A4-0291/97

Päätöslauselma komission tiedonannosta sosiaalisen suojelun nykyaikaistamisesta ja kohentamisesta Euroopan unionissa (KOM(97)0102 - C4-0143/97)

Euroopan parlamentti, joka

- ottaa huomioon komission tiedonannon (KOM(97)0102 - C4-0143/97),

- ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 2, 3, 117 ja 118 artiklan,

- ottaa huomioon sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen, jonka Euroopan yhteisön jäsenvaltiot Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyttä kuningaskuntaa lukuunottamatta ovat tehneet, ja erityisesti sen 1 ja 2 artiklan, sekä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan Amsterdamin Eurooppa-neuvostossa antaman julistuksen niiden liittymisestä sopimukseen,

- ottaa huomioon ehdotuksen Amsterdamin sopimukseksi,

- ottaa huomioon neuvoston 24. kesäkuuta 1992 antaman suosituksen 92/441/ETY sosiaaliturvajärjestelmien riittäviä varoja ja korvauksia koskevista yhteisistä perusteista sekä neuvoston 27. heinäkuuta 1992 antaman suosituksen 92/442/ETY sosiaalisen suojelun tavoitteiden ja politiikkojen lähentymisestä ((EYVL L 245, 26.8.1992, s. 46 ja 49)),

- ottaa huomioon 16. tammikuuta 1996 antamansa päätöslauselman keskipitkän aikavälin sosiaalipoliittisesta toimintaohjelmasta 1995 - 1997 ((EYVL C 32, 5.2.1996, s. 24)), 28. marraskuuta 1996 antamansa päätöslauselman komission vuosikertomuksesta «Euroopan työllisyys - 1996" ((EYVL C 380, 16.12.1996, s. 84)) ja 19. helmikuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta «Sosiaalisen suojelun tulevaisuus: taustaa eurooppalaiselle keskustelulle» ja komission kertomuksesta sosiaaliturvasta Euroopassa 1995 ((EYVL C 85, 17.3.1997, s. 63)),

- ottaa huomioon työllisyys- ja sosiaaliasiain valiokunnan mietinnön ja talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan sekä naisten oikeuksien valiokunnan lausunnot (A4-0291/97),

A. katsoo, että jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmien monet erot säilyvät tulevaisuudessakin,

B. katsoo, että taloudellisen kasvun, yhteiskunnan vakauden ja yhteisvastuullisen sosiaaliturvajärjestelmän välillä on pysyvä yhteys,

C. katsoo, että toisaalta tarvitaan uudistuksia sosiaaliturvajärjestelmien rahoituksen varmistamiseksi ja toisaalta nykyisistä järjestelmistä huolimatta useilla ihmisillä ei tällä hetkellä ole kohtuulliseksi katsottavaa toimeentuloa,

D. katsoo, että yhteisvastuullisuus on avainasemassa kaikkia yhteiskunnallisia perusongelmia ratkaistaessa,

E. katsoo, että tehokkaaseen sosiaaliseen suojeluun kuuluvat myös työntekijöiden oikeudet ja että näitä oikeuksia olisi lujitettava Amsterdamin sopimukseen sisällytettyjä työntekijöiden osallistumista ja tietosuojaa koskevissa asioissa;

1. Katsoo, että neuvoston ja komission olisi käytettävä hyväkseen Amsterdamin sopimuksen laajentamaa mahdollisuutta yhteiseen eurooppalaiseen sosiaalipolitiikkaan ja tehtävä sosiaaliseen lähentymiseen tähtääviä aloitteita; pitää kuitenkin valitettavana sitä, että sopimuksessa vaaditaan edelleen, että neuvoston päätösten on oltava yksimielisiä sosiaaliturvaa ja verotusta koskevissa asioissa;

2. Katsoo, että historiallisen kehityksen ja sosiaalisen suojelun toisistaan poikkeavien kansallisten rahoitusjärjestelmien vuoksi sosiaalinen suojelu on jatkossakin jätettävä jäsenvaltioiden vastuulle toissijaisuusperiaatteen mukaisesti;

3. Korostaa, että samalla kun jäsenvaltiot ponnistelevat talous- ja rahaliiton lähentymisperusteiden täyttämiseksi, eurooppalaista sosiaalisen suojelun mallia, joka perustuu yhteisvastuullisuuteen ja kaikkien kansalaisten suojeluun sosiaaliselta syrjäytymiseltä, on jatkuvasti mukautettava;

4. Painottaa tarvetta vakauttaa julkinen talous kaikissa jäsenvaltioissa kasvavien alijäämien ja raskaiden velanhoitojen välttämiseksi tulevaisuudessa, sillä muutoin vaarannettaisiin tulevien sukupolvien sosiaalinen suojelu; painottaa sen vuoksi sitä, että Maastrichtin sopimuksen talous- ja rahaliiton ehtojen täyttäminen ei ole ristiriidassa vahvojen sosiaaliturvajärjestelmien kanssa vaan tukee jäsenvaltioita niiden pyrkiessä saavuttamaan alemmat korkotasot ja suuremman talouskasvun, mikä voi laajemman veropohjan kautta vaikuttaa sosiaaliturvajärjestelmien parantamiseen; odottaa kuitenkin, että komissio ja neuvosto ottavat välittömästi kantaa haasteisiin, joita talous- ja rahaliitto asettaa sosiaaliturvajärjestelmille ja työllisyydelle;

5. Pyytää, että komission on tutkiessaan sosiaalisen suojelun kustannuksia ja hyötyjä selvitettävä korkeatasoisen sosiaalisen suojelun merkitys eurooppalaiselle kilpailukyvylle;

6. Katsoo, että sosiaalisen suojelun säilyttäminen ja lujittaminen voivat perustua ainoastaan aktiiviseen työllisyyspolitiikkaan, ja kehottaa komissiota tutkimaan yhdessä uuden työllisyyskomitean kanssa, miten sosiaaliturvajärjestelmiä voidaan kehittää tulevaisuudessa uusien työpaikkojen luomiseksi;

7. Kannattaa pyrkimyksiä lisätä verotuksen ja sosiaaliturvajärjestelmien työllistävää vaikutusta, mutta ei hyväksy toimintatapoja, joilla työttömyyttä ja köyhyysloukkuja torjuttaisiin avustusten leikkausten avulla; suosittelee sen sijaan avustusten aktivointia työttömien neuvontaan, ammattikoulutukseen ja työkokemuksen saantiin liittyvien yleisten toimien yhteydessä;

8. Korostaa, että rakennerahastojen määrärahojen keskipitkän aikavälin lisäystä on käytettävä koulutukseen ja jatkokoulutukseen, ja odottaa komissiolta esityksiä siitä, kuinka yksityisen sektorin osallistumista ammattikoulutukseen voitaisiin lisätä;

9. Kehottaa komissiota tutkimaan, estävätkö sosiaaliturvajärjestelmät riittävästi sosiaalista syrjäytymistä ja turvaavatko ne työmarkkinoille palaamisen;

10. Kehottaa komissiota esittämään edellä mainitun neuvoston antaman suosituksen 92/442/ETY mukaisia ehdotuksia;

11. Kehottaa komissiota ja työllisyyskomiteaa laatimaan sosiaalisen lähentymisen toimintasuunnitelman, jonka tarkoituksena on yhdistää Euroopan unionin työllisyyspolitiikkaan asianmukainen sosiaalinen suojelu;

12. Kehottaa komissiota jatkamaan yhdessä työllisyyskomitean kanssa jäsenvaltioissa toteutettujen uudistusten arviointia ja etsimään hyväksi havaittuja käytäntöjä («good practices»); kehottaa komissiota lisäksi kehittelemään uusia ajattelutapoja ja strategioita, joiden avulla voidaan vastata ajankohtaisiin taloudellisiin, sosiaalisiin ja väestöpoliittisiin haasteisiin; erityisesti on tutkittava joustavia järjestelmiä työelämästä eläkkeelle siirtymiseksi ja vanhuuseläkkeiden rahoitusta;

13. Kehottaa komissiota esittämään kahden vuoden välein kertomuksen köyhyyden ja rikkauden kehityksestä EU:ssa;

14. Kehottaa komissiota laatimaan vihreän kirjan aiheesta «Sosiaalinen suojelu ja yleinen etu - yhteiset eettiset periaatteet»;

15. Katsoo, että lisämäärärahoja on käytettävä myös kolmannen sektorin rahoittamiseen, jotta voidaan parantaa järjestöjen mahdollisuutta tuottaa innovatiivisia palveluita täydentämään julkisen sektorin sosiaali- ja terveyspalveluita;

16. Suhtautuu myönteisesti 12. - 14. syyskuuta 1997 pidetyssä epävirallisessa ECOFIN-kokouksessa saavutettuun edistykseen sellaisten menettelysääntöjen laatimisen suhteen, joiden tarkoituksena on poistaa jäsenvaltioiden välinen epäoikeudenmukainen verokilpailu; katsoo myös, että työn verorasitusta on siirrettävä muille tuotannontekijöille;

17. Kiinnittää huomiota siihen, että jos toimintatapoja ei muuteta, väestön ikääntyminen saattaa johtaa huomattaviin lisäkustannuksiin kaikissa, sekä rahastointiin perustuvissa että yhteisvastuullisissa eläkejärjestelmissä; katsoo, että siirtyminen rahastointiin julkisten eläkejärjestelmien rahoituksessa johtaisi budjettiongelmiin siirtymäkaudella; kiinnittää tässä mielessä huomiota vihreään kirjaan «Lisäeläkkeet yhtenäismarkkinoilla»;

18. Kiinnittää jälleen kerran huomiota sosiaaliturvaan ja verotukseen liittyviin ongelmiin ihmisten, erityisesti rajaseutujen työntekijöiden, vapaan liikkuvuuden yhteydessä ja vaatii asetuksen (ETY) N:o 1408/71 yksinkertaistamista ja ajantasaistamista muun muassa laajentamalla sen soveltamisalaa uuden tyyppisiin sosiaalisiin järjestelyihin, kuten hoitovakuutus, ja huolehtimalla terveyspalvelujen saatavuudesta; kehottaa lisäksi laatimaan direktiivin, joka koskee lisäeläkejärjestelmien koordinointia, ja pyytää jälleen kerran rajaseutujen työntekijöitä koskevien verotus- ja sosiaaliturvatoimien tehokkaampaa koordinointia ottamalla käyttöön rajaseutujen työntekijöiden arviointi varhaisessa vaiheessa ja soveltamalla yhdenmukaisesti työskentelymaan ja oleskelumaan periaatetta;

19. Pyytää, että sosiaaliturvajärjestelmien uudelleen tarkastelussa otetaan huomioon tällä hetkellä työmarkkinoilla vallitseva todellisuus, jossa sukupuolet ovat eriarvoisessa tilanteessa erityisesti töiden eriytymisen ja epäyhtenäisen palkkauksen suhteen.

20. Kehottaa komissiota ja neuvostoa lopettamaan naisia syrjivien vakuutusmatemaattisten kertoimien käytön lisäeläkkeiden laskemisessa ja muuttamaan kyseistä direktiiviä;

21. On tietoinen erityisesti naisten ongelmista johdettujen sosiaaliturvaoikeuksien tunnustamisen osalta ja korostaa naisten haavoittuvuutta tällaisissa järjestelmissä erityisesti avioliiton tai avosuhteen purkautuessa tai väkivaltaisessa avioliitossa tai suhteessa; on vakuuttunut, että yhtäläiset johdetut oikeudet haittaavat lisäksi naisten osallistumista työelämään;

22. Katsoo, että siirtyminen yksilöllisiin sosiaaliturvaoikeuksiin voi tuottaa tulosta vain, jos samanaikaisesti pyritään parantamaan naisten työllisyysnäkymiä, minkä ansiosta he saisivat esimerkiksi mahdollisuuden hankkia itse sosiaaliturvaoikeutensa, ottamalla käyttöön oikeus vähimmäisetuuksiin riippumatta palvelusajan kestosta ja palkasta, turvaamalla yhteys vakuutusmaksun ja etuuden välillä myöntämällä suhteutettuja laajemmat oikeudet lyhytkestoisen tai pienipalkkaisen ansiotyön tapauksissa ja ottamalla käyttöön kestoltaan yhtäläiset ansiotyön keskeyttämiskaudet ja pyytää komissiota analysoimaan tämänkaltaisia järjestelyitä perusteellisemmin jäsenvaltioissa voimassa olevien parhaiden käytäntöjen pohjalta;

23. Kiinnittää komission ja neuvoston huomion siihen, että epätyypillisissä työsuhteissa olevien työntekijöiden sosiaaliturvaa koskevat määräykset eivät vielä ole tyydyttäviä ja että naisten ja miesten yhtäläisten mahdollisuuksien periaatetta rikotaan näin kaksinkertaisesti (työtulo, [työ]eläke), koska nämä työmuodot koskevat lähinnä naisia;

24. Kehottaa komissiota julkaisemaan tiedonannon siirtymisestä yksilöllisiin sosiaaliturva- ja verotusjärjestelmiin sekä niiden kunkin vaikutuksesta naisten ja miesten yhtäläisiin mahdollisuuksiin, kuten keskipitkässä sosiaalisessa toimintaohjelmassa vuosille 1995 - 1997 luvattiin;

25. Kehottaa komissiota tutkimaan kussakin jäsenvaltiossa, kohteleeko sosiaaliturvajärjestelmä eri tavalla aviopareja ja avopareja;

26. Kehottaa komissiota esittämään pikaisesti kauan odotetun ehdotuksen neuvoston 11. joulukuuta 1986 antaman direktiivin 86/613/ETY muuttamisesta, joka koskee miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen soveltamisesta itsenäisiin ammatinharjoittajiin, maatalousalalla toimivat ammatin harjoittajat mukaan lukien, ja itsenäisinä ammatinharjoittajina toimivien naisten suojeluun raskauden ja synnytyksen perusteella ((EYVL L 359, 19.12.1986, s. 56));

27. Katsoo, että kaikkien jäsenvaltioiden maksuperusteisissa järjestelmissä ja muissa kuin maksuperusteisissa järjestelmissä olisi hyvitettävä lasten kasvatuksessa ja iäkkäiden perheenjäsenten hoidossa kuluneet vuodet henkilöille, jotka keskeyttävät ansiotyönsä lasten kasvatuksesta tai iäkkäiden perheenjäsenten hoidosta huolehtiakseen, jotta he voisivat täyttää eläkeaikaan liittyvät vaatimukset tai vanhuuseläkkeen tai työkyvyttömyyseläkkeen saamisen edellytykset eikä heitä rangaistaisi etuustasoa laskemalla siitä, että he ovat hoitaneet perheenjäseniään;

28. Kehottaa komissiota noudattamaan neuvoston 31. maaliskuuta 1992 antamaa suositusta 92/241/ETY lasten päivähoidosta ((EYVL L 123, 8.5.1992, s. 16)) ja antamaan ehdotuksen yhteisötason lainsäädännöksi päivähoitopalveluiden vähimmäistarjonnasta huolehtimisesta ja kehottaa jäsenvaltioita kehittämään kattavat hoitojärjestelmät varmistaakseen

- että tarve huolehtia hoitoa tarvitsevista perheenjäsenistä ei muodostu ansiotyön esteeksi

- että ne, jotka haluavat hoitaa perheenjäseniään kotona, eivät joudu epäedulliseen asemaan sosiaaliturvan suhteen;

29. Katsoo, että palvelusektori on edelleen lupaavin korkealaatuisten työpaikkojen luomisen kannalta, ja pyytää komissiota sektorin naisvaltaisuuden vuoksi osaltaan auttamaan sektoria synnyttämään uusia työpaikkoja, joihin liittyy asianmukainen ja oikeudenmukainen sosiaaliturva;

30. Kehottaa jäsenvaltioita edistämään paikallisia työllisyysaloitteita luomalla paikallisten viranomaisten ja yksityisyrittäjien välisiä kumppanuuksia ja poistamalla olemassa olevat sääntelyyn liittyvät, rahoitukselliset tai institutionaaliset esteet; paikalliset työllisyysaloitteet jokapäiväisten palvelujen alalla (esimerkiksi lasten- ja kodinhoitopalvelut), elämänlaatua parantavat palvelut (esimerkiksi kaupunkien julkisten alueiden saneeraus), kulttuuripalvelut ja vapaa-ajan palvelut (esimerkiksi kulttuuriperintö ja audiovisuaalinen ala) ja ympäristöpalvelut eivät tyydytä ainoastaan olemassa olevia tarpeita, vaan ne luovat myös työpaikkoja sosiaalisesti syrjäytyneille ihmisille (integroimalla heidät yhteiskuntaan) ja tekevät talouskasvusta työvoimavaltaisempaa;

31. Kehottaa komissiota analysoimaan terveydenhuollon hyviä käytäntöjä ja luomaan siten eurooppalaista lisäarvoa, kuten Amsterdamin sopimuksessa EY:n perustamissopimuksen 129 artiklan osalta esitetään;

32. Tukee komission aikomusta tutkia sairauksien ennaltaehkäisemisen ja terveyttä edistävien toimien mahdollista vaikutusta terveydenhoitomenojen vähentämiseksi ja arvioida, missä määrin ja millä edellytyksillä markkinamekanismit voisivat alentaa kustannuksia, turvata terveyspalvelujen saatavuuden ja parantaa niiden laatua;

33. Pyytää, että on laadittava selkeät, koko sairausvakuutusalaa koskevat säännöt, joissa otetaan huomioon erityisesti lisäeläkejärjestelmät, joiden merkitys kasvaa jatkuvasti; perusperiaatteena on oltava yhteisvastuullisuus ja lähtökohtana se, että riskejä ei valikoida eikä suuria riskejä suljeta pois, että maksut perustuvat keskinäisyyteen ja että käytetään yleishyödyllisiä järjestöjä; tiedonsaantia hoitopalvelujen tarjoajista ja terveydenhoitoon liittyvien menettelyjen tehokkuudesta ja kustannuksista on helpotettava siten, että pyrkimykset löytää korkeatasoisia palveluja luovat kilpailua hoitopalvelujen tarjoajien välille;

34. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä Euroopan työmarkkinaosapuolille.