Unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja Euroopan komission yhteisen tiedonannon ”Kansainvälinen valtamerten hallinnointi: EU:n panos vastuulliseen valtamerten hoitoon” ja tiedonannosta annettujen neuvoston päätelmien mukaisesti alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vaikuttavuutta tukevien ja lisäävien ja tapauksen mukaan niiden hallintoa parantavien toimenpiteiden edistäminen on keskeinen piirre EU:n toiminnassa kyseisissä järjestöissä.

Osallistumista alueellisten kalastusjärjestöjen toimintaan koskevan komission tiedonannon mukaisesti Euroopan unionilla, jota edustaa komissio, on aktiivinen rooli kuudessa tonnikalajärjestössä ja 11:ssä muita kuin tonnikalaa koskevassa järjestössä.

Alueelliset kalastuksenhoitojärjestöt ovat kansainvälisiä organisaatioita, joiden muodostajina ovat kalastusintressejä tietyllä alueella omaavat maat, joista osa on rantavaltioita, alueellisen integraation organisaatiot, kuten EU, ja kalastusyhteisöt. Jotkut alueelliset kalastuksenhoitojärjestöt hoitavat kaikkia tietyllä alueella esiintyviä kalakantoja, kun taas toiset keskittyvät yksittäisiin laajoilla maantieteellisillä alueilla esiintyviin laajasti vaeltaviin lajeihin, erityisesti tonnikalaan. Vaikka jotkin kyseisistä järjestöistä ovat pelkästään neuvoa-antavia, useimmilla on valtuudet vahvistaa saalis- ja pyyntiponnistusrajoituksia, teknisiä toimenpiteitä ja valvontavelvoitteita.

EU:n liittyminen yleissopimukseen vastaisi EU:n jäsenvaltioiden ja unionin asianomaisen laivaston ilmaisemaa toivetta pääsystä hyödyntämään alueen luonnonvaroja. Se myös loisi lujan perustan NPFC:n toimialueeseen kuuluvien meren elollisten luonnonvarojen ja meriympäristön kestävälle hoidolle ja säilyttämiselle. Tämä on yhdenmukaista yhteisestä kalastuspolitiikasta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1380/2013 28 artiklan sekä yhteisen kalastuspolitiikan ulkoista ulottuvuutta koskevasta komission tiedonannosta 19. maaliskuuta 2012 annettujen neuvoston päätelmien kanssa.

Jäsenvaltiot ja joukko yksittäisiä EU:n kalastusalan toimijoita pyysivät vuoden 2017 lopussa komissiota aloittamaan liittymisneuvottelut. Asiaan kuuluvia organisaatioita ja eturyhmiä kuultiin vuoden 2018 alussa sen varmistamiseksi, että niiden näkemykset otetaan huomioon tulevissa neuvotteluissa EU:n mahdollisesta liittymisestä Pohjoisen Tyynenmeren kalastuskomissioon. Niihin kuuluivat jäsenvaltioiden hallintojen, EU:n kalastusalan ja kansalaisjärjestöjen sekä EU:n kansalaisten ja kuluttajien edustajat. Kuulemisten yhteydessä EU:n kalastusala kehotti EU:n toimielimiä toteuttamaan tehokkaita toimia sen varmistamiseksi, että EU:n laivasto voisi aloittaa kalastustoiminnan NPFC:n toimialueella 1. heinäkuuta 2018. Se katsoi, että mahdollisesti nopein tapa tämän tavoitteen toteuttamiseksi on kaksivaiheinen toimintamalli, jolla EU:sta tulee ensin yhteistyötä tekevä muu kuin sopimuspuoli, joka on ilmaissut pyrkimyksensä tulla pian NPFC:n täysjäseneksi. Kuulemisten yhteydessä ei esitetty muita huomautuksia.

Ei sovelleta

•Selittävät asiakirjat (direktiivien osalta)

Ei sovelleta

•Ehdotukseen sisältyvien säännösten yksityiskohtaiset selitykset

Ei sovelleta

Suositus

NEUVOSTON PÄÄTÖS

komission valtuuttamisesta aloittamaan Euroopan unionin puolesta neuvottelut aavan meren kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa Pohjois-Tyynellämerellä koskevaan yleissopimukseen liittymiseksi



EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 218 artiklan 3 ja 4 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission suosituksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1)Unionilla on toimivalta toteuttaa toimenpiteitä meren elollisten luonnonvarojen säilyttämiseksi osana yhteistä kalastuspolitiikkaa sekä tehdä sopimuksia kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa.

(2)Neuvoston päätöksen 98/392/EY nojalla unioni on sopimuspuolena 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyssä Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksessa. Yleissopimus velvoittaa kaikkia kansainvälisen yhteisön jäseniä toimimaan yhteistyössä meren elollisten luonnonvarojen hoitamiseksi ja säilyttämiseksi.

(3)Neuvoston päätöksen 98/414/EY nojalla unioni on osapuolena hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyn Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta tehdyssä sopimuksessa.

(4)EU:n jäsenvaltiot ja kalastusalan toimijat ovat ilmaisseet olevansa kiinnostuneita kalastamaan aavan meren kalavarojen säilyttämistä ja hoitoa Pohjois-Tyynellämerellä koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’yleissopimus’, soveltamisalaan kuuluvalla alueella.

(5)Yleissopimukseen voivat liittyä alueellisen taloudellisen integraation organisaatiot. Pohjoisen Tyynenmeren kalastuskomissio (NPFC) on elin, joka on perustettu suorittamaan yleissopimuksessa määrätyt tehtävät. Yleissopimuksen osapuolet osallistuvat päätöksentekomenettelyyn. Yleisenä sääntönä on, että NPFC tekee päätöksensä yksimielisesti.

(6)Jos Pohjoisen Tyynenmeren kalastuskomission vahvistamat ehdot ja edellytykset täyttyvät, yhteistyötä tekevä muu kuin sopimuspuoli voi osallistua kalastuksiin edellyttäen, että se sitoutuu toimimaan ja on aikaisemmin toiminut NPFC:n säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden mukaisesti. Yhteistyötä tekevät muut kuin sopimuspuolet eivät osallistu päätöksentekomenettelyyn, mutta niiden on toimittava kaikilta osin yhteistyössä NPFC:n kanssa ja sovellettava kalastuskomission hyväksymiä säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä. Yhteistyötä tekeviä muita kuin sopimuspuolia kannustetaan suorittamaan rahoitusosuus NPFC:n talousarvioon.

(7)On aiheellista varmistaa kantojen säilyttämiseen painottuva unionin toimintatapa maailman kaikilla valtamerillä sekä lujittaa unionin sitoutumista kalavarojen säilyttämiseen ja kestävään käyttöön pitkällä aikavälillä maailmanlaajuisesti. Unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan ja Euroopan komission yhteisen tiedonannon ”Kansainvälinen valtamerten hallinnointi: EU:n panos vastuulliseen valtamerten hoitoon” ja tiedonannosta annettujen neuvoston päätelmien mukaisesti alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vaikuttavuutta tukevien ja lisäävien ja tapauksen mukaan niiden hallintoa parantavien toimenpiteiden edistäminen on keskeinen piirre EU:n toiminnassa kyseisissä järjestöissä.