30.3.2004 FI C 80/39 Euroopan unionin virallinen lehti
Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Komission tiedonanto neuvostolle ja Euroopan
parlamentille – Yhdennetty tuotepolitiikka – Elinkaariajattelu politiikan perustana”
(KOM(2003) 302 lopullinen)
(2004/C 80/11)
Komissio päätti 18. kesäkuuta 2003 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla
pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon edellä mainitusta tiedonannosta.
Asian valmistelusta vastannut ”maatalous, maaseudun kehittäminen, ympäristö” -erityisjaosto antoi
lausuntonsa 13. marraskuuta 2003. Esittelijä oli Richard Adams.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 10. ja 11. joulukuuta 2003 pitämässään 404. täysistunnossa
(joulukuun 10. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 81 ääntä puolesta ja
1 vastaan 3:n pidättyessä äänestämästä.
1. Johdanto
1.1. Yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskeva tiedonanto kuu-
luu niihin komission koordinoituihin aloitteisiin, joissa on
ryhdytty käsittelemään kestävää tuotantoa ja kulutusta. Käsilläolevassa tiedonannossa kiinnitetään erityishuomiota tuottei-
den elinkaarisuunnitteluun, jätteiden syntymisen minimointiin
sekä haitallisiin ympäristövaikutuksiin. Tiedonanto on osalaajempaa strategiaa, jonka yhteydessä Euroopan unioni toteaa,että kestävän kehityksen periaatteiden vastainen tuotanto ja
kulutus vaikuttavat ympäristön pilaantumiseen ja aiheuttavat
maailmanlaajuista epätasa-arvoa.
1.2. Euroopan unioni on sitoutunut vahvasti edistämään
kestävää kehitystä. Tämä on käynyt yhä enenevässä määrin
ilmi niistä lukuisista julkilausumista ja strategioista, joita unionilaati Johannesburgissa 2002 pidetyn kestävän kehityksen
huippukokouksen edellä ja joilla on tuettu huippukokouksessa
annettua julistusta. Johannesburgin julistuksessa kestävästäkehityksestä yleistavoitteiksi määritettiin köyhyyden poistami-
nen, tuotanto- ja kulutusmallien muuttaminen sekä taloudelli-
sen ja sosiaalisen kehityksen perustana olevien luonnonvarojensuojelu. Lisäksi komissio antoi maaliskuussa 2002 kertomuk-
sen aiheesta ”Kestävän kehityksen ympäristöteknologia” (
1)
sekä seuraavana vuonna tiedonannon aiheesta ”Ympäristötek-nologiaa koskevan toimintasuunnitelman laatiminen” (
2). Ko-
missio on antanut äskettäin myös tiedonannon aiheesta ”Kohti
luonnonvarojen kestävän käytön teemakohtaista strategiaa” (3).
1.3. Yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskevassa komission
tiedonannossa ollaan valmiita sitoutumaan kestävän kehityk-
sen periaatteisiin. Lisäksi tiedonannossa todetaan, että yhden-
netty tuotepolitiikka on tärkeä tekijä luonnonvarojen kestävää
(1) KOM(2002) 122 lopullinen.
(2) KOM(2003) 131 lopullinen.
(3) KOM(2003) 572 lopullinen.käyttöä, jätteiden syntymisen ehkäisemistä ja kierrätystä koske-
vissa tulevissa strategioissa. Yhdennetyllä tuotepolitiikalla voi-
daan myös yleisesti edistää kestävää kehitystä, joten siitä on
hyötyä pyrittäessä saavuttamaan ympäristönsuojelutavoitteitasekä poistamaan köyhyyttä maailmanlaajuisesti.
1.4. Tiedonannossa huomautetaan, että tuotepolitiikkaan
on sisällytettävä ympäristöulottuvuus sen vuoksi, että käytettä-
vissä olevien tulojen kasvaessa Euroopassa tuotteiden koko-
naismäärä EU:ssa lisääntyy. Samalla on syytä kiinnittää huo-miota maailmanlaajuiseen köyhyysongelmaan, sillä yhdenne-
tyllä tuotepolitiikalla on tärkeä rooli, kun EU pyrkii täyttämään
globaalia kestävää kehitystä koskevat sitoumuksensa. Köyhin40 prosenttia maailman väestöstä vastaa vain 11 prosentistamaailman kokonaiskulutuksesta, kun rikkaimman 15 prosen-
tin osuus kokonaiskulutuksesta on 56 prosenttia. Luonnonva-
rojen tuonnin lisääntyminen aiheuttavat myös sen, että ympä-ristövaikutukset siirtyvät kuluttajamaista viejämaihin. Tuonti
kattaa tällä hetkellä lähes 40 prosenttia raaka-aineiden koko-
naistarpeesta EU:ssa. Tuonnin kasvu oli erityisen nopeaa 1990-luvulla (
4).
1.4.1. Köyhyys, ympäristön pilaantuminen sekä kyseisten
ilmiöiden synnyttämä epätoivo ovat moraalisesti tuomittavia
asioita, minkä lisäksi ne voivat aiheuttaa epävakautta valtiota-
solla ja jopa kokonaisilla alueilla. Köyhyyden moninaistensyiden ja vaikutusten joukossa juuri kestävän kehityksen
periaatteiden vastainen tuotanto ja kulutus liittyvät läheisesti
niihin kysymyksiin ja ongelmiin, joihin EU:n kestävän kehityk-sen strategialla pyritään puuttumaan.
1.5. EU on pyrkinyt vaikuttamaan siihen, että kestävää
tuotantoa ja kulutusta tarkastellaan Johannesburgin täytän-
töönpanosuunnitelman puitteissa aikaisemmin kuin on suun-
niteltu, sillä päätös, jonka mukaan asiaa käsitellään vasta
(4) Ks. Euroopan ympäristökeskuksen kolmas ympäristönarviointira-
portti ( Third Environmental Assessment ), toukokuu 2003.
C 80/40 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
vuonna 2010 tai 2011, aiheuttaa perusluonteisia ongelmia.
Kehittyvät taloudet pelkäävät, että kestävä kehitys saattaa
rajoittaa niiden talouskasvua, kun taas useissa kehittyneissä
talouksissa on käytössä tuotanto- ja kulutusmalleja, joita onmuutettava merkittävästi, ennen kuin ne täyttävät kestävänkehityksen vaatimukset. Jos kestävän kasvun tavoite aiotaan
saavuttaa tavalla, joka ottaa huomioon sekä kehitysmaiden
että kehittyneiden maiden erilaiset tarpeet, taloudellisessatoiminnassa on alettava kiinnittää entistä enemmän huomiota
kestävän kehityksen kriteereihin ja indikaattoreihin. Tämä
saattaa merkitä sitä, että taloudellista kehitystä on pyrittäväsuuntaamaan entistä selkeämmin kohti positiivisia humaanisia
arvoja. Tällaisia arvoja ovat ihmisten henkilökohtainen kehitty-
minen, elämänlaatu ja osallistuminen yhteiskuntaan sekä de-mokratia ja oikeudenmukaisuus. Samalla on myös valvottava,
miten nämä arvot toteutuvat talouden kehityksessä, sekä
pyrittävä välttämään tarpeettomia kustannuksia, jotka saatta-vat vaikeuttaa taloudellista kehitystä ja hyvinvointia.
1.6. ETSK on pyrkinyt johdonmukaisesti ja aktiivisesti
soveltamaan lausunnoissaan kestävää kehitystä koskevia peri-aatteita aina kun se on tarkoituksenmukaista. Erityisesti ETSKon tukenut kestävän kehityksen tavoitteita lausunnoissaan,
jotka se on antanut pakkausjätettä koskevasta komission
ehdotuksesta (
1), ehdotuksesta direktiiviksi sähkö- ja elektro-
niikkalaiteromusta (2), EU:n kalastusalan rakenneuudistusta
koskevasta komission tiedonannosta (3) sekä komission tiedo-
nannosta yhteisön vesiviljelyalan kestävää kehittämistä koske-vasta strategiasta (
3). Asiaa käsitellään myös EU:n Lissabonin
strategiaa ja kestävää kehitystä koskevassa ETSK:n oma-aloittei-
sessa lausunnossa (4).
1.7. Yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskevan komission tie-
donannon keskeinen sisältö on, että tuotteiden ja palveluiden
haitallisia ympäristövaikutuksia on suuri tarve rajoittaa niidenkoko elinkaaren aikana, sillä maaperä ei pysty imemäänitseensä saasteita ja tuottamaan luonnonvaroja loputtomasti.
On otettava huomioon tuotteiden ja palveluiden koko elinkaa-
ri, jotta voidaan välttää kielteisten ympäristövaikutusten siirtä-mistä vaiheesta toiseen. Tämä edellyttää sitä, että pyritään
muuttamaan yritysmaailman käsityksiä asiasta sekä kuluttajien
käyttäytymistä Euroopassa ja kaikissa kehittyneissä talouksissa.
1.7.1. Tärkeimpänä haasteena on varmistaa samalla sekä
ympäristönsuojelu että taloudellinen ja sosiaalinen kehitys,
joihin tuotanto ja kulutus vaikuttavat merkittävällä tavalla.Kun perinteisten ohjaus- ja hallintavälineiden ( command and
control ) rinnalle lisätään markkinoihin perustuvia ( market based )
välineitä, yhdennetty tuotepolitiikka voi tarjota uusia ratkaisujaja mahdollisuuksia kestävän kehityksen saavuttamiseksi.
(1) EYVL C 221, 17.9.2002, s. 31-36.
(2) EYVL C 367, 20.12.2000, s. 33.
(3) EUVL C 208, 3.9.2003.
(4) EUVL C 95, 23.4.2003, s. 54.1.8. Kokemus on osoittanut, että Euroopan valtiot ovat
onnistuneet jonkin verran tehostamaan luonnonvarojen käyt-
töä, mikä on auttanut vakiinnuttamaan raaka-aineiden koko-
naiskäyttöä suhteessa talouskasvuun. Raaka-aineiden käyttö eiole kuitenkaan vähentynyt absoluuttisesti (
5). Tämä merkitsee
sitä, että luonnonvarojen käyttöön liittyvä ympäristökuormitus
pysyy jatkuvasti suurena. Raaka-aineiden käytön absoluuttinen
vähentyminen tietyissä maissa osoittaa, että käytön vähentämi-nen ei onnistu tavanomaista lähestymistapaa noudattamalla.
Lisäksi kymmenen uuden jäsenvaltion liittyminen unioniin
lisää todennäköisesti raaka-aineiden käyttöä, kun uudet jäsen-valtiot pyrkivät saavuttamaan vanhojen jäsenvaltioiden materi-
aalisen vaurauden ja tuotepaljouden tason (
6).
1.9. Vaikka ympäristövaikutusten pienentämisessä on edet-
ty ja köyhien ja rikkaiden maiden välisiä varallisuuseroja onpyritty kaventamaan, kehittyneissä maissa nykyään käytössäolevat tuotanto- ja kulutusmallit lisäävät maailmanlaajuisia
ympäristövaikutuksia. Se on yksi tekijä, joka heikentää köy-
himpien maiden mahdollisuuksia kaventaa rikkaiden ja köy-hien maiden välistä taloudellista kuilua. Jos teollisuusmaat
aikovat vähentää aiheuttamiaan ympäristövaikutuksia merkit-
tävästi, edistää kestävää kehitystä sekä osallistua YK:n asetta-mien vuosituhannen kehitystavoitteiden ( Millennium Develop-
ment Goals ) toteuttamiseen, on luotava sellainen kestävän
kehityksen strategia, jota voidaan soveltaa johdonmukaisestitalouden kaikilla aloilla ja jota hallitukset ja muut institutionaa-
liset toimijat voivat tukea.
1.10. Kyseinen tarve tunnustetaan yhdennettyä tuotepoli-
tiikkaa koskevassa tiedonannossa, jossa todetaan: ”Haasteenaonkin parantaa elintapoja ja hyvinvointia, joihin tuotteilla
on usein suora vaikutus, ja suojella samalla ympäristöä”.
Yhdennetty tuotepolitiikka on siten tärkeä osa kestävää kehi-tystä edistävää strategiaa. Kehitteillä on myös luonnonvarojen
kestävään käyttöön tähtäävä strategia sekä teemakohtainen
jätestrategia, jossa korostetaan entistä enemmän jätteidensyntymisen ehkäisemistä (
7). Lisäksi tarkoitus on edistää ympä-
ristöystävällisiä hankintoja sekä ympäristöteknologiaa (8). Kes-
tävää kehitystä koskevissa komission strategisissa aloitteissa eikuitenkaan käsitellä riittävästi kaikkein vaikeinta kysymystäeli sitä, miten voimme muuttaa käyttäytymistämme, jotta
voisimme omaksua nykyistä kestävämpiä tuotanto- ja kulutus-
malleja.
(5)Resource use in European Countries – an estimate of materials and waste
streams in the Community, including imports and exports using theinstrument of material flow analysis , marraskuu 2003 – Jäteasioihin
ja materiaalivirtoihin liittyvä eurooppalainen teemakeskus (ETC/WMF) ja Euroopan ympäristökeskus.
(
6) Edellä mainitusta Euroopan ympäristökeskuksen kolmannesta
ympäristönarviointiraportista käy ilmi, että EU:n uusien jäsenval-tioiden on vaikea välttää tilannetta, jossa niiden suora materiaalienkäyttö kasvaa liian suureksi ollakseen kestävää.
(
7) KOM(2003) 301 lopullinen.
(8) KOM(2003) 131 lopullinen.
30.3.2004 FI C 80/41 Euroopan unionin virallinen lehti
1.11. Näin ollen tässä lausunnossa käsitellään suoraan
yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskevaa komission tiedonantoa,
mutta todetaan samalla, että on löydettävä keinot edetä
oleellisesti vastakkaisen kannan löytämiseksi, sillä ilman sitäkyseinen strategia ei olisi tehokas. Tämä edellyttää aktiivistayhteistyötä teollisuuden, kaupan, palvelualan, ympäristöalan,
kansalaisjärjestöjen, kuluttajien ja valtion kaltaisten eri sidos-
ryhmien välillä. Kansalaisyhteiskunnan edustajana ETSK kat-soo, että on välttämätöntä määrittää myös ne keskeiset tekijät,
joiden avulla voidaan edistää myönteistä suhtautumista kestä-
vään kehitykseen.
1.12. Yritysten ja muiden edellä mainittujen tärkeiden
toimijoiden osallistuminen edellyttää yhdenmukaista tiedotta-mista erityisesti välineistä, joiden avulla voidaan edistää ympä-
ristön suojelua läpi koko tuotantoketjun ja tuotteiden elinkaa-
ren, sekä toisaalta strategiaa innovaatioiden käyttöön ottami-seksi, kaikille osapuolille hyödyllisten vaihtoehtojen ( win-
win options ) tunnistamiseksi sekä parhaiden käytänteiden ja
ratkaisujen erittelemiseksi käyttäen samalla hyväksi niidentarjoamia mahdollisuuksia.
2. Lausunnon pääkohdat
2.1. Yhdennetyn tuotepolitiikan tavoitteena on edistää kes-
tävää kehitystä vähentämällä tuotteiden elinkaaren aikaisia
ympäristövaikutuksia ”kehdosta hautaan”. Tuotteen elinkaarion usein pitkä ja monimutkainen. Se kattaa kaikki vaiheet
luonnonvarojen hyödyntämisestä sekä tuotteiden suunnittelus-
ta, valmistamisesta, kokoamisesta, markkinoinnista, jakelusta,myynnistä ja käytöstä niiden poistamiseen lopulta käytöstä ja
muuttumiseen jätteeksi. Samalla monet eri toimijat ovat
tekemisissä tuotteen kanssa sen elinkaaren aikana. Tällaisiatoimijoita ovat suunnittelijat, teollisuus, tukku- ja vähittäis-kauppiaat, tuojat, palveluala, markkinointihenkilöt ja kulutta-
jat. Yhdennetyllä tuotepolitiikalla pyritään vaikuttamaan näi-
den yksittäisten vaiheiden kuhunkin osaan siten, että niidenympäristönsuojelun taso paranee.
2.2. Tiedonannossa todetaan, että erilaisten tuotteiden ja
toimijoiden suuren määrän vuoksi ei voi olla olemassa vain
yhtä yksinkertaista poliittista toimenpidettä, jota voitaisiin
soveltaa kaikkiin tapauksiin. Sen sijaan ehdotetaan useidenerilaisten, sekä vapaaehtoisten että pakollisten, välineiden
käyttöönottoa tavoitteen saavuttamiseksi. Tällaisia välineitä
ovat mm. taloudelliset välineet, materiaalien käyttökiellot,vapaaehtoiset sopimukset, ympäristömerkit sekä tuotesuunnit-
telua koskevat ohjeet.
2.3. Erityistä huomiota kiinnitetään seuraaviin kahteen toi-
menpiteeseen, joilla tuotteiden ympäristövaikutuksia voidaanparantaa jatkuvasti:
– Luodaan edellytykset kaikkien tuotteiden ympäristöomi-
naisuuksien parantamiselle niiden koko elinkaaren aikana
eli valmistuksen ja käytön sekä käytöstä poistamisenaikana.– Asetetaan painopiste tuotteisiin, jotka tarjoavat parhaat
mahdollisuudet ympäristöparannuksiin.
2.4. Edellä mainittuja toimenpiteitä toteutettaessa tulee
ottaa huomioon sellaiset yhdennetyn tuotepolitiikan periaat-
teet kuin elinkaariajattelu, sidosryhmien osallistuminen sekä
toiminnan jatkuva parantaminen.
3. Yleistä
3.1. Yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskeva tiedonanto on
osa helmikuussa 2001 julkaistun komission vihreän kirjan
seurantaa. Vihreällä kirjalla aiheesta käynnistettiin laaja sidos-ryhmien kuuleminen. Komitea antoi lausuntonsa kyseisestä
vihreästä kirjasta heinäkuussa 2001 (
1).
3.2. Vihreää kirjaa koskevassa lausunnossaan ETSK totesi
kannattavansa yhdennetyn tuotepolitiikan tavoitteita, mutta
korosti samalla olevansa useista syistä huolissaan komissionvalitsemasta lähestymistavasta. Komitea kiinnitti huomiota
seuraaviin asioihin:
a) riippuvuus yleisistä verotusvälineistä, jotka ovat osoittau-
tuneet ympäristöalalla kiistanalaisiksi ja tehottomiksi tuo-
tantotoiminnan ympäristövaikutusten todellisen vähentä-misen kannalta
b) liiallinen luottamus siihen, että kuluttajien ja yritysten
ostopäätöksiin voidaan vaikuttaa erilaisten ekomerkkien
avulla (
2)
c) kuluttajille suunnattujen valistuskampanjojen merkityk-
sen aliarviointi
d) sen aliarvioiminen, että elinkaarianalyysien ja ekologisen
tuotesuunnittelun kaltaiset merkittävät välineet vaativat
runsaasti rahoitusta sekä ohjaus- ja lainsäädäntätyötä
e) tarve ryhtyä entistä voimakkaampiin poliittisiin toimenpi-
teisiin pk-yritysten tutkimus- ja innovaatiotoiminnantukemiseksi; tällöin on keskityttävä etenkin tietojen levit-
tämiseen sekä innovatiivisten prosessien kehittämiseen
ympäristöystävällisen tuotannon edistämiseksi.
3.3. Myönteistä tiedonannossa on se, että siinä ehdotetaan
vihreän kirjan suositusten mukaisesti voimavarojen osoittamis-
ta tuotteiden yksilöimistä varten tarvittavan menetelmän kehit-
tämiseen sekä tuotteita koskeviin kokeiluhankkeisiin. Siinäehdotetaan myös komission johtamien työryhmien ja valvon-
tamenetelmien perustamista. Lisäksi tiedonannossa sitoudu-
taan seuraaviin asioihin:
a) Kehitetään indikaattoreita, joilla voidaan mitata yhdenne-
tyllä tuotepolitiikalla aikaansaatuja ympäristöparan-
nuksia.
(1) EYVL C 260, 17.9.2001, s. 35–38.
(2) CES 776/97, kohta 3.2.4, EYVL C 296, 29.9.1997, s. 77.
C 80/42 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
b) Luodaan edellytykset ympäristöominaisuuksien jatkuvalle
parantamiselle ja selvitetään samalla nykyisten poliittisten
välineiden tehokkuus.
c) Edistetään elinkaariajattelun soveltamista tukemalla EU:n
tasolla yksittäisiä tuotteita koskevia vapaaehtoisia kokei-luhankkeita, joiden tarkoituksena on esitellä yhdennetyn
tuotepolitiikan mahdollisia toimintatapoja sekä hankkia
tietoa asiasta. Lisäksi tuetaan muuta tutkimusta ja kehittä-mistä.
d) Velvoitetaan jäsenvaltiot raportoimaan yhdennetyn tuote-
politiikan täytäntöönpanosta.
e) Korostetaan, että tietojen antaminen kuluttajille mm.
tuotemerkintöjen avulla on tärkeää. Samalla on syytäpitää mielessä, että kuluttajat ovat nykyisin aikaisempaa
tottuneempia tekemään tuotetietojen perusteella asiaan
entistä perehtyneempiä ostopäätöksiä.
f) Käytetään hyväksi markkinoiden myönteisiä vaikutuksia
asettamalla kannustimia, joilla edistetään ympäristöystä-
vällisten tuotteiden tarjontaa sekä innovaatioita.
g) Kehotetaan jäsenvaltiota laatimaan ympäristöystävällisten
julkisten hankintojen lisäämistä koskevia toimintasuunni-
telmia sekä selventämään viranomaisten mahdollisuuksiasoveltaa kestävän kehityksen kriteereitä varsinkin niissä
tapauksissa, kun viranomaiset toimivat myös palveluntar-
joajina.
3.4. Yhdennettyä tuotepolitiikkaa koskevassa tiedonan-
nossa kuvaillaan itse asiassa laajennettua prosessia, johonliittyy useita muitakin aloitteita. Niiden yleistavoitteena on
edistää kestävää kehitystä ja erityistarkoituksena vähentää
luonnonvarojen käyttöä ja jätteiden ympäristövaikutuksia.Tiedonannossa voitaisiin kuitenkin kiinnittää enemmän huo-
miota entistä selvemmän tietopohjaisen yhteiskunnallisen kon-
sensuksen sekä kuluttajien ja tuottajien yhteisen markkinaoh-jauksen tarpeeseen. Lisäksi kohdassa 3.3 mainittujen positiivis-
ten toimien hyödyntäminen edellyttää ehdottomasti koordi-
noitua poliittista johtajuutta ja laaja-alaisia poliittisia toimia.
4. Erityistä
4.1. ETSK suhtautuu myönteisesti ehdotukseen perustaa
kokeiluhankkeita operatiivisen ajattelun selvittämiseksi. Kokei-
luhankkeet luovat pohjan uusille ehdotuksille siitä, minkälaisia
kestävän kehityksen edistämistoimenpiteitä voidaan valita.Komitea huomauttaa kuitenkin, että hankkeet ovat vapaaehtoi-
sia, joten niitä ei aina toteuteta yhdennetyn tuotepolitiikan
onnistumisen kannalta keskeisen tärkeillä aloilla. Yhdennetyntuotepolitiikan käytännön sovellusten edistäminen ei saisi ajanmyötä riippua ainoastaan kokeiluhankkeiden tuloksista.4.1.1. Samaan aikaan tulisi arvioida vaihtoehtoisten poliit-
tisten ratkaisujen sosiaaliset kustannukset ja hyödyt sekä
ympäristövaikutukset sen varmistamiseksi, että politiikka, jota
on päätetty soveltaa, on mahdollisimman tehokasta. Tällaistenanalyysien yhteydessä tulisi myös arvioida toimenpiteidenvaikutuksia tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen sisämarkki-
noilla.
4.2. ETSK ymmärtää, ettei komission tiedonantoa voida
muuttaa tai kirjoittaa uudelleen. Komitea kehottaa kuitenkin
komissiota kiinnittämään kaikissa tulevissa yhdennetyn tuote-
politiikan kehittämiseen tähtäävissä poliittisissa strategioissa jatoimenpiteissä huomiota seuraaviin asioihin:
a) Selvitetään entistä perusteellisemmin yhdennetyn tuote-
politiikan roolia kuudenteen ympäristöä koskevaan toi-mintaohjelmaan sekä muihin asianomaisiin poliittisiin
ohjelmiin sisältyvien sitoumusten täyttämisessä ja kiinni-
tetään erityishuomiota tämänhetkisten toimintaperiaat-teiden perusteella määritettyihin yhteisön nykyisiin ympä-
ristö- ja terveystavoitteisiin.
b) Osoitetaan selvästi tulevaisuudessa tarvittavien innovaati-
oiden suuntaviivat ja mittakaava.
c) Sitoudutaan kehittämään EU:n kuudennessa ympäristöä
koskevassa toimintaohjelmassa mainittujen eri poliittis-ten välineiden pohjalta mahdollisimman tarkoituksenmu-
kainen ja tehokas toimintavaihtoehto. Sen tulee sisältää
seuraavat asiat:
i. Esitetään selkeät ja kunnianhimoiset ympäristöta-
voitteet, jotka perustuvat nykyisiin politiikkoihin ja
strategioihin, kuten Kioton sopimukseen, Euroopanyhteisön ilmanlaatua koskevaan puitedirektiiviin,jätteiden syntymisen ehkäisemistä, kierrätystä ja
resurssien hallintaa koskeviin tuleviin strategioihin
sekä kemikaalien käytön vähentämiseen tähtääviintoimenpiteisiin (esim. yleissopimus Koillis-Atlantin
merellisen ympäristön suojelusta [OSPAR] ja pysy-
viä orgaanisia yhdisteitä koskeva yleissopimus).
ii. Määritetään aikataulu, soveltamisala (mitä tuotteita
ja toimintaa direktiivi koskee), käytettävät indikaat-torit sekä arviointi- ja raportointimenetelmät.
iii. Perustetaan yhdennetyn tuotepolitiikan ohjausko-
mitea sekä yhdennetyn tuotepolitiikan erityisvälinei-
tä käsitteleviä työryhmiä.
iv. Laaditaan säännöt ja rakenteet, jotka edistävät sidos-
ryhmien osallistumista ohjauskomitean toimintaan,
työryhmien työskentelyyn sekä kaikkiin tuotekoh-taisiin aloitteisiin.
30.3.2004 FI C 80/43 Euroopan unionin virallinen lehti
v. Sisällytetään yhdennetyn tuotepolitiikan tavoitteet
tavaroita ja palveluja koskeviin julkisiin tarjouspyyn-
tömenettelyihin.
vi. Tukeudutaan haitallisia aineita koskeviin olemassa
oleviin tieteellisiin tietoihin, kun tehdään päätöksiä
tuotekohtaisista lainsäädäntötoimista vähimmäis-
vaatimusten asettamiseksi niitä tuotteita varten, joi-den ympäristövaikutukset ovat suurimmat, sekäkiinnitetään huomiota läheisesti niihin liittyviin ana-
lyyseihin ja määritelmiin.
vii. Edistetään tuotteiden elinkaariajattelun ja ekologisen
tuotesuunnittelun yhdistämistä yleisellä tasolla ja
kaikessa tuotannossa tehostamalla jatkuvasti toimin-
taa vertaamalla sitä ulkoa päin ja riippumattomastiasetettuihin tavoitteisiin ja vertailuarvoihin.
viii. Osoitetaan riittävän suuret voimavarat siihen, että
tuottajille, poliittisille päättäjille ja standardien laati-joille voidaan tarjota elintärkeää ja riippumatonta
teknistä tietoa, kuten tuotteiden elinkaarta koskevia
tietoja sekä vertailuanalyysejä (mm. parhaita käyttö-kelpoisia tekniikoita koskevaa tietoa).
ix. Valvotaan mahdollisia tulevia ”tytäraloitteita”, kuten
energiaa käyttävien tuotteiden ekologista suunnitte-lua koskevaa puitedirektiiviä (
1), jotta käytettävät
menetelmät eivät poikkeaisi paljoa toisistaan.
x. Sitoudutaan lisäämään tärkeimpien tuotteiden elin-
kaarta koskevien kattavien tietojen saatavuutta japyritään yhdenmukaistamaan tietomuotoja.
xi. Tuetaan konkreettisin toimin taloudellisia välineitä.xii. Laaditaan selkeä suunnitelma tuottajien ja kulutta-
jien kannustamiseksi tukemaan entistä kestävämpiäprosesseja tuotteiden koko elinkaaren aikana keh-
dosta hautaan. Samalla on otettava huomioon tarve
säilyttää tasapaino yhtäältä taloudellisten vaikutus-ten arvioinnin ja ympäristönsuojelun ja toisaalta
tuottajien ja kuluttajien vastuun välillä.
(1) Komission ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi
puitteiden säätämisestä energiaa käyttäviä tuotteita koskevienekologisen suunnittelun vaatimusten asettamista varten ja neuvos-ton direktiivin 92/42/ETY muuttamisesta, KOM(2003) 453 lopul-
linen.xiii. Todetaan tarve luoda yhdennettyä tuotepolitiikkaa
tarkastelevien tai vertailuanalyysejä tekevien insti-
tuuttien kaltaisia tehokkaita ja räätälöityjä välineitä
sekä perustaa tuotteiden ympäristöystävällisyyttätestaavien EU:n verkkojen ( EU Eco-test networks )
kaltaisia kuluttajille suunnattuja ”tiedotusvälineitä”.
xiv. Todetaan, että yhdennetyn tuotepolitiikan tehokas
hyödyntäminen ympäristövaikutusten sekä luon-
nonvarojen käytön minimoimiseksi edellyttää, että
määritetään entistä selkeämmät puitteet, jotka yhdis-tävät kaikki nykyiset aloitteet. Lisäksi on oltavamahdollista tehdä uusia yleisiä poliittisia aloitteita
esimerkiksi kuluttajavalistuksen tehostamiseksi ja
kestävää kehitystä koskevan aktiivisen yhteiskunnal-lisen konsensuksen luomiseksi.
xv. Todetaan, että pitkällä aikavälillä saatetaan tarvita
lisätoimia taloudellisen toiminnan yhteensovittami-seksi yhä enenevässä määrin yhteisesti sovittujen
kestävän kehityksen tavoitteiden kanssa.
xvi. Kiinnitetään huomiota pk-yritysten kohtaamiin eri-
tyisongelmiin niiden pannessa täytäntöön yhdennet-
tyä tuotepolitiikkaa koskevia aloitteita sekä tarpee-seen tukea konkreettisin toimin niitä teollisuuden japalvelualan pienyrityksiä, jotka sitoutuvat sovelta-
maan kestäviä menetelmiä.
xvii. Edistetään monitieteellistä tutkimusta kestävän tuo-
tannon ja kulutuksen haasteiden ja mahdollisuuk-
sien erittelemiseksi.
xviii. Edistetään tutkimuksen asemaa eri tuotteiden ympä-
ristövaikutuksista saatujen tieteellisten tietojen hyö-
dyntämiseksi ja vakaan pohjan luomiseksi ekologi-sen teknologian sekä ekologisten tuotteiden ja palve-
luiden kehittämistä varten.
5. Tiivistelmä
5.1. ETSK:n mielestä kansalaisyhteiskunta tunnustaa tar-
peen harjoittaa aktiivista ja tasapainoista ympäristöpolitiikkaa
entistä kestävämpien tuotanto- ja kulutusmallien luomiseksi.
ETSK katsoo, että komission tiedonanto antaa alkusysäyksentällaiselle kehitykselle. Yhdennetty tuotepolitiikka voi edistääkestävää kehitystä ja EU:n tärkeimpien ympäristönsuojeluta-
voitteiden toteutumista merkittävällä tavalla, mutta sitä voitai-
siin tehostaa omaksumalla entistä selkeämpi ja yksityiskohtai-sempi toimintatapa edellä esitettyjen näkemysten mukaisesti.
C 80/44 FI 30.3.2004 Euroopan unionin virallinen lehti
5.2. ETSK katsoo, että kansalaisyhteiskunnassa on vähitel-
len käymässä ilmeiseksi, että on tarpeen luoda järjestelmä, joka
mahdollistaa siirtymisen kohti aidosti kestävää tuotantoa ja
kulutusta, vaikka henkilökohtaisella tasolla ei vielä ollakaanvalmiita hyväksymään käyttäytymisen ja elintapojen muutok-
sia. Tämän oivalluksen tukeminen vaatii uudenlaisten priori-teettien puolustamista markkinoilla sekä kuluttajien ja tuotta-
jien kumppanuutta. Kuluttajat odottavat, että teollisuus ja
valtio toimivat tiennäyttäjinä asiassa, teollisuuden on saatavatakeet siitä, että kuluttajat tukevat niitä ja että tarjolla on
kohdennettuja markkinataloudellisia kannustimia, kun taas
valtio hakee kansalaisyhteiskunnan hyväksyntää uusille kestä-
Bryssel 10. joulukuuta 2003.
Euroopan talous- ja sosiaalikomitean
puheenjohtaja
Roger BRIESCHvää kehitystä koskeville aloitteilleen. ETSK kehottaa komissiota
tehostamaan pyrkimyksiään luoda kestävää kehitystä edistävä
strategia, sillä elämme maailmassa, jossa kestävän kehityksen
periaatteiden vastainen tuotanto ja kulutus saattavat ollaympäristön tilaan kaikkein haitallisimmin vaikuttavat te-kijät (
1)(2).
(1) Yhdistyneen kuningaskunnan valtakunnallisen kuluttajaneuvos-
ton (National Consumer Council) heinäkuussa 2003 julkaiseman
tutkimusohjelman ” Green Choice: what choice? ” päätelmät.
(2)Policies for Sustainable Consumption , Yhdistyneen kuningaskunnan
kestävää kehitystä käsittelevä valiokunta ( Sustainable Development
Commission ), syyskuu 2003.