[pic] | EUROOPAN KOMISSIO | Bryssel 15.9.2010 KOM(2010) 482 lopullinen 2010/0251 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI lyhyeksi myynnistä ja tietyistä luottoriskinvaihtosopimusten osa-alueista {SEK(2010) 1055}{SEK(2010) 1056} PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN TAUSTA Arvopapereiden lyhyeksi myynnillä tarkoitetaan käytäntöä, jossa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö myy arvopaperin, vaikkei omista sitä, aikomuksenaan ostaa samanlainen arvopaperi myöhemmin takaisin. Kyse on useimmilla finanssimarkkinoilla vakiintuneesta ja yleisestä käytännöstä. Lyhyeksi myynnin kohteena ovat yleensä osakkeet, vaikka sitä voidaan käyttää myös muiden rahoitusvälineiden yhteydessä. Lyhyeksi myynti voidaan jakaa seuraaviin kahteen tyyppiin: katettu lyhyeksi myynti ( covered short selling ), joka tarkoittaa sitä, että myyjä on lainannut arvopaperin tai tehnyt järjestelyjä varmistaakseen, että se voidaan lainata ennen lyhyeksi myyntiä, ja kattamaton lyhyeksi myynti ( naked short selling ), jolla tarkoitetaan lyhyeksi myyntiä, jonka ajankohtana myyjä ei ole lainannut arvopapereita eikä varmistanut, että ne ovat lainattavissa. Useat markkinatoimijat harjoittavat lyhyeksi myyntiä, ja sitä käytetään eri tarkoituksiin, kuten riskeiltä suojautumiseen ( hedging ), keinotteluun, arbitraasiin ja markkinatakaustoimintaan. Finanssikriisin kärjistyttyä syyskuussa 2008 monien EU:n jäsenvaltioiden ja Yhdysvaltojen toimivaltaiset viranomaiset toteuttivat kiireellisiä toimenpiteitä arvopapereiden lyhyeksi myynnin rajoittamiseksi tai kieltämiseksi kokonaan tai osittain. Syynä tähän oli se, että viranomaiset olivat huolissaan siitä, että lyhyeksi myynti saattaa finanssimarkkinoiden huomattavan epävakauden aikaan kiihdyttää osakkeiden, erityisesti rahoituslaitosten osakkeiden, hintojen alenemista. Tämän vuoksi se voisi uhata viime kädessä rahoituslaitosten elinkelpoisuutta ja luoda järjestelmäriskejä. Jäsenvaltioiden toteuttamissa toimenpiteissä oli eroja, sillä Euroopan unionissa ei ole erityistä lainsäädäntöä, jolla säänneltäisiin lyhyeksi myyntiin liittyviä kysymyksiä. Eräät jäsenvaltiot ilmoittivat aiemmin tänä vuonna olevansa huolissaan johdannaissopimusten kauppojen ja erityisesti luottoriskinvaihtosopimusten ( credit default swaps , CDS) mahdollisista vaikutuksista Kreikan valtion joukkolainojen hintoihin. Tietyt jäsenvaltiot (muun muassa Saksa ja Kreikka) asettivat hiljattain kansallisella tasolla tilapäisiä tai pysyviä rajoituksia osakkeiden lyhyeksi myynnille ja/tai luottoriskinvaihtosopimuksille. Myös Euroopan parlamentti on tarkastellut lyhyeksi myyntiin liittyviä kysymyksiä käsitellessään vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen (mukaan lukien hedgerahastot) hoitajia koskevaa direktiiviehdotusta. Nykyinen pirstaloitunut lähestymistapa lyhyeksi myyntiin ja luottoriskinvaihtosopimuksiin rajoittaa valvonnan ja toteutettujen toimenpiteiden tehokkuutta ja mahdollistaa sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön. Se voi lisäksi aiheuttaa hämmennystä markkinoilla sekä aiheuttaa kustannuksia ja ongelmia markkinatoimijoille. Useimpien tutkimusten mukaan lyhyeksi myynti parantaa markkinoiden tehokkuutta. Se parantaa markkinoiden likviditeettiä (koska lyhyeksimyyjä myy arvopapereita ja ostaa myöhemmin samanlaiset arvopaperit kattaakseen lyhyeksi myynnin). Se mahdollistaa myös sen, että sijoittajat voivat ryhtyä toimiin uskoessaan, että arvopaperi on yliarvostettu. Tämä tehostaa arvopapereiden hinnoittelua, auttaa hillitsemään hintakuplia ja mahdollistaa liikkeeseenlaskijaan liittyvien ongelmien havaitsemisen varhaisessa vaiheessa. Se on myös tärkeä riskeiltä suojautumisessa käytettävä väline sekä riskienhallinta- ja markkinatakausväline. Lyhyeksi myynnin voidaan kuitenkin joissakin tilanteissa katsoa luovan potentiaalisia riskejä. Esimerkiksi äärimmäisissä markkinaolosuhteissa nousee esiin riski siitä, että lyhyeksi myynti voi aiheuttaa hintojen liiallista alenemista, mikä puolestaan aiheuttaa markkinahäiriöitä ja mahdollisia järjestelmäriskejä. Jos sääntelyviranomaisilla ei lisäksi ole riittävästi tietoa lyhyistä positioista, viranomaiset eivät välttämättä pysty valvomaan niiden vaikutuksia markkinoiden toimintaan tai niiden käyttöä markkinoiden väärinkäyttöön tähtäävien strategioiden yhteydessä. Avoimuuden puute saattaa lisäksi johtaa tietojen epätasaiseen jakautumiseen, jos muille markkinatoimijoille ei anneta riittävästi tietoa siitä, missä määrin lyhyeksi myynti vaikuttaa hintoihin. Kattamattomaan lyhyeksi myyntiin saattaa myös liittyä suurempi arvopapereiden toimituksen epäonnistumisen riski ja lisääntyneen volatiliteetin riski. Rahoitusvälineiden lyhyeksi myynnin käyttö osana markkinoiden väärinkäyttöön tähtäävää strategiaa (esimerkiksi lyhyeksi myynnin käyttö tilanteessa, jossa levitetään vääriä huhuja arvopaperin hinnan alentamiseksi) on jo kielletty markkinoiden väärinkäyttöä koskevalla direktiivillä 2003/6/EY[1]. Lyhyeksi myyntiin ei kuitenkaan aina liity markkinoiden väärinkäyttöä. Euroopan tasolla ei ole voimassa lainsäädäntöä, jolla säänneltäisiin muita lyhyeksi myynnistä mahdollisesti aiheutuvia riskejä. Luottoriskinvaihtosopimus on johdannainen, joka on eräänlainen vakuutus yrityksen tai valtion liikkeeseen laskemaan joukkovelkakirjaan liittyvän luottoriskin varalta. Luottoriskisuojauksen ostaja voi suojata viiteomaisuudesta (joka ilmoitetaan sopimuksessa) johtuvat riskit ostamalla luottoriskisuojauksen myyjältä vuotuista vastiketta vastaan. Jos viiteomaisuus aiheuttaa luottotappion, luottoriskisuojauksen myyjä korvaa ostajalle luottotappiosta aiheutuneet kustannukset. Komissio antoi 2. kesäkuuta 2010 tiedonannon ”Rahoituspalvelujen sääntely kestävän kasvun varmistamiseksi”[2], jonka mukaan komissio aikoo ehdottaa asianmukaisia lyhyeksi myyntiä ja luottoriskinvaihtosopimuksia koskevia toimenpiteitä. Ehdotus on tarkoitus laatia käynnissä olevan tutkimuksen tulosten perusteella. Tutkimus koskee finanssimarkkinoiden toimintaa, ja siinä kiinnitetään erityistä huomiota joukkolainamarkkinoihin. Monet oikeudenkäyttöalueet (muun muassa Yhdysvallat) ovat ajantasaistaneet viime aikoina sääntöjä, joita sovelletaan kauppapaikoissa tapahtuvaan osakkeiden lyhyeksi myyntiin. Komission mielestä on suotavaa antaa asetus lyhyeksi myyntiin liittyvistä potentiaalisista riskeistä. Tarkoituksena on yhdenmukaistaa vaatimukset, joita lyhyeksi myyntiin sovelletaan eri puolilla Euroopan unionia, ja valtuudet, joita sääntelyviranomaiset voivat käyttää poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen kohdistuu vakava uhka. Lisäksi pyritään varmistamaan, että jäsenvaltioiden tällaisissa tilanteissa toteuttamat toimet ovat koordinoidumpia ja yhtenäisempiä. Asetusta olisi sovellettava kaikilla markkinasektoreilla kaikkiin luonnollisiin henkilöihin ja oikeushenkilöihin, jotka harjoittavat lyhyeksi myyntiä, riippumatta siitä, kuuluvatko kyseiset henkilöt rahoituspalvelujen sääntelyn muiden osa-alueiden piiriin (esim. pankit, sijoituspalveluyritykset, hedgerahastot jne.) tai onko kyse sääntelemättömästä toiminnasta. Vaatimuksia olisi mahdollisuuksien mukaan sovellettava lyhyeksi myyntiä harjoittaviin luonnollisiin henkilöihin ja oikeushenkilöihin eikä niinkään muihin markkinatoimijoihin, kuten välittäjiin, jotka toteuttavat transaktion asiakkaan lukuun. Asetuksella pyritään vaikuttamaan tunnistettuihin riskeihin heikentämättä kohtuuttomasti lyhyeksi myynnin myönteistä vaikutusta markkinoiden laatuun ja tehokkuuteen. 2. ASIANOMAISTEN OSAPUOLTEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINNIT Ehdotus on tulosta laaja-alaisesta vuoropuhelusta ja kuulemisesta. Komissio on kuullut kaikkia tärkeimpiä sidosryhmiä, kuten arvopaperimarkkinavalvojia ja markkinatoimijoita. Komissio pyysi arvopaperimarkkinoita käsittelevää eurooppalaista asiantuntijaryhmää ( European Securities Markets Expert Group , ESME), joka on markkinatoimijoiden edustajista koostuva riippumaton asiantuntijaryhmä, laatimaan raportin lyhyeksi myynnistä. Raportissa, jonka asiantuntijaryhmä antoi 19. maaliskuuta 2009, annetaan joitakin suosituksia.[3] Huhtikuussa 2009 Euroopan komissio esitti yleisluontoisia kysymyksiä mahdollisesta lyhyeksi myyntiä koskevasta sääntelyjärjestelmästä esittäessään 20. huhtikuuta 2009 markkinoiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin uudelleentarkastelua koskevan kannanottopyynnön[4]. Järjestelmä sai jonkin verran kannatusta, vaikka useimmat vastaajat ilmoittivat katsovansa, että markkinoiden väärinkäyttöä koskeva direktiivi ei ole lyhyeksi myyntiin liittyvien kysymysten kannalta tarkoituksenmukainen väline, sillä lyhyeksi myyntiin ei useimmissa tapauksissa liity markkinoiden väärinkäyttöä[5]. Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitea ( Committee of European Securities Regulators , CESR) järjesti vuoden 2009 jälkipuoliskolla kuulemisen, jonka aiheena oli mahdollisesti käyttöön otettava yleiseurooppalainen malli raportoinnille ja tiedottamiselle, joka koskee nettomääräisiä lyhyitä positioita Euroopan unionin alueella julkisen kaupankäynnin kohteeksi otetuissa osakkeissa. Komitea julkaisi 2. maaliskuuta 2010 loppuraporttinsa, jossa suositetaan osakkeiden lyhyeksi myyntiä koskevan yleiseurooppalaisen tiedotusjärjestelmän mallin[6] käyttöönottoa. Raportin mukaan komission olisi otettava kyseisenkaltainen järjestelmä käyttöön mahdollisimman pian. CESR julkaisi 26. toukokuuta 2010 toisen kertomuksen, jossa tarkennettiin mallin käyttöön liittyviä teknisiä yksityiskohtia[7]. Komissio kävi keskusteluja eri sidosryhmien ja sääntelyviranomaisten kanssa ja kuuli niitä.[8] Komissio järjesti 14. kesäkuuta ja 10. heinäkuuta 2010 välisenä aikana julkisen kuulemisen, jossa tarkasteltiin mahdolliselle lyhyeksi myyntiä ja luottoriskinvaihtosopimuksia koskevalle lainsäädäntöaloitteelle määritettyjä toimintavaihtoehtoja. Komissio sai noin 120 vastausta, jotka on julkaistu komission verkkosivustolla[9]. Ehdotuksessa otetaan huomioon ESME:n ja CESR:n työn tulokset, markkinatoimijoille ja sääntelyviranomaisille lähetettyihin kyselylomakkeisiin saadut vastaukset sekä asiaa koskeviin julkisiin kuulemisiin saadut vastaukset. Komissio arvioi eri toimintavaihtoehtojen vaikutuksia parempaa lainsäädäntöä koskevan politiikan mukaisesti. Toimintavaihtoehdot liittyivät ehdotusten soveltamisalaan, ehdotettuihin avoimuutta lisääviin järjestelmiin, kattamatonta lyhyeksi myyntiä koskeviin vaatimuksiin, poikkeuksiin sekä lyhyeksi myynnin rajoittamista koskeviin valtuuksiin, joita käytetään poikkeuksellisissa tilanteissa. Kutakin toimintavaihtoehtoa arvioitiin seuraavin perustein: sidosryhmiin kohdistuvat vaikutukset, tehokkuus ja vaikuttavuus. 3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT 3.1. Oikeusperusta Ehdotus perustuu SEUT:n 114 artiklaan. 3.2. Toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaate Ehdotuksen tavoitteita ei voida saavuttaa riittävällä tavalla pelkästään jäsenvaltioiden toimin. Toissijaisuusperiaatteen mukaisesti (SEUT:n 5 artiklan 3 kohta) EU:n tasolla olisi toteutettava toimia vain, jos jäsenvaltiot eivät voi yksin riittävällä tavalla saavuttaa suunnitellun toiminnan tavoitteita, vaan ne voidaan ehdotetun toiminnan laajuuden tai vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin EU:n tasolla. Edellä esitetty analyysi on osoittanut, että vaikka mainitut ongelmat vaikuttavat merkittävästi kaikkiin jäsenvaltioihin, niiden kokonaisvaikutuksista saadaan mahdollisimman kattava kuva vain valtioiden rajat ylittävissä puitteissa. Tämä johtuu siitä, että rahoitusväline voidaan myydä lyhyeksi missä tahansa paikassa, jossa se on listattu pörssiin, tai kahdenvälisillä markkinoilla eli OTC-markkinoilla. Rahoitusväline voidaan toisin sanoen myydä lyhyeksi markkinoilla, jotka eivät ole kyseisen liikkeeseenlaskijan ensimarkkinat. Monet markkinat ovat lisäksi luonteeltaan rajat ylittäviä tai kansainvälisiä. Tämän vuoksi kansallisella tasolla toteutettuihin lyhyeksi myyntiä ja luottoriskinvaihtosopimuksia koskeviin toimiin liittyy todellinen riski siitä, että ne kierretään tai että ne jäävät tehottomiksi ilman EU:n tasolla toteutettavia toimia. Jäsenvaltioiden ratkaisuissa lyhyeksi myyntiin liittyviin kysymyksiin on eroja, joihin liittyy riski sääntelyn katvealueiden hyväksikäytöstä, koska sijoittajat voivat pyrkiä kiertämään jollakin oikeudenkäyttöalueella sovellettavat rajoitukset suorittamalla transaktion toisella alueella. Tällainen sääntelyn sirpaloituminen voi myös kasvattaa kustannuksia, joita markkinatoimijoille ja erityisesti useammilla markkinoilla toimiville markkinatoimijoille aiheutuu sääntöjen noudattamisesta, koska niiden on otettava käyttöön erilaisia järjestelmiä noudattaakseen eri jäsenvaltioiden erilaisia vaatimuksia. Yhteisön säännöstö kattaa lisäksi jo tietyt tähän kysymykseen liittyvät osa-alueet. Markkinoiden väärinkäyttöä koskevassa direktiivissä 2003/6/EY kielletään lyhyeksi myynti, jota käytetään markkinoiden manipulointiin tai sisäpiiritiedon yhteydessä, avoimuusdirektiivissä 2004/109/EY[10] edellytetään merkittäviä pitkiä positioita koskevien tietojen julkistamista ja rahoitusmarkkinadirektiivissä 2004/39/EY ( Markets in Financial Instruments Directive , Mifid)[11] asetetaan selvitysjärjestelmiä koskevia tiukkoja vaatimuksia. Tämän lyhyeksi myyntiä koskevan ehdotuksen ja mainittujen voimassa olevien säädösten olisi täydennettävä toisiaan. Tähän päästään parhaiten yhteisillä EU:n säännöillä. Tämän vuoksi EU:n tasolla toteutettava toimi vaikuttaa toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden kannalta tarkoituksenmukaiselta. Asetus katsotaan tarkoituksenmukaiseksi ja tarpeelliseksi säännösten antamisen välineeksi, sillä yksityisille henkilöille asetetaan joissakin säännöksissä suoria velvoitteita, joiden mukaan niiden on ilmoitettava ja julkistettava tiettyjä rahoitusvälineitä koskevat nettomääräiset lyhyet positiot. Asetus on tarpeen myös välineenä, jolla Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle (EAMV) annetaan valtuudet koordinoida toimivaltaisten viranomaisia toteuttamia toimenpiteitä ja toteuttamaan itse toimenpiteitä poikkeuksellisissa tilanteissa, jos finanssimarkkinoiden asianmukaiseen toimintaan ja eheyteen tai rahoitusjärjestelmän vakauteen kohdistuu vakava uhka. Lisäksi asetuksen käytöllä pienennetään mahdollisuutta, että toimivaltaisten viranomaisten toteutettamat toimenpiteet eroavat toisistaan. 3.3. Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus 3.3.1. Ehdotuksen kattamat välineet Ehdotus kattaa kaikki rahoitusvälineet, mutta on oikeassa suhteessa riskeihin, joita eri välineiden lyhyeksi myyntiin mahdollisesti liittyy. Esimerkiksi osakkeiden ja johdannaisten, joiden kohde-etuutena ovat osakkeet, valtion joukkolainojen ja johdannaisten, joiden kohde-etuutena ovat valtion joukkolainat, sekä niiden luottoriskinvaihtosopimusten, joiden kohde-etuutena ovat valtion liikkeeseen laskemat joukkolainat, tapauksessa lyhyet positiot ovat yleisempiä ja niihin liittyy selkeästi tunnistettavissa olevia riskejä tai ongelmia. Tämän vuoksi kyseisiin rahoitusvälineisiin sovelletaan ilmoitus- ja julkistamisvaatimuksia sekä kattamattomaan lyhyeksi myyntiin liittyviä tyyppikohtaisia vaatimuksia. Muiden rahoitusvälineiden osalta ehdotukseen sisältyy mahdollisuus avoimuutta lisäävien tilapäisten lisätoimenpiteiden toteuttamiseen poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen kohdistuu vakava uhka. 3.3.2. Tiettyihin rahoitusvälineisiin liittyviä lyhyitä positioita koskevat ilmoitus- ja tiedonantovaatimukset – 5–11 artikla Ehdotuksessa sovelletaan ilmoitus- ja tiedonantovaatimuksia sellaisiin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin, joilla on merkittäviä nettomääräisiä lyhyitä positioita EU:n alueella julkisen kaupankäynnin kohteeksi otetuissa osakkeissa ja valtion joukkolainoissa, ja sellaisiin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin, joilla on luottoriskinvaihtosopimuksista johtuvia merkittäviä positioita, jotka liittyvät EU:n jäsenvaltioiden joukkolainoihin. Osakkeisiin liittyviä ilmoitus- ja tiedonantovaatimuksia koskeva ehdotus perustuu Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean suosittamaan malliin[12]. Niiden yritysten osalta, joilla on unionin alueella sijaitsevassa kauppapaikassa julkisen kaupankäynnin kohteeksi otettuja osakkeita, ehdotuksessa säädetään kaksivaiheisesta mallista, jolla pyritään lisäämään avoimuutta osakkeita koskevien merkittävien nettomääräisten lyhyiden positioiden osalta. Kun positiot ylittävät alemman kynnysarvon, niitä koskeva ei-julkinen ilmoitus on annettava sääntelyviranomaiselle, ja kun ne ylittävät korkeamman kynnysarvon, ne on annettava tiedoksi markkinoille. Ilmoitusten antamisella sääntelyviranomaisille pyritään siihen, että viranomaiset voivat valvoa ja tarvittaessa tutkia lyhyeksi myyntiä, josta saattaa aiheutua järjestelmäriskejä tai johon saattaa liittyä markkinoiden väärinkäyttöä. Tietojen julkistamisella markkinoille pyritään tarjoamaan hyödyllistä tietoa muille markkinatoimijoille yksittäisistä merkittävistä lyhyistä positioista. Merkittävistä nettomääräisistä lyhyistä positioista, jotka liittyvät EU:n jäsenvaltioiden joukkolainoihin, edellytetään ei-julkista ilmoitusta sääntelyviranomaisille. Sääntelyviranomaiset saavat tätä kautta tärkeää tietoa, joka auttaa niitä valvomaan, aiheutuuko kyseisistä positioista järjestelmäriskejä tai liittyykö niihin väärinkäyttöä. Järjestelmään sisältyy myös velvollisuus ilmoitusten antamiseen luottoriskinvaihtosopimuksista johtuvista merkittävistä positioista, jotka liittyvät EU:n jäsenvaltioiden joukkolainoihin. Positioiden jatkuvan valvonnan mahdollistamiseksi ilmoitus- ja tiedonantojärjestelmissä edellytetään ilmoituksen antamista ja/tai tietojen julkistamista, kun nettomääräiseen lyhyeen positioon tehtävä muutos aiheuttaa sen, että positio ylittää tai alittaa tietyt kynnysarvot. Ilmoitus- ja tiedonantovaatimuksia ei sovelleta pelkästään lyhyisiin positioihin, jotka syntyvät osakkeilla tai valtion joukkolainoilla kauppapaikoissa käytävästä julkisesta kaupankäynnistä, vaan myös lyhyisiin positioihin, jotka syntyvät kauppapaikkojen ulkopuolella tapahtuvasta kaupankäynnistä (nk. OTC-kaupankäynnistä), ja nettomääräisiin lyhyisiin positioihin, jotka syntyvät sellaisten johdannaisten (kuten optioiden, futuurien, hinnanerosopimusten ja nk. spread bet -sopimusten) käytön tuloksena, jotka koskevat osakkeita tai valtion joukkolainoja. Ilmoitus- ja tiedonantovaatimuksilla pyritään varmistamaan, että sääntelyviranomaisille ja markkinoille annettavat tiedot ovat aukottomia ja totuudenmukaisia. Tiedoissa olisi esimerkiksi otettava huomioon sekä lyhyet että pitkät positiot, jotta sääntelyviranomaiset ja markkinat saisivat merkityksellistä tietoa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nettomääräisestä positiosta. Ilmoitus- ja tiedonantojärjestelmiin sisältyy yksittäisiä positioita koskevia yksityiskohtaisia teknisiä laskelmia, ja sen vuoksi ehdotuksessa säädetään teknisistä yksityiskohdista, jotka komissio vahvistaa delegoiduissa säädöksissä. Sen lisäksi, että ehdotus kattaa avoimuusjärjestelmän, jossa edellytetään ilmoitusten ja tietojen antamista osakkeita koskevista nettomääräisistä lyhyistä positioista, se sisältää myös lyhyiden toimeksiantojen merkintää koskevan vaatimuksen. Vaatimus sellaisten myyntitoimeksiantojen merkitsemisestä ( flagging ), jotka toteutetaan kauppapaikoissa lyhyinä toimeksiantoina, jos myyjä myy osakkeita lyhyeksi kyseisessä kauppapaikassa, mahdollistaa lisätietojen saannin kyseisessä kauppapaikassa toteutettujen lyhyeksimyyntitoimeksiantojen määristä. Kauppapaikan edellytetään julkaisevan päivittäin kyseisessä kauppapaikassa toteutettujen lyhyeksimyyntitoimeksiantojen määriä koskevia tietoja, jotka saadaan toimeksiantojen merkinnöistä. 3.3.3. Kattamattomat lyhyeksi myynnit – 12 ja 13 artikla Osakkeiden ja valtion joukkolainojen kattamattoman lyhyeksi myynnin katsotaan toisinaan kasvattavan arvopapereiden toimituksen epäonnistumisen riskiä ja markkinoiden lisääntyneen volatiliteetin riskiä. Ehdotuksessa on yksityiskohtaisia vaatimuksia, joilla pyritään hillitsemään näitä riskejä. Tämän vuoksi luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden, jotka myyvät kyseisenkaltaisia välineitä lyhyeksi, on myyntiajankohtaan mennessä täytynyt lainata välineet, tehdä sopimus osakkeiden lainaamisesta tai tehdä muita järjestelyjä, joilla varmistetaan, että arvopaperi on lainattavissa, jotta ne voidaan toimittaa määräaikaan mennessä. Vaatimus mahdollistaa lailliset järjestelyt, joita käytetään nykyisin katetun lyhyeksi myynnin harjoittamiseksi ja joilla varmistetaan, että arvopaperit ovat saatavilla toimitusajankohtana. Eräät osapuolet esimerkiksi sopivat järjestelyistä prime broker -vastapuolen kanssa ennen myynnin aloittamista varmistaakseen, että arvopaperit ovat saatavilla toimitusajankohtana, ja toiset taas ovat sopineet jo aiemmin järjestelyistä arvopaperikaupan selvitysjärjestelmien kanssa, jolloin kyseiset järjestelmät varmistavat, että arvopaperit ovat saatavilla toimitusajankohtana. Komissiolle annetaan tässä yhteydessä valtuudet asettaa uusia standardeja, jotka koskevat arvopapereiden lainaamisesta tehtäviä sopimuksia ja muita tämän vaatimuksen soveltamisalaan kuuluvia järjestelyjä. Kauppapaikkojen on lisäksi varmistettava, että niillä on käytettävissään riittävät järjestelyt osakkeiden tai valtion joukkolainojen ostamiseksi, jos osakkeiden tai joukkolainojen toimitus epäonnistuu. Rahoitusvälineiden jättämisestä toimittamatta on määrättävä päiväsakkoja. Lisäksi kauppapaikoille annetaan valtuudet kieltää luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on vastuussa toimituksen epäonnistumisesta, jatkamasta lyhyeksi myyntiä. Toimitusaikojen ja -järjestelyjen yhdenmukaistaminen on kuitenkin erillinen ja laajempi kysymys, jota tarkastellaan kattavammin muiden erityisaloitteiden yhteydessä (esimerkiksi tulevassa arvopapereiden hallussapitoon ja -kauppaan liittyvää oikeusvarmuutta koskevassa direktiivissä, josta ilmoitettiin 2. kesäkuuta 2010 annetussa komission tiedonannossa). 3.3.4. Poikkeukset – 14 ja 15 artikla Ehdotuksessa noudatetaan periaatetta, jonka mukaan kaikkien toimenpiteiden olisi oltava oikeassa suhteessa lyhyeksi myyntiin liittyviin riskeihin ja hillittävä niitä aiheuttamatta tahatonta haittaa lailliselle toiminnalle, joka parantaa Euroopan markkinoiden tehokkuutta ja laatua. Ehdotuksessa säädetään sen vuoksi tietyistä poikkeuksista. Yrityksen osakkeisiin sovelletaan poikkeusta, jos osakkeiden pääasialliset markkinat ovat Euroopan unionin ulkopuolella. Tämä perustuu siihen, että yritysten osakkeilla käydään yhä useammin kauppaa monissa eri kauppapaikoissa eri puolilla maailmaa. Esimerkiksi monien suurten ulkomaisten yritysten osakkeilla käydään kauppaa niiden kotimarkkinoiden lisäksi myös Euroopan unionissa sijaitsevassa kauppapaikassa. Lyhyeksi myyntiä koskevien vaatimusten soveltaminen tilanteissa, joissa pääosa osakekaupasta käydään unionin ulkopuolella, ei ole tarkoituksenmukaista eikä oikeassa suhteessa asetettuihin tavoitteisiin. Vaatimusten soveltaminen kyseisenkaltaiseen osakekauppaan saattaisi aiheuttaa markkinatoimijoille lisätyötä ja tarpeettomia hankaluuksia, jotka saattavat saada liikkeeseenlaskijat luopumaan osakkeidensa saattamisesta julkisen kaupankäynnin kohteeksi Euroopan unionin alueella sijaitsevissa kauppapaikoissa. Ehdotuksessa säädetään myös markkinatakaustoimintaa koskevasta poikkeuksesta. Markkinatakaustoiminta on keskeisessä asemassa Euroopan markkinoiden likviditeetin parantamisen kannalta, ja markkinatakaajat tarvitsevat lyhyitä positioita hoitaakseen tämän tehtävän. Vaatimusten asettaminen kyseiselle toiminnalle voisi estää olennaisesti likviditeetin parantamista, ja se voisi haitata merkittävästi Euroopan markkinoiden tehokasta toimintaa. Markkinatakaajat eivät myöskään yleensä ota merkittäviä lyhyitä positioita. Tästä ovat poikkeuksena erittäin lyhyiden jaksojen ajaksi otetut positiot. Poikkeusta on tarkoitus soveltaa erityyppisiin markkinatakaustoimintoihin. Poikkeus ei kuitenkaan kata omaan lukuun tapahtuvaa kaupankäyntiä, joka kuuluu sen vuoksi kaikilta osin ehdotuksen soveltamisalaan. Henkilöiden, jotka haluavat käyttää tätä poikkeusta, edellytetään ilmoittavan asiasta toimivaltaisille viranomaisille, jotka voivat kieltää henkilöä käyttämästä poikkeusta, jos tämä ei täytä poikkeusta koskevia perusteita. Toimivaltaiset viranomaiset voivat myös pyytää lisätietoja poikkeusta käyttävältä henkilöltä. Ehdotuksessa säädetään myös sellaisia ensimarkkinoilla toteutettavia markkinaoperaatioita koskevasta poikkeuksesta, jotka välittäjät tekevät auttaakseen valtion joukkolainojen liikkeeseenlaskijoita tai markkinoiden väärinkäyttöä koskevan direktiivin mukaisiin vakauttamisjärjestelmiin liittyvissä tarkoituksissa. Kuten markkinatakaustoiminnassa, myös näissä operaatioissa on kyse laillisista toiminnoista, joilla on tärkeä merkitys ensimarkkinoiden sujuvan toiminnan kannalta. 4.3.5. Toimintavaltuudet – 16–25 artikla Ehdotuksessa tunnustetaan, että toimivaltaisten viranomaisten saattaa olla poikkeuksellisissa tilanteissa tarpeen kieltää sellainen lyhyeksi myynti tai rajoittaa sellaista lyhyeksi myyntiä, joka olisi muutoin laillista tai johon liittyisi vain vähäisiä riskejä. Ehdotuksessa säädetään, että kun ilmenee epäsuotuisaa kehitystä, joka muodostaa vakavan uhan rahoitusvakaudelle tai markkinoiden luottamukselle jäsenvaltiossa tai Euroopan unionissa, toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava tilapäiset valtuudet edellyttää laajempaa avoimuutta tai rajoittaa lyhyeksi myyntiä ja luottoriskinvaihtosopimuksia koskevia kauppoja taikka luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden oikeuksia tehdä johdannaissopimusten kauppoja. Nämä valtuudet kattavat hyvin monenlaisia välineitä. Ehdotuksella pyritään yhdenmukaistamaan mahdollisuuksien mukaan valtuudet ja niiden käyttöön liittyvät ehdot ja menettelyt. Jos epäsuotuisa kehitys tai tapahtuma luo rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen kohdistuvan uhan, jonka vaikutukset ulottuvat yhtä jäsenvaltiota laajemmalle tai jolla on muita rajojen yli ulottuvia vaikutuksia, on tärkeää, että toimivaltaiset viranomaiset kuulevat tiiviisti toisiaan ja tekevät läheistä yhteistyötä. Ehdotuksessa asetetaan menettelyjä koskevia vaatimuksia, joilla pyritään varmistamaan, että muille toimivaltaisille viranomaisille ilmoitetaan asiasta, jos jokin toimivaltainen viranomainen aikoo toteuttaa poikkeuksellisia toimenpiteitä, jotka liittyvät lyhyeksi myyntiin. Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle (EAMV) annetaan keskeinen asema tällaisten tilanteiden koordinoinnissa, jotta toimivaltaisten viranomaisten toimenpiteet olisivat mahdollisimman yhtenäisiä. Sen lisäksi, että EAMV koordinoi toimivaltaisten viranomaisten toteuttamia toimenpiteitä, se varmistaa, että toimenpiteitä toteutetaan vain silloin, kun ne ovat välttämättömiä ja oikeassa suhteessa tavoitteeseensa. EAMV:n edellytetään antavan lausunnon jokaisesta ehdotetusta toimenpiteestä. Toimenpiteiden pitäisi antaa kansallisille sääntelyviranomaisille valmiudet reagoida nopeasti poikkeuksellisiin tilanteisiin ja varmistaa samalla, että eri viranomaisten toimenpiteet ovat yhtenäisiä. EAMV:n tehtävänä on varmistaa, että tilanteita, joiden vaikutukset ulottuvat rajojen yli, käsitellään – mahdollisuuksien mukaan – samalla tavalla, jolloin sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön ja markkinoiden epävakauden mahdollisuus pienenee. Toimivaltaisten viranomaisten valtuudet rajoittaa lyhyeksi myyntiä, luottoriskinvaihtosopimuksia ja muita kauppoja liittyvät tilapäisiin toimenpiteisiin (joita jatketaan yleensä enintään kolme kuukautta), jotka toteutetaan siinä laajuudessa kuin se on tarpeen poikkeuksellisen tilanteen kannalta. Toimenpidettä voidaan jatkaa uudella kolmen kuukauden jaksolla kerrallaan, jos valtuuksien käytölle asetettuja ehtoja ja menettelyjä koskevia vaatimuksia noudatetaan. EAMV:n edellytetään antavan lausunnon toimenpiteen jatkamisesta ja varmistavan, että jatkaminen on perusteltavissa. Jotta toimintavaltuuksien käyttö olisi yhtenäistä, komissolle siirretään valta täsmentää delegoiduilla säädöksillä perusteet ja seikat, jotka toimivaltaisten viranomaisten ja EAMV:n on otettava huomioon määrittäessään, milloin epäsuotuisat tapahtumat tai kehitysnäkymät luovat vakavan uhan rahoitusvakaudelle tai markkinoiden luottamukselle. Jos jonkin rahoitusvälineen hinta alenee merkittävästi, toimivaltaisille viranomaisille annetaan valtuudet määrätä erittäin lyhyen ajan voimassa oleva kielto, joka koskee kyseisen välineen lyhyeksi myyntiä, tai rajoittaa kauppoja muulla tavalla estääkseen hinnan epätavanomaisen alenemisen. Toimivaltaisille viranomaisille annetaan valtuudet kaupankäynnin keskeyttämiseen, jotta ne voivat puuttua tarvittaessa tilanteeseen erittäin lyhyen jakson ajan sen varmistamiseksi, että lyhyeksi myynti ei edistä kyseisen välineen hinnan epätavanomaista alenemista. Valtuuksien käyttö perustuisi objektiivisiin perusteisiin eikä edellyttäisi arvioinnin laatimista siitä, kohdistuuko rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen vakava uhka. Vaikka ehdotuksessa lähdetään lisäksi siitä, että toimivaltaisilla viranomaisilla on usein parhaat edellytykset toimia ensimmäisinä poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen kohdistuu uhka, ja annetaan EAMV:lle kyseisenkaltaisten tilanteiden koordinointitehtävä, siinä säädetään myös valtuuksien antamisesta EAMV:lle tilapäisten toimenpiteiden toteuttamiseen. EAMV:lle annetaan valtuudet toteuttaa toimenpiteitä, jos tilanteen vaikutukset ulottuvat rajojen yli ja toimivaltaiset viranomaiset eivät ole kohdistaneet uhkaan riittäviä toimenpiteitä. EAMV voi toteuttaa samantyyppisiä toimenpiteitä kuin toimovaltaiset viranomaiset. EAMV:n edellytetään ilmoittavan toimenpiteistä toimivaltaisille viranomaisille ja markkinatoimijoille. EAMV:n tällaisissa tilanteissa toteuttamat toimenpiteet ovat etusijalla suhteessa toimivaltaisten viranomaisten toimenpiteisiin, jos toimenpiteet ovat keskenään epäyhtenäisiä. Ehdotuksessa säädetyt valtuudet määritetään valtuuksiksi, joita EAMV voi käyttää lyhyeksi myynnin tapauksessa, eivätkä vaikuta EAMV:n yleisiin valtuuksiin, joista säädetään asetuksessa [EAMV …/2010]. 3.3.6. Valtuudet ja seuraamukset – 26–35 artikla Toimivaltaisille viranomaisille annetaan ehdotuksella kaikki sääntöjen soveltamisen kannalta tarpeelliset valtuudet. Valtuudet kattavat esimerkiksi asiakirjojen saannin ja oikeuden saada tietoa luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä ja toteuttaa täytäntöönpanotoimia. Toimivaltaisille viranomaisille annetaan yksittäisissä tapauksissa valtuudet pyytää luonnollisilta henkilöiltä tai oikeushenkilöiltä lisätietoa siitä, mitä tarkoitusta varten luottoriskinvaihtosopimukseen liittyvä transaktio toteutetaan, ja pyytää niiltä tietoa, jolla transaktion tarkoitus voidaan todentaa. EAMV:lle annetaan myös valtuudet suorittaa lyhyeksi myyntiin liittyviä erityiskysymyksiä tai -käytäntöjä koskevia tutkimuksia ja julkaista raportti tutkimustulostensa esittelemiseksi. Koska tiettyihin toimenpiteisiin voi liittyä unionin ulkopuolella oleviin luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin kohdistuvaa valvontaa tai täytäntöönpanotoimia, EU:n sääntelyviranomaisia olisi kannustettava tekemään yhteistyösopimuksia niiden kolmansien maiden sääntelyviranomaisten kanssa, joissa EU:n alueella julkisen kaupankäynnin kohteeksi otetuilla osakkeilla tai valtion joukkolainoilla ja niihin liittyvillä johdannaisilla käydään kauppaa. Tämä helpottaisi tiedonvaihtoa ja velvoitteiden noudattamisen valvontaa sekä antaisi kolmansien maiden sääntelyviranomaisille valmiudet toteuttaa samanlaisia toimenpiteitä poikkeuksellisissa tilanteissa, joissa rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen unionissa kohdistuu vakava uhka. Yhteistyösopimusten laatimisen ja kolmansien maiden sääntelyviranomaisilta saatujen tietojen vaihdon koordinointi olisi annettava EAMV:n tehtäväksi. Ehdotuksessa edellytetään, että jäsenvaltiot antavat säännöt hallinnollisista toimenpiteistä, seuraamuksista ja taloudellisista toimenpiteistä, jotka ovat tarpeen ehdotuksen täytäntöönpanon ja soveltamisen valvonnan kannalta. 4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotuksella ei ole vaikutusta unionin talousarvioon. 2010/0251 (COD) Ehdotus EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS lyhyeksi myynnistä ja tietyistä luottoriskivaihtosopimusten osa-alueista (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, JOTKA ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan, ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen[13], sen jälkeen, kun säädösluonnos on toimitettu kansallisille parlamenteille, ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[14], ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon, noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Finanssikriisin kärjistyttyä syyskuussa 2008 monien jäsenvaltioiden ja Amerikan yhdysvaltojen toimivaltaiset viranomaiset toteuttivat kiireellisiä toimenpiteitä arvopapereiden lyhyeksi myynnin rajoittamiseksi tai kieltämiseksi kokonaan tai osittain. Syynä tähän oli se, että viranomaiset olivat huolissaan siitä, että lyhyeksi myynti saattaa finanssimarkkinoiden huomattavan epävakauden aikaan kiihdyttää osakkeiden, erityisesti rahoituslaitosten osakkeiden, hintojen alenemista tavalla, joka voisi uhata lopulta rahoituslaitosten elinkelpoisuutta ja aiheuttaa järjestelmäriskejä. Jäsenvaltioiden toteuttamissa toimenpiteissä oli eroja, sillä unionissa ei ole erityistä lainsäädäntöä, jolla säänneltäisiin lyhyeksi myyntiin liittyviä kysymyksiä. (2) Sisämarkkinoiden toimivuuden varmistamiseksi ja sen toimintaedellytysten parantamiseksi erityisesti finanssimarkkinoilla sekä korkeatasoisen kuluttajan- ja sijoittajansuojan varmistamiseksi on sen vuoksi aiheellista vahvistaa yhteinen kehys lyhyeksi myyntiin ja luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyville vaatimuksille ja valtuuksille sekä huolehtia siitä, että jäsenvaltioiden toimenpiteet ovat koordinoidumpia ja yhtenäisempiä, kun niiden on toteutettava toimenpiteitä poikkeuksellisessa tilanteessa. Lyhyeksi myynnin ja luottoriskinvaihtosopimusten tiettyjen osa-alueiden kehys on tarpeen yhdenmukaistaa sen estämiseksi, että kyseiset toiminnot luovat esteitä sisämarkkinoille, koska on todennäköistä, että jäsenvaltiot jatkavat keskenään erilaisten toimenpiteiden toteuttamista. (3) Asetus katsotaan tarkoituksenmukaiseksi ja tarpeelliseksi säännösten antamisen muodoksi, sillä yksityisille henkilöille asetetaan joissakin säännöksissä suoria velvoitteita, joiden mukaan niiden on ilmoitettava ja julkistettava tiettyjä rahoitusvälineitä koskevat nettomääräiset lyhyet positiot, sekä suoria velvoitteita, jotka liittyvät kattamattomaan lyhyeksi myyntiin. Asetus on tarpeen myös, jotta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o […/…][15] perustetulle Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle, jäljempänä ’EAMV’, voidaan antaa valtuudet koordinoida toimivaltaisten viranomaisten toteuttamia toimenpiteitä tai toteuttaa toimenpiteitä itse. (4) Jotta voidaan poistaa nykyinen pirstaloitunut tilanne, joka johtuu siitä, että eräät jäsenvaltiot ovat toteuttaneet keskenään erilaisia toimenpiteitä, ja rajoittaa mahdollisuutta, että toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat keskenään erilaisia toimenpiteitä, lyhyeksi myynnistä ja luottoriskinvaihtosopimuksista aiheutuviin potentiaalisiin riskeihin on tärkeää puuttua yhdenmukaistetusti. Asetettavilla vaatimuksilla olisi vaikutettava tunnistettuihin riskeihin heikentämättä kohtuuttomasti lyhyeksi myynnin myönteistä vaikutusta markkinoiden laatuun ja tehokkuuteen. (5) Asetuksen soveltamisalan olisi oltava mahdollisimman laaja, jotta se tarjoaisi poikkeuksellisissa tilanteissa käytettävän ennalta ehkäisevän järjestelyn. Järjestelyn olisi katettava kaikki rahoitusvälineet, mutta sen olisi oltava oikeassa suhteessa riskeihin, joita eri välineiden lyhyeksi myyntiin saattaa liittyä. Tämän vuoksi toimivaltaisten viranomaisten ja EAMV:n olisi voitava käyttää mahdollisuutta toteuttaa kaikentyyppisiä rahoitusvälineitä koskevia toimenpiteitä, jotka menevät pitemmälle kuin vain tietyntyyppisiin välineisiin sovellettavat pysyvät toimenpiteet, vain poikkeuksellisissa tilanteissa, joihin liittyy selkeästi tunnistettuja riskejä, jotka kyseisenkaltaisilla toimenpiteillä on pyrittävä poistamaan. (6) Avoimuuden lisääminen suhteessa tiettyjä rahoitusvälineitä koskeviin merkittäviin nettomääräisiin lyhyisiin positioihin hyödyttää todennäköisesti sekä sääntelyviranomaisia että markkinatoimijoita. Osakkeille, jotka on otettu julkisen kaupankäynnin kohteeksi unionissa sijaitsevassa kauppapaikassa, olisi otettava käyttöön kaksivaiheinen malli, jolla lisätään osakkeita koskevien merkittävien nettomääräisten lyhyiden positioiden avoimuutta asianmukaisesti. Kun positio ylittää matalamman kynnysarvon, siitä olisi annettava ei-julkinen ilmoitus kyseisille sääntelyviranomaisille, jotta nämä voivat valvoa ja tarvittaessa tutkia lyhyeksi myyntiä, josta saattaa aiheutua järjestelmäriskejä tai johon saattaa liittyä markkinoiden väärinkäyttöä; kun positio ylittää korkeamman kynnysarvon, se olisi julkistettava markkinoille, jotta muut markkinatoimijat saavat hyödyllistä tietoa osakkeita koskevista yksittäisistä merkittävistä lyhyistä positioista. (7) Tietojen antaminen sääntelyviranomaisille valtion joukkolainoja koskevista merkittävistä nettomääräisistä lyhyistä positioista mahdollistaisi sen, että sääntelyviranomaiset saavat tärkeää tietoa, joka auttaa niitä valvomaan, aiheutuuko kyseisistä positioista käytännössä järjestelmäriskejä tai käytetäänkö niitä tarkoituksiin, joihin liittyy markkinoiden väärinkäyttöä. Sen vuoksi olisi säädettävä sellaisten merkittävien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoittamisesta sääntelyviranomaisille, jotka koskevat unionissa julkisen kaupankäynnin kohteeksi otettuja valtion joukkolainoja. Kyseisen vaatimuksen olisi katettava vain positioita koskevien ei-julkisten ilmoitusten antaminen sääntelyviranomaisille, sillä kyseisiä rahoitusvälineitä koskevien tietojen julkistaminen markkinoille voisi vaikuttaa haitallisesti joukkolainamarkkinoihin, joiden likviditeetti on jo heikentynyt. Vaatimuksen olisi katettava ilmoituksen antaminen luottoriskinvaihtosopimusten käytön kautta syntyvistä merkittävistä vastuista valtiollisille liikkeeseenlaskijoille. (8) Valtion joukkolainoja koskevia ilmoitusvaatimuksia olisi sovellettava joukkolainoihin, joiden liikkeeseenlaskija on unioni tai jäsenvaltiot, mukaan lukien sellaiset ministeriöt, osastot, keskuspankit, virastot tai muut hallintoelimet, jotka laskevat joukkolainoja liikkeeseen jäsenvaltion puolesta, lukuun ottamatta kuitenkaan alueellisia tai puolijulkisia elimiä, jotka laskevat liikkeeseen joukkolainoja. (9) Sen varmistamiseksi, että avoimuuden lisäämistä koskeva vaatimus on kattava ja tehokas, on tärkeää, että se kattaa paitsi sellaiset lyhyet positiot, jotka syntyvät osakkeilla tai valtion joukkolainoilla käytävästä julkisesta kaupankäynnistä kauppapaikoissa, myös sellaiset lyhyet positiot, jotka syntyvät kauppapaikkojen ulkopuolella käytävästä kaupankäynnistä, ja sellaiset nettomääräiset lyhyet positiot, jotka syntyvät johdannaisten käytön tuloksena. (10) Jotta avoimuuden lisäämistä koskevasta järjestelmästä olisi hyötyä sääntelyviranomaisille ja markkinoille, siinä olisi mahdollistettava aukottomien ja totuudenmukaisten tietojen saanti luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön positioista. Sääntelyviranomaiselle tai markkinoille annetuissa tiedoissa olisi erityisesti otettava huomioon sekä lyhyet että pitkät positiot, jotta niistä saataisiin arvokasta tietoa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön nettomääräisistä lyhyistä positioista, jotka koskevat osakkeita, valtion joukkolainoja ja luottoriskinvaihtosopimuksia. (11) Lyhyen position tai pitkän position laskennassa olisi otettava huomioon taloudellinen etu, jonka luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö saa missä tahansa muodossa yrityksen liikkeeseenlasketusta osakepääomasta tai jäsenvaltion tai unionin liikkeeseenlasketuista valtion joukkolainoista. Laskennassa olisi otettava huomioon erityisesti taloudellinen etu, joka on saatu suoraan tai välillisesti sellaisten johdannaisten (kuten optioiden, futuurien, hinnanerosopimusten ja nk. spread bet -sopimusten) käytöstä, jotka koskevat osakkeita tai valtion joukkolainoja. Valtion joukkolainoja koskevien positioiden tapauksessa laskennassa olisi otettava huomioon myös valtion joukkolainoihin liittyvät luottoriskinvaihtosopimukset. (12) Osakkeita koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden julkistamista edellyttävän avoimuusjärjestelmän lisäksi olisi otettava käyttöön vaatimus sellaisten myyntitoimeksiantojen merkitsemisestä, jotka toteutetaan kauppapaikoissa lyhyinä toimeksiantoina, jotta osakkeiden lyhyeksimyyntitoimeksiantojen määristä kauppapaikoissa saataisiin lisätietoa. Kauppapaikan olisi kerättävä tietoja lyhyistä toimeksiannoista ja julkaistava ne tiivistetyssä muodossa vähintään kerran päivässä auttaakseen myös toimivaltaisia viranomaisia ja markkinatoimijoita seuraamaan lyhyeksimyyntitoimeksiantojen määriä. (13) Luottoriskinvaihtosopimusten ostaminen ilman pitkää positiota, joka koskee kohde-etuutena toimivia valtion joukkolainoja, voi olla taloudelliselta kannalta tarkasteltuna verrattavissa sellaisen lyhyen position ottamiseen, joka koskee kohde-etuutena toimivaa vieraan pääoman ehtoista rahoitusvälinettä. Laskettaessa nettomääräistä lyhyttä positiota, joka koskee valtion joukkolainaa, huomioon olisi sen vuoksi otettava luottoriskinvaihtosopimukset, jotka koskevat valtion joukkolainan liikkeeseenlaskijan obligaatiota. Luottoriskivaihtosopimusta koskeva positio olisi otettava huomioon sekä sen määrittämiseksi, onko luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä valtion joukkolainaa koskeva merkittävä nettomääräinen lyhyt positio, josta on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle, tai luottoriskinvaihtosopimusta koskeva merkittävä kattamaton positio, joka liittyy valtion joukkolainaan, jolloin positiosta on myös ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle. (14) Positioiden jatkuvan valvonnan mahdollistamiseksi avoimuuden lisäämistä koskevien velvoitteiden olisi katettava ilmoituksen tai tietojen antaminen myös silloin, kun nettomääräiseen lyhyeen positioon tehtävä muutos aiheuttaa tiettyjen kynnysarvojen alittumisen tai ylittymisen. (15) Jotta avoimuuden lisäämistä koskevat velvoitteet olisivat tehokkaita, niitä on tärkeää soveltaa riippumatta siitä, missä luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö sijaitsee, eli myös silloin, kun luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö sijaitsee unionin ulkopuolella, jos kyseisellä luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on merkittävä nettomääräinen lyhyt positio, joka koskee yritystä, jonka osakkeet on otettu julkisen kaupankäynnin kohteeksi unionin alueella sijaitsevassa kauppapaikassa, tai nettomääräinen lyhyt positio, joka koskee jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskemaa valtion joukkolainaa. (16) Osakkeiden ja valtion joukkolainojen kattamattoman lyhyeksi myynnin katsotaan toisinaan kasvattavan rahoitusvälineiden toimituksen epäonnistumisen riskiä ja lisääntyneen volatiliteetin riskiä. Kyseisenkaltaisten riskien hillitsemiseksi kattamattomalle lyhyeksi myynnille on aiheellista asettaa rajoituksia, jotka ovat oikeassa suhteessa tavoitteisiinsa. Yksityiskohtaisissa rajoituksissa olisi otettava huomioon erilaiset järjestelyt, joita käytetään nykyisin katetussa lyhyeksi myynnissä. On myös aiheellista asettaa kauppapaikkoja koskevia vaatimuksia, jotka liittyvät kyseisiä rahoitusvälineiden toimituksen epäonnistumisen yhteydessä noudatettaviin ostomenettelyihin ( buy-in- menettelyihin) ja toimituksen epäonnistumisesta määrättäviin sakkoihin. Ostomenettelyjä ja myöhässä tapahtuvaa suoritusta koskevissa vaatimuksissa olisi vahvistettava toimittamista koskevaan kurinalaisuuteen liittyvät perusstandardit. (17) Toimenpiteillä, jotka liittyvät valtion joukkolainoihin ja valtion joukkolainoja koskeviin luottoriskinvaihtosopimuksiin ja joihin kuuluvat muun muassa avoimuuden lisääminen ja kattamatonta lyhyeksi myyntiä koskevat rajoitukset, olisi asetettava vaatimuksia, jotka ovat oikeassa suhteessa tavoitteisiinsa ja joilla voidaan samaan aikaan välttää joukkolainamarkkinoiden ja niihin liittyvien takaisinostosopimusten markkinoiden (repomarkkinoiden) likviditeettiin kohdistuvat haitalliset vaikutukset. (18) Osakkeita otetaan yhä useammin julkisen kaupankäynnin kohteeksi eri kauppapaikoissa unionissa ja unionin ulkopuolella. Monien suurten unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden yritysten osakkeita on otettu julkisen kaupankäynnin kohteeksi myös unionin alueella sijaitsevassa kauppapaikassa. Arvopapereille on aiheellista myöntää tehokkuussyistä poikkeus tietyistä ilmoitus- ja julkistamisvaatimuksista, jos kyseisen välineen pääasiallinen kauppapaikka on unionin ulkopuolella. (19) Markkinatakaustoiminta on keskeisessä asemassa unionin alueella sijaitsevien markkinoiden likviditeetin parantamisessa, ja markkinatakaajat tarvitsevat lyhyitä positioita hoitaakseen kyseisen tehtävän. Vaatimusten asettaminen kyseisenkaltaiselle toiminnalle voisi heikentää olennaisesti markkinatakaajien kykyä parantaa likviditeettiä, ja se voisi haitata merkittävästi unionin markkinoiden tehokasta toimintaa. Markkinatakaajat eivät myöskään todennäköisesti ota merkittäviä lyhyitä positioita, lukuun ottamatta erittäin lyhyiden jaksojen ajaksi otettavia positioita. Kyseisenkaltaiseen toimintaan osallistuville luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille on sen vuoksi aiheellista myöntää poikkeus sellaisten vaatimusten noudattamisesta, jotka saattavat heikentää niiden kykyä hoitaa kyseinen tehtävä ja vaikuttaa sen vuoksi haitallisesti unionin markkinoihin. Kolmansien maiden vastaavien yhteisöjen selvittämiseksi on tarpeen ottaa käyttöön kolmansien maiden markkinoiden vastaavuuden arviointia koskeva menettely. Poikkeusta olisi sovellettava erityyppiseen markkinatakaustoimintaan, mutta sitä ei pitäisi myöntää omaan lukuun tehtävälle kaupankäynnille. Tietyille ensimarkkinoilla suoritettaville operaatioille, kuten valtion joukkolainoihin ja vakauttamisjärjestelmiin liittyville operaatioille, on myös aiheellista myöntää poikkeus, sillä kyse on tärkeistä toiminnoista, jotka edistävät markkinoiden tehokasta toimintaa. Poikkeuksien käytöstä olisi ilmoitettava toimivaltaisille viranomaisille, joilla olisi oltava valtuudet kieltää luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä käyttämästä poikkeusta, jos ne eivät täytä poikkeukseen sisältyviä perusteita. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi myös oltava mahdollisuus pyytää luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä tietoja, joiden perusteella voidaan valvoa, kuinka kyseisen henkilö käyttää poikkeusta. (20) Kun ilmenee epäsuotuisia kehitysnäkymiä, joiden vuoksi rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen jäsenvaltiossa tai unionissa kohdistuu vakava uhka, toimivaltaisilla viranomaisilla olisi oltava toimintavaltuudet edellyttää avoimuuden lisäämistä tai asettaa tilapäisiä rajoituksia lyhyeksi myynnille, luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyville transaktioille tai muille transaktioille ehkäistäkseen rahoitusvälineen hinnan epätavanomaisen alenemisen. Kyseisenkaltaiset toimenpiteet voivat olla tarpeen, koska epäsuotuisat tapahtumat tai kehitysnäkymät voivat olla hyvin monenlaisia, sillä niitä eivät ole ainoastaan rahoitukseen tai talouteen liittyvät tapahtumat vaan esimerkiksi myös luonnonkatastrofit tai terroriteot. Lisäksi toimenpiteitä edellyttävät epäsuotuisat tapahtumat tai kehitysnäkymät voivat toisinaan ilmetä ainoastaan yhdessä jäsenvaltiossa, jolloin niiden vaikutukset eivät ulotu rajojen yli. Valtuuksien olisi oltava riittävän joustavat, jotta niiden turvin voidaan toimia erilaisissa poikkeuksellisissa tilanteissa. (21) Vaikka toimivaltaisilla viranomaisilla on yleensä parhaat edellytykset valvoa markkinaolosuhteita ja reagoida ensimmäisenä epäsuotuisaan tapahtumaan tai kehitykseen tekemällä päätöksen siitä, kohdistuuko rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen vakava uhka ja edellyttääkö tilanteen korjaaminen toimenpiteitä, valtuudet ja niiden käyttöön liittyvät edellytykset ja menettelyt olisi yhdenmukaistettava mahdollisimman laajasti. (22) Jos rahoitusvälineen hinta alenee merkittävästi jossakin kauppapaikassa, toimivaltaisella viranomaisella olisi oltava myös mahdollisuus rajoittaa tilapäisesti rahoitusvälineen lyhyeksi myyntiä kyseisessä kauppapaikassa voidakseen tarvittaessa puuttua tilanteeseen nopeasti ja 24 tunnin pituisen jakson ajan kyseisen välineen hinnan epätavanomaisen alenemisen ehkäisemiseksi. (23) Jos epäsuotuisa tapahtuma tai kehitys ulottuu yhtä jäsenvaltiota laajemmalle alueelle tai sillä on muita rajojen yli ulottuvia vaikutuksia, on olennaista, että toimivaltaiset viranomaiset ovat läheisessä neuvonpidossa ja tekevät tiivistä yhteistyötä. EAMV:llä olisi oltava tällaisessa tilanteessa keskeinen koordinointitehtävä, ja sen olisi pyrittävä varmistamaan, että toimivaltaisten viranomaisten toimet ovat yhtenäisiä. Se, että EAMV:n kokoonpanoon kuuluu toimivaltaisten viranomaisten edustajia, auttaa sitä hoitamaan kyseistä tehtävää. (24) Toimivaltaisten viranomaisten toteuttamien toimenpiteiden koordinoinnin lisäksi EAMV:n olisi varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat toimenpiteitä vain silloin, kun se on välttämätöntä ja oikeassa suhteessa toimenpiteiden tavoitteisiin. EAMV:llä olisi oltava valtuudet antaa toimivaltaisille viranomaisille lausuntoja toimintavaltuuksien käytöstä. (25) Vaikka toimivaltaisilla viranomaisilla on usein parhaat edellytykset valvoa epäsuotuisaa tapahtumaa tai kehitystä ja reagoida siihen nopeasti, EAMV:llä olisi oltava valtuudet toteuttaa myös itse toimenpiteitä, jos lyhyeksi myynti ja muu siihen liittyvä toiminta uhkaa finanssimarkkinoiden moitteetonta toimintaa ja eheyttä tai koko rahoitusjärjestelmän taikka sen osan vakautta unionissa, jos kyseisen toiminnan vaikutukset ulottuvat rajojen yli tai jos toimivaltaiset viranomaiset eivät ole toteuttaneet riittäviä toimenpiteitä uhan poistamiseksi. EAMV:n olisi kuultava mahdollisuuksien mukaan Euroopan järjestelmäriskikomiteaa ja muita asianomaisia viranomaisia, kun toimenpiteen vaikutukset saattava ulottua finanssimarkkinoiden ulkopuolelle, kuten fyysisten positioiden suojaukseen käytettävien hyödykejohdannaisten tapauksessa. (26) Lyhyeksi myynnin ja muun siihen liittyvän toiminnan rajoittamista koskevat valtuudet, jotka EAMV:llä on tämän asetuksen nojalla poikkeuksellisissa tilanteissa, on suunniteltu siten, että ne ovat linjassa asetuksen (EU) N:o …/… [EAMV] 6 a artiklan 5 kohdan mukaisten valtuuksien kanssa. Valtuudet, jotka EAMV:llä on poikkeuksellisissa tilanteissa, eivät saisi vaikuttaa valtuuksiin, jotka sillä on kriisitilanteissa asetuksen (EU) N:o .../... [EAMV-asetus] 10 artiklan nojalla. EAMV:n olisi erityisesti voitava tehdä kyseisen asetuksen 10 artiklan nojalla yksittäisiä päätöksiä, joissa toimivaltaisten viranomaisten edellytetään toteuttavan toimenpiteitä, tai tehdä finanssimarkkinoiden toimijoille osoitettuja yksittäisiä päätöksiä. (27) Toimivaltaisten viranomaisten ja EAMV:n toimintavaltuuksien, jotka koskevat lyhyeksi myynnin, luottoriskinvaihtosopimusten ja muiden transaktioiden rajoittamista, olisi oltava luonteeltaan ainoastaan tilapäisiä, ja niitä olisi käytettävä vain sen pituisen jakson ajan ja vain siinä laajuudessa kuin on tarpeen tietyn uhan poistamiseksi. (28) Koska luottoriskinvaihtosopimusten käyttöön liittyy erityisiä riskejä, kyseiset transaktiot edellyttävät toimivaltaisten viranomaisten tiivistä valvontaa. Toimivaltaisilla viranomaisilla olisi erityisesti oltava poikkeustapauksissa valtuudet vaatia kyseisenkaltaisia transaktioita tekeviltä luonnollisilta henkilöiltä ja oikeushenkilöiltä tietoja transaktion tarkoituksesta. (29) EAMV:lle olisi annettava yleiset valtuudet toteuttaa lyhyeksi myyntiin tai luottoriskinvaihtosopimusten käyttöön liittyvää kysymystä tai käytäntöä koskeva tutkimus, jotta se voisi arvioida, aiheuttaako kyseinen kysymys tai käytäntö potentiaalisen uhan rahoitusvakaudelle tai markkinoiden luottamukselle. EAMV:n olisi julkaistava tutkimustuloksia esittelevä raportti, kun se toteuttaa kyseisenkaltaisen tutkimuksen. (30) Koska joitakin toimenpiteitä saatetaan soveltaa luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin ja toimiin unionin ulkopuolella, toimivaltaisten viranomaisten ja kolmansien maiden viranomaisten on tietyissä tilanteissa tarpeen tehdä yhteistyötä. Toimivaltaisten viranomaisten olisi sen vuoksi tehtävä sopimuksia kolmansien maiden viranomaisten kanssa. EAMV:n olisi koordinoitava kyseisenkaltaisten yhteistyösopimusten edistymistä ja kolmansilta mailta saatujen tietojen vaihtoa toimivaltaisten viranomaisten välillä. (31) Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, muun muassa perussopimuksen 16 artiklassa ja perusoikeuskirjan 8 artiklassa tunnustettua oikeutta henkilötietojen suojaan. Merkittävien nettomääräisten lyhyiden positioiden avoimuus, mukaan lukien asetuksessa säädetty tietojen julkistaminen, on tarpeen erityisesti finanssimarkkinoiden vakauteen ja sijoittajansuojaan liittyvistä syistä. Tällainen avoimuus antaa sääntelyviranomaisille valmiudet valvoa lyhyeksi myynnin käyttöä markkinoiden väärinkäyttöön tähtäävien strategioiden yhteydessä ja niiden vaikutuksia markkinoiden toimintaan. Avoimuuden avulla saatetaan lisäksi välttää tietojen epätasainen jakautuminen ja varmistua siitä, että kaikki markkinatoimijat saavat riittävästi tietoa siitä, missä määrin lyhyeksi myynti vaikuttaa hintoihin. Toimivaltaisten viranomaisten välisen tietojen vaihdon tai toimittamisen olisi tapahduttava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY[16] säädettyjen, henkilötietojen toimittamista koskevien sääntöjen mukaisesti. EAMV:n harjoittaman tietojen vaihdon tai toimittamisen olisi tapahduttava yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001[17] säädettyjen, henkilötietojen toimittamista koskevien sääntöjen mukaisesti, ja kyseistä asetusta olisi sovellettava kokonaisuudessaan tämän asetuksen soveltamiseksi tapahtuvaan henkilötietojen käsittelyyn. (32) Jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän asetuksen säännösten rikkomiseen, ja varmistettava, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. (33) Tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi tarvittavista toimenpiteistä olisi päätettävä menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EY[18] mukaisesti. (34) Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä perussopimuksen 290 artiklan mukaisesti. Delegoituja säädöksiä olisi hyväksyttävä erityisesti lyhyiden positioiden laskentaa koskevista yksityiskohdista, kun luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on luottoriskinvaihtosopimusta koskeva kattamaton positio, ilmoittamista tai tietojen julkistamista koskevista kynnysarvoista sekä niiden perusteiden ja tekijöiden täsmentämisestä, joita käytetään sen määrittämiseen, kohdistuuko rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen jäsenvaltiossa tai unionissa vakava uhka epäsuotuisan tapahtuman tai kehityksen vuoksi. (35) Komission olisi annettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus, jossa arvioidaan säädettyjen ilmoittamista ja tietojen julkistamista koskevien kynnysarvojen tarkoituksenmukaisuutta, nettomääräisten lyhyiden positioiden avoimuuteen liittyvien rajoitusten ja vaatimusten toimivuutta sekä sitä, onko lyhyeksi myynnille tai luottoriskinvaihtosopimuksille aiheellista vahvistaa muita rajoituksia tai ehtoja. (36) Vaikka kansallisilla toimivaltaisilla viranomaisilla on paremmat edellytykset valvoa markkinoiden kehitysnäkymiä ja parempi tietämys niistä, lyhyeksi myyntiin ja luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvien ongelmien kokonaisvaikutuksia voidaan havainnoida kokonaisvaltaisesti vain unionin tasolla. Sen vuoksi tämän asetuksen tavoitteet saavutetaan paremmin unionin tasolla; unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi. (37) Koska eräät jäsenvaltiot ovat jo ottaneet käyttöön lyhyeksi myyntiä koskevia rajoituksia ja tässä ehdotuksessa säädetään delegoiduista säädöksistä ja velvoittavista teknisistä standardeista, jotka olisi hyväksyttävät ennen kuin käyttöön otettavaa kehystä voidaan soveltaa hyödyllisellä tavalla, tämän ehdotuksen voimaantulon määräajan olisi oltava riittävän pitkä, OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN: I LUKU YLEISET SÄÄNNÖKSET 1 artikla Soveltamisala Tätä asetusta sovelletaan seuraaviin rahoitusvälineisiin: (1) rahoitusvälineet, jotka otetaan julkisen kaupankäynnin kohteeksi unionissa sijaitsevassa kauppapaikassa, mukaan lukien silloin, kun kyseisillä välineillä käydään kauppaa kauppapaikan ulkopuolella; (2) Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY[19] liitteessä I olevan C osan 4–10 kohdan mukaiset johdannaiset, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettua rahoitusvälinettä tai jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitetun rahoitusvälineen liikkeeseenlaskijaa, mukaan lukien silloin, kun kyseisillä johdannaisilla käydään kauppaa kauppapaikan ulkopuolella; (3) jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskemat velkasitoumukset ja direktiivin 2004/39/EY liitteessä I olevan C osan 4–10 kohdan mukaiset johdannaiset, jotka koskevat kyseisenkaltaista jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskemaa velkasitoumusta taikka jäsenvaltion tai unionin alueella julkisen kaupankäynnin kohteeksi otettua obligaatiota. 2 artikla Määritelmät 1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan a) ’päämarkkinatakaajalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on allekirjoittanut valtion joukkolainan liikkeeseenlaskijan kanssa sopimuksen, jonka nojalla kyseinen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö sitoutuu toimimaan päämiehenä ensi- ja jälkimarkkinoilla toteutettavissa operaatioissa, jotka liittyvät kyseisen liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemiin joukkolainoihin; b) ’keskusvastapuolella’ yhteisöä, joka on oikeudellisesti sellaisten sopimusten vastapuolten välissä, joilla käydään kauppaa yhdellä tai useammalla finanssimarkkinalla, joka toimii jokaiseen myyjään nähden ostajana ja jokaiseen ostajaan nähden myyjänä ja joka on vastuussa selvitysjärjestelmän toiminnasta; c) ’luottoriskinvaihtosopimuksella’ johdannaissopimusta, jossa sopimuspuoli maksaa toiselle sopimuspuolelle vastikkeen korvauksesta tai maksusta, jonka tämä maksaa riskikohteesta aiheutuvan luottotappion tai riskikohteeseen liittyvän maksuvelvollisuuden laukaisevan tapahtuman tapauksessa, tai mitä tahansa muuta johdannaissopimusta, joka vaikuttaa taloudellisesti samalla tavalla; d) ’rahoitusvälineellä’ mitä tahansa direktiivin 2004/39/EY liitteessä I olevassa C osassa luetelluista välineistä; e) ’kotijäsenvaltiolla’ säänneltyjen markkinoiden, monenkeskistä kaupankäyntijärjestelmää ylläpitävän sijoituspalveluyrityksen tai minkä tahansa muun sijoituspalveluyrityksen tapauksessa direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 20 alakohdassa tarkoitettua kyseisten säänneltyjen markkinoiden tai kyseisen sijoituspalveluyrityksen kotijäsenvaltiota; f) ’sijoituspalveluyrityksellä’ direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 1 alakohdassa tarkoitettua sijoituspalveluyritystä; g) ’valtion joukkolainalla’ velkasitoumusta, jonka on laskenut liikkeeseen unioni tai jäsenvaltio, mukaan lukien kyseisen jäsenvaltion ministeriöt, osastot, keskuspankki, virastot tai muut hallintoelimet; h) ’liikkeeseen lasketulla osakepääomalla’ yrityksen tapauksessa kaikkia kyseisen yrityksen liikkeeseen laskemia kantaosakkeita tai mitä tahansa etuoikeutettuja osakkeita lukuun ottamatta vaihtovelkakirjalainoja; i) ’liikkeeseen lasketuilla valtion joukkolainoilla’ i) jäsenvaltion tapauksessa jäsenvaltion tai minkä tahansa kyseisen jäsenvaltion ministeriön, osaston, keskuspankin, viraston tai muun hallintoelimen liikkeeseen laskemien lunastamattomien valtion joukkolainojen kokonaisarvoa; ii) unionin tapauksessa unionin liikkeeseen laskemien lunastamattomien valtion joukkolainojen kokonaisarvoa; j) ’paikallisella yrityksellä’ direktiivin 2004/39/EY 2 artiklan 1 kohdan l alakohdassa tarkoitettua yritystä, joka käy kauppaa näiden markkinoiden muiden markkinatoimijoiden lukuun tai asettaa hinnat näille markkinatoimijoille; k) ’markkinatakaustoiminnalla’ 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua toimintaa; l) ’monenkeskisellä kaupankäyntijärjestelmällä’ direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 15 alakohdassa tarkoitettua monenkeskistä järjestelmää; m) ’pääasiallisella kauppapaikalla’ osakkeen osalta paikkaa, jossa kyseisellä osakkeella käytävän kaupan vaihto on suurin; n) ’säännellyllä markkinalla’ direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitettua monenkeskistä järjestelmää; o) ’asianomaisella toimivaltaisella viranomaisella’ i) jäsenvaltion joukkolainan tapauksessa tai sellaisen luottoriskinvaihtosopimuksen tapauksessa, joka koskee jäsenvaltion obligaatiota, kyseisen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista; ii) unionin liikkeeseen laskemien valtion joukkolainojen tapauksessa tai sellaisen luottoriskinvaihtosopimuksen tapauksessa, joka koskee unionin obligaatiota, sen oikeudenkäyttöalueen toimivaltaista viranomaista, jossa Euroopan rahoitusvakausväline sijaitsee; iii) muun kuin i tai ii alakohdassa tarkoitetun rahoitusvälineen tapauksessa komission asetuksen (EY) N:o 1287/2006 2 artiklan 7 kohdan määritelmän mukaista kyseisen rahoitusvälineen tapauksessa toimivaltaista viranomaista, joka määritetään kyseisen asetuksen III luvun mukaisesti; iv) i, ii tai iii alakohdan soveltamisalan ulkopuolelle jäävän rahoitusvälineen tapauksessa sen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista, jossa rahoitusväline otettiin ensimmäistä kertaa julkisen kaupankäynnin kohteeksi kauppapaikassa; p) ’lyhyeksi myynnillä’ osakkeen tai joukkolainan tapauksessa sellaisen osakkeen tai joukkolainan myyntiä, jota myyjä ei omista tehdessään sopimuksen sen myynnistä, mukaan lukien myynti, jossa myyntiä koskevan sopimuksen tekemisen aikaan myyjä on lainannut osakkeen tai joukkolainan tai sopinut sen lainaamisesta, jotta se olisi saatavilla toimitusajankohtana; q) ’kaupankäyntipäivällä’ asetuksen (EY) N:o 1287/2006 4 artiklassa tarkoitettua kaupankäyntipäivää; r) ’kauppapaikalla’ säänneltyä markkinaa tai monenkeskistä kaupankäyntijärjestelmää unionissa; s) ’vaihdolla’ osakkeen tapauksessa asetuksen (EY) N:o 1287/2006 2 artiklan 9 kohdan määritelmän mukaista vaihtoa. 2. Komissio voi hyväksyä 36 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja 37 ja 38 artiklan mukaisin edellytyksin toimenpiteitä, joita käytetään vahvistettaessa 1 kohdan mukaisia määritelmiä ja erityisesti sitä, milloin luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön katsotaan omistavan rahoitusvälineen sovellettaessa 1 kohdan p alakohdassa olevaa lyhyeksi myynnin määritelmää. 3 artikla Lyhyet ja pitkät positiot 1. Tätä asetusta sovellettaessa positio, joka perustuu jompaankumpaan seuraavista, katsotaan lyhyeksi positioksi, joka koskee yrityksen liikkeeseen laskettua osakepääomaa tai jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskettua valtion joukkolainaa: a) yrityksen liikkeeseen laskeman osakkeen taikka jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskeman velkasitoumuksen lyhyeksi myynti; b) luonnollisen henkilö tai oikeushenkilön toteuttama transaktio, josta syntyy tai joka koskee muuta kuin a alakohdassa tarkoitettua rahoitusvälinettä, ja transaktion vaikutus tai yksi sen vaikutuksista on se, että se tuottaa taloudellista etua luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle siinä tapauksessa, että osakkeen tai velkasitoumuksen hinta tai arvo alenee. 2. Tätä asetusta sovellettaessa positio, joka perustuu jompaankumpaan seuraavista, katsotaan pitkäksi positioksi, joka koskee yrityksen liikkeeseen laskettua osakepääomaa tai jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskettu valtion joukkolainaa: a) yrityksen liikkeeseen laskeman osakkeen taikka jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskeman velkasitoumuksen hallussapito; b) luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön toteuttama transaktio, josta syntyy tai joka koskee muuta kuin a alakohdassa tarkoitettua rahoitusvälinettä, ja transaktion vaikutus tai yksi sen vaikutuksista on se, että se tuottaa taloudellista etua luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle siinä tapauksessa, että osakkeen tai velkasitoumuksen hinta tai arvo kohoaa. 3. Sovellettaessa 1 ja 2 kohtaa sellaisen lyhyen position ja pitkän position laskennassa, joka koskee valtion joukkolainaa, on otettava huomioon mahdolliset luottoriskinvaihtosopimukset, jotka koskevat obligaatiota tai jäsenvaltioon tai unioniin liittyvää maksuvelvollisuuden laukaisevaa tapahtumaa. 4. Tätä asetusta sovellettaessa positio, joka jää jäljelle sen jälkeen, kun mahdollinen pitkä positio, joka luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on yrityksen liikkeeseen lasketussa osakepääomassa, on vähennetty mahdollisesta lyhyestä positiota, joka luonnollisella tai oikeushenkilöllä on kyseisessä pääomassa, katsotaan nettomääräiseksi lyhyeksi positioksi, joka koskee kyseisen yrityksen liikkeeseen laskettua osakepääomaa. 5. Tätä asetusta sovellettaessa positio, joka jää jäljelle sen jälkeen, kun mahdollinen pitkä positio, joka luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen lasketuissa valtion joukkolainoissa, on vähennetty mahdollisesta lyhyestä positiota, joka luonnollisella tai oikeushenkilöllä on kyseisissä joukkolainoissa, katsotaan nettomääräiseksi lyhyeksi positioksi, joka koskee jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskettuja valtion joukkolainoja. 6. Edellä 1–5 kohdassa tarkoitettu laskenta on valtion joukkolainojen tapauksessa suoritettava kunkin yksittäisen jäsenvaltion osalta tai unionin osalta, vaikka jäsenvaltiossa tai unionissa sijaitsevat erilliset yhteisöt laskisivat liikkeeseen valtion joukkolainoja jäsenvaltion tai unionin lukuun. 7. Komissio hyväksyy 36 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja 37 ja 38 artiklan mukaisin edellytyksin toimenpiteet, joita käytetään seuraavien seikkojen määrityksessä: a) tapaukset, joissa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön katsotaan pitävän hallussaan 2 kohdassa tarkoitettua osaketta tai velkasitoumusta ; b) tapaukset, joissa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on 4 ja 5 kohdassa tarkoitettu nettomääräinen lyhyt positio, ja position laskentamenetelmä; c) 3, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen positioiden laskentamenetelmä, kun konsernin eri yksiköillä on pitkiä tai lyhyitä positioita tai kun on kyse erillisiin rahastoihin liittyvästä rahastonhoitotoiminnasta. 4 artikla Luottoriskinvaihtosopimusta koskeva kattamaton positio 1. Tätä asetusta sovellettaessa luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä katsotaan olevan sellaista luottoriskinvaihtosopimusta koskeva kattamaton positio, joka liittyy jäsenvaltion tai unionin obligaatioon, siltä osin kuin luottoriskinvaihtosopimuksen tarkoituksena ei ole suojautuminen liikkeeseenlaskijan luottoriskiltä, jos luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on kyseisen liikkeeseenlaskijan joukkovelkakirjaa koskeva pitkä positio tai mahdollinen pitkä positio, joka liittyy liikkeeseenlaskijan joukkolainaan, jonka hinta näyttää olevan vahvasti yhteydessä jäsenvaltion tai unionin obligaation hintaan. Luottoriskinvaihtosopimuksen osapuolella, jolla on velvollisuus suorittaa maksu tai maksaa korvaus rikiskohteesta aiheutuvan luottotappion tapauksessa tai riskikohteeseen liittyvän maksuvelvollisuuden laukaisevan tapahtuman tapauksessa, ei kyseisen obligaation vuoksi ole tässä kohdassa tarkoitettua kattamatonta positiota. 2. Komissio hyväksyy 36 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja 37 ja 38 artiklan mukaisin edellytyksin toimenpiteet, joita käytetään seuraavien seikkojen määrityksessä: a) tapaukset, joissa luottoriskinvaihtosopimukseen liittyvä transaktio katsotaan 1 kohdassa tarkoitetuksi suojautumiseksi luottoriskiltä, ja menetelmä, jota käytetään kyseisessä kohdassa tarkoitetun luottoriskinvaihtosopimuksessa olevan kattamattoman position laskennassa; b) 1 kohdassa tarkoitettujen positioiden laskentamenetelmä, kun konsernin eri yksiköillä on pitkiä tai lyhyitä positioita tai kun on kyse erillisiin rahastoihin liittyvästä rahastonhoitotoiminnasta. II LUKULYHYIDEN NETTOPOSITIOIDEN AVOIMUUS 5 artikla Osakkeita koskevien merkittävien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoittaminen toimivaltaisille viranomaisille 1. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, jolla on sellaisen yrityksen liikkeeseen laskettua osakepääomaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio, jonka osakkeita on otettu julkisen kaupankäynnin kohteeksi kauppapaikassa, on ilmoitettava asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille aina, kun positio saavuttaa tai alittaa sen kannalta merkityksellisen 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituskynnysarvon. 2. Asian kannalta merkityksellinen ilmoituskynnysarvo on prosentuaalinen osuus, joka on 0,2 prosenttia kyseisen yrityksen liikkeeseen lasketun osakepääoman arvosta, ja ilmoitus on annettava kyseisen kynnysarvon ylittymisen jälkeen 0,1 prosentin välein. 3. Komissio voi muuttaa 36 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja 37 ja 38 mukaisin edellytyksin 2 kohdassa mainittuja kynnysarvoja finanssimarkkinoiden kehitysnäkymien perusteella. 6 artikla Lyhyiden toimeksiantojen merkitseminen kauppapaikassa Kauppapaikan, joka on ottanut osakkeita julkisen kaupankäynnin kohteeksi, on otettava käyttöön menettelyt, joilla varmistetaan, että luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka toteuttavat toimeksiantoja kyseisessä kauppapaikassa, merkitsevät toimeksiannot lyhyiksi toimeksiannoiksi, jos myyjä myy osakkeen lyhyeksi. Kauppapaikan on julkaistava vähintään kerran päivässä kooste niiden toimeksiantojen määristä, jotka on merkitty lyhyiksi toimeksiannoiksi. 7 artikla Osakkeita koskevien merkittävien nettomääräisten lyhyiden positioiden julkistaminen 1. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, jolla on sellaisen yrityksen liikkeeseen laskettua osakepääomaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio, jonka osakkeita on otettu julkisen kaupankäynnin kohteeksi kauppapaikassa, on julkaistava yksityiskohtaiset tiedot positiosta aina, kun positio saavuttaa tai alittaa sen kannalta merkityksellisen 2 kohdassa tarkoitetun julkistamiskynnysarvon. 2. Asian kannalta merkityksellinen julkistamiskynnysarvo on prosentuaalinen osuus, joka on 0,5 prosenttia kyseisen yrityksen liikkeeseen lasketun osakepääoman arvosta, ja ilmoitus on annettava kyseisen kynnysarvon ylittymisen jälkeen 0,1 prosentin välein. 3. Komissio voi muuttaa 36 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja 37 ja 38 mukaisin edellytyksin 2 kohdassa mainittuja kynnysarvoja finanssimarkkinoiden kehitysnäkymien perusteella. 8 artikla Valtion joukkolainoja ja luottoriskinvaihtosopimuksia koskevien merkittävien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoittaminen toimivaltaisille viranomaisille 1. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, jolla on mikä tahansa seuraavista positioista, on ilmoitettava asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle aina, kun kyseisenkaltainen positio saavuttaa tai alittaa kyseisen jäsenvaltion tai unionin kannalta merkityksellisen ilmoituskynnysarvon: a) nettomääräinen lyhyt positio, joka koskee jäsenvaltion tai unionin liikkeeseen laskettuja valtion joukkolainoja; b) kattamaton positio, joka koskee luottoriskinvaihtosopimusta, joka liittyy jäsenvaltion tai unionin obligaatioon. 2. Asian kannalta merkitykselliset kynnysarvot perustuvat alustavaan määrään, johon lisätään kutakin jäsenvaltiota ja unionia koskevat lisätasot, jotka määritetään toimenpiteissä, jotka komissio toteuttaa 3 kohdan mukaisesti. 3. Komissio määrittää 36 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja 37 ja 38 artiklan mukaisin edellytyksin 2 kohdassa tarkoitetut määrät ja lisätasot. Se ottaa huomioon kaikki seuraavat seikat: a) sen, että kynnysarvoja ei saa asettaa tasolle, joka merkitsisi ilmoitusten vaatimista arvoltaan minimaalisista positioista; b) kunkin jäsenvaltion ja unionin liikkeeseen laskettujen valtion joukkolainojen kokonaisarvo sekä niiden positioiden keskikoko, jotka markkinatoimijoilla on hallussaan kyseisessä jäsenvaltiossa tai unionissa julkisen kaupan käynnin kohteeksi otetuissa joukkolainoissa. 9 artikla Ilmoittamisessa ja tietojen antamisessa käytettävä menetelmä 1. Kaikissa 5, 7 tai 8 artiklan nojalla annettavissa ilmoituksissa tai tiedoissa on annettava yksityiskohtaiset tiedot sen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön henkilöllisyydestä, jolla on hallussaan kyseinen positio, kyseisen position koosta, liikkeeseenlaskijasta, jonka rahoitusvälinettä kyseinen positio koskee, ja päivämäärästä, jona kyseinen positio syntyi, jona siitä muutettiin tai jona sen hallussapito päättyi. 2. Nettomääräinen lyhyt positio lasketaan kello 0.00 sinä kaupankäyntipäivänä, jona luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on kyseinen positio. Ilmoitus tai tiedot on annettava seuraavana kaupankäyntipäivänä viimeistään kello 15.30. 3. Ilmoitusten antamisessa asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle on käytettävä asetuksen (EY) N:o 1287/2006 12 artiklan 1 kohdassa säädettyä järjestelmää. 4. Edellä 7 artiklassa tarkoitettujen tietojen julkistaminen on toteutettava siten, että varmistetaan, että tiedot ovat saatavilla nopeasti ja syrjimättömästi. Tiedot on asetettava Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY[20] 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun virallisesti nimetyn järjestelmän saataville osakkeiden liikkeeseenlaskijan kotijäsenvaltiossa. 5. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa täsmennetään tiedot, jotka on toimitettava 1 kohtaa sovellettaessa. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut sääntelystandardit hyväksytään asetuksen (EU) N:o …/… [EAMV-asetus] [7–7 d artiklan] mukaisesti. EAMV toimittaa kyseisten teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään [31 päivänä joulukuuta 2011]. 6. Sen varmistamiseksi, että 4 kohtaa sovelletaan yhtenäisin edellytyksin, komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä täytäntöönpanostandardeja, joissa täsmennetään tavat, joilla tietoja voidaan julkistaa. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut täytäntöönpanostandardit hyväksytään asetuksen (EU) N:o …/… [EAMV-asetus] [7 e artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava kyseisten teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset komissiolle viimeistään [ 31 päivänä joulukuuta 2011]. 10 artikla Soveltaminen unionin ulkopuolella Edellä 5, 7 ja 8 artiklassa tarkoitettuja ilmoitusten ja tietojen antamista koskevia vaatimuksia sovelletaan luonnollisiin henkilöihin tai oikeushenkilöihin riippumatta siitä, asuvatko kyseiset henkilöt unionissa vai sen ulkopuolella, tai ovatko kyseiset henkilöt sijoittautuneet unioniin vai sen ulkopuolelle. 11 artikla EAMV:lle annettavat tiedot 1. Toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava EAMV:lle neljännesvuosittain tiivistelmä sellaisista osakkeita tai valtion joukkolainoja koskevista nettomääräisistä lyhyistä positioista ja sellaisista luottoriskinvaihtosopimuksia koskevista kattamattomista positioista, joiden osalta se on asianomainen toimivaltainen viranomainen ja joista se saa 5–8 artiklassa tarkoitetut ilmoitukset. 2. Jotta EAMV voi hoitaa tämän asetuksen nojalla sille kuuluvat tehtävät, se voi pyytää milloin tahansa jäsenvaltion asianomaiselta toimivaltaiselta viranomaiselta lisätietoja osakkeita tai valtion joukkolainoja koskevista nettomääräisistä lyhyistä positioista tai luottoriskinvaihtosopimuksia koskevist akattamattomista positioista. Toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava pyydetyt tiedot EAMV:lle seitsemän kalenteripäivän kuluessa. III LUKUKATTAMATON LYHYEKSI MYYNTI 12 artikla Kattamatonta lyhyeksi myyntiä koskevat rajoitukset 1. Luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö voi myydä lyhyeksi osakkeen, joka on otettu julkisen kaupankäynnin kohteeksi kauppapaikassa, tai myydä lyhyeksi valtion velkasitoumuksen, jos yksi seuraavista edellytyksistä täyttyy: a) luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on lainannut osakkeen tai valtion velkasitoumuksen; b) luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on tehnyt sopimuksen osakkeen tai valtion velkasitoumuksen lainaamisesta; c) luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on sopinut kolmannen osapuolen kanssa järjestelystä, jonka mukaan kyseinen kolmas osapuoli on vahvistanut, että osake tai valtion velkasitoumus on vuokrattu ja varattu lainattavaksi kyseiselle luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle, jotta se voidaan toimittaa määräaikaan mennessä. 2. Sen varmistamiseksi, että 1 kohtaa sovelletaan yhtenäisin edellytyksin, komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä täytäntöönpanostandardeja, joissa yksilöidään ne sopimusten tai järjestelyjen tyypit, joilla voidaan riittävässä määrin varmistaa, että osake tai valtion velkasitoumus on saatavilla toimitusajankohtana. Komissio ottaa huomioon erityisesti tarpeen pitää yllä markkinoiden ja etenkin joukkolainamarkkinoiden ja takaisinostosopimusten markkinoiden (repomarkkinoiden) likviditeettiä. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut täytäntöönpanostandardit hyväksytään asetuksen (EU) N:o …/… [EAMV-asetus] [7 e artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava kyseisten teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset komissiolle viimeistään [ 1 päivänä tammikuuta 2012]. 13 artikla Buy-in-menettelyt ja toimituksen myöhästymisestä määrättävät sakot 1. Kauppapaikan, joka on ottanut osakkeita tai valtion joukkolainoja julkisen kaupankäynnin kohteeksi, on varmistettava, että sillä tai keskusvastapuolella, joka tarjoaa kyseiselle kauppapaikalle selvityspalveluja, on käytettävissä menettelyt, jotka täyttävät kaikki seuraavat vaatimukset: a) jos luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka myy osakkeita tai valtion velkasitoumuksia kyseisessä kauppapaikassa, ei kykene toimittamaan osakkeita tai valtion velkasitoumuksia neljän kaupankäyntipäivän kuluessa päivästä, jona transaktio suoritetaan, tai markkinatakaustoiminnan tapauksessa kuuden kaupankäyntipäivän kuluessa päivästä, jona transaktio suoritetaan, menettelyt, joiden mukaan kauppapaikan tai keskusvastapuolen on ostettava kyseiset osakkeet tai kyseinen valtion velkasitoumus, käynnistyvät ilman eri toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että osakkeet tai valtion velkasitoumus toimitetaan; b) jos kauppapaikka tai keskusvastapuoli ei kykene ostamaan osakkeita tai valtion velkasitoumusta toimitusta varten, kauppapaikka tai keskusvastapuoli maksaa ostajalle käteiskorvauksen, joka perustuu toimitettavien osakkeiden tai joukkolainojen arvoon toimituspäivänä ja johon lisätään ostajalle mahdollisesti aiheutuneita tappioita vastaava summa; c) luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on vastuussa osakkeen tai velkasitoumuksen toimituksen epäonnistumisesta, maksaa kauppapaikalle tai keskusvastapuolelle korvauksen a ja b alakohdan nojalla maksetuista määristä. 2. Kauppapaikan, joka on ottanut osakkeita tai valtion velkasitoumuksia kaupankäynnin kohteeksi, on varmistettava, että sillä tai selvitysjärjestelmällä, joka tarjoaa osakkeita tai valtion velkasitoumuksia koskevia selvityspalveluja, on käytettävissään menettelyt, joilla varmistetaan, että luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä, joka myy osakkeita tai valtion velkasitoumuksia kyseisessä kauppapaikassa ja joka epäonnistuu osakkeiden tai valtion velkasitoumusten toimittamisessa määräaikaan mennessä, on velvollisuus suorittaa kauppapaikalle tai selvitysjärjestelmälle päivittäisiä maksuja kultakin toimituksen määräajan ylittävältä päivältä. Päivittäisten maksujen on oltava riittävän suuria, jotta myyjä ei pysty saamaan voittoa toimituksen epäonnistumisesta ja jotta maksut toimisivat pelotteena luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, jotka ovat vastuussa toimituksen epäonnistumisesta. 3. Kauppapaikalla, joka on ottanut osakkeita tai valtion joukkolainoja julkisen kaupankäynnin kohteeksi, on oltava säännöt, jotka mahdollistavat sen, että se voi kieltää luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka on sen jäsen, jatkamasta osakkeiden tai valtion velkasitoumusten lyhyeksi myyntiä kyseisessä kauppapaikassa niin kauan kuin kyseinen henkilö epäonnistuu sellaisen transaktion suorituksessa, joka liittyy lyhyeksi myyntiin kyseisessä kauppapaikassa. IV LUKUPOIKKEUKSET 14 artikla Poikkeus, jota sovelletaan, kun pääasiallinen kauppapaikka sijaitsee unionin ulkopuolella 1. Unionissa sijaitsevassa kauppapaikassa julkisen kaupankäynnin kohteeksi otettuihin yrityksen osakkeisiin ei sovelleta 5, 7, 12 ja 13 artiklaa, jos kyseisten osakkeiden pääasiallinen kauppapaikka sijaitsee unionin ulkopuolella. 2. Sellaisten yrityksen osakkeiden asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen, joilla käydään kauppaa unionissa sijaitsevassa kauppapaikassa ja unionin ulkopuolella sijaitsevassa kauppapaikassa, on määritettävä vähintään kahden vuoden välein, sijaitseeko kyseisten osakkeiden pääasiallinen kauppapaikka unionin ulkopuolella. Asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava EAMV:lle kaikista osakkeista, joiden pääasiallisen kauppapaikan on todettu sijaitsevan unionin ulkopuolella. EAMV:n on julkaistava kahden vuoden välein luettelo osakkeista, joiden pääasiallinen kauppapaikka sijaitsee unionin ulkopuolella. Luettelo on voimassa kahden vuoden ajan. 3. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa vahvistetaan osakkeen pääasiallisen kauppapaikan määrityksessä käytettävän vaihdon laskentamenetelmä. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut sääntelystandardit hyväksytään asetuksen (EU) N:o …/… [EAMV-asetus] [7–7 d artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava kyseisten teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään [ 31 päivänä joulukuuta 2011]. 4. Jotta voidaan varmistaa, että 1 ja 2 kohtaa sovelletaan yhtenäisin edellytyksin, komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä täytäntöönpanostandardeja, joissa määritetään seuraavat: a) päivämäärä, jona osakkeen pääasiallisen kauppapaikan laskenta on suoritettava, ja jakso, joka otetaan huomioon laskennassa; b) päivämäärä, johon mennessä asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava EAMV:lle osakkeet, joiden pääasiallinen kauppapaikka on unionin ulkopuolella; c) päivämäärä, josta lukien luettelo on voimassa EAMV:n julkaistua sen. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut täytäntöönpanostandardit hyväksytään asetuksen (EU) N:o …/… [EAMV-asetus] [7 e artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava kyseisten teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset komissiolle viimeistään [ 31 päivänä joulukuuta 2011]. 15 artikla Markkinatakaustoimintaa ja ensimarkkinoilla suoritettavia operaatioita koskeva poikkeus 1. Sellaisen sijoituspalveluyrityksen, kolmannen maan yhteisön tai paikallisen yrityksen toimintaan, joka on sellaisen kolmannen maan kauppapaikan jäsen tai toimii sellaisen kolmannen maan markkinoilla, jonka lainsäädäntö- ja valvontakehys on todettu 2 kohdan nojalla vastaavaksi, ei sovelleta 5, 6, 7, 8 ja 12 artiklaa, kun kyseinen yritys tai yhteisö toimii päämiehenä jotakin rahoitusvälinettä koskevissa transaktioissa kauppapaikassa tai kauppapaikan ulkopuolella ja hoitaa jompaakumpaa tai molempia seuraavista tehtävistä: a) antaa sitovia kooltaan vertailukelpoisia ja hinnoiltaan kilpailukykyisiä samanaikaisia osto- ja myyntitarjouksia tuodakseen markkinoille säännöllisesti ja jatkuvasti likviditeettiä; b) toteuttaa osana tavanomaista liiketoimintaansa asiakkaiden käynnistämiä toimeksiantoja tai asiakkaiden osto- ja myyntitoimeksiantoja ja suojaa tällaisista transaktioista syntyviä positioita. 2. Komissio voi tehdä 39 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen päätöksiä, joissa todetaan, että kolmannen maan lainsäädäntö- ja valvontakehys antaa varmuuden siitä, että kyseisessä kolmannessa maassa hyväksytyt markkinat ovat sellaisten oikeudellisesti sitovien vaatimusten mukaisia, jotka vastaavat 1 kohdan mukaista poikkeusta sovellettaessa direktiivin 2004/39/EY, Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY[21] sekä direktiivin 2004/109/EY III osaston mukaisia vaatimuksia ja joihin sovelletaan tehokasta täytäntöönpanoa ja valvontaa kyseisessä kolmannessa maassa. Kolmannen maan lainsäädäntö- ja valvontakehys voidaan katsoa vastaavaksi, jos se täyttää kaikki seuraavat edellytykset: a) kolmannen maan markkinoihin sovelletaan jatkuvasti lupamenettelyä ja tehokasta valvontaa ja täytäntöönpanoa; b) markkinoilla on selkeät ja avoimet säännöt arvopapereiden ottamisesta julkisen kaupankäynnin kohteeksi, mikä takaa sen, että arvopapereilla voidaan käydä kauppaa hyvää kauppatapaa noudattaen, asianmukaisesti ja tehokkaasti sekä sen, että arvopaperit ovat vapaasti luovutettavissa; c) arvopaperien liikkeeseenlaskijoihin sovelletaan säännöllistä ja jatkuvaa tiedottamista koskevia vaatimuksia, joilla varmistetaan korkeantasoinen sijoittajansuoja; d) lainsäädäntö- ja valvontakehyksellä voidaan varmistaa markkinoiden avoimuus ja eheys, koska sillä estetään markkinoiden väärinkäyttö sisäpiirikauppojen ja markkinoiden manipuloinnin muodossa. 3. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön toimintaan ei sovelleta 8 ja 12 artiklaa, kun kyseinen henkilö toimiessaan valtion joukkolainan liikkeeseenlaskijan kanssa tehdyn sopimuksen nojalla päämarkkinatakaajana toimii päämiehenä jotakin rahoitusvälinettä koskevissa ensioperaatioissa, jotka koskevat valtion joukkolainoja. 4. Luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön ei sovelleta 5, 6, 7 ja 12 artiklaa, kun kyseinen henkilö myy arvopaperin lyhyeksi tai kun kyseisellä henkilöllä on nettomäärinen lyhyt positio, joka liittyy komission asetuksen (EY) N:o 2273/2003[22] III luvun nojalla toteutettavaan vakauttamiseen. 5. Edellä 1 ja 3 kohdassa tarkoitettuja poikkeuksia sovelletaan ainoastaan silloin, kun kyseinen luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö on ensiksi ilmoittanut kotijäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallisesti aikomuksestaan käyttää hyväkseen poikkeusta. Ilmoitusta on tehtävä vähintään 30 kalenteripäivää ennen ajankohtaa, jona luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö aikoo käyttää poikkeusta. 6. Kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltää poikkeuksen käytön, jos se katsoo, että luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö ei täytä poikkeuksen edellytyksiä. Kielto on määrättävä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun 30 kalenteripäivän jakson aikana tai myöhempänä ajankohtana, jos toimivaltainen viranomainen saa tietoonsa, että henkilön olosuhteissa on tapahtunut muutoksia, joiden vuoksi poikkeuksen edellytykset eivät enää täyty. 7. Kolmannen maan yhteisön, jota ei ole hyväksytty unionissa, on lähetettävä 5 kohdassa tarkoitettu ilmoitus sen unionissa sijaitsevan pääasiallisen kauppapaikan toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa se käy kauppaa. 8. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, joka on antanut 5 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen, on ilmoitettava mahdollisimman pian kotijäsenvaltionsa toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallisesti muutoksista, jotka vaikuttavat siihen, onko sen hyväksyttävää käyttää poikkeusta. 9. Kotijäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pyytää sellaiselta luonnolliselta henkilöltä tai oikeushenkilöltä, joka toimii 1, 3 tai 4 kohdan mukaisten poikkeusten nojalla, kirjallisesti tietoja poikkeuksen nojalla hallussa pidetyistä positioista tai harjoitetusta toiminnasta. Luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on annettava kyseiset tiedot viimeistään neljän kalenteripäivän kuluttua pyynnön esittämisestä. 10. Asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava EAMV:lle kahden viikon kuluessa 5 tai 8 kohdan mukaisesti annetusta ilmoituksesta niistä markkinatakaajista ja päämarkkinatakaajista, jotka käyttävät hyväkseen poikkeusta, ja kaikista markkinatakaajista ja päämarkkinatakaajista, jotka eivät enää käytä hyväkseen poikkeusta. 11. EAMV:n on julkaistava verkkosivullaan luettelo markkinatakaajista ja päämarkkinatakaajista, jotka käyttävät poikkeusta, ja pidettävä luettelo ajan tasalla. V LUKUTOIMIVALTAISTEN VIRANOMAISTEN JA EAMV:N TOIMINTAVALTUUDET 1 Jakso Toimivaltaisten viranomaisten valtuudet 16 artikla Tietojen julkistaminen poikkeuksellisissa tilanteissa 1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi vaatia niitä luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, joilla on tiettyjä rahoitusvälineitä tai tiettyä rahoitusvälineiden lajia koskevia nettomääräisiä lyhyitä positioita, ilmoittamaan sille tai julkistamaan yksityiskohtaisia tietoja kyseisestä positiosta aina, kun positio saavuttaa tai alittaa toimivaltaisen viranomaisen vahvistaman ilmoituskynnysarvon, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: a) rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen kyseisessä jäsenvaltiossa taikka yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa kohdistuu vakava uhka epäsuotuisien tapahtumien tai kehitysnäkymien vuoksi; b) toimenpide on välttämätön edellytys uhan poistamiselle. 2. Rahoitusvälineisiin, joiden osalta jo edellytetään avoimuutta II luvun 5–8 artiklan nojalla, ei sovelleta 1 kohtaa. 17 artikla Poikkeuksellisissa tilanteissa asetettavat rajoitukset lyhyeksi myynnille ja vastaavanlaisille transaktioille 1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi toteuttaa 2 tai 3 kohdassa tarkoitetun toimenpiteen, jos kaikki seuraavat edellytykset täyttyvät: a) rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen kyseisessä jäsenvaltiossa taikka yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa kohdistuu vakava uhka epäsuotuisien tapahtumien tai kehitysnäkymien vuoksi; b) toimenpide on välttämätön edellytys uhan poistamiselle. 2. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi asettaa kieltoja tai ehtoja luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, jotka harjoittavat seuraavaa toimintaa: a) lyhyeksi myynti; b) muu sellainen transaktio kuin lyhyeksi myynti, jonka tuloksena syntyy rahoitusväline tai joka liittyy rahoitusvälineeseen ja jonka vaikutus tai yksi vaikutuksista on se, että se tuottaa taloudellista etua luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle siinä tapauksessa, että toisen rahoitusvälineen hinta tai arvo alenee. 3. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi estää luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä toteuttamasta rahoitusvälineisiin liittyviä transaktioita tai rajoittaa niiden rahoitusvälineitä koskevien transaktioiden arvoa, jotka voidaan toteuttaa. 4. Edellä 2 tai 3 kohdassa tarkoitettua toimenpidettä voidaan soveltaa transaktioihin, jotka koskevat kaikkia rahoitusvälineitä, tiettyyn lajiin kuuluvia rahoitusvälineitä tai tiettyä rahoitusvälinettä. Toimenpidettä voidaan soveltaa asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen määrittämissä olosuhteissa tai siihen voidaan soveltaa kyseisen viranomaisen määrittämiä poikkeuksia. Poikkeuksia voidaan erityisesti määrittää sovellettaviksi markkinatakaustoimintaan ja ensimarkkinoilla harjoitettavaan toimintaan. 18 artikla Luottoriskinvaihtosopimuksia koskeville transaktioille poikkeuksellisissa tilanteissa asetettavat rajoitukset 1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi rajoittaa luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden mahdollisuuksia toteuttaa luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyviä transaktioita, jotka koskevat jäsenvaltion tai unionin obligaatiota, tai rajoittaa niiden luottoriskivaihtosopimuksiin liittyvien kattamattomien positioiden arvoa, joilla luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt voivat käydä kauppaa ja jotka koskevat jäsenvaltion tai unionin obligaatiota, jos molemmat seuraavista edellytyksistä täyttyvät: a) rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen kyseisessä jäsenvaltiossa taikka yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa kohdistuu vakava uhka epäsuotuisien tapahtumien tai kehitysnäkymien vuoksi; b) toimenpide on välttämätön edellytys uhan poistamiselle. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua toimenpidettä voidaan soveltaa tiettyyn lajiin kuuluviin luottoriskinvaihtosopimuksiin tai tiettyihin luottoriskinvaihtosopimuksiin. Toimenpidettä voidaan soveltaa toimivaltaisen viranomaisen määrittämissä olosuhteissa, tai siihen voidaan soveltaa kyseisen viranomaisen määrittämiä poikkeuksia. Poikkeuksia voidaan erityisesti määrittää sovellettaviksi markkinatakaustoimintaan ja ensimarkkinoilla harjoitettavaan toimintaan. 19 artikla Valtuudet rahoitusvälineiden lyhyeksi myynnin tilapäiseen rajoittamiseen hinnan tuntuvan alenemisen vuoksi 1. Jos rahoitusvälineen hinta kauppapaikassa on alentunut yhden kaupankäyntipäivän aikana 4 kohdassa tarkoitetun arvon verran verrattuna kyseisen rahoitusvälineen hintaan edellisenä kaupankäyntipäivänä kyseisen kauppapaikan sulkemishetkellä, kyseisen kauppapaikan kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on pohdittava, onko sen aiheellista kieltää luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä harjoittamasta rahoitusvälineen lyhyeksi myyntiä kyseisessä kauppapaikassa tai rajoittaa kyseisten henkilöiden mahdollisuuksia harjoittaa kyseisenkaltaista toimintaa taikka rajoittaa muulla tavalla kyseistä rahoitusvälinettä koskevia transaktioita kyseisessä kauppapaikassa estääkseen rahoitusvälineen hinnan epätavanomaisen alenemisen. Jos toimivaltainen viranomainen on ensimmäisen alakohdan nojalla varma siitä, että kyseiset toimet ovat aiheellisia, sen on osakkeen tai joukkolainan tapauksessa kiellettävä henkilöitä harjoittamasta lyhyeksi myyntiä kyseisessä kauppapaikassa tai rajoitettava kyseisten henkilöiden mahdollisuuksia harjoittaa kyseisenkaltaista toimintaa taikka muuntyyppisen rahoitusvälineen osalta rajoitettava sitä koskevia transaktioita kyseisessä kauppapaikassa. 2. Toimenpidettä sovelletaan enintään sitä kaupankäyntipäivää seuraavan kaupankäyntipäivän loppuun, jona hinnan alentuminen tapahtuu. 3. Toimenpidettä sovelletaan toimivaltaisen viranomaisen määrittämissä olosuhteissa, tai siihen voidaan soveltaa kyseisen viranomaisen määrittämiä poikkeuksia. Poikkeuksia voidaan erityisesti määrittää sovellettaviksi markkinatakaustoimintaan ja ensimarkkinoilla harjoitettavaan toimintaan. 4. Arvon aleneminen on oltava vähintään 10 prosenttia osakkeen tapauksessa ja komission vahvistama määrä muiden rahoitusvälineiden lajien tapauksessa. Komissio vahvistaa 36 artiklan mukaisilla delegoiduilla säädöksillä ja 37 ja 38 mukaisin edellytyksin muiden rahoitusvälineiden kuin osakkeiden arvon alenemisen ottaen huomioon kunkin rahoitusvälineiden lajin erityispiirteet. 5. Komissiolle siirretään valta hyväksyä teknisiä sääntelystandardeja, joissa vahvistetaan menetelmä, jota käytetään laskettaessa 4 kohdassa tarkoitetut osakkeiden arvon 10 prosentin aleneminen ja komission vahvistama arvon aleneminen. Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut sääntelystandardit hyväksytään asetuksen (EU) N:o …/… [EAMV-asetus] [7–7 d artiklan] mukaisesti. EAMV:n on toimitettava kyseisten teknisten sääntelystandardien luonnokset komissiolle viimeistään [ 31 päivänä joulukuuta 2011]. 20 artikla Rajoitusten kesto Toimenpiteet, jotka on määrätty tämän asetuksen 16–18 artiklan nojalla, ovat voimassa aluksi enintään kolme kuukautta 21 artiklassa tarkoitetun tiedonannon julkaisemisesta. Kyseisenkaltaisia toimenpiteitä voidaan jatkaa kerrallaan enintään kolmen kuukauden jaksoiksi. 21 artikla Rajoituksia koskeva tiedonanto 1. Toimivaltaisen viranomaisen on julkaistava verkkosivuillaan tiedonanto kaikista päätöksistä, jotka koskevat 16–19 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden määräämistä tai jatkamista. 2. Tiedonannossa on annettava vähintään seuraavat yksityiskohtaiset tiedot: a) toimenpiteet, jotka on määrätty, mukaan lukien se rahoitusvälineiden ja transaktioiden laji, johon niitä sovelletaan, sekä toimenpiteiden kesto; b) perustelut sille, että toimivaltainen viranomainen katsoo toimenpiteiden määräämisen tarpeelliseksi, mukaan lukien kyseisiä perusteita tukeva näyttö. 3. Edellä 16–19 artiklassa tarkoitettu toimenpide tulee voimaan, kun tiedonanto julkaistaan, tai tiedonannon julkaisemisen jälkeisenä ajankohtana, joka ilmoitetaan tiedonannossa, ja sitä sovelletaan vain sen voimaantulon jälkeen toteutettuihin kauppoihin. 22 artikla EAMV:lle ja muille toimivaltaisille viranomaisille annettavat ilmoitukset 1. Toimivaltaisen viranomaisen on ilmoitettava EAMV:lle ja muille toimivaltaisille viranomaisille ehdottamastaan toimenpiteestä ennen 16, 17 tai 18 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen määräämistä tai jatkamista ja ennen 19 artiklassa tarkoitetun rajoituksen määräämistä. 2. Ilmoituksessa on oltava yksityiskohtaiset tiedot ehdotetuista toimenpiteistä, siitä rahoitusvälineiden ja transaktioiden lajista, johon niitä sovelletaan, toimenpiteiden perusteluita tukevasta näytöstä ja ajankohdasta, jona toimenpiteiden soveltaminen on tarkoitus aloittaa. 3. Ilmoitus ehdotuksesta, joka koskee 16, 17 ja 18 artiklassa tarkoitettujen toimenpiteiden määräämistä tai jatkamista, on annettava vähintään 24 tuntia ennen ajankohtaa, jona toimenpiteen soveltaminen on tarkoitus aloittaa tai josta lukien sen soveltamista jatketaan. Poikkeuksellisissa tilanteissa toimivaltainen viranomainen voi antaa ilmoitukseen vähemmän kuin 24 tuntia ennen ajankohtaa, jona toimenpiteen soveltaminen on tarkoitus aloittaa, jos ilmoitusta on mahdotonta antaa vähintään 24 tuntia ennen kyseistä ajankohtaa. Edellä 19 artiklassa tarkoitettu ilmoitus on annettava ennen ajankohtaa, jona toimenpiteen soveltaminen on tarkoitus aloittaa. 4. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, joka vastaanottaa tässä artiklassa tarkoitetun ilmoituksen, voi toteuttaa kyseisessä jäsenvaltiossa 16–19 artiklan mukaisia toimenpiteitä, jos se on varma siitä, että toimenpide on tarpeen toisen toimivaltaisen viranomaisen avustamiseksi. Toimivaltaisen viranomaisen on annettava 1–3 kohdan mukainen ilmoitus myös silloin, kun se ehdottaa toimenpiteiden toteuttamista. 2 Jakso EAMV:n valtuudet 23 artikla EAMV:n harjoittama koordinointi 1. EAMV:n on helpotettava ja koordinoitava toimenpiteitä, joita toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat 1 jakson nojalla. EAMV:n on erityisesti varmistettava, että toimivaltaiset viranomaiset noudattavat yhtenäistä lähestymistapaa toteutettaessaan 1 jaksossa tarkoitettuja toimia ja erityisesti silloin, kun ne arvioivat 1 jaksossa tarkoitettujen toimintavaltuuksien käytön tarpeellisuutta, määrättyjen toimenpiteiden luonnetta sekä toimenpiteiden aloitusajankohtaa ja kestoa. 2. Vastaanotettuaan 22 artiklassa tarkoitetun ilmoituksen toimenpiteestä, joka aiotaan määrätä tai jota aiotaan jatkaa 16, 17 tai 18 artiklan nojalla, EAMV:n on annettava 24 tunnin kuluessa lausunto siitä, katsooko se, että toimenpide tai ehdotettu toimenpide on välttämätön edellytys poikkeuksellisen tilanteen poistamiselle. Lausunnossa on ilmoitettava, katsooko EAMV, että on ilmennyt epäsuotuisia tapahtumia tai kehitysnäkymiä, joiden vuoksi rahoitusvakauteen tai markkinoiden luottamukseen yhdessä tai useammassa jäsevaltiossa kohdistuu vakava uhka, onko toimenpide tai ehdotettu toimenpide tarkoituksenmukainen ja oikeassa suhteessa uhkaan, joka sillä on tarkoitus poistaa, ja onko toimenpiteiden ehdotettu kesto perusteltu. Jos EAMV katsoo, että uhan poistaminen edellyttää muiden toimivaltaisten viranomaisten toimenpidettä, sen on ilmoitettava lausunnossa myös tästä. Lausunto on julkaistava EAMV:n verkkosivustolla. 3. Jos toimivaltainen viranomainen ehdottaa sellaisten toimenpiteiden toteuttamista, jotka ovat ristiriidassa 2 kohdassa tarkoitetun EAMV:n lausunnon kanssa, tai kieltäytyy toteuttamasta toimenpiteitä ja toimii siten 2 kohdassa tarkoitetun EAMV:n lausunnon vastaisesti, sen on julkaistava välittömästi verkkosivuillaan tiedonanto, jossa annetaan kattava selvitys syistä, joiden vuoksi se toimi kyseisellä tavalla. 24 artikla EAMV