Virallinen lehti nro C 286 , 22/09/1997 s. 0043



A4-0219/97 Päätöslauselma komission vihreästä kirjasta «Kaupallinen viestintä sisämarkkinoilla» (KOM(96)0192 - C4-0365/96) Euroopan parlamentti, joka - ottaa huomioon komission vihreän kirjan kaupallisesta viestinnästä sisämarkkinoilla (KOM(96)0192 - C4-0365/96), - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 59, 56, 30 ja 36 artiklan, - ottaa huomioon EY:n perustamissopimuksen 128 (kulttuuri), 129 (kansanterveys), 129 a (kuluttajansuoja), 130 (teollisuuspolitiikka) ja 85 (kilpailupolitiikka) artiklan, - ottaa huomioon kahdeksan Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen vuodesta 1973 lähtien käsittelemää kaupalliseen viestintään liittyvää asiaa, - ottaa huomioon direktiivin 89/552/ETY «televisio ilman rajoja» ja erityisesti sen 10 - 21 artiklan (televisiomainonta ja sponsorointi) sekä erityisesti tupakkatuotteiden (13), lääketuotteiden (14) ja alkoholijuomien mainontaa (15) ja alaikäisille suunnattua mainontaa (16) sekä alaikäisten suojelua (22) koskevat artiklat ((EYVL L 298, 17.10.1989, s. 23)), - ottaa huomioon direktiivin 84/450/ETY ((EYVL L 250, 19.9.1984, s. 17)) harhaanjohtavasta mainonnasta, direktiivin 92/28/ETY ((EYVL L 113, 30.4.1992, s. 13)) ihmisille annettujen lääkkeiden mainonnasta, direktiivin 95/46/ETY ((EYVL L 281, 23.11.1995, s. 31)) yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä, direktiivin 79/112/ETY ((EYVL L 33, 8.2.1979, s. 1)) kuluttajille myytäväksi tarkoitettujen elintarvikkeiden merkinnöistä, esillepanosta ja mainonnasta, direktiivin 92/96/ETY ((EYVL L 360, 9.12.1992, s. 1)) henkivakuutuksen ensivakuutusta koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta ja komission suosituksen 92/295/ETY ((EYVL L 156, 10.6.1992, s. 21)) etäsopimuksiin liittyvästä kuluttajansuojasta (etämyynti), - ottaa huomioon 20. helmikuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta kuluttajapolitiikan ensisijaisista toimista 1996 - 1998 ((EYVL C 85, 17.3.1997, s. 133)), erityisesti kohdat 5 (etämyynti ja vertaileva mainonta), 6, 8, ja 9 (eurooppalaisen lainsäädännön täytäntöönpano), 10 (muutoksenhaku), 11 (määräajat), 22 (tiedotus) ja 23 (avoimuus), - ottaa huomioon komission vihreän kirjan alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa (KOM(96)0483 - C4-0621/96), - ottaa huomioon 24. huhtikuuta 1997 antamansa päätöslauselman komission tiedonannosta Internetin laittomasta ja haitallisesta sisällöstä ((Istunnon pöytäkirja 24.4.1997, osa II, kohta 11)), - ottaa huomioon, että komissio on kuullut useita tahoja tätä vihreä kirjaa ja sen taustatutkimuksia varten, - ottaa huomioon jokaisen Euroopan kansalaisen mahdollisuuden käyttää oikeusasiamiehen ja Euroopan parlamentin vetoomusvaliokunnan palveluja päätösten muutoksenhakua varten, - ottaa huomioon talous- ja raha-asioita sekä teollisuuspolitiikkaa käsittelevän valiokunnan mietinnön ja ympäristö-, terveys- ja kuluttajansuojavaliokunnan, kulttuuri-, nuoriso- ja koulutusasioita sekä tiedotusvälineitä käsittelevän valiokunnan ja oikeusasioita ja kansalaisten oikeuksia käsittelevän valiokunnan lausunnot (A4-0219/97), A. katsoo tarpeelliseksi, että komissio käyttää aloiteoikeuttaan EY:n perustamissopimuksen 63 artiklan mukaisesti toissijaisuuden periaatetta ja perustamissopimuksen yleisiä päämääriä asianmukaisesti noudattaen, B. katsoo, että kaupallisia viestintäpalveluja tarjoavien henkilöiden ja yritysten on voitava hyötyä perustamissopimuksen 59 artiklasta, koska näistä palveluista saadaan korvaus ja niitä voidaan tarjota rajojen yli, ottaen kulttuurierot asianmukaisesti huomioon, C. katsoo, että kaupallisen viestinnän sisämarkkinat eivät tällä hetkellä toimi tyydyttävällä tavalla, sillä 99 % haastatelluista, jotka tuottavat kaupalliseen viestintään liittyviä palveluita, nimesivät kansallisten määräysten ja kulttuurin erilaisuuteen liittyviä mahdollisia kaupan esteitä, D. katsoo, että kaupallista viestintää ei pidä ymmärtää ainoastaan taloudellisen toiminnan alana ja että selvät ja avoimet Euroopan tasoiset suuntaviivat edistäisivät merkittävästi sisämarkkinoiden toteuttamista, E. katsoo, että rajat ylittävien kaupallisen viestinnän palveluiden kehitystä on edistettävä, koska ne ovat yhteydessä tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen ja niiden työllistämisvaikutukset voivat olla erittäin suuret; ottaa huomioon näiden palveluiden perustavanlaatuisen merkityksen kehittyvälle sähköiselle kaupalle, F. katsoo, että vihreässä kirjassa ei käsitellä tiettyjä kuluttajille tärkeitä huolenaiheita; ottaa erityisesti huomioon, että tarve suojella kaikkein haavoittuvimpia henkilöitä, kuten lapsia, on lisääntynyt merkittävästi muutamana viime vuotena ja se tulee lisääntymään ilman valvontaa ja nopeasti, mihin vaikuttaa osaltaan uusien teknologioiden kasvu, G. ottaa huomioon, että Euroopan unionista tehdyn sopimuksen F ja K.2 artiklassa nimenomaisesti viitataan ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojelemiseksi tehtyyn Euroopan yleissopimukseen, jonka 10 artiklassa (1 ja 2 kohta) määrätään, että «jokaisella on sananvapaus», H. katsoo, että kaupallisen viestinnän ilmaisut eivät saa olla loukkaavia tai sopimattomia uskonnollisia tunteita kohtaan eikä niihin saa sisältyä minkäänlaista kannustusta vihaan uskonnon, rodun, sukupuolen tai kansallisuuden perusteella, I. katsoo, että kaupallinen viestintä ei saa uhata henkistä eikä ruumiillista terveyttä eikä se saa olla sopimatonta, J. katsoo, että toissijaisuusperiaatteen on pädettävä myös tällä alalla, mikä merkitsee sitä, että vaikka toimenpiteitä voidaan toteuttaa itsesääntelyn avulla, yhteisön laajuinen säännöstö on joskus välttämätön, K. ottaa huomioon, että suhteellisuusperiaatteen soveltaminen on välttämätöntä yhteisön oikeuden tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi, L. ottaa huomioon komission perustellun toteamuksen, että kansallisella tai Euroopan tasolla sovellettavien rajoitusten on perustuttava suhteellisuuteen ja perustamissopimuksessa esitettyihin, kuluttajia, kulttuuria, terveyttä jne. koskeviin yleishyödyllisiin tavoitteisiin, M. katsoo, että eräiden kaupallisen viestinnän alalla harjoitettavien vapaiden ammattien osalta olisi annettava niiden omien eettisten sääntöjen ohjaama erityisasetus, noudattaen kuitenkin tiukasti EY:n perustamissopimuksen määräyksiä, koska kyseiset ammatit osallistuvat yleisen edun mukaisiin tavoitteisiin, niillä on erityissuhde asiakkaidensa kanssa tai ne eivät kykene takaamaan toivottuja tuloksia, N. katsoo, että EY:n perustamissopimuksen 169 artiklassa esitetty jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely ei tällä hetkellä toimi kaupallisen viestinnän alalla, niin kuin ei muillakaan aloilla, tehokkaalla ja tyydyttävällä tavalla, vaikka se voisi olla tehokas väline lakien yhdenmukaisuuden ja asianmukaisen täytäntöönpanon varmistamiseksi, O. katsoo, että kaikista unionin jäsenvaltioista saatavien tuotteiden ja palveluiden valikoimaan ja laatuun liittyvät kuluttajien edut voidaan jo havaita, vaikka yhtenäismarkkinoiden täydelliseen toteuttamiseen on vielä matkaa, P. katsoo tärkeäksi, että kuluttajalta on rajat ylittävän viestinnän alalla oikeus vedota tuomioistuimiin ja mahdollisuus hakea oikaisua; katsoo, että on vielä paljon tehtävää sen takaamiseksi, että kuluttajilla on rajat ylittävä mahdollisuus vedota tuomioistuimiin ja jotta heillä on käytössään kunnollisia ja tehokkaita rajat ylittäviä valitusmenettelyjä niin kansallisella kuin Euroopan unioninkin tasolla, Q. ottaa huomioon, että EY:n perustamissopimuksen tavoitteet, jotka on esitetty muun muassa 100 a ja 129 a artiklassa, edellyttävät EU:n saavuttavan kuluttajansuojelun korkean tason ja että kuluttajia ja/tai heidän edustajiaan on kuultava ja heidän tulisi olla täysipainoisesti mukana kaikissa toimissa, joilla perustamissopimuksen tavoitteisiin pyritään; katsoo, että sekä komission sisämarkkinoista ja kuluttajansuojelusta vastaavilla pääosastoilla että kuluttajajärjestöillä olisi oltava olennainen merkitys arvioitaessa kokonaisvaltaisesti kaupallista viestintää koskevan politiikan tekoa, R. katsoo, että kulttuurimonimuotoisuuden edistäminen on olennaista ja yksi perustamissopimuksen tavoitteista; siksi kaupallista viestintää koskevien kansallisten sääntöjen ja määräysten eroja tulisi suvaita laajalti sillä edellytyksellä, että ne ovat suhteellisia ja että ne eivät syrji rajat ylittävää kaupallista viestintää, 1. Ottaa vihreän kirjan tervetulleena vastaan, mutta katsoo, että komission tekemiä ehdotuksia on vahvistettava asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi; 2. Pyytää, että perustamissopimuksessa ja johdetussa oikeudessa vahvistettuja sisämarkkina-alan määräyksiä sovelletaan tehokkaasti yleisten etujen suojelun varmistamiseksi; 3. Pyytää alkuperämaaperiaatteen tehokkaampaa soveltamista sen varmistamiseksi, että jäsenvaltioiden väliset esteet ja rajat poistuvat ja että kansallisten viranomaisten yleisten etujen suojelu ei rajoitu ainoastaan maan rajojen sisäpuolelle; 4. Katsoo, että on kuitenkin otettava huomioon jäsenvaltioiden väliset sosiaaliset ja kulttuurilliset erot kaupallisessa viestinnässä yhteisön alueella; 5. Katsoo tarpeelliseksi rajata sen mitä kaupallisella viestinnällä ja palveluiden tarjoajan käsitteellä tarkoitetaan; 6. Pyytää komissiota julkaisemaan lupaamassaan seurantatiedonannossa suhteellisuuden arviointimenettelyn määritelmän, johon sisältyy ehdoton aikaraja päätöksille, joka perustuu voimassaolevaan lainoppiin ja selittää, miten sitä sovelletaan voimassaolevaan kansalliseen ja yhteisön lainsäädäntöön, itsesääntelyn avulla vahvistettuihin sääntöihin ja uusiin lainsäädäntöehdotuksiin; 7. Kehottaa komissiota arvioimaan asianmukaista suhteellisuutta lähestymistavalla, joka perustuu seuraaviin asioihin: a) on yhdistettävä markkinoiden avautumista koskevat tavoitteet korkeiden standardien ylläpitoon ja parantamiseen; b) on saatava aikaan asianmukainen lainsäädännön ja itsesääntelyn yhdistelmä, jossa heijastuvat jäsenvaltioiden väliset kulttuurierot; 8. Tukee vihreässä kirjassa ehdotettua lähestymistapaa, johon liittyy rajoittavien toimenpiteiden suhteellisuuden arviointi suhteessa niiden tavoitteeseen, koska tällöin on mahdollista varmistaa rajattoman alueen tehokas toiminta ja taata parempi suojelu sellaisille yleisen edun mukaisille tavoitteille, kuten kuluttajansuoja, kansanterveyden suojelu, henkisen ja kaupallisen omaisuuden suojelu ja yksityisyyden suojelu; 9. Vaatii perustettavaksi kolmikantakomiteaa, joka koostuu tasapuolisesti jäsenvaltioiden edustajista, teollisuuden edustajista ja kuluttajajärjestöistä, ja pyytää tulla kuulluksi sen työjärjestystä laadittaessa; 10. Kehottaa komissiota vakiinnuttamaan komitean oikeudellinen luonne ja ulottuvuus, jota se ehdottaa varmistaakseen suhteellisuusperiaatteen asianmukaisen soveltamisen; on kuitenkin olennaisen tärkeää, että tähän komiteaan kuuluu kaupallisen viestinnän alan, kuluttajien ja Euroopan parlamentin edustajia; 11. Pyytää komissiota varmistamaan, että komitean ehdotettuun suhteellisuuden arviointiin liittyvät menettelyt ovat täysin avoimia ja että komitea kuulee perusteellisesti valituksen tekeviä osapuolia, tapaa säännöllisesti, työskentelee tiukkojen määräaikojen puitteissa, julkaisee tuloksensa ja käsittelee kaikki komissiolle esitetyt valitukset; komitea antaa selvitykset Euroopan parlamentille; 12. Uskoo, että missään tapauksessa suhteellisuuden arviointimenettelyn ei pitäisi merkitä siitä tavanmukaisesta määräajasta viivästymistä, missä komissio tekee päätöksensä; 13. Kehottaa kaupallisen viestinnän alaa varmistamaan, että sen käyttämät kansalliset ja Euroopan tasoiset itsesääntelymenettelyt ovat kaikkien saatavilla, avoimia ja että ne julkaistaan ja että yksittäisten kuluttajien on helppo tehdä valituksia ilman, että siitä aiheutuu heille kustannuksia, ja että he saavat nopeasti tyydyttävän vastauksen; kannustaa asianomaisia teollisuudenhaaroja sisällyttämään sääntöihinsä alkuperämaahan, vastavuoroiseen tunnustamiseen ja suhteellisuuteen liittyvät periaatteet sekä ottamaan käyttöön kuluttajansuojan vähimmäistasot; 14. Katsoo, että komission on tutkittava kansainvälisiä sääntöjä, kuten Kansainvälisen kauppakamarin asettamia sääntöjä, siinä tapauksessa, että suhteellisuusperiaatteen soveltamisen jälkeen on ilmeinen tarve tehdä yhteensovittamista koskeva ehdotus; myös kansainvälisen kauppakamarin olisi vahvistettava sen vuorovaikutteisen markkinointiviestinnän suuntaviivat; 15. Kehottaa komissiota, kuluttajajärjestöjä ja teollisuutta harkitsemaan jo olemassa olevien itsesääntelyn avulla perustettujen, kuten EASA:n (Euroopan mainosstandardiliitto) valitusmenettelyjen parantamista; 16. Pitää toivottavana kansallisten menettelysääntöjen soveltamista siten, että niihin liittyy vastavuoroinen tunnustaminen; katsoo, että tämä tapa voi johtaa menettelysääntöjen luomiseen Euroopan tasolla, edellyttäen, että ne eivät vaikuta vapaaseen kilpailuun sisämarkkinoilla; 17. Kehottaa eurooppalaisia ja kansallisia viranomaisia luomaan ympäristön, jossa kuluttajajärjestöt voivat käyttää täysimääräisesti hyväkseen kaikkia niiden käytössä olevia mekanismeja, joiden avulla voidaan tukea kuluttajien etujen suojelua yhtenäismarkkinoilla, mukaan lukien jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskeva menettely, perustettava suhteellisuuskomitea ja kaikki kaupallista viestintää valvovat kansalliset elimet; 18. Kehottaa komissiota esittämään seurantatiedonannossa kattavan luettelon olemassa olevista kaupallisten viestintäpalvelujen vapaan liikkuvuuden esteistä; 19. Pyytää komissiota laatimaan perusteellisen selvityksen kaupallisen viestintäalan taloudellisesta merkityksestä sisämarkkinoille; 20. Korostaa tarvetta luoda tietopankki, joka sisältää tiedot kansallisesta lainsäädännöstä ja yhteisön tason säädöksistä kaupallisen viestinnän alalla, sekä tarvetta perustaa välittömästi yhteyspiste, joka olisi perustettava tarkasti määritellyn, informaatiota ja politiikan tekoa tietoyhteiskunnassa koskevan kehyksen yhteydessä, joka yhdistää kaikkien tahojen edut; yhteyspisteen olisi ensisijassa tarjottava Euroopan parlamentille kattava katsaus ja analyysi jäsenvaltioissa voimassaolevista itsesääntelysäännöistä; jotta varmistettaisiin sellaisen kuluttajansuojelun korkea taso, jossa kunnioitetaan kulttuurillista monimuotoisuutta, tätä kehystä olisi kehitettävä palvelujen välisellä tasolla ja yhdistettävä kaikkien asianosaisten edut. 21. Kehottaa komissiota harkitsemaan SLIM-analyysin (Simpler Legislation in the Internal Market eli yksinkertaisempi lainsäädäntö sisämarkkinoilla) tekemistä tällä alalla; 22. Kehottaa komissiota tutkimaan verkostomarkkinoinnin, tuotemerkkien eriyttämisen, pakkausalan ja sponsoroinnin esteitä Euroopan unionissa ja arvioimaan, tarvitaanko lainsäädäntöä turvaamaan yhtenäismarkkinat näillä kasvavilla kaupallisen viestinnän aloilla; 23. Hyväksyy komission ehdotuksen, jonka mukaan sponsorointia on pidettävä yhtenä ensisijaisena alueena vihreässä kirjassa ehdotettuja aloja analysoitaessa, ja pyytää komissiota ottamaan huomioon erityisesti a) tiettyjen tapahtumien sponsorointia ja niiden televisiointia koskevat erilaiset määräykset, b) verotukselliset vaikutukset (esimerkiksi erot mesenaattitoiminnan kustannusten verovähennyskelpoisuudessa), c) strategian mesenaatti- ja sponsoritoiminnan kannustamiseksi ja tunnustamiseksi Euroopan tasolla toteutettavia hankkeita varten ja d) keinoja parantaa sellaisia rahoitusvaihtoehtoja koskevaa tiedonkulkua, joiden ansiosta voidaan kehittää kulttuurialoitteita jäsenvaltioissa; 24. Korostaa tarvetta turvata Internetin, sähköisen kaupan ja niihin liittyvien uusien mediapalveluiden kehitys sekä herättää kuluttajien luottamus uusiin palveluihin ja harkita kaupallisen viestinnän oikeudellisten ja itsesääntelyvälineiden samanlaista käyttöä; pyytää komissiota esittämään vilpillisiä markkinointimenetelmiä koskevat sääntelypuitteet; 25. Kehottaa komissiota toimittamaan yksityiskohtaisemman arvioinnin kaupallisen viestinnän vaikutuksista lapsiin, sen vaikutuksesta yksityisyyteen sekä mekanismeista, joiden avulla kuluttajien tekemät rajat ylittävää toimintaa koskevat valitukset voitaisiin lähettää; pyytää lisäksi komissiota tekemään ehdotuksia alaikäisten ja ihmisarvon suojelusta audiovisuaalisissa ja tietopalveluissa komission tästä aiheesta esittämän vihreän kirjan mukaisesti (KOM(96)0483 - C4-0621/96) ja Internetin laittomasta ja haitallisesta sisällöstä Euroopan parlamentin tästä aiheesta 24. huhtikuuta 1997 antaman päätöslauselman mukaisesti ((Istunnon pöytäkirja 24.4.1997, osa II, kohta 11)); katsoo, että lasten suojelua koskevaa kansallista lainsäädäntöä, joka on arviointimenetelmän perusteella todettu asianmukaiseksi, ei pitäisi heikentää; 26. Katsoo, että komissio ei käytä täysipainoisesti hyväkseen sillä olevia valtuuksia; korostaa, että EY:n perustamissopimuksen 63 ja 169 artiklaa ei sovelleta järjestelmällisesti; 27. Katsoo, että neuvoston olisi harkittava ehdotetun uusien palveluiden avoimuuden sääntelymekanismia (Regulatory Transparency Mechanism) koskevan direktiivin sovellusalan laajentamista myös kaupalliseen viestintään; 28. Pyytää komissiota antamaan Euroopan parlamentille selvityksen mahdollisista aloitteista perustamissopimuksen jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevien menettelyjen parantamiseksi, sen varmistamiseksi, että ne ovat avoimia, niillä on tiukat määräajat ja ne tarjoavat kunnolliset ja kaikille osapuolille yhtäläiset mahdollisuudet hakea oikaisua; 29. Pyytää sellaisen neuvoston päätöksen esittämistä, jolla mahdollistettaisiin jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämisen käsittely ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa ((Pyyntö on yhdenmukainen parlamentin 16. syyskuuta 1993 antaman päätöslauselman kanssa, joka koski tuomioistuimen roolia Euroopan yhteisön perustuslakijärjestelmän kehittämisessä (EYVL C 268, 4.10.1993, s. 156).)); 30. Katsoo, että vaikka suhteellisuusperiaatteen arviointimenetelmää koskeva ehdotus on myönteinen, on määrättävä sen oikeudellinen ulottuvuus, mikä on yhdistettävä myös muiden politiikkojen arviointiin; tätä menetelmää ei saa käyttää verukkeena siihen, että komissio ei soveltaisi tehokkaasti perustamissopimuksen 155 artiklaa ja veisi vastuullisia tuomioistuimeen yhteisön oikeuden rikkomistapauksissa; 31. Laatiessaan tiedonantoa kaupallisesta viestinnästä komission on tutkittava alan sekundaarilainsäädännöstä johtuvia periaatteita ja otettava huomioon lisäksi seuraavat kohdat: a) Kaikessa kaupallisen viestinnän alan tulevassa sääntelyssä on otettava huomioon oikeudelliset näkökohdat, jotka johtuvat siitä, miten kolmansista maista peräisin olevat yritykset käyttävät unionin erilaisia viestintätyyppejä ja miten unionin yritykset käyttävät kaupallista viestintää kolmansissa maissa, sillä näillä näkökohdilla on valtava merkitys tietoyhteiskunnassa. b) Tulevassa kaupallista viestintää koskevassa yhteisön lainsäädännössä on otettava huomioon oikeudelliset ja hallinnolliset ratkaisut, joita on jo sovellettu alan sääntelyyn. 32. Kehottaa asiasta vastaavaa sisämarkkina-asiain neuvostoa rohkaisemaan kuluttaja-asioita käsittelevää neuvostoa, televiestintäasiain neuvostoa ja sosiaaliasiain neuvostoa käsittelemään tämän vihreän kirjan synnyttämiä kysymyksiä; 33. Kehottaa komissiota, sitten kun vihreässä kirjassa esiin tuodut periaate- ja menettelytapaseikat on määritelty, tarkastelemaan kysymystä niiden soveltamisesta kaupallisen viestinnän rajoittamiseen eri aloilla, mukaan luettuna muun muassa televiestintä, rahoituspalvelut ja elintarvikkeet; 34. Pitää tarpeellisena sitä, että talousarvioon varataan määrärahoja suhteellisuusmenetelmien täytäntöönpanemiseksi ja jäsenyysvelvoitteiden noudattamatta jättämistä koskevan menettelyn tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi; riittävät varat on myönnettävä rahoitusta ja henkilöstöä varten; 35. Kehottaa puhemiestään välittämään tämän päätöslauselman neuvostolle, komissiolle sekä asianomaisille teollisuudenhaaroille ja kuluttajajärjestöille.