1 Johdanto

Euroopan komission kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategiassa luodaan perusta sille, miten vihreä ja digitaalinen muutos voidaan toteuttaa EU:n liikennejärjestelmässä ja miten sen kriisinsietokykyä voidaan parantaa. Kuten Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa esitettiin, liikenteen kasvihuonekaasupäästöjä on vähennettävä 90 prosenttia vuoteen 2050 mennessä, jotta tavoitteeksi asetettu ilmastoneutraalius voidaan saavuttaa vuoteen 2050 mennessä. Kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategian keskeisenä painopisteenä onkin edistää viipymättä päästöttömien ja vähäpäästöisten ajoneuvojen, uusiutuvien ja vähähiilisten polttoaineiden sekä niihin liittyvän infrastruktuurin käyttöönottoa kaikissa liikennemuodoissa. Tässä yhteydessä on erittäin tärkeää, että mitään EU:n aluetta ei jätetä tämän kehityksen ulkopuolelle. Samoin on tärkeää käsitellä asianmukaisesti alueellisia eroavuuksia vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotossa etenkin vähemmän kehittyneillä alueilla tai alueilla, joilla on erityistarpeita ja -olosuhteita.

Uusiutuvien ja vähähiilisten polttoaineiden käyttöönoton edistämisen lisäksi on luotava myös kattava lataus- ja tankkausinfrastruktuuriverkko, jotta kaikissa liikennemuodoissa voidaan ottaa laajasti käyttöön vähäpäästöisiä ja päästöttömiä ajo- ja kulkuneuvoja. Kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategialla tehostetaan elpymis- ja palautumistukivälineestä tuettavassa eurooppalaisessa lippulaivahankkeessa ”Lataus ja tankkaus” asetetun tavoitteen saavuttamista. Tämän tavoitteen mukaisesti maantieliikenteessä olisi vuoteen 2025 mennessä asennettava vähintään 1 miljoona julkista latauspistettä ja 500 vetytankkauspistettä, kun vuoteen 2030 mennessä tarvitaan jopa 3 miljoonaa julkista latauspistettä ja 1 000 vetytankkauspistettä. Strategialla pyritään lisäksi tukemaan satamia ja lentoasemia muutoksessa kohti päästötöntä ja vähäpäästöistä multimodaalista liikennettä, tukemaan liikenteen solmukohtia ja kannustamaan uusiutuvien ja vähähiilisten polttoaineiden käyttöön.

Komission ehdotus uudeksi asetukseksi vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotosta on keskeinen poliittinen aloite, jolla pyritään saavuttamaan kestävän ja älykkään liikkuvuuden strategiassa asetettu tavoite. Tämä suunnitelma julkaistaan yhdessä lainsäädäntöehdotuksen kanssa, ja siinä esitetään joukko täydentäviä toimia, joilla tuetaan vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin nopeaa käyttöönottoa.

Käyttöönottoa voidaan todellakin nopeuttaa parantamalla suunnittelu- ja lupamenettelyjä, antamalla kohdennettua julkista tukea ja ratkaisemalla ripeästi investointeja varjostavat, vielä ratkaisematta olevat tekniset ongelmat. Komissio on aikaistanut tällaisen infrastruktuurin käyttöönottoon unionin talousarviosta myönnettäviä määrärahoja. Elpymis- ja palautumistukivälineen toteutuksen edistymisen pitäisi auttaa merkittävästi markkinoiden kehittymistä, samalla kun se edistää covid-19-kriisistä elpymistä. Tehokkaat suunnittelu- ja lupamenettelyt ovat myös tärkeässä asemassa sekä kansallisella että paikallisella tasolla. Tässä tiedonannossa kehotetaan parantamaan kansallisten ja paikallisten viranomaisten sekä monilukuisten sidosryhmien yhteistyötä, jotta hyvät käytännöt leviävät nopeasti kaikkialle EU:ssa. Komissio on jo aloittanut tämän yhteistyön tukemisen: tätä suunnitelmaa laatiessaan komissio hyödynsi kestävää liikenteen foorumin (Sustainable Transport Forum, STF) asiantuntemusta. Foorumissa on mukana keskeisiä julkisen ja yksityisen sektorin markkinatoimijoita.

2 Mikä on tämänhetkinen tilanne?

Komission kertomuksessa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönotosta annetun direktiivin 2014/94/EU soveltamisesta esitetään kattava tilannekatsaus vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönottoon EU:ssa. Siitä ilmenee, että eri liikennemuotojen markkinat ovat kehittyneet huomattavan eri tahdissa. Vaikka jotkin jäsenvaltiot ovat asettaneet aiempaa kunnianhimoisempia tavoitteita, EU:ssa ei edelleenkään ole kattavaa ja valmista helppokäyttöisen infrastruktuurin verkkoa. Äskettäisessä erityiskertomuksessaan sähköajoneuvojen latausinfrastruktuurista Euroopan tilintarkastustuomioistuin on myös painottanut, että jäsenvaltioissa on huomattavaa vaihtelua latausinfrastruktuurin käyttöönotossa, ja kehottanut niitä tehostamaan toimiaan.

Maantieliikenteessä sähköajoneuvojen kysyntä on tällä hetkellä huomattavaa. Uusien sähköajoneuvojen rekisteröinnit lisääntyivät monissa jäsenvaltioissa vuonna 2020. Tämän taustalla olivat mallien saatavuuden paraneminen, ostotuen laajeneminen ja valmistajille asetettu vaatimus täyttää hiilidioksidipäästönormit autojen ja pakettiautojen osalta. Vuoden 2020 lopussa jäsenvaltioissa oli rekisteröity 2,24 miljoonaa akkukäyttöistä sähköajoneuvoa ja pistokehybridiä. Linja-autojen osuus kaikista sähköajoneuvoista oli 0,3 prosenttia ja kuorma-autojen 0,03 prosenttia. Sähköajoneuvojen kysyntä on kuitenkin keskittynyt edelleen muutamille markkina-alueille. Yksittäisissä jäsenvaltioissa sähköajoneuvojen osuudelle kaikista ajoneuvoista vuoteen 2030 mennessä asetettu tavoite vaihtelee alle 1 prosentista yli 40 prosenttiin.

Sähköajoneuvojen käyttöönoton tapaan myös julkisen latausinfrastruktuurin käyttöönotto on keskittynyt voimakkaasti tietyille alueille. Vuoden 2020 lopussa jäsenvaltioissa oli yli 226 000 julkista latauspistettä. Näistä 89 prosenttia oli normaalitehoisia latauspisteitä (teho enintään 22 kW) ja 11 prosenttia suuritehoisia latauspisteitä (teho yli 22 kW). Tästä infrastruktuurista 70 prosenttia sijaitsee kuitenkin kolmessa jäsenvaltiossa: Alankomaissa, Ranskassa ja Saksassa. Joissakin jäsenvaltioissa on asetettu aiempaa kunnianhimoisempia tavoitteita infrastruktuurin käyttöönotolle, mutta sitä koskevat suunnitelmat vaihtelevat edelleen suuresti eri puolilla EU:ta.

Paineistetulla maakaasulla toimivien ajoneuvojen, joissa hyödynnetään pitkälle kehitettyä teknologiaa, määrä on nykyisin 1,2 miljoonaa, eikä sen odoteta kasvavan merkittävästi tulevina vuosina. Nykyinen infrastruktuuri, joka käsitti noin 3 642 tankkauspistettä vuonna 2020, vaikuttaa riittävän suurelta tulevan kysynnän kattamiseksi. Sama pätee nykyiseen nestekaasuinfrastruktuuriin: jäsenvaltiot eivät odota nestekaasukäyttöisten ajoneuvojen kannan kasvavan huomattavasti nykytasosta vuoteen 2030 mennessä. EU:ssa oli vuonna 2020 noin 332 nesteytetyn maakaasun tankkauspistettä, jotka sijaitsivat tärkeimpien TEN-T-liikennekäytävien varsilla, ja jopa 6 000 nesteytetyllä maakaasulla toimivaa kuorma-autoa. Vaikka puutteita on edelleen, nykyiset tankkauspisteet mahdollistavat jo hyvän liitettävyyden verkkoon. Haasteena on edelleen maakaasun irrottaminen hiilestä.

Vetykäyttöisten ajoneuvojen markkinat ovat yhä kapeat ja erikoistuneet, mikä johtuu edelleen korkeista ajoneuvo- ja polttoainekustannuksista ja ajoneuvojen riittämättömästä kokonaishyötysuhteesta. Vaikka jotkin jäsenvaltiot ovat asettaneet erittäin kunnianhimoisia tavoitteita näiden ajoneuvojen käyttöönotolle, useilla jäsenvaltioilla ei ole minkäänlaista käyttöönottostrategiaa. Vuonna 2020 toiminnassa oli selvästi muutamiin jäsenvaltioihin keskittyneenä 125 vedyn jakeluasemaa, ja vetykäyttöisten ajoneuvojen kokonaismäärä oli noin 2 000. Jotkin valmistajat ovat ilmoittaneet aloittavansa vetypolttokennoilla toimivien kuorma-autojen sarjatuotannon tämän vuosikymmenen jälkipuoliskolla.

Vain muutamassa jäsenvaltioissa on oma infrastruktuurinsa kaksipolttoaineajoneuvoissa käytettäville biopolttoaineille (e85, ED95). Näitä ajoneuvoja rekisteröidään edelleen tasaisen vähän.

Biopolttoaineiden käyttöönotosta vesiliikenteessä, vaihtoehtoisia polttoaineita käyttävistä aluksista sekä maasähkön syötöstä laiturissa oleville aluksille on saatavilla vain vähän tietoa. Vuonna 2019 maailmassa tilattiin yhteensä noin 300 nesteytetyllä maakaasulla toimivaa laivaa. Vain puolet niistä on saatu liikenteeseen, puolet on edelleen tilauksessa. Liikenteessä olevien sähköalusten (mukaan lukien hybridialukset) määrä on maailmanlaajuisesti katsottuna yhtä pieni: vuonna 2019 liikenteessä oli 160 alusta ja rakenteilla oli 104 alusta, mutta markkinoiden kiinnostus niitä kohtaan on kasvussa. Maasähkön syötön käyttöönotto ja käyttö on edelleen vähäistä. Vuoden 2021 alussa noin 50:ssä EU:n sisävesi- ja merisatamassa oli vähintään yksi liitäntäpiste maasähkön syöttöä varten. Tulevan FuelEU Maritime ‑aloitteen tärkeimpänä tavoitteena on lisätä vaihtoehtoisten polttoaineiden kysyntää merenkulkualalla. Aloite on osa pakettia, jonka tarkoituksena on toteuttaa EU:n ilmastoneutraaliutta vuoteen 2050 mennessä koskeva tavoite myös merenkulkualalla. Vaihtoehtoisten polttoaineiden käytön ja päästöttömien tai vähäpäästöisten alusten määrän kasvun odotetaankin kiihtyvän tulevina vuosina.

Vaihtoehtoisten polttoaineiden käytöstä rautatieliikenteessä voidaan todeta, että tähän mennessä on sähköistetty noin 60 prosenttia rataverkosta, joka kattaa 80 prosenttia kaikesta liikenteestä. Rautatieinfrastruktuurin sähköistäminen edistyy koko ajan. Lisäksi useissa jäsenvaltioissa on äskettäin tehty ensimmäiset vetypolttokennoilla toimivien junien markkinatoimeksiannot.

Vaihtoehtoisten polttoaineiden käytöstä lentoliikenteessä voidaan puolestaan todeta, että kestäviä lentopolttoaineita (kehittyneitä biopolttoaineita ja uusiutuvista energialähteistä tuotettuja synteettisiä polttoaineita) voidaan jo nykyisin sekoittaa kerosiiniin jopa 50 prosenttia, eivätkä ne edellytä uutta tankkausinfrastruktuuria. Enimmäissekoitussuhdetta voitaisiin entisestään kasvattaa parhaillaan tehtävän tutkimus- ja innovointitoiminnan ansiosta. Kustannusten vuoksi näiden polttoaineiden tuotanto ja käyttö on kuitenkin edelleen hyvin vähäistä, niiden osuus kaikesta lentoliikenteessä käytetystä polttoaineesta on vain 0,05 prosenttia. Tätä haastetta on tarkoitus käsitellä tulevassa RefuelEU Aviation ‑aloitteessa. Lentoyhtiöt ja lentoasemat EU:ssa tukevat kestävien lentopolttoaineiden käytön ja uusiutuvan energian osuuden lisäämistä lentoliikenteessä ja investoivat niihin. Lentoasemat ovat jo toteuttaneet monia aloitteita vähentääkseen lentoasematoimintojen vaikutusta (sähkönjakelu pysäköitynä oleville lentokoneille porteilla ja lentoaseman alueella).

Ilmailuala investoi myös voimakkaasti uuteen sähkö-, hybridi- ja vetylentokoneissa käytettävään teknologiaan. Euroopan unionin lentoturvallisuusvirasto (EASA) sertifioi vuonna 2020 ensimmäisen täysin sähkökäyttöisen pienen ilma-aluksen. Muutamien seuraavien vuosien aikana on odotettavissa, että lyhyen matkan kaupallisissa lennoissa aletaan käyttää hiilidioksidipäästöttömiä ilma-aluksia. Tämän kehityksen lisäksi täysin itsenäisiä ilma-aluksia (droneja) koskevia uusia suunnitelmia tulee kasvavalla tahdilla. Ne tarjoavat uusia ratkaisuja paitsi rahdin mahdollisesti myös matkustajien kuljettamiseen. Tämän tyyppisten ilma-alusten käyttöönotto edellyttää riittäviä uusiutuvan energian toimituksia sekä investoimista tankkaus- ja latausinfrastruktuuriin lentoasemilla. Tämä on erityisen välttämätöntä vedyn tuotantoa ja jakelua varten.

Investointitarpeet

Euroopan vihreän kehityksen ohjelmassa ennakoidaan, että sähköajoneuvojen latausinfrastruktuuria on lisättävä yli nelinkertaiseksi vuoteen 2025 mennessä, jotta sähköajoneuvokannan odotetun kasvun synnyttämään tarpeeseen voidaan vastata. Tämä havainnollistaa haastetta, joka EU:lla on edessään latauspisteiden käyttöönotossa tulevina vuosina, ja tarvetta investoida verkon liitettävyyteen.