(...PICT...) PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Komissio hyväksyi 29. kesäkuuta 2011 ehdotuksen seuraavaksi monivuotiseksi rahoituskehykseksi vuosiksi 2014–2020: Eurooppa 2020 -strategiaa tukeva talousarvio [1]. Seuraavaan rahoituskehykseen kuuluville ohjelmille on leimallista toimintapolitiikan toteutuksen yksinkertaistaminen, tulospainotteisuus ja aiempaa tiukempi ehdollisuus. Yksinkertaistaminen on ilmoitettu keskeiseksi tavoitteeksi EU:n talousarvion kokonaistarkastelua koskevassa komission tiedonannossa [2], järkevää sääntelyä koskevassa toimintaohjelmassa [3] sekä edellä mainitussa seuraavaa monivuotista rahoituskehystä koskevassa tiedonannossa. Meno-ohjelmia koskevat moninaiset ja hajanaiset säännöt on kuluvalla ohjelmakaudella koettu usein tarpeettoman monimutkaisiksi sekä vaikeiksi panna täytäntöön ja valvoa. Tämä aiheuttaa edunsaajille, komissiolle ja jäsenvaltioille raskaan hallinnollisen taakan, mikä saattaa vähentää kiinnostusta osallistua ohjelmiin, lisätä virheriskiä ja viivästyttää täytäntöönpanoa. Tämä tarkoittaa sitä, että EU:n ohjelmien mahdollisia hyötyjä ei oteta täysimääräisesti käyttöön. Euroopan aluekehitysrahastolla (EAKR), Euroopan sosiaalirahastolla (ESR), koheesiorahastolla, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastolla ja tulevalla Euroopan meri- ja kalatalousrahastolla, jäljempänä ’yhteisen strategiakehyksen rahastot’, pyritään toisiaan täydentäviin poliittisiin tavoitteisiin, ja niiden hallinto on jaettu jäsenvaltioiden ja komission kesken. Sen vuoksi on tärkeää saada kaikki rakennepoliittiset välineet toteuttamaan ohjelmissa asetettuja tavoitteita mahdollisimman tehokkaasti ja optimoida eri välineiden väliset synergiat ja tehokkuus. Tähän päästään rahastojen vakaan poliittisen, institutionaalisen ja sääntelykehyksen avulla, keskittymällä entistä enemmän tuloksiin, seuraamalla edistymistä ohjelmissa sovittujen tavoitteiden saavuttamisessa sekä yhdenmukaistamalla mahdollisimman pitkälle täytäntöönpanosäännöt ja valvontavaatimukset. Tätä taustaa vasten tässä asetuksessa annetaan yhteiset perussäännöt. Ne on jaettu kahteen osaan. Ensimmäisessä osassa vahvistetaan yleiset säännökset, jotka koskevat kaikkia yhteisen strategiakehyksen piiriin kuuluvia rakennepoliittisia välineitä. Nämä säännökset koskevat tuen yleisiä periaatteita, kuten kumppanuutta, monitasohallintoa, miesten ja naisten välistä tasa-arvoa, kestävyyttä sekä yhdenmukaisuutta sovellettavan EU:n ja kansallisen lainsäädännön kanssa. Lisäksi ehdotus sisältää strategisen suunnittelun ja ohjelmatyön yleiset osatekijät, mukaan lukien Eurooppa 2020 -strategiasta johdettujen temaattisten tavoitteiden luettelon, yhteistä strategiakehystä koskevat unionin tason säännökset sekä säännökset kunkin jäsenvaltion kanssa tehtävistä kumppanuussopimuksista. Siinä säädetään yhteisestä lähestymistavasta, jolla vahvistetaan koheesiopolitiikan, maaseudun kehittämispolitiikan sekä meri- ja kalatalouspolitiikan tulossuuntautuneisuutta, minkä vuoksi se sisältää säännöksiä ehdoista ja tulosten tarkastelusta samoin kuin seurantaa, raportointia ja arviointia koskevat järjestelyt. Lisäksi vahvistetaan yhteisen strategisen viitekehyksen rahastojen täytäntöönpanoa koskevat yhteiset säännökset tukikelpoisuussääntöjen osalta ja säädetään rahoitusvälineitä ja paikallisyhteisöjen omia kehittämishankkeita koskevista erityisjärjestelyistä. Lisäksi eräät hallinto- ja valvontajärjestelyt koskevat kaikkia yhteisen strategisen viitekehyksen rahastoja. Toinen osa sisältää EAKR:ää, ESR:ää ja koheesiorahastoa koskevat erityissäännökset. Niitä ovat koheesiopolitiikan tehtäviin ja päämääriin, rahoituskehykseen, erityisiin ohjelmatyötä ja raportointia koskeviin järjestelyihin, suurhankkeisiin sekä yhteisiin toimintasuunnitelmiin liittyvät säännökset. Toisessa osassa vahvistetaan hallinto- ja valvontajärjestelmiä koskevat vaatimukset koheesiopolitiikan yhteydessä sekä käsitellään valvontaa ja varainhoitoa koskevia erityisjärjestelyjä. Samanaikaisesti komissio varmistaa, että yhteisen maatalouspolitiikan ensimmäisen pilarin (Euroopan maatalouden tukirahasto) ja toisen pilarin (Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto) yksinkertaistamisella ja yhdenmukaistamisella jo saavutetut synergiavaikutukset säilytetään. Sen vuoksi Euroopan maatalouden tukirahaston ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston välinen vahva yhteys säilytetään ja jäsenvaltioissa jo käytössä olevat rakenteet pidetään toiminnassa. 2. INTRESSITAHOJEN KUULEMISEN JA VAIKUTUSTENARVIOINTIEN TULOKSET 2.1. Kuulemiset ja asiantuntijoiden käyttö Asetus pohjautuu laajoihin sidosryhmien kuulemisiin. Siihen osallistuivat jäsenvaltiot, alueet, talouselämän eturyhmät ja työmarkkinaosapuolet, akateemiset asiantuntijat sekä kansainväliset laitokset, ja se toteutettiin ehdotuksen valmistelun yhteydessä kunkin rakennerahaston osalta vuosien 2014–2020 rahoituskehystä varten. Lisäksi tarkasteltiin ohjelmakauden 2000–2006 jälkiarviointien tuloksia ja lukuisia tutkimuksia ja asiantuntijoiden antamia ohjeita. Koheesiopolitiikan seuraavaa kehystä varten saatiin asiantuntijoiden antamia ohjeita tulevaa koheesiopolitiikkaa valmistelevalta korkean tason ryhmältä, joka kokoontui kymmenen kertaa vuodesta 2009 vuoteen 2011, epäviralliselta foorumilta, joka perustettiin tukemaan komission työtä koheesiopolitiikan tulevien suuntaviivojen kehittämisessä, sekä ehdollisuutta käsittelevältä työryhmältä, joka kokoontui kolme kertaa vuoden 2011 alussa. Julkinen kuuleminen viidennen koheesiokertomuksen päätelmistä järjestettiin 12. marraskuuta 2010 ja 31. tammikuuta 2011 välisenä aikana. Kuuleminen tuotti yhteensä 444 kommenttia. Yhteenveto tuloksista julkaistiin 13. toukokuuta 2011 [4]. Maaseudun kehittämisen tulevaisuudesta järjestettiin julkinen kuuleminen 23. marraskuuta 2010 ja 25. tammikuuta 2011 välisenä aikana, ja neuvoa-antavan komitean kokous sidosryhmien kanssa järjestettiin 12. tammikuuta 2011 [5]. Komissio sai yhteensä 517 kommenttia. Järjestöjen tekemistä kommenteista 44 prosenttia tuli maatalous- ja jalostusalalta ja 40 prosenttia kansallisilta, alueellisilta ja paikallisilta viranomaisilta, ympäristöjärjestöiltä, ajatushautomoilta ja tutkimuslaitoksilta sekä kehitysorganisaatioilta, kaupan alalta ja kuluttajajärjestöiltä. Muita kuulemiseen osallistuneita järjestöjä (12 prosenttia) olivat terveyden suojelun alalla toimivat järjestöt, vesihallinnosta vastaavat elimet ja kansalaisyhteiskuntaa edustavat tahot. Yhteisen kalastuspolitiikan tulevaisuudesta annettiin vihreä kirja huhtikuussa 2009 [6], ja sen jälkeen järjestettiin julkinen kuuleminen. Julkisen kuulemisen lisäksi järjestettiin noin 200 kokousta jäsenvaltioiden, neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean ja alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien, kalastusalan, jalostusalan ja kaupan pitämisen alan, ammattiyhdistysten, kansalaisjärjestöjen sekä tiedeyhteisön kanssa. Näitä olivat esimerkiksi seuraavat: i) tulevaa rahoitusta käsittelevät kaksi kokousta jäsenvaltioiden kanssa Gentissä (12.–14. syyskuuta 2010) ja Noordwijkissa (9.–11. maaliskuuta 2011); ii) tulevaa Euroopan kalastusrahastoa käsittelevä seminaari teollisuutta, ammattijärjestöjä ja jäsenvaltioita edustavien sidosryhmien kanssa Brysselissä (13. huhtikuuta 2010); ja iii) konferenssi kalastusalueiden paikallisen kehityksen tulevaisuudesta Brysselissä (12.–13. huhtikuuta 2011). Näiden julkisten kuulemisten tuloksista voidaan tehdä useita yleisiä johtopäätöksiä, ja niistä kävi ilmi seuraavaa: – Enemmistö sidosryhmistä vaati jatkuvaa rahoitustukea näille politiikoille. – EU:n tuen olisi keskityttävä muutamiin prioriteetteihin, ja eri politiikat olisi yhdenmukaistettava Eurooppa 2020 -strategian kanssa. – Erityisesti koheesiopolitiikan osalta sidosryhmät vaativat tulossuuntautuneempaa lähestymistapaa, ja vahvaa kannatusta saivat varainhoitomenettelyjen entistä suurempi avoimuus ja yksinkertaistaminen. Enemmistö sidosryhmistä vaati yhdennetympää lähestymistapaa tai EU:n muiden politiikkojen ja rahoitusvälineiden kanssa yhtenäistettyjä strategioita. 2.2. Vaikutusten arviointi Tämä ehdotus pohjautuu kolmeen vaikutustenarviointiin, joista yksi koski EAKR:ää, koheesiorahastoa ja ESR:ää, yksi Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja yksi Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa. Näissä vaikutustenarvioinneissa tarkasteltiin muun muassa EU:n tason lisäarvoa, politiikkojen tuloksellisuutta ja toteutusta sekä sääntöjen yksinkertaistamista ja yhdenmukaistamista koskevia seikkoja. Vaikutustenarvioinneissa arvioidut vaihtoehdot liittyivät i) politiikkojen valmiuksien parantamiseen eurooppalaisen lisäarvon tuomiseksi, ii) politiikkojen tuloksellisuuden lisäämiseen ja iii) yksinkertaistamiseen eli hallinnollisten kustannusten vähentämiseen ja virheriskin minimointiin. 2.2.1. Eurooppalaisen lisäarvon saavuttaminen Jotta rakennerahastojen avulla voitaisiin saavuttaa enemmän eurooppalaista lisäarvoa, a) niiden tuki on keskitettävä EU:n painopistealueille ja b) ne on sovitettava yhteen EU:n muiden politiikkojen ja rahoitusvälineiden kanssa. Eurooppa 2020 -strategia tarjoaa selkeät yhteiset tavoitteet, mukaan lukien yleistavoitteet ja lippulaivahankkeet, jotka muodostavat selkeät puitteet rahoituksen painopisteiden tunnistamista varten. Sidosryhmien keskuudessa vallitsee laaja-alainen yhteisymmärrys eri politiikkojen (koheesiopolitiikka, maaseudun kehittämispolitiikka sekä meri- ja kalatalouspolitiikka) roolista Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamisessa [7]. Kun tarkasteltiin temaattista keskittämistä EU:n prioriteetteihin, arvioituihin vaihtoehtoihin kuuluivat seuraavat: joustava lähestymistapa keskittämiseen määrärahojen kohdentamista koskevilla säännöksillä, näkyvämpi ja kokonaisvaltaisempi yhteys Eurooppa 2020 -strategian yleistavoitteisiin ja yhdennettyihin suuntaviivoihin, kriittisen massan varmistaminen ESR:n osalta ja keskittäminen EU:n prioriteetteihin ainoastaan heikommin kehittyneissä jäsenvaltioissa. Parhaana pidetty vaihtoehto on luoda vahva yhteys Eurooppa 2020 -strategian tavoitteisiin, mikä tukisi eniten yleistavoitteiden saavuttamista. Kun kyseessä oli yhteensovittaminen muiden EU:n politiikkojen ja rahoitusvälineiden kanssa, tutkittuihin vaihtoehtoihin kuuluivat seuraavat: ei-sitoviin yhteisön strategisiin suuntaviivoihin perustuva löyhä yhdenmukaistaminen, entistä kattavampi yhdenmukaistaminen Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden kanssa yhteisen strategiakehyksen ja kumppanuussopimuksen kautta sekä yhdenmukaistamatta jättäminen EU:n muiden politiikkojen ja rahoitusvälineiden kanssa muutoin kuin muodollisten edellytysten osalta. Strategiseen suunnitteluun liittyvien järjestelyjen, joihin kuuluvat yhteinen strategiakehys unionin tasolla ja kumppanuussopimukset kansallisella tasolla, katsotaan varmistavan tehokkaan koordinoinnin unionin politiikkojen ja välineiden välillä. 2.2.2. Politiikan tuloksellisuuden lisääminen Eri rakennepoliittisten välineiden vaikuttavuus on riippuvainen vakaasta poliittisesta, institutionaalisesta ja sääntelykehyksestä. Useilla aloilla tarvitaan strategisen kehyksen ja sääntelykehyksen yhdistelmää sekä julkisia investointeja tehokasta kasvua estävien pullonkaulojen poistamiseksi. Tässä yhteydessä tarkastellut vaihtoehdot liittyivät seuraaviin: a) nykyinen tilanne (koheesiorahastoa koskeva makrotaloudellinen ja finanssipoliittinen ehdollisuus, menettelyjen ja EU:n alakohtaisen lainsäädännön noudattaminen ja strategisten viitekehysten soveltaminen, vaikkakin epäsystemaattisesti, ei tuloksellisuuteen liittyviä säännöksiä); b) ennakkoehdot, jotka on täytettävä ennen ohjelmien hyväksymistä; c) toteumaperusteinen (ex post) ehdollisuus, mukaan lukien tuloskehys ja suoritusvaraus; d) entistä tiukempi makrotaloudellinen ja finanssipoliittinen ehdollisuus ja e) yhdistelmävaihtoehto. Parhaana pidetty vaihtoehto oli yhdistelmävaihtoehto, sillä tämän vaihtoehdon avulla olisi mahdollista käsitellä ehtoja, jotka ovat tarpeen yhteisen strategiakehyksen rahastojen tehokkaan käytön kannalta, ja saataisiin kannustimia ennakolta määritettyjen tavoitteiden saavuttamiseen ja ohjelmien täytäntöönpanon yhdenmukaistamiseen unionin talouden ohjauksen kanssa. 2.2.3. Yksinkertaistaminen eli hallinnollisten kustannusten vähentäminen ja virheriskin minimointi Rakennepoliittisten välineiden järkevä, vaikuttava ja tehokas hallinnointi edellyttää tarkoituksenmukaisia, tehokkaita ja avoimia järjestelmiä, joihin osallistuvat kaikki asiaankuuluvat hallintoelimet. Näiden järjestelmien avulla on varmistettava, että valitaan korkealaatuiset toimet ja toteutetaan nämä toimet politiikan tavoitteiden saavuttamiseksi. Hallinto- ja valvontajärjestelmien avulla on myös varmistettava, että estetään ja havaitaan sääntöjenvastaisuudet, petokset mukaan lukien, ja saadaan siten riittävä varmuus menojen sääntöjenmukaisuudesta. Samalla toteutusjärjestelmän olisi oltava mahdollisimman yksinkertainen ja rationalisoitu, jotta voidaan varmistaa, että täytäntöönpano on tehokasta ja tuensaajien hallinnollinen rasitus vähenee. Koheesiopolitiikan osalta tarkasteltuihin vaihtoehtoihin sisältyi erilaisia korvausvaihtoehtoja (todellisiin kustannuksiin perustuva ja yksinkertaistettua kustannusten korvaamista koskeva vaihtoehto), sähköinen hallinnointi ja luotettavuus. Vaihtoehtojen pääasialliset erot liittyvät siihen, missä määrin komissio osallistuu hallinto- ja valvontajärjestelmien arviointiin, tuloksiin liittyvien korvausvaihtoehtojen saatavuuteen sekä sähköisen hallinnoinnin edistämismekanismeihin EU:n rahastojen päivittäisessä hallinnoinnissa. Parhaana pidetty vaihtoehto on suhteutettu lähestymistapa, johon sisältyvät riskiin perustuvat valvontajärjestelyt, useat korvaamisvaihtoehdot ja pitkälle viety sähköinen hallinto jäsenvaltioiden ja alueiden tasolla, sillä sen avulla saattaa olla mahdollista vähentää merkittävästi valvontakustannuksia ja työmäärää, ja se on myös paremmin toissijaisuusperiaatteen mukainen. 3. EHDOTUKSEN OIKEUDELLINEN SISÄLTÖ EU:n toimenpiteet perustuvat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) 174 artiklassa määrättyihin tavoitteisiin sekä toissijaisuusperiaatteeseen. Oikeus toimia perustuu SEUT-sopimuksen 175 artiklaan, jossa nimenomaisesti edellytetään unionin toteuttavan tätä politiikkaa rakennerahastojen kautta, ja 177 artiklaan, jossa määritellään koheesiorahaston tehtävä. ESR:n, EAKR:n ja koheesiorahaston tavoitteet määritellään SEUT-sopimuksen 162, 176 ja 177 artiklassa. Maatalouteen ja kalastukseen liittyvät toimenpiteet perustuvat SEUT-sopimuksen 38 ja 39 artiklaan. SEUT-sopimuksen 174 artiklassa määrätään, että erityistä huomiota kiinnitetään maaseutuun, teollisuuden muutosprosessissa oleviin alueisiin sekä vakavista ja pysyvistä luontoon tai väestöön liittyvistä haitoista kärsiviin alueisiin, kuten pohjoisimpiin alueisiin, joiden väestöntiheys on erittäin alhainen, ja saaristo-, rajaseutu- ja vuoristoalueisiin. SEUT-sopimuksen 349 artiklassa määrätään, että on hyväksyttävä erityistoimenpiteitä, jotta voidaan ottaa huomioon syrjäisimpien alueiden rakenteellinen, sosiaalinen ja taloudellinen tilanne, jota vaikeuttavat erityispiirteet, jotka haittaavat suuresti näiden alueiden kehitystä. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Komission ehdotuksessa monivuotiseksi rahoituskehykseksi ehdotetaan 376 miljardia euroa taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseen kaudella 2014–2020. *Kaikki luvut ilmoitettu vuoden 2011 kiinteinä hintoina Komission ehdotuksessa on lisäksi vahvistettu ESR:n vähimmäisosuudet kullekin alueluokalle. Tämän tarkoituksena on tehostaa yhteisen strategiakehyksen rahastojen osallistumista Eurooppa 2020 -strategian yleistavoitteiden toteuttamiseen. Nämä osuudet muodostavat yhdessä Euroopan sosiaalirahastolle tarkoitetun 25 prosentin vähimmäisosuuden (eli 84 miljardia euroa) kaikista koheesiopolitiikan määrärahoista. On kuitenkin tärkeää huomata, että ilmoitetussa ESR:n vähimmäisosuudessa on otettu huomioon vähäosaisimmille tarkoitettua elintarviketukea koskevan komission tulevan ehdotuksen talousarvio. Komission ehdotus Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevasta rahoituksesta sisällytetään kunkin rahaston osalta rahastokohtaisiin asetuksiin. 5. YHTEENVETO ASETUKSEN SISÄLLÖSTÄ 5.1. Kaikkia yhteisen strategiakehyksen rahastoja koskevat yhteiset säännökset 5.1.1. Yleiset periaatteet Kaikkia yhteisen strategiakehyksen rahastoja koskeviin yleisiin periaatteisiin kuuluvat kumppanuus ja monitasohallinto, yhdenmukaisuus sovellettavan EU:n ja kansallisen lainsäädännön kanssa, miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistäminen sekä kestävä kehitys. Tässä yhteydessä komissiota avustaa ESR:n osalta edelleen perussopimuksen 163 artiklassa tarkoitettu komitea, joka koostuu kunkin jäsenvaltion osalta yhdestä hallituksen edustajasta, yhdestä työntekijäjärjestöjen edustajasta ja yhdestä työnantajajärjestöjen edustajasta. 5.1.2. Strateginen lähestymistapa Jotta Euroopan toimintapoliittisten painopisteiden mukaisesti toteutettavien toimien vaikutus olisi mahdollisimman suuri, komissio ehdottaa strategisen ohjelmasuunnittelun vahvistamista. Tätä varten asetuksessa on määriteltävä joukko temaattisia tavoitteita Eurooppa 2020 -strategian mukaisesti: 1) tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja innovoinnin vahvistaminen; 2) tieto- ja viestintätekniikan käyttömahdollisuuksien, käytön ja laadun parantaminen; 3) pienten ja keskisuurien yritysten sekä maatalousalan (Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston osalta) ja kalastus- ja vesiviljelyalan (Euroopan meri- ja kalatalousrahaston osalta) kilpailukyvyn parantaminen; 4) vähähiiliseen talouteen siirtymisen tukeminen kaikilla aloilla; 5) ilmastonmuutokseen sopeutumisen, riskien ehkäisemisen ja riskinhallinnan edistäminen; 6) ympäristön suojeleminen ja luonnonvarojen käytön tehokkuuden parantaminen; 7) kestävän liikenteen edistäminen ja pullonkaulojen poistaminen tärkeimmistä liikenneverkkoinfrastruktuureista; 8) työllisyyden edistäminen ja työvoiman liikkuvuuden tukeminen; 9) sosiaalisen osallisuuden ja köyhyyden torjunnan edistäminen; 10) investoiminen koulutukseen, ammattitaitoon ja elinikäiseen oppimiseen; 11) institutionaalisten valmiuksien ja tehokkaan julkishallinnon edistäminen. Yhteisen strategiakehyksen kautta älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevat unionin prioriteetit muunnetaan EAKR:n, koheesiorahaston, ESR:n, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston ja Euroopan meri- ja kalatalousrahaston keskeisiksi toimenpiteiksi, jolloin varmistetaan yhteisen strategiakehyksen rahastojen yhdennetty käyttö yhteisten tavoitteiden toteuttamiseksi. Komission ja kunkin jäsenvaltion välisissä kumppanuussopimuksissa vahvistetaan kumppaneiden sitoumukset kansallisella ja alueellisella tasolla sekä komission sitoumukset. Ne kytketään Eurooppa 2020 -strategian ja kansallisten uudistusohjelmien tavoitteisiin. Sopimuksissa vahvistetaan aluekehityksen yhdennetty lähestymistapa, jota tuetaan kaikista yhteisen strategiakehyksen rahastoista ja johon kuuluu sovituille indikaattoreille perustuvia tavoitteita, strategisia investointeja ja useita ehtoja. Sopimuksiin sisältyy sitoumuksia, joiden mukaan edistymisestä on raportoitava vuosittain koheesiopolitiikkaa ja maaseudun kehittämispolitiikkaa koskevissa vuosikertomuksissa sekä muissa julkisissa asiakirjoissa. 5.1.3. Ehdot ja tuloksellisuus Tuloksellisuuden parantamiseksi otetaan käyttöön uusia ehdollisuutta koskevia säännöksiä sen varmistamiseksi, että EU-rahoitus kannustaa jäsenvaltioita voimakkaasti toteuttamaan Eurooppa 2020 -strategian tavoitteita ja päämääriä. Ehdollisuus käsittää ennakkoehtoja, jotka on täytettävä ennen määrärahojen maksamista, sekä toteumaperusteisia ehtoja, joiden mukaan edunsaajalle voidaan osoittaa lisää varoja, jos tulokset ovat riittävät. Ennakkoehtojen lisäämisen tarkoituksena näiden rahastojen osalta on varmistaa, että niiden tehokasta tukea varten on olemassa tarvittavat edellytykset. Aiempien kokemusten perusteella rahastoista rahoitettujen investointien tehokkuutta ovat joissakin tapauksissa heikentäneet politiikkaan, säädöksiin ja toimielimiin liittyvät esteet. Ehdollisuuden käsite ei ole uusi koheesiopolitiikassa. Edellisten ohjelmakausien aikana on otettu käyttöön useita mekanismeja, joilla pyritään tekemään toimenpiteistä mahdollisimman vaikuttavia. Osa niistä liittyy hallintoon ja valvontaan ja osa strategiseen ja sääntelykehykseen sekä hallinnollisiin valmiuksiin. Ehtojen soveltamisesta saatu kokemus kuitenkin osoittaa, että ohjelmien välillä esiintyy vaihtelua. Tästä syystä avoimempi ja systemaattisempi soveltaminen on perusteltua. Toteumaperusteinen ehdollisuus edistää suuntautumista tuloksellisuuteen ja Eurooppa 2020 -tavoitteiden toteutumista. Se perustuu tulostavoitteisiin liittyvien välitavoitteiden saavuttamiseen ja tuloksiin, jotka liittyvät kumppanuussopimuksessa ohjelmille asetettuihin Eurooppa 2020 -strategian mukaisiin tavoitteisiin. Asianomaisten rahastojen budjetista 5 prosenttia siirretään sivuun ja kohdennetaan väliarvioinnin aikana jäsenvaltioille, joiden ohjelmat ovat täyttäneet välitavoitteensa. Suoritusvarauksen lisäksi välitavoitteiden saavuttamatta jättäminen voi johtaa tuen maksamisen keskeyttämiseen, ja vakava alisuoriutuminen ohjelman tavoitteiden saavuttamisessa voi johtaa tuen peruuttamiseen. Jotta voitaisiin varmistaa, etteivät epäterveet makrotaloudelliset ja finanssipoliittiset käytännöt heikennä rahastojen tehokkuutta, komissio ehdottaa rahastoja koskevien sääntöjen vahvistamista makrotaloudellisen ja finanssipoliittisen ehdollisuuden osalta sekä niiden mukauttamista uuden vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanotoimiin, jotka hyväksytään osana kuudetta talouden ohjausjärjestelmää koskevaa säädöspakettia. Samalla voidaan lisätä yhteisrahoitusosuutta (10 prosenttiyksikköä), jos jäsenvaltio saa SEUT-sopimuksen 136 ja 143 artiklassa tarkoitettua rahoitustukea; näin vähennetään jäsenvaltioiden talousarvioista vaadittavaa rahoitusta tilanteessa, jossa julkista taloutta pyritään vakauttamaan, ja pidetään samalla EU:n rahoituksen taso ennallaan. 5.1.4. Yhteiset hallintojärjestelyt Ehdotuksessa esitetään hallinto- ja valvontajärjestelmää, joka on samanlainen kaikkien yhteisen hallinnoinnin piiriin kuuluvien välineiden osalta ja joka perustuu yhteisiin periaatteisiin. Käyttöön otetaan kansallisen hyväksynnän järjestelmä, millä tähdennetään jäsenvaltioiden sitoutumista moitteettomaan varainhoitoon. Järjestelyt, joilla vahvistetaan komission saamaa varmuutta menojen oikeellisuudesta, on yhdenmukaistettu, ja varmuuden lisäämiseksi on otettu käyttöön uusia yhteisiä elementtejä, kuten hallinnollinen vahvistuslausuma ja vuotuinen tilien tarkastus ja hyväksyminen. 5.1.5. Paikallisyhteisöjen omat kehittämishankkeet Jäsenvaltioilla on tulevaisuudessa mahdollisuus käyttää yhteisiä valmistelu-, neuvottelu-, hallinnointi- ja täytäntöönpanoprosesseja, ja niitä kannustetaan tähän erityisesti tapauksissa, joissa henkilöstövoimavarojen ja infrastruktuuri-investointien koordinoinnin tarve on suurin. Yhteisen strategiakehyksen rahastojen avulla on vastattava moninaisiin kehitystarpeisiin aluetasoa pienempien yksiköiden tasolla ja paikallisella tasolla. Edistääkseen moniulotteisten ja monialaisten toimenpiteiden toteuttamista komissio ehdottaa paikallisyhteisöjen omien aloitteiden vahvistamista, yhdennettyjen paikallisten kehitysstrategioiden täytäntöönpanon helpottamista ja Leader-lähestymistavasta saatuihin kokemuksiin perustuvien paikallisten toimintaryhmien muodostamista. 5.1.6. Rahoitusvälineet Avustuksina annettavan rahoituksen lisäksi ehdotetaan pääosin innovatiivisten rahoitusvälineiden kautta annettavaa tukea yrityksille ja hankkeille, joiden odotetaan tuottavan merkittävää tuottoa. Rahoitusvälineet säilyvät samankaltaisina kuin vuosina 2007–2013 käytetyt, mutta on huomattava, että niitä yksinkertaistetaan monilta osin. Ensinnäkin komissio tarjoaa valmiita ratkaisuja asettamalla saataville EU:n tasolla perustettuja rahoitusvälineitä sekä malleja kansallisille ja alueellisille rahastoille. Mallit perustuvat komission vahvistamiin vakioehtoihin ja -edellytyksiin. Toiseksi ehdotuksessa annetaan selkeät puitteet näiden välineiden täytäntöönpanolle ja pyritään poistamaan monitulkintaisuudet, jotka tulivat esiin vuosien 2007–2013 lainsäädäntökehyksen yhteydessä. Näin lisätään oikeusvarmuutta kaikkien osapuolten kannalta. Kolmanneksi rahoitusvälineitä voidaan tulevaisuudessa käyttää kaikentyyppisten investointien ja tuensaajien yhteydessä. Tämä on merkittävä laajennus näiden innovatiivisten välineiden käyttömahdollisuuksiin. 5.1.7. Seuranta ja arviointi Kaikkia yhteisen strategiakehyksen rahastoja koskeviin yhteisiin säännöksiin seurannan ja arvioinnin osalta lukeutuvat seurantakomitean rooli ja kokoonpano, täytäntöönpanoa koskevat vuosikertomukset, vuotuiset arviointikokoukset, kumppanuussopimuksen täytäntöönpanoa koskevat edistymiskertomukset sekä ennakko- ja jälkiarvioinnit. 5.1.8. Yksinkertaistetut ja rationalisoidut tukikelpoisuussäännöt Kuluvalla kaudella useat tuensaajat, jotka käyttävät unionin eri rahoitusvälineistä saatua rahoitusta, joutuvat noudattamaan erilaisia tukikelpoisuussääntöjä, mikä monimutkaistaa hallinnointia ja siten myös virheriskiä. Sen vuoksi painopiste on ollut toimenpiteissä, joilla voidaan varmistaa, että hallinnolliset kustannukset ovat oikeasuhteisia ja että EU:n varojen hallinnointiin liittyvää tuensaajien hallinnollista rasitusta vähennetään. Tarkoituksena on yhdenmukaistaa mahdollisimman pitkälle näitä perussääntöjä yhteisen hallinnoinnin puitteissa täytäntöön pantujen välineiden osalta, jotta voidaan vähentää käytännössä sovellettavien sääntöjen määrää. Yksinkertaistettuun kustannusten korvaamiseen liittyvät vaihtoehdot, kuten kiinteämääräiset maksut ja kertakorvaukset, tarjoavat jäsenvaltioille keinoja ottaa käyttöön tulossuuntautunut hallinnointi yksittäisten toimien tasolla. Toteutusta koskeviin yhteisiin säännöksiin lukeutuvat yhteiset säännöt tukikelpoisista menoista, rahoitustuen eri muodot, yksinkertaistetut kustannukset ja toimien pysyvyys. Lisäksi ehdotuksessa esitetään hallinto- ja valvontajärjestelmän yhteiset periaatteet. Yhteisen maatalouspolitiikan osalta nykyiset hallintomenoja ja valvontajärjestelmiä koskevat säännöt säilytetään ja pidetään toiminnassa. 5.2. EAKR:ään, ESR:ään ja koheesiorahastoon sovellettavat yleiset säännökset Asetuksen kolmannessa osassa määritellään koheesiopolitiikan tehtävät ja tavoitteet, tuen maantieteellinen kattavuus, tuen määrä ja periaatteet, ohjelmatyö, suurhankkeet, yhteiset toimintasuunnitelmat, aluekehitys, seuranta ja arviointi, tiedottaminen ja viestintä, menojen tukikelpoisuus sekä hallinto- ja valvontajärjestelmät. 5.2.1. Tuen maantieteellinen kattavuus Tämän osalta erotetaan toisistaan vähemmän kehittyneet alueet, siirtymäalueet ja kehittyneemmät alueet. Vähemmän kehittyneet alueet: SEUT-sopimuksen mukaisesti vähemmän kehittyneiden alueiden tukeminen on edelleen yksi koheesiopolitiikan tärkeistä prioriteeteista. Taloudellisesti ja sosiaalisesti vähemmän kehittyneiden alueiden jälkeenjääneisyyden umpeen kurominen yhä epävarmemmassa maailmantilanteessa edellyttää pitkäaikaisia toimia. Tähän luokkaan kuuluvat alueet, joiden BKT asukasta kohden on vähemmän kuin 75 prosenttia 27 jäsenvaltion EU:n keskimääräisestä BKT:stä. Siirtymäalueet: Käyttöön otetaan uusi alueluokka, siirtymäalueet, nykyisen tuen asteittaisen käyttöönotto- ja käytöstäpoistojärjestelmän tilalle. Tähän luokkaan kuuluvat kaikki alueet, joiden BKT henkeä kohden on 75–90 prosenttia 27 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta. Kehittyneemmät alueet: Toimenpiteet vähemmän kehittyneillä alueilla pysyvät edelleen koheesiopolitiikan prioriteettina, mutta kaikkiin jäsenvaltioihin liittyvinä tärkeinä haasteina ovat maailmanlaajuinen kilpailu osaamistaloudessa, siirtyminen vähähiiliseen talouteen ja vallitsevan taloudellisen tilanteen vuoksi pahentunut yhteiskunnan polarisoituminen. Tähän luokkaan kuuluvat alueet, joiden BKT asukasta kohden on enemmän kuin 90 prosenttia 27 jäsenvaltion EU:n keskimääräisestä BKT:stä. Kaikki alueet, joiden BKT asukasta kohden oli kaudella 2007–2013 vähemmän kuin 75 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n viitekauden keskiarvosta, mutta joiden BKT/asukas on kasvanut suuremmaksi kuin 75 prosenttia 27 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta, saavat kaksi kolmasosaa kaudelle 2007–2013 kohdennetuista määrärahoistaan. Kullekin alueluokalle vahvistetaan ESR:n vähimmäisosuudet (lähentymistavoitealueille 25 prosenttia, siirtymäalueille 40 prosenttia ja kilpailukykyalueille 52 prosenttia). Koheesiorahastosta avustetaan jäsenvaltioita, joiden BKTL asukasta kohden on alle 90 prosenttia suhteessa 27 jäsenvaltion EU:n keskiarvoon, investoimaan TEN-T-liikenneverkkoihin ja ympäristöön. Osa koheesiorahaston määrärahoista (10 miljardia euroa) erotetaan keskeisten kuljetusverkkojen rahoittamiseen osana Verkkojen Eurooppa -välinettä. Nykyisestä rahoituskehyksestä saatujen kokemusten mukaan useilla jäsenvaltioilla on vaikeuksia saada käytettyä suuria määriä EU:n varoja rajoitettuna ajanjaksona. Lisäksi eräiden jäsenvaltioiden on ollut julkistaloutensa ongelmallisen tilanteen takia vaikea löytää kansalliseen osarahoitukseen tarvittavia varoja. Parantaakseen määrärahojen käyttöä komissio ehdottaa useita toimia: – rajoitetaan koheesion tukemiseen osoitettavien varojen enimmäismäärä 2,5 prosenttiin suhteessa BKT:hen, – rajoitetaan toimenpideohjelmien kunkin toimintalinjan osarahoitusosuus 85 prosenttiin vähemmän kehittyneillä alueilla (tai joissakin tapauksissa 80 ja 75 prosenttiin) ja syrjäisimmillä alueilla, 60 prosenttiin siirtymäalueilla ja 50 prosenttiin kehittyneemmillä alueilla, – sisällytetään kumppanuussopimuksiin tiettyjä ehtoja, jotka koskevat hallinnollisten valmiuksien parantamista. 5.2.2. Strategisen ohjelmasuunnittelun vahvistaminen ja suuntaaminen tuloksiin Komissio ehdottaa tulossuuntautuneempaa ohjelmasuunnittelua, jotta voidaan varmistaa, että koheesiopolitiikan ohjelmilla on selkeä toimintalogiikka, ne ovat tulossuuntautuneita ja sisältävät asianmukaiset säännökset yhtenäisestä lähestymistavasta kehitykseen sekä rahastojen tehokkaasta täytäntöönpanosta. Komissio ehdottaa muun muassa yhteisten toimintasuunnitelmien käyttöönottoa; ne ovat toimia, jotka sisältävät hankeryhmän toimenpideohjelman osana, ja niillä on jäsenvaltion ja komission sopimat erityiset tavoitteet, tulosindikaattorit ja tuotokset. Ne tarjoavat tuloksiin suunnatun yksinkertaistetun hallinto- ja valvontajärjestelmän. 5.2.3. Varainhoidon ja valvonnan rationalisointi Hallinto- ja valvontajärjestelmä on saatava tasapainoon hallinnoinnin ja valvonnan kustannusten ja niihin liittyvien riskien välillä. Komission tehtävistä kansallisten hallinto- ja valvontajärjestelmien ennakkoarvioinnissa tulee oikeasuhteisia, sillä komission tekemä pakollinen tarkistus korvataan riskiin perustuvalla lähestymistavalla. Pienet ohjelmat saavat vapautuksen komission tarkistuksesta. Riskiin perustuva lähestymistapa vähentää hallinnollisia kustannuksia, kun kyseessä on pieni ohjelma ja luotettava hallinto. Se nostaa myös luottamustasoa, sillä komission voimavaroja voidaan käyttää entistä tehokkaammin ja kohdennetummin suuririskisiin alueisiin. Sähköinen tietojen hallinnointi voi tuoda suuria huojennuksia hallinnolliseen rasitukseen ja samalla parantaa hankkeiden ja menojen valvontamahdollisuuksia. Sen vuoksi ehdotetaan, että kaikkien jäsenvaltioiden edellytetään perustavan vuoden 2014 loppuun mennessä järjestelmät, joiden avulla tuensaajat voivat toimittaa kaikki tiedot sähköisesti. Yksi varainhoitojärjestelmään liittyvistä pulmista ohjelmakaudella 2007–2013 on pääsääntö, jonka mukaan kaikki yksittäisten toimien tositteet on säilytettävä kolme vuotta ohjelman päättymisestä. Sen vuoksi ehdotuksessa esitetään päätökseen saatujen toimien tai menojen tukikelpoisuuden pakollista vuotuista päättämistä vuotuisen tilien tarkastamisen ja hyväksymisen yhteydessä. Tämän tarkoituksena on vähentää asiakirjojen pitkään säilytysaikaan liittyvää rasitusta yksittäisten tuensaajien osalta sekä jäljitysketjun katkeamiseen liittyvää riskiä. 2011/0276 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS yhteiseen strategiakehykseen kuuluvia Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskevista yhteisistä säännöksistä ja Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä neuvoston asetuksen (EY) N:o 1083/2006 kumoamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 177 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen, sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [8], ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [9], ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon [10], noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä sekä katsovat seuraavaa: (1) Perussopimuksen 174 artiklassa määrätään, että taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseksi unioni pyrkii vähentämään alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden tai saarten, erityisten maaseutualueiden, teollisuuden muutosprosessissa olevien alueiden sekä vakavista ja pysyvistä luontoon tai väestöön liittyvistä haitoista kärsivien alueiden jälkeenjääneisyyttä. Perussopimuksen 175 artiklassa edellytetään, että unioni tukee näiden tavoitteiden toteuttamista toiminnallaan, jota se harjoittaa Euroopan maatalouden ohjaus- ja tukirahaston ohjausosaston, Euroopan sosiaalirahaston, Euroopan aluekehitysrahaston, Euroopan investointipankin ja muiden välineiden kautta. (2) Kuten todetaan 17 päivänä kesäkuuta 2010 kokoontuneen Eurooppa-neuvoston päätelmissä, joiden myötä älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskeva unionin strategia hyväksyttiin, unionin ja jäsenvaltioiden olisi pantava täytäntöön älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia ja edistettävä samalla unionin sopusointuista kehitystä ja vähennettävä alueellisia eroja. (3) Koordinoinnin parantamiseksi ja koheesiopoliittista tukea antavien rahastojen eli Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR), Euroopan sosiaalirahaston (ESR) ja koheesiorahaston täytäntöönpanon yhdenmukaistamiseksi maaseudun kehittämiseen tukea antavan rahaston eli Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston ja meri- ja kalatalousalalle tukea antavan rahaston eli Euroopan meri- ja kalatalousrahaston kanssa, olisi vahvistettava kaikkia näitä rahastoja, jäljempänä ’yhteisen strategiakehyksen rahastot’, koskevat yhteiset säännökset. Lisäksi tämä asetus sisältää EAKR:ää, ESR:ää ja koheesiorahastoa koskevat yhteiset säännökset, jotka eivät koske Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa eivätkä Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa. Kunkin yhteisen strategiakehyksen rahaston erityispiirteiden vuoksi kuhunkin yhteisen strategiakehyksen rahastoon sovellettavat erityissäännöt ja EAKR:n Euroopan alueellinen yhteistyö -tavoitteeseen sovellettavat erityissäännöt olisi vahvistettava erillisissä asetuksissa. (4) Yhteisen maatalouspolitiikan (YMP) osalta on jo saavutettu merkittäviä synergioita yhdenmukaistamalla ja sovittamalla yhteen YMP:n ensimmäisen pilarin (Euroopan maatalouden tukirahasto) ja toisen pilarin (Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto) hallinto- ja valvontasäännöt. Sen vuoksi Euroopan maatalouden tukirahaston ja Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston välinen vahva yhteys olisi säilytettävä ja jäsenvaltioissa jo käytössä olevat rakenteet pidettävä toiminnassa. (5) Syrjäisimmillä alueilla olisi toteutettava erityistoimenpiteitä, ja niille olisi annettava lisärahoitusta perussopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuista seikoista johtuvien haittojen lieventämiseksi. (6) Säännösten oikean ja yhdenmukaisen tulkinnan varmistamiseksi sekä oikeusvarmuuden lisäämiseksi jäsenvaltioiden ja tuensaajien osalta on tarpeen määritellä tietyt asetuksessa käytettävät käsitteet. (7) Tämä asetus koostuu kolmesta osasta, joista ensimmäinen sisältää johdanto-osan ja määritelmät, toinen kaikkiin yhteisen strategiakehyksen rahastoihin sovellettavat säännöt ja kolmas yksinomaan EAKR:ään, ESR:ään ja koheesiorahastoon, jäljempänä ’rahastot’, sovellettavat säännökset. (8) Perussopimuksen 317 artiklan mukaisesti ja yhteisen hallinnoinnin puitteissa edellytykset, joilla komissio voi toteuttaa Euroopan unionin yleisen talousarvion täytäntöönpanoon liittyviä tehtäviään, olisi täsmennettävä ja jäsenvaltioiden kanssa tehtävään yhteistyöhön liittyvät tehtävät selkeytettävä. Näiden edellytysten avulla komission olisi voitava saada varmuus siitä, että jäsenvaltiot käyttävät yhteisen strategiakehyksen rahastoja laillisesti ja asianmukaisesti ja Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetussa neuvoston asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1605/2002 [11], jäljempänä ’varainhoitoasetus’, tarkoitettua moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen. Jäsenvaltioiden ja niiden tätä varten nimeämien elinten olisi vastattava ohjelmien täytäntöönpanosta asianmukaisella alueellisella tasolla jäsenvaltion institutionaalisen, oikeudellisen ja rahoituskehyksen mukaisesti. Näillä säännöksillä varmistetaan lisäksi huomion kohdistaminen siihen, että on tarpeen varmistaa unionin tukitoimien täydentävyys ja johdonmukaisuus, hallintojärjestelyjen suhteellisuus sekä yhteisen strategiakehyksen rahastojen tuensaajien hallinnollisen rasituksen vähentäminen. (9) Jäsenvaltion olisi järjestettävä kumppanuussopimuksen ja kunkin ohjelman osalta kumppanuudet toimivaltaisten alue-, paikallis- ja kaupunkiviranomaisten sekä muiden viranomaisten edustajien kanssa, talouselämän osapuolten ja työmarkkinaosapuolten edustajien kanssa, kansalaisyhteiskuntaa, myös ympäristökumppaneita, ja valtioista riippumattomia järjestöjä edustavien elinten kanssa sekä tasa-arvon ja syrjimättömyyden edistämisestä vastaavien elinten kanssa. Tällaisen kumppanuuden tarkoituksena on noudattaa monitasohallintoperiaatetta, varmistaa tiettyjen sidosryhmien sitoutuminen suunniteltuihin tukitoimiin sekä ottaa huomioon asiaankuuluvien toimijoiden kokemukset ja taitotieto. Komissiolle olisi siirrettävä valta antaa delegoituja säädöksiä käytännesäännöistä, jotta voidaan varmistaa, että kumppanit osallistuvat kumppanuussopimusten ja ohjelmien valmisteluun, täytäntöönpanoon, seurantaan ja arviointiin yhdenmukaisella tavalla. (10) Yhteisen strategiakehyksen rahastojen toiminnan ja toimien, joiden rahoittamiseen ne osallistuvat, olisi oltava toimen täytäntöönpanoon välittömästi tai välillisesti liittyvän sovellettavan unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisia. (11) Pyrkiessään lisäämään taloudellista, alueellista ja sosiaalista koheesiota unionin olisi yhteisen strategiakehyksen rahastojen täytäntöönpanon kaikissa vaiheissa tähdättävä epätasa-arvon poistamiseen, miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistämiseen sekä sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän torjumiseen. (12) Yhteisen strategiakehyksen rahastojen tavoitteiden toteuttamisessa olisi otettava huomioon kestävä kehitys, saastuttaja maksaa -periaate sekä se, että unioni edistää ympäristön suojelua ja parantamista perussopimuksen 11 ja 19 artiklan mukaisesti. Koska vähintään 20 prosenttia unionin talousarviosta pyritään käyttämään ilmastonmuutokseen liittyviin tavoitteisiin, jäsenvaltioiden olisi annettava tietoja näiden tavoitteiden tukemisesta käyttäen komission täytäntöönpanosäädöksellä hyväksyttyä menetelmää. (13) Älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian päämäärien ja tavoitteiden saavuttamiseksi yhteisen strategiakehyksen rahastojen olisi keskitettävä tukensa rajalliseen joukkoon yhteisiä temaattisia tavoitteita. Kunkin yhteisen strategiakehyksen rahaston tarkka soveltamisala olisi vahvistettava rahastokohtaisissa säännöissä, ja se voidaan rajoittaa koskemaan vain joitakin tässä asetuksessa määriteltyjä temaattisia tavoitteita. (14) Jotta ohjelmasuunnittelulle voitaisiin tarjota selkeämmät strategiset suuntaviivat jäsenvaltioiden ja alueiden tasolla, komission olisi hyväksyttävä delegoidulla säädöksellä yhteinen strategiakehys, jolla unionin tavoitteet muunnetaan yhteisen strategiakehyksen rahastojen keskeisiksi toimenpiteiksi. Yhteisen strategiakehyksen olisi edistettävä alakohtaista ja alueellista koordinointia unionin tukitoimissa yhteisen strategiakehyksen rahastojen osalta sekä muiden asiaankuuluvien unionin politiikkojen ja välineiden kanssa. (15) Sen vuoksi yhteisessä strategiakehyksessä olisi vahvistettava tuen keskeiset alat, käsiteltävät alueelliset ongelmat, poliittiset tavoitteet, yhteistyötoimien ensisijaiset alat, koordinointimekanismit sekä mekanismit, joilla varmistetaan johdonmukaisuus ja yhtenäisyys jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikkojen kanssa. (16) Komission hyväksymän yhteisen strategiakehyksen perusteella kunkin jäsenvaltion olisi laadittava yhteistyössä kumppaneidensa kanssa ja komission kanssa vuoropuhelua käyden kumppanuussopimus. Kumppanuussopimuksella olisi siirrettävä yhteisessä strategiakehyksessä vahvistetut osatekijät kansalliseen yhteyteen sekä vahvistettava määrätietoiset sitoumukset unionin tavoitteiden toteuttamisesta yhteisen strategiakehyksen rahastojen ohjelmatyön kautta. (17) Jäsenvaltioiden olisi keskitettävä tuki voidakseen varmistaa edistävänsä merkittävällä tavalla unionin tavoitteiden saavuttamista erityisten kansallisten ja alueellisten kehitystarpeidensa mukaisesti. Sen varmistamiseksi, että unionin tuen tehokkaalle käytölle on olemassa tarvittavat perusedellytykset, olisi määriteltävä ennakkoehdot. Komission olisi tehtävä arviointi näiden ennakkoehtojen täyttymisestä kumppanuussopimuksen ja ohjelmien arvioinnin yhteydessä. Tapauksissa, joissa ennakkoehtoa ei ole täytetty, komissiolla olisi oltava valta keskeyttää ohjelmalle maksettavat maksut. (18) Kullekin ohjelmalle olisi määriteltävä tuloskehys, jotta voidaan seurata edistymistä kullekin ohjelmalle asetettujen tavoitteiden saavuttamisessa ohjelmakauden aikana. Komission olisi tarkasteltava yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa ohjelmien tuloksia vuosina 2017 ja 2019. Vuonna 2019 olisi varattava ja kohdennettava suoritusvaraus sinne, missä on saavutettu tuloskehyksessä vahvistetut välitavoitteet. ”Euroopan alueellisen yhteistyön” ohjelmille ei tulisi kohdentaa suoritusvarausta niiden vaihtelevuuden ja useaan maahan liittyvän luonteen vuoksi. Voidakseen varmistaa, ettei unionin talousarviota käytetä tuhlailevasti tai tehottomasti, komission olisi voitava silloin, kun puutteet välitavoitteiden tai tavoitteiden saavuttamisessa ovat merkittäviä, keskeyttää ohjelmalle maksettavat maksut tai tehdä ohjelmakauden lopussa rahoitusoikaisuja. (19) Kun muodostetaan tiiviimpi yhteys koheesiopolitiikan ja unionin talouden ohjauksen välille, varmistetaan, että yhteisen strategiakehyksen rahastoista annettavan rahoituksen vaikuttavuus lisääntyy terveen talouspolitiikan avulla ja että yhteisen strategiakehyksen rahastot voidaan tarvittaessa suunnata uudelleen maan taloudellisten ongelmien ratkaisemiseen. Tämän prosessin on oltava asteittainen, ja se on aloitettava tekemällä kumppanuussopimukseen ja ohjelmiin muutoksia, joilla toteutetaan neuvoston suosituksia, jotka koskevat makrotalouden epätasapainon korjaamista ja sosiaalisten ja taloudellisten ongelmien ratkaisemista. Jos jäsenvaltio ei yhteisen strategiakehyksen rahastojen entistä paremmasta hyödyntämisestä huolimatta toteuta tehokkaita toimenpiteitä talouden ohjausprosessin yhteydessä, komissiolla olisi oltava oikeus keskeyttää maksut ja sitoumukset osittain tai kokonaisuudessaan. Keskeytyspäätösten olisi oltava oikeasuhteisia ja tehokkaita, ja niissä olisi otettava huomioon yksittäisten ohjelmien vaikutukset kyseisten jäsenvaltioiden taloudellisen ja sosiaalisen tilanteen korjaamisen kannalta sekä kumppanuussopimukseen aiemmin tehdyt muutokset. Keskeytyksistä päättäessään komission olisi myös noudatettava tasapuolista kohtelua jäsenvaltioiden välillä ja otettava huomioon erityisesti keskeytyksen vaikutukset kyseisen jäsenvaltion talouteen. Keskeytykset olisi lopetettava ja varat asetettava jälleen kyseisen jäsenvaltion saataville heti, kun jäsenvaltio toteuttaa tarvittavat toimenpiteet. (20) Jotta voitaisiin varmistaa keskittyminen älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian toteuttamiseen, olisi määriteltävä kaikille ohjelmille yhteisiä osatekijöitä. Jotta voitaisiin varmistaa yhteisen strategiakehyksen rahastojen ohjelmajärjestelyjen yhtenäisyys, ohjelmien hyväksymis- ja muuttamismenettelyt olisi yhdenmukaistettava. Ohjelmatyössä olisi varmistettava johdonmukaisuus yhteisen strategiakehyksen ja kumppanuussopimuksen kanssa sekä yhteisen strategiakehyksen rahastojen sovittaminen yhteen keskenään ja muiden olemassa olevien rahoitusvälineiden sekä Euroopan investointipankin kanssa. (21) Perussopimuksella entisten taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden tavoitteiden lisäksi otettiin tavoitteeksi alueellinen yhteenkuuluvuus, ja on tarpeellista ottaa huomioon sellaisten kaupunkien, toiminnallisten aluekokonaisuuksien ja aluetasoa pienempien yksiköiden asema, joilla on erityisiä maantieteellisiä tai väestörakenteellisia ongelmia. Jotta voitaisiin tätä varten hyödyntää mahdollisuudet paremmin paikallisella tasolla, on aiheellista vahvistaa ja edistää paikallisyhteisöjen omia kehittämishankkeita säätämällä kaikkia yhteisen strategiakehyksen rahastoja koskevat yhteiset säännöt ja tiivis koordinointi. Olennaisena periaatteena olisi pidettävä sitä, että vastuu paikallisten kehitysstrategioiden täytäntöönpanosta annetaan paikallisille toimintaryhmille, jotka edustavat paikallisyhteisön etuja. (22) Rahoitusvälineet ovat yhä tärkeämpiä, sillä niillä on vipuvaikutus yhteisen strategiakehyksen rahastoihin, koska niiden avulla voidaan yhdistää eri muodossa olevia julkisia ja yksityisiä varoja julkisen politiikan tavoitteiden tukemiseksi ja koska kierrätettävät rahoitusmuodot tekevät tällaisesta tuesta kestävämpää pitkällä aikavälillä. (23) Rahoitusvälineitä, joihin maksetaan tukea yhteisen strategiakehyksen rahastoista, olisi käytettävä erityisiin markkinatarpeisiin kustannustehokkaalla tavalla ja ohjelmien tavoitteiden mukaisesti, eivätkä ne saisi syrjäyttää yksityistä rahoitusta. Sen vuoksi päätös tukitoimenpiteiden rahoittamisesta rahoitusvälineiden kautta olisi tehtävä ennakkoanalyysin perusteella. (24) Rahoitusvälineet olisi suunniteltava ja pantava täytäntöön siten, että niillä edistetään yksityisen sektorin sijoittajien ja rahoituslaitosten merkittävää osallistumista asiamukaisen riskinjaon pohjalta. Jotta rahoitusvälineet olisivat tarpeeksi houkuttelevia yksityissektorin kannalta, ne on suunniteltava ja pantava täytäntöön joustavalla tavalla. Sen vuoksi hallintoviranomaisten olisi kyseessä olevan ohjelman tavoitteiden mukaisesti päätettävä tarkoituksenmukaisimmat tavat rahoitusvälineiden täytäntöönpanoon siten, että otetaan huomioon kohdealueiden erityistarpeet. (25) Hallintoviranomaisilla olisi oltava mahdollisuus antaa ohjelmista varoja unionin tasolla perustetuille rahoitusvälineille tai alueellisella tasolla perustetuille välineille. Hallintoviranomaisilla olisi lisäksi oltava mahdollisuus panna rahoitusvälineitä täytäntöön suoraan, erityisrahastojen kautta tai rahastojen rahastojen kautta. (26) Yhteisen strategiakehyksen rahastoista milloin tahansa rahoitusvälineille annettavien varojen määrän olisi vastattava määrää, joka on tarpeen suunniteltujen investointien ja loppukäyttäjälle maksettavien maksujen toteuttamiseksi, hallintokustannukset ja korvaukset tai palkkiot mukaan lukien; tämä määrä olisi määritettävä liiketoimintasuunnitelmien ja kassavirtaennusteiden perusteella ennalta määritetylle ajanjaksolle, jonka pituus ei saisi ylittää kahta vuotta. (27) On tarpeen vahvistaa erityiset säännöt päättämisen yhteydessä tukikelpoisiksi menoiksi hyväksyttävistä määristä, jotta voidaan varmistaa, että yhteisen strategiakehyksen rahastoista rahoitusvälineille maksetut määrät, hallintokustannukset ja korvaukset tai palkkiot mukaan lukien, käytetään tehokkaasti investointeihin ja loppukäyttäjille maksettaviin maksuihin. Lisäksi on tarpeen vahvistaa erityiset säännöt yhteisen strategiakehyksen rahastoista maksetusta tuesta saatujen varojen uudelleenkäytöstä, mukaan lukien ohjelmien päättämisen jälkeen jäljellä olevien varojen käyttö. (28) Jäsenvaltioiden olisi seurattava ohjelmia, jotta ne voivat tarkistaa, miten ohjelman tavoitteita toteutetaan ja miten niiden saavuttamisessa edistytään. Tätä varten olisi perustettava seurantakomiteoita ja määriteltävä niiden kokoonpano ja tehtävät yhteisen strategiakehyksen rahastojen osalta. Yhteisen strategiakehyksen rahastojen välisen koordinoinnin parantamiseksi voitaisiin perustaa yhteisiä seurantakomiteoita. Tehokkuuden varmistamiseksi seurantakomiteoiden olisi voitava antaa hallintoviranomaisille suosituksia ohjelman täytäntöönpanosta ja seurattava suositustensa johdosta toteutettuja toimenpiteitä. (29) Yhteisen strategiakehyksen rahastojen seuranta- ja raportointijärjestelyjä on tarpeen yhdenmukaistaa hallintojärjestelyjen yksinkertaistamiseksi kaikilla tasoilla. On tärkeää varmistaa oikeasuhteiset raportointivaatimukset samoin kuin se, että käytettävissä on kattavat tiedot edistyksestä, joka on saavutettu keskeisissä tarkasteltavissa seikoissa. Sen vuoksi raportointivaatimusten on vastattava tiedontarpeita määrättyinä vuosina ja oltava ajallisesti yhdenmukaisia tulosten tarkastelujen kanssa. (30) Ohjelmien edistymisen seuraamiseksi jäsenvaltion ja komission välillä olisi järjestettävä vuotuinen arviointikokous. Jäsenvaltion ja komission olisi kuitenkin voitava sopia kokouksen järjestämättä jättämisestä, jotta voidaan välttää tarpeeton hallinnollinen rasitus. (31) Jotta komissio voisi seurata edistymistä unionin tavoitteiden toteuttamisessa, jäsenvaltioiden olisi toimitettava edistymiskertomukset kumppanuussopimustensa täytäntöönpanosta. Komission olisi tällaisten kertomusten perusteella valmisteltava strateginen kertomus edistymisestä vuosina 2017 ja 2019. (32) On tarpeen arvioida yhteisen strategiakehyksen rahastoista annettavan tuen tehokkuutta, vaikuttavuutta ja vaikutuksia, jotta voidaan parantaa ohjelmien täytäntöönpanon ja suunnittelun laatua ja määrittää ohjelmien vaikutukset älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian tavoitteisiin ja tapauksen mukaan BKT:hen ja työttömyyteen. Jäsenvaltioiden ja komission tehtäviä olisi tältä osin tarkennettava. (33) Kunkin ohjelman laadun ja suunnittelun parantamiseksi ja sen tarkistamiseksi, että tavoitteet voidaan saavuttaa, olisi toteutettava kunkin ohjelman ennakkoarviointi. (34) Ohjelman valmistelusta vastaavan viranomaisen olisi laadittava arviointisuunnitelma. Hallintoviranomaisten olisi ohjelmakauden aikana toteutettava arviointeja ohjelman vaikuttavuudesta ja vaikutuksista. Arviointien tuloksista olisi ilmoitettava seurantakomitealle hallinnointia koskevien päätösten helpottamiseksi. (35) Olisi toteutettava jälkiarviointeja, jotta voitaisiin arvioida yhteisen strategiakehyksen rahastojen tehokkuutta ja vaikuttavuutta sekä niiden vaikutuksia yhteisen strategiakehyksen rahastojen yleisiin tavoitteisiin ja älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevaan unionin strategiaan. (36) On hyödyllistä määrittää, minkä tyyppisiä toimenpiteitä voidaan toteuttaa komission ja jäsenvaltioiden aloitteesta teknisenä tukena, johon annetaan rahoitusta yhteisen strategiakehyksen rahastoista. (37) Jotta unionin resurssit voidaan käyttää tehokkaasti ja jotta voidaan välttää tuloja tuottavien toimien ylirahoitus, on tarpeen vahvistaa säännöt yhteisen strategiakehyksen rahastoista tuloja tuottavalle toimelle maksettavan osuuden laskemiseksi. (38) Menojen tukikelpoisuuden alkamis- ja päättymispäivä olisi määriteltävä, jotta yhteisen strategiakehyksen rahastojen täytäntöönpanosta olisi koko unionissa sovellettava yhtenäinen ja tasapuolinen sääntö. Ohjelmien toteutuksen helpottamiseksi on aiheellista säätää, että menojen tukikelpoisuuden alkamispäivä voi olla aiempi kuin 1 päivä tammikuuta 2014, jos kyseinen jäsenvaltio esittää ohjelman ennen mainittua päivää. EU:n varojen tehokkaan käytön varmistamiseksi ja EU:n talousarviolle aiheutuvan riskin vähentämiseksi on tarpeen asettaa rajoituksia päätökseen saatujen toimien tukemiselle. (39) Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti jäsenvaltioiden olisi annettava kansallisia sääntöjä menojen tukikelpoisuudesta, jollei asetuksessa (asetuksissa) (EU) N:o […] [EAKR-asetus, ESR-asetus, koheesiorahastoasetus, Euroopan alueiden välistä yhteistyötä koskeva asetus, maaseuturahastoasetus, meri- ja kalatalousrahastoasetus] säädetyistä poikkeuksista muuta johdu. (40) Yhteisen strategiakehyksen rahastojen käytön helpottamiseksi ja virheriskin vähentämiseksi, samalla kun varoja voitaisiin tarvittaessa eriyttää politiikan erityispiirteiden mukaan, on aiheellista määrittää tuen muodot, avustusten palauttamista ja kiinteämääräistä rahoitusta koskevat yhdenmukaistetut edellytykset, tukia koskevat erityiset tukikelpoisuussäännöt sekä toimien tukikelpoisuutta koskevat erityiset edellytykset, jotka ovat riippuvaisia sijainnista. (41) Yhteisen strategiakehyksen rahastojen toimien tehokkuuden, oikeudenmukaisuuden ja kestävän vaikutuksen varmistamiseksi olisi annettava säännökset, joilla taataan yrityksiin ja infrastruktuureihin tehtävien investointien pitkäaikaisuus ja estetään yhteisen strategiakehyksen rahastojen käyttö perusteettoman edun tuottamiseen. Kokemusten perusteella viiden vuoden ajanjakso on tarkoituksenmukainen sovellettava vähimmäisajanjakso, mikäli valtiontukisäännöissä ei edellytetä muunlaista ajanjaksoa. Yleisen pysyvyyttä koskevan vaatimuksen ei tulisi koskea ESR:n tukemaa toimintaa eikä toimintaa, johon ei liity tuotannollisia investointeja tai infrastruktuuri-investointeja, jollei tällaisia vaatimuksia johdu sovellettavista valtiontukisäännöistä, eikä rahoitusvälineisiin tai rahoitusvälineistä maksettavia suorituksia. (42) Jäsenvaltioiden olisi toteutettava riittävät toimenpiteet hallinto- ja valvontajärjestelmänsä asianmukaisen rakenteen ja toiminnan turvaamiseksi, jotta ne voivat taata yhteisen strategiakehyksen rahastojen laillisen ja asianmukaisen käytön. Sen vuoksi olisi täsmennettävä ohjelmien hallinto- ja valvontajärjestelmiin sekä sääntöjenvastaisuuksien ja unionin lainsäädännön rikkomusten ehkäisyyn, toteamiseen ja oikaisuun liittyvät jäsenvaltioiden velvoitteet. (43) Yhteisen hallinnoinnin periaatteen mukaisesti vastuun ohjelmien toimien täytäntöönpanosta ja valvonnasta olisi kuuluttava ensisijaisesti jäsenvaltioille niiden hallinto- ja valvontajärjestelmien kautta. Toimien valinnan ja toteuttamisen valvonnan sekä hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnan tehokkuuden parantamiseksi olisi määritettävä hallintoviranomaisen tehtävät. (44) Jotta saataisiin ennakolta varmuus siitä, että hallinnon ja valvonnan keskeisten järjestelmien rakenne ja suunnittelu ovat asianmukaisia, jäsenvaltioiden olisi nimettävä hyväksynnän antava elin, joka on vastuussa hallinto- ja valvontaelinten hyväksynnästä ja hyväksynnän peruuttamisesta. (45) Olisi säädettävä komission vallasta ja vastuusta tarkistaa hallinto- ja valvontajärjestelmien toiminnan tosiasiallinen tehokkuus ja vaatia jäsenvaltiolta toimien toteuttamista. Jotta komissio voisi tehdä päätelmiä rahastojen tuloksellisuudesta, sillä olisi myös oltava valta tehdä tarkastuksia, joissa keskitytään moitteettomaan varainhoitoon liittyviin seikkoihin. (46) Unionin talousarviositoumukset olisi toteutettava vuosittain. Ohjelmien hallinnoinnin tehokkuuden varmistamiseksi on tarpeen vahvistaa välimaksupyyntöjä, tapauksen mukaan vuotuisen saldon maksamista sekä loppumaksun maksamista koskevat yhteiset säännöt, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisiä sääntöjä, joita edellytetään kunkin yhteisen strategiakehyksen rahaston osalta. (47) Ohjelman alussa maksettavalla ennakkomaksulla varmistetaan, että jäsenvaltiolla on heti ohjelman hyväksymisen jälkeen käytettävissään varat, joilla se tukee tuensaajia ohjelman täytäntöönpanossa. Sen vuoksi olisi säädettävä yhteisen strategiakehyksen rahastoista maksettavien ensimmäisten ennakkomaksujen määristä. Ensimmäiset ennakkomaksut olisi selvitettävä kokonaisuudessaan ohjelman päättämisen yhteydessä. (48) Unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi olisi voitava toteuttaa ajallisesti rajattuja toimenpiteitä, joiden avulla valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi keskeyttää maksatuksen, jos on näyttöä merkittävistä puutteista hallinto- ja valvontajärjestelmän toiminnassa tai maksatushakemukseen liittyvistä sääntöjenvastaisuuksista taikka jos asiakirjojen toimittaminen tilien tarkastamista ja hyväksymistä varten on laiminlyöty. (49) Jotta voitaisiin varmistaa, että unionin talousarviosta varainhoitovuonna osarahoitetut menot käytetään sovellettavien sääntöjen mukaisesti, olisi luotava asianmukaiset puitteet vuotuista tilien tarkastusta ja hyväksymistä varten. Hyväksyttyjen elinten olisi näissä puitteissa toimitettava komissiolle kunkin ohjelman osalta hallinnollinen vahvistuslausuma, varmennetut tilinpäätöstiedot, valvontaa koskeva tiivistelmäraportti, riippumaton tarkastuslausunto ja tarkastuskertomus. (50) Unionin talousarvion turvaamiseksi komission saattaa olla tarpeen tehdä rahoitusoikaisuja. Jäsenvaltioiden oikeusvarmuuden turvaamiseksi on tärkeää määritellä tilanteet, joissa sovellettavan unionin tai kansallisen lainsäädännön rikkominen voi johtaa komission tekemiin rahoitusoikaisuihin. Jotta voitaisiin varmistaa, että rahoitusoikaisut, joita komissio voi määrätä jäsenvaltioille, liittyvät EU:n taloudellisten etujen suojaamiseen, ne olisi rajoitettava tapauksiin, joissa unionin tai kansallisen lainsäädännön rikkominen liittyy välittömästi tai välillisesti toimien ja vastaavien menojen tukikelpoisuuteen, sääntöjenmukaisuuteen, hallinnointiin tai valvontaan. Suhteellisuuden varmistamiseksi on tärkeää, että komissio ottaa huomioon rikkomuksen luonteen ja vakavuuden päättäessään rahoitusoikaisun määrästä. (51) Rahoituskurin lisäämiseksi on aiheellista määrittää talousarviositoumuksen osan vapauttamista koskevat järjestelyt ohjelmassa, erityisesti silloin, kun erän osalta voidaan tehdä poikkeus vapauttamisesta, etenkin jos täytäntöönpanon viiveet johtuvat olosuhteista, jotka ovat asianomaisesta osapuolesta riippumattomia, epätavanomaisia tai ennalta arvaamattomia, ja joiden seurauksia ei osoitetusta huolellisuudesta huolimatta voida välttää. (52) Rahastojen erityistehtävien osalta on tarpeen antaa yleisiä lisäsäännöksiä. Jotta voitaisiin etenkin kasvattaa näiden rahastojen lisäarvoa ja saada ne edistämään paremmin älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian prioriteetteja, niiden toimintaa olisi yksinkertaistettava ja keskitettävä seuraaviin tavoitteisiin: ”investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin” ja ”Euroopan alueellinen yhteistyö”. (53) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston ja Euroopan meri- ja kalatalousrahaston erityistehtävien osalta annetaan lisäsäännöksiä asiaa koskevassa alakohtaisessa lainsäädännössä. (54) Perussopimuksissa vahvistettujen taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta koskevien tavoitteiden saavuttamiseksi ”investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin” -tavoitteen kautta olisi tuettava kaikkia alueita. Jotta tukea voitaisiin antaa tasapainoisesti ja asteittaisesti taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen tason mukaan, tähän tavoitteeseen liittyvät resurssit olisi kohdennettava EAKR:stä ja ESR:stä vähemmän kehittyneille alueille, siirtymäalueille ja kehittyneemmille alueille sen mukaisesti, mikä on niiden bruttokansantuote (BKT) asukasta kohden suhteessa EU:n keskiarvoon. Jotta voitaisiin varmistaa rakennerahastoista tehtävien investointien kestävyys pitkällä aikavälillä, olisi alueiden, joiden BKT asukasta kohden oli kaudella 2007–2013 vähemmän kuin 75 prosenttia 25 jäsenvaltion EU:n viitekauden keskiarvosta, mutta joiden BKT asukasta kohden on kasvanut suuremmaksi kuin 75 prosenttia 27 jäsenvaltion EU:n keskiarvosta, saatava vähintään kaksi kolmasosaa kaudelle 2007–2013 kohdennetuista määrärahoistaan. Jäsenvaltioille, joiden bruttokansantulo (BKTL) asukasta kohden on vähemmän kuin 90 prosenttia unionin keskiarvosta, olisi annettava rahoitusta koheesiorahastosta ”investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin” -tavoitteen kautta. (55) Rahastoista maksettavaan tukeen kelpoisten alueiden määrittelemiseksi olisi vahvistettava objektiiviset perusteet. Tätä varten alueet olisi osoitettava unionin tasolla yhteisestä tilastollisten alueyksiköiden nimikkeistöstä (NUTS) 26 päivänä toukokuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1059/2003 [12] mukaisen yhteisen alueluokitusjärjestelmän perusteella. (56) Asianmukaisen rahoituskehyksen laatimiseksi komission olisi täytäntöönpanosäädöksillä vahvistettava käytettävissä olevien maksusitoumusmäärärahojen ohjeellinen vuosittainen jako objektiivista ja avointa menettelyä noudattaen, jotta voidaan kohdentaa varat kehityksessä jälkeen jääneille alueille, siirtymäkauden tukea saavat alueet mukaan luettuina. (57) On tarpeen vahvistaa niiden varojen määrä, jotka ovat käytettävissä ”investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin” -tavoitteeseen, ja antaa objektiiviset kriteerit niiden kohdentamiseksi alueille ja jäsenvaltioille. Jotta voitaisiin nopeuttaa tarvittavaa liikenteen ja energia-alan infrastruktuurien sekä tieto- ja viestintätekniikan kehitystä unionissa, olisi perustettava ”Verkkojen Eurooppa” -väline. Rahastoista jäsenvaltiolle maksettavien vuotuisten määrärahojen kohdentamiselle ja koheesiorahastosta ”Verkkojen Eurooppa” -välineelle siirrettäville summille olisi vahvistettava enimmäismäärä ottaen huomioon kyseisen jäsenvaltion mahdollisuudet käyttää nämä määrärahat. Lisäksi on köyhyyden vähentämistä koskevan yleistavoitteen mukaisesti tarpeen suunnata vähäosaisimmille tarkoitettu elintarvikeapuohjelma uudelleen sosiaalisen osallisuuden ja unionin sopusointuisen kehityksen edistämiseksi. On kehitetty mekanismi, jolla siirretään varoja tälle välineelle ja varmistetaan, että ne muodostuvat ESR:n määrärahoista kussakin maassa ESR:lle kohdennettavan rakennerahastojen vähimmäisosuuden vastaavana vähennyksenä. (58) Jotta voitaisiin vahvistaa keskittymistä tuloksiin sekä Eurooppa 2020 -strategian tavoitteiden saavuttamiseen, olisi viisi prosenttia ”investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin” -tavoitteeseen tarkoitetuista varoista asetettava syrjään suoritusvarauksena kunkin rahaston sekä kunkin jäsenvaltion jokaisen alueluokan osalta. (59) Sen varmistamiseksi, että varat kohdennetaan asianmukaisesti kullekin alueluokalle, rahastojen varoja ei saisi siirtää vähemmän kehittyneiden alueiden, siirtymäalueiden ja kehittyneempien alueiden välillä muutoin kuin asianmukaisesti perustelluissa olosuhteissa, jotka liittyvät yhden tai useamman temaattisen tavoitteen toteuttamiseen, eikä enempää kuin 2 prosenttia kyseisen alueluokan kokonaismäärärahoista. (60) Todellisten taloudellisten vaikutusten varmistamiseksi rahastoista myönnettävä tuki ei tämän asetuksen perusteella saisi korvata jäsenvaltioiden julkisia menoja tai niihin rinnastettavia rakenteellisia menoja. Jotta rahastoista maksettavan tuen yhteydessä otettaisiin huomioon myös laajempi taloustilanne, julkisten menojen määrä olisi määritettävä ottaen huomioon yleiset makrotaloudelliset olosuhteet, joissa rahoitus tapahtuu niiden vakaus- ja lähentymisohjelmissa ilmoitettujen indikaattorien perusteella, jotka jäsenvaltiot toimittavat vuosittain julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun asetuksen (EY) N:o 1466/1997 [13] mukaisesti. Komission tekemässä täydentävyysperiaatteen noudattamisen tarkistamisessa olisi keskityttävä jäsenvaltioihin, joissa vähemmän kehittyneillä ja siirtymäalueilla asuu vähintään 15 prosenttia väestöstä, niille myönnettävän rahoituksen laajuuden vuoksi. (61) On tarpeen antaa rahastoista tuettaviin toimenpideohjelmiin liittyvää ohjelmatyötä, hallinnointia, seurantaa ja valvontaa koskevat lisäsäännökset. Toimenpideohjelmissa olisi vahvistettava temaattisia tavoitteita vastaavat toimintalinjat, kehitettävä johdonmukainen toimintalogiikka havaittuihin kehitystarpeisiin vastaamiseksi sekä vahvistettava tulosten arvioinnin puitteet. Niiden olisi sisällettävä myös muita osatekijöitä, joita tarvitaan tukemaan näiden rahastojen vaikuttavaa ja tehokasta täytäntöönpanoa. (62) Täydentävyyden parantamiseksi ja täytäntöönpanon yksinkertaistamiseksi koheesiorahastosta ja EAKR:stä annettava tuki olisi voitava yhdistää ESR:n tuen kanssa yhteisissä toimintaohjelmissa kasvuun ja työpaikkoihin liittyvän tavoitteen puitteissa. (63) Suurhankkeet vievät merkittävän osuuden unionin menoista ja ovat usein strategisesti tärkeitä älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian saavuttamisessa. Sen vuoksi on perusteltua, että huomattavan suurille toimille on edelleen saatava komission hyväksyntä tämän asetuksen mukaisesti. Selkeyden varmistamiseksi on aiheellista määritellä suurhankkeen sisältö tätä tarkoitusta varten. Komissiolla olisi myös oltava mahdollisuus kieltäytyä tukemasta suurhanketta, jos tuen myöntäminen ei ole perusteltua. (64) Jotta jäsenvaltioiden olisi mahdollista panna osa toimenpideohjelmasta täytäntöön tuloksiin perustuvaa lähestymistapaa käyttäen, on hyödyllistä vahvistaa yhteinen toimintasuunnitelma, joka sisältää useita toimenpiteitä, jotka tuensaajan on toteutettava toimenpideohjelman tavoitteiden saavuttamiseksi. Rahastojen tulossuuntautuneisuuden yksinkertaistamiseksi ja vahvistamiseksi yhteisen toimintasuunnitelman hallinnon olisi perustuttava yksinomaan yhteisesti sovittuihin välitavoitteisiin, tuotoksiin ja tuloksiin sellaisina, kuin ne on määritelty yhteisen toimintasuunnitelman hyväksymistä koskevassa komission päätöksessä. Myös yhteisen toimintasuunnitelman valvonta ja tarkastus olisi rajattava näiden välitavoitteiden, tuotosten ja tulosten saavuttamiseen. Tämän vuoksi on tarpeen vahvistaa yhteisten toimintasuunnitelmien valmistelua, sisältöä, hyväksymistä, varainhoitoa ja valvontaa koskevat säännöt. (65) Kun kaupunki- tai aluekehitysstrategia edellyttää yhdennettyä lähestymistapaa, koska siihen sisältyy yhden tai usean toimenpideohjelman useampaan kuin yhteen toimintalinjaan liittyviä investointeja, rahastoista tuetut toimenpiteet olisi toteutettava yhdennettynä alueellisena investointina toimenpideohjelman puitteissa. (66) On tarpeen antaa erityiset säännöt seurantakomitean tehtävistä sekä vuosikertomuksista, jotka koskevat rahastoista tuettavien toimenpideohjelmien täytäntöönpanoa. Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston erityistehtävien osalta annetaan lisäsäännöksiä asiaa koskevassa alakohtaisessa lainsäädännössä. (67) Jotta voitaisiin varmistaa, että ohjelman täytäntöönpanosta on saatavilla olennaiset ja ajantasaiset tiedot, jäsenvaltioiden on tarpeen toimittaa komissiolle säännöllisesti keskeiset tiedot. Jäsenvaltioille aiheutuvan lisärasituksen välttämiseksi tämän olisi koskettava ainoastaan jatkuvasti kerättäviä tietoja, ja toimittamisen olisi tapahduttava sähköisenä tiedonvaihtona. (68) Komissio antaa perussopimuksen 175 artiklan mukaisesti Euroopan parlamentille, neuvostolle, talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle joka kolmas vuosi koheesiokertomukset siitä, miten unionin taloudellisen, sosiaalisen ja alueellisen yhteenkuuluvuuden toteuttamisessa on edistytty. On tarpeen vahvistaa kyseisen kertomuksen sisältö. (69) On aiheellista, että komissio tekee yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa jälkiarvioinnin rahastojen osalta saadakseen asianmukaisella tasolla tietoa rahoitettujen tukitoimien tuloksista ja vaikutuksista. Lisäksi tarvitaan erityissäännöksiä rahastojen arviointisuunnitelmien hyväksymismenettelyn vahvistamiseksi. (70) Unionin rahastojen saavutukset on tärkeää saattaa yleisön tietoisuuteen. Kansalaisilla on oikeus tietää, miten unionin rahoitusvarat sijoitetaan. Vastuun sen varmistamisessa, että yleisölle annetaan asianmukaiset tiedot, olisi oltava sekä hallintoviranomaisilla että tuensaajilla. Jotta varmistetaan tehokkaampi yleisölle suunnattu tiedotus ja vahvempi synergia komission aloitteesta toteutettujen viestintätoimien välillä, tämän asetuksen mukaisille viestintätoimille kohdennetuilla varoilla on tuettava myös toimielinten tiedotustoimintaa, joka koskee Euroopan unionin poliittisia prioriteetteja, edellyttäen että ne liittyvät tämän asetuksen yleisiin tavoitteisiin. (71) Jotta voitaisiin varmistaa rahastojen saavutuksista annettavan tiedon laaja jakelu ja unionin asema tässä yhteydessä sekä tiedottaa mahdollisille tuensaajille rahoitusmahdollisuuksista, tässä asetuksessa olisi määriteltävä yksityiskohtaiset säännöt tiedottamis- ja viestintätoimenpiteistä sekä näiden toimenpiteiden tietyistä teknisistä piirteistä. (72) Rahoitusmahdollisuuksia ja hankkeiden tuensaajia koskevien tietojen saatavuuden ja avoimuuden lisäämiseksi kussakin jäsenvaltiossa olisi otettava käyttöön yksi keskitetty verkkosivusto tai verkkoportaali, jossa on tietoa kaikista toimenpideohjelmista, mukaan lukien luettelot toimista, joita kustakin toimenpideohjelmasta tuetaan. (73) On tarpeen määrittää tekijät, joiden perusteella rahastojen rahoitusosuutta toimenpideohjelmiin mukautetaan, erityisesti unionin varojen kerrannaisvaikutusten lisäämiseksi. On myös tarpeen vahvistaa alueluokittain osarahoituksen enimmäismäärät, jotta voidaan varmistaa osarahoituksen periaatteen noudattaminen siten, että kansallisen tuen määrä on asianmukainen. (74) Jäsenvaltioiden on tarpeen nimetä hallintoviranomainen, todentamisviranomainen ja toiminnallisesti riippumaton tarkastusviranomainen kutakin toimenpideohjelmaa varten. Jotta jäsenvaltiot voisivat toimia joustavasti perustaessaan valvontajärjestelmiään, on asianmukaista säätää siitä mahdollisuudesta, että hallintoviranomainen suorittaa myös todentamisviranomaisen tehtävät. Lisäksi jäsenvaltion olisi voitava nimetä välittäviä elimiä, jotka suorittavat tietyt hallintoviranomaisen tai todentamisviranomaisen tehtävät. Tässä tapauksessa jäsenvaltion olisi ilmoitettava selkeästi niiden velvollisuudet ja tehtävät. (75) Päävastuu rahastojen vaikuttavasta ja tehokkaasta täytäntöönpanosta on hallintoviranomaisella, mistä syystä sillä on merkittävä määrä ohjelman hallintoon ja seurantaan, varainhoitoon ja valvontaan sekä hankkeiden valintaan liittyviä tehtäviä. Sen velvollisuudet ja tehtävät olisi vahvistettava. (76) Todentamisviranomaisen olisi laadittava maksatushakemukset ja toimitettava ne komissiolle. Sen olisi laadittava tilinpäätökset ja todennettava tilinpäätöstietojen täydellisyys, oikeellisuus ja totuudenmukaisuus ja se, että kirjatut menot ovat sovellettavien unionin ja kansallisten sääntöjen mukaiset. Sen velvollisuudet ja tehtävät olisi vahvistettava. (77) Tarkastusviranomaisen olisi varmistettava, että tehdään hallinto- ja valvontajärjestelmää, toimista poimittua asianmukaista otosta sekä tilinpäätöstä koskevia tarkastuksia. Sen velvollisuudet ja tehtävät olisi vahvistettava. (78) Jotta voidaan ottaa huomioon EAKR:n, ESR:n ja koheesiorahaston hallinto- ja valvontajärjestelmien erityinen rakenne sekä tarve varmistaa oikeasuhteinen lähestymistapa, tarvitaan erityisiä säännöksiä hallinto- ja todentamisviranomaisten hyväksynnästä ja hyväksynnän peruuttamisesta. (79) Varainhoidon valvontaa koskevaa komission toimivaltaa rajoittamatta olisi lisättävä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja komission välillä tällä alalla ja vahvistettava perusteet, joiden mukaisesti komissio voi kansallisten järjestelmien valvontastrategiansa puitteissa määrittää, kuinka vakuuttavat takeet sen olisi saatava kansallisilta tarkastuslaitoksilta. (80) Varainhoitoa koskevien yhteisten sääntöjen lisäksi tarvitaan lisäsäännöksiä EAKR:n, ESR:n ja koheesiorahaston osalta. Varsinkin jotta voitaisiin varmistaa, että komissiolla on ennen vuotuista tilien tarkastusta ja hyväksymistä riittävä varmuus asiassa, välimaksupyyntöjen yhteydessä maksettavan määrän olisi oltava 90 prosenttia määrästä, joka saadaan sovellettaessa toimenpideohjelman hyväksymistä koskevassa päätöksessä säädettyä kunkin toimintalinjan osarahoitusosuutta kyseisen toimintalinjan osalta tukikelpoisiin menoihin. Suorittamatta olevat erääntyneet määrät olisi maksettava jäsenvaltioille vuotuisen tilien tarkastuksen ja hyväksymisen yhteydessä, edellyttäen että on saatu riittävä varmuus menojen tukikelpoisuudesta sen vuoden osalta, jota tarkastus- ja hyväksymismenettely koskee. (81) Sen varmistamiseksi, että tuki maksetaan tuensaajille mahdollisimman pian, sekä komission asiassa saaman varmuuden vahvistamiseksi on asianmukaista edellyttää, että maksatushakemuksiin sisältyy ainoastaan sellaisia menoja, joiden osalta tuki on maksettu tuensaajille. Olisi suoritettava ennakkomaksuja vuosittain sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioilla on riittävästi varoja toimia tällaisten järjestelyjen mukaisesti. Tällaiset ennakkomaksut olisi selvitettävä vuosittain tilien tarkastuksen ja hyväksymisen yhteydessä. (82) Jotta varmistetaan sitoumuksen vapauttamista koskevien yleisten sääntöjen asianmukainen soveltaminen, rahastojen osalta vahvistettavissa säännöissä olisi kuvattava yksityiskohtaisesti, miten sitoumuksen vapauttamista koskevat määräajat vahvistetaan ja miten vastaavat määrät lasketaan. (83) On tarpeen määritellä rahastoihin sovellettavaa vuotuista tilien tarkastusta ja hyväksymistä koskeva yksityiskohtainen menettely, jotta varmistetaan näiden järjestelyjen selkeä perusta ja oikeusvarmuus. On tärkeää antaa jäsenvaltiolle rajallinen mahdollisuus määrittää tilinpäätöksessään varaus sellaisen erän osalta, johon kohdistuu tarkastusviranomaisen kanssa käynnissä oleva menettely. (84) Vuotuiseen tilien tarkastamiseen ja hyväksymiseen olisi liityttävä päätökseen saatujen toimien (EAKR:n ja koheesiorahaston osalta) tai menojen (ESR:n osalta) tukikelpoisuuden vuotuinen päättäminen. Toimenpideohjelmien lopulliseen päättämiseen liittyvien kustannusten ja tuensaajille aiheutuvan hallinnollisen rasituksen vähentämiseksi sekä oikeusvarmuuden lisäämiseksi vuotuisen päättämisen olisi oltava pakollista, ja näin ollen rajoitettaisiin ajanjaksoa, jonka ajan tositteet on säilytettävä ja jonka aikana toimia voidaan tarkastaa ja rahoitusoikaisuja määrätä. (85) Jotta voitaisiin suojata unionin taloudellisia etuja ja tarjota ohjelmien tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseen tarvittavat resurssit, olisi oltava toimenpiteitä, joiden avulla komissio voi keskeyttää maksatuksen toimintalinjan tai toimenpideohjelman tasolla. (86) On aiheellista vahvistaa erityiset järjestelyt ja menettelyt jäsenvaltioiden ja komission tekemiä rahoitusoikaisuja varten rahastojen osalta oikeusvarmuuden lisäämiseksi jäsenvaltioiden kannalta. (87) Toimiin kohdistuvien tarkastusten tiheyden olisi oltava oikeassa suhteessa rahastoista annettavan unionin tuen määrään. Etenkin olisi vähennettävä suoritettavien tarkastusten määrää, kun toimeen liittyvien tukikelpoisten menojen yhteismäärä on enintään 100 000 euroa. Olisi kuitenkin oltava mahdollista suorittaa tarkastuksia milloin tahansa, kun on näyttöä sääntöjenvastaisuudesta tai petoksesta, tai päätökseen saadun toimen päättämisen jälkeen osana otantatarkastusta. Jotta komission tekemien tarkastusten määrä olisi oikeassa suhteessa riskiin, komission olisi voitava vähentää toimenpideohjelmia koskevaa tarkastustyötään, jos merkittäviä puutteita ei ole tai jos voidaan luottaa tarkastusviranomaiseen. (88) Tämän asetuksen tiettyjen muiden kuin keskeisten osien täydentämiseksi tai muuttamiseksi komissiolle olisi siirrettävä valta antaa säädöksiä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti seuraavista: kumppanuuden täytäntöönpanon tukemisen tavoitteita ja edellytyksiä koskevat käytännesäännöt, yhteisen strategiakehyksen hyväksyminen, suoritusvarauksen kohdentamista koskevat lisäsäännöt, paikallisten kehitysstrategioiden kattaman kohdealueen ja väestömäärän määrittely, yksityiskohtaiset säännöt rahoitusvälineistä (ennakkoarviointi, tuen yhdistäminen, tukikelpoisuus, tuen ulkopuolelle jäävä toiminta), tietyn tyyppisiä kansallisella, alueellisella, valtioiden välisellä tai rajat ylittävällä tasolla perustettuja rahoitusvälineitä koskevat säännöt, rahoitussopimuksia koskevat säännöt, varojen siirtäminen ja hallinnointi, hallinto- ja valvontajärjestelyt, maksupyyntöjä koskevat säännöt sekä vuotuisten maksuerien pääomittamista koskevan järjestelmän perustaminen, tuloja tuottaviin toimiin liittyvän kiinteän prosenttiosuuden määrittely, välillisiin kustannuksiin avustusten yhteydessä sovellettavan kiinteän prosenttiosuuden määrittely unionin politiikanaloilla käytettyjen olemassa olevien menettelyjen ja vastaavien prosenttiosuuksien perusteella, jäsenvaltioiden velvollisuudet, jotka koskevat sääntöjenvastaisuuksien ilmoittamismenettelyä ja aiheettomasti maksettujen summien takaisinperintää, toimia koskevassa tiedonvaihdossa noudatettavat toimintatavat, asianmukaiseen jäljitysketjuun liittyvät järjestelyt, kansallisten tarkastusten edellytykset, hallinto- ja todentamisviranomaisten hyväksyntää koskevat kriteerit, yleisesti hyväksyttyjen tietovälineiden määrittäminen ja rahoitusoikaisun suuruuden määrittämisperusteet. Komissiolle olisi myös siirrettävä valta muuttaa liitettä V, jotta voidaan ottaa huomioon tarve muuttaa sitä tulevaisuudessa. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. (89) Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että Euroopan parlamentti ja neuvosto saavat tarvittavat asiakirjat samanaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti. (90) Komissiolle olisi annettava valta antaa täytäntöönpanosäädöksillä kaikkien yhteisen strategiakehyksen rahastojen osalta päätöksiä kumppanuussopimusten hyväksymisestä, suoritusvarauksen kohdentamisesta ja jäsenvaltioiden talouspolitiikkoihin yhteydessä olevien maksujen keskeyttämisestä ja vapauttamisen tapauksessa päätöksiä ohjelmien hyväksymisestä annettujen päätösten muuttamisesta sekä rahastojen osalta päätöksiä ”investoinnit kasvuun ja työpaikkoihin” -tavoitteeseen liittyvät kriteerit täyttävien alueiden ja jäsenvaltioiden määrittämisestä, päätöksiä maksusitoumusmäärärahojen vuotuisesta jakautumisesta jäsenvaltioille, päätöksiä kunkin jäsenvaltion koheesiorahastomäärärahoista Verkkojen Eurooppa -välineelle siirrettävästä määrästä, päätöksiä kunkin jäsenvaltion rakennerahastomäärärahoista Elintarviketuki vähäosaisimmille -välineelle siirrettävästä määrästä, päätöksiä toimenpideohjelmien hyväksymisestä ja muuttamisesta, päätöksiä suurhankkeista ja yhteisistä toimintasuunnitelmista sekä päätöksiä maksujen keskeyttämisestä ja rahoitusoikaisuista. (91) Jotta tämän asetuksen täytäntöönpanolle voitaisiin varmistaa yhdenmukaiset edellytykset, ilmastonmuutosta koskeviin tavoitteisiin liittyviä menetelmiä, rahoitusvälineiden seurantaan liittyviä vakioehtoja- ja edellytyksiä, rahoitusvälineiden seurantaa ja seurantatietojen toimittamista koskevia yhdenmukaisia edellytyksiä, tuloja tuottavien hankkeiden nettotulojen laskentamenetelmää, jäsenvaltion ja komission välistä sähköistä tiedonvaihtojärjestelmää, toimenpideohjelman mallia rahastojen osalta, tukitoimien luokkia koskevaa nimikkeistöä, suurhankkeista tiedottamisen muotoa ja suurhankkeisiin liittyvässä kustannus-hyötyanalyysissä käytettäviä menetelmiä, yhteisen toimintasuunnitelman mallia, vuotuisten ja lopullisten täytäntöönpanokertomusten mallia, tiedotus- ja julkisuustoimenpiteiden tiettyjä teknisiä seikkoja ja asiaan liittyviä ohjeita, tuensaajien ja hallintoviranomaisten, todentamisviranomaisten, tarkastusviranomaisten ja välittävien elinten tiedonvaihtoa koskevia sääntöjä, hallinnollisen vahvistuslausuman mallia, tarkastusstrategian, lausunnon ja vuotuisen tarkastuskertomuksen malleja, otantamenetelmää, tarkastusten aikana kerättyjen tietojen käyttöä koskevia sääntöjä ja maksatushakemusten mallia koskevaa täytäntöönpanovaltaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 [14] mukaisesti. (92) Tällä asetuksella korvataan Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11 päivänä heinäkuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006 [15]. Sen vuoksi kyseinen asetus olisi kumottava. (93) Koska jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, eli vähentää alueiden välisiä kehityseroja sekä muita heikommassa asemassa olevien alueiden tai saarten, erityisten maaseutualueiden, teollisuuden muutosprosessissa olevien alueiden sekä vakavista ja pysyvistä luontoon tai väestöön liittyvistä haitoista kärsivien alueiden jälkeenjääneisyyttä, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa määrätyn toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Kyseisessä artiklassa määrätyn suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei mennä pitemmälle kuin tämän tavoitteen saavuttaminen edellyttää, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: ENSIMMÄINEN OSA KOHDE JA MÄÄRITELMÄT 1 artikla Kohde Tässä asetuksessa annetaan yhteiset säännöt, jotka koskevat Euroopan aluekehitysrahastoa (EAKR), Euroopan sosiaalirahastoa (ESR), koheesiorahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa ja Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa, jotka toimivat yhteisen strategiakehykseen puitteissa, jäljempänä ’yhteisen strategiakehyksen rahastot’. Lisäksi siinä vahvistetaan säännökset, jotka ovat tarpeen yhteisen strategiakehyksen rahastojen vaikuttavuuden turvaamiseksi ja niiden keskinäiseksi yhteensovittamiseksi sekä rahastojen ja muiden unionin välineiden yhteensovittamiseksi. Lisäksi tässä asetuksessa annetaan EAKR:ää, ESR:ää, jäljempänä ’rakennerahastot’, ja koheesiorahastoa koskevat yleiset säännöt. Tässä asetuksessa määritetään rakennerahastojen ja koheesiorahaston, jäljempänä ’rahastot’, tehtävät, ensisijaiset tavoitteet ja rakenteet sekä perusteet, joilla jäsenvaltiot ja alueet voivat saada tukea yhteisen strategiakehyksen rahastoista, käytettävissä olevat rahoitusvarat ja niiden jakoperusteet. Tässä asetuksessa annetuilla säännöillä ei kuitenkaan rajoiteta yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta, hallinnoinnista ja seurannasta annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EU) N:o […]/2012 [16], jäljempänä ’YMP-asetus’, eikä seuraavissa asetuksissa vahvistettujen erityissäännösten soveltamista: (1) Euroopan aluekehitysrahastosta ja asetuksen (EY) N:o 1080/2006 kumoamisesta annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o […]/2012 [17], jäljempänä ’EAKR-asetus’, (2) Euroopan sosiaalirahastosta ja asetuksen (EY) N:o 1081/2006 kumoamisesta annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o […]/2012 [18], jäljempänä ’ESR-asetus’, (3) koheesiorahastosta ja asetuksen (EY) N:o 1084/2006 kumoamisesta annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o […]/2012 [19], jäljempänä ’koheesiorahastoasetus’, (4) Euroopan alueellisesta yhteistyöstä annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o […]/2012 [20], jäljempänä ’Euroopan alueellista yhteistyötä koskeva asetus’, (5) Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastosta ja asetuksen (EY) N:o 1698/2006 kumoamisesta annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o […]/2012 [21], jäljempänä ’maaseuturahastoasetus’, ja (6) Euroopan meri- ja kalatalousrahastosta ja asetuksen (EY) N:o 1198/2006 kumoamisesta annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o […]/2012 [22], jäljempänä ’Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa koskeva asetus’. 2 artikla Määritelmät Tässä asetuksessa yhteisen strategiakehyksen rahastoista tuettuihin rahoitusvälineisiin sovelletaan varainhoitoasetuksessa säädettyjä rahoitusvälineiden määritelmiä, jollei tässä asetuksessa toisin säädetä. Sen lisäksi tarkoitetaan (1) ’älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevalla unionin strategialla’ komission tiedonannossa ”Eurooppa 2020 – Älykkään, kestävän ja osallistavan kasvun strategia” esitettyjä ja Eurooppa-neuvoston 17 päivänä kesäkuuta 2010 antamien päätelmien liitteeseen I (”Euroopan uusi työllisyys- ja kasvustrategia – EU:n yleistavoitteet”), jäsenvaltioiden ja unionin talouspolitiikan laajoista suuntaviivoista 13 päivänä heinäkuuta 2010 annettuun neuvoston suositukseen [23] sekä jäsenvaltioiden työllisyyspolitiikan suuntaviivoista 21 päivänä lokakuuta 2010 annettuun neuvoston päätökseen [24] sisältyviä jäsenvaltioiden ja unionin toimintaa ohjaavia yleistavoitteita ja yhteisiä tavoitteita sekä tällaisten yleistavoitteiden ja yhteisten tavoitteiden mahdollisia tarkistuksia; (2) ’yhteisellä strategiakehyksellä’ asiakirjaa, jossa älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian tavoitteet muunnetaan yhteisen strategiakehyksen rahastojen keskeisiksi toimenpiteiksi ja jossa vahvistetaan kunkin temaattisen tavoitteen osalta kustakin yhteisen strategiakehyksen rahastosta tuettavat keskeiset toimenpiteet sekä mekanismit, joilla varmistetaan yhteisen strategiakehyksen rahastojen ohjelmatyön johdonmukaisuus ja yhtenäisyys jäsenvaltioiden ja unionin talous- ja työllisyyspolitiikkojen kanssa; (3) ’rahastokohtaisilla säännöillä’ säännöksiä, jotka on vahvistettu tämän asetuksen kolmannessa osassa tai 1 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetussa tai luetellussa, yhtä tai useampaa yhteisen strategiakehyksen rahastoa koskevassa erityis- tai yleisasetuksessa taikka niiden pohjalta; (4) ’ohjelmatyöllä’ monivaiheista organisointi-, päätöksenteko- ja varojenjakomenettelyä, jonka tavoitteena on panna täytäntöön unionin ja jäsenvaltioiden monivuotiset yhteiset toimenpiteet älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian toteuttamiseksi; (5) ’ohjelmalla’ tämän asetuksen kolmannessa osassa ja meri- ja kalatalousrahastoasetuksessa tarkoitettua ’toimenpideohjelmaa’ ja maaseuturahastoasetuksessa tarkoitettua ’maaseudun kehittämisohjelmaa’; (6) ’prioriteetilla’ tämän asetuksen kolmannessa osassa tarkoitettua ’toimintalinjaa’ ja meri- ja kalatalousrahastoasetuksessa ja maaseuturahastoasetuksessa tarkoitettua ’unionin prioriteettia’; (7) ’toimella’ hanketta, sopimusta, toimenpidettä tai hankeryhmää, jonka kyseisten ohjelmien hallintoviranomaiset ovat valinneet tai joka on valittu hallintoviranomaisten valvonnassa ja jolla edistetään siihen liittyvän prioriteetin tai prioriteettien tavoitteiden saavuttamista; rahoitusvälineiden yhteydessä toimi muodostuu rahoituksesta, joka ohjelmasta osoitetaan rahoitusvälineisiin ja näiden rahoitusvälineiden kautta sen jälkeen annettavasta rahoitustuesta; (8) ’tuensaajalla’ toimien käynnistämisestä tai käynnistämisestä ja täytäntöönpanosta vastaavaa julkista tai yksityistä tahoa; valtiontukien yhteydessä käsitteellä ’tuensaaja’ tarkoitetaan tukea saavaa tahoa; rahoitusvälineiden yhteydessä käsitteellä ’tuensaaja’ tarkoitetaan rahoitusvälineen täytäntöönpanosta vastaavaa tahoa; (9) ’loppukäyttäjällä’ oikeushenkilöä tai luonnollista henkilöä, joka saa rahoitustukea rahoitusvälineestä; (10) ’valtiontuella’ Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvaa tukea, jonka tässä asetuksessa katsotaan sisältävän myös perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen 15 päivänä joulukuuta 2006 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1998/2006 [25], Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen maataloustuotteiden tuotannon alalla 20 päivänä joulukuuta 2007 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1535/2007 [26] ja Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta vähämerkityksiseen tukeen kalastusalalla ja asetuksen (EY) N:o 1860/2004 muuttamisesta 24 päivänä heinäkuuta 2007 annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 875/2007 [27] tarkoitetun vähämerkityksisen tuen; (11) ’päätökseen saadulla toimella’ toimea, joka on saatettu fyysisesti päätökseen tai toteutettu kokonaisuudessaan ja jonka osalta tuensaajat ovat maksaneet kaikki asiaankuuluvat maksut ja tuensaajille on maksettu vastaava julkinen rahoitusosuus; (12) ’julkisella tuella’ toimen rahoitustukea, joka on peräisin kansallisten tai alue- tai paikallisviranomaisten talousarviovaroista taikka yhteisen strategiakehyksen rahastoja varten varatuista unionin talousarviovaroista tai julkisoikeudellisten yhteisöjen taikka viranomaisten tai julkisoikeudellisten yhteisöjen muodostamien yhteenliittymien talousarviovaroista; (13) ’julkisoikeudellisella yhteisöllä’ Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/18/EY [28] 1 artiklan 9 kohdassa tarkoitettua julkisoikeudellista laitosta sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1082/2006 [29] mukaisesti perustettua eurooppalaista alueellisen yhteistyön yhtymää (EAYY) riippumatta siitä, katsotaanko EAYY asianomaisissa kansallisissa täytäntöönpanosäännöksissä julkisoikeudelliseksi vai yksityisoikeudelliseksi yhteisöksi; (14) ’asiakirjalla’ paperia tai sähköistä välinettä, joka sisältää tämän asetuksen kannalta merkityksellistä tietoa; (15) ’välittävällä elimellä’ julkista tai yksityistä yhteisöä, joka toimii hallinto- tai todentamisviranomaisen alaisuudessa tai joka hoitaa tällaisen viranomaisen puolesta tuensaajien täytäntöönpanotoimiin liittyviä tehtäviä; (16) ’paikallisella kehittämisstrategialla’ yhtenäistä joukkoa toimia, joilla pyritään toteuttamaan paikallisia tavoitteita ja tarpeita, jotka edistävät älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian toteuttamista ja jotka pannaan täytäntöön soveltuvalla tasolla kumppanuusjärjestelyin; (17) ’vähittäisellä päättämisellä’ toimien päättämistä vuotuisen tilien tarkastuksen ja hyväksymisen tuloksena ja ennen ohjelman yleistä päättämistä; (18) ’kumppanuussopimuksella’ jäsenvaltion yhdessä kumppaneiden kanssa monitasohallintoperiaatetta noudattaen laatimaa asiakirjaa, jossa vahvistetaan yhteisen strategiakehyksen rahastojen varojen käyttöä koskeva jäsenvaltion strategia, prioriteetit ja järjestelyt tehokkaalla ja toimivalla tavalla älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian mukaisesti ja jonka komissio hyväksyy arvioinnin ja jäsenvaltion kanssa käydyn vuoropuhelun jälkeen; (19) ’alueluokalla’ 82 artiklan 2 kohdan mukaista alueen luokittelua, joka voi olla ’vähemmän kehittynyt alue’, ’siirtymäalue’ tai ’kehittyneempi alue’; (20) ’maksupyynnöllä’ jäsenvaltion komissiolle toimittamaa maksatushakemusta tai menoilmoitusta; (21) ’EIP:llä’ Euroopan investointipankkia, Euroopan investointirahastoa tai mitä tahansa Euroopan investointipankin tytäryhteisöä; (22) ’pk-yrityksellä’ komission suosituksessa 2003/361/EY tai sen myöhemmissä muutoksissa tarkoitettua mikroyritystä tai pientä tai keskisuurta yritystä; (23) kolmannessa osassa ’tilivuodella’ 1 päivänä heinäkuuta alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta päättyvää jaksoa, lukuun ottamatta ensimmäistä tilivuotta, jonka osalta sillä tarkoitetaan menojen tukikelpoisuuden alkamispäivänä alkavaa ja 30 päivänä kesäkuuta 2015 päättyvää jaksoa. Viimeinen tilivuosi on 1 päivänä heinäkuuta 2022 alkava ja 30 päivänä kesäkuuta 2023 päättyvä jakso; (24) kolmannessa osassa ’varainhoitovuodella’ tammikuun 1 päivänä alkavaa ja joulukuun 31 päivänä päättyvää jaksoa. TOINEN OSA YHTEISEN STRATEGIAKEHYKSEN RAHASTOIHIN SOVELLETTAVAT YHTEISET SÄÄNNÖKSET I OSASTO Yhteisen strategiakehyksen rahastoille annettavan unionin tuen periaatteet 3 artikla Soveltamisala Tässä osassa annettuja sääntöjä sovelletaan rajoittamatta kolmannessa osassa vahvistettujen säännösten soveltamista. 4 artikla Yleiset periaatteet 1. Yhteisen strategiakehyksen rahastoista annetaan monivuotisten ohjelmien kautta kansallisia, alueellisia ja paikallisia tukitoimia täydentävää tukea älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian toteuttamiseen ottaen huomioon yhdennetyt suuntaviivat, perussopimuksen 121 artiklan 2 kohdan mukaiset maakohtaiset suositukset sekä neuvoston perussopimuksen 148 artiklan 4 kohdan mukaisesti antamat asiaankuuluvat suositukset. 2. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat, että yhteisen strategiakehyksen rahastojen tuki on unionin politiikkojen ja prioriteettien mukaista ja että se täydentää unionin muita välineitä. 3. Yhteisen strategiakehyksen rahastoista annettava tuki pannaan täytäntöön tiiviissä yhteistyössä komission ja jäsenvaltioiden välillä. 4. Jäsenvaltiot ja niiden tätä varten nimeämät elimet vastaavat ohjelmien täytäntöönpanosta sekä tämän asetuksen ja rahastokohtaisten sääntöjen mukaisten tehtäviensä suorittamisesta asianmukaisella alueellisella tasolla jäsenvaltion institutionaalisen, oikeudellisen ja rahoituskehyksen mukaisesti, edellyttäen ettei tämän asetuksen ja rahastokohtaisten sääntöjen noudattamisesta muuta johdu. 5. Yhteisen strategiakehyksen rahastojen täytäntöönpanoon ja käyttöön liittyvien järjestelyjen ja erityisesti yhteisen strategiakehyksen rahastojen täytäntöönpanoon tarvittavien, raportointiin, arviointiin, hallinnointiin ja valvontaan liittyvien taloudellisten ja hallinnollisten resurssien osalta on otettava huomioon suhteellisuusperiaate kohdennettavan tuen määrän suhteen. 6. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat kukin oman vastuualueensa mukaisesti yhteensovittamisen yhteisen strategiakehyksen rahastojen sekä unionin muiden politiikkojen ja välineiden, myös unionin ulkoisiin toimiin liittyvien, välillä. 7. Yhteisen strategiakehyksen rahastoille kohdennettu unionin talousarvion osa toteutetaan jäsenvaltioiden ja komission yhteisen hallinnoinnin puitteissa varainhoitoasetuksen 53 artiklan b alakohdan mukaisesti, lukuun ottamatta 84 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua koheesiorahastosta Verkkojen Eurooppa -välineelle siirrettyä määrää ja EAKR-asetuksen 9 artiklan mukaisia komission aloitteesta toteutettavia innovatiivisia toimenpiteitä sekä komission aloitteesta annettavaa teknistä tukea. 8. Komissio ja jäsenvaltiot noudattavat moitteettoman varainhoidon periaatetta varainhoitoasetuksen 27 artiklan mukaisesti. 9. Komissio ja jäsenvaltiot varmistavat yhteisen strategiakehyksen rahastojen vaikuttavuuden erityisesti seurannan, raportoinnin ja arvioinnin kautta. 10. Suorittaessaan yhteisen strategiakehyksen rahastoihin liittyviä tehtäviään komissio ja jäsenvaltiot pyrkivät tuensaajien hallinnollisen rasituksen vähentämiseen. 5 artikla Kumppanuus ja monitasoinen hallinto 1. Jäsenvaltion on järjestettävä kumppanuussopimuksen ja kunkin ohjelman osalta kumppanuudet seuraavien kumppaneiden kanssa: (a) toimivaltaiset alue-, paikallis- ja kaupunkiviranomaiset sekä muut viranomaiset; (b) talouselämän osapuolet ja työmarkkinaosapuolet; ja (c) kansalaisyhteiskuntaa, myös ympäristökumppaneita, ja valtioista riippumattomia järjestöjä edustavat elimet sekä tasa-arvon ja syrjimättömyyden edistämisestä vastaavat elimet. 2. Jäsenvaltioiden on otettava monitasohallintoperiaatetta noudattaen kumppanit mukaan kumppanuussopimusten ja edistymiskertomusten valmisteluun sekä ohjelmien valmisteluun, täytäntöönpanoon, seurantaan ja arviointiin. Kumppaneiden on osallistuttava ohjelmien seurantakomiteoihin. 3. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä 142 artiklan mukaisesti, jotta se voi antaa eurooppalaiset käytännesäännöt, joissa vahvistetaan tavoitteet ja edellytykset kumppanuuden täytäntöönpanon tukemiseksi sekä tietojen, kokemusten, tulosten ja hyvien käytänteiden jakamiseksi jäsenvaltioiden välillä. 4. Komissio kuulee kunkin yhteisen strategiakehyksen rahaston osalta vähintään kerran vuodessa järjestöjä, jotka edustavat kumppaneita EU:n tasolla, yhteisen strategiakehyksen rahastoista saatavan tuen täytäntöönpanosta. 6 artikla Unionin ja kansallisen lainsäädännön noudattaminen Yhteisen strategiakehyksen rahastoista rahoitettujen toimien on oltava unionin ja kansallisen lainsäädännön mukaisia. 7 artikla Miesten ja naisten välisen tasa-arvon edistäminen sekä syrjimättömyys Jäsenvaltiot ja komissio varmistavat, että miesten ja naisten välistä tasa-arvoa ja sukupuolinäkökohtien huomioon ottamista edistetään ohjelmien valmistelussa ja täytäntöönpanossa. Jäsenvaltiot ja komissio toteuttavat tarvittavat toimet sukupuoleen, rotuun tai etniseen alkuperään, uskontoon tai vakaumukseen, vammaisuuteen, ikään tai sukupuoliseen suuntautumiseen perustuvan syrjinnän estämiseksi ohjelmien valmistelun ja täytäntöönpanon aikana. 8 artikla Kestävä kehitys Yhteisen strategiakehyksen rahastojen tavoitteisiin on pyrittävä kestävän kehityksen puitteissa ja ottaen huomioon, että unioni edistää ympäristön suojelua ja parantamista perussopimuksen 11 artiklan mukaisesti, sekä saastuttaja maksaa -periaatteen. Jäsenvaltiot ja komissio varmistavat, että kumppanuussopimusten ja ohjelmien valmistelussa ja täytäntöönpanossa otetaan huomioon ympäristön suojelua koskevat vaatimukset ja edistetään resurssitehokkuutta, ilmastonmuutoksen hillitsemistä ja siihen sopeutumista, selviytymis- ja palautumiskykyä katastrofitilanteissa sekä riskien ehkäisyä ja hallintaa. Jäsenvaltioiden on annettava tietoja ilmastonmuutokseen liittyvien tavoitteiden tukemisesta käyttäen komission hyväksymiä menetelmiä. Komissio hyväksyy nämä menetelmät täytäntöönpanosäädöksellä. Täytäntöönpanosäädös hyväksytään 143 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. II OSASTO STRATEGINEN LÄHESTYMISTAPA I LUKU Yhteisen strategiakehyksen rahastojen temaattiset tavoitteet ja yhteinen strategiakehys 9 artikla Temaattiset tavoitteet Kustakin yhteisen strategiakehyksen rahastosta annetaan sen tehtävien mukaisesti tukea seuraaviin temaattisiin tavoitteisiin älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian edistämiseksi: (1) tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja innovoinnin vahvistaminen; (2) tieto- ja viestintätekniikan käyttömahdollisuuksien, käytön ja laadun parantaminen; (3) pienten ja keskisuurten yritysten, maatalousalan (Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahaston osalta) ja kalastus- ja vesiviljelyalan (Euroopan meri- ja kalatalousrahaston osalta) kilpailukyvyn parantaminen; (4) vähähiiliseen talouteen siirtymisen tukeminen kaikilla aloilla; (5) ilmastonmuutokseen sopeutumisen, riskien ehkäisemisen ja riskinhallinnan edistäminen; (6) ympäristön suojeleminen ja luonnonvarojen käytön tehokkuuden parantaminen; (7) kestävän liikenteen edistäminen ja pullonkaulojen poistaminen tärkeimmistä liikenneverkkoinfrastruktuureista; (8) työllisyyden edistäminen ja työvoiman liikkuvuuden tukeminen; (9) sosiaalisen osallisuuden edistäminen ja köyhyyden torjunta; (10) investoiminen koulutukseen, ammattitaitoon ja elinikäiseen oppimiseen; (11) institutionaalisten valmiuksien ja tehokkaan julkishallinnon edistäminen. Temaattiset tavoitteet on muunnettava kutakin yhteisen strategiakehyksen rahastoa erityisesti koskeviksi prioriteeteiksi ja vahvistettava rahastokohtaisissa säännöissä. 10 artikla Yhteinen strategiakehys Älykästä, kestävää ja osallistavaa kasvua koskevan unionin strategian tavoitteet muunnetaan yhteisen strategiakehyksen kautta yhteisen strategiakehyksen rahastojen keskeisiksi toimenpiteiksi, jotta voidaan edistää unionin sopusointuista, tasapainoista ja kestävää kehitystä. 11 artikla Sisältö Yhteisessä strategiakehyksessä vahvistetaan (a) kunkin temaattisen tavoitteen osalta kustakin yhteisen strategiakehyksen rahastosta tuettavat keskeiset toimenpiteet; (b) kaupunki-, maaseutu-, rannik