FI Euroopan unionin virallinen lehti C 81/29

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”EU:n kehityskumppanuudet ja kansainvälisten verosopimusten haaste”

(oma-aloitteinen lausunto)

(2018/C 081/05)

Esittelijä: Alfred GAJDOSIK Toinen esittelijä: Thomas WAGNSONNER

Komitean täysistunnon päätös 26.1.2017 Oikeusperusta työjärjestyksen 29 artiklan 2 kohta oma-aloitteinen lausunto Vastaava erityisjaosto ”ulkosuhteet” Hyväksyminen erityisjaostossa 28.9.2017 Hyväksyminen täysistunnossa 18.10.2017 Täysistunnon nro 529 Äänestystulos (puolesta / vastaan / pidättyi äänestämästä) 182/0/1

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Euroopan talous- ja sosiaalikomitea (ETSK) tukee kehityspolitiikkaa, jossa kehitys nähdään valtioiden välisenä prosessina, joka toteutetaan tasavertaisista lähtökohdista ja joka perustuu kunnioitukseen ja täysivaltaisiin päätöksiin. Yhdistyneiden kansakuntien (YK) tasolla sovittujen kestävän kehityksen tavoitteiden rahoitus ja toteuttaminen edellyttävät maailmanlaajuisesti sovittuja ponnisteluja. ETSK painottaa, että YK:n talous- ja sosiaalineuvostolle voitaisiin antaa vielä merkittävämpi rooli veroasioiden hoitamiseen sopivana foorumina. Näin taattaisiin sekä keskittyminen toimintaohjelma Agenda 2030:ssa asetettuihin kestävän kehityksen tavoitteisiin että kaikkien maiden tasavertainen osallistuminen.

1.2 Kun otetaan huomioon kansainväliset sopimukset kansainvälisen vero-oikeuden uudistamisesta esimerkiksi OECD:n veropohjan rapautumista ja voitonsiirtojen estämistä koskevan toimintasuunnitelman (BEPS-toimintasuunnitelma) avulla, näiden kansainvälisten uudistuspyrkimysten vaikutukset kestävän kehityksen tavoitteiden kannalta olisi arvioitava ja otettava paremmin huomioon kehitettäessä kansainvälistä veropolitiikkaa edelleen. ETSK toteaa, että kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseen tarvitaan varoja. Useilla mailla on kuitenkin vaikeuksia tuottaa julkisia varoja verotulojen avulla. Tämä johtuu kehitysmaissa yhtäältä vaikeuksista palkkavero- ja liikevaihtoverojärjestelmien täytäntöönpanossa. Toisaalta niille aiheuttavat todennäköisesti vaikeuksia myös maailmanlaajuinen verokilpailu yhteisöverojen alalla ja lisäksi kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten määräykset. Muita tekijöitä ovat valmiuksien puutteet ja riittämätön tiedonvälitys.

1.3 ETSK suhtautuu erittäin myönteisesti siihen, että Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot ovat osallistuneet merkittävästi kansainväliseen uudistukseen, jonka tarkoituksena on korjata kansainvälisen verojärjestelmän puutteita. Näihin toimiin ETSK on tyytyväinen. Niitä on tuettava ja ne on pantava tehokkaasti täytäntöön, minkä jälkeen niitä on seurattava säännöllisesti. Uudistuksia johtavat kuitenkin pääasiassa merkittävät kehittyneet maat OECD:n puitteissa. Komitean mielestä pitäisi tutkia, soveltuisiko YK maailmanlaajuisen jäsenistönsä, erityisesti kehitysmaajäsenten, takia paremmin kansainvälisen veropolitiikan maailmanlaajuisen kehittämisen foorumiksi. ETSK on kuitenkin tietoinen siitä, ettei YK:n verokomitealla ole riittävästi resursseja tai henkilöstöä. Siksi YK:n käyttöön olisi annettava riittävästi varoja.

1.4 Kansainvälisen verotuksen avoimuuteen ja BEPS-toimintasuunnitelmaan liittyvillä EU:n toimenpiteillä on vaikutuksia myös kehitysmaihin. ETSK suhtautuu myönteisesti siihen, että Euroopan parlamentti ja Euroopan komissio ovat jo ottaneet kantaa vero- ja kehityspolitiikan yhtymäkohtiin liittyviin kysymyksiin. Se on tyytyväinen siihen, että komissio on perustanut veroalan hyvän hallintotavan foorumin. Siellä valmisteluasiakirjana esitelty kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten lieveilmiöihin liittyvä työvälineistö on jäsenvaltioille suositeltava perusta, jonka pohjalta voidaan pohtia kyseisten, kehitysmaiden kanssa tehtyjen sopimusten tarkistamista.

1.5 ETSK toteaa, että Euroopan parlamentin mietinnössä vuodelta 2015 vaadittiin parannuksia, joita ei vielä ole toteutettu. Se viittaa tässä yhteydessä omiin aiempiin lausuntoihinsa, joissa käsiteltiin erityisesti maakohtaista raportointia ja rahanpesun torjumista ja otettiin kantaa julkisiin omistajarekistereihin. ETSK toteaa, että parhaillaan laaditaan luetteloa yhteistyöhaluttomista lainkäyttöalueista verotusalaa varten. Komitea kehottaa lisätoimiin asiaa koskevien Euroopan parlamentin kehotusten noudattamiseksi ja suosittelee kansalaisjärjestöjen esittämän kritiikin ottamista huomioon. On järkevää edistää näiden toimenpiteiden käyttöönottoa kansainvälisten verosopimusten avulla kaikkialla maailmassa, jotta voidaan parantaa kehitysmaiden veroviranomaisten käytettävissä olevia tietoja. Tavoitteena olisi oltava saavuttaa samat normit maailmanlaajuisesti siten, että kehitysmailla on yhtäläinen mahdollisuus vaikuttaa niiden laatimiseen.

1.6 ETSK vaatii, että jäsenvaltioiden kansainvälisten veropolitiikkojen ja kehityspolitiikkojen johdonmukaisuus varmistetaan, jotta vältetään ristiriidat yksittäisten valtioiden veropolitiikkojen ja yhteisten kehityspolitiikan prioriteettien välillä.

1.7 ETSK katsoo, että jäsenvaltioiden kansainvälisten veropolitiikkojen vaikutustenarvioinnit ovat keino selvittää kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten ja verokannustinten vaikutuksia kehitysmaihin. Vaikutustenarviointien tekemiseen olisi kannustettava, ja siitä olisi tehtävä yleinen käytäntö. Kun veropolitiikka on mahdollisesti ristiriidassa Euroopan unionin kehityspolitiikan kanssa, tällaiset arvioinnit olisivat järkeviä myös unionin kannalta. Olemassa olevat kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyt sopimukset pitäisi tarkistaa, ja uusista neuvoteltaessa nämä näkökohdat on otettava huomioon.

1.8 OECD:n malliverosopimus, jota käytetään tällä hetkellä laajimmin, on kehitetty ennen kaikkea kehittyneiden maiden intressien pohjalta. Siksi ETSK kehottaa EU:n jäsenvaltioita ottamaan paremmin huomioon kehitysmaiden tarpeet, kun jäsenvaltiot neuvottelevat kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjä sopimuksia kehitysmaiden kanssa. ETSK toteaa, että OECD-sopimuksen pohjalta on kehitetty myös YK:n mallisopimus kehitysmaiden ja kehittyneiden maiden välisen verotuksen säätelemiseksi ja laajempien verotusoikeuksien antamiseksi lähtömaille.

1.9 ETSK on tukenut kehitystoimintaa edistäviä yksityisiä investointeja, kun tällaiset toimet ovat kestävän kehityksen tavoitteiden mukaisia ja kun kunnioitetaan perusluonteisia taloudellisia, ympäristöön liittyviä ja sosiaalisia oikeuksia sekä noudatetaan Kansainvälisen työjärjestön (ILO) yleissopimuksia ja ihmisarvoisen työn ohjelmaa. Oikeusvarmuus on tärkeä tekijä tuettaessa investointiystävällisiä taloudellisia toimintaedellytyksiä ja siten myös suoria sijoituksia ulkomaille. Koska verotuskysymykset liittyvät kestävän kehityksen tavoitteisiin, yritysten pitäisi maksaa veroja asianmukaisesti siellä, missä voittoja syntyy arvonlisäyksen (esimerkiksi tuotannon tai raaka-aineiden louhinnan) ansiosta.

1.10 ETSK toteaa, että EU ja sen jäsenvaltiot ovat sitoutuneet uudessa kehityspolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa progressiivisen verotuksen, korruption torjumisen ja uudelleenjakoa edistävien politiikkojen levittämiseen liittyvään yhteistyöhön kumppanimaidensa kanssa sekä laittomien rahansiirtojen torjumiseen. Veropolitiikan pitäisi kuitenkin olla vielä tärkeämpi osa unionin kehitysyhteistyöpolitiikkaa. ETSK suhtautuu myönteisesti Euroopan komission pyrkimyksiin edistää ja tukea kehitysmaissa alueellisia foorumeita ja kansalaisyhteiskunnan järjestöjä, jotka toimivat verotuksen alalla. Kansalaisyhteiskunnan järjestöillä on kehitysmaissa valvojan ja tukijan tehtävä, myös verotuksen alalla, ja niitä tulisi näin ollen tukea enemmän ja niiden osallistumista edistää. Kehitysprojekteihin voitaisiin vaikuttaa kestävästi tukemalla asianmukaisia verovalmiuksien kehittämistoimia, kuten vertaisoppimista ja Etelä–Etelä-yhteistyötä.

1.11 Verotusalan hyvän hallintotavan pitäisi kuulua olennaisena osana yritysten yhteiskuntavastuuseen yritysten raportointivelvollisuuden yhteydessä.

1.12 ETSK suosittelee, että verotusalan hyvää hallintotapaa koskevia lausekkeita sisällytetään kaikkiin EU:n ja kolmansien maiden tai alueiden välillä solmittaviin asiaankuuluviin sopimuksiin kestävän kehityksen edistämiseksi.

1.13 ETSK suosittelee, että EU:n ja kehitysmaiden välisten uusien tai tarkistettujen vapaakauppasopimusten yhteydessä arvioidaan myös kahdenvälisiä verosopimuksia. Tällaisen tarkistamisen yhteydessä pitäisi myös arvioida, miten jäsenvaltioiden kansainväliset veropolitiikat vaikuttavat kehityspoliittisiin tavoitteisiin.

2. Yleistä

2.1 Useissa tutkimuksissa (1) tuodaan esiin mahdollisuus, että jäsenvaltioiden kansainvälinen veropolitiikka, etenkin monet määräykset kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyissä kahdenvälisissä sopimuksissa, saattavat vaarantaa unionin kehitysyhteistyöpolitiikan tavoitteet. Lisäksi kehitysmaat ovat tutkimusten mukaan pääoman nettoviejiä kehittyneisiin maihin, minkä suureksi osaksi katsotaan johtuvan veroja välttelevistä pääomavirroista. Kielteiset vaikutukset kohdistuvat nimenomaan pienituloisimpiin kehitysmaihin, koska niissä ei juuri ole sisäisiä rahoituslähteitä.

2.2 EU ja sen jäsenvaltiot ovat yhdessä virallisen kehitysavun merkittävimmät antajat ja osallistuvat kansainvälisten verosopimusten muotoiluun merkittävällä tavalla. Ne ovat sitoutuneet kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamiseen, joskin vain harva jäsenvaltio on yltänyt tavoitteeseen, jonka mukaan 0,7 prosenttia BKT:stä käytetään ulkomaanapuun. On epäselvää, miten brexit vaikuttaa EU:n kehitysyhteistyön rahoitukseen jatkossa. Yksityisiä investointeja aiotaan kannustaa lisätoimilla kehityspolitiikan tavoitteiden yhteydessä. Julkisen kehitysavun resursseihin vaikuttavat kehitysavun antajien noudattamat toimintalinjat.

2.3 Kestävän kehityksen tavoitteet tarkoittavat kehitysmaille muun muassa kotimaisten resurssien mobilisointia, kansainvälistä tukea verojen perimiseen liittyvien valmiuksien kehittämisessä, laittomien rahan siirtojen vähentämistä ja osallistumista maailmanlaajuisen hallinnoinnin instituutioihin. Kestävän kehityksen tärkeitä pilareita ovat näin ollen vakaa julkisten tulojen perusta, laittomien resurssien siirtojen torjumistoimet ja kaikkien maiden yhtäläinen mahdollisuus vaikuttaa maailmanlaajuisten verosääntöjen suunnitteluun. Lapset, naiset ja muut suojelun tarpeessa olevat ryhmät kehitysmaiden yhteiskunnissa hyötyvät erityisen paljon kehityksestä (2).

2.4 Julkisen kehitysavun varat eivät riitä kestävän kehityksen tavoitteiden rahoittamiseen. Kotimaisia varoja tarvitaan tavoitteiden saavuttamiseksi, kuten jo vuosituhannen kehitystavoitteiden kohdalla oli asian laita (3). Näiden resurssien mobilisoimiseksi verojen perintää on parannettava, ja verotuloja on lisättävä kestävän talouskasvun ja veropohjan laajentamisen avulla.

3. Kehitysmaiden haasteet

3.1 Verotus on vakaampi rahoituslähde kuin muun tyyppiset tulot, mutta monissa kehitysmaissa on kehittyneitä maita vaikeampi hankkia riittävästi verotuloja.

3.2 Viime vuosikymmeninä maailmankaupan vapauttamista on edistetty vahvasti vähentämällä tuonti- ja vientitariffeja. Tarkoituksena on ollut edistää taloudellista kehitystä, investointeja ja koko väestön hyvinvointia. Nämä periaatteessa myönteiset vaikutukset mahdollistavat myös veropohjan laajentamisen, sikäli kuin veroviranomaiset pystyvät hyödyntämään niitä. Tämä vähentää kuitenkin kehitysmaiden tärkeistä, helposti käytettävissä olevista lähteistä saamia tuloja. Kasvun ja investointien on kuitenkin näyttävä myös kehitysmaiden tulorakenteessa.

3.3 Tulonmenetysten korvaamiseksi kehitysmaissa otetaan usein käyttöön liikevaihtoveroja, jotka saattavat vaikuttaa regressiivisesti. Erilaisista verotyypeistä muodostuva verojärjestelmä vähentää riippuvuutta yksittäisistä verotyypeistä ja takaa vakaat kotimaiset tulot.

3.4 Maanomistuksen ja omaisuuden verottaminen on kehitysmaissa usein vaikeasti toteutettavissa. Palkka- ja tuloverot tuottavat kehitysmaissa kuitenkin pienten tulojen takia verrattain pienet verotulot. Tuloveroja kerätään ennen kaikkea julkisen sektorin työntekijöiltä ja kansainvälisissä yrityksissä työskenteleviltä henkilöiltä. Lisäksi kehitysmaissa on usein suuri epävirallinen talous.

3.5 Mbeki-raportissa laskettiin veronkierrosta saatavat tulot ”laittomiin rahansiirtoihin” (4). Ne näyttävät ylittävän kehitysyhteistyöstä kertyvien varojen määrän (5). Laittomien siirtojen torjumisen kannalta on tärkeää parantaa viranomaisten välistä kansainvälistä yhteistyötä, edistää avoimuutta sekä vahvistaa lainsäädäntö- ja sääntelytoimia. Omistusoikeuden vahvistaminen kehitysmaissa on myös merkittävä keino torjua pääoman ulosvirtaamista.

3.6 Yhteisöveroilla on kehitysmaiden verotulorakenteessa merkittävämpi tehtävä kuin kehittyneissä maissa. Näin ollen veronkiertostrategiat vaikuttavat niihin voimakkaammin. Toisaalta sekä nimelliset että tosiasialliset yhteisöveroprosentit ovat laskeneet kaikkialla maailmassa 1980-luvulta lähtien. Tarkoituksena on investointien houkutteleminen. Yhteisövero on yrityksille tärkeä investointiedellytyksistä kertova indikaattori. Näin on syntynyt kansainvälinen verokilpailu, joka on kehitysmaille niiden verotulorakenteen takia ongelmallisempi kuin kehittyneille maille. Kansainvälinen valuuttarahasto (IMF) on jo tuonut esiin verokilpailun aiheuttamat lieveilmiöt (6). Lisäksi monissa kehitysmaissa toimii vain harvoja suuria investointeja tekeviä yrityksiä, joiden osuus koko yhteisöverotuloista on merkittävä.

3.7 Veroviranomaisten on vaikea laskea samaan ryhmään kuuluvien yritysten välisten rajat ylittävien liiketapahtumien siirtohintoja käyttämällä markkinaehtoperiaatetta. Kehitysmailla ei ole tähän tarvittavia valmiuksia, ja verotukseen pohjautuva siirtohinnan manipulointi on edelleen merkittävä ongelma.

3.8 Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyillä sopimuksilla määritetään selkeästi sopimusmaiden väliset verotusoikeudet, säädellään veroviranomaisten tiedonvaihtoa ja luodaan näin oikeusvarmuutta. Ulkomaiset yritykset voivat siten nähdä sopimukset kannustimina suorille ulkomaansijoituksille, ja näin ne voivat loppujen lopuksi myös edistää kasvua. Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyt sopimukset voivat kuitenkin vaikuttaa lähtömaiden verotusoikeuksiin. Lisenssien, korkojen ja osinkojen lähdeveroprosentit ovat useimmiten kansallisia veroprosentteja pienemmät. Jotkin määräykset, kuten toimipaikan kapea määritelmä, voivat rajoittaa verotusoikeuksia. Kehitysmaat ovat tietenkin kiinnostuneita merkittävämmistä investoinneista mutta saattavat joutua luopumaan verotusoikeuksista. Verotietojen vaihtamista koskevat sopimukset voivatkin olla parempi vaihtoehto, jos maa pyrkii ensisijaisesti saamaan verotietoja muilta lainkäyttöalueilta.

3.9 Neuvotteluissa käytetään useimmiten lähtökohtana OECD:n malliverosopimusta, joka on suunniteltu lähinnä kehittyneiden maiden etuja silmällä pitäen (7). YK:n malliverosopimus on suunniteltu vaihtoehdoksi kehitysmaiden tarpeisiin, ja siinä otetaan niiden edut paremmin huomioon (8). Yleisesti ottaen sen tarkoitus on antaa lähtömaille enemmän verotusoikeuksia kuin tuotantoa harjoittavan yrityksen kotimaalle.

3.10 Kehitysmaat voivat menettää verotuloja, kun yritykset perustavat erityiseen tarkoitukseen yksiköitä eri maissa, jotta ne voivat kilpailuttaa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjä sopimuksia maksamiensa verojen vähentämiseksi. Lähtömaan voi myös olla vaikea verottaa palveluja ja epäsuoraa varainsiirtoa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyn sopimuksen määräysten perusteella. Toive hyötyä teknologiasiirtojen edullisista mahdollisuuksista kestävän kehityksen edistämiseksi kehitysmaissa pitäisi ottaa huomioon.

3.11 Kehitysmaiden tulonmenetyksistä on tehty tutkimuksia. Alankomaalainen kansalaisjärjestö SOMO on arvioinut, että Alankomaiden ja 28 kehitysmaan välisten kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten vuoksi korkojen ja osinkojen lähdeveroissa koituu vuosittain 554 miljoonan euron tulonmenetykset (9). Itävaltalaisessa tutkimuksessa todettiin, että kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyistä sopimuksista olisi laadittava vaikutustenarviointeja, koska ne voivat aiheuttaa tulonmenetyksiä, vaikka investoinnit lisääntyvät (10). YK:n kauppa- ja kehityskonferenssin (Unctad) raportissaan ”World Investment Report 2015” esittämien arvioiden mukaan monikansalliset konsernit lisäsivät kehitysmaiden talousarvioihin noin 730 miljardia Yhdysvaltain dollaria. Siitä huolimatta raportissa todetaan, että kehitysmaat menettävät vuosittain noin 100 miljardin dollarin verotulot siksi, että ulkomaaninvestoinnit tehdään offshore-investointikeskusten kautta (11). Tulonmenetykset ovat ristiriidassa edellä mainittujen kestävän kehityksen tavoitteiden kanssa.

4. Kansallisen, alueellisen ja kansainvälisen tason toimenpiteet – Euroopan unionin ja sen jäsenvaltioiden panos

4.1 Kehitysmaita pyritään yhä enemmän tukemaan verotuksen alalla, esimerkiksi Addis Abeban veroaloitteen puitteissa. Kansainvälinen veropolitiikka kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltaan ja tehtäviin. Kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehdyt sopimukset solmitaan kahdenvälisesti, ja EU voi käytännössä tehdä lainsäädäntöaloitteita vain välineistä, jotka täydentävät sisämarkkinoita. Kehityspolitiikan johdonmukaisuuden osalta Euroopan unioni ja sen jäsenvaltiot toimivat yhteistyössä (12). Myös Euroopan komissio tiedostaa kansainvälisen verojärjestelmän vaikutukset kehitykseen ja käsittelee niitä (13). Kehityspolitiikan johdonmukaisuuden varmistamiseksi on tutkittava sellaisia EU:n veropolitiikkojen vaikutuksia kehitysmaihin, jotka eivät ole kehityspolitiikan tavoitteiden mukaisia, ja tarvittaessa ryhdyttävä asianmukaisiin toimiin.

4.2 YK:n tasolla verotukseen liittyvää työtä tehdään kehitysrahoitusprosessin välityksellä ja talous- ja sosiaalineuvostossa (Ecosoc), YK:n verokomiteassa sekä erityisjärjestöissä, kuten YK:n kauppa- ja kehityskonferenssissa (Unctad). G20-maiden pyynnöstä OECD:ssä sovittiin laajoja uudistuksia BEPS-hankkeen myötä. Päätavoitteena oli torjua sopimuskeinottelua, valtioiden haitallisia verokäytäntöjä (kuten patenttibokseja ja läpinäkymättömiä ratkaisuja), eroavuuksia velan verokohtelussa sekä tehotonta siirtohinnoittelua ja -raportointia. Yhteisöverotuloilla on suuri merkitys kehitysmaille, joten BEPS-toimintasuunnitelman odotetaan vaikuttavan niihin myönteisesti.

4.3 Useat maat, jotka eivät ole OECD:n jäseniä ja joihin kuuluu myös afrikkalaisia valtioita, ovat liittyneet OECD:n BEPS-toimintasuunnitelman laajaan kehykseen. Vuoden 2017 kesäkuussa 103 maata sopi uuden monenvälisen BEPS-sopimuksen tekemisestä. Sopimuksessa on tarkoitus yhdenmukaistaa kahdenvälisten verosopimusten tulkintaa BEPS-toimintasuunnitelman hengessä. YK, OECD, IMF ja Maailmanpankki käynnistivät veroyhteistyötä koskevan Platform for Collaboration on Tax -foorumin, jonka tavoitteena on tehostaa kansainvälistä yhteistyötä veroasioissa. Aloite voi edistää OECD:n ja YK:n elinten työn keskinäistä johdonmukaisuutta. Toivotun vaikutuksen saavuttamista pitäisi valvoa.

4.4 ETSK panee tyytyväisenä merkille OECD:n pyrkimykset paremman kansainvälisen verojärjestelmän kehittämiseksi. Kansalaisyhteiskunnan järjestöt (14) tosin kritisoivat sitä, ettei kehitysmailla ole OECD:ssä äänioikeutta. Ne kutsuttiin osallistumaan vasta BEPS-toimintasuunnitelman laatimisen jälkeen. Euroopan parlamentti kommentoi asiaa samansuuntaisesti ja vaati asiaankuuluvien YK:n elinten vahvistamista kansainvälisen veropolitiikan tasavertaisen kansainvälisen suunnittelun ja uudistamisen mahdollistamiseksi (15). IMF:n valmisteluasiakirjassa asiantuntijat esittävät myös epäilyksiä BEPS-toimintasuunnitelman vaikutuksista kehitysmaihin (16).

4.5 Uudistustoimien vaikutusten arvioimiseksi ja tarvittavien mukautusten tekemiseksi pitäisi vahvistaa asiaankuuluvia YK:n elimiä, erityisesti YK:n verokomiteaa, ja niille pitäisi osoittaa enemmän resursseja. Euroopan komission olisi joka tapauksessa valvottava kesäkuussa 2017 allekirjoitetun monenvälisen BEPS-yleissopimuksen täytäntöönpanoa ja jatkettava kansainvälisen yhteistyön tehostamista YK:n, OECD:n ja kansainvälisten rahoituslaitosten välillä veroasioissa.

4.6 Nykyiset EU:n toimenpiteet vaikuttavat kehitysmaihin

4.6.1 Veronkierron vastaisessa toimenpidepaketissa käsiteltiin kansainvälisiin veropolitiikkoihin liittyviä asioita eli EU:n toimivallan ulkopuolella olevia kysymyksiä (17). EU:n, G20-maiden ja OECD:n vahvistamien sääntöjen mukaisen maakohtaisen raportoinnin (18) avulla saadut tiedot ovat veroviranomaisille tärkeä työkalu. Maakohtaisten tietojen maailmanlaajuinen julkaiseminen voi antaa laajemmalle yleisölle, muun muassa työntekijöille ja vastuullisille sijoittajille, mahdollisuuden arvioida paremmin, missä määrin yritykset maksavat veroja siellä, missä ne saavat voittonsa. ETSK toteaa, että Euroopan parlamentin mietinnössä vuodelta 2015 vaadittiin parannuksia, joita ei vielä ole toteutettu. Se viittaa tässä yhteydessä omiin aiempiin lausuntoihinsa, joissa käsiteltiin erityisesti maakohtaista raportointia ja rahanpesun torjumista ja otettiin kantaa julkisiin omistajarekistereihin. ETSK toteaa, että parhaillaan laaditaan luetteloa yhteistyöhaluttomista lainkäyttöalueista verotusalaa varten. Komitea kehottaa lisätoimiin asiaa koskevien Euroopan parlamentin kehotusten noudattamiseksi ja suosittelee kansalaisjärjestöjen esittämän kritiikin ottamista huomioon. On järkevää edistää näiden toimenpiteiden käyttöönottoa kansainvälisten verosopimusten avulla kaikkialla maailmassa, jotta voidaan parantaa kehitysmaiden veroviranomaisten käytettävissä olevia tietoja. Tavoitteena olisi oltava saavuttaa samat normit maailmanlaajuisesti siten, että kehitysmailla on yhtäläinen mahdollisuus vaikuttaa niiden laatimiseen.

4.6.2 Euroopan unioni sääti verotietojen automaattisesta vaihtamisesta muuttamalla hallinnollisesta yhteistyöstä annettua direktiiviä (19). Kehitysmaiden on silti tehtävä kahdenvälisiä sopimuksia keskinäisestä avunannosta Euroopan maiden kanssa. Tämä edellyttää vastavuoroista tietojenvaihtoa ja tietoturvaa, mikä aiheuttaa usein valmiusongelmia kehitysmaille.

4.6.3 Komission tiedonannossa tehokasta verotusta koskevasta ulkoisesta strategiasta (20) käsitellään tässä lausunnossa esitettyjä kysymyksiä. EU:n yhteistä luetteloa yhteistyöhaluttomista lainkäyttöalueista verotusalaa varten kootaan parhaillaan (21). ETSK on suhtautunut luettelon laatimiseen erittäin myönteisesti. Kansalaisjärjestöt sen sijaan suhtautuvat tällaiseen luetteloon melko epäilevästi (22). Myös Euroopan parlamentti vaatii maailmanlaajuisesti sovellettavaa veroparatiisien määritelmää, joka kattaisi myös EU:n jäsenvaltiot ja niiden merentakaiset alueet (23).

4.6.4 Verosopimuksia koskevassa suosituksessa (24) käsitellään kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyihin sopimuksiin liittyviä tärkeitä asioita ja kehotetaan jäsenvaltioita vahvistamaan verosopimuksiaan sopimusten väärinkäytön ja sopimuskeinottelun torjumiseksi. Siinä ei kuitenkaan vaadita kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtyjen sopimusten vaikutustenarviointia erityisesti kehityspolitiikan johdonmukaisuuden tai lieveilmiöiden kannalta. Veroalan hyvän hallintotavan foorumi, johon ETSK suhtautuu myönteisesti ja joka käsittelee kansainvälisen verotuksen kysymyksiä yhdessä kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden kanssa, on esittänyt valmisteluasiakirjan näistä vaikutuksista (25). Jäsenvaltioiden pitäisi huomioida asiakirja.

4.6.5 Veronkiertostrategiat liittyvät usein omaisuuden epäselvään omistajuuteen. Neljännen rahanpesun vastaisen direktiivin tarkistuksen (26) seurauksena julkisia omistajuusrekisterejä ei kuitenkaan ole luotu rahastoille ja muille yrityksille, jotka tekevät investointeja. Rekisterit auttaisivat kehitysmaita tutkimaan tapauksia, joissa epäillään rahanpesua ja veropetoksia.

4.6.6 Yhteistä (yhdistettyä) yhtiöveropohjaa (C(C)CTB) koskevia ehdotuksia ETSK on käsitellyt toisessa lausunnossa (27). Kansainvälisiin verosopimuksiin osallistumisen yhteydessä ja koska tällaisella sopimuksella – ja siitä johtuvilla tiedoilla – olisi suuri merkitys kehitysmaiden veroviranomaisille, sopimus toimisi mallina, joka vaikuttaisi kolmansien maiden kanssa kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtäviin sopimuksiin. Euroopan sisäisistä tiedoista olisi siis apua kehitysmaita varten tehtävissä vertailulaskelmissa. Tavoitteena olisi oltava saavuttaa samat normit maailmanlaajuisesti siten, että kehitysmailla on yhtäläinen mahdollisuus vaikuttaa niiden laatimiseen.

4.6.7 ETSK suosittelee, että verotusalan hyvää hallintotapaa koskevia lausekkeita sisällytetään kaikkiin EU:n ja kolmansien maiden tai alueiden välillä solmittaviin asiaankuuluviin sopimuksiin kestävän kehityksen edistämiseksi.

4.6.8 ETSK suosittelee, että EU:n ja kehitysmaiden välisten uusien tai tarkistettujen vapaakauppasopimusten yhteydessä arvioidaan myös kahdenvälisiä verosopimuksia. Tällaisen tarkistamisen yhteydessä pitäisi myös arvioida, miten jäsenvaltioiden kansainväliset veropolitiikat vaikuttavat kehityspoliittisiin tavoitteisiin. Näin voitaisiin edistää myös Euroopan parlamentin mietinnössä esitettyjen suositusten noudattamista.

5. ETSK:n suosittelemat jatkotoimet

5.1 Veronkierron vastaisen toimenpidepaketin mukaisesti ja jäsenvaltioiden ja EU:n kehityspolitiikkojen johdonmukaisuuden varmistamiseksi jäsenvaltioiden kansainvälisistä veropolitiikoista ja kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tekemistä sopimuksista on tehtävä säännöllisesti vaikutustenarviointeja (28). Jotta EU:n kehityspolitiikka ja jäsenvaltioiden veropolitiikat olisivat keskenään johdonmukaisempia, Euroopan komission pitäisi varmistaa, että jäsenvaltiot, jotka neuvottelevat kaksinkertaisen verotuksen välttämiseksi tehtävästä sopimuksesta kehitysmaan kanssa, ottavat huomioon EU:ssa yhteensovitetut kehityspoliittiset linjaukset. Tämän vuoksi ETSK suhtautuu myönteisesti Euroopan komission suositukseen verosopimusten väärinkäytön vastaisten toimenpiteiden täytäntöönpanosta (29). Kehitystavoitteiden saavuttamiseksi kehitysmaiden tarpeet pitäisi ottaa paremmin huomioon. Tässä yhteydessä pitäisi myös laajentaa EU:n osallistumista YK:n tasolla, YK:n verokomiteassa, ja edistää valmiuksien kehittämistä sellaisen maailmanlaajuisen foorumin muodossa, johon osallistuvat tasaveroisesti kaikki valtiot.

5.2 On annettava siirtymäaikoja, jotta kehitysmailla on mahdollisuus osallistua automaattisen tietojenvaihdon mahdollistaviin toimenpiteisiin, kun valmiuksia ollaan vielä luomassa.

5.3 Verotusalan hyvän hallintotavan pitäisi kuulua olennaisena osana yritysten yhteiskuntavastuuseen yritysten raportointivelvollisuuden yhteydessä.

5.4 Suunnitteilla on, että yksityiset investoijat voivat osallistua aiempaa tiiviimmin eurooppalaiseen kehityspolitiikkaan, joten kehitystoiminnan verohelpotuksia koskevat asiat ovat entistäkin ajankohtaisempia (30). Koska verotuskysymykset liittyvät kestävän kehityksen tavoitteisiin, yritysten pitäisi maksaa veroja asianmukaisesti siellä, missä voittoja syntyy arvonlisäyksen ansiosta (31). Tämä pitäisi varmistaa tuettaessa yksityisen talouden toimijoiden osallistumista kehitystoimintaan.

5.5 Lisäksi on aina huolehdittava siitä, ettei verohelpotusten myöntäminen vaaranna kestävän kehityksen tavoitteiden saavuttamista.

5.6 ETSK viittaa huomautuksiinsa julkisesta rekisteristä, johon kirjattaisiin pankkitilien, yritysten, rahastojen ja liiketoimien tosiasialliset omistajat (32), ja katsoo järkeväksi edistää näiden toimenpiteiden käyttöönottoa maailmanlaajuisesti kansainvälisten verosopimusten avulla. Lisäksi mainitut toimenpiteet pitäisi huomioida erityisesti pyrkimällä valmiuksien kehittämiseen, jotta voidaan tukea kehitysmaista tapahtuvien laittomien rahansiirtojen torjumista. Koska monet kehitysmaissa toimivat eurooppalaiset yritykset eivät todennäköisesti kuulu maakohtaisen raportoinnin piiriin, ETSK viittaa aiheesta esittämiinsä kommentteihin (33). Se suosittelee myös muiden vastaavien järjestelyjen arvioimista sen osalta, miten ne vaikuttavat kehitysmaihin, erityisesti sellaisten, joiden soveltamisala määräytyy vuotuisen liikevaihdon mukaan.

5.7 EU ja sen jäsenvaltiot ovat sitoutuneet uudessa kehityspolitiikkaa koskevassa eurooppalaisessa konsensuksessa progressiivisen verotuksen, korruption torjumisen ja uudelleenjakoa edistävien politiikkojen yleistämiseen liittyvään yhteistyöhön kumppanimaidensa kanssa sekä laittomien rahansiirtojen torjumiseen (34). Sillä aikaa, kun kehitysmaissa luodaan teknisiä ja henkilöresurssien valmiuksia, joita tarvitaan täysipainoiseen kansainvälisiin sopimuksiin osallistumiseen, käytössä olisi oltava jo mahdollisuuksia keskinäiseen tiedonvaihtoon yhteisymmärryksessä määritettyjen tavoitteiden saavuttamiseksi. ETSK pitää arvossa Euroopan komission sitoutumista (35) alueellisten foorumien (36) edistämiseen YK:n verokomitean puitteissa ja katsoo, että pyrkimyksiä pitäisi tehostaa. On pyrittävä varmistamaan, että näillä foorumeilla sidosryhmien osallistuminen on merkittävää ja kuulemismenettelyt olennainen osa toimintaa. Kansalaisyhteiskunnan organisaatioilla on kehitysmaissa valvojan ja tukitahon tehtävä, myös verotuksen alalla, ja ne ansaitsisivatkin enemmän tukea.

5.8 Kehitysyhteistyössä olisi otettava aiempaa paremmin huomioon maan verojärjestelmä. Valmiuksien kehittämisen on tarkoitus auttaa tuensaajamaita auttamaan itseään sekä tehostaa verojärjestelmiä ja vahvistaa valtion legitimiteettiä. Erityisen hyviä kokemuksia on saatu samankaltaisten haasteiden kanssa kamppailevien veroviranomaistahojen välisestä suorasta vaihdosta (vertaisoppiminen) ja sellaisten maiden yhteistyöstä, joiden kehitysedellytykset ovat samankaltaiset (esimerkiksi Etelä–Etelä-yhteistyö). Ne antavat mahdollisuuden mukauttaa yhdessä toimia samankaltaisiin haasteisiin ja vaihtaa parhaita käytäntöjä, jotka sopivat myös yhteen valmiuksien kanssa.

5.9 ETSK korostaa, että veroalan kehityspolitiikan on oltava johdonmukaista, koska EU:ssa toteutetut toimet vaikuttavat kansainvälisellä tasolla kehitysmaihin. Niinpä nämä vaikutukset on otettava huomioon ja huolehdittava niiden kehitysmaiden osallistamisesta, joihin vaikutukset kohdistuvat.

Bryssel 18. lokakuuta 2017. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Georges DASSIS

(1) Eurodad: The State of Finance for Developing Countries, 2014; Braun & Fuentes: Double Taxation Treaties between Austria and Developing Countries, Wien 2014; Farny ym.: Tax Avoidance, Tax Evasion and Tax Havens, Wien 2015.

(2) Euroopan parlamentin päätöslauselma veronkierrosta ja verovilpistä haasteina kehitysmaiden hallinnolle, sosiaaliturvalle ja kehitykselle, P8_TA(2015)0265, kohta 14.

(3) Development Finance International & Oxfam: Financing the sustainable development goals, 2015.

(4) AU/ECA, Illicit Financial Flows – Report of the High Level Panel on Illicit Financial Flows from Africa (s. 23 ja sitä seuraavat sivut).

(5) Euroopan parlamentin tutkimuspalvelun tutkimus, The inclusion of financial services in EU free trade and association agreements: Effects on money laundering, tax evasion and avoidance, PE 579.326, s. 15.

(6) IWF: Spillovers in international corporate taxation, 2014.

(7) Owens & Lang: The Role of Tax Treaties in Facilitating Development and Protecting the Tax Base, julkaisussa Bloomberg Daily Tax Report, 1. toukokuuta 2013.

(8) Lennard (2009): The UN Model Tax Convention as Compared with the OECD Model Tax Convention – Current Points of Difference and Recent Developments, Asia-Pacific Tax Bulletin, Bd. 49, Nr. 08; V. Daurer & R. Krever (2012): Choosing between the UN and OECD Tax Policy Models: an African Case Study, EUI:n valmisteluasiakirja RSCAS 2012/60.

(9) Mc Gauran: Should the Netherlands Sign Tax Treaties with Developing Countries, 2013.

(10) Ks. alaviite 1 Braun & Fuentes.

(11) Unctad: World Investment Report 2015, s. 200.

(12) COM(2016) 740 final; ks. myös ETSK:n lausunto uudesta kehityspolitiikkaa koskevasta eurooppalaisesta konsensuksesta (EUVL C 246, 28.7.2017, s. 71).

(13) C(2016) 271 final, COM(2016) 24 final, Euroopan komissio: Collect More – Spend Better, 2015.

(14) Christian Aid: Lehdistötiedote 19.7.2013, OECD Action Plan on tax dodging is step forward but fails developing countries; Oxfam: Lehdistötiedote 13.11.2014, Oxfam reaction to OECD’s roadmap to include developing countries in international tax reform.

(15) Ks. ETSK:n lausunto uudesta kehityspolitiikkaa koskevasta eurooppalaisesta konsensuksesta (EUVL C 246, 28.7.2017, s. 71), kohta 13.

(16) Crivelli, Ruud De Mooij, Keen: Base Erosion, Profit Shifting and Developing Countries, IMF:n valmisteluasiakirja WP/15/118.

(17) COM(2016) 25 final – 2016/010 (CNS), COM(2016) 26 final – 2016/011 (CNS), ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Veronkierron vastainen toimenpidepaketti” (EUVL C 264, 20.7.2016, s. 93).

(18) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Verotuksen avoimuus” (EUVL C 487, 28.12.2016, s. 62).

(19) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Pääomamarkkinaunionia koskeva toimintasuunnitelma” (EUVL C 133, 14.4.2016, s. 17).

(20) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Veronkierron vastainen toimenpidepaketti” (EUVL C 264, 20.7.2016, s. 93).

(21) Luetteloon voi tutustua osoitteessa https://ec.europa.eu/taxation_customs/tax-common-eu-list_en (viimeksi haettu 29.8.2017).

(22) Esimerkiksi Tax Justice Network 23.2.2017: Verdict on Finance Ministers’ blacklist: ”whitewashing tax havens”.

(23) Ks. alaviite 2, kohta 10.

(24) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Veronkierron vastainen toimenpidepaketti” (EUVL C 264, 20.7.2016, s. 93).

(25) Euroopan komission veroalan hyvän hallintotavan foorumia varten laatima keskusteluasiakirja Toolbox spill-over effects of EU tax policies on developing countries, kesäkuu 2017, foorumi/26/2017/EN.

(26) COM(2016) 450 final – 2016/0208 (COD), ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Rahanpesudirektiivi” (EUVL C 34, 2.2.2017, s. 121).

(27) EUVL C 434, 15.12.2017, s. 58.

(28) Ks. alaviite 2, kohta 15.

(29) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Veronkierron vastainen toimenpidepaketti” (EUVL C 264, 20.7.2016, s. 93).

(30) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”EKKR-takuun ja EKKR-takuurahaston perustaminen” (EUVL C 173, 31.5.2017, s. 62).

(31) Ks. alaviite 2, kohta A sekä kohta 6.

(32) Ks. erityisesti kohta 1.5, ETSK:n lausunto aiheesta ”Rahanpesudirektiivi” (EUVL C 34, 2.2.2017, s. 121).

(33) Ks. erityisesti kohta 1.11, ETSK:n lausunto aiheesta ”Verotuksen avoimuus” (EUVL C 487, 28.12.2016, s. 62).

(34) Ks. COM(2016) 740 final; ks. myös ETSK:n lausunto uudesta kehityspolitiikkaa koskevasta eurooppalaisesta konsensuksesta (EUVL C 246, 28.7.2017, s. 71).

(35) Ks. Euroopan komissio, Collect More – Spend Better, 2015.

(36) Esimerkiksi ”African Tax Administrations Forum” (ATAF), ”Inter-American Center of Tax Administrations” (CIAT) sekä ”Global Forum on Transparency and Exchange of Information for Tax Purposes” (CREDAF).