Ehdotus: NEUVOSTON SUOSITUS tupakoinnin ehkäisemisestä ja aloitteista tupakoinnin torjunnan tehostamiseksi

(komission esittämä)

PERUSTELUT

JOHDANTO

1. Tupakoinnin yleisyys on keskeinen kansanterveysongelma Euroopassa, kun otetaan huomioon tupakoinnin yhteys moniin syöpätyyppeihin, sydän- ja verisuonitauteihin sekä hengityselinten sairauksiin. Tupakoijia on paljon - noin kolmasosa yhteisön väestöstä - ja tupakoinnin terveysvaikutus on suuri, sillä tupakointiin liittyviä kuolemantapauksia on yhteisössä vuosittain noin 500 000. Tupakoinnin on myös todettu aiheuttavan terveyshaittoja tupakoimattomille, etenkin alttiissa asemassa oleville ryhmille.

2. Euroopan yhteisö on paneutunut tupakoinnin torjuntaan 1980-luvun lopulta lähtien. Vuodesta 1987 alkaen toimet tupakankulutuksen vähentämiseksi ovat keskittyneet pääosin syöväntorjunnan toimintaohjelmaan. Ohjelman toimintasuunnitelmilla on vuosien mittaan tuettu muun muassa Euroopan laajuisia tupakoinnin ehkäisyhankkeita ja luotu Euroopan kattavia tupakoinnin ehkäisyverkostoja.

3. Vuonna 1989 annettiin kaksi tärkeää säädöstä. Televisio ilman rajoja -direktiivillä [1] kiellettiin kaikenlainen tupakkatuotteiden televisiomainonta. Siinä säädettiin myös, että televisio-ohjelmia eivät saa sponsoroida luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden pääasiallista toimintaa on tupakkatuotteiden valmistus tai myynti. Vuonna 1989 annettiin myös sisämarkkinasäännösten yhdenmukaistamiseen tähtäävässä direktiivissä [2] korkeatasoisen kansanterveyden suojelun lähtökohdista ensimmäiset EY:n säännöt, jotka koskevat terveysvaroitusten merkitsemistä tupakkatuotteisiin.

[1] Direktiivi 89/552/ETY.

[2] Direktiivi 89/622/ETY.

4. Seuraava toimi oli vuonna 1990 annettu direktiivi, [3] jossa asetettiin savukkeiden tervapitoisuuden enimmäismäärä EY:ssä. Tupakkatuotteiden merkitsemissääntöjä tarkistettiin [4] vuonna 1992 muiden tupakkatuotteiden kuin savukkeiden vähittäismyyntipakkauksiin merkittävien erityisten lisävaroitusten toteuttamiseksi. Tässä yhteydessä kiellettiin suussa käytettäväksi tarkoitettujen tupakkatuotteiden saattaminen yhteisön markkinoille. Kaikki nämä toimet sisällytettiin kesäkuussa 2001 annettuun uuteen tupakkatuotedirektiiviin. [5]

[3] Direktiivi 90/239/ETY.

[4] Direktiivi 92/41/ETY.

[5] Direktiivi 2001/37/EY.

5. Mitä tulee tupakoimattomien suojeluun ympäristön tupakansavulta, julkisilla paikoilla tupakonnin kieltämisestä 18. heinäkuuta 1989 annetussa neuvoston ja jäsenvaltioiden terveysministereiden päätöslauselmassa [6] annettiin jäsenvaltioille suuntaviivat tupakoimattomien henkilöiden suojelemiseksi. [7] Komissio julkaisi vuonna 1996 kertomuksen [8] arvioidakseen päätöslauselman vaikutuksia jäsenvaltioissa. Kertomus osoitti jäsenvaltioiden selvästi pyrkivän päätöslauselman täytäntöönpanoon, tosin konkreettisissa toimissa oli suuria eroja. Tässä suosituksessa korostetaan tarvetta tarjota suoja ympäristön tupakansavulta, etenkin alttiille ryhmille, kuten lapsille, raskaana oleville naisille ja hengityselinten sairauksista kärsiville henkilöille.

[6] EYVL C 189, 26.7.1989, s. 1.

[7] Kaksi muuta direktiiviä liittyy työpaikan tupakansavulta suojelemiseen. Ensimmäinen on vuonna 1989 annettu neuvoston direktiivi työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista; siinä työnantajilta edellytetään työntekijöiden suojelemista passiiviselta tupakoinnilta lepoalueilla. Toinen on vuonna 1992 annettu neuvoston direktiivi toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä. Ks. neuvoston direktiivi 89/654/ETY, annettu 30. marraskuuta 1989, työpaikoille asetettavista turvallisuutta ja terveyttä koskevista vähimmäisvaatimuksista, EYVL L 393, 30.12.1989, s. 1, sekä neuvoston direktiivi 92/85/ETY, annettu 19. lokakuuta 1992, toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä, EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1.

[8] Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tupakoinnin kieltämistä yleisissä tiloissa koskevan neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden terveysministerien päätöslausuman vaikutuksista, KOM(96) 573 lopullinen.

TUPAKOINNIN TORJUNTAA KOSKEVAN POLITIIKAN VIIMEAIKAINEN KEHITYS

6. Komission korkean tason syöpäasiantuntijoiden komitea antoi suosituksia [9] tupakoinnintorjunta-aloitteista yhteisön tasolla kokouksessaan lokakuussa 1996. Tupakoinnin vähentämisestä Euroopan yhteisössä 26. marraskuuta 1996 annetussa neuvoston päätöslauselmassa [10] tarkasteltiin alalla toteutettuja toimia ja annettiin suuntaviivoja tulevalle toiminnalle.

[9] KOM(1996) 609 lopullinen - liite.

[10] EYVL C 374, 11.12.1996, s. 4.

7. Vuonna 1996 antamassaan tupakankulutuksen vähentämistä koskevassa tiedonannossa [11] komissio ehdotti lukuisia toimia tupakoinnin ehkäisyn tehostamiseksi yhteisössä. Siinä esitetään joukko toimintavaihtoehtoja, jotka koskevat sekä ehkäisyä että siihen liittyvää lainsäädäntöä ja kohdistuvat tupakoinnin ehkäisyyn osana kansanterveystoimia ja kaiken yhteisön toiminnan ja politiikan yhteydessä. Tämän ohella vuonna 1996 perustettiin syövän ehkäisemisen neuvoa-antava komitea [12] ohjaamaan komission tupakoinninvastaisia toimenpiteitä.

[11] KOM(1996) 609 lopullinen.

[12] Komission päätös 96/469/EY.

8. Euroopan parlamentin ja neuvoston kommenttien jälkeen komissio esitti lokakuussa 1999 kertomuksen [13] vuonna 1996 annetun tiedonannon seurannasta. Kertomuksessa analysoidaan jäsenvaltioiden politiikkaa ja käytäntöjä, jotka liittyvät tiettyihin tupakoinnin rajoittamista koskeviin toimenpiteisiin; muutamia näistä käsitellään myös tässä ehdotuksessa neuvoston suositukseksi.

[13] KOM(1999) 407 lopullinen.

9. Tupakan kulutuksen vähentämisestä 18. marraskuuta 1999 annetuissa neuvoston päätelmissä [14] korostettiin tarvetta kehittää kokonaisvaltainen strategia ja kehotettiin komissiota myötävaikuttamaan strategiaan. Tässä ehdotuksessa käsitellään joitain näissä neuvoston päätelmissä ehdotettuja toimia, erityisesti joitain alaikäisten suojeluun tähtääviä aloitteita (mukaan lukien tupakkatuotteiden myyntiedellytyksiä ja sähköistä kauppaa sekä tupakka-automaatteja koskevia sääntöjä).

[14] EYVL C 86, 24.3.2000, s. 4.

10. Kuten edellä esitettiin, Euroopan parlamentti ja neuvosto antoivat 5. kesäkuuta 2001 uuden direktiivin, [15] jolla korvattiin tupakkatuotteiden sääntelyä koskevat yhteisön direktiivit ja johon sisällytettiin useita uusia seikkoja varsinkin tupakan lisäaineiden ja harhaanjohtavien tuotekuvausten osalta. Lisäksi komissio antoi 14. toukokuuta 2001 direktiiviehdotuksen [16] tupakkamainonnasta ja sponsoroinnista. Euroopan parlamentti ja neuvosto tarkastelevat sitä parhaillaan yhteispäätösmenettelyn mukaisesti. Kummankin säädöksen tavoitteena on parantaa edellytyksiä sisämarkkinoiden toteuttamiselle ja toimimiselle ja poistaa niiden kitkattoman toiminnan esteitä kansanterveyden korkeatasoisen suojelun pohjalta.

[15] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/37/EY, annettu 5. kesäkuuta 2001.

[16] KOM(2001) 283 lopullinen.

11. Tässä komission ehdotuksessa neuvoston suositukseksi käsitellään muitakin tupakoinnin torjunnan näkökohtia, jotka koskevat kansanterveyden parantamista, ihmisten sairauksien ja tautien ehkäisemistä sekä ihmisten terveyttä vaarantavien tekijöiden poistamista. Ehdotuksessa otetaan huomioon myös neuvottelut tupakoinnin torjuntaa koskevasta Maailman terveysjärjestön puiteyleissopimuksesta ja tarve varmistaa johdonmukaisuus nykyisten tai ehdotettujen säädösten kanssa.

12. Tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 6. heinäkuuta 1998 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/43/EY [17] kumottiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa C-376/98 antamalla tuomiolla. [18] Komission 14. toukokuuta 2001 hyväksymällä ehdotuksella uudeksi direktiiviksi (ks. edellä kohta 10) on tarkoitus korvata kumottu direktiivi. Sen soveltamisala on kuitenkin suppeampi, eikä se kata tiettyjä kumotun direktiivin sisältämiä tupakoinnin torjuntatoimia eikä erityisesti tiettyjä mainonnan ja sponsoroinnin muotoja, joiden yhdenmukaistaminen ei Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen mukaan ole tällä hetkellä perusteltavissa sisämarkkinasääntöjen vuoksi. Koska nämä mainonnan muodot ovat kuitenkin merkittäviä tupakoinnin edistämisen kannalta varsinkin, koska niillä saavutetaan myös nuoret, tällaisia mainonta-, sponsorointi- ja myynninedistämiskeinoja koskevat toimet on otettu tähän ehdotukseen neuvoston suositukseksi.

[17] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/43/EY, annettu 6. heinäkuuta 1998, tupakkatuotteiden mainontaa ja niiden hyväksi tapahtuvaa sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä - EYVL L 213, 30.7.1998, s. 9.

[18] Asia C-376/98, Saksa v. parlamentti ja neuvosto, 5. lokakuuta 2000 annettu tuomio.

13. Lisäelementtinä ehdotettavassa suosituksessa, jolla täydennetään tupakkamainontaa ja -sponsorointia koskevassa komission direktiiviehdotuksessa esitettyjä toimenpiteitä, on esitys siitä, että jäsenvaltioiden olisi arvioitava, kuinka paljon tupakkayhtiöt käyttävät rahaa tuotteidensa myynninedistämiseen, jotta voitaisiin paremmin seurata mainostamista koskevien rajoitusten soveltamista ja rajoitusten mahdollista kiertämistä. Kuten aiemmin todettiin, tupakkamainontaa koskevan direktiiviehdotuksen oli rajoituttava tietyntyyppiseen mainontaan, jolla on rajatylittäviä vaikutuksia. Vuonna 1999 Maailmanpankin raportissa [19] todettiin, että mainonta lisää savukkeiden kulutusta ja että mainonnan kieltävällä lainsäädännöllä vähennettäisiin kulutusta, jos kielto kattaisi kaikki tiedotusvälineet ja tuotemerkkien ja logojen kaiken käytön. Tällainen savukkeiden kulutuksen väheneminen toisi välitöntä lyhyen ja pitkän aikavälin etua kansanterveydelle. Jotta voidaan arvioida tupakkamainontaa koskevan jäsenvaltioiden ja Euroopan yhteisön lainsäädännön sekä tupakkamainonnan mahdollisen vapaaehtoisen rajoittamisen vaikutuksia kansanterveydelle, on tärkeää seurata, missä määrin tupakkateollisuuden mainostoimintaa suunnataan muunlaiseen mainontaan, sponsorointiin ja vastaavaan myynninedistämistoimintaan. Tällaista tietoa tarvitsevat tupakoinnintorjuntatoimien suunniteluun jäsenvaltioiden viranomaiset ja Euroopan yhteisö. Lopullisena tavoitteena on Euroopan kansalaisten terveyden parempi suojeleminen.

[19] The World Bank, "Curbing the Epidemic: Governments and the Economics of Tobacco Control", 1999, Washington DC.

14. Erityisesti olisi mainittava lasten ja nuorten mahdollisuus hankkia tupakkatuotteita. Tähän kuuluvat ikärajojen soveltaminen tavallisessa sekä automaatti-, itsepalvelu- ja etämyynnissä (kuten Internetissä tapahtuvassa myynnissä, joka olisi rajoitettava erityismenetelmillä suojatuille sivustoille, joilla käytetään tehokkaita keinoja ostajien iän toteamiseksi) sekä savukkeiden myynti alle 20 savukkeen pakkauksissa (jotta vältetään alemmat pakkaushinnat, mikä tekisi savukkeiden hankinnan lapsille ja nuorille helpommaksi).

15. Tässä ehdotuksessa kaavaillaan lukuisia toimenpiteitä, joilla rajoitetaan lasten ja nuorten mahdollisuuksia hankkia tupakkatuotteita. Ehdotuksessa suositellaan, että tupakan etämyynti, esimerkiksi Internetissä, rajoitetaan sivustoille, jotka on suojattu ostajan iän varmistavilla menetelmillä. Ehdotuksessa suositellaan, että lasten ja nuorten mahdollisuutta käyttää tupakka-automaatteja eli hankkia niissä myytäviä tupakkatuotteita säännellään tehokkaasti (sijoittamalla automaatit tiloihin, joihin pääsevät vain kansallisessa laissa tupakkatuotteiden ostamiseen vaadittavan iän saavuttaneet henkilöt, tai käyttämällä muita vaikutukseltaan vastaavia keinoja saatavuuden rajoittamiseksi, kuten iäntarkastamismenetelmiä, ennen kuin tupakkatuote luovutetaan automaatista). Automaatteja ei myöskään saisi käyttää mainospintoina, koska ne ovat näkyvissä yhtä lailla tupakoijille kuin tupakoimattomillekin.

16. Ehdotetussa suosituksessa hahmotellut toimenpiteet ovat täysin yhdenmukaisia niiden neuvotteluiden kanssa, joita käydään tupakoinnin torjuntaa koskevan Maailman terveysjärjestön (WHO) puiteyleissopimuksen (FCTC) [20] solmimiseksi. Parhaillaan neuvoteltavana olevat FCTC:n alustavat osatekijät sisältävätkin muun muassa määräyksiä, joilla tähdätään kaiken suoran ja epäsuoran mainonnan kieltämiseen, rajoitetaan alaikäisten mahdollisuutta käyttää tupakka-automaatteja, kielletään savukkeiden myyminen yksittäin tai alle 20 savukkeen pakkauksissa ja vaaditaan tupakkayhtiöitä paljastamaan mainosmenonsa.

[20] WWW-osoite < http://www.who.int/gb/fctc/ >

Ehdotus: NEUVOSTON SUOSITUS tupakoinnin ehkäisemisestä ja aloitteista tupakoinnin torjunnan tehostamiseksi

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 152 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen, [21]

[21] EYVL C [...], [...], s. [...].

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Perustamissopimuksen 152 artiklassa määrätään, että kansallista politiikkaa täydentävä yhteisön toiminta suuntautuu kansanterveyden parantamiseen, ihmisten sairauksien ja tautien ehkäisemiseen sekä ihmisten terveyttä vaarantavien tekijöiden torjuntaan.

(2) Julkisilla paikoilla tupakonnin kieltämisestä 18 päivänä heinäkuuta 1989 annetussa neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden terveysministereiden päätöslauselmassa [22] annetaan jäsenvaltioille suuntaviivat tupakoimattomien henkilöiden suojelemiseksi ympäristön tupakansavulta. Jäsenvaltioiden reaktioita aloitteeseen käsittelevän komission kertomuksen [23] mukaisesti tässä suosituksessa vahvistetaan tätä suojelua ja yksilöidään erityisen alttiit ryhmät.

[22] EYVL C 189, 26.7.1989, s. 1.

[23] Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle tupakoinnin kieltämistä yleisissä tiloissa koskevan neuvoston ja neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden terveysministerien päätöslausuman vaikutuksista, KOM(96) 573 lopullinen.

(3) Tupakoinnin vähentämisestä Euroopan yhteisössä 26 päivänä marraskuuta 1996 annetussa neuvoston päätöslauselmassa [24] todetaan tarve kehittää tehokas tupakoinnin torjuntaa koskeva strategia, johon kuuluu joitain tähän suositukseen sisältyviä elementtejä.

[24] EYVL C 374, 11.12.1996, s. 4.

(4) Tupakan kulutuksen vähentämisestä 18 päivänä marraskuuta 1999 annetuissa neuvoston päätelmissä [25] korostetaan tarvetta kehittää kokonaisvaltainen strategia, joka sisältää tiettyjä tässä suosituksessa hahmoteltuja toimia alaikäisten suojelemiseksi (myyntiedellytyksiä, sähköistä kauppaa sekä tupakka-automaatteja koskevat säännöt).

[25] EYVL C 86, 24.3.2000, s. 4.

(5) Suositeltuja toimia tarvitaan, kun otetaan huomioon, että Euroopan yhteisössä on vuosittain 500 000:ta tupakointiin liittyvää kuolemantapausta ja tupakoinnin aloittavien lasten ja nuorten määrä kasvaa huolestuttavasti. Tupakointi on vahingollista ihmisten terveydelle, sillä tupakoijat tulevat nikotiinista riippuvaisiksi ja kärsivät kuolemaan johtavista ja vammoja aiheuttavista sairauksista, kuten keuhkosyövästä ja muiden elinten syövästä, iskeemisestä sydäntaudista ja muista verisuonitaudeista sekä hengityselinten sairauksista, muun muassa emfyseemasta.

(6) Tupakoinnin ehkäisy ja rajoittaminen ovat jo ensisijaisia tavoitteita jäsenvaltioiden ja Euroopan yhteisön kansanterveyspolitiikassa. Tupakointi on kuitenkin yhä suurin ehkäistävissä oleva kuolinsyy Euroopan unionissa, eikä tupakankulutuksen ja tupakoinnin vähentämisessä ole edistytty odotusten mukaisesti. Lisäksi tupakkateollisuuden käyttämät mainonta-, markkinointi ja myynninedistämisstrategiat edistävät tupakankulutusta ja lisäävät siten tupakkatuotteiden aiheuttamaa, jo ennestäänkin korkeaa kuolleisuutta ja sairastuvuutta. Osassa näistä strategioista kohteena näyttävät olevan kouluikäiset nuoret; näin pyritään korvaamaan lukuisat vuosittain kuolevat tupakoijat. Onkin todettu, että 60 prosenttia tupakoitsijoista aloittaa alle 13-vuotiaana ja 90 prosenttia alle 18-vuotiaana.

(7) Euroopan yhteisö asetti syöväntorjuntaohjelmassa [26] yhdeksi tavoitteekseen myötävaikuttaa kansalaisten terveyden parantamiseen vähentämällä tupakointiin liittyviä syöpä- ja muita sairaustapauksia.

[26] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 646/96/EY, tehty 29 päivänä maaliskuuta 1996, syöväntorjunnan toimintaohjelman hyväksymisestä kansanterveyden alalla vuosiksi 1996-2000, EYVL L 95, 16.4.1996, s. 9

(8) Tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä 5 päivänä kesäkuuta 2001 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2001/37/EY [27] sekä tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevassa direktiiviehdotuksessa [28] käsitellään - kansanterveyden korkeatasoisen suojelun lähtökohdista - tupakoinnin rajoittamista osana sisämarkkinoiden toteuttamista ja lujittamista ja niiden moitteetonta toimintaa haittaavien esteiden poistamista.

[27] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2001/37/EY, annettu 5 päivänä kesäkuuta 2001, tupakkatuotteiden valmistamista, esittämistapaa ja myyntiä koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä, EYVL L 194, 18.7.2001, s. 26.

[28] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä, KOM(2001) 283 lopullinen, EYVL C 270, 25.9.2001, s. 97.

(9) Tiettyjä toimia, joiden olisi oltava osa kattavaa tupakoinninrajoittamispolitiikkaa, kuten mainonnan kieltäminen mainostauluissa, julisteissa ja elokuvateattereissa, ei voida tällä haavaa yhdenmukaistaa yhteisön sisämarkkinasääntöjen nojalla. Tällainen yhdenmukaistaminen on kuitenkin mahdollista vastaisuudessa, jos tavaroiden vapaata liikkumista tai palveluiden tarjonnan vapautta haittaavia esteitä taikka kilpailun vääristymiä ilmenee.

(10) Kaikki edellä esitetyt seikat korostavat, että tupakoinnin rajoittamiseen on tärkeää omaksua kattava lähestymistapa, jolla tähdätään tupakoinnin aiheuttamien sairauksien vähentämiseen yhteisössä.

(11) Osana kattavaa tupakoinninrajoittamispolitiikkaa on välttämätöntä toteuttaa toimia, joilla pyritään eritoten vähentämään tupakkatuotteiden kysyntää lasten ja nuorten parissa. Näihin voisivat kuulua toimet, joiden tavoitteena on vähentää tupakan tarjontaa lapsille ja nuorille sekä rajoittaa lasten ja nuorten altistumista tietyille tupakkatuotteiden mainonta-, markkinointi- ja myynninedistämisstrategioille, kun pidetään mielessä, että tällaiset strategiat vaikuttavat yhtä lailla nuoriin kuin muihinkin ikäryhmiin.

(12) Tietyt tupakkatuotteiden myynti- ja jakelumuodot tekevät tuotteiden saannin helpommaksi lapsille ja nuorille, ja siksi jäsenvaltioiden olisi säänneltävä niitä.

(13) Koska tupakka-automaatit ovat yhtä lailla tupakoivien kuin tupakoimattomien näkyvissä, niissä ei saisi olla mainoksia eikä niitä saisi käyttää muuten tupakoinnin edistämiseen.

(14) Kahdella muulla tärkeällä yhteisön tason toimenpiteellä puututaan tupakkatuotteiden mainontaan ja sponsorointiin. Vuoden 1989 televisio ilman rajoja -direktiivillä [29] kielletään kaikenlainen tupakkatuotteiden televisiomainonta, ja direktiivissä säädetään myös, että televisio-ohjelmia eivät saa sponsoroida luonnolliset tai oikeushenkilöt, joiden pääasiallista toimintaa on tupakkatuotteiden valmistus tai myynti. Tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevassa uudessa direktiiviehdotuksessa [30] ehdotetaan tupakkamainonnan kieltämistä lehdistössä ja muissa painotuotteissa, radiossa sekä tietoyhteiskunnan palveluissa. Siinä ehdotetaan myös, että tupakkayhtiöiltä kielletään radio-ohjelmien ja sellaisten tapahtumien sponsorointi, joissa on mukana useampia jäsenvaltioita tai jotka tapahtuvat useassa jäsenvaltiossa tai joilla on muutoin rajatylittäviä vaikutuksia.

[29] Neuvoston direktiivi 89/552/ETY, annettu 3 päivänä lokakuuta 1989, televisiotoimintaa koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta, EYVL L 298, 17.10.1989, s. 23.

[30] Ehdotus Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi tupakkatuotteiden mainontaa ja sponsorointia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä (komission esittämä EY:n perustamissopimuksen 47 artiklan 2 kohdan, 55 ja 95 artiklan mukaisesti). KOM(2001) 283 lopullinen, EYVL C 270, 25.9.2001, s. 97.

(15) Tässä suosituksessa keskitytään muihin teollisuuden käyttämiin tupakankulutusta edistäviin mainonta-, markkinointi- ja myynninedistämiskeinoihin, joilla saavutetaan rajoituksetta lapset ja nuoret. Keinoihin kuuluu tupakkamerkkien käyttäminen muissa kuin tupakkatuotteissa ja -palveluissa ("brand-stretching") ja/tai vaatteissa ("merchandising"), mainosesineiden (esimerkiksi tuhkakuppien, sytyttimien, aurinkovarjojen ja muiden niiden kaltaisten tavanomaisten esineiden) ja tupakkanäytteiden jakaminen, mainostaulujen ja/tai julisteiden käyttäminen ulko- ja tilamainontaan, tupakkamainonta elokuvateattereissa sekä mikä hyvänsä muu mainonnan ja sponsoroinnin muoto tai muut keinot, joilla pyritään suoraan tai epäsuoraan tuomaan esille tupakkatuotteita. Jäsenvaltioiden viranomaisten tulisikin erityisesti säännellä tällaista toimintaa, joka on keino tuoda esille tupakkatuotteita kiertämällä joihinkin tiedotusvälineisiin jo sovellettavaa suoran tupakkamainonnan kieltoa.

(16) Maailman terveysjärjestö [31] ja Maailmanpankki [32] suosittelevat, että valtiot kieltäisivät kaikki tupakkamainonnan ja myynninedistämisen muodot. Kun vain tietyt suoran tupakkamainonnan muodot ovat kiellettyjä, tupakkateollisuus ohjaa mainosvaransa usein muihin markkinointi-, sponsorointi- ja myynninedistämisstrategioihin ja käyttää luovia ja epäsuoria keinoja tupakkatuotteiden myynninedistämiseen varsinkin nuorten keskuudessa. Näin tupakkamainonnan osittaisen kieltämisen vaikutukset voivat olla vähäisiä. Lisäksi Maailmanpankki on todennut, että mainonta lisää savukkeiden kulutusta ja että mainonnan kieltävällä lainsäädännöllä vähennettäisiin kulutusta, jos kielto kattaisi kaikki tiedotusvälineet ja tuotemerkkien ja logojen kaiken käytön. [33] Tällaisesta savukkeiden kulutuksen vähenemisestä olisi välitöntä lyhyen ja pitkän aikavälin hyötyä kansanterveydelle. Siksi tieto siitä, kuinka paljon rahaa tupakkateollisuus käyttää yhteensä tupakkatuotteiden myynninedistämiseen, on tärkeä edellytys tupakoinninrajoittamistoimien tehokkuuden seurannalle kansanterveyden näkökulmasta. Tällaisten tietojen avulla voidaan todeta, kierretäänkö säädettyjä rajoituksia erityisesti kanavoimalla varoja uusiin tai rajoittamattomiin mainonnan muotoihin. Tupakkateollisuudelta pitäisi vaatia säännöllistä ilmoitusta näistä menoista.

[31] World Health Organisation, Tobacco Free Initiative. Internet <www.tobacco.who.int>.

[32] The World Bank, "Curbing the Epidemic: Governments and the Economics of Tobacco Control", 1999, Washington DC.

[33] The World Bank, "Curbing the Epidemic: Governments and the Economics of Tobacco Control", 1999, Washington DC.

(17) Passiivisen tupakoinnin terveysriskien vuoksi jäsenvaltioiden olisi varmistettava tupakoimattomien henkilöiden suojeleminen ympäristön tupakansavulta; tämä koskee erityisesti alttiita ryhmiä, kuten hengityselinten sairauksista kärsiviä, raskaana olevia ja lapsia.

(18) Jäsenvaltioiden olisi jatkettava strategioiden ja toimien kehittämistä tupakoinnin vähentämiseksi, esimerkiksi tuettava terveysvalistusohjelmia, joiden avulla ihmiset saadaan ymmärtämään paremmin tupakoinnin riskit, sekä muita ehkäisyohjelmia, joilla pyritään estämään tupakoinnin aloittaminen.

(19) Tupakoinnin torjuntaa koskevassa Maailman terveysjärjestön puiteyleissopimuksessa, josta ollaan parhaillaan neuvottelemassa, käsitellään monia tässä suosituksessa esille otettuja aiheita. Siksi on tärkeää varmistaa, että tämän suosituksen toimenpiteet ovat yhdenmukaisia neuvoteltavana olevaan puiteyleissopimukseen alustavasti sisällytettyjen seikkojen kanssa,

SUOSITTELEE, ETTÄ JÄSENVALTIOT

1. hyväksyvät asianmukaisia lainsäädännöllisiä tai hallinnollisia järjestelyitä tai tukevat vapaaehtoisia sopimuksia, joilla kielletään tupakan myynti lapsille ja nuorille; näihin sisältyvät seuraavat:

(a) vaaditaan tupakkatuotteiden myyjiä toteamaan, että tupakan ostajat ovat saavuttaneet kyseisten tuotteiden ostamiseen kansallisessa laissa vaaditun iän, jos ikärajoista on säädetty

(b) poistetaan tupakkatuotteet itsepalvelusta vähittäismyyntipisteissä

(c) rajoitetaan tupakka-automaattien sijoittaminen tiloihin, joihin pääsevät vain kansallisessa laissa tupakkatuotteiden ostamiseen vaadittavan iän saavuttaneet henkilöt, jos ikärajoista on säädetty, tai säännellään tällaisten automaattien kautta myytävien tuotteiden saatavuutta muulla yhtä tehokkaalla tavalla

(d) rajoitetaan tupakan etämyynti, muun muassa Internetissä, sivustoille, jotka on suojattu ostajan iän varmistavilla menetelmillä

(e) kielletään savukkeiden myynti yksittäin tai alle 20 savukkeen pakkauksissa.

2. hyväksyvät tarkoituksenmukaisia lainsäädännöllisiä tai hallinnollisia järjestelyitä tai tukevat vapaaehtoisia sopimuksia, jotta estetään, ettei seuraavia mainonnan ja myynninedistämisen muotoja kohdisteta lapsiin ja nuoriin:

(a) tupakkamerkkien käyttäminen muissa kuin tupakkatuotteissa ja -palveluissa

(b) mainosmateriaali (tuhkakupit, sytyttimet, päivänvarjot tms.) ja tupakkanäytteet

(c) mainostaulut, julisteet ja muut sisä- ja ulkomainontakeinot (esimerkiksi tupakka-automaatteihin sijoitetut mainokset)

(d) elokuvateatterimainonta sekä

(e) kaikki muut mainonnan ja sponsoroinnin muodot tai keinot, joilla pyritään suoraan tai epäsuoraan tuomaan esille tupakkatuotteita.

3. toteuttavat säädöksin tai kansallisten käytäntöjen ja olosuhteiden mukaisin muin keinoin asianmukaisia toimenpiteitä, joilla edellytetään, että tupakkatuotteiden valmistajat, maahantuojat ja kauppiaat antavat jäsenvaltioille tietoa siitä, kuinka paljon rahaa ne käyttävät kansallisessa tai yhteisön lainsäädännössä sallittuihin mainonta-, markkinointi-, sponsorointi- ja myynninedistämiskampanjoihin.

4. säätävät lakeja, tekevät vapaaehtoisia sopimuksia tai ottavat käyttöön muita tehokkaita toimenpiteitä sopivalla hallituksen tai muulla tasolla, jotta ihmisiä voidaan suojella riittävästi ympäristön tupakansavulta työpaikkojen sisätiloissa, suljetuissa julkisissa tiloissa ja julkisissa kulkuvälineissä, kiinnittäen erityisesti huomiota riskiryhmiin, kuten lapsiin, raskaina oleviin naisiin ja hengityselinten sairauksista kärsiviin henkilöihin.

5. jatkavat strategioiden ja toimien kehittämistä tupakoinnin vähentämiseksi, esimerkiksi tukemalla terveysvalistusohjelmia sekä yleisiä ohjelmia, joilla ehkäistään tupakkatuotteiden käytön aloittaminen.

6. ottavat käyttöön kaikki tarpeelliset ja tarkoituksenmukaiset menettelyt, joilla varmistetaan tässä suosituksessa esitettyjen toimenpiteiden noudattaminen.

7. tiedottavat komissiolle joka toinen vuosi toimista, joita on toteutettu tämän suosituksen pohjalta.

KEHOTTAA KOMISSIOTA

1. seuraamaan ja arvioimaan jäsenvaltioissa ja yhteisön tasolla tapahtuvaa kehitystä ja toteutettavia toimenpiteitä

2. raportoimaan ehdotettujen toimenpiteiden toteuttamisesta jäsenvaltioiden toimittamien tietojen pohjalta viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän suosituksen antamisesta

3. tarkastelemaan tässä suosituksessa esitettyjen toimenpiteiden tehokkuutta ja punnitsemaan jatkotoimien tarvetta, erityisesti jos sisämarkkinoita koskevia häiriöitä todetaan suosituksen kattamilla aloilla.

Tehty Brysselissä [...] päivänä [...] kuuta [...]

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja