Bryssel 18.5.2010

KOM(2010)235 lopullinen

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

biojätehuollon tulevaisuudesta Euroopan unionissa

SEK(2010)577

KOMISSION TIEDONANTO NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

biojätehuollon tulevaisuudesta Euroopan unionissa

JOHDANTO

Biojätettä on tarkistetun jätepuitedirektiivin[1] mukaisesti puutarha- ja puistojäte, kotitalouksista, ravintoloista, catering-palveluista ja vähittäisliikkeistä peräisin oleva elintarvike- ja keittiöjäte sekä elintarviketehtaista peräisin oleva vastaava jäte. Se ei sisällä maa- ja metsätalousjätettä, eikä sitä tulisi sekoittaa laajempaan ’biohajoavan jätteen’ käsitteeseen, joka sisältää myös muita biohajoavia aineita, kuten puun, paperin, pahvin ja puhdistamolietteen.

EU:ssa tuotetaan vuosittain 118–138 miljoonaa tonnia biojätettä, josta 88 miljoonaa tonnia on yhdyskuntajätettä. Sen on ennustettu lisääntyvän keskimäärin kymmenellä prosentilla vuoteen 2020 mennessä.

Nykyisin EU:n jäsenvaltioissa sovelletaan useita erilaisia lähestymistapoja[2]:

- Maat, jotka turvautuvat suurelta osin jätteen polttoon kaatopaikoille sijoittamisen sijaan, joissa materiaalien hyödyntämistaso on korkea ja jotka ovat usein ottaneet käyttöön edistyneitä strategioita jätteen biologisen käsittelyn edistämiseksi.

- Maat, joissa materiaalien hyödyntämistaso on korkea mutta polttoaste suhteellisen alhainen ja joissa kompostointiaste on EU:n korkeimpia.

- Kaatopaikoista riippuvaiset maat, joissa kaatopaikkojen korvaaminen muilla ratkaisuilla on edelleen suuri haaste vaihtoehtojen puutteen vuoksi.

Keskimäärin noin 40 prosenttia biojätteestä sijoitetaan EU:ssa kaatopaikoille (joissakin jäsenvaltioissa jopa 100 prosenttia). Kuitenkin kaatopaikoista ensinnäkin aiheutuu suuria ympäristöriskejä, kuten kasvihuonekaasupäästöjä ja maaperän ja pohjavesien pilaantumista, ja toiseksi kaatopaikoille hukataan arvokkaita resursseja (kompostia, energiaa), joita ei enää saada takaisin talouden eikä luonnon kiertoon. Näin ollen kaatopaikoille sijoittaminen on vastoin EU:n toimintaa ohjaavia periaatteita jätepolitiikan ja resurssien kestävää käyttöä koskevan politiikan alalla. Erityisesti se rikkoo ns. jätehierarkiaa, jonka tulisi olla kaikkien kansallisten jätepolitiikkojen perustana.

BIOJÄTTEESEEN LIITTYVÄ EU:N LAINSÄÄDÄNTÖ

Biojätehuoltoon sovelletaan useita EU:n säädöksiä. Jätepuitedirektiivi edellyttää jäsenvaltioiden kehittävän jätehuoltopolitiikkaa, joka suojelee ympäristöä ja ihmisten terveyttä sekä varmistaa luonnonvarojen kestävän käytön. Jäsenvaltioilla on näin ollen oikeudellinen velvoite optimoida biojätteen käsittely erityisolosuhteidensa mukaisesti. Ns. jätehierarkiaa koskevan 4 artiklan mukaan paras vaihtoehto on jätteen syntymisen ehkäiseminen ja ensisijaisuusjärjestyksessä seuraavina ovat jätteen uudelleenkäyttö, kierrätys ja hyödyntäminen energiana. Loppukäsittely (kaatopaikalle sijoittaminen, poltto vähäisellä energian talteenotolla) on määritelty ympäristön kannalta huonoimmaksi vaihtoehdoksi. Jäsenvaltiot voivat tiettyjen jätevirtojen osalta poiketa tästä hierarkiasta, kun tämä on elinkaariajattelun mukaisesti perusteltua tällaisen jätteen kokonaisvaikutusten osalta.

Jätepuitedirektiivissä kannustetaan jäsenvaltioita keräämään ja kierrättämään biojäte erikseen ja annetaan mahdollisuus sisällyttää se yhdyskuntajätteen sitovia kierrätystavoitteita koskeviin laskelmiin. Lisäksi jätepuitedirektiivin myötä voidaan asettaa biojätehuollolle EU:n vähimmäisvaatimukset ja biojätteestä saatavan kompostin laatukriteerit, joihin sisältyy jätteen alkuperää ja käsittelyprosesseja koskevia vaatimuksia. Tällaisia kriteerejä on kaivattu käyttäjien luottamuksen lisäämiseksi ja markkinoiden vahvistamiseksi, ja tukemaan talouden tehokkuutta materiaalien käytössä.

Jätepuitedirektiivissä vahvistetaan myös energiatehokkuustasot, joita heikommalla teholla kiinteän yhdyskuntajätteen polttoa ei voida katsoa hyödyntämiseksi. Tämän voidaan katsoa kannustavan luopumaan biojätteen poltosta, kun sen kaloriarvo on alhainen.

Kaatopaikkadirektiivi[3] edellyttää jäsenvaltioiden vähentävän asteittain biohajoavan yhdyskuntajätteen sijoittamista kaatopaikoille 35 prosenttiin vuonna 2016 (vuoteen 1995 verrattuna). Jäsenvaltioille, jotka vuonna 1995 olivat hyvin riippuvaisia kaatopaikoille sijoittamisesta, on annettu neljän vuoden lisäaika[4]. Näiden toimenpiteiden tavoitteena on vähentää kasvihuonekaasujen syntymistä ja päästöjä kaatopaikoilla.

Kaatopaikkadirektiivissä ei kuitenkaan säädetä erityisistä käsittelyvaihtoehdoista niille jätteille, joita ei toimiteta kaatopaikoille. Käytännössä jäsenvaltiot näyttävät usein valitsevan helpoimman ja halvimman ratkaisun todellisista ympäristöeduista ja -kustannuksista välittämättä. Tämä on käynnistänyt keskustelun mahdollisesta lisäsääntelystä.

TIEDONANNON TARKOITUS

Vuonna 2002 julkaistussa kuudennessa ympäristöalan toimintaohjelmassa[5] peräänkuulutettiin biohajoavia jätteitä koskevaa EU:n lainsäädäntöä. Vuonna 2005 laaditussa jätteitä koskevassa aihekohtaisessa strategiassa[6] ehdotettiin, että erityinen biojätettä koskeva lainsäädäntö korvattaisiin joukolla toimia, joilla käsiteltäisiin yksittäisiä biojätehuollon kysymyksiä. Jätepuitedirektiivi velvoitti komission hiljattain suorittamaan biojätehuoltoa koskevan arvioinnin ja tekemään tarvittaessa sitä koskevan ehdotuksen. Tämä tiedonanto perustuu komission aiheesta tekemään analyysiin.

Analyysinsä tukemiseksi komissio suoritti laajan sidosryhmien kuulemisen, johon sisältyi vihreän kirjan laatiminen[7]. Vihreästä kirjasta käyty ensimmäinen kuulemiskierros päättyi maaliskuun puolivälissä 2009. Sidosryhmiltä kysyttiin niiden näkemyksiä toimintapoliittisista ja teknologisista vaihtoehdoista sekä biojätehuollon kehityksestä tulevaisuudessa. Kuulemisessa saatiin lähes 150 kommenttia, jotka julkaistiin erityisellä CIRCA-internetsivulla[8].

Komissio ja kolme jäsenvaltiota järjestivät yhdessä 9.–10. heinäkuuta 2009 konferenssin, jossa sidosryhmillä oli tilaisuus esittää lisähuomioita. Konferenssiin saatiin noin 200 osallistujaa[9]. Ympäristöneuvosto hyväksyi 25. kesäkuuta 2009 komission vihreää kirjaa koskevat päätelmänsä[10]. Neuvosto ilmaisee huolensa biojätteen määrän kasvusta ja siihen liittyvistä ympäristövaikutuksista ja yhtyy komission kantaan siitä, että parantamalla biojätehuoltoa voitaisiin torjua ilmastonmuutosta, parantaa maaperän laatua (kompostointi) ja auttaa saavuttamaan uusiutuvaa energiaa koskevia tavoitteita (biokaasu), sekä pyytää komissiota ottamaan paikalliset olosuhteet huomioon toimintavaihtoehtoja punnittaessa. Neuvosto pyytää komissiota tekemään tarvittaessa biohajoavaa jätettä koskevan EU:n lainsäädäntöehdotuksen vuoteen 2010 mennessä. Euroopan parlamentti käsittelee vielä luonnostaan vastaukseksi vihreään kirjaan.

Touko-kesäkuussa ja lokakuussa 2009 järjestetyissä lisäkuulemisissa sidosryhmillä oli mahdollisuus tarkastaa komission analyysia varten laaditut skenaariot ja esittää niistä huomioitaan. Kuulemisissa vahvistui laaja yksimielisyys biojätehuollon parantamiseen liittyvistä taloudellisista ja ympäristömahdollisuuksista mutta paljastui myös laaja mielipidehajonta siinä, pidetäänkö EU:n lainsäädäntöaloitteita tarpeellisina.

KUVAUS SOVELTAMISALASTA JA TAVOITTEISTA

Tässä tiedonannossa kerrotaan toimista, joita komissio pitää tässä vaiheessa tarpeellisina biojätehuollon optimoimiseksi. Tiedonannossa muun muassa

- vedetään komission analyysistä johtopäätökset;

- esitetään suosituksia lähitulevaisuuden suunnaksi, jotta biojätehuollon kaikki edut voidaan hyödyntää;

- kuvataan tärkeimmät toimintalinjat EU:n ja kansallisella tasolla sekä niiden onnistunutta toimeenpanoa koskevat ohjeet.

BIOJÄTEHUOLLON PARANTAMINEN – KÄYTTÄMÄTÖN MAHDOLLISUUS

Biojätteen kierrätyksen ja hyödyntämisen maksimoinnilla voidaan aikaansaada seuraavat hyödyt:

- Kansalaisille koituu säästöjä. Esimerkiksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa kotitalouksien ostamasta ruoasta kolmannes (arvo noin 19 miljardia euroa) päätyy jätteeksi. Tästä jätteestä jopa 60 prosenttia voitaisiin välttää[11].

- Noin 10 miljoonan tonnin hiilidioksidipäästöjä vastaavat päästöt voitaisiin välttää. Tämä vastaa noin neljää prosenttia vuodelle 2020 asetetusta kymmenen prosentin päästövähennystavoitteesta aloilla, jotka eivät kuulu päästökauppajärjestelmään. Kunnianhimoisilla jätteen synnyn ehkäisemistä koskevilla politiikoilla voitaisiin välttää jopa 44 miljoonaa hiilidioksiditonnia vastaavat päästöt[12].

- Noin kolmannes vuodelle 2020 asetetusta uusiutuvien energialähteiden käyttöä liikenteessä koskevasta tavoitteesta[13] voitaisiin kattaa käyttämällä ajoneuvojen polttoaineena biojätteestä tuotettua biokaasua, ja noin kaksi prosenttia uusiutuvia energialähteitä koskevasta tavoitteesta voitaisiin kattaa, jos kaikki biojäte muutetaan energiaksi.

- Laadukkaan kompostin markkinat kasvavat 2,6-kertaisiksi 28 miljoonaan tonniin[14].

- Raaka-aineita säästyy, kun korvataan 10 prosenttia fosfaattilannoitteista, 9 prosenttia kaliumlannoitteista ja 8 prosenttia kalkkilannoitteista[15] kompostilla.

- Parannetaan 3–7 prosenttia pilaantuneesta viljelymaasta EU:ssa kompostilla ja lievennetään Euroopan maaperän laadun heikentymisen ongelmaa[16].

- Näitä arvioita ei voida laskea yhteen, koska osa ratkaisuista on toisilleen vaihtoehtoisia. Toisaalta niiden välillä on myös synergiaa: esimerkiksi anaerobinen mädätys voi osaltaan auttaa hiilidioksidi- ja biopolttoainetavoitteiden saavuttamista ja parantaa maaperää, jos liete käytetään maanparannukseen. Nämä hyödyt ovat huomattava mahdollisuus helpottaa ympäristötavoitteiden saavuttamista erityisesti silloin, kun ne ovat kustannustehokkain ratkaisu.

KOMISSION ANALYYSIN TÄRKEIMMÄT TULOKSET

Tässä tiedonannossa käsitellyt toimintavaihtoehdot esitetään suhteessa perusskenaarioon, jossa oletetaan, että voimassa oleva lainsäädäntö, erityisesti kaatopaikkadirektiivi, pannaan täytäntöön kokonaisuudessaan mutta seuraavien 20 vuoden aikana ei toteuteta uusia aloitteita. Näin ollen niissä keskitytään lisätoimenpiteiden kustannuksiin ja hyötyihin, mm. jätepuitedirektiivissä vahvistetun jätehierarkian soveltamisen parantamiseen.

Analyysi vahvisti merkittäviä kustannustehokkaita mahdollisuuksia. Siitä kävi ilmi, ettei EU:n tasolla ole toimintapoliittisia puutteita, jotka voisivat estää jäsenvaltioita ryhtymästä tarvittaviin toimiin, mutta se osoitti myös, että EU:n tason lisätukitoimet, kansalliset kannustimet ja jätehierarkian asianmukainen toimeenpano olisivat avuksi merkittävien taloudellisten ja ympäristöetujen luomiseksi koko EU:ssa.

Merkittävimmät biojätehuollon parantamisen hyödyt tulisivat kasvihuonekaasupäästöjen välttämisestä, mikä puolestaan toisi merkittäviä yhteiskunnallisia hyötyjä verrattuna lisäkustannuksiin. Samanaikaisesti hyvälaatuisen kompostin ja biokaasun tuotanto parantaisi osaltaan maaperän laatua ja materiaalien käytön tehokkuutta sekä energiaomavaraisuutta.

Biojätehuollon saattaminen paremmin jätehierarkian ja muiden jätepuitedirektiivin säännösten mukaiseksi tuottaisi ympäristö- ja taloudelliset hyödyt, joiden suuruuden arvioidaan olevan ainakin 1,5 miljardia euroa (kierrätyksen kohtuullinen lisäys) tai jopa 7 miljardia euroa (kunnianhimoiset politiikat kierrätyksen ja jätteen syntymisen ehkäisemisen alalla)[17]. Yhdistämällä kohtuullisen kunnianhimoisia kierrätystä ja jätteen synnyn ehkäisemistä koskevia politiikkoja saataisiin 5,5 miljardin euron suuruiset säästöt (josta 4,1 miljardia euroa saadaan jätteen synnyn ehkäisemisestä). Päästöjä voitaisiin vähentää 34 miljoonan hiilidioksiditonnin edestä (80–90 prosenttia jätteen syntyä ehkäisemällä). Myös kompostin ja biokaasun markkinat vahvistuisivat, ja EU:n kotitalouksille koituisi suoraa taloudellista hyötyä ruokajätteen syntymistä ehkäisemällä[18].

ENSISIJAISET TOIMET BIOJÄTEHUOLLON OPTIMOIMISEKSI EU:SSA – MITÄ KAATOPAIKKADIREKTIIVIN TÄYTÄNTÖÖNPANON LISÄKSI PITÄISI TEHDÄ?

Tässä jaksossa luonnostellut aloitteet on laadittu edistämään olemassa olevan lainsäädännön hyödyntämistä parhaalla mahdollisella tavalla ja antamaan jäsenvaltioille laaja harkintavalta valita toimintatavat, jotka niiden olosuhteisiin parhaiten sopivat.

EU:n tason aloitteet

Vaikka jäsenvaltioiden valittavissa on jo useita vaihtoehtoja biojätehuollon parantamiseksi, EU:n tason tukitoimenpiteet ovat ratkaisevia, kun halutaan nopeuttaa asian edistymistä ja taata yhtäläiset toimintamahdollisuudet koko unionissa. Tämän vuoksi komissio aikoo ryhtyä seuraavassa kuvattuihin toimenpiteisiin.

Biojätteen syntymisen ehkäiseminen

Jätepuitedirektiivin nojalla jäsenvaltioiden on laadittava kansalliset jätehuoltosuunnitelmat, joissa noudatetaan jätehierarkiaa. Lisäksi niiden on laadittava vuoden 2013 loppuun mennessä kansalliset suunnitelmat siitä, kuinka jätteen syntymistä ehkäistään. Suunnitelmiin on sisällyttävä vertailuperusteet, joiden avulla edistystä voidaan mitata. Jätteiden syntymisen ehkäisemistä koskevien tavoitteiden lisääminen tällaisiin ohjelmiin voisi olla toimiva lisätoimenpide.

Suurimmassa osassa jäsenvaltioita ei ole asetettu selkeitä, mitattavissa olevia tavoitteita biojätteen syntymisen ehkäisemiselle. Tämä johtuu osittain selkeiden, mitattavissa olevat tavoitteet sisältävien ohjeiden puutteesta mutta laajalti myös siitä, että asiaan liittyviä toimia herkästi pidetään kielteisenä kuluttajien valintojen rajoittamisena. Erilaisiin kansallisiin olosuhteisiin liittyvien epävarmuuksien vuoksi biojätteen syntymisen ehkäisemistä koskevien EU:n sitovien tavoitteiden vaikutuksia ei voida vielä arvioida. Ehkäisemistoimenpiteitä koskevia indikaattoreita voitaisiin kuitenkin hyväksyä jäsenvaltioiden toimien tueksi jätepuitedirektiivin nojalla komitologiamenettelyn kautta.

Lisäksi komissio voisi antaa lisätukea laajemmalle parhaiden toimintatapojen käyttöönotolle. Komissio on kaavaillut ehdottavansa komitologiamenettelyn mukaisesti erityistä ohjeistusta biojätteen syntymisen ehkäisemisestä kansallisia jätteen synnyn ehkäisemistä koskevia suunnitelmia varten. Se aikoo myös jatkaa valmisteluja ehdotuksen tekemiseksi joukosta indikaattoreita, joilla arvioidaan, onko tarkoituksenmukaista asettaa tulevaisuudessa jätteiden synnyn ehkäisemistä koskevat EU:n tavoitteet . Näiden toimien uskotaan luovan riittävän kannustimen tehostamaan jätteiden synnyn ehkäisemistä kuitenkin toissijaisuusperiaatetta noudattaen.

Biojätteen käsittely

Sitä biojätettä varten, jonka syntymistä ei voida estää, jäsenvaltioiden olisi valittava omien erityisolosuhteidensa (esim. väestötiheys, kompostin tai energian kysyntä jne.) mukaiset parhaat mahdolliset jätehuoltovaihtoehdot. Useissa jäsenvaltioissa on jo vähennetty tai aiotaan vähentää selvästi biojätteen sijoittamista kaatopaikoille ja lisätä sen biologista käsittelyä. On kuitenkin epätodennäköistä, että vähemmän edistyneet jäsenvaltiot ilman eri kannustimia etenevät nyt ennustettavissa olevan lähitulevaisuuden aikana merkittävällä tavalla kohti kompostointia tai biokaasun tuotantoa. On todennäköisempää, että ne jatkossakin valitsevat helpoimmalta vaikuttavat vaihtoehdot niiden kokonaisympäristöhyödyistä ja -kustannuksista välittämättä. Tämä selittää sen, miksi jotkin jäsenvaltiot ja sidosryhmät edelleen vaativat EU:n toimia asiassa.

Liitteessä yksityiskohtaisesti esitetyistä kustannus-hyötyanalyyseistä käy ilmi, että yhteiskunnan tasolla ja koko EU:ssa hyötypotentiaali on merkittävä. Jäsenvaltioiden erilaisten olosuhteiden vuoksi tarvitaan kuitenkin toissijaisuusperiaatteen näkökulmasta lisätyötä ennen kuin harkitaan, ehdotetaanko biologista käsittelyä koskevien EU:n tavoitteiden asettamista. Komissio jatkaa analysointia selvittääkseen, onko tarkoituksenmukaista asettaa tavoitteita vuoteen 2014 mennessä jätepuitedirektiivin nojalla. Biologista käsittelyä koskeva tavoite olisi todennäköisesti sidottava erillisen keruun lisäämiseen kompostin ja lietteen laadun varmistamiseksi.

Keskitetyn tai hajautetun kompostoinnin, mädättämiseen perustuvan energiantuotannon ja tuotetun energian käyttökohteiden (liikenne, sähkö, lämmöntuotanto) välillä tehtävät valinnat riippuvat paikallisista olosuhteista (energialähteiden osuudet, mahdolliset synergiat muiden toimintapolitiikkojen kanssa) ja ne olisi tehtävä jäsenvaltioissa.

Teollisuuden päästöjä koskevassa direktiiviehdotuksessa[19], jonka tarkoituksena on korvata nykyinen IPPC-direktiivi[20], säädetään suurten biojätteenkäsittelylaitosten (kapasiteetti yli 50 tonnia päivässä) lupia ja valvontaa koskevista tärkeimmistä periaatteista. Biojätesääntelyllä voitaisiin täydentää eläimistä saatavien sivutuotteiden keruuta ja käsittelyä koskevia sääntöjä[21], mutta sillä ei pitäisi vaikuttaa niitä koskeviin terveyssääntöihin.

EU:n maaperän suojelu

Biojätteestä saatava komposti ja liete ovat alihyödynnettyjä materiaaleja. Vaikka ne parantaisivat osaltaan erinomaisesti EU:n raaka-ainetehokkuutta ja hiilipitoisuudeltaan köyhtynyttä maaperää, monissa jäsenvaltioissa niiden kysyntää heikentää loppukäyttäjien epäluottamus niiden laatuun.

Tämän huolen poistamiseksi näiden materiaalien käyttöä olisi säänneltävä siten, että niistä ei aiheudu haittavaikutuksia maaperään.

Kompostille ja lietteelle olisi laadittava standardit, jotta mahdollistettaisiin niiden vapaa liikkuvuus sisämarkkinoilla ja jotta niitä voitaisiin käyttää ilman, että on enempää seurattava ja valvottava maaperää, jolla niitä on käytetty. Jätepuitedirektiivissä säädetty jätteeksi luokittelun päättymistä koskeva menettely voisi olla tehokkain tapa asettaa tällaiset standardit. Komissio alkaa valmistella mahdollisen ehdotuksen teknisen perustan arviointia[22].

Oletettavasti kaikki biologisesti käsitelty biojäte ei ole ”tuotteen” standardien mukaista. Tällainen materiaali voi kuitenkin olla arvokas lisä hiilipitoisuudeltaan köyhtyneeseen maaperään, jos sitä käytetään turvallisella tavalla. Koko EU:n kattava yhdenmukaistaminen ei tässä tapauksessa ole toteutettavissa, koska paikalliset olosuhteet (esim. maaperän laatu ja maanparannustarpeet) poikkeavat toisistaan, mutta turvallisen käytön varmistamiseksi tarvittaisiin EU:n vähimmäissääntöjä.

Komissio tarkastelee parhaillaan mahdollisuutta vahvistaa tällaiset vähimmäisvaatimukset uudelleentarkastelussa olevan puhdistamolietedirektiivin[23] kautta. Vaikutustenarviointi tehdään vuoden 2010 lopulla ja mahdollinen ehdotus vuoteen 2011 mennessä.

Tutkimus ja innovointi

Tutkimuksen ja innovoinnin tuloksena voidaan saada uutta teknologiaa ja uusia biojätteen käyttötapoja (edistyneet lannoite- ja bioenergiasovellukset, biokemialliset sovellukset, biomateriaalit). Euroopan yhteisön tutkimuksen ja teknologian kehittämisen seitsemäs puiteohjelma (2007–2013) on tärkeä väline tällaisessa kehityksessä. Sen Yhteistyö-ohjelmassa on useita aihepiirejä, joista tuetaan biojätteen synnyn ehkäisemiseen ja/tai biojätteen taloudellisen arvon maksimoimiseen pyrkiviä toimia.

Palautetaan huomio nykyisen EU-lainsäädännön täysimääräiseen toimeenpanoon

Kuten useissa jäsenvaltioissa tapahtunut kehitys osoittaa, nykyinen jätelainsäädäntö on erinomainen perusta edistyneelle biojätehuollolle. On kuitenkin ensiarvoisen tärkeää, että olemassa olevien säädösten koko potentiaali hyödynnetään ja niiden noudattamista valvotaan. Uuden lisäsääntelyn ei voida olettaa kompensoivan nykyisen lainsäädännön heikkoa täytäntöönpanoa tai riittämätöntä noudattamisen valvontaa. Näin ollen komissio – jäsenvaltioiden auttamisen ohella – aikoo kiinnittää merkittävästi entistä enemmän huomiota lainsäädännön täytäntöönpanoon. Tätä tarkoitusta varten komissio valmistelee suuntaviivoja elinkaariajattelun ja –arvioinnin soveltamisesta jätealalla[24] .

Kaatopaikkadirektiivissä säädettyjen, kaatopaikoille sijoitettavan jätteen määrän vähentämistä koskevien tavoitteiden noudattamisen tehokas valvonta on tässä asiassa yksi ehdottomista prioriteeteista. Tämän direktiivin täytäntöönpanon terästämiseksi voidaan tarvittaessa toteuttaa monenlaisia toimia, mm. jätteiden kaatopaikalle sijoittamisen vähentämistä koskevien tavoitteiden saavuttamisen tiiviimpää valvontaa , biohajoavan jätteen käsittelyä koskevien jäsenvaltioiden strategioiden perinpohjaisia analyyseja ja aluepolitiikan kautta annettavaa EU:n rahoitustukea. Lisäksi komissio arvioi parhaillaan keinojaan valvoa tilannetta paremmin ja tarvittaessa tukea jäsenvaltioita enemmän mahdollistaakseen varhaisen ohjeistuksen, koulutuksen ja tiiviimmän yhteistyön.

Edellä kuvatut toimet parantaisivat nykyisen lainsäädännön hyödyntämistä käyttäen jo sovittuja komitologiamenettelyjä ja uudelleentarkasteluprosesseja. Kansallisille toimintapolitiikoille jätetään tarvittava liikkumavara parantaa merkittävästi jätelainsäädännön täytäntöönpanoa ja sitä kautta resurssien käytön tehokkuutta EU:ssa.

Jäsenvaltioiden toimet

Jätehuollon suunnittelu ’jätehierarkian’ mukaisesti

Paikalliset olosuhteet huomioon ottaen jäsenvaltioiden tulisi ensisijaisesti panna jätepuitedirektiivin säännökset täytäntöön ja soveltaa ’jätehierarkiaa’ asianmukaisesti kansallisessa biojätehuollon suunnittelussa. Näiden 12. joulukuuta 2010 jäsenvaltioita sitoviksi tulevien säännösten asianmukainen täytäntöönpano edistäisi merkittävästi biojätehuollon optimointia ja täydentäisi kaatopaikkadirektiivin vaikutuksia.

Biojätteen syntymisen ehkäiseminen

Jätehierarkian mukaisesti jätteen syntymistä olisi ehkäistävä enemmän hyödyntäen jätteen syntymisen ehkäisemistä koskevia jätepuitedirektiivin menetelmiä, mukaan luettuina biojätteen syntymisen ehkäisemistä koskevat tarkoituksenmukaiset kansalliset tavoitteet talouskasvun ja biojätteen synnystä aiheutuvien ympäristövaikutusten välisen yhteyden katkaisemiseksi; biojätteen syntymisen ehkäisemistoimenpiteitä koskevat kansalliset vertailuperusteet; niiden onnistumisen seuranta ja arviointi sekä säännöllinen raportointi. Komissio voisi avustaa luomalla puitteet tällaisille toimille (katso kohta 7.1.1.).

Biojätteen erillisen keruun ja biologisen käsittelyn edistäminen

Kompostoinnin ja anaerobisen mädätyksen avulla saadaan ympäristön ja talouden kannalta parhaat tulokset sellaisen biojätteen osalta, jota ei voida välttää.

Tärkeänä edellytyksenä on prosessiin syötettävän aineksen hyvä laatu. Hyvää ainesta saadaan useimmiten keräämällä biojätteet erillisinä muusta jätteestä. Jäsenvaltioiden olisi päättäväisesti pyrittävä järjestämään erillinen keruu laadukkaan kierrätyksen ja anaerobisen mädätyksen mahdollistamiseksi. Eri biojätevirtojen erottelemiseen jätteiden lähteellä perustuvia varsin tehokkaita järjestelmiä on jo Itävallassa, Saksassa, Luxemburgissa, Ruotsissa, Belgiassa, Alankomaissa, Kataloniassa (Espanjassa) ja tietyillä alueilla Italiassa[25]. Keruujärjestelmät voivat poiketa toisistaan merkittävästi esimerkiksi sen perusteella, minkä tyyppistä jätettä kerätään (ruokajätteet, puutarhajätteet jne.) ja millaisia käsittelyvaihtoehtoja on tarjolla. Onnistuminen edellyttää mukauttamista paikallisiin olosuhteisiin ja käyttäjäystävällisyyttä.

Komissio suosittelee, että jäsenvaltiot hyödyntävät kokonaisuudessaan jätepuitedirektiivin 11 ja 12 artiklassa vahvistetut mahdollisuudet ottaa käyttöön erillisiä keruujärjestelmiä ensi tilassa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen kilpailusääntöjen mukaisesti. Mainittujen artiklojen täytäntöönpanoa koskevat tiedot kuuluvat kaikella todennäköisyydellä jätepuitedirektiivissä edellytetyn raportoinnin piiriin.

EU:n maaperän suojelu

Komissio harkitsee parhaillaan ehdotusta vähimmäisstandardeiksi kompostin ja lietteen käytöstä maataloudessa tarkastellessaan uudelleen puhdistuslietedirektiiviä (ks. 7.1.3.). Nämä säännöt olisivat todennäköisesti joissakin jäsenvaltioissa jo käytössä olevia kansallisia sääntöjä vastaavia tai niitä lievempiä, mikä aiheuttaisi mahdollisimman vähän muutostarpeita ja lisäkustannuksia.

Komposti – korkealaatuinen tuote resurssien käytön tehostamiseksi

Jäsenvaltioiden olisi edistettävä ‘puhtaasta’ (erillään kerätystä) biojätteestä peräisin olevan kompostin tuotantoa ja käyttöä. Niiden olisi aktiivisesti tuettava kompostin laajaa käyttöönottoa loppukäyttäjien keskuudessa . Tämä tehostaisi resurssien käyttöä osittain korvaamalla uusiutumattomista lähteistä peräisin olevia lannoitteita ja parantamalla maaperän laatua EU:ssa. Jäsenvaltioiden olisi aktiivisesti osallistuttava jaksossa 7.1.3. käsiteltyjen laatukriteerien määrittelyyn ja tukea niiden soveltamista markkinoiden kasvun nopeuttamiseksi.

Kaatopaikalle sijoittamisen lopettaminen

Kaatopaikalle sijoittamisen osalta kansallisissa pyrkimyksissä olisi keskityttävä kaatopaikkadirektiivissä tarkoitettujen kaatopaikalle sijoitettavan jätteen vähentämistä koskevien tavoitteiden sekä stabiloidun biojätteen turvalliseen ja vakaaseen kaatopaikalle sijoittamiseen liittyvien muiden direktiivin säännösten täytäntöönpanoon kokonaisuudessaan.

Käsittelemättömän jätteen sijoittaminen on jo lopetettu ja käytössä on korkealaatuinen biologinen käsittely muutamissa jäsenvaltioissa, jotka ovat jo toteuttaneet tarvittavat kansalliset toimet. Komissio suosittelee lämpimästi, että kaikissa jäsenvaltioissa pyritään lopettamaan käsittelemättömän biojätteen sijoittaminen kaatopaikalle niin nopeassa aikataulussa kuin mahdollista jätepuitedirektiivin säännösten mukaisesti.

Kaatopaikalle sijoittamisen minimoimiseksi voidaan käyttää kaikkia vaihtoehtoja, jotka ovat jätehierarkiassa kaatopaikalle sijoittamista korkeammalla sijalla. Myös energiatehokas poltto voi osaltaan parantaa jätehuoltoa. On kuitenkin oltava tarkkana, ettei polttokapasiteettiin investoida liikaa, jotta se ei rajoita myöhemmin siirtymistä biologisempaan käsittelyyn tai jätteen syntymisen ehkäisemiseen. Kansallisiin jätehuoltosuunnitelmiin olisi sisällytettävä selkeä tätä kysymystä koskeva keski- ja pitkän aikavälin suunnitelma.

Energian tuottaminen jätteistä

Energia-alan hiilidioksidipäästöjen vähentäminen on yksi EU:n tärkeimmistä haasteista. Biojäte voidaan muuttaa sähköksi, lämmöksi tai liikenteen polttoaineeksi suhteellisen alhaisin kustannuksin, ja näin vähennetään fossiilisten polttoaineiden käyttöä ja parannetaan energian toimitusvarmuutta. Jäsenvaltioiden olisi pohdittava tätä mahdollisuutta valmistellessaan toimenpiteitä, joilla ne aikovat saavuttaa uusiutuvia energialähteitä koskevan direktiivin[26] mukaisesti vuodelle 2020 asetetut sitovat kansalliset energiatavoitteet. Direktiivissä erityisesti tunnustetaan jätteen käytön mahdollisuudet liikenteen polttoaineiden tuotannossa – niiden osuus uusiutuvista energialähteistä tuotettuja liikenteen polttoaineita koskevan 10 prosentin tavoitteen saavuttamisessa lasketaan kaksinkertaisena.

Täytäntöönpanon parantaminen

Biojätehuoltoon liittyvien EU:n oikeudellisten välineiden asianmukainen täytäntöönpano on asetettava jäsenvaltioissa avainasemaan . Jätehuoltoa koskevat yleiset vaatimukset, kuten ympäristön ja ihmisten terveyden suojelu jätteenkäsittelyn aikana sekä jätteen syntymisen ehkäisemisen ja kierrätyksen suosiminen, vahvistetaan jätepuitedirektiivissä, jossa on myös erityisesti biojätettä koskevia säännöksiä (kierrätystavoitteet kotitalousjätteelle ja vastaavalle jätteelle, joka voi sisältää myös biojätettä; erilliset keruujärjestelmät). Yhdessä kaatopaikkadirektiivin kanssa ne ovat tärkeä biojätteitä koskeva oikeudellinen kehys.

Tässä tiedonannossa esitetyn näytön ja paremman sääntelyn periaatteen mukaisesti on elintärkeää, että jäsenvaltiot hyödyntävät kaikki nykyisen EU-lainsäädännön tarjoamat mahdollisuudet optimoida biojätehuoltonsa.

PÄÄTELMÄT

Komission tekemä analyysi vahvistaa, että biojätehuollon parantamisella on EU:ssa käyttämätöntä potentiaalia saavuttaa merkittäviä taloudellisia ja ympäristöhyötyjä. Tässä tiedonannossa luonnostellaan toimet tämän potentiaalin hyödyntämiseksi EU:n nykyisten sääntelypuitteiden avulla jättäen jäsenvaltioille laaja harkintavalta parhaiden toimintatapojen valitsemiseksi niiden olosuhteiden mukaisesti.

[1] 2008/98/EY.

[2] Euroopan ympäristökeskuksen EEA:n raportti (7/2009) – Diverting waste from landfill.

[3] 1999/31/EY.

[4] Bulgaria, Kypros, Tšekki, Viro, Kreikka, Irlanti, Latvia, Liettua, Malta, Puola, Portugali, Romania, Slovakia ja Yhdistynyt kuningaskunta.

[5] Päätös N:o 1600/2002/EY.

[6] KOM(2005) 666 lopullinen.

[7] KOM(2008) 811 lopullinen.

[8] http://circa.europa.eu/Public/irc/env/biowaste_prop/home

[9] http://ec.europa.eu/environment/waste/eventspast/biowaste.htm

[10] 2953. ympäristöneuvoston kokous, asiakirja: 11462/09.

[11] " The Food We Waste " WRAP:lle (Yhdistynyt kuningaskunta) laadittu raportti, huhtikuu 2008.

[12] Perustuu suurimmaksi osaksi ruoan tuotantoon ja kuljetukseen liittyvien päästöjen välttämiseen.

[13] Kuten uusiutuvista lähteistä peräisin olevan energian käytön edistämisestä annetun direktiivin 2009/28/EY 3 artiklan 4 kohdassa ja 21 artiklan 2 kohdassa kuvataan.

[14] ORBIT/ECN, “ Compost production and use in the EU ”, 2008.

[15] Ks. ed.

[16] Noin 45 prosentissa EU:n maaperästä on liian vähän humusta.

[17] Hyödyt koko EU:ssa vuosina 2013–2010, laskettuina toimista, jotka menevät nykyisen lainsäädännön toteuttamista pidemmälle .

[18] Ks. liite (8.3).

[19] KOM(2007) 843 lopullinen.

[20] 96/61/EY.

[21] (EY) N:o 1774/2002.

[22] Ks. JRC-IPTS End of Waste Criteria – final report.

[23] 86/278/ETY.

[24] http://lct.jrc.ec.europa.eu/eplca/deliverables/international-reference-life-cycle-data-system-ilcd-handbook

[25] ACR+: Managing biodegradable household waste: What prospects for European Local Authorities?

[26] 2009/28/EY.