Komission kertomus neuvostolle, Euroopan parlamentille sekä talous- ja sosiaalikomitealle - Direktiivin 98/34/EY toimivuudesta vuosina 1995-1998 /* KOM/2000/0429 lopull. */





KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE SEKÄ TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE - DIREKTIIVIN 98/34/EY TOIMIVUUDESTA VUOSINA 1995-1998 SISÄLLYSLUETTELO KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE SEKÄ TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE DIREKTIIVIN 98/34/EY TOIMIVUUDESTA VUOSINA 1995-1998 1. YHTEENVETO 2. JOHDANTO 3. OSA I: STANDARDOINTIA KOSKEVIEN TIETOJEN TOIMITTAMISESSA NOUDATETTAVA MENETTELY 3.1. Johdanto 3.2. Suppea kuvaus menettelystä 3.3. Tietojen toimittamista koskevan menettelyn soveltaminen vuosina 1995-1998 3.4. Standardointitöiden suuntaukset 3.5. Kansallisten standardointielinten tekemien ilmoitusten laatu 3.6. Menettelyn mukaisesti kerättyjen tietojen hyödyntäminen 3.7. Tiedotus standardoinnista yleensä 3.8. Ohjelmia ja standardointia koskevat toimeksiannot 3.9. Pyrkimykset menettelyn parantamiseksi 3.10. Päätelmät 4. OSA II: TEKNISIÄ MÄÄRÄYKSIÄ KOSKEVA ILMOITUSMENETTELY EUROOPAN YHTEISÖSSÄ 4.1. Johdanto 4.2. Menettelyn kuvaus 4.2.1. Suppea kuvaus teknisiin määräyksiin sovellettavasta direktiivin 98/34/EY mukaisesta menettelystä 4.2.2. Direktiivin 83/189 mukaiseen menettelyyn direktiivillä 94/10/EY tehdyt muutokset 4.3. Menettelyn soveltaminen 4.3.1. Ilmoitusten määrä 4.3.1.1. Yleinen suuntaus 4.3.1.2. Ilmoitusten jakautuminen jäsenvaltioittain 4.3.1.3. Ilmoitusten jakautuminen aloittain 4.3.2. Kiireellisyysmenettelyn käyttö 4.3.3. Komission reaktiot 4.3.3.1. Yleinen suuntaus 4.3.3.2. Yksityiskohtaiset lausunnot 4.3.3.3. Huomautukset 4.3.3.4. Aikomus ehdottaa sitovaa yhteisön säädöstä, antaa se tai esittää sitä neuvostolle - "lykkäyspäätös" 4.3.4. Jäsenvaltioiden reaktiot 4.3.5. Rikkomusten käsittely 4.3.6. Jatkotoimenpiteet 4.3.6.1. Direktiivin 98/34/EY mukaisen komitean kokoukset 4.3.6.2. "Pakettikokoukset" 4.3.6.3. Kokoukset jäsenvaltioiden keskusvirastojen kanssa 4.3.6.4. Tarvittaessa järjestetyt kokoukset 4.4. Suuren ilmoitusmäärän perustana olevia tekijöitä 4.4.1. Eri tekijöitä 4.4.2. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö 4.4.2.1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevat tuomiot 4.4.2.2. Ennakkoratkaisupyyntöjä koskevat tuomiot 4.4.3. Alankomaiden toimet ilmoittamatta jätettyjen teknisten määräysten ajan tasalle saattamiseksi 4.5. Toimet avoimuuden ja yrityksille toimitettavien tietojen lisäämiseksi 4.6. Päätelmät ja näkymät 5. OSA III: TEKNISIÄ MÄÄRÄYKSIÄ KOSKEVA TIETOJENVAIHTO YHTEISÖN JA EFTA-MAIDEN VÄLILLÄ 5.1. Johdanto 5.2. Menettelyn kuvaus 5.3. Menettelyn soveltaminen 5.3.1. Ilmoitusten määrä ja jakautuminen aloittain 5.3.2. Reaktiot 5.3.2.1. Yhteisön huomautukset EFTA:n toimittamista ilmoituksista 5.3.2.2. EFTA:n huomautukset yhteisön toimittamista ilmoituksista. 5.4. Päätelmät ja näkymät 6. LIITTEET 6.1 Taulukko I - Uusien standardointitoimien jakautuminen vuosina 1991-1998 6.2 Taulukko IIa - Uusien standardointitoimien jakautuminen vuonna 1995 6.3 Taulukko IIb: Uusien standardointitoimien jakautuminen vuonna 1996 6.4 Taulukko IIc - Uusien standardointitoimien jakautuminen vuonna 1997 - 6.5 Taulukko IId - Uusien standardointitoimien jakautuminen vuonna 1998 6.6 Taulukko IIIa: Kansallisella tasolla ilmoitettujen uusien standardointitoimien jakautuminen maittain vuonna 1995 6.7 Taulukko IIIb: Kansallisella tasolla ilmoitettujen uusien standardointitoimien jakautuminen maittain vuonna 1996 6.8 Taulukko IIIc: Kansallisella tasolla ilmoitettujen uusien standardointitoimien jakautuminen maittain vuonna 1997 6.9 Taulukko IIId: Kansallisella tasolla ilmoitettujen uusien standardointitoimien jakautuminen maittain vuonna 1998 6.10 Taulukko IVa - Vuonna 1995 toteutettujen kansallisten standardointitoimien kymmenen merkittävintä osa-alaa 6.11 Taulukko IVb - Vuonna 1996 toteutettujen kansallisten standardointitoimien kymmenen merkittävintä osa-alaa 6.12 Taulukko IVc - Vuonna 1997 toteutettujen kansallisten standardointitoimien kymmenen merkittävintä osa-alaa 6.13 Taulukko IVd - Vuonna 1998 toteutettujen kansallisten standardointitoimien kymmenen merkittävintä osa-alaa 6.14 Taulukko V - 4 artiklan soveltaminen (osallistumista kansallisiin standardointitoimiin koskevat pyynnöt ja eurooppalaisen standardin laatimista koskevat pyynnöt) 6.15 Taulukko VI a: Eurooppalaisten standardointielinten tehtäväksi annetut sandardointitoimet vuonna 1995 6.16 Taulukko VI b - Eurooppalaisten standardointielinten tehtäväksi annetut standardointitoimet vuonna 1996 6.17 Taulukko VI c - Eurooppalaisten standardointielinten tehtäväksi annetut standardointitoimet vuonna 1997 6.18 Taulukko VI d - Eurooppalaisten standardointielinten tehtäväksi annetut standardointitoimet 1998 6.19 Taulukko VII - Jäsenvaltioiden teknisistä määräyksistä tekemien ilmoitusten määrä 1995-1998 6.20 Taulukko VIII - Jäsenvaltioiden teknisistä määräyksistä tekemien ilmoitusten määrä prosentteina 1995-1998 6.21 Taulukko IX - Euroopan unionin jäsenvaltioiden ilmoittamien ehdotusten jakauma aloittain (1995) 6.22 Taulukko X - Euroopan unionin jäsenvaltioiden ilmoittamien ehdotusten jakauma aloittain (1996) 6.23 Taulukko XI - Euroopan unionin jäsenvaltioiden ilmoittamien ehdotusten jakauma aloittain (1997) 6.24 Taulukko XII - Euroopan unionin jäsenvaltioiden ilmoittamien ehdotusten jakauma aloittain (1998) 6.25 Taulukko XIII - Norjan ja Sveitsin ilmoittamia ehdotuksia koskevat huomautukset vuonna 1995 6.26 Taulukko XIV - Norjan ja Sveitsin ilmoittamien ehdotusten jakauma aloittain vuonna 1995 KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE, EUROOPAN PARLAMENTILLE SEKÄ TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE - DIREKTIIVIN 98/34/EY TOIMIVUUDESTA VUOSINA 1995-1998 1. YHTEENVETO Tällä kertomuksella toimitetaan Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle tietoja direktiivin 98/34/EY [1] soveltamisen tuloksista kyseisen direktiivin 11 artiklan mukaisesti. [1] Direktiivi 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 88/182/ETY ja 94/10/EY, kodifioitiin teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä 22 päivänä kesäkuuta 1998 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 98/34/EY (EYVL L 204/37, 21.7.1998). Viimeksi mainittu direktiivi tuli voimaan 5 päivänä elokuuta 1998 ja sillä kumottiin aiemmat direktiivit. Näin ollen kertomuksen tarkastelemisen helpottamiseksi viittaukset direktiiviin 83/189/ETY korvataan viittauksilla direktiiviin 98/34/EY. Kertomus jakautuu kolmeen osaan: standardointia koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely (menettelyn suppea kuvaus, analyysi tilastoista, ilmoitusten laatu ja käyttö, toimeksiantojen antaminen eurooppalaisille standardointielimille); teknisiä määräyksiä koskeva ilmoitusmenettely Euroopan yhteisössä (menettelyn kehitys, tietojen vaihto, komission ja jäsenvaltioiden reaktiot, menettelyn jatkotoimenpiteet, ilmoitettujen ehdotusten määrää lisänneet tekijät, yrityksille toimitettavien tietojen tehostamiseksi toteutettu toiminta); ja lopuksi yhteisön ja EFTA-maiden välille perustettu teknisiä määräyksiä koskeva tietojenvaihtomenettely. Kertomuksessa arvioidaan direktiivin 98/34/EY merkitystä tarkasteltavana aikana ja erityisesti sen toimintaa välineenä, jolla ehkäistään yhteisön sisäisen kaupan esteet. Samalla esitellään tuloksia, joita on saatu komission ja jäsenvaltioiden välisestä sekä jäsenvaltioiden toistensa kanssa käymästä vuoropuhelusta sekä eurooppalaisten ja kansallisten standardointielinten tietoverkon perustamisesta. Kertomuksen tarkoituksena on levittää edellä mainittuja tietoja Euroopan unionissa ja kannustaa yrityksiä käyttämään ja hyödyntämään direktiivillä perustettua menettelyä. 2. JOHDANTO 1. Tällä kertomuksella toimitetaan Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle tiedot direktiivin 98/34/EY soveltamisen tuloksista kyseisen direktiivin (direktiivin 83/189/ETY, sellaisena kuin se on muutettuna direktiiveillä 88/182/ETY ja 94/10/EY ja kodifioituna direktiivillä 98/34/EY), 11 artiklan mukaisesti. 2. Direktiivin 98/34/EY tarkoituksena on ehkäistä yhteisön sisäisen kaupan esteet ja se on täyttänyt tehtävänsä sisämarkkinoiden toteuttamisen perusvälineenä, sillä se on saanut aikaan komission ja jäsenvaltioiden välisen vuoropuhelun, ja sillä on edistetty jäsenvaltioiden välistä yhteistyötä ja toteutettu eurooppalaisten ja kansallisten standardointielinten välinen tietoverkko. 3. Direktiiviin erityisesti tämän kertomuksen kattamana aikana tehdyt muutokset, jotka liittyvät Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöön, ovat edistäneet näiden tulosten saavuttamista ja lisänneet avoimuutta, vuoropuhelua, ennakoivaa toimintaa ja keskinäistä valvontaa, jotka ovat alusta alkaen ilmentäneet tätä järjestelmää. 4. Kertomus tämän välineen toimivuudesta 1995-1998 on jaettu kolmeen osaan: 4.1. Standardointia koskevien tietojen toimittamisessa noudatettava menettely. Aluksi kuvataan suppeasti standardoinnissa noudatettua menettelyä, sen jälkeen esitetään direktiivin toimivuus 1995-1998 ja lopuksi analyysi tilastoista. Kertomuksessa käsitellään myös ilmoitusten laatua, hyödyntämistä ja toimeksiantojen antamista eurooppalaisille standardointielimille, joita ovat Euroopan standardointikomitea (CEN), Euroopan sähkötekniikan standardointikomitea (CENELEC) ja Euroopan telealan standardointilaitos (ETSI). Viimeksi mainitun luvun lopussa esitetään tehdyt ja tehtävät parannukset. 4.2. Teknisiä määräyksiä koskeva ilmoitusmenettely Euroopan yhteisössä. Tässä luvussa kuvataan direktiivissä 98/34/EY säädetyn menettelyn kehitystä kansallisten teknisten määräysten alalla. Siinä tarkastellaan tiedonvaihdon virtaa ja erityisesti komission ja jäsenvaltioiden reaktioita, menettelyn eri jatkotoimenpiteitä ja niistä saatuja tuloksia. Erityistä huomiota kiinnitetään tekijöihin, jotka ovat lisänneet ilmoitettujen ehdotusten määrää, ja yrityksille toimitettujen tietojen tehostamiseksi toteutettuun toimintaan. 4.3. Teknisiä määräyksiä koskeva tietojenvaihto yhteisön ja EFTA-maiden välillä. Sopimus Euroopan talousalueesta (ETA-sopimus) tuli voimaan vuonna 1994. Kyseisessä sopimuksessa on jo esitetty myöhemmin direktiivillä 98/34/EY mukautetut säännökset. Sveitsin valaliitto, joka ei ole ETA-sopimuksen sopimuspuoli, jatkaa tiedonvaihtoa yhteisön kanssa ja noudattaa vapaaehtoisesti EFTA-maiden ja Euroopan talousyhteisön välisessä sopimuksessa määrättyä käytäntöä, jolla perustetaan teknisiä määräyksiä koskeva tietojenvaihtomenettely [2]. [2] Neuvoston päätös 90/518/ETY, tehty 24 päivänä syyskuuta 1990, Euroopan talousyhteisön sekä Itävallan tasavallan, Suomen tasavallan, Islannin tasavallan, Norjan kuningaskunnan, Ruotsin kuningaskunnan ja Sveitsin valaliiton välinen sopimus teknisiä määräyksiä koskevasta tietojenvaihtomenettelystä, EYVL L 291, 23.10.1990. Sopimus tehtiin kahdeksi vuodeksi ja sen voimassaolo päättyi 1.11.1992. Sitä jatkettiin kirjeenvaihtona tehdyin kahdenvälisin sopimuksin marraskuusta 1992 joulukuuhun 1993. Tässä osassa analysoidaan edellä mainittujen maiden ja yhteisön välistä tietojenvaihtoa. 3. OSA I: STANDARDOINTIA KOSKEVIEN TIETOJEN TOIMITTAMISESSA NOUDATETTAVA MENETTELY 3.1. Johdanto 5. Tässä osassa käsitellään standardointia koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavaa menettelyä, josta säädetään direktiivin 98/34/EY 2-7 artiklassa. Sen mukaisesti kansallisten standardointielinten on ilmoitettava komissiolle, eurooppalaisille standardointielimille ja muille kansallisille standardointielimille niistä uusista kohteista, joista ne ovat päättäneet laatia standardin tai jota koskevaa standardia ne ovat päättäneet muuttaa. Menettelyä koskevan suppean kuvauksen jälkeen esitetään menettelyn täytäntöönpano vuosina 1995-1997 sekä tilastoja koskeva analyysi. Kertomuksessa käsitellään myös ilmoitusten laatua, niiden hyödyntämistä sekä toimeksiantojen antamista eurooppalaisille standardointielimille, joita ovat Euroopan standardointikomitea CEN, Euroopan sähkötekniikan standardointikomitea CENELEC ja Euroopan telealan standardointilaitos ETSI. Päätteeksi esitetään toteutuneet sekä mahdollisesti tehtävät parannukset. 3.2. Suppea kuvaus menettelystä 6. Standardointia koskevien tietojen toimittamismenettely aloitettiin käytännössä 1. tammikuuta 1985. Direktiivin 83/189/ETY muuttamista koskevan direktiivin 94/10/EY antamisesta lähtien ilmoitusvelvollisuus on koskenut ainoastaan uusia standardointihankkeita. Se ei siis koske enää muita kansallisten standardointiohjelmien päivityksiä, eli julkiselle lausuntokierrokselle toimitettavia ehdotuksia eikä kansallisten standardien vahvistamista. Kansalliset standardointielimet, jotka ovat CENin ja CENELECin jäseniä (myös EFTA-maiden jäsenelimet) toimittavat tarvittavat tiedot CENin ja CENELECin keskussihteeristöille. Kerätyt tiedot toimitetaan määräajoin komissiolle sekä kaikille CENin ja CENELECin jäsenelimille, jotka vastaavat tietojen levittämisestä asianomaisille tahoille palautteen saamiseksi. Sekä CENin ja CENELECin toimivaltaiset elimet (keskussihteeristöt ja tekniset toimistot) että komission yksiköt tutkivat näitä tietoja. Euroopan komissio on tehnyt CENin ja CENELECin kanssa tarvittavat vuosittaiset sopimukset varmistaakseen standardointialan tiedotusmenettelyn teknisen toimivuuden. 7. Euroopan telealan standardointilaitos ETSI osallistuu aina standardointialan tiedotusmenettelyyn. Käytännössä tämä osallistuminen rajoittuu kuitenkin CENin ja CENELECin jäseniltä saatujen ja näiden elinten keskussihteeristöjen välittämien tietojen vastaanottoon ja tutkimiseen. ETSI ei itse koostu direktiivin 98/34/EY 1 artiklassa tarkoitetuista kansallisista standardointielimistä. Televiestintäalalla kansallisella tasolla kehitettyjä teknisiä eritelmiä koskevat tiedot kulkevat periaatteessa joko teknisiä määräyksiä koskevien tietojen toimittamismenettelyllä, jos kyse on lainsäädännöstä, tai CENin tai CENELECin jäsenelinten kautta, jos kyse on vapaaehtoisesta ilmoittamisesta. Kuten edellisessä kertomuksessa todetaan, voidaan olettaa, että televiestintäalan kansallista standardointia pitäisi rajoittaa, koska ETSIn ohjelmat kattavat lukuisia aiheita, joihin kaikkiin sovelletaan odotusaikaa koskevaa sääntöä. Tämä kertomuksen osa koskee siis käytännössä ainoastaan direktiivin 98/34/EY liitteessä II luetteloitujen CENin ja CENELECin jäsenelinten ilmoittamia toimia. 3.3. Tietojen toimittamista koskevan menettelyn soveltaminen vuosina 1995-1998 8. Kuten edellisessä kertomuksessa todettiin, CEN alkoi soveltaa yksinkertaistettua menettelyä jo vuonna 1993. Yksinkertaistettua menettelyä esitettiin komission vuonna 1992 tekemässä ehdotuksessa, johon direktiivi 94/10/EY perustuu. Yksinkertaistamisen ansiosta CENin keskussihteeristö voi nyt hallita entistä paremmin suuria tietomääriä ja tutkia entistä yksityiskohtaisemmin eräitä ilmoituksia sekä ulkoasultaan että sisällöltään. Muita etuja ovat täydelliset ja todenmukaiset tilastot uusista toimista. CEN otti lokakuussa 1996 käyttöön ilmoitusten ICS-luokituksen, joka on ISO-standardointijärjestön kansainvälinen luokitusjärjestelmä erityisesti teollisuuden standardoiduille aloille. Vuonna 1998 tämä luokitus mainittiin jo noin 22 prosentissa ilmoituksista. Standardointiehdotuksista on vuodesta 1993 alkaen järjestetty tapauskohtaisesti julkisia lausuntokierroksia julkaisemalla koko standardointiehdotusta koskeva teksti. Tämä on tapahtunut asianomaisten standardointielinten yhteisellä sopimuksella ja direktiivin 98/34/EY 3 artiklan mukaisen osallistumishengen mukaisesti. 9. CENELEC on puolestaan keskittynyt sisäiseen menettelyynsä, niin kutsuttuun Vilamoura-menettelyyn, ja jatkaa sitä tarvittaessa direktiivissä 98/34/EY säädetyllä tietojen toimittamisessa noudatettavalla menettelyllä. Vilamoura-menettelyssä jokaista CENELECin jäsentä pyydetään ilmoittamaan mahdollisimman pian, jopa etukäteen, kaikista standardointiin liittyvistä toiveista ja/tai aikeista. Yhdenkin jäsenen reagointi kolmen kuukauden sisällä riittää toimenpidekiellon antamiseen. Tämän voi päättää ainoastaan CENELECin korkein tekninen elin eli tekninen toimisto. Ainoastaan siinä tapauksessa, että tekninen toimisto toteaa, ettei työskentely Euroopan tasolla ole aiheellista, se antaa luvan jatkaa ilmoitetun toimen kehittämistä kansallisesti ja työstä tulee direktiivissä 98/34/EY tarkoitettu kansallinen aloite. Kansallisia aloitteita koskevat ilmoitukset annetaan tiedoksi neljännesvuosittain direktiivissä 98/34/EY mainitulle laajemmalle osallistujajoukolle. Koska CENELEC käyttää tällaista erityismenettelyä ja koska CENELEC toimii ainoastaan sähkötekniikan alalla, CENELECin jäsenet tekevät melko vähän direktiivin 98/34/EY mukaisia ilmoituksia, ja tämän kertomuksen tilastot koskevat pääasiassa CENin jäsenten toimia. Komission yksiköiden joulukuussa 1996 esittämästä erityispyynnöstä CENELEC vahvisti, että edellä mainittu menettely toimii moitteettomasti ja että CENELECin jäsenet ovat sitoutuneet siihen. Valitettavasti kuitenkin Vilamoura-menettelyllä toimitettuja tietoja ei levitetä ulkopuolisille toisin kuin direktiiviin perustuvalla menettelyllä toimitettuja tietoja, vaan ne liikkuvat pääasiassa CENELECin jäsenten keskuudessa. Kaikkien ilmoitusten kerääminen yhteen rekisteriin lisäisi avoimuutta, joten sellaisen perustamista on syytä selvittää. 10. CENin ja CENELECin vuosikertomuksissaan esittämissä tilastoissa on yleisesitys vuosina 1995-1998 ilmoitetuista standardointitoimista. Uusia toimia koskevat tilastot kuvastavat standardoinnin uusimpia suuntauksia, ja niitä voidaan tutkia kolmelta toisiaan täydentävältä näkökannalta: - erittely tasoittain (kansalliset, eurooppalaiset ja kansainväliset toimet) sekä toimien kehitys kullakin tasolla; - jakauma maittain; - jakauma toimialoittain ja osa-aloittain. 11. Kuten edellisissä kertomuksissa on mainittu, tilastoja on tulkittava varauksin seuraavista syistä: - vuotta 1993 edeltävissä tilastoissa ei otettu huomioon sitä suurta määrää uusia toimia, joista ilmoitettiin vasta julkisella lausuntokierroksella; ilmoitusten antaminen myöhäisessä vaiheessa on sitä paitsi vastoin CENin ja CENELECin antamia määräyksiä; - uusi Euroopan tasolla käynnistetty työ voi koskea laajempaa alaa kuin kansallisella tasolla käynnistetty työ; - erilaisten työtapojen takia kaikki CENin ja CENELECin jäsenet eivät ilmoita uudesta standardointityöstä samassa vaiheessa. On myös syytä ottaa huomioon, että kolmen uuden maan liittyminen Euroopan unioniin 1. tammikuuta 1995 vaikeuttaa kyseistä päivää edeltävien ja sen jälkeisten tilastojen vertailua. Mainittakoon myös, että Ranskan vuoden 1995 kuluessa tekemät standardin virallistamista koskevat ilmoitukset on poistettu liitteenä olevista tilastoista. Näiden määrä (62 prosenttia yhteensä 1342:sta) arvioitiin AFNORilta saatujen tietojen perusteella. 3.4. Standardointitöiden suuntaukset 12. Edellä esitetyin varauksin voidaan tämän kertomuksen liitteenä olevien taulukoiden I, II, III ja IV perusteella tehdä joitakin huomioita kansainvälisessä, eurooppalaisessa ja kansallisessa standardoinnissa tapahtuneesta kehityksestä. - Näillä kolmella tasolla käynnistettyjen uusien töiden määrä on vuosien 1991 ja 1992 voimakkaan kasvun jälkeen vakiintunut vuodesta 1993 alkaen noin 4 500 toimeen. - Kansallisella tasolla uusien aloitteiden määrä vuosina 1995-1998 oli keskimäärin 1 620 vuodessa, eli määrä on laskenut vuosien 1992-1994 keskiarvosta, joka oli 2 000. Puhtaasti erityislaatuisten töiden osuus pysyi noin 95 prosentissa. - Uusien Euroopan tasolla tehtyjen aloitteiden määrä on pienentynyt selvästi niin sähköalalla kuin muillakin aloilla vuoden 1993 jälkeen verrattuna kahteen edelliseen vuoteen. - Kansainvälisellä tasolla laskusuuntaus jatkuu (keskimäärin 1 122 aloitetta vuodessa, kun niitä vuosina 1992-1994 oli 2 189 vuodessa). - Taulukoista IIIa-IIId ilmenee, miten uudet kansalliset toimet jakautuvat jäsenmaittain: keskimäärin 50 prosenttia toteutetaan Saksassa ja Ranskassa. Ranskan osalta määrä oli vuonna 1998 sama kuin kolmen muun ilmoituksia eniten tekevän jäsenvaltion (eli 10%). - Taulukossa IV esitetään kymmenen tärkeintä kansallisten toimien osa-alaa. Vuonna 1995 tehtiin paljon työtä lentokoneteollisuuden ja kemianteollisuuden aloilla. Vuosien 1996 ja 1997 osalta on mainittava erityisesti uudet kansalliset toimet elintarvikkeiden ja pienten mekaanisten työkalujen alalla. Elintarvikeala pitää kärkisijaa niin ikään vuonna 1998. 3.5. Kansallisten standardointielinten tekemien ilmoitusten laatu 13. Edellisissä kertomuksissaan komissio totesi, että ongelmia ilmeni ilmoitusten antamisajoissa ja toimitettujen tietojen sisällön laadussa. Komissio korosti, että sekä kansallisella että Euroopan tasolla oli toteutettava lisätoimia tilanteen korjaamiseksi. Korjaavia toimia on toteutettu ajanjakson 1995-1998 alusta alkaen, mikä on parantanut ilmoitusten laatua. Kehitys ei kuitenkaan synny itsestään, vaan se on tulosta CENin keskusviranomaisen ja sen kansallisten yhteistyökumppanien jatkuvista ponnisteluista. 14. Ensiksi CENin keskusviranomainen määritteli ilmoitusten tarkkuuden, selkeyden ja luotettavuuden varmistamiseksi tarvittavat sisäiset säännöt laatimalla toukokuussa 1995 jäsenilleen käyttöoppaan. Oppaassa täsmennetään muun muassa, miten jäsen voi osallistua toisen jäsenen työhön. Kuukautta myöhemmin kaikille kansallisille toimistoille pidettiin koulutus- ja kokemustenvaihtopäivä, jonka jälkeen on oltu kahdenvälisissä yhteyksissä, jos jätetyt ilmoitukset ovat olleet laadultaan heikkoja. CENin keskusviranomaisen toimistoon perustettiin palvelupiste (helpdesk), joka vastaa tietojen toimittajien esittämiin kysymyksiin. 15. Näistä toimenpiteistä huolimatta vielä vuonna 1998 noin 20 prosenttia ilmoituksista toimitettiin liian myöhään, kun vuonna 1994 vastaavaa luku oli 23 prosenttia. Suhteellinen kehitys johtuu pääasiassa siitä, että vuonna 1998 vain 14 prosenttia näistä liian myöhään jätetyistä ilmoituksista saatiin julkisen lausuntokierroksen loppuvaiheessa. Lisätoimet ovat välttämättömiä, jotta direktiivissä säädetyn tiedotusmenettelyn periaatteet eivät kärsisi. Ilmoitusten antaminen liian myöhään voi muodostaa esteen suoralle osallistumiselle muiden standardointielinten toimintaan ja huomautusten esittämiselle varhaisessa vaiheessa. 16. Standardointiehdotusten tarkoissa kuvauksissa on myös toivomisen varaa huolimatta jonkinasteisesta edistyksestä vuosina 1995-1998. Vuonna 1995 jopa 55 prosenttia ilmoituksista ei sisältänyt muuta kuvausta kuin otsikon. Vuonna 1998 osuus oli pudonnut 31 prosenttiin, joka sekin on korkea. Nämä ilmoitukset tulivat lähinnä Yhdistyneestä kuningaskunnasta, Ranskasta, Suomesta ja Itävallasta. Muita epätarkkuuksia esiintyy lähinnä toimialaluokituksessa, joka tosin on parantunut vuosina 1995-1998. Lisäksi komission yksiköt ihmettelevät joidenkin uusien toimien osalta erityisesti sitä, eivätkö ne todellakaan liity eurooppalaisiin tai kansainvälisiin töihin. 17. CENELEC ei ole antanut samankaltaista yksityiskohtaista analyysia kuin CENin keskusviranomainen. Koska sisäisessä Vilamoura-menettelyssä on kuitenkin suhteellisen ankarat säännöt ilmoituksista ja koska näitä ilmoituksia tehdään vähemmän, voidaan arvioida, että CENELECin jäsenten tekemien ilmoitusten laatu on vähintään tyydyttävä. 3.6. Menettelyn mukaisesti kerättyjen tietojen hyödyntäminen 18. Koska menettelyn yhteydessä saatujen tietojen levittämisestä kansallisella tasolla ei ollut tarkkoja tietoja, vuosia 1992-1994 koskevassa kertomuksessa suositeltiin asian selvittämistä. Toukokuussa 1995 CENin keskussihteeristö käynnisti kansallisten standardointielinten piirissä tutkimuksen, johon useat kansalliset elimet vastasivat. Tutkimuksessa ilmeni, että Tanskassa kuukausittain ilmestyvän rekisterin tilaaminen on maksullista, ja ilmoitusten tutkinta tapahtuu pääasiassa standardointielimen toimesta. Saksassa tietoja saa noin 60 asiasta kiinnostunutta talousalan yhteistyökumppania, jotka vastaavat tietojen levittämisestä jäsenille omalla sektorillaan. Ranskassa tietoja levitetään järjestelmällisesti ja teollisuutta kuullaan laajasti. Italian standardointielin levittää tietoja maan teollisuudelle ja omille liitännäisjärjestöilleen. Lisäksi sen tekniselle henkilöstölle tiedotetaan aloittain ilmoitetuista toimista. Portugalissa tietoja levitään standardointielimen jäsenille, kun taas Ruotsissa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa tiedottaminen tuntuu olevan toisarvoista. 19. Kuten aiemmissa kertomuksissa on todettu, direktiivin 4 artiklaa, joka käsittelee osallistumista kansalliseen standardointityöhön ja kehotusta eurooppalaisten standardien valmistelemisesta, ei vielä sovelleta kovin paljon. Taulukko V vahvistaa tehdyt havainnot: - standardointielinten esittämien huomautusten määrä on erittäin vähäinen verrattuna saatujen ilmoitusten määrään; - pyyntöjä osallistua muiden jäsenten standardointityöhön näyttää tulevan jopa entistä vähemmän; - esityksiä eurooppalaisten standardien laatimiseksi ei muutamaa harvaa tapausta lukuun ottamatta anneta. Näistä tilastoista voidaan jälleen päätellä, että direktiivin 4 artiklan säännöksiä ei ole pantu täytäntöön. 20. Sähkötekniikan alalla on otettava huomioon Vilamoura-menettelyn soveltaminen. Tämän menettelyn mukaan kuhunkin vähintään yhden jäsenen käynnistämään uuteen aloitteeseen sovelletaan samoja, direktiivin 98/34/EY 4 artiklassa säädettyjä yksityiskohtaisia osallistumissääntöjä. Vuonna 1997 tätä menettelyä sovellettiin 33 ilmoitukseen. Ilmoitusten perusteella 14 aloitetta siirrettiin Euroopan tasolle ja viittä muuta kehiteltiin kansallisesti niin, että työhön osallistui yksi tai useampi muu maa. Vuonna 1998 kyseisen menettelyn mukaisten ilmoitusten määrä jäi 13:een, joista 3 eteni Euroopan tasolla. 21. Direktiivin 98/34/EY 7 artiklassa säädetyn odotusajan soveltamisen seuranta toteutettiin kahdella tasolla: CENissä tai CENELECissä ja komissiossa. CENin keskussihteeristön tekniset vastuuhenkilöt tutkivat ilmoitukset määräajoittain. Tilastoja käsiteltyjen tapausten lukumäärästä ei ole saatavilla, mutta niiden toimittaminen komissiolle voisi olla hyödyllistä. Komissiossa on puolestaan jatkettu saatujen ilmoitusten tutkimista valvoen, että eurooppalaisille standardointielimille annettuihin toimeksiantoihin liittyvää odotusaikaa noudatetaan, ja tutkien, kannattaako ilmoitettu työ siirtää käsiteltäväksi Euroopan tasolle. Kyseenalaistettujen tapausten määrä väheni voimavarojen puutteen vuoksi vuoden 1996 16 tapauksesta vuoden 1997 kahteen tapaukseen. 22. Saatujen tietojen hyödyntämistä koskevan jakson päätteeksi voidaan esittää seuraavat näkökannat: - Direktiivillä 94/10/EY perustetun menettelyn yksinkertaistaminen on luonut tarvittavat edellytykset tietojen aiempaa paremmalle hyödyntämiselle vähentämällä merkittävästi tietojen määrää ja keskittämällä olennaisiin tietoihin. Menettelyn yksinkertaistaminen ei ole kuitenkaan parantanut tietojen levittämistä kansallisella tasolla eikä direktiivin 4 artiklan soveltamista. Tietojen hyödyntäminen näyttää riippuvan erityisesti CENin jäsenten yleisestä asenteesta tietojen toimittamisessa noudatettavaa menettelyä kohtaan. Esimerkkinä voidaan mainita, että Ranskassa noudatetaan aktiivista kerättyjen tietojen levittämispolitiikkaa. - Komission mukaan voitaisiin toteuttaa lisätoimenpiteitä tietojen hyödyntämiseksi kansallisella tasolla nykyistä tehokkaammin. Vaikka CENin keskussihteeristö on tehnyt paljon työtä, ilmoituksia on pyrittävä parantamaan järjestelmällisesti niiden alkulähteillä. Kansallisen tason tiedotusta voitaisiin tehostaa käyttämällä kehittynyttä viestintätekniikkaa ja osoittamalla menettelyn hyödyllisyys teollisuudelle. 3.7. Tiedotus standardoinnista yleensä 23. Tiedottaminen uusista kansallisista standardointitöistä on ainoastaan pieni osa kaikesta standardointia koskevasta tiedosta. Kysymys on siitä, miten kansallisten standardien vahvistamisesta sekä kaikista Euroopassa ja kansainvälisellä tasolla meneillään olevista ja valmiiksi saaduista standardointitoimista saadaan tietoja. Erityisesti on pyrittävä parantamaan tietojen laatua sekä ottamaan huomioon kuluttajien edut ja ympäristönsuojelu. Kuten useaan kertaan on jo esitetty, komissio pitää tarpeellisena, että kaikilla asiasta kiinnostuneilla osapuolilla on mahdollisuus tutustua standardointitöitä koskeviin tarpeellisiin tietoihin kohtuullisin ehdoin. Standardointitöitä koskevien tietojen saatavuuden ja avoimuuden pitäisi olla yksi standardointijärjestelmän peruspiirteistä. Kansallisella ja Euroopan tasolla on pyrittävä jatkuvasti tyydyttämään kaikkien asiasta kiinnostuneiden piirien tiedontarve. 24. Tässä yhteydessä on syytä mainita alkuvuonna 1995 tehty tutkimus, joka koski pienten ja keskisuurten eurooppalaisyritysten tietoja ja tiedontarvetta erityisesti standardoinnin alalla. Komissio rahoitti tämän Euromanagement-tutkimuksen, jonka toteutti Ranskan kansallinen standardointijärjestö AFNOR. Tutkimuksessa korostui se, että pk-yrityksillä on suunnattomia vaikeuksia saada tietoja standardoinnista. Tilanteen korjaamiseksi komissio käynnisti heinäkuussa 1996 näkyvyys- ja tiedotusohjelman. Tämä kehittyvä ohjelma laadittiin tiiviissä yhteistyössä kaikkien kolmen eurooppalaisen standardointielimen kanssa, ja se perustuu näiden organisaatioiden ja komission väliseen aiesopimukseen. Ohjelman merkittävin hanke on vuonna 1997 aloitettu komission osittain rahoittama INES-hanke, jonka tavoitteena on muun muassa mahdollisuus tutustua CENin asiakirjoihin Internetissä. Vuosina 1995-1998 toteutettiin myös muita tiedottamiseen liittyviä toimia kuten video ja esite sekä artikkelisarja pk-yritysten ammattijulkaisujen käyttöön. 25. Komission pyynnöstä kyseiset kolme standardointielintä aloittivat vuonna 1998 tarvittavat tietotekniikkatoimet yhteisen kotisivun luomiseksi. Tämän yhteisen Internet-osoitteen myötä kuka tahansa ulkopuolinen käyttäjä saa tietoja niin sanottujen uuden lähestymistavan mukaisten direktiivien yhteydessä Euroopan tasolla käynnissä olevista ja jo toteutetuista standardointitöistä. Yhteiseltä kotisivulta on myös pääsy kolmen eurooppalaisen standardointielimen sekä komission kotisivuille. Komission Internet-sivuilta löytyy jo muun muassa asianomaisten direktiivien teksti kokonaisuudessaan sekä niiden mukaisesti yhdenmukaistettujen standardien viitetiedot. Yhteisen kotisivun osoite on http://www.NewApproach.org. 26. Näiden vuosien aikana eurooppalaiset standardointielimet ovat jatkaneet useiden sellaisten julkaisujen laatimista, joissa esitellään näiden elinten käynnissä olevia töitä, niiden vahvistamia standardeja sekä annetaan tilannekatsauksia standardien siirtämisestä osaksi kansallista lainsäädäntöä. Lisäksi ne ovat ryhtyneet luomaan yhteistä kotisivuaan Internetiin. 27. Kuukausittain CD-ROMilla levitettävä PERINORM-julkaisu sisältää bibliografiset tiedot useiden maiden sekä eurooppalaisten standardointielinten CENin ja CENELECin ja kansainvälisten standardointijärjestöjen ISOn ja CEI:n hyväksymistä tai julkisella lausuntokierroksella olevista standardeista. Komissio rahoitti julkaisun tilaamisen moneen kymmeneen euroneuvontakeskukseen, joita asian katsotaan eniten koskevan ja jotka kattavat maantieteellisesti laajan alueen. Markkinoilla on myös muita CD-ROMeja, jotka sisältävät muun muassa kansainvälisten standardien sekä CEN- ja CENELEC-standardien tekstit kokonaisuudessaan. 3.8. Ohjelmia ja standardointia koskevat toimeksiannot 28. Pysyvä komitea antoi direktiivin 6 artiklan 3 kohdan nojalla 33 toimeksiantoa koskevaa myönteistä lausuntoa vuonna 1995, 18 vuonna 1996, 21 vuonna 1997 ja 18 vuonna 1998. Näistä 90 toimeksiannosta 26 koskee uuden lähestymistavan mukaisten direktiivien täytäntöönpanoa. Standardointia koskevia toimeksiantoja annettiin pääasiassa yhteisön muiden politiikan alojen tukemiseksi (katso liitteenä olevat taulukot VIa, VIb, VIc ja VId). Vuonna 1996 ja sitä seuraavina kahtena vuotena annettiin useita merkittäviä toimeksiantoja, jotka koskivat rakennustarvikedirektiiviä. - Televiestinnässä käytettävän tietotekniikan alalla vuonna 1995 annettujen toimeksiantojen määrä oli erittäin suuri (11). - Seitsemän standardointialan toimeksiantoa koskee kuluttajansuojapolitiikkaa. - Lisäksi pääasiassa CENille annettiin kahdeksan toimeksiantoa ympäristöalan direktiivien tukemiseksi. - Yksitoista toimeksiantoa koskee energiankulutuksen vähentämistä ja vaihtoehtoisia energialähteitä koskevaa politiikkaa. - Myös liikennepolitiikan alalta annettiin kaksi standardointia koskevaa toimeksiantoa. Tämä yleiskatsaus osoittaa, että komissio käyttää yhä enenevässä määrin standardointia yhteisön eri politiikan alojen täytäntöönpanemiseksi. Tästä asiasta kerrottiin myös komission 30. lokakuuta 1995 antamassa tiedonannossa (KOM (95) 412 lopullinen), joka koski standardoinnin laajempaa hyödyntämistä yhteisön politiikan eri aloilla (Broader use of standardization in Community policy). 3.9. Pyrkimykset menettelyn parantamiseksi 29. Direktiivillä 94/10/EY otettiin käyttöön selvästi yksinkertaistettu standardointimenettely verrattuna direktiivissä 83/189/ETY säädettyyn menettelyyn. Tämä puolestaan teki mahdolliseksi tutkia entistä yksityiskohtaisemmin ilmoitusten laatua. 30. CENin keskussihteeristö otti pääasiassa vuonna 1995 käyttöön useita keinoja parantaakseen ilmoitettujen tietojen laatua; se laati tarkat säännöt, järjesti tiedotusseminaarin ja otti käyttöön keskustasolla laadunvarmistusjärjestelmän. CENin vuosikertomukset sisältävät aina saatujen ilmoitusten laatua koskevan yksityiskohtaisen tarkastelun, jonka ansiosta voidaan tehdä hyödyllinen laatuarvio. Sen sijaan ei ole tiedossa, onko kansallisella tasolla toteutettu erityistoimenpiteitä laadun parantamiseksi. On kuitenkin korostettava, että CENin keskussihteeristön käynnistämillä toimilla ei olisi saatu aikaan myönteisiä tuloksia, elleivät CENin jäsenet olisi tehneet aktiivista yhteistyötä. CENELECin Vilamoura-menettely on melko vaativa tietojen laadun osalta, ja tiedot ovat myös määrältään melko vähäiset. 31. CENin suorittama vuosina 1995-1998 tehtyjen ilmoitusten laatua koskeva analyysi sekä saman ajanjakson aikana kerättyjen tietojen hyödyntämistä koskeva arviointi osoittavat kuitenkin, että ilmoitusten laatu on parantunut melko hitaasti. Tästä syystä tarkka laadunvarmistusjärjestelmä on pidettävä voimassa, ja kaikkiin uusiin pyrkimyksiin alalla suhtaudutaan myönteisesti. Mahdollisia toimenpiteitä voisivat olla saatujen tietojen laadun nykyistä tiheämpi raportointi ja useimmin kohdattujen ja suurimpien ongelmien yksityiskohtainen tarkastelu. Näin voitaisiin toimia kohdennetusti esimerkiksi maakohtaisilla toimilla. 32. Yksittäisten jäsenvaltioiden on tahollaan huolehdittava, että niiden standardointielin voi mukautua direktiivissä täsmennettyihin uusiin sääntöihin ja eurooppalaisissa standardointijärjestöissä laadittuihin sääntöihin. Kansallisten standardointielinten olisi puolestaan tutkittava, onko niiden tarpeellista tarkistaa ja mukauttaa ilmoitusjärjestelmäänsä erityisesti laadun ja tietojen toimittamismääräaikojen noudattamisen osalta. Laadittu analyysi nimittäin osoittaa jälleen, että näissä asioissa on vielä puutteita. 33. Tietojen hyödyntämisen osalta on tärkeää tarkistaa nykyistä tietojen levittämisjärjestelmää. Uuden teknologian käyttöönottoa ilmoitusten jättämisessä ja yhteen koottujen tietojen levittämisessä olisi harkittava viestinnän helpottamiseksi ja tietojen tekemiseksi nykyistä helppokäyttöisemmiksi. Komissio suosittelee myös, että CENELECin jäsenten uusia aloitteita koskevat tiedot olisivat kiinteä osa CENin tietokokonaisuutta. Suosituksella ei pyritä näiden kahden järjestelmän yhdistämiseen eikä CENELECin menettelyn muuttamiseen, vaan takaamaan mahdollisille käyttäjille kattava yleiskatsaus ja lisäämään menettelyn selkeyttä ulkopuolisten toimijoiden näkökulmasta. CENin nykyisen tiedotusjärjestelmän tarkistamisella on myös voitava herättää uudelleen kaikkien asianomaisten tahojen kiinnostus standardoinnin alalla noudatettavaa menettelyä koskeviin tietoihin. Lisäksi voitaisiin harkita näihin piireihin kohdistuvaa tiedotuskampanjaa Euroopan tasolla ja kansallisesti. 3.10. Päätelmät 34. Uusien kansallisten standardointitöiden määrästä voidaan todeta, että vuodesta 1993 alkaen tapahtunut 25 prosentin vähennys verrattuna edelliseen kauteen jatkui myös tarkasteltuna ajanjaksona. Tämä johtuu ensinnäkin direktiivissä 94/10/EY säädetyn yksinkertaistetun menettelyn käyttöönotosta, jonka mukaan ilmoitus on tehtävä ainoastaan uusista kansallisista toimista suppean tulkinnan mukaisesti. Toinen, vähäisempi syy tähän vähentymiseen on se, että uusia kansallisia aloitteita tehdään määrällisesti vähemmän. Aloitteita tehdään kuitenkin edelleen paljon (erityisesti Saksassa). Tarkastellun ajanjakson aikana käynnistettiin vuodessa keskimäärin 1 620 kansallista aloitetta, kun Euroopan tasolla niitä käynnistettiin noin 1 900. Tärkeimmät alat ovat elintarvikkeet, rakennusmateriaalit sekä pienet mekaaniset työkalut. 35. CENin keskusviranomainen on toteuttanut läheisessä yhteistyössä kansallisten standardointielinten kanssa toimenpiteitä, joiden ansiosta ilmoitusten laatu on parantunut, vaikkakin odotettua vähemmän. Tietojen laadun varmistamiseksi tarvitaan jatkuvaa työtä ja resursseja. Laatua, joka on välttämätön edellytys tietojen hyödyntämisen kehittämiseksi, voidaan parantaa kehittämällä tiedotustapoja sekä esittämällä kerätyt tiedot uusia teknologioita käyttäen. 36. Direktiivin 98/34/EY 4 artiklan nojalla kerättyjen tietojen hyödyntäminen on yhä vähäistä, erityisesti kansalliseen standardointitoimintaan osallistumisen osalta ja työn siirtämistä Euroopan tasolle koskevien esitysten osalta. Lisäksi standardointitoimeksiantoa annettaessa aloitetun odotusajan tarkistaminen tällä menettelyllä kärsii keinojen puutteesta. Standardointialan tiedotusmenettely ei näin ollen ole tarpeeksi tehokas. Syksyllä 1995 toteutettu kysely osoittaa, että tiedotus on ollut aktiivista ainoastaan muutamassa maassa. Käyttäjäystävällinen ja yleinen tiedottaminen on välttämätöntä. Lisäksi toivotaan tutkimusta menettelyn hyödyllisyydestä eri osapuolten kannalta. On kuitenkin korostettava, että valvontajärjestelmän poistaminen kansallisesta standardointityöstä saattaisi aiheuttaa uusia häiriöitä sisämarkkinoiden toiminnalle. Kaikkien asianomaisten osapuolten on mietittävä menettelyn hyödyllisyyttä, keinoja menettelyn vahvistamiseksi, jos sitä päätetään jatkaa, sekä mahdollisia vaikutuksia, jos menettely päätetään lakkauttaa. 4. OSA II: TEKNISIÄ MÄÄRÄYKSIÄ KOSKEVA ILMOITUSMENETTELY EUROOPAN YHTEISÖSSÄ 4.1. Johdanto 37. Komissio otti Cassis de Dijon -tapauksena tunnetun Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion perusteella käyttöön uudet toimintaperiaatteet sisämarkkinoiden toteuttamisessa. Ne perustuvat seuraaviin kolmeen pilariin: - kussakin jäsenvaltiossa hyväksytään muissa yhteisömaissa laillisesti valmistetut tuotteet ("vastavuoroinen tunnustaminen"); - yhdenmukaistaminen rajoitetaan talouden kannalta tärkeisiin aloihin, joita ovat erityisesti terveydenhuolto, turvallisuus ja ympäristö; - ennaltaehkäisyyn perustuvaan kansallisten määräysten valvontaan. Direktiivillä 83/189/ETY [3] velvoitettiin vuodesta 1984 alkaen jäsenvaltiot ilmoittamaan komissiolle ja muille jäsenvaltioille tuotteiden teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset ennen kuin ne on otettu osaksi kansallista oikeutta; järjestelmä ulotettiin 5.8.1999 alkaen koskemaan tietoyhteiskuntaa määräyksiä. [3] Neuvoston direktiivi 83/189/ETY, annettu 28 päivänä marraskuuta 1983, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä, EYVL L 109, 26.4.1983. 38. Alusta alkaen uudentyylinen järjestelmä on edelleen hyvin omaperäinen. Sen avulla pystytään välttämään uusien esteiden ilmaantuminen sisämarkkinoille ja korostamaan avoimuutta, vuoropuhelua, ennakoivaa toimintaa ja keskinäistä valvontaa. Menettelyä on - pääasiallisesti sen soveltamisalan laajentamiseksi - muutettu useaan kertaan: ensimmäisen kerran vuonna 1988 (direktiivillä 88/182/ETY [4]) ja sen jälkeen vuonna 1994 (direktiivillä 94/10/EY [5]). Direktiivi koskee nyt kaikkia maatalous- ja teollisuustuotteita ja se kattaa laajan joukon eri tyyppisiä määräyksiä. [4] Neuvoston direktiivi 88/182/ETY, annettu 22 päivänä maaliskuuta 1988, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/ETY muuttamisesta, EYVL L 81, 26.3.1988. [5] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/10/EY, annettu 23 päivänä maaliskuuta 1994, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 83/189/ETY olennaisesta muuttamisesta toisen kerran, EYVL L 100, 19.4.1994. Teknisten määräysten ilmoitusmenettely kodifioitiin direktiivillä 98/34/EY [6], jolla myös kumottiin aiemmat direktiivit. Kodifiointi on ollut voimassa 10.8.1998 alkaen. [6] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/34/EY, annettu 22 päivänä kesäkuuta 1998, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä, EYVL L 204, 21.7.1998. Direktiiviä 98/34/EY puolestaan muutettiin direktiivillä 98/48/EY [7], jolla menettely ulotettiin koskemaan tietoyhteiskunnan palveluja 5.8.1999 alkaen. [7] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 98/48/EY, annettu 20 päivänä heinäkuuta 1998, teknisiä standardeja ja määräyksiä koskevien tietojen toimittamisessa noudatettavasta menettelystä annetun direktiivin 98/34/EY muuttamisesta, EYVL L 217, 5.8.1998. 4.2. Menettelyn kuvaus 4.2.1. Suppea kuvaus teknisiin määräyksiin sovellettavasta direktiivin 98/34/EY mukaisesta menettelystä 39. Direktiivin 98/34/EY 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle välittömästi teknisiä määräyksiä koskevat ehdotukset. Sen jälkeen kun ehdotus on toimitettu tiedoksi komissiolle, alkaa kolmen kuukauden odotusaika, jonka kuluessa ilmoituksen tehnyt jäsenvaltio ei saa antaa kyseistä teknistä määräystä. Odotusajan tarkoituksena on antaa jäsenvaltioille ja komissiolle aikaa tarkastella ilmoitettua ehdotusta ja ilmaista siitä asianmukaisesti mielipiteensä. Ilmoituksen tehneen jäsenvaltion, muiden jäsenvaltioiden ja komission välisen kuulemismenettelyn perusteella määritetään, mihin toimenpiteisiin ilmoituksen tehnyt jäsenvaltio voi ryhtyä teknistä määräystä koskevan ehdotuksensa suhteen. - Jos jäsenvaltiot ja/tai komissio eivät halua ilmaista mielipidettään, ilmoituksen tehnyt jäsenvaltio voi antaa määräystä koskevan ehdotuksen kolmen kuukauden odotusajan päätyttyä. - Jos jäsenvaltiot ja/tai komissio esittävät huomautuksensa direktiivin 8 artiklan 2 kohdan mukaisesti, ilmoituksen tehneen jäsenvaltion on mahdollisuuksien mukaan otettava nämä huomautukset huomioon kyseisen teknisen määräyksen myöhemmässä laatimistyössä. - Jos jäsenvaltiot ja/tai komissio katsovat, että ehdotetussa toimenpiteessä on seikkoja, joista voi mahdollisesti aiheutua esteitä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle, ne voivat antaa direktiivin 9 artiklan 2 kohdassa säädetyn yksityiskohtaisen lausunnon. Tällaisessa tapauksessa kyseisen jäsenvaltion on lykättävä ehdotuksen antamista kuudella kuukaudella ilmoituksen jättämisajankohdasta alkaen ja annettava komissiolle tiedoksi, mihin toimenpiteisiin se aikoo ryhtyä kyseisen yksityiskohtaisen lausunnon vuoksi. - Jos komissio ilmoittaa aikomuksestaan ehdottaa tai antaa yhteisön sitova säädös ilmoituksen kohteena olleen ehdotuksen soveltamisalalta tai jos komissio toteaa, että ilmoituksen kohteena ollut ehdotus koskee neuvostolle esitetyn yhteisön sitovan säädöksen soveltamisalaan kuuluvaa asiaa, ilmoituksen tehneen jäsenvaltion on direktiivin 9 artiklan 3 ja 4 kohdan mukaisesti lykättävä kyseisen teknisen määräyksen antamista 12 kuukaudella ilmoituksen antamisajankohdasta alkaen. Tätä odotusaikaa voidaan direktiivin 9 artiklan 5 kohdan mukaisesti pidentää 18 kuukauteen, jos neuvosto vahvistaa yhteisen kannan 12 kuukauden kuluessa. Pidennetty odotusaika päättyy ilman erityisiä toimenpiteitä, jos komissio peruu ehdotuksensa tai vetää sen pois tai jos kyseinen yhteisön säädös annetaan. 40. Direktiivin 9 artiklan 7 kohdassa säädetään kiireellisyysmenettelystä, jonka perusteella kansalliset ehdotukset voidaan hyväksyä välittömästi tietyin edellytyksin. Jos jäsenvaltio haluaa antaa teknisen määräyksen kiireellisistä syistä, jotka perustuvat vakavaan ja ennakoimattomaan tilanteeseen, jossa on kyse ihmisten tai eläinten terveydestä, kasvien suojelusta tai turvallisuudesta, se voi pyytää kiireellisyysmenettelyn soveltamista ilman että sen täytyisi noudattaa odotusaikaa. Ilmoituksessa on esitettävä perustelut toimenpiteiden kiireellisyydelle. Komissio ilmoittaa tämän jälkeen mielipiteensä kiireellisyysmenettelyn tarpeesta. 41. Direktiivin 8 artiklan 3 kohdassa säädetään, että ilmoituksen kohteena olleen määräyksen lopullinen teksti on toimitettava komissiolle viipymättä. Komissiolla on ratkaiseva asema menettelyn toteuttamisessa. Se on vastuussa ilmoitettujen ehdotusten ja muiden komission ja jäsenvaltioiden välillä tai jäsenvaltioiden kesken liikkuvien viestien jakamisesta jäsenvaltioille. Komissio vastaa myös näiden tekstien kääntämisestä, menettelyn moitteettoman toiminnan helpottamiseksi. 42. Jäsenvaltioiden edustajista koostuva pysyvä komitea (josta säädetään direktiivin 5 artiklassa) on neuvoa-antava elin, joka kokoontuu noin neljä kertaa vuodessa ja jolla on tärkeä tehtävä menettelyn kulun valvomisessa ja ilmoituksista johtuvien kysymysten tarkastelussa. 4.2.2. Direktiivin 83/189 mukaiseen menettelyyn direktiivillä 94/10/EY tehdyt muutokset 43. Ilmoitusmenettelyä muutettiin olennaisesti toisen kerran direktiivillä 94/10/EY, jota on sovellettu 1.7.1995 alkaen. Muutoksissa oli kyse tiettyjen käsitteiden tarkentamisesta ja direktiivin mukauttamisesta käytännön tarpeisiin sekä sen soveltamisalan laajentamisesta. Direktiivin soveltamisalaa laajennettiin yhtenäisyyden vuoksi kahdessa suhteessa: ensiksi tuotantomenetelmät ja -menettelyt, jotka otettiin käyttöön rajoitetusti maataloustuotteiden, elintarvikkeiden ja lääkkeiden osalta direktiivillä 88/182/ETY, liitettiin yleisesti käsitteeseen "tekniset eritelmät" (1 artiklan 2 kohta). Toiseksi yhteisön lainsäätäjä perusti käsitteen "tekniset eritelmät" lisäksi uuden käsitteen "muu vaatimus" (1 artiklan 3 kohta). 44. Näin ollen "muiksi vaatimuksiksi" katsotaan kaikki vaatimukset, joita tuotteelle voidaan asettaa sen elinkaaren aikana sen käytöstä siitä huolehtimiseen tai sen aiheuttamien jätteiden hävittämiseen asti erityisesti kuluttajien tai ympäristön suojelutarkoituksessa. Direktiivissä luetellut "muut vaatimukset" ("käyttöedellytykset, kierrätys, uudelleenkäyttö tai hävittäminen") mainitaan esimerkinomaisesti. Muut samansuuntaiset toimenpiteet on näin ollen ilmoitettava, jos niillä on merkittävä vaikutus tuotteen koostumukseen, luonteeseen tai kaupan pitämiseen. Muutoksessa otettiin huomioon puutteet, joiden vuoksi jäsenvaltiot voivat välttää tiettyjen sellaisten teknisten määräysten ennakkovalvonnan, joilla kuitenkin saattoi olla vaikutuksia tuotteiden kaupan pitämiseen tai käyttöön. 45. Ensimmäisen artiklan 9 kohdan uudessa alakohdassa annetaan väljästi kolme esimerkkiä "teknisistä määräyksistä, joita noudatetaan tosiasiallisesti" ja joiden määrittäminen tekniseksi määräykseksi oli aiemmin kiistetty. Tietyille määräyksille, joita noudatetaan tosiasiallisesti, säädettiin erityinen odotusaikaa koskeva järjestelmä jäsenvaltioiden verotuksellisen riippumattomuuden kunnioittamiseksi ja vapaaehtoisiin sopimuksiin kuuluvan joustavuuden varmistamiseksi. Yhteisön lainsäätäjä jätti ilmoitettavat verotus- ja rahoitustoimenpiteet pakollisen odotusajan soveltamisalan ulkopuolelle; vapaaehtoisten sopimusten toteuttamista voidaan puolestaan lykätä enintään neljällä kuukaudella. Sellaisista verotus- ja rahoitustoimenpiteistä, joiden tarkoituksena on teknisen eritelmän noudattamisen edistäminen rahoituskeinoin, annettavien ilmoitusten määrä on käytännössä kasvussa. Koska viranomaisen on oltava vapaaehtoisten sopimusten sopimuspuolena, jotta ne kuuluisivat direktiivin soveltamisalaan, tällaisten toimenpiteiden ilmoittaminen perustuu jossain määrin edelleen jäsenvaltioiden tahtoon. Itse asiassa jäsenvaltio allekirjoittaa vapaaehtoisen sopimuksen ainoastaan poikkeuksellisesti; näin ollen vaikka vapaaehtoisilla sopimuksilla on ilmeisiä vaikutuksia tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen, hyvin monet niistä välttävät direktiivissä säädetyn menettelyn. 46. Odotusajan kestoa on muutettu, kun kyseessä on sitova yhteisön säädös (9 artiklan 3-5 kohta), koska alkuperäisessä direktiivissä säädetyllä menetelmällä saatiin heikkoja tuloksia. Näin ollen 12 kuukauden odotusaikaa, joka lasketaan ehdotusta koskevan ilmoituksen antamisajankohdasta, voidaan pidentää 18 kuukauteen, jos neuvosto hyväksyy yhteisen kannan 12 kuukauden odotusajan kuluessa. Muutoksen ansiosta tapaukset, joissa lainsäätäjä onnistui pidennetyn odotusajan aikana antamaan yhteisön sitovan säädöksen, nelinkertaistuivat verrattuna vuosiin 1992-1994. 47. Tietojen toimittamisessa noudatettavan menettelyn avoimuuteen on myös tehty muutos. Nyt hyväksyttyjen määräysten lopullisia tekstejä koskeva ilmoittaminen ei enää edellytä toisen jäsenvaltion tai komission nimenomaista vaatimusta; ilmoittaminen on vastedes pakollista (8 artiklan 3 kohta). Muutos helpottaa menettelyn viimeisen vaiheen toteuttamista eli hyväksyttyjen tekstien lopullista valvontaa. Yhteisön lainsäätäjä muutti samassa avoimuuden hengessä menettelyn yhteydessä tiedoksi annettujen tietojen luottamuksellisuutta koskevia säännöksiä. Direktiivin 8 artiklan 4 kohdan mukaan ilmoitusvelvollisuuden perusteella toimitettuja tietoja ei katsota luottamuksellisiksi, jollei ilmoittava jäsenvaltio sitä nimenomaisesti pyydä. Tässä yhteydessä on myös mainittava uusi 12 artikla, jossa jäsenvaltiot velvoitetaan viittaamaan direktiiviin teknisen määräyksen lopullisessa tekstissä tai sen antamisen yhteydessä. 48. Direktiiviin tehdyistä muutoksista huomiota on kiinnitettävä erityisesti seuraaviin: velvollisuus liittää ehdotuksen mukaan vaarojen arviointi (8 artiklan 1 kohta); velvollisuus ilmoittaa kaikki aikaisemmin ilmoitettuun ehdotukseen tehdyt olennaiset muutokset (8 artiklan 1 kohta); mahdollisuus tehdä ehdotuksista yhteisilmoitus (8 artiklan 5 kohta); odotusajan päättyminen ilman erityisiä toimenpiteitä silloin, kun annetaan sitova yhteisön säädös, jonka vuoksi odotusaikaa pidennettiin (9 artiklan 6 kohta); vaatimukset "vakavasta ja ennakoimattomasta" vaarasta sekä komission mielipiteestä kiireellisen menettelyn soveltamiseksi (9 artiklan 7 kohta); tietyt poikkeukset ilmoittamisvelvoitteeseen (10 artiklan 1 kohta). 4.3. Menettelyn soveltaminen 4.3.1. Ilmoitusten määrä 4.3.1.1. Yleinen suuntaus 49. Liitteen taulukosta VII käy ilmi, että komissio sai 439 ehdotusta teknisiksi määräyksiksi vuonna 1995, 523 vuonna 1996, 900 vuonna 1997 ja 604 vuonna 1998. Kun vuotta 1997 ei toistaiseksi oteta huomioon, sillä siihen palataan jäljempänä, voidaan todeta, että vuosittain vastaanotettujen ilmoitusten määrä yleisesti ottaen kasvaa (1995-1998: + 37%). Vuonna 1997 tehtyjen ilmoitusten erittäin suuri määrä johtui Alankomaiden viranomaisten toteuttamasta ajan tasalle saattamistoimesta, joka perustui Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen asiassa CIA Security International antamaan tuomioon. Tässä yhteydessä Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat 227 ehdotusta teknisiksi määräyksiksi, jotka oli tarkoitus antaa uudelleen. Vaikka Alankomaiden toimittamia ilmoituksia ei otettaisi huomioon, ilmoitusten määrä kasvoi kuitenkin huomattavasti vuonna 1997, mikä johtui todennäköisesti kolmesta seikasta: Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisestä Euroopan unioniin, direktiivin 83/189/ETY soveltamisalan laajentamisesta annetun direktiivin 94/10/EY voimaan tulosta ja asiassa CIA Security annetusta tuomiosta, jonka johdosta jäsenvaltiot alkoivat osoittaa suurempaa huolellisuutta direktiivin noudattamisessa. Edellä mainittujen seikkojen lisäksi ilmoitusten suuri määrä johtui ilmoitettujen ehdotusten luonteesta. Hyvin usein kyseessä olivat voimassa olevien ja jo ilmoitettujen teknisten määräysten osittaiset tekniset mukautukset. Lisäksi yhteisön yhdenmukaistamisaste vaihtelee aloittain. Yhdenmukaistaminen on vain osittaista tietyillä aloilla, esimerkiksi elintarvikealalla. Toisilla taas yhdenmukaistaminen ollaan jo saattamassa päätökseen, esimerkiksi televiestinnän alalla, jolla radio- ja telepäätelaitteista ja niiden vaatimustenmukaisuuden vastavuoroisesta tunnustamisesta 9 päivänä maaliskuuta 1999 annettua uutta direktiiviä 99/5/EY sovelletaan myös radiolaitteisiin 8 päivästä huhtikuuta 2000 alkaen. Liikenteen alalla puolestaan on tehty useita kansainvälisiä yleissopimuksia. Tietyillä aloilla taas yhdenmukaistamistyö on edelleen kesken, esimerkiksi rakennusalan tuotteiden alalla, jolla jäsenvaltiot yhdenmukaistettujen eurooppalaisten sääntöjen puuttuessa säätävät tuotteita koskevista vaatimuksista edelleen kansallisella tasolla. 4.3.1.2. Ilmoitusten jakautuminen jäsenvaltioittain 50. Tarkasteltaessa kaaviota 1 (ja liitteen taulukkoa VIII) havaitaan, että useimpien määräysehdotuksia 1995-1998 koskevien ilmoitusten tekijöinä olivat Alankomaat, Saksa, Itävalta ja Yhdistynyt kuningaskunta. Toisin kuin aikaisempina vuosina suurin osa tehdyistä ilmoituksista ei tullut Saksasta, Yhdistyneestä kuningaskunnasta ja Ranskasta yhteensä; näiden maiden yhdistetty osuus laski vuosina 1995, 1996, 1997 ja 1998 ja on nyt 24-48 prosenttia. Itävalta ja Alankomaat sitä vastoin lisäsivät merkittävästi ilmoitustensa määrää. Itävallan (106) ja Alankomaiden tekemien ilmoitusten (341 tai 114) määrä ylitti vuonna 1997 ensimmäisen kerran Saksan (99), Yhdistyneen kuningaskunnan (71) ja Ranskan (51) määrän. Belgian ja Tanskan ilmoittamien ehdotusten määrä nousi myös selvästi, erityisesti vuosina 1997 ja 1998. 51. Kaavio 1 >VIITTAUS KAAVIOON> 4.3.1.3. Ilmoitusten jakautuminen aloittain 52. Aloittain tehdystä jaottelusta (ks. kaavio 2 ja liitteen taulukot IX-XII) käy ilmi, että enemmän kuin 75 prosenttia vastaanotetuista ilmoituksista koski vuosina 1995-1998 samoin kuin vuosina 1992-1994 seuraavia viittä alaa: televiestintää (17,3%), maataloutta ja elintarvikkeita (17,2%), liikennettä (16,1%), koneenrakennusta (16,6%) sekä rakennusalaa (12,1%). Liikenteen osuus kasvoi myös merkittävästi ja se oli ensimmäistä kertaa vuonna 1997 ensimmäisellä sijalla, kun taas vuonna 1998 ensimmäisellä sijalla oli koneenrakennus. Televiestinnän alan todettiin johtavan vuosina 1993-1994. Sama suuntaus näkyi edelleen vuonna 1995 (27,1%), mutta alan osuus laski vuosina 1996 (14,5%), 1997 (16,2%) ja 1998 (14,4%). Koneenrakennusalan osuuden voitiin todeta laskeneen (23,5% vuonna 1995 ja 13,9% vuonna 1997), mutta se nousi 17 prosenttiin vuonna 1998, kun taas rakennusalan osuus pysyi vakaana (11% - 14%). 53. Eri alojen osuudet muuttuivat kansallisella tasolla hyvin vähän: rakennusalan osuus Saksan ja Itävallan tekemistä ilmoituksista oli edelleen hallitseva (Saksan 32,8% ja Itävallan 19,7% kaikista ilmoituksista kyseisellä alalla); suurin osa Alankomaiden ehdotuksista koski maatalouden ja elintarvikkeiden alaa (37,3% kaikista tämän alan ilmoituksista); ala on perinteisesti erittäin tärkeä myös Italiassa (30,5% kaikista Italian tekemistä ilmoituksista) ja Ranskassa (20,5% kaikista Ranskan tekemistä ilmoituksista). Lääketeollisuuden tuotteet näyttävät olevan tärkeimmällä sijalla Ranskassa ja Yhdistyneessä kuningaskunnassa, jotka tekivät 41,7 prosenttia alan ilmoituksista. Ranska teki myös neljäsosan kaikista ilmoituksista kotitaloustavaroiden ja vapaa-ajan tarvikkeiden alalla. Alankomaiden osuus on merkittävä ympäristön (41,9%) ja liikenteen (35,4%) alalla, viimeksi mainitulta alalta tehtiin 29,4 prosenttia kaikista Sveitsin ilmoituksista. Koneenrakennusalaa hallitsivat Saksan tekemät ilmoitukset (joiden osuus oli lähes neljäsosa kaikista tehdyistä ilmoituksista ja neljäsosa Saksan kaikista ilmoituksista) ja sillä näyttää olevan tärkeä sija myös Suomessa, jonka tekemistä ilmoituksista 35,4 prosenttia koski kyseistä alaa. Televiestinnän osuus oli Tanskan tekemistä ilmoituksista 38,9 prosenttia, Belgian tekemistä ilmoituksista 30,9 prosenttia, Itävallan tekemistä ilmoituksista 28,7 prosenttia ja Saksan tekemistä ilmoituksista 21,9 prosenttia. 54. Kaavio 2 >VIITTAUS KAAVIOON> 4.3.2. Kiireellisyysmenettelyn käyttö 55. Jäsenvaltiot pyysivät kiireellisyysmenettelyä 131 kertaa vuosina 1995-1998. Tätä menettelyä noudattaen ilmoitettujen toimenpiteiden osuus oli noin viisi prosenttia kaikista vuosina 1995-1998 tehdyistä ilmoituksista. Kiireellisyysmenettelyä noudattaen tehtyjen ilmoitusten määrän (40) tilapäinen kasvu vuonna 1996 johtui BSE-kriisistä, sillä Yhdistynyt kuningaskunta vetosi tähän menettelyyn 24 tapauksessa. Rahakuljetukset on toinen ala, jolla kiireellisyyteen vedottiin usein: kiireellisyysperusteet katsottiin vuonna 1997 tyydyttäviksi Belgian osalta viidessä tapauksessa ja vuonna 1996 hyväksyttiin edelleen Belgian osalta yksi tapaus, samoin vuonna 1998. Muita aloja, joilla kiireellisyyteen vedottiin, olivat kasvipohjaiset tuotteet tai valmisteet, lasten turvallisuus (kiellot koskivat elintarvikkeiden ja esineiden sekoituksia, leluja muistuttavia esineitä, matkapuhelimen muotoisia sytyttimiä, koriste-esineitä ja vaarallisia, mutta lapsia kiinnostavia tuotteita, leikki- ja virkistystiloja), polttoaineiden huolintajärjestelmä, vähäsaasteisten ajoneuvojen tunnistaminen ja autojen tutkan- ja laserinpaljastimet. 56. Komissio katsoi vuosina 1992-1994, että kiireellisyysmenettelyn käyttö oli perusteltua 25 prosentissa tapauksista. Määrä nousi merkittävästi ja menettelyn osuus oli 33 prosenttia vuonna 1995, 80 prosenttia vuonna 1996, 68 prosenttia vuonna 1997 ja 52,7 prosenttia vuonna 1998. Yhdistynyt kuningaskunta ja Belgia esittivät 34 pyyntöä ja Ranska 23 pyyntöä. Näiden maiden osuus olikin enemmän kuin 70 prosenttia kaikista kiireellisyyspyynnöistä. 4.3.3. Komission reaktiot 4.3.3.1. Yleinen suuntaus 57. Sellaisten ilmoitusten osuus, joihin komissio reagoi, on vähenemässä. Vuosina 1992, 1993 ja 1994 komissio reagoi 60 prosenttiin ilmoituksista; reaktioiden osuus laski 49,7 prosenttiin vuonna 1995, 63,1 prosenttiin vuonna 1996, 46,5 prosenttiin vuonna 1997 ja 38,5 prosenttiin vuonna 1998 eli yhteensä 49,4 prosenttiin. Reaktiot esitettiin huomautuksina, yksityiskohtaisina lausuntoina tai ilmoituksina aikomuksesta tehdä ehdotus direktiiviksi (ks. kaavio 3). Usein komissio käyttää reagoidessaan ilmoitukseen useiden vaihtoehtojen yhdistelmää. Kaavio 3 >VIITTAUS KAAVIOON> >TAULUKON PAIKKA> 4.3.3.2. Yksityiskohtaiset lausunnot i) Tilastotietoja 58. Komissio antoi ilmoitetuista ehdotuksista 360 yksityiskohtaista lausuntoa vuosina 1995-1998. Yksityiskohtaisten lausuntojen osuus on vähentynyt selvästi. Niinpä komissio antoi vuosina 1990 ja 1991 yksityiskohtaisen lausunnon 37 prosentista ehdotuksia; osuus oli 31 prosenttia vuosina 1992, 1993 ja 1994 ja kautena, jota tämä kertomus käsittelee, osuus oli 14,6 prosenttia. ii) Perustelut: EY:n perustamissopimuksen 28 artikla ja vastavuoroisen tunnustamisen periaate 59. Komissio esitti edelleen jäsenvaltioiden vuosina 1995, 1996 ja 1997 ilmoittamista ehdotuksista antamiensa yksityiskohtaisten lausuntojen perusteeksi useimmiten vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen varmistavien määräysten puuttumisen. Yksityiskohtainen lausunto toimitettiin vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen rikkomisen perusteella kuudessa prosentissa kaikista vuonna 1995 ilmoitetuista ehdotuksista (eli 29 tapauksessa). Vuonna 1996 (56 tapauksessa) ja vuonna 1997 (92 tapauksessa) osuus nousi noin kymmeneen prosenttiin, kun se taas vuonna 1998 (27 tapauksessa) puolestaan laski 4, 5 prosenttiin. 60. Kysymyksen käsittelyssä tapahtui kuitenkin tiettyä kehitystä. Niinä vuosina, joina ilmoittusmismenettelyä on sovellettu , jäsenvaltiot ovat oppineet, miten merkityksekäs vastavuoroisen tunnustamisen periaate on. Näin ollen komissio voi vastedes useammin rajoittua vaatimaan jäsenvaltioita huomautuksen muodossa ja lähinnä opetuksellisista syistä parantamaan lausekkeita, joilla edellä mainitun periaatteen noudattaminen varmistetaan. Tämä näkyy myös yksityiskohtaisten lausuntojen vähäisenä osuutena ilmoitettujen toimenpiteiden määrästä. Komissio kiinnittää jäsenvaltioiden huomion tarpeeseen varmistaa, että taloudelliset toimijat saavat selkeitä ja täydellisiä tietoja voidakseen käyttää perustamissopimuksen 28 artiklan ja sitä seuraavien artiklojen mukaisia oikeuksiaan. Jäsenvaltiot ilmoittavatkin useimmiten tuotteiden yhdenmukaisuutta valvoviin yleisempiin määräyksiin luettaviksi katsottavia ehdotuksia teknisiksi eritelmiksi. Silloin kun tällaiset yleiset määräykset koskevat toisissa jäsenvaltioissa laillisesti valmistettujen ja/tai kaupan pidettyjen tuotteiden hyväksymistä, tekniset eritelmät, jotka ilmoitetaan ehdotusvaiheessa, kuuluvat jo niiden perussäännöstössä säädetyn vastavuoroisen tunnustamisen soveltamisalaan. Komissio vaatii selkeyden ja oikeusvarmuuden vuoksi jäsenvaltioita esittämään tarvittaessa ilmoitettujen ehdotusten yhteydessä vastavuoroista tunnustamista koskevan perussäännöstön säännökset tai viittaamaan niihin suoraan. Lisäksi kansallisten viranomaisten huomio kiinnitetään säännöllisesti siihen, että vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta sovelletaan myös kokeisiin, todistuksiin, joilla osoitetaan tuotteiden olevan kansallisten määräysten mukaisia, ja näitä todistuksia antaviin kansallisiin elimiin. 61. Komissio vaatii jäsenvaltioita varmistamaan sellaisten toisissa jäsenvaltioissa valmistettujen tuotteiden vastavuoroisen tunnustamisen, jotka vastaavat kyseessä olevien lainmukaisten etujen ja samalla ilmoitetuissa ehdotuksissa edellytetyn suojelun tasoa. Lisäksi komissio vaatii myös, että tuotteita koskevat tekniset vaatimukset ovat tasoltaan kohtuullisia. Ei riitä, että jäsenvaltiot vain hyväksyvät toisista jäsenvaltioista lähtöisin olevat tuotteet, jotka "vastaavat" niiden omia tuotteita. Jos hyväksyminen perustuu toteamukseen siitä, että tuotteet vastaavat kansallisia vaatimuksia, on vielä varmistettava, etteivät kansalliset vaatimukset ole liiallisia, niin että tuotteiden, jotka täyttävät kyseisen jäsenvaltion säännöstössä tarkoitetut lainmukaiset tavoitteet (terveyden suojelun, turvallisuuden jne. osalta) ainoastaan tyydyttävästi, olisi kohtuuttoman vaikeaa päästä viimeksi mainitun jäsenvaltion markkinoille. Niinpä komissio tietyissä tapauksissa suosittelee kohtuulliseksi katsomaansa suojelutasoa ja tekee ratkaisuja, jotka se esittää yhdenmukaistamista koskevissa ehdotuksissaan kuultuaan sitä ennen asiantuntijoita. 62. Komissio on myös voinut yksityiskohtaisissa lausunnoissaan ilmaista mielipiteensä muista vaatimuksista, jotka voivat aiheuttaa kaupan esteitä, mutta jotka eivät suoranaisesti liity vastavuoroiseen tunnustamiseen. Kyseessä ovat erityisesti tuontilupaa koskevat vaatimukset, liioitellut merkintävelvoitteet, määräykset käyttää laatunimityksiä alkuperään liittyvien perusteiden noudattamisessa tai vaatimukset, jotka koskevat tiettyjen yhdenmukaistamismenettelyjen yksityiskohtaisia sääntöjä (esim. menettelyn hyödyntämiseen liittyvä vaatimus käyttää edustajaa, jonka on oltava sijoittautunut jäsenvaltioon, jossa tuote pidetään kaupan). Johdetun oikeuden säännökset 63. Komissio voi antaa yksityiskohtaisen lausunnon myös sillä perusteella, että ilmoitettu ehdotus on sellaisen yhteisön direktiivin tai asetuksen vastainen, jonka pääasiallisena tavoitteena on poistaa tavaroiden vapaata liikkuvuutta haittaavia esteitä. Vuonna 1995 annettiin 12 yksityiskohtaista lausuntoa, joiden perusteena oli sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan direktiivin 89/336/ETY vastaisuus; kyseinen direktiivi oli 11 yksityiskohtaisen lausunnon perusteena vuonna 1996, kahden vuonna 1997 ja neljän vuonna 1998. Viisi yksityiskohtaista lausuntoa perustui vuonna 1995 sekä matalajännitedirektiivin 73/23/ETY, yksinkertaisia paineastioita koskevan direktiivin 87/404/ETY että telepäätelaitedirektiivin 91/263/ETY vastaisuuteen; näiden direktiivien perusteella annettiin vuosina 1996 ja 1997 yhteensä vain viisi yksityiskohtaista lausuntoa. Kaksi yksityiskohtaista lausuntoa perustui telepäätelaitedirektiiviin 98/13/EY vuonna 1998. Muiden yksityiskohtaisten lausuntojen perusteena oli johdetun oikeuden muiden, erityisesti elintarvikealan (kuusi vuonna 1995, 10 vuonna 1996, 16 vuonna 1997 ja kuusi vuonna 1998) ja ajoneuvoja koskevien säännösten rikkominen. Todettakoon myös, että kyseessä olevana ajanjaksona komissio vastaanotti 46 pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevaa ilmoitusta. Alankomaat ilmoitti yhdeksän ja Tanska viisi ehdotusta. Espanja, Suomi, Ranska ja Ruotsi ilmoittivat kukin neljä ehdotusta. Komissio katsoi, että 10 näistä ehdotuksista (näistä kahdeksan vuonna 1996) oli pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevan direktiivin 94/62/EY vastaisia. Kyseisen direktiivin 16 artiklan mukaan jäsenvaltioiden on annettava komissiolle tiedoksi luonnokset direktiivin nojalla toteutettaviksi suunnittelemistaan toimista ennen niiden toteuttamista noudattaen direktiivin 98/34/EY mukaisista menettelyä. Jos suunniteltu toimenpide koskee myös jotain direktiivissä 98/34/EY tarkoitettua teknisluonteista kysymystä, asianomainen jäsenvaltio voi täsmentää, että direktiivin 94/62/EY mukaisesti tehty ilmoitus pätee myös direktiivin 98/34/EY osalta. Komission yksiköt perustivat menettelyn moitteettoman toimivuuden varmistamiseksi yhteisilmoitusjärjestelmän, jonka perusteella edellä mainitut ehdotukset voidaan ottaa vastaan yhtenä kokonaisuutena. Direktiiveillä 98/34/EY ja 94/62/EY perustetut komiteat saivat vuonna 1995 tiedon järjestelmän perustamisesta. 64. Muusta syystä kuin vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen loukkaamisen perusteella annettujen yksityiskohtaisten lausuntojen määrän havaittiin nousseen vuosina 1992, 1993 ja 1994, mutta suuntaus kääntyi laskuun vuosina 1995-1998. Yksityiskohtaisista lausunnoista 61 prosenttia (63% vuonna 1994) perustui vuonna 1995 muuhun syyhyn kuin vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen rikkomiseen; osuus laski 46,2 prosenttiin vuonna 1996, 21,4 prosenttiin vuonna 1997 ja 30 prosenttiin vuonna 1998. iii) Seuranta 65. Direktiivin 9 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaan yksityiskohtaisen lausunnon saavan jäsenvaltion on annettava komissiolle "kertomus toimenpiteistä, jotka se aikoo toteuttaa näiden yksityiskohtaisten lausuntojen johdosta. Komissio ottaa kantaa näihin toimenpiteisiin." 66. Näin ollen jäsenvaltion on ilmoitettava, jos sillä on aikomus kumota ehdotus, perustella sen säilyttämistä tai muuttaa sitä yhteisön oikeuden mukaiseksi. Komission on ilmoitettava, onko jäsenvaltion vastaus tyydyttävä ja voidaanko sen avulla poistaa mahdolliset yhteisön oikeuden vastaisuudet. Vuoropuhelun moitteettoman toiminnan varmistamiseksi komissio liittää säännöllisesti direktiivillä 98/34 perustetun komitean kokousten työjärjestykseen luettelon ilmoituksista, joihin jäsenvaltiot eivät ole vastanneet. Toimia, jotka kansalliset viranomaiset toteuttavat komission yksityiskohtaisten lausuntojen perusteella, on tehostettu vuodesta 1995. Tämän seurauksena jäsenvaltiot ovat käytännössä vastanneet kaikkiin vuonna 1998 ilmoitetuista ehdotuksista annettuihin yksityiskohtaisiin lausuntoihin. Vähemmän kuin 10 prosenttia vastauksista on antanut aihetta jatkaa komission ja kyseisen jäsenvaltion välisiä neuvotteluja. 4.3.3.3. Huomautukset i) Tilastotietoja 67. Komission vuosina 1995-1998 antamien huomautusten osuus oli 33 prosenttia kaikista ilmoituksista. Osuus oli kyseisenä kautena selvästi alhaisempi kuin vuosina 1992-1994 (46%) ja 1990-1991 (42%). ii) Perustelut: 68. Komission huomausten tarkoituksena on antaa yleinen poliittinen tai oikeudellinen kokonaisarvio toimenpiteestä, esittää komission kanta kyseessä olevaan asiaan tai muistuttaa jäsenvaltioita niille kuuluvista velvollisuuksista, jotka voivat johtua erityisesti rikkomismenettelystä tai aikaisemmasta ilmoituksesta. 69. Komissio on esittänyt huomautuksen erityisesti muistuttaakseen jäsenvaltioita niille direktiivin 12 artiklan nojalla kuuluvista velvollisuuksista. Asiassa CIA Security International annetun tuomion jälkeen pakollinen viittaus direktiiviin teknisen määräyksen tekstissä tai se julkaisemisen yhteydessä on saanut ratkaisevan merkityksen yksityisten oikeuksien suojelemisessa. Näin ollen komissio on järjestelmällisesti vaatinut tällaisen viittauksen tekemistä. Komissio on antanut huomautuksen myös, kun se ei ole katsonut aiheelliseksi reagoida tiukemmin, tavalla, joka edellyttäisi odotusajan pidentämistä. Kyseessä ovat olleet puutteet vastavuoroisen tunnustamisen lausekkeissa. Niiden lisäksi huomautukset ovat koskeneet tapauksia, joissa sitova yhteisön säädös oli jo annettu, mutta sitä ei vielä sovellettu tai olettamukset, ettei tällaista säädöstä todennäköisesti annettaisi yhteisön yhdenmukaistamisaloitteeseen perustuvan 18 kuukauden enimmäisodotusajan kuluessa. Huomautuksia on myös tehty jo sellaisten voimassa olleiden tekstien moittimiseksi, joihin ilmoitetussa ehdotuksessa viitattiin tai jotka olivat sen lainsäädännöllisenä perusteena. Ilmoitusmenettely antaakin komissiolle mahdollisuuden tutustua kyseisiin teksteihin ja arvioida niitä yhteisön näkökannalta. Jäsenvaltioille ilmoitettiin myös huomautusten muodossa kyseistä alaa koskevista standardointitoimista eurooppalaisissa standardointielimissä. Komission on rajoitettava reaktionsa huomautuksiin, sillä edellä mainitut "eurooppalaiset yhdenmukaistamistoimet" eivät estä jäsenvaltioita antamasta samaa aihetta koskevia teknisiä määräyksiä, vaikka ne väistämättä haittaavat kyseisten elinten työn sujumista. Komissio joutui vuosina 1995-1998 melko usein muistuttamaan huomautuksissaan jäsenvaltioille, että EY:n perustamissopimuksen 28 artiklasta johtuvaa vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta, sellaisena kuin Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on sitä on tulkinnut, on sovellettava myös Euroopan talousalueesta tehdyn sopimuksen sopimuspuolina olevista EFTA:n jäsenvaltioista peräisin oleviin tuotteisiin. 4.3.3.4. Aikomus ehdottaa sitovaa yhteisön säädöstä, antaa se tai esittää sitä neuvostolle - "lykkäyspäätös" 70. Jos komissio soveltaa direktiivin 9 artiklan 3 ja 4 kohtaa, jäsenvaltio voi hyväksyä ehdotuksensa vasta vuoden kuluttua ilmoituksen antamispäivästä. Koska määräaika osoittautui riittämättömäksi - yhteisön säädös, jonka vuoksi lykkäys määrättiin, annettiin kyseisen odotusajan kuluessa vuosina 1992-1994 ainoastaan kuudessa tapauksessa - menettelyä muutettiin hieman direktiivillä 94/10/EY: odotusaika alkaa ilmoituksen antamispäivästä, ja yhteistoiminta- ja yhteispäätösmenettelyn jähmeydestä johtuen odotusaikaa pidennetään ilman erityisiä toimenpiteitä kuudella kuukaudella, jos neuvosto hyväksyy yhteisen kannan. Uuden menettelyn ansiosta sitova yhteisön säädös onnistuttiin antamaan odotusajan kuluessa 10 tapauksessa (vuonna 1995 kuudessa tapauksessa, vuonna 1996 neljässä tapauksessa, vuosina 1997 ja 1998 ei lainkaan). Tämä 38 prosentin osuus kaikista 9 artiklan 3-5 kohdan soveltamistapauksista (vastaava osuus oli vuosina 1992-1994 yhdeksän prosenttia) osoittaa direktiivillä 94/10/EY tehdyt muutokset hyödyllisiksi tältä osin. 71. Komissio sovelsi vuosina 1995-1998 direktiivin 98/34/EY 9 artiklan 3-5 kohtaa 30 tapauksessa. Vuonna 1995 komissio teki lykkäävän päätöksen 10 tapauksessa, 12 tapauksessa vuonna 1996 ja neljässä tapauksessa vuonna 1997 sekä vuonna 1998. Useimmat vuonna 1995 määrätyistä lykkäyksistä (7) johtuivat 20 päivänä joulukuuta 1996 annetusta direktiivistä 96/8/EY, joka koskee laivavarusteita. Muut samana vuonna tehdyt lykkäykset koskivat elintarvikkeita (2) ja arvometalliesineitä (1). Vuonna 1996 lykättiin kuutta kansallista ehdotusta sillä perusteella, että ne kuuluivat niiden yhteisön säädösehdotusten soveltamisalaan, joista lopulta tuli laivavarusteita koskeva direktiivi 96/98/EY ja matkustaja-aluksia koskeva direktiivi 98/18/EY. Muut ehdotukset koskivat polttoaineiden laatua (auto-oil-ohjelma), linja-autoja, torjunta-ainejäämiä (kasvinsuojeluaineiden markkinoille saattamisesta annetun direktiivin 91/414/ETY muutosehdotus) ja eläinten kuljetuksia. Vuonna 1997 kaksi ilmoitusta koski polttoaineiden laatua, yksi ympäristöystävällisiä maatilatuotteita ja yksi mukavuuslippulaivoja. Kaksi lykkäyspäätöstä perustui vuonna 1998 valmisteilla olleeseen asetukseen oliiviöljyn kaupan pitämistä koskevista vaatimuksista (asetus annettiin viikko sen jälkeen, kun odotusaika oli päättynyt); toinen lykkäys liittyi sisävesiliikennettä koskevaan ehdotukseen ja viimeinen kuului ympäristöystävällisten elintarvikkeiden alaan. Todettakoon, että seitsemän kymmenestä direktiivin 9 artiklan 3-5 kohdan soveltamistapauksesta koski vuonna 1995 liikenteen alaa. Vastaava osuus vuonna 1996 oli 11 tapausta 12:sta. 4.3.4. Jäsenvaltioiden reaktiot 72. Muiden jäsenvaltioiden huomautukset koskivat 41 prosenttia ilmoitetuista hankkeista vuonna 1995. Vastaava luku oli 36 prosenttia vuonna 1996, 29 prosenttia vuonna 1997 ja 42 prosenttia vuonna 1998. Yksityiskohtainen lausunto annettiin 18 prosentista ilmoituksia vuonna 1995, 26 prosentista vuonna 1996, 14 prosentista vuonna 1997 ja 18 prosentista vuonna 1998. 73. Muiden jäsenvaltioiden yksityiskohtaiset lausunnot vuosina 1995 ja 1996 koskivat erityisesti ympäristöä, koneenrakentamista ja sähkötekniikkaa sekä autoja. Ympäristön ja kemian alan jälkeen useimmat vastalauseet koskivat vuonna 1997 elintarvike- ja rakennusalaa. Useimmat reaktiot koskivat vuonna 1998 jälleen ympäristön ja kemian alaa, joita seurasi elintarvikeala. 4.3.5. Rikkomusten käsittely 74. Komissio aloitti vuosina 1995-1998 103 rikkomuksesta johtuvaa menettelyä direktiivin 98/34/EY noudattamatta jättämisen vuoksi. Kyseessä oli ilmoittamisen laiminlyönti tai ehdotuksen antaminen ennen odotusajan päättymistä. Komissio sai tiedon tällaisesta kansallisesta lainsäädännöstä yksityiseltä elimeltä, jonka tehtäväksi komissio on antanut etsiä direktiivin 98/34/EY vastaisesti annetut kansalliset tekniset määräykset, tai taloudellisilta toimijoilta, joiden etua asia koski. Jotta taloudelliset toimijat voisivat tutustua ilmoitettuihin määräyksiin ja saisivat tiedon alkuperäisen odotusajan päättymisajankohdasta, komissio julkaisee viikoittain Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ilmoitettujen kansallisten ehdotusten otsakkeet ja niihin sovellettavat määräajat. 75. Useimmat jäsenvaltiot ehdottavat komission kannan mukaisesti riidanalaisen säädöksen kumoamista ja/tai antavat tarvittaessa tiedoksi uuden ehdotuksen. Komissio on ilmaissut kantansa useissa komitean kokouksissa (ks. jäljempänä kohta 4.3.6.1.) sekä kahdenvälisesti komission ja direktiivin mukaisesta menettelystä vastuussa olevien jäsenvaltioiden keskusvirastojen välisissä kokouksissa (ks. jäljempänä kohta 4.3.6.3.). Tässä kertomuksessa tarkasteltavana aikana tällaisella ratkaisulla onnistuttiin melkein kaikissa tapauksissa saattamaan rikkomusmenettely päätökseen; Euroopan yhteisöjen tuomioistuin joutui ratkaisemaan neljä tapausta (asiat C-273/94, C-289/94, C-279/94 ja C-145/97, ks. tämän kertomuksen kohta 4.4.2.1.). Asia saatettiin vuosina 1992-1994 Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen käsiteltäväksi yhdeksässä tapauksessa. 4.3.6. Jatkotoimenpiteet 4.3.6.1. Direktiivin 98/34/EY mukaisen komitean kokoukset 76. Direktiivin 98/34/EY 5 artiklassa säädetyn komitean (joka koostuu jäsenvaltioiden nimeämistä edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja) kokouksissa on keskusteltu ja vaihdettu näkemyksiä yleisistä asioista tai tiettyjä osapuolia kiinnostaneista erityisistä kysymyksistä. Komitea käsitteli vuosina 1995-1998 teknisiä määräyksiä 13 tapauksessa (neljä tapausta vuonna 1995, neljä vuonna 1996, kolme vuonna 1997 ja kaksi vuonna 1998). Kokouksia järjestettiin budjettivaikeuksien vuoksi selvästi vähemmän kuin vuosina 1992-1994 (16 kokousta). Keskustelujen aiheena oli erityisesti direktiivin 98/34/EY mukaisen menettelyn toteuttamiseen liittyvää käytäntöä ja talousarviota koskevat seikat, avoimuutta lisäävät toimet ja direktiivin mahdollinen kehittäminen. 77. Menettelyn toteuttamiseen liittyvistä käytännön seikoista voidaan mainita direktiivin 94/10/EY saattaminen osaksi jäsenvaltioiden kansallista oikeusjärjestystä, kansallisten keskusvirastojen ja komission yksiköiden välisen yhteistyön perustana olevan uuden käsikirjan lopullinen julkaisuasu, menettelyjen limittäisyydelle ehdotetut ratkaisut (yhtenäinen menettely), ilmoitusten käsittely farmakopea-julkaisujen alalla, ilmoitusten ja viestien sähköiset siirrot, velvollisuus vastata yksityiskohtaisiin lausuntoihin ja lähettää ilman erityisiä toimenpiteitä lopulliset tekstit. Talousarvioon liittyvät kysymykset koskivat erityisesti käännöskustannuksia. 78. Merkittävä osa komitean keskusteluista koski direktiivin 98/34/EY mukaisen menettelyyn liittyvän avoimuuden lisäämistä, esim. yleisesti levitettäväksi tarkoitetun ilmoitusmenettelyä selostavan esittelykirjasen [8] valmistamista, ilmoitettujen menettelyjen yhteenvetojen ja perustelujen mahdollista julkaisemista Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä ja asiassa CIA Security annetun tuomion perusteella toteutettuja toimia (jäsenvaltioiden nk. pakettikokouksissa esitetyt selostukset; jäsenvaltioille esitetty pyyntö pyytää komission yksiköiden lausuntoa suunnitteilla olevaan kansalliseen toimenpiteeseen liittyvästä ilmoitusvelvoitteesta; sellaisten tekstien viitetietojen lähettämisen jäsenvaltioiden kommentoitaviksi, joissa ensi arviolta tuntuisi olevan teknisiä määräyksiä). Myös TRIS-järjestelmän (Technical Regulation Information System) www-sivuista keskusteltiin. Sivut ovat jo olemassa ja niihin voi tutustua seuraavassa osoitteessa: http://europa.eu.int/comm/enterprise/tris [8] Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto on julkaissut tämän kirjasen kaikilla yhteisön virallisilla kielillä (ISBN 92-828-2786-0). 79. Ilmoitusmenettelyn kehittämisnäkymistä keskusteltiin neuvotteluissa, jotka koskivat Turkin ja KIE-maiden osallistumista tietojenvaihtojärjestelmään ja avoimuusjärjestelmän perustamista tietoyhteiskuntaan. Viimeksi mainittu toteutettiin 20.7.1998, jolloin annettiin direktiivi 98/48/EY. Komiteassa keskusteltiin myös kyseisen direktiivin saattamisesta osaksi jäsenvaltioiden kansallista oikeusjärjestystä. 80. Komitean kokouksissa käsiteltiin myös EY:n perustamissopimuksen 28 artiklan ja rakennusalan tuotteita koskevan direktiivin 89/106/ETY 16 artiklan välistä yhteyttä sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöstä 3052/95/EY, joka koskee tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta yhteisössä poikkeavia kansallisia toimenpiteitä koskevan tietojenvaihtomenettelyn perustamista [9]. [9] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös 3052/95/EY, tehty 13 päivänä joulukuuta 1995, tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta yhteisössä poikkeavia kansallisia toimenpiteitä koskevan tietojenvaihtomenettelyn luomisesta (EYVL L 321, 30.12.1995, s. 1). 81. Komiteassa käsiteltiin säännöllisesti myös ilmoitettuja ehdotuksia ja niiden soveltamisesta aiheutuneita ongelmia. 4.3.6.2. "Pakettikokoukset" 82. Komissio on voinut muutama vuosi sitten käyttöön otettujen niin sanottujen pakettikokousten ansiosta jatkaa yhteyden pitämistä teknisten määräysten laatimisesta vastuussa oleviin kansallisiin viranomaisiin. Kokouksissa on keskusteltu kyseisen valtion ilmoituksista, tavaroiden vapaata liikkuvuutta koskeviin EY:n perustamissopimuksen määräyksiin perustuvien rikkomusmenettelyjen ja direktiivin toimivuuden kehittämisen välisistä vaikutuksista. Komission yksiköillä on ollut pakettikokouksissa mahdollisuus keskustella jäsenvaltion kansallisten viranomaisten kanssa asiassa CIA Security annetun tuomion vaikutuksista. 4.3.6.3. Kokoukset jäsenvaltioiden keskusvirastojen kanssa 83. Komissio halusi jatkaa vuosina 1995-1998 vuoropuhelua direktiivin 98/34/EY soveltamisesta vastuussa olevien kansallisten viranomaisten kanssa. Tapaamiset järjestettiin direktiivin mukaisen komitean kokousten tai edellä mainittujen pakettikokousten yhteydessä. Niiden ansiosta saatettiin päätökseen useita komission alulle panemia rikkomisesta johtuvia menettelyjä, jotka perustuivat direktiivistä johtuvan ilmoitusvelvoitteen laiminlyöntiin. Niissä käsiteltiin myös käytännön ongelmia, joita menettelyssä voi ilmetä. Kansalliset keskusvirastot voivat näissä kokouksissa tavata direktiivin hallinnoinnista vastuussa olevia komission yksiköiden edustajia. 4.3.6.4. Tarvittaessa järjestetyt kokoukset 84. Komission yksiköt tutkivat aktiivisesti asiakirjoja, jotka niiden mielestä voivat haitata yhteisön oikeuden soveltamista ja aiheuttaa erimielisyyksiä jäsenvaltioiden ja taloudellisten toimijoiden kesken tai eri jäsenvaltioiden välille. Komission tarvittaessa järjestämät kokoukset ovat edesauttaneet sopuratkaisujen syntymistä riitatilanteissa. Kokouksia on järjestetty tarkasteltavana olevana ajanjaksona ja niissä on käsitelty hyvin vaihtelevia aiheita, kuten romuautoja, satelliittitelevisioita, tupakkatuotteiden mainostamista, ro-ro-aluksia, painoja ja mittoja jne. 4.4. Suuren ilmoitusmäärän perustana olevia tekijöitä 4.4.1. Eri tekijöitä 85. Vuosina 1995-1998 tehtyjen ilmoitusten suuri määrä ei johdu ainoastaan Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisestä unioniin. Direktiivin 94/10/EY säännösten voimaantulo ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen runsas oikeuskäytäntö olivat tärkeimmät tekijät, jotka saivat jäsenvaltiot antamaan komissiolle tiedoksi enemmän kuin 2 400 ehdotusta teknisiksi määräyksiksi. Asiassa CIA Security annettu tuomio vahvisti komission tulkinnan, jonka mukaan direktiivin 83/189/ETY vastaisesti annettuja teknisiä määräyksiä ei voida soveltaa. Tuomio osoitti myös, että tiedotusmenettely on erityisen tärkeä, ja lisäsi menettelyn tuntemusta. Alankomaiden hallituksen kesällä 1997 tekemät ilmoitukset uudelleen annettavista teknisistä määräyksistä johtuivat epäilemättä kyseisestä tuomiosta. Nämä Alankomaiden ajan tasalle saattamiseksi tehdyt toimet lisäsivät merkittävästi vuonna 1997 tehtyjen ilmoitusten määrää. 4.4.2. Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö 86. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin antoi vuosina 1995-1998 kahdeksan tuomiota direktiivistä 98/34/EY. Näistä neljä perustui komission pyyntöön vahvistaa, että jäsenvaltio oli rikkonut sille yhteisön oikeudesta johtuvia velvoitteita, ja neljä kansallisen tuomioistuimen esittämään ennakkoratkaisupyyntöön. Tuomiot koskevat pääasiallisesti käsitettä "tekninen määräys". Niissä täsmennetään näin ollen ilmoitusvelvoitteen ulottuvuus ja sen mahdollisesta noudattamatta jättämisestä aiheutuvat seuraukset. 4.4.2.1. Jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevat tuomiot 87. Asiassa C-273/94, komissio vastaan Alankomaat, 11 päivänä tammikuuta 1996 annetussa tuomiossa (Kok. 1996, s. I-31), joka koski margariinia, oli kyse Alankomaiden lainsäädännöstä, jossa lisättiin Alankomaissa jo voimassa olleeseen margariinia koskevaan lainsäädäntöön vaihtoehtoinen tuotantomenetelmä. Yhteisöjen tuomioistuin käytti tilaisuutta hyväkseen kumotakseen hyvin laajalle levinneen väitteen, jonka mukaan sellaista teknistä määräystä, jonka tarkoituksena oli kaupan vapauttaminen tai jonka vaikutuksesta kauppa vapautui, ei tarvinnut antaa tiedoksi. Kyseisessä lainsäädännössä annettiin uusi tekninen määräys ja siihen oli näin ollen sovellettava direktiivin mukaista ilmoitusmenettelyä, vaikka se olikin luonteeltaan väljempi. 88. Asiassa C-289/94, komissio vastaan Italia, 17 päivänä syyskuuta 1996 annetussa tuomiossa (Kok. 1996, s. I-4405), joka koski nilviäisiä, täsmennettiin teknisen eritelmän ja kyseisten tuotteiden kaupan pitämisen välistä väistämätöntä suhdetta sekä sitä, mikä soveltamisala on toimenpiteillä, joita ilmoitusmenettely ei poikkeuksellisesti koske sen vuoksi, että niillä saatetaan yhteisön direktiivin säännöksiä osaksi jäsenvaltion kansallista oikeutta . Tässä asiassa Italian hallitus kieltäytyi ilmoittamasta nilviäisten kasvattamiseen käytetyn veden laatua koskevia määräyksiä, koska niiden tarkoituksena oli saattaa tietyt yhteisön oikeuden säännökset osaksi Italian kansallista oikeusjärjestystä ja koska ne koskivat vain vettä, eikä siinä kasvatettuja nilviäisiä. Yhteisöjen tuomioistuin hylkäsi molemmat perustelut, koska määräykset liittyivät hyvin kiinteästi kyseisen tuotteen kaupan pitämiseen, sillä ainoastaan niiden mukaisesti tuotettuja tuotteita voitiin pitää kaupan; määräysten noudattamisella oli näin ollen välitön vaikutus nilviäisten kaupan pitämiseen. Poikkeusta, joka koskee direktiivin täytäntöön panemista koskevia toimenpiteitä ei yhteisöjen tuomioistuimen mukaan voitu soveltaa, koska kansallisten määräysten soveltamisala oli selvästi suppeampi kuin yhteisön säännöstön soveltamisala. 89. Yhteisöjen tuomioistuin teki asiassa C-279/94, komissio vastaan Italia, 16 päivänä syyskuuta 1997 annetussa tuomiossa (Kok., 1997, s. I-4743), joka koski asbestia, kolme täsmennystä teknisen määräyksen käsitteeseen. Tuomioistuimen mukaan määräys, jolla kielletään jonkin aineen kaupan pitäminen ja käyttö, on tekninen määräys, jo ennen kuin asia täsmennettiin direktiivillä 94/10/EY. Sitä vastoin säännöksellä, jolla annetaan hengitettäviä asbestikuituja koskevat raja-arvot, ei täsmennetä tuotteelta vaadittavia ominaisuuksia eikä se näin ollen ensi arviolta vastaa teknisen eritelmän määritelmää; on kuitenkin mahdollista, että säännöksen noudattaminen vaikuttaa tuotteen ominaispiirteisiin. Yhteisöjen tuomioistuin muistuttaa, että teknisen määräyksen on oltava uusi, jotta siihen sovellettaisiin ilmoitusmenettelyä, joten sillä on oltava erillisiä oikeusvaikutuksia verrattuna voimassa olevaan oikeusjärjestelmään. Yhteisöjen tuomioistuin kiinnitti erityistä huomiota menettelyyn ja täsmensi, etteivät ilmoitusvelvoitteet ja odotusaika ole aina yhdenmukaisia: ilmoittamisen on koskettava koko säädöstä, mutta pakollista odotusaikaa sovelletaan ainoastaan säädöksen teknisiin määräyksiin. 90. Lopulta yhteisöjen tuomioistuin myönsi asiassa C-145/97, komissio vastaan Belgia, 7 päivänä toukokuuta 1998 annetussa tuomiossa (Kok. 1998, s. I-2643), että jäsenvaltioiden on annettava direktiivin 8 artiklan nojalla tiedoksi, teknisiä määräyksiä koskevan säädösehdotuksen lisäksi, sen pääasiallisena perustana olevat ja siihen suoraan liittyvät säännökset ja määräykset. Säännöksen tarkoituksena on taata, että komissio saa mahdollisimman kattavat tiedot, jotta se voi käyttää mahdollisimman tehokkaasti direktiivissä sille annettua toimivaltaa. 4.4.2.2. Ennakkoratkaisupyyntöjä koskevat tuomiot 91. Asiassa CIA Security International 30 päivänä huhtikuuta 1996 tehty päätös (Kok. 1996, s. I-2201) on epäilemättä tärkein tuomio, jonka yhteisöjen tuomioistuin antoi tämän kertomuksen kohteena olevana kautena. Yhteisöjen tuomioistuin yhtyi tässä päätöksessä vuonna 1986 annetussa komission tiedonannossa esitettyyn tulkintaan, jonka mukaan ilmoitusvelvollisuuden laiminlyönnistä seuraa, ettei kyseessä olevaa teknistä määräystä voida soveltaa, joten siihen ei voida vedota yksityishenkilöitä vastaan. Yhteisöjen tuomioistuin päätyi tähän tulokseen sillä perusteella, että direktiivin 8 ja 9 artikla ovat täsmällisiä (koska niissä säädetään, että tekniset määräykset on ilmoitettava ennen niiden hyväksymistä) ja ehdottomia, joten niitä on tulkittava siten, että yksityishenkilöillä on oikeus vedota niihin kansallisessa tuomioistuimessa. Verrattuaan direktiivillä 83/189/ETY perustettua menettelyä pelkkään tiedotusmenettelyyn yhteisöjen tuomioistuin päätyi korostamaan, ettei direktiivin tarkoituksena ole ainoastaan toimittaa tietoja komissiolle, vaan myös poistaa kaupankäynnin esteet tai rajoittaa niitä, toimittaa jäsenvaltioille tieto muissa jäsenvaltioissa suunnitteilla olevista teknisistä määräyksistä, antaa komissiolle ja muille jäsenvaltioille riittävästi aikaa ilmaista kantansa ja ehdottaa muutosta, jolla suunnitteilla olevasta toimenpiteestä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle aiheutuvia rajoituksia voitaisiin vähentää, ja antaa komissiolle riittävästi aikaa ehdottaa yhdenmukaistamisdirektiiviä. Yhteisöjen tuomioistuin päätyi toteamaan, että ilmoitusmenettelyn laiminlyönti on olennainen menettelyvirhe, josta seuraa, ettei kyseisiä teknisiä määräyksiä voida soveltaa yksityishenkilöihin. Jos yksityishenkilö perustellusti vetoaa ilmoitusvelvoitteen laiminlyöntiin tuomioistuimessa, tuomioistuimen on kieltäydyttävä soveltamasta ilmoittamatta jätettyä kansallista teknistä määräystä. 92. Yhteisöjen tuomioistuin täsmensi näiden erittäin tärkeiden selvennysten lisäksi, ettei direktiiviä sovelleta määräyksiin, joilla määritetään yritysten sijoittautumista koskevat edellytykset, eikä määräyksiin, joilla rajoitutaan antaman valtuudet teknisen määräyksen antamiselle. 93. Yhteisöjen tuomioistuin totesi yhdistetyissä asioissa C-418/93 - C-421/93, C- 460/93 - C-462/93, C-464/93, C-9/94 - C-11/94, C-14/94, C-15/94, C-23/94, C-24/94 ja C-332/94, Semeraro Casa, 20 päivänä kesäkuuta 1996 annetussa tuomiossa (Kok. 1996, s. I-2975), ettei ilmoitusvelvoitetta sovelleta kansalliseen säännöstöön, jolla ei säädetä tietyltä tuotteelta vaadituista ominaispiirteistä, vaan rajoitutaan säätämään kauppojen sulkemisajoista. 94. Asiassa C-13/96, Bic Benelux, 20 päivänä maaliskuuta 1997 annetussa tuomiossa (Kok. 1997, s. I-1753) oli kyse velvoitteesta asettaa tuotteeseen merkintä, josta kuluttajalle käy ilmi, että tuotteeseen sovelletaan ympäristöhaittaveroa. Yhteisöjen tuomioistuin käytti tilaisuutta hyväkseen korostaakseen, että kansallinen toimenpide määritellään tekniseksi määräykseksi riippumatta sen perustana olevista syistä. Näin ollen, vaikka kansallisella toimenpiteellä ei toimeenpanna teknistä standardia, joka itsessään voisi olla esteenä tavaroiden vapaalle liikkuvuudelle tai joka on annettu ympäristön suojelemistarkoituksessa, se voi olla tekninen määräys. Yhteisöjen tuomioistuin päätteli, ettei merkintää voitu katsoa yksinomaan verotusta koskevaksi jatkotoimenpiteeksi sillä perusteella, että merkinnän tarkoituksena oli minkä tahansa muun laatumerkinnän tapaan tiedottaa kuluttajille tuotteen ympäristövaikutuksista. 95. Asiassa C-226/97, Lemmens, 16 päivänä kesäkuuta 1998, annetussa tuomiossa (Kok. 1998, s. I-3711), oli kyse siitä, sovelletaanko ilmoitusvelvoitetta säännöksiin, joita sovelletaan tiettyyn tuotteeseen (alkometriin) ja joita on noudatettava, jotta määrätty käyttäjä (poliisi) voi käyttää tuotetta tiettyihin tarkoituksiin (veren alkoholipitoisuuden mittaamiseen). Yhteisöjen tuomioistuin totesi, että voi olla olemassa määräyksiä, joilla asetetaan teknisiä erityisvaatimuksia tietyn käyttäjäryhmän käytettäväksi tarkoitetulle tuotteelle ja joiden sisällön määrää ryhmän tavoittelema erityinen päämäärä. Jos tällaisilla teknisillä erityisvaatimuksilla on liian etäinen suhde kyseisen tuotteen valmistamiseen ja markkinoimiseen, määräystä ei enää yhteisöjen tuomioistuimen mukaan voida luokitella tekniseksi määräykseksi. Sitä vastoin, jos teknisten erityisvaatimusten noudattaminen on pakollista myytäessä tuotetta kyseisillä markkinoilla erittäin tärkeälle käyttäjälle, kyseessä on tekninen määräys; käsiteltävänä olleessa asiassa oli kyse viimeksi mainitusta tapauksesta. 96. Yhteisöjen tuomioistuin totesi lisäksi, että direktiiviä sovelletaan myös määräyksiin, jotka kuuluvat rikosoikeuden alaan; sen soveltamisalaa ei rajoiteta tuotteisiin, jotka on tarkoitettu muihin kuin julkisen vallan tehtäviin kuuluviin käyttötarkoituksiin. 4.4.3. Alankomaiden toimet ilmoittamatta jätettyjen teknisten määräysten ajan tasalle saattamiseksi 97. Asiassa CIA Security International annetun tuomion jälkeen Alankomaiden hallitus tarkasti, mitkä kansalliset määräykset olisi mahdollisesti pitänyt antaa tiedoksi komissiolle direktiivin 83/189/ETY mukaisesti. Alankomaiden hallitus perui ilmoittamistaan 400 tapauksesta yksipuolisesti 96 ja komission yksiköiden kanssa "ennakkoilmoitusmenettelyn" yhteydessä käytyjen neuvottelujen jälkeen 77 (tässä yhteydessä tarkastettiin, sovellettiinko kyseisiin säädöksiin ilmoitusvelvoitetta). Näin ollen ilmoitus tehtiin 227 säädöksestä, joista noin 70 katsottiin merkityksettömiksi ja muut tärkeiksi. Säädösten soveltamisala vaihteli pelikoneista tuomareiden viittoihin; suurin osa ehdotuksista koski meriliikennettä, metrologiaa, maataloutta ja moottoriajoneuvoja. Tarkastuksen yhteydessä kävi ilmi, että hyvin monissa säädöksissä, jotka oli annettu ilman direktiivin 83/189/ETY mukaista ilmoitusta, oli yhteisön oikeuden vastaisia säännöksiä; asia korjattiin tässä yhteydessä. 4.5. Toimet avoimuuden ja yrityksille toimitettavien tietojen lisäämiseksi 98. Direktiivi on täyttänyt tehtävänsä avoimuuden lisääjänä, sillä sen nojalla on toimitettu tietoja teknisistä määräyksistä kaikille, joita asia koskee, toisin sanoen yrityksille, jäsenvaltioille ja komissiolle. Direktiiviin toistuvasti tehdyt muutokset ovat lisänneet entisestään avoimuutta ja parantaneet tiedottamista. Taloudelliset toimijat, joilla on mahdollisuus tutustua aloitteisiin, jotka käynnistetään maissa, joissa ne pitävät tai aikovat pitää tuotteitaan kaupan, ja jotka näin ollen voisivat edistää tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteiden poistamista tai ainakin vaikuttaa siihen, että niiden tuotteet hyväksytään uusien vaatimusten mukaisiksi, eivät vielä täysimääräisesti käytä niille tarjottuja mahdollisuuksia. Vaikka tietyt eurooppalaiset yritysliitot ovat havainneet tiedottamismenettelystä aiheutuvat edut, yksittäisten yritysten, erityisesti pk-yritysten, osallistuminen ilmoitettujen ehdotusten tarkasteluun on vielä liian harvinaista. 99. Lisätäkseen avoimuutta ja unionin kansalaisille toimitettavan tiedon määrää komissio on asettanut yleiseen käyttöön useita tietolähteitä. Komissio julkaisee vuosittain Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä tilastot vastaanotetuista ilmoituksista, niiden aiheuttamista reaktioista sekä direktiiviin perustuvien velvoitteiden laiminlyönnin vuoksi aloitetuista rikkomusmenettelyistä [10]. [10] Vuoden 1995 tilastot, EYVL C 309, 18.10.1996. Komissio julkaisee viikoittain Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä sille ilmoitusmenettelyn mukaisesti ilmoitettujen teknisiä määräyksiä koskevien kansallisten ehdotusten nimet sekä kutakin ehdotusta koskevat direktiivissä säädetyn kolmen kuukauden odotusajan päättymisajankohdat. Jos komissio katsoo kiireellisyysmenettelyn aiheelliseksi, tieto julkaistaan Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Luettelon julkaisemisen tarkoituksena on erityisesti antaa yksityishenkilöille mahdollisuus tutustua tehtyihin ilmoituksiin ja varmistua siitä, että pakollisista teknisistä määräyksistä on tehty ennakkoilmoitus. Avoimuuden taatakseen komissio on myös valvonut tarkoin, että jäsenvaltiot noudattavat niille direktiivin 12 artiklasta aiheutuvia velvoitteita. Jos teknisessä määräyksessä ei viitata direktiiviin 98/34/EY, on aihetta epäillä, ettei sitä ole ilmoitettu ehdotusvaiheessa ja ettei sitä näin ollen asiassa CIA Security annetun yhteisöjen tuomioistuimen tuomion mukaan voida soveltaa. Yksityishenkilöille välitetään tietoja direktiivin vastaisesti annettujen teknisten määräysten perusteella aloitettujen rikkomusmenettelyjen edistymisestä säännöllisesti annettavin lehdistötiedottein. Yksityishenkilöt voivat ollessaan tekemisissä viranomaisten kanssa käyttää tätä tietoa perusteena sille, ettei direktiivin 98/34/EY vastaisesti annettuun tekniseen määräykseen voida vedota. 100. Lisätäkseen taloudellisten toimijoiden mahdollisuuksia tutustua kansallisiin teknisiin määräyksiin ja niitä koskeviin ehdotuksiin komissio on harkinnut mahdollisuutta perustaa kansallisten teknisten määräysten ilmoitusmenettelystä tiedottavat www-sivut. Sivuilta saataisiin yleisiä tietoja direktiivistä 98/34/EY. Sivuilta näkyisivät myös Euroopan yhteisön jäsenvaltioiden ja niiden EFTA-maiden, jotka ovat Euroopan talousalueen jäseniä, heinäkuun 1995 jälkeen ilmoittamat ehdotukset. Sivut jakaisivat arvokasta tietoa kaikissa jäsenvaltioissa suunnitelluista tai hyväksytyistä teknisistä määräyksistä. Niiden avulla direktiivi 98/34/EY voisi täyttää kaikin puolin tehtävänsä avoimuuden edistäjänä ja sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan esteiden poistajana. Niillä tehostettaisiin myös yritysten, jäsenvaltioiden ja komission vuoropuhelua teknisistä määräysistä [11]. [11] Tätä kertomusta laadittaessa nämä sivut ovat alkaneet toimia nimellä TRIS (Technical Regulation Information System) ja ne löytyvät seuraavasta osoitteesta: http://europa.eu.int/comm/enterprise/tris. Komissio on halunnut levittää mahdollisimman laajalle tietoa direktiivistä ja valmistanut sitä varten liikemaailman edustajille, joita asia koskee, sekä suurelle yleisölle ja jäsenvaltioille kirjasen, jossa kommentoidaan direktiivin jokaista artiklaa ja selvitetään tiedotusmenettelyä tarkasti ja ymmärrettävässä muodossa, ei erityiskielellä. Kirjanen [12] on käännetty kaikille unionin virallisille kielille ja se on luettavissa TRIS-järjestelmän www-sivuilta. [12] ISBN 92-828-2786-O. 4.6. Päätelmät ja näkymät 101. Vuosien 1995, 1996, 1997 ja 1998 tilastoja luonnehtii rekisteröityjen ilmoitusten määrän selkeä kasvu, vaikka määrästä vähennettäisiinkin Alankomaiden vuonna 1997 toteuttamat erityistoimet. Nousu johtuu osittain kolmen uuden jäsenvaltion liittymisestä unioniin vuonna 1995, mutta myös direktiivin muuttamisesta ja yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä. Alat, joilta ilmoituksia on kyseisenä aikana tehty eniten, ovat edelleen televiestintä, maatalous ja elintarvikkeet, liikenne, koneenrakennus ja rakennusala. 102. Komission yksityiskohtaisten lausuntojen määrä laski tarkasteltavana olevana kautena. Tämä johtuu siitä, että kansalliset säädökset noudattivat yhä paremmin yhteisön oikeutta. Se on myös osoituksena direktiivin opetuksellisesta luonteesta, jonka ansiosta ilmoitetut ehdotukset on laadittu yhä enemmän yhteisön lainsäädäntöä seuraten. Vaikka jäsenvaltiot ovat entistä enemmän noudattaneet vastavuoroisen tunnustamisen periaatetta, komissio on kuitenkin joutunut edelleen muistuttamaan velvoitteesta noudattaa sähkömagneettista yhteensopivuutta koskevan direktiivin, matalajännitedirektiivin, telepäätelaitteita koskevan direktiivin sekä pakkauksia ja pakkausjätteitä koskevan direktiivin säännöksiä. 103. Komissio vahvisti neuvostolle ja Euroopan parlamentille 16 päivänä kesäkuuta 1999 antamassaan tiedonannossa "Yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelman seuranta vastavuoroisen tunnustamisen osalta" (KOM(1999) 299 lopullinen) direktiivin 98/34/EY merkityksen vastavuoroista tunnustamista edistävänä ja tavaroiden vapaan liikkuvuuden esteitä ehkäisevänä välineenä sekä elokuusta 1999 alkaen tietoyhteiskunnan palveluja edistävänä välineenä. Neuvosto kehotti vastauksena kyseiseen tiedonantoon jäsenvaltioita toteuttamaan asianmukaiset toimenpiteet tarjotakseen taloudellisille toimijoille ja kansalaisille tehokkaat vastavuoroisen tunnustamisen puitteet, erityisesti noudattamalla ilmoitusmenettelyä. Neuvosto kehotti myös komissiota ryhtymään toimenpiteisiin ja tekemään tällä alalla asianmukaiset aloitteet, erityisesti turvautumalla mahdollisuuksien mukaan hallinnolliseen yhteistyöhön. 104. Korostettakoon myös, että direktiivin 98/34/EY vaikutuksia on täydennetty soveltamalla 1.1.1997 alkaen tavaroiden vapaan liikkuvuuden periaatteesta yhteisössä poikkeavia kansallisia toimenpiteitä koskevaa tietojenvaihtomenettelyä, joka perustettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä 3052/95. 105. Direktiivin merkitys korostuu vastaisuudessa myös tietoyhteiskunnan palvelujen alalla. 106. Kun otetaan huomioon unionin laajentumisnäkymät, on korostettava hakijamaiden erityistä kiinnostusta direktiiviin 98/34/EY ja halua saattaa se osaksi valtion sisäistä oikeusjärjestystä. Direktiivi voisikin näin ollen täyttää opetuksellisen tehtävänsä, joka koskee tuotteiden vapaata liikkuvuutta sisämarkkinoilla, edistämällä kansallisten viranomaisten toimimista yhteisön hengen mukaisesti. 107. On vielä todettava, että Turkki on tullut mukaan direktiivillä 98/34/EY perustettuun komiteaan ja maan asiantuntijat ovat alkaneet osallistua sen työhön vuodesta 1999. 5. OSA III: TEKNISIÄ MÄÄRÄYKSIÄ