EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 11.10.2021 COM(2021) 623 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 1071/2009 tiettyjen säännösten täytäntöönpanosta 1 päivän tammikuuta 2017 ja 31 päivän joulukuuta 2018 välisenä aikana



KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 1071/2009 tiettyjen säännösten täytäntöönpanosta 1 päivän tammikuuta 2017 ja 31 päivän joulukuuta 2018 välisenä aikana maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 1071/2009 tiettyjen säännösten täytäntöönpanosta 1 päivän tammikuuta 2017 ja 31 päivän joulukuuta 2018 välisenä aikana Johdanto Tämä kertomus käsittelee maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamista jäsenvaltioissa. Kertomuksen tavoitteena on varmistaa maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamisen edellytyksiä koskevista yhteisistä säännöistä ja neuvoston direktiivin 96/26/EY kumoamisesta 21 päivänä lokakuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1071/2009, jäljempänä ’asetus (EY) N:o 1071/2009’, soveltamisen tiivis valvonta. Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin EU:hun sijoittautuneisiin yrityksiin, jotka harjoittavat tai joiden tarkoituksena on ryhtyä harjoittamaan maantieliikenteen harjoittajan ammattia. Maantieliikenteen harjoittajan ammatilla tarkoitetaan sekä maanteiden tavaraliikenteen harjoittajan ammattia että maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattia. Tietyt yritysluokat, kuten ammatinharjoittajat, jotka käyttävät kokonaismassaltaan alle 3,5 tonnin moottoriajoneuvoja, eivät kuulu asetuksen soveltamisalaan. Asetuksessa (EY) N:o 1071/2009 määritellään maanteiden tavaraliikenteen harjoittajan ammattiin ja maanteiden henkilöliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyä koskevat yhteiset säännöt. Asetuksen 3 artiklan mukaan yrityksellä, joka harjoittaa maantieliikenteen harjoittajan ammattia, on oltava tosiasiallinen ja pysyvä toimipaikka jossain jäsenvaltiossa ja hyvä maine sekä asianmukainen vakavaraisuus ja vaadittava ammatillinen pätevyys. Lisäksi asetuksen 4 artiklassa maantiekuljetusyritykset velvoitetaan nimeämään liikenteestä vastaava henkilö. Tällä henkilöllä on oltava ammatillisesta pätevyydestä annettu todistus, joka vahvistaa, että henkilöllä on tarvittavat taidot ja tiedot, jotta hän voi tosiasiallisesti ja yhtäjaksoisesti johtaa yrityksen kuljetustoimintoja kaikkien oikeudellisten ja toimialan vaatimusten mukaisesti. Jäsenvaltioilla on velvollisuus tarkistaa, että kuljetusyritykset täyttävät asetuksessa (EY) N:o 1071/2009 säädetyt edellytykset. Lisäksi hyvin järjestetty jäsenvaltioiden välinen hallinnollinen yhteistyö on avainasemassa parannettaessa Euroopan unionissa toimivien yritysten valvonnan tehokkuutta. Asetuksen (EY) N:o 1071/2009 26 artiklan 1 kohdassa vahvistetaan jäsenvaltioiden ja komission kertomuksille seuraavat määräajat: ·Jäsenvaltioiden on asetuksen soveltamisen alkamispäivästä lähtien laadittava joka toinen vuosi kertomus toimivaltaisten viranomaisten toiminnasta ja toimitettava se komissiolle. ·Komission olisi laadittava jäsenvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta joka toinen vuosi kertomus, joka toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Jäsenvaltioiden toimittamat kansalliset kertomukset ovat olennainen panos komission kertomukseen. Asetuksen 26 artiklassa määritellään, mitä tietoja kansallisiin kertomuksiin olisi sisällytettävä: ”a) katsaus toimialasta hyvän maineen, vakavaraisuuden ja ammatillisen pätevyyden kannalta; b) annettujen lupien määrä tyypeittäin ja vuosittain, määräajaksi tai kokonaan peruutettujen lupien määrä, ammattiin soveltumattomaksi julistamisten määrä sekä näiden päätösten perustelut; c) kunakin vuonna myönnettyjen ammatillista pätevyyttä osoittavien todistusten määrä; d) keskeiset tilastot kansallisista sähköisistä rekistereistä ja siitä, miten toimivaltaiset viranomaiset ovat niitä käyttäneet; ja e) katsaus tiedonvaihdosta toisten jäsenvaltioiden kanssa 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja erityisesti toisille jäsenvaltioille vuosittain ilmoitettujen rikkomisten ja saatujen vastausten määrä sekä 18 artiklan 3 kohdan mukaisesti vuosittain esitettyjen pyyntöjen ja saatujen vastausten määrä.” Tässä kertomuksessa käsitellään kansallisten tietojen laatua ja tietojen toimittamisen oikea-aikaisuutta (I jakso) sekä analysoidaan jäsenvaltioiden toimittamia kertomuksia (II jakso). Kertomuksen IV jaksossa esitetään johtopäätökset. I.Tietojen toimittaminen Tämä on kolmas asetuksen (EY) N:o 1071/2009 mukainen kertomus, ja se kattaa 1. tammikuuta 2017 ja 31. joulukuuta 2018 välisen ajanjakson. Ensimmäinen kertomus kattoi 4. joulukuuta 2011 (päivä, jona asetusta alettiin soveltaa) ja 31. joulukuuta 2012 välisen ajanjakson. Toinen kertomus kattoi 1. tammikuuta 2013 ja 31. joulukuuta 2014 välisen ajanjakson. Kolmas kertomus kattoi 1. tammikuuta 2015 ja 31. joulukuuta 2016 välisen ajanjakson. Nykyinen raportointikausi on sovitettu ajallisesti yhteen tieliikenteen sosiaalilainsäädännön täytäntöönpanoa koskevan kertomuksen kanssa, kuten asetuksen (EU) N:o 1071/2009 26 artiklan 2 kohdassa edellytetään. Synkronoinnin ansiosta jäsenvaltiot ja sidosryhmät saavat yhdenmukaisen yleiskuvan alan sisämarkkinoiden toiminnasta ja sosiaalilainsäädännöstä samalta raportointikaudelta.

Asetuksen (EY) N:o 1071/2009 26 artiklan mukaan jäsenvaltioilla on raportointivelvoite. Kaksi jäsenvaltiota ei kuitenkaan täyttänyt tätä velvoitetta, ja jotkin jäsenvaltiot toimittivat vain kuvailevia tietoja. Tämä on enemmän kuin viime jaksolla, jolloin kaikki jäsenvaltiot täyttivät velvoitteensa. Jotkin jäsenvaltiot toimittivat tiedot huomattavasti myöhemmin kuin 30. syyskuuta 2019, joka oli asetettu määräajaksi, ja viimeinen kertomus vastaanotettiin lokakuussa 2020. Viiveet vaikuttivat tämän komission kertomuksen ajoitukseen. Useista kertomuksista puuttui joitakin vaadittuja tietoja, eikä kattavaa analyysiä näin ollen voitu tehdä. Johdonmukaisuuden vuoksi ja jotta toimivaltaisten kansallisten viranomaisten olisi helpompi täyttää kertomuksen laatimista koskeva velvollisuutensa, komission yksiköt ehdottivat jäsenvaltioille vuonna 2015 vakiolomaketta. Sitä oli määrä käyttää toisesta raportointikaudesta alkaen. Lähes kaikki osallistuvat jäsenvaltiot käyttivät kansallisiin kertomuksiinsa tätä vakiolomaketta. Koska jäsenvaltiot, jotka toimittivat kertomuksen nykyisellä raportointikaudella, eivät ole samoja kuin ne jäsenvaltiot, jotka toimittivat kertomuksen edellisillä raportointikausilla, ja koska toimitetut tiedot olivat pirstaleisia, vertailu näiden kahden raportointikauden välillä on tehtävä varoen. II.Maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamista koskevien tietojen analyysi 1. Katsaus maantieliikenteen toimialasta hyvän maineen, vakavaraisuuden ja ammatillisen pätevyyden kannalta Tämä osa perustuu jäsenvaltioiden toimittamiin kansallisia vaatimuksia, tarkastusten järjestämistä, säännösten noudattamisen tasoa ja kohdattuja vaikeuksia koskeviin tietoihin. Jäsenvaltioiden kertomusten pirstaleisuuden vuoksi tämä katsaus ei ole kattava. Jäsenvaltioiden kertomuksia on tarvittaessa täydennetty edellä mainitun arviointitutkimuksen tiedoilla. Jäsenvaltioiden välillä on suuria eroja sen suhteen, kuinka ne tarkastavat, että asetuksessa säädettyjä neljää tieliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyä koskevaa vaatimusta on noudatettu, ja kuinka usein tarkastuksia suoritetaan. Moninaiset tavat tarkastaa sääntöjen noudattaminen vaihtelevat Saksan pisteisiin perustuvista järjestelmistä vuositarkastuksiin Latviassa ja tuomioihin perustuviin taustaselvityksiin Irlannissa. Useissa jäsenvaltioissa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1071/2009 3 artiklan 2 kohdan – tietyin edellytyksin – sallimalla tavalla neljän asetuksessa säädetyn vaatimuksen (tosiasiallinen ja pysyvä toimipaikka, hyvä maine, asianmukainen vakavaraisuus ja vaadittava ammatillinen pätevyys) lisäksi kansallisia vaatimuksia, jotka hakijan on täytettävä voidakseen harjoittaa maantieliikenteen harjoittajan ammattia. Tanskalla ja Virolla on esimerkiksi taloudellista asemaa koskevia kansallisia lisävaatimuksia; muita esimerkkejä on vaikkapa pysäköintimahdollisuuksiin liittyvistä lisävaatimuksista. Viro raportoi, että asetuksen vaatimusten noudattamista koskevat tarkastukset suoritetaan riskiperusteisen järjestelmän mukaisesti ja että ne kohdistuvat pääasiassa yrityksiin, joiden riski syyllistyä vakaviin tai toistuviin tieliikennesääntöjen rikkomisiin on kohonnut. Tarkastuksia suoritetaan lisäksi yhteisön liikenneluvan haltijan hakiessa liikenneluvastaan oikeaksi todistettua jäljennöstä. Vuosina 2017 ja 2018 yhteisön liikenneluvan haltijoista 65 prosenttia haki oikeaksi todistettua jäljennöstä, ja jokainen mainittu tapaus on tarkastettu. Viron viranomaiset tarkastavat pysyvän toimipaikan sen jälkeen kun yhteisön lupa on myönnetty, ja lisäksi ne tarkastavat rekistereitä kerran tai kahdesti vuodessa. Neljän kriteerin lisäksi Viro edellyttää, ettei yhteisön toimiluvan hakijalla ole verolainsäädännössä määriteltyä määrää suurempia porrastamattomia verorästejä eikä hakijaa ole myöskään asetettu konkurssiin. Irlannissa hyvää mainetta, vakavaraisuutta ja ammatillista pätevyyttä koskevia tarkastuksia suoritetaan vähintään joka viides vuosi osana kunkin yrityksen luvan uusimisprosessia. Lisäksi tietyt toiminnanharjoittajat, joihin liittyvän riskin katsotaan olevan hyvin suuri tai jotka tulevat toimivaltaisen viranomaisen tietoon, voidaan tarkastaa useammin. Hyvä maine tarkastetaan tutkimalla liikenteestä vastaavan henkilön ja muiden asiaankuuluvien henkilöiden taustat kansallisen poliisin tutkimuspalvelun avulla. Tutkimuspalvelu antaa toimivaltaiselle viranomaiselle tuomioista luettelon, jota voidaan käyttää hyvän maineen määrittämiseen. Liikenneluvan viisi vuotta kestävän voimassaolon aikana toiminnanharjoittajan ei yleensä tarvitse toimittaa lisätietoja liikenneluvan myöntäneelle viranomaiselle. Lisätietojen toimittaminen on tarpeen vain siinä tapauksessa, että viranomainen on havainnut kyseiseen toiminnanharjoittajaan liittyvän riskin. Latviassa vakavaraisuusvaatimuksen noudattaminen tarkastetaan yritysrekisterin toimittamista vuosikertomuksista saatujen tietojen perusteella. Lisäksi vaatimustenmukaisuus tarkastetaan jokaisen neljän vaatimuksen osalta ennen kuin lupa kuljetustoimintaan myönnetään. Suurin osa lupien väliaikaisista peruutuksista tapahtuu verotarkastusviranomaisen pyynnöstä niissä tapauksissa, joissa kyseinen viranomainen on päättänyt keskeyttää määräajaksi kuljetusyrityksen liiketoiminnan. Oikeaksi todistetut jäljennökset yhteisön liikenneluvista ja kansallisista liikenneluvista myönnetään jokaiselle ajoneuvolle erikseen ja luvan saa enintään kahdeksitoista kuukaudeksi. Näin ollen tapauksissa, joissa neljää vaatimusta ei ole noudatettu, oikeaksi todistettuja jäljennöksiä yhteisön liikenneluvista ja kansallisista liikenneluvista ei uusita. Hyvä maine tarkastetaan liikenteestä vastaavan henkilön, yrityksen ja yrityksen hallituksen jäsenten osalta. Liikenteestä vastaavan henkilön tai yrityksen hallituksen jäsenen vaihtuessa jokaisen uuden henkilön hyvä maine tarkastetaan. Latvian valvontaviranomaiset ilmoittivat vaikeuksista määritellä, täyttyykö vakavaraisuusvaatimus vakuutuksen osalta, sillä asetuksessa (EY) N:o 1071/2009 ei kuvata yksityiskohtaisesti riskejä, joiden varalta kuljetusyrityksen on oltava vakuutettu. Espanjassa käytetään kahta menetelmää tieliikenteen harjoittajan ammattiin pääsyä koskevien arviointiperusteiden valvonnassa. Ensimmäinen menetelmä on pyytää yritystä toimittamaan asiakirjat, jotka todistavat, että yritys täyttää asetetut neljä vaatimusta. Toiseen menetelmään kuuluvat tarkastajien suorittamat tarkastukset yrityksen tiloissa. Espanjassa maantiekuljetusyritysten on haettava luvan uusimista joka toinen vuosi. Näin ollen neljän vaatimuksen täyttäminen tarkastetaan kahden vuoden välein. Lisäksi joka vuosi suoritetaan tarkastuksia, joilla varmistetaan, että ne yritykset, joiden lupaa ei ole uusittu, eivät harjoita liikennetoimintaa. Puolassa toimii 400 tarkastajaa, jotka vastaavat tienvarsitarkastuksista ja maanteiden rahdinkuljettajien toimitiloissa tehtävistä tarkastuksista. Tarkastajien keräämät tiedot toimitetaan kansainväliselle liikennevirastolle ja paikallisille viranomaisille, jotka myöntävät yhteisön liikenneluvat ja tarkastavat, että asetuksessa (EY) N:o 1071/2009 säädettyjä neljää vaatimusta on noudatettu. Tosiasialliseksi ja pysyväksi toimipaikaksi katsotaan paikka, jossa on asiaankuuluvat tekniset välineet ja laitteet, jotta liikennetoimintaa voidaan harjoittaa jäsennellyllä ja jatkuvalla tavalla. Tällaiseen toimintaan kuuluu vähintään yksi seuraavista: pysäköintipaikka, purkualue, ajoneuvojen huoltoa varten tarvittava välineistö. Saksassa oli käytössä ainoastaan alueellisen tason riskiluokitusjärjestelmä, mutta heinäkuusta 2014 otettiin käyttöön valtakunnallinen riskiluokitusjärjestelmä. Rikkomuksille annetaan seuraavat luokitukset: 5 pistettä (vakavin rikkomus), 3 pistettä (vakavampi/vakava rikkomus) tai 1 piste (muut rikkomukset). Yritys luokitellaan riskiyritykseksi, jos sille on kerääntynyt joko 5 pistettä (kun käytössä on enintään 10 ajoneuvoa), 8 pistettä (enintään 50 ajoneuvoa) tai 11 pistettä (yli 50 ajoneuvoa). Yhdistyneen kuningaskunnan liikennevirastolla (Driver and Vehicle Standards Agency) on ollut vuodesta 2006 asti käytössä OCRS-järjestelmä (Operator Compliance Risk Score). Järjestelmää paranneltiin vuonna 2012, jotta sen ennustavuus paranisi. OCRS-järjestelmä kerää tiedot liikennekelpoisuuteen liittyvistä rikkomisista, jotka korreloidaan muiden rikkomusten kanssa. Tanskassa kaikki uudet hakijat, joka hakevat kansallista liikennelupaa tai yhteisön liikennelupaa, tarkastetaan asianmukaisen vakavaraisuuden, ammatillisen pätevyyden, velan ja pysyvän toimipaikan osalta. Hyvän maineen tarkastus suoritetaan vain siinä tapauksessa, jos poliisi on ilmoittanut ongelmasta tai jos on olemassa muita viitteitä siitä, että asiassa saattaa olla ongelma. Tiedot rikkomisista rekisteröidään viideksi vuodeksi, ja ne sisältävät poliisin tienvarsitarkastusten yhteydessä havaitsemat rikkomiset. Tanskan viranomainen tarkastaa yleensä kaikki uudet hakijat sekä vuosittain noin 250 toiminnassa olevaa tieliikennetoiminnan harjoittajaa. Nämä valitaan tarkastukseen riskiluokitusjärjestelmän tietojen perusteella. Toiminnanharjoittajien on lähtökohtaisesti noudatettava 150 000 Tanskan kruunun (noin 20 000 euron) vakavaraisuusvaatimusta saadakseen kaksi ensimmäistä lupaa. Asetuksen (EY) N:o 1071/2009 7 artiklan 1 kohdassa kuitenkin vaaditaan vararahastoja ainoastaan 9 000 euron arvosta ensimmäisen ajoneuvon osalta ja 5 000 euron arvosta kunkin sen lisäksi käytetyn ajoneuvon osalta. Tanskassa kunkin lisäajoneuvon osalta vaaditaan 40 000 Tanskan kruunua (noin 5 400 euroa). Tämän lisäksi yrityksellä ei saa olla rästejä valtiolle yli 50 000 Tanskan kruunun (noin 6 700 euron) arvosta. Tanskan liikenneviranomainen tarkistaa yrityksen tilanteen Tanskan veroviranomaisilta varmistaessaan yrityksen asianmukaisen vakavaraisuuden. Romaniassa on käytössä rikkomuksia koskeviin tarkastuksiin kohdentuva riskiluokitusjärjestelmä, jossa otetaan huomioon jokaisen kuljetusyrityksen kaikki liikennerikkomukset. Jos yritys avaa sivuliikkeen, tarkastetaan, täyttääkö se tosiasiallisen ja pysyvän toimipaikan vaatimuksen. Luxemburgissa talousministeriö suorittaa tarkastuksia ennen luvan myöntämistä varmistaakseen, että jokaista neljää vaatimusta on noudatettu. Hyvää mainetta koskevia tarkastuksia suoritetaan myös silloin, kun luvan haltijalla on taloudellisia vaikeuksia, esimerkiksi maksukyvyttömyys- tai konkurssitilanteessa, jolloin tavoitteena on suojella sopimuskumppaneita. Hyvää mainetta, vakavaraisuutta, ammatillista pätevyyttä sekä tosiasiallista ja pysyvää toimipaikkaa koskevia tarkastuksia suoritetaan myös silloin, kun luvan haltija hakee uutta lupaa, esimerkiksi kun toimintaa laajennetaan uudelle alalle ja hakija tarvitsee tätä varten lisäluvan.

Useat valvontaviranomaiset painottavat tosiasiallista ja pysyvää toimipaikkaa koskevien tarkastusten vaativuutta Jäsenvaltioilla on ollut vaikeuksia muun muassa siksi, että niiltä puuttuvat hallinnolliset valmiudet valvoa kaikkia kussakin jäsenvaltiossa rekisteröityjä maantiekuljetusyrityksiä. Näiden tarkastusten katsotaan kuluttavan enemmän resursseja kuin muiden tarkastusten. Ainoastaan yksi jäsenvaltio toimitti tietoja maanteiden liikenteenharjoittajan ammattiin pääsylle asettuja neljää vaatimusta koskevien tarkastusten lukumäärästä: Romaniassa tehtiin vuosina 2017 ja 2018 markkinoille pääsyä ja hyvää mainetta koskevien vaatimusten täyttämistä koskevia tarkastuksia 10 984 kappaletta. Tarkastuksiin liittyen Viro ilmoitti, että vuosina 2017 ja 2018 toteutettiin 90 hallinnollista menettelyä, jotka koskivat maantieliikenteen harjoittajien tekemiä vakavia rikkomuksia. 2. Luvat Asetuksen (EY) N:o 1071/2009 2 artiklassa luvalla harjoittaa maantieliikenteen harjoittajan ammattia tarkoitetaan ”hallinnollista päätöstä, jolla tässä asetuksessa säädetyt edellytykset täyttävälle yritykselle annetaan lupa harjoittaa maantieliikenteen harjoittajan ammattia”. ”Hallinnollisten päätösten” oikeudellinen luonne vaihtelee jäsenvaltiosta toiseen. Hallinnollinen päätös voi olla ennakkoedellytys kansallisen liikenneluvan saamiselle ja/tai yhteisön liikenneluvan saamiselle kansainvälisten kuljetusten suorittamiseksi; se voi olla kansallista kuljetuslupaa vastaava lupa tai se voi tarkoittaa yhdellä luvalla myönnettyä kansallista ja kansainvälistä liikennelupaa. Esimerkiksi Bulgariassa ja Liettuassa on neljä erityyppistä lupaa (kansallinen henkilöliikennelupa, kansallinen tavaraliikennelupa, yhteisön liikennelupa henkilöliikenteelle ja yhteisön liikennelupa tavaraliikenteelle). Sen sijaan Bulgariassa myönnetään vain yksi asiakirja (eli lupa), joka oikeuttaa kansallisen ja kansainvälisen kuljetusliikenteen harjoittamisen. Vuodesta 2012 alkaen Virossa perustettujen yritysten, joiden tarkoituksena on toimia maantieliikenteen markkinoilla, on haettava yhteisön liikennelupaa. Se on ainoa kyseisessä jäsenvaltiossa käytössä oleva lupatyyppi. Luxemburgissa on käytössä vain kaksi erityyppistä lupaa: toinen kansallisia kuljetuksia varten ja toinen kansainvälisiä kuljetuksia varten. Romaniassa myönnetään ainoastaan yhteisön liikennelupia, jotka oikeuttavat joko henkilöliikenteen tai tavaraliikenteen harjoittamiseen. Yhdistyneessä kuningaskunnassa on käytössä kaksi pääasiallista lupatyyppiä henkilö- ja tavaraliikenteelle: vakiomuotoiset kansalliset luvat ja kansainväliset luvat. Kansainvälinen lupa on niitä yrityksiä varten, jotka harjoittavat kansainvälistä liikennettä. Nämä yritykset vastaavat yhteisön liikenneluvan haltijoita. Lisäksi Yhdistyneessä kuningaskunnassa on asetuksen (EY) N:o 1071/2009 soveltamisalan ulkopuolisia lisäkategorioita omaan lukuunsa liikennettä harjoittaville toiminnanharjoittajille. Lisäksi on luokituksia matkustajia kuljettaville organisaatioille, joka eivät ole yrityksiä ja joiden ei katsota toimivan toisen lukuun. Tällaisia organisaatioita ovat koulut, hyväntekeväisyysjärjestöt ja yhteisöryhmät. Koska maantieliikenteen harjoittajan ammatin harjoittamiseen tarvittavat luvat ovat erityyppisiä, jäsenvaltioiden toimittamia tietoja voidaan vertailla vain yleisellä tasolla. Useimmat jäsenvaltiot kuitenkin ilmoittivat, mikä oli luvan saaneiden toimijoiden kokonaismäärä maanantai 31. joulukuuta 2018. Määrä toimii viitearvona myönnettyjen, määräajaksi peruutettujen tai kokonaan peruutettujen lupien määriä koskeville tiedoille tavara- ja henkilöliikenteessä. Luvan saaneita toimijoita on Itävallassa 11 402, Belgiassa 9 726, Bulgariassa 13 683, Kyproksella 3 101, Tšekissä 24 713, Saksassa 57 348, Tanskassa 6 499, Virossa 3 693, Suomessa 15 824, Kreikassa 12 616, Espanjassa 95 521, Ranskassa 65 057, Unkarissa 14 180, Kroatiassa 564, Irlannissa 5 594, Italiassa 102 804, Liettuassa 5 164, Latviassa 4 721, Maltassa 53, Puolassa 87 603, Ruotsissa 17 616, Sloveniassa 5 859, Slovakiassa 8 895 ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa 41 128. Koko EU:n alueella oli 545 258 tavaraliikenteen ja 68 106 henkilöliikenteen harjoittajaa. Seitsemän jäsenvaltiota ei ilmoittanut henkilöliikenteen harjoittajien määrää, ja yksi jäsenvaltio ei ilmoittanut tavaraliikenteen harjoittajien määrää. Tavara- ja henkilöliikenteen harjoittajien määrä on hieman edellistä raportointikautta alhaisempi, mikä saattaa johtua joidenkin jäsenvaltioiden raporttien puuttumisesta, kun taas vuosilta 2015 ja 2016 kaikki jäsenvaltiot toimittavat raporttinsa. Suurin osa myönnetyistä luvista koskee maanteiden rahdinkuljettajia. Luvan saaneiden maanteiden rahdinkuljettajien prosenttiosuus kaikista tiedot toimittaneissa jäsenvaltioissa luvan saaneista toiminnanharjoittajista oli 89 prosenttia 31. joulukuuta 2018 (31. joulukuuta 2016 vastaava luku oli 89 prosenttia), ja ainoastaan 11 prosenttia niistä oli henkilöliikenteen harjoittajia. 2.1 Myönnetyt luvat Toimitettujen tietojen perusteella voidaan todeta, että raportointikaudella 21 jäsenvaltiossa myönnettiin 238 661 lupaa harjoittaa maanteiden henkilöliikenteen (12 514) ja tavaraliikenteen (226 147) harjoittajan ammattia. Määrä on hieman alhaisempi kuin edellisellä raportointikaudella, mutta se voi liittyä joidenkin jäsenvaltioiden kertomusten puuttumiseen. Myönnettyjen lupien määrä vaihtelee Tanskan 199 luvasta Espanjan 131 690 lupaan. Tämän kertomuksen liitteessä I on yksityiskohtainen taulukko toimitetuista tiedoista. Suurin osa luvista, jotka myönnettiin vuosina 2017 ja 2018, koskee maanteiden rahdinkuljettajia (yhteensä 95 prosenttia). Ainoastaan pieni osuus luvista koskee henkilöliikenteen harjoittajia (5 prosenttia). Ainoastaan Itävalta myönsi enemmän lupia henkilöliikenteeseen kuin tavaraliikenteeseen. 2.2 Kokonaan ja määräajaksi peruutetut luvat Kahdenkymmenenviiden jäsenvaltion ilmoittamien tietojen perusteella kokonaan tai määräajaksi peruutettujen lupien kokonaismäärä vuosina 2017 ja 2018 oli 163 202. Määrä on hieman suurempi kuin edellisellä raportointikaudella. Tietojen perusteella voidaan havaita, että eniten lupia peruutettiin kokonaan tai määräajaksi Espanjassa, jossa henkilö- ja tavaraliikenteen lupia peruutettiin 142 983. Toisaalta Irlannissa peruutettiin määräajaksi tai kokonaan vain yksi lupa, ja muutamissa jäsenvaltioissa peruutuksia ei ollut lainkaan. Yksityiskohtaiset tiedot pysyvästi ja väliaikaisesti peruutetuista luvista esitetään tämän kertomuksen liitteessä II. Suurimmassa osassa niistä jäsenvaltioista, jotka antoivat tietoja pysyvästi tai väliaikaisesti peruutetuista luvista, lupien peruttaminen johtui pääasiassa luvan tai yhteisön liikenneluvan voimassaoloajan päättymisestä, yrityksen joutumisesta selvitystilaan tai toiminnanharjoittajien pyynnöstä. Tästä poiketen Espanja ilmoitti, että lupien pysyvän tai väliaikaisen peruuttamisen yleisin syy oli ammattiin pääsylle asetettujen neljän vaatimuksen noudattamatta jättäminen (tämän syyn perusteella peruutettiin pysyvästi 116 263 lupaa). Ruotsissa lupien pysyvän peruuttamisen yleisin syy oli tosiasiallista ja pysyvää toimipaikkaa koskevan vaatimuksen noudattamatta jättäminen (tämän syyn perusteella peruutettiin pysyvästi 1 438 lupaa). Joissakin jäsenvaltioissa yleisin syy oli se, ettei toiminnanharjoittajan vakavaraisuus ollut riittävä. Tästä raportoivat Tanska (142) ja Ranska (147). Jotkin jäsenvaltiot mainitsivat ”muut” yleisimpänä lupien peruuttamisen syynä täsmentämättä, mitä ”muut” syyt olivat.