Erityiskertomus nro 7/2001 vientituista — määräpaikka ja markkinoille saattaminen sekä komission vastaukset



Virallinen lehti nro C 314 , 08/11/2001 s. 0001 - 0025



Erityiskertomus nro 7/2001 vientituista - määräpaikka ja markkinoille saattaminen sekä komission vastaukset (annettu EY:n perustamissopimuksen 248 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan nojalla) (2001/C 314/01) SISÄLLYS >TAULUKON PAIKKA> LYHENNELUETTELO EMOTR Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahasto HZA Saksan maksajavirasto Ofival Ranskan maksajavirasto - lihatuotteet OLAF Euroopan petostentorjuntavirasto PVE Alankomaiden maksajavirasto - lihatuotteet UCLAF Petostentorjunnan koordinointiyksikkö ZA Itävallan maksajavirasto YHTEENVETO I. Vientituet aiheuttavat EU:n veronmaksajille noin viiden miljardin euron vuosittaiset kustannukset. Vientitukijärjestelmässä joidenkin tuotteiden viennille annetaan tukea, jonka määrä eriytetään määräpaikan mukaan, jos kyseisten tavaroiden saattamisesta ilmoitetun määräpaikan markkinoille esitetään riittävät todisteet (saapumista koskevat todisteet). Todisteiksi voidaan hyväksyä monenlaisia asiakirjoja määrämaan antamista tullin tuonti-ilmoituksista pankin antamiin maksutositteisiin. Kansainvälisten valvontaan erikoistuneiden yritysten antamia tositteita varten on erityissäännöksiä. II. Tilintarkastustuomioistuimen näkemyksen mukaan myös niiden tuotteiden osalta, jotka voivat saada vaihtelematonta, kaikkiin määräpaikkoihin tapahtuvaan vientiin samansuuruisena kohdistuvaa tukea, annettavien tukien edellytyksenä on kyseisten tuotteiden saattaminen markkinoille maassa, joka ei ole EU:n jäsenvaltio. Vaihtelematonta tukea saavien tuotteiden osalta todisteita vaaditaan kuitenkin vain epäselvissä tapauksissa. III. Saapumista koskevien todisteen pätevyyden varmistaminen on monimutkaista ja vie aikaa, ja todentamisen tulos voi kuitenkin olla epävarma. Komissio laati jäsenvaltioiden tehtävän helpottamiseksi luettelon mallitodisteista vuonna 1992, mutta tätä luetteloa ei ole päivitetty. Saapumista koskevien todisteiden tarkastamisessa on huomattavia jäsenvaltioiden välisiä eroja (ks. kohdat 9-13). IV. Vaikka komissio onkin arvioinut tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyssään tarkastettaviksi valitsemiensa toimien todisteita, se ei ole tarkastanut saapumista koskevien todisteiden järjestelmää - kohdassa 7 tarkasteltua järjestelmää lukuun ottamatta. Komissio on kuitenkin havainnut suuria puutteita tarkastuksissa, joita jäsenvaltiot suorittavat viennin yhteydessä. Nämä puutteet ovat johtaneet varainhoitoa koskeviin oikaisumenettelyihin, joiden arvo on yhteensä 188 miljoonaa euroa (ks. kohdat 7-8). V. Jotkin jäsenvaltiot eivät ole toteuttaneet vaadittuja hyväksyttyjen valvontaan erikoistuneiden yritysten tarkastuksia. Kun näitä tarkastuksia on toteutettu, on havaittu vakavia puutteita ja sääntöjenvastaisuuksia. Havaittujen puutteiden edellyttämiin jatkotoimenpiteisiin ei aina ole ryhdytty. Kun yrityksen hyväksyntä on peruutettu yhdessä jäsenvaltiossa, hyväksyntää ei peruutettu muilta samaan konserniin kuuluvilta muissa jäsenvaltioissa hyväksytyiltä yrityksiltä. Hyväksyntöjä ei aina ole peruutettu silloin, kun olisi pitänyt (ks. kohdat 17-32). VI. Jäsenvaltiot eivät ole antaneet suurlähetystöilleen ohjeita tarkastuksista, jotka on suoritettava ennen tavaroiden purkamista koskevan todistuksen antamista. Suurlähetystön antamat todisteet annettiin suurimmaksi osaksi asiakirjojen tarkastuksen perusteella. Tavaroiden purkamisen yhteydessä toteutettiin harvoin fyysisiä tarkastuksia (ks. kohdat 35-38). VII. OLAF ja maatalouden pääosasto ovat havainneet tai niiden asiaan puuttumisen seurauksena on havaittu useita vakavia sääntöjenvastaisuuksia ja epäiltyjä petoksia eräissä tärkeimmistä vientitukien määräpaikoista. Valvontaan erikoistuneiden yritysten on havaittu syyllistyneen joihinkin näistä sääntöjenvastaisuuksista. Tilintarkastustuomioistuimen toimittamien tarkastusten avulla on havaittu lisää epäiltyjä sääntöjenvastaisuuksia ja tapauksia, joissa vientitukien maksamisen perusteet ovat kyseenalaisia joidenkin määräpaikkojen osalta (ks. kohdat 39-80). Tässä kertomuksessa tarkoitettujen sääntöjenvastaisiksi epäiltyjen maksujen yhteismäärä on noin 100 miljoonaa euroa. Komission olisi varmistettava, että maksuja ryhdytään perimään takaisin niissä tapauksissa, joissa siihen ei ole vielä ryhdytty. VIII. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että vientitukea saaviin tuotteisiin olisi aiheellista soveltaa samaa tukimaksua jokaisen tuotteen ja kaikkien määräpaikkojen osalta. Tilintarkastustuomioistuin toteaa kuitenkin, että nykyisin se ei ole mahdollista useista syistä, joihin kuuluvat esimerkiksi voimassa olevat kauppasopimukset. Sääntöjen noudattamisesta hallinnolle ja elinkeinonharjoittajille aiheutuvien kustannusten vuoksi ja siksi, että saapumista koskevien todisteiden järjestelmä takaa hyvin vähäisen varmuuden, on syytä harkita seuraavia toimenpiteitä: - saapumista koskeva todiste olisi vaadittava vain epäilyttävissä tapauksissa tai vain niiden määräpaikkojen osalta, joihin liittyvä riski on suuri - jäsenvaltioiden jälkikäteen suorittamia, tuotteiden markkinoille saattamiseen kohdistuvia tarkastuksia olisi tehostettava sisällyttämällä niihin lähetyksistä ja konttien liikkeistä kerättyjen tietokantojen tutkiminen ja tavaraliikenteen harjoittajien hallussa olevien tietojen tarkastus kaikkien tarkastettaviksi valittujen toimien osalta (ks. kohdat 84-86). JOHDANTO 1. Vientitukia maksetaan elinkeinonharjoittajille, jotka harjoittavat maataloustuotteiden vientiä muihin kuin EU:n jäsenvaltioihin. Tukien tarkoituksena on korvata viejille EU:n sisämarkkinoilla vallitsevien markkinahintojen ja maailmanmarkkinahintojen välinen ero. Näin viejät voivat avata EU:n tuotteiden vientimarkkinoita tai pitää niitä avoimina(1). Vientituet vaikuttavat myös sisämarkkinoiden tasapainon säilyttämiseen. Vientitukien maksaminen ei ole perusteltua, jos kyseessä ei ole tavanomainen kaupallinen toimi(2), koska se on vailla tosiasiallista taloudellista tarkoitusta ja sen ainoa tavoite on saada yhteisön rahoittamaa taloudellista etua(3). 2. Joidenkin tuotteiden, kuten esimerkiksi naudanlihan ja juuston, vientituki vaihtelee määräpaikan mukaan (eriytetty tuki), ja viejän oikeus tukeen riippuu sellaisten todisteiden esittämisestä, jotka koskevat tavaroiden saattamista markkinoille ilmoitetussa määräpaikassa (saapumista koskevat todisteet)(4). Muissa tuoteryhmissä tuki on samansuuruinen kaikkien määräpaikkojen ja kaikkien yksittäisten tuotteiden osalta (vaihtelematon tuki). Viejiltä vaaditaan saapumista koskeva todiste vaihtelemattomaan tukeen oikeuttavien toimien osalta ainoastaan epäilyttävissä tapauksissa. Tilintarkastustuomioistuimen näkemyksen mukaan tuotteet, joille voidaan maksaa vaihtelematonta tukea, on kuitenkin saatettava muun kuin jäsenvaltion markkinoille 12 kuukauden kuluessa vientipäivästä(5). 3. Jäsenvaltioiden valtuutetut virastot vastaavat maksujen suorittamisesta viejille. Jäsenvaltioiden viranomaiset vastaavat ensisijaisesti haettujen vientitukien laillisuuden ja säännönmukaisuuden valvonnasta. TILINTARKASTUSTUOMIOISTUIMEN TOIMITTAMA TARKASTUS 4. Tässä kertomuksessa käsitellään tavaroiden markkinoille saattamista muissa valtioissa kuin jäsenvaltioissa. Kertomuksessa tarkastellaan tapaa, jolla komissio on hoitanut tämän vaatimuksen täyttämistä, mukaan lukien eriytettyjen tukien perustelut. Siinä tarkastellaan myös tämänkaltaisen järjestelmän aiheuttamia ongelmia ja jäsenvaltioiden toteuttamia saapumista koskevien todisteiden kelpoisuuden ennakkotarkastuksia(6). 5. Tässä kertomuksessa esitetyt huomautukset perustuvat jäsenvaltioiden saapumista koskevien todisteiden hyväksymisjärjestelmien arviointiin, saapumista koskevien todisteiden arviointiin, lähetyksistä ja konttien liikkeistä kerättyjen tietokantojen ja muiden valtioiden kuin jäsenvaltioiden hallussa olevien tuontia koskevien tietojen tutkimiseen sekä OLAFin hallussa oleviin tietoihin, jotka koskevat tukea saaneen viennin määräpaikoissa havaittuja sääntöjenvastaisuuksia. Toimien tarkastamisen vertailuajanjaksona oli EMOTR:n varainhoitovuosi 1998. Jotkin kertomuksessa kuvaillut tapaukset liittyvät kuitenkin toisiin EMOTR:n varainhoitovuosiin. TALOUDELLINEN TAUSTA 6. EMOTR:n varainhoitovuonna 1998 vientitukien määrä oli yhteensä noin 4800 miljoonaa euroa (noin 12,4 prosenttia EMOTR:n talousarviosta). Taulukosta 1 käy ilmi maksujen jakautuminen toimenpiteittäin, taulukosta 2 käy ilmi niiden jakautuminen vientiä harjoittavien jäsenvaltioiden mukaan, ja taulukosta 3 käy ilmi niiden jakautuminen pääasiallisen määräpaikan mukaan. Noin 900 miljoonan euron suuruiset maksut eriytettiin määräpaikan mukaan. Taulukosta 4 käyvät ilmi näiden maksujen tärkeimmät määräpaikat. Taulukko 1 Vientitukimaksujen jakautuminen toimien mukaan jaoteltuna - EMOTR:n varainhoitovuosi 1998 >TAULUKON PAIKKA> Huom. lukuja on pyöristetty. Lähde: varainhoitovuoden1998 talousarvion toteutus. Taulukko 2 Vientitukimaksujen jakautuminen jäsenvaltioittain - EMOTR:n varainhoitovuosi 1998 >TAULUKON PAIKKA> Huom. lukuja on pyöristetty. Lähde: jäsenvaltioiden toimittamat vientitukitiedot EMOTR:n varainhoitovuodelta 1998. Taulukko 3 Vientituet pääasiallisten määräpaikkana olevien maiden mukaan jaoteltuina - EMOTR:n varainhoitovuosi 1998 >TAULUKON PAIKKA> Lähde: jäsenvaltioiden toimittamat vientitukitiedot EMOTR:n varainhoitovuodelta 1998. Taulukko 4 Eriytetyt vientitukimaksut määräpaikkana olevien maiden mukaan - EMOTR:n varainhoitovuosi 1998 >TAULUKON PAIKKA> Lähde: jäsenvaltioiden toimittamat vientitukitiedot EMOTR:n varainhoitovuodelta 1998. TILIEN TARKASTAMIS- JA HYVÄKSYMISMENETTELYN YHTEYDESSÄ TOIMITETUT TARKASTUKSET 7. Suorittamissaan maksettujen vientitukien säännönmukaisuutta koskevissa tarkastuksissa komissio on aina arvioinut valituista toimista esitetyt saapumista koskevat todisteet. Koska havaittiin, että Saksa on suurin valvontaan erikoistuneiden yritysten toimittamien todisteiden käyttäjä, komissio on myös käynnistänyt erityisen tutkimuksen valvontaan erikoistuneiden yritysten toimittamista lastin purkamisen todisteista kyseisessä jäsenvaltiossa (ks. kohdat 29-30). Komissio ei kuitenkaan ollut ennen tilintarkastustuomioistuimen suorittamaa tarkastusta erityisesti tarkastanut järjestelmää, jolla todistetaan ilmoitukset tavaran saattamisesta markkinoille muissa valtioissa kuin jäsenvaltioissa sijaitsevissa määräpaikoissa. 8. Komission tilien tarkastus- ja hyväksyntäjärjestelmän tilintarkastuksissa on keskitytty pääasiassa vietyjen tuotteiden fyysisten tarkastusten laatuun ja kohdistumiseen. Näissä tarkastuksissa on havaittu vakavia puutteita tukea saaneiden vientituotteiden kuvausten ja määrän fyysisessä tarkastuksessa. Tämän vuoksi on määrätty merkittäviä rahoituskorjauksia, joista uusimmissa tehtiin viiden prosentin korjaukset Belgian, Italian, Kreikan, Ranskan, Saksan, Tanskan ja Yhdistyneen kuningaskunnan vientitukimenoihin, mikä vastaa yhteensä 188 miljoonaa euroa. SAAPUMISTA KOSKEVIEN TODISTEIDEN TARKASTUSTEN LAATU 9. Erityisominaisuuksista johtuvien, eri tuotealojen hallinnollisiin vaatimuksiin liittyvien erojen lisäksi, vaatimus saapumista koskevan todisteen esittämisestä aiheuttaa suhteettoman hallinnollisen rasitteen asiaan liittyviin rahamääriin nähden. Esimerkiksi irtosokerin viennistä maksettiin eriyttämätöntä tukea miljoona euroa pelkän tullilta saadun vahvistuksen perusteella, jonka mukaan tavara oli lähtenyt yhteisön tullialueelta, kun taas naudanlihakontillisen viennistä, josta on maksettu tukea noin 15000 euroa, vaadittiin lisäksi kuljetusasiakirjat ja saapumista koskeva todiste. 10. Saapumista koskevaksi todisteeksi(7) voidaan hyväksyä monenlaisia asiakirjoja. Suotavinta olisi esittää tullin tuonti-ilmoitukset tai valvontaan erikoistuneiden yritysten antamat todistukset tuonnista (päätodisteet). Jos niitä ei ole saatavissa, voidaan hyväksyä muita asiakirjoja, joista osa ei ole virallisia(8), lastin purkamisesta annetusta todistuksesta pankin tositteisiin, joista käy ilmi kyseisistä tavaroista suoritettu maksu (lisätodisteet). 11. Lokakuussa 1992 maatalouden pääosasto julkaisi tulokset tutkimuksesta, joka kattoi 58 muussa maassa kuin jäsenvaltiossa saapumista koskevana todisteena käytetyt asiakirjat. Koska muiden kuin jäsenvaltioiden maahantuontiasiakirjat muuttuvat jatkuvasti ja koska tulliselvitysmenettelyissä käytetään yhä enemmän tietotekniikkaa, tämä asiakirja vanhentui nopeasti. Nykyisin kaikki maksajavirastot vastaavat kokonaan saamiensa saapumista koskevien todisteiden pätevyydestä. OLAFin Venäjää koskevaa aloitetta lukuun ottamatta (ks. kohdat 43-47) saapumista koskevien pää- ja lisätodisteiden kelpoisuuden ja säännönmukaisuuden arviointia ei ole yhdenmukaistettu eikä arviointia varten ole luotu toimintamenettelyä. Tämän vuoksi jokin jäsenvaltio voi hyväksyä sellaisen samaan määräpaikkaan saapumista koskevan todisteen, jota toinen jäsenvaltio ei omien vaatimustensa mukaan hyväksyisi. 12. Saapumista koskevien todisteiden hallinta- ja valvontajärjestelmät eroavat toisistaan eri jäsenvaltioissa ja eri maksajavirastoissa. Joillakin maksajavirastoilla (esimerkiksi Saksan HZA-Hamburg Jonas, Itävallan ZA Salzburg, Ranskan Ofival ja Alankomaiden PVE) on erilliset toimistot, jotka keräävät, analysoivat, tarkistavat ja arkistoivat tukihakemusten liitteinä olevat tavaroiden saapumista määräpaikkaan koskevat erilaiset todisteet. Nämä maksajavirastot ovat myös luoneet tarkkailujärjestelmän, jonka avulla voidaan vertailla määräpaikkana olevien maiden tullitoimipaikkojen olemassaoloa, leimoja ja allekirjoituksia. Alankomaiden ja Ranskan maksajavirastot eivät kuitenkaan vaihda tietoja saapumista koskevista todisteista. Belgian, Espanjan, Kreikan ja Suomen maksajavirastoilla ei ole määräpaikkaan saapumista koskevien todisteiden tehokasta tunnistus- ja valvontajärjestelmää. 13. Puutteellisen koordinoinnin, todisteiden todentamisen päällekkäisyyksien ja todisteiden hyväksynnän epäjohdonmukaisuuden vuoksi komission olisi otettava vastuulleen todentamisen koordinointi muiden valtioiden kuin jäsenvaltioiden kanssa sekä niiden saapumista koskevien todisteiden mallikappaleiden, jotka jäsenvaltioiden maksajavirastot saavat hyväksyä, arkistointi ja päivittäminen. SAAPUMISTA KOSKEVIEN TODISTEIDEN JÄRJESTELMÄN VAIKUTUS VAKUUKSIEN VAPAUTTAMISEEN 14. Tukia voidaan maksaa ennakolta, jos saaja asettaa vakuuden. Vakuus vapautetaan, kun kaikki vaaditut asiakirjat mukaan lukien saapumista koskeva todiste on esitetty ja hyväksytty. 15. Taulukosta 5 käyvät ilmi niiden tapausten määrät, joissa vakuutta ei vapautettu, ja niitä vastaavat tuen määrät eri jäsenvaltioissa. Useimmat vireillä olevat tapaukset ovat vuosilta 1995-1998, mutta jotkin ovat peräisin jo vuodelta 1990. Taulukko 5 Voimassa olevat vakuudet - ennakkomaksut ja ennakolta rahoitetut tuotteet >TAULUKON PAIKKA> Lähde: maksajaviraston rekisterit. 16. Vakuuksien vapauttamisen viiveitä on perusteltu eri tavoin, muun muassa siten, että tapauksia koskevat oikeusjutut ovat yhä vireillä kansallisissa oikeusistuimissa (kaikki taulukossa 5 luetellut jäsenvaltiot), Venäjän tulliasiakirjojen epäluotettavuudella (Tanska ja Saksa), uusien tietojärjestelmien käyttöönotolla, johon yhdistyi henkilöstön suuri vaihtuvuus (Tanska), hallinnollisten tehtävien erottamisella (Espanja) ja henkilökunnan vähyydellä (Italia). Ranskan järjestelmässä lisäongelmia aiheuttaa se, että vakuuksien hallinnointi on jaettu tullin ja maksajavirastojen välillä. Myös saapumista koskevien todisteiden järjestelmän monimutkaisuus lisää vapauttamatta olevien vakuuksien määrää. VALVONTAAN ERIKOISTUNEIDEN YRITYSTEN HYVÄKSYNTÄ JA VALVONTA 17. Jäsenvaltioiden viranomaisten on hyväksyttävä valvontaan erikoistuneet laitokset ennen kuin nämä voivat antaa saapumistodistuksia. Hyväksyntä annetaan kolmeksi vuodeksi kerrallaan. Näiden laitosten hyväksynnän perusteet esitettiin maatalouden pääosaston vuonna 1994 laatimassa valmisteluasiakirjassa(9). Valmisteluasiakirjassa esitettiin myös valvonta- ja todentamismenettelyt, joita laitosten on noudatettava todistuksia antaessaan. Lisäksi siinä määritellään jäsenvaltioiden vastuu näiden laitosten toiminnan tehokkuuden valvonnasta. Liite sisältää yhteenvedon tärkeimmistä vaatimuksista. Valvontaan erikoistuneiden yritysten hyväksyntää koskevat säännökset ovat sisältyneet vientituesta annettuun perusasetukseen vuodesta 1999. Ainoa hyväksynnän ehdot laiminlyöviä tai säännösten vastaisia todisteita antavia yrityksiä koskeva seuraamus on hyväksynnän peruuttaminen. Hyväksynnän peruuttamisen tulisi ulottua kaikkiin jäsenvaltioihin. Jäsenvaltioiden hyväksymiä valvontaan erikoistuneita yrityksiä on nyt 28, ja 15 niistä kuuluu vain neljään konserniin. 18. Saapumista koskevan todisteen antaminen, josta veloitetaan noin 250 euroa asiakirjaa kohden, saattaa olla vain pieni osa valvontaan erikoistuneiden yritysten asiakkailleen tarjoamista liikepalveluista. Tämän vuoksi on olemassa eturistiriitojen vaara. Eräässä tapauksessa valvontaan erikoistunut yritys noudatti asiakkaansa pyyntöä todistaa pelkkä konossementissa ilmoitettu paino (Yhdistynyt kuningaskunta). Eräässä toisessa tapauksessa Alankomaissa hyväksytty valvontaan erikoistunut yritys lopetti todisteiden antamisen, koska se halusi säilyttää maineensa. 19. Belgia, Espanja, Kreikka, Ranska, Suomi ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat hyväksyneet valvontaan erikoistuneita yrityksiä ilman ennakkoon suoritettua tarkastusta, jonka avulla olisi varmistettu suuntaviivoissa vahvistettujen hyväksynnän edellytysten täyttyminen. Kreikka, Ranska ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat oikaisseet tämän virheen hyväksyntöjä uudistaessaan. 20. Vain Saksa oli tarkistanut valvontaan erikoistuneiden yritysten paikalla tapahtuvan todisteiden antamismenettelyn kahdessa valtiossa, jotka eivät olleet jäsenvaltioita. 21. Alankomaat, Belgia, Kreikka ja Suomi eivät ole tarkastaneet valvontaan erikoistuneiden yritysten antamien todistusten perusteella haettujen tukien sääntöjenmukaisuutta vertaamalla näitä todistuksia yritysten hallussa oleviin muihin asiakirjoihin. 22. Belgia, Espanja, Saksa, Suomi, Tanska ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät kyenneet suoraan tunnistamaan hakemuksia, joiden perusteena oli valvontaan erikoistuneiden yritysten antama todistus, eivätkä mainitut valtiot tämän vuoksi kyenneet valitsemaan hakemuksia maksettujen tukien joukosta tarkastusta varten. Sen sijaan valvontaan erikoistuneiden yritysten omista tiedostoista valittiin tarkastettaviksi todistuksia ilman varmuutta siitä, ovatko kyseiset tiedostot täydellisiä. 23. Yksikään jäsenvaltio ei pyytänyt toista jäsenvaltiota tarkastamaan hyväksymiään, toisessa jäsenvaltiossa hyväksytyn valvontaan erikoistuneen yrityksen antamia todistuksia(10). 24. Jäsenvaltioiden toimittamissa valvontaan erikoistuneiden yritysten tarkastuksissa havaitut epäillyt sääntöjenvastaisuudet eivät johtaneet jatkotoimenpiteisiin tukien takaisinperimiseksi (Alankomaat, Belgia, Yhdistynyt kuningaskunta). 25. Yhdistynyt kuningaskunta peruutti hyväksynnän eräiltä yrityksiltä riittämättömien tietojen vuoksi, Italia sääntöjenvastaisuuteen osallisuutta koskevien epäilyjen vuoksi sekä Saksa (ks. kohta 29) ja Kreikka sääntöjenvastaisten todistusten antamisen vuoksi. 26. Kun yksi jäsenvaltio peruutti hyväksynnän, muut jäsenvaltiot eivät peruuttaneet muiden samaan konserniin kuuluvien yritysten hyväksyntöjä, vaikka kaikki kyseisen konsernin osat käyttivät muissa valtioissa kuin jäsenvaltioissa samoja menetelmiä, henkilökuntaa ja tietoja. Jos vaadittujen tarkistusten toteuttaminen määräpaikassa laiminlyödään, laiminlyönti koskee siksi kaikkia hyväksyttyjä samaan konserniin kuuluvia yrityksiä. Tämän vuoksi komission tulisi huolehtia itse valvontaan erikoistuneiden yritysten hyväksynnästä yhdenmukaisen kohtelun varmistamiseksi. 27. Vaikka Alankomaiden viranomaiset havaitsivat valvontaan erikoistuneen yrityksen antaneen todistuksia suorittamatta vaadittavia tarkistuksia muissa kuin jäsenvaltioissa lastin purkamisen ja tulliselvityksen yhteydessä, kyseisen yrityksen hyväksyntää ei peruutettu eikä toimenpiteisiin ryhdytty maksetun tuen takaisinperimiseksi. 28. Erästä hyväksyttyä yritystä syytettiin sääntöjenvastaisen, Jordaniaan saapumista koskevan todisteen antamisesta (ks. myös kohdat 40-42). 29. Saksa tarkasti kaikki valvontaan erikoistuneiden yritysten karjan ja naudanlihan viennistä antamat saapumista koskevat todisteet komission tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavan yksikön aloitteesta. Näissä tarkastuksissa löydettiin sääntöjenvastaisia saapumista koskevia todisteita vientitukihakemuksista, jotka vastasivat yhteensä 72,1 miljoonaa euroa (17 prosenttia vuosina 1994-1996 maksetuista vientituista). Lisäksi löydettiin hakemuksia, joiden todisteet antoivat aihetta epäilyyn. Kyseisillä hakemuksilla oli haettu tukia yhteensä 175,5 miljoonaa euroa (40 prosenttia)(11). Perintämääräyksiä, joista kaikista on valitettu, on annettu 60,4 miljoonan euron arvosta. Nämä perintämääräykset liittyvät sääntöjenvastaisiin saapumista koskeviin todisteisiin ja riittämättömiin kuljetusasiakirjoihin. Komissio on Saksan laatiman kertomuksen ja useiden kahdenvälisten keskustelujen perusteella asettanut 25 prosentin rahoituskorjauksen vakavien järjestelmässä havaittujen puutteiden vuoksi. Menettelyssä on kyse noin 20,8 miljoonan euron(12) korjauksesta. 30. Muut jäsenvaltiot eivät tarkastuksen aikana olleet ryhtyneet niiden valvontaan erikoistuneiden yritysten antamia todistuksia koskeviin tutkimuksiin, joihin Saksassa suoritettu tutkinta kohdistui. Samaan konserniin kuuluvat yritykset on hyväksytty kahdeksassa muussakin jäsenvaltiossa. Tämän lisäksi Alankomaat, Espanja, Italia, Itävalta ja Suomi olivat hyväksyneet Saksan valvontaan erikoistuneiden yritysten antamia todisteita. Ainoastaan Itävalta on ilmoittanut kyseisten tukien määrän, joka oli noin 3,7 miljoonaa euroa. Komission tulisi käynnistää tutkimus, joka koskisi kaikkia kyseisten muissa jäsenvaltioissa hyväksyttyjen yritysten antamia todisteita. 31. Vuodesta 1996 alkaen OLAFin suorittamissa tutkimuksissa on havaittu Alankomaissa, Italiassa ja Saksassa hyväksyttyjen valvontaan erikoistuneiden yritysten antamissa saapumista koskevissa todisteissa sääntöjenvastaisuuksia, joiden määrä on noin 10,6 miljoonaa euroa. Suurin osa koskee naudanlihan ja siipikarjan vientiä Jordaniaan sekä viinin vientiä entiseen Jugoslavian tasavaltaan Makedoniaan. 32. Kun otetaan huomioon kohdissa 17-31 havaitut sääntöjenvastaisuudet, välttämättömien tarkistusten puuttuminen ja puutteelliset jatkotoimenpiteet, voidaan päätellä, etteivät valvontaan erikoistuneiden yritysten antamat saapumista koskevat todisteet ole kovinkaan luotettavia. VIENTITUKIEN JA ELINTARVIKEAVUN VALVONTAAN ERIKOISTUNEIDEN YRITYSTEN HYVÄKSYMISMENETTELYJEN YHTEENSOVITTAMINEN 33. Komissio (ulkosuhteiden pääosasto) loi vuonna 1993 erityisen hyväksymismenettelyn niitä valvontaan erikoistuneita laitoksia varten, jotka ovat ehdolla ruoka-apuohjelmien tarkkailijoiksi. Viejät voivat saada tukea myös näiden ohjelmien yhteydessä suoritettuun maataloustuotteiden vientiin. 34. Komission vuosina 1993-2000 tarkkailijalaitosten valitsemiseksi käynnistämissä julkisissa tarjouspyyntömenettelyissä valvontaan erikoistuneita yrityksiä ei millään tavalla velvoitettu hankkimaan etukäteen hyväksyntää, jota yhteisön vientitukia koskevat säännökset edellyttävät. Komission eri osastojen (maatalouden pääosasto ja ulkosuhteiden pääosasto) välinen puutteellinen koordinointi sekä tarkastukseen ja valvontaan erikoistuneiden yritysten hyväksymismenettelyjen epäyhtenäisyys ovat johtaneet tilanteeseen, jossa hyväksymättömät yritykset ovat antaneet saapumista koskevia todisteita määräpaikoissa, ja näitä todisteita on käytetty myöhemmin vientitukien hakemiseen. JÄSENVALTIOIDEN SUURLÄHETYSTÖJEN ANTAMIEN SAAPUMISTA KOSKEVIEN TODISTEIDEN LUOTETTAVUUS 35. Jäsenvaltioiden suurlähetystöt voivat todistaa päätodisteesta otetun jäljennöksen oikeaksi. Ne voivat myös antaa lisätodisteina todistuksia lastin purkamisesta(13). Näiden todisteiden tulisi vahvistaa se, että tuotteet on viety pois satama-alueelta, tai ainakin se, ettei niitä ole lastattu jälleenvientiä varten. Suurlähetystöihin ei sovelleta sellaisia sääntöjä kuin valvontaan erikoistuneiden yritysten hyväksyntään, eikä niiden tarvitse antaa lastin purkamista koskevia todistuksia samoin ehdoin. Jotta suurlähetystö voisi antaa todistuksen lastin purkamisesta, siltä olisi kuitenkin edellytettävä joko samojen tarkastustoimien suorittamista kuin valvontaan erikoistuneilta yrityksiltä eli lastin purkamisen aikana suoritettavaa fyysistä tarkastusta(14), tai asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa, joissa fyysistä tarkastusta ei ole voitu suorittaa, jälkikäteen suoritettavaa tarkastusta, joka perustuu lastin purkamista ja tulliselvitystä koskeviin asiakirjoihin. Suurlähetystöjen tulisi myös arkistoida kaikki antamansa todistukset. Tilintarkastustuomioistuimen tekemien huomautusten seurauksena komissio on huomauttanut jäsenvaltioille, että niiden suurlähetystöjen tulee suorittaa samat tarkastukset kuin valvontaan erikoistuneiden yritysten(15). 36. Irlanti(16), Ranska(17) ja Tanska(18), jotka käyttävät eniten suurlähetystöjään lisätodisteiden antamiseen (ks. myös kohdat 48-53), sekä Alankomaat, Espanja ja Saksa, jotka myös hyväksyivät jonkin verran suurlähetystöjen antamia todisteita, eivät olleet antaneet suurlähetystöilleen ohjeita todisteiden antamisen edellyttämistä tarkastuksista. Käytännössä suurin osa näistä todisteista on annettu jälkikäteen asiakirjojen tarkastuksen perusteella, vaikka tällaista menettelyä pitäisi käyttää vain asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa, kuten valvontaan erikoistuneita yrityksiä koskevissa säännöksissä määrätään. Myös sellaisia tapauksia kävi ilmi, joissa viejän antamien asiakirjojen perusteella annettuja todistuksia ei ollut arkistoitu (Tanska)(19). 37. Koska saapumista koskevien todisteiden tarkkaa lähdettä ei tallenneta maksajavirastojen tietokantoihin, kyseisten vientitukien kokonaismäärää ei saatu selville. Vuosina 1997 ja 1998 Ranskassa perusteltiin 1584:ää vientitukihakemusta suurlähetystöjen antamilla todistuksilla lastin purkamisesta. Tanska ei kyennyt ilmoittamaan kyseisten vientitukihakemusten arvoa, koska niitä ei voitu tunnistaa tietokoneen avulla. Irlannissa suurin osa naudanlihan vientiä Egyptiin koskevista tukihakemuksista perusteltiin suurlähetystöjen antamien todistusten avulla. Saatavilla olevien tietojen mukaan EMOTR:n varainhoitovuonna 1999 näihin tukihakemuksiin liitttyvän vientituen määrä olisi ollut noin 120 miljoonaa euroa. 38. Toimitettavia tarkastuksia koskevien ohjeiden puute ja fyysisten tarkastusten puuttuminen ovat vakavia heikkouksia suurlähetystöjen saapumista koskevien lisätodisteiden antamismenettelyssä. Tähän mennessä annettujen todisteiden pätevyyttä on tämän vuoksi pidettävä kyseenalaisena. TIETTYIHIN MÄÄRÄPAIKKOIHIN TAPAHTUNEESSA VIENNISSÄ HAVAITTUJEN ONGELMIEN JA/TAI SÄÄNTÖJENVASTAISUUKSIEN LAJIT 39. Seuraavissa kohdissa kuvaillaan saapumista koskevien todisteiden järjestelmän epäluotettavuutta ja tiettyihin määräpaikkoihin tapahtuvan viennin tukien tai eriytettyjen tukien aiheellisuutta. Jordania - Irakiin tapahtuvaa vientiä koskevan YK:n kauppasaarron kiertäminen 40. Havaittuaan naudanlihan, vasikanlihan ja siipikarjan viennin Jordaniaan kasvaneen huomattavasti vuoden 1991 jälkeen UCLAF suoritti Alankomaiden ja Saksan viranomaisten kanssa tutkimuksen Jordaniassa vuonna 1998. Tutkimus vahvisti sellaisten sääntöjenvastaisuuksien olemassaolon, joiden tarkoituksena oli Irakiin tapahtuvaa vientiä koskevan YK:n kauppasaarron kiertäminen. Tukea ei voinut saada Irakiin tapahtuvaa vientiä varten ilman viennin harjoittajan YK:lta ennakkoon hankkimaa lupaa. Jordanian tullin kautta kuljetettiin suuria liha- ja siipikarjamääriä (41244 tonnia, joista maksettiin tukea noin 80 miljoonaa euroa). Epäiltiin, että näitä määriä ei ollut tarkoitettu Jordanian kotimaiseen kulutukseen. Useimmissa tutkituissa toimissa lopullinen määräpaikka oli Irak. Elinkeinonharjoittajat käyttivät väärennettyjä tai epätäydellisiä jordanialaisia asiakirjoja kauppasaarron kiertämiseen. 41. Tutkimuksen tuloksena UCLAF kehotti Jordaniaan tapahtuneeseen vientiin osallistuneita jäsenvaltioita perimään takaisin aiheettomasti maksetut tuet. Siinä vaiheessa toimet oli viety päätökseen ja vakuudet vapautettu. Tämän jälkeen a) Saksa määräsi vuonna 1999 yhteensä 23 miljoonan euron tuet perittäviksi takaisin. Kaikista määräyksistä on valitettu, ja niitä koskevat oikeudenkäynnit ovat kesken. b) Italia määräsi vuonna 1999 yhteensä 6 miljoonan euron tuet perittäviksi takaisin. Kaikista määräyksistä on valitettu, ja niitä koskevat oikeudenkäynnit ovat kesken. Eräs tuensaaja, jolta peritään takaisin 980000 euron tuet, on jo julistettu konkurssiin. c) Alankomaat ilmoitti tammikuussa 2000 tilintarkastustuomioistuimelle, että vientitukia peritään takaisin 9 miljoonaa euroa, johon sisältyvät sakot. Tammikuussa 2001 nämä tapaukset olivat käsittelyssä maan kaupallisia asioita käsittelevässä tuomioistuimessa, jossa harkittiin vaihtoehtoisten todisteiden pyytämistä viejiltä. Kesken ovat edelleen 1546:ta naudanliha- ja siipikarjatonnia koskevat oikeudelliset toimet. d) Ranska ei ryhtynyt mihinkään perintätoimenpiteisiin 24. syyskuuta 1993 Aqaban vapaa-alueelle toimitettujen 500 naudanliha- ja siipikarjatonnin osalta, koska tällaiset perintätoimenpiteet ovat Ranskan lain mukaan vanhentuneita. Huomautettakoon, että Ofival sai lokakuussa 1993 jordanialaiselta yhtiöltä kirjeen, jossa kuvattiin yksityiskohtaisesti olosuhteet, joissa Jordaniaan viedyt tavarat vietiinkin Irakiin väärennettyjen saapumista koskevien todisteiden avulla. Maksajavirasto käynnisti välittömästi tutkimuksen Ranskan Jordanian-suurlähetystön lähetystöneuvoksen välityksellä ja ilmoitti elinkeinonharjoittajille tähän määräpaikkaan tapahtuvan viennin riskeistä. Koska mitään erityistä poikkeavuutta ei havaittu, Ofival ei pitänyt tarpeellisena ilmoittaa asiasta kansallisille tutkintayksiköille tai komissiolle. e) Irlanti osoitti, että 2690 tonnin vienti Irakiin oli laillista ja että vienti tapahtui YK:n luvalla, mutta selvitys on vielä saamatta 510 tonnin osalta. f) Tanska ei ole aloittanut perintää 144 naudanlihatonnin ja 113 siipikarjatonnin osalta, koska Alankomaiden viranomaiset eivät ole antaneet tietoja maan satamien kautta kulkeneista lähetyksistä. g) Belgia ei ollut joulukuuhun 2000 mennessä ilmoittanut OLAFille mistään 748:a naudanlihatonnia ja 1064:ä siipikarjatonnia koskevista perintätoimista. 42. Jäsenvaltioiden seurantatoimenpiteet eivät ole tyydyttäviä. Lisäksi OLAFilla ei ole valtuuksia varmistaa, että sen havainnot johtavat tiukkoihin ja oikea-aikaisiin jatkotoimenpiteisiin. Venäjä - väärennetyt tuonti-ilmoitukset 43. EMOTR:n varainhoitovuonna 1998 Venäjälle tapahtuneelle viennille maksettiin tukea noin 591 miljoonaa euroa. Kyseisen vuoden aikana kävi ilmeiseksi, että vientitukihakemuksissa saapumista koskevina todisteina esitettyjä venäläisiä tuonti-ilmoituksia väärennetään. OLAF oli jatkuvasti yhteydessä Venäjän tulliin pyrkien tarkistamaan tuonti-ilmoitukset, joihin jäsenvaltioiden maksajavirastot viittasivat. Aluksi hankittiin luettelo tuonti-ilmoituksissa näkyvistä Venäjän tullitoimipaikkojen voimassa olevista koodeista. Näitä koodeja käytettiin tuonti-ilmoitusten kelpoisuuden ensimmäisenä tarkastuskohteena, mutta niitä ei jaettu kaikille maksajavirastoille. 44. Kesäkuusta 1999 elokuuhun 2000 jäsenvaltiot toimittivat OLAFille 699 venäläistä tuonti-ilmoitusta, joiden kelpoisuutta epäiltiin. Elokuussa 2000 OLAF oli saanut Venäjän tullilta vastaukset 424 tuonti-ilmoituksen kelpoisuuden tarkastamisen osalta. Vastauksista ilmeni seuraavaa: - oikeita tuonti-ilmoituksia oli 90 (21,2 prosenttia) - 10 tuonti-ilmoitusta oli liian vanhoja tarkistettaviksi (2,4 prosenttia) - sääntöjenvastaisia tuonti-ilmoituksia oli 324 (76,4 prosenttia). 45. On korostettava, että vaikka venäläiset tuonti-ilmoitukset havaittiin vääriksi, tämä ei välttämättä tarkoita sitä, että kyseisiä tavaroita ei todellisuudessa olisi viety. On venäläisten tuonnin harjoittajien edun mukaista tullata hyvälaatuista naudanlihaa tahallaan väärin teurasjätteinä, jotta tullimaksut olisivat alhaisemmat. Vastaavasti on EU:n vienninharjoittajien edun mukaista tullata teurasjätteet hyvälaatuisena naudanlihana, jotta he saisivat enemmän vientitukea. Nimenomaan tästä syystä venäläiset tuonti-ilmoitukset eivät ole riittäviä todisteita vientitukia koskevissa asioissa. 46. Havaittuaan tämän ongelman komissio teki heinäkuussa 1999 päätöksen, jossa lueteltiin vaihtoehtoiset saapumista koskevat todisteet, jotka voidaan hyväksyä(20). Komissio on myös luonut Venäjän tullin kanssa online-tiedonvaihtojärjestelmän(21). 47. Jää nähtäväksi, lisääkö edellä mainittu viestintäjärjestelmä, joka asettaa viennin harjoittajille ja (jäsenvaltion nimittämille) "keskuselimille" lisävaatimuksia, järjestelmän luotettavuutta ja helpottaako se vientitukihakemuksia koskevia päätösmenettelyjä vai tekeekö se hallinnollisista menettelyistä entistäkin monimutkaisempia. Egypti - vajausten ja hylättyjen tuotteiden käsittely 48. Egyptiin viedystä naudanlihasta maksettiin vientitukea 131,9 miljoonaa euroa eli 21 prosenttia kaikista naudanlihan vientituista EMOTR:n varainhoitovuonna 1998. Suurimmassa osassa tapauksista saapumista koskevana todisteena esitettiin Egyptin tullin tuonti-ilmoituksia. Huomattavan monissa tutkituista tapauksista(22) havaittiin ero bruttopainon sekä konossementeissa ilmoitettujen pakkausten määrän (jotka vastaavat vientitukihakemuksissa ilmoitettuja määriä) ja Egyptin markkinoille vapaaseen liikkeeseen luovutetun määrän(23) välillä. Näiden erojen käsittely kuitenkin vaihteli jäsenvaltiosta toiseen. 49. Irlannin ja Ranskan maksajavirastojen hyväksymien Egyptin tullin tuonti-ilmoitusten mukana oli näiden jäsenvaltioiden Egyptin-suurlähetystöjen antamat todistukset siitä, että konossementeissa ilmoitettu nettopaino oli luovutettu vapaaseen liikkeeseen. Vaikka näistä todistuksista kävi ilmi Egyptin tullausilmoituksista ilmenevien bruttomäärien ja pakkausten määrien välinen ero, maksajavirastot hyväksyivät suurlähetystöjen antamiin todistuksiin merkityn nettopainon kokonaan ja vapauttivat vakuudet täysimääräisinä(24). 50. Saksan maksajaviraston hyväksymien Egyptin tulli-ilmoitusten liitteinä oli hyväksymättömän valvontaan erikoistuneen yrityksen antamia todistuksia. Kyseinen yritys oli myös käännättänyt asiakirjat. Näissä todistuksissa määrien erot selitettiin Egyptin tullin ottamien näytteiden avulla. Saksan maksajavirasto hyväksyi valvontaan erikoistuneen yrityksen antamat todistukset, joissa erojen syy oli selitetty, ja vapautti vakuudet täysimääräisinä. 51. Komissio on vahvistanut, että tuen eriytetty osa maksetaan ainoastaan tosiasiallisesta kulutukseen toimitetusta määrästä (eikä mistään tuki-ilmoituksessa näkyvästä tätä suuremmasta määrästä). Siksi jäsenvaltiot ovat virheellisesti hyväksyneet suurlähetystöjen antamissa lisätodisteissa vahvistettuja painoja päätodisteissa eli Egyptin tuonti-ilmoituksissa ilmoitettujen painojen asemesta. Nämä järjestelmälliset sääntöjenvastaisuudet on tämän vuoksi annettu komission käsiteltäviksi määriä koskevia jatkotoimenpiteitä ja takaisinperintää varten. 52. Egyptiin tapahtuvan naudanlihan viennin jatkuvana ongelmana on se, että jotkin tavaraerät hylätään, koska ne eivät täytä Egyptin terveysmääräyksiä tai koska ne ylittävät Egyptissä säädetyn sallitun rasvapitoisuuden enimmäisrajan(25). Yhdessä Irlannissa tutkittavaksi valitussa toimessa oli kyse tällaisesta hylkäämisestä. 53. Eräs irlantilainen yritys oli vienyt 1252 tonnia naudanlihaa Egyptiin elokuussa 1997 ja saanut tukea noin 1,07 miljoonaa euroa. Egyptin viranomaiset hylkäsivät 1000 tonnia, jotka vietiin takaisin Irlantiin tammikuussa 1998. Yritys sai luvan tuoda lihan väliaikaisesti takaisin menettämättä saamaansa tukea sillä ehdolla, että se vietäisiin uudelleen EU:n ulkopuolelle maaliskuun 1998 loppuun mennessä. Helmikuussa 1999 lihaa ei ollut viety uudelleen, eikä yritystä ollut elokuussa 1999 toimitettuun tarkastukseen mennessä pyydetty palauttamaan liikaa maksettua tukea ja siitä maksettavaa 20 prosentin sakkoa, joiden yhteismäärä oli noin 1,3 miljoonaa euroa. Tämän jälkeen Irlannin viranomaiset ovat ryhtyneet perintätoimenpiteisiin. Marokko - tuen määrän perusteet ja vajaukset 54. Marokko on puhdasrotuisten nautaeläinten viennin tärkein määräpaikka. Viimeisten kymmenen vuoden aikana viennin määrä on ollut noin 96000 tonnia (mikä vastaa noin 174000:ta eläintä). EMOTR:n varainhoitovuonna 1999 vientitukia maksettiin yhteensä noin 8,5 miljoonaa euroa. Teuraseläinten vienti on lähes olematonta. Puhdasrotuisten eläinten viennistä Marokkoon maksetaan 38,5 euroa enemmän tukea 100 kilogrammaa kohden kuin vastaavista teuraseläimistä. Useimpien elävien eläimien tuet ovat eriytettyjä. Puhdasrotuisten eläinten tuet ovat kuitenkin vaihtelemattomia, ja siksi niistä ei vaadita saapumista koskevaa todistetta. Puhdasrotuisten eläinten tuonnista Marokkoon ei peritä tullia. Teuraseläinten tulli on 300 prosenttia. 55. EU:n sääntöjen mukaan tuontieläinten luokitteleminen puhdasrotuisiksi edellyttää niiden kasvattamista vähintään 12 kuukautta ennen teurastusta(26). Jos tätä edellytystä ei noudateta, eläin luokitellaan teuraseläimeksi ja siitä peritään tulli. 56. Tätä sääntöä olisi sovellettava yhdenmukaisesti myös vientiin, josta säädetään samassa asetuksessa. Koska EU:lla ei kuitenkaan ole helppoa tapaa saada selville, täyttyykö tämä edellytys muussa valtiossa kuin jäsenvaltiossa olevassa määräpaikassa, on kyseenalaista, onko puhdasrotuisista eläimistä syytä maksaa teuraseläimille maksettavaa tukea korkeampaa vientitukea. 57. Tilintarkastustuomioistuimen Marokosta saamien tietojen mukaan jotkin eläimet on saapumisen yhteydessä havaittu kuolleiksi ja jotkin muut eläimet eivät ole täyttäneet Marokon puhdasrotuisiksi luokittelemiselle asettamia vaatimuksia. Näiden tapausten lukumäärä on suhteellisen pieni, mutta se kuvaa elävien teuraseläinten kohtelun epäjohdonmukaisuutta. Näistä eläimistä vaaditaan saapumista koskeva todiste, jonka tulisi johtaa tukien alenemiseen kuolleet eläimet huomioon ottaen. Tanskassa ja Ranskassa viejät toimittivat hyvityslaskun kuolleista eläimistä, mutta tukia ei peritty samalla takaisin. Tilintarkastustuomioistuimen huomautusten tuloksena on nyt aloitettu tutkimukset. Libanon - vajaukset - jäsenvaltioiden epäyhdenmukaiset jatkotoimenpiteet 58. Libanon on elävien teurasnautojen pääasiallinen määräpaikka. EMOTR:n varainhoitovuonna näiden eläinten vientiä tuettiin noin 58 miljoonalla eurolla. OLAFin tutkimuksissa kävi ilmi joukko sääntöjenvastaisuuksia, joissa esiintyi vääriä saapumista koskevia todisteita, vajaita painoja, kuolleita eläimiä ja teuraseläinten virheellistä luokittelua puhdasrotuisiksi. Ranska on toistaiseksi antanut perintämääräyksiä noin 161000 euron arvosta. Tutkimukset jatkuvat. Italiassa kansalliset tuomioistuimet ovat kuitenkin antaneet vapauttavan tuomion rikosasiassa eikä liikaa maksetun tuen takaisinperintään ole ryhdytty. Viro - kauppasopimukset, joista aiheutuu niin kutsutun ketjupetoksen vaara 59. EU:lla on maitotuotteet kattava vapaakauppasopimus Viron kanssa. Siksi voin tuonnista EU:sta Viroon ei tarvitse maksaa tullia ja voin tuontiin Virosta EU:hun sovelletaan alennettuja tulleja(27). EU maksaa tukea voin viennille Viroon. EMOTR:n varainhoitovuonna 1998 voin viennille Viroon maksettiin tukea 6,9 miljoonaa euroa. Samaan aikaan Virosta tuodun voin määrä oli merkittävä. Taulukosta 6 käyvät ilmi Virosta tuodun ja Viroon viedyn voin määrät vuodesta 1996 vuoteen 1999. Taulukko 6 Voin tuonti ja vienti: Viro >TAULUKON PAIKKA> Lähde: Comext. 60. OLAF havaitsi vuonna 1997, että EU:sta Viroon vietyä ja vientitukea saanutta voita saatetaan tuoda takaisin virolaisena voina. Jäsenvaltioille ilmoitettiin asiasta. 61. Saksan tulliviranomaiset totesivat laboratoriokokeiden perusteella, että EU:hun tuotua virolaista alkuperää olevaksi ilmoitettua voita ei ollut valmistettu siellä. Tämän vuoksi siihen ei voitu soveltaa vapaakauppaa koskevia järjestelyjä. Saksa antoi 700000 euron suuruisen perintämääräyksen, joka koski maksamattomia tullimaksuja. 62. OLAF päätteli Virossa suorittamiensa tutkimusten tulosten perusteella, että EU:sta viedyn voin liikkeitä on vaikeata jäljittää sen jälkeen, kun se on annettu vapaaseen liikkeeseen. Viron viranomaisten suorittama tutkimus osoitti, että eräällä suurella virolaisella voin vientiä EU:hun harjoittavalla yrityksellä ei ollut riittävästi todisteita tavaratodistuksen antamisen tueksi. Nämä todistukset ovat pakollisia, jotta voin tuonnissa EU:hun voitaisiin soveltaa alennettua tullia. Vuosina 1996-1997 kyseinen yritys oli tuonut EU:sta 1056 tonnia voita ja vienyt EU:hun 1107 tonnia voita 12 kuukauden ajan. Kyseiset jäsenvaltiot (Alankomaat, Ranska ja Saksa) ovat myöhemmin ryhtyneet perimään maksamattomia tullimaksuja, joiden yhteismäärä on arviolta kolme miljoonaa euroa. 63. Maitotuotteita koskevissa Viron kanssa tehdyissä vapaakauppajärjestelyissä olisi pitänyt ottaa huomioon se mahdollinen hyöty, joka voitaisiin saada EU:ssa tuotetun vientitukea saaneen voin tuomisesta takaisin EU:hun. Viroon vietävän voin vientituki olisi pitänyt asettaa nollaksi, kuten jonkin aikaa sitten tehtiin juuston viennille kyseiseen määräpaikkaan(28). 64. Tämä maitotuotteiden vapaakaupan ongelma ei rajoittunut pelkästään voin vientiin ja tuontiin Virosta. Maitotuotteiden vapaakauppa koskee muitakin Baltian maita, eli Latviaa ja Liettuaa, sekä muitakin maitotuotteita, kuten juustoa ja rasvatonta maitojauhetta. Juuston vienti- ja tuontikauppa on merkittävää (Taulukko 7), rasvattoman maitojauheen puolestaan vähäisempää. Komission olisi tämän niin kutsutun ketjukaupan mahdollisuuden poistamiseksi tutkittava, onko vientituen maksaminen kaikista vapaakauppasopimusten kattamista tuotteista perusteltua. Taulukko 7 Yhteenveto juuston tuonnista ja viennistä: Baltian maat >TAULUKON PAIKKA> Huom. lukuja on pyöristetty. Lähde: Comext. Juuston mahdollinen kulkeutuminen Kanadaan 65. Kanadaan vietävän juuston vientitukimaksut ovat olleet aina alhaisempia kuin Yhdysvaltoihin viedyn vastaavan juuston maksut. Esimerkiksi syyskuusta 1995 alkaen Kanadaan vietävän juuston tuki poistettiin, kun taas Yhdysvaltoihin vietävälle juustolle maksettiin edelleen tukea. EU:n Kanadaan vietävän juuston vientitilastot osoittavat merkittävästi pienempiä määriä vuosina 1995-1999 kuin Kanadan tilastot, jotka koskevat EU:n alueelta peräisin olevan juuston tuontia (Taulukko 8). Saattaa siis olla mahdollista, että osa juuston tuonnista EU:sta Kanadaan on tapahtunut Yhdysvaltojen kautta, jolloin on maksettu aiheettomia tukia väärien saapumista koskevien todisteiden perusteella. OLAF tutkii parhaillaan tapausta. Jos tukia on vuosina 1995-1999 maksettu määrien erotuksen osalta, kokonaismäärä on luultavasti yli 15 miljoonaa euroa. Taulukko 8 EU:sta Kanadaan tuotavan juuston tuontitilastojen vertailu >TAULUKON PAIKKA> Huom. Luvuista puuttuu juuston vienti Itävallasta, Suomesta ja Ruotsista. Lähde: Comext ja Canadian Department of Foreign Affairs and International Trade. Pohjois-Korea - todiste markkinoille tunkeutumisesta 66. Tilintarkastustuomioistuin antoi OLAFin tutkittavaksi tapauksen, jossa 3200 tonnia tanskalaista fetajuustoa vietiin Pohjois-Koreaan. Viennistä maksettiin vientitukea noin 2,23 miljoonaa euroa. 67. Kun fetajuuston vienti Iraniin lakkasi vuonna 1996, varastoihin jäi huomattava määrä juustoa. Osa varastoista myytiin sulatejuuston valmistajille, ja loppuvuoteen 1998 mennessä varastoista oli jäljellä noin 3200 tonnia. 68. Joulukuussa 1998 Tanskasta lähetettiin 3200 tonnia fetajuustoa Pohjois-Koreaan. Juusto oli valmistettu alkuvuodesta 1996. Tetrapakkauksiin pakatun fetajuuston viimeinen käyttöpäivä on tavallisesti 18 kuukautta valmistuspäivän jälkeen. Tilintarkastustuomioistuimen tutkimissa toimissa viimeinen valmistuspäivämäärä oli 8. maaliskuuta 1996. Kyseisen fetajuustoerän viimeinen käyttöpäivä oli siis kulunut umpeen ainakin 12 kuukautta aikaisemmin. Vienti ei kuulunut mihinkään elintarvikeapuohjelmaan, vaan tuotteet oli tarkoitus toimittaa Pohjois-Korean tulvavahinkojen korjauskomitean (North Korean Flood Damage Rehabilitation Committee) jaettaviksi. Fetajuustosta laskutettiin 0,3 euroa kilogrammalta, ja siitä maksettiin vientitukea 0,7 euroa kilogrammalta. Laskun kokonaissumma oli noin 966000 euroa. Viejälle maksettiin tavanomaista vientitukea yhteensä noin 2,23 miljoonaa euroa. 69. Fetajuustosta laskutettu määrä, noin 30 euroa sataa kilogrammaa kohden, on pienempi kuin vientitukeen oikeuttavan hinnan alaraja (230 euroa sataa kilogrammaa kohden vapaasti rajalla)(29). Tämä raja asetettiin 5. toukokuuta 1996, ja sitä sovelletaan kaikkiin juustoihin. Lehmänmaidosta valmistetun fetajuuston osalta oli kuitenkin voimassa poikkeus ajalla 12. heinäkuuta 1996 - 3. helmikuuta 1999(30). Tämä oli ainoa poikkeus vapaasti rajalla hintaa koskevaan vaatimukseen ja sen perusteet ovat kyseenalaisia, sillä poikkeus oli voimassa samaan aikaan kun suuria määriä fetajuustoa kertyi varastoon, ja tästä eroon pääseminen oli osoittautumassa vaikeaksi. 70. Monet tosiseikat puhuvat sen puolesta, että kyseessä ei ollut tavanomainen markkinoille tunkeutumiseen tähtäävä toimi: juuston viimeinen käyttöpäivä oli kulunut umpeen yli 12 kuukautta aikaisemmin, kyseessä oli ainoa kerta, kun fetajuustoa on viime vuosina myyty Pohjois-Koreaan ja tuen määrä ylitti laskutetun määrän yli kaksinkertaisesti. Toimella ei ollut mitään kaupallista tarkoitusta, vaan se suoritettiin yksinomaan yhteisöltä saatavan maksun vuoksi. Tukea ei olisi pitänyt maksaa, koska tuotetta ei olisi voitu myydä tavanomaisin ehdoin(31). Japani - vientitukien määrän perustelu juuston osalta, jota ei ole tarkoitettu suoraan kulutukseen 71. Japani on EU:ssa tuotetun juuston kolmanneksi suurin markkina-alue. EU:sta viedään Japaniin vuosittain noin 35000 tonnia juustoa, ja tähän vientiin maksetaan tukea noin 25 miljoonaa euroa joka vuosi. Tärkeimmät viedyt juustolajit ovat tanskalaiset Samsø, Maribo ja Mozzarella sekä saksalaiset Gouda ja Steppenkäse. Tuen määrä vaihtelee juustolajin mukaan 0,8 eurosta 1 euroon kilogrammaa kohden. 72. Suurin osa Japanissa käytetystä juustosta joko jalostetaan tai raastetaan. Japanilla on jalostettavaksi (sulatejuustoksi muutettavaksi) tarkoitetun juuston tuontikiintiö. EU:n osuus tästä kiintiöstä oli noin 2150 tonnia vuonna 1999. Osassa EU:sta Japaniin tuotua juustoa koskevista laskuista ja juuston pakkauksista on merkintä "vain teolliseen käyttöön". Suuri osa muusta EU:sta Japaniin viedystä juustosta on tarkoitettu raastettavaksi. Tämän määrän arvioitiin olleen noin 19000 tonnia vuonna 1997. 73. Vuoteen 2000(32) asti niiden asetusten johdanto-osassa, joissa vahvistettiin maitotuotteiden vientituen määrä, säädettiin aina siitä, että juuston vientituen taso laskettiin suoraan kulutukseen tarkoitettuja tuotteita varten. Komissio ei ole perustellut tämän määräyksen poistamista millään tavalla. Koska sekä sulatejuuston että raastetun juuston tukien määrät ovat alempia kuin kokonaisen juuston tuen määrä, on kyseenalaista, onko nimenomaan sellaiseen käyttöön tarkoitetulle juustolle maksettava yhtä suurta tukea kuin suoraan kulutukseen tarkoitetulle juustolle. 74. Lisäksi Japanin tuontitilastot ja EU:n vientitilastot eroavat toisistaan. Vuonna 1999 Japanin tilastoissa näkyi sellaista raastetun juuston tuontia Irlannista ja Saksasta, jota ei ollut kirjattu EU:n vientitilastoihin eikä vientituen maksutietokantoihin. Asia on annettu OLAFin tutkittavaksi. Uruguay, Ukraina, Kroatia - tuonti-ilmoitukset, jotka eivät anna todistetta tulliselvityksestä vapaaseen liikkeeseen 75. Joskus eriytettyä vientitukea saavat tavarat asetetaan vapaa-alueille, varastoon tai sisäisten jalostusmenettelyiden alaisiksi muussa valtiossa kuin jäsenvaltiossa sijaitsevassa määräpaikassa. Koska säännöksissä edellytetään tavaroiden saattamista saman määräpaikan markkinoille(33) varastoinnin tai jalostuksen jälkeen, tuotteiden saapuminen vapaa-alueelle, varastoon tai sisäiseen jalostukseen tai tuotteiden väliaikainen tuonti ei ole riittävä todiste siitä, että tavarat on saatettu ilmoitetun määräpaikan markkinoille. 76. Tanskan maksajaviraston hyväksymät saapumista koskevat todisteet juuston viennistä Uruguayhin olivat Tanskan Uruguayn pääkonsulin oikeaksi todistamia jäljennöksiä uruguaylaisista tulli-ilmoituksista. Tuonti-ilmoituksissa tuonti oli kuitenkin määritelty väliaikaiseksi, eivätkä kyseiset ilmoitukset olleet Tanskan arkistoissa olevien pätevien todisteiden mallien mukaisia. Vaikka ilmoituksia ei siis voida hyväksyä todisteiksi Uruguayn markkinoille saattamisesta, Tanskan maksajavirasto oli kuitenkin hyväksynyt ne. 77. EMOTR:n varainhoitovuosina 1997 ja 1998 perusteettomasti maksettujen tukien määrä oli noin 268000 euroa. Tätä kertomusta kirjoitettaessa Tanskan viranomaiset eivät olleet ryhtyneet toimenpiteisiin tuen perimiseksi takaisin. 78. Itävallan maksajavirasto hylkäsi Kroatiaan ja Ukrainaan saapumista koskevat todisteet, joissa ilmoitettiin sisäisestä jalostuksesta, ja palautti ne tuensaajille. Nämä muuttivat asiakirjoja välittömästi siten, että niissä ilmoitettiin vapaaseen liikkeeseen asettamisesta, ja toimittivat asiakirjat uudelleen maksajavirastolle. Nämä muutokset havaittiin ja perintämenettelyt käynnistettiin. Tilintarkastustuomioistuimen huomautusten seurauksena alkuperäisiä todisteita ei enää palauteta tuensaajille. 79. Italian maksajavirasto on havainnut samanlaisia tapauksia viennissä Ukrainaan. Näissä tapauksissa etsittiin kuitenkin lisätodisteita. Albania - sääntöjenvastaisia saapumista koskevia todisteita tuonnissa Kreikasta 80. Kreikan viranomaiset ehdottivat komissiolle Albaniassa sijaitseviin määräpaikkoihin saapumista koskevien sääntöjenvastaisten todisteiden aiheuttamien ongelmien ratkaisemiseksi, että ne saattavat kuntoon kaikki vuosina 1995-1998 keskeneräisinä olleet (noin 820000 euron) vientitukimaksuja koskevat asiakirjat soveltamalla sääntöä, jonka mukaan jäsenvaltiot voivat vapauttaa viejän saapumista koskevan todisteen toimittamisesta niiden toimien osalta, joista tehdyn vienti-ilmoituksen perusteella saatavan tuen eriytetyn tuen osuus on enintään 1000 euroa(34). Komissio hylkäsi ehdotuksen, minkä seurauksena Kreikan viranomaiset hoitivat tapaukset esitettyjen alkuperäisten asiakirjojen perusteella. Tilintarkastustuomioistuimen puututtua asiaan komissio pyysi OLAFia suorittamaan tutkimuksen. KONTTIEN LIIKKEET 81. Tämän tarkastuksen aikana jäsenvaltioita kehotettiin hankkimaan tietoja sellaisten valittujen konttien liikkeistä, joissa kuljetettiin tavaroita, joille oli maksettu vientitukea. Tavoitteena oli sen todentaminen, että konttiyrityksen tavaroista ja niiden määrästä antamat tiedot vastasivat vientitukihakemuksen tietoja ja että tavarat poistettiin kontista vientitukihakemuksessa ilmoitetussa määräpaikassa. 82. Jotkin jäsenvaltiot (Italia, Kreikka, Ranska, Ruotsi ja Saksa) antoivat pyydetyt tiedot. Yhdistynyt kuningaskunta katsoi kuitenkin, ettei tilintarkastustuomioistuimella ollut oikeutta vaatia jäsenvaltiota hankkimaan ja antamaan tietoja, joita nämä eivät pitäneet hallussaan omia tarkoituksiaan varten. Alankomaat ei hankkinut kaikkia tietoja riittämättömien voimavarojensa takia, ja Tanskalta kului neljä kuukautta epätäydellisten tietojen antamiseen. 83. Mainittujen seikkojen vuoksi tämä tarkastuksen osa oli keskeneräinen kertomusta laadittaessa. Niiden tietojen perusteella, jotka tuolloin oli saatu, noin viisi prosenttia tapauksista edellytti jäsenvaltioilta (Italialta, Itävallalta, Ranskalta ja Saksalta) jatkotoimenpiteitä, koska alustavasti näytti siltä, että konttien numerot olivat vääriä tai niiden liikkeitä koskevat tiedot eivät vastanneet tukihakemusten tietoja. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 84. Valvontaan erikoistuneiden yritysten hyväksynnässä ja valvonnassa sekä jäsenvaltioiden suurlähetystöjen antamien todisteiden järjestelmässä on havaittu joitakin vakavia puutteita. OLAF on maatalouden pääosaston aloitteesta havainnut monia sääntöjenvastaisuuksia ja epäiltyjä petoksia. Joissakin tapauksissa on osallisina valvontaan erikoistuneita yrityksiä, jotka on hyväksytty saapumista koskevien todisteiden antajiksi. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksissa on paljastunut lisää epäiltyjä sääntöjenvastaisuuksia. Siksi saapumista koskevien todisteiden järjestelmään ei juuri voi luottaa(35) (ks. kohdat 17-80). Tämä päätelmä on vieläkin huolestuttavampi, koska komissio on havainnut vakavia puutteita jäsenvaltioiden suorittamissa vietyjen tavaroiden kuvausten ja määrien fyysisissä tarkastuksissa (ks. kohta 8). 85. On kuitenkin tärkeä erottaa toisistaan todisteiden pätevyys ja itse toimen todenmukaisuus. Ei ole olemassa todisteita siitä, etteikö suurin osa tukeen oikeuttavista toimista olisi todellisia kaupallisia toimia. Tämä asettaa kyseenalaiseksi vaatimuksen saapumista koskevien todisteiden järjestelmällisestä esittämisestä. Järjestelmä on monimutkainen ja raskas, ja sen noudattaminen aiheuttaa sekä hallinnoille että kyseisille toimijoille huomattavia kustannuksia, mutta antaa vain vähän varmuutta. Useimmat sääntöjenvastaisuudet ja petokset on havaittu vasta sen jälkeen, kun maksajavirastot ovat jo hyväksyneet todisteet. 86. Tilintarkastustuomioistuin katsoo, että vientitukea saaviin tuotteisiin olisi aiheellista soveltaa samaa tukimaksua jokaisen tuotteen ja kaikkien määräpaikkojen osalta. Tilintarkastustuomioistuin toteaa kuitenkin, että nykyisin se ei ole mahdollista useista syistä, joihin kuuluvat esimerkiksi voimassa olevat kauppasopimukset. 87. Tilintarkastustuomioistuin suosittaa, että tavaroiden muun maan kuin EU:n jäsenvaltion markkinoille saattamista koskevan tarkistusjärjestelmän yhteydessä: - saapumista koskevia todisteita vaadittaisiin vain epäilyttävissä tapauksissa tai vain niiden määräpaikkojen osalta, joihin liittyvä riski on suuri - kaikkien vähimmäisrajan ylittävien hakemusten kohdalla vaadittaisiin kuljetusasiakirjojen ja kauppalaskujen esittämistä maksajavirastoille(36) - jälkikäteen suoritettuja markkinoille saattamista koskevia tarkastuksia(37) tehostettaisiin, ja jälkikäteen tarkastettaviksi valittujen toimien osalta tarkastettaisiin tietokannoista lähetyksiä ja konttien liikkeitä koskevat tiedot. 88. Jos vaatimus saapumista koskevien todisteiden järjestelmällisestä esittämisestä säilytetään: - jäsenvaltioiden suurlähetystöiltä olisi vaadittava samojen tarkastusten suorittamista kuin valvontaan erikoistuneilta yrityksiltä (ks. kohdat 35-38) - komission olisi otettava vastuulleen valvontaan erikoistuneiden yritysten hyväksyminen (ks. kohta 26), kuten elintarvikeapua koskevassa tapauksessa - kun valvontaan erikoistuneen yrityksen hyväksyntä peruutetaan, peruutuksen tulisi koskea kaikkia samaan konserniin kuuluvia yhtiöitä (ks. kohta 26) - valvontaan erikoistuneiden yritysten antamien sääntöjenvastaisten saapumista koskevien todisteiden kohdalla olisi harkittava rangaistusten käyttöönottoa (ks. kohta 17) - komission olisi ylläpidettävä ja päivitettävä tiedostoa hyväksyttävien saapumista koskevien todisteiden mallikappaleista, ja sen olisi koordinoitava niiden todentamista muissa maissa kuin jäsenvaltioissa (ks. kohta 13). 89. Komission ja OLAFin olisi varmistettava, että havaitut petokset ja sääntöjenvastaisuudet johtavat aina jatkotoimenpiteisiin kaikissa asiaan liittyvissä jäsenvaltioissa. 90. Tässä kertomuksessa käsiteltyjen epäiltyjen sääntöjenvastaisten tapausten arvo on yli 100 miljoonaa euroa. Komission olisi myös varmistettava, että perintämenettelyt aloitetaan viipymättä, ellei sitä ole jo tehty. Muiden, esimerkiksi Italiassa vapauttavan tuomion saaneen elävien eläinten vientiä Libanoniin koskevan tapauksen osalta, komission olisi harkittava tilien tarkastus- ja hyväksymismenettelyn mukaisia toimenpiteitä. 91. Lopuksi voidaan todeta, että tukia ei pitäisi maksaa tuotteista, joista EU:ssa ja muissa kuin sen jäsenvaltioissa peritään alennettuja tuontitulleja kauppasopimusten perusteella, mikäli tämä mahdollistaa niin kutsutut ketjupetokset (ks. kohdat 59-64). Tilintarkastustuomioistuin on hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 11. ja 12. heinäkuuta 2001 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta Jan O. Karlsson presidentti (1) Komission esittämät huomautukset yhteisön tuomioistuimen asioissa C-125/75 ja C-89/83. (2) Elintarvikeapua lukuun ottamatta. (3) Komission asetus (EY) N:o 800/1999, johdanto-osan 24 kappale (EYVL L 102, 17.4.1999). (4) Komission asetus (EY) N:o 800/1999, 16 artikla (EYVL L 102, 17.4.1999). (5) Komission asetus (EY) N:o 800/1999, 20 artiklan 1 kohdan c alakohdan i alakohta (EYVL L 102, 17.4.1999). (6) Maksajavirastot suorittavat nämä viejien antamien saapumista koskevien todisteiden tarkastukset ennen vakuuden vapauttamista. Niihin sisältyy myös valvontaan erikoistuneiden yritysten, jotka antavat todistuksia lastin purkamisesta ja kulutukseen luovuttamisesta, hyväksymisen järjestelmä. (7) Komission asetus (EY) N:o 800/1999, 16 artikla (EYVL L 102, 17.4.1999). (8) Virallinen asiakirja on esimerkiksi sellainen asiakirja, jonka tiedot on kirjattu kirjanpitojärjestelmään, ja joka osoittaa velan tai saatavan asianmukaisuuden. (9) VI/2705/93 Rev. 7 26.10.1994. (10) Tilintarkastustuomioistuimen antamien huomautusten johdosta Itävalta on aloittanut satunnaisesti valittujen todisteiden ristiintarkastukset. (11) EMOTR:n tukiosaston taloudellista selvitystä koskevan yhteenvetokertomuksen 9 kohta, 16. lokakuuta 2000. (12) Komission päätös 2001/137/EY (EYVL L 50, 21.2.2001). (13) Komission asetus (EY) N:o 800/1999, 16 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 16 artiklan 2 kohdan b alakohta (EYVL L 102, 17.4.1999). (14) Tanska on vastannut tilintarkastustuomioistuimen antamiin huomautuksiin toteamalla, että se ei pidä suurlähetystöjen virkamiesten suorittamia lastin purkamisen aikaisia fyysisiä tarkastuksia perusteltuina. (15) Kaupankäyntijärjestelmiä käsittelevän komitean kokous, 12. syyskuuta 2000. (16) Irlannin Egyptin-suurlähetystössä on nähtävissä ilmoitus elinkeinonharjoittajille asiakirjoista, jotka näiden on esitettävä Irlannin suurlähetystölle saadakseen vaadittavat todistukset. Näiden todistusten on tarkoitus olla päätodisteiden vahvistuksena, mutta käytännössä niitä käytetään lisätodisteina, koska suurlähetystön antamissa todistuksissa näkyvät nettopainot otetaan huomioon egyptiläisissä tuontiasiakirjoissa olevien nettopainojen asemesta. (17) Tilintarkastustuomioistuimen huomautusten seurauksena Ranskan viranomaiset ovat ilmoittaneet, että suurlähetystöjen antamia todisteita hyväksytään helmikuusta 2000 alkaen vain silloin, kun muita todisteita ei ole saatavissa. (18) Tilintarkastustuomioistuimen huomautusten seurauksena Tanskan ulkoasiainministeriö todennut aikovansa varmistaa, että sen "Viennin edistämisen laatukäsikirja" (Quality Handbook for the Promotion of Exports) päivitetään, ja että maan suurlähetystöt noudattavat jatkossa tunnontarkasti saapumista koskevien todisteiden antamisesta annettuja ohjeita. (19) Näissä tapauksissa tavarat purettiin luvatta Tanskassa ilman tullitarkastusta, vaikka tavarat olivat sinetöidyissä konteissa, jotka oli lähetetty suoraan Espanjasta Venäjälle. Yhdessä vienti-ilmoituksessa oli myös ristiriitaisia tietoja. Tilintarkastustuomioistuimen antamien huomautusten seurauksena Espanja on käynnistänyt tutkimuksen kyseisen yrityksen harjoittamasta viennistä Venäjälle. (20) Komission päätös, K(1999) 2497, 28. heinäkuuta 1999. (21) Komission asetus (EY) N:o 2584/2000, annettu 24 päivänä marraskuuta 2000, eräitä Venäjän federaation alueelle maanteitse vietäviä naudanliha- ja sianlihatoimituksia koskevasta tiedotusjärjestelmästä. (22) Vuoden 1998 kuuden ensimmäisen kuukauden aikana 14:ssä erässä 25:stä Irlannista lähetetystä vientitukeen oikeutetusta erästä oli vajauksia. (23) Vientituki lasketaan nettopainon perusteella. Egyptin perimät tuontitullit ovat arvotulleja, ja siksi maan tullit eivät tarkasta nettopainoja. Tullien suorittamissa bruttopainon ja pakkausten määrän tarkastuksissa näkyy merkkejä vajauksista. Maksajavirastojen olisi laskettava näiden vajausten vaikutus nettopainoihin. (24) Eriytetyt tuet maksetaan hakijan antamaa vakuutta vastaan. Tämä vakuus vapautetaan, jos hakija esittää riittävät saapumista koskevat todisteet 12 kuukauden kuluessa vientipäivästä. (25) Katso myös tilintarkastustuomioistuimen varainhoitovuodelta 1996 antaman vuosikertomuksen kohtia 5.20-5.38 (EYVL C 348, 18.11.1997). (26) Komission asetus (ETY) N:o 2342/92 (EYVL L 227, 11.8.1992, s. 12). (27) Komission asetus (EY) N:o 2508/97 (EYVL L 345, 16.12.1997, s. 31). (28) Komission asetus (EY) N:o 1869/2000 (EYVL L 222, 2.9.2000, s. 8). (29) Komission asetus (EY) N:o 823/96 (EYVL L 111, 4.5.1996, s. 9). (30) Komission asetus (EY) N:o 1315/96, (EYVL L 170, 9.7.1996, s. 20). (31) Yhteisön tuomioistuimen asiassa C-12/73 antama tuomio koskee tätä asiaa. Tuomio kuuluu seuraavasti: "Tuote, jota ei voitaisi pitää yhteisössä kaupan tavanomaisin ehdoin sellaisena kuin se on tukihakemuksessa kuvattu, ei täyttäisi näitä vaatimuksia laadun osalta." (32) Komission asetus (EY) N:o 74/2000, (EYVL L 10, 14.1.2000, s. 13). (33) Komission asetus (EY) N:o 800/1999, 15 artiklan 2 kohta (EYVL L 102, 17.4.1999). Katso myös yhteisön tuomioistuimen asiassa C-74/98 antama tuomio. (34) Komission asetus (ETY) N:o 3665/87, 19 artikla (EYVL L 351, 14.12.1987, s. 1). (35) Katso myös vuosikertomus varainhoitovuodelta 1987, jossa tilintarkastustuomioistuin totesi: "Sovellettaessa eriytettyjä tukia tilintarkastustuomioistuimelle tuottaa vaikeuksia kuvitella minkäänlaista saapumista koskevien todisteiden valvontajärjestelmää, joka antaisi riittävän suojan yrityksiltä antaa väärennettyjä ilmoituksia määrätietoisesti." (EYVL C 316, 12.12.1988). (36) Komission asetus (EY) N:o 800/1999, 17 artikla (EYVL L 102, 17.4.1999, s. 11). (37) Neuvoston asetus (ETY) N:o 4045/89 (EYVL L 388, 30.12.1989, s. 18). LIITE VALVONTAAN ERIKOISTUNEIDEN YRITYSTEN MYÖNTÄMIÄ TODISTEITA KOSKEVAT KESKEISET VAATIMUKSET Komission asetuksen (EY) N:o 800/1999 16 artiklan 5 kohta Kansainvälisellä tasolla tarkastukseen ja valvontaan erikoistuneiden laitosten hyväksyntää koskevat vähimmäisvaatimukset ovat seuraavat: a) Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät tarkastus- ja valvontalaitokset kolmeksi vuodeksi. Hyväksyntä on voimassa kaikissa jäsenvaltioissa. b) Tarkastus- ja valvontalaitosten on 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuja päätodisteita ja lisätodisteita vahvistaessaan tehtävä kaikki tarvittavat tarkastukset todistuksessa mainittujen tuotteiden laadun, ominaisuuksien ja määrän määrittämiseksi. Kunkin annetun todistuksen osalta on laadittava asiakirja, johon merkitään toteutetut valvontatoimenpiteet. Tarkastukset on tehtävä paikalla tuontihetkellä, lukuun ottamatta asianmukaisesti perusteltuja poikkeustapauksia. c) Edellä 1 kohdan b alakohdassa ja 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettujen tarkastus- ja valvontalaitosten on oltava riippumattomia tarkastuksen kohteena olevan toimen osapuolista. Varsinkaan tarkastus- ja valvontalaitos, joka tarkastaa erityisen toimen tai omaan rahoitusryhmäänsä kuuluvan tytäryhtiön, ei saa osallistua toimintaan viejänä, tulliasioitsijana, liikenteenharjoittajana, vastaanottajana, varastoijana tai muussa ominaisuudessa, joka voi aiheuttaa eturistiriidan. d) Rajoittamatta asetuksen (ETY) N:o 729/70 8 artiklan ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4045/89(1) 3 artiklan soveltamista jäsenvaltioiden on valvottava tarkastus- ja valvontalaitosten toimintaa säännöllisesti tai silloin kun on perusteita epäillä hyväksyntää koskevien edellytysten noudattamista. e) Jäsenvaltioiden on peruutettava hyväksyntä kokonaan tai osittain välittömästi kun todetaan, että tarkastus- ja valvontalaitos ei enää takaa hyväksyntää koskevien edellytysten täyttymistä. Asianomaisen jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle hyväksynnän peruuttamisesta. Tiedonantoa käsitellään kaikissa asianomaisissa hallintokomiteoissa. Hyväksynnän peruuttaminen on voimassa kaikissa jäsenvaltioissa. (1) EYVL L 388, 30.12.1989, s. 18. Komission vastaukset YHTEENVETO I. Ennen tilintarkastustuomioistuimen esittämiin yksittäisiin huomautuksiin vastaamista komissio haluaa naudanliha- ja maitoalan vientitukien eriyttämisen syiden sekä eriyttämisestä alojen yleiseen talouteen aiheutuvien seurausten ymmärtämiseksi selvittää ensin tarkkaan nykyisen järjestelmän perusteet, esittää rahoitustiedot ja korostaa, että eriytettyjen tukien osuus on hyvin pieni. - Komissio katsoo, että nykyinen järjestelmä on täysin oikeutettu, koska - eriytetyt vientituet on vahvistettu pienemmiksi kuin yleiset tuet, minkä vuoksi vaikutukset EMOTR:n talousarvioon ovat vähäisemmät, - kansainväliset sitoumukset velvoittavat EU:n pidättäytymään ottamasta käyttöön mitään sellaisia toimenpiteitä, joilla olisi vaikutuksia Etelä-Koreaan, Taiwaniin, Japaniin, Singaporeen ja Malesiaan (jotka ovat maailman tärkeimpiä naudanlihan tuojamaita) vietävän naudanlihan hintatasoon (vientituki ja alennettuun hintaan myyminen interventiovarastoista). Myös maitoalalla kansainväliset sopimukset velvoittavat alentamaan tukea tai poistamaan sen määrää ja menoja koskevien kansainvälisten velvoitteiden noudattamiseksi (esim. EU poisti tuet tiettyihin määräpaikkoihin vietävältä juustolta vähentääkseen vientitodistusten ja vientitukien kysyntää ja noudattaakseen GATTissa vahvistettuja rajoja). Kansainväliset sopimukset mahdollistavat kuitenkin sen, että EU voi joissakin tapauksissa maksaa alhaisempia tukia (esim. Kanadaan ja Yhdysvaltoihin vietävät maitotuotteet), - lisäksi EU on antanut tietyille AKT-maille vuosittaisen 52100 tonnin (luuton paino) naudanlihan tuontikiintiön, johon sovelletaan etuustulleja (neuvoston asetuksen (EY) N:o 1706/98 4 artikla). Näihin määräpaikkoihin ei myönnetä vientitukia. Nämä seikat huomioon ottaen eriyttäminen niiden maiden kesken, joihin voidaan ja niiden, joihin ei voida maksaa vientitukea, näyttää johtavan tosiasialliseen eriyttämiseen. - Myös järjestelmän aiheuttamat talousarviokustannukset olisi otettava huomioon. - Vientitukien menot ovat vähentyneet huomattavasti kuluneen 10 vuoden aikana, ja sama suuntaus jatkuu edelleen. - Järjestelmällä on tärkeä asema EU:n sisämarkkinoiden vakauttamisessa ja interventio-ostojen tarpeen minimoinnissa. Tällä hetkellä yhden lihatonnin (teuraspainotonnin) ostamisesta interventiovarastoon aiheutuu EMOTR:lle noin 1900 euron kustannukset. Samansuuruisen urospuolisen teurasnaudan vientituki on 970 euroa. Samanlainen esimerkki maitoalalta osoittaa, että toukokuussa 2001 kustannukset tonnin rasvatonta maitojauhetta ostamisesta interventiovarastoon olivat 500 euroa, kun saman määrän vientituki on 50 euroa. - Arvolla mitattuna noin 90 prosenttiin koko naudanlihan ja maidon viennistä sovelletaan samaa tukitasoa. Muuhun, erityisesti ehdokasmaihin suuntautuvaan vientiin sovelletaan huomattavasti alhaisempaa tukitasoa. Noin 21 prosenttia yhteisöstä vietävästä juustosta ja 7 prosenttia naudanlihasta viedään ilman tukia. II. Komissio katsoo, että asetuksen (ETY) N:o 800/1999 3 artiklassa säädetään, että sovellettaessa yhtenäistä tukitasoa kaikkiin yhteisön ulkopuolisiin maihin oikeus tukeen syntyy vietäessä tuotteet pois yhteisön tullialueelta. Maksava laitos voi kuitenkin joissakin erityistapauksissa (vahva epäilys) pyytää ennen tuen maksamista toimittamaan todisteet yhteisön ulkopuolelle suuntautuvasta viennistä taikka tavaroiden merkittävästä jalostamisesta tai käsittelystä. III. Saapumista koskevien todisteiden järjestelmä perustuu erityisesti julkisilta viranomaisilta saataviin asiakirjoihin, kuten tullin tuontiasiakirjoihin. Vuonna 1992 jäsenvaltioiden käyttöön annettiin luettelo 58:ssa yhteisön ulkopuolisessa maassa käytettävistä tullilomakkeista ja -leimoista. Komissio kannattaa ehdotusta tutkia mahdollisuutta laatia luettelo ainakin tiettyjen yhteisön ulkopuolisten maiden osalta ja ajantasaistaa sitä säännöllisesti. IV. Komissio on tehnyt erityistarkastuksen, joka kohdistui valvontaan erikoistuneiden yritysten myöntämiin saapumista koskeviin todisteisiin. Kohdissa 34-35 esitetyistä syistä tarkastus toteutettiin Saksassa, joka oli tosiasiallisesti ainoa suuren määrän kyseisiä todistuksia hyväksynyt jäsenvaltio. Tutkimus johti noin 20 miljoonan euron rahoituskorjaukseen. Lisäksi komissio on aina arvioinut saapumista koskevia todisteita niiden liiketoimien osalta, jotka on valittu tilien tarkastus- ja hyväksyntämenettelyn mukaisiin testeihin. Tämän arvioinnin yhteydessä toteutettujen tarkastusten tuloksena on tehty myös muita rahoituskorjauksia. V. Valvontaan erikoistuneiden yritysten hyväksymisedellytykset arvioidaan eriytettyjen tukien tilien tarkastus- ja hyväksyntämenettelyn yhteydessä käynnissä olevassa tilintarkastuksessa (aloitettu toukokuussa 2001). Samalla kun komissiolle ilmoitettiin siitä, että eräs jäsenvaltio oli peruuttanut erääseen konserniin kuuluvan valvontaan erikoistuneen yrityksen hyväksynnän, myös muita jäsenvaltioita, joissa toimii saman konsernin hyväksyttyjä tytäryhtiöitä, pyydettiin tarkistamaan, esiintyikö niissä samoja puutteita. VI. Komission yksiköt ovat aloittaneet jäsenvaltioiden kanssa keskustelun suurlähetystöjen myöntämistä todistuksista. Tarkoituksena on löytää soveltuvampi yhdenmukainen ja mahdollisimman tyydyttävä lähestymistapa. VII. Tilintarkastustuomioistuimelta saatujen tietojen mukaan määrä vastaa melko tarkasti sääntöjenvastaisuuksia, jotka havaittiin yhdessä jäsenvaltiossa vuosina 1994-1996 (60 miljoonaa euroa) sekä sääntöjenvastaista vientiä Irakiin kauppasaarron tultua voimaan vuonna 1991 (noin 40 miljoonaa euroa). Komissio tutkii näitä tapauksia, ja niitä seurataan sääntöjen mukaisesti. Muissa tapauksissa komissio toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä. VIII. Tilintarkastustuomioistuimen esittämä saapumista koskevien todisteiden esittämisedellytysten lieventäminen ei ole mahdollista, koska sen seurauksena, että saapumista koskevat todisteet vaadittaisiin ainoastaan epäilyttävissä tapauksissa tai riskialtteista määräpaikoista, ei välttämättä enää voitaisi valvoa vientiä niihin maihin, joiden vientitukea ei ole vahvistettu. Lisäksi se kohdistaisi yhteisöön perustavanlaatuista arvostelua tavasta, jolla EU seuraa ja valvoo yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävää tuettua kauppaa, erityisesti kun otetaan huomioon kansainväliset pyrkimykset pidättäytyä maksamasta vientitukea tietyille markkinoille. Saapumista koskevien todisteiden esittämisvaatimusten lieventäminen muodostasi näin ollen mahdollisesti yhteisön talousarvioon kohdistuvan riskin. - Komissio keskustelee ensisijaisesti jälkitarkastuksista vastaavien yksikköjen kanssa siitä, kuinka lähetyksiä ja konttien liikkeitä koskevat tietokannat voidaan sisällyttää tarkastusohjelmiin. JOHDANTO 2. Komissio katsoo, että asetuksen (ETY) N:o 800/1999 3 artiklassa säädetään, että oikeus (eriyttämättömään) tukeen syntyy vietäessä tuotteet pois yhteisön tullialueelta. Poikkeuksen muodostavissa erityistapauksissa (20 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa) maksava laitos pyytää kuitenkin ennen (eriyttämättömän) tuen maksamista todisteen siitä, että tuotteet on viety yhteisön ulkopuoliseen maahan tai niitä on jalostettu tai käsitelty merkittävästi, 12 kuukauden kuluessa vientipäivästä. Vientituen maksamisen jälkeen sovelletaan eri sääntöjä (20 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut tapaukset). TILIEN TARKASTAMIS- JA HYVÄKSYMISMENETTELYN YHTEYDESSÄ TOIMITETUT TARKASTUKSET 7. Saksasta saatujen tulosten perusteella on päätetty toteuttaa tutkimus kaikissa jäsenvaltioissa niissä hyväksyttävien saapumista koskevien todisteiden arvioimiseksi (tullin tuontiasiakirjat, suurlähetystöjen antamat todistukset jne.). Tämä tutkimus on parhaillaan käynnissä. SAAPUMISTA KOSKEVIEN TODISTEIDEN TARKASTUSTEN LAATU 10. Saapumista koskevien todisteiden järjestelmään kuuluu pää- ja lisätodisteita. Jos päätodistetta (valinnan mukaan joko tullin tuontiasiakirja tai valvontaan erikoistuneen yrityksen purkamis- ja tuontitodistus) ei ole viejän saatavilla, se voidaan korvata muilla asiakirjoilla (lisätodisteet), joiden tyhjentävä luettelo on asetuksen (EY) N:o 800/1999 16 artiklan 2 kohdassa. Näillä asiakirjoilla, jotka ovat kaikki yhtä luotettavia, on samat oikeudelliset vaikutukset. 11. Jäsenvaltion pyytäessä komissio ottaa yhteyttä yhteisön ulkopuolisen maan viranomaisiin saadakseen selville, hyväksytäänkö jäsenvaltion ilmoittama asiakirja yhteisön ulkopuolisessa maassa. Komissio on samaa mieltä siitä, että saapumista koskevien todisteiden yksityiskohtainen valvonta kuuluu jokaisen yksittäisen jäsenvaltion toimivaltaan. On kuitenkin tärkeää muistaa, että näihin todisteisiin sovelletaan samoja vaatimuksia koko EU:ssa. 12. Tilien tarkastus- ja hyväksyntämenettelyn yhteydessä toteutettavan eriytettyjä tukia koskevan tutkimuksen päätavoitteena on jäsenvaltioissa sovellettavan saapumista koskevien todisteiden hallinnointi- ja valvontajärjestelmän arviointi. 13. Komissio tarkastelee jäsenvaltioiden kanssa mahdollisuutta ylläpitää rekisteriä, joka sisältää mallit jäsenvaltioiden hyväksymistä saapumista koskevista todisteista sekä entistä parempaa koordinointia koskevat yksityiskohtaiset ohjeet. SAAPUMISTA KOSKEVIEN TODISTEIDEN JÄRJESTELMÄN VAIKUTUS VAKUUKSIEN VAPAUTTAMISEEN 16. Saapumista koskevat todisteet on otettu käyttöön erityisesti väärinkäytösten torjumiseksi. Komissio katsoo, että nykyisen järjestelmän tiukat säännöt ovat tarpeen asianmukaisen valvonnan varmistamiseksi. VALVONTAAN ERIKOISTUNEIDEN YRITYSTEN HYVÄKSYNTÄ JA VALVONTA 17. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille jäsenvaltion päätöksestä peruuttaa jollekin valvontaan erikoistuneelle yritykselle myöntämänsä hyväksyntä. Komissio ilmoittaa tietäessään myös syyt, joiden vuoksi jäsenvaltio on peruuttanut hyväksynnän. Nämä syyt voivat liittyä valvontaan erikoistuneen yrityksen organisaatiojärjestelmään jäsenvaltiossa tai yrityksen toteuttamaan valvontaan yhteisön ulkopuolisessa tuojamaassa. Lisäksi komissio keskustelee jäsenvaltioiden kanssa mahdollisuudesta asettaa vakuuden asettaminen valvontaan erikoistuneiden yritysten hyväksynnän edellytykseksi. 18. Eturistiriitoihin liittyvää uhkaa on tutkittu valvontaan erikoistuneiden yhtiöiden osalta. Komission valmisteluasiakirjassa vahvistetaan asiaa koskevat suuntaviivat, joiden mukaan valvontaan erikoistunut yritys (tai samaan rahoituskonserniin kuuluva tytäryhtiö), joka osallistuu asetuksen (EY) N:o 800/1999 16 artiklan mukaiseen vientitoimeen, ei voi muun muassa osallistua kyseiseen toimeen esimerkiksi tulliasioitsijan, kuljettajan, kauttakuljettajan tai varastonpitäjän ominaisuudessa taikka muussa ominaisuudessa, jonka voidaan epäillä aiheuttavan eturistiriitoja. 19.-23. Kuten todettiin muun muassa kohtiin V ja 34 viittaavissa huomautuksissa, tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavan komission yksikön saamien tietojen mukaan ainoastaan Saksa hyväksyi tosiasiassa suuren määrän valvontaan erikoistuneiden yritysten todistuksia. Muiden jäsenvaltioiden viejät esittivät todisteita ainoastaan poikkeustapauksissa; ne esittivät maksaville laitoksille yleensä tullin tuontiasiakirjat. Komissio tarkastaa kuitenkin eriytetyt tuet ja harkitsee rahoituskorjauksia siinä tapauksessa, että on tällaisten todistusten tarkastusten järjestämiseen liittyy ongelmia. 25.-28. Komissio harkitsee järjestelmää, jossa valvontaan erikoistuneille yrityksille annetaan entistä enemmän vastuuta. 26. Jäsenvaltiot ovat aina vastanneet saapumista koskevien todisteiden valvontaan erikoistuneiden yritysten toiminnan hyväksymisestä ja valvonnasta. Komissio aikoi kerran ottaa käyttöön yhteisön tason hyväksynnän (asetus (ETY) N:o 887/92). Kyseistä asetusta ei kuitenkaan koskaan sovellettu, ja se kumottiin asetuksella (EY) N:o 2955/94. Kokemus on osoittanut, että vastaavassa tilanteessa jäsenvaltiot pystyvät parhaiten arvioimaan valvontaan erikoistuneen yrityksen mahdollisuutta tulla hyväksytyksi. Komissio keskusteli pitkään jäsenvaltioiden kanssa laatiakseen asiakirjan, joka julkaistiin vuonna 1995. Asiakirja sisältää suuntaviivat jäsenvaltioiden toteuttamalle kyseisten yritysten hyväksynnälle ja valvonnalle. Lisäksi osa asiakirjan suuntaviivoista, erityisesti ne, jotka koskevat yritysten hyväksymisedellytyksiä, on oikeusvarmuussyistä sisällytetty tukia koskevaan horisontaaliseen säännöstöön (asetuksen (EY) N:o 800/1999 16 artiklan 5 kohta). 27. ja 28. Tilintarkastustuomioistuimen mainitsemista ongelmista tiedotettiin OLAFille, joka tutkii asiaa parhaillaan. 29. ja 30. Saatuaan tietää Saksassa ilmenneistä ongelmista komissio lähetti kaikille jäsenvaltioille kirjeen, jossa kysytään, kuinka monta valvontaan erikoistuneiden yritysten todistusta maksavat laitokset olivat hyväksyneet kyseisellä jaksolla. Vastauksista kävi ilmi, että kaikkiaan oli hyväksytty 7546 todistusta, joista 7280 Saksassa (97 prosenttia) ja 266 (3 prosenttia) kaikissa muissa jäsenvaltioissa yhteensä. Tarkastukset on päätetty keskittää tämän vuoksi Saksaan, sillä siellä vuoden 1995 loppuun saapumista koskevan päätodisteen saattoi myöntää valvontaan erikoistunut yritys, vaikkei viejä olisikaan ilmoittanut kyseiselle yritykselle ajoissa, jotta se olisi voinut olla läsnä lastia purettaessa tarkastuksen suorittamiseksi. Muista jäsenvaltioista ei saatu viitteitä samankaltaisesta järjestelmävirheestä. Rahoituskorjaukset (edellä mainituissa 97 prosentissa tapauksista) olivat 25 prosenttia riskikustannuksista eli 20 miljoonaa euroa. Näin suuria rahoituskorjauksia tehdään ainoastaan poikkeustapauksissa. Komissio katsoo, että valvonta oli kohdistettu tehokkaasti riskikustannuksiin. Lisäksi on päätetty toteuttaa edellä mainittu eriytettyjen tukien tarkastus sen tutkimiseksi, mitä saapumista koskevia todisteita muut jäsenvaltiot hyväksyvät (koska valvontaa erikoistuneita yrityksiä ei käytetä usein muissa maissa) ja miten näitä todisteita tarkastetaan. 31. OLAF seuraa näitä tapauksia. 32. Komissio on joutunut vuosien kuluessa etsimään soveltuvia ratkaisuja ongelmaan todistetyypeistä, joita on toimitettava tavaran saapumisesta määräpaikkaan. Tuontitodistuksen saamisen helpottamiseksi komissio on määritellyt asetuksessa (ETY) N:o 887/92 päätodistuksiksi (aiemmin lisätodisteina olleet) valvontaan erikoistuneiden yritysten myöntämät todistukset, kuten tullin tuontiasiakirjat. Komissio katsoo, että tämänkaltaiset valvontaan erikoistuneiden yritysten päätodisteet ovat hyödyllisiä, koska niiden ansiosta viejien toimintamahdollisuudet lisääntyvät ja koska tällöin tuontia koskevan päätodisteen hankkiminen ei ole yksinomaan yhteisön ulkopuolisten maiden tuojien tehtävä, sillä tullin tuontiasiakirja on tavallisesti juuri kauppaketjun tämän tuojan saatavilla. JÄSENVALTIOIDEN SUURLÄHETYSTÖJEN ANTAMIEN SAAPUMISTA KOSKEVIEN TODISTEIDEN LUOTETTAVUUS 35. Suurlähetystöjen ja edustustojen oikeudellinen asema on erilainen kuin valvontaan erikoistuneiden yritysten asema. Yhteisön säännöstössä on valvontaan erikoistuneita yrityksiä koskevia erityismääräyksiä (asetuksen (EY) N:o 800/1999 16 artiklan 5 kohta). 38. Myös näitä seikkoja seurataan edellä mainitun eriytettyjä tukia koskevan erityistarkastuksen aikana (katso edellä kohta 12). Lisäksi komissio haluaa korostaa jäsenvaltioiden vastuuta näiden todisteiden asianmukaisuudesta. TIETTYIHIN MÄÄRÄPAIKKOIHIN TAPAHTUNEESSA VIENNISSÄ HAVAITTUJEN ONGELMIEN JA/TAI SÄÄNTÖJENVASTAISUUKSIEN LAJIT Jordania - Irakiin tapahtuvaa vientiä koskevan YK:n kauppasaarron kiertäminen 40.-42. OLAFin on otettava huomioon perinnässä yhteisön oikeuden periaatteet, jotka takaavat muun muassa muutoksenhakumahdollisuudet asianmukaisiin hallinnollisiin tai oikeuslaitoksiin. Venäjä - väärennetyt tuonti-ilmoitukset 43. Euroopan unionin maksavien laitosten johtajien kuudennessa kokouksessa, joka pidettiin 6. toukokuuta 1999, OLAF (silloinen UCLAF) kehotti kaikkia maksavia laitoksia ottamaan siihen yhteyttä saadakseen käytettävissä olevat Venäjän tullitoimipaikkojen koodit. 47. Komissio on tyytyväinen siihen, että tilintarkastustuomioistuin on pannut merkille komission toimet, joita se on toteuttanut Venäjän vientiin tarvittavien saapumista koskevien todisteiden hyväksymiseen ja valvontaan liittyvien ongelmien poistamiseksi. Egypti - vajausten ja hylättyjen tuotteiden käsittely 48. Komissio on samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, kuinka lähtö- ja tulopainojen eroja olisi käsiteltävä. Tilintarkastustuomioistuimen pyyntö koskee ainoastaan kyseisten yksittäistapausten seurantaa. Mikäli havaitut erot johtuvat yhteisön ulkopuolisten maiden viranomaisten näytteiden ottamisesta (jos asian on osoitettu olevan näin) asetuksen (EY) N:o 800/1999 15 artiklan 4 kohdan mukaisesti tuki voidaan maksaa myös näytteiden massalle. Nämä tapaukset tutkitaan eriytettyjä tukia koskevassa tarkastuksessa tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaavan komission yksikön tarkastuskäynneillä Irlannissa, Saksassa ja Ranskassa. Marokko - tuen määrän perusteet ja vajaukset 54.-56. Komissio havaitsi Saksojen yhdistymisen aikaan Saksassa tilintarkastustuomioistuimen mainitseman vaaran siitä, että teuraskarja saattaa saada jalostuskarjalle tarkoitettuja tukia. Komissio tutki Puolaan suunnattua mittavaa jalostuskarjaksi ilmoitetun karjan vientiä. Tutkimus paljasti että tosiasiassa kyse oli kuitenkin teuraskarjasta. (Tilien tarkastuksen ja hyväksynnän tiivistelmäkertomus vuodelta 1991, kohta 6.1.2). Komission tarkastuksessa huomattiin: - virallisista kantakirjoista saatavien polveutumistodistusten puuttuminen; todistuksista käy ilmi eläimen, sen vanhempien ja isovanhempien yksilötason seurannan ja jalostusarvon arvioinnin tulokset - tuojamaiden edellytykset täyttävät siitoseläinten terveystodistukset - ikäperusteiden puuttuminen ja yleensä kaupallisten todisteiden valvonnan puuttuminen (hinta, jakeluolosuhteet jne.). Tämän tutkimuksen perusteella laadittiin perusteet jalostuskarjan tuen laadun edellytysten määrittelemiseksi. Edellytykset esitetään asetuksen (EY) N:o 2342/92 3 artiklassa. Siitä käy ilmi, että komissio on toteuttanut tarvittavat toimenpiteet saadakseen kohtuullisen varmuuden siitä, että ainoastaan varsinaiselle jalostuskarjalle myönnetään korkeampaa tukea. Lisäksi tapauksissa, joissa ilmenee epäilyjä, olisi sovellettava asetuksen (EY) N:o 800/1999 20 artiklaa (todellista määräpaikkaa koskevat epäilyt). Myös asetusta (ETY) N:o 4045/89 (kirjanpidon jälkitarkastukset) voidaan pitää asianmukaisena valvontavälineenä jalostuskarjan tosiasiallisen kaupan tarkistamisessa. 55. Komissio toteuttaa asianmukaiset toimenpiteet. 57. Edellä mainitut tapaukset osoittavat jälkimmäisen tarkastustyypin merkityksen ja mahdollisuudet jäljittää tapaukset, joissa tuki on palautettava. Tukea ei myönnetä kuljetuksen aikana kuolleille eläimille. Kaikissa tapauksissa viejien on ilmoitettava tuojamaassa tulliselvityksen läpi vietyjen eläinten määrä (asetuksen (EY) N:o 615/1998 5 artiklan 2 kohta). Libanon - vajaukset - jäsenvaltioiden epäjohdonmukaiset jatkotoimenpiteet 58. Italian toimivaltaisia viranomaisia on pyydetty toimittamaan sääntöjenvastaisuuksiin liittyviä yksityiskohtaisia tietoja vientitukea saavien elävien nautojen viennistä Libanoniin, sillä kyseiset vientitukimäärät ja vientierien määrä, joille oli myönnetty purkamistodistukset, sisälsivät vääriä tietoja. Ranska puolestaan antoi vuonna 2000 sääntöjenvastaisuutta koskevia ilmoituksia kolmesta yhtiöstä, yhteensä 1061 506,85 Ranskan frangia. Lisää ilmoituksia tehtäneen lähiaikoina myös neljännestä toimijasta. Viro - kauppasopimukset, joista aiheutuu niin kutsutun ketjupetoksen vaara 59. Komissio ei ole samaa mieltä tilintarkastustuomioistuimen kanssa siitä, ettei voin viennistä Viroon tarvitsisi maksaa vientitukea, koska Virosta yhteisöön tuotavasta voista ei kanneta tullia. Komissio on kuitenkin valmis tarkastelemaan tilannetta tilintarkastustuomioistuimen huomautusten perusteella. Komission tämänhetkinen kanta on se, että maidon hinta on Virossa ehdokasmaiden alhaisimpia, 13 euroa/100 kg, kun sen hinta Puolassa on 24 euroa/100 kg, ja näin ollen virolaisen voin hinta on lähellä maailmanmarkkinahintaa. 60. Viron tapauksessa on syytä huomata, että vahvistetut säännöt täyttävät tarkoituksensa ja että EU:n sisäiset ja ulkopuoliset toimivaltaiset viranomaiset toimivat yhteistyössä sääntöjenvastaisuuksien torjumiseksi. Viron viranomaisten väitettä, etteivät ne voi tunnistaa vapaassa liikkeessä olevan voin alkuperää, on arvioitava alkuperämaan antaman eläinlääkärin myöntämän todistuksen perusteella. Kyseinen todistus on oltavana aina tuotteen mukana. Lisäksi isotooppien mahdollista käyttöä koskeva tutkimus, joka on edistynyt, mutta joka edellyttää vielä yhteistyötä yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa, mahdollistaa voin alkuperän varmistamisen ja/tai toteamisen tulevaisuudessa. 62. Komissio ei ole tilintarkastustuomioistuimen kanssa yhtä mieltä siitä, että voin vientituki olisi poistettava Viron maitotuotteita koskevien vapaakauppajärjestelyjen yhteydessä, kuten juuston osalta tehtiin. Jos komissio poistaa vientituen Viroon vietävältä voilta, sen olisi poistettava se myös muilta sopimuksen soveltamisalaan kuuluvilta maitotuotteilta. Näin ollen EU:n maitotuotteet poistuisivat ehdokasmaan markkinoilta ja muut maat saisivat mahdollisuuden viedä EU:lta kyseinen markkinaosuus. Komission mielestä EU:n ja ehdokasmaiden välisen kaupan edistäminen on merkittävä keskipitkän aikavälin tavoite Viron liittyessä tulevaisuudessa yhtenäismarkkinoihin. Komissio ei kannata vaihtoehtoa, jossa EU jättäytyisi pois Viron halvempien hintojen markkinoilta poistamalla vientituet. Tilintarkastustuomioistuimen huomautusten perusteella komissio kuitenkin seuraa edelleen tilannetta tarkasti ja tutkii tuomioistuimen kantaa, jonka mukaan vientitukia ei pitäisi maksaa tietyille tuotteille silloin, kun kyseisten tuotteiden tuontitulli on alhaisempi kuin tavanomainen tuontitulli tai tullia ei kanneta lainkaan. Pohjois-Korea - todiste markkinoille tunkeutumisesta 66.-69. Tutkimukset ovat edelleen käynnissä ja OLAF katsoo, ettei sen ei ole asianmukaista kommentoida asiaa millään tavalla. 70. OLAF päättää siitä, oliko kyse kaupallisesta toimesta ja olivatko tuotteet sellaisia, joita ei olisi voitu saattaa markkinoille tavanomaisin keinoin. Japani - vientitukien määrän perustelu juuston osalta, jota ei ole tarkoitettu suoraan kulutukseen 71.-74. Komissio selvitti tarkoin vientitukiasetuksen johdanto-osan muuttamisen syyt tilintarkastustuomioistuimelle 19. helmikuuta 2001 antamassaan muistiossa (AGR 004898). Asetuksen artikloihin ei sisältynyt säännöstä, joka olisi vastannut johdanto-osassa olevaa virkettä. Tekstiä yhtenäistettiin oikeudellisen neuvonannon perusteella poistamalla johdanto-osasta virke, jonka täytäntöönpano oli käytännössä mahdotonta. Komission yksiköt ovat tilintarkastustuomioistuimen kanssa yhtä mieltä siitä, että jalostettavaksi tarkoitettujen juustojen vientituki voisi asianmukaisissa markkinaolosuhteissa olla teoriassa alhaisempi kuin suoraan kulutukseen tarkoitetun juuston tuki. Loppukäyttöä yhteisön ulkopuolisessa maassa on käytännössä mahdotonta tarkastaa. Tuet on vahvistettu kattamaan sisäisten hintojen ja ulkoisten hintojen välinen ero yleinen markkinatilanne huomioon ottaen. Sen jälkeen, kun edellä mainittu virke poistettiin johdanto-osasta, markkinatilanne ja EU:n juustonvienti ovat oikeuttaneet tilanteen säilyttämiseen ennallaan juuston tuen osalta siitä riippumatta, viedäänkö juusto jalostettavaksi yhteisön ulkopuoliseen maahan vai suoraan kulutettavaksi. Juustolle maksettava vientituki on tiiviisti sidoksissa juuston kuiva-ainepitoisuuteen. Kuiva-ainepitoisuus ei muutu, vaikka käyttötarkoitus yhteisön ulkopuolisessa maassa vaihtuisi suorasta kulutuksesta jalostukseen. Sen vuoksi on olemassa vahvat syyt kohdella maidon kuiva-ainetta samalla tavalla riippumatta juuston käyttötarkoituksesta yhteisön ulkopuolisessa maassa. Komissio kuitenkin seuraa ja tarkkailee asiaa edelleen. 74. Komission yksiköt toimivat tiiviissä yhteistyössä OLAFin kanssa EU:n vientitietojen ja Japanin tuontitietojen erojen selvittämiseksi. Tutkimus on edelleen käynnissä. Uruguay, Ukraina, Kroatia - tuonti-ilmoitukset, jotka eivät anna todistetta tulliselvityksestä vapaaseen liikkeeseen 77.-79. Asetuksen (EY) N:o 595/1991 3 artiklan mukaan tällaisista sääntöjenvastaisuuksista on ilmoitettava OLAFille. 80. OLAF tutkii tapausta. KONTTIEN LIIKKEET 81.-83. Yritettäessä selvittää yksittäisten vientitoimien todellista luonnetta voidaan käyttää hyväksi tietokantoja, kuten Lloydsia (alusten liikkeet), tai konttiyhtiöiltä saatavia tietoja, mikäli ne ovat käyttökelpoisia. Kummallakin tavalla voidaan selvittää vuokratun kuljetusvälineen tai kontin todellisia liikkeitä tiettynä ajanjaksona. Nämä tarkastukset eivät missään tapauksessa anna hyväksyttävää todistetta vietyjen tavaroiden painosta, luonteesta tai ominaispiirteistä, eivätkä todistetta siitä, että tavarat on tuotu yhteisön ulkopuoliseen maahan. Tämän vuoksi komissio katsoo, ettei näitä tarkastuksia voida soveltaa kaikkeen vientiin, vaikka se suhtautuukin avoimesti ajatukseen, että tällaisten tarkastusten käyttömahdollisuuksia arvioidaan yksittäisissä tapauksissa, joissa epäillään esimerkiksi sääntöjenvastaisuuksia. PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 84. Komissio on tuomioistuimen tapaan todennut, että joissakin erityistapauksissa on huomattavia puutteita, jotka koskevat hyväksyttyjen valvontaan erikoistuneiden yritysten velvollisuuksien hoitotapaa tai joidenkin muiden todisteiden alkuperän puutteellista varmistamista. Tätä tarkoitusta varten on jo toteutettu toimenpiteitä, joilla lujitetaan nykyisiä menettelyjä tai mahdollistetaan vaihtoehtoisen todisteen saaminen. Komissio keskustelee asiaa koskevista tuomioistuimen esille nostamista seikoista jäsenvaltioiden kanssa. Komissio jatkaa tilin tarkastus- ja hyväksyntämenettelyn yhteydessä tekemiään tarkastuksia EU:n menoihin kohdistuvan taloudellisen riskin pitämiseksi mahdollisimman alhaisena. 85. Komissio on yleisesti ottaen tyytyväinen siihen, ettei tilintarkastustuomioistuin aseta kyseenalaiseksi kaupallisten toimien todellista luonnetta. 86. Noin 90 prosenttiin naudanlihan ja maidon viennin kokonaisarvosta sovelletaan samaa vientitukea. Muuhun, erityisesti ehdokasmaihin suuntutuvaan vientiin, sovelletaan huomattavasti alhaisempaa tukitasoa. Komissio tutkii, millä alalla tarjousjärjestelmä on toimiva ja kannattava. 87. - Tilintarkastustuomioistuimen esittämä saapumista koskevien todisteiden esittämisedellytysten lieventäminen ei ole mahdollista, koska sen seurauksena, että saapumista koskevat todisteet vaadittaisiin ainoastaan epäilyttävissä tapauksissa tai riskialttiista määräpaikoista, ei välttämättä enää voitaisi valvoa vientiä niihin maihin, joiden vientitukea ei ole vahvistettu. Lisäksi se kohdistaisi yhteisöön perustavanlaatuista arvostelua tavasta, jolla EU seuraa ja valvoo yhteisön ulkopuolisten maiden kanssa käytävää tuettua kauppaa, erityisesti kun otetaan huomioon kansainväliset pyrkimykset pidättäytyä maksamasta vientitukea tietyille markkinoille. Sen vuoksi saapumista koskevan todistuksen esittämisedellytysten lieventäminen voi aiheuttaa yhteisön talousarvioon kohdistuvan riskin. - Komissio katsoo, että kuljetusasiakirjojen ja kauppalaskujen esittäminen eriytettyjen tukien tapauksessa ei antaisi riittävää varmuutta tavaroiden saapumisesta siihen yhteisön ulkopuoliseen maahan, jonka perusteella tuki on maksettu. Kuitenkin saapumista koskevien todisteiden esittämistä koskevan menettelyn hallinnollisen yksinkertaistamisen yhteydessä komission yksiköt tutkivat, voidaanko asetuksen (EY) N:o 800/1999 17 artiklassa säädettyjä määriä lisätä. - Komissio keskustelee jälkitarkastuksista vastaavien yksiköiden kanssa, kuinka lähetysten ja konttien liikkeiden tietokannat voidaan sisällyttää tarkastusohjelmiin. 88. - Jäsenvaltioiden toteuttamien tarkastusten laatu tutkitaan seuraavien tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen liittyvien matkojen yhteydessä. Tarkastus on aloitettu toukokuussa 2001. Komissio on muistuttanut jäsenmaissa hallintokomitean kokouksessa esitetyssä kauppavaihtoa koskevassa ilmoituksessa 12. syyskuuta 2000, että suurlähetystöjen myöntämät todistukset voidaan hyväksyä lisätodisteena, jos niistä käy ilmi kyseisten tuotteiden määrä, luonne ja ominaispiirteet. Lisäksi on tuotu ilmi, että suurlähetystöjen on säilytettävä kaikki lähetettyjä todistuksia koskevat asiakirjat ja jatkettava tarkastustoimenpiteitä myönnettyjen todistusten tukemiseksi. - Komissio ei aio muuttaa nykyistä järjestelmää, koska se katsoo, että jäsenvaltiot ovat lähempänä todellisuutta ja paremmassa asemassa kuin komissio arvioimaan, voidaanko jokin yritys hyväksyä. Jos tämä tehtävä kuuluisi komission vastuualaan, sen olisi turvauduttava kyseisten yritysten jäsenvaltioiden kokemukseen ja arvioihin. Lisäksi jälkitarkastuksissa voidaan tarkistaa, ovatko yritykset noudattaneet asianmukaisesti komission yhteisön säännöstössä ja suuntaviivoissa esittämiä sääntöjä. - Komissio tutkii jäsenvaltioiden kanssa tässä luetelmakohdassa esitettyä ajatusta, mutta kahta kohtaa on syytä selventää: - valvonnan rahoitusperusteita tai samaan konserniin kuulumista, - sitä, mistä valvontaan erikoistuneen yrityksen osasta vaaditaan selvityksiä. Havaittujen puutteiden vaikutus on merkittävämpi, jos kyse on Euroopan unionin ulkopuolella sijaitsevasta tytäryhtiöstä, joka tarjoaa palveluja usealle Euroopan unionissa sijaitsevalle tytäryhtiölle (esimerkiksi johonkin konserniin kuuluva toimisto Angolassa). Jälkimmäisessä tapauksessa on varmasti syytä peruuttaa hyväksyntä kaikilta yhteisössä toimivilta saman konsernin tytäryhtiöiltä. - Jos huomataan, että valvontaan erikoistunut yritys on antanut todistuksen, joka ei vastaa todellisuutta, kyseinen tapahtuma ja sen seuraukset vaikuttavat tuen saajaan (asetuksen (EY) N:o 800/1999 52 artiklan 4 kohdan toinen luetelmakohta), minkä nojalla tuki palautetaan ja asiassa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 800/1999 51 artiklassa säädettyjä seuraamuksia. Komissio harkitsee myös sellaisen järjestelmän käyttöönottoa, joka antaisi valvontaan erikoistuneille yrityksille entistä enemmän vastuuta. Komissio tutkii mahdollisimman pian mahdollisuutta laatia ja pitää ajan tasalla kaikissa tai joissakin yhteisön ulkopuolisissa maissa käytettävien tullilomakkeiden tai -leimojen luetteloa. 89. Viime vuosina tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaava komission yksikkö on tarkastanut tehokkaasti jäsenvaltioiden ilmoittamien vientitukien aiheuttamia kustannuksia ja tapauksissa, joissa on selvinnyt, ettei maksuja ole suoritettu sääntöjen mukaisesti, on tehty huomattavia rahoituskorjauksia. Lisäksi komissio on aina arvioinut saapumista koskevia todisteita tilien tarkastus- ja hyväksyntämenettelyn mukaisiin testeihin valittujen liiketoimien osalta, ja tilien tarkastus- ja hyväksyntämenettelyissä on tarvittaessa tehty rahoituskorjauksia. 90. Tilintarkastustuomioistuimelta saatujen tietojen mukaan määrä vastaa melko tarkasti sääntöjenvastaisuuksia, jotka havaittiin yhdessä jäsenvaltiossa vuosina 1994-1996 (60 miljoonaa euroa) sekä sääntöjenvastaista vientiä Irakiin kauppasaarron tultua voimaan vuonna 1991 (noin 40 miljoonaa euroa). Komissio tutkii tapauksia, ja niitä seurataan sääntöjen mukaisesti. Muissa tapauksissa komissio ryhtyy asianmukaisiin toimenpiteisiin. Viisi vuotta kestäneessä tutkimuksessa tutkittiin yksityiskohtaisesti tuhansia valvontaan erikoistuneiden yritysten antamia todistuksia. Tutkimuksen seurauksena Saksan osalta tehtiin 20 miljoonan euron rahoituskorjaus, joka vastaa 25:tä prosenttia riskikustannuksista. Tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä vastaava yksikkö tutkii vuosina 2001 ja 2002, mitä valvontamenettelyjä sovelletaan saapumista koskeviin todisteisiin muissa jäsenvaltioissa. Italian osalta tehtiin noin 33 miljoonan euron rahoituskorjaus riittämättömän valvonnan vuoksi. Koska Italian tuomioistuimet jättivät tutkimatta rikostapauksen, joka koski elävien eläinten vientiä Libanoniin, on huomautettava, että sellaiset tapaukset on ilmoitettava OLAFille. 91. Komissio tarkastelee tilintarkastustuomioistuimen kantaa, jonka mukaan vientitukia ei pitäisi maksaa tietyille tuotteille, joiden EU:n tuontitulli on alhaisempi kuin tavanomainen tulli tai joilla ei ole tullia ollenkaan. Kuten huomautusten kohdassa 59 esitetään, komissio aikoo ottaa tämän kohdan huomioon erityisesti EU:n ja Viron välisessä tilanteessa.