Komission tiedonanto

keskittymiin suoraan liittyvistä ja niiden kannalta välttämättömistä rajoituksista

(2001/C 188/03)

(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)

I JOHDANTO

1. Yrityskeskittymien valvonnasta 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89(1) (jäljempänä "sulautuma-asetus") 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan toisessa kappaleessa ja 8 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisessa virkkeessä säädetään, että keskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille tehtävän päätöksen on sisällettävä myös ne "rajoitukset, jotka suoraan koskevat keskittymän toteuttamista ja ovat toteuttamisen kannalta tarpeellisia". Tähän periaatteeseen viitataan myös sulautuma-asetuksen johdanto-osan 25 kappaleessa. Päätös keskittymän soveltuvuudesta yhteismarkkinoille kattaa myös kyseiset rajoitukset. Sulautuma-asetuksen 22 artiklan 1 kohdan säännösten mukaisesti keskittymiin sovelletaan tällöin vain kyseistä asetusta; ei neuvoston asetusta N:o 17(2), eikä kilpailusääntöjen soveltamisesta rautatie-, maantie- ja sisävesiliikenteeseen 19 päivänä heinäkuuta 1968 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 1017/68(3), perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan yksityiskohtaisesta soveltamisesta meriliikenteeseen 22 päivänä joulukuuta 1986 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 4056/86(4) eikä kilpailusääntöjen yksityiskohtaisesta soveltamisesta lentoliikenteen alalla toimiviin yrityksiin 14 päivänä joulukuuta 1987 annettua neuvoston asetusta (ETY) N:o 3975/87(5).

2. Mainituissa oikeussäännöissä ei aseteta komissiolle velvoitetta arvioida tällaisia rajoituksia ja puuttua niihin virallisesti. Jos arviointi tehdään, se on ainoastaan luonteeltaan toteava, sillä 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan toisen kappaleen ja 8 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen piiriin kuuluvat kaikki sulautuma-asetuksessa säädetyt perusteet täyttävät rajoitukset, jotka näin ollen ovat lainsäädännön nojalla hyväksyttyjä siitä riippumatta, käsitelläänkö niitä komission päätöksessä erikseen. Komissio ei enää tule tekemään sulautumapäätöksissään kyseistä arviota. Tämä vastaa komission hallinnollista käytäntöä, jota on sovellettu yksinkertaistettuun menettelyyn soveltuviin asioihin 1. syyskuuta 2000 alkaen(6).

3. Keskittymän osapuolten väliset erimielisyydet siitä, ovatko rajoitukset keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviä ja sen kannalta välttämättömiä ja siten automaattisesti komission hyväksymispäätöksen soveltamisalaan kuuluvia, kuuluvat kansallisten tuomioistuinten lainkäyttövallan piiriin.

4. Tällä tiedonannolla selvennetään tapaa, jolla komissio tulkitsee käsitettä "keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvät ja sen kannalta välttämättömät rajoitukset". Seuraavissa jaksoissa annetut ohjeet perustuvat komission aiempiin kokemuksiin ja käytäntöihin tällä alalla.

Tämä tiedonanto korvaa keskittymien liitännäisrajoituksista annetun komission tiedonannon(7).

5. Komission tulkinta sulautuma-asetuksen 6 artiklan 1 kohdan b alakohdan toisesta kappaleesta ja 8 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan toisesta virkkeestä ei vaikuta yhteisöjen tuomioistuimen tai ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen mahdollisiin tulkintoihin.

II YLEISET PERIAATTEET

6. Keskittymä voi muodostua sopimusjärjestelyistä ja sopimuksista, joilla luodaan sulautuma-asetuksen 3 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu määräysvalta. Myös kaikki sopimukset, jotka liittyvät keskittymän päätavoitteen saavuttamisen kannalta välttämättömään omaisuuteen, ovat erottamaton osa keskittymää. Näiden järjestelyiden ja sopimusten lisäksi keskittymän osapuolet voivat tehdä muita sopimuksia, jotka eivät ole erottamaton osa keskittymää ja jotka rajoittavat osapuolten toimintavapautta markkinoilla. Jos tällaiset sopimukset sisältävät keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviä ja sen kannalta välttämättömiä rajoituksia, ne kuuluvat keskittymän yhteismarkkinoille soveltuvuutta koskevan päätöksen soveltamisalaan. Muussa tapauksessa niiden rajoittavia vaikutuksia voi olla tarpeen tutkia EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan nojalla.

7. Jotta rajoituksia pidettäisiin "keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä", ei riitä, että sopimus on tehty samaan aikaan tai samassa yhteydessä kuin keskittymä.

8. Sopimusten on oltava "keskittymän toteuttamisen kannalta välttämättömiä", mikä merkitsee sitä, että ilman niitä keskittymää ei voida toteuttaa tai toteuttaminen on epävarmempaa, aiheuttaa merkittävästi suuremmat kustannukset, vie tuntuvasti pitemmän ajan tai on huomattavasti vaikeampaa(8). Sopimukset, joilla pyritään suojelemaan siirretyn omaisuuden arvo(9), säilyttämään toimitussuhteiden jatkuminen yhtenäisen taloudellisen kokonaisuuden hajoamisen jälkeen(10) tai jotka mahdollistavat uuden yrityksen käynnistämisen(11), yleensä täyttävät nämä kriteerit.

9. Päätettäessä, onko rajoitus välttämätön vai ei, on yhtä aiheellista ottaa huomioon sen luonne kuin varmistaa, että rajoituksen kesto, asiasisältö ja maantieteellinen ulottuvuus eivät ylitä sitä, mitä keskittymän toteuttaminen kohtuudella edellyttää. Jos tarjolla on yhtä tehokkaita vaihtoehtoja, joiden avulla oikeutettu tavoite voidaan saavuttaa, yritysten on valittava niistä se, joka on objektiivisesti katsoen vähiten kilpailua rajoittava.

10. Vaiheittain toteutettavissa keskittymissä sopimusjärjestelyitä, jotka koskevat vaiheita ennen kuin määräysvalta on syntynyt sulautuma-asetuksen 3 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla, ei voida pitää keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä eikä sen kannalta välttämättöminä. Näihin sopimuksiin sovelletaan EY:n perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklaa. Sopimuksia, joilla pyritään helpottamaan määräysvallan hankintaa, voidaan kuitenkin pitää keskittymään suoraan liittyvinä ja välttämättöminä.

11. Suoraa liittymistä ja välttämättömyyttä koskevat kriteerit arvioidaan objektiivisin perustein. Rajoitukset eivät ole keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviä eivätkä sen kannalta välttämättömiä vain siitä syystä, että osapuolet pitävät niitä sellaisina.

III YLEISIIN LAUSEKKEISIIN SOVELLETTAVAT PERUSPERIAATTEET YRITYSKAUPAN TAPAUKSESSA

12. Rajoitukset, joista osapuolet sopivat yrityksen luovutuksen yhteydessä, voivat hyödyttää ostajaa tai myyjää. Yleisesti ottaen ostajan tarve saada jonkinasteista suojelua on suurempi kuin myyjän vastaava tarve. Ostajan on saatava varmuus siitä, että se saa hankkimansa yrityksen täydessä arvossaan. Näin ollen yleinen sääntö on, että myyjää hyödyttävät rajoitukset joko eivät ole keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviä ja sen kannalta välttämättömiä tai niiden soveltamisalan ja/tai keston on oltava rajallisempi kuin ostajaa hyödyttävien lausekkeiden.

A. Kilpailukieltolausekkeet

13. Myyjälle yrityksen tai sen osan luovutuksen yhteydessä asetettavat kilpailukieltovelvoitteet voivat olla keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviä ja sen kannalta välttämättömiä. Ostajaa on jossain määrin suojeltava myyjän taholta tulevalta kilpailulta, jotta se saisi siirretyn omaisuuden täydessä arvossaan, voisi varmistaa asiakasuskollisuuden ja omaksua taitotiedon ja hyödyntää sitä. Tällaiset kilpailukieltolausekkeet takaavat, että ostaja saa siirretyn omaisuuden täydessä arvossaan, mihin tavallisesti sisältyy sekä aineellinen että aineeton omaisuus, kuten myyjän saavuttama liikearvo tai taitotieto(12), jonka tämä on kehittänyt(13). Edellä mainitut eivät ole ainoastaan keskittymään suoraan liittyviä vaan myös sen toteuttamisen kannalta välttämättömiä osia, koska voidaan kohtuudella olettaa, että ilman niitä yrityksen tai sen osan myynti ei onnistuisi.

14. Tällaisia kilpailukieltolausekkeita voidaan perustella oikeutetulla tavoitteella eli keskittymän toteutumisella vain, jos niiden kesto, maantieteellinen ulottuvuus, asiasisältö ja kohdehenkilöt eivät ole suhteettomia kyseisen tavoitteen saavuttamiseen nähden. Suojelua ei yleensä voida pitää välttämättömänä, jos luovutus käytännössä rajoittuu aineelliseen omaisuuteen (kuten maa-alueisiin, rakennuksiin tai laitteisiin) tai yksinoikeuteen perustuviin teollis- tai tekijänoikeuksiin (joiden haltijat voivat ryhtyä välittömästi toimenpiteisiin, jos kyseisten oikeuksien luovuttaja rikkoo niitä).

15. Komission aiemmat kokemukset ja käytäntö ovat osoittaneet, että kun yrityksen luovutukseen sisältyy sekä liikearvoa että taitotietoa, kilpailukieltolausekkeet ovat yleensä perusteltuja enintään kolmen vuoden ajan(14). Jos luovutukseen sisältyy ainoastaan liikearvoa, kilpailukieltolausekkeet ovat yleensä perusteltuja enintään kahden vuoden ajan(15). Tätä pitemmät kiellot ovat perusteltuja vain harvoissa tapauksissa, esimerkiksi jos voidaan osoittaa, että asiakasuskollisuus myyjää kohtaan säilyy kauemmin kuin kaksi vuotta; aikaa voidaan pidentää yli kolmeen vuoteen, jos tämä on luovutetun taitotiedon soveltamisalan tai lajin vuoksi perusteltua(16).

16. Kilpailukieltolausekkeen maantieteellisen soveltamisalan on yleensä rajoituttava alueeseen, joilla myyjä tarjosi kyseisiä tavaroita tai palveluita ennen luovutusta(17). Oletus on, että ostajaa ei tarvitse suojella myyjän taholta tulevalta kilpailulta alueilla, joilla myyjä ei aiemmin toiminut, ellei voida osoittaa asian erityispiirteiden edellyttävän tällaista suojelua. Esimerkkinä mainittakoon alueet, joilla myyjä suunnitteli toiminnan aloittamista yrityskaupan tekohetkellä ja joilla se oli jo investoinut kyseisen toiminnan aloittamiseen.

17. Kilpailukieltolausekkeiden on lisäksi rajoituttava tavaroihin (mukaan lukien parannetut versiot, uudistetut tuotteet ja uudet mallit) ja palveluihin, joista luovutetun yrityksen taloudellinen toiminta muodostuu. Tähän voivat sisältyä tavarat ja palvelut, jotka kaupan tekohetkellä olivat jo pitkälle kehitettyjä, tai sellaiset, jotka ovat valmiita mutta joita ei vielä markkinoida. Ostajaa ei tarvitse suojella myyjän kilpailulta sellaisilla tavara- tai palvelumarkkinoilla, joilla luovutettu yritys ei toiminut ennen luovutusta(18).

18. Myyjä voi sitoa itsensä, tytäryhtiönsä ja kauppaedustajansa. Velvoitetta kohdistaa samanlaisia rajoituksia muihin tahoihin ei kuitenkaan pidetä keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvänä ja sen kannalta välttämättömänä. Tämä koskee erityisesti lausekkeita, jotka rajoittaisivat jälleenmyyjien tai käyttäjien mahdollisuuksia harjoittaa tuontia tai vientiä.

19. Lausekkeita, jotka rajoittavat myyjän oikeutta ostaa tai omistaa osakkeita yrityksessä, joka kilpailee luovutetun liiketoiminnan kanssa, pidetään keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä ja sen kannalta välttämättöminä samoin edellytyksin kuin edellä esitettiin kilpailukieltolausekkeiden kohdalla, elleivät lausekkeet estä myyjää ostamasta tai omistamasta osakkeita investointitarkoituksia varten antamatta tälle suoraan tai välillisesti johtotehtäviä tai olennaista vaikutusvaltaa kilpailevassa yrityksessä(19).

20. Henkilöstön värväämistä rajoittavia ja salassapitovelvoitetta koskevia lausekkeita arvioidaan samalla tavalla kuin kilpailukieltolausekkeita, jos niiden rajoittava vaikutus ei ole merkittävämpää kuin kilpailukieltolausekkeen vaikutus. Koska näiden lausekkeiden soveltamisala voi olla suppeampi kuin kilpailukieltolausekkeiden, ne todennäköisesti katsotaan useammissa tilanteissa keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviksi ja sen kannalta välttämättömiksi. Jotta yritysten tarve suojella arvokkaita liikesalaisuuksiaan tulisi otetuksi huomioon, salassapitovelvoitetta koskevat lausekkeet voidaan hyväksyä pidemmäksi aikaa kuin kolme vuotta, jos tämä on kyseisen tapauksen erityisolosuhteiden vuoksi perusteltua(20).

B. Lisenssisopimukset

21. Yrityksen tai yrityksen osan luovutukseen liittyy yleensä teollis- ja tekijänoikeuksien tai taitotiedon luovutus ostajalle, jotta siirrettyä omaisuutta voidaan hyödyntää täysimääräisesti. Myyjä voi kuitenkin pysyä kyseisten oikeuksien omistajana ja käyttää niitä muussa kuin luovutetussa liiketoiminnassa. Tällaisissa tapauksissa tavallinen keino sen varmistamiseksi, että ostaja voi käyttää siirrettyä omaisuutta täysimääräisesti, on tehdä lisenssisopimus ostajan hyväksi. Myös myyjä, joka on siirtänyt yritysluovutuksen yhteydessä teollis- ja tekijänoikeuksia, voi haluta käyttää osaa tai kaikkia näistä oikeuksista harjoittaakseen muuta liiketoimintaa. Tällaisessa tapauksessa ostaja myöntää lisenssin myyjälle.

22. Patenttien(21), vastaavien oikeuksien tai taitotiedon(22) lisensiointi voi olla välttämätöntä keskittymän toteuttamiseksi. Sitä voidaan myös pitää erottamattomana osana keskittymää, ja joka tapauksessa lisensseille ei tarvitse asettaa aikarajaa. Lisenssit voivat olla yksinkertaisia tai yksinoikeudellisia ja niiden käyttö voidaan rajoittaa aloille, jotka vastaavat luovutetun yrityksen liiketoimintaa. Valmistukselle asetetut maantieteelliset rajoitukset, jotka vastaavat luovutetun toiminnan maantieteellistä aluetta, eivät tavallisesti ole keskittymän toteuttamisen kannalta välttämättömiä. Lisenssisopimuksiin sisältyvät rajoitukset, jotka ylittävät edellä mainitut määräykset (kuten sellaiset, jotka suojelevat pikemminkin lisenssinantajaa kuin -saajaa), eivät yleensä ole keskittymän toteuttamisen kannalta välttämättömiä. Sen sijaan ne voidaan arvioida EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan mukaisesti. Kilpailunrajoituksia sisältävät sopimukset voivat kuitenkin kuulua komission asetuksen (EY) N:o 240/96 soveltamisalaan. Jos liiketoiminnan myyjä myöntää lisenssin ostajalle, myyjälle voidaan asettaa lisenssisopimuksessa alueellinen rajoitus noudattaen samoja edellytyksiä kuin liiketoiminnan yhteydessä asetettavissa kilpailukieltolausekkeissa.

23. Myös tavaramerkkien, toiminimien, mallioikeuksien, tekijänoikeuksien tai vastaavien oikeuksien lisensiointiin voi liittyä tilanteita, joissa myyjä haluaa säilyä kyseisten oikeuksien omistajana jatkamansa toiminnan osalta, mutta ostaja tarvitsee kyseiset oikeudet markkinoidakseen luovutetun yrityksen tai sen osan tuottamia tavaroita tai palveluita. Myös tällöin sovelletaan edellä esitettyjä periaatteita(23).

24. Toiminimen tai tavaramerkkien käyttöön liittyviä sopimuksia on tavallisesti arvioitava vastaavalle teollis- tai tekijänoikeudelle myönnetyn lisenssin yhteydessä.

C. Osto- ja toimitusvelvoitteet

25. Yrityksen tai sen osan luovutus hajottaa usein perinteiset osto- ja toimitussuhteet, jotka perustuivat toiminnan integrointiin myyjän muodostamassa taloudellisessa kokonaisuudessa. Jotta mahdollistettaisiin myyjän taloudellisen kokonaisuuden hajottaminen ja omaisuuden osittainen siirto ostajalle kohtuullisin ehdoin, on usein välttämätöntä säilyttää olemassa olevat tai vastaavat suhteet myyjän ja ostajan välillä ainakin siirtymäkauden ajan. Tämä toteutetaan tavallisesti yrityksen tai sen osan myyjälle ja/tai ostajalle asetetuilla osto- ja toimitusvelvoitteilla. Ottaen huomioon myyjän taloudellisen kokonaisuuden hajoamisesta aiheutuva erityinen tilanne, tällaiset velvoitteet, jotka voivat johtaa kilpailunrajoituksiin, voidaan katsoa keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviksi ja sen kannalta välttämättömiksi. Sopimukset voivat olla tapauksesta riippuen yhtä hyvin myyjää kuin ostajaa suosivia.

26. Tällaisten velvoitteiden tavoite voi olla sen varmistaminen, että osapuolille toimitetaan jatkossakin hyödykkeitä, jotka ovat välttämättömiä säilytetyn liiketoiminnan (myyjän kannalta) tai luovutetun liiketoiminnan (ostajan kannalta) jatkamiseksi(24). Siten on perusteltua katsoa, että toimitusvelvoitteet, joilla pyritään takaamaan myyjän integroidun yrityksen aiempien toimitusmäärien säilyminen ja tarvittaessa niiden sopeuttaminen ennustettuun kysyntään, ovat tarpeen siirtymäkauden aikana(25).

27. Velvoitteiden tarkoituksena voi myös olla taata myynnin jatkuminen, minkä aiemmin takasi samaan taloudelliseen kokonaisuuteen kuuluminen. Hyödykkeen toimittajaa hyödyttävät ostovelvoitteet on perusteltava erittäin huolellisesti ottaen huomioon asian erityispiirteet.

28. Kiinteitä toimitus- tai ostomääriä koskevat velvoitteet, mahdollisesti muutoslausekkeen kanssa, voidaan katsoa keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviksi ja sen kannalta välttämättömiksi. Lausekkeiden, joissa määrätään rajoittamattomista määristä tai annetaan ensisijaisen toimittajan tai ostajan asema, ei tavallisesti oleteta olevan keskittymän toteuttamisen kannalta välttämättömiä. Tapauksen olosuhteista riippuen osapuolten on tarkkaan perusteltava kaikki tällaiset velvoitteet.

29. Myöskään yksinoikeuteen perustuvat osto- tai toimitussopimukset eivät pääsääntöisesti ole perusteltuja(26). Lukuun ottamatta poikkeustilanteita, jotka johtuvat esimerkiksi markkinoiden puuttumisesta tai hyödykkeiden erikoislaatuisuudesta, yksinoikeusehdot eivät ole välttämättömiä keskittymän toteuttamiseksi.

30. Komission aiemmat kokemukset ja käytäntö ovat osoittaneet, että osto- ja toimitusvelvoitteiden kesto on rajoitettava aikaan, joka on välttämätön riippuvuuteen perustuvien suhteiden korvaamiseksi itsenäisellä toiminnalla markkinoilla(27). Esimerkiksi monimutkaisten teollisten hyödykkeiden osto- ja toimitussopimusten jatkaminen on yleensä perusteltua kolmen vuoden siirtymäkauden aikana ja on aina perusteltava kyseisistä tavaroista tai palveluista johtuvalla erityistilanteella(28).

31. Palvelusopimukset voivat vastata vaikutuksiltaan toimitussopimuksia. Tällöin sovelletaan edellä esitettyjä periaatteita. Myös jakelusopimuksia voidaan pitää keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä ja sen kannalta välttämättöminä(29). Jos näin ei ole, kilpailunrajoituksia sisältävät sopimukset voivat kuulua EY:n perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 22 päivänä joulukuuta 1999 annetun komission asetuksen (EY) N:o 2790/1999 soveltamisalaan(30).

IV YLEISIIN LAUSEKKEISIIN SOVELLETTAVAT PERIAATTEET YHTEISEN MÄÄRÄYSVALLAN HANKKIMISEN TAPAUKSESSA

32. Sulautuma-asetusta sovelletaan silloin, kun kaksi yritystä tai useampi yritys sopii sellaisesta määräysvallan yhteisestä hankkimisesta (etenkin julkisen tarjousmenettelyn kautta) yhdessä tai useammassa muussa yrityksessä, jonka tarkoituksena ja seurauksena on kohdeyritysten tai niiden omaisuuden jakaminen haltuun ottavien yritysten kesken. Tällöin on kyseessä kahdessa peräkkäisessä vaiheessa toteutettava keskittymä. Yhteinen strategia rajoittuu määräysvallan hankkimiseen. Siten yhteisen ostotarjouksen tekijöiden välinen sopimus siitä, että ne eivät tee kyseisestä yrityksestä erillisiä kilpailevia tarjouksia tai yritä muuten saada määräysvaltaa, voidaan katsoa keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyväksi ja sen kannalta välttämättömäksi.

33. Rajoituksia, jotka koskevat omaisuuden jakamista, pidetään keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä ja sen kannalta välttämättöminä. Tämä koskee yhteisen määräysvallan hankkimiseen osallistujien välisiä järjestelyitä tuotantovälineiden tai jakeluverkkojen sekä yhdessä hankitun yrityksen nykyisten tuotemerkkien jakamiseksi.

34. Jos mainittuun jakoon liittyy toimivan taloudellisen kokonaisuuden hajottaminen, hajottamisen kohtuullisin ehdoin mahdollistavia järjestelyitä on pidettävä keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä ja sen kannalta välttämättöminä. Tämän osalta sovelletaan analogisesti periaatteita, joita käsiteltiin edellä yritysten luovutukseen liittyvien, siirtymäkauteen rajoittuvien osto- ja toimitusjärjestelyiden yhteydessä.

V YLEISIIN LAUSEKKEISIIN SOVELLETTAVAT PERIAATTEET SULAUTUMA-ASETUKSEN 3 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETTUJEN YHTEISYRITYSTEN TAPAUKSESSA

A. Kilpailukieltovelvoitteet

35. Emoyhtiöiden ja yhteisyrityksen välisiä kilpailukieltoja voidaan pitää keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä ja sen kannalta välttämättöminä. Kilpailukieltolausekkeet voivat muun muassa olla osoitus neuvottelujen vilpittömyydestä tai tarpeesta hyödyntää yhteisyrityksen omaisuus täysimääräisesti, siirtää emoyhtiöiden taitotieto ja liikearvo yhteisyritykselle taikka suojella emoyhtiöiden etua yhteisyrityksessä kilpailutoimenpiteiltä, joita muun muassa emoyhtiöiden etuoikeutettu pääsy yhteisyritykselle siirrettyyn tai sen kehittämään taitotietoon ja liikearvoon helpottaa.

36. Yleisesti ottaen tällaiset lausekkeet ovat yhteisyritysten tapauksessa perusteltuja enintään viiden vuoden ajan. Komissio katsoo kuitenkin, että kilpailukieltolausekkeet, joiden kesto ylittää kolme vuotta, on huolellisesti perusteltava kyseisen tapauksen erityispiirteillä(31). Emoyhtiöiden ja yhteisyrityksen välisiä kilpailukieltoja, jotka kestävät kauemmin kuin yhteisyritys, ei voida koskaan katsoa keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyviksi ja sen kannalta välttämättömiksi(32).

37. Kilpailukieltolausekkeen maantieteellinen soveltamisala on rajoitettava alueeseen, jolla emoyhtiöt tarjosivat merkityksellisiä tavaroita tai palveluita ennen yhteisyrityksen perustamista(33). Kyseistä soveltamisalaa voidaan kuitenkin laajentaa maantieteellisille alueille, joilla emoyhtiöt suunnittelivat toiminnan aloittamista kaupan tekohetkellä edellyttäen, että ne olivat jo investoineet tätä varten.

38. Samalla tavalla kilpailukieltolausekkeet on rajoitettava koskemaan yhteisyrityksen taloudellisen toiminnan muodostavia tavaroita ja palveluita. Näihin voivat sisältyä tavarat ja palvelut, jotka kaupan tekohetkellä ovat jo pitkälle kehitettyjä, tai sellaiset, jotka ovat valmiita mutta joita ei vielä markkinoida.

39. Jos yhteisyrityksen perustamisella pyritään pääsemään uusille markkinoille, otetaan huomioon tavarat, palvelut ja alueet, jotka on määritelty yhteisyrityssopimuksessa tai perustamiskirjassa. Lähtökohta on, että emoyhtiön osakkuutta yhteisyrityksessä ei tarvitse suojella toisen emoyhtiön kilpailulta muilla markkinoilla kuin niillä, joilla yhteisyritys aloittaa toimintansa.

40. Samoin lähdetään siitä, että kilpailukieltovelvoitteet muun kuin määräysvallan omaavien emoyhtiöiden ja yhteisyrityksen välillä eivät tavallisesti liity suoraan keskittymän toteuttamiseen eivätkä ole sen kannalta välttämättömiä.

41. Samoja periaatteita sovelletaan henkilöstön värväämistä rajoittaviin ja salassapitovelvoitetta koskeviin lausekkeisiin, jos niiden rajoittava vaikutus ei ole merkittävämpää kuin kilpailukieltolausekkeen vaikutus. Koska näiden lausekkeiden soveltamisala voi olla suppeampi kuin kilpailukieltolausekkeiden, ne todennäköisesti katsotaan useammissa tilanteissa keskittymään suoraan liittyviksi ja sen kannalta välttämättömiksi. Ottaen huomioon yritysten tarve suojella arvokkaita liikesalaisuuksia salassapitovelvoitetta koskevien lausekkeiden kesto voi tapauksesta riippuen ylittää viisi vuotta.

B. Lisenssisopimukset

42. Emoyhtiöiden yhteisyritykselle myöntämää lisenssiä voidaan pitää keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvänä ja sen kannalta välttämättömänä. Tämä pitää paikkansa riippumatta siitä, sisältyykö lisenssiin yksinoikeus tai onko se ajallisesti rajoitettu. Lisenssin käyttöala voidaan rajata vastamaan yhteisyrityksen toiminta-alaa.

43. Lisenssejä, jotka yhteisyritys on myöntänyt yhdelle emoyhtiöistään, tai sopimuksia lisenssien vastavuoroisesta myöntämisestä voidaan pitää keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä ja välttämättömänä samoin edellytyksin kuin liiketoiminnan myynnin yhteydessä. Emoyhtiöiden välisiä lisenssisopimuksia ei sen sijaan pidetä yhteisyrityksen toteuttamiseen suoraan liittyvinä ja sen kannalta välttämättöminä.

44. Lisenssisopimukset, jotka sisältävät kilpailunrajoituksen mutta joita ei pidetä keskittymän toteuttamiseen suoraan liittyvinä eikä sen kannalta välttämättöminä, voivat kuitenkin kuulua asetuksen (EY) N:o 240/96 soveltamisalaan.

C. Osto- ja toimitusvelvoitteet

45. Jos emoyhtiöt jatkavat toimintaansa yhteisyrityksen markkinoita edeltävässä tai sen jälkeisessä markkinavaiheessa, kaikkiin osto- ja toimitussopimuksiin, mukaan lukien jakelusopimukset, sovelletaan edellä esitettyjä yrityksen luovuttamisen yhteydessä sovellettavia periaatteita.

(1) EYVL L 395, 30.12.1989, s. 1, oikaistu toisinto: EYVL L 257, 21.9.1990, s. 13, asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1310/97 (EYVL L 180, 9.7.1997, s. 1, oikaisu: EYVL L 40, 13.2.1998, s. 17 ja EYVL L 199, 26.7.1997, s. 69).

(2) Perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklan ensimmäinen täytäntöönpanoasetus (EYVL L 13, 21.2.1962, s. 204) sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1216/1999 (EYVL L 148, 15.6.1999, s. 5).

(3) EYVL L 175, 23.7.1968, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla.

(4) EYVL L 378, 31.12.1986, s. 4, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna Itävallan, Suomen ja Ruotsin liittymisasiakirjalla.

(5) EYVL L 374, 31.12.1987, s. 1, asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2410/92 (EYVL L 240, 24.8.1992, s. 18).

(6) Komission tiedonanto yksinkertaistetusta menettelystä tiettyjen keskittymien käsittelemiseksi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 4064/89 mukaan, 14 kohta (EYVL C 217, 29.7.2000, s. 32).

(7) EYVL C 203, 14.8.1990, s. 5 (suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(8) Komission päätös, tehty 18 päivänä joulukuuta 2000 (COMP/M.1863 - Vodafone/BT/Airtel JV, 20 kohta). (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(9) Komission päätös, tehty 30 päivänä heinäkuuta 1998 (IV/M.1245 - Valeo/ITT Industries, 59 kohta); komission päätös, tehty 3 päivänä maaliskuuta 1999 (IV/M.1442 - MMP/AFP, 17 kohta); komission päätös, tehty 9 päivänä maaliskuuta 2001 (COMP/M.2330 - Cargill/Banks, 30 kohta); komission päätös, tehty 20 päivänä maaliskuuta 2001 (COMP/M.2227 - Goldman Sachs/Messer Griesheim, 11 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(10) Komission päätös, tehty 25 päivänä helmikuuta 2000 (COMP/M.1841 - Celestica/IBM) (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(11) Komission päätös, tehty 30 päivänä maaliskuuta 1999 (IV/JV.15 - BT/AT & T, 207-214 kohta); komission päätös, tehty 22 päivänä joulukuuta 2000 (COMP/M.2243 - Stora Enso/Assidoman/JV, 49, 56 ja 57 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(12) Kuten määritelty perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tekniikansiirtosopimusten ryhmiin 31 päivänä tammikuuta 1996 annetun komission asetuksen (EY) N:o 240/96 10 artiklassa (EYVL L 31, 9.2.1996, s. 2).

(13) Komission päätös, tehty 2 päivänä maaliskuuta 2001 (COMP/M.2305 - Vodafone Group plc/Eircell, 22 kohta) (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(14) Komission päätös, tehty 2 päivänä huhtikuuta 1998 (IV/M.1127 - Nestlé/Dalgety, 33 kohta); komission päätös, tehty 1 päivänä syyskuuta 2000 (COMP/M.2077 - Clayton Dubilier & Rice/Iteltel, 15 kohta); komission päätös, tehty 2 päivänä maaliskuuta 2001 (COMP/M.2305 - Vodafone Group plc/Eircell, 21 ja 22 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(15) Komission päätös, tehty 12 päivänä huhtikuuta 1999 (IV/M.1482 - Kingfisher/Großlabor, 26 kohta); komission päätös, tehty 14 päivänä joulukuuta 1997 (IV/M.884 - KNP BT/Bunzl/Wilhelm Seiler, 17 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(16) Komission päätös, tehty 1 päivänä syyskuuta 2000 (COMP/M.1980 - Volvo/Renault VI, 56 kohta) (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(17) Komission päätös, tehty 14 päivänä joulukuuta 1997 (IV/M.884 - KNP BT/Bunzl/Wilhelm Seiler, 17 kohta); komission päätös tehty 12 päivänä huhtikuuta 1999 (IV/M.1482 - Kingfisher/Großlabor, 27 kohta); komission päätös, tehty 6 päivänä huhtikuuta 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, 28 kohta); komission päätös, tehty 4 päivänä elokuuta 2000 (COMP/M.1979 - CDC/Banco Urquijo/JV, 18 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(18) Komission päätös, tehty 14 päivänä joulukuuta 1997 (IV/M.884 - KNP BT/Bunzl/Wilhelm Seiler, 17 kohta); komission päätös, tehty 2 päivänä maaliskuuta 2001 (COMP/M.2305 - Vodafone Group plc/Eircell, 22 kohta); komission päätös, tehty 6 päivänä huhtikuuta 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, 28 kohta); komission päätös, tehty 4 päivänä elokuuta 2000 (COMP/M.1979 - CDC/Banco Urquijo/JV, 18 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(19) Komission päätös, tehty 4 päivänä helmikuuta 1993 (IV/M.304 - Tesco/Catteau, 14 kohta); komission päätös, tehty 14 päivänä joulukuuta 1997 (IV/M.884 - KNP BT/Bunzl/Wilhelm Seiler, 19 kohta); komission päätös, tehty 12 päivänä huhtikuuta 1999 (IV/M.1482 - Kingfisher/Großlabor, 27 kohta); komission päätös, tehty 6 päivänä huhtikuuta 2000 (COMP/M.1832 - Ahold/ICA Förbundet/Canica, 26 kohta); komission päätös, tehty 22 päivänä kesäkuuta 2000 (COMP/JV.40 - Canal+/Lagardère/Canalsatellite, 61 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(20) Komission päätös, tehty 12 päivänä huhtikuuta 1999 (IV/M.1482 - Kingfisher/Großlabor, 28 kohta); komission päätös, tehty 1 päivänä syyskuuta 2000 (COMP/M.1980 - Volvo/Renault VI, 56 kohta); komission päätös, tehty 6 päivänä huhtikuuta 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, 28 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(21) Mukaan lukien patenttihakemukset, hyödyllisyysmallit, puolijohdetuotteiden topografiat, Ranskan lainsäädännön mukaiset "certificats d'utilité" ja "certificats d'addition" -todistukset ja niitä koskevat hakemukset, lääkkeiden tai muiden sellaisten tuotteiden lisäsuojatodistukset, joille tällaiset todistukset voidaan myöntää, ja kasvinjalostajantodistukset (kuten määritelty komission asetuksen (EY) N:o 240/96 8 artiklassa).

(22) Kuten määritelty komission asetuksen (EY) N:o 240/96 10 artiklassa.

(23) Komission päätös, tehty 1 päivänä syyskuuta 2000 (COMP/M.1980 - Volvo/Renault VI, 54 kohta) (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(24) Komission päätös, tehty 6 päivänä huhtikuuta 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, 31 kohta) (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(25) Komission päätös, tehty 30 päivänä heinäkuuta 1998 (IV/M.1245 - Valeo/ITT Industries, 63 ja 64 kohta); komission päätös, tehty 30 päivänä maaliskuuta 1999 (IV/JV.15 - BT/AT & T, 209, 210 ja 212 kohta); komission päätös, tehty 1 päivänä syyskuuta 2000 (COMP/M.1980 - Volvo/Renault VI, 55 kohta); komission päätös, tehty 6 päivänä huhtikuuta 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, 28 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(26) Komission päätös, tehty 30 päivänä heinäkuuta 1998 (IV/M.1245 - Valeo/ITT Industries, 64 kohta) (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(27) Komission päätös, tehty 30 päivänä maaliskuuta 1999 (IV/JV.15 - BT/AT & T, 209 kohta).

(28) Komission päätös, tehty 2 päivänä helmikuuta 1997 (IV/M.984 - Dupont/ICI, 55 kohta); komission päätös, tehty 30 päivänä heinäkuuta 1998 (IV/M.1245 - Valeo/ITT Industries, 64 kohta); komission päätös, tehty 6 päivänä huhtikuuta 2001 (COMP/M.2355 - Dow/Enichem Polyurethane, 31 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(29) Komission päätös, tehty 30 päivänä maaliskuuta 1999 (IV/JV.15 - BT/AT & T, 207 ja 211 kohta) (Suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(30) EYVL L 336, 29.12.1999, s. 21.

(31) Komission päätös, tehty 16 päivänä lokakuuta 2000 (COMP/M.2137 - SLDE/NTL/MSCP/Noos, 41 kohta); komission päätös, tehty 4 päivänä elokuuta 2000 (COMP/M.1979 - CDC/Banco Urquijo/JV, 18-19 kohta); komission päätös, tehty 22 päivänä joulukuuta 2000 (COMP/M.2243 - Stora Enso/AssiDomän/JV, 49 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(32) Komission päätös, tehty 10 päivänä heinäkuuta 2000 (COMP/M.1964 - Planet Internet/Fortis Bank/Mine JV, 16 kohta); komission päätös, tehty 29 päivänä elokuuta 2000 (COMP/M.1913 - Lufthansa Menzies/LGS/JV; 18 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).

(33) Komission päätös, tehty 29 päivänä elokuuta 2000 (COMP/M.1913 - Lufthansa Menzies/LGS/JV; 18 kohta); komission päätös, tehty 22 päivänä joulukuuta 2000 (COMP/M.2243 - Stora Enso/AssiDomän/JV, 49 kohta) (Päätöksistä ei ole saatavissa suomenkielistä toisintoa).