[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 11.4.2008

KOM(2008) 181 lopullinen

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

Euroopan komission vuosikertomusvakautusvälineestä vuonna 2007 – Tiivistelmä{SE K(2008) 446}

KOMISSION KERTOMUS NEUVOSTOLLE JA EUROOPAN PARLAMENTILLE

Euroopan komission vuosikertomusvakautusvälineestä vuonna 2007 – Tiivistelmä

JOHDANTO

Tämä kertomus annetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle vakautusvälineen perustamisesta 15. marraskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen, jäljempänä ’vakautusvälineasetus’, 23 artiklassa säädetyn raportointivelvoitteen mukaisesti. Artiklassa säädetään seuraavaa:

” Komissio tarkastelee tämän asetuksen mukaisesti toteutettavien toimenpiteiden täytäntöönpanon edistymistä ja toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle vuosikertomuksen avun täytäntöönpanosta. Se toimittaa tämän kertomuksen myös Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle. Kertomuksessa esitetään edellistä vuotta koskevat tiedot rahoitetuista toimenpiteistä ja seuranta- ja arviointitoimien tuloksista sekä maksusitoumusten ja maksujen täytäntöönpanosta maittain, alueittain sekä yhteistyöaloittain. ”.

Lisäksi kertomuksella täydennetään tietoja, jotka jo on toimitettu vakautusvälineasetuksen 6 artiklan 6 kohdassa säädetyn raportointivelvoitteen mukaisesti. Kyseisessä artiklakohdassa säädetään seuraavaa:

” Mahdollisimman pian poikkeuksellisten avustustoimenpiteiden hyväksymisen jälkeen ja joka tapauksessa seitsemän kuukauden kuluessa siitä komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle selonteon, joka antaa yleiskuvan yhteisön senhetkisestä ja suunnitellusta vastauksesta, mukaan lukien siitä, kuinka paljon tukea on tarkoitus antaa muista yhteisön rahoitusvälineistä, maakohtaisten ja useita maita koskevien strategia-asiakirjojen senhetkisestä tilasta ja siitä, mikä asema yhteisöllä on laajemmassa kansainvälisessä ja monenvälisessä vastauksessa. Selonteossa on ilmoitettava myös, aikooko komissio jatkaa poikkeuksellisia avustustoimenpiteitä ja kuinka pitkään se mahdollisesti aikoo jatkaa niitä. ”.

Vuoden 2007 aikana komission käytännöksi on vakiintunut ilmoittaa säännönmukaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle poikkeuksellisista avustustoimenpiteistä, kun niitä ollaan aikeissa tukea vakautusvälineestä osana EU:n vastausta kriiseihin. Koska on tärkeää, että raportointivaatimukset pystytään täyttämään kunkin yksittäisen ohjelman osalta, ehdotetaan, että tässä vuosikertomuksessa ja tulevissa kertomuksissa esitetään kattavasti ajan tasalla olevat tiedot kaikista aiemmin kuvatuista parhaillaan toteutettavista toimenpiteistä, myös sellaisista seikoista, joista ei ole voitu toimittaa tietoja täytäntöönpanon alkaessa.

I. Vakautusvälineen taustaa

EY:n ulkoisten toimien rahoitusvälineistä on joidenkin vuosien ajan rahoitettu komission osuus unionin kaikista niin luonnonkatastrofeihin kuin kolmansissa maissa esiintyviin poliittisiin kriiseihin vastaamiseksi toteutettavista toimista . Poliittisten kriisien yhteydessä komission toimet on usein toteutettu yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan tai Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan liittyvien EU:n yhteisten toimien ohella. Vuosina 2000–2006 toimet toteutettiin muiden kuin humanitaaristen kriisien osalta EY:n nopean toiminnan järjestelmän kautta. Määrärahojen vähäisyydestä (noin 30 miljoonaa euroa vuodessa) ja ohjelmien kestolle asetetuista tiukoista rajoista (enintään kuusi kuukautta) huolimatta järjestelmästä rahoitetuilla hankkeilla on ollut suuri merkitys tietyissä EU:n kriisitoimissa. Monissa tapauksissa niiden avulla on tällöin käynnistetty maantieteellisiin rahoitusvälineisiin liittyviä ohjelmia tai ne on sovitettu yhteen yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tai Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan toimien kanssa. Nopean toiminnan järjestelmää käytettiin menestyksekkäästi esimerkiksi Afganistanin kriisin jälkeen, tsunamiin ja Acehin rauhanprosessiin liittyvissä toimissa, Moldovan tasavallan ja Ukrainan rajalla toteutettavan EU:n rajavalvonnan avustusoperaation yhteydessä sekä tietyissä Afrikan, Latinalaisen Amerikan, Länsi-Balkanin ja Lähi-idän kriiseissä.

Vakautusvälineen käyttöönotto vuonna 2007 paransi huomattavasti komission valmiuksia reagoida kriisitilanteisiin, sillä uuden välineen määrärahoista suurin osa (yli 1,5 miljardia euroa seitsemälle vuodelle varatusta hieman yli kahden miljardin euron kokonaismäärästä) on varattu kyseiseen tarkoitukseen.[1] Kriiseihin vastaamiseksi toteutettavaa toimintaa koskeva vakautusvälineen osa käsittää nopean toiminnan järjestelmään verrattuna huomattavasti suuremmat määrärahat (vuodeksi 2007 tarkoitukseen on varattu 93 miljoonaa euroa ja vuosiksi 2007–2013 noin 230 miljoona euroa vuodessa) ja siitä rahoitetaan pitkäkestoisempia ohjelmia (ohjelmien kesto on 18 kuukautta, ja tietyissä olosuhteissa niitä voidaan vielä jatkaa). Tämän kertomuksen II jaksossa ja liitteenä olevassa komission valmisteluasiakirjassa esitellään vakautusvälineasetuksen 3 artiklan nojalla hyväksytyt toimenpiteet (apu, jolla vastataan kriisitilanteisiin ja puhkeamassa oleviin kriisitilanteisiin). Kriiseihin vastaamista koskeva vakautusvälineen osa kuuluu suoraan Euroopan komission ulkosuhteiden pääosaston (PO RELEX) A-linjan vastuulle, ja täytäntöönpanovaiheessa myös kolmansissa maissa sijaitsevat komission lähetystöt ovat mukana aiempaa enemmän.

Vakautusvälineeseen kuuluu myös pitkäkestoista toimintaa koskeva osa ”Yhteistyön sallivissa vakaissa olosuhteissa annettava apu”. Vakautusvälineen varoja voidaan ohjelmoida seuraaviin toimenpiteisiin:

1. Toimenpiteet pitkäkestoisten alueidenvälisten turvallisuusuhkien hallitsemiseksi (vakautusvälineasetuksen 4 artiklan 1 ja 2 kohta). Komissio on määritellyt 4 artiklan 1 ja 2 kohdan nojalla toteutettavien pitkäkestoisten toimenpiteiden painopisteet vakautusvälinettä koskevassa strategisessa asiakirjassa, joka kattaa vuodet 2007–2013. Tavoitteena on ensinnäkin tukea kansainvälisiä ponnisteluja joukkotuhoaseiden leviämisen estämiseksi toimilla, joilla pyritään valvomaan tehokkaasti kemiallisia, biologisia, radioaktiivisia ja ydinmateriaaleja ja –aineita, valvomaan kaksikäyttötuotteita sekä suuntaamaan alan tiedemiesten tietämystä rauhanomaiseen toimintaan (53 miljoonaa euroa vuosille 2007 ja 2008).Toisena tavoitteena on tukea maailmanlaajuisia ja alueidenvälisiä ponnisteluja laittoman kaupan, terrorismin ja järjestäytyneen rikollisuuden aiheuttamien uhkien hallitsemiseksi (19 miljoonaa euroa vuosille 2007 ja 2008). Vakautusvälineen pitkäkestoinen osa korvaa joitakin aiempia budjettikohtia (esim. huumausaineita koskeva kohta).

Kaksi muuta 4 artiklan 1 kohtaan liittyvää painopistettä koskevat tärkeisiin infrastruktuureihin ja kansanterveyteen kohdistuvia uhkia, jotka voivat levitä yli kansallisten rajojen. Kyseessä ovat uudet alat, ja yksittäisten ohjelmien suunnittelu edellyttää laajoja valmisteluja. Komissio aikoo palata näihin kahteen aiheeseen myöhemmissä alustavissa toimeenpano-ohjelmissa.

Strategia vuosiksi 2007–2011 ja vakautusvälineasetuksen 4 artiklan nojalla toteutettavia toimia koskeva vuodet 2007 ja 2008 kattava maa- ja alueohjelma saivat vakautusvälineen komitealta yksimielisen puoltavan lausunnon ja Euroopan parlamentilta puoltavan lausunnon, ja ne hyväksyttiin elokuussa 2007. Vakautusvälineen kyseistä osaa koskevan ohjelmasuunnittelun tekee PO RELEX, mutta sen hallinnoinnista vastaa suoraan EuropeAid-yhteistyötoimisto (PO AIDCO). Ohjelmasuunnittelu esitetään tämän kertomuksen IV jaksossa.

2. ”Kriisejä edeltävä ja kriisien jälkeinen valmiuksien kehittäminen (vakautusvälineasetuksen 4 artiklan 3 kohta) , jäljempänä ’kriisivalmiudet’. Kaudelle 2007–2008 on asianomaista osaa varten ohjelmoitu 15 miljoonaa euroa, josta vuoden 2007 osuus on 7 miljoonaa euroa. Tämä vakautusvälineen osa, jota myös hallinnoi keskitetysti PO RELEX/A, kuvataan tämän kertomuksen III jaksossa.

II. Kriiseihin vastaaminen vakautusvälineen kautta (3 artikla, budjettikohta 19.06.01)

II.1. Vakautusväline osana laajempaa kokonaisuutta, joka käsittää EU:n keinot vastata kriiseihin

Jotta EU voisi tehostaa ulko- ja turvallisuuspoliittista toimintaansa, sillä on oltava hyvät valmiudet reagoida kolmansissa maissa esiintyviin kriisitilanteisiin ja auttaa kyseisiä maita pääsemään takaisin kestävän kehityksen tielle. Tehostettaessa unionin valmiuksia vastata maailmalla ilmeneviin kriiseihin on vahvistettava unionin käytössä olevia eri välineitä (siviili- ja sotilaskriisinhallinnan välineet, diplomatia sekä kehitysapu- ja kauppapolitiikka) ja on varmistettava, että niitä käytetään kokonaisuudessaan yhteensovitetusti ja johdonmukaisesti . Vakautusväline on tärkeä lisä yhteisön välineisiin, joiden avulla voidaan vastata kriisitilanteisiin. Muita välineitä ovat humanitaarinen apu[2], pelastuspalvelu (seuranta- ja tiedotuskeskus MIC:n kautta)[3] sekä muut sellaiset ulkoisten toimien rahoitusvälineet, joista voidaan siirtää nopeasti varoja kriisitilanteisiin vastattaessa[4]. Kyseiset yhteisön välineet sekä yhteiseen ulko- ja turvallisuuspolitiikkaan ja eurooppalaiseen turvallisuus- ja puolustuspolitiikkaan liittyvät EU:n yhteiset toimet ovat EU:n kriisivalmiuksien ydin.

Yhteisön sekä yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan välineiden käytöstä toisiaan täydentävästi ja tiiviisti koordinoiden on jo ennen Lissabonin sopimuksen voimaantuloa tullut vallitseva käytäntö vastattaessa kolmansien maiden poliittisiin kriiseihin . Sopimukseen on kirjattu velvoite taata ulkoisten toimien yhteensopivuus, minkä lisäksi Euroopan kansalaiset ja muu maailma odottavat unionilta toimintavalmiutta. Unionin toimintakykyä ilmentää erinomaisesti kriiseihin vastaamiseksi toteutettavaa toimintaa koskeva vakautusvälineen osa. Vaikka kyseessä on edelleen ensimmäiseen pilariin liittyvä väline, jota koskevat päätökset tekee komissio, poliittisella tasolla toimet koordinoidaan tiiviisti EU:n jäsenvaltioiden toimien kanssa (etenkin poliittisten ja turvallisuusasioiden komiteassa, mutta myös maantieteellisissä työryhmissä), minkä ansiosta EY voi vastata sen kautta kriiseihin myös poliittisesti.

II.2. Vakautusvälineestä rahoitettavien kriisiohjelmien alkuperä

Kriiseihin vastaamiseksi toteutettavien ohjelmien luonteen mukaisesti ei ohjelmasuunnittelua ole mahdollista tehdä etukäteen. Ohjelmat laaditaan vastaukseksi sellaisiin kriisitilanteisiin tai puhkeamassa oleviin kriiseihin , joihin ei voida toimittaa riittävän nopeasti tukea EY:n muista rahoitusvälineistä. Tyypillisesti vakautusvälineen varoja voidaan ottaa käyttöön silloin, kun puhkeaa merkittävä uusi poliittinen kriisi tai tapahtuu luonnonkatastrofi, kun se on kriisin ehkäisemiseksi tai konfliktin ratkaisun edistämiseksi tarkoituksenmukaista tai kun on varmistettava edellytykset sille, että EY:n tuki saadaan toimitettua. Poliittisten kriisien yhteydessä vakautusvälineestä rahoitetut toimenpiteet on joissakin tapauksissa suunniteltu ja toteutettu rinnakkain yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan tai eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan toimien kanssa.

Vakautusvälineen varojen ottaminen käyttöön kriisitilanteissa ei voi tapahtua minkäänlaisen automaattisen menettelyn mukaisesti. Kussakin tapauksessa arvioidaan erikseen, onko kolmannessa maassa vallitseva ”kriisi tai puhkeamassa oleva kriisitilanne” peruste vakautusvälineen käytölle. On tapauksia, joissa kriisin pitkittyminen on peruste sille, ettei vakautusvälineestä rahoiteta uusia aloitteita, ja joissa riittävät EY:n maantieteelliset välineet. Toisaalta on myös tilanteita, joissa jo kriisin puhkeamisen mahdollisuus riittää perusteeksi vakautusvälineen käytölle.

Vaikka uusien vakautusvälineestä rahoitettavien kriisitoimien ehdottaminen on komission ulkosuhteiden pääosaston tehtävä ja kyseisistä ohjelmista päättäminen ja niiden toteutus kuuluu komission yksinomaiseen toimivaltaan, ideoita uusiksi vakautusvälineen ohjelmiksi kehitellään usein joustavasti keskusteluissa, joita käydään eri toimijoiden kanssa EU:n (komission muut pääosastot ja yksiköt, myös neuvosto, EU:n yksittäiset jäsenvaltiot, Euroopan parlamentti jne.) tai laajemman kansainvälisen yhteisön sisällä (edunsaajamaiden viranomaiset, YK:n elimet, kahdenväliset tahot) tai kansalaisyhteiskunnan toimijoiden kanssa. Ohjelman eri osat määritellään tarvearvioinnin ja asianomaisen kriisitilanteen yhteydessä käsiteltävien keskeisten kysymysten perusteella. Toisinaan hankkeet suunnittelee alusta lähtien komissio, ja toisinaan taas pitkälle kehiteltyjä hanke-ehdotuksia saadaan valtiosta riippumattomilta järjestöiltä tai kansainvälisiltä järjestöiltä. Ehdotukset arvioidaan ensin yksityiskohtaisesti, jotta nähdään, ovatko ne sääntöjen mukaan tukikelpoisia ja käytännössä toteutettavissa, ja tavallisesti hankkeiden määrittely edellyttää vielä lisätyötä ja toteutuksesta vastaavien kumppanien kanssa on neuvoteltava.

Vakautusvälineen hyväksyntämenettelyt on laadittu siten, että ohjelmat voidaan hyväksyä nopeasti ja että alkuvaiheessa tarvittavan konsultoinnin ja koordinoinnin järjestäminen on mahdollista. Toisin kuin EY:n humanitaarisilla toimilla, joiden toteutus voi alkaa päivien tai viikkojen kuluessa, vakautusvälineestä rahoitettavien ohjelmien osalta tehtävän tarvearvioinnin ja ensimmäisten kentällä toteutettavien toimien rahoittamisen välillä kuluu yleensä kahdesta kolmeen kuukautta. Tämä on ymmärrettävää, sillä humanitaariset toimet ovat epäpoliittisia ja ne voidaan toteuttaa nopeasti kun taas vakautusvälineeseen liittyvät toimet ovat hyvin poliittisia eikä niitä voida toteuttaa ilman huolellista paneutumista ja ilman EU:n sisällä ja kyseisen maan viranomaisten ja muiden kansainvälisten toimijoiden kanssa käytäviä asianmukaisia poliittisia neuvotteluja.

II.3. Vuoden 2007 aikana hyväksytyt vakautusvälineen ohjelmat kriiseihin vastaamiseksi

Kriiseihin vastaamiseksi toteutettavia toimia koskeva vakautusvälineen osa edustaa suurinta osaa budjettikohdan 19.06 määrärahasta (91 miljoonaa euroa vuonna 2007)[5]. Kyseinen määrä käytettiin lähes kokonaan vuoden 2007 aikana . Maksusitoumusmäärärahoista käytettiin 99 prosenttia käytettävissä olleesta määrästä ja maksumäärärahoista käytettiin 68 prosenttia käytettävissä olleesta kokonaismäärästä[6] (ks. tarkemmat tiedot liitteessä). Vaikka käytettävissä olevien talousarviomäärärahojen käyttäminen kokonaisuudessaan ei periaatteessa ole vakautusvälineen luonteen mukaisesti sen keskeinen tavoite, maksusitoumusmäärärahojen korkea käyttöaste osoittaa, että enemmän olisi voitu käyttää. Niinpä joidenkin jo valmiiksi suunniteltujen ohjelmien hyväksymistä oli lykättävä vuoden 2008 alkuun. Tämä osoittaa, että kyseiselle momentille rahoitusnäkymissä ennakoidut lisäykset ovat olleet aiheellisia.

Vuoden 2007 aikana hyväksyttiin eri maantieteellisillä alueilla toteutettavia ja erilaisiin aihepiireihin liittyviä toimenpiteitä; lukijaa kehotetaan tutustumaan liitteisiin, joissa esitetään hankekuvausten tiivistelmät ja yhteenvetotaulukko. Joissakin vuoden 2007 aikana aloitetuissa ohjelmissa on jo saatu ensimmäiset konkreettiset tulokset.

Tuetut toimenpiteet liittyvät hyvinkin erilaisiin temaattisiin kysymyksiin , ja ne kohdennetaan kussakin konfliktissa tai konfliktin jälkeisessä tilanteessa ilmeneviin erityistarpeisiin. Toimenpiteiden aiheina ovat olleet lyhytaikainen neuvonta konfliktinjälkeisen turvallisuusjärjestelmän uudistuksen suunnittelemista ja käynnistämistä varten (Kongon demokraattinen tasavalta, Guinea-Bissau, Libanon), eurooppalaisen turvallisuus- ja puolustuspolitiikan operaatioita asianomaisilla alueilla täydentävät toimenpiteet (esim. Kongon demokraattinen tasavalta, Afganistan, Tšad), alueellisten rauhanrakentamisvalmiuksien tukeminen (Afrikan unionin (AU) operaatio Somaliassa (AMISOM), AU:n ja YK:n sovittelutoimet Darfurissa), oikeusvaltio ja siirtymävaiheen oikeudenkäyttö (Afganistan, Kolumbia, Haiti), väliaikaishallintojen tukeminen (kansainvälinen siviilitoimisto (ICO), Kosovo), konfliktien ratkaisu ja sovittelu (Uganda, Zimbabwe, Burma/Myanmar, Etelä-Thaimaa), tarvearviointi ja kunnostamistoimet konfliktin jälkeisessä tilanteessa (Libanonin pakolaisleiri), maansisäisten siirtolaisten tukeminen (Libanon, Syyria) sekä konfliktiluonnonvarat (Kimberleyn prosessi erityisrahaston kautta).

Vuoden 2007 aikana ei rahoitettu merkittäviä ohjelmia katastrofeihin vastaamiseksi , tosin vakautusvälineestä tuettiin vuoden 2007 lopulla ja vuoden 2008 alussa useita katastrofin jälkeisen tilanteen tarvearviointeja, jotka todennäköisesti johtavat varsinaisiin ohjelmiin kuluvan vuoden aikana.

Maantieteellisesti tarkastellen suurin osa varoista (38,9 miljoonaa euroa eli noin 43 prosenttia kokonaismäärästä) kohdennettiin Saharan eteläpuolisessa Afrikassa eli Tšadissa, Darfurissa, Somaliassa, Kongon demokraattisessa tasavallassa, Ugandassa, Guinea-Bissaussa ja Zimbabwessa toteutettaviin toimenpiteisiin (tarkemmin liitteessä).

Lähi-itään kohdennettiin noin 19,7 miljoonaa euroa eli 22 prosenttia varoista tukemalla Libanonissa ja miehitetyillä palestiinalaisalueilla sekä Syyriassa olevien irakilaispakolaisten tukemiseksi toteutettavia ohjelmia (tarkemmin liitteessä).

Länsi-Balkanilla osoitettiin 10 miljoonaa euroa Kosovossa toimivan kansainvälisen siviilitoimiston (ICO) toimintakuluihin (tarkemmin liitteessä).

Latinalaisessa Amerikassa ja Karibian alueella käytettiin 9 miljoonaa euroa (noin 10 prosenttia varoista) Kolumbiassa, Haitilla ja Boliviassa toteutettaviin ohjelmiin (tarkemmin liitteessä).

Aasian–Tyynenmeren alueella kohdennettiin vakautusvälineestä 5,9 miljoonaa euroa eli noin 6 prosenttia kokonaismäärästä Afganistanissa, Etelä-Thaimaassa ja Burma/Myanmarissa toteutettaviin ohjelmiin (tarkemmin liitteessä).

Edellä mainittujen hyväksyttyjen ohjelmien ja tuettujen toimenpiteiden lisäksi vuoden 2007 aikana rahoitettiin joukko valmistelutoimenpiteitä (esim. asiantuntijoiden suorittamia arviointikäyntejä) ohjelmia varten, joiden rahoittamista vakautusvälineestä todennäköisesti ehdotetaan vuoden 2008 aikana (tarkemmin liitteessä).

Kaikkien vakautusvälineestä rahoitettavien ohjelmien tiiviistä ja säännöllisestä seurannasta vastaavat edunsaajamaissa sijaitsevat EY:n lähetystöt. Monissa tapauksissa lähetystöt ovat myös suoraan vastuussa avustusohjelmien täytäntöönpanosta. Koska ensimmäiset vakautusvälineestä rahoitettavat hankkeet ovat olleet meneillään vasta muutamia kuukausia, ei arviointeja ole toistaiseksi vielä tehty.

II.4. Ensimmäiset kokemukset vuodelta 2007

Kriiseihin vastaamista koskevaan vakautusvälineen osaan liittyvä toiminta on ollut ensimmäisenä vuonna menestyksekästä. Voimavaroihin ja rakenteisiin liittyvistä puutteista huolimatta kriiseihin vastaamiseen osoitetut määrärahat sidottiin kokonaisuudessaan (ks. liite). Hyväksytyillä ohjelmilla on osallistuttu kriiseihin vastaamiseksi toteutettavaan toimintaan eri puolilla maailmaa täydentäen hyödyllisellä (ja joskus ratkaisevalla) tavalla EU:n muita vastaavia toimia.

Temaattiselta kannalta monille tuetuille ohjelmille on ollut etua toimintastrategioiden ja uusien käsitteiden kehittelystä rinnakkain EY:n ja EU:n tasolla. Tärkeitä ovat tässä mielessä olleet tiedonannot ja suuntaviivat, joita on hiljattain annettu turvallisuusalan uudistuksesta, aseistariisunnasta, demobilisaatiosta ja yhteiskuntaan sopeuttamisesta, yhdennetystä rajaturvallisuudesta, epävakaista valtioista jne.

Maantieteellisesti tarkastellen ajatellaan, että on tärkeää puuttua kriiseihin siellä, missä ne syntyvät, yrittämättä jakaa toimintaa tasapainoisesti eri alueiden välille. Esimerkiksi vuonna 2007 ei rahoitettu lainkaan ohjelmia uusissa itsenäisissä valtioissa, vaikka huomattavia ohjelmia on kyseisellä alueella rahoitettu aikaisemmin (rajavalvonnan avustusoperaatio Moldovassa, EU BAM) ja todennäköisesti rahoitetaan myös vuonna 2008 (Kirgisian tasavallan oikeuslaitos- ja perustuslakiuudistus). Myös Aasiassa varoja käytettiin vuonna 2007 verrattain vähän, mutta vuonna 2008 valmistellaan huomattavia ohjelmia muun muassa Bangladeshia ja Nepalia varten.

III. Kriiseihin valmistautumista koskeva vakautusvälineen osa (4 artiklan 3 kohta, budjettikohta 19.06.01)

Edellä kuvatun mittavan ja edelleen kasvavan kriiseihin vastaamista koskevan osan lisäksi vakautusvälineeseen sisältyy uusi kriisivalmiuksia koskeva osa (7 miljoonaa euroa vuonna 2007, 8 miljoonaa euroa vuonna 2008). Se on tarkoitettu uudeksi rauhanrakentamiskumppanuudeksi , jonka tavoitteena on mobilisoida ja koota yhteen siviiliasiantuntemusta rauhanrakentamistoimia varten. Tarkoituksena on keskittyä vahvistamaan suoraan asianomaisten kumppanien valmiuksia vastata mahdollisesti uhkaavaan kriisiin nopeasti jo aikaisessa vaiheessa. Kohderyhmänä ovat ensi sijassa kansalaisjärjestöt ja myös kansainväliset järjestöt sekä alalla toimivat EU:n jäsenvaltioiden elimet. Rauhanrakennuskumppanuuden puitteissa tehtävästä työstä käydään jatkuvaa ja tuloksellista vuoropuhelua Euroopan parlamentin ulkoasiainvaliokunnan asianomaisissa alaryhmissä.

Rauhanrakentamiskumppanuuden ensimmäisestä (vuoden 2007) vuotuisesta toimintaohjelmasta rahoitetaan (7 miljoonalla eurolla) muun muassa valmiuksien kehittämistä ja varhaisvaroitustoimia sekä parhaita käytäntöjä koskevien kokemusten vaihtoa kansalaisjärjestöjen kanssa, YK:n kehitysohjelman UNDP:n ja Afrikan unionin kanssa tehtävää varhaisvaroitukseen ja nopeaan elpymiseen liittyvää työtä sekä yhteiskunnan vakauttamistehtäviä varten annettavaa koulutusta. Toisen (2008) vuotuisen toimintaohjelman, jonka määräraha on 8 miljoonaa euroa , ovat jäsenvaltiot ja Euroopan parlamentti juuri hyväksyneet, ja se hyväksytään lopullisesti 31. maaliskuuta 2008.

IV. Vakautusvälineen pitkäkestoinen osa (4 artiklan 1 ja 2 kohta, budjettikohdat 19.06.02 ja 19.06.03)

Vuoden 2007 toimintaohjelma hyväksyttiin vuosien 2007 ja 2008 strategian ja alustavan toimeenpano-ohjelman pohjalta joulukuussa 2007. Toimintaohjelmassa keskitytään seuraaviin toimiin:

19.06.02.01 - TOIMET KEMIALLISIIN, BIOLOGISIIN JA YDINAINEISIIN TAI -TEKIJÖIHIN LIITTYVÄN RISKINHALLINNAN JA VALMIUDEN ALALLA

1. Tuki Moskovassa sijaitsevalle kansainväliselle tiede- ja teknologiakeskukselle (ISTC) ja Kiovassa sijaitsevalle Ukrainan tiede- ja teknologiakeskukselle (STCU) – määrä: 15 miljoonaa euroa.

2. Kemiallisen, biologisen, radioaktiivisen ja ydinmateriaalin kauppaa koskeva tiedonhallintajärjestelmä – määrä: 1 miljoona euroa.

3. Radioaktiivisen ja ydinmateriaalin laittoman kaupan torjunta entisen Neuvostoliiton maissa – määrä: 5 miljoonaa euroa.

4. Kaksikäyttötuotteiden vientivalvonnan avustaminen – määrä: 5 miljoonaa euroa.

19.06.03.01 - ALUEIDEN VÄLISET TOIMET JÄRJESTÄYTYNEEN RIKOLLISUUDEN, LAITTOMAN KAUPAN, ELINTÄRKEIDEN INFRASTRUKTUURIEN SUOJELEMISEN, KANSANTERVEYTEEN KOHDISTUVIEN UHKIEN JA TERRORISMIN TORJUNNAN ALOILLA

5. Asiantuntijoiden käyttöön liittyvä tukiväline – määrä: 3,8 miljoonaa euroa.

6. Afganistanista tai Afganistaniin suuntautuvan laittoman kaupan torjunta – määrä: 5,2 miljoonaa euroa vuonna 2007.

Edellä mainittuja ohjelmia ja niiden tavoitteita esitellään yksityiskohtaisemmin liitteenä olevassa valmisteluasiakirjassa. Ohjelmien toteutus alkaa vuoden 2008 aikana, eikä niiden tuloksellisuutta voida sen vuoksi vielä arvioida.

AIDCO valmistelee parhaillaan vuoden 2008 toimintaohjelmaa.

IV.1. Miinoihin liittyvä toiminta ja vakautusväline

Jalkaväkimiinojen osalta on syytä muistuttaa, että vakautusvälineellä ei ole tarkoitus korvata – oikeudellisesti tai rahoituksellisesti – poistettua jalkaväkimiinoja koskevaa budjettikohtaa. Pääosan miinoihin liittyvän toiminnan tueksi myönnettävistä varoista olisi tultava maantieteellisistä tai kehitysyhteistyöhön liittyvistä välineistä (kehitysyhteistyön rahoitusväline, liittymistä valmisteleva tukiväline, eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline sekä Euroopan kehitysrahasto) tai kriisitilanteissa humanitaarisen avun välineestä.

Vakautusvälineen osalta säädetään miinoihin liittyvän toiminnan tukemisesta ainoastaan välineestä tuettavan lyhytaikaisen toiminnan yhteydessä (3 artiklan 2 kohdan h alakohta) ja tietyin rajoituksin. Pitkäkestoista toimintaa koskevassa vakautusvälineen osassa (vakaissa olosuhteissa sovellettava 4 artikla) ei ole säännöksiä jalkaväkimiinoihin liittyvän toiminnan mahdollisesta tukemisesta. Sitä sovelletaan kuitenkin ampuma-aseisiin ja -tarvikkeisiin liittyvään toimintaan. Kun komission yksiköt arvioivat jalkaväkimiinoja koskevan budjettikohdan poistamisen jälkeen miinoihin liittyvään toimintaan sidottujen varojen ohjelmointia, ilmeni, että varat olivat vähentyneet kolmanneksella. Tämä oli jalkaväkimiinoja koskevan horisontaalisen budjettikohdan osuus, ja maantieteelliset ja kehitysyhteistyöhön liittyvät välineet kattoivat kaksi kolmasosaa. RELEX-pääosaston A-linja lujittaa parhaillaan komission sisäistä koordinointia varmistaakseen, että jalkaväkimiinoihin liittyvään toimintaan kiinnitetään tarpeeksi huomiota ja se sisällytetään tuloksellisella tavalla kansallisiin ohjelmiin.

[1] Vakautusvälineen kokonaismääräraha kaudella 2007–2013 on 2 062 000 000 euroa. Määrästä voidaan asetuksen mukaan kohdentaa enintään 7 prosenttia 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin toimiin, 15 prosenttia 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuihin toimiin ja 5 prosenttia 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin toimiin. Tämä tarkoittaa, että ainakin 73 prosenttia kokonaismäärästä eli 1 505 260 000 euroa voidaan käyttää 3 artiklan nojalla kriisitilanteisiin vastaamiseksi toteutettaviin toimiin.

[2] Euroopan komission puheenjohtaja, Euroopan parlamentin puhemies ja Euroopan unionin neuvoston puheenjohtaja allekirjoittivat 18. joulukuuta 2007 EU:n 27 jäsenvaltion puolesta ”humanitaarista apua koskevan eurooppalaisen konsensuksen”, jossa määritellään EU:n yhteinen visio ja käytännön toimintamalli hengissä säilymisen kannalta välttämättömän avun ulottamiseksi tehokkaalla tavalla maailmanlaajuisesti miljoonille sitä tarvitseville ihmisille. Komissio laatii parhaillaan viisivuotissuunnitelmaa pannakseen täytäntöön konsensuksella tehdyt EU-tason sitoumukset. Toimintasuunnitelman hyväksyminen ja täytäntöönpano lujittavat ja kehittävät EU:n kykyä reagoida humanitaarisiin kriiseihin.

[3] Yhteisön pelastuspalvelumekanismia, jota voidaan käyttää EU:n sisä- ja ulkopuolella seuranta- ja tiedotuskeskuksen kautta, vahvistettiin vuoden 2007 aikana edelleen siten, että komissio voi helpottaa ja joissakin tapauksissa yhteisrahoittaa (50 prosenttiin asti) pelastuspalveluavun kuljetusta katastrofialueelle.

[4] Komission kriisivalmiuksia ollaan nyt parantamassa . Parhaillaan vahvistetaan aikaisemmin Michel Barnier’n raportissa annettujen suositusten mukaisesti kolmansissa maissa sijaitsevien 130 komission lähetystön verkostoa erityisesti kriiseihin vastaamisen koordinoinnin ja sujuvoittamisen osalta. Tavoitteena on muodostaa joukko alueellisia pooleja, joihin kootaan keskitetysti kriiseihin vastaamisessa tarvittavaa monialaista asiantuntemusta. Lisäksi jatketaan työtä humanitaaristen toimien, pelastuspalvelun ja muiden kriisinhallintatoimien muodossa annettavan hätäavun koordinoinnin parantamiseksi sekä päätoimipaikassa että kentällä.

[5] Budjettikohdan 19.06.01 määrärahat olivat alun perin 100 miljoonaa euroa, josta 7 miljoonaa euroa varattiin kriisivalmiustoimiin (ks. jäljempänä) ja 93 miljoonaa euroa jäi kriiseihin vastaamiseksi toteutettaviin toimiin. Alkuperäisen 93 miljoonan euron ja lopulta käytettävissä olleen 91 miljoonan euron ero selittyy sillä, että 2 miljoonaa euroa siirrettiin poikkeuksellisesti kohtaan 19.06.03 pitkäkestoisia vakautusvälinetoimenpiteitä varten. Tämä oli tarpeen, jotta komissio saattoi tehdä pitkäkestoisia toimia koskevaan vakautusvälineen osaan liittyvän ennakoimattoman rahoituspäätöksen Filippiineillä käynnissä olevan rajaturvallisuushankkeen jatkamisen tukemiseksi ALA-asetusta soveltuvamman oikeusperustan nojalla (Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen päätöksen mukaisesti).

[6] Maksatusten määrä oli hieman suunniteltua pienempi, mikä selittyy sillä, että usean vuoteen 2007 liittyvän ohjelman ennakkomaksut maksettiin vuoden 2008 alussa sopimuksen allekirjoittamisen jälkeen.