1.Johdanto

EU:n johtajat kokoontuvat 21. kesäkuuta 2019 Brysseliin tarkastelemaan, miten talous- ja rahaliiton syventämisessä ja oikeudenmukaistamisessa on edistytty. Asia on Euroopan yhdentymishankkeen ytimessä, ja sillä on ollut keskeinen merkitys toimissa, joita EU: on toteuttanut vuoden 2007 jälkeisen talous- ja finanssikriisin ja sen yhteiskunnallisten seurausten lieventämiseksi.

Kun maailmanlaajuinen kriisi kymmenisen vuotta sitten levisi myös EU:hun ja euroalueelle, Euroopan taloudellinen ja yhteiskunnallinen tilanne heikkeni nopeasti, pahimmaksi sitten toisen maailmansodan. Euroalueella finanssikriisi muuttui nopeasti talous- ja valtionvelkakriisiksi. EU:lla oli vastassaan kaksi suurta haastetta. Ensinnäkin sen oli lyhyellä aikavälillä säilytettävä euroalueen vakaus ja eheys ja puututtava ennennäkemättömään taloudelliseen ja yhteiskunnalliseen murrokseen. Toiseksi sen oli suunniteltava ja käynnistettävä kunnianhimoinen hanke, jolla puututaan haavoittuvuustekijöihin euroalueen rakenteessa ja varmistetaan näin sen elinkelpoisuus pidemmällä aikavälillä.

Kummallakin rintamalla on sittemmin edistytty merkittävästi. Euroopan talous kasvaa nyt seitsemättä vuotta peräkkäin, ja kasvun odotetaan jatkuvan ensi myös vuonna. Työllisyysaste on ennätyksellisen korkea ja työttömyysaste ennätyksellisen alhainen. Jäsenvaltioiden taloudet ovat jälleen lähentymässä toisiaan. Euroalueen yleistä vakautta ja eheyttä on vahvistettu, pankkiunioni on luotu ja euroalueen rakennetta on parannettu merkittävästi. Edistyminen on vaatinut vahvaa johtajuutta ja tärkeitä päätöksiä. Kesäkuussa 2015 annetussa viiden puheenjohtajan kertomuksessa annettu ohjaus oli vahvaa. Talous- ja rahaliiton syventäminen oli myös yksi niistä kymmenestä painopisteestä, jotka komissio asetti toimikautensa alussa.

Kuvio 1: Keskeistä tietoa EU:sta ja euroalueesta

Euro þVuonna 2019 euroa kannatti 75 % kansalaisista, kun komission aloittaessa toimikautensa osuus oli 67 % þNoin 60 maata maailmassa joko käyttää tai aikoo käyttää euroa tai on sitonut oman valuuttansa siihen. Taloudellisen tilanteen kehittyminen þEU:ssa on luotu Junckerin komission toimikaudella 13,4 miljoonaa työpaikkaa. þHuhtikuussa 2019 EU:n työttömyysaste oli 6,4 %, mikä on alhaisin luku sitten vuosisadan alun, jolloin yhdenmukaistettuja tietoja alettiin kerätä kaikista EU:n jäsenvaltioista. þNuorisotyöttömyys on vähentynyt EU:ssa: vuonna 2014 se oli 21,7 % ja vuoden 2019 huhtikuussa 14,2 %. þEU:n talous on kasvanut keskeytyksettä 7 vuotta. þPalkat pienenivät talouskriisin jälkimainingeissa, mutta ne ovat nousseet erityisesti vuodesta 2017 lähtien. Palkat työntekijää kohti ovat nousseet vuosien 2014 ja 2019 välillä sekä EU:ssa että euroalueella noin 10 %.

Vaikka kriisi on antanut potkua uudistuksille, poliittinen tahto talous- ja rahaliiton viimeistelemiseen on jossain määrin hiipunut suotuisamman taloudellisen tilanteen vallitessa. Tämän seurauksena ja kiistattomista parannuksista huolimatta talous- ja rahaliiton rakenteessa on edelleen merkittäviä puutteita, jotka vaikuttavat viime kädessä euron kansainväliseen houkuttelevuuteen ja EU:n kykyyn luoda työpaikkoja, talouskasvua, sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja makrotalouden vakautta. Laajojen kuulemisten jälkeen komissio esitti joulukuussa 2017 etenemissuunnitelman ja joukon ehdotuksia jäljellä olevien puutteiden korjaamiseksi.

Kesäkuussa 2018 pidetyssä eurohuippukokouksessa (27 jäsenvaltion laajennettu kokoonpano) EU-johtajat antoivat euroryhmälle tehtäväksi käsitellä tiettyjä kysymyksiä, jotta niistä päästäisiin sopimukseen joulukuun 2018 eurohuippukokouksessa. Tuolloin johtajat käynnistivät uudelleen pyrkimykset saavuttaa edistystä ratkaisevissa kysymyksissä, joita ovat mm. seuraavat: i) yhteistä kriisinratkaisurahastoa koskevan varautumisjärjestelyn toteuttaminen, josta sovittiin periaatetasolla jo 2012, ii) Euroopan vakausmekanismin roolin vahvistaminen, iii) seuraavien askelten määritteleminen eurooppalaisen talletussuojajärjestelmän perustamiseksi, iv) mallin hahmottelu euroalueen lähentymistä ja kilpailukykyä edistävälle talousarviovälineelle osana EU:n talousarviota, ja v) euron kansainvälisen aseman vahvistamiseen tähtäävän työn vieminen eteenpäin. Jonkin verran on edistytty, mutta kaikki nämä toimet on vielä saatettava päätökseen.

Nyt kun viiden puheenjohtajan kertomuksen julkaisemisesta on kulunut lähes neljä vuotta, tässä tiedonannossa tarkastellaan taloudellisen kokonaistilanteen valossa edistymistä kohti syvempää ja oikeudenmukaisempaa talous- ja rahaliittoa. Euroalueella on viime aikoina ollut nähtävissä tiettyjä merkkejä siitä, että talouden elpyminen on heikkenemässä. Tilannetta pahentavat monimutkaistuva geopoliittinen ympäristö ja kauppapoliittiset jännitteet. Rahapolitiikan keinot ovat viime vuosina olleet kovassa käytössä kasvun tukemiseksi. Finanssipolitiikka on muuttunut euroalueella kokonaisuutena tarkasteltuna lievästi elvyttäväksi, mutta liikkumavara on edelleen vähäinen niissä maissa, joilla on runsaasti velkaa. Talouksiemme kyky kestää kriisejä, nousta niistä ja lisätä tulojen kasvua ja sosiaalista oikeudenmukaisuutta pitkällä aikavälillä riippuu pitkälti jäsenvaltioiden toimenpiteiden ja instituutioiden vakaudesta, kotimaisen talous- ja yhteiskuntarakenteen kestävyydestä ja julkisen talouden laadusta.

Kun otetaan huomioon, että taloutemme ovat tiiviisti yhdentyneitä erityisesti euroalueella, jonka osuus EU27:n bruttokansantuotteesta on 85 prosenttia, mahdollisuudet hyvinvointiin ja uuteen kasvuun riippuvat viime kädessä myös siitä, miten kestävä Euroopan talous- ja rahaliitto on. Talous- ja rahaliiton tulevaisuus ei näin ollen koske vain maita, jotka osallistuvat rahaliittoon, vaan koko EU:ta ja erityisesti niitä maita, jotka ottavat euron käyttöön tulevaisuudessa.

Kun arvioidaan, mitä on jo saavutettu, voidaan yhdessä keskittää ajatuksia. Vaikka herkät kohdat ja eriävät näkemykset siitä, miten talous- ja rahaliiton suhteen pitäisi edetä, ovat hyvin tiedossa, ne eivät saisi estää meitä tekemästä kompromisseja. Viimeisten kymmenen vuoden aikana kovalla työllä aikaan saadut tulokset ovat vaakalaudalla. On aika jättää taakse jähmettyneet näkemykset ja lähteä jälleen pyrkimään kohti yhteistä tavoitettamme.

2.Mistä lähdettiin

Finanssi- ja velkakriisin jälkeen ensimmäisiä merkittäviä toimia oli kriisinhallintamekanismien luominen euroalueelle niiden valtioiden tukemiseksi, jotka eivät saaneet markkinoilta rahoitusta siedettävillä koroilla. Euroopan vakausmekanismi, jonka rahoituskapasiteetti on yhteensä 500 miljardia euroa, voi nyt antaa rahoitustukea sellaisille euroalueen jäsenvaltioille, joilla on tai joille uhkaa tulla vakavia rahoitusongelmia.

Lisäksi on otettu käyttöön eräitä keskeisiä pankkiunionin osatekijöitä. Niillä vahvistetaan rahoitusalaa, heikennetään pankkien ja niiden kotivaltion välistä kytköstä, rajoitetaan pankkien pelastamista julkisin varoin ja vältetään valtioittain eriytyneestä sääntelystä ja valvonnasta aiheutuvia haittavaikutuksia. Pankkien yhteinen säännöstö sisältää yhteiset vakavaraisuussäännöt, joita sovelletaan kaikkialla EU:ssa. Se toimii myös pankkialan sisämarkkinoiden perustana. Yhteinen valvontamekanismi valvoo pankkiunionissa merkittävimpiä pankkeja. Jos merkittävä pankki joutuu ongelmiin ja kriisinratkaisu on yleisen edun mukaista, yhteinen kriisinratkaisumekanismi ratkaisee kriisin keskitetysti yhdenmukaisia sääntöjä noudattaen.

Pääomamarkkinaunionin edistyminen lisää rahoitusjärjestelmän häiriönsietokykyä ja vähentää riskejä yksityisen riskinjaon avulla. Pääomamarkkinaunionin ansiosta yritysten on helpompi saada pääomaa ja yksityishenkilöiden tehdä sijoituksia ja hajauttaa säästöjään uusilla tavoilla. Toimiva maksukyvyttömyyssäännöstö on olennainen osa mukautuvaa ja kasvua edistävää liiketoimintaympäristöä ja siksi myös hyvin toimivan talous- ja rahaliiton keskeinen elementti. EU on viime vuosina edistynyt huomattavasti maksukyvyttömyyssäännöstön parantamisessa: Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat esimerkiksi hiljattain päässeet poliittiseen yhteisymmärrykseen direktiivistä, joka antaa yrittäjille mahdollisuuden liiketoiminnan epäonnistuttua aloittaa uudestaan ja joka myös parantaa yritysten uudelleenjärjestely- ja maksukyvyttömyysmenettelyjen toimivuutta.

Makrotalouden epätasapainoa koskevan menettelyn käyttöönotto, jäsenvaltioiden julkisen talouden kehysten parantaminen ja vakaus- ja kasvusopimuksen uudistaminen ovat merkittävästi vahvistaneet EU:n harjoittamaa jäsenvaltioiden makrotalouden ja julkisen talouden valvontaa. Vakaus- ja kasvusopimus sisältää säännöt, joilla on tarkoitus varmistaa, että jäsenvaltiot harjoittavat tervettä finanssipolitiikkaa. Kaikki uudet elementit on sisällytetty talouspolitiikan EU-ohjausjaksoon, joka on EU:n talouspolitiikan koordinointiprosessi. On syytä korostaa kahta seikkaa: Jäsenvaltioiden on nyt toimitettava alustavat talousarviosuunnitelmansa EU:n tasolla tehtävää arviointia varten ennen kuin ne hyväksytään kansallisella tasolla, ja politiikan koordinoinnissa katsotaan yksittäistä jäsenvaltiota pidemmälle ottamalla huomioon koko euroalueen kannalta merkitykselliset seikat.

Tärkeimpiä institutionaalisia ja menettelyihin liittyviä uudistuksia on täydennetty ohjausjärjestelmään tehdyillä kohdennetuilla lisäparannuksilla: talouspolitiikan EU-ohjausjaksoa on uudistettu perusteellisesti, ja jäsenvaltioiden talouspolitiikan koordinoinnin ja seurannan ohella nyt kiinnitetään enemmän huomiota koko euroalueen haasteisiin ja taloudellisen ja sosiaalisen lähentymisen edistämiseen. Komissio on antanut ohjeita siitä, miten vakaus- ja kasvusopimukseen sisältyvän jouston avulla voidaan tukea talouskasvua ja edistää uudistuksia ja investointeja, jotta jäsenvaltioiden vakauttamis- ja kestävyystarpeet saadaan paremmin tasapainoon. Vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisen jouston salliman ylimääräisen liikkumavaran arvioidaan kasvattaneen EU:n bruttokansantuotetta 0,8 prosenttia viimeisten neljän vuoden aikana, ja sen ansiosta on syntynyt noin 1,5 miljoonaa uutta työpaikkaa. Euroopan rakenne- ja investointirahastojen lisäksi on käynnistetty Euroopan investointiohjelma (ns. Junckerin suunnitelma). On arvioitu, että tämän uuden välineen kautta käyttöön saatujen 400 miljardin euron ansiosta EU:n bruttokansantuote on kasvanut 0,6 prosenttia ja uusia työpaikkoja on syntynyt 750 000.

Komissio on nostanut esiin myös sosiaalisia näkökohtia ehdottamalla Euroopan sosiaalisten oikeuksien pilaria, jonka muut EU:n toimielimet ovat hyväksyneet julistuksen muodossa. Lisäksi sosiaaliset painopisteet on otettu mukaan talouspolitiikan EU-ohjausjaksoon. Komissio on yhteistyössä jäsenvaltioiden kanssa luonut myös vertailukehittämisjärjestelmiä, joilla tuetaan lähentymistä useilla työllisyys- ja sosiaalipolitiikan osa-alueilla. Neuvosto on antanut euroalueen jäsenvaltioille suosituksen perustaa neuvoa-antava kansallinen tuottavuuskomitea, jonka tehtävänä on tuottaa tietoa ja tukea uudistusprosessia kansallisella tasolla. Mainittakoon vielä, että komissio on perustanut rakenneuudistusten tukipalvelun, joka kokoaa yhteen asiantuntemusta eri puolilta Eurooppaa ja tarjoaa jäsenvaltioille teknistä tukea.

Heti toimikautensa ensimmäisinä kuukausina Junckerin komission oli hoidettava uusiutunutta kriisiä, joka liittyi siihen, ettei Kreikka pystynyt saamaan päätökseen toista talouden sopeutusohjelmaansa ja vaarana oli usean viikon ajan ”Grexit”. Komissio auttoi valmistamaan maaperää uudelle vakaustukiohjelmalle, josta sovittiin heinäkuun 2015 eurohuippukokouksessa. Lisäksi komissio laati suunnitelman, jonka tarkoituksena oli auttaa Kreikkaa vakauttamaan talouttaan ja maksimoimaan EU:n varojen käyttö työllisyyden, kasvun ja investointien edistämiseksi. Vuosina 2014–2020 EU mobilisoi Kreikkaa varten eri rahoitusohjelmista jopa 35 miljardia euroa, minkä ansiosta maan bruttokansantuote kasvoi arviolta 2 prosenttia. Heinäkuussa 2015 tultiin ratkaisevaan käännekohtaan, kun komissio auttoi lyhytaikaisen lainan välityksellä saamaan liikkeelle 7 miljardia euroa väliaikaisrahoitusta Euroopan rahoituksenvakautusmekanismista. Rahoituksella estettiin Kreikkaa joutumasta tahattomasti euroalueen ulkopuolelle. Kreikan kolmivuotinen vakaustukiohjelma päättyi elokuussa 2018. Sen yhteydessä oli myönnetty lainoja yhteensä 61,9 miljardia euroa kattavan ja ennennäkemättömän laajan uudistusohjelman toteuttamisen perusteella. Tämä auttoi Kreikkaa ankkuroitumaan EU:n ja euroalueen ytimeen ja antoi EU:lle mahdollisuuden jättää loputkin kriisin rippeet taakseen.