Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta : - "Rakennerahastojen kuudes vuosikertomus 1994", ja - "Yhteisön rakennerahastojen tavoitteiden 1 ja 2 mukaiset uudet alueohjelmat"



Virallinen lehti nro C 295 , 07/10/1996 s. 0047



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta: "Rakennerahastojen kuudes vuosikertomus 1994", ja "Yhteisön rakennerahastojen tavoitteiden 1 ja 2 mukaiset uudet alueohjelmat" (96/C 295/11) Komissio päätti 27. maaliskuuta 1996 Euroopan unionin perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta "Rakennerahastojen kuudes vuosikertomus 1994". Talous- ja sosiaalikomitea päätti 25. lokakuuta 1995 työjärjestyksensä 23 artiklan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta "Yhteisön rakennerahastojen tavoitteiden 1 ja 2 mukaiset uudet alueohjelmat". Asian valmistelusta vastannut aluekehityksen, yhdyskuntasuunnittelun ja maankäytön jaosto antoi 25. kesäkuuta 1996 molemmista aiheista yhteisen lausunnon. Esittelijänä oli Campbell Christie, apulaisesittelijänä Leopoldo Quevedo Rojo. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 337. täysistunnossaan 10. heinäkuuta 1996 seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 93 ääntä puolesta, 2 vastaan, ja 2 pidättyi äänestämästä. 1. Johdanto 1.1. Tämä asiakirja on yhteinen lausunto kahdesta komission asiakirjasta: "Yhteisön rakennerahastojen tavoitteiden 1 ja 2 mukaiset uudet alueohjelmat" KOM(95) 111 ja "Rakennerahastojen kuudes vuosikertomus 1994" COM(95) 583.1.2. Päätös tarkastella näitä asiakirjoja yhdessä heijastaa niissä käsiteltyjen aiheiden samankaltaisuutta. Asiakirjassa KOM(95) 111 käsitellään rakennerahastojen tavoitteiden 1 ja 2 muuttuneita toimeenpanoasetuksia, ja asiakirjassa KOM(95) 583 kommentoidaan varsin yksityiskohtaisesti rakennerahastojen toimien tuloksia näiden uusien asetusten voimassaolon ensimmäisenä vuonna. Niinpä nämä kaksi asiakirjaa kattavat pitkälti saman alueen. 1.3. Tämän lisäksi TSK katsoo, että olisi melko hyödytöntä antaa lausunto yli vuosi sitten julkaistusta komission tiedonannosta, kuten olisi käynyt asiakirjan KOM(95) 111 kohdalla, josta TSK päätti antaa oma-aloitteisen lausunnon. 1.4. Molemmat asiakirjat ovat varsin laaja-alaisia ja käsittelevät hyvin yksityiskohtaisesti EU:n rakennerahastojen toimeenpanoa tarkistettujen asetusten ensimmäisenä voimassaolovuonna. Komissio antaa paljon yksityiskohtaista tietoa niin uusien järjestelyjen luonteesta kuin rahastojen soveltamisen odotetuista tuloksista kussakin jäsenvaltiossa vuosina 1994 99 (1994 96 tavoitteen 2 alaisilla tuensaaja-alueilla). 2. Asiayhteys 2.1. Näiden asiakirjojen yhteydessä TSK:lla on mahdollisuus tarkastella EU:n rakennepolitiikan laajempaa kehitystä Euroopan unionin perustamissopimuksen allekirjoittamisen jälkeen suhteessa EU:n sisällä syntyneisiin yhteisen toiminnan aiheisiin ja tavoitteisiin. Erityisesti voidaan mainita kilpailukyvyn merkityksen sekä EU:ssa tapahtuvan teollisen muutoksen vauhdittamisen korostaminen EU:n talouden pitkän aikavälin etujen edistämiseksi. 2.2. Nämä kaksi asiakirjaa tarjoavat selkeän analyysin rakennerahastoista myönnettävistä EU:n toimista, joilla pyritään kohentamaan EU:n epäsuotuisassa asemassa olevien, eritoten tavoitteisiin 1 ja 2 kuuluvien seutujen elintasoa ja työllisyystilannetta. Suuri osa näiden rakennetoimien (mukaanlukien tavoitteiden 3 ja 4 ohjelmat) vaikutuksesta on suunnattu strategiaan, jolla kehitetään uutta taloudellista toimintaa muita huonommassa asemassa olevilla seuduilla ja nopeutetaan rakenteellista sopeutumista seuduilla, joilla on vaikeuksia selvitä perinteisten alojen taantumisesta. Lyhyesti sanottuna näissä asiakirjoissa käsitellyt toimet ovat avainasemassa EU:n kehittämisessä avoimeksi ja kilpailukykyiseksi taloudeksi. Siksi arvioitaessa rahastojen merkitystä Euroopan yhdentymiselle on tärkeää huomata myös tämä näkökohta. 2.3. EU:n rakennerahastojen arvostelijoilla on taipumus kiinnittää huomiota pelkästään rahastojen toimiin liittyviin tulonsiirtoihin. Tämä on sikäli valitettavaa, että usein kuten komission asiakirjoista käy ilmi on vaikeaa määrittää tarkasti rahastojen suoraa vaikutusta yksittäisessä jäsenvaltiossa. Joissain tapauksissa, kuten tavoitteen 1 alueilla, rahastojen käytöstä suoraan johtuva työllisyys- tai tulosvaikutus on paljon helpompi laskea. Huolimatta tietyistä TSK:n esittämistä rakennerahastojen toimintaa koskevista huomautuksista on korostettava, että määrällisten tietojen puuttuminen ei tarkoita, etteivät rahastot täyttäisi ensisijaista tehtäväänsä edistää omavaraista ja kestävää taloudellista kehitystä epäsuotuisassa asemassa olevilla seuduilla. 2.4. Lisäksi on syytä muista, että rakennerahastojen käyttö epäsuotuisassa asemassa olevilla alueilla edistää taloudellista toimintaa myös muualla EU:ssa. Tämä johtuu siitä, että merkittävä osa rakennetoimien varoista varsinkin tavoitteen 1 alueilla käytetään EU:n sisäistä kauppaa lisäävästi, mistä hyötyy koko unioni. 2.5. Yksi rakennerahastojen vahvoista puolista, joka erottaa nykyisen järjestelmän ennen vuotta 1988 vallinneesta, on alueellisessa talouskehityksessä "alhaalta ylös" lähestymistavalle nykyään annettu painoarvo. Tämä lähestymistapa on edelleen alueellisen talousavun menestyksekkään toteuttamisen avaintekijä, ja TSK on tyytyväinen siihen, että komissio korostaa sitä jatkuvasti. Menestyäkseen tämä lähestymistapa edellyttää kuitenkin suurinta mahdollista paikallisten asiantuntijoiden ja työmarkkinaosapuolten panosta. Muutoin on olemassa vaara, että talouskehityssuunnitelmat heijastelevat lähinnä kansallisia pikemmin kuin paikallisia ongelmia ja tavoitteita eivätkä paikallisesta näkökulmasta katsottuna "parhaat" hankkeet ja ohjelmat saa asianmukaista tukea. Tämän vuoksi komitea kehottaa jälleen kerran jäsenvaltioita kiinnittämään erityistä huomiota paikallisten työmarkkinaosapuolten näkökantoihin ja mielipiteisiin alueellisia taloussuunnitelmia laadittaessa ja toteutettaessa. Tämä auttaa suuresti rakennerahastojen menestystä, sillä näillä ryhmillä on parhaat edellytykset ymmärtää paikallisia taloudellisia oloja ja tarpeita. 2.6. Vaikka rakennerahastojen tärkein tehtävä on lisätä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta, niiden tärkeänä täydentävänä roolina on myös tukea EU:n teollisuuspoliittisia tavoitteita. Maastrichtin sopimuksen 130 artiklassa kehotetaan unionia ja jäsenvaltioita varmistamaan, että yhteisön teollisuudella on kilpailukyvyn edellytykset sekä toteuttamaan toimia, joiden tarkoituksena on 1) nopeuttaa rakennemuutosta, 2) edistää aloitteita suosivaa toimintaympäristöä etenkin pk-yritysten suhteen, 3) edistää yritysten yhteistyötä suosivaa toimintaympäristöä sekä 4) edistää innovaatio-, tutkimus- ja teknologian kehityspolitiikan teollisen potentiaalin nykyistä parempaa hyödyntämistä. 2.7. Komission kuudennessa vuosikertomuksessa rakennerahastoista kerrotaan yksityiskohtaisesti keinoista, joilla EU:n rakennepolitiikka tukee näitä laajempia teollisuuspoliittisia tavoitteita. Niinpä tätä rakennerahastojen toiminnan täydentävää näkökohtaa ei tulisi unohtaa arvioitaessa rahastojen vaikutusta. Tämä on erityisen tärkeätä rakennerahastojen vuonna 1999 tapahtuvaa arviointia edeltävänä ajanjaksona. 3. Komission tiedonantojen pääkohdat 3.1. Molemmat asiakirjat käsittelevät rakennerahastoja koskevien asetusten muuttamista, joka edelsi rahastojen uutta ohjelmakautta. Rahastot toimivat tarkistetussa muodossaan ajanjakson 1994 99, paitsi tavoitteen 2 osalta, jossa ohjelmakausi 1994 99 on jaettu kahteen kolmivuotiseen osaan 1994 97 ja 1997 99. 3.2. Vuonna 1993 tehty asetusten tarkistus perustui vuoden 1988 uudistuksiin. Tarkistetuilla asetuksilla pyrittiin pääasiallisesti jatkamaan ja vahvistamaan vuonna 1988 säädettyjen asetusten mukaisesti aloitettuja linjoja. 3.3. Vaikka perusperiaatteet keskittyminen, kumppanuus, täydentävyys ja ohjelmat säilytettiin, komissio pyrki mukauttamaan asetuksia ottaen huomioon nykyiset talousolot sekä Euroopan sosiaalirahaston soveltamiseen liittyvän laajemman strategisen elementin, jota heijastaa uusien tavoitteiden 3 ja 4 käyttöönotto. Myös tavoitetta 5 tarkistettiin niin, että siihen sisällytettiin kalastusalan rakenneuudistus. EU:n 1. tammikuuta 1995 tapahtuneen laajenemisen johdosta luotiin myöhemmin tavoite 6 vastaamaan harvaan asuttujen alueiden erityistarpeisiin. 3.4. Muutoin asetusten muuttamisella pyrittiin vaikuttamaan TSK:n usein käsittelemiin rakenteellisten toimien erityisnäkökohtiin. Komissio on erityisesti pyrkinyt a) yksinkertaistamaan ohjelmia koskevia menettelyä ottamalla käyttöön yhtenäisiä ohjelma-asiakirjoja, joiden avulla on mahdollista toteuttaa rahastojen toimia yhden ainoan asiakirjan puitteissa, b) tiukentamaan rakennetoimien ennakkoarviointia, valvontaa ja jälkiarviointia, c) varmistamaan, että täydentävyysperiaatetta noudatetaan paremmin, d) kiinnittämään enemmän huomiota rakennerahastoista rahoitettujen toimien ympäristövaikutuksiin, e) edistämään rahastojen toimeenpanossa miesten ja naisten yhtäläisiä mahdollisuuksia, f) saamaan Euroopan parlamentti paremmin mukaan sekä g) laajentamaan kumppanuuskäsitettä sisältämään myös työmarkkinaosapuolet. 3.5. On syytä todeta taas kerran TSK:n sitoutuneen näihin komission pyrkimyksiin viedä rakennerahastojen kehitystä EU:n yleisten periaatteiden suuntaan, jotka TSK:kin on useaan otteeseen hyväksynyt. 3.6. Kuudes vuosikertomus rakennerahastoista jakautuu viiteen lukuun, jotka sisältävät suureksi osaksi jo uusia alueohjelmia koskevassa komission tiedonannossa esitettyä tietoa. 3.7. Ensimmäinen luku keskittyy jäsenvaltioiden esittämiin, tavoitteiden 1, 2, 3, 4, 5(a) ja 5(b) alaisiin suunnitelmiin. Tämän jälkeen käsitellään yhteisöaloitteita, innovatiivisia toimia sekä teknistä apua. Erityistä huomiota kiinnitetään ohjelmien ennakkoarviointiin. Tämä tarkoittaa niiden tulosten arviointia, joita komissio odottaa rakennerahastojen tuen saavan aikaan tuensaaja-alueilla, varsinkin tavoitteen 1 kelpoisuusehdot täyttävillä alueilla. 3.8. Toisessa luvussa käsitellään talousarvion ohjelmointia sekä toteutusjärjestelyjä. Näihin kuuluvat komission tekemät rahoitustarkastukset, joilla varmistetaan, että rahastoista myönnettyjen varojen käyttöä valvotaan asianmukaisesti. Toisessa luvussa tarkastellaan myös rakennerahastojen koordinointia EU:n muiden rahoitusvälineiden (koheesiorahasto, EIP, EHTY, Euroopan investointirahasto ja ETA:n rahoitusväline) kanssa. Lopuksi käsitellään myös rakennerahastojen ja muiden EU:n toimintalinjojen keskinäistä täydentävyyttä. 3.9. Kolmas luku käsittelee laajentumisen vaikutusta rakennerahastoihin. 3.10. Neljännessä luvussa käsitellään rakennetoimien kehitystä suhteessa muiden virallisten elinten ja taloustoimijoiden kanssa EU:n sisällä käytävään vuoropuheluun. Erityisesti puututaan muiden EU:n toimielinten sekä työmarkkinaosapuolten kanssa ohjelmien valmisteluvaiheessa käytävään keskusteluun. 3.11. Viimeisessä luvussa esitellään rakennerahastojen toimintaa vuosina 1989 93 sekä lopullisia tietoja tuona aikana toteutetuista toimista. 4. Huomioita 4.1. TSK on tyytyväinen, että vuoden 1993 tarkistuksessa painotettiin uudelleen rakennerahastojen tavoitteiden tärkeysjärjestystä koskevia sääntöjä. Rakennetoimien menestys on läheisesti sidoksissa näihin toiminnan pohjana oleviin sääntöihin, ja TSK kehottaa komissiota valvomaan tarkasti, että jäsenvaltioiden toimet ovat niiden mukaisia. Tilintarkastustuomioistuimen äskettäin esittämä arvostelu viittaa myös osaltaan siihen, että rakennetoimien valvonta- ja täytäntöönnpanomekanismeja on tarpeen vahvistaa. TSK hyväksyy tämän ja kannattaa komission ehdotusta käyttää riippumattomia asiantuntijoita alueellisten suunnitelmien arvioinnissa. 4.2. Maantieteellisen keskittämisen periaate rakennerahastojen toimeenpanossa heikentyy jonkin verran vuosina 1994 99. Toimien kattavuus nousee vuosien 1989 93 jakson 43 prosentista 52 prosenttiin EU:n väestöstä vuosina 1994 99. Vaikka tämä kasvu johtuu osittain Saksan yhdistymiseen liittyvistä erityistekijöistä, rakennerahastojen tuen keskittäminen aidosti vaikeuksissa oleville alueille on edelleen keskeistä, eikä keskittämisperiaatetta saa missään tapauksessa vesittää. 4.2.1. TSK ymmärtää, että jotkin jäsenvaltiot saattavat luopua vastahakoisesti oikeudestaan tiettyihin rakennerahastojen osiin. Komitea korostaa kuitenkin, että rahastot on tarkoitettu edistämään taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta koko EU:n alueella, ja tämä edellyttää keskittämisperiaatteen tiukkaa tulkintaa ja soveltamista. 4.3. Vaikka TSK ymmärtää ja hyväksyy komission painotuksen, jonka mukaan on varmistettava, että rakennerahastot auttavat luomaan kestäviä työpaikkoja, tulisi aina pitää mielessä, että talouskehitys jälkeenjääneillä ja taantuvilla alueilla on luonnostaan pitkäaikainen prosessi. Sen vuoksi työpaikkojen luominen ei saisi olla ainoa peruste, jonka mukaan jaetaan rakennerahastojen tukea ja laaditaan sitä saavia ohjelmia. Monet alueet tarvitsevat edelleen tukea ohjelmille (esim. perusrakenteiden kehittäminen, koulutus jne.), jotka kohentavat niiden pitkän aikavälin talouskasvun näkymiä ja joiden työllisyyttä parantava vaikutus näkyy vasta pitkän ajan kuluttua. 4.4. TSK on tyytyväinen rakennerahastoista maksettavaa tukea koskevan menettelyn yksinkertaistamiseen. Yhden yhtenäisen, monissa tapauksissa yhteisön tukikehyksen korvaavan ohjelma-asiakirjan käyttöönotto on tervetullut askel kohti yksinkertaisempaa ja tehokkaampaa menettelyä. 4.5. TSK toteaa, että ohjelmien hyväksyminen kesti kauemmin kuin säännöissä määrättiin, mikä johtui ohjelma-asiakirjojen järjestelmällisen arvioinnin vaatimasta ajasta. Rakennetuen viivästykset ovat aina valitettavia, sillä niillä on usein taloudellisesti heikoimpia aloja haittaavia vaikutuksia. Sen vuoksi on tärkeää, että jäsenvaltiot ohjelmia komissiolle esittäessään noudattavat huolellisesti rakennetukitoimien täytäntöönpanosääntöjen vaatimuksia. Monissa tapauksissa viive näyttää johtuneen siitä, etteivät jäsenvaltioiden ohjelma-asiakirjat täyttäneet selvästi määritettyjä ehtoja. 4.5.1. Paikallisella tasolla valitetaan jatkuvasti viivästyksistä rakennerahastojen tuen toimeenpanossa. Tällaiset viivästykset voivat usein aiheuttaa vakavia vaikeuksia paikallistasolla ja erityisesti pk-yrityksille, ja TSK kehottaa sekä jäsenvaltioita että komissiota kehittämään kiireesti menettelyjä, joilla varmistetaan rakennerahastoista myönnettävien tukitoimien nopea ja tehokas toteutus. 4.6. Täydentävyysperiaatteen noudattamisen valvominen on edelleen komissiolle suuri ongelma. Asianomaisten määräysten tiukentamisesta huolimatta jäsenvaltiot eivät kaikissa tapauksissa näytä haluavan toimittaa komissiolle laatuvaatimukset täyttävää tietoa sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi. TSK kehottaa jäsenvaltioita ottamaan käyttöön sellaisia rahoituskäytäntöjä, joista komissio näkee selvästi, onko täydentävyys otettu huomioon. Jos näin ei tehdä, tiettyjä maksuja saatetaan pidättää, mikä haittaa tukeen oikeutettujen alueiden talouskehitysponnisteluja. 4.7. Asetusten tiukentamisesta huolimatta jotkin jäsenvaltiot laiminlyövät jatkuvasti kumppanuusperiaatteen laatiessaan ja toteuttaessaan alueellisia talouskehityssuunnitelmia. Tämä heikentää epäilemättä rahastojen toimien tehokkuutta kyseisissä maissa. TSK kehottaa jälleen kerran läheisempään yhteistyöhön työmarkkinaosapuolten kanssa ja tukee komissiota tässä suhteessa. Tähän mennessä saavutetusta edistyksestä huolimatta TSK kannattaa lisätoimia, joilla varmistetaan kaikkien osapuolten osallistuminen talouden kehityssuunnitelmien laatimiseen, toteuttamiseen ja arviointiin. Usein on niin, että työmarkkinaosapuolilta puuttuu tekninen tietämys, jota ne tarvitsisivat osallistuakseen täysipainoisesti monimutkaiseen suunnitteluprosessiin. Tämän vuoksi TSK vaatii edelleen, että jäsenvaltiot noudattavat kumppanuusperiaatetta myös käytännössä, ja kehottaa komissiota harkitsemaan ohjelmia, joilla annettaisiin teknistä apua ja tukea paikallistason työmarkkinaosapuolille, jotta nämä voivat osallistua täysipainoisesti alueelliseen taloussuunnitteluprosessiin. 4.8. TSK on tyytyväinen komission päätökseen vaatia ulkopuolisten riippumattomien arvioijien käyttöä suunnitelmien, yhteisön tukikehyksien ja yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen arvioinnissa. Tässä suhteessa saatetaan kuitenkin tarvita lisätoimia. Suunnitelmien arvioimisen lisäksi riippumattomia arvioijia voitaisiin käyttää niiden toteuttamisen valvontaan. Jatkuvan seurantajärjestelmän virallistaminen on erityisen tärkeää silloin, kun suunnitelman tavoitteet eivät ole määrällisesti mitattavissa. Yksittäisen suunnitelman tavoitteiden kvantifiointi on helpompaa tavoitteen 1 tuen kohdalla tämän tuen suhteellisen koon takia. Se on kuitenkin vaikeampaa tavoitteen 2 alueilla, koska tukisummat ovat yleensä suhteellisesti vähäisempiä. Tällaisissa tapauksissa riippumattomat arvioijat voisivat antaa hyödyllistä tietoa ja siten auttaa suunnitelmien jälkiarviointia. 4.9. TSK pyytää, että rahastojen tehokkuuden jälkiarvioinnin tulokset julkaistaan mahdollisimman pian. Niiden puuttuessa on vaikeaa vastata yksityiskohtaisesti arvosteluun, jota rakennerahastoja kohtaan usein esitetään. 4.10. TSK havaitsee kuudennessa vuosikertomuksessa suuntauksen esittää tietoa pikemminkin kansallisen kuin alueellisen jaon pohjalta (esim. taulukoissa 2, 9, 12, 13). Komitea kehottaa komissiota ilmoittamaan mikäli mahdollista sekä alueelliset että kansalliset tiedot. Lisäksi kuudennessa vuosikertomuksessa pohditaan erityisesti rahastojen vaikutuksia kaudella 1994 99 tukeutuen prof. Beutelin huhtikuussa 1995 komissiolle tekemään panos-tuotos -tutkimukseen tavoitteen 1 piiriin kuuluvista alueista. TSK toivoo, että komissio kehittää tätä lähestymistapaa tulevina vuosina laajentamalla analyysin muihinkin tavoitteisiin, jotta odotettuja vaikutuksia voidaan verrata todellisiin tuloksiin. 4.11. TSK katsoo, että rakennerahastopolitiikan tulee olla yhdenmukaista EU:n muiden tavoitteiden ja toimintalinjojen kanssa. Ympäristökysymyksiin on kiinnitettävä suurta huomiota, sillä on olemassa vaara, että tietyt rakennerahastojen ohjelmat (etenkin perusrakenneinvestoinnit) voivat joissain tapauksissa olla ristiriidassa ympäristönsuojelun vaatimusten kanssa. 4.11.1. Lisäksi koko EU:n yhteenkuuluvuuden kannalta on edelleen tärkeää, että kaikki jäsenvaltiot noudattavat myös jatkossa kilpailupolitiikkaa (varsinkin teollisuuden valtiontukia) sekä julkisia hankintoja ja urakoita koskevia yhteisiä sääntöjä. Samoin rakennerahastojen on kehityttävä edelleen suhteessa yhteiseen maatalouspolitiikkaan, ja niiden tulisi täydentää YMP:n uudistusta tukevia tavoitteita. 4.12. Jotkut katsovat, että rakennerahastoista maksettavat toimet suosivat tuotantoteollisuutta palvelualojen kustannuksella, vaikka jälkimmäisillä on kautta EU:n eniten työpaikkoja. Vaikka onkin totta, että terve ja laajeneva tuotantoala luo paljon mahdollisuuksia palvelusektorille ja rakennerahastoista tuetaan matkailua sekä siihen liittyviä hankkeita tiettyihin rakennerahaston toimiin oikeutetuilla alueilla, saattaisi olla hyvä painottaa enemmän palvelualalle annettavaa suoraa tukea, jos sen voidaan osoittaa edistävän paikallista talouskehitystä. TSK ehdottaa, että tämän alan aluekehitysnäkökohdat, varsinkin tietoyhteiskuntaan ja muuhun korkean teknologian toimintaan liittyvät, otettaisiin paremmin huomioon. 4.12.1. Hyvin monet palvelualan ja erityisesti korkean teknologian yritykset ovat pk-yrityksiä. Vaikka pk-sektorille rakennerahastoista myönnettävän tuen määrä kaksinkertaistuu nykyisin järjestelyin verrattuna vuosiin 1989 93, ja ala saa erityistukea yhteisöaloitteiden toimista, komitea kannattaa tukitoimien kehittämistä pk-yrityksille. Tämä on alue, jolla on tulevaisuudessakin suurin työpaikkapotentiaali ja joka tarvitsee huomattavaa tukea niin uusien yritysten perustamiseen kuin nykyisten kehittämiseen. 4.13. TSK toteaa, että vuoden 1994 asetuksilla tavoitteen 2 alainen tuki myönnettiin kahdeksi kolmen vuoden kaudeksi eikä yhdeksi kuusivuotiskaudeksi kuten tavoitteen 1 tuki. TSK ei aikaisemmin pitänyt tätä tavoitteen 2 alueita koskevaa menettelyä kovinkaan hyvänä vaan jopa mahdollisesti haitallisena, sillä kolme vuotta ei ole tarpeeksi pitkä aika ollakseen tehokas. Nyt, Eurooppa-neuvoston Madridissa käymien keskustelujen jälkeen tiedämme, ettei komissio aio ehdottaa muutoksia tavoitteen 2 tuen alueellisiin kelpoisuusehtoihin toimikauden toisella puoliskolla. TSK pitää tätä päätöstä hyvänä. Tavoitteen 2 alueille on yhtä tärkeää kuin tavoitteen 1 alueillekin, että taloudellinen apu on mahdollisimman jatkuvaa. Tuen menettämisuhasta johtuva epävarmuus on saattanut varjostaa turhaan tavoitteen 2 alueiden kehitysnäkymiä. Bryssel, 10. heinäkuuta 1996. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Carlos FERRER