FI    FI FI 
FI    FI  EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel 1.4.2009 
SEK(2009) 388 
KOMISSION YKSIKÖIDEN VALMISTELUASIAKIRJA 
Oheisasiakirja  
 
VALKOISEEN KIRJAAN 
 
Ilmastonmuutokseen sopeutuminen: Ko hti eurooppalaista toimintakehystä 
    
TIIVISTELMÄ VAIKUTUSTEN ARVIOINNISTA  
 
 
{KOM(2009) 147 lopullinen} 
{SEC(2009) 386} {SEC(2009) 387}  
FI 2   FI TIIVISTELMÄ  
1. JOHDANTO  
Tämä raportti on tiivistelmä ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan komission valkoisen 
kirjan vaikutustenarvioinnista1. Valkoisen kirjan2 tavoitteena on laajentaa Euroopan tason 
keskustelua ilmastonmuutoksesta ja toteuttaa toimia sen varmistamiseksi, että EU ja 
jäsenvaltiot pystyvät kaikilla tasoilla sekä m äärittelemään että käytännössä toteuttamaan 
ratkaisuja ottaen huomioon, että useimmat sopeut umista koskevat aloitteet on toteutettava 
kansallisella, alueellisella tai paikallisella tasolla. 
Komissio hyväksyi vuonna 2007 vihreän kirjan ilmastonmuutokseen sopeutumisesta 
Euroopassa3. Sen jälkeen toteutettiin laaja julk inen ja toimielinten välinen kuuleminen4. 
Vaikutusten arvioinnissa hyödynne ttiin IPCC:n ne ljättä raporttia5, Euroopan 
ympäristökeskuksen, YTK:n ja WHO:n yhteistä raporttia ilmastonmuut oksen vaikutuksista 
Euroopassa6 sekä monia raportteja ja tutkimushankkeita , jotka käsittelivät ilmastonmuutoksen 
vaikutuksia ja siihen sopeutumista. Sitä täydent ävät alakohtaiset asiakirj at, joissa käsitellään 
vesistöihin sekä rannikko- ja merialueisiin liittyviä kysymyksiä7, maataloutta8 ja terveyttä9. 
2. ILMASTONMUUTOKSEEN SOPEUTUMINEN : JULKISEN POLITIIKAN UUSI SISÄLTÖ  
2.1. Keskeiset näkökohdat 
Haavoittuvuus (IPCC, 2007) on se taso, jonka saavutta misen jälkeen järjestelmä on altis, 
eikä pysty suojautumaan ilmastonmuutoksen  kielteisiltä vaikutuksilta, esimerkiksi 
ilmastovaihtelut ja äärimmä iset sääolot. Järjestelm än haavoittuvuus riippuu 
ilmastonmuutoksen luonteesta, laajuudesta, voim akkuudesta ja vaihtelust a sekä järjestelmän 
herkkyydestä ja sopeutumiskyvystä (kuvio 1). Vastaavasti sietokyky  (IPCC, 2007) on 
tällaisen järjestelmän kyky sietää häiriöitä ja  säilyttää sama perusrakenne sekä toiminnot. 
Tämä tarkoittaa, ettei proaktiivisia sopeutumis politiikkoja olisi rajattava ilmastonmuutoksen 
vaikutusten ja eri alojen, alue iden ja sosiaalisten ryhmien epätasaisen herkkyyden analyysiin. 
Ilmastonmuutos saattaa tuoda joillekin al oille, alueille tai ryhmille mahdollisuuksia 
prosesseihin, teknologiaan ja hallintoon liittyvään innovointiin.  
                                                 
1 SEC(2009) 387. Vaikutusten arvioinnissa on yksityiskohtaisempia alakohtaisia ja maantieteellisesti 
jaoteltuja tietoja. 
2 KOM(2009) 147. 
3 KOM(2007) 354 lopullinen, http://ec.europa.eu/environment/climat/adaptation/index_en.htm  
4 http://ec.europa.eu/environment/climat/adaptation/index_en.htm  
5 Alcamo et al., Climate Change 2007: Impacts, Adaptation and Vulnerability. Contribution of Working 
Group II to the Fourth Assessment Report of the Intergovernmental Panel on Climate Change, available 
on http://www.ipcc.ch/ipccreports/assessments-reports.htm 
6 Impacts of Europe's changing climate - 2008 indicator-based assessment, EEA Report No 4/2008, 
http://reports.eea.eur opa.eu/eea_report_2008_4/en/  
7 SEC(2009) 386. 
8 SEC(2009) 417. 
9 SEC(2009) 416. 
FI 3   FI Luonnon monimuotoisuus, ekosysteemit sekä väes töön ja talouteen liit tyvät tekijät voivat 
sopeutua itsestään (autonomisesti), jos muut olosuhteet ovat suotuisat, ilman keskushallinnon 
toimia ilmastonmuutoksen lopullisten vaikutuste n lieventämiseksi. Ne voivat myös hyötyä 
ilmastonmuutoksen vaikutuksista ja saada aikaan muita taloudellisia, sosiaalisia ja ympäristövaikutuksia sekä siirtää ilmastovaikutuksia muualle.  
FI 4   FI Kuvio 1: Ilmastonmuutokseen liittyvää herkkyy ttä ja sopeutumista koskeva teoreettinen 
kaavio. Lähde: Euroopan ympäristökeskus, 2008. 
Altistus Herkkyys
Kyky sopeutuaMahdolliset
vaikutukset
HaavoittuvuusSosio-ekonominen ja 
institutionaalinen
valmiusHalu sopeutuaIlmastonmuutos
SopeutuminenAltistus Herkkyys
Kyky sopeutuaMahdolliset
vaikutukset
HaavoittuvuusSosio-ekonominen ja 
institutionaalinen
valmiusHalu sopeutuaIlmastonmuutos
Sopeutuminen
 
Suunniteltuja sopeutumistoimia tarvitaan näin ollen monialaisen lähestymistavan  
muodostamiseksi. Tällä pyritään parantamaan  luonnon ja taloudellisen järjestelmän 
sietokykyä ja/tai helpottamaan erityistä sopeutumista, usein keskipitkällä tai pitkällä 
aikavälillä.  Julkisilla toimilla suunnataan julkis ten hyödykkeiden tuotantoa ja jaetaan 
tasapuolisesti tietoa ilmaston haavoittuvuudesta se kä sopeutumisvaihtoehtojen kustannuksista 
ja hyödyistä. 
Koska sopeutumiseen sovellettavasta tulevast a peruslinjasta vallitsee suuri epävarmuus, 
olisikin hyväksyttävä joustavia tai mukautuvia hallintotoimia ja arvioitava vaihtoehtoisten 
strategioiden toimivuus useide n skenaarioiden näkökulmasta10. Vaikutustenarvioinnin 
analyysi perustuu kokonaisvaltaiseen arviointilähestymistapaa, jossa tarkastellaan asiaa tarkemmin kuin vain ilmastonmuutoksen suorien vaikutusten ja taloud ellisten vaikutusten 
osalta. Siinä käsitellään ekosysteemipalvelujen laajaa roolia ja ilmastonmuutoksen sosiaalista ulottuvuutta (kuvio 2). Tähän arviointiin voidaan lisätä muita tietoja mahdollisista 
vaikutuksista, joita voi esiint yä ilmaston ennustettujen muut osvaihtoehtojen myötä sekä 
autonomisen sopeutumisen myötä tai ilman sitä. Ti edot ovat erittäin haja naisia tällä hetkellä. 
Tutkimuksen kuudennen ja seitsemännen puiteohjan mukaisissa tutkimushankkeissa on edistytty johdonmukaisten skenaarioiden laatim isessa. Niillä voidaan edelleen arvioida 
yhdennetysti ilmastonmuutokseen sopeutumispolitiikkoja sekä päästöjen vähentämispolitiikkoja. 
                                                
 
10 Hulme M. (2008), “Is Climate Prediction a Limit to Adaptation?”, Euroopan komissiossa pidetty luento 
22. toukokuuta 2008 - School of Environmental Sciences, University of East Anglia. 
FI 5   FI Kuvio 2: Ilmastonmuutoksen mahdollisten va ikutusten ketju. Lähde: Ympäristöasioiden 
pääosasto, perustuu Euroopan ympäristökes kuksen lähteisiin vuodelta 2008 ja IPCC:n 
lähteisiin vuodelta 2007. Mahdolliset vaikutukset  ovat vaikutuksia, joita voi esiintyä ilmaston 
muuttuessa ennustetusti. S opeutumista ei tarkastella. 
Muutokset ekosysteemien
olosuhteissa ja 
ekosysteemipalveluissa
Vaikutukset ekosysteemipalveluihin
Raaka-aineet
(ruoka, juomavesi, puu/kuitu, polttoaine)
Sääntely
(Ilmasto, tulvat, taudit, veden puhdistus)
KulttuuriTaloudelliset vaikutukset
Infrastruktuurit ja fyysinen pääoma
(vahingot, tappiot)
Tuotanto ja kulutus
(prosessit, kuluttajien käyttäytyminen, kasvumahdollisuudet
tuotannon vaihtelut/keskeytykset)
Työllisyys
Meren pinnan nousu
Tulvat
Veden vähyys, kuivuusLajien fenologia
VedenlaatuMetsäpalot
Maaperän
huonontuminenLajien jakautuminen
Ikiroudan/jään
sulaminenIlmastonmuutos
Vaihtelut
Kasvihuonekaasujen
päästöt ja pitoisuudet
Lämpötila & Sade
Vaihtelu
(keskisarvo & ääriarvot)
Myrskyt
Alailmakehän otsoni Sosiaaliset vaikutukset
Terveys (kuolleisuus, sairaudet, työvoiman tuottavuus)
Jakaumavaikutukset (sosiaaliset ryhmät, alueet)
Resurssikonfliktit
Siirtolaisuus
Yhteiskuntarakenne
Hallinto
 
2.2. Haavoittuvimpien EU-sektoreiden ja alueiden löytäminen 
Euroopan haavoittuvimmat alueet (Euroopan ympäristökeskus, 2008) ovat Etelä-Eurooppa, 
Välimeren alue, syrjäisimmät alueet ja arktin en alue. Lisäksi vuoristoalueet, kuten Alpit, 
saaret, rannikko- ja kaupunkialueet ja tiheästi asutut tulvatasangot kohtaavat erityisiä 
ongelmia. Pohjois- ja Länsi-Euroopassa lievemmän ilmastonmuutoksen ennustetaan aiheuttavan sekä kielteisiä että myönteisiä vaikutuksia, joiden välin en tasapaino on varsin 
monisäikeinen. 
Ilmastonmuutoksen mahdolliset vaikutukset ovat  todennäköisempiä aloilla, jotka nojautuvat 
ekosysteemipalveluihin, veden saatavuuteen ja  ilmasto-oloihin. Tällaisia ovat maa- ja 
metsätalous, kalastus ja vesiviljel y, energia- ala sekä matkailu.  
Haavoittuvimmilla ryhmillä (vanhukset, lapset, vammaiset ja kroonisesti sairaat) on 
todennäköisesti suurempia ongelmia sopeut ua ilmastonmuutokseen. Tämä aiheuttaa 
mahdollisesti ongelmia oikeudenmukaisen kohtel un ja toimien jakautumisen osalta. Tämä 
herättää kysymyksen siitä, olis iko suunniteltuja sopeutumisto imia pyrittävä suuntaamaan 
erityisesti näihin ryhmiin tai sovellettava toimien jakautumista koskevaa analyysiä oikeudenmukaisen sopeutumisstrategian varmis tamiseksi. Tehokkaan sopeutumisen esteenä 
todetaan usein haavoittuvimpien ryhmien osalta  olevan resurssien puutteen. Kuitenkin myös 
muut rahoitusmekanismit ja markkinoiden ongelm at vähentävät sopeutumisen mahdollista 
tehokkuutta. 
Euroopan komissiossa arvioidaan jo haavoittuvuusindikaattoreiden  toteuttamiskelpoisuutta ja 
kehitetään vaihtoehtoisia indikaattoreita,  joita voitaisiin hyödyntää  alakohtaisesti ja 
alueellisella tasolla. Niitä voidaan mahdollisesti käyttää arvioitaessa edelleen EU:n laajuisia 
FI 6   FI sopeutumistoimia. Tämä edellyttäisi talous-,  sosiaali- ja ympäristökysymyksiä koskevien 
indikaattoreiden yhdistämistä eri ilmastoskenaario issa, jotta eri aloille ja alueille aiheutuvat 
riskit saataisiin selville. 
2.3. Toimet on koordinoitava paremmin eri tasoilla 
Jotkut jäsenvaltiot ovat jo pitkällä sopeut umistoimien suunnittelussaan ja niillä on jo 
toimintapolitiikkoja. Toiset sen sijaan vasta määrittävät ongelmia ja keskustelevat siitä, 
millaisia toimia olisi toteutettava. Sopeutumista koskevissa nykyisissä kansallisissa suunnitelmissa tunnustetaan, että  jäsenvaltioiden vä listä koordinaatiota tarvitaan ja että 
sopeutumisen tarkastelusta yhde nnetyllä ja koordi noidulla tavalla EU:n  tasolla on hyötyä.  
Syyt toimien toteuttamiselle EU:n tasolla ovat seuraavat: 
• Ilmastonmuutoksesta seuraa valtion rajat ylittäviä vaikutuksia , jotka edellyttävät eri 
jäsenvaltioiden väliseen yht eistyöhön perustuvia sopeutum istoimia, joita koordinoidaan 
myös asianosaisten EU:n ulkopuolisten valtioiden kanssa (esimerkiksi 
tulvansuojelutoimenpiteet joen yläjuoksulla); 
• Sopeutumisstrategian on perustuttava solidaarisuuteen , koska ilmastonmuutoksen 
vaikutukset vaihtelevat maantieteellisesti mahdo llisesti suurestikin, mikä tarkoittaa, että 
vaikutukset voivat vaihdella me rkittävästi EU:n alueella. 
• Jotta voitaisiin välttää s opeutumisen epäonnistuminen (mal-adaption ) (sopeutumistoimet 
siirtävät vaikutukset toiselle alueelle, to iseen maahan, toiselle alalle tai toiseen 
sosiaaliryhmään, tai pahentavat niitä), on usein parasta toteuttaa monenkeskisiä tai 
Euroopan tason toimia. 
• Ilmastonmuutos aiheuttaa suuria vaikutuksia se ktoreilla, jotka ovat pitkälle yhdentyneitä 
EU:n tasolla yhtenäismarkkinoiden ja yhteisten politiikkojen  kautta. Sopeutuminen 
voidaan ottaa huomioon EU:n määrärahoissa  jäsenvaltioiden varo jen täydentämiseksi. 
• Ulkoisten toimien osalta voidaan todeta, että EU:n tason neuvotteluoi keuksien lisääminen 
jäsenvaltioiden neuvotteluoikeuksien sijaan  voi antaa EU:lle tietyillä sektoreilla johtavan 
aseman  sopeutumistoimissa. 
3. V
ALKOISEN KIRJAN TAVOITTEET  
Sopeutumista koskevan tiedonannon erityisenä ta voitteena on yksilöidä EU:n tason poliittiset 
välineet ja laatia lyhyen ja keskipitkän ai kavälin työohjelma seur aavien toimien avulla: 
– Parannetaan tietopohjaa, joka koskee haavoittu vuutta ilmastonmuutokselle (vaikutukset ja 
sopeutumiskyky) sekä sopeutumisvaih toehtojen kustannuksia ja hyötyjä; 
– Varmistetaan no-regret- ja win-win-toimenpiteiden varhainen toteuttaminen ja vältetään 
sopeutumisen epäonnistuminen (mal-adaption); 
– Parannetaan sopeutumispolitii kkojen koordinointia käynniste tään seuraavien vaiheiden 
arviointia koskeva prosessi sekä tu levaa rahoitusta koskeva keskustelu. 
FI 7   FI 4. MAHDOLLISTEN VAIHTOEHTOJEN ARVIOINTI  
Edellä mainittujen tavoitteiden edistämiseksi on eroteltava kaksi eri vaihtoehtotasoa: 
– yleinen lähestymistapa, jolla edistetään sopeutumistoimia kaikilla tasoilla. 
– EU:n tason toimien kehys.  
4.1. Sopeutumiseen sovellettavan lähestymistavan vaihtoehdot 
Sopeutumiseen liittyviä julkisen sektorin strate gioita, suunnitelmia ja hankkeita on useita, ja 
jokainen niistä edellyttää h aavoittuvuuden sekä kustannusten ja  hyötyjen arviointia. On 
kuitenkin mahdollista luokitella sopeutumisvaih toehdot kolmeen laajaan kategoriaan, jotka 
perustuvat yleiseen lähestymistapaan: 
• ”Harmaaseen” infrastruktuuriin  liittyvät lähestymistavat , joissa teknisillä tai 
rakentamistoimilla parannetaan yhteiskunnan sosi aaliselle ja taloudel liselle hyvinvoinnille 
tärkeiden rakennusten ja infrastruktuurin  kykyä kestää äärimmäisiä sääoloja; 
• ”Vihreät” rakenteelliset lähestymistavat,  joilla lisätään ekosysteemien sietokykyä  
samalla kun pyritään pysäyttämään biologisen monimuotoisuuden katoaminen ja 
ekosysteemien huonontuminen sekä säil yttämään veden kiertokulku. Näissä 
lähestymistavoissa hyödynnetään ekosysteemien tarjoamia toimintoja ja palveluja, ja 
niiden avulla voidaan löytää kustannustehokkaampia ja joskus toteuttamiskelpoisempia sopeutumisratkaisuja kuin tukeutumalla pelkästään harmaaseen infrastruktuuriin.   
• ”Pehmeät” muut kuin rake nteelliset lähestymistavat , joissa suunnitellaa n ja sovelletaan 
politiikkoja ja menettelyjä, maankäytön valvon taa, tiedon jakamist a sekä taloudellisia 
kannustimia katastrofialttiuden vähentämiseksi tai estämiseksi. Ne edellyttävät taustalla 
olevan inhimillisen järjestelmän  tarkempaa hallintaa. 
4.1.1.  Vaihtoehtojen arviointi 
Tässä vaikutustenarvioinnissa ei  voida käsitellä EU:n 27 jä senvaltion ja er i sektoreiden 
haavoittuvuustasojen eroavaisuuksia eikä sope utumisvaihtoehtojen soveltamisalaa. Tässä 
raportissa ei myöskään valita suositeltavinta vaihtoehtoa, koska kai kkien kolmen edellä 
esitellyn lähestymistavan on oltava minkä  tahansa politiikkavaihtoehdon osa.  
Sopeutumispolitiikkojen kustannusten ja hyötyjen  arvioinnissa on tarkasteltava EU:n ja 
kansallisten toimien (kuten yhteinen maatalouspolitiikka ja koheesiorahastot, ympäristö-, 
terveys- ja yrityspolitiikat) kokonaisuutta sekä sitä, miten useiden politiikkojen 
uudelleensuuntaamisella ja uud elleenmuotoilulla voidaan saada sopeutumistoimista 
kustannustehokkaampia, nopeampia ja joustavia.  Ilmastonmuutosennusteiden epävarmuuden 
vuoksi saattaa olla vaik eaa toteuttaa varhaisia ja suunna ttuja toimia ka ikilla aloilla. 
Varhaisista toimista voidaan kuitenkin saada selkeitä taloudellisia hyötyjä ennakoimalla 
mahdollisia vahinkoja ja minimoimalla uhat ekosysteemeille, ihmisten terveydelle, taloudellisille kehitykselle, ra kennuksille ja infrastruktuurille. Ilmastonmuutosennusteissa nyt 
nähtävät suuntaukset olisi otet tava huomioon päätöksenteossa jo  nyt tiettyjen investointien 
osalta, jotka ovat kokonaisuudessaan edelleen kä ytössä, kun ilmastonmuutoksen vaikutukset 
materialisoituvat kokonaisuudessaan. 
FI 8   FI Autonomiset ja suunnitellut sopeut umisvaihtoehdot voivat aiheuttaa 
ympäristökustannuksia , joita on käsiteltävä kestävyysar vioinneissa. Erityi sesti on tärkeää 
suorittaa yhdennetty arvi ointi päästöjen vähentämisestä ja  ilmastonmuutoksen vaikutuksiin 
sopeutumisesta: sekä energiaan että maankä yttöön liittyviin pääs töjen vähentämistä 
koskevissa strategioissa olisi otettava  huomioon näiden alojen haavoittuvuus 
ilmastonmuutokselle. Lisäksi joitakin sopeutumisvaihtoehtoja (erityisesti vesihuoltoa ja jäähdytystä koskevia vaihtoehtoja) olisi arvi oitava tarkemmin. Tämä vahvistaa yhdennetyn 
maan ja veden arvioinnin tärkeyttä, koska ta voitteena on varmistaa vähäisten luonnonvarojen 
(maa, vesi) optimaalinen jako. Myös muita ympäristövaikutuksia on tutkittava niin pian kuin mahdollista, jotta voidaan suunnitella kestäviä s opeutumispolitiikkoja ja välttää sopeutumisen 
epäonnistuminen. 
Sosiaalisten vaikutusten osalta ilmastonmuutokseen sopeutumista koskevan strategian on 
oltava sosiaalisesti oikeudenmukainen, erityis esti työllisyyden, tasapuolisuuden ja toimien 
jakautumisen vaikutusten osalta. Myös henkis een pääomaan olisi kiinnitettävä huomiota; 
erityisesti olisi kiinnitettävä huomiota tietämykseen, joka koskee ilmastonmuutokseen 
sopeutumiseen liittyviä haasteita, ja koulutusinve stointeihin, jotta voidaan varmistaa, että 
Euroopan kansalaisilla on ilmastonmuutokseen s opeutumisen edellyttämät tiedot ja taidot. 
Sopeutumisstrategioilla on tarvi ttaessa helpotettava rakenteel lisia muutoksia ja annettava 
talouden kehittymiselle ja vihreiden työpaikko jen luomiselle uusia mahdollisuuksia. Samalla 
on toimittava solidaarisesti haavoittuvia ryhmiä kohtaan. 
4.1.2.  Sopeutumistoimenpiteiden priorisointi 
Osa sopeutumistoimenpiteistä on toteutettava joko siksi, että niistä  saadaan hyötyä lyhyellä 
aikavälillä ennusteiden epävar muuksista huolimatta (no-re gret-toimet); tai koska ne 
hyödyttävät sekä päästöjen vähentämistä että  vaikutuksiin sopeutumista (win-win): 
• infrastruktuurin kehittämistä tai rakentamista  olisi vältettävä suuririskisillä alueilla 
(kuten tulvatasanteilla tai vede npuutteesta kärsivillä alueilla); 
• infrastruktuuri ja rakennuks et olisi suunniteltava niin, että minimoidaan energian 
ja veden kulutus ja parannetaan ta ajama-alueiden vedenpidätys- ja 
jäähdytyskykyä; 
• olisi varmistettava tulvien ja ranni kko-alueiden hallinta, johon sisältyy 
tulvatasanteiden tai marskimaiden luominen ja ennallistaminen. Niillä voidaan 
lisätä tulvien tai vedenpi nnan nousun hallintakapasit eettia ja tukea biologisen 
monimuotoisuuden ja luontot yyppien suojelutavoitteita; 
• olisi parannettava riskivalmiutta  ja valmiussuunnitelmia (myös 
ilmastonmuutokseen liittyvien riskien). 
4.2. Vaihtoehdot EU-tason toimiksi 
Edellä mainittujen tavoitteiden valossa EU:n tulevalle sopeutumispolitiikalle on kolme 
keskeistä strategista vaihtoehtoa: 
– Vaihtoehto A (perustaso) , jonka mukaan sopeutumisstra tegioita olisi laadittava 
ainoastaan autonomisen sopeutumisen ja kansallisen tason toimien osalta. EU:n toiminta ei muuttuisi. Tästä voisi seurata useita puutteita toimissa sekä mahdollisesti 
FI 9   FI sopeutumisen epäonnistuminen. Tämä va ihtoehto hylättiinkin jo varhaisessa 
vaiheessa. 
– Vaihtoehto B (EU:n sopeutumisstrate giaa edistävät ja tukevat toimet)  tarkoittaa, 
että tämän raportin päätelmiä hyödynnetään EU :n sopeutumisstrategian edistämiseksi 
edelleen. Ensisijaisia olisivat käynnissä  olevien aloitteiden mahdollisuuksien 
parantaminen, erityisesti kansallisella ta solla, tai koordinaatioon ja tietämyksen 
lisäämiseen tähtäävät ohjelmat. Lisäksi et usijalla on koko EU:n toimintapolitiikan ja 
välineiden läpikäynti ja EU:n sopeutumis politiikan hallinnoinnin käynnistäminen 
edistymisen seuraamiseksi ja tu levien toimien pohjustamiseksi. 
– Vaihtoehto C (sopeutumista ko skeva EU:n toimintaohjelma)  täydentäisi edellistä. 
Ensisijaisia toimia olisivat kest äviä sopeutumistoimia tukevat uudet 
lainsäädäntöaloitteet. Kansallisia ja alueellisia sopeutumisstrategioita tarkistettaisiin ja yhdenmukaistettaisiin. Haavoittuvuuteen li ittyvä epävarmuustaso vaikutusten sekä 
sopeutumistoimenpiteiden kustannusten ja  hyötyjen osalta ei mahdollista toimien 
lopullista lukkoonlyömistä ennakolta. Li säksi EU:n tason toimia (kuten 
maankäyttöön ja metsänhoitoon liittyviä toim ia) on arvioitava systemaattisemmin. 
Monet sopeutumistoimista kuuluvat kansal liseen tai paikalli seen toimivaltaan. 
Lopuksi voidaan mainita, että tätä vaihtoehtoa pidetään ennenaikaisena, ennen kuin monivuotista rahoituskehystä (2013–2020) koskevat poliittiset prioriteetit on 
asetettu. 
Nykyisen tilanteen perusteella va litaan vaihtoehto B. Tämä vaihtoehto tarjoaa riittävän 
yhdistelmän toimia, jotta voidaan muodostaa strateginen näkemys EU:n sopeutumispolitiikan kehittämiseksi ja kehittää valikoima joustavia ja nopeasti toteutettavia ensisijaisia toimia. Tämä vastaa näin ollen lyhyen aikavälin strategiaa  (vuoteen 2012 saakka), joka alkaa EU:n 
lainsäädännön tämänhetkisestä täytäntöönpanotilan teesta (mukaan luettu ina käynnissä olevat 
aloitteet, joiden osalta tavoitteita ei ole vi elä saavutettu) ja sopeutumisstrategioiden ja 
vastaavien järjestelmien kehittämisestä EU:n  jäsenvaltioissa niiden UNFCCC-velvoitteiden 
mukaisesti. Tässä vaihtoehdossa  oletetaan, että autonomisia tai jäsenvaltioiden ohjaamia 
sopeutumistoimia toteutetaan, ja ehdotetaan pehmeiden välineiden käyttöä sekä tuetaan 
toimia, jotka voivat edistää sopeutumista lyhyellä aikavälillä, ehkäistä tietyssä määrin sopeutumisen epäonnistumista ja antaa järjestelmille EU:n tason lisäarvoa. 
5. S
EURANTA JA ARVIOINTI  
Euroopan komissio on kehitt änyt yhdessä Euroopan ympä ristökeskuksen kanssa 
sopeutumisindikaattoreita, joiden avulla s aadaan tietoja tiettyjen alojen tai alueiden 
haavoittuvuudesta ja voidaan antaa palautetta siit ä, miten politiikoilla ja toimilla on onnistuttu 
ratkaisemaan ongelmia. Niillä voidaan myös arvioida toimien riittävyyttä, tehokkuutta ja 
joustavuutta.  
Nämä Euroopan laajuiset keskeiset sopeutumisindikaattorit perustuvat sovittuihin 
määritelmiin. Niiden avulla komissio voi raporto ida saavutetusta kehityksestä ja varmistaa 
joustavan lähestymistavan pä ätöksentekoon. Strategiaa void aan mukauttaa ensimmäisen 
kerran, kun UNFCCC:n sopimus uusista päästöjen vä hentämistä koskevista toimista on tehty. 
Näiden uusien, päästöjen vähentämiseen täht äävien toimien kunnianhimoisuustaso vaikuttaa 
EU:n alueen sopeutumistoimien laajuuteen. 
FI 10   FI Raportointijärjestelmät määritellään myöhemmin. Ne perustuvat tietojenv aihtokeskukseen ja 
yhdenmukaiseen lähestymistapaan, jolla vo idaan minimoida hallinnollinen taakka.