FI Euroopan unionin virallinen lehti C 157/75

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Rakennemuutosten myötäily: laajentuneen Euroopan teollisuuspolitiikka”

KOM(2004) 274 lopullinen

(2005/C 157/13)

Komissio päätti 20. huhtikuuta 2004 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta ”Rakennemuutosten myötäily: laajentuneen Euroopan teollisuuspolitiikka”.

Asian valmistelusta vastannut neuvoa-antava valiokunta ”teollisuuden muutokset” antoi lausuntonsa 2. joulukuuta 2004. Esittelijä oli Joost van Iersel ja apulaisesittelijä Bo Legelius.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 15.–16. joulukuuta 2004 pitämässään 413. täysistunnossa (joulukuun 15. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 142 ääntä puolesta ja 1 vastaan 9:n pidättyessä äänestämästä.

Tiivistelmä

Vuosien jälkeen teollisuuspolitiikka on jälleen noussut keskeiseen asemaan Euroopan unionin asialistalla. Viimeisimmän vuosikymmenen aikana on luonnollisesti toteutettu teollisuuspoliittisia erityistoimenpiteitä ja sovellettu teemakohtaisia lähestymistapoja, mutta niitä ei eurooppalaisten yritysten näkökulmasta ole aina koordinoitu tai tasapainotettu asianmukaisesti. Muutokset globaalissa toimintaympäristössä — jossa Yhdysvalloilla, Kiinalla ja Intialla on merkittävä rooli — vaativat asioiden uudelleenharkintaa ja tehostettuja toimia. On tullut aika arvioida uudelleen tuotantoteollisuuden asemaa sekä selventää teollisuuden ja palveluiden välistä monimutkaista suhdetta.

Komitean mielestä suurena haasteena on kansalaisten tietoisuuden lisääminen asiasta. Yleisön saataville on toimitettava avointa tietoa ja analyysejä, jotta voidaan edistää konsensusta ja varmistaa kansalaisten tuki. ETSK tukee varauksetta teollisuuspolitiikan kolmea strategista painopistettä, jotka ovat lainsäädännön parantaminen, EU-tason integroitu lähestymistapa sekä erityistoimenpiteitä sisältävät alakohtaiset toimintalinjat. Lainsäädännön parantaminen merkitsee sitä, että nykyisiä ja uusia toimenpiteitä arvioidaan jatkuvasti huolella. Integroitu lähestymistapa edellyttää EU:n ja jäsenvaltioiden toimintalinjojen tehokasta koordinointia. Komission asiakirjassa erityisen tuoretta ovat alakohtainen ulottuvuus ja räätälöidyt lähestymistavat. Tiettyjä yhteisiä tekijöitä lukuun ottamatta eri alojen tilanteet poikkeavat toisistaan. Komissio on tehnyt joukon alakohtaisia analyysejä, ja lisää sellaisia on luvassa. ETSK suhtautuu myönteisesti tällaiseen käytäntöön, sillä se muodostaa perustan ”uudentyyliselle” teollisuuspolitiikalle.

Komitean mielestä teollisuuspolitiikka on käyttökelpoinen väline, kun Euroopasta pyritään Lissabonin strategian tavoitteiden mukaisesti tekemään maailman kilpailukykyisin ja kestävin tietopohjainen talous. Sen vuoksi analyysit ja poliittiset toimet on sovitettava nykyistä paremmin yhteen eri alojen ja niillä toimivien yritysten dynaamisen kehityksen kanssa. Uudentyylisen teollisuuspolitiikan on perustuttava markkinoihin sopeutumiseen ja markkinoiden vapauttamiseen. Se sisältää kuitenkin myös sellaisia alakohtaisia piirteitä kuin yritysten jatkuva kuuleminen, sääntely, kauppaan liittymättömien esteiden poistaminen, tutkimus ja kehitys, kauppa sekä kohdennettu henkilöstöhallinta. Lisäksi uudentyylisen teollisuuspolitiikan tavoitteena on teknologiayhteisöjen perustaminen, mikä saattaa johtaa yksityissektorin sisäisten tai yksityisen ja julkisen sektorin välisten uusien yhteenliittymien syntymiseen Euroopassa esimerkiksi yliopistojen, tutkimuskeskusten ja yritysten välillä.

Teollisuuspolitiikan koordinointia komission sisällä (esimerkiksi yritystoiminnan pääosaston johdolla) ja neuvostossa on syytä parantaa näkyvyyden kasvattamiseksi ja yhteisvaikutusten edistämiseksi. Olisi erittäin toivottavaa, että komissio ja kilpailukykyneuvosto hyväksyisivät puolivälin toimintasuunnitelman. ETSK kehottaa ottamaan uudentyylisen teollisuuspolitiikan huomioon maaliskuussa 2005 tehtävän Lissabonin strategian puoliväliarvioinnin valmisteluissa.

1 Johdanto

1.1 Teollisuuspolitiikka on kuulunut Euroopan yhdentymisen asialistalle alusta alkaen. EHTY:n perustamissopimus sisälsi hiili- ja teräsaloja koskeneita erityistavoitteita ja -välineitä. ETY:n perustamissopimuksen myötä omaksuttiin yleisluonteisempi lähestymistapa, jonka mukaan sisämarkkinoiden toteuttaminen on aina ollut ja on edelleen keskeinen tavoite.

1.2 EU:n tasolla on toteutettu teollisuuspoliittisia erityistoimenpiteitä, joiden kohteina ovat olleet muun muassa teollisuuspolitiikkaan liittyvät ympäristökysymykset, tutkimus- ja kehitystoiminta sekä sosiaaliset kysymykset. Teemakohtaiset lähestymistavat ovat ajan myötä korvanneet alakohtaisen lähestymistavan, mutta niitä ei ole aina koordinoitu tai tasapainotettu asianmukaisesti eurooppalaisten yritysten näkökulmasta.

1.3 Joitakin alakohtaisia toimintalinjoja on markkinoiden vapauttamista silmällä pitäen kehitetty erillään yleisestä politiikasta. Tämä on koskenut muun muassa energia- ja televiestintäaloja. Lisäksi on käynnistetty Galileon kaltaisia teollisuushankkeita.

1.4 Jatkuva teollinen muutosprosessi ja globalisaatio edellyttävät nykyään, että Euroopan kilpailukyvyn kohentamiseksi teollisuuden ja viranomaisten on jatkettava lähestymistapansa mukauttamista. Euroopan komissio julkaisi viime heinäkuussa vakuuttavan analyysin Euroopan teollisuuden asemasta ja tulevaisuudennäkymistä nykyisissä globaaleissa olosuhteissa, joille on ominaista dynaaminen kehitys muilla maailman alueilla. (1) Tällainen kehitys saattaa vaikuttaa eurooppalaisten yritysten investointistrategioihin. Euroopan on otettava laadullinen edistysaskel teknologian käytössä useimpien alojen kilpailukyvyn tukemiseksi.

1.5 Lissabonin strategian puitteissa Eurooppa-neuvosto ja neuvoston muut kokoonpanot, kuten Ecofin-neuvosto ja kilpailukykyneuvosto, ovat keskustelleet ja keskustelevat edelleen joukosta komission tiedonantoja ja konkreettisia ehdotuksia teollisuuden makro- ja mikrotason toimintaedellytysten parantamiseksi. Kyseisissä asiakirjoissa ja niistä käydyissä keskusteluissa etusijalle on nostettu monialainen poliittinen lähestymistapa. Vuosien ajan vältettiin yksinkertaisesti käyttämästä ilmausta ”teollisuuspolitiikka”. Se muistutti liikaa valtion osallistumisesta talouselämään ja valtiontuista, jotka ovat haitanneet tasavertaisten toimintaedellytysten luomista asianmukaisesti toimivilla sisämarkkinoilla. Ajan mittaan tällaiset interventiot on asteittain lopetettu.

1.6 Teollisuuspolitiikan uusia näkymiä tutkitaan koko ajan. Siihen liittyen komissio antoi vuonna 2002 tiedonannon aiheesta ”Teollisuuspolitiikka laajentuneessa unionissa” (2).

1.7 Keväällä 2003 kokoontunut Eurooppa-neuvosto antoi kilpailukykyneuvostolle tehtäväksi tarkastella ”säännöllisesti sekä horisontaalisia että alakohtaisia kysymyksiä” (3).

1.8 Tämän asiakirjan aiheena on komission huhtikuussa 2004 antama toinen teollisuuspolitiikkaa käsittelevä tiedonanto (4).

1.9 Edellä mainitut aloitteet sekä asiasta käytyjen keskustelujen tähänastiset tulokset antoivat komission jäsenelle Erkki Liikaselle aiheen todeta toukokuussa 2004, että vastoin 1990-luvun puolivälissä esitettyjä ennustuksia teollisuuspolitiikka on palannut unionin poliittisen asialistan kärkeen (5).

1.10 ETSK on tyytyväinen siihen, että suhtautuminen teollisuuspolitiikkaan on muuttunut ja että muutos on tapahtunut oikeaan aikaan. Komission tavoin myös komitean mielestä on toivottavaa, että teollisuuden etuihin ja alakohtaiseen ulottuvuuteen kiinnitetään erityishuomiota samalla kun pyritään välttämään aikaisemmin tehtyjä virheitä. Neuvoa-antavan valiokunnan kokemuksista ja tiedoista voi olla hyötyä alan tulevaisuutta kehitettäessä. Asianmukainen teollisuuspolitiikka ja alakohtaiset toimintalinjat edistävät merkittävästi Lissabonin strategian tavoitteiden saavuttamista.

2 Komission näkemykset muuttuvassa toimintaympäristössä

2.1 Ratkaisevalla tavalla nykyoloihin vaikuttava tekijä on maailmantalouden toimintaympäristön muuttuminen, mikä edellyttää uudenlaisia lähestymistapoja. Komission mielestä teollisuuspolitiikan on tulevaisuudessa perustuttava etenkin seuraaviin kolmeen seikkaan: — Teollisuutta ei tule rasittaa liiallisella lainsäädännöllä ja sääntelyllä. Tämä edellyttää nykyisten ja uusien toimenpiteiden huolellista arvioimista. — Teollisuuden kilpailukyvyn vahvistaminen edellyttää Euroopan tason integroitua lähestymistapaa. (6) — Tarvitaan sovitettuja erityistoimenpiteitä sisältäviä alakohtaisia toimintalinjoja.

2.2 Tämä komission varovaisesti vuonna 2002 julkistama lähestymistapa merkitsee läpimurtoa. Komission aikaisempi teollisuuspolitiikka käsittelevä asiakirja on vuodelta 1990 (7). Sen jälkeen tietyt ratkaisevat tekijät ovat suosineet ennen kaikkea horisontaalisia toimintalinjoja ja työntäneet teollisuuspolitiikan taka-alalle.

2.3 Vuonna 2000 laadittiin Lissabonin strategia, jonka tavoitteena on tehdä Euroopasta maailman kilpailukykyisin tietopohjainen talous. Tähän asti Lissabonin strategiaa ei ole edistetty aktiivisesti. Sen sijaan tuottavuuskehitys on heikentynyt ja työttömyys lisääntynyt. Lisäksi yritysten toiminnan siirtäminen muualle on antanut aihetta uuteen huoleen. (8)

2.4 Edellä mainituista syistä seuraaviin aiheisiin olisi perehdyttävä entistä yksityiskohtaisemmin: — tuottavuus ja työttömyys — yritysten siirtyminen muualle — todellinen tilanne — teollisuuden yleinen merkitys Euroopalle ja vaikutukset Euroopassa — EU:n tason integroidun teollisuuspolitiikan luominen — alakohtaisten lähestymistapojen määrittäminen ja toteuttaminen.

2.5 Komissio julkaisi vuonna 2002 muutosohjelman sisältäneen asiakirjan (9), jossa käsitteelle ”teollisuuspolitiikka” annettiin uusi sisältö. Teollisuuspolitiikka määriteltiin kyseisessä asiakirjassa kuitenkin edelleen melko abstraktisti: siinä kaikki EU:n politiikat, joilla on suoraa merkitystä teollisuudelle, niputettiin yhteen ilman että olisi esitetty yhteisön toimielinten ja erityisesti komission päätöksentekoa ja koordinoivaa roolia koskevia konkreettisia toimintatapoja tai menettelyjä.

2.6 Komission jäsenen Erkki Liikasen ja komission yritystoiminnan pääosaston johdolla huhtikuussa 2004 julkaistu asiakirja ”Rakennemuutosten myötäily” sisältää jo paljon enemmän. Kyseisessä asiakirjassa mennään suoraan asian ytimeen: — Siinä esitetään valaisevia lukuja mm. teollisuustuotannon määrästä ja alan työllisyydestä myös muualla maailmassa tapahtuneeseen kehitykseen suhteutettuna. — Siinä tarkastellaan alakohtaista kehitystä ja annetaan siten entistä täsmällisempi kuva eri alojen tilanteesta ottaen huomioon, että niiden tulevaisuudennäkymät poikkeavat toisistaan erittäin paljon.

2.7 Komissio aloittaa tarkastelunsa aivan oikein alan nykyisestä dynamiikasta, mutta korostaa samalla, että siihen voidaan vaikuttaa myönteisesti ennakoimalla kehitystä, yksilöimällä ongelmia sekä vahvistamalla kasvua tukevia tekijöitä.

2.8 Yleinen analyysi vahvistaa, että tuottavuuden kasvu on hidastunut Euroopassa, ero Yhdysvaltojen kehitykseen on suuri ja teollisuuden suorituskyky on heikko etenkin korkean teknologian aloilla. Komission mielestä on selvää, että eurooppalaisten yritysten tutkimus- ja kehitysmenot ovat amerikkalaisiin yrityksiin verrattuna suhteellisen pienet Suomen ja Ruotsin kaltaisia tärkeitä poikkeuksia lukuun ottamatta. Osittain tämä johtuu yksityisen sektorin investointien riittämättömyydestä. Lisäksi Kiinan ja Intian osaamiskapasiteetti kasvaa nopeasti.

2.9 Komissio mainitsee tutkimuksen, jonka Euroopan teollisuuden edustajien konferenssi teki vuonna 2002 Euroopan tärkeimpien suuryritysten piirissä. Tutkimus osoitti useiden suuryritysten aikovan sijoittaa uuden tutkimus- ja kehitystoimintansa Euroopan ulkopuolelle, ellei sääntely-ympäristöä paranneta (10). Asiaan kannattaa kiinnittää huomiota myös tässä yhteydessä.

2.10 Vaikka Euroopan teollisuus menestyykin melko hyvin perinteisesti vahvoilla sektoreillaan kuten koneteollisuudessa, kemianteollisuudessa, televiestintälaitteiden tuotannossa ja autoteollisuudessa, markkinoille on alkanut ilmestyä uusia kilpailijoita. Kiina ja Intia menestyvät yhä paremmin kilpailussa sekä perinteisillä että korkean teknologian aloilla. Asialla on suora yhteys eurooppalaisten yritysten siirtymiseen unionin ulkopuolelle.

2.11 Kaikkialla maailmassa on käynnissä sopeutumisprosessi. Sopeutumistarpeen syynä on globalisaatio, joka samalla kuitenkin luo myös uusia mahdollisuuksia. Asiaa koskevat analyysit vaihtelevat, mutta komissio on pannut merkille, että tiettyjä huolestuttavia signaaleja on alkanut esiintyä.

2.12 Laajentumisen seurauksena EU:n 15 vanhan jäsenvaltion investoinnit uusiin jäsenvaltioihin ovat lisääntymässä. Kun otetaan huomioon, että nykytilanteessa kyse on EU:n sisäisestä investointitoiminnasta, on sitäkin tärkeämpää, että sisämarkkinat toimivat asianmukaisesti esimerkiksi ympäristönormien ja työelämän sääntöjen osalta.

2.13 Koska yritysten on kyettävä vastaamaan avoimilla markkinoilla käytävään kilpailuun WTO:n määrittämissä puitteissa, komission mielestä EU:n ja sen jäsenvaltioiden selvänä tehtävänä on edistää dynaamista muutosprosessia muun muassa — parantamalla lainsäädäntöä — soveltamalla eri politiikanaloilla yhtenäistä lähestymistapaa kilpailukyvyn vahvistamiseksi — ottamalla kaikilta osin huomioon eri teollisuusalojen erityistarpeet.

2.14 Komissio kehottaa arvioimaan yksityiskohtaisesti nykyisen sääntelyn ja lainsäädännön sekä tulevien toimenpiteiden vaikutukset. Jäsenvaltioiden ja EU:n yhteistyötä on tiivistettävä, sillä useat säännökset pannaan täytäntöön jäsenvaltiotasolla. Komissio edellyttää, että kilpailukykyneuvostolla on keskeinen ja avoin rooli kyseisessä prosessissa.

2.15 Komission mielestä eri politiikanalojen välisten yhteisvaikutusten optimointi on mahdollista, jos lainsäätäjien keskinäistä neuvonpitoa hienosäädetään tiiviissä yhteistyössä teollisuuspiirien kanssa.

2.16 Sama koskee tutkimus- ja kehitystoimintaa. Asialla on epäilemättä taloudellisia vaikutuksia sekä EU:ssa että jäsenvaltiotasolla. Kyseessä on Lissabonin strategian kannalta keskeinen kysymys. Komissio aikoo esittää lähivuosina tehdasteollisuuden tutkimusta ja valtion innovaatiotukea koskevat uudet suuntaviivat. Teknologiayhteisöillä voi olla erittäin hyödyllinen rooli asiassa.

2.17 Joillakin politiikoilla, kuten kilpailupolitiikalla ja kaupan esteiden poistamisella, pyritään suoraan luomaan kilpailukyvyn parantumista suosiva ilmapiiri. Komissio on kuitenkin sitä mieltä, että kyseisiä toimintalinjoja voitaisiin ja täytyisi soveltaa nykyistä taidokkaammin.

2.18 Komissio katsoo, että koheesiopolitiikan avulla voidaan edistää työmarkkinoiden toiminnan kannalta toivottuja alueellisia ja rakenteellisia muutoksia (11). Sama koskee kestävän kehityksen ja kilpailukyvyn parempaa yhteensovittamista.

2.19 Koska toiminta-alueena on koko maailma, komissio suosittaa, että luodaan kansainvälisiin standardeihin perustuvat tasapuoliset toimintaedellytykset. Standardit ovat yleisesti ottaen korkeatasoisemmat EU:ssa kuin muilla maailman alueilla, joiden kanssa se joutuu kilpailemaan. Sen vuoksi tilannetta on tulevaisuudessa jossain määrin tasoitettava joko kahdenvälisillä neuvotteluilla tai WTO:n puitteissa. Ongelmaa ei tule pyrkiä ratkaisemaan mukauttamalla eurooppalaiset standardit muualla maailmassa käytössä oleviin standardeihin. Euroopan tulee pikemminkin tehdä aloitteita muualla maailmassa sovellettavien standardien parantamiseksi, kuten tapahtui Kioton pöytäkirjan täytäntöönpanon yhteydessä, ja kiinnittää asiaan huomiota kaikissa kansainvälisissä instituutioissa.

2.20 EU:ssa on keskusteltu säännöllisin väliajoin kaikista edellä mainituista kysymyksistä. Silmäänpistävänä piirteenä keskusteluissa on ollut, että kilpailukyvyn merkitystä on korostettu koko ajan enemmän. Maailmanmarkkinoiden erittäin nopea kehitys ei jätä Euroopalle juurikaan valinnanvaraa.

2.21 Erityisen uutta nyt tarkasteltavassa komission asiakirjassa on alakohtainen ulottuvuus. Komissio on tehnyt useiden vuosien ajan syvältä luotaavia alakohtaisia tutkimuksia, jotka ovat usein perustuneet EU:n tasolla toimivien alakohtaisten organisaatioiden kuulemisiin.

2.22 Myös ETSK on käsitellyt kiinnostavia ehdotuksia, joita on tehty asiaan liittyen. Ehdotukset ovat koskeneet muun muassa lääketeollisuutta (CESE 842/2004), tekstiili- ja vaatetusteollisuutta (CESE 62/2004 fin; CCMI:n täydentävä lausunto CESE 528/2004), laivanrakennus- ja laivankorjausteollisuutta (CESE 397/2004 fin; CCMI:n täydentävä lausunto CESE 478/2004), avaruuspolitiikkaa (CESE 501/2004), kemianteollisuutta (CESE 524/2004; parhaillaan valmisteilla oleva CCMI:n tiedonanto CESE 242/2004) sekä biotieteitä ja biotekniikkaa (CESE 1010/2002; CESE 920/2003).

2.23 Eri alojen tilanteet poikkeavat toisistaan. Tietysti on olemassa yhteisiä tekijöitä, kuten kilpailuedun turvaaminen laatuvaatimuksia asettamalla, tieto- ja viestintätekniikan käyttö uutena ”raaka-aineena” sekä pääomavaltaisuuden ja kansainvälisen kilpailun lisääminen, mutta siitä huolimatta eri alojen väliset erot ovat huomattavat. Eroja on muun muassa siinä, käytetäänkö alalla korkeaa teknologiaa, onko se työvoima- vai pääomavaltainen, tuotetaanko alalla kulutustavaroita vai tuotantohyödykkeitä, hallitseeko sen markkinoita vain muutama suuri toimija vai onko alalle ominaista pk-yritysten suuri määrä. Alan kokonaiskuva on kiehtova, eikä sitä komission mielestä ole moneen vuoteen otettu riittävästi huomioon politiikanteossa.

2.24 Myös alakohtaiset analyysit ja lähestymistavat ovat palanneet teollisuuspolitiikan asialistalle. Tarkasteltavana olevassa asiakirjassa komissio ei tee edellä mainittuja aloja koskevia uusia ehdotuksia.

2.25 Kyseisiä aloja koskevien toimien ohessa komissio suunnittele myös kokonaan uusia toimia. Komissio ilmoittaa, että tulevana vuonna tutkimuksen kohteina ovat konepajateollisuuden ala, ekoteollisuuden ala, ajoneuvosektori, värimetallialat sekä tieto- ja viestintätekniikan ala.

3 ”Uudentyylisen” teollisuuspolitiikan edistäminen — ETSK:n näkemykset

3.1 ETSK yhtyy näkemykseen, jonka mukaan maailmantalouden dynaaminen kehitys vaatii uudenlaista lähestymistapaa. Komitea on tyytyväinen siihen, että teollisuuspolitiikka on pitkästä aikaa jälleen yksi EU:n asialistan painopistealueista. Tietyt Euroopan teollisuutta koskevat asiat (kuten ympäristöasiat) ovat yltäneet EU:n asialistalle viimeisimmän vuosikymmenen aikana, mutta ministerineuvosto ei ole keskustellut toimintalinjoista, joilla parannettaisiin johdonmukaisesti teollisuuden yleistä suorituskykyä ja tuettaisiin aktiivisesti (lisä-arvoa synnyttäviä) investointeja suosivaa ympäristöä.

3.2 Kun luodaan katsaus menneeseen ja otetaan huomioon käynnissä oleva muutos kohti entistä keskitetympää teollisuuspoliittista lähestymistapaa, on syytä koota yhteen tärkeimmät tekijät, jotka ovat vaikuttaneet eräänlaisen teollisuuspoliittisen tabun syntymiseen: — epäonnistuminen siinä, että valtion osallistuminen olisi useimmissa tapauksissa vahvistanut teollisuutta ja parantanut sen kilpailukykyä pitkällä aikavälillä — taloudellisesti perusteettomien markkinavääristymien poistaminen ja teollisuustoiminnan tasavertaisten toimintaedellytyksien edistäminen Euroopassa (Tiettyjen jäsenvaltioiden soveltamia, kilpailua vääristäviä erityistoimenpiteitä on kuitenkin edelleen syytä tarkastella asianmukaisesti EU:n tasolla.) — yleinen ja onnistunut keskittyminen markkinoiden vapauttamiseen — ”uuteen talouteen” ja jälkiteolliseen yhteiskuntaan kohdistuneet liialliset odotukset — keskittyminen EMU:n täytäntöönpanoon ja tarkoituksenmukaisiin makrotaloudellisiin toimintalinjoihin — teollisuuden eduista vastaavien ministeriöiden vaikutusvallan väheneminen useissa jäsenvaltioissa.

3.3 Useimmat komission tiedonannossa esitetyt asiat ovat olleet tiedossa jo useiden vuosien ajan. Tiedonannon esitysmuoto ja siinä esitetyt yhteydet eri analyysialueiden ja ehdotettujen toimenpiteiden välillä erottavat sen kuitenkin aikaisemmista asiakirjoista. Analyysit ja poliittiset toimet on yhdistetty aikaisempaa suoremmin eri alojen ja niillä toimivien yritysten dynaamiseen kehitykseen.

3.4 ETSK suhtautuu erittäin myönteisesti siihen, että tehdään entistä useampia alakohtaista kehitystä koskevia perusteellisia tutkimuksia yhteistyössä asianomaisten yritysten kanssa. Tällaiset tutkimukset saattavat lisätä tarvittavaa kiireellisyyden tajua, mikä oli myös Lissabonin strategian tavoitteena vuonna 2000. Tavoitteesta on kuitenkin sittemmin etäännytty suurelta osin sen vuoksi, että neuvosto ja jäsenvaltiot eivät ole panneet täytäntöön omia järjestelyjään ja aikaisemmin tehtyjä poliittisia päätöksiä. Sen vuoksi ETSK katsoo, että uudentyylinen teollisuuspolitiikka on otettava huomioon maaliskuussa 2005 tehtävän Lissabonin strategian puoliväliarvioinnin yhteydessä. Kyseisestä politiikasta saattaa tulevaisuudessa muodostua yksi Lissabonin strategian perustekijöistä.

3.5 Uudentyylinen teollisuuspolitiikka perustuu kylläkin markkinoihin sopeutumiseen ja markkinoiden vapauttamiseen, mutta se sisältää myös muita tekijöitä, kuten alakohtaisten erityispiirteiden huomioiminen, lainsäädännön yhdenmukaistaminen sisämarkkinoiden tarpeiden mukaisesti, muiden kuin tariffiesteiden poistaminen sekä keskittyminen teknologiaan, tutkimus- ja kehitystyöhön sekä henkilöresursseihin.

3.6 Uudessa teollisuuspolitiikassa ei tule missään nimessä ottaa mallia aikaisemmista epäonnistuneista toimintalinjoista ja niihin liittyneistä erilaisista markkinavääristymistä. EMU:n mukanaan tuoma budjettikuri on johtanut siihen, että myös valtiontukeen ja valtion muuhun puuttumiseen yritystoimintaan nähden on alettu suhtautua varovaisesti. Harvoja erittäin perusteltuja poikkeustapauksia lukuun ottamatta yleisesti hyväksytty näkemys on, että valtion interventiot ja julkinen rahoitustuki eivät pitkällä aikavälillä palvele yritysten etuja.

3.7 Lissabonin strategiaa on nyt yritetty panna täytäntöön muutaman vuoden ajan kiinnittäen erityishuomiota Euroopan heikkoon talouskasvuun, tuottavuuteen, tieto- ja viestintätekniikan soveltamiseen sekä investointien uudelleenkohdistamiseen. Tätä taustaa vasten ja kun otetaan huomioon viimeaikainen maailmanlaajuinen kehitys voidaan todeta, että on tullut aika arvioida uudelleen myös teollisuustuotannon asema. Tällainen uudelleenarviointi edellyttää alakohtaisten lähestymistapojen omaksumista sekä konkreettisiin toimenpiteisiin ryhtymistä. Toimenpiteet tulisi mukauttaa mahdollisimman hyvin eurooppalaisiin yhteiskunnallis-taloudellisiin olosuhteisiin, ja niiden erityistavoitteena tulisi olla korkeasti koulutetun työvoiman tehokas käyttö sekä varsinaisessa yritystoiminnassa että sen tukitoiminnoissa (esimerkiksi yksilöllisesti räätälöityjen teollisuuslaitteistojen ja -järjestelmien valmistus teollisuusrobotit, välineistöt ja valvontalaitteet mukaan luettuina). ETSK tukee varauksetta kyseistä lähestymistapaa ja tavoitetta.

3.8 Erittäin tärkeää on, että kansalaiset saadaan ymmärtämään entistä paremmin terveellä pohjalla olevan teollisuuden merkitys. Sen vuoksi yleisön saataville on toimitettava avointa tietoa ja analyysejä. Unionin ja jäsenvaltioiden päättäjien tulisi samassa yhteydessä kiinnittää erityishuomiota sellaisiin asioihin kuin EU:n politiikkojen johdonmukaisuus, jäsenvaltioiden lainsäädännön yhdenmukaistaminen EU:n sisällä sekä Euroopassa ja muualla maailmassa sovellettavien standardien (esim. WTO:n standardien) suhteellinen lähentäminen.

3.9 Kansalaisten perilläolo asioista edistää konsensusta ja varmistaa yleisön tuen. Teollisuuspolitiikkaa ei voida rajoittaa koskemaan ainoastaan niitä valikoituja ihmisryhmiä, jotka ovat asian kanssa suoraan tekemisissä joko hallinnossa tai yritysmaailmassa, vaan teollisuuspolitiikka koskee laajasti koko yhteiskuntaa. Euroopan teollisuustuotannon hyvinvointi on kaikkien edun mukaista. Kaikilla teollisuuteen liittyvillä aloilla, kuten ammatillisessa ja yleissivistävässä koulutuksessa, on ryhdyttävä toimenpiteisiin teollisuuden imagon parantamiseksi, jotta voidaan edistää teknisen osaamisen syntymistä.

3.10 Julkisuudessa on korostettava nykyistä painokkaammin teollisen arvoketjun osien tiiviitä yhteyksiä. Esimerkiksi koko teräksen jalostukseen perustuva teollisuus aina autoteollisuutta myöten on riippuvainen riittävästä ja kohtuuhintaisesta teräksen tuotannosta, joka puolestaan edellyttää riittävästi edullista raaka-ainetta.

3.11 Suoraan kyseiseen tavoitteeseen liittyy tarve selventää teollisuuden ja palveluiden välistä suhdetta. Taloudessa ollaan tosin siirtymässä kohti palveluyhteiskuntaa, mutta ulkoistamisen vuoksi monet palvelut ovat suoraan riippuvaisia teollisuudesta, eikä tilanne ole siltä osin muuttumassa. Toisaalta kehittyneet palvelut ovat ensiarvoisen tärkeitä teollisuuden laadukkaan ja korkeaan teknologiaan perustuvan suorituskyvyn turvaamiseksi. Teollisuus ja palvelut muodostavat monellakin tapaa yhden kokonaisuuden. Nykyisissä dynaamisesti kehittyvissä olosuhteissa teollisuuden ja palveluiden välinen jakolinja on katoamassa.

3.12 ETSK katsoo, että komissiolla on oltava aktiivinen rooli kyseisessä prosessissa. Teollisuuspolitiikan ottaminen unionin asialistalle tukee jo sinänsä tavoitetta lisätä tietoisuutta asiasta. Paljon muutakin on kuitenkin tehtävissä. Kaikkein ensimmäiseksi olisi tehostettava analyysien tekoa, tietojen keruuta ja niiden riittävää julkaisemista etenkin seuraavien asioiden osalta: — Euroopan teollisuuden tilanne sekä teollisuustuotannon että työllisyyden näkökulmasta — yksittäiset teollisuudenalat ja klusterit — teollisuuden ja palveluiden välinen vuorovaikutus — teknologiset yhteydet — palvelusektorin kehitys — maailmanlaajuinen vertailu.

3.13 Analyyseissä tulisi ottaa huomioon myös jäsenvaltioiden rakenteelliset erot, kun muistetaan, että eräissä maissa ja eräillä alueilla teollinen perusta on vahvempi kuin muualla. Tärkeimpien teollisuudenalojen perusteellinen tuntemus parantaa maailmantalouden kehityssuunnista ja dynaamisen kehityksen seurauksista käytävän keskustelun objektiivisuutta.

3.14 Kaikkien alakohtaisten lähestymistapojen on perustuttava oikeaan tietoon. Yrityksissä, valtiotasolla ja akateemisissa piireissä on tehty useita asiaa koskevia tutkimuksia (12). ETSK suosittaa, että tällaisten tutkimusten tulokset kerätään Eurostatin tuella yhteen EU:n tasolla, jotta voidaan luoda teollisuutta ja palvelusektoria koskevia luotettavia ja dynaamisia tietokantoja ja tehdä SWOT -analyysejä. Kattavan ja selkeän tilastotiedon avulla saadaan johdonmukainen kuva käynnissä olevista muutoksista. Eurostatin 50 vuotta ylläpitämät EHTY-tilastot voisivat asianmukaisesti mukautettuina toimia esimerkkinä asiassa.

3.15 Komissio korostaa, aivan oikein, integroidun lähestymistavan merkitystä muun muassa jäsenvaltioiden yritysverojärjestelmiä, veromuodollisuuksia, standardeja, tekijänoikeuksia, tutkimus- ja kehitystyötä, ympäristökysymyksiä, työmarkkinoita sekä koulutusta koskevilla politiikan aloilla. ETSK suhtautuu erittäin myönteisesti kyseiseen tavoitteeseen. Sen toteuttamisessa on epäonnistuttu aivan liian pitkään sekä unionin tasolla että monissa jäsenvaltioissa.

3.16 Integroidun lähestymistavan omaksumista ei kuitenkaan suositella nyt ensimmäistä kertaa. Tällaisen lähestymistavan toteuttaminen on valitettavasti erittäin vaikeaa nykyisessä monimutkaisessa ympäristössä, jossa EU:n toimielinten on tultava toimeen 25 jäsenvaltion kanssa. Toteuttamiskelpoinen ratkaisu olisi, että kilpailukykyneuvosto laatisi yhdessä komission kanssa puolivälin toimintasuunnitelman, jonka toteutumista arvioidaan vuosittain (13).

3.17 Lisäksi on välttämätöntä, että kaikkien kyseisen toimintasuunnitelman sisältämien, teollisuuden kilpailukykyyn vaikuttavien poliittisten toimien yhteydessä otetaan tasapainoisesti huomioon EU:n eri poliittiset tavoitteet. Näin ei ole aikaisemmin aina tapahtunut (14). Yhteisön politiikkojen yhteisvaikutuksia onkin hyödynnettävä entistä paremmin.

3.18 Kun kilpailukykyneuvosto käsittelee menettelysääntöjä ja puolivälin suunnitelmaa sekä hyväksyy ne, on odotettavissa, että myös jäsenvaltiot alkavat soveltaa samankaltaisia malleja teollisuutta yleisesti koskevissa kysymyksissä sekä kysymyksissä, joista ne ovat itse vastuussa. Tämä myös lisää teollisuuden eduista vastaavien ministeriöiden vaikutusvaltaa jäsenvaltioissa.

3.19 Sääntelyjärjestelmän parantaminen edellyttää muun muassa lainsäädännön yksinkertaistamista ja tehostamista EU:n tasolla. Lainsäädännön parantamista ei tule missään tapauksessa rajata koskemaan pelkästään uusia säännöksiä, vaan sen on koskettava yhtä lailla sekä vanhaa että tulevaa lainsäädäntöä. Puheenjohtajavaltio Alankomaiden ehdotus, jonka mukaan lainsäädännön yksinkertaistamiseen ja hallinnollisen taakan keventämiseen on kiinnitettävä entistä enemmän huomiota, on toteutettava (15). Sellaisia direktiivejä ja asetuksia, joihin sisältyy esimerkiksi työsuojelua, energiansäästöä tai jätehuoltoa koskevia yleisiä tavoitteita (horisontaaliset politiikat), on koordinoitava, sillä ne liittyvät toisiinsa ja niiden vaikutukset ovat toisinaan ristiriitaiset. Etenkin ympäristödirektiivien erityisvaikutuksiin on kiinnitettävä huomiota. Koska kyseisissä direktiiveissä keskitytään ensisijaisesti tavoitteisiin eikä niiden täytäntöönpanomenettelyjä ole yhdenmukaistettu, niiden epäjohdonmukainen soveltaminen jäsenvaltioissa saattaa aiheuttaa markkinavääristymiä. Täytäntöönpano ja vaikutusten arviointi ovat erittäin tärkeitä asioita, sillä politiikan uskottavuus riippuu niiden tehokkuudesta.

3.20 Jotkin näkökulmat kiinnostavat erityisesti uusia jäsenvaltioita. Niiden ei tule rajoittua hankkimaan kustannussyistä vain ulkomaisia sijoituksia, vaan vahvistaakseen taloutensa kestävää suorituskykyä niiden on myös monipuolistettava omaa teollisuustoimintaansa. Edessä on suuria haasteita, kuten ympäristöpolitiikan tehostaminen, keskittyminen koulutukseen ja ammattitaidon parantamiseen sekä teollisuuden kaikkien sidosryhmien osallistaminen työmarkkinaosapuolten alakohtaisen vuoropuhelun kautta.

3.21 EU:n ulkopuolisista maista peräisin olevien tuotteiden markkinoille saattamisen seurantaa on tehostettava. Terve kilpailu voidaan turvata vain, jos toimintaedellytykset ovat tasapuoliset kaikkialla maailmassa. Tässä yhteydessä ETSK kehottaa komissiota tehostamaan pyrkimyksiä sen varmistamiseksi, että kaikki globaalit toimijat noudattavat työoloja, ympäristöä ja tuotteita koskevia asianmukaisia standardeja.

3.22 Toisena tärkeänä teollisuuspolitiikan elementtinä tulee olla kaupankäynnin tasapuolisten edellytysten turvaaminen kaikkialla maailmassa. Euroopan komission on valvottava järjestelmällisesti ja yksityiskohtaisesti sellaisia EU:n ulkopuolisten maiden soveltamia, kilpailua vääristäviä käytäntöjä kuin valtiontuet ja polkumyynti. Kauppapoliittisiin toimenpiteisiin on ryhdyttävä päättäväisesti, jos asiaa koskevat kriteerit täyttyvät.

3.23 Lainsäädännön parantamisen ja yhteisön politiikkojen yhteisvaikutusten edistämisen rinnalla uudentyylisen teollisuuspolitiikan kolmantena pilarina on alakohtainen lähestymistapa. Alakohtainen lähestymistapa perustuu markkinoihin sopeutumiseen ja avoimiin markkinoihin, ja se on sopusoinnussa kussakin tapauksessa tavoitteena olevien horisontaalisten politiikkojen kanssa. ETSK tukee täysimääräisesti kyseistä tavoitetta, jonka käytännön toteutus on jo käynnissä. Koska alakohtaisessa lähestymistavassa keskitytään yksittäisten alojen erityispiirteisiin ja kehitykseen, siitä voi olla hyötyä myös teollisuuspolitiikan kahdelle muulle pilarille eli lainsäädännön parantamiselle ja EU:n politiikkojen yhteisvaikutusten edistämiselle. Ympäristöpolitiikan, ammatillisen koulutuksen sekä tutkimus- ja kehittämistyötä koskevien ohjelmien muotoilu ja täytäntöönpano onnistuu entistä paremmin, jos ne perustuvat alakohtaiseen lähestymistapaan.

3.24 Alakohtaiset analyysit tuovat esiin maailmanlaajuisen kehityksen dynamiikan. Niiden tehtävänä tulee olla Euroopan teollisuuden tarkasteleminen samassa globaalissa yhteydessä muiden kumppaneiden ja kilpailijoiden kanssa sekä teollisuuden ja palveluiden välisen vuorovaikutuksen osoittaminen. Analyyseissä on myös otettava asianmukaisesti huomioon työelämän suhteiden ja työllisyyden tapaiset sosiaaliset näkökulmat. Lisäksi alakohtaisilla analyyseillä voidaan yksilöidä EU:n erityissäännösten ja lainsäädännön yrityksille aiheuttamia esteitä. Näin ollen yrityksiä tulisikin kuulla aikaisempaa useammin ja entistä varhaisemmassa vaiheessa — sen jälkeen, kun vaikutukset on arvioitu — EU:n tasolla tarvittavien sääntöjen ja menettelyjen määrittämiseksi.

3.25 Komissio soveltaa kilpailukykyongelmiin metodologiaa, joka perustuu analysointiin, kuulemiseen ja toimintaan (komission tiedonanto, s. 20). Kyseistä metodologiaa tulee laajentaa. Komissio käyttää hyvinä esimerkkeinä sellaisia hankkeita kuin G10, STAR 21 ja LeaderSHIP 2015.

3.26 LeaderSHIP 2015 -aloite (16) on oikein toteutettuna havainnollinen esimerkki. Aloitteen tarkoituksena on turvata Euroopan laivanrakennus- ja laivankorjausteollisuuden tulevaisuus avoimilla markkinoilla. Aloite on saattanut yhteen komission ja eurooppalaiset yritykset ja johtanut siihen, että ongelmia on tarkasteltu yhdessä. Siinä on yksilöity kahdeksan asiakokonaisuutta, joissa joko teollisuuden tai komission on ryhdyttävä toimenpiteisiin. Aloite muodostaa perustan kyseisestä uudistamisprosessista työmarkkinaosapuolten kanssa käytävälle hedelmälliselle vuoropuhelulle.

3.27 Muilla aloilla saatetaan seurata esimerkkiä, mutta mitään kaikkiin tilanteisiin sopivaa mallia ei ole. Koska asia koskee myös jäsenvaltioita ja niiden toimintalinjoja, on toivottavaa, että alakohtaisten analyysien tuloksena laaditut räätälöidyt lähestymistavat johtavat siihen, että teollisuus, komissio ja jäsenvaltiot sitoutuvat kaikki samalla tavalla asiaan. Jäsenvaltioiden osalta tällainen sitoutuminen saattaa myös edistää kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihtoa. ETSK katsoo, että EU:n tasolla toimivista alakohtaisista seurantakeskuksista voisi olla paljon hyötyä asiassa ja että sellaisia tulisi perustaa.

3.28 Tutkimus- ja kehitystyön ja tietämyksen erittäin suuren merkityksen sekä tieteentekijöiden, tutkijoiden, johtajien ja ammattilaisten kaltaisten osaajien maailmanlaajuisen liikkumisen (”brains mobility”) vuoksi ETSK kannattaa varauksetta teknologiayhteisöjen perustamista ja eri teollisuudenalojen ja yritysten aktiivista osallistumista niihin. Yritysten lisäksi myös muiden keskeisten toimijoiden, kuten johtavien teknologiainstituuttien ja korkeakoulujen, on osallistuttava teknologiayhteisöjen toimintaan. Teknologiayhteisöt saattavat myös edistää yksityissektorin sisäisten tai yksityisen ja julkisen sektorin välisten uusien eurooppalaisten yhteenliittymien syntymistä (17).

3.29 Teknologisten sovellusten edistämiseksi on välttämätöntä luoda korkeakoulujen, teknologiainstituuttien ja teollisuuden tehokkaaseen yhteistoimintaan perustuva tietämystä tukeva eurooppalainen ympäristö, jonka yhteydessä otetaan huomioon myös alakohtaiset erityispiirteet. Lisäksi tietopohjaista taloutta perustettaessa on luotava myös elinikäisen oppimisen edellyttämät välineet, ja elinikäistä oppimista tulisi harjoittaa myös instituuttien ja korkeakoulujen sisällä. Jälleen kerran asiaa voidaan edistää alakohtaisilla toimenpiteillä. Tässä yhteydessä olisi vahvistettava ammattitaitoisen toimeenpanevan johdon roolia kiinnittäen samalla huomiota liikkuvuuteen Euroopan unionin sisällä.

3.30 Tähän liittyen, ja jotta voidaan vastata muualla maailmassa toteutettuihin hankkeisiin, on tehtävä merkittäviä aloitteita eri alojen välisten synergioiden luomiseksi (esim. Galileo, puolustusteollisuus) sekä osaamiskeskusten ja teollisuuden välisen yhteistyön edistämiseksi. Lisäksi on luotava tarvittavat olosuhteet yritysryhmittymien (esim. Airbus) ja klusterien perustamiselle. Tällainen kehitys saattaa parantaa kilpailukykyä ja edistää taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. (18)

3.31 Henkilöresurssien merkitys on kasvanut suuremmaksi kuin koskaan aikaisemmin. Käynnissä olevan teollisuuden muutoksen oloissa vastuu henkilöresurssien kehittämisestä kuuluu luonnollisesti sekä yritysjohdon että työntekijöiden ja heidän organisaatioidensa vastuulle. Tämä edellyttää muun muassa keskittymistä laatuun, ammattitaitoon, osaamiseen ja motivaatiokysymyksiin (19).

3.32 Tässä yhteydessä on kiinnitettävä asianmukaista huomiota siihen, että alan kielteisen julkisuuskuvan vuoksi nuorten kiinnostus teollisuustyöhön on hävinnyt, mikä on johtanut muun muassa ammattitaitoisen työvoiman puutteeseen.

3.33 Lisäksi ETSK on sitä mieltä, että tavoitteena olevan alakohtaisen lähestymistavan puitteissa käytävä työmarkkinaosapuolten vuoropuhelu lisää työntekijöiden ja heidän organisaatioidensa sopeutumisvalmiutta ja sitoutumista laatutavoitteisiin. Alakohtaisesti räätälöidyt lähestymistavat edistävät myös työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua työntekijöiden pätevyyttä, mukautumiskykyä ja valmiuksia koskevista erityisvaatimuksista.

3.34 Alakohtaisiin analyyseihin perustuvien erityistoimenpiteiden täytäntöönpanon edistämiseksi kaikkia niitä on käsiteltävä myös kilpailukykyneuvostossa. ETSK:n mielestä kilpailukykyneuvostolla on oltava ratkaiseva rooli uudentyylisessä teollisuuspolitiikassa, sillä se voi muodostaa kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat yhdistävän yleisen foorumin. Lisäksi komission ja neuvoston johdolla tehdyt perusteelliset alakohtaiset analyysit sekä neuvottelut edellä mainituilla aloilla toteutettavista toimenpiteistä vahvistavat lopulta jäsenvaltioiden viranomaisten sitoutumista asiaan. Yritysten ohella myös viranomaisilla on erittäin tärkeä rooli tulevaisuushenkisen ympäristön luomisessa.

3.35 Edellä mainittu ympäristö ja lähestymistapa ei anna mahdollisuutta ”valita voittajia”, kuten komission entinen jäsen Erkki Liikanen on täydestä syystä todennut. Sama koskee myös ”kansallisia voittajia” (20). Kyseinen menettely johtaisi uudentyylisestä teollisuuspolitiikasta käytävän keskustelun harhateille. Tavoitteena on edistää ilmapiiriä, joka kannustaa eurooppalaista teollisuutta ottamaan riskejä. Huomattavasti asianmukaisempi poliittinen lähestymistapa on vahvistaa voittajien mahdollisuuksia tai tukea niitä (21). Kyseisen tavoitteen toteuttamiseen tähtäävät rahoitus- ja muut välineet onkin otettava (uudelleen)tarkastelun kohteiksi.

4 Erityispäätelmät

4.1 ETSK suhtautuu myönteisesti komission (erityisesti komissaari Erkki Liikasen ja yritystoiminnan pääosaston) aloitteeseen palauttaa teollisuuspolitiikka EU:n asialistan painopisteiden joukkoon horisontaalisten politiikkojen rinnalle. Kyseinen aloite on sopusoinnussa eri jäsenvaltioissa tapahtuneen vastaavanlaisen kehityksen kanssa ja saattaa edistää unionin laajuisen yhteisen näkemyksen syntymistä asiassa. Se auttaa määrittämään entistä parempia keinoja parantaa Euroopan kilpailukykyä. Toivottavasti se auttaa myös määrittämään asianmukaisia ja konkreettisia tavoitteita vuonna 2005 tehtävää Lissabonin strategian puoliväliarviointia silmällä pitäen.

4.2 ETSK huomauttaa, että uudentyylistä teollisuuspolitiikkaa varten on kiireesti perustettava luottamusta herättävä institutionaalinen kehys, jotta voidaan määrittää asianmukainen tehtävien jako unionin sisällä — kuka on vastuussa mistä asiasta ja milloin? — sekä edistää Eurooppa-neuvoston ja neuvoston eri kokoonpanoissaan päättämien tavoitteiden ja direktiivien täytäntöönpanoa jäsenvaltioissa. (22)

4.3 ETSK kannattaa uudentyylisen teollisuuspolitiikan kolmea peruselementtiä, jotka ovat lainsäädännön parantaminen, yhteisön eri politiikanalojen välisen synergian optimointi sekä alakohtaisen ulottuvuuden kehittäminen. Avoimuuden lisäämiseksi ja näkyvyyden parantamiseksi teollisuuspolitiikan koordinointia on syytä parantaa komission sisällä (esimerkiksi yritystoiminnan pääosaston johdolla) ja neuvostossa. Paremman koordinoinnin tulee myös edistää erittäin tarpeellisia ja hyödyllisiä yhteisvaikutuksia eri politiikanalojen välillä. Sen vuoksi olisi toivottavaa, että komissio ja kilpailukykyneuvosto hyväksyvät puolivälin toimintasuunnitelman, jonka toteutumista arvioidaan vuosittain.

4.4 ETSK suhtautuu myönteisesti tulevaisuuden haasteita koskevassa raportissa ”Facing the Challenge” (23) tehtyyn analyysiin ja annettuihin lukuisiin suosituksiin. Komitean mielestä on kuitenkin vahinko, ettei raportissa mainita uudentyylistä teollisuuspolitiikkaa käyttökelpoisena tapana vastata maailmanmarkkinoiden haasteisiin. Kyseistä asiaa käsiteltäessä olisi pitänyt painottaa erityisesti alakohtaisen lähestymistavan merkitystä sekä politiikkojen asianmukaisen koordinoinnin tarvetta. ETSK kannattaa kansallisia toimintasuunnitelmia koskevaa ehdotusta. Jotta voitaisiin parantaa sekä kansallisten toimintasuunnitelmien että EU:n poliittisten toimien tuloksia, niitä kaikkia on koordinoitava tehokkaasti kilpailukykyneuvostossa. ETSK kehottaa ottamaan kyseiset tekijät huomioon maaliskuussa 2005 tehtävän Lissabonin strategian puoliväliarvioinnin valmisteluissa.

4.5 ETSK painottaa tarvetta lisätä tietoisuutta asiasta, sillä se on välttämätöntä konsensuksen ja yleisön tuen varmistamiseksi. On tehtävä selväksi, että käynnissä oleva maailmanlaajuinen teollinen muutos koskee koko eurooppalaista yhteiskuntaa ja että muutokseen vastaaminen vaatii yritysmaailman panoksen lisäksi myös paljon laaja-alaisempaa osallistumista.

4.6 ETSK uskoo, että alakohtaiset analyysit auttavat ymmärtämään entistä paremmin käynnissä olevaa kehitystä. Ne myös suosivat entistä tiiviimpää yhteistyötä julkisen ja yksityisen sektorin toimijoiden välillä, räätälöityjä lähestymistapoja sekä EU:n ja jäsenvaltioiden toimintalinjojen sopeuttamista, joka on tarpeen, jotta voidaan luoda uusia mahdollisuuksia ja edistää siten Lissabonin strategian tavoitteiden toteutumista. Alakohtaisten puitteiden luominen on myös sopiva tapa edistää työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua laajan yhteisen sitoutumisen vahvistamiseksi ja henkilöresurssien laadun parantamiseksi.

4.7 Edellä kuvattu alakohtainen lähestymistapa edellyttää, että komission yksiköt ovat koko ajan paremmin selvillä globaaleista kehityssuunnista ja teollisuuden muutoksista. ETSK suosittaa painokkaasti, että komission virkamiehet hankkivat entistä syvällisempää käytännön tietoa yksityisen sektorin tilanteesta. Neuvoa-antava valiokunta ”teollisuuden muutokset” ja Euroopan muutoksenseurantakeskus voivat osallistua neuvoa-antavina kumppaneina alakohtaisten analyysien tekoon kaventamatta kuitenkaan yhteiskunnallisten toimijoiden roolia asiassa.

4.8 Kun otetaan huomioon muilla maailman tärkeimmillä alueilla tapahtuva kehitys — kustannus- ja osaamiskehitys joko erikseen tai yhdessä tarkasteltuina — Euroopan kilpailukyvyn kannalta ratkaisevan tärkeitä tekijöitä ovat tiedon taso, yritysten, niiden henkilöstön ja osaamisen laatu sekä tarkoituksenmukaiset organisaatiot. On ratkaisevan tärkeää, että kyseisissä asioissa ryhdytään tulevaisuuteen tähtääviin poliittisiin toimenpiteisiin.

Bryssel 15. joulukuuta 2004 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Anne-Marie SIGMUND

(1) Euroopan komission kauppapolitiikan pääosastolle tehty selvitys ”European industry's place in the International Division of Labour: situation and prospects”, CEPII-CIREM (European Consortium for Trade Policy Analysis – ECTA), heinäkuu 2004.

(2) KOM(2002) 714 lopullinen, 11.12.2002. Komitea antoi lausuntonsa aiheesta 17. heinäkuuta 2003 (EUVL C 234, 30.9.2003, s. 76–85). Myös neuvoa-antava valiokunta ”teollisuuden muutokset” osallistui lausunnon laatimiseen. Valiokunnan kommentit löytyvät seuraavasta verkko-osoitteesta: http://www.esc.eu.int/ccmi/documents/docs/divers/di_ces25-2003_fin_rev_di_en.doc.

(3) 20.–21. maaliskuuta 2003 pidetyn Eurooppa-neuvoston kevätkokouksen puheenjohtajan päätelmät, kohta 21.

(4) Rakennemuutosten myötäily: laajentuneen Euroopan teollisuuspolitiikka, KOM(2004) 274 lopullinen.

(5) Komission jäsenen Erkki Liikasen puheenvuoro eurooppalaisen teollisuuspolitiikan päivänä 27. toukokuuta 2004, SPEECH/04/268.

(6) Kyseistä tavoitetta on jo käsitelty komission asiakirjassa ”Eräitä Euroopan kilpailukyvyn avainkysymyksiä – tavoitteena kokonaisvaltainen lähestymistapa”, KOM(2003) 704 lopullinen.

(7) Bangemannin raportti.

(8) Ks. neuvoa-antavan valiokunnan ”teollisuuden muutokset” parhaillaan tekeillä oleva lausunto aiheesta ”Yritysten siirtymisen laajuus ja vaikutukset”.

(9) Ks. alaviite 2.

(10) ”The European Challenge”, Euroopan teollisuuden edustajien konferenssin viesti kevään Eurooppa-neuvostolle, maaliskuu 2003.

(11) Komissio toteaa muun muassa, että aluepolitiikassa on painotettava kilpailukykyä, ja kiinnittää huomiota 1. huhtikuuta 2003 perustetun Wim Kokin johtaman työllisyyttä käsitelleen työryhmän työskentelyn tuloksiin. Tässä yhteydessä kannattaa tutustua CCMI:n lausuntoon aiheesta ”Teollisuuden muutokset sekä taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus”.

(12) Erittäin kiinnostava esimerkki on seuraava tutkimus: ”The Significance of Competitive Manufacturing Industries for the Development of the Service Sector”, Bremen, joulukuu 2003. Siihen voi tutustua verkko-osoitteessa http://www.bmwi.de/Navigation/Service/bestellservice,did=31812,render=renderPrint.html.

(13) Kyseinen tavoite liittyy suoraan taloushallinnon tehokkuuteen. ETSK:n lausunnossa aiheesta ”Talouden hallintotavan parantaminen EU:ssa” korostetaan avoimuuden ja näkyvyyden merkitystä etenkin kilpailukykyneuvoston toiminnassa.

(14) Ks. myös Erkki Liikasen 27. toukokuuta pitämä puhe aktiivisen teollisuuspolitiikan puolesta (ks. alaviite 4).

(15) Ks. myös KOM(2004) 274 lopullinen, luku 5, sivu 39.

(16) Ks. komission asiakirja KOM(2003) 717 lopullinen sekä ETSK:n aiheesta antamat lausunnot CESE 397/2004 ja EUVL C 241, 28.9.2004.

(17) Teknologiayhteisöjen osalta ks. CCMI:n täydentävä lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto – Tiede ja teknologia Euroopan tulevaisuuden avaintekijöinä – suuntaviivoja unionin tutkimusrahoituspolitiikalle” (KOM(2004) 353 lopullinen), CCMI/015, esittelijä: Joost van Iersel.

(18) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Teollisuuden muutokset sekä taloudellinen, sosiaalinen ja alueellinen yhteenkuuluvuus”, EUVL C 241, 28.9.2004, erityisesti kohdat 1.4, 3 ja 10 i).

(19) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Teollisuuden muutokset: nykytilanne ja tulevaisuuden näkymät”, EUVL C 10, 14.1.2004, kohdat 2.2.2.14 ja 3.9.

(20) Ks. alaviite 5.

(21) Mt.

(22) Ks. ETSK:n lausunto aiheesta ”Talouden hallintotavan parantaminen EU:ssa”, EUVL C 74, 23.3.2005.

(23) Wim Kokin johtaman korkean tason työryhmän marraskuussa 2004 julkaisema raportti ”Facing the challenge, the Lisbon strategy for growth and employment”.