/* KOM/2010/0658 lopull. - NLE 2010/0324 */ Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI EU:n vesillä ja EU:n aluksiin tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2011





Bryssel 10.11.2010 KOM(2010) 658 lopullinen 2010/0324 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUKSEKSI EU:n vesillä ja EU:n aluksiin tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2011 PERUSTELUT 1. Ehdotuksen tausta | Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Ministerineuvoston on määrä päättää vuosittain kalastusmahdollisuuksista, joita sovelletaan Atlantin ja Pohjanmeren kantoihin sekä kansainvälisiin kalastuksiin, joihin osallistuu EU:n aluksia. Kyseessä on säänneltyjen kantojen lukumääränä mitattuna tärkein kalastusmahdollisuuksia koskeva asetus. Yhdessä Itämeren, Mustanmeren ja syvänmeren kantojen kalastusmahdollisuudet vahvistavien asetusten (viimeksi mainittu annetaan joka toinen vuosi) kanssa tämä asetus rajoittaa kantojen hyödyntämisen yhteisen kalastuspolitiikan (YKP) yleisten tavoitteiden mukaisille tasoille. Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2371/2002[1] vahvistetaan saalis- ja pyyntiponnistusrajoitusten vuosittaisia ehdotuksia koskevat tavoitteet, joilla varmistetaan, että EU:n kalastus on ekologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. Näissä asetuksissa vahvistetut kalastusmahdollisuudet heijastavat koko politiikan onnistumisastetta. Niiden erilaisten välineiden, joita unioni käyttää YKP:n tavoitteisiin pyrkiessään, olisi toimittava yhdessä sen varmistamiseksi, että Euroopan kalavaroja hyödynnetään juuri oikealla tasolla eikä liikaa. Kalastuksenhoito ei ole pelkästään kalastusmahdollisuuksien rajoittamisen tulosta. Määräävässä asemassa voivat olla tältä osin myös laivastopolitiikka ja kalastustoiminnan valvonta, jotka ovat esimerkkejä niistä muista aloista, joilla politiikan keinoin kehitetään aktiivisesti sääntelytoimenpiteitä. Kalastusmahdollisuuksien vuotuisen vahvistamismenettelyn olennainen piirre on sen lyhytaikaisuus. Tämä johtuu lähinnä historiallisista syistä, jotka liittyvät tapaan, jolla yhteinen kalastuspolitiikka sääntelee merialueen ja siellä olevien kalavarojen jakamisesta EU:n kansallisten laivastojen kesken. On tärkeää säilyttää politiikan perustana menettely, jossa kyseinen EU:n laajuinen sopimus uusitaan vuosittain. Tämä ei kuitenkaan estä ottamasta käyttöön pitkän aikavälin hoitoon perustuvia lähestymistapoja. Unioni on edistynyt tässä suhteessa hyvin, ja kaupallisesti tärkeimpiin kantoihin sovelletaan nykyisin monivuotisia hoitosuunnitelmia, joita vuotuisten TACien ja pyyntiponnistuksen enimmäistasojen on noudatettava. Yleinen arvio on, että monivuotiset suunnitelmat toimivat, sillä useimmat niiden avulla säännellyt kannat voivat yleisesti ottaen muita kantoja paremmin. Merkityksellistä politiikkaa, jonka tavoitteiden saavuttaminen on realistisesti mahdollista, voidaan panna täytäntöön ainoastaan pitkällä aikavälillä, erityisesti kun kantojen tila on heikko. Komissio on tätä taustaa vasten julkaissut viitenä vuonna tiedonannon, jossa tarkastellaan tilannetta, johon kalastusmahdollisuuksia koskevien ehdotusten on vastattava. Tämänvuotinen komission tiedonanto vuoden 2011 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta (KOM(2010) 241 lopullinen) sisältää joitakin hyviä uutisia, sillä eräiden kantojen tila on parantunut. Monista kalakannoista on kuitenkin jälleen annettu lausunto, jossa suositetaan saalistasoksi nollaa tai rajoittamaan saaliit mahdollisimman alhaiselle tasolle. Monet kannat ovat turvallisten biologisten rajojen alapuolella. YKP:n mukaisesti käyttöön otetuista säilyttämistoimenpiteistä huolimatta liian monet kannat kuuluvat tällaisiin haavoittuviin luokkiin ja liian harvojen kantojen tila on parantunut. Analyysissä vahvistetaan, että ylihyödynnettyihin kalakantoihin on tarpeen kohdistaa tehostettuja säilyttämistoimenpiteitä. Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) ja tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) vuodeksi 2011 antamissa lausunnoissa korostetaan jälleen kerran monien EU:n vesien kalavarojen heikkoa tilaa. Niissä todetaan kuitenkin, että eräiden tärkeiden kantojen, kuten kummeliturskan, merianturan ja merikrotin tilanne on parantunut. ICES laatii komission pyynnöstä lausunnon strategiasta, jolla pyritään saavuttamaan kestävän enimmäistuoton mukainen kalastuksenhoito vuonna 2015. Unioni sitoutui tähän tavoitteeseen hyväksyessään Johannesburgissa vuonna 2002 pidetyn kestävän kehityksen huippukokouksen päätelmät ja kyseisen huippukokouksen toimeenpanosuunnitelman. | Yleinen tausta Kalastusmahdollisuuksista päättäminen ja niiden jakaminen kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan. EU:n elollisten vesiluonnonvarojen kestävää hyödyntämistä koskevat velvollisuudet perustuvat asetuksen (EY) N:o 2371/2002 2 artiklassa vahvistettuihin velvollisuuksiin. Unionin vahvistamien, hajallaan olevia ja laajasti vaeltavia kalakantoja koskevien kalastusmahdollisuuksien on oltava sopusoinnussa kansainvälisten sopimusten kanssa; tällainen sopimus on muun muassa vuoden 1995 YK:n sopimus hajallaan olevien ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämisestä ja hoidosta. Tällä ehdotuksella säilyttämistoimenpiteet, joista unioni on sopinut kansainvälisten yhteistyökumppaniensa kanssa tällaisten kantojen osalta, saatetaan osaksi EU:n oikeutta, kun ne muunnetaan kalastusmahdollisuuksiksi, olivatpa ne saalis- tai pyyntiponnistusrajoituksia. Sellaisten kantojen osalta, joiden hallinnointi kuuluu ainoastaan unionin vastuulle, ehdotetut kalastusmahdollisuudet noudattavat komissiolle kantojen tilan suhteen toimitettuja tieteellisiä lausuntoja, joiden perusteella määritellään monivuotisten hoitosuunnitelmien kanssa johdonmukaiset saalisrajoitukset. Tällaisten suunnitelmien piiriin kuulumattomien kantojen osalta ehdotetut TACit noudattavat tieteellisiä lausuntoja tiedonannossa KOM(2010) 241 lopullinen kuvaillulla tavalla. Tiedonannossa esitetään joukko asianmukaisina pidettyjä hoitoratkaisuja kullekin eri skenaariolle, jotka voivat seurata tieteellisistä lausunnoista, riippuen kannan tilasta (vaihtelee "kestävällä tasolla hyödynnetystä" "uhanalaiseen") tai havaituista suuntauksista, jos käytettävissä olevien tietojen perusteella ei voida antaa tarkkaa arviota. Kannat jaotellaan eri luokkiin. Kullekin luokalle vahvistetaan sen jälkeen säännöt, jotka määrittävät saalis-/pyyntiponnistusrajoitukset, joita olisi sovellettava. Tieteelliset lausunnot riippuvat ensisijaisesti käytettävissä olevista tiedoista. Ainoastaan kannat, joista on riittävästi luotettavaa tietoa, voidaan arvioida esittämällä kokoarvioita ja ennusteita siitä, miten ne reagoivat erilaisiin hyödyntämisskenaarioihin (saalisvaihtoehtoja koskevat taulukot). Tilanne on tämä ainoastaan eräiden säänneltyjen kantojen kohdalla. Muiden kantojen hallinnoinnin on perustuttava indikaattorien, kuten ilmoitettujen saaliiden pohjalta havaittuihin suuntauksiin, jotka voivat olla enemmän tai vähemmän luotettavia. Joissakin tapauksissa luotettavien tietojen puute estää tutkijoita esittämästä lausuntoja edes suuntauksista. Neuvoston olisi kaikissa tällaisissa tapauksissa vahvistettava kalastusmahdollisuudet ennalta varautuvan lähestymistavan perusteella säilyttämistoimenpiteitä toteuttaen. Tämän lähestymistavan noudattaminen on joskus vaikeaa ottaen huomioon kaikki asiaan liittyvät intressit. Komission on kuitenkin tehtävä ehdotukset tätä periaatetta noudattaen. On ehdottoman tärkeää soveltaa tiukasti varsinkin sitä sääntöä, jonka mukaan kalastuspainetta ei saa lisätä, ellei tieteellisistä lausunnoista käy ilmi, että se on mahdollista asianomaista kantaa vahingoittamatta. | Voimassa olevat aiemmat säännökset Ehdotuksessa käsiteltyä alaa koskevat nykyiset säännökset ovat voimassa 31. päivään joulukuuta 2010 asti, lukuun ottamatta eräitä pyyntirajoituksia, joita sovelletaan 31. päivään tammikuuta 2011 asti. | Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotetut toimenpiteet on suunniteltu yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisesti, ja ne ovat yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa. | 2. Kuulemiset ja vaikutusten arviointi | Intressitahojen kuuleminen | Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Ehdotuksessa otetaan huomioon kuulemiset, jotka on toteutettu neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean (ACFA, jonka muodostavat kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoalaa, jalostusalaa ja kauppaa edustavien ammattialajärjestöjen edustajat sekä muiden kuin ammattialajärjestöjen edustajat, jotka edustavat kuluttaja-, ympäristö- ja kehitysyhteistyöasioita) sekä sellaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa, joiden etua tämän ehdotuksen soveltamisalaan kuuluva kalastustoiminta koskee. Nämä kuulemiset on toteutettu yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetun komission tiedonannon (KOM(2006) 246 lopullinen) perusteella. Tässä tiedonannossa vahvistetaan ns. aikaistamismenettelyn periaatteet. Komissio laati tässä yhteydessä seuraavat neljä kuulemisasiakirjaa tämän ehdotuksen kannalta merkityksellisistä kysymyksistä: keisarihummerien alueellisesti jäsennelty hallinnointi alueella VII; punakampelan TAC-alueiden erottelu alueilla VII d ja VII e; pyyntiponnistuksen hallinnointi alueilla VII f ja g: ekosysteemiin perustuva lähestymistapa; luokkaan 11 kuuluviin kantoihin liittyviä epävarmuustekijöitä käsittelevät hallinnointipäätökset. Ensimmäiset kaksi asiakirjaa koskevat saalisrajoitusten alueelliseen täytäntöönpanoon liittyviä teknisiä mukautuksia ja laskelmia, jotka ovat tarpeen jäsenvaltioiden kiintiö-osuuksien vastaavaa mukauttamista varten. Kolmas asiakirja koskee pyyntiponnistuksen enimmäistason käyttöönottoa niiden yleisten lausuntojen mukaisesti, joiden mukaan Kelttienmeren kantoja koskeva pyyntiponnistus on pidettävä ennallaan tai sitä on vähennettävä. Viimeksi mainitussa asiakirjassa tarkastellaan mahdollista lähestymistapaa päätösten tekemiseksi kannoista, joista tutkijat eivät tarvittavien tietojen puuttuessa pysty antamaan lausuntoja. Tästä lähestymistavasta keskustellaan myös vuotta 2012 koskevan ehdotuksen laatimista varten. Ehdotetun lähestymistavan täytäntöönpano edellyttäisi ensiksi sen käsittelemistä tieteellisten lausuntojen antamista koskevan menettelyn puitteissa vuoden 2011 alkupuoliskolla. Nämä aikaistamismenettelyyn liittyvät asiakirjat toimitettiin jäsenvaltioille ja myös alueellisille neuvoa-antaville toimikunnille palautteen antamista varten. Komissio järjesti 14. lokakuuta neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean ja alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien yhteisen kokouksen, jota edelsi 14. syyskuuta järjestetty avoin seminaari (johon osallistui jäsenvaltioiden edustajia, Euroopan parlamentin jäseniä, kalastusalan asiantuntijoita sekä sidosryhmien, lehdistön ja suuren yleisön edustajia). Näissä tilaisuuksissa esiteltiin ja käsiteltiin tieteellisten lausuntojen tuloksia ja niiden keskeisiä vaikutuksia. Kuulemismenettely perustui myös komission tiedonantoon vuoden 2011 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta (KOM(2010) 241 lopullinen), jossa esitetään komission kalastusmahdollisuuksia koskevat näkemykset ja aikeet tilanteessa, jossa kantojen tilaa koskevaa vuoden 2011 tieteellistä lausuntoa ei vielä ollut käytettävissä. | Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Samalla kun aikaistamismenettely keskittyy teknisiin näkökohtiin, kalastusmahdollisuuksia koskevaan komission kuulemiseen saatu vastaus kuvastaa jäsenvaltioiden ja sidosryhmien näkemyksiä arviosta, jonka komissio on laatinut kalavarojen tilasta ja siitä, miten voidaan varmistaa asianmukainen hoitoratkaisu. Neljä jäsenvaltiota ja neljä alueellista neuvoa-antavaa toimikuntaa on esittänyt tältä osin näkemyksensä vastauksena komission tiedonantoon. Kunkin alueellisen neuvoa-antavan toimikunnan tekemät huomiot voidaan esittää lyhyesti seuraavasti: Lounaisten vesialueiden toimikunta: Kannattaa kestävän enimmäistuoton tavoitetta ja pahoittelee, ettei komissio alkanut pyrkiä tähän tavoitteeseen jo aiemmin. Tavoite olisi pantava täytäntöön sekakalastuksessa ekosysteemiin perustuvan lähestymistavan puitteissa. Pahoittelee kuitenkin sitä, että kyseinen lähestymistapa johtaa luokkiin 2 ja 3 kuuluvien kantojen osalta suurempiin TACien vähennyksiin kuin mitä muutoin aiheutuisi. Asiassa, joka koskee yksittäisten jäsenvaltioiden TAC-päätösten siirtämistä jäsenvaltioiden vastuulle, toimikunta katsoo, että olisi luotava alan toimijoiden kuulemismekanismi sen sijaan, että yksinomainen vastuu annettaisiin jäsenvaltioille. Kannattaa monivuotisia suunnitelmia, joiden pitäisi kuitenkin sisältää teknisiä toimenpiteitä, kapasiteetin ja pyyntiponnistuksen rajoituksia jne., ja ne olisi laadittava alueellisissa puitteissa. Korostaa, että puuttuvat tieteelliset tiedot ovat ongelma. Kyseenalaistaa eteläistä kummeliturskakantaa koskevat pyyntiponnistustiedot. Vastustaa siirtymistä keskimääräisille saalistasoille luokissa 6 ja 9. Luoteisten vesialueiden toimikunta: Huomauttaa, että EU:lla on oikeudellinen velvoite saavuttaa kestävän enimmäistuoton tavoite. Tieteellisten epävarmuustekijöiden ja tiedon puutteen vuoksi komission on kuitenkin tehtävä valintoja varotoimien tasolla. Luoteisten vesialueiden toimikunta pelkää lounaisten vesialueiden toimikunnan tavoin, että tämä johtaa luokissa 2 ja 3 aiempia vuosia suurempiin TACien vähennyksiin. Toimikuntaan kuuluvat teollisuuden edustajat myöntävät, että on täysin mahdotonta arvioida kyseisen uuden periaatteen mukaisesti kullekin kannalle tehtyjen vuoden 2011 ehdotusten sosioekonomisia vaikutuksia kaikkiin kalastajiin. Ne korostavat kuitenkin, että tällainen arviointi olisi laadittava ennen kuin politiikan linjaan tehdään erityisen merkittäviä muutoksia. Kelttienmerellä toteuttavan hallinnoinnin suhteen luoteisten vesialueiden toimikunta suosii pikemminkin kalastuskapasiteetin kuin pyyntiponnistuksen rajoittamista. Osa-alueilla VII d ja VII e toteutettavan punakampelan hallinnoinnin suhteen toimikunta ei ole samaa mieltä ehdotetusta TACien jaosta näiden kahden kannan sekoittumiseen liittyvien syiden vuoksi, ja se uskoo, että näitä kalastuksia harjoittavilla jäsenvaltioilla on parhaat edellytykset hallinnoida TACia siten, että kestävyystavoitteet saavutetaan. Toimikunta ehdottaa, että alueella VII a harjoitettavaa keisarihummerin kalastusta varten laaditaan yhdennetty kalastuksenhoitosuunnitelma, jolla olisi säänneltävä myös tässä kalastuksessa yleisesti sivusaaliksi saatavien valkoturskan ja merianturan säilyttämistä. Pelagisten kantojen toimikunta Olisi toivonut komissiolta myönteisempää arviota pelagisista kannoista. Kannattaa ICESin esittämää kestävän enimmäistuoton strategiaa. Olisi halunnut tunnustusta käsitykselle, jonka mukaan pelagisten lajien TACit vahvistetaan tieteellisten lausuntojen mukaisesti. Vaatii edelleen parempia tietoja. Kannattaa Itämeren läntiselle silakkakannalle laadittavaa pitkän aikavälin suunnitelmaa. Pahoittelee läntisen piikkimakrillikannan monivuotisen suunnitelman hyväksymisessä tapahtunutta viivästystä. Toteaa, että on tarpeen vahvistaa menettely kestävän enimmäistuoton mukaista kalastuskuolevuutta (Fmsy) koskevien arvioiden tarkistamiseksi. Pahoittelee sosiaalisen ja taloudellisen analyysin puuttumista. Pohjanmeren toimikunta Suosii useita lajeja koskevaa, ekosysteemiin perustuvaa lähestymistapaa. Vastustaa luokkiin 2 ja 10 kuuluville kannoille tehtäviä 25 prosentin vähennyksiä; katsoo, että niiden olisi oltava ainoastaan 15 prosenttia. Katsoo, että olisi parempi säilyttää hieman joustovaraa sen sijaan, että Fmsy saavutettaisiin neljässä samansuuruisessa erässä vuoteen 2015 mennessä. On huolissaan siitä, että monia kantoja koskeva tiedonsaanti on vähäistä ja kannustaa käyttämään kalastajilta saatavia tietoja. Väittää, että jatkuvat pyyntiponnistuksen vähennykset johtavat saaliiden poisheittämisiin. Pahoittelee sosiaalisen ja taloudellisen analyysin puuttumista vuosittaisista päätöksistä. Toivoisi aloitteita, joilla vastuuta siirrettäisiin myös sidosryhmille. Lisää syvänmeren lajien pyyntiponnistuksen enimmäismääriä koskevan selvennyksen, joka osoittaa, että enimmäismäärät vahvistetaan erikseen suhteessa kunkin jäsenvaltion kirjattuun kalastustoimintaan. Vastustaa luokkaan 11 kuuluville kannoille tehtäviä vähennyksiä. * * * Sidosryhmät vetoavat periaatteeseen, jonka mukaan vuosittaisiin TACeihin ja kiintiöihin mahdollisesti tehtävien muutosten on oltava asteittaisia, jotta taloudellinen toiminta häiriintyisi lyhyellä aikavälillä mahdollisimman vähän. Kuten jäljempänä esitetyissä ehdotuksen yksityiskohtaisissa perusteluissa täsmennetään, asteittaisen mukauttamisen ja kalastusmahdollisuuksien vuotuisten muutosten rajoittamisen periaate on sisällytetty ehdotukseen, jos tämä on ollut mahdollista heikentämättä haavoittuvien kalavarojen tilaa. Sidosryhmät esittävät huomautuksia myös tavoitteesta, jonka mukaan kalakannat on elvytettävä kestävän enimmäistuoton tasolle unionin kestävän kehityksen huippukokouksessa Johannesburgissa vuonna 2002 antaman sitoumuksen mukaisesti. Ne hyväksyvät kyseisen tavoitteen yleisesti ottaen mutta pahoittelevat, että sellaisen asteittaisen lähestymistavan kehittäminen, jolla tavoite on määrä saavuttaa vuonna 2015, saattaa nyt tuottaa alalle ongelmia, sillä toiminta-aikaa on enää vain viisi vuotta. Ne uskovat, että tarvittavat mukautukset saattavat vähentää niiden saalisodotuksia sellaisten kantojen osalta, joiden suojelutaso on kohtuullisen hyvä. Kestävän enimmäistuoton tavoite voikin tällaisten kantojen osalta edellyttää vähentämään saaliita niiden paremmasta tilasta saatavien hyötyjen maksimoimiseksi verrattuna saalistasoihin, joiden tavoitteena on pelkästään pitää kanta turvallisten biologisten rajojen sisäpuolella. Sellaisten kantojen yhteydessä, joiden osalta on olemassa riittävät tekniset perusteet jatkaa tämän strategian noudattamista, on noudatettu ICESin ehdottamaa lähestymistapaa, jonka mukaan kestävä enimmäistuotto olisi saavutettava asteittain mutta siten, että alhaisella tasolla oleviin kantoihin sovellettaisiin lisäsuojatoimenpiteitä. Jos noudatettaisiin alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien esittämiä näkemyksiä kannoista, joiden tila on suhteellisen hyvä, luovuttaisiin Johannesburgin tavoitteesta juuri niiden kalavarojen osalta, joiden suhteen kyseinen tavoite näyttäisi olevan parhaiten saavutettavissa. Sidosryhmät ovat varsin yhtä mieltä tarpeesta siirtää lisää vastuuta alan toimijoille. Kaikissa vastauksissa korostetaan parempien tietojen tarvetta ja ehdotetaan kalastusalan aktiivisempaa roolia tällaisten tietojen toimittamisessa tutkijoille. Vastuun hajauttaminen edellyttää kuitenkin vastuun ottamista toiminnan laiminlyönnin seurauksista. Tällaiset seuraukset tulevat ilmi kantojen tilan kehittyessä. Ellei tila parane, kalastusmahdollisuuksien on pysyttävä vähäisinä tai niitä on entisestään vähennettävä. | Asiantuntijatiedon käyttö | Lähteenä olleet tieteenalat ja asiantuntemuksen alat Kalabiologia ja kalataloustiede | Käytetty menettely Komissio kuuli kansainvälistä riippumatonta tieteellistä elintä ICESiä ja järjesti STECF:n täysistunnon. ICESiltä saatu lausunto perustuu ICESin kanssa kehitettyyn lausuntojärjestelmään, jota käytetään ICESin asiakkaiden, kuten komission, esittämien pyyntöjen mukaisesti. STECF antaa lausuntonsa komissiolta saamiensa toimintaohjeiden mukaisesti. | Tärkeimmät organisaatiot ja asiantuntijat, joita on kuultu - Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES). - Tieteellis-teknis-taloudellinen kalastuskomitea (STECF). | Tiivistelmä saaduista ja huomioon otetuista asiantuntijalausunnoista ICES on antanut vuonna 2010 ensimmäisen kerran lausunnossaan kolme vaihtoehtoa, jotka koskevat: ennalta varautuvaan lähestymistapaan perustuvan järjestelmän täytäntöönpanoa historiallisen jatkuvuuden varmistamiseksi; ICESin kestävän enimmäistuoton strategian välitöntä soveltamista; ICESin kestävän enimmäistuoton strategian asteittaista täytäntöönpanoa, joka johtaa täysimittaiseen täytäntöönpanoon vuonna 2015 (Johannesburgin huippukokouksen mukaisesti). Nämä vaihtoehdot esitetään niiden tietojen lisäksi, jotka ovat tarpeen tiedonannossa KOM(2010) 241 lopullinen kuvailtujen sääntöjen täytäntöönpanemiseksi, mukaan luettuna asteittainen siirtyminen nykyisistä kalastuskuolevuuden tasoista kestävän enimmäistuoton (Fmsy) mukaisille tasoille vuoteen 2015 mennessä. Lausunnosta ilmenneet tärkeimmät aluekohtaiset seikat voidaan esittää seuraavasti: Pohjanmeri, Skagerrak ja Kattegat (ICES-alueet II a (EU:n vedet), III ja IV) Pienet lisäykset mahdollisia punakampelan osalta. Pieniä vähennyksiä tarvitaan merianturan, sillin, keisarihummerin, koljan, valkoturskan ja seidin osalta. Turskan kalastuskuolevuus on nousussa vuodesta 2007 alkaen, ja kyseinen kanta on edelleen biomassan viitearvon alapuolella, vaikka toimenpiteitä on toteutettu saaliiden poisheittämisen välttämiseksi. Saalisarviot ovat noin kolme kertaa kiintiön suuruiset. Silliä ja koljaa kalastetaan edelleen kestävän enimmäistuoton tasolla. Skotlannin länsipuolella ja Irlannin pohjoispuolella sijaitseva vesialue (ICES-alue VI) Valkolihaiset kalat on kalastettu lähes loppuun tällä alueella harjoitetussa pohjakalastuksessa, joka nojautuu nyt keisarihummeriin, merikrottiin ja lasikampelaan. Merikrotit: uusista selvityksistä käy ilmi, että kannan runsaus on pienentynyt vuodesta 2007 alkaen ja biomassa vuodesta 2009 alkaen. Tämä viittaa tarpeeseen soveltaa 15 prosentin suuruista TAC-vähennystä luokkaan 7. Valkolihaiset kalat ovat yhä ongelma. Huolimatta (hyvin kiistellyistä) uusista teknisistä toimenpiteistä, joita on toteutettu Skotlannin länsipuolella, koljasaaliista heitettiin pois vuonna 2009 edelleen 66 prosenttia. Kolja on edelleen huomattavasti alle biomassan kynnysarvon (Blim); valkoturskakanta on romahtanut; turskakanta osoittaa merkkejä hyvin pienestä lisääntymisestä mutta on edelleen myös selvästi alle Blim-arvon. Keisarihummeria koskeva lausunto on jälleen kerran rajoittava ja edellyttää 15 prosentin vähennystä. Tietopohja on puutteellinen epäluotettavien saalisraporttien vuoksi. Turskasuunnitelmassa vaaditaan TACiin ja pyyntiponnistukseen tehtäviä 25 prosentin lisävähennyksiä. Irlanninmeri (ICES-alue VII a) Tilanne ei ole muuttunut viime vuodesta: Saalisraportteihin liittyy edelleen ongelmia; valkoturskan tai merianturan ehtymiseen ei ole näkyvissä ratkaisua. Turskasuunnitelmassa vaaditaan TACiin ja pyyntiponnistukseen tehtäviä vähintään 25 prosentin lisävähennyksiä. Kaikki kalakannat ovat uhanalaisia punakampelaa ja silliä lukuun ottamatta. On tarpeen harkita tämän alueen kalastuksen perusteellista uudelleenarviointia. Kelttienmeri (ICES-alueet VII b–k) Porcupinematalikon keisarihummerikannan tila on edelleen heikko, mutta vuonna 2010 toteutetun kausittaisen pyyntikiellon vaikutuksista on saatu rohkaisevia signaaleja. Keisarihummerin poisheitettyjen saaliiden arvioidaan olevan noin 20–25 %. Alueen VII e merianturakantaa koskeva arvio ja lausunto on otettu jälleen käyttöön: monivuotinen suunnitelma on jälleen toimintakykyinen. Merikrotin TACin lisäys on mahdollinen, mutta tässä lausunnossa ei kuitenkaan oteta huomioon neuvoston jo viime vuonna hyväksymää lisäystä. Biskajanlahti ja Pyreneiden niemimaan Atlantin puoleinen alue Pyreneiden niemimaan länsipuolisten vesien sardellikanta osoittaa vähenemisen merkkejä. Merikrotin TACin lisäys on mahdollinen. Etelänkummeliturskasuunnitelman täytäntöönpano ei ole ollut tehokasta: kalastuskuolevuus ei ole vähentynyt ja TACit on ylitetty. Pieni TACin alennus lasikampeloiden osalta. Keisarihummeri: 10 prosentin vähennykset alueilla VIII c ja IX a; TAC pysyy ennallaan alueilla VIII a ja b. Biskajanlahden merianturan TAC-vähennys tarpeen. Syvänmeren kannat (kaikki alueet) Eräät runsausindeksit osoittavat kasvusuuntausta molvan, keilan ja tylppäpyrstömolvan osalta, mutta kannan koon kehityksestä ei voida tehdä johtopäätöksiä käytettävissä olevien tietojen pohjalta. Tutkijat ovat edelleen sitä mieltä, että kantoja olisi hallinnoitava ensisijaisesti pyyntiponnistusrajoituksin ja että on tarpeen jatkaa tai laajentaa toimenpiteitä, joilla vältetään eräiden lajien paikallisten yhdyskuntien ehtyminen (keltaroussi, tylppäpyrstömolva). | STECF vahvistaa ICESin antamat lausunnot ja on joissain tapauksissa täydentänyt niitä. | Asiantuntijalausuntojen julkistaminen Kaikki STECF:n raportit ovat saatavilla MARE-pääosaston internet-sivuilta sen jälkeen, kun komissio on ne virallisesti hyväksynyt. Kaikki ICESin raportit ovat saatavilla sen internet-sivuilta. | Vaikutusten arviointi Kalastusmahdollisuuksista annettava asetus ei ole enää väline, joka antaa yksistään neuvostolle mahdollisuuden hyväksyä monimutkaisia toimenpidepaketteja, ja sen on noudatettava SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa vahvistettuja edellytyksiä. Näin ollen se soveltuu hyvin tuloshakuisuuteen perustuvaan lähestymistapaan. Jos politiikka toimii kokonaisuudessaan paremmin, vuotuiset kalastusmahdollisuudet paranevat. Tämä pitää sisällään erityisesti laivaston hallinnoinnin, rakenteellisen tuen, valvonnan ja täytäntöönpanon, markkinoiden sääntelyn ja hallinnointivälineiden integroinnin kattavaksi meripolitiikaksi. Kyseistä välinettä on kuitenkin edelleen tarpeen käyttää Euroopan pyynti- ja jalostusteollisuuden tarvitsemien kalavarojen säilyttämiseksi vaadittavien mukautusten tekemiseen ja liian suuresta kalastuskuolevuudesta meriympäristölle aiheutuvien negatiivisten vaikutusten ehkäisemiseen tai korjaamiseen. Unioni on hyväksynyt joukon monivuotisia hoitosuunnitelmia taloudellisesti tärkeimmille kannoille, joita ovat esimerkiksi kummeliturska, turska ja kampelakalat. Tällaisille suunnitelmille on tehtävä vaikutusten arviointi ennen kuin ne voidaan hyväksyä. Kun suunnitelmat ovat voimassa, niissä määritellään TAC-tasot, jotka on vahvistettava tietyn vuoden osalta niiden pitkän aikavälin tavoitteiden saavuttamiseksi. Komission on tehtävä TAC-ehdotuksensa näiden suunnitelmien mukaisesti. Monet ehdotukseen sisältyvät tärkeät TACit ovat näin ollen seurausta erityisestä vaikutuksen arvioinnista, joka on tehty niiden perustana olevaa suunnitelmaa varten. Muiden kantojen osalta, ja huolimatta siitä, että monivuotiset suunnitelmat eivät ole niiden osalta voimassa, ehdotuksessa pyritään välttämään lyhyen aikavälin ratkaisuja ja suosimaan pitkän aikavälin kestävyyttä koskevia päätöksiä. Tämä edellyttää monissa tapauksissa kalastusmahdollisuuksien asteittaisempaa vähentämistä. Pienemmät TACit johtavat näin ollen lyhyellä aikavälillä kalastusmahdollisuuksien lisääntymiseen, kun ylihyödynnetyt kannat elpyvät. Lähestymistavan keskipitkän ja pitkän aikavälin vaikutusten arvioidaan pyyntiponnistuksen alenemisen seurauksena olevan ympäristön osalta vähäisiä. Kalastusalusten lukumäärän ja/tai keskimääräisen pyyntiponnistuksen alusta kohti arvioidaan vähenevän, ja purettujen saaliiden arvioidaan pysyvän muuttumattomina tai kasvavan. | 3. Ehdotukseen liittyvät oikeudelliset näkökohdat | Ehdotetun toimen lyhyt kuvaus Ehdotuksessa vahvistetaan saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset, joita sovelletaan EU:n kalastuksiin sekä kansainvälisiin kalastuksiin silloin, kun EU:n alukset osallistuvat niihin. Rajoitusten avulla pyritään saavuttamaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoite, jonka mukaan olisi varmistettava, että yhteisön kalastus on biologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. | Oikeusperusta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 43 artiklan 3 kohta. | Toissijaisuusperiaate Ehdotus kuuluu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi siihen ei sovelleta toissijaisuusperiaatetta. | Suhteellisuusperiaate Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavista syistä: | Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko unionille. SEUT:n 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet. Ehdotetussa neuvoston asetuksessa jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EY) N:o 2371/2003 20 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat puolestaan vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet parhaaksi katsomallaan tavalla eri alueiden tai toimijoiden kesken. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. | Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen vuosittain, ja sen täytäntöönpanemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. | Sääntelytavan valinta | Ehdotettu sääntelytapa: asetus. | Kyseessä on SEUT:n 43 artiklan 3 kohtaan perustuva ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 mukainen kalastuksenhoitoa koskeva ehdotus. | 4. Talousarviovaikutukset | Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. | 5. Lisätiedot | Yksinkertaistaminen | Ehdotuksella yksinkertaistetaan (EU:n tai kansallisten) viranomaisten hallintomenettelyjä, erityisesti pyyntiponnistuksen hallinnointia koskevien vaatimusten osalta. | Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke | Ehdotus koskee vuodeksi 2011 annettavaa vuotuista asetusta eikä sen vuoksi sisällä tarkistuslauseketta. | Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus Lissabonin sopimuksessa otetaan käyttöön yhteispäätösmenettely yhteiseen kalastuspolitiikkaan kuuluvien asioiden tavanomaisena päätöksentekomenettelynä. Sopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa määrätään poikkeuksesta, joka koskee kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä. Neuvosto hyväksyy nämä toimenpiteet komission ehdotuksesta parlamenttia kuulematta. Tämä ehdotus rajoittuu sen vuoksi kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen sekä näiden mahdollisuuksien käyttöön toiminnallisesti liittyviin edellytyksiin. Saalisrajoitusten ja pyyntiponnistuksen hallinnoinnin osalta ehdotus noudattaa ns. aikaistamismenettelyn periaatteita, jotka on vahvistettu yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta neuvostolle ja Euroopan parlamentille annetussa komission tiedonannossa (KOM(2006) 246 lopullinen) ja vuoden 2011 kalastusmahdollisuuksista koskevasta kuulemisesta annetussa komission tiedonannossa (KOM(2010) 241 lopullinen), jossa esitetään komission kalastusmahdollisuuksia koskeviin ehdotuksiin liittyvät näkemykset ja aikeet tilanteessa, jossa kantojen tilaa koskevaa vuoden 2011 tieteellistä lausuntoa ei vielä ollut käytettävissä. Kyseisen tiedonannon mukaisesti yhä useampien kantojen, kuten kummeliturskan, merianturan, punakampelan ja keisarihummerin kalastusmahdollisuudet on vahvistettu asianomaisissa monivuotisissa suunnitelmissa esitettyjen sääntöjen perusteella. Niiden kantojen osalta, joille on ehdotettu uusia monivuotisia suunnitelmia (läntinen piikkimakrillikanta) sekä niiden kantojen osalta, joista neuvosto ja komissio antoivat joulukuussa 2009 kokoontuneessa neuvoston kokouksessa sitovan julkilausuman (Kelttienmeren silli ja alueiden V b ja VI a kolja), ehdotus noudattaa kyseisissä suunnitelmissa ja julkilausumassa vahvistettuja sääntöjä. Turskakantojen erityistilannetta olisi korostettava. Näiden läntisten vesialueiden (Irlanninmeri, Skotlannin länsipuolinen alue ja Kattegat) kantojen primaarinen biomassa on laskenut alle 5 prosenttiin, minkä vuoksi ne ovat romahtaneet. Kyseisiin kantoihin, samoin kuin Pohjanmeren, Skagerrakin ja Englannin kanaalin itäosan turskakantoihin, sovelletaan monivuotista hoitosuunnitelmaa (18. joulukuuta 2008 annettu asetus (EY) N:o 1342/2008), jota ei tieteellisten lausuntojen perusteella ole pantu asianmukaisesti täytäntöön. Paranemisen sijaan näiden kantojen tila heikkenee jatkuvasti. Saaliiden, myös poisheitettyjen määrien, arvioidaan olevan merkittävästi säänneltyjä tasoja suuremmat, mikä viittaa riittämättömään kalastuksen valvontaan ja luotettavien tietojen puutteeseen. Tämä on johtanut kolmen kannan osalta (Irlanninmeren, Skotlannin länsipuolisen alueen ja Kattegatin kannat) jälleen kerran "puutteellisten tietojen tilanteeseen", eikä näkyvissä ole merkkejä kyseisten kantojen romahtamiseen johtaneiden suuntausten muutoksesta. Pohjanmeren turskakannan tilanteesta on keskusteltava Norjan kanssa, sillä kyseessä on jaettu kanta. Hoitosuunnitelmasta annetun asetuksen 10 artiklan 2 kohdassa säädetään kuitenkin, että kun kyse on kannoista, joiden hoito on yksinomaan unionin vastuulla, neuvosto soveltaa tavanomaista tiukempia toimenpiteitä, jos kannat eivät STECF:n lausunnon mukaan ole asianmukaisesti elpymässä. Saadussa lausunnossa annetut tiedot riittävät sen johtopäätöksen tekemiseen, että tätä säännöstä voidaan soveltaa, ja ICES ja STECF mainitsevatkin asiasta. Vaikuttaa aiheelliselta lakkauttaa kyseiset kalastukset asteittain, kantojen romahtanut tila huomioon ottaen. Ehdotuksessa esitetään sen vuoksi 50 prosentin TAC-vähennystä tavanomaisesti sovellettavan 25 prosentin vähennyksen sijasta. Pyyntiponnistusta vähennettäisiin joka tapauksessa 25 prosenttia. Kalastuskaudeksi 2012 ehdotettaisiin näin ollen nolla-TACia. Samalla komissio pyytää jäsenvaltioita toteuttamaan tarvittavat toimet mainittujen toimenpiteiden täytäntöönpanon valvomiseksi tarkoin. Ehdotus noudattaa myös komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille antamaa tiedonantoa EU:n kalastusalan kestävyyden edistämisestä kestävän enimmäistuoton avulla (KOM(2006) 360 lopullinen) sikäli, että ehdotetut kalastusmahdollisuudet eivät johda asianomaisten kantojen kalastuskuolevuuden lisääntymiseen. Tällainen lisääntyminen olisi ristiriidassa EU:n ja jäsenvaltioiden kestävän kehityksen huippukokouksessa Johannesburgissa tekemän sitoumuksen kanssa, jonka mukaan tavoitteena on pitää kannat sellaisella tasolla tai palauttaa ne sellaiselle tasolle, jolla voidaan varmistaa kestävä enimmäistuotto. Tavoite pyritään saavuttamaan uhanalaisten kantojen osalta kiireellisesti ja jos mahdollista viimeistään vuonna 2015. Viime vuonna käyttöön otettu mahdollisuus pyytää turskan lisäsaaliita, jotka ovat enintään 5 prosenttia turskaa koskevien kalastustietojen täydelliseen dokumentointiin liittyvästä kiintiöstä, säilytetään tässä ehdotuksessa mutta hakasulkeissa, koska kyseiset säännökset edellyttävät Norjan kanssa tehtävää sopimusta. Kaikista tällaisista aloitteista edellytetään kaikissa tapauksissa erityisesti STECF:n laatimaa tieteellistä ennakkoarviointia. Tällä perustella tässä ehdotuksessa esitetään saaliskiintiöön liittyvää kannustinta alueen VII e merianturan TACin osalta. Ehdotus sisältää eräiden alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen kanssa sovittuja saalisrajoituksia. Etelä-Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön (SPRFMO), sinievätonnikalan suojelukomission (CCSBT), Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen suojelukomission (CCAMLR), Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC), Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestön (SEAFO), Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomission (WCPFC), Intian valtameren tonnikalakomission (IOTC) ja Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) saalisrajoituksista ja muista suosituksista päätetään kyseisten järjestöjen vuosikokouksissa, jotka järjestetään loka- ja joulukuun 2010 välisenä aikana. Grönlannin vesien kantoja sekä Norjan ja Färsaarten kanssa jaettuja kantoja koskevat TACit vahvistetaan vasta kun marras- ja joulukuussa 2010 käytävät neuvottelut on saatu päätökseen. Kyseiset TACit on sen vuoksi merkitty ”pro memoria” (pm). Turskankalastuksessa on vuodesta 2009 alkaen sovellettu kilowattipäiviin perustuvaa pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää, ja sen soveltamista jatketaan vuonna 2011. Englannin kanaalin länsiosan merianturaan, eteläiseen kummeliturskaan ja keisarihummeriin sovelletaan vuonna 2011 edelleenkin hallinnointijärjestelmää, joka perustuu kalastustoimintaa harjoittaville alustyypeille myönnettäviin merelläolopäiviin, mutta tämän asetusehdotuksen mukaan jäsenvaltiot voivat jatkossakin soveltaa myös kilowattipäiviin perustuvaa järjestelmää, jonka tavoitteena on kalastusmahdollisuuksien tehokkaampi käyttö ja säilyttämiskäytäntöjen edistäminen yhteisymmärryksessä kalastusalan kanssa. Etelänkummeliturskan ja keisarihummerin kalastukseen sovellettavien pyyntiponnistussääntöjen osalta ehdotuksessa rationalisoidaan järjestelmää, jolla vahvistetaan kuhunkin jäsenvaltioon sovellettavat pyyntiponnistuksen enimmäistasot. Vuodesta 2011 alkaen asetuksessa vahvistetaan kullekin jäsenvaltiolle konkreettinen luku. Tämä mahdollistaa avoimemman menettelyn kyseistä kalastusta harjoittaneilta romutetuilta aluksilta peräisin olevien merelläolopäivien uudelleenjakamiseksi, ja kullekin jäsenvaltiolle vahvistetaan tarkat luvut niiden romutustoiminnan mukaisesti. Eri kantojen osalta liitteessä II vahvistettu pyyntiponnistuksen sallittu enimmäistaso, jotka mitataan joko aluksen merelläolopäivinä tai pyyntiponnistusryhmän kilowattipäivinä, ilmoitetaan nykyisellään väliaikaisesti, ja sitä saattaa olla tarpeen tarkistaa STECF:ltä sen marraskuussa 2010 pidettävän täysistunnon jälkeen saatavan lopullisen lausunnon perusteella. Tuulenkalankalastuksessa sovellettavan lopullisen pyyntiponnistuksen vahvistamista EU:n vesillä alueilla II a, III a ja IV koskevat menetelmät ovat nekin vielä tutkittavina. Tämä ehdotus sisältää Kelttienmeren pyyntiponnistuksen rajoittamista koskevia toimenpiteitä, joita ehdotetaan ensimmäisen kerran vuotta 2011 koskevan sääntelyn yhteydessä. Ehdotetut toimenpiteet liittyvät tällä alueella harjoitettavan pyyntiponnistuksen rajoittamiseen, jota sovellettaisiin erottelematta kaikkeen kalastukseen. Ehdotetaan, että pyyntiponnistuksen ylärajaksi vahvistettaisiin 10 prosentin vähennys viitevuonna 2007 sovelletuista pyyntiponnistustasoista. Tämä viitevuosi on valittu, jotta vältettäisiin syrjimästä jäsenvaltioita, jotka ovat muutaman viimeksi kuluneen vuoden aikana toteuttaneet vähennyksiä, niiden jäsenvaltioiden kustannuksella, jotka ovat lisänneet kyseisellä alueella soveltamaansa pyyntiponnistusta samalla kaudella. Tätä toimenpidettä voidaan perustella sillä seikalla, että useimpia tämän alueen kantoja koskevissa tieteellisissä lausunnoissa neuvotaan joko vähentämään tai olemaan lisäämättä pyyntiponnistusta. Näiden kalastusten sekakalastusluonteen vuoksi on aiheellista toteuttaa yleinen pyyntiponnistuksen rajoittamistoimenpide, jonka täytäntöönpano ja valvonta on helpompaa. Sitä sovellettaisiin ICES-alueen VII osa-alueilla f ja g, joilla suurin osa pyyntiponnistuksesta käytetään. Laivastoon kohdistuvien vaikutusten uskotaan olevan vähäisiä, sillä toimenpiteen on määrä vakauttaa kalavesillä vallitseva nykyinen tilanne. Toimenpide vaikuttaa suotuisasti kantoihin, sillä se estää pyyntiponnistuksen siirtymisen tälle alueelle naapurialueilta, joiden kannat ovat vakavammin uhattuja, kuten Irlanninmereltä (osa-alue VII a). Syvänmeren kantojen pyyntiponnistuksen osalta Koillis-Atlantin kalastuskomissio (NEAFC) suositti vuonna 2002 pyyntiponnistuksen pitämistä ennallaan kahden vuoden ajan. Sen jälkeen suurinta sallittua pyyntiponnistusta vähennettiin asteittain NEAFC:n vuotuisella sopimuksella. Neuvosto saattoi nämä vähennykset osaksi EU:n lainsäädäntöä siten, että vuosina 2008 ja 2009 pyyntiponnistus oli 75 % ja vastaavasti 65 % viitevuonna 2003 käytetystä pyyntiponnistuksesta. NEAFC suositti, että pyyntiponnistus rajoitettaisiin vuosina 2010–2012 enintään 65 prosenttiin. Pyyntiponnistuksen rajoittamista on tarpeen jatkaa sekä EU:n kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi että niiden kantojen suojelemiseksi, jotka, kuten ICES on usean vuoden ajan painottanut, ovat erittäin alhaisen lisääntymiskykynsä johdosta äärimmäisen herkkiä ja kiireellistä suojelua vaativia. Lyhytikäisten lajien, kuten Pohjanmeren tuulenkalan, harmaaturskan ja kilohailin osalta pidetään voimassa vuosittaiset hallinnointijärjestelmät. Tällaisissa tapauksissa alkuvuodeksi 2011 ehdotettuja kalastusmahdollisuuksia voidaan vuoden aikana tarkistaa ajan tasalle saatettujen tieteellisten lausuntojen nojalla komission asetuksilla, jotka mahdollistavat suunniteltujen hoitotoimenpiteiden nopean käyttöönoton. Tuulenkalakannan hoitomenettely on kuitenkin parhaillaan uudelleentarkasteltavana, ja tämä uudelleentarkastelu saattaa johtaa järjestelmään, joka tekee vuoden aikana toteutettavista tarkistuksista tarpeettomia. Näistä mahdollisista muutoksista on tarpeen keskustella ja sopia Norjan kanssa syksyn aikana, joten liitettä II D saatetaan joutua muuttamaan merkittävästi, tai se saatetaan joutua jopa poistamaan kyseisten keskustelujen tulosten perusteella. Tässä asetuksessa säädetään lisäksi nyt ensimmäistä kertaa kalastusmahdollisuuksien vuotuisen vahvistamismenettelyn yhteydessä, että jäsenvaltiot voivat vahvistaa tietyt TACit itse. Tämä ehdotus koskee seitsemää TACia, joiden osalta vain yhdellä jäsenvaltiolla on ilmoitettu olevan kalastusmahdollisuuksia. Tähän asiaan ei liity varsinaista jakamista, sillä vain yksi valtio on kyseisen TACin "omistaja" ja hallinnoija. Näissä oloissa on aiheellista yksinkertaistaa asetusta ehdottamalla, että kyseinen jäsenvaltio ottaisi näissä tapauksissa vastuun noudattaen kuitenkin vaatimusta yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden mukaisesta toiminnasta. | 2010/0324 (NLE) Ehdotus NEUVOSTON ASETUS EU:n vesillä ja EU:n aluksiin tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuodeksi 2011 EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, JOKA ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen[2], sekä katsoo seuraavaa: (1) Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä. (2) Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa asetuksessa (EY) N:o 2371/2002[3] vaaditaan vahvistamaan toimenpiteitä, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset. (3) Neuvoston tehtävänä on hyväksyä kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevien kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä sekä tarvittaessa eräitä niihin toiminnallisesti liittyviä edellytyksiä. Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. (4) Kun TAC myönnetään ainoastaan yhdelle jäsenvaltiolle, kyseinen jäsenvaltio on aiheellista valtuuttaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 2 artiklan 1 kohdan mukaisesti määrittelemään kyseisen TACin taso. Olisi kuitenkin annettava säännöksiä, joilla varmistetaan, että kyseinen jäsenvaltio toimii TACin tasoa vahvistaessaan tavalla, joka on täysin yhdenmukainen yhteisen kalastuspolitiikan periaatteiden ja sääntöjen kanssa ja varmistaa, että asianomaista kantaa hyödynnetään tasoilla, jotka tuottavat kestävän enimmäistuoton, muun muassa toteuttamalla tarvittavat toimenpiteet asiaan liittyvien tietojen keräämiseksi, asianomaisen kannan arvioimiseksi ja sen kestävän enimmäistuoton mukaisten tasojen määrittelemiseksi. (5) TACit olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella, ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat ja varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu, sekä niiden kannanottojen nojalla, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean ja asianomaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa järjestetyissä kokouksissa. (6) Monivuotisten suunnitelmien piiriin kuuluvien kantojen TACit olisi vahvistettava mainituissa suunnitelmissa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti. Sen vuoksi kummeliturskakannan, keisarihummerikannan, Biskajanlahden, läntisen Englannin kanaalin ja Pohjanmeren merianturakannan, Pohjanmeren punakampelakannan, Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan, Kattegatin, Pohjanmeren, Skagerrakin, itäisen Englannin kanaalin, Skotlannin länsipuolisen alueen ja Irlanninmeren turskakannan TACit olisi vahvistettava pohjoisen kummeliturskakannan elvytystoimenpiteistä 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 811/2004[4], etelänkummeliturska- ja keisarihummerikantojen elvytystoimenpiteistä Cantabrian merellä ja Iberian niemimaan länsipuolella 20 päivänä joulukuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2166/2005[5], monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Biskajanlahdella 23 päivänä helmikuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 388/2006[6], monivuotisen suunnitelman vahvistamisesta kielikampelakannan kestäväksi hyödyntämiseksi Englannin kanaalin länsiosassa 7 päivänä toukokuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 509/2007[7], punakampela- ja meriantura(kielikampela)kantoja hyödyntävää kalastusta koskevasta monivuotisesta suunnitelmasta Pohjanmerellä 11 päivänä kesäkuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 676/2007[8], Skotlannin länsipuolisen alueen sillikannan ja mainittua kalakantaa hyödyntävien kalastusten monivuotisesta suunnitelmasta 18 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1300/2008[9], asetuksen (EY) N:o 1342/2008 ja tonnikalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta Itä-Atlantilla ja Välimerellä 6 päivänä huhtikuuta 2009 annetun asetuksen (EY) N:o 302/2009[10] sääntöjen mukaisesti. (7) TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96[11] 2 artiklan mukaisesti kannat, joihin sovelletaan mainitussa asetuksessa tarkoitettuja eri toimenpiteitä, on määriteltävä. (8) Tiettyjen lajien, kuten tiettyjen hailajien osalta jopa rajoitettu kalastustoiminta voisi vaarantaa vakavasti niiden säilymisen. Tällaisten lajien kalastusmahdollisuuksia olisi sen tähden rajoitettava täysimääräisesti asettamalla yleinen kielto pyytää näitä lajeja. (9) Keisarihummeria saadaan saaliiksi pohjakalojen sekakalastuksessa yhdessä monien muiden lajien kanssa. Keisarihummerin saaliita on kiireellisen säilyttämistarpeen johdosta vähennettävä mahdollisimman paljon Porcupinematalikkona tunnetulla Irlannin länsipuolisella alueella. Sen vuoksi on aiheellista rajoittaa tämän alueen kalastusmahdollisuudet pelkästään sellaisten pelagisten lajien pyyntiin, joiden kanssa saaliiksi ei saada keisarihummeria. (10) On tarpeen vahvistaa vuoden 2011 pyyntiponnistuksen enimmäismäärät asetuksen (EY) N:o 2166/2005 8 artiklan, asetuksen (EY) N:o 509/2007 5 artiklan, asetuksen (EY) N:o 676/2007 9 artiklan, asetuksen (EY) N:o 1342/2008 11 ja 12 artiklan sekä asetuksen (EY) N:o 302/2009 5 ja 9 artiklan mukaisesti samalla kun otetaan huomioon tiettyjen alusryhmien sulkemisesta asetuksen (EY) N:o 1342/2008 III luvussa säädetyn pyyntiponnistusjärjestelmän ulkopuolelle 27 päivänä heinäkuuta 2009 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 754/2009[12]. [(11) ICESin lausunnon mukaisesti on tarpeen jatkaa ja tarkistaa tuulenkalan pyyntiponnistuksen hallinnointijärjestelmää ICES-alueilla II a, III a ja IV sijaitsevilla EU:n vesillä. (12) Kelttienmeren kantojen tilaa koskevien tieteellisten lausuntojen ja kyseisen alueen kalastusten sekakalastusluonteen nojalla on aiheellista toteuttaa toimenpiteitä pyyntiponnistuksen rajoittamiseksi tilastollisen ICES-alueen VII osa-alueilla f ja g harjoitettavien kalastustoimien osalta. (13) ICESin uusimpien tieteellisten lausuntojen nojalla ja Koillis-Atlantin kalastussopimuksen (NEAFC) puitteissa tehtyjen kansainvälisten sitoumusten mukaisesti on tarpeen rajoittaa tiettyjen syvänmeren lajien pyyntiponnistusta. (14) Norjan[13], Färsaarten[14] ja Grönlannin[15] kanssa tehdyissä kalastussuhteita koskevissa sopimuksissa ja pöytäkirjoissa määrätyn menettelyn mukaisesti unioni on neuvotellut kalastusoikeuksista näiden kumppanien kanssa. (15) Unioni on useiden kalastusjärjestöjen sopimuspuoli ja osallistuu muiden järjestöjen toimintaan yhteistyötä tekevänä muuna kuin sopimuspuolena. Lisäksi unioni hallinnoi vuoden 2003 liittymisasiakirjan nojalla Puolan tasavallan Euroopan unioniin liittymispäivästä lähtien Puolan tasavallan aiemmin tekemiä kalastussopimuksia, kuten seitivarojen säilyttämisestä ja hallinnoinnista keskisellä Beringinmerellä tehtyä yleissopimusta. Nämä kalastusjärjestöt ovat suositelleet useiden eri toimenpiteiden käyttöönottamista vuonna 2011, EU:n alusten kalastusmahdollisuudet mukaan lukien. Unionin olisi pantava täytäntöön nämä kalastusmahdollisuudet. (16) Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio (IATTC) ei päässyt vuoden 2010 vuosikokouksessaan yksimielisyyteen keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin säilyttämistoimenpiteiden toteuttamisesta. Suurin osa sopimuspuolista, Euroopan unioni mukaan luettuna, oli kuitenkin sitä mieltä, että näiden kolmen kannan kalastusmahdollisuuksia olisi säädeltävä niiden kestävän hoidon varmistamiseksi. Unionin on sen vuoksi aiheellista toteuttaa asiaan liittyviä toimenpiteitä. (17) Intian valtameren tonnikalakomissio (IOTC) tarkisti vuoden 2010 vuosikokouksessaan trooppisia tonnikaloja vuosina 2006–2008 sekä miekkakalaa ja valkotonnikalaa vuosina 2007–2008 kalastaneiden laivastojen kokonaiskapasiteetin. IOTC hyväksyi myös laivaston kehittämissuunnitelmien toteuttamisen. Tämän lisäksi IOTC hyväksyi päätöslauselman, joka koskee kalastuksen yhteydessä sen toimivaltaan kuuluvalla alueella saaliiksi saatavien isosilmäkettuhaiden ( Alopiidae -heimo) suojelua. (18) Etelä-Tyynenmeren alueellisen kalastusjärjestön (SPRFMO) perustamista koskeneen, toukokuussa 2007 pidetyn kolmannen kansainvälisen kokouksen osanottajat hyväksyivät väliaikaisia toimenpiteitä, kalastusmahdollisuudet mukaan lukien, pelagisten kalastustoimien ja pohjakalastuksen sääntelemiseksi alueella ennen tällaisen alueellisen kalastusjärjestön perustamista. Näitä toimenpiteitä on tarkistettu SPRFMO:n perustamista koskeneessa kahdeksannessa kansainvälisessä neuvottelukokouksessa, joka järjestettiin marraskuussa 2009. Niitä tarkistetaan edelleen tammikuussa 2011 pidettävässä SPRFMO:n komissiota käsittelevässä toisessa valmistelevassa konferenssissa. Nykyiset väliaikaiset toimenpiteet pysyvät siis voimassa, kunnes uudet toimenpiteet hyväksytään. Osanottajien tekemän sopimuksen mukaan kyseiset väliaikaiset toimenpiteet ovat vapaaehtoisia eivätkä oikeudellisesti sitovia kansainvälisen oikeuden mukaan. Yhdistyneiden kansakuntien kalakantasopimuksen tähän liittyvien määräysten perusteella on kuitenkin suositeltavaa sisällyttää nämä toimenpiteet unionin oikeuteen. (19) Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö (SEAFO) hyväksyi vuosikokouksessaan 2010 saalisrajoituksia neljälle uudelle SEAFO-yleissopimusalueella olevalle kalakannalle. Nämä saalisrajoitukset on tarpeen sisällyttää unionin oikeuteen. (20) Perussopimuksen 291 artiklan mukaisesti olisi toimenpiteet, jotka ovat tarpeen tiettyjen lyhytikäisten kantojen saalisrajoitusten vahvistamista varten, hyväksyttävä kiireellisyyssyistä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[16] mukaisesti. (21) Asiaan liittyvät alueelliset kalastusjärjestöt hyväksyvät vuoden lopussa eräitä kansainvälisiä toimenpiteitä, joilla luodaan EU:lle kalastusmahdollisuuksia tai rajoitetaan niitä, ja joita aletaan soveltaa ennen tämän asetuksen voimaantuloa. Tällaisten toimenpiteiden täytäntöönpanosäännöksiä on sen vuoksi tarpeen soveltaa taannehtivasti. (22) Tässä asetuksessa vahvistettujen kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovelletaan yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, annettua neuvoston asetusta (EY) N:o 1224/2009[17] ja erityisesti mainitun asetuksen 33 artiklaa, joka koskee saaliiden ja pyyntiponnistuksen kirjaamista, ja 34 artiklaa, joka koskee tietojen ilmoittamista kalastusmahdollisuuksien käyttämisestä loppuun. Sen vuoksi on tarpeen täsmentää koodit, joita jäsenvaltioiden on käytettävä lähettäessään komissiolle tietoja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien kantojen puretuista saaliista. (23) Kalastusmahdollisuuksia käytettäessä olisi noudatettava tinkimättä unionin sovellettavaa, asian kannalta merkityksellistä lainsäädäntöä, ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN: I OSASTO SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraavat kalastusmahdollisuudet ja kyseisten kalastusmahdollisuuksien käyttöön toiminnallisesti liittyvät edellytykset: a) tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien saalisrajoitukset vuodeksi 2011; b) tietyt pyyntiponnistuksen rajoitukset 1 päivän helmikuuta 2011 ja 31 päivän tammikuuta 2012 väliseksi kaudeksi; c) tiettyjen Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehdyn yleissopimuksen (CCAMLR) kattaman alueen kantojen kalastusmahdollisuudet 18–20 artiklassa ja liitteissä I E ja V vahvistetuksi kausiksi; [d) tiettyjen Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission (IATTC) alueen kantojen kalastusmahdollisuudet 26 artiklassa vahvistetuiksi kausiksi.] 2 artikla Soveltamisala Jollei toisin säädetä, tätä asetusta sovelletaan a) EU:n aluksiin; ja b) kolmansien maiden aluksiin EU:n vesillä. 3 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä: a) ’EU:n alus’ tarkoittaa jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta; b) ’kolmansien maiden alukset’ tarkoittaa kolmansien maiden lipun alla purjehtivia ja kolmansissa maissa rekisteröityjä aluksia; c) ’EU:n vedet’ tarkoittaa jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II mainittujen alueiden lähivesiä; d) ’suurimmat sallitut saaliit’ (TACit) tarkoittaa määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kannasta vuosittain; e) ’kiintiö’ tarkoittaa EU:lle, jäsenvaltioille tai kolmannelle maalle myönnettyä osuutta TACista; f) ’kansainväliset vesialueet’ tarkoittaa vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan; g) ’silmäkoko’ tarkoittaa neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/98 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kalaverkkojen silmäkoon ja langan paksuuden määrittämisen osalta 10 päivänä kesäkuuta 2008 annetun komission asetuksen (EY) N:o 517/2008[18] mukaisesti määritettyä silmäkokoa; h) ’EU:n kalastusalusrekisteri’ tarkoittaa rekisteriä, jonka komissio on perustanut asetuksen (EY) N:o 2371/2002 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti; i) ’kalastuspäiväkirja’ tarkoittaa asetuksen (EY) N:o 1224/2009 14 artiklassa tarkoitettua päiväkirjaa. 4 artikla Kalastusalueet Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia alueiden määritelmiä: a) ICESin (kansainvälisen merentutkimusneuvoston) alueet siten kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 218/2009[19]; b) ’Skagerrak’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu lännessä linjaan Hanstholmin majakasta Lindesnesin majakkaan ja etelässä linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan, sekä tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla; c) ’Kattegat’ tarkoittaa aluetta, joka rajoittuu pohjoisessa linjaan Skagenin majakasta Tistlarnan majakkaan ja tästä pisteestä lähimpään pisteeseen Ruotsin rannikolla, sekä etelässä linjoihin Hasenørestä Gniben Spidsiin, Korshagesta Spodsbjergiin ja Gilbjerg Hovedista Kulleniin; d) ’alue VII (Itäinen Irlanninmeri – yksikkö 14)’ tarkoittaa aluetta, jota rajaavat i ) seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkeva loksodromi: - pituuspiirin 5° W ja Brittein saaren rannikon leikkauspiste Portpatrickin läheisyydessä; - 54°30' N 5° W; - 54°30' N 4° W; - pituuspiirin 4° W ja Brittein saaren rannikon leikkauspiste Llanfairfechanin läheisyydessä; ii ) Brittein saaren rannikko. e) ’alue VII (Läntinen Irlanninmeri – yksikkö 15)’ tarkoittaa aluetta, jota rajaavat i ) seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkeva loksodromi: - leveyspiirin 55° N ja Irlannin saaren rannikon leikkauspiste Camloughin läheisyydessä; - leveyspiirin 55° N ja Brittein saaren rannikon leikkauspiste Stranraerin läheisyydessä; ii ) Brittein saaren rannikko leveyspiirin 55° N ja Stranraerin läheisyydessä sijaitsevan rannikon leikkauspisteen sekä pituuspiirin 5° W ja Portpatrickin läheisyydessä sijaitsevan rannikon leikkauspisteen välillä; iii ) seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkeva loksodromi: - pituuspiirin 5° W ja Brittein saaren rannikon leikkauspiste Portpatrickin läheisyydessä; - 54°30' N 5° W; - 54°30' N 4° W; - pituuspiirin 4° W ja Brittein saaren rannikon leikkauspiste Llanfairfechanin läheisyydessä; iv ) Brittein saaren rannikko pituuspiirin 4° W ja Llanfairfechanin läheisyydessä sijaitsevan rannikon leikkauspisteen sekä leveyspiirin 53° N ja Llynin niemellä sijaitsevan rannikon leikkauspisteen välillä; v ) seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkeva loksodromi: - leveyspiirin 53° N ja Brittein saaren rannikon leikkauspiste Llynin niemellä; - leveyspiirin 53° N ja Irlannin saaren rannikon leikkauspiste Wicklow'n läheisyydessä; - Irlannin saaren itärannikko leveyspiirien 53° 00' N ja 55° 00' N välillä; f) ’alue VII (Porcupinematalikko – Yksikkö 16)’ tarkoittaa aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle: - 53° 30'N 15°00'W; - 53° 30'N 11°00'W; - 51°30'N 11°00'W; - 51°30'N 13°00'W; - 51°00'N 13°00'W; - 51°00'N 15°00'W; - 53° 30'N 15°00'W. g) ’alue VII (Aransaarten vedet – yksikkö 17)’ tarkoittaa aluetta, jota rajaavat: i ) Irlannin saaren länsirannikko; ii ) leveyspiiri 53°30' N; iii ) pituuspiiri 11°00' W; iv ) leveyspiiri 53°30' N; h) ’alue VII (Irlannin etelä- ja lounaispuoliset vedet – yksikkö 19)’ tarkoittaa aluetta, jota rajaavat i ) seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevat loksodromit: - leveyspiirin 52°30' N ja Irlannin saaren länsirannikon leikkauspiste; - 52°30' N 11°00' W; - 51°00' N 11°00' W; - 51°00' N 8°00' W; - 51°30' N 8°00' W; - 51°30' N 7°00' W; - 52°00' N 7°00' W; - 52°00' N 6°00' W; - 52°30' N 6°00' W; - leikkauspiste leveyspiirin 52°30' N ja ii ) Irlannin saaren itärannikolla linjan 52°30' N eteläpuolella olevan alueen välillä. i) ’alue VII (Kelttienmeri – Yksiköt 20–22) tarkoittaa aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle: - 51°00' N 9°00' W; - 51°00' N 8°00' W; - 51°30' N 8°00' W; - 51°30' N 7°00' W; - 52°00' N 7°00' W; - 52°00' N 6°00' W; - 51°30' N 6°00' W; - 51°30' N 5°00' W; - 51°00' N 5°00' W; - 51°00' N 6°00' W; - 50°30' N 6°00' W; - 50°30' N 7°00' W; - 49°30' N 7°00' W; - 49°30' N 9°00' W; - 51°00' N 9°00' W; j) ’alue VII (Irlannin luoteispuolinen alue ja muut alueet – yksikkö 18)’ tarkoittaa sitä alueen VII osaa, joka ei sisälly edellä d–i alakohdassa määriteltyihin alueisiin; k) ’Cádizinlahti’ tarkoittaa pituuspiirin 7o 23' 48″ W itäpuolella sijaitsevaa osaa ICES-alueesta IX a; l) CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAOn pääasiallinen kalastusalue 34) alueet siten kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 216/2009[20]; m) NAFOn (Luoteis-Atlantin kalastusjärjestö) alueet siten kuin ne määritellään Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 217/2009[21]; n) SEAFO (Kaakkois-Atlantin kalastusjärjestö) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa Kaakkois-Atlantilla koskevassa yleissopimuksessa[22]; o) ICCAT (kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomissio) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään Atlantin tonnikalojen suojelusta tehdyssä kansainvälisessä yleissopimuksessa[23]; p) CCAMLR (Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämisestä tehty yleissopimus) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään kalastustoimintaan sovellettavista valvontatoimenpiteistä Etelämantereen meren elollisten luonnonvarojen säilyttämistä koskevan yleissopimuksen alueella 22 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 601/2004[24]; q) IATTC (Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomissio) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään Amerikan yhdysvaltojen ja Costa Rican tasavallan välisellä vuoden 1949 yleissopimuksella perustetun Amerikan trooppisten tonnikalojen suojelukomission vahvistamista koskevassa yleissopimuksessa[25]; r) IOTC (Intian valtameren tonnikalakomissio) -alue siten kuin se määritellään Intian valtameren tonnikalatoimikunnan perustamista koskevassa sopimuksessa[26]; s) ’SPRFMO (Eteläisen Tyynenmeren alueellinen kalastusjärjestö) -yleissopimusalue’ tarkoittaa aavan meren aluetta, joka sijaitsee etelään linjasta 10° N, CCAMLR -yleissopimusalueen pohjoispuolella, SIOFA -yleissopimusalueen, siten kuin se määritellään Eteläisen Intian valtameren kalastussopimuksessa[27], itäpuolella ja Etelä-Amerikan valtioiden lainkäyttövaltaan kuuluvien kalastusalueiden länsipuolella; t) WCPFC (Länsi- ja Keski-Tyynenmeren kalastuskomissio) -yleissopimusalue siten kuin se määritellään laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa Länsi- ja Keski-Tyynellämerellä koskevassa yleissopimuksessa[28]; u) ’Beringinmeren aava meri’ tarkoittaa Beringinmerellä olevaa aavan meren aluetta, joka sijaitsee yli 200 meripeninkulman etäisyydellä perusviivoista, joista Beringinmeren rannikkovaltioiden aluemeren leveys mitataan. II OSASTO EU:N ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 5 artikla TACit ja niiden jakaminen 1. EU:n alusten TACit EU:n vesillä tai tietyillä EU:n ulkopuolisilla vesillä ja näiden TACien jakaminen jäsenvaltioiden kesken sekä tapauksen mukaan niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset vahvistetaan liitteessä I. 2. EU:n aluksilla on oikeus kalastaa liitteessä I säädettyjen TACien rajoissa Färsaarten, Grönlannin, Islannin ja Norjan kalastusta koskevaan lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesialueilla sekä Jan Mayenin ympärillä sijaitsevalla kalastusalueella tämän asetuksen 13 artiklassa ja liitteessä III sekä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1006/2008[29] ja sen täytäntöönpanosäännöksissä säädetyin edellytyksin. 3. Komissio vahvistaa unionin käytettävissä olevat villakuoreen TACit ICES-alueilla V ja XIV sijaitsevilla Grönlannin vesillä Grönlannin vahvistaman TACin ja sen unionille myönnetyn osuuden perusteella kyseisen maan kanssa tehtyä sopimusta noudattaen. 4. Komissio voi vuoden 2011 alkupuoliskolla kerättävien tieteellisten tietojen perusteella tarkistaa liitteessä I seuraaville kannoille vahvistetut TACit asetuksen (EY) N:o 2371/2002 30 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen: [a) tuulenkala ICES-alueilla II a, III a ja IV sijaitsevilla EU:n vesillä liitteessä II D olevassa 6 kohdassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti;] b) harmaaturskakanta ICES-alueilla II a, III a ja IV sijaitsevilla EU:n vesillä sekä kilohailikanta ICES-alueilla II a ja IV sijaitsevilla EU:n vesillä; c) valkoturskakannat ICES-alueilla II a, III a ja IV sijaitsevilla EU:n vesillä ja koljakannat ICES-alueilla II a, III ja IV sijaitsevilla EU:n vesillä teolliseen käyttöön tarkoitettujen sivusaaliiden huomioon ottamiseksi harmaaturskan kalastuksessa. 6 artikla Rauhoitetut lajit 1. EU:n kalastusaluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja: a) jättiläishai ( Cetorhinus maximus ) ja valkohai ( Carcharodon carcharias ) kaikilla EU:n ja muilla kuin EU:n vesillä; b) merienkeli ( Squatina squatina ) kaikilla EU:n vesillä; c) silorausku ( Dipturus batis ) ICES-alueilla II a, III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä; d) aaltorausku ( Raja undulata ) ja pullonokkarausku ( Rostroraja alba ) ICES-alueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä; e) sillihai ( Lamna nasus ) kansainvälisillä vesillä; ja d) kitararauskut ( Rhinobatidae ) alueilla I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X ja XII sijaitsevilla EU:n vesillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lajit on päästettävä nopeasti ja vahingoittumattomina vapaaksi, siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista. 7 artikla Jakamista koskevat erityissäännökset 1. Tässä asetuksessa vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista: a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot; b) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 1006/2008 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät kalastusmahdollisuuksien uudelleen jakamiset; c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan nojalla sallittavat saaliiden lisäpurkamiset; d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan mukaisesti pidätettävät määrät; e) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37, 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset. 2. Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan varo-TACia, ja mainitun asetuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohtaa sekä 4 artiklaa on sovellettava kantoihin, joihin sovelletaan analyyttistä TACia, jollei tämän asetuksen liitteessä I toisin säädetä. 8 artikla Pyyntiponnistusrajoitukset Pyyntiponnistuksen rajoituksia koskevia toimenpiteitä sovelletaan 1 päivästä helmikuuta 2011 31 päivään tammikuuta 2012 seuraavasti: a) Kattegatin, Skagerrakin ja sen ICES-alueen III a osan, joka ei kuulu Skagerrakiin ja Kattegatiin, ICES-alueiden IV, VI a, VII a ja VII d sekä ICES-alueilla II a ja V b sijaitsevien EU:n vesien tiettyjen kantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II A; b) ICES-alueiden VIII c ja IX a, Cádizinlahtea lukuun ottamatta, kummeliturskan ja keisarihummerin elvyttämisessä sovelletaan liitettä II B; c) ICES-alueen VII e merianturakannan hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II C; [d) ICES-alueilla II a, III a ja IV sijaitsevien EU:n vesien tuulenkalakantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II D;] e) ICES-alueiden VII f ja g tiettyjen kantojen hallinnoinnissa sovelletaan liitettä II E. 9 artikla Saalis- ja pyyntiponnistusrajoitukset syvänmerenkalastuksessa 1. Grönlanninpallakseen sovelletaan asetuksen (EY) N:o 2347/2002[30] 3 artiklaa. Grönlanninpallaksen pyyntiin, aluksella pitämiseen, jälleenlaivaukseen ja aluksesta purkamiseen sovelletaan mainitussa artiklassa tarkoitettuja vaatimuksia. 2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alusten, joilla on asetuksen (EY) N:o 2347/2002 3 artiklassa tarkoitettu syvänmeren kalastuslupa, pyyntiponnistus mitattuna kilowattipäivinä poissa satamasta ei vuoden 2011 osalta ole yli 65 prosenttia kyseisen jäsenvaltion alusten vuoden 2003 keskimääräisestä vuotuisesta pyyntiponnistuksesta kalastusmatkoilla, joilla oli käytössä syvänmeren kalastuslupa ja/tai joilla pyydettiin kyseisen asetuksen liitteissä I ja II lueteltuja syvänmeren lajeja. Tätä kohtaa sovelletaan vain kalastusmatkoihin, joilla on pyydetty yli 100 kg muita syvänmeren lajeja kuin kultakuoretta. 10 artikla Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu TACit, paitsi jos a) saaliit on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksilla, jolla on olemassa kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt; tai b) saaliit ovat osa EU:n kiintiötä, jota ei ole jaettu jäsenvaltioiden kesken kiintiöiksi, eikä tämä EU:n kiintiö ole täyttynyt. 11 artikla Tiettyjen kalastusmahdollisuuksien käyttöä koskevat rajoitukset 1. Kalastusmahdollisuuksia, jotka vahvistetaan liitteessä I keilalle, turskalle, lasikampelalle, merikrotille, koljalle, valkoturskalle, kummeliturskalle, tylppäpyrstömolvalle, molvalle, keisarihummerille, punakampelalle, lyyraturskalle, seidille, rauskuille, merianturalle [ja piikkihaille] ICES-alueella VII tai sen asiaan kuuluvilla suuralueilla, rajoitetaan kieltämällä tällaisten lajien kalastus tai aluksella pitäminen Porcupinematalikolla 1 päivän toukokuuta ja 31 päivän heinäkuuta 2011 välisellä kaudella. Asianomaisissa liitteen I merkinnöissä viitataan tähän artiklaan. 2. Tämän artiklan soveltamiseksi Porcupinematalikolla tarkoitetaan aluetta, joka jää seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien sisäpuolelle: Piste | Leveyspiiri | Pituuspiiri | 1 | 52o 27' N | 12o 19' W | 2 | 52o 40' N | 12o 30' W | 3 | 52o 47' N | 12o 39,600' W | 4 | 52o 47' N | 12o 56' W | 5 | 52o 13,5' N | 13o 53,830' W | 6 | 51o 22' N | 14o 24' W | 7 | 51o 22' N | 14o 03' W | 8 | 52o 10' N | 13o 25' W | 9 | 52o 32' N | 13o 07,500' W | 10 | 52o 43' N | 12o 55' W | 11 | 52o 43' N | 12o 43' W | 12 | 52o 38,800' N | 12o 37' W | 13 | 52o 27' N | 12o 23' W | 14 | 52o 27' N | 12o 19' W | 3. Edellä 2 kohdassa määritellyllä alueella sovelletaan asetuksen (EY) N:o 1224/2009 50 artiklan 3, 4 ja 5 kohtaa. 12 artikla Tietojen siirtäminen Kun jäsenvaltiot lähettävät komissiolle pyydettyjen kantojen purettujen saaliiden määriin liittyviä tietoja asetuksen (EY) N:o 1224/2009 33 ja 34 artiklan mukaisesti, niiden on käytettävä tämän asetuksen liitteessä I esitettyjä kantojen koodeja. II LUKU KALASTUSLUVAT KOLMANSIEN MAIDEN VESILLÄ 13 artikla Kalastusluvat 1. Kolmannen maan vesillä kalastavien EU:n alusten kalastuslupien enimmäismäärä esitetään liitteessä III. 2. Jos jokin jäsenvaltio siirtää asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan perusteella kiintiön toiselle jäsenvaltiolle liitteessä III esitetyillä kalastusalueilla, siirtoon on sisällyttävä asianmukainen kalastuslupien siirto, ja siitä on ilmoitettava komissiolle. Kullekin kalastusalueelle liitteessä III vahvistettua kalastuslupien kokonaismäärää ei saa kuitenkaan ylittää. III LUKU KALASTUSMAHDOLLISUUDET ALUEELLISTEN KALASTUKSENHOITOJÄRJESTÖJEN VESILLÄ 1 JAKSO KANSAINVÄLISEN ATLANTIN TONNIKALOJEN SUOJELUKOMISSION (ICCAT) ALUE 14 artikla Tonnikalan kalastus-, kasvatus- ja lihotuskapasiteetin rajoittaminen 1. Sellaisten EU:n vapapyydyksiä käyttävien alusten ja uisteluveneiden lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja Itä-Atlantilla, rajoitetaan liitteessä IV olevan 1 kohdan mukaisesti. 2. Sellaisten pienimuotoista rannikkokalastusta harjoittavien EU:n alusten lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 2 kohdan mukaisesti. 3. Sellaisten tonnikalaa Adrianmerellä kasvatustarkoituksiin pyytävien EU:n alusten lukumäärä, joilla on lupa kalastaa aktiivisesti 8 kilogramman tai 75 senttimetrin ja 30 kilogramman tai 115 senttimetrin välille sijoittuvia tonnikaloja, rajoitetaan liitteessä IV olevan 3 kohdan mukaisesti. 4. Sellaisten kalastusalusten lukumäärä ja kokonaisbruttovetoisuus, joilla on lupa kalastaa, pitää aluksella, jälleenlaivata, kuljettaa tai purkaa tonnikalaa Itä-Atlantilla ja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 4 kohdan mukaisesti. 5. Itä-Atlantilla ja Välimerellä harjoitettavassa tonnikalan kalastuksessa käytettävien rysien määrä rajoitetaan liitteessä IV olevan 5 kohdan mukaisesti. 6. Tonnikalan kasvatus- ja lihotuskapasiteetti sekä pyydetyn luonnonvaraisen tonnikalan enimmäismäärä, joka voidaan myöntää laitoksille Itä-Atlantilla ja Välimerellä, rajoitetaan liitteessä IV olevan 6 kohdan mukaisesti. 15 artikla Liitteessä I D jaettua tonnikalan kiintiötä koskevat lisäedellytykset Asetuksen N:o 302/2009 7 artiklan 2 kohdassa säädetyn kalastuskieltoajan lisäksi tonnikalan kurenuottakalastus kielletään Itä-Atlantilla ja Välimerellä 15 päivän huhtikuuta ja 15 päivän toukokuuta 2011 välisellä kaudella. 16 artikla Virkistys- ja urheilukalastus Jäsenvaltioiden on myönnettävä niille liitteessä I D myönnetyistä kiintiöistä erityinen kiintiö tonnikalan virkistys- ja urheilukalastukseen. 17 artikla Hait 1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa isosilmäkettuhain ( Alopias superciliosus ) osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa. 2. Alopias-sukuun ( Alopias spp.) kuuluvien kettuhaiden kohdennettu kalastus on kielletty. 2 jakso ETELÄMANTEREEN MEREN ELOLLISTEN LUONNONVAROJEN SÄILYTTÄMISESTÄ TEHDYN YLEISSOPIMUKSEN (CCAMLR) ALUE 18 artikla Kiellot ja saalisrajoitukset 1. Liitteessä V olevassa A osassa mainittujen lajien kohdennettu kalastus on kielletty mainitussa liitteessä ilmoitettujen alueiden ja ajanjaksojen osalta. 2. Uusien kalastusten ja koekalastusten osalta sovelletaan liitteessä V olevassa B osassa esitettyjä TACeja ja sivusaalisrajoituksia mainitussa osassa ilmoitetuilla suuralueilla. 19 artikla Koekalastus 1. EU:n alukset, jotka on ilmoitettu CCAMLR:lle asetuksen (EY) N:o 601/2004 7 ja 7 a artiklan mukaisesti, saavat osallistua Dissostichus spp. -lajien pitkälläsiimalla harjoitettavaan koekalastukseen FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 niissä osissa, jotka eivät kuulu kansalliseen lainkäyttövaltaan. 2. TACeja ja sivusaaliita koskevat rajoitukset FAO-suuralueiden 88.1 ja 88.2 samoin kuin alueiden 58.4.1 ja 58.4.2 osalta sekä niiden jakaminen pienimuotoisille tutkimusalueille (SSRU) kullakin alueella esitetään liitteessä V olevassa B osassa. Kalastus SSRU-alueella on lopetettava, kun ilmoitetut saaliit saavuttavat määritellyn TACin, eikä kyseisellä SSRU-alueella saa enää kalastaa loppukauden aikana. 3. Kalastusta on harjoitettava maantieteellisesti ja syvyyssuunnassa niin laajalla alueella kuin mahdollista, jotta saataisiin kalastusmahdollisuuksien määrittämiseksi tarvittavat tiedot ja vältettäisiin saaliiden ja pyyntiponnistuksen liiallinen keskittyminen. FAO-suuralueilla 88.1 ja 88.2 sekä alueilla 58.4.1 ja 58.4.2 kalastus on kuitenkin kielletty alle 550 metrin syvyydessä. 20 artikla Etelänkrillin kalastaminen kalastuskaudella 2011–2012 1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat CCAMLR:n toimikunnan jäseniä, saavat kalastaa etelänkrilliä ( Euphasia superba ) CCAMLR-yleissopimusalueella kalastuskaudella 2011–2012. Jos tällainen jäsenvaltio aikoo kalastaa etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, sen on ilmoitettava CCAMLR:n sihteeristölle ja komissiolle asetuksen (EY) N:o 601/2004 5 a artiklan mukaisesti ja joka tapauksessa viimeistään 1 päivänä kesäkuuta 2011 a) aikomuksestaan kalastaa etelänkrilliä, käyttämällä liitteessä V olevassa C osassa esitettyä lomaketta; b) verkkotyypistä, käyttämällä liitteessä V olevassa D osassa esitettyä lomaketta. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa ilmoituksessa on oltava asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot kustakin aluksesta, jolle jäsenvaltio aikoo antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen. 3. Jäsenvaltioiden, jotka aikovat pyytää etelänkrilliä CCAMLR-yleissopimusalueella, on ilmoitettava ainoastaan oman lippunsa alla ilmoitusajankohtana purjehtivat luvan saaneet alukset. 4. Jäsenvaltiot saavat antaa luvan osallistua etelänkrillin kalastukseen muulla kuin 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti CCAMLR:lle ilmoitetulla aluksella, jos luvan saanut alus on oikeutetuista toiminnallisista syistä tai ylivoimaisen esteen johdosta estynyt osallistumasta. Tällöin kyseisen jäsenvaltion on ilmoitettava tästä heti CCAMLR:n sihteeristölle ja komissiolle sekä annettava a) yksityiskohtaiset tiedot suunnitellusta korvaavasta aluksesta, mukaan lukien asetuksen (EY) N:o 601/2004 3 artiklassa säädetyt tiedot; b) täydellinen selvitys syistä, joilla aluksen korvaaminen perustellaan, sekä asianmukainen tätä tukeva selvitys tai lisätiedot. 5. Jäsenvaltiot eivät saa antaa kumpaankaan CCAMLR:n laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta (LIS-kalastusta) harjoittavien alusten luetteloon kirjatuille aluksille lupaa osallistua etelänkrillin kalastukseen. 3 jakso INTIAN VALTAMEREN TONNIKALATOIMIKUNNAN (IOTC) ALUE 21 artikla IOTC-alueella kalastavien alusten kalastuskapasiteetin rajoittaminen 1. Trooppisia tonnikaloja pyytävien EU:n alusten enimmäismäärä IOTC-alueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena (GT) esitetään liitteessä VI olevassa 1 kohdassa. 2. Miekkakalaa ( Xiphias gladius ) ja valkotonnikalaa ( Thunnus alalunga ) pyytävien EU:n alusten enimmäismäärä IOTC-alueella ja sitä vastaava kapasiteetti bruttovetoisuutena (GT) esitetään liitteessä VI olevassa 2 kohdassa. 3. Jäsenvaltiot voivat jakaa uudelleen 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuihin kalastuksiin osoitettuja aluksia näiden kalastusten välillä, jos ne voivat osoittaa komissiolle, ettei tämä muutos johda kyseisten kalakantojen pyyntiponnistuksen lisääntymiseen. 4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jos niiden laivastoon ehdotetaan kapasiteetin siirtoa, siirrettävät alukset kuuluvat IOTC:n alusrekisteriin tai muiden alueellisten tonnikalan kalastusjärjestöjen alusrekisteriin. Aluksia, jotka on merkitty alueellisten kalastusjärjestöjen laatimiin laitonta, ilmoittamatonta ja sääntelemätöntä kalastusta harjoittavien alusten (LIS-alukset) luetteloihin, ei saa siirtää. IOTC:n käsiteltäväksi annettujen kehityssuunnitelmien täytäntöönpanon huomioon ottamiseksi jäsenvaltiot voivat lisätä kalastuskapasiteettia, sellaisena kuin se mainitaan tässä artiklassa, ainoastaan kyseisissä suunnitelmissa asetetuissa rajoissa. 22 artikla Hait 1. On kiellettyä pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa mihin tahansa Alopiidae -heimon lajiin kuuluvan isosilmäkettuhain osaa tai kokonaista ruhoa missään kalastusmuodossa. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lajit on päästettävä nopeasti ja vahingoittumattomina vapaaksi, siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista. 4 JAKSO ETELÄISEN TYYNENMEREN ALUEELLISEN KALASTUSJÄRJESTÖN (SPRFMO) ALUE 2 3 artikla Pelaginen kalastus — kapasiteetin rajoittaminen Vuosina 2007, 2008 tai 2009 SPRFMO-yleissopimusalueella aktiivisesti pelagista kalastusta harjoittaneiden jäsenvaltioiden on rajoitettava lippunsa alla purjehtivien ja pelagisia kantoja vuonna 2011 pyytävien alusten bruttotonneina (GT) ilmaistu kokonaisvetoisuus kyseisellä alueella yhteensä 78 610 bruttotonniin siten, että varmistetaan Etelä-Tyynenmeren pelagisten kalavarojen kestävä hyödyntäminen. 2 4 artikla Pelaginen kalastus - TACit 1. Vain ne jäsenvaltiot, jotka ovat harjoittaneet aktiivisesti 24 artiklassa tarkoitettua pelagista kalastusta SPRFMO-yleissopimusalueella vuosina 2007, 2008 tai 2009, voivat pyytää pelagisia kantoja tällä alueella liitteessä I J esitettyjen TACien mukaisesti. 2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kuukausittain tässä artiklassa tarkoitettua kalastusta harjoittavien alustensa nimet ja tiedot, bruttovetoisuus (GT) mukaan luettuna. 3. Jäsenvaltioiden on toimitettava viimeistään seuraavan kuukauden viidentenätoista päivänä tässä artiklassa tarkoitetun kalastuksen seurantatarkoituksessa alusten satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) tietueet, kuukausittaiset saalisraportit ja, mikäli ne ovat käytettävissä, satamakäyntejä koskevat tiedot komissiolle, joka toimittaa tiedot SPRFMO:n väliaikaiselle sihteeristölle. 25 artikla Pohjakalastus Jäsenvaltioiden on rajoitettava SPRFMO-yleissopimusalueella harjoitettavaa pohjakalastusta koskeva pyyntiponnistus tai saalismäärä 1 päivän tammikuuta 2002 ja 31 päivän joulukuuta 2006 välisen ajanjakson vuotuisille keskitasoille, jotka ilmaistaan kalastusalusten lukumääränä ja muina saalistasoa, pyyntiponnistusta ja kalastuskapasiteettia kuvastavina muuttujina, sekä ainoastaan niihin SPRFMO-yleissopimusalueen osiin, joilla on harjoitettu pohjakalastusta edellisellä kalastuskaudella. 5 jakso AMERIKAN TROOPPISTEN TONNIKALOJEN SUOJELUKOMISSION (IATTC) ALUE 26 artikla Kurenuottakalastus 1. Kielletään kurenuotta-aluksilta keltaevätonnikalan ( Thunnus albacares ), isosilmätonnikalan ( Thunnus obesus ) ja boniitin ( Katsuwonus pelamis ) kalastus, a) joko 29 päivästä heinäkuuta 28 päivään syyskuuta 2011 tai 18 päivästä marraskuuta 2011 18 päivään tammikuuta 2012 alueella, jota rajaavat Amerikan Tyynenmerenpuoliset rannikot, pituuspiiri 150° W, leveyspiiri 40° N, leveyspiiri 40° S; b) 29 päivästä syyskuuta 29 päivään lokakuuta 2011 alueella, jota rajaavat pituuspiiri 96° W, pituuspiiri 110° W, leveyspiiri 4° N, leveyspiiri 3° S. 2. Asianomaisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle valitsemansa, 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettu kalastuskieltokausi ennen 1 päivää huhtikuuta 2011. Asianomaisten jäsenvaltioiden kaikkien kurenuotta-alusten on lopetettava kurenuotalla kalastaminen määritetyllä alueella valittuna kautena. 3. IATTC:n sääntelyalueella tonnikalaa pyytävien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja sen jälkeen purettava aluksesta kaikki keltaevätonnikalan, isosilmätonnikalan ja boniitin saaliit, lukuun ottamatta kaloja, joita pidetään ihmisravinnoksi soveltumattomina muun syyn kuin niiden koon vuoksi. Ainoa poikkeus on kalastusmatkan viimeinen osuus, jos aluksella ei ole riittävästi tilaa kaikkien kyseisellä kalastusmatkalla saaliiksi saatujen tonnikalojen sijoittamiseksi. 6 jakso KAAKKOIS-ATLANTIN KALASTUSJÄRJESTÖN (SEAFO) ALUE 2 7 artikla Toimenpiteet syvänmeren haiden suojelemiseksi Seuraavien syvänmerenhaiden kohdennettu kalastus kielletään SEAFO-yleissopimusalueella: - rauskut ( Rajidae ), - piikkihai ( Squalus acanthias ) - pikkuhai ( Etmopterus bigelowi ), - pikkuhai ( Etmopterus brachyurus ), - isovalohai ( Etmopterus princeps ), - pehmovalohai ( Etmopterus pusillus ), - kissahai ( Apristurus manis ), - samettipiikkihai ( Scymnodon squamulosus ) - ja Selachimorpha -ylälahkon syvänmerenhait. 7 jakso LÄNSI- JA KESKI-TYYNENMEREN KALASTUSKOMISSION (WCPFC) ALUE 28 artikla Isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan, boniitin ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan pyyntiponnistusrajoitukset Jäsenvaltioiden on varmistettava, että isosilmätonnikalan ( Thunnus obesus ), keltaevätonnikalan ( Thunnus albacares ), boniitin ( Katsuwonus pelamis ) ja eteläisen Tyynenmeren valkotonnikalan ( Thunnus alalunga ) kokonaispyyntiponnistus WCPFC-yleissopimusalueella rajoitetaan unionin ja alueen rannikkovaltioiden kalastuskumppanuussopimuksissa määrättyyn pyyntiponnistukseen. 29 artikla Kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä harjoitettavaa kalastusta koskeva kalastuskieltoalue 1. WCPFC-yleissopimusalueen osassa, joka sijaitsee leveyspiirien 20° N ja 20° S välisellä alueella, kielletään 1 päivän heinäkuuta 2011 kello 00:00 ja 30 päivän syyskuuta 2011 klo 24:00 välisenä aikana kurenuotta-aluksilta kalastustoiminta kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä (FAD). Kyseisenä aikana kurenuotta-alus saa harjoittaa kalastustoimintaa mainitussa WCPFC-yleissopimusalueen osassa vain, jos aluksella on tarkkailija, joka tarkkailee, ettei alus millään hetkellä a) käytä tai huolla kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitettua välinettä tai siihen liittyvää elektronista laitetta, b) pyydä parvia kalojen yhteenkokoamiseen tarkoitetuilla välineillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetulla WCPFC-yleissopimusalueella kalastavien kurenuotta-alusten on pidettävä aluksella ja purettava tai jälleenlaivattava kaikki isosilmätonnikalan, keltaevätonnikalan ja boniitin saaliit. 3. Edellä olevaa 2 kohtaa ei sovelleta a) kalastusmatkan viimeisellä osuudella, jos aluksella ei ole riittävästi tilaa kaikkien kalojen sijoittamiseksi; b) kun kala on ihmisravinnoksi soveltumatonta muun syyn kuin koon takia; tai c) pakastuslaitteistossa olevan vakavan toimintahäiriön sattuessa. 30 artikla Kurenuottakalastuksen kieltoalueet Kielletään kurenuotta-aluksilta isosilmätonnikalan ja keltaevätonnikalan kalastus seuraavilla aavan meren alueilla: a) Indonesian, Palaun, Mikronesian ja Papua-Uuden-Guinean talousvyöhykkeiden rajoihin ulottuvat kansainväliset vedet; b) Mikronesian, Marshallinsaarien, Naurun, Kiribatin, Tuvalun, Fidžin, Salomonsaarten ja Papua-Uuden-Guinean talousvyöhykkeiden rajoihin ulottuvat kansainväliset vedet. 31 artikla Miekkakalaa kalastamaan oikeutettujen alusten lukumäärän rajoittaminen WCPFC-yleissopimusalueella linjan 20° S eteläpuolella sijaitsevilla alueilla miekkakalaa ( Xiphias gladius ) kalastamaan oikeutettujen EU:n alusten enimmäismäärä ilmoitetaan liitteessä VII. 8 jakso BERINGINMERI 3 2 artikla Beringinmeren aavan meren kalastuskielto Alaskanseidin ( Theragra chalcogramma ) kalastus Beringinmeren aavalla merellä on kiellettyä. III OSASTO KOLMANSIEN MAIDEN ALUSTEN KALASTUSMAHDOLLISUUDET EU:N VESILLÄ 3 3 artikla TACit Norjan lipun alla purjehtivat kalastusalukset ja Färsaarilla rekisteröidyt kalastusalukset saavat pyytää EU:n vesialueilla saaliita liitteessä I esitettyjen TACien rajoissa sekä asetuksen (EY) N:o 1006/2008 III luvussa ja tässä osastossa säädettyjen edellytysten mukaisesti. 3 4 artikla Kalastusluvat 1. EU:n vesillä kalastavien kolmansien maiden alusten kalastuslupien enimmäismäärä on ilmoitettu liitteessä VIII. 2. Aluksella ei saa pitää eikä aluksesta saa purkaa sellaisiin kantoihin kuuluvia kaloja, joille on vahvistettu TACit, paitsi jos saaliit on pyydetty sellaisen kolmannen maan aluksilla, joilla on kiintiö, eikä tämä kiintiö ole täyttynyt. 3 5 artikla Rauhoitetut lajit 1. Kolmansien maiden kalastusaluksia kielletään pyytämästä, pitämästä aluksella, jälleenlaivaamasta ja purkamasta seuraavia lajeja: a) jättiläishai ( Cetorhinus maximus ) ja valkohai ( Carcharodon carcharias ) kaikilla EU:n vesillä; b) merienkeli ( Squatina squatina ) kaikilla EU:n vesillä; c) silorausku ( Dipturus batis ) ICES-alueilla II a, III, IV, VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä; ja d) aaltorausku ( Raja undulata ) ja pullonokkarausku ( Rostroraja alba ) ICES-alueilla VI, VII, VIII, IX ja X sijaitsevilla EU:n vesillä. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut lajit on päästettävä nopeasti ja vahingoittumattomina vapaaksi, siinä määrin kuin se on käytännössä mahdollista. IV OSASTO LOPPUSÄÄNNÖKSET 3 6 artikla Voimaantulo ja soveltaminen Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä . Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2011. Ennen 1 päivää tammikuuta 2011 alkaviksi ajanjaksoiksi vahvistettujen CCAMLR-yleissopimusalueen kalastusmahdollisuuksien osalta 18–20 artiklaa ja liitteitä I E ja V sovelletaan niiden jaksojen alusta, joina kyseisiä kalastusmahdollisuuksia sovelletaan. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Neuvoston puolesta Puheenjohtaja LIITE I EU:n aluksiin alueilla, joilla on TACeja, ja kolmansien maiden aluksiin EU:n vesillä sovellettavat pyyntirajoitukset lajeittain ja alueittain (tonneina elopainoa ellei ole toisin mainittu) Seuraavissa taulukoissa vahvistetaan TACit ja kiintiöt (tonneina elopainoa, jollei toisin mainita) kannoittain sekä tarvittaessa niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset. Kaikkia tässä liitteessä säädettyjä TACeja pidetään tässä asetuksessa tarkoitettuina kiintiöinä, ja niihin sovelletaan sen vuoksi asetuksen (EY) N:o 1224/2009 ja erityisesti sen 33 ja 34 artiklaa. Viittaukset kalastusalueisiin ovat viittauksia ICES-alueisiin, jollei ole toisin mainittu. Kunkin alueen kalakannat mainitaan lajin tieteellisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Seuraavassa esitetään tämän asetuksen soveltamiseksi tieteellisten nimien ja yleiskielisten nimien vastaavuustaulukko: Tieteellinen nimi | Kolmikirjaiminen koodi | Yleiskielinen nimi | Amblyraja radiata | RJR | Kynsirausku | Ammodytes spp. | SAN | Tuulenkalat | Argentina silus | ARU | Kultakuore | Beryx spp. | ALF | Limapäät | Brosme brosme | USK | Keila | Centrophorus squamosus | GUQ | Suomupistinhai | Centroscymnus coelolepis | CYO | Ruskosusihai | Chaceon maritae | CGE | Syvänmerenpunataskurapu | Champsocephalus gunnari | ANI | Makrillijääkala | Chionoecetes spp. | PCR | Lumitaskuravut | Clupea harengus | HER | Silli | Coryphaenoides rupestris | RNG | Lestikala | Dalatias licha | SCK | Leijahai | Deania calcea | DCA | Lattahai | Dipturus batis | RJB | Silorausku | Dissostichus eleginoides | TOP | Hammaskala | Engraulis encrasicolus | ANE | Sardelli | Etmopterus princeps | ETR | Isovalohai | Etmopterus pusillus | ETP | Pehmovalohai | Euphausia superba | KRI | Etelänkrilli | Gadus morhua | COD | Turska | Galeorhinus galeus | GAG | Harmaakoirahai | Glyptocephalus cynoglossus | WIT | Mustaeväkampela | Hippoglossoides platessoides | PLA | Liejukampela | Hippoglossus hippoglossus | HAL | Ruijanpallas | Hoplostethus atlanticus | ORY | Keltaroussi | Illex illecebrosus | SQI | Pohjankalmari | Lamna nasus | POR | Sillihai | Lepidonotothen squamifrons | NOS | Harmaajääahven | Lepidorhombus spp. | LEZ | Lasikampelat | Leucoraja circularis | RJI | Hietarausku | Leucoraja fullonica | RJF | Käkirausku | Leucoraja naevus | RJN | Marmorirausku | Limanda ferruginea | YEL | Ruostekampela | Limanda limanda | DAB | Hietakampela | Lophiidae | ANF | Merikrotit | Macrourus spp. | GRV | Lestikalat | Makaira nigricans | BUM | Sinimarliini | Mallotus villosus | CAP | Villakuore | Martialia hyadesi | SQS | Kalmari | Melanogrammus aeglefinus | HAD | Kolja | Merlangius merlangus | WHG | Valkoturska | Merluccius merluccius | HKE | Kummeliturska | Micromesistius poutassou | WHB | Mustakitaturska | Microstomus kitt | LEM | Pikkupääkampela | Molva dypterygia | BLI | Tylppäpyrstömolva | Molva molva | LIN | Molva | Nephrops norvegicus | NEP | Keisarihummeri | Pandalus borealis | PRA | Pohjankatkarapu | Paralomis spp. | PAI | Kiviravut | Penaeus spp. | PEN | Penaeus-suvun katkaravut | Platichthys flesus | FLE | Kampela | Pleuronectes platessa | PLE | Punakampela | Pleuronectiformes | FLX | Kampelakalat | Pollachius pollachius | POL | Lyyraturska | Pollachius virens | POK | Seiti | Psetta maxima | TUR | Piikkikampela | Raja brachyura | RJH | Pilkkurausku | Raja clavata | RJC | Okarausku | Raja (Dipturus) nidarosiensis | JAD | Mustavatsarausku | Raja microocellata | RJE | Palettirausku | Raja montagui | RJM | Pisterausku | Raja undulata | RJU | Aaltorausku | Rajiformes - Rajidae | SRX-RAJ | Rauskut | Reinhardtius hippoglossoides | GHL | Grönlanninpallas | Rostroraja alba | RJA | Pullonokkarausku | Scomber scombrus | MAC | Makrilli | Scophthalmus rhombus | BLL | Silokampela | Sebastes spp. | RED | Punasimput | Solea solea | SOL | Meriantura | Solea spp. | SOO | Merianturat | Sprattus sprattus | SPR | Kilohaili | Squalus acanthias | DGS | Piikkihai | Tetrapturus albidus | WHM | Valkomarliini | Thunnus maccoyii | SBF | Sinievätonnikala | Thunnus obesus | BET | Isosilmätonnikala | Thunnus thynnus | BFT | Tonnikala | Trachurus spp. | JAX | Piikkimakrilli | Trisopterus esmarkii | NOP | Harmaaturska | Urophycis tenuis | HKW | Oliiviturska | Xiphias gladius | SWO | Miekkakala | Seuraavassa esitetään yksinomaan selvennykseksi yleiskielisten ja tieteellisten nimien vastaavuustaulukko: Aaltorausku | RJU | Raja undulata | Etelänkrilli | KRI | Euphausia superba | Grönlanninpallas | GHL | Reinhardtius hippoglossoides | Hammaskala | TOP | Dissostichus eleginoides | Harmaajääahven | NOS | Lepidonotothen squamifrons | Harmaakoirahai | GAG | Galeorhinus galeus | Harmaaturska | NOP | Trisopterus esmarkii | Hietakampela | DAB | Limanda limanda | Hietarausku | RJI | Leucoraja circularis | Isosilmätonnikala | BET | Thunnus obesus | Isovalohai | ETR | Etmopterus princeps | Kalmari | SQS | Martialia hyadesi | Kampela | FLE | Platichthys flesus | Kampelakalat | FLX | Pleuronectiformes | Keila | USK | Brosme brosme | Keisarihummeri | NEP | Nephrops norvegicus | Keltaroussi | ORY | Hoplostethus atlanticus | Kilohaili | SPR | Sprattus sprattus | Kiviravut | PAI | Paralomis spp. | Kolja | HAD | Melanogrammus aeglefinus | Kultakuore | ARU | Argentina silus | Kummeliturska | HKE | Merluccius merluccius | Kynsirausku | RJR | Amblyraja radiata | Käkirausku | RJF | Leucoraja fullonica | Lasikampelat | LEZ | Lepidorhombus spp. | Lattahai | DCA | Deania calcea | Leijahai | SCK | Dalatias licha | Lestikala | RNG | Coryphaenoides rupestris | Lestikalat | GRV | Macrourus spp. | Liejukampela | PLA | Hippoglossoides platessoides | Limapäät | ALF | Beryx spp. | Lumitaskuravut | PCR | Chionoecetes spp. | Lyyraturska | POL | Pollachius pollachius | Makrilli | MAC | Scomber scombrus | Makrillijääkala | ANI | Champsocephalus gunnari | Marmorirausku | RJN | Leucoraja naevus | Meriantura | ORY | Solea solea | Merianturat | SOX | Solea spp. | Merikrotti | ANF | Lophiidae | Miekkakala | SWO | Xiphias gladius | Molva | LIN | Molva molva | Mustaeväkampela | WIT | Glyptocephalus cynoglossus | Mustakitaturska | WHB | Micromesistius poutassou | Mustavatsarausku | JAD | Raja (Dipturus) nidarosiensis | Okarausku | RJC | Raja clavata | Oliiviturska | HKW | Urophycis tenuis | Palettirausku | RJE | Raja microocellata | Pehmovalohai | ETP | Etmopterus pusillus | Penaeus-suvun katkaravut | PEN | Penaeus spp. | Piikkihai | DGS | Squalus acanthias | Piikkikampela | TUR | Psetta maxima | Piikkimakrilli | JAX | Trachurus spp. | Pikkupääkampela | LEM | Microstomus kitt | Pilkkurausku | RJH | Raja brachyura | Pisterausku | RJM | Raja montagui | Pohjankalmari | SQI | Illex illecebrosus | Pohjankatkarapu | PRA | Pandalus borealis | Pullonokkarausku | RJA | Rostroraja alba | Punakampela | PLE | Pleuronectes platessa | Punasimput | RED | Sebastes spp. | Rauskut | SRX-RAJ | Rajiformes - Rajidae | Ruijanpallas | HAL | Hippoglossus hippoglossus | Ruostekampela | YEL | Limanda ferruginea | Ruskosusihai | CYO | Centroscymnus coelolepis | Sardelli | ANE | Engraulis encrasicolus | Seiti | POK | Pollachius virens | Silli | HER | Clupea harengus | Sillihai | POR | Lamna nasus | Silokampela | BLL | Scophthalmus rhombus | Silorausku | RJB | Dipturus batis | Sinievätonnikala | SBF | Thunnus maccoyii | Sinimarliini | BUM | Makaira nigricans | Suomupistinhai | GUQ | Centrophorus squamosus | Syvänmerenpunataskurapu | CGE | Chaceon maritae | Tonnikala | BFT | Thunnus thynnus | Turska | COD | Gadus morhua | Tuulenkalat | SAN | Ammodytes spp. | Tylppäpyrstömolva | BLI | Molva dypterygia | Valkomarliini | WHM | Tetrapturus albidus | Valkoturska | WHG | Merlangius merlangus | Villakuore | CAP | Mallotus villosus | LIITE I A Skagerrak, Kattegat, ICES -alueet I, II, III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII ja XIV , CECAF-alueella sijaitsevat EU:n vedet sekä Ranskan Guyanan vedet Laji: | Tuulenkala Ammodytes spp. | Alue: | Norjan vedet alueella IV (SAN/04-N.) | Tanska | pm | Analyyttinen TAC Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa ei sovelleta. Asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklaa ei sovelleta. | Yhdistynyt kuningaskunta | pm | EU | pm | TAC | Ei sovelleta | Laji: | Tuulenkala Ammodytidae | Alue: | EU:n vedet alueilla IIa, IIIa ja IV(1) (SAN/2A3A4.) | Tanska | pm | Varo-TAC | Yhdistynyt kuningaskunta | pm | Saksa | pm | Ruotsi | pm | EU | pm | Norja | pm | Färsaaret | pm | TAC | pm | (1) Lukuun ottamatta 6 meripeninkulman vyöhykkeen sisäpuolella Yhdistyneen kuningaskunnan peruslinjoista Shetlannissa, Fair Islessä ja Foulassa sijaitsevia vesialueita. (2) Pyydettävä alueella IV. | Laji: | Kultakuore Argentina silus | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla I ja II (ARU/1/2.) | Saksa | 25 | Varo-TAC | Ranska | 8 | Alankomaat | 20 | Yhdistynyt kuningaskunta | 42 | EU | 95 | TAC | 95 | Laji: | Kultakuore Argentina silus | Alue: | EU:n vedet alueilla III ja IV (ARU/3/4.) | Tanska | 963 | Varo-TAC | Saksa | 10 | Ranska | 7 | Irlanti | 7 | Alankomaat | 45 | Ruotsi | 37 | Yhdistynyt kuningaskunta | 17 | EU | 1 086 | TAC | 1 086 | Laji: | Kultakuore Argentina silus | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla V, VI ja VII (ARU/567.) | Saksa | 330 | Varo-TAC | Ranska | 7 | Irlanti | 306 | Alankomaat | 3 449 | Yhdistynyt kuningaskunta | 242 | EU | 4 334 | TAC | 4 334 | Laji: | Keila Brosme brosme | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla I, II ja XIV (USK/1214EI.) | Saksa | 6 | (1) | Analyyttinen TAC | Ranska | 6 | (1) | Yhdistynyt kuningaskunta | 6 | (1) | Muut | 3 | (1) | EU | 21 | (1) | TAC | 21 | (1) Ainoastaan sivusaaliille. Kohdennettu kalastus ei ole sallittua tässä kiintiössä. | Laji: | Keila Brosme brosme | Alue: | IIIa; EU:n vedet alueilla IIIb ja IIIc sekä osa-alueilla 22–32 (USK/03-C.) | Tanska | 12 | Analyyttinen TAC | Ruotsi | 6 | Saksa | 6 | EU | 24 | TAC | 24 | Laji: | Keila Brosme brosme | Alue: | EU:n vedet alueilla IV (USK/04-C.) | Tanska | 53 | Analyyttinen TAC | Saksa | 16 | Ranska | 37 | Ruotsi | 5 | Yhdistynyt kuningaskunta | 80 | Muut | 5 | (1) | EU | 196 | TAC | 196 | (1) Ainoastaan sivusaaliille. Kohdennettu kalastus ei ole sallittua tässä kiintiössä. | Laji: | Keila Brosme brosme | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla V, VI ja VII (USK/567EI) | Saksa | pm | Analyyttinen TAC Asetuksen 11 artiklaa sovelletaan. | Espanja | pm | Ranska | pm | Irlanti | pm | Yhdistynyt kuningaskunta | pm | Muut | pm | (1) | EU | pm | Norja(2) | pm | (3)(4) | TAC | 3 127 | (1) Ainoastaan sivusaaliille. Kohdennettu kalastus ei ole sallittua tässä kiintiössä. (2) Pyydettävä EU:n vesillä alueilla IIa, IV, Vb, VI ja VII. (3) Josta muiden lajien tahattomia saaliita saa olla pm prosenttia alusta kohti kaikkina aikoina alueilla Vb, VI ja VII. Tämä prosenttiosuus voidaan kuitenkin ylittää tietyillä kalavesillä aloitetun kalastuksen ensimmäisten 24 tunnin aikana. Muiden lajien tahattomien saaliiden kokonaismäärä alueilla Vb, VI ja VII ei saa olla yli pm tonnia. (4) Molva mukaan luettuna. Norjan kiintiöt ovat molvan osalta pm tonnia ja keilan osalta pm tonnia, niitä voidaan vaihtaa pm tonniin saakka ja ne on pyydettävä pitkälläsiimalla alueilla Vb, VI ja VII. | Laji: | Keila Brosme brosme | Alue: | Norjan vedet alueella IV (USK/04-N.) | Belgia | pm | Analyyttinen TAC | Tanska | pm | Saksa | pm | Ranska | pm | Alankomaat | pm | Yhdistynyt kuningaskunta | pm | EU | pm | TAC | Ei sovelleta | (1) Ainoastaan sivusaaliille. Kohdennettu kalastus ei ole sallittua tässä kiintiössä. (2) Pyydettävä EU:n vesillä alueilla IIa, IV, Vb, VI ja VII. (3) Josta muiden lajien tahattomia saaliita saa olla pm prosenttia alusta kohti kaikkina aikoina alueilla Vb, VI ja VII. Tämä prosenttiosuus voidaan kuitenkin ylittää tietyillä kalavesillä aloitetun kalastuksen ensimmäisten 24 tunnin aikana. Muiden lajien tahattomien saaliiden kokonaismäärä alueilla Vb, VI ja VII ei saa olla yli pm tonnia. (4) Molva mukaan luettuna. Norjan kiintiöt ovat molvan osalta pm tonnia ja keilan osalta pm tonnia, niitä voidaan vaihtaa pm tonniin saakka ja ne on pyydettävä pitkälläsiimalla alueilla Vb, VI ja VII. | Laji: | Silli(1) Clupea harengus | Alue: | IIIa (HER/03A.) | Tanska | pm | Analyyttinen TAC | Saksa | pm | Ruotsi | pm | EU | pm | Färsaaret | pm | (2) | TAC | pm | (1) Verkoilla, joiden silmäkoko on vähintään 32 mm, pyydetyn sillin puretut saaliit. (2) Pyydettävä Skagerrakissa. | Laji: | Silli(1) Clupea harengus | Alue: | EU:n ja Norjan vedet alueella IV linjan 53°30' N pohjoispuolella (HER/4AB.) | Tanska | pm | Analyyttinen TAC Asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklaa ei sovelleta. Asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklaa ei sovelleta. | Saksa | pm | Ranska | pm | Alankomaat | pm | Ruotsi | pm | Yhdistynyt kuningaskunta | pm | EU | pm | Norja | pm | (2) | TAC | pm | (1) Verkoilla, joiden silmäkoko on vähintään 32 mm, pyydetyn sillin puretut saaliit. Ilmoittaessaan komissiolle sillin puretuista määristä jäsenvaltioiden on ilmoitettava tiedot erikseen alueen IV a ja alueen IV b osalta. (2) Voidaan pyytää EU:n vesillä. Tämän kiintiön rajoissa pyydetyt saaliit vähennetään Norjan TAC-osuudesta. | Erityisedellytys: | Edellä mainittujen kiintiöiden rajoissa ei seuraavalla alueella saa ylittää alla mainittuja määriä: | Norjan vedet linjan 62°N eteläpuolella (HER/*04N-) | EU | pm | Laji: | Silli(1) Clupea harengus | Alue: | No