Alueiden komitean lausunto aiheesta:

"Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 'Vihreä kirja alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa' johon sisältyy ehdotus neuvoston suositukseksi 'Alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa'", ja "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 'Toimintasuunnitelma Internetin käyttöturvallisuuden parantamiseksi'"

(98/C 251/10)

ALUEIDEN KOMITEA, joka

ottaa huomioon vihreän kirjan seurantaan liittyvän komission tiedonannon aiheesta "Alaikäisten ja ihmisarvon suojelu audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa", johon sisältyy ehdotus neuvoston suositukseksi aiheesta "Alaikäisten ja ihmisarvon suojelu audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa" (), sekä komission ehdotuksen neuvoston päätökseksi aiheesta "Toimintasuunnitelma Internetin käyttöturvallisuuden parantamiseksi" (),

ottaa huomioon neuvoston 26. tammikuuta 1998 perustamissopimuksen 198 c artiklan ensimmäisen kohdan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto,

ottaa huomioon komitean puheenjohtajan 20. tammikuuta 1998 tekemän ja työvaliokunnan 12. maaliskuuta 1998 vahvistaman päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 7:n "Koulutus, ammattikoulutus, kulttuuri, nuoriso, urheilu, kansalaisten oikeudet" tehtäväksi,

ottaa huomioon valiokunta 7:n huhtikuun 1. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 54/98 rev., jonka esittelijä oli Laurette Onkelinx,

hyväksyi 13. 14. toukokuuta 1998 pitämässään 23. täysistunnossa (toukokuun 14. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon.

1. Johdanto

1.1. Poliittinen lähentyminen

1.1.1. Alueiden komitea toteaa tyytyväisenä, että komissio, neuvosto, Euroopan parlamentti ja jäsenvaltiot ovat saavuttaneet laajan poliittisen yksimielisyyden Internetin käyttöturvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä niin toimien tärkeysjärjestyksen kuin suuntalinjojen osalta.

1.1.2. Alueiden komitea yhtyy tähän laajaan yksimielisyyteen suositus- ja toimintasuunnitelmaehdotuksissa esitetyssä muodossa. Komitea ilmaisee tyytyväisyytensä myös asiakirjoissa vallitsevaan kulttuurisidonnaisten ja tietoliikenneammattien teknisempien huolenaiheiden väliseen tasapainoon.

1.2. Asiakirjojen yhteensopivuus

1.2.1. Komissio painotti näiden kahden asiakirjan yhteensopivuutta jo vuonna 1996 julkaisemissaan asiakirjoissa "Vihreä kirja alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa" ja "Komission tiedonanto Internetin laiton ja haitallinen sisältö".

1.2.2. Alueiden komitea korostaa näistä aiheista antamassaan lausunnossa () aivan erityisesti yhdenmukaisuuden tarvetta.

1.2.3. Huoli yhteensopivuudesta ilmenee myös näiden kahden käsillä olevan asiakirjan välisestä suhteesta. Komission mukaan:

ehdotus neuvoston suositukseksi, joka seuraa tiedonantoa vihreän kirjan "Alaikäisten ja ihmisarvon suojelu audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa" seurannasta, on luonteeltaan juridinen, ja sillä pyritään edistämään yhteisiä suuntaviivoja kansallisen itsesääntelykehyksen toteuttamiseksi alaikäisten ja ihmisarvon suojelua varten;

toimintasuunnitelmassa ehdotetaan konkreettisia toimia, joita varten yhteisön on myönnettävä määrärahoja ja joilla edistetään Internet-teollisuuden kehittymiselle suotuisia olosuhteita.

2. Yleistä

2.1. Alue- ja paikallishallintoelinten osallistuminen

2.1.1. Alueiden komitean mielestä ehdotettu juridinen väline eli suositus on tilanteeseen sopiva pyrittäessä pääasiassa edistämään kaikkien asianomaisten omaehtoista osallistumista alaikäisten ja ihmisarvon suojeluun liittyvien toimien määrittämiseen, toteuttamiseen ja arviointiin.

2.1.2. Myös läheisyysperiaatetta kunnioitetaan täydellisesti painotettaessa erityisesti tarvetta ryhtyä jäsenvaltiotason toimiin. Yhteisötason toimilla pyritään puolestaan takaamaan yhdenmukaisuus ja maksimoimaan kansallisten toimien tehokkuus ehdottamalla yhteisiä suuntaviivoja itsesääntelyn, koordinaation sekä Euroopantason ja kansainvälisen yhteistyön alalla.

2.1.3. Alaikäisten ja ihmisarvon suojelun ongelmakenttä vaatii ennen kaikkea jäsenvaltiotason ratkaisuja, joissa otetaan huomioon online- ja Internet-palveluiden kansainvälinen ja hajautettu luonne. Toisaalta jäsenvaltioiden ratkaisut eivät voi olla täysin toimivia ilman tietynasteista yhteisötasoista ja kansainvälistä koordinaatiota ja yhteistyötä.

2.1.4. Komitea pahoittelee kuitenkin, ettei suositus- ja toimintasuunnitelmaehdotuksessa oteta millään muotoa huomioon alue- ja paikallishallintoelimiä, vaikka ne osallistuvat monella tapaa valistustyöhön mm. koulutuksen järjestäjinä sekä kansalaisia lähellä olevana hallintotasona. Ne ohjailevat myös paikallispoliisin toimintaa ja poliisiviranomaisten kouluttamista.

2.2. Kaikkien tahojen osallistuminen

2.2.1. Suositusehdotuksella pyritään edistämään kaikkien asianosaisten (käyttäjät, kuluttajat, yritykset ja viranomaiset) osallistumista alaikäisten ja ihmisarvon suojelemiseksi annettavien toimenpiteiden määrittämiseen, toteuttamiseen ja arviointiin.

2.2.2. Tässä yhteydessä on syytä korostaa kaikkien tahojen osallistumista, mikä tarkoittaa myös uusien tietopalvelujen käyttäjiä. Valtioissa, joissa on jo annettu asiaa koskevia toimintaohjeita ja joissa on asianomaisia teollisuudenaloja edustavia rakenteita, havaitaan yhtäältä vaikeus saada mukaan käyttäjät (joilla ei välttämättä ole edustusrakennetta) ja toisaalta, miten tärkeää juuri käyttäjien mukanaolo on toimien hyväksyttävyyden ja uskottavuuden kannalta. Vaikeuksista huolimatta jäsenvaltioiden viranomaisten pitäisi tarvittaessa puuttua edustuksellisuuden vajeeseen.

3. Erityistä

3.1. Kansallinen itsesääntelykehys

3.1.1. Suositusehdotuksella pyritään edistämään online-palveluihin sovellettavan (voimassa olevaa säädöskehystä täydentävän) jäsenvaltioiden itsesääntelykehyksen luomista ehdotuksen liitteessä esitettyjen periaatteiden ja menettelytapojen mukaisesti.

3.1.2. Liitteessä esitetyt yhteiset suuntaviivat ovat kannattavia. Ne sisältävät jäsenvaltioiden itsesääntelykehyksen neljä keskeistä osa-aluetta:

3.1.3. Aiemmin on jo painotettu asianosaisten, erityisesti käyttäjien kuulemista ja edustusta. Kunkin jäsenvaltion on järjestettävä omat kuulemisensa, jotka voivat poiketa toisistaan maan erityispiirteiden mukaan. Edustusta koskevan tavoitteen on kuitenkin oltava yhteinen Eurooppa-tason tavoite.

3.1.4. Käytännesääntöjen osalta muistutettakoon ennakkoon, että ne muodostavat hyödyllisen, ehkäisevän itsesääntelyjärjestelmän, joka takaa standardien hyväksyttävyyden sekä mahdollisuuden joustaviin ja nopeisiin reaktioihin epäilyttävää tai laitonta aineistoa havaittaessa. Itsesääntely ei saa johtaa asianosaisten omavastuuperiaatteesta luopumiseen, vaan sen on mahdollistettava velvollisuutensa täyttävien osapuolten toimien arviointi. Muistutettakoon, että itsesääntelyjärjestelmä ei korvaa säädöskehystä, vaan on osa sitä.

3.1.5. Oletettakoon siis, että käytännesäännöt sisältävät liitteessä mainittujen perussääntöjen lisäksi asianomaisille tahoille suunnatun (ja niille jäsenvaltion säädöskehyksen puitteissa kuuluvan) tiedon rangaistus-, kansalais- ja/tai hallintovastuun ja sääntöjen rikkomisesta mahdollisesti seuraavien rangaistusten luonteesta.

3.1.6. Edellä mainitun pohjalta komitea voi vain kannattaa ajatusta yhteisten tavoitteiden edistämisestä jäsenvaltioiden omien käytännesääntöjen luomiseksi, mikäli tavoitteiden toteuttamismenettelyt kuuluvat vastaisuudessakin niiden toimivaltaan. Euroopan unionin jäsenvaltioiden lähestymistapojen tai maissa vallitsevien mielipidesuuntien erot eivät nimittäin estä tehtyjen aloitteiden tietynlaista koordinointia. Mainittu koordinaatio on tarpeen, mikäli halutaan estää vastaavat kompastuskivet, joissa rikosoikeus kompuroi jäsenvaltioiden normiston kirjavuuden vuoksi.

3.1.7. Jäsenvaltiotason edustuselinten perustaminen on eittämättä tärkeä tekijä yhteisötason yhteistyön helpottamiseksi. Kyseisillä edustuselimillä on tärkeä tehtävä myös käytännesääntöjen luomisessa ja niiden arvioinnissa.

3.1.8. Jäsenvaltioiden itsesääntelykehysten säännöllinen arviointi on kehysten tehokkuuden ja uskottavuuden kannalta tärkeä tekijä. Yhteinen Eurooppa-tason arviointimenettely on välttämätön pyrittäessä vertailemaan kokemuksia ja saamaan kaikki Euroopan unionin jäsenvaltiot hyötymään niistä.

3.1.9. Edellä mainitun lisäksi toimintasuunnitelmaehdotuksella pyritään luomaan turvalliset olosuhteet yhtäältä eurooppalaisen vihjelinjaverkoston ("hot-lines") luomiselle ja toisaalta auttamaan itsesääntelystä vastaavia organisaatioita luomaan yhteiset suuntaviivat yhteisötason käytännesäännöille. Tällainen toimintalinja tukee siis suositusehdotuksen liitteessä mainittujen yhteisten suuntaviivojen toteuttamista.

3.2. Televisiopalvelut

3.2.1. Neuvoston kanta "Televisio ilman rajoja" -direktiivin tarkoittamien televisiopalveluiden yhteydessä käytettyyn väkivaltasuotimeen ei estä lähetystoiminnan harjoittajia tekemästä vapaaehtoisuuteen perustuvia kokeiluja uusien keinojen löytämiseksi alaikäisten suojelemiseksi. On selvää, että digitaalinen televisio tulee tarjoamaan analogista väkivaltasuodatinta joustavammat mahdollisuudet vanhempien vastuuseen perustuville valvonta- ja tietomekanismeille. On siis erittäin hyödyllistä, että suositusehdotus edistää tämäntyyppisiä kokeiluja.

3.2.2. Muistutettakoon kuitenkin, että tämäntyyppisten kokeilujen edistäminen ei saa johtaa siihen, että televisiotoiminnasta vastaavat elimet siirtävät vastuun muille tahoille alaikäisten fyysiselle, psyykkiselle ja moraaliselle kehitykselle mahdollisesti haitallisen aineiston osalta. Direktiivin "Televisio ilman rajoja" sekä jäsenvaltioiden sääntelykehysten säädökset ovat joka tapauksessa voimassa.

3.3. Yhteistyö oikeus- ja poliisiasioissa

3.3.1. Oikeus- ja poliisiviranomaisten välinen yhteistyö on tarpeen pyrittäessä taistelemaan tehokkaasti laittomia aineistoja vastaan. Yhteistyö on järjestettävä Euroopan unionin kolmanteen pilariin kuuluvan toiminnan puitteissa.

3.3.2. Yhteistyön kehittämiseksi on näin ollen annettava poliittinen sysäys. Alueiden komitean mielestä suositusehdotus tarjoaa oivat puitteet tällaiselle poliittiselle sysäykselle.

3.3.3. On kuitenkin tiedostettava, että jäsenvaltioilla on erilaisia käsityksiä laillisen ja laittoman aineiston välisestä rajasta. Tätä eroa ei kyetä poistamaan yhteistyöllä. Jopa jäsenvaltioiden sisällä vallitsee asiasta alueellisia ja kulttuurisia näkemyseroja, mikä on otettava huomioon.

3.4. Käyttäjien vastuuntunnon kartuttaminen ja joukkoviestintävalistus

3.4.1. Toimet, joilla pyritään herättämään alaikäisten vastuuntunto heidän käyttäessään av- ja tietopalveluita ja helpottamaan heidän pääsyään laadukkaisiin aineistoihin ja palveluihin kouluissa ja muissa julkisissa tiloissa, edellyttävät tietysti kaikkien osapuolten mobilisointia. Tässä yhteydessä ajatellaan etenkin vanhempien ja opettajien roolia asianmukaisten suojelumekanismien soveltamisessa kotona tai koulussa tapahtuvassa Internet-käytössä sekä yritysten roolia suodatusjärjestelmien kehittäjinä ja edistäjinä.

3.4.2. Alueiden komitea pahoittelee, että suositusehdotuksessa ei korosteta riittävästi alue- ja paikallisviranomaisten keskeistä roolia joukkoviestintävalistuksessa eikä opettajien mahdollisuuksia uuden tietotekniikan hallinnassa. Vaikka nuorten pääsyn parantaminen uusiin tietopalveluihin kouluympäristössä on välttämätöntä uuden teknologian ja tietotekniikan vastuullisen käytön oppimisen kannalta, tarvitaan myös koulutusohjelma, jolla pyritään yhtäältä antamaan nuorille välineet hyödyntää uuden teknologian tarjoamia mahdollisuuksia, toisaalta tarjoamaan opettajille tarvittavaa koulutusta nuorten ohjaamiseksi vastuulliseen käyttöön.

3.4.3. Ehdotus toimintasuunnitelmaksi sisältää tuen opettajille ja suurelle yleisölle suunnatuille Internet-valistustoimille. Ehdotusta seuraavan tiedonannon mukaan toimilla pyritään yhtäältä tekemään alan teollisuuden toteuttamat toimet tutuiksi itsesääntelyä sekä suodatus- ja luokittelujärjestelmien toimeenpanoa varten ja toisaalta saamaan vanhemmat ja opettajat luottamaan siihen, että lasten Internet-harrastus on turvallista.

3.4.4. Tässä ehdotuksessa sen kummemmin kuin suositusehdotuksessakaan ei puututa opettajien ja lasten Internet-käyttötaitoon opetus- ja oppimistarkoituksissa. Vaikka tämäntyyppisiä toimia sisältyykin toimintasuunnitelmaan "Oppiminen tietoyhteiskunnassa" ja etenkin sen toimintalinjoihin "Edistetään toimia, joilla koulutetaan opettajia ja kouluttajia sekä tuetaan heidän valmiuksiaan käyttää uutta tekniikkaa opetuksessa" ja "Tiedotetaan kaikille toimijoille uuden tekniikan suomista mahdollisuuksista opetuksessa", alueiden komitean mielestä nämä kaksi välinettä täydentäisivät toisiaan paremmin, mikäli niiden keskinäiset yhteydet olisi ilmaistu selvemmin.

3.5. Juridinen vastuu ja merkintä

3.5.1. Alueiden komitea korostaa, että monia vihreän kirjan sisältämiä kysymyksiä ei käsitellä tiedonannossa eikä suositusehdotuksessa. Esimerkkeinä mainittakoon toimijoiden vastuu ja merkintään liittyvä lähestymistapa online- ja Internet-palveluissa.

3.5.2. Vastuuseen liittyvät kysymykset (kenen ja millainen vastuu?) ovat oikeusturvan, kaikkien toimijoiden sekä online- ja Internet-palveluiden kehittämisen kannalta tärkeitä.

3.5.3. Alueiden komitea toteaa, että toimintasuunnitelman toimintalinjan "Tukitoimet" puitteissa on tarkoitus järjestää tarjouskilpailu Internetin tietosisällön ja käytön herättämien oikeusnäkökohtien arvioimiseksi. Oikeusnäkökohtiin keskittyvien syvällisten tutkimusten lisäksi olisi selvitettävä, aikooko komissio jatkaa vihreän kirjan oikeusnäkökohtia koskevaa valmistelutyötään ja miten se aiotaan tehdä, varsinkin nyt kun jäsenvaltiot tekevät omia ratkaisujaan (esim. Saksassa on osavaltioiden välisellä sopimuksella luotu asteittaisen vastuun periaate).

3.5.4. On myös ikävää, ettei suositusehdotuksessa käsitellä selvemmin online- ja Internet-palvelujen merkintään liittyvää ongelmakenttää, vaikka se mainitaan epäsuorasti käytännesääntöihin liittyvissä yhteisissä suuntaviivoissa. Vihreässä kirjassa nimittäin mainitaan PICS-standardi, joka on tällä hetkellä ainoa väline ottaa suhtautumiserot huomioon. Tämän lisäksi kuulemismenettely on synnyttänyt ajatuksen kaksitasoisesta merkinnästä (kuvaileva ja arvioiva), joka mahdollistaisi erilaisten arviointijärjestelmien luomisen turvaten samalla myönteiset olosuhteet palvelusivujen laajalle merkitsemiselle.

3.5.5. Yhteisö voisi tuottaa merkittävää "lisäarvoa" luomalla Euroopan unionin tasolla yhteisen kuvailevan merkintäjärjestelmän. Tällainen yhteinen järjestelmä mahdollistaisi erilaisten arviointijärjestelmien sekä jäsenvaltioiden sisäisten että kansainvälisten rinnakkaisen käytön. Näin otettaisiin huomioon Euroopan unionissa vallitsevat suhtautumiserot.

3.5.6. Mainittakoon tässä yhteydessä, että suunnitelman toimintalinjalla "Suodatus- ja luokittelujärjestelmien kehittäminen" tähdätään tämän tavoitteen toteuttamiseen, koska siinä suunnitellaan yhtäältä suodatus- ja luokittelujärjestelmien mahdollisuuksia kartoittavia ehdotuksia ja toisaalta pyritään takaamaan Euroopan unionin koordinoitu osallistuminen merkintäjärjestelmiä ja -pöytäkirjoja koskeviin kansainvälisiin sopimuksiin.

3.5.7. Edellä mainitun vuoksi on toivottavaa, että suositusehdotus saa komission pyrkimään yhteistyössä asianosaisten kanssa yhteiseen lähestymistapaan online- ja Internet-palvelujen suodatus- ja merkintäjärjestelmien määrittelyssä.

4. Päätelmät

4.1. Alueiden komitea ilmaisee tyytyväisyytensä unionin kaikkien tahojen poliittisten näkemysten lähentymiseen Internetin käyttöturvallisuuteen liittyvissä kysymyksissä. Tämän ansiosta komissio käsittelee ongelmakenttää hyvin johdonmukaisesti.

4.2. Komitea muistuttaa, että se on vaikuttanut toimivaltansa puitteissa merkittävästi tämän merkittävän ja rakentavan yksimielisyyden muodostumiseen. Siksi komitea pahoittelee, ettei suositus- eikä toimintasuunnitelmaehdotuksessa kiinnitetä enempää huomiota alue- ja paikallisviranomaisten perustavan tärkeään rooliin niiden laatimisessa.

4.3. Komitea painottaa uusien tietopalveluiden käyttäjien täysipainoisen edustuksen tärkeyttä alaikäisten ja ihmisarvon suojelutoimien määrittämisestä, toteuttamisesta ja arvioimisesta vastaavissa jäsenvaltiotason elimissä.

4.4. Vaikka kansallisten itsesääntelykehysten luominen (asettamalla yhteiset tavoitteet) osoittautuisi jäsenvaltioiden välillä tarvittavan yhteistyön edistäjäksi, alueiden komitea muistuttaa, että itsesääntelyjärjestelmä ei voi korvata säädöskehystä, vaan sen on oltava osa sitä.

4.5. Alueiden komitean mielestä suositusehdotuksen tulee myös johtaa siihen, että lähetystoiminnan harjoittajat alkavat etsiä uusia keinoja alaikäisten suojelemiseksi, etenkin tulevan digitaalisen television puitteissa.

4.6. Suositusehdotuksessa tulisi myös ottaa kantaa oikeus- ja poliisiviranomaisten yhteistyön syventämiseen Euroopan unionin kolmannen pilarin puitteissa.

4.7. Lisäksi alueiden komitea pahoittelee, ettei käyttäjien omavastuuseen liittyvää ongelmakenttää käsitellä riittävän laajasti, etenkään opettajien ja oppilaiden käyttäessä Internetiä opetus- ja oppimistarkoituksiin.

4.8. Lopuksi alueiden komitea esittää, että suositusehdotuksessa otettaisiin huomioon vihreässä kirjassa käsitellyt toimijoiden oikeusvastuuseen sekä online- ja Internet-palvelujen merkintään liittyvät tärkeät aiheet.

Bryssel, 14. toukokuuta 1998.

Alueiden komitean puheenjohtaja

Manfred DAMMEYER

() KOM(97) 570 lopull. - 97/0329 (CNS).

() KOM(97) 582 lopull. - 97/0337 (CNS) - EYVL C 48, 13.2.1998, s. 8.

() CdR 440/96 fin - EYVL C 215, 16.7.1997, s. 37.