosysteemien tuottamista tavaroista ja palveluista. Nykykäytännön jatkuminen merkitsee vakavia taloudellisia menetyksiä. Toukokuussa 2008 biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen yhdeksännessä konferenssissa julkaistun The Economics of Ecosystems & Biodiversity -tutkimuksen[20] ensimmäisten tulosten mukaan ekosysteemipalvelujen häviäminen merkitsee vuodessa yhteensä 50 miljardin taloudellisia menetyksiä. Lämpötilojen kohoamisen ja valtamerten happamoitumisen seurauksena 60 % koralliriutoista häviää vuoteen 2030 mennessä. Noin 11 % maailman luonnonvaraisista alueista katoaa vuoteen 2050 mennessä pääasiassa maatalouskäyttöön raivaamisen, infrastruktuurien laajenemisen ja ilmastonmuutoksen vuoksi. Hyvinvoinnin menetykset saattavat olla yhteensä 7 % BKT:sta.

Jäsenvaltioiden hallitukset sopivat vuonna 2001 EU:n biologisen monimuotoisuuden häviämisen pysäyttämisestä vuoteen 2010 mennessä ja luontotyyppien palauttamisesta. Lisäksi ne sitoutuivat osaltaan hillitsemään merkittävästi maailmanlaajuisen biologisen monimuotoisuuden vähenemistä vuoteen 2010 mennessä. Jäsenvaltiot ovat sen jälkeen ottaneet käyttöön politiikkoja ja lakeja biologisen monimuotoisuuden suojelemiseksi.

Lintu- ja luontodirektiivit muodostavat vankan oikeusperustan monien tärkeiden lajien ja luontotyyppien suojelemiselle erityisesti Natura 2000 -verkoston puitteissa. Tämä EU:n laajuinen suojelualueiden verkosto kattaa 17 % EU:n pinta-alasta, ja sitä laajennetaan myös merialueille. LIFE+ -rahoitusohjelmassa vähintään 50 % määrärahoista on varattu biologisen monimuotoisuuden säilyttämiseen EU:ssa suunnatuille hankkeille. EU:n biologista monimuotoisuutta koskeva toimintasuunnitelma tarjoaa strategiset puitteet toiminnalle. Myös yhteisen maatalouspolitiikan ja yhteisen kalastuspolitiikan perättäiset uudistukset ovat tuoneet uusia mahdollisuuksia biologisen monimuotoisuuden säilyttämiselle. Vesipolitiikan puitedirektiivissä edellytetään, että järvien, virtojen, jokien, suistojen ja rannikkovesistöjen ekologinen tila on hyvä vuoteen 2015 mennessä. Biologiselle monimuotoisuudelle mahdollisesti aiheutuvien haittavaikutusten vähentämiseksi EU:n lainsäädännössä rajoitetaan myös alueita, joilla voidaan harjoittaa biopolttoaineen tuotantoon tarvittavien kasvien viljelyä. Vuonna 2008 Natura 2000 -verkostoon liitettiin noin 115 000 neliökilometriä uusia alueita, joista osa sijaitsee Bulgariassa ja Romaniassa. Lisäksi komissio on ehdottanut vaihtoehtoja haitallisten vieraslajien torjumiseksi; niihin kuuluu muun muassa Euroopan laajuinen varhaisvaroitusjärjestelmä[21] uusista, nopeasti leviävistä lajeista ilmoittamiseksi.

Näistä toimenpiteistä huolimatta biologinen monimuotoisuus vähenee edelleen EU:ssa. Biologista monimuotoisuutta koskevan toimintasuunnitelman väliarvioinnissa vuonna 2008[22] todettiin, että vaikka edistymistä onkin tapahtunut, on erittäin epätodennäköistä, että biologisen monimuotoisuuden väheneminen onnistuttaisiin nykyisten toimenpiteiden avulla pysäyttämään asetetun tavoitteen mukaisesti vuoteen 2010 mennessä.

EU lisää ponnistelujaan maailmanlaajuisen metsäkadon torjumiseksi

Maailmanlaajuisesti tarkasteltuna biologisen monimuotoisuuden väheneminen on vieläkin huolestuttavampaa. Kiireellisin haaste on maapallon jäljellä olevien metsien suojeleminen. Vuosittain häviää 13 miljoonaa hehtaaria trooppista metsää, mikä vastaa suunnilleen Kreikan pinta-alaa. Tilanne vaarantaa niiden noin 1,6 miljardin köyhän selviytymisen, joiden toimeentulo on pitkälti riippuvainen metsistä, ja vaikuttaa dramaattisesti lajien häviämiseen ja ilmastonmuutokseen. Metsäkato aiheuttaa arviolta 20 % maapallon kasvihuonekaasupäästöistä, mikä on enemmän kuin kaikki EU:n päästöt yhteenlaskettuina.

Komissio esitti vuonna 2008 kaksi aloitetta maapallon metsien suojelemiseksi. Ensimmäinen oli asetus[23], jolla puutavaraa ja puutuotteita markkinoille saattavat toimijat velvoitetaan varmistamaan, että puu on korjattu laillisesti alkuperämaassa, ja toinen tiedonanto[24], jossa ehdotetaan trooppisten metsien bruttokadon rajoittamista vähintään puoleen nykyisestä vuoteen 2020 mennessä ja maapallon metsäkadon pysäyttämistä viimeistään vuoteen 2030 mennessä. Vuonna 2008 kohdennettuihin toimiin käytettyjen varojen lisäksi tarvitaan EU:n lisärahoitusta, josta osa voisi olla peräisin EU:n päästökauppajärjestelmän päästöoikeuksien huutokaupasta. Komissio tarkastelee lisäksi mahdollisuutta vahvistaa biomassan kestävyyskriteerit, joilla saattaisi myös olla positiivinen vaikutus metsäkadon ehkäisemiseen.

Laittoman puunkorjuun torjumiseksi toteutettavan metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa, metsähallintoa ja puukauppaa koskevan EU:n aloitteen (FLEGT) puitteissa on tehty sopimus Ghanan kanssa[25]. Sopimuksen mukaan EU:ssa sallitaan ainoastaan sellaisen ghanalaisen puutavaran myynti, jolla on FLEGT-lupa, joka osoittaa, että puu on korjattu lainsäädännön mukaisesti. Vastaavanlaisia neuvotteluja käydään muiden Afrikan ja Aasian trooppisen puun viejämaiden kanssa.

Biologisen monimuotoisuuden vähenemistä on hidastettava maailmanlaajuisesti

Biologista monimuotoisuutta koskevan yleissopimuksen kokouksessa[26] 191 maata sopi kauaskantoisista toimista, joilla pyritään pysäyttämään nykyinen ennennäkemätön biologisen monimuotoisuuden väheneminen. Ne pääsivät yhteisymmärrykseen päätöksistä, joilla valmistellaan biopolttoaineiden kestävää tuotantoa ja toteutetaan perintöaineksen saatavuuden ja sen käytöstä saatavien hyötyjen jaon kansainvälinen järjestelmä. Päätösten avulla pyritään myös lisäämään biologisen monimuotoisuuden suojelua avomerellä ja varmistamaan, että biologinen monimuotoisuus ja metsät sisällytetään parhaillaan käytäviin ilmastonmuutosta koskeviin neuvotteluihin.

Neuvosto antoi vuonna 2008 Kansainvälisen valaanpyyntikomission (IWC) kesäkuun kokouksessa täyden tukensa valaiden suojelulle[27]. Komissio teki heinäkuussa asetusehdotuksen[28] tarpeettoman julmalla tavalla tapetuista ja nyljetyistä hylkeistä saatujen tuotteiden kaupan kieltämiseksi yhteisön markkinoilla. Kauppa sallittaisiin ainoastaan silloin, kun voidaan antaa takeet siitä, että pyynnissä on noudatettu tiukkoja eläinten hyvinvointia koskevia vaatimuksia.

Käänteentekevä kemikaalilainsäädäntö on nyt voimassa

Vuosien valmistelun jälkeen kemikaalien rekisteröintiä, arviointia, lupamenettelyjä ja rajoituksia koskeva REACH-asetus[29] tuli voimaan kesäkuussa. Yritykset toimittivat joulukuuhun mennessä kemikaalivirastolle yli kaksi miljoonaa alustavaa asiakirja-aineistoa yli 100 000:sta kemikaalista, mikä ylitti odotukset noin 15-kertaisesti. REACH-asetus korvaa 40 aiempaa säädöstä, ja siinä luodaan EU:n laajuinen järjestelmä EU:ssa tuotettujen tai sinne tuotujen kemikaalien hallinnointia varten. Uuden asetuksen mukaan valmistajien on osoitettava, että kemikaalit ovat turvallisia. Uudessa järjestelmässä kehotetaan ja joskus jopa vaaditaan korvaamaan eräät aineet vaarattomammilla aineilla. Uudet kemikaalit on rekisteröitävä ennen niiden valmistamista ja kaupan pitämistä, ja olemassa olevien kemikaalien osalta yrityksille voidaan myöntää porrastettuja rekisteröinnin määräaikoja, jos kemikaalit on ennakkorekisteröity vuonna 2008.

Muita kemikaaleja koskevia toimenpiteitä on hyväksytty tai niitä ollaan valmistelemassa. Eräässä asetuksessa[30] otetaan käyttöön uusi järjestelmä vaarallisten aineiden luokitusta, merkintöjä ja pakkaamista varten. Eräässä toisessa asetuksessa[31] kielletään kokonaisuudessaan elohopean vienti vuodesta 2011 lähtien. Joulukuussa päästiin lopulliseen sopimukseen torjunta-aineiden kestävää käyttöä koskevasta puitedirektiivistä[32], jossa jäsenvaltiot velvoitetaan huolehtimaan torjunta-aineiden levityskaluston säännöllisistä tarkastuksista ja kielletään lentolevitys. Vuonna 2009 komissio tarkastelee uudelleen biosididirektiiviä muun muassa sen mukauttamiseksi REACH-asetukseen.

Ilman pilaantumiseen liittyviä uusia aloitteita

Ilman laatu on tärkeä asia Euroopan kansalaisille, ja EU on ollut erittäin aktiivinen tällä saralla.

Kesäkuussa tuli voimaan direktiivi ilmanlaadusta ja sen parantamisesta. Se on ensisijainen osa vuoden 2005 teemakohtaista strategiaa ja osoitus siitä, että EU on sitoutunut ilmanlaadun parantamiseen velvoittamalla jäsenvaltiot vähentämään altistumista pienhiukkasille (PM2.5) kaupunkialueilla keskimäärin 20 %:lla vuoteen 2020 mennessä verrattuna vuoden 2010 arvoihin. Vuonna 2007 hyväksyttiin virallisesti myös ajoneuvojen uudet päästönormit (Euro 5 ja 6), joissa rajoitetaan huomattavasti hiukkaspäästöjä vuodesta 2009 ja NOx-päästöjä vuodesta 2014 lähtien. Euro 5 -normi velvoittaa ottamaan käyttöön hiukkassuodattimet dieselajoneuvoissa. Heinäkuussa 2008 komissio esitteli ympäristöystävällisempää liikennettä koskevan toimenpidepaketin[33], jonka avulla liikennettä pyritään ohjaamaan kestävämpään suuntaan. Pakettiin sisältyy muun muassa strategia sen varmistamiseksi, että liikenteen hinnat vastaavat paremmin siitä yhteiskunnalle aiheutuvia todellisia kustannuksia, ja ehdotus, jolla jäsenvaltioille annetaan mahdollisuus sisällyttää nämä kustannukset tehokkaammin raskaiden ajoneuvojen tiemaksuihin. Paljon on silti vielä tehtävä, erityisesti raskaiden hyötyajoneuvojen päästöjen suhteen.

Vuoden 2005 ilman laatua koskevan teemakohtaisen strategian seurauksena komissio ja jäsenvaltiot ovat myötävaikuttaneet MARPOL-yleissopimuksen[34] liitteen VI muuttamiseen kansainvälisen meriliikenteen aiheuttamien SOx-päästöjen ja niihin liittyvien primäärihiukkaspäästöjen vähentämiseksi merkittävästi.

Vuonna 2008 komissio teki ehdotuksen teollisuuden päästöjä koskevaksi uudeksi direktiiviksi[35]. Siinä tiukennetaan eri teollisuudenalojen päästörajoja, otetaan käyttöön ympäristötarkastuksia koskevat standardit ja laajennetaan tarkastusten soveltamisalaa myös keskisuuriin jätteenpolttolaitoksiin. Tässä yhteydessä komissio ryhtyi arvioimaan mahdollisuuksia kehittää EU:n tasolla sovellettavat säännöt NOx- ja SO2 -päästöoikeuksien kaupan käyttöön ottamiseksi asianmukaisella maantieteellisellä tasolla.

EU:n lainsäädäntö suojelee veden kiertoa kaikissa vaiheissa

Neuvosto antoi vuonna 2008 direktiivin pintavesien ympäristönlaatustandardeista[36]. Siinä määritellään pitoisuusrajat yli 30 saastuttavalle aineelle, kuten torjunta-aineet, raskasmetallit ja biosidit, ja se on viimeinen vesipolitiikan puitedirektiivin tueksi annettu tärkeä säädös. Hallinnollisten rajojen asemesta vesihuolto perustuu oikeudellisesti vesipiireihin, ja tavoitteena on saavuttaa hyvä veden laatu kaikissa EU:n vesistöissä vuoteen 2015 mennessä.

Seuraava vaihe on vesipiirien hoitosuunnitelmien laatiminen vuonna 2009. Jäsenvaltioiden edellytetään ottaneen käyttöön todelliset kustannukset kattavat vedenhinnat vuoteen 2010 mennessä. Veden hinnoittelussa pyritään edistämään kustannustehokkaita investointeja vedenkäytön tehokkuuteen, mikä on erityisen tärkeää vesipulasta kärsivillä alueilla. Selvityksen mukaan pelkästään teknologian avulla voitaisiin parantaa vedenkäytön tehokkuutta EU:ssa lähes 40 %:lla.[37]

Meristrategian puitedirektiivi[38] täydentää lainsäädännöllistä peittävyyttä koko veden kierron alalla. Vesipolitiikan puitedirektiivin tavoin se perustuu ekosysteemipohjaiseen lähestymistapaan. Direktiivissä edellytetään jäsenvaltioiden laativan meristrategiat, jotka sisältävät tarvittavat toimenpiteet EU:n meriympäristön hyvän tilan saavuttamiseksi tai säilyttämiseksi vuoteen 2020 mennessä. Meristrategian puitedirektiivi on EU:n yhdennetyn meripolitiikan[39] ympäristöpoliittinen pilari, jonka asianmukainen täytäntöönpano auttaa ottamaan aiempaa paremmin huomioon ympäristötarpeet kalastuksen, meriliikenteen ja matkailun kaltaisilla aloilla.

Parempia tuloksia pienemmillä panoksilla – kestävä kulutus ja tuotanto

Saastumisen ehkäiseminen ja vahinkojen korjaaminen ei vielä riitä. Kestävä talouskasvu edellyttää kulutustottumusten ja tuotantomallien muuttamista. Tuotteiden ekologista kestävyyttä on parannettava niiden koko elinkaaren osalta, ympäristöystävällisempien tuotteiden kysyntää on edistettävä ja kuluttajia on opastettava tekemään tietoisia valintoja.

Komissio esitteli heinäkuussa 2008 kestävän kulutuksen ja tuotannon ja kestävän teollisuuspolitiikan toimintaohjelman[40], jonka ydin on toimivan lainsäädännöllisen rakenteen luominen tuotteiden ekologisen kestävyyden jatkuvaksi parantamiseksi ja kuluttajien kiinnostuksen lisäämiseksi. Tarkistetun ekologisesta suunnittelusta annettua direktiiviä koskevan ehdotuksen[41] mukaisesti energiaan liittyvien tuotteiden ympäristönsuojelulliselle tasolle voidaan vahvistaa vähimmäisvaatimuksia ja vapaaehtoisia viitearvoja. Marraskuussa ehdotetussa tarkistetussa energiankulutusmerkintöjä koskevassa direktiivissä[42] säädetään julkisille hankinnoille ja kannustimille asetettavista tuotteiden pakollisista merkintöjä ja yhdenmukaistettuja vähimmäisympäristönormeja koskevista vaatimuksista. Neuvosto antoi maaliskuussa 2009 direktiivin puhtaiden ja energiatehokkaiden maantieajoneuvojen edistämisestä[43]. Siinä edellytetään, että julkisen liikenteen maantieajoneuvojen hankinnoissa otetaan huomioon ajoneuvon elinkaaren aikana aiheutuvat energia- ja ympäristövaikutukset. Tuotteet ja palvelut, joiden ympäristönsuojelullinen taso on korkea, voidaan varustaa tarkistetulla ympäristömerkillä[44], ja ympäristöystävällisiin julkisiin hankintoihin[45] ja johtaviin markkinoihin liittyvät aloitteet auttavat lisäämään ympäristöystävällisten tuotteiden ja palvelujen suosiota markkinoilla ja luovat edellytykset innovaation edistämiselle. Myös yhteistyötä Euroopan vähittäiskaupan alan kanssa tehostetaan.

Vapaaehtoista yhteisön ympäristöasioiden hallinta- ja auditointijärjestelmää (EMAS)[46], joka auttaa yrityksiä optimoimaan tuotantoprosessinsa, on tarkistettu, ja vuodelle 2009 suunnitellun vapaaehtoisen ympäristöteknologian varmennusjärjestelmän tavoitteena on lisätä kuluttajien luottamusta uutta ympäristöteknologiaa kohtaan. Lisäksi komissio aikoo ehdottaa uusia ympäristöystävällisiin tuotteisiin ja palveluihin liittyviä kannustustoimia, jotka perustuvat erityisesti aloitteisiin johtavilla markkinoilla.

Kohti kierrätysyhteiskuntaa

EU:n jätehuoltopolitiikassa pyritään jätteen ympäristö- ja terveysvaikutusten vähentämiseen ja Euroopan resurssien tehokkaan käytön lisäämiseen. Siinä sovelletaan jätehierarkiaa, jonka kärjessä on jätteen syntymisen ehkäiseminen. Seuraavilla sijoilla ovat uusiokäyttö, kierrätys ja muu hyödyntäminen, ja viimeisenä vaihtoehtona on jätteen loppusijoitus. Pitkän aikavälin tavoitteet on vahvistettu vuoden 2005 jätehuollon teemakohtaisessa strategiassa. Siinä pyritään kohti resursseja säästävää kierrätysyhteiskuntaa, jossa vältetään jätteen syntymistä ja hyödynnetään väistämättä syntyvä jäte mahdollisuuksien mukaan raaka-aineena. Strategiassa luonnostellaan myös uusia poliittisia aloitteita, kuten lainsäädännön uudenaikaistaminen, hallintotaakan keventäminen ja kierrätyksen edistäminen.

Marraskuussa annetussa tarkistetussa jätepuitedirektiivissä[47] viisiportainen jätehierarkia tulee osaksi lainsäädäntöä. Siinä korostetaan jätteen syntymisen ehkäisemistä ja velvoitetaan jäsenvaltiot laatimaan kansallisia jätteen syntymisen ehkäisemistä koskevia ohjelmia sekä vahvistetaan kierrätystavoitteet kotitalouksista ja vastaavista lähteistä peräisin olevalle jätteelle (50 % vuoteen 2020 mennessä) ja rakennus- ja purkujätteelle (70 % vuoteen 2020 mennessä).

Osana yhdennettyä meripolitiikkaa koskevaa toimintasuunnitelmaa teki marraskuussa ehdotuksen EU:n strategiaksi laivanromutustoiminnan parantamiseksi[48]. Moni eurooppalainen alus päätyy arvokkaan metalliromun vuoksi Etelä-Aasian rannoille, missä puutteelliset ympäristönsuojelu- ja turvatoimenpiteet aiheuttavat onnettomuuksia, terveysriskejä ja saastumista. Strategiaan sisältyy toimenpiteitä valmisteilla olevan alusten turvallista kierrätystä koskevan kansainvälisen yleissopimuksen täytäntöönpanemiseksi sekä EU:n jätteensiirtoasetuksen täytäntöönpanon parantamiseksi.

Komissio teki joulukuussa ehdotukset tarkistetuiksi direktiiveiksi sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta[49] ja tiettyjen vaarallisten aineiden käytön rajoittamisesta sähkö- ja elektroniikkalaitteissa[50]. Niiden tavoitteena on lisätä politiikan ympäristöhyötyjä ja kustannustehokkuutta ja ratkaista täytäntöönpanoon liittyvät ongelmat. Direktiiviehdotuksissa vahvistetaan uudet kansalliset keräystavoitteet, kunnianhimoisemmat hyödyntämis- ja kierrätystavoitteet ja korostetaan tuottajan vastuuta.

Komissio hyväksyi myös vihreän kirjan biojätehuollosta[51]. Siinä tarkastellaan tulevaisuuden vaihtoehtoja ja pyydetään eturyhmiä esittämään näkemyksensä asiasta ja uuden lainsäädäntöehdotuksen tarpeellisuudesta.

Lainsäädännön ja täytäntöönpanon tehostaminen

Kaikista tärkeimmistä komission toimenpide-ehdotuksista laaditaan vaikutustenarviointi parhaan vaihtoehdon selvittämiseksi. Arviointi perustuu erittäin laajaan tutkimusaineistoon ja eturyhmien kuulemiseen, ja sen avulla pyritään tehokkaampiin toimenpiteisiin tarpeettomia kustannuksia välttäen. Voimassa olevan lainsäädännön yksinkertaistaminen parantaa täytäntöönpanoa, ja vuonna 2008 on edistytty useiden edellä mainittujen säädösten yhdistämisessä, keventämisessä ja selkeyttämisessä. Toimenpiteisiin liittyvän hallintotaakan suhteellinen analyysi on nykyisin vakiintunut osa ympäristöpoliittista päätöksentekoa, ja vuonna 2008 tarkasteltiin perusteellisemmin viittä nykyistä politiikkaa. Tulosten mukaan EU:n ympäristöpolitiikkaan liittyvä hallintotaakka on muita politiikan aloja selvästi kevyempi[52].

Marraskuussa komissio esitti suunnitelman EU:n ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon tehostamiseksi[53]. Tiivis yhteistyö jäsenvaltioiden kanssa on ratkaisevaa, koska sillä varmistetaan kansallisten täytäntöönpanosääntöjen oikea-aikainen vahvistaminen ja asianmukainen soveltaminen. Täytäntöönpanon tehostamiseksi komissio keskittyy olennaisiin tai järjestelmällisiin rikkomisiin, jollaisia ovat esimerkiksi merkittävät puutteet kansallisissa täytäntöönpanosäännöissä, laittomien kaatopaikkojen salliminen, vakavat puutteet yritysten lupamenettelyissä ja tärkeimpien luontokohteiden ilmoittamatta jättäminen.

Perustetaan pysyviä täytäntöönpanoverkostoja, joiden toimintaan osallistuu sekä komission että jäsenvaltioiden edustajia. Eräille uusille jäsenvaltioille myönnetyt siirtymäajat ympäristölainsäädännön tärkeimpien säädösten soveltamiseksi ovat päättymässä, mikä edellyttää toimenpiteitä. Täytäntöönpanoa ja soveltamista koskevan uuden lähestymistavan tavoitteena on ehkäistä erilaisten välineiden, kuten EU:n määrärahojen kohdennetun käytön ja laajentumismaille myönnettävän liittymistä edeltävän tuen tehostamisen avulla lainsäädännön rikkomiset.

Päätelmät

Nykyisen komission ja parlamentin toimikausi päättyy vuonna 2009. EU on viimeisten viiden vuoden aikana edistynyt merkittävästi ympäristönsuojelun ja kansalaisten elämänlaadun parantamisessa. Se on taistellut kaikilla rintamilla ilmastonmuutosta vastaan, asettanut vuotta 2020 koskevat uudet tavoitteet kasvihuonekaasuille ja uusiutuville energianlähteille sekä sopinut oikeudellisesti sitovista toimenpiteistä niiden täytäntöönpanemiseksi. On otettu käyttöön merkittäviä välineitä ja toimenpiteitä, kuten REACH-asetus, ilmanlaatudirektiivi ja Natura 2000 -verkoston laajentaminen. Komissio on kuitenkin täysin tietoinen siitä, että paljon on vielä tehtävä, erityisesti EU:n lainsäädännön täytäntöönpanon tehostamisen ja ympäristöasioista tiedottamisen alalla.

Vuosi 2009 on ilmastonmuutospolitiikan kannalta ratkaiseva, ja ensisijainen tavoite on päästä sopimukseen Kööpenhaminan konferenssissa. Ilmastonmuutospolitiikan täytäntöönpano ja lujittaminen on tärkeää, mikäli EU aikoo täyttää sitoumuksensa vuoden 2012 jälkeen. Biologisen monimuotoisuuden vähenemisen pysäyttäminen EU:ssa ja sen hillitseminen merkittävästi kaikkialla maailmassa kuuluvat myös EU:n ensisijaisiin tavoitteisiin. Tämän tavoitteen merkitys kasvaa jatkuvasti, ja tuloksiin on mahdollista päästä ainoastaan lisätoimien avulla. Lisäksi EU:n on vahvistettava kykyään selviytyä uusien sopeutumistoimenpiteiden avulla ilmastonmuutoksen haitallisista vaikutuksista. Myös siirtyminen resursseja tehokkaasti hyödyntävään vähähiiliseen talouteen on EU:n kannalta ensisijaisen tärkeää. Talouskriisi on historiallinen tilaisuus vauhdittaa ympäristöystävällisemmän talouselämän toteutumista. Julkiset investoinnit olisi kohdennettava ympäristöinfrastruktuureihin, energia- ja resurssitehokkuuteen sekä ekoinnovointiin.

EU on ollut yhä keskeisemmässä asemassa ympäristöalan kansainvälisessä yhteistyössä. Se on myös jatkuvasti tukenut ehdokasmaita ja mahdollisia ehdokasmaita ympäristöön liittyvissä kysymyksissä erityisesti niiden lainsäädännön lähentämisessä EU:n lainsäädäntöön. Kansainvälistä yhteistyötä on edistettävä muun muassa lisäämällä poliittista vuoropuhelua kumppanimaiden kanssa, koska monet haasteet ovat maailmanlaajuisia. Ympäristöstä on tullut yhä keskeisempi poliittinen kysymys kansainvälisissä suhteissa. Ympäristöhyödykkeiden ja -palvelujen kauppa, maataloustuotteiden ja luonnonvarojen saatavuus, biopolttoaineet ja kansainvälinen energian toimitusvarmuus, muuttopaineet sekä turvallisuus- ja kehitysyhteistyöpolitiikka ovat kaikki sidoksissa ympäristöasioihin. Tämän päivän kansainvälisessä poliittisessa ja taloudellisessa tilanteessa korostuu tarve parantaa kansainvälistä ympäristöhallintoa ja maapallon ympäristön tilaa.[pic][pic][pic]

[1] Eurobarometri-erityistutkimus 295 (2008).

[2] Neuvoston asetus (EY) N:o 72-73-74/2009.

[3] KOM(2008) 800.

[4] http://www.ipcc.ch/ipccreports/assessments-reports.htm

[5] http://www.hm-treasury.gov.uk/sternreview_index.htm

[6] KOM(2008) 651.

[7] Lähde: Euroopan ympäristökeskuksen raportti nro 5/2008. Osuus on laskettu suhteuttamalla yhteisön kasvihuonekaasuinventaarion Eurooppaa koskeva luku (5,2 Gt) IPCC:n viimeisimmässä arviointikertomuksessa esitettyyn kokonaisarvioon kaikista lähteistä peräisin olevista päästöistä ja kaasuista (49 Gt). Jos otetaan huomioon ainoastaan energiantuotannon ja -kulutuksen CO2-päästöt, EU:n osuus on noin 14 %.

[8] Ilmastonmuutosta koskeva Yhdistyneiden Kansakuntien puitesopimus.

[9] Neuvoston asiakirja 7224/1/07 REV 1.

[10] KOM(2008) 30.

[11] Direktiivi 2008/101/EY.

[12] Direktiivi 2009/28/EY, direktiivi 2009/29/EY, direktiivi 2009/31/EY ja asiakirjaan KOM(2008) 17 liittyvä Euroopan parlamentin päätöslauselma joulukuulta 2008.

[13] Asiakirjaan KOM(2007) 856 liittyvä Euroopan parlamentin päätöslauselma joulukuulta 2008.

[14] Direktiivi 2009/30/EY.

[15] KOM(2008) 781.

[16] KOM(2009) 147.

[17] KOM(2008) 130.

[18] Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtiot.

[19] KOM(2009) 82.

[20] http://ec.europa.eu/environment/nature/biodiversity/economics

[21] KOM(2008) 789.

[22] KOM(2008) 864.

[23] KOM(2008) 644.

[24] KOM(2008) 645.

[25] Vapaaehtoinen FLEGT-kumppanuussopimus.

[26] http://www.cbd.int/cop9

[27] Neuvoston asiakirja 9818/08

[28] KOM(2008) 469.

[29] Asetus (EY) N:o 1907/2006.

[30] Asetus (EY) N:o 1272/2008.

[31] Asetus (EY) N:o 1102/2008.

[32] Euroopan parlamentin päätöslauselma tammikuulta 2009, P6_TA(2009)0010.

[33] KOM(2008) 433.

[34] Kansainvälinen yleissopimus aluksista aiheutuvan meren pilaantumisen ehkäisemisestä.

[35] KOM(2007) 843.

[36] Direktiivi 2008/105/EY.

[37] EU:n vedensäästöpotentiaali, http://ec.europa.eu/environment/water/quantity/pdf/water_saving_1.pdf .

[38] Direktiivi 2008/56/EY.

[39] KOM(2007) 575.

[40] KOM(2008) 397.

[41] KOM(2008) 399.

[42] KOM(2008) 778.

[43] Neuvoston asiakirja 7534/09.

[44] KOM(2008) 401.

[45] KOM(2008) 400.

[46] KOM(2008) 402.

[47] Direktiivi 2008/98/EY.

[48] KOM(2008) 767

[49] KOM(2008) 810/4.

[50] KOM(2008) 809/4.

[51] KOM(2008) 811.

[52] Vuoden 2009 puolivälin tulokset on saatavissa Internet-osoitteessa:http://ec.europa.eu/enterprise/admin-burdens-reduction/priority_environment_en.htm

[53] KOM(2008) 773/4.