NEUVOSTON ENSIMMÄISESSÄ KÄSITTELYSSÄ VAHVISTAMA KANTA (EU) N:o 7/2021

Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen antamiseksi unionin petostentorjuntaohjelman perustamisesta ja asetuksen (EU) N:o 250/2014 kumoamisesta

Neuvosto hyväksynyt 16 päivänä maaliskuuta 2021

(2021/C 137/01)

EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka

ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 33 ja 325 artiklan,

ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,

ottavat huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (1),

noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),

sekä katsovat seuraavaa:

(1) Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 325 artiklassa unioni ja jäsenvaltiot velvoitetaan suojaamaan unionin taloudellisia etuja petoksilta ja muulta laittomalta toiminnalta. Unionin olisi tuettava toimia kyseisillä aloilla.

(2) Tällaisia toimia on tuettu aiemmin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 804/2004/EY (3) (Herkules-ohjelma), jota muutettiin ja jonka voimassaoloa jatkettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 878/2007/EY (4) (Herkules II -ohjelma), joka puolestaan kumottiin ja korvattiin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 250/2014 (5) (Herkules III -ohjelma); tämä on mahdollistanut sen, että unioni ja jäsenvaltiot ovat voineet tehostaa toimiaan petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavan laittoman toiminnan torjumiseksi.

(3) Unionin lainsäädännössä, jossa vahvistetaan Euroopan maatalouden tukirahastoa, Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahastoa, Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa, koheesiorahastoa, Euroopan meri- ja kalatalousrahastoa, turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastoa, poliisiyhteistyön, rikollisuuden ehkäisemisen ja torjumisen sekä kriisinhallinnan rahoitusvälinettä, vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahastoa sekä valmistelevaa tukea ohjelmakaudelle 2014–2020 ja sen jälkeiselle ajalle koskevat säännöt, jäsenvaltiot, ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokkaat velvoitetaan ilmoittamaan unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavista sääntöjenvastaisuuksista ja petoksista. Sääntöjenvastaisuuksien hallinnointijärjestelmä, jäljempänä ’IMS-järjestelmä’, on suojattu sähköisen viestinnän väline, jolla helpotetaan sitä, että jäsenvaltiot sekä ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokkaat voivat täyttää velvoitteen raportoida havaitsemistaan sääntöjenvastaisuuksista, ja jolla lisäksi tuetaan sääntöjenvastaisuuksien hallinnointia ja analysointia.

(4) Vaikka komission petostentorjunnan yhteydessä tekemän työn merkitys on kiistaton, olisi tunnustettava täysimääräisesti myös petostentorjunnan tietojärjestelmän, jäljempänä ’AFIS-järjestelmä’, sekä kansallisen tason petostentorjuntastrategioiden täytäntöönpanon merkitys.

(5) Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 515/97 (6) ja neuvoston päätöksessä 2009/917/YOS (7) säädetään, että unioni tukee jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäistä avunantoa sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyötä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi.

(6) Kyseistä tukea annetaan useille operatiivisille toimille. Näihin kuuluu AFIS-järjestelmä, tietotekninen palvelualusta, joka koostuu joukosta sovelluksia, jotka toimivat komission hallinnoimassa yhteisessä tietojärjestelmässä. Myös IMS-järjestelmä toimii AFIS-järjestelmän palvelualustalla. Jotta yhteisen tietojärjestelmän kestävyys varmistetaan, sen rahoituksen on oltava vakaata ja ennustettavaa monien vuosien ajan.

(7) AFIS-järjestelmän palvelualustaan kuuluu useita tietojärjestelmiä, mukaan lukien tullitietojärjestelmä. Tullitietojärjestelmä on automaattinen tietojärjestelmä, jolla pyritään auttamaan jäsenvaltioita näiden ehkäistessä ja tutkiessa tulli- ja maatalouslainsäädännön vastaisia toimia sekä nostaessa niistä syytteitä; tullitietojärjestelmä nopeuttaa tietojen levittämistä ja parantaa näin jäsenvaltioiden tullihallintojen, joiden vastuulle tällaiset toimet kuuluvat, yhteistyön ja valvontamenettelyjen tuloksellisuutta. Tullitietojärjestelmän yksi ainoa infrastruktuuri kattaa sekä hallinnollisen yhteistyön että unionin entiseen oikeus- ja sisäasioiden pilariin perustuvan poliisiyhteistyön. Tullitietojärjestelmän poliisiyhteistyökomponenttia ei voida teknisesti erottaa sen hallinnollisesta komponentista, sillä molemmat toimivat yhteisessä tietojärjestelmässä. Koska tullitietojärjestelmä on vain yksi monista tietojärjestelmistä, jotka toimivat AFIS-järjestelmässä, ja koska poliisiyhteistyöhön liittyvien tapausten määrä on alhaisempi kuin tullitietojärjestelmän hallinnolliseen yhteistyöhön liittyvien tapausten määrä, AFIS-järjestelmän poliisiyhteistyökomponenttia pidetään hallinnollisen yhteistyön komponenttia täydentävänä.

(8) Jotta voidaan lisätä synergioita ja talousarvion joustavuutta sekä yksinkertaistaa hallinnointia, unionin tuki unionin taloudellisten etujen suojaamisen, sääntöjenvastaisuuksien raportoinnin sekä tulli- ja maatalousasioissa tehtävän keskinäisen hallinnollisen avunannon ja yhteistyön alalla, olisi koottava ja virtaviivaistettava yhden ohjelman eli unionin petostentorjuntaohjelman, jäljempänä ’ohjelma’, alaisuuteen. Ohjelma olisi perustettava seitsemäksi vuodeksi, jotta sen kesto vastaisi neuvoston asetuksessa (EU, Euratom) 2020/2093 (8) säädetyn monivuotisen rahoituskehyksen kestoa.

(9) Ohjelman olisi sen vuoksi sisällettävä Herkules III -ohjelman kaltainen komponentti, toinen komponentti, jolla varmistetaan IMS-järjestelmän rahoitus, ja kolmas komponentti, jolla rahoitetaan asetuksen (EY) N:o 515/97 mukaiset, komission tehtäväksi annetut toiminnot, mukaan luettuna AFIS-järjestelmän palvelualusta.

(10) Ohjelman olisi helpotettava yhteistyötä jäsenvaltioiden asiaankuuluvien viranomaisten kesken sekä jäsenvaltioiden, komission ja muiden asiaankuuluvien unionin elinten välillä, mukaan lukien tarvittaessa Euroopan syyttäjänvirasto (EPPO) neuvoston asetuksen (EU) 2017/1939 (9) mukaiseen tiiviimpään yhteistyöhön osallistuvien jäsenvaltioiden osalta, jotta voidaan varmistaa unionin taloudellisten etujen tehokas suojaaminen sekä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteeton soveltaminen, tämän vaikuttamatta jäsenvaltioiden velvollisuuksiin, sekä varmistaa, että resursseja käytetään tehokkaammin kuin kansallisella tasolla olisi mahdollista. Unionin tason toimet ovat tarpeellisia ja oikeutettuja, koska niillä autetaan jäsenvaltioiden yhteisiä pyrkimyksiä suojella unionin taloudellisia etuja ja rohkaistaan käyttämään yhteisiä unionin rakenteita toimivaltaisten viranomaisten välisen yhteistyön ja tietojenvaihdon lisäämiseksi, samalla kun tuetaan raportointia sääntöjenvastaisuuksista ja petostapauksista.

(11) Lisäksi unionin taloudellisten etujen suojaamisen tukemisessa olisi otettava huomioon unionin talousarvion kaikki näkökohdat sekä tulo- että menopuolella. Tässä yhteydessä olisi kiinnitettävä asianmukaista huomiota siihen, että ohjelma on ainoa unionin ohjelma, jolla suojataan unionin talousarvion menopuolta.

(12) Tässä asetuksessa vahvistetaan ohjelman rahoituspuitteet, joita Euroopan parlamentin ja neuvoston on määrä pitää talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta, talousarvioyhteistyöstä ja moitteettomasta varainhoidosta sekä uusista omista varoista, mukaan lukien etenemissuunnitelma uusien omien varojen käyttöönottamiseksi, 16 päivänä joulukuuta 2020 tehdyn Euroopan parlamentin, Euroopan unionin neuvoston ja Euroopan komission välisen toimielinten sopimuksen (10) 18 kohdan mukaisesti ensisijaisena rahoitusohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.

(13) Tähän ohjelmaan sovelletaan Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU, Euratom) 2018/1046 (11), jäljempänä ’varainhoitoasetus’. Varainhoitoasetuksessa vahvistetaan unionin talousarvion toteuttamista koskevat säännöt, mukaan lukien avustuksia, palkintoja, hankintoja, välillistä hallinnointia, rahoitusvälineitä, talousarviotakuita, rahoitusapua ja ulkopuolisten asiantuntijoiden kulujen korvaamista koskevat säännöt. Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 322 artiklan nojalla vahvistettuihin sääntöihin sisältyy myös yleinen ehdollisuusjärjestelmä unionin talousarvion suojaamiseksi.

(14) Tämän asetuksen mukaiset rahoitustyypit ja toteutustavat olisi valittava sen perusteella, miten hyvin niillä voidaan saavuttaa toimien erityiset tavoitteet ja saada aikaan tuloksia, ottaen erityisesti huomioon tarkastusten kustannukset, hallinnollinen taakka ja arvioitu noudattamatta jättämisen riski. Tässä yhteydessä olisi harkittava kertakorvausten, kiinteiden määrien, yksikkökustannusten sekä varainhoitoasetuksen 125 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sellaisen rahoituksen hyödyntämistä, jota ei kytketä kustannuksiin.

(15) Tässä asetuksessa olisi vahvistettava rahoitettavia toimia koskeva ohjeellinen luettelo rahoituksen jatkuvuuden varmistamiseksi kaikissa toimissa, jotka on annettu komission tehtäväksi asetuksessa (EY) N:o 515/97, mukaan lukien AFIS-järjestelmän palvelualusta.

(16) Toimien olisi oltava avustuskelpoisia, jos niillä saavutetaan ohjelman erityiset tavoitteet. Ohjelman erityisiin tavoitteisiin olisi kuuluttava jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille annettava erityinen tekninen apu, esimerkiksi toimittamalla erityistietämystä, erikoistuneita ja teknisesti kehittyneitä laitteita ja tehokkaita tietotekniikan välineitä; varmistamalla tarvittava tuki tutkinnoille ja helpottamalla tutkintoja, erityisesti perustamalla yhteisiä tutkintaryhmiä ja käynnistämällä rajatylittäviä operaatioita; tai tehostamalla henkilöstövaihtoja erityishankkeita varten. Avustuskelpoisiin toimiin olisi lisäksi kuuluttava kohdennetun erikoiskoulutuksen, riskianalyysiä käsittelevien työpajojen ja tarvittaessa konferenssien ja tutkimusten järjestäminen.

(17) Laitteiden ostaminen unionin tullitarkastuslaitteiden rahoitusvälineen avulla, joka perustetaan tullitarkastuslaitteiden rahoitusvälineen perustamisesta yhdennetyn rajaturvallisuuden rahaston osaksi annettavalla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella, vaikuttaisi myönteisesti unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavien petosten torjuntaan. Kyseisen välineen mukaan velvollisuutena olisi välttää unionin tuen päällekkäisyys. Ohjelmassa olisi myös varmistettava, että unionin tuen päällekkäisyys vältetään, ja ohjelmasta myönnettävä tuki olisi lähtökohtaisesti kohdennettava sentyyppisten laitteiden hankintaan, jotka eivät kuulu unionin tullitarkastuslaitteiden rahoitusvälineen piiriin tai sellaisten laitteiden hankintaan, joita hankkivat muut kuin unionin tullitarkastuslaitteiden rahoitusvälineen piiriin kuuluvat viranomaiset. Lisäksi olisi varmistettava, että rahoitetut laitteet ovat tarkoituksenmukaisia unionin taloudellisten etujen suojaamisen edistämistä varten.

(18) Euroopan vapaakauppaliiton jäsenten, jotka ovat Euroopan talousalueen jäseniä, olisi voitava osallistua ohjelmaan. Myös liittymässä olevien maiden, ehdokasmaiden, mahdollisten ehdokkaiden sekä Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvien maiden olisi voitava osallistua ohjelmaan niiden kyseisten maiden osallistumista unionin ohjelmiin koskevien yleisten periaatteiden ja yleisten ehtojen mukaisesti, jotka on vahvistettu kyseisten maiden puitesopimuksissa ja assosiaationeuvostojen päätöksissä tai vastaavissa sopimuksissa. Myös muiden kolmansien maiden olisi voitava osallistua ohjelmaan sillä edellytyksellä, että ne tekevät erityisen sopimuksen unionin ohjelmiin osallistumistaan koskevista erityisistä edellytyksistä.

(19) Kun otetaan huomioon Herkules-ohjelmien aiemmat arvioinnit ja jotta voidaan lujittaa ohjelmaa, sellaiseen kolmanteen maahan sijoittautuneiden yhteisöjen, joka ei ole assosioitunut ohjelmaan, olisi voitava poikkeuksellisesti osallistua siihen.

(20) Erityisesti olisi kannustettava sellaisiin kolmansiin maihin sijoittautuneiden yhteisöjen osallistumista, joilla on voimassa oleva assosiaatiosopimus unionin kanssa, jotta vahvistetaan unionin taloudellisten etujen suojaamista tulliyhteistyöllä ja parhaiden käytäntöjen vaihdolla erityisesti petosten, lahjonnan ja muun unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavan laittoman toiminnan torjuntatapojen osalta ja uuden teknologian kehittämiseen liittyvien haasteiden ratkaisemisen osalta.

(21) Ohjelma olisi toteutettava ottaen huomioon komission 6 päivänä kesäkuuta 2013 antamassa tiedonannossa ”Savukkeiden salakuljetuksen ja tupakkatuotteiden muun laittoman kaupan tehokkaampi torjunta – Kokonaisvaltainen EU:n strategia” esitetyt suositukset ja toimenpiteet sekä 12 päivänä toukokuuta 2017 annettu, kyseisen tiedonannon täytäntöönpanoa koskeva tilannekatsaus.

(22) Unioni ratifioi vuonna 2016 Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskevaan puitesopimukseen liitetyn, tupakkatuotteiden laittoman kaupan estämistä koskevan lisäpöytäkirjan. Lisäpöytäkirja suojaa unionin taloudellisia etuja siltä osin kuin se koskee rajatylittävän tupakkatuotteiden laittoman kaupan, josta aiheutuu tulonmenetyksiä, torjuntaa. Ohjelmasta olisi tuettava Maailman terveysjärjestön tupakoinnin torjuntaa koskevan puitesopimuksen sihteeristön toimia, jotka liittyvät lisäpöytäkirjaan. Sillä olisi myös tuettava sihteeristön järjestämiä muita toimia, jotka liittyvät tupakkatuotteiden laittoman kaupan torjuntaan.

(23) Varainhoitoasetuksen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU, Euratom) N:o 883/2013 (12) sekä neuvoston asetusten (EY, Euratom) N:o 2988/95 (13), (Euratom, EY) N:o 2185/96 (14) ja (EU) 2017/1939 mukaisesti unionin taloudellisia etuja on suojattava oikeasuhteisin toimenpitein, joita ovat sääntöjenvastaisuuksien, mukaan lukien petokset, ehkäisemiseen, havaitsemiseen, korjaamiseen ja tutkimiseen sekä hukattujen, aiheettomasti maksettujen tai virheellisesti käytettyjen varojen takaisinperintään ja soveltuvin osin hallinnollisten seuraamusten määräämiseen liittyvät toimenpiteet. Euroopan petostentorjuntavirastolla (OLAF) on valtuudet erityisesti asetusten (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja (EU, Euratom) N:o 883/2013 mukaisesti tehdä hallinnollisia tutkimuksia, mukaan lukien paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja todentamiset, selvittääkseen, onko kyse petoksesta, lahjonnasta tai muusta laittomasta toiminnasta, joka vahingoittaa unionin taloudellisia etuja. EPPOlla on asetuksen (EU) 2017/1939 mukaisesti valtuudet tutkia unionin taloudellisia etuja vahingoittavia rikoksia sekä nostaa niistä syyte Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin (EU) 2017/1371 (15) mukaisesti. Unionin rahoitusta saavien henkilöiden ja yhteisöjen on varainhoitoasetuksen mukaisesti toimittava täydessä yhteistyössä unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi, myönnettävä komissiolle, OLAFille, tilintarkastustuomioistuimelle ja niiden jäsenvaltioiden osalta, jotka osallistuvat asetuksen (EU) 2017/1939 mukaiseen tiiviimpään yhteistyöhön, EPPOlle tarvittavat oikeudet ja valtuudet ja varmistettava, että unionin varojen hoitamiseen osallistuvat kolmannet osapuolet myöntävät vastaavat oikeudet.

(24) Kolmannet maat, jotka ovat Euroopan talousalueen jäseniä, voivat osallistua unionin ohjelmiin Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa (16) vahvistetun yhteistyön puitteissa; Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa määrätään ohjelmien toteuttamisesta kyseisen sopimuksen mukaisesti hyväksytyn päätöksen perusteella. Kolmannet maat voivat osallistua myös muiden oikeudellisten välineiden perusteella. Tähän asetukseen olisi lisättävä erityinen säännös, jossa edellytetään, että kolmannet maat myöntävät toimivaltaiselle tulojen ja menojen hyväksyjälle, OLAFille ja tilintarkastustuomioistuimelle tarvittavat oikeudet ja valtuudet, jotta ne voivat käyttää toimivaltaansa kattavasti.

(25) Merentakaisiin maihin ja merentakaisille alueille (MMA:t) sijoittautuneet henkilöt ja yhteisöt voivat neuvoston päätöksen 2013/755/EU (17) nojalla saada rahoitusta ohjelman sääntöjen ja tavoitteiden mukaisesti sekä sellaiseen jäsenvaltioon sovellettavien mahdollisten järjestelyjen mukaisesti, johon asiaankuuluva merentakainen maa tai alue on sidoksissa.

(26) Jotta voidaan varmistaa ohjelman yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Komission olisi hyväksyttävä työohjelmat, joissa määritetään muun muassa painopisteet ja arviointiperusteet toimille myönnettäviä avustuksia varten.

(27) Avustusten yhteisrahoitusosuuden enimmäismäärä olisi määritettävä tässä asetuksessa.

(28) Paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (18) 22 ja 23 kohdan nojalla tätä ohjelmaa olisi arvioitava erityisten seurantavaatimusten mukaisesti kerättyjen tietojen perusteella välttäen samalla erityisesti jäsenvaltioille aiheutuvaa hallinnollista rasitusta ja ylisääntelyä. Kyseisiin vaatimuksiin olisi tarvittaessa sisällytettävä mitattavissa olevia indikaattoreita, joiden perusteella arvioidaan ohjelman käytännön vaikutuksia. Arviointi olisi suoritettava oikea-aikaisesti, riippumattomasti ja puolueettomasti.

(29) Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat yleisten ja erityisten tavoitteiden saavuttamista mittaavia indikaattoreita koskevan luettelon muuttamista tarpeen mukaan sekä tämän asetuksen täydentämistä seuranta- ja arviointikehyksen perustamista koskevilla säännöksillä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla, ja että nämä kuulemiset toteutetaan paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. Jotta voitaisiin erityisesti varmistaa tasavertainen osallistuminen delegoitujen säädösten valmisteluun, Euroopan parlamentille ja neuvostolle toimitetaan kaikki asiakirjat samaan aikaan kuin jäsenvaltioiden asiantuntijoille, ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asiantuntijoilla on järjestelmällisesti oikeus osallistua komission asiantuntijaryhmien kokouksiin, joissa valmistellaan delegoituja säädöksiä.

(30) Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, koska asiaan liittyvät kysymykset ovat luonteeltaan rajat ylittäviä, vaan ne voidaan unionin lisäarvon vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla. Sen vuoksi unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.

(31) AFIS-järjestelmän rahoituksen oikeusperustana on asetuksen (EY) N:o 515/97 42 a artiklan 1 ja 2 kohta. Tässä asetuksessa olisi korvattava kyseinen oikeusperusta uudella oikeusperustalla. Asetuksen (EY) N:o 515/97 42 a artiklan 1 ja 2 kohta olisi sen vuoksi kumottava.

(32) Asetus (EU) N:o 250/2014, jolla perustetaan Herkules III -ohjelma, kattaa 1 päivänä tammikuuta 2014 alkaneen ja 31 päivänä joulukuuta 2020 päättyneen kauden. Tässä asetuksessa olisi säädettävä 1 päivästä tammikuuta 2021 alkaen toteutettavista Herkules III -ohjelman jatkotoimista. Asetus (EU) N:o 250/2014 olisi sen vuoksi kumottava.

(33) Kun otetaan huomioon, miten tärkeää on torjua ilmastonmuutosta noudattaen unionin sitoumuksia, jotka liittyvät Yhdistyneiden kansakuntien ilmastonmuutoksen puitesopimuksen nojalla hyväksytyn Pariisin sopimuksen ja Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteiden täytäntöönpanoon, ohjelman on tarkoitus edistää ilmastotavoitteiden valtavirtaistamista ja sen kokonaistavoitteen saavuttamista, jonka mukaan 30 prosentilla unionin talousarviosta tuetaan ilmastotavoitteita.

(34) Varainhoitoasetuksen 193 artiklan 2 kohdan mukaisesti avustusta voidaan myöntää jo aloitettuun toimeen, jos hakija voi osoittaa, että toimi oli aloitettava ennen avustussopimuksen allekirjoittamista. Ennen avustushakemuksen jättämispäivää aiheutuneet kustannukset eivät kuitenkaan ole avustuskelpoisia, paitsi asianmukaisesti perustelluissa poikkeustapauksissa. Jotta vältettäisiin unionin tuen keskeytyminen, joka voisi vahingoittaa unionin etuja, rahoituspäätöksessä olisi voitava säätää monivuotisen rahoituskehyksen 2021–2027 alkuun ajoittuvan rajoitetun määräajan puitteissa ja ainoastaan asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa, että toimet ja kustannukset ovat avustuskelpoisia varainhoitovuoden 2021 alusta alkaen, vaikka toimet olisi toteutettu ja kustannukset olisivat aiheutuneet ennen avustushakemuksen jättämistä.

(35) Jotta varmistetaan jatkuvuus tuen myöntämisessä asiaankuuluvalla politiikan alalla ja mahdollistetaan ohjelman täytäntöönpano monivuotisen rahoituskehyksen 2021–2027 alusta alkaen, tämän asetuksen olisi tultava voimaan kiireellisesti, ja sitä olisi sovellettava taannehtivasti 1 päivästä tammikuuta 2021,

OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:

I LUKU

Yleiset säännökset

1 artikla Kohde Tällä asetuksella perustetaan unionin petostentorjuntaohjelma, jäljempänä ’ohjelma’, monivuotisen rahoituskehyksen 2021–2027 ajaksi. Siinä vahvistetaan ohjelman tavoitteet, talousarvio vuosiksi 2021–2027, unionin rahoituksen muodot ja tällaisen rahoituksen myöntämistä koskevat säännöt.

2 artikla Ohjelman tavoitteet 1. Ohjelman yleisinä tavoitteina on a) suojata unionin taloudellisten etuja; b) tukea jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäistä avunantoa sekä jäsenvaltioiden ja komission yhteistyötä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi. 2. Ohjelman erityisinä tavoitteina on a) ehkäistä ja torjua petoksia, lahjontaa ja muuta unionin taloudellisiin etuihin vaikuttavaa laitonta toimintaa; b) tukea raportointia, joka koskee sellaisia sääntöjenvastaisuuksia, mukaan lukien petokset, jotka liittyvät yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa hallinnoitaviin varoihin ja liittymistä valmistelevaa tukea koskeviin unionin talousarvion varoihin; c) tarjota välineitä tietojenvaihtoon ja tukea operatiivista toimintaa tulli- ja maatalousasioissa tehtävän keskinäisen hallinnollisen avunannon alalla.

3 artikla Talousarvio 1. Ohjelman toteuttamiseen varatut rahoituspuitteet vuosiksi 2021–2027 ovat 181,207 miljoonaa euroa käypinä hintoina. 2. Seuraavassa esitetään 1 kohdassa tarkoitetun määrän ohjeellinen jakautuminen: a) 114,207 miljoonaa euroa 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuun tavoitteeseen; b) 7 miljoonaa euroa 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettuun tavoitteeseen; c) 60 miljoonaa euroa 2 artiklan 2 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun tavoitteeseen. 3. Enintään 2 prosenttia 1 kohdassa tarkoitetusta määrästä voidaan käyttää ohjelman täytäntöönpanoon liittyvään tekniseen ja hallinnolliseen apuun, kuten valmistelu-, seuranta-, valvonta-, tarkastus- ja arviointitoimintaan, mukaan lukien komission tasolla toteutettavat tietotekniikkajärjestelmät. Edellä 2 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa ohjeellisessa jaossa otetaan lisäksi asianmukaisesti huomioon se, että kyseessä on ainoa unionin taloudellisten etujen suojelun menopuoleen kohdistuva unionin ohjelma.

4 artikla Ohjelmaan assosioituneet kolmannet maat Ohjelmaan voivat osallistua seuraavat kolmannet maat: a) Euroopan vapaakauppaliiton jäsenet, jotka ovat Euroopan talousalueen jäseniä, Euroopan talousalueesta tehdyssä sopimuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti; b) unioniin liittymässä olevat maat, ehdokasmaat ja mahdolliset ehdokkaat niitä koskevissa puitesopimuksissa ja assosiaationeuvoston päätöksissä tai vastaavissa sopimuksissa vahvistettujen, kyseisten maiden osallistumista unionin ohjelmiin koskevien yleisten periaatteiden ja ehtojen mukaisesti sekä unionin ja kyseisten maiden välisissä sopimuksissa vahvistettujen erityisten edellytysten mukaisesti; c) Euroopan naapuruuspolitiikan piiriin kuuluvat maat niitä koskevissa puitesopimuksissa ja assosiaationeuvoston päätöksissä tai vastaavissa sopimuksissa vahvistettujen, kyseisten maiden osallistumista unionin ohjelmiin koskevien yleisten periaatteiden ja ehtojen mukaisesti sekä unionin ja kyseisten maiden välisissä sopimuksissa vahvistettujen erityisten edellytysten mukaisesti; d) muut kolmannet maat kunkin kolmannen maan osallistumisesta mihin tahansa unionin ohjelmaan tehdyssä erityisessä sopimuksessa vahvistettujen edellytysten mukaisesti edellyttäen, että kyseisellä sopimuksella i) varmistetaan asianmukainen tasapaino unionin ohjelmiin osallistuvan kolmannen maan maksamien rahoitusosuuksien ja sen saamien hyötyjen välillä; ii) vahvistetaan ohjelmiin osallistumisen edellytykset, mukaan lukien yksittäisiin ohjelmiin maksettavien rahoitusosuuksien laskentatapa, ja ohjelmien hallintokustannukset; iii) ei anneta kolmannelle maalle unionin ohjelmia koskevaa päätösvaltaa; iv) taataan unionin oikeus varmistaa varainhoidon moitteettomuus ja suojata taloudellisia etujaan. Ensimmäisen kohdan d alakohdan ii alakohdassa tarkoitetut rahoitusosuudet ovat käyttötarkoitukseensa sidottuja tuloja varainhoitoasetuksen 21 artiklan 5 kohdan mukaisesti.

5 artikla Unionin rahoituksen toteutus ja muodot 1. Ohjelman toteutuksessa käytetään suoraa hallinnointia varainhoitoasetuksen mukaisesti tai välillistä hallinnointia varainhoitoasetuksen 62 artiklan 1 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitetun elimen kanssa. 2. Ohjelmasta voidaan myöntää rahoitusta kaikissa varainhoitoasetuksessa vahvistetuissa muodoissa, erityisesti avustuksina ja julkisina hankintoina sekä varainhoitoasetuksen 238 artiklassa säädettyinä matka- ja oleskelukustannusten korvauksina. 3. Ohjelmasta voidaan myöntää rahoitusta asetuksen (EY) N:o 515/97 mukaisesti toteutettaville toimille erityisesti sentyyppisten kustannusten kattamiseksi, joita tarkoitetaan tämän asetuksen liitteessä I olevassa ohjeellisessa luettelossa. 4. Jos tuen kohteena olevassa toimessa hankitaan laitteita, komissio perustaa tarvittaessa koordinointimekanismin, jolla varmistetaan se, että kaikki unionin ohjelmien tuella hankitut laitteet ovat tehokkaita ja yhteentoimivia.

6 artikla Unionin taloudellisten etujen suojaaminen Jos jokin kolmas maa osallistuu ohjelmaan kansainvälisen sopimuksen nojalla tehdyn päätöksen tai jonkin muun oikeudellisen välineen perusteella, kolmannen maan on myönnettävä toimivaltaiselle tulojen ja menojen hyväksyjälle, OLAFille ja tilintarkastustuomioistuimelle tarvittavat oikeudet ja valtuudet, jotta ne voivat käyttää toimivaltaansa kattavasti. OLAFin osalta tällaisiin oikeuksiin kuuluu asetuksessa (EU, Euratom) N:o 883/2013 säädetty oikeus tehdä tutkimuksia, mukaan lukien paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja todentamiset.

II LUKU

Avustukset

7 artikla Avustukset Ohjelman mukaiset avustukset myönnetään ja niitä hallinnoidaan varainhoitoasetuksen VIII osaston mukaisesti.

8 artikla Yhteisrahoitus Ohjelman nojalla myönnettyjen avustusten yhteisrahoitusosuus voi olla enintään 80 prosenttia avustuskelpoisista kustannuksista. Rahoitus voi ylittää kyseisen enimmäismäärän ainoastaan asianmukaisesti perustelluissa, 11 artiklassa tarkoitetuissa työohjelmissa määritellyissä poikkeustapauksissa, ja tällainen rahoitus voi olla enintään 90 prosenttia avustuskelpoisista kustannuksista.

9 artikla Avustuskelpoiset toimet 1. Rahoitusta voivat saada ainoastaan sellaiset toimet, joilla toteutetaan 2 artiklassa tarkoitettuja tavoitteita. 2. Rajoittamatta muita toimia, joista määrätään 11 artiklan mukaisissa työohjelmissa, rahoituskelpoisina voidaan pitää seuraavia toimia, joissa: a) tarjotaan teknistä osaamista, teknisesti edistyksellisiä erikoislaitteita ja tehokkaita tietotekniikkavälineitä, jotka tehostavat rajat ylittävää ja monialaista yhteistyötä ja yhteistyötä komission kanssa; b) tehostetaan henkilöstövaihtoa tiettyjä hankkeita varten ja taataan tarvittava tuki sekä helpotetaan tutkimuksia, erityisesti yhteisten tutkimusryhmien perustamista ja rajat ylittäviä operaatioita; c) tarjotaan teknistä ja operatiivista tukea kansallisille tutkimuksille, erityisesti tulli- ja lainvalvontaviranomaisille petosten ja muun laittoman toiminnan torjunnan vahvistamiseksi; d) rakennetaan tietoteknisiä valmiuksia jäsenvaltioissa ja kolmansissa maissa, lisätään tietojenvaihtoa sekä kehitetään ja tarjotaan tietoteknisiä välineitä tutkimuksia ja tiedustelutoiminnan seurantaa varten; e) järjestetään erikoiskoulutusta, riskianalyysityöpajoja, konferensseja ja tutkimuksia, joiden tarkoituksena on parantaa unionin taloudellisten etujen suojaamisesta vastaavien yksiköiden välistä yhteistyötä ja koordinointia; f) kaikki muut toimet, jotka sisältyvät 11 artiklan mukaisiin työohjelmiin ja jotka ovat tarpeen 2 artiklassa säädettyjen yleisten ja erityisten tavoitteiden saavuttamiseksi. 3. Jos tuettavaan toimeen liittyy laitteiden hankintaa, komissio varmistaa, että rahoitettava välineistö on asianmukainen unionin taloudellisten etujen suojaamisen edistämiseksi.

10 artikla Avustuskelpoiset yhteisöt 1. Varainhoitoasetuksen 197 artiklassa vahvistettujen perusteiden lisäksi sovelletaan tämän artiklan 2 kohdassa vahvistettuja avustuskelpoisuusperusteita. 2. Ohjelman mukaisesti avustuskelpoisia ovat seuraavat yhteisöt: a) viranomaiset, jotka voivat edistää jonkin 2 artiklassa tarkoitetun tavoitteen saavuttamista ja jotka ovat sijoittautuneet johonkin seuraavista: i) jäsenvaltio tai siihen sidoksissa oleva merentakainen maa tai alue; ii) ohjelmaan assosioitunut kolmas maa; tai iii) kolmas maa, joka luetellaan työohjelmassa 3 kohdassa vahvistetuin edellytyksin; b) tutkimus- ja koulutuslaitokset ja voittoa tavoittelemattomat yhteisöt, jotka voivat edistää 2 artiklassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamista, edellyttäen että ne ovat olleet sijoittautuneena ja harjoittaneet toimintaa vähintään vuoden ajan i) jossakin jäsenvaltiossa; ii) ohjelmaan assosioituneessa kolmannessa maassa; tai iii) sellaisessa kolmannessa maassa, joka luetellaan työohjelmassa 3 kohdassa vahvistetuin edellytyksin; c) mikä tahansa unionin oikeuden mukaisesti perustettu oikeussubjekti tai mikä tahansa kansainvälinen järjestö. 3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut yhteisöt, jotka ovat sijoittautuneet sellaiseen kolmanteen maahan, joka ei ole assosioitunut ohjelmaan, ovat ohjelman mukaisesti poikkeuksellisesti avustuskelpoisia, jos tämä on tarpeen tietyn toimen tavoitteiden saavuttamiseksi. Tällaisten yhteisöjen on lähtökohtaisesti vastattava osallistumiskustannuksistaan, paitsi työohjelmassa asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa.

III LUKU

Ohjelmasuunnittelu, seuranta ja arviointi

11 artikla Työohjelma Ohjelman toteuttamiseksi komissio hyväksyy varainhoitoasetuksen 110 artiklassa tarkoitettuja työohjelmia.

12 artikla Seuranta ja raportointi 1. Indikaattorit, joiden avulla raportoidaan ohjelman edistymisestä 2 artiklassa säädettyjen yleisten ja erityisten tavoitteiden saavuttamisessa, esitetään liitteessä II. 2. Sen varmistamiseksi, että ohjelman tavoitteiden saavuttamisessa tapahtunutta edistymistä arvioidaan tehokkaasti, siirretään komissiolle valta antaa 14 artiklan mukaisesti delegoituja säädöksiä, joilla muutetaan liitettä II indikaattoreiden osalta tarpeen mukaan ja täydennetään tätä asetusta seuranta- ja arviointikehyksen perustamista koskevilla säännöksillä. 3. Komissio raportoi vuosittain ohjelman tuloksista Euroopan parlamentille ja neuvostolle unionin taloudellisten etujen suojaaminen – petostentorjunta -vuosikertomuksensa yhteydessä. Euroopan parlamentti voi asiasta käytävissä keskusteluissa antaa suosituksia vuotuista työohjelmaa varten. Komissio ottaa kyseiset suositukset asianmukaisesti huomioon. 4. Tulosraportointijärjestelmällä on varmistettava, että ohjelman toteuttamisessa ja tulosten seurannassa käytettävät tiedot kerätään tehokkaasti, tuloksellisesti ja oikea-aikaisesti. Sitä varten unionin rahoituksen saajille ja tarvittaessa jäsenvaltioille on asetettava oikeasuhteiset raportointivaatimukset.

13 artikla Arviointi 1. Arviointeja laatiessaan komissio varmistaa, että arviointi toteutetaan riippumattomalla, puolueettomalla ja oikea-aikaisella tavalla ja että arvioijat voivat tehdä työtään ilman, että heihin yritetään vaikuttaa. 2. Ohjelman väliarviointi on suoritettava heti, kun ohjelman täytäntöönpanosta on saatavilla riittävästi tietoa, kuitenkin viimeistään neljän vuoden kuluttua siitä, kun ohjelman täytäntöönpano on käynnistynyt. 3. Komissio suorittaa ohjelman täytäntöönpanon päätyttyä, kuitenkin viimeistään neljän vuoden kuluttua 1 artiklassa mainitun ajanjakson päättymisestä, ohjelman lopullisen arvioinnin. 4. Komissio toimittaa arviointiensa päätelmät ja havainnot Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle, alueiden komitealle ja tilintarkastustuomioistuimelle ja julkaisee ne verkkosivustollaan.

14 artikla Siirretyn säädösvallan käyttäminen 1. Komissiolle siirrettyä valtaa antaa delegoituja säädöksiä koskevat tässä artiklassa säädetyt edellytykset. 2. Siirretään komissiolle 31 päivään joulukuuta 2028 asti 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä. 3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 12 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Peruuttaminen tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona sitä koskeva päätös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, kyseisessä päätöksessä mainittuna päivänä. Peruuttamispäätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen. 4. Ennen kuin komissio hyväksyy delegoidun säädöksen, se kuulee kunkin jäsenvaltion nimeämiä asiantuntijoita paremmasta lainsäädännöstä 13 päivänä huhtikuuta 2016 tehdyssä toimielinten välisessä sopimuksessa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti. 5. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle. 6. Edellä olevan 12 artiklan 2 kohdan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.

IV LUKU

Siirtymä- ja loppusäännökset

15 artikla Tiedotus, viestintä ja näkyvyys 1. Unionin rahoituksen saajien on ilmaistava kyseisen rahoituksen alkuperä ja varmistettava unionin rahoituksen asianmukainen näkyvyys, erityisesti kun ne tekevät tunnetuksi toimia ja niiden tuloksia, tarjoamalla johdonmukaista, tehokasta ja oikeasuhteista kohdennettua tietoa useille kohderyhmille, mukaan lukien tiedotusvälineet ja suuri yleisö, paitsi jos on olemassa riski siitä, että vaarannetaan petostentorjunnan ja tullin operatiivisen toiminnan tuloksellisuus. 2. Komissio toteuttaa säännöllisesti tiedotus- ja viestintätoimia, jotka koskevat ohjelmaa, ohjelman nojalla toteutettuja toimia ja saavutettuja tuloksia. Ohjelmalle osoitetuilla taloudellisilla resursseilla tuetaan myös unionin poliittisia prioriteetteja koskevaa yhteisötiedotusta sikäli kuin kyseiset prioriteetit liittyvät 2 artiklassa tarkoitettuihin tavoitteisiin.

16 artikla Asetuksen (EY) N:o 515/97 muuttaminen Kumotaan asetuksen (EY) N:o 515/97 42 a artiklan 1 ja 2 kohta.

17 artikla Kumoaminen Kumotaan asetus (EU) N:o 250/2014 1 päivästä tammikuuta 2021.

18 artikla Siirtymäsäännökset 1. Tämän asetuksen estämättä voidaan jatkaa tai muuttaa toimia, jotka on käynnistetty asetuksen (EU) N:o 250/2014 ja asetuksen (EY) N:o 515/97 42 a artiklan nojalla, joita sovelletaan edelleen kyseisiin toimiin niiden päättämiseen asti. 2. Ohjelman rahoituspuitteet voivat kattaa myös teknisen ja hallinnollisen avun menot, jotka ovat tarpeen, jotta voidaan varmistaa siirtyminen ohjelman ja asetuksen (EU) N:o 250/2014 ja asetuksen (EY) N:o 515/97 42 a artiklan nojalla hyväksyttyjen toimenpiteiden välillä. 3. Tämän asetuksen mukaisesti tuettavien toimien ja taustalla olevien kustannusten voidaan varainhoitoasetuksen 193 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan a alakohdan mukaisesti katsoa olevan rahoituspäätöksessä täsmennetyissä asianmukaisesti perustelluissa tapauksissa ja rajoitetun ajan avustuskelpoisia 1 päivästä tammikuuta 2021, vaikka kyseiset toimet olisivat toteutuneet ja kyseiset kustannukset aiheutuneet ennen avustushakemuksen jättämistä.

19 artikla Voimaantulo ja soveltaminen Tämä asetus tulee voimaan sinä päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2021.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä … Euroopan parlamentin puolesta Puhemies … Neuvoston puolesta Puheenjohtaja …

(1) EUVL C 10, 10.1.2019, s. 1.

(2) Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu … (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), ja neuvoston ensimmäisen käsittelyn kanta, vahvistettu 16. maaliskuuta 2021. Euroopan parlamentin kanta, vahvistettu … (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 804/2004/EY, tehty 21 päivänä huhtikuuta 2004, yhteisön tukiohjelman perustamisesta yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi toteutettavien toimien tukemiseksi (Herkules-ohjelma) (EUVL L 143, 30.4.2004, s. 9).

(4) Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 878/2007/EY, tehty 23 päivänä heinäkuuta 2007, yhteisön toimintaohjelman perustamisesta yhteisön taloudellisten etujen suojaamiseksi toteutettavien toimien tukemiseksi tehdyn päätöksen N:o 804/2004/EY muuttamisesta ja sen voimassaolon jatkamisesta (Herkules II -ohjelma) (EUVL L 193, 25.7.2007, s. 18).

(5) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 250/2014, annettu 26 päivänä helmikuuta 2014, ohjelman perustamisesta Euroopan unionin taloudellisten etujen suojaamisen alalla toteutettavien toimien tukemiseksi (Herkules III -ohjelma) ja päätöksen N:o 804/2004/EY kumoamisesta (EUVL L 84, 20.3.2014, s. 6).

(6) Neuvoston asetus (EY) N:o 515/97, annettu 13 päivänä maaliskuuta 1997, jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten keskinäisestä avunannosta sekä jäsenvaltioiden hallintoviranomaisten ja komission yhteistyöstä tulli- ja maatalousasioita koskevan lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi (EYVL L 82, 22.3.1997, s. 1).

(7) Neuvoston päätös 2009/917/YOS, tehty 30 päivänä marraskuuta 2009, tietotekniikan käytöstä tullialalla (EUVL L 323, 10.12.2009, s. 20).

(8) Neuvoston asetus (EU, Euratom) 2020/2093, annettu 17 päivänä joulukuuta 2020, vuosia 2021–2027 koskevan monivuotisen rahoituskehyksen vahvistamisesta (EUVL L 433I, 22.12.2020, s. 11).

(9) Neuvoston asetus (EU) 2017/1939, annettu 12 päivänä lokakuuta 2017, tiiviimmän yhteistyön toteuttamisesta Euroopan syyttäjänviraston (EPPO) perustamisessa (EUVL L 283, 31.10.2017, s. 1).

(10) EUVL L 433I, 22.12.2020, s. 28.

(11) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) 2018/1046, annettu 18 päivänä heinäkuuta 2018, unionin yleiseen talousarvioon sovellettavista varainhoitosäännöistä, asetusten (EU) N:o 1296/2013, (EU) N:o 1301/2013, (EU) N:o 1303/2013, (EU) N:o 1304/2013, (EU) N:o 1309/2013, (EU) N:o 1316/2013, (EU) N:o 223/2014, (EU) N:o 283/2014 ja päätöksen N:o 541/2014/EU muuttamisesta sekä asetuksen (EU, Euratom) N:o 966/2012 kumoamisesta (EUVL L 193, 30.7.2018, s. 1).

(12) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU, Euratom) N:o 883/2013, annettu 11 päivänä syyskuuta 2013, Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 ja neuvoston asetuksen (Euratom) N:o 1074/1999 kumoamisesta (EUVL L 248, 18.9.2013, s. 1).

(13) Neuvoston asetus (EY, Euratom) N:o 2988/95, annettu 18 päivänä joulukuuta 1995, Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta (EYVL L 312, 23.12.1995, s. 1).

(14) Neuvoston asetus (Euratom, EY) N:o 2185/96, annettu 11 päivänä marraskuuta 1996, komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi (EYVL L 292, 15.11.1996, s. 2).

(15) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi (EU) 2017/1371, annettu 5 päivänä heinäkuuta 2017, unionin taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten torjunnasta rikosoikeudellisin keinoin (EUVL L 198, 28.7.2017, s. 29).

(16) EYVL L 1, 3.1.1994, s. 3.

(17) Neuvoston päätös 2013/755/EU, annettu 25 päivänä marraskuuta 2013, merentakaisten maiden ja alueiden assosiaatiosta Euroopan unioniin (MMA-assosiaatiopäätös) (EUVL L 344, 19.12.2013, s. 1).

(18) EUVL L 123, 12.5.2016, s. 1.