FI Euroopan unionin virallinen lehti C 225/3

Alkuperänimityksen ja maantieteellisten merkintöjen suojasta annetun asetuksen (ETY) N:o 2081/92 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu rekisteröintihakemuksen julkaiseminen

(2005/C 225/03)

Tämä julkaiseminen sisältää oikeuden vastustaa rekisteröintiä mainitun asetuksen 7 ja 12 d artiklassa tarkoitetulla tavalla. Väitteet hakemusta vastaan on tehtävä jäsenvaltion, WTO:n jäsenvaltion tai 12 artiklan 3 kohdan mukaista menettelyä noudattaen hyväksytyn kolmannen maan toimivaltaisen viranomaisen välityksellä kuuden kuukauden kuluessa julkaisemisesta. Julkaiseminen perustellaan seuraavilla tekijöillä ja erityisesti 4 kohdan 6 alakohdalla, joiden mukaan hakemus katsotaan perustelluksi asetuksessa (ETY) N:o 2081/92 tarkoitetulla tavalla.

YHTEENVETO

NEUVOSTON ASETUS (ETY) N:o 2081/92

”HUILE D'OLIVE DE NIMES”

EY-nro: FR/00441/18.11.2004

SAN (X) SMM ( )

Tämä yhteenveto on laadittu ainoastaan tiedotustarkoituksiin. Erityisesti asianomaisen SAN:n tai SMM:n tuottajia kehotetaan yksityiskohtaisten tietojen saamiseksi tutustumaan eritelmän täydelliseen toisintoon, joka on saatavissa tuottajaryhmittymältä, kansallisilta viranomaisilta tai Euroopan komission toimivaltaisista yksiköistä (1).

1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen

Nimi Institut National des Appellations d'Origine Osoite: 138, Champs Elysées, F-75008 Paris Tammikuun 1. päivästä 2005: 51 rue d'Anjou, F-5008 Paris Puhelin: (01) 53 89 80 00 Faksi: (01) 42 25 57 97

2. Ryhmittymä

2.1 Nimi Syndicat des Oléiculteurs du Gard et Environs pour la Défense et la Promotion des Appellations d'Origine Contrôlées Huile d'Olive de Nîmes et Olive de Nîmes 2.2 Osoite: Mas des Abeilles — F-30000 Nîmes Puhelin: (04) 66 04 50 34 Faksi: (04) 66 04 50 31 2.3 Kokoonpano: tuottaja/jalostaja (x) muu ( )

3. Tuotelaji

Luokka 1,5 — Oliiviöljy

4. Eritelmä

(yhteenveto 4 artiklan 2 kohdan edellytyksistä)

4.1 Nimi: ”Huile d'olive de Nimes”

4.2 Kuvaus: Nimesin oliiviöljyn makua hallitsee Picholine-lajike, joka antaa tiukan, joskus hieman kitkerän suutuntuman. Tuoksussa on artisokan ja vihantanurmen aromeja. Vihantanurmen aromit kehittyvät suussa varpujen ja marjojen suuntaan.

Öljyn vihreä väri vivahtaa joskus kellertävään.

4.3 Maantieteellinen alue: Nimesin oliiviöljyn tuotantoalue kattaa 183 kuntaa Gardin departementissa ja 40 kuntaa Héraultin departementissa. Täydellinen kuntaluettelo on eritelmässä.

Maantieteelliselle alueelle ovat ominaisia kukkulat ja mäet; korkeusero merenpinnasta on yleensä alle 350 metriä. Maaperä on pääasiassa tertiäärikautista hiekkakiveä, kalkkikiveä, liitukautista savimerkeliä ja siitä on muotoutunut tulvien synnyttämiä rinnepenkereitä.

Ilmasto on välimerellinen mistral-tuulineen.

4.4 Alkuperätodisteet: Öljyjä voidaan pitää kaupan valvotulla alkuperänimityksellä Huile d'olive de Nîmes vain, jos alkuperänimitysten keskusvirasto INAO (Institut national des appellations d'origine) on myöntänyt niille hyväksyntätodistuksen valvotun alkuperänimityksen saaneiden oliivinviljelytuotteiden hyväksyntää koskevien kansallisten säännösten mukaisesti.

Kaikki raaka-aineen tuotantoon ja oliiviöljyn valmistukseen liittyvät toimet on toteutettava määritellyn maantieteellisen alueen sisällä.

Raaka-aineen tuotannon osalta on noudatettava seuraavia menettelyjä:

Viljelylohkojen tunnistaminen: on laadittava luettelo viljelylohkoista, jotka soveltuvat Huile d'olive de Nîmes -nimityksellä varustetun öljyn tuotantoon eli ovat istutuspaikkaa koskevien kriteereiden ja tuotantoedellytysten mukaiset.

Satoilmoitus: oliivinviljelijän on annettava vuosittain ilmoitus tuotantopinta-alasta ja oliivien tuotantomäärästä lopullisen tuotoksen mukaisesti sekä oliivien käyttötarkoituksesta (öljynvalmistus, jalostuspaikka).

Jalostuksen osalta on noudatettava seuraavia menettelyjä:

Valmistusilmoitus: Toimijan on annettava vuosittain ilmoitus jalostetun tuotteen kokonaismäärästä.

Hyväksyntätodistusta koskeva hakemus: hakemuksen avulla voidaan määritellä tuotevaraston sijainti sekä kaikki astiat, jotka sisältävät ilmoitettuja tuotteita.

Menetelmää täydennetään analyyttisella ja aistinvaraisella tarkastuksella, jonka avulla voidaan varmistaa, että tuotteiden laatu ja ominaispiirteet ovat vaatimusten mukaiset.

Kaikkien hyväksyntätodistusten saaneiden toimijoiden on lisäksi laadittava vuosittain varastointi-ilmoitus.

4.5 Tuotantomenetelmä: Oliivit on viljeltävä ja jalostettava kohdassa 4.3. määritellyllä tuotantoalueella.

Lajikkeet:

Oliiviöljyt on saatava Picholine-, Négrette- ja Noirette-lajikkeista. Näiden lajikkeiden yhteenlasketun osuuden on oltava vähintään 85 prosenttia tilojen kaikkien oliivitarhojen puista. Picholine-lajikkeen puita on oltava vähintään 70 prosenttia tilojen kaikkien oliivitarhojen puista. Vuoden 2015 loppuun saakka tämä prosenttiosuus voi kuitenkin olla 60.

Toissijaiset lajikkeet ovat: Sauzen vert, Rougette, Olivastre, Broutignan, Cul blanc, Verdale de l'Hérault tai Groussaldo, Aglandau, Amellau, Pigalle, Piquette sekä muut perinteiset paikallislajikkeet, joita viljeltiin ennen vuoden 1956 hallaa.

Kuhunkin tarhaan voidaan kuitenkin istuttaa myös oliivipuiden pölyttäjälajikkeita, jos niitä istutetaan tasasuhtaisesti ja niitä on enintään 5 prosenttia asianomaisen oliivitarhan puiden lukumäärästä. Näistä lajikkeista peräisin olevien oliivien käyttö sallitaan, jos niiden osuus on enintään 5 prosenttia öljyn valmistukseen käytettävistä oliiveista.

Oliivitarhojen hoito:

Oliivitarhoja on hoidettava joko muokkaamalla maata tai kylvämällä ruohoa, joka niitetään vuosittain. Jokaisella puulla on oltava tilaa vähintään 24 m2 ja puiden on oltava vähintään neljän metrin päässä toisistaan.

Puut on leikattava ainakin joka toinen vuosi.

Oliivitarhoja voidaan kastella kasvukauden aikana oliivien kypsymisvaiheen alkuun saakka.

Tuotos saa olla enintään 10 tonnia hehtaarilta. Tuotos voi sadonkorjuun päätyttyä olla poikkeuksellisten ilmasto-olojen vuoksi pienempi tai suurempi, mutta kuitenkin enintään 12 tonnia oliiveja hehtaarilta.

Öljyt valmistetaan vähintään viisi vuotta vanhoista puista saaduista oliiveista.

Sadonkorjuu:

Sadonkorjuun alku vahvistetaan prefektin päätöksellä INAO:n ehdotuksesta.

Oliivit korjataan kypsinä siinä vaiheessa kun vähintään 25 prosenttia oliiveista on muuttanut väriään vihreästä keltaiseksi.

Ne kerätään puista suoraan tai ”imuroimalla”. Ne voidaan myös pudottaa puun alla oleviin verkkoihin tai muihin astioihin puita ravistamalla tai täristämällä taikka muulla tavoin, joka ei vahingoita oliivien pintaa. Hedelmien putoamisen aiheuttavien aineiden käyttö on kielletty.

Maasta kerätyt oliivit on säilytettävä erillään oliivieristä, jotka soveltuvat alkuperänimityksellä varustetun öljyn valmistukseen.

Oliivit pakataan varastointia ja kuljetusta varten avosäleisiin puulaatikoihin.

Jalostusedellytykset:

Oliiveja saa poimimisen jälkeen säilyttää enintään kahdeksan päivää ennen niiden käyttämistä.

Ennen rouhimista eri lajikkeiden oliivit voidaan sekoittaa, mutta Picholino-lajiketta on oltava vähintään 60 %.

Puristamisessa käytetään ainoastaan mekaanisia menetelmiä, eikä oliivimassaa saa kuumentaa yli 30 °C:n enimmäislämpötilan.

Sallittuja käsittelyitä ovat pesu, dekantointi, linkous ja suodatus. Muiden lisäaineiden kuin veden käyttäminen öljyn erottamisen helpottamiseksi on kiellettyä.

Saadun öljyn on oltava oliiviöljyä, jonka vapaiden rasvahappojen pitoisuus öljyhappona ilmaistuna saa olla enintään 0,8 grammaa 100 grammassa.

4.6 Yhteys maantieteelliseen alkuperään: Nimesin oliiviöljy on erikoislaatuinen ja ainutlaatuinen tuote luonnonympäristön, historian ja tietotaidon yhdistelmän ansiosta.

Luonnonympäristö:

Tuotantoalueelle ovat ominaisia kukkulat ja mäet; korkeusero merenpinnasta on yleensä alle 350 metriä. Maaperä on pääasiassa tertiäärikautista hiekkakiveä, kalkkikiveä, liitukautista savimerkeliä ja siitä on muotoutunut tulvien synnyttämiä rinnepenkereitä. Ilmasto on välimerellinen: kesät ovat hyvin kuivat ja syksyt kovin sateiset. Alueella puhaltaa mistral-tuuli. Talvet voivat olla ankarat.

Historia:

Oliivilehtoja esiintyi Nimesin alueella jo antiikin aikoina, mikä kertoo oliivinviljelyn liittyvän läheisesti alueeseen.

Oliiviöljyä on valmistettu alueella jo ammoisista ajoista, sillä oliivitarhat menestyivät niukkaravinteisessa maaperässä. Oliiviöljy olikin tuolloin ainoa tuotettu rasva. Oliivinviljelyn toivat alueelle kreikkalaiset, mutta voimakkaasti oliivinviljely alkoi lisääntyä roomalaisten siirtokuntien myötä. Kasvu oli suurinta 1500-luvulla.

Vuonna 1789 pidettiin Aramonin alueella tuotettua oliiviöljyä yhtenä parhaista öljyistä, jonka myynnissä Nimes näytteli tärkeää osaa.

Oliivitarhojen pinta-ala alkoi kuitenkin jäädä viininviljelyksen jalkoihin; myös öljyjen maahantuonti vähensi oliivinviljelystä.

Nimenomaan 1800-luvulla viininviljely ja muiden rasvojen maahantuonti sysäsivät oliivinviljelyn laskuun. Viljely väheni vähenemistään aina toiseen maailmansotaan asti. Viiden sotavuoden aikana oliiviöljyn tuotanto alkoi kuitenkin kiinnostaa uudelleen tuontiöljyjen ja rasvojen puutteen vuoksi.

Vuoden 1956 halla tuhosi suuren osan Nimesin alueen oliivitarhoista.

1990-luvulla oliivinviljely pyörähti jälleen käyntiin, ja Nimesin oliiviöljyn tuotanto lisääntyy.

Tietotaito:

Nimesin oliiviöljy valmistetaan pääasiassa Picholine-lajikkeen oliiveista. Tämä suosittu lajike on kestävyytensä ansiosta sopeutunut täydellisesti alueen ilmastoon ja maaperään. Puu kestää jonkin verran talven kylmyyttä ja oliivit syksyn myrskytuulia.

Picholine-lajikkeen puita kasvaa lähinnä Nimesin alueella, josta se on peräisin; muita paikallislajikkeita esiintyy Piémont Cévenolissa.

Oliivipuut on perinteisesti leikattu tuulen vuoksi melko mataliksi. Tämä tekee niistä tietenkin vähemmän haavoittuvaisia tuulille mutta myös helpottaa syötäväksi tarkoitettujen vihreässä kypsyysasteessa olevien oliivien korjuuta. Oliivit korjataan pääasiassa käsin kahdesta syystä: Ensinnäkin öljyn pääraaka-aineen tuottavan Picholine-lajikkeen oliiveja käytetään kahteen tarkoitukseen (öljynvalmistus ja syötäväksi tarkoitettujen oliivien valmistus), eikä puita voi niiden jäykkyyden vuoksi juurikaan ravistella. Toiseksi perinteisten oliivitarhojen pinta-ala on pieni ja kiviaidat rajoittavat usein koneiden pääsyä tarhoihin.

Koska alueen maaperän ja erityisesti Picholine-lajikkeen ja siitä valmistettavan öljyn laadun välillä vallitsee hedelmällinen yhteys, Nimesin alueen oliivintuotanto on aloittanut uuden nousun ja levittäytynyt historiallisen Nîmes-Sommièresin ydinalueen ulkopuolelle.

4.7 Valvontaelin:

Nimi I.N.A.O. Osoite: 138, Champs Elysées, F-75008 Paris Tammikuun 1. päivästä 2005: 51 rue d'Anjou — F-75008 Paris Nimi D.G.C.C.R.F. Osoite: 59, Bd V. Auriol, F-75703 Paris Cedex 13

4.8 Merkintä: Elintarvikkeiden pakkausmerkintöjä ja esillepanoa koskevissa säädöksissä vaadittujen pakollisten merkintöjen lisäksi valvotun alkuperänimityksen Huile d'olive de Nîmes saaneiden oliiviöljyjen pakkausmerkinnöissä on oltava seuraavat tiedot:

alkuperänimitys ”Huile d'olive de Nîmes”

maininta ”appellation d'origine contrôlée” (valvottu alkuperänimitys) tai ”AOC”. Kun pakkausmerkinnässä on maatilan ja merkin nimi, alkuperänimitys toistetaan sanojen ”appellation” ja ”contrôlée” välissä riippumatta siitä, miten osoite on merkitty.

Nämä tiedot merkitään samaan kenttään ja samaan etikettiin.

Ne esitetään painopinnalla selvästi näkyvin, luettavin, pysyvin ja riittävän suurin kirjaimin, jotta ne erottuvat selvästi muista kirjainmerkinnöistä ja piirroksista.

4.9 Kansalliset vaatimukset: Valvotusta alkuperänimityksestä Huile d'olive de Nîmes annettu asetus.

(1) Euroopan komissio — Maatalouden pääosasto — Maataloustuotteiden laatupolitiikan yksikkö — B-1049 Bryssel.