FI Euroopan unionin virallinen lehti C 205/17

Maataloustuotteiden ja elimetintarvikkeiden laatujärjestelmistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 50 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettu hakemuksen julkaiseminen

(2016/C 205/09)

Tämä julkaiseminen antaa oikeuden vastustaa hakemusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1151/2012 51 artiklassa tarkoitetulla tavalla (1).

YHTENÄINEN ASIAKIRJA

”CHAPON DU PERIGORD”

EU-nro: FR-PGI-0005-01377 – 24.9.2015

SAN ( ) SMM ( X )

1. Nimi/nimet

”Chapon du Périgord”

2. Jäsenvaltio tai kolmas maa

Ranska

3. Maataloustuotteen tai elintarvikkeen kuvaus

3.1 Tuotelaji

Luokka 1.1. Tuore liha (ja muut eläimenosat)

3.2 Kuvaus 1 kohdassa nimetystä tuotteesta

”Chapon du Périgord” on hidaskasvuisiin kantoihin kuuluva siipikarjalintu, joka on paljaskaulaista tyyppiä (keltalihainen salvukukko) ja/tai muuta kuin paljaskaulaista tyyppiä (valkolihainen salvukukko).

”Chapon du Périgord” -salvukukkoa kasvatetaan vähintään 150 päivää. Kyseessä on urospuolinen kananpoika, joka kastroidaan ennen sukukypsyyden saavuttamista. Tällä pyhäpäivän aterioita varten kasvatettavalla pulskalla siipikarjalinnulla on hienorakenteisen luurangon ympärillä erittäin hyvin kehittyneet ja pyöreät lihakset. Nahka on hyvin ohut, voimakkaan keltainen tai valkoinen ja tasainen, ja sen alta näkyy, että nahanalaista rasvaa on hyvin runsaasti. Lihasmassassa on kauttaaltaan lihasten välistä rasvaa marmoroituneena.

Salvukukko voidaan pitää kaupan ruhona tai paloiteltuna, tuoreena tai jäädytettynä. Se voidaan pakata kelmuun, tyhjiöön tai suojakaasuun.

”Chapon du Périgord” -salvukukon ruhojen tarjontamuoto on seuraavanlainen:

— suolistettu (kynitty, sisälmykset irrotettu mutta pää, jalat ja muut eläimenosat tallella),

— paistovalmis (kynitty, sisälmykset irrotettu, ilman päätä, jalkoineen tai ilman jalkoja),

— ”métifet” tai ”méti-fait” (kynitty, sisälmykset irrotettu, jalkoineen tai ilman jalkoja ja pää taitettuna siiven alle).

Kokonaisten ruhojen tarjontamuoto on erityisen huoliteltu, eikä ruhoissa ole minkäänlaisia vikoja.

3.3 Rehu (vain eläinperäiset tuotteet) ja raaka-aineet (vain jalostetut tuotteet)

Koko kasvatuksen ajan ruokinta koostuu pelkästään kasveista, kivennäisaineista ja vitamiineista.

Kasvien joukossa on seoksessa pakollisesti seuraavia:

— maissi, jonka määrä vaihtelee iän mukaan;

— ainakin yksi muu viljalaji, esimerkiksi vehnä, ohra, ruisvehnä, durra, kaura;

— valkuaiskasveja annosta tasapainottamaan.

Kasvatuskausi voidaan jakaa fysiologisten tarpeiden mukaan neljään eri vaiheeseen, joissa annetaan eri määrä viljaa:

— Aloitusvaihe, 1. päivästä 28. päivään: Tässä vaiheessa rehusta vähintään 50 painoprosenttia on viljaa seoksena (viljaa ja viljan sivutuotteita). Viljana on annettava pakollisesti maissia ja ainakin yhtä muuta korsiviljaa (vehnä, ohra, ruisvehnä, kaura) tai durraa. Tässä viljaseoksessa on oltava maissia vähintään 25 painoprosenttia keltaisten salvukukkojen osalta ja 15 painoprosenttia valkoisten salvukukkojen osalta.

— Kasvuvaihe, 29. päivästä 52. päivään: Tässä vaiheessa rehusta vähintään 70 painoprosenttia on viljaa seoksena (viljaa ja viljan sivutuotteita). Viljana on annettava pakollisesti maissia ja ainakin yhtä muuta korsiviljaa (vehnä, ohra, ruisvehnä, kaura) tai durraa. Tässä viljaseoksessa on oltava maissia vähintään 30 painoprosenttia keltaisten salvukukkojen osalta ja 15 painoprosenttia valkoisten salvukukkojen osalta.

— Loppukasvatusvaihe, 53. päivästä 81. päivään: Tässä vaiheessa rehusta vähintään 80 painoprosenttia on viljaa seoksena (viljaa ja viljan sivutuotteita). Viljana on annettava pakollisesti maissia ja ainakin yhtä muuta korsiviljaa (vehnä, ohra, ruisvehnä, kaura) tai durraa. Tässä viljaseoksessa on oltava maissia vähintään 30 painoprosenttia keltaisten salvukukkojen osalta ja 15 painoprosenttia valkoisten salvukukkojen osalta.

— Lihotusvaihe, vähintään 150 päivään saakka: Rehussa on maissia vähintään 40 painoprosenttia keltaisten salvukukkojen osalta ja 15 painoprosenttia valkoisten salvukukkojen osalta.

Kaikkea rehua täydennetään systemaattisesti savella (bentoniitti). Sitä sisällytetään rehuun vähintään 2 kg/t.

3.4 Erityiset tuotantovaiheet, joiden on tapahduttava yksilöidyllä maantieteellisellä alueella

”Chapon du Périgord” -salvukukkojen kasvatus ja teurastus tapahtuvat yksilöidyllä maantieteellisellä alueella.

Périgordilaisissa teurastamoissa on itse asiassa kehitetty ja säilytetty erityistä taitotietoa ruhojen valinnassa ja näin edistetty tuotteen mainetta ja lopullista laatua.

Kalttaus, kyniminen, sisälmysten poistaminen, sitominen ja jäähdytys on tehtävä hyvin huolellisesti, sillä vain virheettömät ruhot voidaan pitää kaupan kokonaisina. Tätä varten ruhot lajitellaan kahdesti, ennen sitomista ja jäähdyttämisen jälkeen.

Tarjontamuodon ”métifet” tai ”métifait” osalta sisälmysten poistaminen ja viimeistely tehdään käsin.

3.5 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, viipalointia, raastamista, pakkaamista jne. koskevat erityiset säännöt

Paloittelu ja pakkaaminen tehdään teurastuspaikalla. Tämän ansiosta toimet voidaan tehdä peräkkäin ja vältetään ilman kanssa kosketuksiin joutumisesta aiheutuvat lihan laadun muutokset. Tuoreessa ja jäädytetyssä lihassa ei kummassakaan saa olla vikoja. Käsittelyjä on tehtävä mahdollisimman vähän etenkin sen vuoksi, että ”Chapon du Périgord” -salvukukkojen nahka on kovin ohut. Liha on jäädytettävä 24 tunnin kuluessa teurastuksesta. Näiden eri tekijöiden vuoksi pakkaamisen on tapahduttava nopeasti. Koska tuotteet pakataan asianomaisella maantieteellisellä alueella, tarjontamuotoon liittyviä kriteereitä pystytään noudattamaan.

3.6 Tuotteen, johon rekisteröity nimi viittaa, merkintöjä koskevat erityiset säännöt

Tuotteen merkinnöissä on SMM-nimitys ”Chapon du Périgord”.

Merkinnöissä ja myyntiasiakirjoissa on pakollisesti yhteinen tunnus:

4. Maantieteellisen alueen tarkka rajaus

Maantieteellinen alue kattaa seuraavat departementit:

— Charente, vain seuraavat kantonit: Aubeterre-sur-Dronne, Chalais, Montbron, Montemboeuf, Montmoreau-Saint-Cybard ja Villebois-Lavalette;

— Charente-Maritime, vain Montguyonin kantoni;

— Corrèze, vain seuraavat kantonit: Argentat, Ayen, Beaulieu-sur-Dordogne, Beynat, Brive-la-Gaillarde-Centre, Brive-la-Gaillarde-Nord-Est, Brive-la-Gaillarde-Nord-Est, Brive-la-Gaillarde-Sud-Est, Brive-la-Gaillarde-Sud-Ouest, Corrèze, Donzenac, Égletons, Juillac, Larche, Lubersac, Malemort-sur-Corrèze, Meyssac, Seilhac, Treignac, Tulle-Campagne-Nord, Tulle-Campagne-Sud, Tulle-Urbain-Nord, Tulle-Urbain-Sud, Uzerche ja Vigeois;

— Dordogne;

— Gironde, vain seuraavat kantonit: Castillon-la-Bataille, Coutras, Lussac, Pujols ja Sainte-Foy-la-Grande;

— Haute-Vienne, vain seuraavat kantonit: Aixe-sur-Vienne, Ambazac, Châlus, Châteauneuf-la-Forêt, Eymoutiers, Laurière, Limoges-Beaupuy, Limoges-Isle, Limoges-Landouge, Limoges-Couzeix, Limoges-Cité, Limoges-Le Palais, Limoges-Condat, Limoges-Panazol, Limoges-Corgnac, Limoges-Puy-las-Rodas, Limoges-Grand-Treuil, Limoges-Vigenal, Limoges-Émailleurs, Limoges-Carnot, Limoges-Centre, Limoges-La Bastide, Nexon, Nieul, Oradour-sur-Vayres, Pierre-Buffière, Rochechouart, Saint-Germain-les-Belles, Saint-Junien-Est, Saint-Junien-Ouest, Saint-Laurent-sur-Gorre, Saint-Léonard-de-Noblat ja Saint-Mathieu, Saint-Yrieix-la-Perche;

— Lot, vain seuraavat kantonit: Bretenoux, Cahors-Nord-Est, Cahors-Nord-Ouest, Cahors-Sud, Cajarc, Castelnau-Montratier, Catus, Cazals, Gourdon, Gramat, Labastide-Murat, Lacapelle-Marival, Lalbenque, Lauzès, Limogne-en-Quercy, Livernon, Luzech, Martel, Montcuq, Payrac, Puy-l’Évêque, Saint-Céré, Saint-Germain-du-Bel-Air, Saint-Géry, Salviac, Souillac ja Vayrac;

— Lot-et-Garonne, vain seuraavat kantonit: Cancon, Castelmoron-sur-Lot, Castillonnès, Duras, Fumel, Lauzun, Marmande-Est, Marmande-Ouest, Monclar, Monflanquin, Sainte-Livrade-sur-Lot, Seyches, Tonneins, Tournon-d’Agenais, Villeneuve-sur-Lot-Sud, Villeréal ja Le Mas-d’Agenais.

5. Yhteys maantieteelliseen alkuperään

Maantieteellisen alueen erityisyys

Maantieteellinen alue sijaitsee Lounais-Ranskassa, suurimmaksi osaksi Dordognen departementissa.

Näin määritelty Périgord on laaja vuoriston juurella sijaitseva alue, jonka kaltevuussuunta on yleisesti ottaen koillinen-lounas. Alueen kiviaines on kestävyydeltään erilaista, ja lukuiset aluetta halkovat vesistöt ovat muodostaneet pieniä, suuntaukseltaan ja maaprofiililtaan erilaisia laaksoja, jotka kuitenkin ovat yksi Périgordin alueen pinnanmuodostuksen keskeisistä ja aluetta jäsentävistä tekijöistä. Vain laaksot soveltuvat todellisuudessa viljan viljelyyn, sillä niissä on runsaasti lietemaata. Kukkulat, jotka ovat usein jyrkkiä ja metsäisiä, sopivat pikemminkin kotieläintalouteen.

Geologinen monimuotoisuuden ansiosta alueella on lukuisia malmi- ja mineraaliesiintymiä (rautaa, kultaa, kalkkikiveä, kaoliinia). Osaa niitä hyödynnetään tuottamaan ominaisuuksiltaan erityistä kuohusavea (tyyppiä bentoniitti ja montmorilloniitti).

Asianomaisen maantieteellisen alueen ilmasto on yleisesti ottaen lauhkea, tyyppiä ”sekoittunut valtamerellinen ilmasto”, eli Pohjois-Atlantin ilmastoon sekoittuu selkeitä vaikutteita sekä mannermaisesta että välimerellisestä ilmastotyypistä.

Maissinviljely on hyvin yleistä koko maantieteellisellä alueella. Monesti viljellään korsiviljaa: valtalajit ovat tavallinen vehnä ja ruisvehnä.

Inhimillisten tekijöiden osalta voidaan todeta, että siipikarjankasvatus alkoi kehittyä 1300-luvulta alkaen Périgordissa.

Périgordin alueesta tuli kokonaisvaltaista siipikarjankasvatusaluetta vasta 1800-luvulla, mutta tuotanto säilyi silti perinteisenä perheviljelynä.

Ensimmäinen etujärjestö ”Syndicat de défense du Poulet Fermier du Périgord” perustettiin vuonna 1953. Tuolloisissa teknisissä määräyksissä todettiin, että siipikarjaa oli kasvatettava ”Périgordin alueen maatiloilla käytettyjen menetelmien mukaisesti”.

Kananpoikien kasvatuksen kehittyminen sekä kasvava tunnettuus ovat kannustaneet périgordilaisia siipikarjankasvattajia kehittämään pyhäpäivän aterioihin tarkoitettujen siipikarjalintujen tuotantoa Périgordin alueen perinteisen taitotiedon pohjalta.

Salvukukkojen kasvatusta kehitetään samojen käytäntöjen perusteella kuin kananpoikien kasvatusta: linnut kuuluvat hidaskasvuisiin maatiaiskantoihin, ja ne ovat sopeutuneet perinteiseen ulkoilmakasvatukseen.

Ravitsemukseen liittyvä tietämys on erityisesti edistänyt näiden kananpoikien hidasta kasvatusta sekä lihotusta. Périgordilaiset kasvattajat ripottelevat perinteiseen tapaan joka päivä muutaman kourallisen kokonaisia jyviä rakennuksen pahnoille. Lisäksi vilja-annosta täydennetään bentoniitilla eli savella, joka tunnetaan Périgordissa hyvin siipikarjan ruoansulatusta edistävistä ansioistaan.

Tuotteen erityisyys

”Chapon du Périgord” -salvukukko on pyhäpäivän aterioita varten kasvatettava pulska siipikarjalintu, jolla on erittäin hyvin kehittyneet ja pyöreät lihakset. Lihasmassassa on kauttaaltaan lihasten välistä rasvaa marmoroituneena, ja nahanalaista rasvaa on hyvin runsaasti.

Kokonaisten ruhojen tarjontamuoto on erityisen huoliteltu, eikä ruhoissa ole minkäänlaisia vikoja.

Näiden erityispiirteiden ansiosta ”Chapon du Périgord” -salvukukolla on vankka maine.

Syy-yhteys

”Chapon du Périgord” -salvukukon yhteys alkuperään perustuu laatuun ja maineeseen.

Tämä maantieteellinen alue soveltuu lauhan valtameri-ilmastonsa ja matalasta keskikorkeaan vaihtelevan sijaintinsa ansiosta hyvin siipikarjankasvatukseen.

Laaksoja, joissa on runsaasti lietemaata, hyödynnetään viljanviljelyyn, ja kukkulat, jotka ovat usein jyrkkiä ja metsäisiä, soveltuvat siipikarjan ulkotarhoiksi.

Viljan lisääminen rehuannokseen perustuu siihen, että périgordilaisilla tiloilla on vuoroviljelyssä säännöllisesti ja hyvin tunnetulla tavalla hyödynnetty viljoja ja että viljan ravintosisältöprofiili on erityinen ja sopii erityisen hyvin siipikarjan kasvuun ja lihotukseen.

Viljoista viljellään eniten maissia, joka on erityisessä asemassa: jyvässä ei ole kuorta, joten se on helposti sulavaa ja ravintoaineet imeytyvät hyvin; maissin rasva- ja tärkkelyspitoisuus on korkea, joten maissista saa paljon energiaa ja linnuista tulee lihaisia ja pulskia.

Rehuannokseen lisätään järjestelmällisesti savea (bentoniittia), millä varmistetaan lintujen erinomainen terveydentila ja hyvät olosuhteet rakennuksissa. Linnut kasvavat sopusuhtaisesti ja tasaisesti. Tämä périgordilaisten kasvattajien valitsema tapa on osoittautunut erittäin tärkeäksi ja perustelluksi ”Chapon du Périgord” -salvukukon lihasmassan kasvattamiseksi ja lintujen lihottamiseksi. Linnut tulevat hidaskasvuisista kannoista, ja niiden kasvatus kestää erityisen pitkään.

Bentoniitin lisääminen kaikkeen rehuun saa ravinnon imeytymään hyvin linnun koko elinajan. Ravintoaineiden hyvä imeytyminen edistää kaikkien kudosten, erityisesti lihasten kehittymistä, samoin kuin rasvan suotuisaa jakautumista. Tästä johtuen ”Chapon du Périgord” -salvukukkojen ruhojen lihasmassassa on lihasten välillä rasvaa marmoroituneena ja nahanalaista rasvaa on hyvin runsaasti.

Tämä käytäntö yhdistyy perinteiseen tapaan ripotella joka päivä muutama kourallinen kokonaisia jyviä rakennuksen pahnoille. Tämän vanhan tavan ansiosta kasvattajat pystyivät muinoin keräämään linnut yhdeksi parveksi. Se vahvistaa kasvattajan ja lintujen välistä sidettä, vahvistaa lintujen nokkimisvaistoa ja helpottaa ravinnon etsimistä ulkotarhoissa. Tämä edellyttää linnuilta fyysistä aktiivisuutta ja saa lihakset kehittymään hyvin ja rasvan jakautumaan suotuisasti lihaksistoon.

Tämä myös piristää kivipiiran toimintaa jo nuoresta iästä lähtien ja edistää siten ravintoaineiden imeytymistä ja sen myötä lihasmassan kehittymistä.

Lisäksi se saa kananpojat kuopsuttamaan pahnoja jatkuvasti, mikä ilmastaa pahnoja ja saa ne pysymään kuivina pidempään, kun otetaan huomioon näiden lintujen pitkä kasvatusaika.

Tämä päivittäinen pahnojen kuopsuttelu ja kääntely on erityisen tärkeää salvukukkojen kannalta, sillä näiden pyhäpäivän aterioihin tarkoitettujen lintujen kasvatusaika on pitkä ja loppuajan linnut viettävät sisätiloissa. Se, että salvukukot pääsevät oleskelemaan sisätiloissa hyvin puhtailla pahnoilla lihotusvaiheen lopussa, itse asiassa edistää höyhenpuvun oivallista tilaa. Tämän ansiosta linnut on helpompi kyniä, ja näin ollen kokonaisten ruhojen laatu on moitteeton, varsinkin perinteisessä paikallisessa ”méti-fait”-tarjontamuodossa.

Lintuja kasvatetaan ulkotarhoissa, jotka ovat usein jyrkkiä ja metsäisiä, mikä myös vaikuttaa ”Chapon du Périgord” -salvukukon erityispiirteisiin: luustosta tulee vankka, minkä ansiosta lihasmassa (rintafileet ja koipi-reisipalat) pääsee kehittymään paremmin.

”Chapon du Périgord” -salvukukkojen lihotusvaihe tapahtuu sisätiloissa, mikä edistää rasvan kertymistä lihasten välille ja antaa lihalle erityisen marmoroituneen rakenteen.

Kaikki nämä seikat toi vuonna 1929 päivänvaloon alueen tunnettu kokki La Mazille paikallisten reseptien kokoelmassaan: ”Yksi keskeisistä syistä Périgordin siipikarjan erinomaiseen laatuun on se, että lintuja ruokitaan ja lihotetaan maissilla”.

”Chapon du Périgord” -salvukukko on saanut aina 1800-luvulta alkaen mainetta erilaisissa kilpailuissa, ensin Dordognessa (1862) ja sen jälkeen kaikissa naapuridepartementteissa (Limoges 1862, Agen 1863, Niort 1866), joissa palkintoja saavat ennen kaikkea périgordilaiset kasvattajat.

Eritelmän julkaisutiedot

(tämän asetuksen 6 artiklan 1 kohdan toinen alakohta)

https://info.agriculture.gouv.fr/gedei/site/bo-agri/document_administratif-9fbe6c7d-d7b1-48e8-9e9f-81929c980559

(1) EUVL L 343, 14.12.2012, s. 1.