Alueiden komitean lausunto aiheesta "Rajanylittävän ja alueidenvälisen yhteistyön edistämisstrategia laajentuneessa Euroopan unionissa – suuntaa-antava perusasiakirja tulevaisuutta varten"



Virallinen lehti nro C 192 , 12/08/2002 s. 0037 - 0042



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Rajanylittävän ja alueidenvälisen yhteistyön edistämisstrategia laajentuneessa Euroopan unionissa - suuntaa-antava perusasiakirja tulevaisuutta varten" (2002/C 192/09) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon Euroopan komission ja neuvoston velvollisuuden kuulla alueiden komiteaa rajanylittävän ja alueidenvälisen yhteistyön osalta perustamissopimuksen 265 artiklan nojalla, ottaa huomioon rajanylittävää ja alueidenvälistä yhteistyötä koskevat lukuisat huomiot ja suositukset, jotka sisältyvät moniin komitean antamiin lausuntoihin ja erityisesti lausuntoon CdR 145/98 fin "Paikallisyhteisöjen rajanylittävä ja ylikansallinen yhteistyö"(1) (esittelijä Günter Niederbremer) sekä lausuntoon CdR 269/2001 fin(2)"Laajentumisen työllisyyspoliittiset näkökohdat" (esittelijä Volker Schimpff), ottaa huomioon neuvoston helmikuussa 1974 antaman päätöslauselman alue- ja paikallisviranomaisten välisestä yhteistyöstä ja Berliinissä vuonna 1999 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston tekemät päätökset, ottaa huomioon asetuksen (EY N:o 1260/1999) rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä sekä Interreg III -ohjelmaa koskevat suuntaviivat, joissa korostetaan etenkin ehdokasvaltioiden kanssa ulkorajoilla toteutettavan yhteistyön tärkeyttä, ottaa huomioon laajentumisen vaikutuksesta ehdokasmaita reunustaville alueille annetun, 25. heinäkuuta 2001 hyväksytyn komission tiedonannon (KOM(2001) 437 lopullinen), jossa ehdotetaan eräitä toimia pitäen lähtökohtana nykyisten toimintalinjojen ja uusien toimenpiteiden kehittämisen entistä tehokkaampaa koordinointia ja lisätuen myöntämistä ulkorajoilla sijaitseville alueille, ottaa huomioon Euroopan raja-alueiden yhdistyksen (Association of European Border Regions, AEBR) alueiden komitealle tekemän tutkimuksen tulokset, ottaa huomioon valiokunta 1:n "aluepolitiikka, rakennerahastot, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus, rajanylittävä ja alueidenvälinen yhteistyö" 18. tammikuuta 2002 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 181/2000 rev. 2, jonka esittelijät olivat Anton Rombouts ('s-Hertogenboschin kaupunginjohtaja, NL/PPE) ja Markku Kauppinen (Kuhmon kaupunginjohtaja, FIN/ELDR), sekä katsoo, että Euroopan integraation tulevaisuutta varten - erityisesti laajentumista ajatellen - on suotavaa esitellä yhtenäinen rajanylittävän, alue- ja paikallisyhteisöjen välisen ja valtiolliset rajat ylittävän yhteistyön strategia, jossa otetaan huomioon alueiden ja kuntien kasvava tarve kehittää uusia, laajamittaisia ja järjestelmällisiä yhteistyömuotoja myös laajentumista ajatellen, hyväksyi 13. ja 14. maaliskuuta 2002 pitämässään 43. täysistunnossa (maaliskuun 13. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. I. Yleistä 1. Rajanylittävä, alue- ja paikallisyhteisöjen välinen (inter-territorial) ja valtiolliset rajat ylittävä (transnationaalinen) yhteistyö ovat Euroopan unionin ensisijaisia painepistealoja pyrittäessä saavuttamaan integraatio ja torjumaan maiden rajoista aiheutuvaa taloudellista ja sosiaalista pirstoutumista. Tämä vahvistetaan uudelleen toisessa koheesiota käsittelevässä kertomuksessa. 2. Kyseeseen tulee yhteistyö a) nykyisten jäsenvaltioiden alue- ja paikallisviranomaisten kesken b) nykyisten jäsenvaltioiden alue- ja paikallisviranomaisten ja ehdokasvaltioiden alue- ja paikallisviranomaisten kesken c) nykyisten jäsenvaltioiden, ehdokasvaltioiden sekä unionin laajentumisen jälkeisiin itä- ja etelärajoihin rajoittuvien kolmansien maiden alue- ja paikallisviranomaisten kesken. Saarien, vuoristoalueiden ja syrjäisten seutujen sekä ehdokasvaltioihin rajoittuvien EU:n nykyisten raja-alueiden asemaan on kiinnitettävä erityishuomiota. 3. Rajanylittävä, alue- ja paikallisyhteisöjen välinen ja valtiolliset rajat ylittävä yhteistyö edesauttavat "kansalaisten Euroopan" eli sellaisen Euroopan luomista, jossa ihmiset tutustuvat toisiinsa ja oppivat ymmärtämään ja kunnioittamaan keskinäisiä erojaan. Toisiin tutustumisen päämääränä on toisten ymmärtäminen. Tärkeintä ei ole saada valtioita vaan ihmisiä lähentymään toisiaan. 4. Jotta voitaisiin tehostaa jäsenvaltioiden ja komission toimista tiedottamista, lisätä niiden näkyvyyttä ja varmistaa tehokas koordinointi niiden välillä, Euroopan komissio on lisäksi pyytänyt jäsenvaltioita luomaan Interact-ohjelman, joka kattaa laajan joukon toimia Interreg-ohjelman kolmen eri osasen toimeenpanon tukemiseksi ja hyödyttää ehdokasvaltioihin ja yhteisön muihin naapurivaltioihin rajoittuvia alueita. Interact-ohjelmassa keskitytään erityisesti Interreg-aloitteen välittömiin tarpeisiin, ja se suunnataan suoraan Interreg-ohjelman ja siihen osallistuvien tahojen ja hankkeiden tukemiseen. Interreg-yhteisöaloite jakautuu kolmeen osaan ja lukuisiin yksittäisiin hankkeisiin. Oheistoimet ovat siten erittäin tärkeitä, jotta voidaan taata rajanylittävästä, alue- ja paikallisyhteisöjen välisestä ja valtiolliset rajat ylittävästä yhteistyöstä saatava lisäarvo. 5. Viime vuosien eurooppalainen integraatioprosessi ja yhteisön toiminnan lisääntyminen lähes kaikilla hallinnonaloilla ovat johtaneet siihen, että alueelliset viranomaiset Euroopan unionissa ovat joutuneet tekemisiin alati monimutkaistuvan politiikanmuotoilun kanssa. Tässä laajentuneessa kontekstissa viranomaiset ovat tulleet riippuvaisemmiksi strategisesta vuorovaikutuksesta muiden unionissa vaikuttavien paikallis- ja alueviranomaisten kanssa, ja niistä on siten tullut olennainen osa monitasoista eurooppalaista hallintotapaa. 6. Rajanylittävää, alue- ja paikallisyhteisöjen välistä ja valtiolliset rajat ylittävää yhteistyötä tehdään erityisesti silloin, kun kaikki asianosaiset hyötyvät siitä hallinnon, yhteiskunnan, talouden, kulttuurin, infrastruktuurin tai teknologian alalla. Kestävä yhteistyö voi onnistua vain, jos se saa kannatusta väestön keskuudessa ja jos kaikki osapuolet osallistuvat siihen. 7. Rajanylittävästä, alue- ja paikallisyhteisöjen välisestä ja valtiolliset rajat ylittävästä yhteistyöstä käytetään lukuisia määritelmiä. Alueiden komitea ehdottaa lähtökohdiksi seuraavia määritelmiä. Yhteistyömuotojen kokonaisuutta kutsutaan tässä euroopanlaajuiseksi (trans-European) yhteistyöksi. Siihen kuuluvat seuraavat yhteistyömuodot: - Rajanylittävä yhteistyö on maantieteellisesti toisiinsa rajoittuvilla tai meren toisistaan erottamilla alueilla toimivien paikallis- ja alueviranomaisten (mahdollisesti myös välilliseen julkishallintoon kuuluvien ja yksityisten toimijoiden) kahden-, kolmen- tai monenvälistä yhteistyötä. - Alue- ja paikallisyhteisöjen välinen (inter-territorial) yhteistyö on vailla yhteistä rajaa olevien alueiden paikallis- ja alueviranomaisten (mahdollisesti myös välilliseen julkishallintoon kuuluvien ja yksityisten toimijoiden) kahden-, kolmen- tai monenvälistä yhteistyötä. - Valtiolliset rajat ylittävä (transnationaalinen) yhteistyö on valtiollisten, alueellisten ja paikallisten viranomaisten ohjelma- ja hankeyhteistyötä. Yhteistyö keskittyy suurehkoihin, maantieteellisesti yhtenäisiin alueisiin, joilla toimijoita on vähintään kahdesta jäsenvaltiosta ja/tai kolmansista maista. 8. Tällaisen yhteistyön käynnistäminen kolmansien maiden alueiden kanssa on vieläkin vaikeampaa kuin Euroopan unionissa. Ulkorajoilla sijaitsevien alueiden ongelmana on, että näillä on käytössään välineet (Interreg sekä Phare, Tacis ja MEDA), jotka eivät sovellu kovinkaan hyvin rajanylittävään ja valtiolliset rajat ylittävään yhteistyöhön. Vaikeuksia ilmenee etenkin ehdokasvaltioiden kanssa tehtävässä yhteistyössä, vaikka entistä tiiviimpi yhteistyö onkin erityisen välttämätöntä niiden tulevan EU-jäsenyyden vuoksi. Unionin ulkorajat muuttuvat, kun siihen liittyy uusia jäsenvaltioita, ja ulkorajoilla toteutettaviin Interreg-ohjelmiin tulee osapuoliksi uusia alueita. Elintasoero on kuitenkin hyvin suuri etenkin Venäjään ja uusiin itsenäisiin valtioihin rajoittuvilla ulkoraja-alueilla, ja on erittäin tarpeellista kehittää yhteisiä mekanismeja ja välineitä. II. Rajanylittävä yhteistyö 9. Eurooppalaisten paikallis- ja alueviranomaisten rajanylittävän yhteistyön tärkeimpänä tavoitteena on yhdistää valtakunnan rajojen toisistaan erottamat alueet, joilla on yhteisiä ratkaisuja edellyttäviä yhteisiä ongelmia. 10. Rajanylittävää yhteistyötä edistävät - pitkä rajanylittävän yhteistyön perinne ja siitä saatu monipuolinen kokemus - kumppanuus- ja subsidiariteettiperiaatteisiin perustuva keskinäinen luottamus ja yhteistyö - paikallis- ja alueviranomaisten asianmukaiset yhteiset rakenteet rajanylittävälle yhteistyölle strategia- ja ohjelmatasolla - rajanylittävä kehitysajattelu tai -ohjelma - riittävä rahoitus. 11. Rajanylittävää yhteistyötä haittaavat - jäsenmaiden ja EU:n lainsäädännössä esiintyvät juridiset rajoitteet - erot hallintotasojen rakenteissa ja toimivaltuuksissa rajan molemmin puolin - riittämätön poliittinen tahto, varsinkin valtion tasolla, poistaa nykyiset esteet uudella lainsäädännöllä tai kahdenvälisillä sopimuksilla - paikallis- tai alueviranomaisten niukka kokemus ohjelmien kehittämisestä ja hallinnoimisesta - ongelmat eri määrärahavirtojen yhteensovittamisessa (esim. Interreg III C-, Phare/CBC- ja Tacis/CBC-ohjelmien puutteellinen yhteentoimivuus; EAKR:n alueellisuusperiaate) - kulttuurierot ja kielimuurit - EU-tason lainsäädäntö, joka ei vastaa tosiasioita (esim. Interreg III A -ohjelmaa koskevat Phare/CBC-, Tacis/CBC- ja EAKR-asetukset). III. Alue- ja paikallisyhteisöjen välinen yhteistyö 12. Tutustumisen lisäksi alue- ja paikallisyhteisöjen välisen yhteistyön tärkeimpänä tavoitteena on toisilta oppiminen ja yhteisten ongelmien ratkaiseminen yhdessä. Alueidenvälisen yhteistyön perustavoitteita ovat lisäksi - alueellisten kehittämis- ja koheesiopolitiikkojen ja -välineiden tehostaminen etenkin muita heikommin kehittyneillä alueilla, rakennehaitoista kärsivillä alueilla ja rakennemuutoksen kanssa kamppailevilla alueilla - komission määrittelemiin erityiskysymyksiin liittyvä yhteistoiminta (esim. TTK-toiminta ja pk-yritykset, tietoyhteiskunta, matkailu, kulttuuri ja sen työllisyysvaikutukset, yritykset ja ympäristö jne.). 13. Alue- ja paikallisyhteisöjen välistä yhteistyötä edistävät - vahva poliittinen tuki - yhteistyötä edesauttava vahva kumppanuusside - yhteisten tavoitteiden ja yhteisen toiminnan painopistealojen täsmällinen määrittäminen - asianmukaiset, yhteistyön ohjaamiseen ja erityishankkeiden toteuttamiseen soveliaat rakenteet. 14. Alue- ja paikallisyhteisöjen välistä yhteistyötä haittaavat - tilapäiset ja valikoivat intressit, joiden yhteydessä tähdätään lyhyen aikavälin tavoitteisiin - yhteistyöperinteen puuttuminen - puutteelliset taloudelliset ja henkilöstöresurssit sekä kielelliset vaikeudet - vaillinaiset toimivaltuudet yhteistyöhön - yleisen oikeudellisen välineen puuttuminen. IV. Valtiolliset rajat ylittävä yhteistyö 15. Valtiolliset rajat ylittävä jäsenvaltioiden kaikkien hallintotasojen yhteistyö on tällä hetkellä erityisen tärkeää etenkin aluekehityksessä ja aluesuunnittelussa; niiden avulla pyritään saavuttamaan yhtenäinen kehitystaso vähintään kahden jäsenvaltion osista muodostuvilla laajahkoilla alueilla. 16. Valtiolliset rajat ylittävää yhteistyötä edistävät - kokemus aluesuunnittelusta ja eurooppalaisen yhteistyönäkemyksen sisäistäminen - alue- tai paikallistasoon vahvasti kytketty hajauttamismyönteinen toimintamalli ja hajautettuun hallintoon kuuluvien viranomaisten voimakas osallisuus - yhteistyö hyvin toimivassa strategisen tason yhteisrakenteessa - kaikkien ohjelmaan osallistuvien välinen hyvin toimiva verkosto - strategisten ohjelmatavoitteiden kiinteä yhdistäminen yksittäisiin, valtiolliset rajat ylittäviin yhteistyöhankkeisiin. 17. Valtiolliset rajat ylittävää yhteistyötä haittaavat - paikallis- ja alueviranomaisten vaatimaton osa yhteistyössä - yhteistyökumppaneiden erilaiset lähestymistavat aluesuunnittelussa - vähäinen into valtiolliset rajat ylittävään kumppanuuteen ohjelma- ja hanketasolla - tämäntyyppiselle päätöksentekoprosessille ominainen monimutkaisuus - yksityiskohtaisen tehtävänjaon ja virallisten rakenteiden puutteet - hankkeen vaillinainen hallinnointi - riittämättömät, puutteellisesti yhteennivotut rahoitusvälineet ja etenkin kolmansien maiden vaikeudet päästä niiden piiriin - Euroopan unionin ristiriitaiset tai liian monimutkaiset hallinnolliset vaatimukset. V. Päätelmät ja suositukset 18. Alueiden komitea pitää erittäin tärkeänä, että rajanylittävän, valtioiden rajat ylittävän sekä alue- ja paikallisyhteisöjen välisen yhteistyön määritelmiä käytetään yksiselitteisesti. Se suosittaa tässä lausunnossa esitettyjä määritelmiä lähtökohdaksi komissiolle, neuvostolle ja parlamentille. 19. Kun otetaan huomioon rajanylittävän, alue- ja paikallisyhteisöjen välisen ja valtiolliset rajat ylittävän yhteistyön merkitys Euroopan integraatiolle ja unionin sisäiselle yhteenkuuluvuudelle, alueiden komitea kehottaa Euroopan unionia, jäsenvaltioita ja asianomaisia alue- ja paikallisviranomaisia jatkamaan ja eräillä aloilla tehostamaan aloitettua politiikkaa. 20. Nämä yhteistyömuodot ovat tärkeitä koko Euroopan unionille, mutta tulevina vuosina on painotettava unionin jäsenyyteen valmistautuvien maiden kanssa tehtävää yhteistyötä. Erityistä huomiota on kiinnitettävä saari- ja vuoristoalueisiin, syrjäseutuihin sekä muita heikommin kehittyneisiin alueisiin ja rakennehaitoista kärsiviin alueisiin. 21. Euroopan unionin tulisi siksi omaksua kauaskantoinen ja laaja-alainen katsantokanta EU:n kaikkien raja-alueiden kehittämiseksi. Monet ehdokasvaltioista liittyvät lähitulevaisuudessa EU:n jäseniksi. Kun otetaan huomioon, ettei kaikilla kolmansien maiden raja-alueilla ole tehty kehityssuunnitelmaa, voitaisiin yhteistyö aluksi rajata maihin, jotka kuuluvat rajanylittäviin Phare- ja Tacis-ohjelmiin. Tuonnempana tarvitaan erityistä yhteisöstrategiaa EU:n kaikilla kolmansiin maihin rajoittuvilla alueilla tehtäviä yhteisiä kehitystoimia varten. 22. Yhteistyön johtavina lähtökohtina tulee olla keskinäinen ymmärtämys ja ulospäin suuntautuvan yhteistyön avulla syntyvä sisäinen kehitys. 23. Yhteistyön tulee periaatteessa suuntautua alhaalta ylöspäin. "Ylemmän" tason viranomaisten tehtävänä tulee olla ennen kaikkea (oikeudellisten ja taloudellisten) puite-edellytysten luominen yhteistyön aikaansaamiseksi. 24. Alueiden komitea kannattaa lähtökohtaisesti Euroopan unionin ja Euroopan komission toimia raja-alueiden hyväksi. Komitea pitää kaikkia komission toimia raja-alueiden hyväksi tukemisen arvoisina. Komitea kannattaakin komission aikomusta antaa huomattavaa tukea raja-alueille toiminta-ohjelmassa, josta päätettiin heinäkuussa 2001. Komitea katsoo kuitenkin, että asiaa koskeva komission tiedonanto on sisällöltään vielä puutteellinen, ja on tyytyväinen siihen, että vuoden 2002 ja - vähäisemmässä määrin - vuoden 2003 talousarviomenettelyssä on lisätty raja-alueiden kilpailukyvyn parantamiseksi annettavaa tukea. Komitea kehottaa komissiota raportoimaan säännöllisesti tilanteen kehittymisestä raja-alueilla ja tekemään ehdotuksia raja-alueiden kilpailukyvyn parantamiseksi annettavasta tuesta myös vuoden 2002 jälkeen. Interreg- ja rakennerahasto-ohjelmien toteuttamista koskevat monimutkaiset hallintosäännökset vaikeuttavat kuitenkin huomattavasti rajanylittävää yhteistyötä. Komitea kehottaakin komissiota vähentämään rakennerahasto-ohjelmien hallinnon byrokratiaa ja muotoilemaan hallintoa nykyistä käyttäjäystävällisemmäksi komission uudistuksen mukaisesti. Hyvin tärkeänä yhteistoimena se pitää erityisesti sitä, että koordinoidaan kaikki yhteiset tukitoimet, jotka on suunnattu EU:n ulkorajojen molemmin puolin sijaitsevien raja-alueiden kehittämiseen. Etenkin Interreg-, MEDA-, Tacis-, Phare, TEN- ja ISPA-välineille ja -ohjelmille tulisi kehittää entistä yhtenäisempiä ja koordinoidumpia tukijärjestelmiä. Olisi myös pohdittava sitä, olisiko raja-alueille syytä kehittää uudenlainen yhteinen yhteistyöohjelma sen sijaan, että toteutetaan kahta eri ohjelmaa, esimerkiksi Tacista/Pharea ja Interregiä. 25. Eri ohjelmien toimeenpanon tukemiseksi on myös tärkeää kehittää edelleen ja luoda euregioita kolmansien maiden alueiden kanssa. Tässä yhteydessä olisi tutkittava tarkoin Euroopan raja-alueiden yhdistyksen (AEBR) ehdotusta erityisten "eurooppalaisten yhteistyöalueiden" (European co-operation Areas, ECA) perustamisesta. Alue- ja paikallisviranomaisille tulisi joka tapauksessa antaa entistä enemmän valtaa ja vastuuta niiden omien raja-alueiden kehittämiseksi. 26. Tässä lausunnossa on lueteltu joitakin rajanylittävään, alue- ja paikallisyhteisöjen väliseen ja valtiolliset rajat ylittävään yhteistyöhön sekä myönteisesti että kielteisesti vaikuttavia tekijöitä. Edellä mainittujen yhteistyömuotojen edistämiseksi ehdotetaan seuraavia toimenpiteitä: a) Valtiotason lainsäädäntöä ja sääntelyä tulee mukauttaa siten, että rajanylittävä yhteistyö voi toteutua (nimenomaan julkis)oikeudelliselta pohjalta. b) Sellaisia uusia jäsenvaltioiden säädöksiä varten, jotka voivat estää rajanylittävän, alue- ja paikallisyhteisöjen välisen ja valtiolliset rajat ylittävän yhteistyön, tulee ottaa käyttöön raja-aluetesti, jolla varmistetaan, että uudet säädökset eivät haittaa raja-alueyhteistyötä; kummallakin puolella rajaa sijaitsevien alue- ja paikallisviranomaisten tulee voida perustaa oikeushenkilön asemassa olevia rajanylittäviä viranomaistahoja. c) Alue- ja paikallisviranomaisten rajanylittävän yhteistyön oikeuspuitteilla on taattava niiden hallinnon tasojen osallistuminen yhteistyöhön, joilla on yhteiseen toteuttamiseen tarvittava toimivalta. d) Euroopan unionin tulee tutkia omat hallinnolliset määräyksensä ja tarkistaa, estävätkö ne rajanylittävää yhteistyötä. Sen tulee myös edistää jäsenvaltioiden lainsäädännön mukauttamista. Mukauttamisen edistymistä tulisi arvioida määräajoin. e) Euroopan unionin on tehtävä euroopanlaajuisen yhteistyön tämänhetkisten oikeudellisten välineiden arvioimista ja parantamista koskeva aloite. f) Myös komission on syytä tehdä rajanylittävää, alue- ja paikallisyhteisöjen välistä ja valtiolliset rajat ylittävää yhteistyötä koskevan puitelainsäädännön kehittämisaloite, jotta eurooppalaisista yhteistyöalueista annetaan yleisasetus. Lähtökohtana siinä voidaan käyttää suosituksia, jotka esitetään alueiden komitean julkaisemassa tutkimuksessa euroopanlaajuisesta yhteistyöstä. g) Euroopanlaajuisen yhteistyön merkitys voidaan ilmaista Euroopan yhteisön perustamissopimuksessa mukauttamalla joitakin sen artikloista seuraavasti: - Muotoillaan kulttuuriyhteistyötä käsittelevän 151 artiklan mukaisesti vastaavanlainen artikla euroopanlaajuisesta yhteistyöstä. - Muutetaan 158 artiklan ensimmäistä kohtaa seuraavasti: "Edistääkseen koko yhteisön sopusointuista kehitystä ja rohkaistakseen Euroopan unionin alueen tasapuolista ja kestävää kehitystä yhteisö kehittää ja harjoittaa toimintaansa taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi." - Muutetaan 159 artiklan ensimmäisen kohdan viimeistä virkettä seuraavasti: "Yhteisö tukee myös tätä toteuttamista toiminnallaan, jota se harjoittaa rakennerahastojen - -, Euroopan investointipankin sekä muiden olemassa olevien rahoitusvälineiden ja yhteisöaloitteiden kautta ja säätämällä oikeudellisen välineen, jota eurooppalaisten yhteistyöalueiden toteuttaminen edellyttää." - Lisätään 160 artiklaan toinen kohta, joka kuuluu seuraavasti: "Yhteisöaloitteiden ohella myös Euroopan aluekehitysrahaston tavoitteena on edistää euroopanlaajuista yhteistyötä, varsinkin osallistumalla sopusointuista, tasapainoista ja kestävää kehitystä tukeviin yhteisön toimiin aloilla, joilla tehdään rajanylittävää, alue- ja paikallisyhteisöjen välistä ja valtiolliset rajat ylittävää yhteistyötä." h) Koska euroopanlaajuinen yhteistyö on eurooppalaisen integraatioprosessin kannalta tärkeää, tulee siihen olla käytettävissä riittävästi varoja vastaisuudessakin. Niinpä myös seuraavassa rakennerahastouudistuksessa - tai jo sitä ennen - huomattava osa käytettävistä varoista on varattava tämänkaltaisiin yhteistyömuotoihin. Ensisijaisena on pantava merkille yhteistyö yhteisöön liittymistä valmistelevien maiden ja kolmansien maiden kanssa, mutta nykyisille jäsenvaltioillekin euroopanlaajuinen yhteistyö on edelleen tärkeä integraatioprosessin väline. Tässä yhteydessä on kiinnitettävä erityistä huomiota jäsenvaltioiden ja ehdokasvaltioiden välisiin nykyisiin raja-alueisiin. i) Eri määrärahat on sovitettava yhteen tarkoituksenmukaisemmin, jotta budjetoidut varat voidaan hyödyntää mahdollisimman tehokkaasti. Varsinkin Interreg-, MEDA-, Tacis-, Phare-, TEN- ja ISPA-välineiden ja -ohjelmien soisi olevan yhteenkuuluvampia ja kiinteämpiä. j) Jäsenvaltioiden ja Euroopan unionin tulee myötävaikuttaa siihen, että kaikissa jäsenvaltioissa perustetaan tietokeskuksia, joissa kansalaiset, viranomaiset ja yritykset voivat ottaa selkoa rajanylittävän, alue- ja paikallisyhteisöjen välisen ja valtiolliset rajat ylittävän yhteistyön esteistä. k) Alueiden komitea kehottaa komissiota laatimaan kahden vuoden kuluessa euroopanlaajuista yhteistyötä käsittelevän valkoisen kirjan, jossa työstetään yksityiskohtaisemmin tässä lausunnossa ja tutkimuksessa tehdyt suositukset ja konkretisoidaan ne osana yhtenäistä politiikkaa. Valkoisen kirjan voisi valmistella komission työryhmä, jossa olisi edustus asianomaisista pääosastoista, jäsenvaltioista, alueiden komiteasta ja muiden kuin keskushallinnon viranomaisten edustavista eurooppalaisista organisaatioista. 27. Alueiden komitea kehottaa neuvostoa, komissiota ja Euroopan parlamenttia ottamaan huomioon tässä lausunnossa tehdyt suositukset euroopanlaajuisen yhteistyöpolitiikan kehittämisessä. Bryssel 13. maaliskuuta 2002. Alueiden komitean puheenjohtaja Albert Bore (1) EYVL C 51, 22.2.1999, s. 21. (2) EYVL C 107, 3.5.2002, s. 94.