EUROOPAN KOMISSIO Strasbourg 15.12.2015 COM(2015) 671 final 2015/0310(COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan raja- ja rannikkovartiostosta

sekä asetuksen (EY) N:o 2007/2004, asetuksen (EY) N:o 863/2007 ja neuvoston päätöksen 2005/267/EY kumoamisesta



PERUSTELUT 1.EHDOTUKSEN TAUSTA •Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Tällä ehdotuksella on tarkoitus perustaa eurooppalainen raja- ja rannikkovartiosto eurooppalaisen yhdennetyn valvonnan varmistamiseksi EU:n ulkorajoilla. Tavoitteena on hallita muuttoliikettä tehokkaasti ja varmistaa korkea turvallisuuden taso unionissa ja samalla suojata henkilöiden vapaa liikkuvuus unionin sisällä. Ehdotus kuuluu komission esittämään toimenpidepakettiin, jolla pyritään varmistamaan EU:n ulkorajojen suojaaminen aiempaa paremmin siihen liittyvässä komission tiedonannossa tarkoitetulla tavalla. Euroopan unioniin kohdistui vuonna 2015 ennennäkemättömän suuri paine sen ulkorajoilla, sillä arviolta 1,5 miljoonaa ihmistä on ylittänyt rajan laittomasti vuoden 2015 tammi- ja marraskuun välillä. Euroopan unionin ulkorajat ylittäneiden eri ryhmistä koostuvien muuttovirtojen ja niiden edelleen liikkumisen laajuus osoittivat, etteivät unionin ja jäsenvaltioiden nykyrakenteet riitä tällaisista suurista virroista aiheutuviin haasteisiin vastaamiseen. Alueella, jolla ei ole sisäisiä rajoja, laiton maahanmuutto yhden jäsenvaltion ulkorajojen läpi vaikuttaa kaikkiin muihin Schengen-alueen jäsenvaltioihin. Muuttovirtojen merkittävä liikkuminen edelleen on johtanut siihen, että useat jäsenvaltiot ovat ottaneet rajatarkastukset uudelleen käyttöön sisärajoillaan. Tämä on aiheuttanut Schengen-alueen toimivuudelle ja yhtenäisyydelle merkittävää painetta. Koko meneillään olevan muuttoliikekriisin ajan on ollut selvää, että sisärajaton Schengen-alue on kestävä vain, jos ulkorajoja turvataan ja suojellaan tehokkaasti. Unionin ulkorajojen valvonta on yhteinen etu, joka on toteutettava yhtenäisten ja korkeiden unionin vaatimusten mukaisesti. Kansalaisten huolta on lisännyt tämänvuotisten terrori-iskujen jälkeinen turvallisuustilanne. Rajojen avulla ei koskaan voida taata täydellistä turvallisuutta, mutta niiden rooli turvallisuuden ja tiedustelutiedon lisäämisessä ja tulevien iskujen estämisessä voi olla merkittävä. Tämä tehtävä on muuttunut yhä tärkeämmäksi, sillä terrori-iskuihin osallistuu yhä enemmän vierastaistelijoita. Tämän vuoksi kansalaisten luottamuksen kannalta on keskeisen tärkeää, että turvallisuutta ulkorajoilla lisätään. Yhteinen matkustusalue on kestävä vain, jos ulkorajoja todella suojataan. Ketju on aina vain yhtä vahva kuin sen heikoin lenkki. Tämän vuoksi tarvitaan ratkaiseva askel kohti yhdennettyä ulkorajojen valvontajärjestelmää. Tämä on mahdollista vain kaikkien jäsenvaltioiden yhteisenä toimena noudattaen yhteisvastuullisuuden ja vastuun periaatteita, jotka kaikki EU:n toimielimet ovat yhdessä asettaneet muuttoliikekriisin ohjaaviksi periaatteiksi. Euroopan muuttoliikeagendassa todettiin, että on tarpeen siirtyä ulkorajojen yhteiseen valvontaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 77 artiklassa esitetyn, yhdennetyn ulkorajojen valvontajärjestelmän vaiheittaista käyttöönottoa koskevan tavoitteen mukaisesti. Puheenjohtaja Juncker ilmoitti unionin tilasta syyskuussa pitämässään puheessa, että komissio esittää ennen vuoden loppua asiaa koskevia kunnianhimoisia toimia, jotka koskevat täysin toimintakykyistä eurooppalaista raja- ja rannikkovartiojärjestelmää. Tämä vahvistettiin myöhemmin komission vuoden 2016 toimintaohjelmassa. Asetusluonnoksessa vahvistetaan Euroopan yhdennetyn rajavalvonnan perusperiaatteet. Siinä perustetaan Euroopan raja- ja rannikkovartiosto ja Frontexin perustalle rakentuva Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto. Tämän asetusluonnoksen tavoitteena on saada aikaan yhdennetympi EU:n ulkorajojen valvonta esimerkiksi osoittamalla Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastolle enemmän toimivaltaa ulkorajojen valvonnassa ja palauttamisasioissa kuin mitä Frontexilla on tällä hetkellä. Tässä asetusluonnoksessa annetaan Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastolle lisää toimivaltaa, jotta se voi tehokkaasti panna täytäntöön yhdennettyä rajavalvontaa unionin tasolla. Näin voidaan poistaa puutteita kansallisen tason rajavalvonnassa ja reagoida Euroopan unionin ulkorajoille tänä vuonna saapuneiden kaltaisiin ennennäkemättömiin muuttovirtoihin. Tämän lisätoimivallan osoittaminen Euroopan tasolla toimivalle Euroopan raja- ja rannikkovartiostolle on keskeisen tärkeää, jotta puutteet ulkorajojen valvonnassa tai ennalta-arvaamattomat muuttovirrat eivät vaarantaisi Schengen-alueen moitteetonta toimintaa. Muuttoliikekriisin mukanaan tuomiin haasteisiin ei voida vastata tyydyttävästi, jos jäsenvaltiot toimivat koordinoimattomasti. Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto ja rajavalvonnasta vastaavat kansalliset viranomaiset – myös rannikkovartiostot hoitaessaan rajavalvontatehtäviä – ovat yhdessä vastuussa yhdennetystä rajavalvonnasta. Yhdessä ne muodostavat Euroopan raja- ja rannikkovartioston. •Yhdenmukaisuus muiden alaa koskevien politiikkojen säännösten kanssa Tällä asetusluonnoksella vastataan Euroopan parlamentin ja Eurooppa-neuvoston kehotuksiin, jotka koskevat Euroopan unionin ulkorajojen tehokasta valvontaa. Eurooppa-neuvosto esitti lokakuussa 2015 selkeät suuntaviivat, joiden mukaan Euroopan unionin ulkorajojen vahvistamiseksi on työskenneltävä toteuttamalla toimia yhdennetyn ulkorajojen valvontaohjelman perustamiseksi ja lisäämällä Frontexin valtuuksia eurooppalaisen raja- ja merivartiostojärjestelmän kehittämistä koskevien keskustelujen yhteydessä. Tämä koski myös nopeiden rajainterventioryhmien lähettämistä, jos Schengen-arviointien tai riskianalyysin perusteella osoitetaan tarve toteuttaa päättäväisiä ja ripeitä toimia yhteistyössä asianomaisen jäsenvaltion kanssa. Eurooppa-neuvosto katsoi myös, että Frontexin valtuuksia palauttamisen alalla olisi laajennettava antamalla sille oikeus järjestää omasta aloitteestaan yhteisiä palauttamisoperaatioita ja että sen roolia olisi vahvistettava matkustusasiakirjojen hankinnassa paluumuuttajille. Komissio ehdotti Euroopan muuttoliikeagendassa, että jäsenvaltiot ja Euroopan unioni olisivat yhdessä vastuussa ulkorajojen valvonnasta. Euroopan muuttoliikeagendassa ehdotettiin tältä pohjalta muutoksia Frontexin oikeusperustaan sen roolin ja valmiuksien lisäämiseksi. Muita toimia, joita komission ehdotettiin toteuttavan, olivat myös Euroopan raja- ja rannikkovartioston perustaminen, Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston roolin lisääminen palauttamisten järjestämisessä ja koordinoinnissa, virastojen välinen yhteistyö, viraston ja jäsenvaltioiden omaisuuden parempi hallinta ja uuden järjestelykeskuksiin (hotspot) perustuvan lähestymistavan käyttöönotto. Komissio tekee tällä asetusluonnoksella osaltaan rajavalvonnasta tehokkaampaa ja luotettavampaa nostamalla vastuun ja solidaarisuuden kokonaan uudelle tasolle. Euroopan unioni on viime vuosien aikana luonut politiikan, jonka avulla jäsenvaltiot voivat rakentaa lujat ulkorajat ja pitää niitä yllä. Koska yhdennettyä rajavalvontaa ei kuitenkaan panna strategisesti täytäntöön unionin tasolla, kansallisen tason täytäntöönpanossa on edelleen eroja jäsenvaltioiden välillä. Kuten komissio on todennut Euroopan maahanmuuttoagendassa, tämän vuoksi on tarpeen saada aikaan rajavalvontaa koskevat unionin standardit, jotta kaikki unionin ulkorajavalvonnan näkökohdat voidaan ottaa huomioon. Tämä ehdotus perustuu aiemmalle rajavalvontapolitiikalle, johon myös Frontex kuuluu, mutta laadullisesti taso muuttuu. Frontex perustettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2004. Sitä on muutettu asetuksella (EY) N:o 863/2007, jossa otettiin käyttöön nopeat rajainterventioryhmät, ja asetuksella (EU) N:o 1168/2011, jolla tuotiin esiin Frontexin vastuu perusoikeuksien suojelussa. Tällä ehdotuksella lisätään merkittävästi viraston kykyä vastata nykyisiin tai tuleviin uhkiin ulkorajoilla lujittamalla jäsenvaltioiden toimia proaktiivisesti ja arvioimalla ja koordinoimalla niitä, kun ulkorajoilla toteutetaan asianmukaisia toimenpiteitä. Ehdotuksella täydennetään olemassa olevaa lainsäädäntöä noudattamalla samanlaista lähestymistapaa kuin Euroopan rajavalvontajärjestelmän Eurosurin kohdalla. Siihen kuuluu yhteistyöhengen vaaliminen, tiedonvaihto ja työn koordinointi jäsenvaltioiden ja Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston sekä kansallisten viranomaisten ja unionin virastojen välillä siten, että sitoumukset ovat konkreettisia ja sitovia. Perustana on myös Frontexin koordinoiman operatiivisen yhteistyön puitteissa suoritettavaa ulkoisten merirajojen valvontaa koskevista säännöistä annettu asetus (EU) N:o 656/2014. Ehdotuksessa myös kehitetään ja lujitetaan nopeita rajainterventioryhmiä. Ehdotuksella ja erityisesti haavoittuvuusarvioinnin käyttöönotolla täydennetään asetuksella (EU) N:o 1053/2013 käyttöön otettua Schengenin arviointimekanismia, jonka tarkoituksena on jäsenvaltioiden keskinäisen luottamuksen ylläpito. Siihen kuuluu tekninen ja oikeudellinen arviointi Schengenin säännöstön oikean soveltamisen ja sisärajavalvonnan lakkauttamiseen tarvittavien olosuhteiden varmistamiseksi. Jos Schengen-arvioinnissa käy ilmi, että ulkorajalla on vakavia puutteita, komissio voi suositella Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien lähettämistä tai strategisten suunnitelmien esittämistä virastolle lausunnon saamiseksi. Tällä ehdotuksella ei ole vaikutusta toimenpiteisiin, joita voidaan hyväksyä Schengenin rajasäännöstön 19 a ja 26 artiklan nojalla. Haavoittuvuusarvioinnissa keskitytään ennaltaehkäisyyn, jotta voidaan välttää kriisitilanteet. Siinä arvioidaan jäsenvaltion operatiivisia valmiuksia ulkorajoilla. Tätä varten tarkastellaan kalustoa, kapasiteettia, resursseja ja valmiussuunnitelmia. Arvioinnin tekee virasto. Sen valvontaelin antaa neuvoja pääjohtajalle, joka päättää tarpeellisista toimenpiteistä. Jos jäsenvaltio ei noudata pääjohtajan päätöstä ja tämän tuloksena Schengen-alueen toiminta vaarantuu, komissio voi antaa täytäntöönpanopäätöksen, joka edellyttää viraston suoraa puuttumista tilanteeseen kentällä.

Tämä ehdotus rakentuu kyseisille olemassa oleville politiikkasäännöksille, jotka yhdistetään Euroopan raja- ja rannikkovartioston kohdalla. Näin perustetaan unionin tasolle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 77 artiklan 2 kohdan d alakohdassa tarkoitettu yhdennetty ulkorajojen valvontajärjestelmä. •Yhdenmukaisuus unionin muiden politiikkojen kanssa Tämä ehdotus liittyy läheisesti seuraaviin muihin unionin politiikkoihin ja täydentää niitä: (a)Euroopan yhteinen turvapaikkajärjestelmä, jonka osana eniten tulijoita vastaanottaville alueille perustetaan muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmiä ja joka liittyy läheisesti kansainvälisen suojelun tarpeessa selkeästi olevien henkilöiden siirtämiseen; (b)sisäinen turvallisuus: Euroopan turvallisuusagendassa todettiin, että rajaturvallisuutta koskevat yhteiset, tiukat normit ovat välttämättömiä, jotta voidaan torjua rajat ylittävää rikollisuutta ja terrorismia. Tällä ehdotuksella edistetään sisäisen turvallisuuden korkean tason saavuttamista mahdollistamalla se, että virasto käsittelee rajat ylittävää rikollisuutta ja terrorismia koskevia seikkoja riskianalyysissään ja se, että se voi käyttää sellaisten henkilöiden henkilötietoja, joiden epäillään osallistuneen terroritekoihin. Siinä myös säädetään, että virasto tekee yhteistyötä muiden unionin virastojen ja kansainvälisten organisaatioiden kanssa terrorismin torjunnan alalla. Asetusluonnoksen mukaan jäsenvaltioilla on velvollisuus antaa Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmille pääsy kansallisiin ja eurooppalaisiin tietokantoihin. Komissio tarkastelee mahdollisuutta antaa virastolle pääsy eurooppalaisiin tietokantoihin (esimerkiksi SIS ja Eurodac) ja harkitsee esittävänsä ehdotuksia näiden tietokantojen perustana olevien säädösten muuttamiseksi; (c)unionin tullialan riskienhallintaa ja toimitusketjun turvallisuutta koskeva strategia, jolla edistetään tulli-, lainvalvonta- ja turvallisuusviranomaisten välistä yhteistyötä ja tiedonvaihtoa roolien täydentävyyden varmistamiseksi, yhteisten riskinarviointiperusteiden kehittämiseksi ja riskejä koskevien tietojen vaihtamiseksi; (d)meriturvallisuus ja -valvonta, jota varten aloitetaan eurooppalainen yhteistyö rannikkovartiostojen tehtävien alalla Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston, Euroopan kalastuksenvalvontaviraston ja Euroopan meriturvallisuusviraston välillä; (e)unionin ulkosuhdepolitiikka, sillä Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi helpotettava ja edistettävä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välistä operatiivista yhteistyötä esimerkiksi koordinoimalla sitä ulkorajavalvonnan alalla, lähettämällä kolmansiin maihin yhteyshenkilöitä ja tekemällä kolmansien maiden viranomaisten kanssa yhteistyötä palauttamisasioissa, esimerkiksi matkustusasiakirjojen hankkimisessa. 2.OIKEUSPERUSTA, TOISSIJAISUUSPERIAATE JA SUHTEELLISUUSPERIAATE •Oikeusperusta Tämä säädösehdotus perustuu Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimus) 77 artiklan 2 kohdan b ja d alakohtaan ja 79 artiklan 2 kohdan c alakohtaan. SEUT-sopimuksen 77 artiklan 1 kohdan b ja d alakohdan mukaan unioni kehittää politiikan, jonka tarkoituksena on varmistaa henkilöiden tarkastukset ja tehokas valvonta ulkorajojen ylittämisen yhteydessä ja ottaa vaiheittain käyttöön yhdennetty ulkorajojen valvontajärjestelmä. Euroopan parlamentti ja neuvosto hyväksyvät tätä varten 77 artiklan 2 kohdan b ja d alakohdan nojalla tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen toimenpiteitä, jotka koskevat ulkorajoja ylittäviin henkilöihin kohdistuvia tarkastuksia, sekä muita toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen yhdennetyn ulkorajojen valvontajärjestelmän käyttöön ottamiseksi vaiheittain. SEUT-sopimuksen 79 artiklan 2 kohdan c alakohdassa Euroopan parlamentille ja neuvostolle annetaan valtuudet hyväksyä laittoman maahanmuuton ja luvattoman oleskelun suhteen toimenpiteitä, joita ovat esimerkiksi laittomasti maassa oleskelevien henkilöiden maasta poistaminen ja palauttaminen. •Toissijaisuusperiaate Tämän ehdotuksen tarkoituksena on toteuttaa EU:n ulkorajojen yhdennetty eurooppalainen valvonta siten, että muuttoliikettä hallitaan tehokkaasti ja turvallisuuden korkea taso unionissa varmistetaan ja samalla taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus unionissa. Alueella, jolla ei ole sisäisiä rajoja, laiton maahanmuutto yhden jäsenvaltion ulkorajojen läpi vaikuttaa kaikkiin muihin Schengen-alueen jäsenvaltioihin. Sisärajaton alue voi olla kestävä vain, jos sen ulkorajoja suojataan tehokkaasti. Koska unionin ulkorajojen valvonta on yhteinen etu, joka on toteutettava korkeatasoisten ja yhdenmukaisten unionin vaatimusten mukaisesti, jäsenvaltiot eivät voi saavuttaa tämän ehdotuksen tavoitteita riittävällä tavalla, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla. Tämän vuoksi unioni voi hyväksyä toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. •Suhteellisuusperiaate Asetusluonnoksen tarkoituksena on vastata uusiin haasteisiin ja poliittisiin realiteetteihin unionissa sekä muuttoliikkeen hallinnan että sisäisen turvallisuuden suhteen. Siinä vahvistetaan toimenpidevalikoima kattavaa rajavalvontaa varten. Sillä varmistetaan, että jäsenvaltiot toteuttavat ulkorajojen yhdennettyä valvontaa täysimääräisesti ja oikein, että asianmukaisia toimia toteutetaan, jotta voidaan välttää kriisitilanteet ja puuttua tilanteisiin ulkorajoilla aikaisessa vaiheessa, ja että unionin tasolla toteutetaan kiireellisiä toimia, jos tilanne silti muodostuu kriittiseksi ja siihen on puututtava suoraan kentällä. Kun otetaan huomioon ehdotuksen tavoitteet, Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. •Toimintatavan valinta Ainoastaan asetuksen avulla saadaan aikaan yhdenmukaisuuden taso, jota tarvitaan ulkorajojen yhdennettyyn valvontaan. Lisäksi Frontex, joka saa uudeksi nimekseen Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto, perustettiin asetuksella, joten sama säädöstyyppi on asianmukainen myös tälle ehdotukselle.

3.INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN Komissio on tätä ehdotusta laatiessaan käyttänyt hyväkseen Eurooppa-neuvostossa ja ministerineuvostossa sekä Euroopan parlamentissa säännöllisesti käytyjä keskusteluja rajavalvonnasta ja muuttoliikekriisin ratkaisemiseen tarvittavista toimenpiteistä. Rajavalvonnan tulevaisuudesta ja erityisesti Frontexin lujittamisesta keskusteltiin hiljattain ministerineuvoston kokouksessa 8. lokakuuta 2015. Eurooppa-neuvosto piti tämän jälkeen 15. lokakuuta 2015 kokouksen, jossa esitettyjen suuntaviivojen mukaan Euroopan unionin ulkorajojen vahvistamiseksi on työskenneltävä esimerkiksi toteuttamalla toimia yhdennetyn ulkorajojen valvontaohjelman perustamiseksi ja lisäämällä Frontexin valtuuksia. Frontex aloitti toimintansa 1. toukokuuta 2005, ja siitä lähtien sidosryhmien kanssa on käyty jatkuvasti keskusteluja Euroopan ja jäsenvaltioiden tasolla. Erityisesti keskusteluja on käyty Frontexin raportoidessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Virasto raportoi toiminnastaan jatkuvasti hallintoneuvoston kokouksissa sekä vuoden mittaan laadittavien erilaisten kertomusten kautta. Se on myös vaihtanut säännöllisesti tietoja unionin muiden virastojen, erityisesti Euroopan turvapaikanhakijoiden tukiviraston, Euroopan unionin perusoikeusviraston, Europolin sekä Euroopan oikeusasiamiehen, kanssa. Lisäksi on järjestetty useita keskustelutilaisuuksia kansalaisyhteiskunnan ja tiedemaailman edustajien kanssa. Komissio toteutti vuonna 2014 tutkimuksen Euroopan rajavartiointijärjestelmän toteutettavuudesta unionin ulkorajojen valvomiseksi. Tutkimuksen tulokset on otettu huomioon ehdotusta valmisteltaessa. Komissio on varmistanut, että se ottaa kaikkien asianomaisten sidosryhmien näkemykset huomioon tarkastelemalla huolellisesti Frontexin ulkoisen arvioinnin tuloksia. Ulkoinen arviointi perustui asetuksen (EU) N:o 2007/2004 33 artiklaan. Se toteutettiin heinäkuun 2014 ja kesäkuun 2015 välisenä aikana, ja tarkastelun kohteena oli jakso heinäkuusta 2008 heinäkuuhun 2014. Frontexin hallintoneuvosto keskusteli loppuraportista 10. syyskuuta 2015 ja antoi suosituksia Frontexin perustamisasetuksen mahdollisista muutoksista. Tässä ehdotuksessa otetaan huomioon suurin osa suosituksista, jotka hallintoneuvosto antoi päätöksessään 28. lokakuuta 2015. Komissio on ottanut huomioon myös Euroopan parlamentin mietinnön oikeusasiamiehen erityiskertomuksesta Frontexia koskevasta Euroopan oikeusasiamiehen oma-aloitteisesta tutkinnasta OI/5/2012/BEH-MHZ, sillä se on perustanut virastoa varten valitusmenettelyn. •Perusoikeudet Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja erityisesti sen 18 ja 19 artiklassa esitettyjä periaatteita. Tällä ehdotuksella suojataan perusoikeuksia, sillä asetuksessa vahvistetaan, että Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastolla on tarpeen olla perusoikeusstrategia, perustetaan perusoikeuksia käsittelevä neuvoa-antava ryhmä, säädetään perusoikeusvaltuutetun roolin laajentamisesta ja otetaan käyttöön valitusmenettely, jossa Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastolle voi esittää valituksen kuka tahansa henkilö, joka katsoo perusoikeuksiaan loukatun viraston toiminnan yhteydessä, tai muu väliintulija. Tämä asetus on näin ollen Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 ja 6 artiklan ja Euroopan unionin perusoikeuskirjan mukainen. 4.TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto perustetaan nykyisen Frontexin perustalle, ja sen tehtävänä on valvoa ulkorajoja yhdessä jäsenvaltioiden kanssa. Frontexille (jonka nimi muutetaan Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastoksi) annettava rahoitus kuuluu jo valmiiksi unionin talousarvioon. Viraston vuosien 2015 ja 2016 määrärahoja on lisätty vuonna 2015, jotta se voi hoitaa muuttoliikekriisiä. Erityisesti on kolminkertaistettu yhteisten Poseidon- ja Triton-operaatioiden rahoitus, laajennettu viraston jäsenvaltioille palauttamisasioissa antamaa apua ja osoitettu tarvittavat varat hotspot-järjestelykeskusten toteuttamiseen. Budjettivallan käyttäjän vuodeksi 2016 hyväksymä lopullinen EU:n rahoitus oli 238 686 000 euroa. Koska viraston on tarpeen jatkaa ulkorajojen valvontatyötään samalla teholla – myös etsintä- ja pelastustyön ja palauttamisasioiden aloilla – on välttämätöntä, että tulevaisuudessa Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston vuosibudjetin perustana säilytetään vuoden 2016 rahoituksen taso. Jotta virasto kuitenkin voisi toteuttaa tässä ehdotuksessa esitetyt uudet tehtävänsä riittävällä tavalla, viraston unionilta saamiin varoihin tarvitaan vuonna 2017 vähintään 31,5 miljoonaa euroa enemmän kuin vuonna 2016. Vuoteen 2020 mennessä tarvitaan 602 lisävirkaa ja vastaavat rahoitusvarat. Viroista henkilöstötaulukkoon sisältyviä virkoja on 329 ja ulkoisen henkilöstön toimia 273. 5.LISÄTIEDOT •Seuranta-, arviointi- ja raportointijärjestelyt Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastolla on useita velvoitteita raportoida toiminnastaan ja valvoa työtään. Sen on erityisesti laadittava konsolidoitu vuotuinen toimintakertomus, johon on sisällyttävä yhteisten operaatioiden ja nopeiden rajainterventioiden arviointi. Komission on tehtävä suuntaviivojensa mukaisesti kolmen vuoden välein arvio viraston vaikutuksesta, tuloksellisuudesta ja tehokkuudesta kaikessa toiminnassaan. Komissio toimittaa arvionsa tulokset Euroopan parlamentille, neuvostolle ja viraston hallintoneuvostolle. Tulokset on julkistettava. Lisäksi Euroopan parlamentti tai neuvosto voi pyytää viraston pääjohtajaa raportoimaan kyseisille toimielimille tehtäviensä suorittamisesta. •Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset Tässä ehdotuksessa vahvistetaan Euroopan yhdennettyä rajavalvontaa koskevat yleiset periaatteet, joiden tavoitteena on hallita muuttoliikettä tehokkaasti, varmistaa sisäisen turvallisuuden korkea taso Euroopan unionissa ja samalla taata henkilöiden vapaa liikkuvuus Euroopan unionissa.

Euroopan yhdennettyyn rajavalvontaan kuuluu kolmansissa maissa toteutettavia toimenpiteitä, yhdessä naapurialueiden kolmansien maiden kanssa toteutettavia toimenpiteitä, ulkorajoilla toteutettavia rajavalvontatoimenpiteitä sekä vapaan liikkuvuuden alueen sisällä toteutettavia toimenpiteitä, joihin kuuluu jäsenvaltion alueella laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen. Tässä ehdotuksessa perustetaan Euroopan raja- ja rannikkovartiosto, joka vastaa yhdennetystä rajavalvonnasta ja jonka valtuudet ovat kaikissa yhdennetyn rajavalvonnan kysymyksissä suuremmat kuin Frontexille annetut toimivaltuudet. Euroopan raja- ja rannikkovartioston muodostavat Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto ja rajavalvonnasta vastaavat kansalliset viranomaiset, joihin kuuluu rannikkovartiosto sen hoitaessa rajavalvontatehtäviä. Euroopan raja- ja rannikkovartioston tehtävänä on toteuttaa Euroopan yhdennettyä rajavalvontaa jaetun vastuun periaatteen mukaisesti. Koska kaikki kansalliset rajavartiostot, joihin luetaan rannikkovartiostot niiden hoitaessa rajavalvontaan liittyviä tehtäviä, toteuttavat Euroopan yhdennettyä rajavalvontaa, ne kuuluvat samaan aikaan Euroopan raja- ja rannikkovartiostoon ja ovat kansallisia raja- tai rannikkovartiostoja. Viraston uudeksi nimeksi tulee Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto, mikä ilmentää Frontexin toimivaltaan tehtyjä muutoksia. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston päätehtäviä on luoda tekninen ja operatiivinen strategia yhdennetyn rajavalvonnan täytäntöönpanemiseksi unionin tasolla, seurata rajavalvonnan tehokasta toimintaa jäsenvaltioiden ulkorajoilla, tehdä haavoittuvuusarviointeja ja varmistaa, että puutteisiin kansallisten viranomaisten ulkorajojen valvonnassa puututaan, antaa jäsenvaltioille lisää operatiivista ja teknistä apua yhteisten operaatioiden ja nopeiden rajainterventioiden avulla sekä varmistaa toimenpiteiden käytännön toteutus tilanteissa, joissa tarvitaan kiireellisiä toimia ulkorajoilla. Lisäksi sen tehtävänä on järjestää, koordinoida ja toteuttaa palauttamisoperaatioita ja -interventioita. Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastolla on oltava laaja ja kattava kokonaiskuva, jotta se voi määritellä, kykeneekö jäsenvaltio panemaan täytäntöön sovellettavan EU:n lainsäädännön ja onko jäsenvaltion rajavalvonnassa puutteita. Näin vältetään vakavien ongelmien syntyminen muuttovirtojen lisääntyessä ulkorajoilla. Tämän vuoksi tässä ehdotuksessa vahvistetaan seuraavat tekijät, joilla Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston roolia lisätään Frontexiin verrattuna: Perustetaan seuranta- ja riskianalyysikeskus, jolla on valmiudet seurata Euroopan unioniin kohdistuvia ja sen sisällä liikkuvia muuttovirtoja. Keskuksella on kyky tehdä riskianalyysejä, joita jäsenvaltioiden on sovellettava ja jotka kattavat kaikki olennaiset yhdennetyn rajavalvonnan näkökohdat, erityisesti rajatarkastukset, palauttamiset, kolmansien maiden kansalaisten laittoman liikkumisen edelleen Euroopan unionin sisällä sekä rajat ylittävän rikollisuuden, kuten laittoman maahanmuuton järjestämisen, ihmiskaupan ja terrorismin estämisen. Samoin tarkastellaan naapurialueiden kolmansien maiden tilannetta sellaisen ennakkovaroitusmekanismin kehittämiseksi, jonka avulla voidaan analysoida EU:hun kohdistuvia muuttovirtoja. Kenttätasolla toimivia viraston yhteyshenkilöitä lähetetään jäsenvaltioihin, jotta virasto voi varmistaa asianmukaisen ja tehokkaan seurannan paitsi riskianalyysin, tiedonvaihdon ja Eurosurin, myös kenttätason läsnäolon avulla. Yhteyshenkilön tehtävänä on edistää viraston ja jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja erityisesti tukea sellaisten tietojen keruuta, joita virasto tarvitsee haavoittuvuusarviointeihin, ja seurata jäsenvaltioiden ulkorajoillaan toteuttamia toimenpiteitä. Viraston valvontatehtävää lisätään ottamalla käyttöön pakolliset haavoittuvuusarvioinnit, joiden avulla virasto arvioi jäsenvaltioiden valmiuksia vastata haasteisiin omilla ulkorajoillaan esimerkiksi arvioimalla jäsenvaltioiden kaluston, resurssit ja valmiussuunnitelmat. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston pääjohtaja määrittelee virastoon perustettavan valvontaelimen antamien neuvojen pohjalta toimenpiteet, jotka asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava, ja asettaa niiden toteuttamiselle määräajan. Pääjohtajan päätös sitoo kyseistä jäsenvaltiota ja, jos tarvittavia toimia ei toteuteta asetetussa määräajassa, asia saatetaan hallintoneuvoston käsiteltäväksi uutta päätöstä varten. Jos jäsenvaltio ei kuitenkaan edelleenkään toimi ja tilanne uhkaa vaarantaa Schengen-alueen toiminnan, komissio voi antaa täytäntöönpanopäätöksen viraston suorasta interventiosta. Uusia menettelytapoja luodaan sellaisia tilanteita varten, joissa vaaditaan kiireellistä toimintaa, mutta joissa jäsenvaltio ei toteuta tarvittavia korjaavia toimenpiteitä haavoittuvuusarvioinnin mukaisesti, tai sellaisia tilanteita varten, joissa ulkorajoilla syntyy suhteettomia muuttovirtojen aiheuttamia paineita ja ulkorajojen valvonta muuttuu tehottomaksi siinä määrin, että tilanne uhkaa vaarantaa Schengen-alueen toiminnan. Tällöin annetaan komission täytäntöönpanopäätös, jossa määritellään, mitä tämän asetuksen mukaisia toimenpiteitä Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston on toteutettava, ja edellytetään, että asianomainen jäsenvaltio tekee yhteistyötä viraston kanssa näiden toimenpiteiden täytäntöönpanossa. Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto määrittää sen jälkeen toimet, jotka tarvitaan komission päätöksessä mainittujen toimenpiteiden toteuttamiseen käytännössä, ja puuttuu asioihin suoraan kyseisessä jäsenvaltiossa. Virastolle annetaan lisätehtäviä, joita ovat Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien perustaminen ja niiden käyttö yhteisissä operaatioissa ja nopeissa rajainterventioissa, valmiuskaluston kokoaminen, komission avustaminen sen koordinoidessa muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien toimia eniten pakolaisia vastaanottavilla alueilla (ns. hotspot-alueilla) sekä merkittävämpi rooli palauttamisissa, riskianalyysien tekeminen, koulutus ja tutkimus. Inhimillisiä voimavaroja on yhdistettävä siten, että perustetaan nopeasti käyttöön saatavissa oleva valmiusryhmä eli jäsenvaltioiden rajavartijoista muodostettava pysyvä joukko, joka edustaa vuositasolla pientä prosenttiosuutta kaikista jäsenvaltioiden rajavartijoista. Valmiusryhmästä koottuja Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmiä olisi tarvittaessa välittömästi täydennettävä Euroopan raja- ja rannikkovartioston täydentävillä ryhmillä. Virasto käyttää omaa valmiuskalustoa, johon se hankkii laitteet itse tai johon kuuluvat laitteet se omistaa yhdessä jäsenvaltion kanssa, sekä hallinnoi jäsenvaltioiden toimittamaa valmiuskalustoa, joka perustuu viraston määrittelemiin tarpeisiin. Virasto edellyttää, että valmiuskalustoa täydennetään kulkuneuvoilla ja toimintavälineillä, joita jäsenvaltiot ovat hankkineet sisäisen turvallisuuden rahaston erityistoimien puitteissa. Virastolla on keskeinen asema sen avustaessa komissiota koordinoimaan muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien toimia hotspot-alueilla. Näille alueille ovat tyypillisiä eri ryhmistä koostuvat muuttovirrat, ja virasto antaa niillä yhdessä Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston, Europolin ja muiden asiaankuuluvien unionin virastojen kanssa koordinoitua ja tehostettua teknistä ja operatiivista tukea jäsenvaltioiden viranomaisille. Viraston roolia palauttamisasioissa kasvatetaan perustamalla viraston sisäinen palauttamistoimisto, jonka olisi tarjottava jäsenvaltioille kaikki tarvittava operatiivinen tuki niiden alueella laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi. Virasto koordinoi ja organisoi palauttamisoperaatioita ja -interventioita yhdestä tai useammasta jäsenvaltiosta sekä edistää omasta aloitteestaan niiden järjestämistä tehostaakseen sellaisten jäsenvaltioiden palauttamisjärjestelmiä, joihin kohdistuu erityisiä paineita. Virastolla on oltava käytössään valmiusryhmiä, jotka muodostuvat jäsenvaltioiden viraston käyttöön asettamista pakkotoimin tapahtuvan palauttamisen valvojista ja saattajista ja palauttamisasiantuntijoista. Ne muodostavat eurooppalaisia palauttamisinterventioryhmiä lähetettäviksi jäsenvaltioihin. Virasto osallistuu sellaisten tutkimus- ja innovointitoimien kehittämiseen ja hallinnointiin, jotka ovat merkityksellisiä ulkorajojen valvonnan kannalta. Näitä ovat muun muassa kehittyneen valvontateknologian, kuten etäohjattavien ilma-alusjärjestelmien käyttö, ja sellaisten pilottihankkeiden kehittäminen, jotka liittyvät tämän asetuksen soveltamisalaan. Eurooppalaista yhteistyötä rannikkovartiostojen tehtävien alalla tehostetaan siten, että Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto, Euroopan kalastuksenvalvontavirasto ja Euroopan meriturvallisuusvirasto kehittävät monialaista yhteistyötään virastojen välisen synergian parantamiseksi. Näin tarjotaan kansallisille rannikkovartiostojen tehtäviä hoitaville viranomaisille tehokkaampaa ja taloudellisempaa monialaista palvelua. Yhteistyötä kolmansien maiden kanssa lisätään koordinoimalla jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välistä, rajavalvontaa koskevaa operationaalista yhteistyötä, esimerkiksi yhteisiä operaatioita, ja lähettämällä yhteyshenkilöitä kolmansiin maihin sekä tekemällä kolmansien maiden viranomaisten kanssa yhteistyötä palauttamista koskevissa kysymyksissä esimerkiksi matkustusasiakirjoja hankittaessa. Viraston toimivaltaa käsitellä henkilötietoja vahvistetaan siten, että henkilötietojen käsittely on sallittua myös, kun järjestetään tai koordinoidaan yhteisiä operaatioita, pilottihankkeita, nopeita rajainterventioita sekä palauttamisoperaatioita ja -interventioita. Henkilötietojen käsittely on sallittua myös muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmäjärjestelmässä sekä vaihdettaessa tietoja jäsenvaltioiden, Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston, Europolin, Eurojustin tai muiden unionin virastojen kanssa. Perusoikeuksia suojellaan perustamalla mekanismi sellaisten valitusten käsittelemiseksi, jotka koskevat mahdollisia perusoikeuksien loukkauksia Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston toiminnan yhteydessä. Valitusmekanismi on hallinnollinen mekanismi, koska virasto ei voi itse tutkia väitteitä siitä, että Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien jäsenet olisivat rikkoneet perusoikeuksia. 2015/0310 (COD) Ehdotus

EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan raja- ja rannikkovartiostosta

sekä asetuksen (EY) N:o 2007/2004, asetuksen (EY) N:o 863/2007 ja neuvoston päätöksen 2005/267/EY kumoamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan b ja d alakohdan sekä 79 artiklan 2 kohdan c alakohdan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon, ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: 1.Eurooppa-neuvosto totesi 25 ja 26 päivänä kesäkuuta 2015, että tarvitaan tehokkaampia toimia, myös tehokkaampaa rajojen valvontaa, erilaisten yhä kasvavien muuttovirtojen hallitsemiseksi. Lisäksi Eurooppa-neuvosto korosti 23 päivänä syyskuuta 2015, että on otettava haltuun dramaattinen tilanne EU:n ulkorajoilla ja tehostettava rajavalvontaa muun muassa antamalla Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivalle virastolle, Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirastolle ja Europolille lisäresursseja ja hyödyntämällä jäsenvaltioiden henkilöstöä ja laitteistoa. 2.Ulkorajoja koskevan unionin politiikan tavoitteena on kehittää ja toteuttaa jäsenvaltioiden ja unionin tasolla Euroopan yhdennetty rajavalvonta, joka on välttämätön edellytys henkilöiden vapaalle liikkuvuudelle unionissa ja olennainen osa vapauden, turvallisuuden ja oikeuden aluetta. Euroopan yhdennetty rajavalvonta on keskeisessä asemassa parannettaessa muuttoliikkeen hallintaa ja varmistettaessa sisäisen turvallisuuden korkea taso unionissa. 3.Neliportaiseen malliin perustuvaan Euroopan yhdennettyyn rajavalvontaan sisältyy kolmansissa maissa toteutettavia toimenpiteitä, esimerkiksi yhteiseen viisumipolitiikkaan kuuluvia toimenpiteitä, naapurialueiden kolmansien maiden kanssa toteutettavia toimenpiteitä, itse ulkorajoilla toteutettavia rajavalvontatoimenpiteitä ja riskianalyysejä, sekä vapaan liikkuvuuden alueen sisällä toteutettavia toimenpiteitä, kuten palauttaminen. 4.Jotta voidaan varmistaa Euroopan yhdennetyn rajavalvonnan tehokas täytäntöönpano, olisi perustettava Euroopan raja- ja rannikkovartiosto. Euroopan raja- ja rannikkovartiosto, jonka muodostavat Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto ja rajavalvonnasta vastaavat kansalliset viranomaiset, myös rannikkovartiosto hoitaessaan rajavalvontatehtäviä, perustaa toimintansa tiedon, valmiuksien ja järjestelmien yhteiseen käyttöön kansallisella tasolla ja Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston toimiin unionin tasolla. 5.Euroopan yhdennetty rajavalvonta on Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston ja rajavalvonnasta vastaavien kansallisten viranomaisten, joihin kuuluu rannikkovartiosto hoitaessaan rajavalvontatehtäviä, yhteisellä vastuulla. Jäsenvaltioilla on edelleen ensisijainen vastuu oman ulkorajaosuutensa rajavalvonnasta oman etunsa vuoksi ja kaikkien niiden jäsenvaltioiden edun vuoksi, jotka ovat lakkauttaneet valvonnan sisärajoilla, mutta Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi varmistettava ulkorajojen valvontaan liittyvien unionin toimenpiteiden soveltaminen lujittamalla, arvioimalla ja koordinoimalla kyseisiä toimenpiteitä toteuttavien jäsenvaltioiden toimia. 6.Ulkorajojen valvontaa ja palauttamista koskevan politiikan ja lainsäädännön laatiminen kuuluu edelleen unionin toimielinten vastuulle. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston ja kyseisten toimielinten välille olisi taattava tiivis koordinointi. 7.Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtiva virasto, josta yleisesti käytetään nimitystä ’Frontex’, perustettiin neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2004. Se aloitti toimintansa 1 päivänä toukokuuta 2005 ja on siitä alkaen avustanut jäsenvaltioita menestyksekkäästi ulkorajojen valvonnan operatiivisissa asioissa yhteisten operaatioiden ja nopeiden rajainterventioiden kautta sekä analysoimalla riskejä, vaihtamalla tietoja, hoitamalla suhteita kolmansiin maihin ja palauttamalla laittomasti jäsenvaltioiden alueella oleskelevia kolmansien maiden kansalaisia. 8.Kun otetaan huomioon muuttovirtojen aiheuttama paine ulkorajoilla, tarve varmistaa sisäisen turvallisuuden korkea taso unionissa ja turvata Schengen-alueen toiminta sekä kaiken perustana oleva yhteisvastuun periaate, on tarpeen lujittaa ulkorajojen valvontaa Frontexin työn muodostamalle perustalle ja kehittää sitä edelleen virastoksi, jolla on jaettu vastuu ulkorajojen valvonnasta. 9.Frontexin tehtäviä olisi sen vuoksi laajennettava ja kyseisten muutosten ilmentämiseksi annettava viraston uudeksi nimeksi Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston päätehtävänä olisi oltava teknisen ja operatiivisen strategian luominen yhdennetyn rajavalvonnan täytäntöönpanemiseksi unionin tasolla, rajavalvonnan tehokkaasta toiminnasta huolehtiminen ulkorajoilla, operatiivisen ja teknisen avun antaminen jäsenvaltioille yhteisten operaatioiden ja nopeiden rajainterventioiden kautta ja toimenpiteiden käytännön toteutuksen varmistaminen tilanteissa, joissa tarvitaan välittömiä toimia ulkorajoilla, sekä palauttamisoperaatioiden ja -interventioiden järjestäminen, koordinointi ja toteuttaminen. 10.Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto perustaa toimintansa jäsenvaltioiden yhteistyöhön, jotta se voi toteuttaa tehtävänsä tuloksellisesti. Tämän vuoksi on tärkeää, että virasto ja jäsenvaltiot toimivat vilpittömässä mielessä ja että niiden välillä on nopeaa ja tarkkaa tiedonvaihtoa.

11.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi laadittava omaan ja jäsenvaltioiden käyttöön yleinen ja räätälöity riskianalyysi, joka perustuu yhteiseen yhdennettyyn riskianalyysimalliin. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi toimitettava samoin jäsenvaltioiden toimittamiin tietoihin perustuvia riittäviä tietoja ja tiedustelutietoja, jotka kattavat kaikki Euroopan yhdennetyn rajavalvonnan kannalta oleelliset asiat, joita ovat erityisesti rajatarkastukset, palauttamiset, kolmansien maiden kansalaisten laiton liikkuminen edelleen unionin sisällä sekä rajat ylittävän rikollisuuden, kuten laittoman maahanmuuton järjestämisen, ihmiskaupan ja terrorismin, estäminen sekä naapurialueiden kolmansien maiden tilanne, jotta voidaan toteuttaa asianmukaisia toimenpiteitä tai puuttua havaittuihin uhkiin ja riskeihin ulkorajojen yhdennetyn valvonnan parantamiseksi. 12.Jaetun vastuun hengessä Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston tehtäviin olisi kuuluttava ulkorajojen valvonnan säännöllinen seuranta. Viraston olisi varmistettava asianmukainen ja tehokas seuranta paitsi riskianalyysien, tiedonvaihdon ja Eurosurin avulla, myös jäsenvaltioihin lähetetyn oman asiantuntijahenkilöstönsä läsnäolon avulla. Viraston olisi tämän vuoksi voitava lähettää tiettyihin jäsenvaltioihin yhteyshenkilöitä jaksoksi, jonka aikana tämä raportoi pääjohtajalle. Yhteyshenkilön raportin olisi oltava osa haavoittuvuusarviointia. 13.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi tehtävä haavoittuvuusarviointi, jolla arvioidaan jäsenvaltioiden valmiuksia vastata haasteisiin omilla ulkorajoillaan, esimerkiksi arvioimalla jäsenvaltion kalusto ja resurssit sekä valmiussuunnitelmat mahdollisten ulkorajoilla koettavien kriisien varalta. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava korjaavia toimenpiteitä kyseisessä arvioinnissa havaittujen puutteiden korjaamiseksi. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston pääjohtajan olisi määriteltävä Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston valvontaelimen antamien neuvojen pohjalta toimenpiteet, jotka asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava, ja asetettava niiden toteuttamiselle määräaika. Kyseisen päätöksen olisi oltava kyseistä jäsenvaltiota sitova ja, jos tarvittavia toimia ei toteuteta asetetussa määräajassa, asia on saatettava hallintoneuvoston käsiteltäväksi uuden päätöksen tekemistä varten. 14.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi järjestettävä jäsenvaltioille tarkoituksenmukaista teknistä ja operatiivista apua parantaakseen niiden valmiuksia täyttää ulkorajojen valvontaan liittyvät velvollisuutensa ja kohdata ulkorajoilla haasteet, jotka johtuvat laittomasta maahanmuutosta ja rajat ylittävästä rikollisuudesta. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi järjestettävä ja koordinoitava jäsenvaltion pyynnöstä tai omasta aloitteestaan yhteisiä operaatioita yhdelle tai useammalle jäsenvaltiolle ja lähetettävä niihin Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmiä sekä tarvittavaa kalustoa, ja se saattaa lähettää oman henkilöstönsä asiantuntijoita. 15.Tilanteissa, joissa ulkorajoihin kohdistuu erityisiä ja suhteettomia paineita, Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi järjestettävä ja koordinoitava nopeita rajainterventioita ja lähetettävä niihin valmiusryhmästä Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmiä sekä tarvittavaa kalustoa. Nopeilla rajainterventioilla olisi annettava tukea tilanteissa, jotka edellyttävät välitöntä reagointia ja joihin tällainen interventio olisi tehokas vastaus. Jotta voidaan varmistaa tällaisen intervention tehokkuus, jäsenvaltioiden olisi osoitettava rajavartijoita ja muuta asiaankuuluvaa henkilöstöä valmiusryhmän käyttöön. 16.Jäsenvaltioiden pitäisi voida tukeutua tietyillä eniten tulijoita vastaanottavilla ulkorajojen alueillaan, jotka ovat eri ryhmistä koostuvien suurten muuttovirtojen aiheuttaman suhteettoman muuttopaineen kohteena, operatiiviseen ja tekniseen lisäapuun muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmiltä, jotka koostuvat Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston ja Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston jäsenvaltioista, Europolista ja muista asiaankuuluvista unionin virastoista kokoamista asiantuntijaryhmistä sekä Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston henkilöstön asiantuntijoista. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi avustettava komissiota eri virastojen välisessä koordinaatiossa kentällä. 17.Tapauksissa, joissa jäsenvaltio ei ryhdy tarvittaviin korjaaviin toimenpiteisiin haavoittuvuusarvioinnin mukaisesti tai joissa ulkorajoilla syntyy suhteettomia muuttovirtojen aiheuttamia paineita ja ulkorajojen valvonta muuttuu tehottomaksi siinä määrin, että tilanne uhkaa vaarantaa Schengen-alueen toiminnan, unionin tasolla olisi reagoitava yhtenäisesti, nopeasti ja tehokkaasti. Tämän vuoksi ja paremman koordinoinnin varmistamiseksi unionin tasolla komission olisi määritettävä toimenpiteet, jotka Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto toteuttaa, ja edellytettävä, että kyseinen jäsenvaltio tekee viraston kanssa yhteistyötä kyseisten toimenpiteiden toteuttamisessa. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi sen jälkeen määritettävä toimet, jotka tarvitaan komission päätöksessä mainittujen toimenpiteiden toteuttamiseen käytännössä, ja kyseisen jäsenvaltion kanssa olisi laadittava toimintasuunnitelma. 18.Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastolla olisi oltava käytössään tarpeellinen kalusto ja henkilöstö yhteisiä operaatioilta tai nopeita rajainterventioita varten. Kun Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto käynnistää tällaisia nopeita rajainterventioita jäsenvaltion pyynnöstä tai kiireellisiä toimintaa edellyttävässä tilanteessa, sen olisi voitava lähettää Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmiä nopeasti käyttöön saatavissa olevasta valmiusryhmästä, joka on jäsenvaltioiden rajavartijoista muodostettava pysyvä joukko, joka edustaa pientä prosenttiosuutta kaikista jäsenvaltioiden rajavartijoista ja jonka henkilömäärän olisi oltava vähintään 1 500. Valmiusryhmistä koottuja Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmiä olisi tarvittaessa täydennettävä välittömästi Euroopan raja- ja rannikkovartioston täydentävillä ryhmillä. 19.Kun otetaan huomioon, että kalustoa ja henkilöstöä olisi voitava lähettää nopeasti erityisesti äkillisten suurten muuttovirtojen kohteena oleville ulkorajojen alueille, Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi voitava ottaa käyttöön myös omaa kalustoa, joka sen olisi hankittava itse tai yhteisomistukseen jäsenvaltion kanssa. Kalusto olisi annettava viraston käyttöön sen pyynnöstä. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi myös hallittava jäsenvaltioiden toimittamaa Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston määrittelemiin tarpeisiin perustuvaa valmiuskalustoa, jota olisi täydennettävä jäsenvaltioiden sisäisen turvallisuuden rahaston erityistoimia varten ostamilla kulkuneuvoilla ja toimintavälineillä. 20.Eurooppa-neuvosto kehotti 8 päivänä lokakuuta 2015 laajentamaan Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston toimivaltaa jäsenvaltioiden avustamiseen laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamisessa esimerkiksi järjestämällä palauttamisoperaatioita viraston omasta aloitteesta ja lisäämällä sen roolia matkustusasiakirjojen hankkimisessa. Eurooppa-neuvosto kehotti perustamaan tätä varten Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston yhteyteen palauttamistoimiston, jonka tehtävänä olisi viraston toiminnan koordinointi palauttamisasioissa. 21.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi lisättävä jäsenvaltioille antamaansa apua laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamisessa edellyttäen, ettei unionin palauttamispolitiikasta muuta johdu ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/115/EY mukaisesti. Erityisesti sen olisi koordinoitava ja järjestettävä palauttamisoperaatioita yhdestä tai useammasta jäsenvaltiosta ja toteutettava palauttamisinterventioita sellaisten jäsenvaltioiden palauttamisjärjestelmän tueksi, jotka tarvitsevat teknistä ja operatiivista lisäapua,kun ne noudattavat velvoitettaan palauttaa laittomasti oleskelevat kolmansien maiden kansalaiset kyseisen direktiivin mukaisesti. 22.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi perustettava jäsenvaltioiden viraston käyttöön asettamista pakkotoimin tapahtuvan palauttamisen valvojista ja asiantuntijoista koostuvia valmiusryhmiä, joita käytetään palauttamisinterventioiden aikana ja joiden olisi muodostettava osa räätälöidyistä eurooppalaisista palauttamisinterventioryhmistä. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi annettava niille tarpeellinen koulutus. 23.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi kehitettävä erityisiä koulutusvälineitä ja tarjottava jäsenvaltioiden kansallisten rajavartijoiden kouluttajille unionin tason koulutusta sekä toimivaltaisten kansallisten yksiköiden henkilöstölle täydennyskoulutusta ja seminaareja, joissa käsitellään ulkorajavalvontaa ja jäsenvaltioiden alueella laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamista. Virastolle olisi annettava lupa järjestää koulutusta yhteistyössä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden kanssa niiden alueella. 24.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi seurattava ulkorajojen valvontaan liittyvän, esimerkiksi kehittyneen valvontateknologian käyttöä koskevan, tutkimuksen kehittymistä ja osallistuttava siihen, ja sen olisi levitettävä tätä tietoa jäsenvaltioille ja komissiolle. 25.Ulkorajojen yhdennetyn valvonnan tehokas täytäntöönpano edellyttää säännöllistä, nopeaa ja luotettavaa tiedonvaihtoa jäsenvaltioiden kesken ulkorajojen valvonnasta, laittomasta maahanmuutosta ja palauttamisesta. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi kehitettävä ja käytettävä tietojärjestelmiä, joilla helpotetaan tällaista tiedonvaihtoa unionin tietosuojalainsäädännön mukaisesti. 26.Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto voi tehdä tehtäviensä täyttämiseksi ja niiden suorittamisen edellyttämässä määrin yhteistyötä unionin toimielinten, elinten, toimistojen ja virastojen kanssa sekä sellaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa, jotka ovat toimivaltaisia tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa unionin lainsäädännön ja politiikan mukaisesti laadittujen toimintamenettelyjen puitteissa. Näille toimintamenettelyille on saatava komission ennakkohyväksyntä. 27.Rannikkovartiostojen tehtäviä suorittavat kansalliset viranomaiset ovat vastuussa monenlaisista tehtävistä, joita ovat muun muassa meriturvallisuus, turvallisuus, etsintä ja pelastus, rajavalvonta, kalastuksenvalvonta, tullivalvonta, yleinen lainvalvonta ja ympäristönsuojelu. Tämän vuoksi Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston, neuvoston asetuksella (EY) N:o 768/2005 perustetun Euroopan kalastuksenvalvontaviraston ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 1406/2002 perustetun Euroopan meriturvallisuusviraston olisi lisättävä yhteistyötään sekä keskenään että rannikkovartiostojen tehtäviä suorittavien kansallisten viranomaisten kanssa merialueita koskevan tilannetietoisuuden parantamiseksi sekä johdonmukaisten ja kustannustehokkaiden toimien tukemiseksi. 28.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston olisi helpotettava ja edistettävä jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välistä operatiivista yhteistyötä unionin ulkosuhdepolitiikan puitteissa esimerkiksi koordinoimalla jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden välistä operatiivista yhteistyötä ulkorajojen valvonnan alalla ja lähettämällä kolmansiin maihin yhteyshenkilöitä sekä tekemällä kolmansien maiden viranomaisten kanssa yhteistyötä palauttamisasioissa, esimerkiksi matkustusasiakirjojen hankkimisessa. Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston ja jäsenvaltioiden olisi noudatettava kolmansien maiden kanssa toteuttamassaan yhteistyössä normeja ja sääntöjä, jotka ovat vähintään unionin lainsäädännössä säädettyjen normien ja sääntöjen tasoisia, myös silloin, kun kolmansien maiden kanssa tehdään yhteistyötä niiden alueella. 29.Tässä asetuksessa kunnioitetaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 2 ja 6 artiklassa tunnustettuja ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa esitettyjä perusoikeuksia ja periaatteita. Erityisesti tässä asetuksessa pyritään varmistamaan, että ihmisarvoa, oikeutta elämään, oikeutta vapauteen ja turvallisuuteen, oikeutta henkilötietojen suojaan, oikeutta turvapaikkaan, oikeutta tehokkaisiin oikeussuojakeinoihin, lapsen oikeuksia, kidutuksen sekä epäinhimillisen tai halventavan kohtelun tai rangaistuksen kieltoa ja ihmiskaupan kieltoa noudatetaan täysimääräisesti, ja edistämään syrjimättömyyden ja palautuskiellon periaatteiden soveltamista. 30.Tässä asetuksessa perustetaan Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastolle valitusmekanismi yhteistyössä perusoikeusvaltuutetun kanssa, jotta voidaan seurata ja varmistaa, että perusoikeuksia noudatetaan kaikessa viraston toiminnassa. Tämän pitäisi olla hallinnollinen mekanismi, jonka mukaan perusoikeusvaltuutettu on vastuussa virastolle osoitettujen valitusten käsittelystä hyvää hallintoa koskevan oikeuden mukaisesti. Perusoikeusvaltuutetun olisi tarkasteltava sitä, voidaanko valitus ottaa tutkittavaksi, rekisteröitävä tutkittavaksi otetut valitukset, toimitettava kaikki rekisteröidyt valitukset pääjohtajalle, välitettävä rajavartijoita koskevat valitukset heidän kotijäsenvaltiolleen ja rekisteröitävä jatkotoimet, joita virasto tai kyseinen jäsenvaltio toteuttavat. Jäsenvaltioiden olisi toteutettava rikostutkinta.

31.Jotta varmistettaisiin tämän asetuksen täytäntöönpanon yhdenmukaiset edellytykset erityisesti tilanteissa, jotka edellyttävät kiireellistä huomiota ulkorajoilla, toimeenpanovalta olisi siirrettävä komissiolle. Tätä valtaa olisi käytettävä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 mukaisesti. 32.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston pitäisi olla operatiivisissa ja teknisissä kysymyksissä riippumaton ja sillä pitäisi olla oikeudellinen, hallinnollinen ja taloudellinen itsemääräämisoikeus. Tämän vuoksi on tarpeen ja asianmukaista, että se on unionin elin, joka on oikeushenkilö ja käyttää sille tällä asetuksella annettuja toimeenpanovaltuuksia. 33.Komission ja jäsenvaltioiden olisi oltava edustettuina hallintoneuvostossa, jotta ne voivat valvoa Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston toimintapolitiikkaa ja politiikkaa. Hallintoneuvostoon olisi mahdollisuuksien mukaan kuuluttava rajavalvonnasta vastaavien kansallisten viranomaisten operatiivisia johtajia tai heidän edustajiaan. Tälle hallintoneuvostolle olisi annettava tarvittavat valtuudet, joiden nojalla se laatii talousarvion ja valvoo sen toteuttamista, hyväksyy tarvittavat varainhoitosäännöt, vahvistaa Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston päätöksentekoa varten helposti seurattavat työmenettelyt sekä nimittää pääjohtajan ja varapääjohtajan. Virastoa olisi hallinnoitava ja sen olisi toimittava Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission 19 päivänä heinäkuuta 2012 hyväksymän unionin hajautettuja virastoja koskevan yhteisen lähestymistavan periaatteiden mukaisesti. 34.Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston riippumattomuuden varmistamiseksi sillä olisi oltava itsenäinen talousarvio, jonka varat muodostuvat suurimmaksi osaksi unionin rahoitusosuudesta. Unionin talousarviomenettelyä olisi sovellettava siltä osin kuin kyseessä ovat unionin rahoitusosuus tai muut Euroopan unionin yleisestä talousarviosta maksettavat tuet. Tilintarkastustuomioistuimen olisi suoritettava viraston tilintarkastus. 35.Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastoon olisi sovellettava rajoituksetta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) N:o 883/2013, ja viraston olisi liityttävä Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) sisäisistä tutkimuksista Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan yhteisöjen komission välillä 25 päivänä toukokuuta 1999 tehtyyn toimielinten väliseen sopimukseen. 36.Euroopan raja- ja rannikkovartiovirastoon olisi sovellettava Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission asiakirjojen saamisesta yleisön tutustuttavaksi 30 päivänä toukokuuta 2001 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1049/2001. 37.Kaikessa Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston tämän asetuksen puitteissa toteuttamassa henkilötietojen käsittelyssä olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001. 38.Kaikessa jäsenvaltioiden tämän asetuksen puitteissa toteuttamassa henkilötietojen käsittelyssä olisi noudatettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY, neuvoston puitepäätöstä 2008/977/YOS sekä välttämättömyyden ja oikeasuhteisuuden periaatteita. 39.Jäsenvaltiot eivät voi koordinoimattomasti toimien saavuttaa riittävällä tavalla tämän asetuksen tavoitteita eli ulkorajojen yhdennetyn valvontajärjestelmän kehittämistä ja toteuttamista ja näin ollen Schengen-alueen moitteettoman toiminnan varmistamista, vaan tavoitteet voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, koska sisärajoilla ei ole tarkastuksia, ulkorajoihin kohdistuu merkittävää muuttovirtojen aiheuttamaa painetta ja sisäisen turvallisuuden tasoa unionissa on suojattava, ja näin ollen unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. 40.Islannin ja Norjan osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat neuvoston päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A alakohdassa tarkoitettuun alaan. Järjestelyasiakirjassa Euroopan yhteisön sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välillä yksityiskohtaisista säännöistä näiden valtioiden osallistumiseksi Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston toimintaan vahvistetaan säännöt, myös rahoitukseen osallistumista ja henkilöstöä koskevat säännöt, kyseisten maiden osallistumiselle viraston työhön. 41.Sveitsin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A, B ja G alakohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2008/146/EY 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan. 42.Liechtensteinin osalta tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A, B ja G kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2011/350/EU 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan. 43.Euroopan yhteisön sekä Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välisessä järjestelyssä näiden valtioiden osallistumista Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston toimintaan koskevista yksityiskohtaisista säännöistä vahvistetaan säännöt, myös rahoitukseen osallistumista ja henkilöstöä koskevat säännöt, kyseisten maiden osallistumiselle viraston työhön. 44.Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, se ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tämän asetuksen tarkoituksena on kuitenkin kehittää Schengenin säännöstöä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen kolmannen osan IV osaston määräysten nojalla, Tanska päättää edellä mainitun pöytäkirjan 5 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on antanut tämän asetuksen, saattaako se sen osaksi kansallista lainsäädäntöään. 45.Tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu neuvoston päätöksen 2000/365/EY mukaisesti; Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän asetuksen antamiseen, asetus ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä asetusta sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan. 46.Tällä asetuksella kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu neuvoston päätöksen 2002/192/EY mukaisesti; Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän asetuksen hyväksymiseen, asetus ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin. 47.Viraston olisi helpotettava sellaisten erityistoimien järjestämistä, joissa jäsenvaltiot voivat käyttää hyväkseen Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan mahdollisesti tarjoamaa asiantuntemusta ja välineistöä hallintoneuvoston tapauskohtaisesti päättämien menettelysääntöjen mukaisesti. Tämän vuoksi Irlannin ja Yhdistyneen kuningaskunnan edustajat voidaan kutsua kaikkiin hallintoneuvoston kokouksiin, jotta ne voivat osallistua täysimittaisesti tällaisten erityistoimien valmisteluihin. 48.Espanjan kuningaskunta ja Yhdistynyt kuningaskunta ovat eri mieltä Gibraltarin rajojen määrittämisestä. 49.Tämän asetuksen Gibraltarin rajoihin soveltamista koskeva lykkäys ei aiheuta minkäänlaisia muutoksia asianomaisten valtioiden kantoihin. 50.Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu asetuksen (EY) N:o 45/2001 28 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ja hän on antanut lausunnon […].

51.Tämän asetuksen tavoitteena on muuttaa ja laajentaa asetuksen (EY) N:o 2007/2004, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 863/2007 ja neuvoston päätöksen 2005/267/EY säännöksiä. Koska muutoksia on paljon ja ne ovat merkittäviä, nämä säädökset olisi selkeyden vuoksi korvattava ja kumottava. Viittauksia kumottuihin asetuksiin olisi pidettävä viittauksina tähän asetukseen, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU EUROOPAN RAJA- JA RANNIKKOVARTIOSTO 1 artikla Kohde Perustetaan Euroopan raja- ja rannikkovartiosto varmistamaan Euroopan yhdennetty rajavalvonta ulkorajoilla, jotta voidaan hallita tehokkaasti muuttoliikettä, turvata turvallisuuden korkea taso unionissa ja samalla taata henkilöiden vapaa liikkuvuus unionissa. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa tarkoitetaan 1)’ulkorajoilla’ jäsenvaltioiden maa- ja merirajoja sekä niiden lentokenttiä ja satamia, joihin sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 II osaston säännöksiä; 2)’rajavalvonnalla’ asetuksen (EY) N:o 562/2006 2 artiklan 9 kohdassa määriteltyä rajavalvontaa; 3)’Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmillä’ osallistuvista jäsenvaltioista tulevien rajavartijoiden ja muun asiaankuuluvan henkilöstön, myös jäsenvaltioiden virastoon lähettämien kansallisten asiantuntijoiden, ryhmiä, joita lähetetään yhteisiin operaatioihin ja nopeisiin rajainterventioihin sekä toimimaan muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien puitteissa; 4)’vastaanottavalla jäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, jossa yhteinen operaatio, nopea interventio, palauttamisoperaatio tai palauttamisinterventio toteutetaan tai josta se käynnistetään; 5)’kotijäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, jossa Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmän jäsen on rajavartijana tai kuuluu muuhun asiaankuuluvaan henkilöstöön; 6)’osallistuvalla jäsenvaltiolla’ jäsenvaltiota, joka osallistuu yhteiseen operaatioon, nopeaan rajainterventioon, palauttamisoperaatioon, palauttamisinterventioon tai muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmään toimittamalla kalustoa, rajavartijoita ja muuta asiaankuuluvaa Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmän osana lähetettävää henkilöstöä, sekä jäsenvaltiota, joka osallistuu palauttamisoperaatioon tai palauttamisinterventioon toimittamalla kalustoa tai henkilöstöä; 7)’Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmän jäsenillä’ muun kuin vastaanottavan jäsenvaltion rajavartiolaitosten virkamiehiä tai muuta asiaankuuluvaa henkilöstöä, myös jäsenvaltioiden virastoon lähettämiä kansallisia asiantuntijoita ja rajavartijoita, jotka osallistuvat yhteisiin operaatioihin tai nopeisiin rajainterventioihin; 8)’ryhmän jäsenillä’ Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmän tai palauttamiseen liittyviin tehtäviin palauttamisoperaatioissa tai palauttamisinterventioissa osallistuvan henkilöstön ryhmän jäseniä; 9)’muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmillä’ asiantuntijaryhmiä, jotka antavat operatiivista ja teknistä tukea jäsenvaltioille eniten tulijoita vastaanottavilla alueilla ja jotka koostuvat Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston ja Euroopan turvapaikka-asioiden tukiviraston jäsenvaltioista lähettämistä sekä Europolista ja muista asiaankuuluvista unionin virastoista lähetetyistä asiantuntijaryhmistä; 10)’palauttamisella’ direktiivin 2008/115/EY 3 artiklan 3 kohdassa määriteltyä palauttamista;

11)’palauttamispäätöksellä’ direktiivin 2008/115/EY 3 artiklan 4 kohdassa määriteltyä palauttamispäätöstä; 12)’palaajalla’ laittomasti oleskelevaa kolmannen maan kansalaista, josta on tehty palauttamispäätös, 13)’palauttamisoperaatiolla’ laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi toteutettavaa operaatiota, jota virasto koordinoi, jossa yksi tai useampi jäsenvaltio antaa teknistä ja operatiivista tukea ja jossa palaajat yhdestä tai useammasta jäsenvaltiosta palautetaan joko pakkotoimin tapahtuvan palauttamisen kautta tai vapaaehtoisesti poistumisvelvoitteen perusteella; 14)’palauttamisinterventiolla’ operaatiota laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamiseksi tehostetulla teknisellä ja operatiivisella avulla, johon kuuluu eurooppalaisten palauttamisinterventioryhmien lähettäminen ja palauttamisoperaatioiden järjestäminen. 3 artikla Euroopan raja- ja rannikkovartiosto 1.Euroopan raja- ja rannikkovartioston muodostavat Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto ja rajavalvonnasta vastaavat kansalliset viranomaiset, myös rannikkovartiosto sen hoitaessa rajavalvontatehtäviä. 2.Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto vahvistaa operatiivisen ja teknisen strategian Euroopan yhdennettyä rajavalvontaa varten. Se edistää Euroopan yhdennetyn rajavalvonnan täytäntöönpanoa ja varmistaa sen kaikissa jäsenvaltioissa. 3.Rajavalvonnasta vastaavat kansalliset viranomaiset, myös rannikkovartiostot niiden hoitaessa rajavalvontatehtäviä, laativat kansalliset strategiat yhdennettyä rajavalvontaa varten. Kansallisten strategioiden on oltava 2 kohdassa tarkoitetun strategian mukaisia. 4 artikla Euroopan yhdennetty rajavalvonta Euroopan yhdennettyyn rajavalvontaan kuuluvat seuraavat osatekijät: a)rajavalvonta, tarvittaessa myös rajat ylittävän rikollisuuden torjuntaan, havaitsemiseen ja tutkintaan liittyvät toimenpiteet; b)sisäisen turvallisuuden riskien analysointi ja ulkorajojen toimintaan tai turvallisuuteen mahdollisesti vaikuttavien uhkien analysointi; c)virastojen välinen yhteistyö kussakin jäsenvaltiossa rajavalvonnasta tai muista rajalla toteutettavista tehtävistä vastuussa olevien kansallisten viranomaisten kesken ja asiaankuuluvien unionin toimielinten, virastojen, elinten ja toimistojen kesken mukaan luettuna säännöllinen tiedonvaihto olemassa olevien tiedonvaihtovälineiden kautta ja erityisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1052/2013 perustetun Euroopan rajavalvontajärjestelmän (Eurosur) kautta; d)yhteistyö kolmansien maiden kanssa tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvilla aloilla erityisesti naapurimaissa ja niissä kolmansissa maissa, jotka on riskianalyysin avulla todettu laittoman maahanmuuton lähtö- ja kauttakulkumaiksi; e)vapaan liikkuvuuden alueella toteutettavat tekniset ja operatiiviset toimenpiteet, jotka liittyvät rajavalvontaan ja joiden tarkoituksena on estää laitonta maahanmuuttoa ja torjua rajat ylittävää rikollisuutta; f)jäsenvaltioiden alueella laittomasti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttaminen; g)uusimman teknologian, esimerkiksi laajojen tietojärjestelmien, käyttäminen; h)laadunvalvontamekanismi, jolla varmistetaan unionin lainsäädännön täytäntöönpano rajavalvonnan alalla.

5 artikla Jaettu vastuu 1.Euroopan raja- ja rannikkovartiosto panee täytäntöön Euroopan yhdennettyä rajavalvontaa siten, että vastuu on jaettu Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston ja rajavalvonnasta vastaavien kansallisten viranomaisten, joihin kuuluu rannikkovartiosto hoitaessaan rajavalvontatehtäviä, kesken. 2.Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto helpottaa ulkorajojen valvontaan liittyvien unionin toimenpiteiden soveltamista lujittamalla, arvioimalla ja koordinoimalla jäsenvaltioiden toimia niiden toteuttaessa kyseisiä toimenpiteitä sekä palauttamisen yhteydessä. Jäsenvaltiot varmistavat oman ulkorajaosuutensa rajavalvonnan oman etunsa vuoksi ja kaikkien niiden jäsenvaltioiden edun vuoksi, jotka ovat lakkauttaneet valvonnan sisärajoilla, noudattaen täysimääräisesti unionin oikeutta, 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun teknisen ja operatiivisen strategian mukaisesti ja tiiviissä yhteistyössä viraston kanssa. 3.Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto vastaa ulkorajojen valvonnasta tässä asetuksessa säädetyissä tapauksissa, erityisesti jos tarpeellisia, haavoittuvuusarviointiin perustuvia korjaavia toimenpiteitä ei toteuteta tai jos ulkorajoilla syntyy suhteettomia muuttovirtojen aiheuttamia paineita ja ulkorajojen valvonta muuttuu tehottomaksi siinä määrin, että tilanne uhkaa vaarantaa Schengen-alueen toiminnan. II LUKU EUROOPAN RAJA- JA RANNIKKOVARTIOVIRASTO 1 jakso Euroopan raja- ja rannikkovartioviraston tehtävät 6 artikla Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto 1.Jotta varmistetaan Euroopan yhdennetty rajavalvonta kaikilla ulkorajoilla, virasto helpottaa ja tehostaa ulkorajojen valvontaan liittyvien unionin nykyisten ja tulevien toimenpiteiden, erityisesti asetuksessa (EY) N:o 562/2006 vahvistetun Schengenin rajasäännöstön, soveltamista. 2.Neuvoston asetuksella (EY) N:o 2007/2004 perustetun Euroopan unionin jäsenvaltioiden operatiivisesta ulkorajayhteistyöstä huolehtivan viraston uusi nimi on Euroopan raja- ja rannikkovartiovirasto, jäljempänä ’virasto’. Toiminnan perustana on vastedes tämä asetus. 7 artikla Tehtävät 1.Virasto toteuttaa seuraavia tehtäviä tehokkaan, korkeatasoisen ja yhdenmukaisen rajavalvonnan ja palauttamistoiminnan edistämiseksi: a) sellaisen seuranta- ja riskianalyysikeskuksen perustaminen, joilla on valmiudet muuttovirtojen seurantaan ja kaikkia yhdennetyn rajavalvonnan näkökohtia koskevan riskianalyysin tekemiseen; b) haavoittuvuusarvioinnin tekeminen, myös sen arviointi, millaiset valmiudet jäsenvaltioilla on selviytyä uhkista ja paineista ulkorajoillaan; c) jäsenvaltioiden avustaminen olosuhteissa, joissa ulkorajoilla tarvitaan teknistä ja operatiivista lisäapua, siten, että koordinoidaan ja organisoidaan yhteisiä operaatioita ja otetaan huomioon myös mahdolliset tilanteeseen liittyvät humanitaariset hätätilanteet ja meripelastustoimet; d) jäsenvaltioiden avustaminen olosuhteissa, joissa ulkorajoilla tarvitaan teknistä ja operatiivista lisäapua, siten, että käynnistetään nopeita rajainterventioita niiden jäsenvaltioiden ulkorajoilla, joihin kohdistuu erityisiä ja suhteettoman suuria paineita, ja otetaan huomioon myös mahdolliset tilanteeseen liittyvät humanitaariset hätätilanteet ja meripelastustoimet;

e) Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien, myös valmiusryhmän, perustaminen ja hyödyntäminen lähetettäviksi yhteisiin operaatioihin ja nopeisiin rajainterventioihin sekä toimintaan muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien puitteissa; f) valmiuskaluston kokoaminen lähetettäväksi yhteisiin operaatioihin ja nopeisiin rajainterventioihin ja käytettäväksi muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien puitteissa sekä palauttamisoperaatioissa ja -interventioissa; g) Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien ja kaluston hyödyntäminen arvioinnissa, henkilöllisyyden varmentamisessa ja sormenjälkien ottamisessa muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmän puitteissa eniten tulijoita vastaanottavilla alueilla; h) tuki kaluston teknisten standardien kehittämiselle, erityisesti taktisen tason johtoa, valvontaa ja viestitoimintaa varten sekä sellaista teknistä valvontaa varten, jolla varmistetaan toimien yhteentoimivuus unionin ja jäsenvaltioiden tasolla; i) tarvittavan kaluston ja henkilöstön lähettäminen valmiusryhmään sellaisten toimenpiteiden käytännön toteuttamista varten, joita ulkorajoilla on toteutettava kiireellisiä toimia edellyttävissä tilanteissa; j) jäsenvaltioiden avustaminen teknistä ja operatiivista lisäapua edellyttävissä olosuhteissa laittomasti maassa oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten palauttamisvelvoitteen täytäntöönpanemiseksi esimerkiksi koordinoimalla tai järjestämällä palauttamisoperaatioita; k) pakkotoimin tapahtuvan palauttamisen valvojien ja saattajien ja palauttamisasiantuntijoiden valmiusryhmän perutaminen; l) eurooppalaisen palauttamisinterventioryhmän perustaminen ja lähettäminen palauttamisinterventioihin; m) jäsenvaltioiden avustaminen kansallisten rajavartijoiden ja palauttamisasiantuntijoiden kouluttamisessa, myös yhteisten koulutusvaatimusten luominen; n) osallistuminen ulkorajojen valvonnan kannalta merkityksellisten tutkimus- ja innovointitoimien kehittämiseen ja hallinnointiin, myös kehittyneen valvontateknologian, kuten kauko-ohjattujen ilma-alusjärjestelmien, käyttö ja sellaisten pilottihankkeiden kehittäminen, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan; o) tietojärjestelmien luominen ja ylläpito asetuksen (EY) N:o 45/2001 ja puitepäätöksen 2008/977/YOS mukaisesti siten, että tietojärjestelmien avulla kyetään nopeasti ja luotettavasti vaihtamaan tietoja ulkorajojen valvontaa koskevien riskien kehittymisestä, laittomasta maahanmuutosta ja palauttamisesta tiiviissä yhteistyössä komission, unionin virastojen, elinten ja toimistojen sekä neuvoston päätöksellä 2008/381/EY perustetun Euroopan muuttoliikeverkoston kanssa; p) tarvittava tuki Euroopan rajavalvontajärjestelmän kehittämiseksi ja ylläpitämiseksi ja tarvittaessa yhteisen tiedonvaihtoympäristön kehittämiseksi, myös järjestelmien yhteentoimivuuden kehittäminen, erityisesti perustamalla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1052/2013 mukaiset Eurosur-puitteet, pitämällä niitä yllä ja koordinoimalla niitä; q) yhteistyö Euroopan kalastuksenvalvontaviraston ja Euroopan meriturvallisuusviraston kanssa kansallisten viranomaisten tukemiseksi rannikkovartiostojen tehtävissä tarjoamalla palveluja, tietoa, kalustoa ja koulutusta sekä koordinoimalla monialaisia operaatioita; r) jäsenvaltioiden ja kolmansien maiden avustaminen niiden välisessä ulkoista rajavalvontaa ja palauttamista koskevassa operatiivisessa yhteistyössä. 2.Jäsenvaltiot voivat jatkaa operatiivisella tasolla yhteistyötä muiden jäsenvaltioiden ja/tai kolmansien maiden kanssa ulkorajoilla, myös lainvalvontatehtäviin liittyvissä sotilasoperaatioissa ja palauttamisten alalla, jos tällainen yhteistyö on viraston toiminnan mukaista. Jäsenvaltioiden on pidättäydyttävä kaikesta toiminnasta, joka saattaisi haitata viraston toimintaa tai sen tavoitteiden saavuttamista. Jäsenvaltioiden on raportoitava virastolle tästä ulkorajoilla toteutettavasta ja palauttamiseen liittyvästä operatiivisesta yhteistyöstä muiden jäsenvaltioiden ja/tai kolmansien maiden kanssa. Viraston pääjohtaja, jäljempänä ’pääjohtaja’, tiedottaa viraston hallintoneuvostolle, jäljempänä ’hallintoneuvosto’, näistä seikoista säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa. 3.Virasto voi omasta aloitteestaan toteuttaa tiedotustoimia toimeksiantonsa piiriin kuuluvilla aloilla. Tiedotustoimet eivät saa haitata 1 kohdassa tarkoitettuja tehtäviä, ja ne on toteutettava asianmukaisten hallintoneuvoston hyväksymien tiedotusta ja viestintää koskevien suunnitelmien mukaisesti. 2 jakso Seuranta ja kriisinehkäisy 8 artikla

Velvollisuus tehdä yhteistyötä vilpittömässä mielessä Virastoa ja rajavalvonnasta vastaavia kansallisia viranomaisia, myös rannikkovartiostoa sen hoitaessa rajavalvontatehtäviä, sitoo velvollisuus tehdä yhteistyötä vilpittömässä mielessä sekä tiedonvaihtovelvoite. 9 artikla Tietojenvaihtoa koskeva yleisvelvoite Rajavalvonnasta vastaavien kansallisten viranomaisten, myös rannikkovartioston sen hoitaessa rajavalvontatehtäviä, on toimitettava virastolle ajoissa ja täsmällisesti kaikki tiedot, joita virasto tarvitsee hoitaakseen sille tässä asetuksessa asetetut tehtävät, erityisesti jotta se voi seurata unioniin kohdistuvia ja sen sisällä liikkuvia muuttovirtoja, tehdä riskianalyysejä ja laatia haavoittuvuusarviointeja. 10 artikla Muuttovirtojen seuranta ja riskianalyysi 1.Virasto perustaa seuranta- ja riskianalyysikeskuksen, jolla on valmiudet seurata unioniin kohdistuvia ja sen sisällä liikkuvia muuttovirtoja. Virasto laatii tätä varten yhteisen yhdennetyn riskianalyysimallin, jota virasto ja jäsenvaltiot soveltavat. 2.Virasto valmistelee yleisiä ja räätälöityjä riskianalyysejä ja esittää ne neuvostolle ja komissiolle. 3.Viraston valmistelema riskianalyysi kattaa kaikki olennaiset yhdennetyn rajavalvonnan näkökohdat, erityisesti rajatarkastukset, palauttamiset, kolmansien maiden kansalaisten laittoman liikkumisen edelleen unionin sisällä, rajat ylittävän rikollisuuden, kuten laittoman maahanmuuton järjestämisen, ihmiskaupan ja terrorismin, estämisen sekä naapurialueiden kolmansien maiden tilanteen, sellaisen ennakkovaroitusmekanismin kehittämiseksi, jonka avulla voidaan analysoida unioniin kohdistuvia muuttovirtoja. 4.Jäsenvaltioiden on toimitettava virastolle kaikki tarpeelliset tiedot tilanteesta, suuntauksista ja mahdollisista uhista ulkorajoilla ja palauttamisen alalla. Jäsenvaltioiden on toimitettava virastolle säännöllisesti tai sen pyynnöstä kaikki asiaan liittyvät tiedot, kuten Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon liittyvät kootut tilastotiedot ja operatiiviset tiedot sekä asetuksen (EU) N:o 1052/2013 mukaisesti luodun kansallisen tilannekuvan analyysitietotasosta tuotetut tiedot ja tiedustelutiedot. 5.Riskianalyysin tulokset on toimitettava valvontaelimelle ja hallintoneuvostolle. 6.Jäsenvaltioiden on otettava riskianalyysin tulokset huomioon, kun ne suunnittelevat operaatioitaan ja toimiaan ulkorajoilla sekä palauttamiseen liittyviä toimia. 7.Virasto ottaa yhteisestä yhdennetystä riskianalyysimallista saadut tulokset huomioon kehittäessään yhteisiä vaatimuksia rajavartijoiden ja palauttamiseen liittyviä tehtäviä suorittavan henkilöstön koulutusta varten. 11 artikla Yhteyshenkilöt jäsenvaltioissa 1.Virasto huolehtii ulkorajavalvonnan säännöllisestä seurannasta jäsenvaltioissa olevien viraston yhteyshenkilöiden kautta. 2.Pääjohtaja nimittää viraston henkilöstön asiantuntijoita lähetettäviksi yhteyshenkilöiksi. Pääjohtaja määrittää riskianalyysin perusteella ja hallintoneuvostoa kuultuaan yhteyshenkilön tehtävän luonteen, sen jäsenvaltion, johon yhteyshenkilö voidaan lähettää, ja tehtävän keston. Pääjohtaja ilmoittaa asianomaiselle jäsenvaltiolle nimityksestä ja määrittää yhdessä jäsenvaltion kanssa sijoituspaikan. 3.Yhteyshenkilöt toimivat viraston puolesta, ja heidän tehtäviinsä kuuluu edistää viraston ja jäsenvaltioiden rajavalvonnasta vastaavien viranomaisten, myös rannikkovartioston sen hoitaessa rajavalvontatehtäviä, välistä yhteistyötä ja vuoropuhelua. Erityisesti yhteyshenkilöt a) toimivat yhteystahona viraston ja rajavalvonnasta vastaavien kansallisten viranomaisten, joihin kuuluu myös rannikkovartiosto sen hoitaessa rajavalvontatehtäviä, välillä;

b) tukevat sellaisten tietojen keruuta, joita virasto tarvitsee tehdäkseen 12 artiklassa tarkoitetun haavoittuvuusarvioinnin; c) seuraavat jäsenvaltioiden toteuttamia toimenpiteitä niillä rajaosuuksilla, joille on määritetty korkea vaikutustaso asetuksen (EU) N:o 1052/2013 mukaisesti; d) avustavat jäsenvaltioita valmiussuunnitelmien valmistelussa; e) raportoivat säännöllisesti pääjohtajalle tilanteesta ulkorajalla ja asianomaisen jäsenvaltion valmiuksista käsitellä tehokkaasti tilannetta ulkorajoilla; f) seuraavat jäsenvaltioiden toteuttamia toimenpiteitä tilanteissa, jotka edellyttävät kiireellisiä toimia ulkorajoilla 18 artiklan mukaisesti. 4.Sovellettaessa 3 kohtaa yhteyshenkilöllä on muun muassa a) rajaton pääsy asetuksen (EU) N:o 1052/2013 mukaisesti perustettuun kansalliseen koordinointikeskukseen ja kansalliseen tilannekuvaan; b) pääsy kansallisessa koordinointikeskuksessa käytettävissä olevaan eurooppalaiseen ja kansalliseen tietojärjestelmään sillä edellytyksellä, että hän noudattaa kansallisia ja EU:n tietoturva- ja tietosuojasääntöjä; c) säännölliset yhteydet ulkorajojen valvonnasta vastuussa oleviin kansallisiin viranomaisiin, myös rannikkovartiostoon sen hoitaessa rajavalvontatehtäviä, samalla kun hän toimittaa tietoa kansallisen koordinointikeskuksen päällikölle. 5.Yhteyshenkilön raportin olisi oltava osa 12 artiklassa tarkoitettua haavoittuvuusarviointia. 6.Tehtäväänsä suorittaessaan yhteyshenkilöt ottavat ohjeita vastaan vain virastolta. 12 artikla Haavoittuvuusarviointi 1.Virasto arvioi jäsenvaltioiden rajavalvontaan liittyvät kaluston, järjestelmät, kapasiteetin, resurssit ja valmiussuunnitelmat. Arviointi perustuu jäsenvaltion ja yhteyshenkilön toimittamiin tietoihin, Eurosurista tuotettuun tietoon ja erityisesti kunkin jäsenvaltion maa- ja meriulkorajaosuudelle asetuksen (EU) N:o 1052/2013 mukaisesti määritettyyn vaikutustasoon sekä yhteisiä operaatioita, pilottihankkeita, nopeita rajainterventioita ja viraston muita toimia koskeviin raportteihin ja arvioihin. 2.Jäsenvaltioiden on toimitettava viraston pyynnöstä tietoja kalustosta, henkilöstöstä ja varoista, jotka ovat kansallisella tasolla käytettävistä rajavalvontaa varten, ja esitettävä valmiussuunnitelmansa. 3.Haavoittuvuusarvioinnin tarkoituksena on, että virasto arvioi jäsenvaltioiden kyvyn ja valmiudet vastata tuleviin haasteisiin, myös nykyisiin ja tuleviin uhkiin ja paineisiin ulkorajoilla, ja havaitsee mahdollisia välittömiä vaikutuksia ulkorajoilla erityisesti niihin jäsenvaltioihin, joihin kohdistuu erityisiä ja suhteettoman suuria paineita, ja myöhempiä vaikutuksia Schengen-alueen toimintaan sekä arvioi niiden valmiudet osallistua 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuun valmiusryhmään. Tämä arviointi ei vaikuta Schengenin arviointimekanismin soveltamiseen. 4.Haavoittuvuusarvioinnin tulokset toimitetaan valvontaelimelle, ja se antaa pääjohtajalle neuvoja toimenpiteistä, jotka jäsenvaltioiden on toteutettava haavoittuvuusarvioinnin tulosten perusteella, kun otetaan huomioon viraston riskianalyysi ja Schengenin arviointimekanismin tulokset. 5.Pääjohtaja tekee päätöksen tarpeellisista korjaavista toimenpiteistä, jotka asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava esimerkiksi unionin rahoitusvälineistä saatavia varoja käyttämällä. Pääjohtajan päätös sitoo jäsenvaltiota, ja siinä vahvistetaan määräaika, jossa toimenpiteet on toteutettava. 6.Jos jäsenvaltio ei toteuta tarvittavia korjaavia toimia asetetussa määräajassa, pääjohtaja vie asian hallintoneuvoston käsiteltäväksi ja ilmoittaa tästä komissiolle. Hallintoneuvosto tekee päätöksen tarpeellisista korjaavista toimenpiteistä, jotka kyseisen jäsenvaltion on toteutettava, sekä määräajasta, jossa nämä toimenpiteet on toteutettava. Jos jäsenvaltio ei toteuta toimia kyseisessä päätöksessä asetetussa määräajassa, komissio saattaa toteuttaa lisätoimia 18 artiklan mukaisesti. 3 jakso

Ulkorajojen valvonta 13 artikla Viraston toimet ulkorajoilla 1.Jäsenvaltiot voivat pyytää virastolta apua voidakseen täyttää ulkorajojen valvontaa koskevat velvoitteensa. Virasto myös toteuttaa 18 artiklassa tarkoitetut toimenpiteet. 2.Virasto järjestää asianmukaista teknistä ja operatiivista apua vastaanottavalle jäsenvaltiolle ja voi toteuttaa yhden tai useampia seuraavista toimenpiteistä: a) yhteisten operaatioiden koordinointi yhtä tai useampaa jäsenvaltiota varten ja Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien lähettäminen; b) nopeiden rajainterventioiden järjestäminen ja valmiusryhmistä koottujen Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien ja tarpeen mukaan Euroopan raja- ja rannikkovartioston täydentävien ryhmien lähettäminen; c) yhden tai useamman jäsenvaltion ja kolmannen maan toimien koordinointi ulkorajoilla, myös yhteiset operaatiot naapurialueiden kolmansien maiden kanssa; d) Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien lähettäminen tukiryhmän puitteissa eniten tulijoita vastaanottaville alueille; e) omien asiantuntijoiden sekä jäsenvaltioiden virastoon lähettämien ryhmien jäsenten lähettäminen kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tueksi soveltuvan ajanjakson ajaksi; f) kaluston hyödyntäminen. 3.Virasto rahoittaa ja osarahoittaa 2 kohdassa tarkoitettuja toimia myöntämällä avustuksia talousarviostaan virastoon sovellettavien varainhoitosäännösten mukaisesti. 14 artikla Yhteisten operaatioiden ja nopeiden rajainterventioiden aloittaminen ulkorajoilla 1.Jäsenvaltiot voivat pyytää virastoa aloittamaan yhteisiä operaatioita, jotta ne voivat kohdata tulevat haasteet, myös ulkorajoihin kohdistuvat nykyiset ja tulevat uhat, jotka johtuvat laittomasta maahanmuutosta ja rajat ylittävästä rikollisuudesta, tai antamaan lisää teknistä ja operatiivista tukea ulkorajojen valvontaa koskevien velvoitteiden täytäntöönpanoa varten. 2.Virasto voi sellaisen jäsenvaltion pyynnöstä, joka on joutunut äkillisen ja poikkeuksellisen paineen alaiseksi erityisesti siksi, että ulkorajoille saapuu suuri määrä laittomasti kyseisen jäsenvaltion alueelle pyrkiviä kolmansien maiden kansalaisia, käynnistää kyseisen vastaanottavan jäsenvaltion alueella nopean rajaintervention, joka kestää rajoitetun ajan. 3.Pääjohtaja arvioi ja hyväksyy jäsenvaltioiden tekemät yhteisiä operaatioita koskevat ehdotukset ja koordinoi niitä. Yhteisiä operaatioita ja nopeita rajainterventioita ennen on tehtävä perusteellinen, luotettava ja ajantasainen riskianalyysi, jonka avulla virasto voi vahvistaa tärkeysjärjestyksen ehdotetuille yhteisille operaatioille ja nopeille rajainterventioille siten, että se ottaa huomioon ulkorajaosuudelle asetuksen (EU) N:o 1052/2013 mukaisesti määritetyn vaikutustason sekä resurssien saatavuuden. 4.Pääjohtaja suosittelee haavoittuvuusarvioinnin tuloksiin perustuvien valvontaelimen antamien neuvojen pohjalta asianomaiselle jäsenvaltiolle, että se aloittaa ja toteuttaa yhteisiä operaatioita tai nopeita rajainterventioita ottaen huomioon viraston riskianalyysin ja asetuksen (EU) N:o 1052/2013 mukaisesti laaditun Euroopan tilannekuvan analyysitietotason. Virasto antaa kalustonsa vastaanottavien tai osallistuvien jäsenvaltioiden käyttöön. 5.Yhteisen operaation tai nopean rajaintervention tavoitteet voidaan saavuttaa osana monialaista operaatiota, johon voi liittyä merihädässä olevien henkilöiden pelastaminen tai muita rannikkovartiostojen tehtäviä, siirtolaisten salakuljetuksen ja ihmiskaupan torjunta, huumausainekaupan valvonta sekä muuttoliikkeen hallinta, johon kuuluu tunnistaminen, rekisteröinti, jälkiarviointi ja palauttaminen. 15 artikla

Yhteisten operaatioiden toimintasuunnitelma 1.Pääjohtaja laatii yhteisen operaation suunnittelun yhteydessä yhteistyössä vastaanottavan jäsenvaltion kanssa luettelon tarvittavasta kalustosta ja henkilöstöstä siten, että otetaan huomioon vastaanottavan jäsenvaltion käytettävissä olevat resurssit. Virasto määrittelee kyseisten tietojen perusteella operatiivisen ja teknisen tuen paketin sekä valmiuksien kehittämistoimia, jotka sisällytetään toimintasuunnitelmaan. 2.Pääjohtaja laatii ulkorajoilla toteutettaville yhteisille operaatioille toimintasuunnitelman. Pääjohtaja ja vastaanottava jäsenvaltio sopivat osallistuvia jäsenvaltioita kuultuaan toimintasuunnitelmasta, jossa määritetään yksityiskohtaisesti yhteisen operaation järjestelyyn liittyvät seikat. 3.Toimintasuunnitelma sitoo virastoa, vastaanottavaa jäsenvaltiota ja osallistuvia jäsenvaltioita. Siihen on sisällyttävä kaikki yhteisen operaation toteuttamisen kannalta välttämättömät seikat, mukaan lukien seuraavat tiedot: a) tilanteen kuvaus ja toimintatapa sekä komennuksen tavoitteet, myös operatiivinen tavoite; b) yhteisen operaation ennakoitu kesto; c) maantieteellinen alue, jolla yhteinen operaatio suoritetaan; d) Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien tehtävien kuvaus ja annettavat erityisohjeet, mukaan lukien tietokantojen sallittu käyttö sekä vastaanottavassa jäsenvaltiossa sallitut virka-aseet, ammukset ja varusteet; e) Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien kokoonpano ja muun asiaankuuluvan henkilöstön lähettäminen; f) komentoa ja valvontaa koskevat määräykset, myös niiden vastaanottavan jäsenvaltion rajavartijoiden nimet ja arvot, jotka ovat vastuussa yhteistyöstä ryhmien jäsenten ja viraston kanssa, ja erityisesti niiden rajavartijoiden nimet ja arvot, joiden komennossa ryhmät ovat komennusjakson aikana, sekä ryhmien jäsenten asema komentoketjussa; g) yhteisessä operaatiossa käytettävä kalusto, mukaan lukien erityisvaatimukset kuten käyttöä koskevat edellytykset, vaadittu miehistö, kuljetus ja muu logistiikka sekä rahoitussäännökset; h) yksityiskohtaiset määräykset, joiden mukaan virasto ilmoittaa välikohtauksista välittömästi hallintoneuvostolle ja asiaankuuluville kansallisille viranomaisille; i) raportointi- ja arviointijärjestelmä, johon sisältyy arviointikertomuksessa käytettävät vertailuarvot ja lopullisen arviointikertomuksen toimittamisen määräaika; j) merioperaatioiden osalta täsmälliset tiedot sovellettavasta tuomioistuimen tuomiovallasta ja lainsäädännöstä sillä maantieteellisellä alueella, jolla yhteinen operaatio suoritetaan, mukaan lukien viittaus alusten pysäyttämistä, meripelastusta ja maihinnousua koskevaan kansainväliseen ja unionin oikeuteen. Toimintasuunnitelma on tältä osin laadittava Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 656/2014 mukaisesti; k) kolmansien maiden, muiden unionin virastojen, elinten ja toimistojen tai kansainvälisten järjestöjen kanssa tehtävää yhteistyötä koskevat yksityiskohtaiset säännöt; l) menettelyt sellaisen ohjautumisjärjestelmän vahvistamiseksi, jossa kansainvälistä suojelua tarvitsevat henkilöt, ihmiskaupan uhrit, ilman huoltajaa olevat alaikäiset ja haavoittuvassa asemassa olevat henkilöt ohjataan toimivaltaisille kansallisille viranomaisille asianmukaista apua varten; m) menettelyt sellaisen mekanismin vahvistamiseksi, jonka kautta vastaanotetaan ja toimitetaan virastolle vastaanottavan jäsenvaltion rajavartijoita ja Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien jäseniä koskevia valituksia väitetystä perusoikeuksien rikkomisesta yhteisten operaatioiden tai nopeiden rajainterventioiden yhteydessä. 4.Toimintasuunnitelman muutoksiin tai mukautuksiin on saatava pääjohtajan ja vastaanottavan jäsenvaltion hyväksyntä osallistuvien jäsenvaltioiden kuulemisen jälkeen. Virasto lähettää osallistuville jäsenvaltioille välittömästi jäljennöksen muutetusta tai mukautetusta toimintasuunnitelmasta. 16 artikla Menettely nopean rajaintervention käynnistämiseksi

1.Jäsenvaltion esittämään pyyntöön nopean rajaintervention käynnistämisestä on sisällyttävä kuvaus tilanteesta, mahdollisista tavoitteista ja todennäköisistä tarpeista. Pääjohtaja voi tarvittaessa lähettää välittömästi viraston asiantuntijoita arvioimaan tilannetta asianomaisen jäsenvaltion ulkorajoilla. 2.Pääjohtajan on ilmoitettava hallintoneuvostolle välittömästi nopean rajaintervention käynnistämistä koskevasta jäsenvaltion pyynnöstä. 3.Tehdessään jäsenvaltion pyyntöä koskevaa päätöstä pääjohtaja ottaa huomioon viraston riskianalyysien ja asetuksen (EU) N:o 1052/2013 mukaisesti laaditun Euroopan tilannekuvan analyysitietotason tulokset sekä 12 artiklassa tarkoitetun haavoittuvuusarvioinnin tulokset sekä muut asianomaisen jäsenvaltion tai muun jäsenvaltion toimittamat asiaan liittyvät tiedot. 4.Pääjohtaja tekee päätöksen nopean rajaintervention käynnistämistä koskevasta pyynnöstä kahden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta. Pääjohtaja antaa päätöksen kirjallisesti tiedoksi samaan aikaan sekä asianomaiselle jäsenvaltiolle että hallintoneuvostolle. Päätöksessä on mainittava sen tärkeimmät perustelut. 5.Jos pääjohtaja päättää käynnistää nopean rajaintervention, hän lähettää 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitetuista valmiusryhmistä koottuja Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmiä ja päättää tarvittaessa yhden tai useamman Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmän antamasta välittömästä tuesta 19 artiklan 6 kohdan mukaisesti. 6.Pääjohtaja laatii yhdessä vastaanottavan jäsenvaltion kanssa 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun toimintasuunnitelman välittömästi ja joka tapauksessa viimeistään kolmen työpäivän kuluessa päätöksen tekemisestä. 7.Kun toimintasuunnitelmasta on sovittu, pääjohtaja pyytää jäsenvaltioita lähettämään välittömästi valmiusryhmiin kuuluvia rajavartijoita. Pääjohtaja ilmoittaa niiden rajavartijoiden profiilit ja määrät, jotka kustakin jäsenvaltiosta tarvitaan, olemassa olevan valmiusryhmän rajavartijoiden joukosta. 8.Pääjohtajan on samaan aikaan ilmoitettava tarvittaessa jäsenvaltioille pyydettyjen täydentävien rajavartijoiden määrät ja profiilit, jotta niitä voidaan lähettää valmiusryhmästä lähetettyjen Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien välittömäksi tueksi. Nämä tiedot toimitetaan kirjallisina kansallisiin yhteyspisteisiin, ja niissä on esitettävä päivämäärä, jona lähettäminen tapahtuu. Yhteyspisteelle on toimitettava myös jäljennös toimintasuunnitelmasta. 9.Jos pääjohtaja on poissa tai estynyt, varapääjohtaja tekee päätökset, jotka koskevat valmiusryhmän lähettämistä ja täydentävien Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien hyödyntämistä. 10.Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valmiusryhmään osoitetut rajavartijat asetetaan välittömästi ja poikkeuksetta viraston käyttöön. Jäsenvaltioiden on lisäksi viraston pyynnöstä annettava käyttöön rajavartijoita Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien lähettämistä varten, paitsi jos poikkeuksellinen tilanne vaikuttaa merkittävästi kansallisten tehtävien toteuttamiseen. 11.Valmiusryhmä otetaan käyttöön viimeistään kolme työpäivää sen jälkeen kun pääjohtaja ja vastaanottava jäsenvaltio ovat sopineet toimintasuunnitelmasta. Euroopan raja- ja rannikkovartioston täydentäviä ryhmiä lähetetään tarpeen mukaan viiden työpäivän kuluessa valmiusryhmän lähettämisestä. 17 artikla Muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmät 1.Jos jäsenvaltion ulkorajoilla syntyy tietyillä eniten tulijoita vastaanottavilla alueilla suhteetonta muuttopainetta, jolle on tyypillistä eri ryhmistä koostuvat suuret muuttovirrat, kyseinen jäsenvaltio voi pyytää operatiivista ja teknistä lisäapua muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmiltä. Kyseisen jäsenvaltion on esitettävä tukipyyntö ja arvio tarpeistaan virastolle ja muille asiaankuuluville unionin virastoille, erityisesti Euroopan turvapaikka-asioiden tukivirastolle ja Europolille. 2.Pääjohtaja arvioi koordinoidusti muiden asiaankuuluvien unionin virastojen kanssa jäsenvaltion esittämää avunpyyntöä ja sen tarpeita koskevaa arviota määritelläkseen kattavan tukea koskevan paketin, johon sisältyy asiaankuuluvien unionin virastojen koordinoimia eri toimia, joista sovitaan kyseisen jäsenvaltion kanssa. 3.Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien, eurooppalaisten palauttamisinterventioryhmien ja viraston henkilöstöön kuuluvien asiantuntijoiden muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien puitteissa antama operatiivinen ja tekninen tuki voi sisältää seuraavia: a) ulkorajoille saapuvien kolmansien maiden kansalaisten arviointi, myös kyseisten kolmansien maiden kansalaisten tunnistaminen, rekisteröinti ja jälkiarviointi ja kolmansien maiden kansalaisten sormenjälkien ottaminen, mikäli jäsenvaltio sitä pyytää; b) tietojen antaminen henkilöille, jotka ovat selvästi kansainvälisen suojelun tarpeessa, tai sisäisen siirron kohteena oleville tai mahdollisesti oleville henkilöille; c) tekninen ja operatiivinen apu palauttamisen alalla, esimerkiksi palauttamisoperaatioiden valmistelu ja järjestäminen. 4.Virasto avustaa komissiota muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien koordinoinnissa yhteistyössä muiden asiaankuuluvien unionin virastojen kanssa.

18 artikla Tilanteet, jotka edellyttävät kiireellisiä toimia ulkorajoilla 1.Jos jäsenvaltio ei toteuta tarvittavia korjaavia toimenpiteitä 12 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun hallintoneuvoston päätöksen mukaisesti tai suhteettoman muuttopaineen kohdistuessa ulkorajoihin ja saattaa tämän vuoksi ulkorajojen valvonnan tehottomaksi siinä määrin, että tilanne uhkaa vaarantaa Schengen-alueen toiminnan, komissio voi virastoa kuultuaan antaa täytäntöönpanosäädöksellä päätöksen, jossa esitetään viraston toteutettavaksi tulevat toimenpiteet ja edellytetään, että kyseinen jäsenvaltio tekee viraston kanssa yhteistyötä kyseisten toimenpiteiden täytäntöönpanossa. Tällaiset täytäntöönpanosäädökset annetaan 79 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Komissio hyväksyy välittömästi sovellettavia täytäntöönpanosäädöksiä 79 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen asianmukaisesti perustelluissa, erittäin kiireellisissä Schengen-alueen toimintaa koskevissa tapauksissa. 2.Sovellettaessa 1 kohtaa komissio säätää, että virasto toteuttaa yhden tai useamman seuraavista toimenpiteistä: a) nopeiden rajainterventioiden järjestäminen ja koordinoiminen ja valmiusryhmistä koottujen Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien ja tarpeen mukaan Euroopan raja- ja rannikkovartioston täydentävien ryhmien käyttäminen; b) Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien lähettäminen tukiryhmän puitteissa eniten tulijoita vastaanottaville alueille; c) yhden tai useamman jäsenvaltion ja kolmannen maan toimien koordinointi ulkorajoilla, myös yhteiset operaatiot naapurialueiden kolmansien maiden kanssa; d) kaluston hyödyntäminen; e) palauttamisinterventioiden järjestäminen. 3.Pääjohtaja määrittelee kahden päivän kuluessa komission päätöksen antamispäivästä valvontaelimen antamien neuvojen pohjalta toimenpiteet, jotka tarvitaan komission päätöksessä yksilöityjen toimenpiteiden toteuttamiseksi käytännössä, mukaan lukien päätöksen tavoitteiden saavuttamiseksi tarvittavan kaluston sekä rajavartijoiden ja muun asiaankuuluvan henkilöstön määrän ja profiilit. 4.Pääjohtaja toimittaa samaan aikaan samojen kahden työpäivän kuluessa toimintasuunnitelman luonnoksen asianomaiselle jäsenvaltiolle. Pääjohtaja ja asianomainen jäsenvaltio laativat toimintasuunnitelman kahden työpäivän kuluessa sen toimittamisesta. 5.Virasto lähettää viipymättä ja joka tapauksessa kolmen työpäivän kuluessa toimintasuunnitelman vahvistamisesta tarvittavan kaluston ja henkilöstön 19 artiklan 5 kohdassa tarkoitetusta valmiusryhmästä komission päätöksessä esitettyjen toimenpiteiden käytännön toteuttamista varten. Lisäkalustoa ja Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmiä lähetetään tarpeen mukaan toisessa vaiheessa ja joka tapauksessa viiden työpäivän kuluessa valmiusryhmän käyttöönotosta. 6.Asianomainen jäsenvaltio noudattaa komission päätöstä ja tekee tätä varten välittömästi yhteistyötä viraston kanssa sekä toteuttaa tarvittavat toimet kyseisen päätöksen täytäntöönpanon helpottamiseksi ja päätöksessä ja pääjohtajan kanssa sovitussa toimintasuunnitelmassa esitettyjen toimenpiteiden toteuttamiseksi käytännössä. 7.Jäsenvaltion on annettava käyttöön pääjohtajan 2 kohdan mukaisesti määrittelemät rajavartijat ja muu asiaankuuluva henkilöstö. Jäsenvaltiot eivät voi vedota 19 artiklan 3 ja 6 kohdassa tarkoitettuun poikkeukselliseen tilanteeseen. 19 artikla Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien kokoonpano ja lähettäminen 1.Virasto lähettää rajavartijoita ja muuta asiaankuuluvaa henkilöstöä Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien jäseninä yhteisiin operaatioihin ja nopeisiin rajainterventioihin sekä toimimaan muuttoliikkeen hallinnan tukiryhmien puitteissa. Virasto saattaa myös lähettää asiantuntijoita omasta henkilöstöstään. 2.Hallintoneuvosto päättää pääjohtajan ehdotuksesta äänivaltaisten jäsentensä ehdottomalla enemmistöllä Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien käyttöön annettavien rajavartijoiden profiileista ja kokonaismäärästä. Samaa menettelyä sovelletaan profiilien ja kokonaismäärien mahdollisiin myöhempiin muutoksiin. Jäsenvaltiot osallistuvat Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmiin erilaisiin määriteltyihin profiileihin perustuvan kansallisen valmiusryhmän kautta nimeämällä rajavartijoita, jotka vastaavat vaadittuja profiileja. 3.Kun kyse on jäsenvaltioiden rajavartijoiden osallistumisesta seuraavan vuoden yksittäisiin yhteisiin operaatioihin, jäsenvaltioiden osallistumista suunnitellaan viraston ja jäsenvaltioiden vuosittaisten kahdenvälisten neuvottelujen ja sopimusten pohjalta. Näiden sopimusten mukaisesti jäsenvaltioiden on viraston pyynnöstä annettava rajavartijat käyttöön lähettämistä varten, paitsi jos niitä kohtaa poikkeuksellinen tilanne, joka vaikuttaa merkittävästi kansallisten tehtävien suorittamiseen. Pyyntö on esitettävä vähintään 21 työpäivää ennen suunniteltua komennusta.

4.Hallintoneuvosto päättää nopeiden rajainterventioiden osalta pääjohtajan ehdotuksesta kolmen neljäsosan enemmistöllä Euroopan raja- ja rannikkovartioston ryhmien valmiusryhmän käyttöön annettavien rajavartijoiden profiileista ja vähimmäismäärästä. Samaa menettelyä sovelletaan kaikkiin myöhempiin muutoksiin, jotka koskevat valmiusryhmässä olevien rajavartijoiden profiileita ja kokonaismäärää. Jäsenvaltiot osallistuvat valmiusryhmään kansallisten asiantuntijoiden luettelon erilaisten määriteltyjen profiilien perusteella nimeämällä rajavartijoita, jotka vastaavat vaadittuja profiileja. 5.Valmiusryhmä on pysyvä joukko, joka on asetettu viraston välittömään käyttöön ja joka voidaan lähettää kustakin jäsenvaltiosta kolmen työpäivän kuluessa siitä, kun pääjohtaja ja vastaanottava jäsenvaltio sopivat toimintasuunnitelmasta. Kunkin jäsenvaltion on tätä tarkoitusta varten asetettava vuosittain viraston käyttöön raj