[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 27.9.2006

KOM(2006) 566 lopullinen

2003/0168 (COD)

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti

neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma II)

2003/0168 (COD)

KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti

neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma II)

1. TAUSTA

Ehdotus toimitettiin Euroopan parlamentille ja neuvostolle(asiakirja KOM(2003) 427 lopullinen – 2003/0168(COD)): | 22.7.2003 |

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea antoi lausuntonsa: | 2.6.2004 |

Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa ensimmäisessä käsittelyssä: | 6.7.2005 |

Muutettu ehdotus toimitettiin: | 21.2.2006 |

Yhteinen kanta vahvistettiin (määräenemmistöllä): | 25.9.2006 |

2. KOMISSION EHDOTUKSEN TAVOITTEET

Kansainvälistä toimivaltaa sekä toisen jäsenvaltion antamien tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa jäsenvaltiossa käsitellään asetuksessa (EY) N:o 44/2001, jota sovelletaan siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa sekä sopimusvelvoitteisiin että sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin. Sopimuksia koskevat säännökset yhdenmukaistettiin jäsenvaltioiden välillä vuonna 1980 tehdyllä Rooman yleissopimuksella sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista . Yhteisössä ei kuitenkaan ole yleisiä yhdenmukaisia säännöksiä, joissa määritettäisiin sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin sovellettava lainsäädäntö. Komission ehdotuksella pyritään korjaamaan tämä puute.

Komission ehdotuksen tavoitteena on siis yhdenmukaistaa siviili- ja kauppaoikeudellisten asioiden (liikenneonnettomuudet, tuotevastuu, vilpillinen kilpailu jne.) sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin sovellettavat lainvalintasäännöt ja antaa yhteiset säännöt, joissa määritetään kyseisiin velvoitteisiin sovellettava lainsäädäntö EU:ssa.

Näiden säännösten yhdenmukaistamisella pyritään tarjoamaan aiempaa parempi oikeusvarmuus yksityishenkilöille ja talouden toimijoille sekä välttämään omaan etuun nähden edullisimman oikeuspaikan etsimistä ( forum shopping ), mikä voi johtaa osapuolten kannalta erilaisiin ratkaisuihin riippuen siitä, mikä tuomioistuin ratkaisee asian.

3. YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMIOT

3.1. Yleinen huomautus

Neuvoston yhteiseen kantaan sisältyy kaikki oleellinen komission alkuperäisestä ehdotuksesta, josta tehdyssä muutetussa ehdotuksessa otetaan huomioon useita Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä tekemiä tarkistuksia.

Jäljempänä käsitellään yksityiskohtaisesti asiasisällön eroja, joita neuvoston yhteisessä kannassa esiintyy verrattuna komission muutettuun ehdotukseen ja parlamentin tarkistuksiin.

3.2. Asiasisällön erot suhteessa komission muutettuun ehdotukseen

Yhteisen kannan 1 artiklan 2 kohdan g alakohta vastaa komission muutetun ehdotuksen 1 artiklan 2 kohdan h alakohtaa, jossa komissio ehdottaa tiedotusvälineiden toiminnasta aiheutuvien yksityisyyden tai henkilöllisyyteen liittyvien oikeuksien loukkauksien rajaamista soveltamisalan ulkopuolelle. Yhteisessä kannassa soveltamisalaa kuitenkin supistetaan vielä enemmän. Yhteisessä kannassa ei mainita ainoastaan tiedotusvälineiden kanssa tehtäviä sopimuksenulkoisia velvoitteita vaan soveltamisalan ulkopuolelle jätetään kaikki mainituntyyppiset sopimuksenulkoiset velvoitteet. Tämä ratkaisu valittiin siksi, että tiedotusvälineiden määritelmästä ei saavutettu tämän asian yhteydessä yksimielisyyttä.

Soveltamisalan rajaamista lievennetään uudelleentarkastelulausekkeessa (30 artikla), jonka mukaan tähän sopimuksenulkoisten velvoitteiden alueeseen on tarkoitus kiinnittää erityistä huomiota tulevan asetuksen soveltamisesta annettavassa kertomuksessa.

Tuotevastuuta koskeva 5 artikla poikkeaa sanamuotonsa osalta huomattavasti komission ehdotuksesta (muutetun ehdotuksen 6 artikla), mutta sisällöllisesti sillä on sama tavoite. Yhteisessä kannassa pidetään tärkeänä tuotevastuuta koskevaa erityissäännöstä, jolla tasapainotetaan asianmukaisesti vahingonkärsijän ja vastuullisen henkilön edut.

Komissio ei edelleenkään pidä hyvänä yhteiseen kantaan sisältyvää lähestymistapaa, joka perustuu varsin monimutkaiseen, toisiinsa yhteydessä olevien tekijöiden peräkkäiseen soveltamiseen. Komissio pitää alkuperäistä ratkaisuansa yhä parempana, koska se tarjoaisi yhtä tasapainoisen ja kaikkien edut huomioon ottavan ratkaisun paljon yksinkertaisemmassa sanamuodossa.

Yhteisen kannan 6 artiklassa laajennetaan vilpillistä kilpailua koskevan säännöksen soveltaminen myös vapaata kilpailua rajoittaviin toimiin. Komission muutetun ehdotuksen 7 artiklaa sen sijaan sovelletaan ainoastaan sopimattomiin kaupallisiin menettelyihin. Muutetun ehdotuksen perustelujen (3.4 kohta, tarkistus 29) mukaan tarkistetussa ehdotuksessa ei ole kilpailuasioita koskevaa tarkkaa säännöstä, koska yhteisön kilpailuoikeuden loukkauksista johtuvia vahinkoja koskevan komission vihreän kirjan kuulemiskierros ei ollut tuolloin vielä päättynyt. Komissio ei halunnut vesittää kuulemiskierrosta sisällyttämällä jo muutettuun ehdotukseen lainvalintasäännön, jota sovellettaisiin kilpailusääntöjen rikkomisesta johtuviin sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin. Komissio ilmoittaa kuitenkin perusteluissa, että se varaa itselleen oikeuden kannattaa yhteispäätösmenettelyssä erilaista ratkaisua kilpailuasioissa. Komissio varaa itselleen oikeuden toimia näin erityisesti siksi, että voidaan säilyttää luonnollisten ja oikeushenkilöiden oikeus vaatia korvausta tappioista, jotka kilpailusääntöjen rikkominen on aiheuttanut. Komissio ottaa huomioon neuvoston yhteisen kannan ja varaa itselleen edelleen oikeuden kannattaa yhteispäätösmenettelyssä toisenlaista ratkaisua kilpailuasioissa.

Yhteisen kannan 9 artiklaan sisältyy erityissäännös lainsäädännöstä, jota sovelletaan työtaistelutoimenpiteistä johtuviin sopimuksenulkoisiin velvoitteisiin. Tähän liittyvä säännös sisältyi parlamentin niihin tarkistuksiin, joita komissio ei hyväksynyt eikä sisällyttänyt muutettuun ehdotukseen.

Yhteiseen kantaan sisältyvän säännöksen sanamuotoa on muutettu siten, että komission neuvostossa käytyjen neuvottelujen aikana esittämät keskeiset vastaväitteet voidaan ottaa huomioon. Soveltamisala on määritelty tarkemmin, ja se on erityisesti rajattu koskemaan työntekijöiden, työnantajien ja/tai ammattijärjestöjen vastuuta työtaistelutoimien aikana. Komissio pahoittelee kuitenkin sitä, että tekstissä ei vieläkään ilmaista selkeästi sitä, että suhteet kolmansiin eivät kuulu soveltamisalaan.

Yhteisen kannan 16 artikla poikkeaa komission muutetun ehdotuksen 13 artiklasta, johon sisältyy ylimääräinen kohta. Kyseisessä kohdassa käsitellään tuomioistuimen oikeutta antaa vaikutusta sellaisen valtion kansainvälisesti pakottaville säännöksille, joka on eri valtio kuin se, jonka lainsäädäntöä on sovellettava välineen sääntöjen mukaisesti. Tämä komission ehdotukseen sisältyvä säännös ei liity erityisiin yhteisön etuihin; sillä pyritään johdonmukaisuuteen, ja se perustuu sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista vuonna 1980 tehdyn Rooman yleissopimuksen samankaltaiseen määräykseen. Komissio hyväksyy säännöksen poiston.

Oikeusjärjestystä koskeva 26 artikla ei vastaa komission muutetun ehdotuksen 23 artiklan sanamuotoa, joka perustuu neuvostossa aiemmin käytyihin neuvotteluihin. Tuolloin neuvosto hylkäsi komission alkuperäisessä ehdotuksessa olleen erillisen artiklan, joka koski muita kuin korvauksen luonteisia vahingonkorvauksia. Tarkistukseen sisältyvä ajatus siirrettiin muutetusta ehdotuksesta käytyjen neuvottelujen jälkeen johdanto-osan kappaleeseen ja poistettiin lopulta kokonaan, koska sen sisällöstä ei päästy yhteisymmärrykseen. Toisaalta kaikki osapuolet ovat yhtä mieltä siitä, että oikeusjärjestyksen perusteita koskeva lauseke antaa riittävät takeet ja suojan muiden kuin korvauksen luonteisten, liian suurten vahingonkorvausten myöntämisen negatiivisten vaikutusten varalta.

Yhteisen kannan 27 artikla poikkeaa komission alkuperäisen ehdotuksen 23 artiklasta (muutetun ehdotuksen 3 artikla), jossa yhteisön lainsäädännön eri lähteiden välistä suhdetta käsiteltiin paljon yksityiskohtaisemmin (erityisesti suhdetta säännöksiin, joilla edistetään sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa). Tällaista erityissäännöstä ei enää tarvittane tässä välineessä, kun otetaan huomioon muista ehdotuksista Euroopan parlamentissa ja neuvostossa käytyjen neuvottelujen viimeaikainen edistyminen.

Yhteisen kannan 28 artikla , joka koskee suhdetta muihin kansainvälisiin yleissopimuksiin, poikkeaa komission muutetusta ehdotuksesta, koska

a) siinä ei rajoiteta 1 kohdan soveltamista ainoastaan monenvälisiin yleissopimuksiin, jotka on tehty "erityisistä asioista";

b) sen 2 kohdassa on erityissäännös, jonka mukaan tällä asetuksella on etusija yksinomaan jäsenvaltioiden välillä tehtyihin yleissopimuksiin nähden;

c) edellä mainitun vuoksi tässä säännöksessä annetaan kaikissa tapauksissa etusija vuonna 1971 tehdylle tieliikenneonnettomuuksia koskevalle Haagin yleissopimukselle ja vuonna 1973 tehdylle tuotevastuuseen sovellettavaa lakia koskevalle Haagin yleissopimukselle, vaikka kaikki tilanteeseen vaikuttavat tekijät liittyisivät yhteisöön.

Edellä mainituista poikkeamista kaksi ensimmäistä eivät periaatteessa aiheuta ongelmia komission muutetun ehdotuksen kannalta. Komissio kuitenkin pahoittelee edelleen sitä, että yhteisessä kannassa sovelletaan lähestymistapaa, joka asettaa monenväliset yleissopimukset etusijalle silloinkin, kun kaikki tilanteeseen vaikuttavat tekijät liittyvät yhteisöön. Euroopan parlamentti halusi antaa näissä tilanteissa uudelle asetukselle etusijan suhteessa tieliikenneonnettomuuksia koskevaan Haagin yleissopimukseen. Yhteisessä kannassa omaksuttu lähestymistapa haittaa pyrkimyksiä kohti yhdenmukaisia ratkaisuja yhteisössä.

Tätä vaikutusta lievennetään hieman uudelleentarkastelulausekkeeseen (yhteisen kannan 30 artikla) sisältyvällä erillisellä viittauksella liikenneonnettomuuksia koskeviin kysymyksiin. Asetuksen soveltamisesta annettavassa kertomuksessa on tarkoitus keskittyä erityisesti liikenneonnettomuuksia koskeviin kysymyksiin, jotta voidaan arvioida sitä, mikä vaikutus liikenneonnettomuuksiin sovellettavien täysin yhdenmukaisten sääntöjen puuttumisella on yhteisössä. Komissio pitää silti parempana sanamuotoa, joka sisältyy muutetun ehdotuksen 24 artiklan 2 kohtaan.

Komissio pahoittelee sitä, että lausumaa, jonka se antoi neuvostossa käytyjen neuvottelujen loppuvaiheessa,[1] ei ole otettu täsmällisesti huomioon yhteisen kannan johdanto-osan 33 kappaleessa.

3.3. Parlamentin tarkistukset

Useimmat Euroopan parlamentin tekemät asiasisältöä koskevat tarkistukset, jotka komissio hyväksyi ja sisällytti muutettuun ehdotukseensa, on sisällytetty yhteiseen kantaan joko kokonaan tai periaatteellisesti.

Muutetun ehdotuksen ja yhteisen kannan välillä on kuitenkin muutamia selviä eroja suhteessa parlamentin tarkistuksiin. Näihin viitataan jo edellä 3.2 kohdassa:

Yhteisen kannan 9 artiklassa on otettu huomioon Euroopan parlamentin tarkistus 31, jota komissio ei ole hyväksynyt eikä sisällyttänyt muutettuun ehdotukseensa.

Yhteisen kannan 27 artiklaan ei ole sisällytetty kokonaisuudessaan muutetun ehdotuksen 3 artiklaa, jossa otetaan huomioon parlamentin tarkistus 24.

Yhteisen kannan 28 artiklassa sovelletaan eri näkökulmaa kuin muutetun ehdotuksen 24 artiklassa ja parlamentin tarkistuksessa 53, erityisesti suhteessa vuonna 1971 tehtyyn liikenneonnettomuuksia koskevaan Haagin yleissopimukseen.

3.4. Neuvoston lisäämät uudet säännökset

Uusi 2 artikla on luonteeltaan tekninen, ja siinä pyritään määrittelemään tiettyjä käsitteitä, joita asetuksessa käytetään. Tavoitteena on yksinkertaistaa yksittäisten säännösten sanamuotoa.

Uuteen 12 artiklaan sisältyy sopimuksen tekoa edeltäviä sopimuksenulkoisia velvoitteita koskeva erityissäännös. Komission ehdotukseen ei sisälly tällaista erityissäännöstä, vaikka tämäntyyppiset velvoitteet oli tarkoitus sisällyttää tämän säädöksen soveltamisalaan. Tämä vastaa vuoden 1968 Brysselin yleissopimukseen (korvattu asetuksella (EY) N:o 44/2001) liittyvää Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä, jonka mukaan tämäntyyppisiä velvoitteita on pidettävä sopimuksenulkoisina.[2] Komissio kannattaa muutetun ehdotuksen 5 artiklan 3 kohdassa joustavampaa ratkaisua, mutta neuvosto haluaa ilmeisesti antaa asiasta yksityiskohtaisemman säännöksen. Ehdotetulla uudella säännöksellä saavutetaan periaatteessa sama lopputulos kuin komission ehdotuksen sanamuodolla, eli tarkoitus on soveltaa sen valtion lakia, johon sopimuksenulkoinen velvoite läheisimmin liittyy.

4. PÄÄTELMÄ

Komissio hyväksyy yhteisen kannan, koska siihen on sisällytetty keskeiset asiat komission alkuperäisestä ehdotuksesta ja parlamentin tekemistä tarkistuksista, jotka on otettu huomioon muutetussa ehdotuksessa.

[1] Komissio antoi Luxemburgissa 27.–28.4.2006 pidetyssä oikeus- ja sisäasioiden neuvoston istunnossa seuraavan lausuman: "Komissio on tarvittaessa valmis tutkimaan mahdollisuutta antaa neuvostolle ehdotus jäsenvaltioiden valtuuttamisesta tekemään erityisistä alakohtaisista asioista kansainvälisiä sopimuksia, joihin sisältyy määräyksiä sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista. Tämä ei rajoita yhteisön mahdollisuuksia neuvotella kyseisistä sopimuksista ja tehdä niitä EY:n perustamissopimuksen 300 artiklan mukaisesti."

[2] Tämäntyyppiset velvoitteet jätettiin saman logiikan mukaisesti soveltamisalan ulkopuolelle, kun komissio antoi 15. joulukuuta 2005 ehdotuksen asetukseksi sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) – KOM (2005) 650 lopullinen, 2005/0261 (COD).