Johdanto

Tyynenmeren alue käsittää 15 valtiota Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren (AKT) valtioiden ryhmästä sekä neljä merentakaista maata ja aluetta (MMA). Alueen yhteenlaskettu maapinta-ala on 580 000 neliökilometriä. Sen laaja talousvyöhyke on noin 30 miljoonaa neliökilometriä ja väkiluku noin 12 miljoonaa, joista yli 500 000 on EU:n kansalaisia.

EU:lla on strategisia etuja Tyynenmeren alueella. Yhdessä EU ja AKT-valtioiden ryhmän 15 Tyynenmeren maata muodostavat vahvan liittouman ilmastonmuutokseen liittyvissä ja muissa maailmanlaajuisissa kysymyksissä, mukaan lukien valtamerten hallinnointi. Tyynenmeren alue tarjoaa myös taloudellisia ja kaupallisia mahdollisuuksia EU:lle, erityisesti kalastuksen ja mineraalien osalta. Tiiviimmät suhteet Tyynenmeren maihin lujittavat myös EU:n yhteistyötä alueella Australian ja Uuden-Seelannin kanssa.

Tyynenmeren alue tarjoaa mahdollisuuden käyttää koordinoidusti ja kattavasti EU:n ulkoisen toiminnan eri välineitä, mukaan lukien yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka, kehitysyhteistyöpolitiikka ja talousdiplomatia. Koska hyvin harvoilla EU:n jäsenvaltioilla on edustus Tyynenmeren maissa, yhteyksien parantaminen Tyynenmeren yhteisön, jäljempänä ’SPC’, (aiemmalta nimeltään South Pacific Commission) kanssa olisi myös keino vahvistaa EU:n yhteistyötä Tyynenmeren maiden kanssa.

EU toteuttaa osia alueellisista ja kahdenvälisistä ohjelmistaan Tyynenmeren alueellisten järjestöjen välityksellä. SPC on tärkein EU:n ohjelmia Tyynenmeren alueella täytäntöönpaneva järjestö. SPC kutsui 11. helmikuuta 2016 EU:n pysyväksi tarkkailijaksi kirjeellä, joka oli osoitettu Fidžillä sijaitsevan EU:n Tyynenmeren alueen edustuston päällikölle. Tämä tarjoaa mahdollisuuden lujittaa EU:n ja SPC:n kumppanuutta ja vahvistaa EU:n ja SPC:n politiikkavuoropuhelua alueellisista asioista.

Tyynenmeren yhteisö (SPC)

SPC perustettiin Canberran sopimuksella vuonna 1947. Se on alueen tärkein täytäntöönpaneva järjestö, ja sillä on aktiivinen rooli osallistavan alueellisen kehityksen, yhteistyön ja yhdentymisen edistämisessä Tyynenmeren alueella. Siinä on tällä hetkellä 26 jäsentä: Amerikan Samoa, Australia, Cookinsaaret, Fidži, Guam, Kiribati, Marshallinsaaret, Mikronesian liittovaltio, Nauru, Niue, Palau, Papua-Uusi-Guinea, Pitcairn, Pohjois-Mariaanit, Ranska, Ranskan Polynesia, Salomonsaaret, Samoa, Tokelau, Tonga, Tuvalu, Uusi-Kaledonia, Uusi-Seelanti, Vanuatu, Wallis ja Futuna sekä Yhdysvallat.

SPC pyrkii edistämään tiiviimpiä ja asiakeskeisempiä yhteyksiä tahoihin, jotka eivät halua SPC:n jäsenyyttä tai täytä jäsenyyden edellytyksiä. Se hyväksyi marraskuussa 2015 järjestetyssä 9. konferenssissaan uuden [asiakirja SPC/CRGA 45 (15)], jolla perustettiin Tyynenmeren yhteisön pysyvän tarkkailijan asema.

Euroopan komissio ja SPC tunnustavat, että lähestymistapoja kehityspolitiikkaan ja ohjelmasuunnitteluun on tärkeää koordinoida, ja ne ovat tehostaneet yhteistyötään allekirjoittamalla 16. kesäkuuta 2015 kumppanuuden perustamisesta. Tässä yhteydessä komissio kutsuttiin epävirallisesti tarkkailijaksi SPC:n vuotuisiin hallinnollisiin kokouksiin. Sen jälkeen, kun SPC:n uusi jäsenyyttä ja tarkkailijan asemaa koskeva toimintapolitiikka oli hyväksytty, SPC Euroopan unionin ensimmäiseksi Tyynenmeren yhteisön pysyväksi tarkkailijaksi 11. helmikuuta 2016.

Pysyvän tarkkailijan asema Tyynenmeren yhteisössä

Pysyvän tarkkailijan asema on tarkoitettu Tyynenmeren alueella tai sen ulkopuolella oleville tahoille, joilla on halua ja valmiuksia sisällöllisesti merkittäviin suhteisiin Tyynenmeren yhteisön kanssa mutta jotka eivät halua sen jäseneksi tai eivät täytä jäsenyyden edellytyksiä.

SPC:n jäsenyyttä ja tarkkailijan asemaa koskevan toimintapolitiikan, jäljempänä ’toimintapolitiikka’, mukaan pysyvät tarkkailijat voivat odottaa seuraavanlaista kohtelua:

1.Pysyvät tarkkailijat voivat osallistua hallitusten ja hallintojen edustajien komitean (CGRA) ja konferenssin kokouksiin sekä muihin SPC:n kokouksiin. Puheenjohtajan luvalla ne voivat osallistua keskusteluihin.

2.Pysyvät tarkkailijat voivat esittää ehdotuksia SPC:n kokouksissa. Tällaiset ehdotukset otetaan SPC:n jäsenten käsiteltäviksi ainoastaan, jos vähintään yksi SPC:n jäsen sitä pyytää.

3.Kokouksen puheenjohtaja voi tarvittaessa antaa pysyvälle tarkkailijalle ylimääräistä puheaikaa, jotta se voi vastata esittämiinsä kantoihin tai ehdotuksiin liittyviin kysymyksiin.

4.Pysyviä tarkkailijoita voidaan SPC:n jäsenten ja sihteeristön harkinnan mukaan kutsua osallistumaan hallintoelimen tai sihteeristön perustamiin työryhmiin noudattaen tavanomaisia menettelyjä, joilla säännellään tällaisten työryhmien kokoonpanoa.

5.SPC:n sihteeristö ilmoittaa kaikille pysyville tarkkailijoille työpajoista, seminaareista ja muista SPC:n ja sen sihteeristön koolle kutsumista satunnaisista kokouksista ja esittää niitä koskevan kutsun myös pysyville tarkkailijoille.

Pysyvän tarkkailijan aseman myöntämiseen sovelletaan seuraavaa menettelyä, joka on kuvattu yksityiskohtaisesti toimintapolitiikassa:

1.SPC:n konferenssille toimitetaan sihteeristön pääjohtajalle osoitettu kirjallinen pyyntö, jossa hakija esittää lyhyesti, millä perusteella se täyttää pysyvän tarkkailijan aseman kriteerit.