[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 16.5.2007

SEK(2007) 619 lopullinen

Suositus:

NEUVOSTON PÄÄTÖS

liiallisen alijäämän olemassaolosta Saksassa tehdyn päätöksen 2003/89/EY kumoamisesta

(komission esittämä)

PERUSTELUT

1. TAUSTAA

Perustamissopimuksen 104 artiklassa vahvistetaan, että jäsenvaltioiden olisi vältettävä liiallisia alijäämiä, ja määrätään menettelystä liiallisen alijäämän tunnistamiseksi ja korjaamiseksi. Liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä säädetään lisäksi liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1467/97[1], joka on osa vakaus- ja kasvusopimusta. Perustamissopimuksen 104 artiklan 2 kohdan mukaan komission on tarkasteltava talousarviota koskevan kurinalaisuuden noudattamista seuraavilla kahdella arviointiperusteella: a) ylittääkö ennakoitu tai toteutunut julkistalouden alijäämä suhteessa BKT:hen määritellyn 3 prosentin viitearvon (paitsi jos alijäämä on pienentynyt merkittävästi ja jatkuvasti tasolle, joka on lähellä viitearvoa, tai jos viitearvon ylittäminen on vain poikkeuksellista ja väliaikaista ja alijäämä on edelleen lähellä viitearvoa); ja b) ylittääkö julkinen velka suhteessa BKT:hen määritellyn 60 prosentin viitearvon (paitsi jos velan osuus pienenee riittävästi ja lähestyy riittävän nopeasti viitearvoa).

Perustamissopimuksen liitteenä olevan liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan mukaan komissio toimittaa menettelyn täytäntöönpanoa varten tarvittavat tiedot. Pöytäkirjan soveltamisen osana jäsenvaltioiden on neuvoston asetuksen (EY) N:o 3605/93[2],[3] 4 artiklan mukaisesti annettava tiedot julkisen talouden alijäämistä ja veloista ja muista asiaan liittyvistä muuttujista kahdesti vuodessa, 1. päivään huhtikuuta ja 1. päivään lokakuuta mennessä.

Komissio käynnisti Saksan osalta liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn 19. marraskuuta 2002 antamalla 104 artiklan 3 kohdan nojalla kertomuksen, koska Saksan vuonna 2002 odotettavissa oleva julkisen talouden alijäämä oli 3,8 prosenttia suhteessa BKT:hen ja julkinen velka 60,9 prosenttia suhteessa BKT:hen[4]. Neuvosto päätti 21. tammikuuta 2003 komission suosituksesta liiallisen alijäämän olemassaolosta Saksassa (perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohta)[5]. Neuvosto esitti Saksalle samanaikaisesti ja myös komission suosituksesta 104 artiklan 7 kohdan nojalla suosituksia julkisen talouden liiallisen alijäämän poistamiseksi vuoteen 2004 mennessä[6].

Marraskuun 18. päivänä 2003 komissio totesi, että Saksan toteuttamat toimenpiteet olivat olleet riittämättömät, ja suositti, että neuvosto tekisi asiasta 104 artiklan 8 kohdan nojalla päätöksen ja vaatisi 104 artiklan 9 kohdan nojalla Saksaa toteuttamaan toimenpiteitä alijäämän korjaamiseksi. Viimeksi mainitussa suosituksessa komissio esitti liiallisen alijäämän korjaamiselle asetettavan määräajan pidentämistä vuoteen 2005. Neuvosto päätti 25. marraskuuta 2003 olla vahvistamatta komission suosituksia ja hyväksyi sen sijaan päätelmät, joissa käsiteltiin Saksalle annettuja suosituksia liiallisten alijäämien korjaamiseksi vuoteen 2005 mennessä ja todettiin, että Saksan tekemien sitoumusten vuoksi liiallisia alijäämiä koskeva menettely oli jätetty lepäämään. Euroopan yhteisöjen tuomioistuin kumosi nämä päätelmät 13. heinäkuuta 2004[7].

Komissio antoi 14. joulukuuta 2004 neuvostolle tiedonannon, jossa todettiin, että neuvoston 25. marraskuuta 2003 tekemien päätelmien ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 13. heinäkuuta 2004 antaman tuomion luomassa ainutlaatuisessa tilanteessa vuotta 2005 olisi pidettävä liiallisen alijäämän korjaamisen asianmukaisena määräaikana. Tuolloin komissio katsoi Saksan pyrkivän korjaamaan liiallisen alijäämänsä viimeistään vuonna 2005, joten alijäämää koskevassa menettelyssä ei komission mukaan tarvittu lisätoimia, vaikka maan julkisen talouden tilanne oli edelleen herkkä[8]. Neuvosto yhtyi komission kantaan 18. tammikuuta 2005 antamissaan päätelmissä ja vahvisti olevansa yhteistyössä komission kanssa ”tarvittaessa valmis toteuttamaan toimenpiteitä liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä”.

Saksan helmikuussa 2006 antaman väliaikaisen ilmoituksen jälkeen komission (Eurostatin) toimittamat seurantatiedot osoittivat, että julkisen talouden alijäämä oli edelleen yli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Neuvosto päätti välittömästi 14. maaliskuuta 2006 asetuksen (EY) N:o 1467/97 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti komission suosituksesta Saksalle esitettävästä perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan mukaisesta vaatimuksesta[9], jonka mukaan sen on toteutettava liiallisen alijäämän korjaamisen edellyttämät toimenpiteet ” mahdollisimman nopeasti tai viimeistään vuoteen 2007 mennessä ”. Neuvoston suosituksen mukaan ” Saksan on varmistettava, että suhdannetasoitettu rahoitusasema (pois lukien kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet) paranee kumulatiivisesti vähintään yhden prosenttiyksikön vuosina 2006 ja 2007 ”. Neuvosto pyysi Saksaa toimittamaan 14. heinäkuuta 2006 mennessä kertomuksen, jossa kuvaillaan kyseisen päätöksen noudattamiseksi toteutettuja toimenpiteitä, sekä edistymistä käsitteleviä lisäkertomuksia säännöllisin väliajoin. Lisäksi neuvosto kehotti Saksaa ryhtymään ” tarvittaviin toimenpiteisiin varmistaakseen, että julkisen talouden vakauttamista kohti keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaa julkisen talouden rakenteellista tasapainoa jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu, supistamalla rakenteellista alijäämää vuosittain vähintään 0,5 prosenttia BKT:stä ”.

Taulukko 1: Neuvoston 14. maaliskuuta 2006 hyväksymä sopeutus

% suhteessa BKT:hen, jollei muuta ole ilmoitettu | 2005 | 2006 | 2007 |

Julkisen talouden rahoitusasema | -3,3 | alijäämä hieman yli 3 | alijäämä selvästi alle 3 |

Rakenteellisen rahoitusaseman muutos | Vähintään yhden prosenttiyksikön kumulatiivinen parannus |

p.m.: Kokonaistuotannon kasvu (%) | 0,9 | 1,5 | lähellä 1:tä |

Huom .: Rakenteellinen rahoitusasema = suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä muita väliaikaisia toimenpiteitä.

Lähde : Neuvoston Saksalle 104 artiklan 9 kohdan mukaisesti esittämä vaatimus, joka perustuu komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteeseen ja sen jälkeen suoritettuihin arviointeihin (kuten komission yksiköiden 21. helmikuuta 2006 esittämä väliennuste).

Saksan esitettyä 5. heinäkuuta 2006 täytäntöönpanokertomuksen komissio antoi 19. heinäkuuta 2006 tiedonannon, jossa se ilmoitti neuvostolle, että Saksa oli edistynyt riittävästi liiallisen alijäämän korjaamisessa neuvoston vahvistamassa määräajassa ja ettei liiallista alijäämää koskevassa menettelyssä tuolloin enää tarvittu lisätoimia[10]. Neuvosto yhtyi tähän kantaan 10. lokakuuta 2006 pitämässään kokouksessa.

Neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kumotaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 12 kohdan määräysten mukaisesti komission suosituksesta, kun liiallinen alijäämä kyseisessä jäsenvaltiossa on neuvoston käsityksen mukaan korjattu.

2. ALIJÄÄMÄN KEHITYS VUOTEEN 2006

Neuvosto käytti päätöksensä perustana joulukuun 2002 tarkistetun vakausohjelman mukaista liiallisen alijäämän olemassaoloa Saksassa. Vakausohjelmassa julkisen talouden alijäämäksi vahvistettiin 3,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002. Suorittamansa taloudellisen arvioinnin tuloksena neuvosto totesi, että 1990-luvun loppupuolella, kun Saksan talous kasvoi melko voimakkaasti, julkisen talouden vakauttamisessa ei edistytty riittävästi, joten laskusuhdanteeseen sopeutumiseksi tarvittava julkisen talouden liikkumavara jäi pieneksi. Julkisen velan odotettiin kasvavan vuoteen 2002 mennessä 60,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen, eli hieman yli 60 prosentin viitearvon.

Alijäämä jopa kasvoi vuoden 2002 3,7 prosentista suhteessa BKT:hen 4,0 prosenttiin vuonna 2003, ja laski sen jälkeen 3,2 prosenttiin vuonna 2005. Julkisen talouden liikkumavaraa ei ollut riittävästi, jotta olisi voitu sopeutua keskimäärin 0,5 prosentin vuotuiseen kokonaistuotannon kasvuun noina vuosina. Lisäksi talousarviota rasittivat vuosina 1999 ja 2000 hyväksytyt useat veronkevennykset, joita toteutettiin vuoteen 2005 asti. Tulot laskivat vuonna 2002 toteutuneesta 44,4 prosentista suhteessa BKT:hen 43,5 prosenttiin vuonna 2005. Menopuolen tasapainottavia toimia toteutettiin vasta jonkin verran myöhässä. Menot suhteessa BKT:hen saatiin supistumaan 48,1 prosentista 46,8 prosenttiin kyseisellä ajanjaksolla etenkin noudattamalla maltillista palkkapolitiikkaa ja vähentämällä henkilöstöä julkisella sektorilla, uudistamalla julkista terveydenhuoltojärjestelmää vuonna 2004 sekä vähentämällä tukia ja investointeja. Lisäksi yksityissektorin palkkojen hitaan kasvun ansiosta eläkemenot pysyivät kurissa. Saksa turvautui vähäisessä määrin kertaluonteisiin toimenpiteisiin[11]. Vaikka suhdannetasoitetun rahoitusaseman mukainen alijäämä oli supistunut 3½ prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2002 2¼ prosenttiin vuonna 2005, nimellinen julkisen talouden alijäämä oli vuonna 2005 edelleen yli 3 prosenttia suhteessa BKT:hen (ks. taulukko 2).

Kokonaistuotannon kasvuksi ennustettiin 1,4 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, joten helmikuun 2006 tarkistetussa vakausohjelmassa ennakoitiin 3,3 prosentin alijäämää suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Saksan viranomaiset olivat arvioineet marraskuun 2006 tarkistetussa vakausohjelmassa alijäämän 2,1 prosentiksi suhteessa BKT:hen. Sen sijaan niiden tietojen perusteella, jotka komissio (Eurostat) toimitti asetuksen (EY) N:o 3605/93 mukaisesti saatuaan Saksalta ilmoituksen ennen 1. huhtikuuta 2007, alijäämä oli tosiasiassa 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2006, eli reilusti alle viitearvon [12],[13].

Noin puolet tästä odottamattomasta julkisen talouden rahoitusaseman parantumisesta johtuu suhdannetekijöistä (kokonaistuotanto kasvoi 2,7 prosenttia). Sen lisäksi rakenteellinen alijäämä supistui 2½ prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2005 1½ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Rakenteellinen toteutus parani pääasiassa myös tulopuolen ansiosta. Etenkin voitoista kannettavat välittömät verot tuottivat huomattavasti suuremmat tulot kuin mitä talouden kehitys olisi antanut olettaa. Sen vuoksi verojen prosenttiosuus BKT:stä kasvoi yli ½ prosenttiyksikköä vuonna 2006 verrattuna vuoteen 2005. Suurempi verojen osuus ei siis johdu viimeaikaisista harkinnanvaraisista veropoliittisista toimista. Kasvua selittävät pikemminkin verorästien maksut ja välittömien verojen ennakkosuoritukset osittain vastineena aiemmin melko alhaiselle välittömien verojen osuudelle.

Lisäksi julkisia menoja pidettiin tiukassa hallinnassa vuonna 2006, jolloin menojen kasvu oli vain 0,6 prosenttia eli hieman tavoiteltua pienempi. Menoja saatiin hillittyä vuonna 2006 edellä manituin vuodesta 2002 toteutetuin toimin, jotka kohdistuivat etenkin julkisen sektorin palkkoihin ja tukiin. Tointen vaikutukset näkyivät edelleen vuonna 2006. Lisäksi voimakas talouden elpyminen johti työmarkkinamenojen pienenemiseen. Koska suurin osa menojen hillinnän vaikutuksista sisältyi noin 46 prosentin meno-osuuteen suhteessa BKT:hen, joka oli myös helmikuun 2006 tarkistetussa vakaussopimuksessa asetettu tavoite, vielä pienempään 45,7 prosentin osuuteen päästiin pääosin odotettua korkeamman BKT:n ansiosta.

Kaiken kaikkiaan nimellinen alijäämä on supistunut reilusti alle perustamissopimuksessa asetetun viitearvon vuotta ennen neuvoston asettamaa määräaikaa. Lisäksi neuvosto oli kehottanut kohentamaan rakenteellista rahoitusasemaa kumulatiivisesti vähintään prosenttiyksikön verran vuosina 2006 ja 2007. Rakenteellinen rahoitusasema parani lähes prosenttiyksiköllä jo vuonna 2006.

3. ALIJÄÄMÄENNUSTEET VUODELLE 2007 JA SIITÄ ETEENPÄIN

Odotettavissa oleva kokonaistuotannon kasvu on 2,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2007, joten komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteessa alijäämän ennakoidaan supistuvan edelleen 0,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen nykyisellä talouspolitiikalla. Saksan viranomaiset olivat arvioineet marraskuun 2006 tarkistetussa vakausohjelmassa alijäämäksi 1,6 prosenttia suhteessa BKT:hen. Kun otetaan huomioon makrotalouden tilanteen parantuminen ja odotettua pienempi alijäämä vuonna 2006, huhtikuun 2007 ilmoituksessa alijäämäennuste tarkistettiin 1,2 prosentiksi suhteessa BKT:hen.

Komission yksiköiden tekemien laskelmien mukaan noin puolet julkisen talouden rahoitusaseman parantumisesta johtuu rakenteellisista syistä edellisen vuoden tapaan. Vakauttamista edistävät useat toimenpiteet, joista suurin osa hyväksyttiin vuoden 2006 alussa. Yleisen arvonlisäverokannan nosto 16 prosentista 19 prosenttiin kasvattaa BKT:tä todennäköisesti noin yhden prosentin verran. Eläkemaksuja korotettiin 19,5 prosentista 19,9 prosenttiin, ja julkisen sektorin vakuutuslaitosten ennakoidaan nostavan maksujaan keskimäärin ½ prosenttiyksikköä. Toisaalta työttömyysvakuutusmaksuja alennettiin 6,5 prosentista 4,2 prosenttiin, joten sosiaaliturvamaksujen kokonaismäärä pienenee. Kuten vuonna 2006, voitoista kannettavat verot näyttävät olevan edelleen vahvassa kasvussa. Myönteisestä taloustilanteesta huolimatta runsaasti tuloja tuottavien verokantojen, kuten palkkojen, kasvu ei ole yhtä dynaamista kuin nimellisen BKT:n kasvu, joten verorasituksen odotetaan kevenevän arvonlisäverokannan nostosta huolimatta. Menojen osuuden on määrä pienentyä yli yhden prosenttiyksikön verran julkisen sektorin maltillisen palkkakehityksen ja työmarkkinamenojen pienenemisen vuoksi. Tämä on tulosta jo toteutetuista toimenpiteistä, joilla on esimerkiksi lyhennetty iäkkäämpien edunsaajien etuuskautta, sekä työmarkkinoiden suotuisasta kehityksestä. Julkisten investointien on kuitenkin määrä kasvaa, koska julkisen talouden rahoitusasema kohenee kaikilla julkishallinnon tasoilla. Kertaluonteisia toimenpiteitä ei toteuteta, joten rakenteellisen alijäämän odotetaan supistuvan ¾ prosenttiyksikköä edelliseen vuoteen verrattuna.

Olettaen, että talouspolitiikassa ei tapahdu muutoksia, komission yksiköt ennakoivat julkisen talouden alijäämän supistuvan edelleen 0,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2008, mikä on tosin lähes kokonaan jatkuvien suotuisten suhdanneolosuhteiden ansiota. Jo voimassa olevien toimenpiteiden vakauttavien vaikutusten jatkuminen kumoutuu ja ylittyy suunnitteilla olevan yritysverouudistuksen talousvaikutuksilla. Hallitus esitti aiheesta lainsäädäntöluonnoksen maaliskuussa 2007, ja uudistuksen vaikutus olisi yli 0,3 prosenttia suhteessa BKT:hen ensimmäisenä vuonna.

Kaiken kaikkiaan liiallinen alijäämä näytetään saadun pysyvästi korjattua vuoteen 2006 mennessä. Rakenteellisen rahoitusaseman odotetaan paranevan prosenttiosuutena suhteessa BKT:hen ¾ prosenttiyksikköä vuonna 2007, mikä tarkoittaisi 1½ prosenttiyksikön kumulatiivista parannusta vuosina 2006 ja 2007. Näin ollen Saksa näyttää noudattavan neuvoston kehotusta kohentaa rakenteellista rahoitusasemaansa kumulatiivisesti vähintään prosenttiyksikön verran vuosina 2006 ja 2007.

Vuotta 2008 koskevan komission yksiköiden kevään talousennusteen mukaan Saksan nykyisellä talouspolitiikalla rakenteellinen rahoitusasema ei enää parane. Neuvosto oli 104 artiklan 9 kohdan mukaisessa vaatimuksessaan kehottanut Saksaa varmistamaan, että julkisen talouden vakauttamista kohti keskipitkän aikavälin tavoitteena olevaa julkisen talouden rakenteellista tasapainoa jatketaan sen jälkeen, kun liiallinen alijäämä on korjattu, supistamalla rakenteellista alijäämää vuosittain vähintään 0,5 prosenttia BKT:stä. Neuvosto totesi 27. helmikuuta 2007 marraskuun 2006 tarkistetusta vakausohjelmasta antamassaan lausunnossa[14], että ohjelman päämääränä ei ole saavuttaa keskipitkän aikavälin tavoitetta vuonna 2010 päättyvän ohjelmakauden aikana. Se kehotti Saksaa ” hyödyntämään hyvää suhdannetilannetta ja tehostamaan rakenteellista sopeutusta vuonna 2008 myös käyttämällä mahdolliset ylimääräiset tulot alijäämän supistamiseen, jatkamaan sen jälkeen talouden vakauttamista keskipitkän aikavälin tavoitteen saavuttamiseksi valvomalla menoja tiukasti ja varmistamalla samalla, ettei yhtiöverojärjestelmän ilmoitettu uudistus vaaranna julkisen talouden vakauttamista ”.

4. VELKAKEHITYS JA ENNUSTEET

Julkinen velka kasvoi 60,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2002 67,9 prosenttiin vuonna 2005, mutta vakiintui vuonna 2006. Velan osuuden nopea kasvu liiallista alijäämää koskevan menettelyn käynnistämisestä alkaen vuonna 2002 johtui pääosin epäedullisesta ”lumipallovaikutuksesta”. Velka suhteessa BKT:hen kasvaa automaattisesti, kun korot ovat nimellisen BKT:n kasvua suuremmat. Vasta vuonna 2006 perusylijäämän lisäys yhdessä BKT:n voimakkaan kasvun kanssa kompensoi ”lumipallovaikutuksen”. Vuosina 2002–2006 velan kasvua hillittiin pienentämällä rahoitusvaroja – etenkin valtion muille sektoreille myöntämää pääoma- ja lainarahoitusta – jolloin päästiin keskimäärin negatiiviseen virta/varanto-korjaukseen.

Koska BKT:n kasvun odotetaan jatkuvan, komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen mukaan velan arvioidaan alenevan 65,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Alijäämän supistumisen tapaan myös velan ennustetaan pienenevän edelleen 63,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä. Pieneneminen on voimakkaampaa kuin marraskuun 2006 tarkistetussa vakausohjelmassa, jossa velan ennakoitiin olevan 66½ prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2008.

5. PÄÄTELMÄT

Julkisen talouden alijäämä supistui suhteessa BKT:hen enimmillään 4,0 prosentista vuonna 2003 1,7 prosenttiin vuonna 2006, eli alle 3 prosentin viitearvon. Alijäämän pienenemiseen johtaneet toimenpiteet ovat enimmäkseen pysyviä, ja myönteinen suhdannekehitys on tukenut julkisen talouden vakauttamista. Rakenteellinen rahoitusasema (suhdannetasoitettu rahoitusasema kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet pois luettuina) suhteessa BKT:hen parani lähes yhden prosenttiyksikön verran vuonna 2006. Komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen mukaan kokonaisalijäämän odotetaan supistuvan 0,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007, ja tätä kehitystä tukee rakenteellisen rahoitusaseman paraneminen arviolta ¾ prosenttiyksikön verran vuonna 2007. Näin ollen arvioitu rakenteellinen parannus vuosina 2006 ja 2007 vastaisi neuvoston suosittamia vähintään yhden prosenttiyksikön suuruisia julkisen talouden toimia. Olettaen, että talouspolitiikassa ei tapahdu muutoksia, kokonaisalijäämän odotetaan olevan 0,3 prosenttia vuonna 2008. Tämä osoittaa, että alijäämä on uskottavasti ja pysyvästi saatu kolmen prosentin viitearvon alapuolelle.

Julkinen bruttovelka kasvoi 60,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2002 enimmillään 67,9 prosenttiin vuonna 2005, mutta vakiintui vuonna 2006. Komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen mukaan velan odotetaan pienenevän 65,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007 ja sen jälkeen alijäämän supistumiskehitystä noudattaen noin 63½ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuoteen 2008 mennessä (olettaen, että talouspolitiikassa ei tapahdu muutoksia), jolloin päästäisiin lähemmäs 60 prosentin viitearvoa viimeisimmässä tarkistetussa vakausohjelmassa ennakoitua nopeammin.

Kokonaistilanteen arviointi osoittaa, että Saksan liiallisen alijäämän tilanne on korjattu. Tästä syystä komissio suosittaa, että neuvosto kumoaisi päätöksen liiallisen alijäämän olemassaolosta Saksassa.

Taulukko 2: Julkisen talouden kehitys vuosina 2002–2008

Suositus:

NEUVOSTON PÄÄTÖS

liiallisen alijäämän olemassaolosta Saksassa tehdyn päätöksen 2003/89/EY kumoamisesta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 104 artiklan 12 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Neuvoston päätöksellä 2003/89/EY[15], joka tehtiin EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 6 kohdan mukaisesti komission suosituksen perusteella, todetaan, että Saksassa on liiallinen alijäämä. Neuvosto pani merkille, että julkisen talouden alijäämä oli 3,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2002, joka on merkittävästi enemmän kuin perustamissopimuksen mukainen 3 prosentin viitearvo, ja että julkisen bruttovelan odotettiin olevan 60,9 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli hieman yli perustamissopimuksen mukaisen 60 prosentin viitearvon.

(2) Neuvosto antoi 21 päivänä tammikuuta 2003 perustamissopimuksen 104 artiklan 7 kohdan ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97[16] 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti Saksalle komission suositukseen perustuvan suosituksen liiallisen alijäämän tilanteen lopettamiseksi mahdollisimman pian ja viimeistään vuonna 2004. Suositus julkaistiin. Komissio totesi 14 päivänä joulukuuta 2004 neuvostolle antamassa tiedonannossa[17], että neuvoston 25 päivänä marraskuuta 2003 tekemien päätelmien ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 13 päivänä heinäkuuta 2004 antaman tuomion[18] luomassa ainutlaatuisessa tilanteessa vuotta 2005 olisi pidettävä liiallisen alijäämän korjaamisen asianmukaisena määräaikana. Neuvosto yhtyi tähän toteamukseen 18 päivänä tammikuuta 2005.

(3) Perustamissopimuksen liitteenä olevan liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan mukaan komissio toimittaa menettelyn täytäntöönpanoa varten tarvittavat tiedot. Jäsenvaltioiden on Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta 22 päivänä marraskuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 3605/93[19] 4 artiklan mukaisesti pöytäkirjan soveltamisen osana annettava tiedot julkisen talouden alijäämistä ja veloista ja muista asiaan liittyvistä muuttujista kahdesti vuodessa, 1 päivään huhtikuuta ja 1 päivään lokakuuta mennessä.

(4) Saksan helmikuussa 2006 antaman väliaikaisen ilmoituksen jälkeen komission (Eurostatin) toimittamat seurantatiedot osoittivat, että liiallista alijäämää ei ollut korjattu vuoteen 2005 mennessä. Neuvosto päätti välittömästi 14 päivänä maaliskuuta 2006 asetuksen (EY) N:o 1467/97 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti komission suosituksesta Saksalle esitettävästä perustamissopimuksen 104 artiklan 9 kohdan mukaisesta vaatimuksesta, jonka mukaan sen on toteutettava liiallisen alijäämän korjaamisen edellyttämät toimenpiteet mahdollisimman nopeasti tai viimeistään vuonna 2007. Neuvoston suosituksen mukaan Saksan olisi varmistettava, että suhdannetasoitettu rahoitusasema (kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet pois luettuina) paranee kumulatiivisesti vähintään yhden prosenttiyksikön vuosina 2006 ja 2007.

(5) Neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kumotaan EY:n perustamissopimuksen 104 artiklan 12 kohdan määräysten mukaisesti, kun liiallinen alijäämä kyseisessä jäsenvaltiossa on neuvoston käsityksen mukaan korjattu.

(6) Niiden tietojen perusteella, jotka komissio (Eurostat) on asetuksen (EY) N:o 3605/93 8 g artiklan 1 kohdan mukaisesti toimittanut saatuaan Saksalta ilmoituksen ennen 1 päivää huhtikuuta 2007, ja komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen perusteella voidaan tehdä seuraavat päätelmät:

- Julkisen talouden alijäämä kasvoi ensin 3,7 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2002 4,0 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2003 ja supistui sen jälkeen 3,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2004, 3,2 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja edelleen 1,7 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2006. Alijäämä on pienempi kuin helmikuun 2006 tarkistetussa vakausohjelmassa asetettu 3,3 prosentin tavoite suhteessa BKT:hen, ja se alittaa reilusti BKT:hen suhteutetulle alijäämälle vahvistetun 3 prosentin viitearvon vuotta ennen neuvoston asettamaa määräaikaa.

- Aiempien vuosien suotuisissa suhdanneolosuhteissa Saksa ei ollut luonut riittävästi julkisen talouden liikkumavaraa pystyäkseen sopeutumaan erittäin hitaan kasvun vaiheeseen vuosina 2002–2005, jolloin vuotuinen kokonaistuotannon kasvu oli 0,5 prosenttia. Vuoteen 2005 asti toteutetut useat veronkevennykset rasittivat talousarviota entisestään, ja menopuolen tasapainottavia toimia toteutettiin vasta jonkin verran myöhässä. Vakauttamista tuettiin muun muassa noudattamalla maltillista palkkakehitystä ja vähentämällä henkilöstöä julkisella sektorilla, uudistamalla julkista terveydenhuoltojärjestelmää vuonna 2004 sekä vähentämällä tukia ja julkisen sektorin investointeja; lisäksi yksityissektorin palkkojen hitaan kasvun ansiosta eläkemenot pysyivät kurissa. Vuonna 2006 etenkin voitoista kannettavat välittömät verot tuottivat suuremmat tulot kuin mitä talouden kehitys olisi antanut olettaa. Suhdannetasoitettu rahoitusasema parani vuodesta 2002 ilman merkittäviä kertaluonteisia toimenpiteitä. Etenkin vuoden 2006 arvioitu rakenteellinen rahoitusasema (kertaluonteiset ja muut väliaikaiset toimenpiteet pois luettuina) suhteessa BKT:hen parani lähes yhden prosenttiyksikön verran.

- Komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteessa alijäämän arvioidaan supistuvan edelleen 0,6 prosenttiin suhteessa BKT:hen; supistumista tukevat BKT:n jatkuva kasvu ja etenkin yleisen arvonlisäverokannan nosto 16 prosentista 19 prosenttiin tammikuussa 2007 (kertaluonteisia eriä ei ole suunnitteilla). Kevään 2007 ilmoituksessaan Saksan viranomaiset arvioivat vuoden 2007 alijäämäksi 1,2 prosenttia suhteessa BKT:hen. Lisäksi komission yksiköt ennakoivat rakenteellisen rahoitusaseman kohenevan ¾ prosenttiyksikön verran suhteessa BKT:hen vuonna 2007. Näin ollen Saksa näyttää noudattavan suositusta parantaa rakenteellista rahoitusasemaansa kumulatiivisesti vähintään yhden prosenttiyksikön verran vuosina 2006 ja 2007. Kevään talousennusteen mukaan alijäämä supistuu vuonna 2008 vielä 0,3 prosenttiin suhteessa BKT:hen, jos talouspolitiikassa ei tapahdu muutoksia. Tämä osoittaa, että alijäämä on uskottavasti ja pysyvästi saatu kolmen prosentin viitearvon alapuolelle. Jos talouspolitiikassa ei tapahdu muutoksia, rakenteellisen alijäämän odotetaan supistuvan vain vähän vuonna 2008. Tämä kehitys on nähtävä suhteessa tarpeeseen edetä kohti keskipitkän aikavälin tavoitetta rahoitusaseman osalta, joka Saksan kohdalla tarkoittaa tasapainoista rakenteellista rahoitusasemaa.

- Velan osuus kasvoi ensin 60,3 prosentista suhteessa BKT:hen vuonna 2002 enimmillään 67,9 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2005 ja vakiintui sen jälkeen vuonna 2006; komission yksiköiden kevään 2007 talousennusteen mukaan velan odotetaan supistuvan 65,4 prosenttiin suhteessa BKT:hen vuonna 2007 ja noin 63½ prosenttiin vuonna 2008 (olettaen, että talouspolitiikassa ei tapahdu muutoksia), jolloin päästäisiin lähemmäs 60 prosentin viitearvoa viimeisimmässä tarkistetussa vakausohjelmassa ennakoitua nopeammin.

(7) Neuvoston käsityksen mukaan Saksan liiallinen alijäämä on korjattu, ja näin ollen päätös 2003/89/EY olisi kumottava,

ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Kokonaistilanteen arviointi osoittaa, että Saksan liiallisen alijäämän tilanne on korjattu.

2 artikla

Kumotaan päätös 2003/89/EY.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.

Tehty […] […] päivänä […]kuuta […].

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1056/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 5).

[2] EYVL L 332, 31.12.1993, s. 7, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2103/2005 (EUVL L 337, 22.12.2005, s. 1).

[3] Saksan viimeisin ilmoitus on saatavilla seuraavassa osoitteessa:

http://epp.eurostat.ec.europa.eu/portal/page?_pageid=2373,58110711&_dad=portal&_schema=portal.

[4] SEK(2002) 1245.

[5] EUVL L 34, 11.2.2003, s. 16.

[6] Kaikki asiakirjat, jotka liittyvät Saksan liiallista alijäämää koskevaan menettelyyn, ovat saatavilla seuraavalta verkkosivustolta: http://ec.europa.eu/economy_finance/about/activities/sgp/edp/edpde_en.htm.

[7] Asia C-27/04, komissio v. neuvosto, [2004] Kok. I-6649 (EUVL C 228, 11.9.2004, s. 16).

[8] Komission tiedonanto neuvostolle Saksan ja Ranskan tilanteesta suhteessa liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisiin velvoitteisiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion jälkeen, KOM(2004) 813, 14.12.2004.

[9] EUVL L 126, 13.5.2006, s. 20.

[10] SEK(2006) 990.

[11] Vuonna 2004 toteutettiin verojen anteeksianto, mikä kuitenkin nosti tuloja vain vähän. Vuosina 2004 ja 2005 Landesbanken määrättiin maksamaan takaisin tukia komission päätösten nojalla.

[12] Eurostat News Release No. 55, 23. huhtikuuta 2007.

[13] Julkisen talouden tilejä tarkistetaan yleensä neljän vuoden ajan ennen lopullista vahvistamista. Aiempien kokemusten perusteella Saksan julkisen talouden alijäämää koskevat tiedot ovat hyvin luotettavia. Näin ollen alijäämälukujen tulevien tarkistusten (ylöspäin tai alaspäin) odotetaan olevan hyvin pieniä.

[14] EUVL C 70, 27.3.2007, s. 5.

[15] EUVL L 34, 11.2.2003, s. 16.

[16] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 6, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1056/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 5).

[17] Komission tiedonanto neuvostolle Saksan ja Ranskan tilanteesta suhteessa liiallista alijäämää koskevan menettelyn mukaisiin velvoitteisiin Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen tuomion jälkeen, KOM(2004) 813, 14.12.2004.

[18] Asia C-27/04, komissio v. neuvosto, [2004] Kok. I-6649 (EUVL C 228, 11.9.2004, s. 16).

[19] EYVL L 332, 31.12.1993, s. 7, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 2103/2005 (EUVL L 337, 22.12.2005, s. 1).