EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO 
Bryssel, 03.06.1998 
KOM( 1998) 226 lopull. 
98/0134 (COD) 
KOMISSION KERTOMUS 
yhteisön tullikoodeksista 
Ehdotus 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUKSEKSI (EY) 
yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 
muuttamisesta 
(komission esittämä) 

YHTEISÖN TULLIKOODEKSIA KOSKEVA KOMISSION 
KERTOMUS 
-2 
TIIVISTELMÄ 
Yhteisön tullikoodeksista annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2913/92 velvoittaa 
komission esittämään ennen vuoden 1997 loppua kertomuksen tarpeellisiksi 
katsomistaan mukautuksista erityisesti sisämarkkinat huomioon ottaen. 
Täydentäessään kertomustaan muutosehdotuksilla komissio esittää samalla 
yleiskatsauksen koodeksin soveltamisesta viimeisen neljän vuoden aikana saaduista 
kokemuksista. 
Yhteisön tullikoodeksi on lisännyt huomattavasti avoimuutta verrattuna tilanteeseen 
ennen sen käyttöönottoa. Sitä on käytetty mallina useissa Euroopan kolmansissa maissa 
ja jopa Euroopan ulkopuolella. Se on tukena useille yhteisön politiikoille ja 
toimintakehyksenä kansallisille tullihallinnoille. 
Kodifioinnin laadullinen tavoite (uudelleen muokkaaminen) näyttää olevan saavutettu 
perusasetuksen osalta. Koska kyseessä on asetus, jossa säädetään soveltamissäännöksistä, 
lisäponnisteluja on vielä tehtävä. Nykyaikaisen koodeksin viitekehyksenä on 
toimintaohjelma "Tulli 2000" ja tavoitteena yksinkertaistaminen. Yhteisön passitusta 
koskeva toimintaohjelma ja tullietuusjärjestelmien hallinnosta annettu tiedonanto 
vaikuttavat myös koodeksin kehitykseen. 
Uruguayn kierroksen tulosten ottaminen osaksi koodeksia oli tärkeä osa ensimmäisissä 
muutoksissa. Tulevaisuudessa kehitys keskittyy yhä laajempaan lainsäädännön 
yksinkertaistamiseen, perusasetuksen suurempaan joustavuuteen, tullien 
perimismenettelyn parantamiseen ja tullia koskevien säännösten mukauttamiseen 
yhtenäismarkkinoiden periaatteeseen. 
3-
I. Johdanto 
12. lokakuuta 1992 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2913/92 • perustettiin 
yhteisön tullikoodeksi. Kyseisen asiakirjan loppusäännöksissä neuvosto sitoutui 
tarkastelemaan koodeksia uudelleen sen soveltamisesta neljän vuoden aikana saatujen 
kokemusten perusteella. Kyseinen ajanjakso päättyi vuoden 1997 lopussa. 
Tullilainsäädäntö kodifioitiin kahdella tasolla. Toisaalta perusasetus eli yllä mainittu 
asetus käsittää perusrakenteet, toisaalta soveltamisasetus, 2. heinäkuuta 1993 annettu 
komission asetus (ETY) N:o 2454/932, sisältää edellä mainitussa asetuksessa määritetyn 
lopullisen kehyksen mukaisesti asiaa koskevat yksityiskohtaisemmat säännökset. 
Neuvoston antamaa uudelleen tarkastelua koskevaa toimeksiantoa ei kyettäisi 
suorittamaan asianmukaisesti ilman, että tarkasteltaisiin myös soveltamissäännöksistä 
annettua asetusta. Sitä vastoin ne koodeksin muutokset, jotka komissio esittää tämän 
tiedonannon yhteydessä, koskevat ainoastaan perusasetusta. 
II. Yhteisön tullikoodeksi - historiallinen säännöstö, mutta myös ajankohtainen aihe 
Tullilainsäädäntöä koskevan yhteisön oikeuden kodifioinnin myötä yhteisö saavutti 
yhden tavoitteen. 
Koodeksi, joka on tulos neljännesvuosisadan kestäneestä lainsäädännön 
yhdenmukaistamisesta, on esimerkki muille yhteisön oikeuden aloille. Koodeksi on 
lisännyt avoimuutta ja yksinkertaistamista, mitä voivat täysin arvostaa ainoastaan ne, 
joiden oli ennen vuotta 1994 sovellettava tai noudatettava useita satoja lainsäädännöllisiä 
asiakirjoja, jotka oli julkaistu kirjaston kokoisessa määrässä Virallisia lehtiä. 
1 EYVLN:oL 302, 19.10.1992 
2 EYVLN:oL 253, 11.10.1993 
-4 
III. Yhteisön tullikoodeksin vaikutus yhteisön rajojen ulkopuolella 
Koodeksi on saanut merkittävää huomiota yhteisön rajojen ulkopuolella, vaikka se ei 
ollut koodeksin perustamisen tavoitteena. Jo ennen kuin sitä sovellettiin tai ennen kuin se 
hyväksyttiin koodeksi tai sen luonnos olivat suunnannäyttäjiä monille maille, erityisesti 
niille, jotka ennen olivat olleet valtiollisen talousjärjestelmän alaisia ja joiden oli saatava 
nopeasti toimiva tullilainsäädäntö integroituakseen kansainvälisille markkinoille. Keski-
ja Itä-Euroopan maiden, entiseen Neuvostoliittoon ja entiseen Jugoslaviaan kuuluneiden 
maiden ja jopa Mercosur-maiden yhteisön tullikoodeksia kohtaan osoittama mielenkiinto 
todistaa uskottavuudesta, joka johtuu Euroopan unionin herättämästä yleisestä 
mielikuvasta ja perustuu laadulliseen tekijään, toisin sanoen siihen, että koodeksin 
katsotaan olevan tasapainoinen kompromissi erilaisten lähestymistapojen ja 
ajatussuuntien välillä. 
On itsestään selvää, että kiinteän normatiivisen kokonaisuutensa vuoksi koodeksi, kuten 
kaikki kodifioitu lainsäädäntö, yksinkertaistaa valmistautumista jokaiseen yhteisön 
laajentumiseen. Tämä todettiin lähimenneisyydessä 12 jäsenvaltion yhteisön muuttuessa 
15 jäsenvaltion yhteisöksi ja se voi osoittautua hyödylliseksi myös tulevaisuudessa. 
Yhteisön tullikoodeksin säännöksiä käytetään myös merkittävässä määrin yhteisön 
Andorran, San Marinon ja Turkin kanssa tekemien tulliliittojen yhteydessä. 
IV. Koodeksi tulliliittoon perustuvien eri politiikkojen yhteydessä 
Tullikoodeksi on tärkeä yhteisölle sen vaikutuksen vuoksi, mikä tulliliiton käytännöillä 
on yhteisön eri politiikkoihin. 
Vaikka koodeksin menettelyjä käytetään myös tuontia ja vientiä koskevien rajoitusten ja 
kieltojen soveltamiseksi, sen todellinen toiminta-ala on tullien kantaminen tai kantamatta 
jättäminen. 
Kauppapolitiikan osalta tullitariffi on yhä vähemmän merkittävä suojautumiskeino 
tietyillä teollisuudenaloilla, vaikka se on edelleen tukena erityisesti 
tullietuusjärjestelmille, joiden oikean hallinnon merkitystä korostetaan komission 23. 
-5 
heinäkuuta 1997 (KOM(97) 402) antamassa tiedonannossa. On otettava kuitenkin 
huomioon, että kaupallisia ja teollisia suojautumiskeinoja ovat polkumyyntitullit ja 
tasoitustullit, joita sovelletaan yhteisön tullikoodeksin sääntöjä ja menettelyjä noudattaen. 
Maatalouspolitiikan vientitukijärjestelmät perustuvat koodeksiin sisältyviin 
tullimenettelyihin. Maatalousalan suojeleminen tuontia vastaan on Uruguayn kierroksella 
aikaansaatujen muutosten johdosta keskittynyt yhteisön tullikoodeksin osalle. 
Maatalousmaksujen korvaaminen tullilla merkitsee uuden järjestelmän perustumista 
tullausarvon peruskäsitteeseen. Vaikka sääntöjen jyrkempään soveltamiseen tähtäävät 
erityiset maatalousjärjestelmät syrjäyttävät koodeksin joustavat säännöt tältä osin, 
koodeksin säännökset pysyvät yhä kiinnekohtana tällä alalla. 
Ulkomaan kaupan tilastojen osalta koodeksin soveltamissäännöksissä säädetty 
yhtenäinen hallinnollinen asiakirja pysyy perusvälineenä, johon tilastotietojen 
kerääminen perustuu. 
Yhteisön tullilainsäädännön vaikutus välilliseen verotukseen on säilynyt merkittävänä 
sisämarkkinoiden perustamisen jälkeenkin. Suspensiomenettely iden soveltamisala on 
pienentynyt huomattavasti yhteisön sisäisessä kaupankäynnissä, mutta tullikoodeksin 
menettelyjä käytetään yhä järjestelmällisemmin arvonlisäveron soveltamisessa 
kolmansista maista tuotuihin tuotteisiin. ' 
Sen lisäksi, että koodeksilla on kaikkia näitä politiikkoja koskeva laaja-alainen merkitys, 
se on yhtenäistävä tekijä "vertikaalisesti" katsoen, koska kyseisten politiikkojen 
täytäntöön pano on 15 eri kansallisesta tullihallinnosta muodostuvan hallinnollisen 
järjestelmän vastuulla. Koodeksin yhteinen toimintakehys edustaa tullihallinnoille 
yhdentävää tekijää samalla tavoin kuin "Tulli 2000" -ohjelmassa suunnitellut lukuisat eri 
toimet. 
Koodeksin myötä on vakiinnutettu tietty määrä yleisen hallinto-oikeuden alaan kuuluvia 
käsitteitä (mitätöiminen, päätöksen peruuttaminen, oikeutetun luottamuksen 
suojeleminen hallinnollisen virheen yhteydessä), mikä on myötävaikuttanut 
eurooppalaisen oikeusjärjestyksen luomiseen. 
Yhteisön tullikoodeksi on yleisemmin ottaen pääasiallisin niistä oikeudellisista 
välineistä, jotka ovat perustana toimille kannettavien tullien ja saatavien määrittämiseksi. 
-6-
Se muodostaa perinnän oikeusperustan. Se on merkittävä väline yhteisön taloudellisten 
etujen ja yhteisön politiikkojen sujuvan toiminnan suojelemisessa. 
Olisi kuitenkin otettava huomioon, että erityisesti vuodesta 1992 todetuille petoksille ja 
säännönvastaisuuksille luonteenomaista on kyseessä olevien rahasummien kasvaminen, 
petosten ja säännönvastaisuuksien monimutkaisuudesta johtuen niiden paljastamiseen 
liittyvien ongelmien moninkertaistuminen ja järjestäytyneen rikollisuuden ilmiselvästi 
lisääntynyt osuus tullipetoksissa, mikä johtuu niistä saatavista huomattavista eduista 
ilman todellista kiinnijäämisen vaaraa. 
Vuosittaiset kertomukset petosten vastaisista toimista osoittavat, että saamatta jääneet 
omat varat ovat jatkuvasti kasvaneet, ja että niiden perinnässä ja siirtämisessä 
käytettäväksi talousarviossa on ilmennyt vaikeuksia. Kyseinen määrä oli esimerkiksi 
vuonna 1996 787 miljoonaa ecua, eli melkein 6 prosenttia kaikista tulleista ja 
maatalousmaksuista, joiden määrä saman vuoden osalta oli 13,7 miljardia ecua. 
-7-
V. Yhteisön tullilainsäädännön kodifioinnin laadulliset näkökohdat 
Tullilainsäädännön kodifioinnin onnistumisen selvittämiseksi on tutkittava tapaa, jolla 
kodifiointi suoritettiin. Sääntömääräisen järjestelmän yhtenäisyys ja avoimuus, jotka ovat 
kodifioinnin päätavoitteita, eivät kuitenkaan ole odotettu tulos tai seuraus kyseisestä 
toimenpiteestä. Yhteisö pitää näitä periaatteita tärkeinä, mitä on myös korostettu yhteisön 
tullisäännöstöjen ja -menettelyjen yksinkertaistamisesta ja järkeistämisestä 25 päivänä 
lokakuuta 1996 annetussa neuvoston päätöslauselmassa3. 
Kodifiointi on enemmän kuin yksinkertainen säännösten vahvistaminen ja niiden 
kokoaminen, se merkitsee laadullisessa mielessä uudelleen muokkaamista. Tämä 
edellyttää erityisesti 
- eroa yleisten ja yksityiskohtaisten säännösten välillä, esimerkiksi säännökset 
asiakirjoja koskevista muodollisuuksista on jaoteltava perusasetukseen ja säännösten 
soveltamisasetukseen, 
- kokonaisuuden niveltymistä tarkkarakenteiseksi ja systemaattiseksi järjestelmäksi, 
- toiston välttämistä muun muassa soveltamisalaltaan yleisten säännösten erottamisella, 
ja 
- perusasetuksen ja soveltamissäännösten käsittämistä' yhdeksi kokonaisuudeksi sekä 
oikeudellisesti että esitystavaltaan. 
Perusasetusta tarkasteltaessa edellä esitetty huomioon ottaen on mahdollista päätellä, 
että se kokonaisuudessaan täyttää laadullisen kodifioinnin kriteerit, eikä voida väittää, 
että kodifioinnin tulokset eivät voisi olla toisenlaisia kuin ne ovat. Olisi korostettava, että 
lainsäätäjä on mahdollistanut säännösten jakamisen kahden asetuksen osalle antamalla 
hyväksyntänsä komission laajalle toimivallalle ja säilyttämällä samalla 
komiteatyöskentelyn, joka suosii jäsenvaltioiden osallistumista. 
Soveltamista koskevien säännösten osalta olisi varmaankin myönnettävä, että niitä 
valmisteltaessa edellä mainittuja hyvän lainsäätäjän periaatteita ei ole otettu riittävällä 
3 EYVLN:oC 332, 7.11.1996 
-8 
tavalla huomioon. Tilanne oli vaikeampi kuin perusasetuksen kohdalla. 
Sisämarkkinoiden valmistelua koskevan viimeisen vaiheen kanssa samanaikaisesti 
tapahtunut soveltamista koskevien säännösten valmistelu jäi tärkeysjärjestyksessä 
toiseksi. Valmistelutoimet piti myös rajoittaa niiden suuren määrän ja aikapulan vuoksi 
lainsäädännöllisten kokonaisuuksien muodostamiseen, joista kutakin käsitellään 
tarkemmin myöhemmin perustettavassa tullikoodeksikomitean jaostossa, jota ilman 
uudelleen muokkaamista ei voi tehdä. 
Olisi pääteltävä lopuksi, että kodifioinnin laadun parantamiseen on kiinnitettävä tällä 
hetkellä paljon huomiota. Komission yksiköt ovat toteuttaneet aiheellisia 
koordinaatiotoimenpiteitä. Passituksen ja taloudellisesti vaikuttavien tullimenettelyjen 
aloilla parhaillaan tehtävät tarkistukset antavat sopivan tilaisuuden edistyä tässä asiassa. 
VI. Nykyaikaisen tullikoodeksin viitekehys 
1. Kodifioinnin laadullisia näkökohtia tärkeämpi on saada tietää, vastaako koodeksi 
nykyisiin ja tuleviin haasteisiin. "Tulli 2000" -toimintaohjelman4 perustana 
olevaan yhteiseen tavoitekehykseen kuuluu ensisijaisesti pyrkiä takaamaan 
"yhteisön oikeuden soveltaminen siten, että varmistetaan samantasoiset tulokset 
yhteisön tullialueen kaikissa osissa" (4 artikla). 
Yhteisön tullikoodeksi liittyy kyseiseen ohjelmaan kahdella tavalla. Toisaalta se 
on osa yhteisön oikeutta, jonka yhtenäinen soveltaminen on taattava, joten se on 
kyseisestä velvollisuudesta hyötyvänä ohjelman toimien ulkopuolella. Toisaalta 
äsken todettiin, että koodeksia käytetään hyödyksi yhteisön oikeutta oikealla 
tavalla sovellettaessa silloin, kun yhteisön oikeus edustaa tulliliittoon perustuvia 
politiikkoja. Koodeksin ajan tasalle saattaminen ja sen mahdollinen 
mukauttaminen liittyvät siten "Tulli 2000" -ohjelman mukaisesti toteutettaviin 
toimenpiteisiin. Tärkeimmät tavoitteet, jotka koodeksin on ohjelman mukaisesti 
4 Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 210/97/EY, 19.12.1996 - EYVL N:o L 33, 4.2.1997, s. 
24 
-9 
saavutettava, ovat menettelyjen yhtenäinen soveltaminen ja yhteisön sekä 
taloudellisten toimijoiden taloudellisten etujen suojelu. 
Nykyaikaisen koodeksin toinen edellytys on yksinkertaistaminen. Aina 
haasteena olleen yksinkertaistamisen tärkeyttä korostettiin toukokuussa 1996 
annetussa jäsenvaltioiden tullihallitusten pääjohtajien ja komission Tukholman 
julistuksessa ja 25 päivänä lokakuuta 1996 annetussa neuvoston 
päätöslauselmassa. Säännösten ja tullimenettelyjen yksinkertaistaminen mainitaan 
myös yhtenäismarkkinoiden toimintasuunnitelmassa (GSE (97) 1, 4. kesäkuuta 
1997) osana ensimmäistä strategista tavoitetta eli yhtenäismarkkinoiden sääntöjen 
tehostamista. 
Saamatta jääneiden omien varojen suuruus merkitsee sitä, että 
yksinkertaistamisessa saavutettavan kehityksen myötä on väistämättä pantava 
täytäntöön tehokkaita valvontatoimenpiteitä, joita mukautetaan mahdollisten 
riskien huomioon ottamiseksi. 
Yhteisö reagoi tällä hetkellä voimakkaasti kahteen ongelmakohtaan, jotka ovat 
ilmenneet tulliliiton ja sen käytäntöihin perustuvien politiikkojen yhteydessä. 
Kyseessä on yhteisön passitus, joka näyttää heikentyneen ja jossain määrin 
tulleen tehottomammaksi järjestäytyneen petostoiminnan vuoksi. Koodeksin 
soveltamista koskevien säännösten muutoksilla on otettu käyttöön useita 
järjestelmän suojakeinoja; niitä aiotaan vielä täydentää komission tässä 
yhteydessä päättämän toimintasuunnitelman mukaisesti5. 
Toinen ongelmakohta ovat tullietuusjärjestelmät. Maat, kolmannet maat 
mukaan lukien, ovat hallinnoineet niitä liian sallivasti ja niitä koskevia 
säännönvastaisuuksia on ilmennyt huolestuttavassa määrin, kuten komissio 
äskeisessä tiedonannossaan (KOM(97) 402, 23. heinäkuuta 1997) korosti. 
Komissio muistutti tältä osin selvästi, että yhteisön tuojien "vilpittömään 
mieleen" liittyvät oikeudelliset ongelmat eivät pysty peittämään tarvetta käsitellä 
tätä kysymystä tullietuusjärjestelmien kaikkien osatekijöiden osalta niitä 
5 EYVLN:oC 176, 10.6.1997, s. 3 
10 
koskevassa laajemmassa poliittisessa yhteydessä. Tässä tapauksessa ja myös 
yhteisön passituksen osalta on selvää, että yleistä ratkaisua ongelmiin eivät tuo 
ainoastaan lainsäädännölliset toimenpiteet, vaan ratkaisu riippuu myös niiden 
käytäntöjen hallinnoinnin huomattavasta parantamisesta, joihin mainitut 
järjestelmät perustuvat. 
Komissio on tässä mielessä ehdottanut kyseisen kokonaislähestymistavan 
mukaista toimintaohjelmaa, jota sovelletaan sekä yhteisön tasolla että kolmansiin 
maihin, ja jonka tarkoituksena on varmistaa olemassaolevien säännösten parempi 
soveltaminen ja toteuttaa tiettyjä säännöksiä parantavia tai täydentäviä 
toimenpiteitä. Edellä sanotulla voisi myöhemmin olla vaikutusta muun muassa 
tiettyihin tullikoodeksin osiin. 
4. Lainsäädännölliset rakenteet ja hallinnointirakenteet ovat toisiaan täydentäviä, 
mutta niillä on kummallakin oma tehtävänsä. Kaikkien vajavuuksien, jotka 
vaikuttavat tulliliiton toimintaan tai josta tietyt politiikat kärsivät, ei voida katsoa 
johtuvan tullikoodeksista. Tullikoodeksi ei tosiaankaan ole ainoa 
toimintaongelmien ratkaisemiseksi luotu väline. Koodeksin ja "Tulli 2000" -
ohjelman toisiaan täydentävyys osoittautuu tässä mielessä merkittäväksi. 
Seuraavat kaksi esimerkkiä kuvaavat tilannetta. 
Yhteisön jäsenvaltioiden tasolla tiettyjen yksinkertaistettujen menettelyjen 
rakenteita tai tietokoneistamista koskevan yhtenäisyyden puute on epäilemättä 
valitettavaa. Olisi otettava kuitenkin huomioon, että vielä tehtäväksi jääneet 
järjestelyä ja koordinointia koskevat ponnistelut eivät tässä yhteydessä 
varsinaisesti liity olemassaolevien lainsäädännöllisten rakenteiden muuttamiseen. 
Tullimaksujen perintämenettely on myös osoittautunut ongelmaksi, joka vaikuttaa 
tullietuusmenettelyiden hallinnointiin. Eri jäsenvaltioiden tulliviranomaiset 
kirjaavat tileihin kannettavat tullit ja toteuttavat varotoimenpiteitä hajanaisesti ja 
hyvin usein viiveellä, mikä todistaa, että kyseiset tulliviranomaiset ottavat 
itselleen huomattavan tulkintavaran. 
Kyseisen ongelman ratkaisemiseksi yritetään edellä mainittujen 
tulliviranomaisten itsemääräämisoikeutta rajoittaa lainsäädännön kautta, mutta 
-11 -
ongelman ratkaiseminen siten edes tyydyttävällä tavalla ei näytä olevan 
mahdollista. Näennäisesti ankarampien kriteerien luominen, jotka olisivat 
jatkuvasti tulkinnanvaraisia, on hyödyllinen keino yleisen käytännön 
yhtenäistämiseksi, mutta ei tietyssä tilanteessa toteutettavan yhteisen toimen 
tukemiseksi. "Tulli 2000" -ohjelmaa koskevan päätöksen 7 artiklan mukaisesti 
ratkaisu on löydettävissä yhteensovittamisen avulla ja ottamalla käyttöön sopivia 
yhteistyöhön perustuvia järjestelmiä, jotka käsittävät myös tullihallinnon 
puolihierarkisia osia. 
Kyseisen erityisongelman huomioon ottaminen ei poista tarvetta mukauttaa 
perintämenettelyn lainsäädännöllisiä rakenteita parantamalla niitä erityisesti 
lyhyttä määräaikaa koskevien suojakeinojen osalta. Yhteisön tullikoodeksin 
yhteydessä säädetyt sopivat säännökset vaikuttavat yleisesti kaikkiin perittäviin 
saataviin, oli kyseessä passitus tai tuonti, johon ei sovelleta tullietuuskohtelua tai 
tuonti, johon sitä sovelletaan. 
VII. Jo tehdyt muutokset ja muutokset, jotka komissio aikoo esittää neuvostolle 
1. Yhteisön tullikoodeksia on muutettu kaksi kertaa sen jälkeen, kun sitä alettiin 
soveltaa vuonna 1994. Ensimmäinen muutos johtuu vuoden 1995 
liittymisasiakirjasta6 ja se koskee liittymisasiakirjan seurauksena tapahtunutta 
yhteisön tullialueen laajenemista. 
Toinen muutos on seurausta 19 päivänä joulukuuta 1996 annetusta Euroopan 
parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EY) N:o 82/977, ja se koski pääasiassa 
Uruguayn kierroksen maatalouspolitiikkaa ja alkuperäsääntöjä koskevien 
neuvottelujen tulosten ottamista osaksi koodeksia. Lisäksi useisiin lainsäädännön 
eri kohtiin on tehty muutoksia, joille on yhteistä se, että ne pyrkivät tekemään 
koodeksin avoimemmaksi toimijoiden tarpeita ajatellen joko lieventämällä itse 
6 EYVLN:o LI, 1.1.1995 
7 EYVLN:oL 17,21.1.1997 
-12 
koodeksin säännöksiä tai mahdollistamalla niistä poikkeamisen soveltamista 
koskevien eriytetyimpien säännösten avulla. 
Perusasetuksen tekeminen joustavammaksi on varmasti myös parhaillaan 
tehtävän tarkistuksen vallitseva piirre, ja se on myös osa liitteenä olevan 
koodeksin muutosehdotuksen sisältöä. Tästä tekstistä erilliset yhteisön 
passitusmenettelyä koskevat ehdotukset liittyvät samaan asiaan ja pyrkivät 
yhteisön passitusta koskevien soveltamissäännösten joustavuuteen tai 
avoimuuteen jo aiemmin tosiasiallisesti saavutetun joustavuuden lisäksi. 
Tässä yhteydessä lainsäätäjää vastaa tulee usein kahdella tullilainsäädännön 
tasolla kysymys tullivelkaa ja sen syntymisedellytyksiä koskevien säännösten 
liiallisesta ankaruudesta erityistapauksissa, joissa vedotaan suhteellisuuden 
periaatteeseen. Oikean tasapainon löytäminen kyseessä olevien etujen välillä, joka 
oli lainsäätäjän tehtävänä jo viimeisessä muutoksessa, on komission uuden 
ehdotuksen tavoitteena. 
Uudentyyppisten vapaa-alueiden, joita koskevat yksityiskohtaiset 
erityisvalvontasäännöt, tarkoituksena on koodeksin rakenteen eriyttäminen, mikä 
ei kuitenkaan vaikuta yhteisön toimijoiden kilpailuolosuhteisiin. 
Taloudellisesti vaikuttavien tullimenettelyjen osalta kyseisten järjestelmien 
yksinkertaistamista koskeva uudistus tapahtuu, kuten myös yhteisön passituksen 
kohdalla, pääasiassa soveltamissäännösten tasolla. Perusasetuksen useissa 
artikloissa asetettiin tälle uudistukselle rajat, minkä vuoksi komission ehdotus 
niiden lieventämisestä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi. 
Tullimuodollisuuksien yksinkertaistamisen vuoksi lainsäätäjä salli koodeksin 
toisen muutoksen myötä poiketa ilmoitusvelvollisuudesta tavaroiden 
jälleenviennissä. Tällä kertaa komissio ehdottaa lievennettäväksi velvollisuutta 
esittää tiettyjä liitännäisasiakirjoja tavaroita koskevan ilmoituksen yhteydessä, 
jotta tullausmenettelyjen tietokoneistaminen helpottuisi. Tässä ehdotuksessa 
otetaan huomioon kuitenkin taloudellisten etujen suojelu ja siihen liittyvät 
valvontaa koskevat erityistarpeet. 
13-
3. Tullimaksujen perintämenettelyn tehokkuuden parantaminen on toinen tavoite, 
joka edellyttää yhteisön tullikoodeksin mukauttamista. Kyseisellä menettelyllä ei 
ainoastaan kerätä tuloja yhteisön talousarvioon, vaan se on ennen kaikkea ehtona 
väärinkäytösten vastaisen politiikan välineiden ja säännösten uskottavuudelle. 
Toisen muutoksen yhteydessä neuvosto ei hyväksynyt komission ehdotusta sallia 
määräajan pidentäminen tapauksissa, joissa epäillään väärinkäytöstä ja joissa on 
tarpeen tehdä lisätutkimuksia; Euroopan parlamentti kannatti väitettä, jonka 
mukaan ensiksi olisi selvitettävä kysymys "vilpittömän mielen" suojelusta 
kolmansista maista tuotujen tavaroiden etuuskohteluun oikeuttavien 
todisteasiakirjojen osalta. 
Koska kyseinen selvitys esitettiin 23. heinäkuuta 1997 annetussa komission 
tiedonannossa (KOM(97) 402), komissio esittää uudelleen edellä mainitun 
ehdotuksen. Komissio ehdottaa myös samanaikaisesti perinnän ja 
valitusmahdollisuuden välisen yhteyden tarkistamista. Valituksen tarkoituksena 
on suojella toimijaa aiheettomien summien perinnältä ja siinä tapauksessa, että 
valitus hylätään, perinnän on tapahduttava tavalla, joka ei syrji velallisia, jotka 
eivät vastustaneet maksuilmoitusta. 
4. Ongelmaksi muodostuu eri jäsenvaltioiden toimijoiden epätasa-arvoiset 
edellytykset osallistua ulkomaankauppaan, sillä tietyt jäsenvaltiot sääntelevät 
mahdollisuutta täyttää tullimuodollisuudet välittäjien kautta. Koodeksin 5 
artiklassa säädetään "varauslausekkeesta", jonka soveltaminen vaikuttaa 
yhtenäismarkkinoiden toimintaan ja aiheuttaa kilpailun vääristymiä. Menettelyjen 
vaikutuksia tarkastellaan yksityiskohtaisemmin tämän asiakirjan osaan II liitetyn 
mainitun asetuksen muutosehdotuksen perustelujen 1 kohdassa. Varauslauseke 
ehdotetaan korvattavaksi 1 päivästä tammikuuta 2002 oikeudella varata 
tulliasioitsijoille ainoastaan välillinen tulliedustustapa; ehdotetaan myös 
säädettäväksi mahdollisuudesta vahvistaa soveltamissäännöin tulli-ilmoitusta 
koskevien palvelujen yhteisölliset kehykset. 
VIII. Alati muuttuvan asetuksen vahvistaminen ja uudelleen kodifiointi 
-14 
Asetuksen (EY) N:o 82/97 johdanto-osan viimeisessä kappaleessa komissio on 
ilmoittanut olevansa valmis tullikoodeksin helppokäyttöisyyden säilyttämiseksi 
julkaisemaan vuosittain koodeksin ja sen soveltamissäännösten päivitetyn version. 
Komissio aikoo täyttää tämän sitoumuksensa antamalla kaikkien käyttöön Euroopan 
yhteisöjen julkaisutoimiston laatiman tietokannan, jossa ovat perusasetuksen ja sen 
soveltamissäännösten viimeisten toisintojen tekstit yhteisön kielillä heti kunkin 
muutoksen jälkeen. Kyseinen tietokanta otetaan käyttöön vuoden 1998 kuluessa. 
Edellä sanotusta riippumatta on tarpeen kodifioida uudelleen ("peruskodifiointi") 
vähintään kaksi kertaa vuodessa muutetut soveltamissäännökset. Kyseistä tehtävää ei 
voida asianmukaisesti suorittaa ennen kuin tietyt laajat yhteisön passitusta ja 
taloudellisesti vaikuttavia tullimenettelyjä koskevat uudistukset on saatu aikaan. 
Kyseinen kodifiointi suoritetaan sen jälkeen, kun on laadittu edellä mainittu tietokanta, 
jolla vakiinnutetaan avoimuus tällä yhteisön oikeuden alalla. 
IX. Päätelmät 
Yhteisön tullikoodeksi on lisännyt huomattavasti avoimuutta verrattuna tilanteeseen 
ennen sen käyttöönottoa. Sitä on käytetty mallina useissa Euroopan kolmansissa maissa 
ja jopa Euroopan ulkopuolella. Se on tukena useille yhteisön politiikoille ja 
toimintakehyksenä kansallisille tullihallinnoille. 
Petosten yhä lisääntyessä olisi valvottava, että muutettu tullikoodeksi täyttää täydellisesti 
tehtävänsä. Jos todellista valvontaa ei harjoiteta sen estämiseksi, että koodeksia käytetään 
erityisten ja laittomien etujen ajamiseen, vaara taloudellisten ja/tai poliittisten 
jännitteiden kasvamisesta lisääntyy tarpeettomasti. 
Kodifioinnin laadullinen tavoite (uudelleen muokkaaminen) näyttää olevan saavutettu 
perusasetuksen osalta. Koska kyseessä on asetus, jossa säädetään soveltamissäännöksistä, 
lisäponnisteluja on vielä tehtävä. Nykyaikaisen koodeksin viitekehyksenä on 
toimintaohjelma "Tulli 2000" ja tavoitteena yksinkertaistaminen. Yhteisön passitusta 
koskeva toimintaohjelma ja tullietuusjärjestelmien hallinnosta annettu tiedonanto 
15-
vaikuttavat myös koodeksin kehitykseen ottaen huomioon, että lainsäädännölliset ja 
hallintorakenteet on erotettava toisistaan. 
Uruguayn kierroksen tulosten ottaminen osaksi koodeksia oli tärkeä osa ensimmäisissä 
muutoksissa. Tulevaisuudessa kehitys keskittyy yhä laajempaan lainsäädännön 
yksinkertaistamiseen, perusasetuksen suurempaan joustavuuteen, tullien 
perimismenettelyn parantamiseen ja tullia koskevien säännösten mukauttamiseen 
yhtenäismarkkinoiden periaatteeseen. 
Perusasetuksen muutosehdotukset ovat liitteenä. 
-16-
H 
Ehdotus: 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) 
yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 
muuttamisesta 
-17-
PERUSTELUT 
Kohta 1 (5 artikla) 
Tuojat ja viejät antavat usein tullimuodollisuuksien suorittamisen välittäjien tehtäväksi. 
Kyseistä toimintaa harjoittavat joko tavarankuljetusliikkeet tarvittaessa tai erityinen 
ammattikunta, joka tietyissä jäsenvaltioissa on ollut perinteisesti säännelty. 
Tullilainsäädännön mukaisesti välittäjät voivat periaatteessa toimia kahdella tavalla, joita 
ovat (koodeksin 5 artikla): 
- suora edustus: toimitaan toimeksiantajan nimissä ja lukuun; toimeksiantaja vastaa 
yksin tullivelasta, 
- välillinen edustus: toimitaan omissa nimissä ja toimeksiantajan lukuun; välittäjä ja 
toimeksiantaja vastaavat samassa määrin tullivelasta. 
Yhteisön tullilainsäädännössä ei pitäisi periaatteessa puuttua tapaan, jolla välittäjien 
toiminta tällä alalla on järjestetty, mutta vuonna 1992 neuvosto sisällytti koodeksin 5 
artiklaan "kompromissina" "varauslausekkeen", jonka mukaisesti jäsenvaltiot voivat 
varata oikeuden tulli-ilmoitusten tekemiseen alueellaan toisella kahdesta edustustavasta 
(joko suora tai välillinen) siten, että edustajan on oltava ammattitoimintaansa siellä 
harjoittava tulliasioitsija. 
On ymmärrettävää, että tietyt jäsenvaltiot haluavat varata erityisoikeuksia ryhmille, jotka 
ottavat enemmän riskejä (välillisen edustuksen varaaminen), mutta on pakko todeta, että 
kyseistä logiikkaa ja tasapainoa ei enää noudateta ja että erityisoikeuksien varaaminen on 
yhä enemmän irrallaan välittäjän kaikesta rahoitusvastuusta (erityisesti Ranskan ja Italian 
osalta) ja siitä tulee siten tarjonnan rajoittamisen väline, jolla ei ole mitään perusteita 
tullin tai rahoituksenkaan kannalta. 
Tämä on yhä ilmeisempää silloin, kun tiettyjen jäsenvaltioiden lainsäädännöllisillä 
toimenpiteillä vapautetaan määrätty tavaranhaltijaryhmä yhteisvastuusta, mutta 
määrätään vastuu kyseisen ryhmän ulkopuolisille täsmälleen samanlaisten palveluja 
tarjoajille. Tämä vaikuttaa sisämarkkinoiden toimintaan, rajoittaa palvelujen vapaan 
tarjonnan periaatetta ja vääristää kilpailua. 
On todettava, että tällä epätasapainoisella tilanteella on haitallinen vaikutus 
ulkomaankaupan toimijoiden taloudelliseen ympäristöön. Koska tulli-ilmoitusten määrä 
on kasvanut (mikä johtuu yhteisön ulkomaankaupan kasvusta), varauslausekkeen 
soveltamisesta ja erityisesti suoran edustuksen varaamisesta johtuva sisämarkkinoiden 
jakautuminen muodostaa perusteettoman esteen taloudelliselle toiminnalle. Tästä 
aiheutuu kilpailukyvyn menetystä ja tarjotun palvelun hinnan nousua erityisesti pienten 
ja keskisuurten yritysten vahingoksi. 
Edellä esitetyn perusteella komissio ehdottaa, että jäsenvaltioilta poistetaan mahdollisuus 
varata valitsemansa edustusmuoto. Komissio ehdottaa sen vuoksi varauslausekkeen 
vaihtoehtoisen soveltamisen rajoittamista ainoastaan välilliseen edustukseen. Uuden 
tasapainon aikaansaamiseksi ja erilaiset kokemukset huomioon ottaen komissio määrää 
myös mahdollisuudesta määrittää soveltamissäännöissä yhteisölliset kehykset kaikille 
tulli-ilmoituspalvelujen tarjoajille. Jotta tulliasioitsijat ja muut liike-elämän tahot, joita 
asia koskee, voivat valmistautua uuteen tilanteeseen, tätä muutosta ehdotetaan 
sovellettavaksi 1 päivästä tammikuuta 2002. 
Kohta 2 (35 artikla) 
Koodeksin vastaavuus euron käyttöön ottamista koskevien säännösten ja erityisesti 
tietyistä euron käyttöön ottamiseen liittyvistä säännöksistä 17 päivänä kesäkuuta 1997 
annetun asetuksen (EY) N:o 1103/978 kanssa ei ole ongelma. Kansallisten 
pankkiviranomaisten toimivaltoja ei ole vielä lopullisesti määritetty, joten on 
tarkoituksenmukaista laatia 35 artikla yleisemmälle tasolla ja säilyttää "toimivaltaisten 
viranomaisten" käsite. 
Kohta 3 (49 artikla) 
On tarpeen määrittää, kuka on vastuussa tulliselvitysmuodon osoittamisesta 
väliaikaisessa varastossa oleville tavaroille, jotta velallinen voitaisiin määrittää 
8 EYVL N:o L 162, 19.6.1997, s. 1 
19 
tapauksissa, joissa tullivelka syntyy 203 tai 204 artiklan mukaisesti. On 
tarkoituksenmukaista käyttää jo 51 artiklassa käytettyä käsitettä "tavaran haltija". 
Kohta 4 (62 artikla) 
Yhteisössä on ilmennyt kasvava tarve sallia tavaranhaltijan jättää toimittamatta 
tulliviranomaisille ilmoitukseen liitettäviä asiakirjoja erityisesti silloin, kun ilmoitus 
toimitetaan sähköisessä muodossa. Koska olemassaolevat yksinkertaistetut menettelyt 
eivät ratkaise ongelmaa kuin osittain, muutosehdotuksessa sallitaan mahdollisuus poiketa 
kyseisestä säännöstä; poikkeamismahdollisuus riippuu soveltamissäännöksistä, jotka 
koskevat tulliviranomaisten oikeutta tutustua asiakirjoihin sekä asiakirjojen säilyttämistä. 
Kohta 5(115 artiklan 4 kohta) 
4 kohdan uusi sanamuoto antaa mahdollisuuden ottaa käyttöön myös 
soveltamissäännöksiä, jotka lisäävät sisäisessä jalostusmenettelyssä olevia vastaavia 
tavaroita koskevia mahdollisuuksia. Tämänhetkisessä tekstissä mainitaan ainoastaan 
kiellot ja rajoitukset. 
Kohdat 6 ja 11 (117 artiklan c kohta ja 133 artiklan e kohta) 
Sisäisen jalostusmenettelyn ja tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen 
nykyaikaistamisen yhteydessä säädetään luetteloiden laatimisesta tapauksista, joissa 
taloudellisten edellytysten katsotaan täyttyneen. Tämä mahdollistaisi menettelyn 
myöntämiseen kuluvan ajan lyhentämisen. Samanaikaisesti jäsenvaltioiden käytännöt 
yhtenäistetään. Tämä muutos koskee yksinkertaistamista. 
Kohta 7 (118 artikla) 
-20-
Sisäisen jalostusmenettelyn "nykyaikaistamisen" yhteydessä on osoittautunut suotavaksi 
voida asettaa erityiset jälleenvientiä koskevat määräajat tietyn toimijan kaikkien toimien 
osalta. 
Kohta 8 (124 artikla) 
Tässä muutoksessa otetaan huomioon maatalouden alalla tapahtunut kehitys ja annetaan 
mahdollisuus myöntää tullinpalautusjärjestelmä tietyille maataloustuotteille 
soveltamissäännöksissä vahvistettavien edellytysten mukaisesti. 
Kohta 9 (128 artikla) 
Niiden tavaroiden osalta, jotka on asetettu sisäiseen jalostusmenettelyyn 
(tullinpalautusjärjestelmä) ei ole mitään perustetta pitää kyseistä passitusmenettelyyn 
asettamista tavaroiden vientiä vastaavana ja sen vuoksi ne eivät ole oikeutettuja 
tullinpalautukseen tai peruuttamiseen. Muutosehdotuksessa poistetaan siten mahdollisuus 
tullien palautukseen tai peruuttamiseen silloin, kun korvaavat tuotteet tai jalostamattomat 
tavarat asetetaan passitusmenettelyyn. 
Kohta 10(131 artikla) 
Tämän artiklan teksti mukautetaan vastaamaan 141 artiklan tekstiä, jotta voitaisiin 
joustavammin määrittää tapaukset ja edellytykset, jotka mahdollistavat tullivalvonnassa 
tapahtuvan valmistuksen menettelyn käytön. 
Kohta 12 (142 artikla) 
Tämä sanamuoto mukauttaa 142 artiklan vastaamaan 141 artiklaa, jotta otettaisiin 
huomioon kaikki tapaukset, joissa edellytykset myöntää täydellinen vapautus eivät ole 
täyttyneet (nykyinen teksti on paljon rajoittavampi osittaisen vapautuksen kuin 
21 
täydellisen vapautuksen osalta; siinä vaaditaan, että kaikissa tapauksissa tavaroiden 
omistajan on oltava sijoittautunut yhteisön tullialueen ulkopuolelle.) Kyseinen teksti 
antaa mahdollisuuden määritellä edellytykset, jotka mahdollistavat menettelyn käytön. 
Kohta 13 (144 artikla) 
Tämän artiklan 1 kohdan poistamisen myötä on mahdollista olla veloittamatta 
väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn asetetun tavaran säännöllistä käyttöä 
soveltamalla 214 artiklan mukaista yleissääntöä. 
Entisen 2 kohdan toimituksellinen muutos, eli sen muuttuminen ainoaksi kohdaksi, 
osoittautui tarpeelliseksi selvyyden vuoksi. Osittain tuontitullittomaan väliaikaisen 
maahantuonnin menettelyyn asetettujen tavaroiden osalta osa tulleista on jo kannettu. 
Vapaaseen liikkeeseen luovutuksen yhteydessä tai muissa tapauksissa, joissa tullivelka 
syntyy, maksettavaksi jää kyseisen jo maksetun määrän ja tullivelan erotus. 
Kohdat 14 ja 15 (152 ja 153 artikla) 
152 artiklan uusi sanamuoto ja 153 artiklan poistaminen merkitsevät soveltamista 
koskevien säännösten käyttämistä määrittämään tapauksia, joissa sovelletaan muuta tullia 
kuin 151 artiklan mukaista erotukseen perustuvaa tullia. Tämä yksinkertaistaa 
lainsäädäntöä ja sallii suuremman joustavuuden; sen myötä avautuu myös mahdollisuus 
ottaa käyttöön arvonlisää koskeva tulli, joka on suurempi kuin 153 artiklassa 
tarkoitetuissa tapauksissa. 
Kohdat 16, 17 ja 18 (167 artiklan 3 kohta, 168 artiklan 1 kohta ja 168 a artikla) 
On havaittu, että koodeksissa käytetty perinteinen käsite "vapaa-alue" ei vastaa tiettyjen 
jäsenvaltioiden ulkomaankaupan tarpeita. Näiden jäsenvaltioiden osalta vapaa-alueita 
olisi valvottava suspensiomenettelyjen avulla säilyttäen kuitenkin edut, jotka tekevät 
nimityksestä "vapaa-alue" houkuttavan. 
-22 
Ehdotuksessa suunnitellaan toista vapaa-aluetyyppiä, jossa yhdistetään tietyt perinteisten 
vapaa-alueiden ominaisuudet ja tullivarastointijärjestelmään liittyvät muodollisuudet ja 
valvontamenetelmät. 
Kohta 19 (212 a artikla) 
Koodeksia edellisen kerran muutettaessa lisättiin 212 a artikla tullittomuuden tai tulleista 
vapauttamisen soveltamisen mahdollistamiseksi, koska tullivelka ei synny vapaaseen 
liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottamisesta vaan muista syistä. 
On suotavaa laajentaa tätä mahdollisuutta samoin edellytyksin tapauksiin, joissa 
tullivelka on syntynyt niiden tavaroiden osalta, jotka olisivat voineet hyötyä 
tullietuuskohtelusta niiden ominaisuuksien tai tietyn käyttötarkoituksen perusteella tai 
erotukseen perustuvasta tullista ulkoisen jalostusmenettelyn puitteissa, jos ne olisi 
ilmoitettu luovutettaviksi vapaaseen liikkeeseen. 
Kohta 20 (215 artiklan 5 kohta) 
Tietyissä tapauksissa on jäsenvaltioissa ilmennyt, että tullivelka on syntynyt (yleensä 202 
artiklan mukaisesti) toisessa jäsenvaltiossa. Kun kyseisen velan määrällä ei voida 
perustella asianomaisten jäsenvaltioiden yhteistyömenettelyistä aiheutuneita 
hallintokuluja, olisi oltava mahdollista suorittaa tileihin kirjaaminen ja periä velka siinä 
jäsenvaltiossa, jossa sen olemassaolo on todettu tai jossa velallinen useimmiten on. 
(215 artiklan 6 kohta) 
Vapaaseen liikkeeseen luovuttamisen yksinkertaistettuja menettelyjä on voitava soveltaa 
useissa jäsenvaltioissa esitettyihin tavaroihin. 
Kun käytetään yksinkertaistetun ilmoituksen menettelyä, tullivelka syntyy siinä 
jäsenvaltiossa, jossa kyseinen yksinkertaistettu ilmoitus (epätäydellinen ilmoitus tai 
kaupallinen tai hallinnollinen asiakirja) vastaanotetaan. 
-23 
Olisi johdonmukaisempaa, että velan syntypaikka ja paikka, jossa täydentävä ilmoitus 
annetaan, olisivat samat, jotta 218 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukainen 
yhdistetty tileihin kirjaaminen olisi mahdollista. Kyseisessä säännöksessä tarkoitettu 
vakuus voitaisiin antaa paikassa, jossa asianomainen pitää pääkirjanpitoaan ja jossa lupa 
on myönnetty. Kyseisen paikan toimivaltaisella tulliviranomaisella olisi näin ollen kaikki 
tarvittavat välineet valvonnan suorittamiseksi mahdollisimman tehokkaasti. 
On lisäksi korostettava, että tässä ehdotuksessa esitetyllä tullimenettelyjen 
yksinkertaistamisella ei voi olla täyttä vaikutusta tuonnin arvonlisäveroon määräpaikassa 
perittävää veroa koskevien yhteisön säännösten vuoksi. 
Tulli- ja verosäännösten täytäntöönpanoa koskeva suurempi yhtenäistäminen ja 
todellinen yksinkertaistaminen ei voi tapahtua kuin yhteen ainoaan verotuspaikkaan 
perustuvan yhteisen arvonlisäverojärjestelmän puitteissa. 
Kohta 21 (220 artiklan 1 kohta) 
Komission ehdotukseen koodeksin ensimmäiseksi huomattavaksi muuttamiseksi vuonna 
1995 (KOM(95)335) sisältyi tämä sama ehdotus. 220 artiklan 1 kohdan mukaan tullien 
kirjaaminen tileihin jälkikäteen riippuu muun muassa tulliviranomaisten kyvystä 
määrittää lain mukaan kannettava määrä. 
Varmuuden saavuttaminen tässä suhteessa voi usein viedä 221 artiklan 3 kohdassa 
säädettyä määräaikaa pitemmän ajan, erityisesti jos jälkikäteen suoritetut tarkastukset 
merkitsevät tutkimuksia useissa jäsenvaltioissa ja/tai kolmansissa maissa, joissa yhteisö 
koordinoi eri toimia. On tapauksia, joissa tosiasiallinen tilanne on jo selkiintynyt, mutta 
eri tasoilla käytävien neuvottelujen vuoksi tunnettuja tosiseikkoja koskevat oikeudelliset 
arviointitoimet vievät aikaa, mikä johtaa kolmen vuoden määräajan ylittymiseen ja 
siihen, että sääntöjenvastaisuuksien torjuntaa koskevat toimet eivät johda tulokseen. 
Tämä ei ole hyväksyttävää eikä sääntöjenvastaisuuksien torjuntaa koskevan politiikan 
periaatteiden mukaista. Vaikka toimia voidaan jatkaa tapauksissa, jotka voivat johtaa 
rikosoikeudenkäyntiin, kansallisilla tasoilla säädettyjen määräaikojen (221 artikla 3 
kohta toinen virke) erot vaikeuttavat tapausten tasapuolista käsittelyä yhteisön tasolla. 
-24 
Ehdotetun 220 artiklan 1 kohdan muutoksen tarkoituksena on oikeusperustan 
selventäminen tullihallinnoille, jotta tullit voidaan kirjata ennen kuin lain mukaan 
kannettava määrä voidaan varmuudella määrittää. Tällä tavoin yhteisön lainsäädännön 
yhtenäinen soveltaminen voidaan varmistaa mahdollisimman tehokkaasti (ks. myös kohta 
23). 
Neuvostossa käydyissä vuoden 1995 ehdotusta koskeneissa keskusteluissa valtuuskunnat 
ovat ilmoittaneet, että aikaa, jonka asianomaiset ovat asiasta epätietoisia, olisi 
rajoitettava. Tämä otetaan huomioon toisessa alakohdassa, jonka mukaisesti kyseinen 
määräaika rajoitetaan kolmeen vuoteen "väliaikaisesta" tullien tileihin kirjaamisesta. 
Samanaikaisesti tavanomainen määräaika rajoitetaan kahteen vuoteen (ks. kohta 22). 
Kohta 22 (221 artiklan 3 kohta) 
Tullien tileihin kirjaamista koskeva määräaika ehdotetaan rajoitettavaksi kahteen vuoteen 
tullivelan syntymisestä, jotta saataisiin aikaan tietty tasapaino toimijan oikeusvarmuuden 
ja yhteisön taloudellisten etujen suojelemisen välillä ottaen huomioon tullien tileihin 
kirjaamista koskevan määräajan pidentämisen kolmeen vuoteen tapauksissa, jotka 
herättävät perustellusti epäilyksiä (ks. kohta 21). 
Tullien kirjaamista tileihin koskevaa määräaikaa ehdotetaan lykättäväksi siinä 
tapauksessa, että asianomainen hakee muutosta yhteisön taloudellisten etujen 
suojelemiseksi liian pitkiltä oikeustoimilta. 
(221 artiklan 4 kohta) 
Tämän kohdan lisääminen mahdollistaa sellaisten velkojen perimisen, joiden määräaika 
ei ole vielä ylittynyt, mutta jotka mitätöityvät, koska ne on sisällytetty tiedoksiantoon, 
j oka koskee j o vanhentunutta velkaa. 
Tiettyjen jäsenvaltioiden kansallisissa lainsäädännöissä sallitaan erilliset tiedoksiannot, 
mutta sitä ei sallita kuitenkaan kaikkialla, (ks. Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen 14 
25 
päivänä toukokuuta 1996 tekemän yhdistettyjä asioita C-153/94 ja C-204/94 koskevan 
päätöksen "Seafood" johdanto-osan 65 ja 71 kappale.) 
Kohta 23 (222 artiklan 2 kohta) 
Tähän säännökseen ehdotetaan lisättäväksi kolmas ja neljäs luetelmakohta. 
"Passitusta koskevassa toimintaohjelmassa" säädetään tietystä henkilöhierarkiasta, jonka 
kautta tulliviranomaiset voivat vaatia maksettavaksi tullivelkaa, joka on syntynyt, kun 
passitusmenettelyyn asetetut tavarat poistetaan tullivalvonnasta. 203 artiklan 3 kohdassa 
luetteloidaan kyseisestä velasta vastuussa olevat velalliset, ja on todettu suotavaksi, että 
viimeisessä luetelmakohdassa tarkoitettu passituksesta vastaava on velvoitettu 
maksamaan velka ainoastaan, jos on osoittautunut mahdottomaksi periä velka muilta 
velallisilta. 
Koodeksissa vahvistettu perintämenettely johtaa maksuvelvoitteeseen heti, kun tullivelka 
on kirjattu tileihin ja velalliselle on siitä ilmoitettu. Jotta tulliviranomaiset voisivat 
ensiksi yrittää periä velkaa muilta velallisilta, soveltamista koskevissa säännöksissä on 
tarpeen säätää mahdollisuudesta lykätä kyseistä maksua passituksesta vastaavan osalta. 
Neljättä luetelmakohtaa koskeva ehdotus liittyy kohtaan 21. Sen tarkoituksena on, että 
220 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukainen tullivelan tileihin kirjaaminen 
jälkikäteen on suojakeino ja että velallisen ei ole maksettava siihen liittyvää määrää 
välittömästi, vaan maksuvelvoitetta voidaan lykätä. 
-26-
Ehdotus: 
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EY) 
yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 
muuttamisesta 
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka 
ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 28, 100 a ja 
113 artiklan, 
ottavat huomioon komission ehdotuksen9, 
ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon10, 
toimivat perustamissopimuksen 189 b artiklassa määrättyä menettelyä noudattaen11, 
sekä katsovat, että 
(1) yhteisön tullikoodeksista 12 päivänä lokakuuta 1992 annetun neuvoston 
asetuksen (ETY) N:o 2913/9212, sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna 
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 82/9713, 
loppusäännösten mukaisesti neuvosto tarkastelee 1 päivään tammikuuta 1998 
mennessä komission kertomuksen perusteella tätä koodeksia uudelleen siihen 
9 EYVL N:o 
10 EYVLN:o 
11 EYVLN:o 
12 EYVL N:oL 302, 19.10.1992, s.l 
13 EYVL N:oL 17, 21.1.1997, s. 1 
mahdollisesti, erityisesti sisämarkkinoiden toteuttamiseksi, tarvittavien muutosten 
tekemiseksi; tähän kertomukseen voi liittyä mahdollisia ehdotuksia, 
(2) on tarpeen lopettaa sisämarkkinoiden jakaantuminen, mikä on seurauksena suoran 
tulliedustustavan varaamisesta tietyille asianomaisen jäsenvaltion alueelle 
sijoittautuneille ammattilaisryhmille; on suotavaa siirtää tämän muutoksen 
soveltamista 1 päivään tammikuuta 2002, jotta liike-elämä voisi mukautua uuteen 
tilanteeseen, 
(3) eri viranomaisten toimivaltoja vaihtokurssien vahvistamisessa euron käyttöönoton 
jälkeen ei ole vielä määritetty, 
(4) olisi määritettävä tarkemmin henkilö, joka on vastuussa tullissa esitetyille 
tavaroille osoitettavasta tulliselvitysmuodosta, 
(5) on suotavaa säätää mahdollisuudesta, että tulli-ilmoitukseen ei liitetä tiettyjä 
asiakirjoja, 
(6) edelliseen liittyvien joustavampien säännösten tarkoituksena on helpottaa sisäisen 
jalostusmenettelyn, tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen ja väliaikaisen 
maahantuonnin menettelyn käyttöä, 
(7) on suotavaa vahvistaa komiteamenettelyä noudattaen tietyt vaihtoehtoiset 
ulkoisessa jalostusmenettelyssä sovellettavan tullin laskemista koskevat 
yksityiskohtaiset säännöt, 
(8) taloudellisista syistä joillakin vapaa-alueilla on sallittava, että tulliviranomaiset 
suorittavat tullivarastointimenettelyn mukaiset muodollisuudet ja tarkastukset, 
(9) tietyissä olosuhteissa on sovellettava tavaran ominaisuuksien tai tietyn 
käyttötarkoituksen perusteella myönnettävää tullietuuskohtelua tai ulkoisen 
jalostusmenettelyn mukaista erotukseen perustuvaa tullia myös tapauksessa, jossa 
tullivelka on syntynyt muusta syystä kuin vapaaseen liikkeeseen luovutuksesta, 
(10) tullivelan syntypaikkaa koskevissa säännöksissä on oltava erityissäännöt sellaisia 
erityistapauksia varten, joissa kyseessä oleva määrä on tietyn rajan alapuolella, 
sekä tapauksissa, joissa vapaaseen liikkeeseen luovutuksen yksinkertaistetut 
menettelyt ovat sallittuja; toimintatapaa koskevat yksityiskohtaiset säännöt olisi 
28 
vahvistettava komiteamenettelyä noudattaen ottaen huomioon erityisesti sen, 
olisiko tullivelan syntypaikan syytä olla eri kuin tuonnin arvonlisäveron 
määräytymispaikan, 
(11) tapauksissa, joissa ei ole mahdollista täsmällisesti määritellä laillisesti perittäväksi 
tulevaa määrää, kolmen vuoden määräaika voi vaarantaa jälkikäteen tapahtuvan 
velan perinnän; kyseisessä tilanteessa arvioidun määrän tileihin kirjaaminen on 
suoritettava riittävän ajan kuluessa; asianomaiselle osapuolelle on aina 
ilmoitettava tilanteesta enintään viiden vuoden kuluessa, 
(12) olisi säädettävä tullivelan maksuvelvoitteen lykkäämisestä tapauksissa, joissa 
velka on syntynyt, kun tavarat on poistettu tullivalvonnasta ja kun velallisia on 
useita, jotta tulliviranomaiset voivat suorittaa perinnän velalliselta, jonka 
katsotaan olevan pääasiallisesti vastuussa velasta, 
(13) yhteisön taloudellisia etuja on suojeltava liian pitkiltä oikeusmenettelyiltä ja 
tiedonannon täydelliseltä pätemättömyydeltä, joka johtuu siitä, että osa 
ilmoitetusta velasta on vanhentunut, ja 
( 14) sen vuoksi on syytä muuttaa asetusta (ETY) N:o 2913/92, 
OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 
1 artikla 
Muutetaan asetus (ETY) N:o 2913/92 seuraavasti: 
1. Korvataan 5 artiklan 2 kohdan toinen alakohta seuraavasti: 
"Jäsenvaltiot voivat varata oikeuden tulli-ilmoitusten tekemiseen alueellaan 
suoralla edustuksella ainoastaan tulliasioitsijoille. 
Yksityiskohtaiset soveltamissäännöt voidaan vahvistaa komiteamenettelyä 
noudattaen erityisesti sen takaamiseksi, että kahden tulliedustustavan käyttöä 
koskevat edellytykset ovat tasapuoliset." 
29 
2. Korvataan 35 artiklan ensimmäinen alakohta seuraavasti: 
"Kun tavaran tullausarvon määritysperusteet ilmaistaan muuna kuin sen 
jäsenvaltiona valuuttana, jossa arvonmääritys tapahtuu, sovelletaan kyseisen 
jäsenvaltion alan toimivaltaisten viranomaisten aiheellisella tavalla julkaisemaa 
vaihtokurssia." 
3. Korvataan 49 artiklan 1 kohdan johdanto seuraavasti: 
"1. Kun tavaroista on tehty yleisilmoitus, tavaroita hallussaan pitävän henkilön on 
suoritettava muodollisuudet tulliselvitysmuodon osoittamiseksi niille:" 
4. Lisätään 62 artiklaan 3 kohta seuraavasti: 
"3. 2 kohdassa tarkoitettua velvollisuutta koskevat poikkeukset voidaan myöntää 
komiteamenettelyä noudattaen erityisesti, jos kyseessä on sähköisessä muodossa 
tehty ilmoitus. 
On kuitenkin taattava kansallisten viranomaisten, ja tarpeen mukaan yhteisön 
viranomaisten, oikeus tutustua todisteisiin vapaasti ja ennalta ilmoittamatta sekä 
velvoitettava toimija säilyttämään kyseiset todisteet vähimmäismääräajan. 
Täytäntöönpanoa koskevat yksityiskohtaiset säännöt määritetään myös 
komiteamenettelyä noudattaen." 
5. Korvataan 115 artiklan 4 kohta seuraavasti: 
"4. 1 kohdan soveltamista koskevat erityiset säännökset voidaan antaa 
komiteamenettelyä noudattaen." 
6. Lisätään 117 artiklan c kohtaan toinen virke seuraavasti: 
"Tapauksista, joissa taloudelliset edellytykset katsotaan täytetyiksi, voidaan 
säätää komiteamenettelyä noudattaen." 
7. Korvataan 118 artiklan 4 kohta seuraavasti: 
"4. Erityisiä määräaikoja voidaan asettaa komiteamenettelyä noudattaen." 
8. Korvataan 124 artikla seuraavasti: 
30 
"124 artikla 
1. Tullinpalautusjärjestelmää voidaan käyttää kaikkien muiden kuin sellaisten 
tavaroiden osalta, joihin vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan 
ilmoituksen vastaanottoajankohtana sovelletaan määrällisiä tuontirajoituksia tai 
joiden osalta on esitettävä tuonti- tai vientitodistus. 
2. Tullinpalautusjärjestelmää voidaan käyttää ainoastaan, jos jalostetuille tuotteille 
ei ole vahvistettu vientitukia tuontitavaroiden vapaaseen liikkeeseen 
luovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohtana. 
3. Tullinpalautusjärjestelmä voidaan myöntää ainoastaan, jos jalostettujen tuotteiden 
vienti-ilmoituksen vastaanottoajankohtana jalostetuille tuotteille ei ole vahvistettu 
vientitukia tai vientimaksuja. 
4. Edellä 1, 2 ja 3 kohdan säännöksistä voidaan poiketa komiteamenettelyä 
noudattaen." 
9. Korvataan 128 artiklan 1 kohdan toinen luetelmakohta seuraavasti: 
"- asetettu niiden myöhempää jälleenvientiä varten tullivarastointimenettelyyn, 
väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn, sisäiseen jalostusmenettelyyn 
(suspensiojärjestelmä) taikka siirretty vapaa-alueelle tai vapaavarastoon," 
10. Korvataan 131 artikla seuraavasti: 
"131 artikla 
Tapaukset, joissa ja erityisedellytykset, joilla tullivalvonnassa tapahtuvan 
valmistuksen menettelyä voidaan soveltaa, määritetään komiteamenettelyä 
noudattaen." 
11. Lisätään 133 artiklan e kohtaan toinen virke seuraavasti: 
"Tapaukset, joissa taloudellisten edellytysten katsotaan täyttyneen, määritetään 
komiteamenettelyä noudattaen." 
12. Korvataan 142 artikla seuraavasti: 
"142 artikla 
31 
1. Lupa osittain tuontitullittomaan väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn 
myönnetään tavaroille, joita 141 artiklan mukaisesti annetut säännökset 
eivät koske, tai tavaroille, joita nämä säännökset koskevat, mutta jotka 
eivät täytä kaikkia niitä edellytyksiä, jotka näissä säännöksissä on 
vahvistettu väliaikaisen maahantuonnin myöntämiseksi täysin tullitta. 
2. Luettelo tavaroista, joille osittain tuontitullittoman väliaikaisen 
maahantuonnin menettelyä ei myönnetä, ja edellytykset, joilla kyseistä 
menettelyä voidaan käyttää, määritetään komiteamenettelyä noudattaen." 
13. Korvataan 144 artikla seuraavasti: 
"144 artikla 
Jos osittain tuontitullittomaan väliaikaisen maahantuonnin menettelyyn 
asetettujen tavaroiden osalta syntyy tullivelka 201 artiklan 1 kohdan a alakohdan, 
203 artiklan tai 204 artiklan mukaisesti, tullivelan määrän on oltava yhtä suuri 
kuin 214 artiklan mukaisesti määritetyn tullin määrän ja 143 artiklan mukaisesti 
kannettavan tullin määrän erotus." 
14. Korvataan 152 artikla seuraavasti: 
"152 artikla 
Poiketen siitä, mitä 151 artiklassa säädetään, komiteamenettelyä noudattaen 
voidaan määrittää tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla tavarat voidaan ulkoisen 
jalostustoiminnon jälkeen luovuttaa vapaaseen liikkeeseen joko täysin 
tuontitullitta tai ottamalla Euroopan yhteisöjen tullitariffin soveltamisen 
perusteeksi jalostustoiminnosta aiheutuneet kustannukset." 
15. Poistetaan 153 artikla 
16. Muutetaan 167 artikla seuraavasti: 
a) korvataan 1,2 ja 3 kohdassa sana "jäsenvaltiot" sanalla "tulliviranomaiset" 
b) korvataan 3 kohdan ensimmäinen virke seuraavasti: 
32 
"3. Vapaa-alueet rajataan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 168 a artiklan 
soveltamista." 
17. Korvataan 168 artiklan 1 kohta seuraavasti: 
" 1. Kun vapaa-alueet on rajattu, niiden ja vapaavarastojen rajat sekä sisään- ja 
ulospääsytiet asetetaan tulliviranomaisten valvontaan." 
18. Lisätään 168 a artikla 168 artiklan ja B kohdan Tavaroiden siirtäminen 
vapaa-alueelle tai vapaavarastoon väliin seuraavasti: 
"168 a artikla 
1. Tulliviranomaiset voivat perustaa vapaa-alueita, joilla tullitarkastukset ja -
muodollisuudet suoritetaan tullivarastointimenettelyä noudattaen, ja joilla 
sovelletaan tullivelkaa koskevia säännöksiä. 
170, 176 ja 180 artiklaa ei sovelleta edellä kuvatun mukaisesti 
perustettuihin vapaa-alueisiin. 
2. Edellä 1 kohdan mukaisesti perustettuja vapaa-alueita ei pidetä vapaa-
alueina 37, 38 ja 205 artiklan tarkoittamassa merkityksessä. 
Lainsäädännön muilla osa-alueilla esitettyjä viittauksia vapaa-alueisiin ei 
voida pitää viittauksina tässä artiklassa tarkoitettuihin vapaa-alueisiin." 
19. Korvataan 212 a artikla seuraavasti: 
"212 a artikla 
Kun tullilainsäädännössä säädetään tavaran etuuskohtelusta sen ominaisuuksien 
tai erityisen käyttötarkoituksen perusteella, osittaisesta tai täydestä vienti- tai 
tuontitullittomuudesta tai tulleista vapauttamisesta 21, 145 tai 184 - 187 artiklan 
nojalla, tätä vapauttamista tai tullittomuutta sovelletaan myös niissä 202 - 205, 
210 tai 211 artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa, joissa tullivelka syntyy ilman että 
tavaranhaltijan toiminnassa on selkeästi havaittavissa vilpillisiä toimenpiteitä tai 
laiminlyöntejä ja kun asianomainen toimittaa todisteet siitä, että muut 
etuuskohtelun, tullista vapauttamisen tai tullittomuuden soveltamista koskevat 
edellytykset ovat täyttyneet." 
33 
20. Lisätään 215 artiklaan 5 ja 6 kohta seuraavasti: 
"5. Jos tulliviranomainen toteaa tullivelan syntyneen 202 artiklan mukaisesti toisessa 
jäsenvaltiossa, tullivelan katsotaan syntyneen siinä jäsenvaltiossa, jossa sen 
syntyminen on todettu, jos velan määrä on pienempi kuin 5 000 ecua. 
6. Jos tullivelka 218 artiklan 1 kohdan toista alakohtaa sovellettaessa syntyy 76 
artiklan 1 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitetun vapaaseen liikkeeseen luovutusta 
koskevan yksinkertaistetun ilmoituksen vastaanottamisen seurauksena, tullivelan 
katsotaan syntyneen siinä jäsenvaltiossa, jossa 76 artiklan 2 kohdan mukainen 
täydentävä ilmoitus tehdään." 
21. Lisätään 220 artiklan 1 kohtaan toinen ja kolmas alakohta seuraavasti: 
"Jos tulliviranomaisten suorittamat tarkastukset johtavat tullivelan tai tileihin 
kirjattuja tulleja suuremman määrän toteamiseen ilman, että kyseiset viranomaiset 
voivat määrittää tarkasti lain mukaan kannettavan määrän, kyseiset 
tulliviranomaiset kirjaavat lopullisen tavaroista kannettavan tullien määrän 
sellaisen määräajan kuluessa, että väliaikainen määrä ehditään ilmoittaa 
velalliselle ennen 221 artiklan 3 kohdassa säädetyn määräajan umpeutumista. 
Tavaroista kannettavien tullien määrän kirjaamista tileihin ei kuitenkaan katsota 
tapahtuneeksi, jos tulliviranomaiset eivät kykene enintään kolmen vuoden 
kuluessa toisen alakohdan mukaisen väliaikaisen määrän ilmoittamisesta 
velalliselle varmasti määrittelemään lain mukaan kannettavan määrän suuruutta." 
22. Muutetaan 221 artikla seuraavasti: 
a) Korvataan 3 kohta seuraavasti: 
"3. Tiedoksiantoa ei voida toimittaa velalliselle enää, kun kahden vuoden 
määräaika on kulunut siitä päivästä, jona tullivelka on syntynyt. Kyseistä 
määräaikaa pidennetään, jos päätökseen on haettu muutosta 243 artiklan 
mukaisesti, missä tapauksessa pidennys kestää muutoksenhakumenettelyn 
alkamishetkestä sen päättymiseen." 
b) Lisätään 4 ja 5 kohta seuraavasti: 
34 
"4. Jos velalliselle toimitettavan tiedonannon yhteydessä todetaan, että 3 
kohdassa säädetty määräaika on tullivelan jonkin osan osalta kulunut 
loppuun, tiedonanto pysyy kuitenkin voimassa siinä tarkoitettujen tullien 
jäljellä olevan määrän osalta. 
5. Jos tulliviranomaiset eivät kuitenkaan ole voineet tarkasti määrittää lain 
mukaan kannettavaa tullien määrää sellaisen tapahtuman vuoksi, joka sen 
tapahtumahetkellä voi johtaa rikosoikeudenkäyntiin, tiedoksianto voidaan 
toimittaa 3 kohdassa säädetyn määräajan päätyttyä velalliselle, jos 
voimassa olevat säännökset sen sallivat." 
23. Korvataan 222 artiklan 2 kohta seuraavasti: 
"2. Tapaukset, joissa ja edellytykset, joilla velallisen velvollisuutta maksaa tullit 
lykätään, määritetään komiteamenettelyä noudattaen, 
- jos tullin peruuttamista koskeva hakemus esitetään 236, 238 ja 239 artiklan 
mukaisesti 
tai 
- jos tavarat takavarikoidaan julistettaviksi myöhemmin valtiolle menetetyiksi 
233 artiklan c alakohdan toisen luetelmakohdan tai d alakohdan mukaisesti, 
tai 
-jos tullivelka on syntynyt 203 artiklan mukaisesti ja velallisia on useita 
tai 
- 220 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisissa tapauksissa. 
2 artikla 
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä tammikuuta 1999. 
1 artiklan 1 kohtaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2002. 
35 
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa 
jäsenvaltioissa. 
Tehty Brysselissä 
Parlamentin puolesta Neuvoston puolesta 
Puheenjohtaja Puheenjohtaja 
36 
ISSN 1024-4492 
KOM(98) 226 lopullinen 
ASIAKIRJAT 
FI 02 10 
Luettelonumero : CB-CO-98-239-FI-C 
ISBN 92-78-33168-6 
Euroopan yhteisöjen virallisten julkaisujen toimisto 
L-2985 Luxemburg 
#