[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 1.2.2006

SEK(2006) 110 lopullinen

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO

Latvian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2008

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Taustaa

Heinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle sekä vahvalle ja kestävälle kasvulle, jolla edistetään uusien työpaikkojen syntymistä. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä parantamaan sopimuksen tehokkuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.

Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97[1], joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai lähentymisohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Latvia toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa toukokuussa 2004. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 5 päivänä heinäkuuta 2004 ohjelmasta lausunnon komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.

Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esitettävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä taustalla olevat taloutta koskevat oletukset. Keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain, koska talouden tila ja julkisen talouden rahoitusasema ovat unionin eri jäsenvaltioissa erilaiset ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta väliaikaisesti poiketa.

Komissio on tutkinut Latvian viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt[2], yhteisesti sovitut menetelmät, joita käytetään potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa, sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.

Arviointi

1. Latvia lähetti 30 päivänä marraskuuta 2005 komissiolle kolmannen tarkistetun lähentymisohjelmansa, joka kattaa vuodet 2005–2008. Ohjelma vastaa pääpiirteissään mallirakennetta, joka on määritetty uusissa käytännesäännöissä vakaus- ja lähentymisohjelmille. Ohjelmasta puuttuu kuitenkin joitakin vapaaehtoisia tietoja, jotka olisi uusien käytännesääntöjen mukaan annettava (erityisesti puuttuvat tiedot työn tuottavuudesta ja tehdyistä työtunneista).

2. Viime vuosikymmenen aikana Latvian kokonaistuotannon kasvu on ollut keskimäärin yli 6 prosenttia vuodessa. Tämä merkitsee huomattavaa elpymistä siirtymävaiheeseen liittyneen talouden epätasapainotilanteen jälkeen. Kokonaistuotannon odotetaan vihdoin vuonna 2005 ylittäneen ennen vuotta 1991 vallinneen tason. Kasvulle on ollut leimallista tuottavuuden voimakas kasvu ja viime aikoina myös työllisyyden kasvu. Ulkoisesta epätasapainosta, inflaatiosta ja luottojen määrän kasvusta johtuvasta ylikuumenemisesta on kuitenkin entistä enemmän merkkejä. Suuren ulkoisen epätasapainon vuoksi Latvia on tullut riippuvaiseksi pääomavirroista, ja ulkomaanvelka suhteessa BKT:hen on kasvanut. Tarkistetussa lähentymisohjelmassa ennustetaan, että kokonaistuotannon kasvu, joka oli 8,4 prosenttia vuonna 2005, supistuu 7,5 prosenttiin vuonna 2006 ja edelleen hieman eli 7,0 prosenttiin vuosina 2007 ja 2008. Yksityisen kulutuksen ja sijoittamisen odotetaan säilyvän tärkeimpinä kasvua vauhdittavina tekijöinä, kun taas nettoviennin odotetaan kääntyvän hieman positiiviseksi. BKT:n kasvuennuste on realistinen, kun sitä verrataan komission yksiköiden syksyn ennusteeseen (vuoteen 2007) ja potentiaalista kasvua koskeviin laskelmiin. Tarkistettuun lähentymisohjelmaan sisältyvien lukujen perusteella tehdyt laskelmat, joissa on käytetty yhteisesti sovittuja menetelmiä, osoittavat, että BKT:n potentiaalisen kasvun voidaan odottaa pysyvän voimakkaana, mutta keskipitkällä aikavälillä kasvukäyrä muuttuu lievästi laskusuuntaiseksi. Näyttää siltä, että tuotantokuilu on negatiivinen vuodesta 2007 alkaen. Potentiaalista kasvua (ja niin ollen myös tuotantokuilua) koskevaa laskelmaa on kuitenkin tulkittava varauksella niiden maiden osalta, joiden talous on nopeassa kiinniottovaiheessa. Ohjelmassa esitetyt YKHI-inflaatiota (hidastuu nopeasti vuoden 2005 6,9 prosentista – jäsenvaltioiden suurin luku – 3,5 prosenttiin vuonna 2008) ja vaihtotaseen vajetta (supistuu vuoden 2004 vajeesta, joka oli 13,0 prosenttia suhteessa BKT:hen, 8,0 prosenttiin vuonna 2008) koskevat ennusteet ovat molemmat optimistisia kun niitä verrataan etenkin komission yksiköiden syksyn ennusteeseen. Makrotalouden skenaarion mukaan riskit eivät ole vähäisiä, mihin olisi kiinnitettävä huomiota lähentymisprosessin kuluessa.

3. Lati liitettiin ERM II:een 2 päivänä toukokuuta 2005, ja se on siitä lähtien pysynyt vaihteluvälissä, joka on Latvian viranomaisten asettama ±1 prosentti keskuskurssin suhteen. Latin ja euron kolmen kuukauden korkoero supistui huomattavasti vuoden kuluessa, sillä se oli yli 100 peruspistettä tammikuun alussa ja noin 40 peruspistettä marraskuun lopussa. Rahamarkkinakorkojen erot suurenivat nopeasti joulukuun lopussa, mutta tämä näyttää johtuneen väliaikaisista likviditeettitekijöistä, jotka liittyivät siihen, että varantosuhde korotettiin 6 prosentista 8 prosenttiin 24 päivästä joulukuuta 2005. Valtion joukkovelkakirjojen korkoero euroalueen viitekorkoihin verrattuna säilyi suurimman osan vuotta 2005 alhaisena eli noin 50 peruspisteessä.

4. Neuvosto hyväksyi aikaisemmassa, vuodet 2004–2007 kattavassa tarkistetussa lähentymisohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian 8 päivänä maaliskuuta 2005 antamassaan lausunnossa. Vaikka neuvosto ei antanut erityisiä talouspoliittisia suosituksia, se katsoi kuitenkin, että julkisen talouden tilanteen arviointi riippui siitä, riittääkö finanssipolitiikka vastaamaan taloudessa vallitseviin kysyntäpaineisiin niin, että inflaatio pystytään vakauttamaan silloisesta huippuvauhdista takaisin kohtuulliselle tasolle. Vuoden 2005 talousarvion toteuttamisen osalta komission yksiköiden syksyn 2005 ennusteessa arvioitiin, että julkisen talouden alijäämä on 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen (jos BKT:n kasvu on 9,1 prosenttia), kun taas edellisessä tarkistetussa lähentymisohjelmassa asetettu tavoite oli 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen (jos BKT:n kasvu on 6,7 prosenttia). Valtion talousarvion toteuttamista koskevien viimeaikaisten kassaperusteisten tietojen mukaan tulos on tätäkin parempi. Onkin hyvin todennäköistä, että vuonna 2005 toteutunut alijäämä on pienempi kuin nyt tarkistetussa ohjelmassa vuodeksi 2005 esitetty arvio, jonka mukaan julkisen talouden alijäämä suhteessa BKT:hen on 1,5 prosenttia (kokonaistuotannon 8,4 prosentin kasvun perusteella).

5. Vuoden 2005 julkisen talouden alijäämän toteutumasta tehtyyn erittäin varovaiseen arvion perusteella tarkistuksessa esitetään, että tavoitteena on vaatimaton alijäämän supistus ohjelmakauden loppupuolella. Tarkistetussa ohjelmassa ennustetaan, että julkisen talouden alijäämä säilyy 1,5 prosentissa vuonna 2006 ja että se supistuu 1,4 prosenttiin vuonna 2007 ja 1,3 prosenttiin viimeisenä ohjelmavuotena eli vuonna 2008. Sekä tulojen että menojen odotetaan lisääntyvän suhteessa BKT:hen ohjelmakauden aikana (2 prosenttiyksikköä). Julkisten investointien ja erittelemättömien muiden menojen odotetaan kasvavan eniten ja muiden kuin luontoismuotoisten sosiaalisten tulonsiirtojen vähenevän eniten. Perusjäämän odotetaan supistuvan samalla jaksolla 0,1 prosenttiyksikköä. Marraskuun 2005 tarkistetussa ohjelmassa vahvistetaan suurelta osin edellisessä tarkistuksessa esitetty laajuudeltaan ja ajoitukseltaan vaatimaton julkisen talouden sopeuttaminen, vaikka viimeisimmässä tarkistuksessa esitetty makrotalouden skenaario on huomattavasti vahvempi.

6. Laskelmat, jotka komissio on tehnyt yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti ohjelman perusteella, osoittavat, että rakenteellinen julkisen talouden rahoitusasema (eli suhdannekorjattu rahoitusasema, josta on vähennetty kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet), paranee vain vähän ohjelmakauden aikana (noin ¾ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen). Suunnitellut julkisen talouden sopeuttamistoimet painottuvat ohjelmakauden loppuvuosiin, joina tuotantokuilun arvioidaan olevan negatiivinen. Tarkistetussa ohjelmassa asetetaan vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitettu julkisen talouden rahoitusasemaa koskeva keskipitkän aikavälin tavoite. Sen mukaan tarkoituksena on saavuttaa ohjelmakauden viimeisenä vuonna rakenteellinen alijäämä, joka on noin 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vähimmäistasoa (noin 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, tavoitteen saavuttamisen pitäisi luoda riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen voidaan katsoa olevan sopivalla tasolla, sillä se kuvastaa asianmukaisesti velkasuhdetta ja potentiaalisen tuotannon keskimääräistä kasvua pitkällä aikavälillä. Kun otetaan kuitenkin huomioon edellä mainitut kestävään taloudelliseen lähentymiseen liittyvät riskit, vaativampi keskipitkän aikavälin tavoite näyttäisi aiheelliselta.

7. Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua heikompi. Myönteistä on kuitenkin se, että koska julkisen talouden suunnittelu on ollut aiemmin varovaista, toteutuma voi olla tavoitetta parempi (kuten se oli vuonna 2004 ja kuten komissio olettaa olevan myös vuonna 2005). Talousarvion taustalla olevat kasvuennusteet ja arviot verojoustoista ovat tähän saakka olleet yleensä alhaisia. Lisäksi talousarvioon kirjatut menot eivät ole aina toteutuneet täysin, ensi sijassa siksi, että osaksi EU:n rahoittamien hankkeiden toteutus on viivästynyt. Toisaalta tarkistetussa ohjelmassa esitetyt verojoustoja koskevat ennusteet vaikuttavat melko suurilta. Lisäksi ohjelmassa viitataan useisiin (ehdotettuihin) sosiaalipoliittisiin toimenpiteisiin, jotka johtaisivat menojen kasvuun, kun taas ohjelmassa ennustetaan, että näiden menojen osuus vähenee.

8. Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelmassa hahmoteltu julkisen talouden strategia ei välttämättä riitä sellaisen rakenteellisen julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamiseen ohjelmakauden loppuun mennessä, joka voitaisiin katsoa asianmukaiseksi vakaus- ja kasvusopimuksen perusteella. Kun otetaan huomioon arvio, jonka mukaan julkisen talouden vuoden 2005 toteutuma on todennäköisesti ollut huomattavasti parempi kuin ohjelmassa on oletettu ja mahdollisesti lähellä keskipitkän aikavälin tavoitetta, vuoden 2006 julkisen talouden tavoite saattaa merkitä sitä, että keskipitkän aikavälin tavoitteesta poiketaan enintään noin ½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006 ja myös vuonna 2007. Jos osoittautuu, että julkisen talouden toteutuma on vuonna 2005 ennakoitua parempi, ja jos vuoden 2006 tavoite säilytetään, on myös vaarana, että vuoden 2006 finanssipolitiikan viritys voidaan tulkita elvyttäväksi ja aiheettomaksi siksi, että vuodet 2005–2006 voidaan katsoa taloudellisesti hyviksi ajoiksi. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain vähintään 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen (viitearvo) ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä. Suunniteltua vahvempi rakenteellinen sopeuttamisura olisi aiheellinen myös vakaan makrotaloudellisen lähentymisprosessin varmistamiseksi.

9. Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaan suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon määritettäessä ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävää sopeutusuraa tai arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta väliaikaisesti poiketa. Ohjelmassa huomautetaan, että käynnissä oleva eläkeuudistus ja erityisesti toisen pilarin käyttöön ottaminen vähentävät asteittain sosiaaliturvamaksujen osuutta julkisen talouden rahoitusasemassa vuoden 2004 tasoon verrattuna. Ohjelmassa arvioidaan, että eläkeuudistuksen nettokustannukset ovat 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja että ne nousevat asteittain 1 ¼ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Tämän johdosta voitaisiin tilapäisesti poiketa ohjelmassa asetettuun keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävästä vaaditusta sopeutusurasta, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosittain, koska sen perustana olevat rakenneuudistukset on esitetty ohjelmassa riittävän yksityiskohtaisesti ja niillä on merkittävä myönteinen vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen. Lisäksi näyttää siltä, että perustamissopimukseen ja vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvien julkista taloutta koskevien vaatimusten noudattaminen on varmistettu varmuusmarginaalilla niin, ettei alijäämä ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Näyttää kuitenkin siltä, että edellä esitetty ehdotus ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävän sopeutuksen nopeuttamisesta voidaan toteuttaa, sillä eläkeuudistuksen arvioidut nettokustannukset ovat ohjelman alkuvuosina vähäiset.

10. Julkinen velka oli arvion mukaan 14,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 eli selvästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Velkasuhteen ennustetaan supistuvan ohjelmakaudella erittäin vähän eli 14,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Alijäämien vaikutuksia lieventää merkittävästi huomattava BKT:n nimelliskasvu.

11. Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät muodostavan vähäisen riskin Latvian julkisen talouden kestävyydelle. Nykyisen erittäin pienen bruttovelkasuhteen ennustetaan säilyvän alle 60 prosentin viitearvon koko ennustejakson (2005–2050) ajan. Latvian vuonna 1996 käynnistetty eläkeuudistus auttaa hillitsemään merkittävästi väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen.

12. Ohjelmassa esitetyt julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaiset vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Lähentymisohjelmassa esitetään erityisesti toimenpiteitä työpaikkojen ja kasvun tukemiseksi. Näihin kuuluvat tulo- ja menorakenteen muuttaminen (erityisesti siirtämällä verotaakkaa välittömästä verotuksesta välilliseen verotukseen ja vähentämällä tulonsiirtoja) ja julkisten investointien asettaminen menojen painopistealueeksi. Finanssipolitiikan virityksen mahdollista roolia erityisesti inflaation hillitsemisen ja ulkoisen epätasapainon korjaamisen tapaisten keskeisten tavoitteiden saavuttamisessa ei ole kuitenkaan tarkasteltu riittävästi.

13. Latvian 21 päivänä lokakuuta 2005 toimittamassa uudistetun kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin strategian mukaisessa kansallisessa uudistusohjelmassa todetaan, että makrotalouden vakauden varmistaminen on tärkein haaste, jolla on vaikutusta julkiseen talouteen. Sen vuoksi siinä annetaan budjettipolitiikan kurinalaisuuden vahvistamiselle ja julkisen talouden suunnittelumenettelyille tärkeä asema. Uudistusohjelman sisältämien vähäisten konkreettisten uudistustoimenpiteiden vaikutukset julkiseen talouteen näkyvät lähentymisohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Julkista taloutta koskevat lähentymisohjelman toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien mukaisia. Kuten edellä mainittiin, lähentymisohjelmassa esitetään erityisesti toimenpiteitä työpaikkojen ja kasvun tukemiseksi. Näihin kuuluvat tulo- ja menorakenteen muuttaminen (erityisesti siirtämällä verotaakkaa välittömästä verotuksesta välilliseen verotukseen ja vähentämällä tulonsiirtoja) ja julkisten investointien asettaminen menojen painopistealueeksi.

Kun otetaan huomioon edellä esitetty arviointi sekä tarve varmistaa kestävä lähentyminen, johon voidaan pyrkiä muun muassa korjaamalla ulkoista epätasapainoa ja hillitsemällä inflaatiota, Latvian olisi aiheellista harkita, voitaisiinko rahoitusaseman osalta saavuttaa suunniteltua kunnianhimoisempi tavoite, erityisesti nopeuttamalla ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista ja säilyttämällä se ohjelmakauden ajan sekä välttämällä myötäsyklistä finanssipolitiikkaa taloudellisesti hyvinä aikoina.

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 9 artiklan 3 kohdan mukainen NEUVOSTON LAUSUNTO

Latvian tarkistetusta lähentymisohjelmasta vuosiksi 2005–2008

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[3] ja erityisesti sen 9 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:

14. Neuvosto tutki [14 päivänä helmikuuta 2006] Latvian tarkistetun lähentymisohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2008.

15. Latvian kokonaistuotannon kasvu on viime vuosikymmenen aikana ollut keskimäärin yli 6 prosenttia vuodessa. Kasvulle on ollut leimallista tuottavuuden voimakas kasvu ja viime aikoina myös työllisyyden kasvu. Suuren ulkoisen epätasapainon vuoksi Latvia on kuitenkin tullut riippuvaiseksi pääomavirroista, ja ulkomaanvelka suhteessa BKT:hen on kasvanut. Inflaatio on kiihtynyt vuoden 2003 puolivälin jälkeen ja on tällä hetkellä yli 6 prosenttia; tämä heikentää talouden ulkoista kilpailukykyä ja muodostaa uhkan kasvulle. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuoden 2005 8,4 prosentista keskimäärin 7,2 prosenttiin ohjelman jäljellä olevalla kaudella. Saatavilla olevien tietojen perusteella tämä skenaario näyttää perustuvan realistisiin kasvuoletuksiin. Inflaatiota ja vaihtotaseen vajetta koskevat ohjelmaan sisältyvät ennusteet vaikuttavat varsin alhaisilta.

16. Ohjelma vastaa pääpiirteissään mallirakennetta, joka on määritetty uusissa käytännesäännöissä vakaus- ja lähentymisohjelmille[4].

17. Vuoden 2005 arvioitu julkisen talouden alijäämä on tarkistetun ohjelman mukaan 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen olettaen, että BKT kasvaa 8,4 prosenttia. Tämä tarkoittaa edelliseen ohjelmaan verrattuna hieman pienempää alijäämää ja huomattavasti parempaa kasvua (alijäämä 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen, kasvu 6,7 prosenttia). Komission yksiköiden syksyn ennusteessa arvioitiin, että alijäämä olisi 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, jos BKT:n kasvu on 9,1 prosenttia. Valtion talousarvion toteuttamista koskevien viimeaikaisten kassaperusteisten tietojen mukaan tulos on parempi kuin mitä esitettiin tarkistetussa ohjelmassa ja komission yksiköiden syksyn ennusteessa.

18. Neuvoston 8 päivänä maaliskuuta 2005 antamassa lausunnossa edellisestä tarkistetusta ohjelmasta ei annettu erityisiä talouspoliittisia suosituksia. Siinä kuitenkin todettiin, että arvio julkisen talouden vakauttamisurasta ja julkisen talouden tilanteen asianmukaisuudesta riippui ulkoisen tasapainon suotuisasta kehityksestä, taloudessa vallitsevista kysyntäpaineista ja inflaation vakauttamisesta silloisesta huippuvauhdista takaisin kohtuulliselle tasolle.

19. Tarkistetun lähentymisohjelman mukaan tavoitteena on vaatimaton julkisen talouden alijäämän supistus. Ohjelmassa ennustetaan, että julkisen talouden alijäämä on 1,5 prosenttia vuonna 2005, 1,5 prosenttia vuonna 2006, 1,4 prosenttia vuonna 2007 ja 1,3 prosenttia viimeisenä ohjelmavuotena eli vuonna 2008. Perusjäämän odotetaan supistuvan samalla jaksolla 0,1 prosenttiyksikköä. Sekä tulojen että menojen odotetaan lisääntyvän suhteessa BKT:hen ohjelmakauden aikana (2,1 ja 1,9 prosenttiyksikköä). Julkiset investoinnit ja erittelemättömät muut menot kasvavat eniten (investoinnit, jotka ovat 2,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, kasvavat 3,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008; muut menot, jotka ovat 12,3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, kasvavat 13,8 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008) ja muut kuin luontoismuotoiset sosiaaliset tulonsiirrot vähenevät eniten (9,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2005 8,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008). Marraskuussa 2005 tehdyssä tarkistuksessa vahvistetaan edellisessä tarkistetussa ohjelmassa suunniteltu mukautus suurelta osin, vaikka kasvunäkymät ovat huomattavasti paremmat.

20. Laskelmat, jotka komissio on tehnyt yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti ohjelman perusteella, osoittavat, että rakenteellinen julkisen talouden rahoitusasema (eli suhdannekorjattu rahoitusasema, josta on vähennetty kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet), paranee vain vähän ohjelmakauden aikana (noin ¾ prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen). Suunnitellut julkisen talouden sopeuttamistoimet painottuvat ohjelmakauden loppuvuosiin, joina tuotantokuilun arvioidaan olevan negatiivinen. Tarkistetussa ohjelmassa asetetaan vakaus- ja kasvusopimuksessa tarkoitettu julkisen talouden rahoitusasemaa koskeva keskipitkän aikavälin tavoite. Sen mukaan tarkoituksena on saavuttaa ohjelmakauden viimeisenä vuonna rakenteellinen alijäämä, joka on noin 1 prosentti suhteessa BKT:hen. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vähimmäistasoa (noin 2 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, tavoitteen saavuttamisen pitäisi luoda riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen voidaan katsoa olevan sopivalla tasolla, sillä se kuvastaa asianmukaisesti velkasuhdetta ja potentiaalisen tuotannon keskimääräistä kasvua pitkällä aikavälillä. Kun otetaan kuitenkin huomioon edellä mainitut kestävään taloudelliseen lähentymiseen liittyvät riskit, vaativampi keskipitkän aikavälin tavoite näyttäisi aiheelliselta.

21. Julkisen talouden toteutuma voi olla ohjelmassa ennustettua heikompi. Vaikka aikaisempien talousarvioiden taustalla olleet kasvuennusteet ja arviot verojoustoista ovat yleensä olleet varovaisia, tämä ei välttämättä pidä enää paikkaansa nykyisessä ohjelmassa, sillä siinä esitetyt verojoustoja koskevat oletukset näyttävät suotuisilta. Lisäksi ohjelmassa viitataan useisiin (ehdotettuihin) sosiaalipoliittisiin toimenpiteisiin, jotka johtaisivat pikemminkin menojen kasvuun kuin niiden vähenemiseen, kuten ohjelmassa on ennakoitu.

22. Tämän riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että ohjelmaan sisältyvä finanssipolitiikan viritys ei välttämättä riitä sellaisen rakenteellisen julkisen talouden rahoitusaseman saavuttamiseen ohjelmakauden loppuun mennessä, joka voitaisiin katsoa asianmukaiseksi vakaus- ja kasvusopimuksen perusteella. Kuten edellä todettiin, ohjelmassa esitettyä kunnianhimoisempi strategia olisi suotava. Vauhti, jolla julkista taloutta sopeutetaan ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi, ei ole vakaus- ja kasvusopimuksen mukainen. Vakaus- ja kasvusopimuksessa määrätään, että euroalueella ja ERM II -jäsenvaltioissa rakenteellista rahoitusasemaa olisi parannettava vuosittain käyttäen viitearvona 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, ja että julkista taloutta olisi sopeutettava enemmän suhdannetilanteen ollessa hyvä. Jos rakenteellinen rahoitusasema heikkenee vuonna 2006 ja jos vuoden 2006 tavoite säilytetään, vaikka vuoden 2005 julkisen talouden toteutuma osoittautuu huomattavasti odotettua paremmaksi, tämä merkitsee finanssipolitiikan huomattavaa keventämistä edelleen jatkuvien erittäin suurten kysyntäpaineiden ja vakauteen kohdistuvien riskien puitteissa.

23. Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaan suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon määritettäessä ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävää sopeutusuraa tai arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta väliaikaisesti poiketa. Ohjelmassa huomautetaan, että käynnissä oleva eläkeuudistus ja erityisesti toisen pilarin käyttöön ottaminen vähentävät asteittain sosiaaliturvamaksujen osuutta julkisen talouden rahoitusasemassa vuoden 2004 tasoon verrattuna. Ohjelmassa arvioidaan, että eläkeuudistuksen nettokustannukset ovat 0,25 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja että ne nousevat asteittain 1 ¼ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Tämän johdosta voitaisiin tilapäisesti poiketa ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävästä vaaditusta vuosittaisesta sopeutusurasta, joka on 0,5 prosenttia suhteessa BKT:hen, koska sen perustana olevat rakenneuudistukset on esitetty ohjelmassa riittävän yksityiskohtaisesti ja niillä on merkittävä myönteinen vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen. Lisäksi näyttää siltä, että perustamissopimukseen ja vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvien julkista taloutta koskevien vaatimusten noudattaminen on varmistettu varmuusmarginaalilla niin, ettei alijäämä ylitä ohjelmakaudella 3 prosentin viitearvoa suhteessa BKT:hen. Näyttää kuitenkin siltä, että edellä esitetty ehdotus ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteeseen tähtäävän sopeutuksen nopeuttamisesta voidaan toteuttaa, sillä eläkeuudistuksen arvioidut nettokustannukset ovat ohjelman alkuvuosina vähäiset.

24. Julkinen velka oli arvion mukaan 14,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005 eli selvästi alle perustamissopimuksessa asetetun 60 prosentin viitearvon. Velkasuhteen ennustetaan supistuvan ohjelmakaudella erittäin vähän eli 14,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008. Jatkuvien alijäämien vaikutuksia lieventää merkittävästi huomattava BKT:n nimelliskasvu.

25. Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät muodostavan vähäisen riskin Latvian julkisen talouden kestävyydelle[5]. Nykyisen erittäin pienen bruttovelkasuhteen ennustetaan säilyvän alle 60 prosentin viitearvon koko ennustejakson (2005–2050) ajan. Latvian vuonna 1996 käynnistetty eläkeuudistus auttaa hillitsemään merkittävästi väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen.

26. Ohjelmassa esitetyt julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaiset vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Lähentymisohjelmassa esitetään erityisesti toimenpiteitä työpaikkojen ja kasvun tukemiseksi. Näihin kuuluvat tulo- ja menorakenteen muuttaminen (erityisesti siirtämällä verotaakkaa välittömästä verotuksesta välilliseen verotukseen ja vähentämällä tulonsiirtoja) ja julkisten investointien asettaminen menojen painopistealueeksi. Ohjelmassa olisi kuitenkin keskityttävä keskeisten tavoitteiden saavuttamiseen. Näitä tavoitteita ovat inflaation hillitseminen, ulkoisen epätasapainon korjaaminen ja työvoimaosuuden lisääminen edistämällä kattavia työmarkkinoita.

27. Latvian 21 päivänä lokakuuta 2005 toimittamassa uudistetun kasvua ja työllisyyttä koskevan Lissabonin strategian mukaisessa kansallisessa uudistusohjelmassa todetaan, että makrotalouden vakauden varmistaminen on tärkein haaste, jolla on vaikutusta julkiseen talouteen. Sen vuoksi budjettipolitiikan kurinalaisuuden vahvistamisella ja julkisen talouden suunnittelumenettelyillä on tärkeä asema. Uudistusohjelman sisältämien vähäisten konkreettisten uudistustoimenpiteiden vaikutukset julkiseen talouteen näkyvät lähentymisohjelmaan sisältyvissä julkista taloutta koskevissa ennusteissa. Julkista taloutta koskevat lähentymisohjelman toimenpiteet ovat kansallisessa uudistusohjelmassa esitettyjen toimien mukaisia. Kuten edellä mainittiin, lähentymisohjelmassa esitetään erityisesti toimenpiteitä työpaikkojen ja kasvun tukemiseksi. Näihin kuuluvat tulo- ja menorakenteen muuttaminen (erityisesti siirtämällä verotaakkaa välittömästä verotuksesta välilliseen verotukseen ja vähentämällä tulonsiirtoja) ja julkisten investointien asettaminen menojen painopistealueeksi.

Kun otetaan huomioon edellä esitetty arviointi sekä tarve varmistaa kestävä lähentyminen, johon voidaan pyrkiä muun muassa korjaamalla ulkoista epätasapainoa ja hillitsemällä inflaatiota, Latvian olisi aiheellista harkita, voitaisiinko rahoitusaseman osalta saavuttaa suunniteltua kunnianhimoisempi tavoite, erityisesti nopeuttamalla ohjelmassa esitetyn keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamista ja säilyttämällä se ohjelmakauden ajan sekä välttämällä myötäsyklistä finanssipolitiikkaa taloudellisesti hyvinä aikoina.

Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 |

BKT:n määrä (muutos, %) | LO marraskuu 2005 | 8,5 | 8,4 | 7,5 | 7,0 | 7,0 |

KOM marraskuu 2005 | 8,3 | 9,1 | 7,7 | 7,1 | Tieto puuttuu |

LO joulukuu 2004 | 8,1 | 6,7 | 6,5 | 6,5 | Tieto puuttuu |

YKHI-inflaatio (%) | LO marraskuu 2005 | 6,2 | 6,9 | 5,6 | 4,3 | 3,5 |

KOM marraskuu 2005 | 6,2 | 6,8 | 6,0 | 4,8 | Tieto puuttuu |

LO joulukuu 2004 | 6,2 | 4,3 | 3,0 | 3,0 | Tieto puuttuu |

Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | LO marraskuu 20053 | 0,5 | 0,8 | 0,4 | -0,5 | -1,1 |

KOM marraskuu 20055 | 0,1 | 0,8 | 0,3 | -0,7 | Tieto puuttuu |

LO joulukuu 20043 | 1,6 | 0,9 | 0,0 | -0,5 | Tieto puuttuu |

Julkisen talouden rahoitusasema1 (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | -1,0 | -1,5 | -1,5 | -1,4 | -1,3 |

KOM marraskuu 2005 | -1,0 | -1,2 | -1,5 | -1,5 | Tieto puuttuu |

LO joulukuu 2004 | -1,7 | -1,6 | -1,5 | -1,4 | Tieto puuttuu |

Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | -0,2 | -0,7 | -0,8 | -0,6 | -0,6 |

KOM marraskuu 2005 | -0,2 | -0,5 | -0,8 | -0,8 | Tieto puuttuu |

LO joulukuu 2004 | -0,9 | -0,8 | -0,8 | -0,7 | Tieto puuttuu |

Suhdannetasoitettu rahoitusasema = rakenteellinen rahoitusasema2 (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 20053 | -1,1 | -1,7 | -1,6 | -1,3 | -1,0 |

KOM marraskuu 20054 | -1,0 | -1,5 | -1,6 | -1,3 | Tieto puuttuu |

LO joulukuu 2004 | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu | Tieto puuttuu |

Julkisen talouden bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | LO marraskuu 2005 | 13,1 | 14,9 | 13,6 | 13,7 | 14,7 |

KOM marraskuu 2005 | 14,7 | 12,8 | 13,0 | 13,2 | Tieto puuttuu |

LO joulukuu 2004 | 14,2 | 14,5 | 15,8 | 15,0 | Tieto puuttuu |

Huom. 1 Käynnissä olevan eläkeuudistuksen nettokustannukset (toisen pilarin käyttöönotto) sisältyvät alijäämään. Kustannukset ovat arviolta 0,27 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, 0,37 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 0,62 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007 ja 1,32 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008. 2 (Edellisessä kohdassa tarkoitettu) suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. Ohjelmassa esitetty suhdannetasoitetun rahoitusaseman paraneminen vuositasolla, mukautettuna eläkeuudistuksen asteittaisen toteuttamisen vaikutuksella, olisi 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, 0,6 prosenttia vuonna 2007 ja 1,0 prosenttia vuonna 2008, jolloin vuosien 2006–2008 keskiarvo on 0,6 prosenttia. Koska ohjelmassa ei ole määritetty muita kertaluonteisia ja väliaikaisia toimenpiteitä, suhdannetasoitettu rahoitusasema on sama kuin rakenteellinen rahoitusasema. 3 Komission yksiköiden laskelmat ohjelmassa esitettyjen tietojen perusteella. 4 Komission yksiköiden ennusteessa ei ole kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä. 5 Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 7,9 prosenttia vuonna 2004, 8,3 prosenttia vuonna 2005, 8,3 prosenttia vuonna 2006 ja 8,2 prosenttia vuonna 2007. Lähde: Lähentymisohjelma (LO), komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, löytyvät seuraavasta verkkosivustosta: http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11. lokakuuta 2005.

[3] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät Internet-osoitteesta

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[4] Ohjelmasta puuttuu kuitenkin joitakin vapaaehtoisia tietoja, jotka olisi uusien käytännesääntöjen mukaan annettava (erityisesti puuttuvat tiedot työn tuottavuudesta ja tehdyistä työtunneista).

[5] Yksityiskohtia pitkän aikavälin kestävyydestä on komission tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa (http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm).