Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös, siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2001/470/EY muuttamisesta /* KOM/2008/0380 lopull. - COD 2008/0122 */





[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO | Bryssel 23.6.2008 KOM(2008) 380 lopullinen 2008/0122 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS, siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2001/470/EY muuttamisesta (komission esittämä) PERUSTELUT 1. EHDOTUKSEN PERUSTELUT JA TAVOITTEET 1.1 Johdanto Neuvosto teki 28. toukokuuta 2001 päätöksen 2001/470/EY siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta[1], jäljempänä ’päätös’. Päätös koskee Tanskaa lukuun ottamatta kaikkia jäsenvaltioita. Sen soveltaminen alkoi 1. joulukuuta 2002. Siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston, jäljempänä ’verkosto’, perustaminen lähti ajatuksesta, jonka mukaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen asteittainen toteuttaminen edellyttää jäsenvaltioiden välisen oikeudellisen yhteistyön parantamista, yksinkertaistamista ja nopeuttamista. Verkoston avulla haluttiin myös helpottaa oikeussuojakeinojen käyttöä rajatylittävissä riita-asioissa ottamalla vaiheittain käyttöön kansalaisille suunnattu tietojärjestelmä. Vuoden 2008 alussa verkostoon kuului 437 jäsentä, jotka jakautuvat neljään ryhmään seuraavasti: 102 yhteysviranomaista, 140 keskusviranomaista (2 artiklan 1 kohdan b alakohta), 12 yhteystuomaria ja 181 muuta oikeudelliseen yhteistyöhön osallistuvaa oikeusviranomaista. Komissio järjestää verkoston kokoukset, toimii niiden puheenjohtajana ja huolehtii sihteeripalveluista. Päätöksen mukaan yhteysviranomaisten kokouksia pidetään vähintään kaksi vuodessa. Käytännössä yhteysviranomaiset ovat kokoontuneet 11. helmikuuta 2003 ja 31. tammikuuta 2008 välisenä aikana 19 kertaa eli keskimäärin neljästi vuodessa. Vuodesta 2002 lähtien on myös järjestetty vuosittain kaikkien verkoston jäsenten yhteinen kokous. 1.2 Yleinen tausta ja kuulemiset Päätöksen 19 artiklassa säädetään, että komissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle sekä talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen päätöksen soveltamisesta. Kertomukseen voidaan tarvittaessa liittää ehdotuksia päätöksen muuttamiseksi. Kertomuksessa tarkastellaan verkoston toiminnan tulosten asettamista lakimiesammattien harjoittajien saataville ja heidän liittämistään sen toimintaan sekä mahdollisuutta antaa kansalaisille tilaisuus asioida suoraan verkoston yhteysviranomaisten kanssa. Tämä ehdotus perustuu laajaan kuulemiseen, jonka yhteydessä kerättiin kommentteja eri intressitahoilta erityisesti verkoston piirissä. Edellä mainitun kertomuksen laatimista varten komissio tilasi verkoston toimintaa koskevan selvityksen, jäljempänä ’selvitys’, joka toteutettiin joulukuun 2004 ja toukokuun 2005 välisenä aikana[2]. Tämän selvityksen ja verkoston piirissä vuodesta 2004 toteutettujen kuulemisten perusteella komissio esitti 16. toukokuuta 2006 päätöksen 19 artiklassa tarkoitetun kertomuksen päätöksen soveltamisesta[3]. Kertomuksessa komissio toteaa, että verkosto oli yleisesti ottaen parantanut oikeudellista yhteistyötä jäsenvaltioiden välillä. Kertomuksessa todetaan kuitenkin, että verkoston toiminnassa on havaittu myös eräitä puutteita. Komissio huomauttaa, että verkosto ei ole vielä läheskään käyttänyt koko toimintapotentiaaliaan ja että on erittäin tärkeää, että sillä on käytettävissään riittävästi resursseja tehtäviensä hoitamiseksi. Komissio korostaa kuitenkin, että verkostolla on tärkeä tehtävä pyrittäessä luomaan todellinen Euroopan oikeusalue. Vastauksena komission kertomukseen oikeus- ja sisäasiain neuvosto hyväksyi 19. ja 20. huhtikuuta 2007 pidetyssä kokouksessaan Euroopan oikeudellista verkostoa koskevat päätelmät[4]. 1.3 Ehdotuksen yleinen tavoite Ehdotuksen yleisenä tavoitteena on vahvistaa verkoston asemaa jäsenvaltioiden välisessä oikeudellisessa yhteistyössä. Erityisesti pyritään siihen, että tuomarit ja muut oikeusalan ammattilaiset pystyisivät soveltamaan käytännössä yhteisön säädöksiä ja jäsenvaltioiden välillä voimassa olevia yleissopimuksia tehokkaasti. Tarkoituksena on myös vahvistaa verkoston asemaa kansalaisten oikeussuojakeinojen käytön helpottamisessa rajatylittävissä riita-asioissa. Nämä tavoitteet perustuvat Eurooppa-neuvoston 4. ja 5. marraskuuta 2004 hyväksymään Haagin ohjelmaan[5], jäljempänä ’Haagin ohjelma’, jolla tähdätään vapauden, turvallisuuden ja oikeuden lujittamiseen Euroopan unionissa. Ohjelman mukaan on toteutettava lisätoimia, jotta oikeussuojan saatavuutta ja oikeudellista yhteistyötä siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa voidaan parantaa. Ehdotus verkoston perustamispäätöksen tarkistamiseksi mainitaan neuvoston ja komission 2. kesäkuuta 2005 hyväksymässä Haagin ohjelman toteuttamista koskevassa toimintasuunnitelmassa[6]. On syytä mainita, että verkoston perustamispäätöksen voimaantulon jälkeen on annettu useita siviili- ja kauppaoikeuden alaan liittyviä yhteisön säädöksiä. Eräitä niistä sovelletaan jo, tai niiden soveltaminen alkaa lähiaikoina[7]. Kaikkien näiden säädösten konkreettista ja tehokasta täytäntöönpanoa voidaan tukea vahvistamalla verkoston asemaa, niin että sen avulla voidaan vastata erityisesti odotettavissa olevaan tieto- ja yhteistyöpyyntöjen lisääntymiseen. Jotta sovellettavaa lakia koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten tehokas täytäntöönpano voidaan varmistaa, on lisäksi kehitettävä verkoston toimintaa niin, että se pystyy paremmin tukemaan tuomioistuimia ja muita viranomaisia vieraan valtion lain soveltamisessa. Tällä ehdotuksella on tarkoitus uudistaa verkoston oikeudellinen kehys, tehostaa verkoston organisaatiota ja antaa sille lisäresursseja, joiden avulla se voi jatkossa lujittaa asemaansa Euroopan oikeusalueen kaikkien siviilioikeudellisten toimijoiden keskeisenä yhteistyövälineenä. 2. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT 2.1 Oikeusperusta Ehdotuksen oikeusperusta on EY:n perustamissopimuksen 61 artiklan c alakohta, joka antaa yhteisölle toimivallan toteuttaa 65 artiklan mukaisia toimenpiteitä, jotka koskevat oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa. Toimenpiteet toteutetaan perustamissopimuksen 67 artiklan 5 kohdan toisen luetelmakohdan mukaisesti perustamissopimuksen 251 artiklassa vahvistetun yhteispäätösmenettelyn mukaisesti. Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. [Päätöstä ei sovelleta myöskään Yhdistyneeseen kuningaskuntaan ja Irlantiin, elleivät ne ilmoita haluavansa osallistua siihen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti.] 2.2 Toissijaisuusperiaate Koska tämän päätöksen tavoitteita, jotka ovat jäsenvaltioiden tehokkaan oikeudellisen yhteistyön lujittaminen ja rajatylittävissä riita-asioissa osallisina olevien henkilöiden oikeussuojan tehostaminen, ei voida koordinoidusti ja riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan niiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi hyväksyä toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Velvoittavan yhteisön säädöksen antaminen päätöksen muodossa on perusteltua, koska säännöksiä on sovellettava kaikissa jäsenvaltioissa yhdenmukaisesti, jotta säädöksen tavoitteet voidaan saavuttaa. 2.3 Suhteellisuusperiaate Päätösehdotuksen ensisijaisena tavoitteena on lujittaa jäsenvaltioiden välistä oikeudellista yhteistyötä koordinoidusti ja yhdenmukaisesti ennen muuta verkoston jo olemassa olevien rakenteiden avulla. Päätös ei vaikuta päätöksen 2 artiklan 1 kohdan b–d alakohdassa tarkoitettuihin, jäsenvaltioissa jo käytössä oleviin yhteistyömekanismeihin, vaan perusajatuksena on parantaa verkoston eri osien välistä yhteistyötä. Lakimiesammattien harjoittajat osallistuvat verkoston toimintaan sen jälkeen kun jäsenvaltio on nimennyt heidät tähän tehtävään. Näin voidaan laajentaa verkoston käytettävissä olevia toimintakeinoja. Perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei mennä pidemmälle kuin on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. 3. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET Ehdotus perustuu suurelta osin jäsenvaltioiden ja komission tiiviiseen yhteistyöhön. Oikeudellisen yhteistyön parantamisen rahoittaminen perustuu 25. syyskuuta 2007 tehtyyn päätökseen N:o 1149/2007 yksityisoikeutta koskevan erityisohjelman perustamisesta vuosiksi 2007–2013 osana perusoikeuksien ja oikeusasioiden yleisohjelmaa. Yksityisoikeutta koskevan ohjelman erityistavoitteisiin kuuluu muun muassa verkoston toiminnan helpottaminen. Tätä varten verkoston hallinto- ja toimintamenot on otettu huomioon yksityisoikeutta koskevan ohjelman monivuotisessa rahoituskehyksessä, jonka suuruus on 109,3 miljoonaa euroa. Yksityisoikeutta koskevan ohjelman vuoden 2007 työohjelmassa verkoston hallinto- ja toimintamenoihin on varattu 3,25 miljoonaa euroa. Parhaillaan viimeistellään vuoden 2008 työohjelmaa, jossa verkoston hallinto- ja toimintamenoihin on varattu 3,15 miljoonaa euroa. Työohjelman mukaan avustuksia myönnetään ensisijaisesti hankkeille, joiden avulla pyritään lisäämään verkoston tunnettuutta tuomarien ja muiden oikeusalan ammattilaisten keskuudessa sekä parantamaan verkoston kansallisten yhteysviranomaisten toimintaa sekä yhteistyötä niiden ja lakimiesammattien harjoittajien välillä. Avustuksiin oli vuonna 2007 varattu alustavasti 3,5 miljoonaa euroa, josta miljoona euroa oikeudellisen verkoston toiminnan parantamiseen tähtäävien kansallisten hankkeiden yhteisrahoitukseen. 4. EHDOTUKSEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS 4.1 Lakimiesammattien harjoittajien osallistuminen verkoston toimintaan - 2 artiklan 1 kohdan e alakohta Säännöksen tarkoituksena on saada mukaan verkoston toimintaan ne lakimiesammattien harjoittajat, jotka ovat suoraan osallisina yksityisoikeuden alalla tehtävässä oikeudellisessa yhteistyössä. Lakimiesammattien harjoittajien liittäminen verkoston toimintaan perustuu komission aloitteesta käynnistettyyn laajaan kuulemiseen, jossa kerättiin kommentteja sekä verkoston jäseniltä että asianomaisilta ammatinharjoittajilta. Kuulemisen tulosten pohjalta komissio suositti toukokuussa 2006 laatimassaan kertomuksessa, että verkosto avataan asteittain myös muille oikeudenkäyttöön osallistuville oikeusalan ammattilaisille. Koska yksityisoikeudelliset menettelyt liittyvät lähinnä osapuolten toimiin jäsenvaltioiden tuomioistuimissa, eri lakimiesammattien harjoittajat ovat väistämättä osallisina yksityisoikeuden alalla tehtävässä yhteistyössä. Heidän osallistumisensa verkoston toimintaan voi tuoda lisäarvoa oikeusalan käytäntöihin Euroopan unionissa ja auttaa verkostoa saavuttamaan tavoitteensa. Eräät jäsenvaltiot ovat jo nimenneet verkoston jäseniksi ulosottomiesten tai notaarien kansallisia järjestöjä[8]. Lakimiesammateilla tarkoitetaan tässä ehdotuksessa ainoastaan niitä ammatteja, joiden harjoittajat osallistuvat suoraan yksityisoikeuden alaa koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten soveltamiseen joko tuomioistuinmenettelyissä tai tuomioistuimen ulkopuolisissa menettelyissä. Näitä ovat esimerkiksi asianajajat, oikeudenkäyntiasiamiehet ja notaarit sekä ulosotto- ja haastemiehet. Oikeusalan ammattilaisten ja heidän asiakkaidensa välinen suhde on luonteeltaan yksityinen. Tämä ei saa vaikuttaa verkoston toimintaan eivätkä toisaalta myöskään nämä asiakassuhteet saa joutua kärsimään oikeusalan ammattilaisten osallistumisesta verkoston toimintaan. Tämän vuoksi ehdotuksessa ei säädetä lakimiesammattien harjoittajien suorasta henkilökohtaisesta pääsystä verkostoon. Päätöksen 2 artiklan nojalla verkoston toimintaan voivat osallistua ainoastaan eri lakimiesammatteja edustavat järjestöt kussakin jäsenvaltiossa. Ehdotus, jonka mukaan tällaiset järjestöt voisivat liittyä verkostoon, sai kuulemisten yhteydessä laajaa kannatusta. - 2 artiklan 3 kohdassa täsmennetään, että silloin kun jotakin lakimiesten ammattikuntaa edustaa samassa jäsenvaltiossa useampi kuin yksi järjestö, jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että ammattikunta saa verkostoon asianmukaisen edustuksen. - 5 artiklan 1 kohdan toinen alakohta koskee yhteysviranomaisten toimintaa. Alakohtaa on muutettu niin, että yhteysviranomaisten on oltava myös 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten (lakimiesammatteja edustavat järjestöt) käytettävissä samoja tarkoituksia varten kuin muiden viranomaisten kyseessä ollessa, kunkin jäsenvaltion määrittelemien sääntöjen mukaisesti. 4.2 Yhteysviranomaisia koskevan oikeudellisen kehyksen vahvistaminen Verkoston arvioinnin yhteydessä käsiteltiin muun muassa verkoston yhteysviranomaisten ja päätöksen 6 artiklassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten keskinäisiä suhteita. Tähän liittyvät tarkistukset koskevat useita keskeisiä näkökohtia, joita muuttamalla pyritään parantamaan verkoston toimintaa. - Päätöksen 2 artiklan 2 kohtaa on muutettu. Nyt siinä säädetään, että silloin kun jäsenvaltio nimeää useampia yhteysviranomaisia, sen on mainittava, mikä niistä on pääyhteysviranomainen. Pääyhteysviranomaisen on hoidettava pelkästään verkoston toimintaan liittyviä tehtäviä. Se ei saa hoitaa tehtäviä, joita verkostossa hoitavat 1 kohdan b, c, d (ja uudessa e) kohdassa mainitut viranomaiset. Päätöksessä säädetään, että pääyhteysviranomaista voi avustaa tuomari, jos pääyhteysviranomainen ei itse ole tuomari, kuten asian laita monissa jäsenvaltioissa on. Jäsenvaltiot voivat edelleen vapaasti nimetä yhteysviranomaiseksi myös muita kuin tuomareita. Ehdotuksella on tarkoitus helpottaa tuomioistuinten tiedonsaantia, vähentää tuomarien keskuudessa vielä havaittavaa varautuneisuutta verkoston toimintaa kohtaan ja vahvistaa yhteysviranomaisten legitimiteettiä tuomarien silmissä. 4.3 Toisen jäsenvaltion lain soveltamiseen liittyvät verkoston tehtävät Verkoston tehtäviä täydentämällä siitä pyritään tekemään jatkossa keskeinen tietolähde, jonka avulla tuomioistuimet voivat selvittää vieraan valtion lain sisältöä. Päätöksen 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa muutetaan niin, että silloin kun on sovellettava toisen jäsenvaltion lakia, asiaa käsittelevät tuomioistuimet tai viranomaiset voivat hankkia verkoston avulla tietoja kyseisen lain sisällöstä. Päätöksen 5 artiklan 2 kohdan a alakohtaan lisätään toinen kohta, jossa säädetään, että yhteysviranomaisten on vastedes annettava jäsenvaltionsa tuomioistuimille tietoja, jotka helpottavat toisen jäsenvaltion lain soveltamista. Tätä varten yhteysviranomaisen on saatava apua kaikilta verkoston jäseniltä jäsenvaltiossaan. Tietoja pyytävän viranomaisen riippumattomuuden varmistamiseksi vastauksessa esitetyt tiedot eivät sido niitä viranomaisia, jotka ovat antaneet tiedot verkoston välityksellä, eivätkä myöskään sitä tuomioistuinta, joka on pyytänyt tietoja. 4.4 Yhteys- ja keskusviranomaisten keskinäiset suhteet Päätöksen 6 artiklan 2 kohdan soveltamisen tehostamiseksi uudessa alakohdassa säädetään, että verkoston yhteysviranomaisten ja kunkin jäsenvaltion keskusviranomaisten on pidettävä vuosittain tietty määrä kokouksia. On erittäin tärkeää lisätä näkemystenvaihtoa ja säännöllistä yhteydenpitoa jäsenvaltioissa näiden erityyppisten verkoston jäsenten välillä. 4.5 Yhteysviranomaisten toiminnan vahvistaminen Päätöksen 5 artiklan 2 kohta koskee yhteysviranomaisten toimintaa. Siihen lisätään f alakohta, jonka mukaan niiden on esitettävä kertomus toiminnastaan kahden vuoden välein. - Päätöksen 8 artikla koski alun perin ainoastaan yhteysviranomaisten käyttämiä viestintävälineitä. Nyt siinä säädetään, että yhteysviranomaisten on käsiteltävä verkoston kautta tulevat oikeudellista yhteistyötä koskevat pyynnöt nopeammin. Eräiden yhteysviranomaisten ilmoittamien tietojen perusteella[9] keskimääräinen vastausaika tietopyyntöihin oli vuonna 2007 seitsemän työpäivää. Eri yhteysviranomaisten välillä esiintyy kuitenkin eroja, ja eräiden tietopyyntöjen käsittely on kestänyt varsin kauan. Vaikka tietopyyntöjä on aiemminkin toimitettu keskus- tai diplomaattiviranomaisten välityksellä, verkoston käyttö on perusteltua siksi, että se voi tuoda toimintaan lisäarvoa nopeuttamalla ja sujuvoittamalla tietopyyntöjen toimittamista. Komissio alkaa ylläpitää suojattua sähköistä rekisteriä yhteysviranomaisten välisestä oikeudelliseen yhteistyöhön liittyvästä tietojenvaihdosta viranomaisten toimittamien tietojen perusteella. Rekisterin avulla komissio voi toimittaa verkostolle säännöllisesti tilastotietoja oikeudellista yhteistyötä koskevista tietopyynnöistä. Näin voidaan parantaa tietopyyntöjen kirjaamista rekisteriin, koota luotettavat ja täydelliset tiedot pyynnöistä ja verkostossa käsitellyistä aiheista sekä selvittää ongelmien täsmällinen luonne ja niiden ratkaisemiseen käytetyt instrumentit. Päätöksen 9 artiklaa on muutettu, jotta jäsenvaltiot voisivat lähettää yhteysviranomaisten kokouksiin neljän sijasta kuusi edustajaa. Näin valtuuskuntiin voidaan ottaa useampia tuomareita ja asiantuntijoita, varsinkin silloin kun kokouksissa tarkastellaan 10 artiklan 1 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettuja erityiskysymyksiä. 4.6 Kansalaisten oikeussuojan saatavuuden vahvistaminen Päätöksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa lisätään verkoston tehtäviin ja toimintoihin kansalaisten tehokkaan oikeussuojan saatavuuden edistäminen. Vaikka päätöksen tavoitteena on johdanto-osan 9 kappaleen mukaan ” rajat ylittävissä riita-asioissa osallisina olevien henkilöiden oikeussuojan tehostaminen ”, johdanto-osan 14 kappaleen ja 3 artiklan mukaan tämä tavoite rajoittuu kansalaisille suunnatun tietojärjestelmän käyttöön ottamiseen Euroopan unionin tasolla. Haagin ohjelmassa korostetaan kansalaisten oikeussuojan saatavuuden parantamista, ja vuodesta 2002 alkaen onkin annettu useita tähän liittyviä yhteisön säädöksiä[10]. Tämän ehdotuksen ansiosta verkosto voi soveltaa näitä uusia säädöksiä tehokkaammin. Päätöksen 5 artiklan 2 kohdan c alakohtaan lisätään ca alakohta, jossa täsmennetään, että yhteysviranomaiset tiedottavat kansalaisille suoraan keskeisistä yhteisön säädöksistä ja kansainvälisistä sopimuksista sekä jäsenvaltioiden kansallisesta lainsäädännöstä korostaen oikeussuojan saatavuutta siviilioikeuden alalla. Tämä tehtävä hoidetaan tästedes suoraan jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten toimesta eli mahdollisimman lähellä kansalaisia. Päätöksen III osaston otsikkoa muutetaan, jotta voidaan ottaa huomioon verkoston uusi painopiste, kansalaisille suunnattu tiedotus. On käynyt ilmi, että päätöksen 19 artiklassa tarkoitettu kansalaisten mahdollisuus asioida suoraan verkoston yhteysviranomaisten kanssa ei ole toteutunut eri syistä, muun muassa resurssien puutteen vuoksi. Siksi komissio ehdottaa 13 a artiklassa, että kansalaisten asiointi jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten kanssa järjestetään asteittain, soveltuvia teknisiä välineitä käyttäen. Näin verkosto voi kuitenkin ottaa käyttöön nämä uudet toimintamuodot tehokkaammin. Päätöksen 17 artiklan 4 kohdan b alakohtaa, joka koskee komission tehtäviä kansalaisille suunnatun tietojärjestelmän toiminnassa, muutetaan niin ikään. Komissio huolehtii siitä, että tietojärjestelmään 14 artiklan nojalla tallennettavat, yhteisön oikeutta ja menettelyjä sekä asianomaista yhteisön oikeuskäytäntöä koskevat tiedot sekä kaikki järjestelmän yleiset sivut käännetään yhteisön toimielinten virallisille kielille. Kustannustehokkuussyistä komissio huolehtii myös siitä, että 15 artiklassa tarkoitetut tietosivut käännetään samoille kielille käytettävissä olevien resurssien puitteissa. Vuodesta 2003 kertyneet kokemukset ovat nimittäin osoittaneet, että markkinoilla ei ole tarjolla riittävästi resursseja näiden tietosivujen käännättämiseen kaikille kielille kohtuullisessa ajassa. Tätä kysymystä on tarkasteltava sähköistä oikeudenkäyttöä koskevan hankkeen ( eJustice ) kehittämisen yhteydessä. Hankkeen puitteissa pohditaan toimenpiteitä, joiden avulla voitaisiin helpottaa kansalaisille tarkoitettujen tietojen kääntämistä. 4.7 Suhteet muihin verkostoihin ja eräisiin kansainvälisiin organisaatioihin Lisätään 12 a artikla, jonka nojalla edistetään tietojenvaihtoa ja yhteistyötä oikeudellisen verkoston ja sellaisten eurooppalaisten verkostojen välillä, joiden tarkoituksena on edistää oikeusjärjestelmien välistä yhteistyötä tai oikeussuojan saatavuutta. Edellä mainitussa kertomuksessaan komissio katsoo, että oikeudellisen verkoston ja EU-kuluttajaneuvontaverkoston (ECC-verkosto) välisiä synergiaetuja olisi kehitettävä. Näin esimerkiksi kuluttaja, jonka riita-asiaa ei ole voitu ratkaista kuluttajaneuvontaverkoston avulla, voisi saada oikeudellisen verkoston kautta oikeussuojan saatavuutta koskevia käytännön neuvoja. Tämä ehdotus on erityisen tarpeellinen siksi, että eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä annettua asetusta (EY) N:o 861/2007 ryhdytään soveltamaan 1. tammikuuta 2009. Saman artiklan 3 alakohdassa säädetään, että verkosto voi tehdä yhteistyötä myös kolmansien maiden perustamien oikeudellista yhteistyötä tekevien verkostojen kanssa sekä oikeudellisen yhteistyön kehittämiseen tähtäävien kansainvälisten organisaatioiden kanssa. Tällainen on esimerkiksi Latinalaisessa Amerikassa toimiva kansainvälistä oikeudellista yhteistyötä edistävä verkosto (IberRed)[11], jossa Espanja ja Portugali ovat jo mukana, mutta yhteistyötä voitaisiin tehdä myös muiden alueellisten oikeudellisten verkostojen kanssa. Artiklassa tarkoitettuja kansainvälisiä organisaatioita ovat muun muassa kansainvälistä yksityisoikeutta käsittelevä Haagin konferenssi, johon yhteisö liittyi huhtikuussa 2007. 4.8 Yhdistyneen kuningaskunnan, Irlannin ja Tanskan asema Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti eivät osallistu yhteistyöhön perustamissopimuksen IV osaston soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, elleivät ne ilmoita haluavansa osallistua siihen Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti. Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan nojalla Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen eikä se sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Päätökseen lisätään kuitenkin uusi 11 a artikla, jossa vahvistetaan käytäntö, jonka mukaan Tanska voi osallistua verkoston kokouksiin tarkkailijana, vaikka se ei osallistukaan päätöksen soveltamiseen. Tanskan liittäminen mukaan verkoston toimintaan on erityisen tärkeää siksi, että 1. heinäkuuta 2007 tulivat voimaan yhteisön ja Tanskan välillä tehdyt sopimukset[12], joiden nojalla kahden siviilioikeuden alaa koskevan yhteisön asetuksen säännökset ulotetaan koskemaan myös Tanskaa. 4.9 Verkosto ja kansainvälinen yhteistyö Uuden 11 a artiklan 2 kohdan nojalla on vuodesta 2002 alkaneen käytännön mukaisesti[13] mahdollista kutsua myös unioniin liittyvät maat mukaan verkoston kokouksiin tarkkailijoina heti sen jälkeen kun ne ovat allekirjoittaneet liittymisasiakirjan. Näin maat voivat valmistautua osallistumaan verkoston toimintaan täysimääräisesti. Ehdotuksessa laajennetaan tämä mahdollisuus koskemaan myös ehdokasmaita. 4.10 Arviointi Päätöksen 19 artiklassa säädetään, että komissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen verkoston toiminnasta joka kolmas vuosi. 2008/0122 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS, siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2001/470/EY muuttamisesta EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 61 artiklan c alakohdan ja 67 artiklan 5 kohdan toisen luetelmakohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen[14], ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon[15], noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustaminen jäsenvaltioiden välille neuvoston päätöksellä 2001/470/EY[16] perustuu ajatukseen, jonka mukaan vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvan alueen toteuttaminen yhteisössä edellyttää jäsenvaltioiden välisen oikeudellisen yhteistyön parantamista, yksinkertaistamista ja nopeuttamista sekä rajatylittävissä riita-asioissa osallisina olevien henkilöiden oikeussuojan tehostamista. Päätöksen soveltaminen alkoi 1 päivänä joulukuuta 2002. (2) Eurooppa-neuvosto hyväksyi 4 päivänä marraskuuta 2004 Haagin ohjelman vapauden, turvallisuuden ja oikeuden lujittamiseksi Euroopan unionissa[17]. Ohjelman mukaan tarvitaan lisätoimia, jotta kansalaisten oikeussuojan saatavuutta ja oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa voidaan parantaa. Ohjelmassa korostetaan erityisesti yksityisoikeuden alalla annettujen Euroopan parlamentin ja neuvoston säädösten tehokasta täytäntöönpanoa sekä lakimiesammattien harjoittajien yhteistyön edistämistä parhaiden käytänteiden määrittämiseksi. (3) Päätöksen 2001/470/EY 19 artiklan mukaisesti komissio esitti 16 päivänä toukokuuta 2006 kertomuksen[18] verkoston toiminnasta. Kertomuksessa todetaan, että vaikka verkosto on yleisesti ottaen saavuttanut sille vuonna 2001 asetetut tavoitteet, se ei ole vielä läheskään käyttänyt koko toimintapotentiaaliaan. (4) Jotta oikeudellisen yhteistyön vahvistamiseen ja oikeussuojan saatavuuteen liittyvien Haagin ohjelman tavoitteiden toteutuminen voidaan varmistaa ja vastata odotettavissa olevaan verkoston tehtävien lisääntymiseen tulevina vuosina, verkoston on saatava uusi oikeudellinen kehys, joka antaa sille enemmän toimintakeinoja. (5) Ensinnäkin on välttämätöntä jäsentää verkoston toiminta jäsenvaltioissa nykyistä paremmin kansallisen yhteysviranomaisen ympärille ja vahvistaa siten yhteysviranomaisen asemaa sekä verkoston piirissä että suhteessa tuomareihin, oikeusalan ammattilaisiin ja kansalaisyhteiskuntaan. (6) Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen, että kunkin jäsenvaltion pääyhteysviranomainen keskittää koko toimintansa verkoston tehtävien hoitamiseen ja käyttää täysivaltaisesti päätöksessä 2001/470/EY vahvistettuja toimivaltuuksia. (7) Silloin kun yhteisön säädöksen tai kansainvälisen yleissopimuksen nojalla on sovellettava toisen jäsenvaltion lakia, verkoston yhteysviranomaisilla olisi tulevaisuudessa oltava tärkeä tehtävä tiedottaa jäsenvaltioiden oikeus- ja hallintoviranomaisille vieraan valtion lain sisällöstä. (8) Yhteysviranomaisten on käsiteltävä yhteistyötä koskevat pyynnöt päätöksen yleistavoitteiden mukaisella nopeudella. (9) Jotta Euroopan unionissa tehtävän oikeudellisen yhteistyön kehittämiseen ja oikeussuojan saatavuuteen liittyvät päätöksen 2001/470/EY tavoitteet voidaan saavuttaa, yksityisoikeuden alaa koskevien yhteisön ja kansainvälisten sopimusten soveltamiseen suoraan osallistuvien lakimiesammattien harjoittajien olisi liityttävä verkoston jäseniksi kansallisten ammattialajärjestöjensä välityksellä. (10) Jotta oikeussuojan saatavuuteen liittyviä verkoston tehtäviä voidaan kehittää edelleen, kansalaisille olisi modernia viestintäteknologiaa hyödyntäen annettava asteittain mahdollisuus asioida jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten kanssa. (11) Jotta Euroopan unionissa voidaan parantaa tuomareiden keskinäistä luottamusta ja kehittää tähän tavoitteeseen pyrkivien eurooppalaisten verkostojen synergiaetuja, verkoston olisi voitava pitää jatkuvasti yhteyttä muihin eurooppalaisiin verkostoihin, joilla on samanlaiset tavoitteet, erityisesti oikeuslaitosten ja tuomareiden verkostoihin. (12) Voidakseen tukea kansainvälisen oikeudellisen yhteistyön edistämistä verkoston olisi voitava luoda yhteyksiä muihin oikeudellisen yhteistyön verkostoihin kaikkialla maailmassa sekä tällaista yhteistyötä edistäviin kansainvälisiin organisaatioihin. (13) Jotta voidaan säännöllisesti seurata, miten tämän päätöksen tavoitteiden saavuttamisessa edistytään, komission olisi esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksia verkoston toiminnasta. (14) Päätöstä 2001/470/EY olisi muutettava vastaavasti. (15) Koska tämän päätöksen tavoitteita, jotka ovat jäsenvaltioiden oikeudellisen yhteistyön lujittaminen ja rajatylittävissä riita-asioissa osallisina olevien henkilöiden oikeussuojan tehostaminen, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, yhteisö voi hyväksyä toimenpiteitä perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä päätöksessä ei mennä pidemmälle kuin on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen. (16) [Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta tehdyn pöytäkirjan 3 artiklan mukaisesti Yhdistynyt kuningaskunta ja Irlanti ovat ilmoittaneet haluavansa osallistua tämän päätöksen tekemiseen ja soveltamiseen.] (17) Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, Tanskan asemasta tehdyn pöytäkirjan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen tekemiseen, eikä tämä päätös sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan, OVAT TEHNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN: 1 artikla Muutetaan päätös 2001/470/EY seuraavasti: 1) Muutetaan 2 artikla seuraavasti: a) Muutetaan 1 kohta seuraavasti: i) Korvataan c alakohdassa ilmaisu ”siviili- ja kauppaoikeuden alan yhteistyöhön” ilmaisulla ”siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudelliseen yhteistyöhön”; ii) lisätään e alakohta seuraavasti: ”e) ammattialajärjestöt, jotka edustavat jäsenvaltioissa kansallisella tasolla asianajajia, notaareita, haaste- ja ulosottomiehiä ja muita oikeusalan ammattilaisia, jotka suoraan osallistuvat siviili- ja kauppaoikeuden alalla tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten soveltamiseen.”. b) Muutetaan 2 kohta seuraavasti: i) Korvataan toinen alakohta seuraavasti: ”Jos jäsenvaltio nimeää useita yhteysviranomaisia, sen on nimettävä niiden joukosta pääyhteysviranomainen ja varmistettava, että niiden väliset koordinointimekanismit toimivat asianmukaisella tavalla. Jäsenvaltion ainoaksi tai pääyhteysviranomaiseksi nimetty henkilö hoitaa yksinomaan tässä päätöksessä säädettyjä yhteysviranomaisen tehtäviä eikä hoida muita, varsinkaan tämän artiklan 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa mainittuja tehtäviä.” ; ii) Lisätään kohta seuraavasti: ”Jos 2 artiklan nojalla nimetty yhteysviranomainen ei ole tuomari, asianomainen jäsenvaltio nimeää tuomarin, joka voi avustaa yhteysviranomaista tehtävissä, jotka liittyvät yhteydenpitoon paikallisten oikeusviranomaisten kanssa. Tämä tuomari on verkoston täysivaltainen jäsen.”. c) Korvataan 3 kohta seuraavasti: ”3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava tämän artiklan 1 kohdan b, c ja e alakohdassa mainitut viranomaiset. Jos jäsenvaltiossa on useita 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettuja ammattialajärjestöjä, jotka edustavat kansallisella tasolla tiettyä lakimiesten ammattikuntaa, jäsenvaltion on huolehdittava siitä, että kyseinen ammattikunta saa verkostoon asianmukaisen edustuksen.”. d) Korvataan 5 kohdassa ilmaisu ”1 kohdassa” ilmaisulla ”1 ja 2 kohdassa”. 2) Muutetaan 3 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohdan b alakohta seuraavasti: ”b) oikeussuojan saatavuuden helpottaminen muun muassa antamalla kansalaisille tietoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten vaikutuksesta.”. b) Lisätään 2 kohdan b alakohtaan virke seuraavasti: ”erityisesti silloin kun on sovellettava toisen jäsenvaltion lakia, asiaa käsittelevät tuomioistuimet tai viranomaiset voivat hankkia verkoston avulla tietoja kyseisen lain sisällöstä.”. 3) Muutetaan 5 artikla seuraavasti: a) Korvataan 1 kohdan toinen alakohta seuraavasti: ”Yhteysviranomaisten on oltava samassa tarkoituksessa myös niiden oman jäsenvaltion oikeusviranomaisten sekä 2 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen viranomaisten käytettävissä kunkin jäsenvaltion määrittelemien sääntöjen mukaisesti.”. b) Muutetaan 2 kohta seuraavasti: i) Korvataan a alakohta seuraavasti: ”a) toimittaa 3 artiklassa tarkoitetun jäsenvaltioiden oikeudellisen yhteistyön toimivuuden kannalta tarpeelliset tiedot muille yhteysviranomaisille, 2 artiklan 1 kohdan b, c, d ja e alakohdassa mainituille viranomaisille ja oman jäsenvaltionsa paikallisille oikeusviranomaisille, jotta ne voivat laatia toteuttamiskelpoisen oikeudellista yhteistyötä koskevan pyynnön ja luoda tarkoitukseen parhaiten soveltuvat suorat yhteydet; ja erityisesti toimittaa tiedot, jotka tarvitaan, jotta olisi helpompaa soveltaa toisen jäsenvaltion lakia sellaisessa riita-asiassa tai tilanteessa, jossa yhteisön säädöksen tai kansainvälisen sopimuksen nojalla on sovellettava vieraan valtion lakia. Tätä varten yhteysviranomainen, jolle tällainen pyyntö on esitetty, voi pyytää apua muilta 2 artiklassa mainituilta jäsenvaltionsa viranomaisilta vastatakseen pyyntöön. Vastauksessa esitetyt tiedot eivät sido yhteysviranomaisia tai kyseisiä muita viranomaisia tai pyynnön esittänyttä viranomaista.”; ii) Lisätään ca alakohta seuraavasti: ”ca) tiedottaa kansalaisille siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudellisesta yhteistyöstä Euroopan unionissa, asiaa koskevista yhteisön säädöksistä ja kansainvälisistä sopimuksista ja jäsenvaltioiden kansallisesta lainsäädännöstä erityisesti oikeussuojakeinoja koskevien tietojen osalta;”; iii) Lisätään f alakohta seuraavasti: ”f) laatia kahden vuoden välein kertomus toiminnastaan ja esittää se verkoston jäsenten kokouksessa.”. 4) Lisätään 6 artiklan 2 kohtaan alakohta seuraavasti: ”Tätä varten kunkin jäsenvaltion yhteysviranomaisen tai yhteysviranomaisten ja näiden toimivaltaisten viranomaisten on kokoonnuttava vähintään kerran vuodessa kunkin jäsenvaltion vahvistamien sääntöjen mukaisesti.”. 5) Korvataan 8 artikla seuraavasti: ”8 artikla Oikeudellista yhteistyötä koskevien pyyntöjen nopeutettu käsittely 1. Yhteysviranomaisten on vastattava kaikkiin niille esitettyihin pyyntöihin viipymättä ja viimeistään kymmenen päivän kuluessa niiden vastaanottamisesta. Jos yhteysviranomainen ei pysty vastaamaan pyyntöön kymmenen päivän kuluessa sen vastaanottamisesta, sen on ilmoitettava tästä lyhyesti pyynnön esittäjälle ja ilmoitettava määräaika, johon mennessä se arvioi voivansa vastata pyyntöön. 2. Jotta yhteysviranomaiset voisivat vastata 1 kohdassa tarkoitettuihin pyyntöihin mahdollisimman tehokkaasti ja nopeasti, niiden on käytettävä soveltuvimpia teknisiä välineitä, jotka jäsenvaltioiden on asetettava niiden käyttöön. 3. Komissio tallentaa 5 artiklan 2 kohdan a, b, c, ca ja 13 a artiklassa tarkoitetut oikeudellista yhteistyötä koskevat tietopyynnöt ja niihin annetut vastaukset suojattuun sähköiseen rekisteriin, johon on rajoitettu pääsy. Yhteysviranomaisten on valvottava, että tämän järjestelmän perustamista ja toimintaa varten tarvittavat tiedot toimitetaan komissiolle säännöllisesti. 4. Komissio toimittaa yhteysviranomaisille tilastotiedot 3 kohdassa tarkoitetuista oikeudellista yhteistyötä koskevista pyynnöistä ja niihin annetuista vastauksista vähintään kerran puolessa vuodessa.”. 6) Korvataan 9 artiklan 2 kohdassa ilmaisu ”neljä” ilmaisulla ”kuusi”. 7) Lisätään 11 a artikla seuraavasti: ”11 a artikla Tarkkailijoiden osallistuminen verkoston kokouksiin 1. Edellä 1 artiklan 2 kohdan soveltamista rajoittamatta Tanska voi lähettää edustajan 9 ja 11 artiklassa tarkoitettuihin kokouksiin. 2. Unioniin liittyvät maat ja ehdokasmaat voidaan kutsua osallistumaan kokouksiin tarkkailijoina. Luganossa 30 päivänä lokakuuta 2007 allekirjoitetun, tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa siviili- ja kauppaoikeuden alalla koskevan yleissopimuksen sopimuspuolina olevat kolmannet maat voivat niin ikään osallistua tarkkailijoina tiettyihin verkoston kokouksiin. 3. Jokainen kokouksiin tarkkailijana osallistuva valtio voi lähettää niihin yhden tai useamman edustajan, kuitenkin enintään kolme henkilöä valtiota kohti.”. 8) Lisätään 12 a artikla seuraavasti: ”12 a artikla Suhteet muihin verkostoihin ja kansainvälisiin organisaatioihin 1. Verkosto pitää yllä suhteita muihin eurooppalaisiin verkostoihin, joilla on samat tavoitteet, erityisesti rikosoikeuden alan Euroopan oikeudelliseen verkostoon ja Euroopan juridiseen koulutusverkostoon. 2. Verkosto pitää yllä suhteita EU-kuluttajaneuvontaverkostoon (ECC-verkosto). Siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston yhteysviranomaiset ovat ECC-verkoston yhteysviranomaisten käytettävissä erityisesti voidakseen antaa tietoja, joita tarvitaan kuluttajien oikeussuojan saatavuuden helpottamiseksi. 3. Edellä 3 artiklassa tarkoitettujen, siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudellista yhteistyötä koskeviin yhteisön säädöksiin ja kansainvälisiin sopimuksiin liittyvien tehtävien suorittamista varten verkosto pitää yllä suhteita ja vaihtaa kokemuksia kolmansien maiden kesken perustettujen oikeudellista yhteistyötä edistävien verkostojen ja kansainvälistä oikeudellista yhteistyötä edistävien kansainvälisten organisaatioiden kanssa. 4. Komissio vastaa tämän artiklan säännösten täytäntöönpanosta tiiviissä yhteistyössä neuvoston puheenjohtajavaltion ja jäsenvaltioiden kanssa.”. 9) Korvataan III osaston otsikko seuraavasti: ”III osasto Verkostossa saatavilla olevat tiedot ja kansalaisille suunnattu tiedotus”. 10) Lisätään 13 artiklan 1 kohtaan c alakohta seuraavasti: ”c) 8 artiklassa tarkoitetut tiedot.”. 11) Lisätään 13 a artikla seuraavasti: ”13 a artikla Kansalaisten mahdollisuus saada tietoa yhteysviranomaisilta Kansalaisten on annettava soveltuvia teknisiä välineitä käyttäen asteittain mahdollisuus asioida jäsenvaltioiden yhteysviranomaisten kanssa, niin että ne voivat antaa neuvoja siviili- ja kauppaoikeuden alan oikeudellista yhteistyötä koskevien yhteisön säädösten ja kansainvälisten sopimusten sisällöstä ja soveltamisesta ja tarvittaessa ohjata ottamaan yhteyttä niiden käytännön soveltamisesta vastaaviin viranomaisiin ja erityisesti 6 artiklassa tarkoitettuihin viranomaisiin.”. 12) Korvataan 17 artiklan 4 kohdan b alakohta seuraavasti: ”b) huolehtii käytettävissä olevien resurssien puitteissa, että tiedot asiaan liittyvästä yhteisön lainsäädännöstä ja menettelyistä, yhteisön oikeuskäytäntö mukaan lukien, sekä järjestelmän yleiset tietosivut ja 15 artiklassa tarkoitetut tietosivut käännetään yhteisön toimielinten virallisille kielille, sekä julkaisee ne verkoston omassa sivustossa.”. 13) Korvataan 19 artikla seuraavasti: ”19 artikla Arviointi Komissio esittää Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle kertomuksen verkoston toiminnasta viimeistään [...] [ kolmen vuoden kuluttua tämän päätöksen soveltamisen alkamisesta ] ja sen jälkeen joka kolmas vuosi. Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotuksia tämän päätöksen muuttamiseksi.”. 14) Korvataan 20 artikla seuraavasti: ”20 artikla Ilmoitukset Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 2 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut tiedot viimeistään [...] [ kuusi kuukautta ennen päivää, jolloin tämän päätöksen soveltaminen alkaa ] .”. 2 artikla Voimaantulo Tämä päätös tulee voimaan […] päivänä […]kuuta […]. Sitä sovelletaan […] päivästä […]kuuta […], lukuun ottamatta 2 ja 20 artiklaa, joita sovelletaan päivästä, jona tämä päätös annetaan tiedoksi jäsenvaltioille, joille se on osoitettu. Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille Euroopan yhteisön perustamissopimuksen mukaisesti. Tehty Brysselissä […] päivänä […]kuuta […]. Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja [1] EYVL C 174, 27.6.2001, s. 25. [2] http://ec.europa.eu/justice_home/doc_centre/civil/studies/doc_civil_studies_en.htm. [3] KOM(2006) 203 lopullinen, SEC(2006) 579. [4] Asiak. 7152/07 JUSTCIV 48. [5] EUVL C 53, 3.3.2005, s. 1. [6] EUVL C 198, 12.8.2005, s. 1. [7] Oikeusapua koskevan direktiivin soveltaminen alkoi 30. marraskuuta 2004, ns. Bryssel IIa -asetuksen 1. maaliskuuta 2005, rikoksen uhreille maksettavista korvauksista annetun direktiivin 1. tammikuuta 2006, eurooppalaisen täytäntöönpanomääräyksen käyttöönotosta annetun asetuksen 21. lokakuuta 2005. Asetusta eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta aletaan soveltaa 12. joulukuuta 2008, asetusta eurooppalaisesta vähäisiin vaatimuksiin sovellettavasta menettelystä 1. tammikuuta 2009, Rooma II -asetusta sopimukseen perustumattomiin velvoitteisiin sovellettavasta laista 11. tammikuuta 2009, asetusta kansantalouden tilinpidon tietojen toimittamisesta annetun asetuksen muuttamisesta 13. marraskuuta 2008 ja direktiiviä sovittelusta siviili- ja kauppaoikeuden alalla 21. toukokuuta 2008. Lisäksi Rooma I -asetus sopimusperusteisiin velvoitteisiin sovellettavasta laista on parhaillaan hyväksyttävänä. [8] Belgiassa Chambre nationale des huissiers de justice asetuksen (EY) N:o 1348/2000 soveltamista varten ja Ranskassa Conseil supérieur du notariat kansainvälisluonteisten oikeudenkäyntien helpottamisesta vuonna 1980 tehdyn Haagin yleissopimuksen ja kansalaisuuden saamista koskevasta tietojenvaihdosta tehdyn kansainvälisen väestörekisteritoimikunnan yleissopimuksen soveltamista varten [9] Tietoja on saatu vain kuudelta yhteysviranomaiselta. [10] Näitä ovat ennen muuta direktiivit oikeusavusta ja rikoksen uhreille maksettavista korvauksista sekä asetukset eurooppalaisen maksamismääräysmenettelyn käyttöönotosta ja vähäisistä vaatimuksista. Niiden säännöksissä viitataan nimenomaisesti verkoston tehtävään säädösten asianmukaisen soveltamisen varmistamisessa (28 ja 24 artikla). [11] IberRed-verkosto on perustettu lokakuussa 2004. Se on 23 Latinalaisen Amerikan maan yhteysviranomaisten perustama verkosto, jonka tarkoituksena on parantaa oikeudellista yhteistyötä siviili- ja rikosoikeuden alalla ja vahvistaa yhteistyösuhteita maiden välillä. [12] Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välinen sopimus, jolla tuomioistuimen toimivallasta sekä tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta siviili- ja kauppaoikeuden alalla annettu neuvoston asetus (EY) N:o 44/2001 ulotetaan koskemaan Tanskaa, sekä Euroopan yhteisön ja Tanskan kuningaskunnan välinen sopimus, jolla oikeudenkäynti- ja muiden asiakirjojen tiedoksiannosta siviili- ja kauppaoikeudellisissa asioissa annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1348/2000 ulotetaan koskemaan Tanskaa (EUVL L 120, 5.5.2006, ss. 22 ja 23). [13] Unioniin liittyvillä mailla tarkoitetaan tässä maita, joiden osalta liittymisneuvottelut on saatettu päätökseen ja jotka ovat allekirjoittaneet liittymisasiakirjan (kuten Romania ja Bulgaria vuonna 2006). Ehdokasmailla tarkoitetaan maita, joiden kanssa liittymisneuvottelut on aloitettu ja ovat vielä kesken (Turkki, Kroatia, entinen Jugoslavian tasavalta Makedonia). Euroopan unioniin 1. toukokuuta 2004 liittyneet kymmenen maata kutsuttiin verkoston kokouksiin tarkkailijoiksi joulukuusta 2002 alkaen. Bulgaria ja Romania osallistuivat verkoston kokouksiin tarkkailijoina huhtikuusta 2005 alkaen. [14] EUVL C […], [..].[..].[….], s. [..]. [15] EUVL C […], [..].[..].[….], s. [..]. [16] EYVL C 174, 27.6.2001, s. 25. [17] EUVL C 53, 3.3.2005, s. 1. [18] Komission kertomus Euroopan parlamentille, neuvostolle ja Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle, annettu 16 päivänä toukokuuta 2006, siviili- ja kauppaoikeuden alan Euroopan oikeudellisen verkoston perustamisesta tehdyn neuvoston päätöksen 2001/470/EY soveltamisesta, KOM(2006) 203 lopullinen.