FI Euroopan unionin virallinen lehti C 57/60

Neuvoston perustelut: Neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä vahvistama kanta (EU) N:o 2/2016 Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin antamiseksi rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta Euroopan unionissa (uudelleenlaadittu)

(2016/C 057/03)

I JOHDANTO

Komissio esitti 31. tammikuuta 2013 neuvostolle ehdotuksensa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta Euroopan unionissa (uudelleenlaadittu).

Euroopan parlamentti äänesti 26. helmikuuta 2014 ensimmäisen käsittelyn lausunnostaan.

Neuvosto pääsi 5. kesäkuuta 2014 poliittiseen yhteisymmärrykseen direktiiviehdotuksesta. Lingvistijuristien viimeisteltyä tekstin neuvosto vahvisti 10. joulukuuta 2015 ensimmäisen käsittelyn kantansa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklassa määrättyä tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.

Euroopan parlamentin äänestyksen jälkeen ja neuvoston hyväksyttyä poliittisen yhteisymmärryksen ehdotuksesta käytiin Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission kesken neuvotteluja yhteisymmärrykseen pääsemiseksi. Lopulliseen kompromissiin päästiin 17. kesäkuuta 2015, ja pysyvien edustajien komitea hyväksyi sen 30. kesäkuuta 2015. Euroopan parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunta (TRAN) vahvisti yhteisymmärryksen 10. marraskuuta 2015 ja osoitti asiasta kirjeen pysyvien edustajien komitean puheenjohtajalle.

Käsittelyn yhteydessä neuvosto otti huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean ja alueiden komitean lausunnot.

II ENSIMMÄISEN KÄSITTELYN KANNAN ERITTELY

1. Yleistä

Edellä mainittu ehdotus kuuluu kuudesta säädösehdotuksesta koostuvaan neljänteen rautatiepakettiin, jonka tarkoituksena on poistaa jäljellä olevat esteet yhtenäisen eurooppalaisen rautatiealueen toteuttamisen tieltä.

Lainsäädäntöaloitteen tarkoituksena on vahvistaa yhteinen lähestymistapa yhteentoimivuutta koskeviin sääntöihin, jotta kaikkialla EU:ssa toimivien rautatieyritysten mittakaavaetuja lisättäisiin, sekä yksinkertaistaa ja uudistaa kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien myöntämiseen liittyviä hallinnollisia menettelyjä ja siten poistaa sääntöjen hajanaisuus unionissa.

Lisäksi aiotaan tehostaa kalustoyksikköjen hyväksymismenettelyä, kannustaa yhteentoimivuuslupien tunnustamista koko EU:ssa ja parantaa kansallisten lainsäädäntökehysten yhdenmukaisuutta rautatieliikenteen sisämarkkinoiden yhteentoimivuuden osalta.

Neuvosto yhtyy komission näkemykseen ehdotuksen tavoitteen osalta, mutta esittää alkuperäiseen ehdotukseen useita muutoksia. Direktiivin keskeisiä säännöksiä on muutettu huomattavasti. Neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa komission alkuperäinen ehdotus on tästä syystä muotoiltu uudelleen ja tekstiin on lisätty ja siitä on poistettu useita säännöksiä. Tämä tarkoittaa sitä, ettei neuvosto voi hyväksyä tarkistuksia, joita Euroopan parlamentin ensimmäisen käsittelyn lausunnossa on lisätty kyseisiin säännöksiin.

2. Keskeiset poliittiset kysymykset

i) Kalustoyksikön markkinoillesaattamislupa (21 artikla)

Poiketen komission alun perin ehdottamasta kansallisten viranomaisten toimivallan merkittävästä siirrosta Euroopan unionin rautatievirastolle, jäljempänä ”virasto”, neuvosto ehdottaa kaksijakoista lupajärjestelmää kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien myöntämistä varten aiotusta käyttöalueesta riippuen. Tämän lähestymistavan mukaan virasto myöntää lupia rajatylittävään toimintaan tarkoitetuille kalustoyksiköille. Kansallisilla turvallisuusviranomaisilla on kuitenkin edelleen tärkeä tehtävä kyseisten lupien myöntämisen edellyttämien arviointien suorittamisessa. Hakiessaan lupaa yksinomaan kansallisessa liikenteessä toimiville kalustoyksiköille hakija voi esittää pyyntönsä vaihtoehtoisesti joko virastolle tai kansalliselle turvallisuusviranomaiselle. Menettely- ja päätösperusteet ovat molemmissa tapauksissa samat.

Euroopan parlamentti kannattaa yleisesti neuvoston lähestymistapaa. Neuvoston lähestymistavassa on otettu myös huomioon Euroopan parlamentin esille ottamat huolenaiheet siten, että yhteistyösopimuksia koskeviin säännöksiin on lisätty erillisten verkkojen käsite (ks. jäljempänä kohta v).

Tämän pohjalta neuvosto hyväksyi tarkistuksen 34, sisällytti tarkistukset 35 ja 102 tekstiin osittain tai periaatteessa ja jätti hyväksymättä tarkistukset 94, 113 ja 140.

ii) Viraston vastuu kalustoyksikköjen markkinoillesaattamislupien myöntämisessä (johdanto-osan 8 kappale ja 21 artiklan 6 kohta)

Neuvoston tekstissä tarkennetaan, että viraston on otettava täysi vastuu myöntämistään luvista, mukaan lukien sopimussuhteeseen perustuvat ja sopimussuhteen ulkopuoliset vastuut.

iii) Muutoksenhaku- ja välimiesmenettelyt (21 artiklan 7 ja 11 kohta)

Komission ehdotukseen ei sisältynyt muutoksenhakumenettelyitä koskevia erityissäännöksiä, mutta neuvoston tekstistä ilmenee hakijalle annettu mahdollisuus viedä asia kansallisen tuomioistuimen käsiteltäväksi, jos kansallisen turvallisuusviranomaisen toteuttamasta toimenpiteestä on erimielisyyttä.

Neuvoston tekstiin on myös sisällytetty muutoksenhakumenettely kansallisen turvallisuusviranomaisen ja viraston välisiä erimielisyystapauksia varten.

iv) Ratalaitteiden ohjauksen, hallinnan ja merkinannon käyttöönotto (18 ja 19 artikla)

Alkuperäisessä ehdotuksessaan komissio aikoi siirtää virastolle vastuun ratalaitteiden ohjaus-, hallinta- ja merkinanto-osajärjestelmien käyttöönottolupamenettelyistä Euroopan rautatieliikenteen hallintajärjestelmä ERTMS mukaan lukien.

Neuvosto ei ole yhtä mieltä komission lähestymistavasta ja katsoo, että kansallisten turvallisuusviranomaisten olisi edelleen myönnettävä lupa ERTMS-järjestelmälle. Jotta ERTMS:in yhdenmukaistamista EU:n tasolla kuitenkin tehostettaisiin parantamalla yhteentoimivuutta jo menettelyn alkuvaiheessa, neuvoston tekstissä ehdotetaan, että neuvostoa kuultaisiin ennen ERTMS-ratalaitteita koskevia tarjouskilpailuja. Tämän vuoksi tekstiin lisättiin uusi 19 artikla.

Euroopan parlamentti katsoo komission lähestymistavan mukaisesti, että vastuu ERMTS-järjestelmien käyttöönottoluvan myöntämisestä tulisi antaa virastolle. Siksi neuvosto ei voinut hyväksyä tarkistuksia 81, 82, 83 ja 86.

v) Yhteistyösopimukset viraston ja kansallisten turvallisuusviranomaisten välillä (21 artiklan 14 ja 15 kohta)

Komission alkuperäiseen ehdotukseen ei sisältynyt viraston ja yhden tai useamman kansallisen turvallisuusviranomaisen välisten yhteistyösopimusten tekemistä rajatylittävään toimintaan tarkoitetuille kalustoyksiköille myönnettävien lupien yhteydessä.

Neuvosto katsoo, että kyseisen säännöksen sisällyttäminen on hyvin tärkeää, jotta lupien uuden myöntämisjärjestelmän käytännön täytäntöönpanoa helpotettaisiin.

Lisäksi neuvoston mukaan viraston ja yhden tai useamman kansallisen turvallisuusviranomaisen välisiin yhteistyösopimuksiin, jotka koskevat luvan myöntämistä kalustoyksiköille, voi sisältyä erityisiä yhteistyöjärjestelyjä, jos kyse on rataverkoista, joilla tarvitaan erityistä asiantuntemusta maantieteellisistä tai historiallisista syistä ja/tai joilla raideleveys on sama kuin naapurimaina olevissa kolmansissa maissa. Tämän kompromissin ansiosta jäsenvaltioilla, joilla on tietyt rautatieliikenteen verkko-ominaisuudet, on mahdollisuus tehdä lupamenettelyssä yhteistyötä viraston puitteissa. Yhteistyösopimuksiin voidaan myös sisällyttää säännöksiä, joilla helpotetaan käyttöalueen laajentamista kolmeen Baltian maahan sen jälkeen, kun kalustoyksikkö on saanut luvan jossain näistä maista.

Tähän liittyen neuvosto hyväksyi osittain tarkistuksen 118.

vi) Kansallisten sääntöjen hyväksyminen (14 artikla)

Neuvoston kannan tavoitteena on laatia joustava ja toimiva menettely nykyisiä ja uusia kansallisia yhteentoimivuussääntöjä varten. Euroopan parlamentin esittämän huolen huomioon ottamiseksi neuvoston kannassa selvennetään menettelyt, joita sovelletaan nykyisistä ja uusista kansallisista säännöistä ilmoittamiseen sekä viraston tekemään arviointiin (tehtävä 8 kuukauden sisällä). Neuvoston lähestymistavassa pyritään välttämään kansallisten sääntöjen hyväksyminen ilman, että virasto on arvioinut niitä etukäteen.

Neuvosto sisällytti tarkistukset 66, 72 ja 73 tekstiin osittain tai periaatteessa, mutta ei voinut hyväksyä tarkistuksia 67–70.

vii) Kalustorekisterit (VII luku, erityisesti 47 artikla)

Rekistereitä koskevan Euroopan parlamentin huolenaiheen huomioon ottamiseksi neuvoston tekemä keskeisin muutos koski eurooppalaista kalustorekisteriä. Hallinnollisten rasitteiden ja aiheettomien kustannusten vähentämiseksi komission olisi hyväksyttävä eritelmä eurooppalaisesta kalustorekisteristä, johon sisällytettäisiin kansalliset kalustorekisterit. Tavoitteena olisi luoda yhteinen väline ja samalla mahdollistaa sellaisten lisätoimintojen ylläpito, jotka ovat merkityksellisiä jäsenvaltioiden erityisten tarpeiden kannalta. Eurooppalaisen kalustorekisterin on oltava toiminnassa viiden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta. Neuvosto on myös laatinut uusia säännöksiä eurooppalaiseen kalustorekisteriin ja kansallisiin kalustorekistereihin sisällytettävistä tiedoista.

Euroopan parlamentin mielestä eurooppalaisen kalustorekisterin tulisi olla toiminnassa neljän vuoden kuluttua.

Tämän pohjalta neuvosto hyväksyi periaatteessa tarkistukset 123, 126, 128, 130 ja 131, jos ne muotoillaan uudelleen, mutta ei hyväksynyt tarkistuksia 98, 110, 120, 121, 122, 124, 125, 127 ja 129.

viii) Siirtymäkauden kesto ja määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä (54 ja 57 artikla)

Neuvosto esittää pidempää kalustoyksikkölupia koskevaa siirtymäjärjestelyä kuin mitä komissio alun perin ehdotti. Siirtymäjärjestelyä pidetään tarpeellisena, jotta 21 artiklan mukaisen kalustoyksiköiden lupamenettelyn kaksitahoinen lähestymistapa toimisi asianmukaisesti. Neuvoston kannan mukaan jäsenvaltiot saavat jatkaa direktiivin 2008/57/EY säännösten soveltamista kolmen vuoden ajan direktiivin voimaantulopäivästä komission ehdottaman kahden vuoden sijaan. Kyseistä määräaikaa voidaan jatkaa yhdellä vuodella. Siinä tapauksessa jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja virastolle kyseisestä päätöksestä ja perusteltava se. Samaa menettelyä sovelletaan ERTMS:n ennakkohyväksyntöihin.

Vastaavaa järjestelyä sovelletaan määräaikaan direktiivin saattamiselle osaksi kansallista lainsäädäntöä (3 + 1 vuotta).

Näin ollen neuvosto ei voinut hyväksyä tarkistuksia 140, 141, 143 ja 144.

ix) Säädöksen rakenne (delegoidut säädökset / täytäntöönpanosäädökset)

Komission alkuperäisessä ehdotuksessa ehdotetaan delegoituja säädöksiä välineeksi, joilla määritetään yhteentoimivuuden teknisten eritelmien sisältö ja niitä koskevat muutokset. Euroopan parlamentti tukee komissiota ja vaatii delegoitujen säädösten soveltamisalan laajentamista muille aloille, joiden osalta komissio on ehdottanut täytäntöönpanosäädöksiä.

Yhteentoimivuuden teknisten eritelmien sisällön osalta neuvosto antaa sekä delegoituja että täytäntöönpanosäädöksiä (5 artiklan 1 ja 11 kohta). Komissio antaa delegoituja säädöksiä yhteentoimivuuden teknisiä eritelmiä koskevien erityistavoitteiden asettamiseksi ja sen jälkeen täytäntöönpanosäädöksiä kyseisten erityistavoitteiden täytäntöönpanoa varten.

Tämän pohjalta neuvosto hyväksyi osittain tarkistukset 80 ja 135, mutta ei hyväksynyt tarkistuksia 13, 14, 56, 57, 79, 99 ja 142.

3. Muut Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset

Muut Euroopan parlamentin tarkistukset, joita ei ole sisällytetty neuvoston ensimmäisen käsittelyn kantaan:

— direktiivin mahdollinen soveltaminen kaupunkien raideliikennejärjestelmiin (tarkistukset 16 ja 17);

— määräaikojen käyttöönotto yhteentoimivuuden teknisten eritelmien täytäntöönpanoa varten jäsenvaltioissa (tarkistus 47);

— delegoitujen säädösten sisällyttäminen seuraamuksia koskevien sääntöjen vahvistamiseksi sen varalta, että virasto ei noudata päätöksenteossaan tässä säädöksessä säädettyjä määräaikoja (tarkistus 136).

III PÄÄTELMÄ

Neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannassa on otettu huomioon neuvoston ja Euroopan parlamentin välillä käydyissä neuvotteluissa komission avustuksella aikaansaatu kompromissi. Kompromissi on vahvistettu Euroopan parlamentin liikenne- ja matkailuvaliokunnan (TRAN) puheenjohtajan kirjeellä pysyvien edustajien komitean puheenjohtajalle 24. marraskuuta 2015.

Valiokunnan puheenjohtaja ilmoittaa kirjeessä aikovansa suositella valiokunnan jäsenille ja myöhemmin täysistunnolle neuvoston ensimmäisen käsittelyn kannan hyväksymistä ilman tarkistuksia ja tavallisen lainsäätämisjärjestyksen saattamista päätökseen Euroopan parlamentin toisessa käsittelyssä SEUT 294 artiklan mukaisesti.