EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 27.11.2018 COM(2018) 787 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Eurokolikoiden viimeaikainen kehitys



KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE Eurokolikoiden viimeaikainen kehitys Jakso 1 Johdanto Euron tulo Euroopan yhteiseksi rahaksi oli suuri edistysaskel Euroopan yhdentymisessä. Eurokäteinen on hallitseva maksutapa, ja eurokolikoiden rooli on merkittävä. Kansalaiset ja vähittäiskauppiaat käyttävät kolikoita päivittäisissä tapahtumissa maksun suorittamiseen tai vaihtorahan antamiseen. Vaikka eurokolikot lasketaan liikkeeseen kansallisella tasolla, niiden yksikköarvot ja tekniset eritelmät yhdenmukaistaa neuvosto. Siitä lähtien, kun eurosetelit ja kolikot otettiin käyttöön 1. tammikuuta 2002, euroalueen jäsenvaltiot ovat laskeneet liikkeeseen yhteensä lähes 127 miljardia eurokolikkoa, joiden arvo on yhteensä noin 28 miljardia euroa. Eurokolikot kattavat kahdeksan yksikköarvoa yhdestä sentistä kahteen euroon, ja ne ovat säilyneet muuttumattomina. Kahden pienimmän yksikköarvon (yhden ja kahden sentin) hyödyllisyydestä on keskusteltu niiden käyttöönotosta lähtien. Keskustelun tärkeimmät näkökohdat ovat näiden kolikoiden suuret tuotanto- ja käsittelykustannukset verrattuna niiden yksikköarvoihin, suuri hävikki ja ostovoiman pieneneminen niiden runsaan 16 vuoden aikana, jotka ovat kuluneet eurosetelit ja kolikot käyttöönotosta. Laatiessaan vuonna 2013 antamaansa tiedonantoa komissio teki yhden ja kahden eurosentin kolikoiden liikkeeseenlaskusta vaikutustenarvioinnin. Vaikutustenarviointi esitettiin tiedonantoon liittyvänä komission yksiköiden valmisteluasiakirjana. Siinä esitettiin neljä mahdollista skenaariota, jotka vaihtelevat nykytilanteen säilyttämisestä kolikoiden vetämiseen kierrosta ja pyöristämissääntöjen käyttöönottoon. Myöhemmissä keskusteluissa enemmistö jäsenvaltioista kannatti yhden ja kahden eurosentin kolikoiden liikkeeseenlaskun jatkamista niin, että samanaikaisesti selvitetään mahdollisia keinoja alentaa tuotantokustannuksia muuttamatta kolikoiden ulkoasua ja parametreja. Tässä uudessa kertomuksessa noudatetaan eurometallirahojen liikkeeseenlaskusta annetun asetuksen (EU) N:o 651/2012 (EUVL L 201, 27.7.2012, s. 135) johdanto-osan 7 kappaletta, joka kuuluu seuraavasti: ”Toimivaltaisten elinten olisi tarkasteltava huolellisesti määräajoin eurometallirahojen ja -seteleiden erilaisten yksikköarvojen nykyistä käyttöä kustannuksia ja yleistä hyväksyntää koskevien perusteiden mukaisesti”. Lisäksi vuoden 2013 tiedonannon havainnot päivitetään. Kertomuksen 2 jaksossa tarkastellaan yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käyttöä ja sitä, miten suhtautuminen niihin on kehittynyt. Kertomuksessa esitetään myös mahdollisia toimintavaihtoehtoja lisäkeskustelua varten. Äskettäin on järjestetty näihin kolikoihin liittyviä kysymyksiä koskeva laaja sidosryhmien kuuleminen noudattaen etenemissuunnitelmaa, johon tämä kertomuskin perustuu. Lisätietoa kuulluista sidosryhmistä ja kuulemisen tuloksista on tämän kertomuksen liitteessä olevassa I osassa. Tässä kertomuksessa esitetyt kolikoita koskevat toimintavaihtoehdot on laadittu kyseisen kuulemisen perusteella. Jaksossa 3 tarkastellaan kolikoiden turvaominaisuuksien viimeaikaista kehitystä. On ratkaisevan tärkeää, että kansalaiset ja vähittäiskauppiaat luottavat eurokolikoihin niiden yksikköarvosta riippumatta, jos niiden on tarkoitus säilyä toimivina ja houkuttelevina maksuvälineinä. Kierrossa havaittujen ja ilmoitettujen väärennettyjen eurokolikoiden (50 eurosentin, yhden euron ja kahden euron) kokonaismäärä on ollut aina suhteellisen vakaa. Kolikoiden tuotantotekniikka entistä turvallisempien kolikoiden lyömiseksi on edistynyt, ja automaattinen kolikoiden aitouden tarkastaminen on vakiintunut keino väärennösten havaitsemiseen, mutta myös joidenkin väärennösten laatu on parantanut. Lopuksi jaksossa 4 annetaan vinkkejä tämän kertomuksen keskeisten havaintojen jatkotoimiksi. Jakso 2. Yhden ja kahden eurosentin kolikot: komission vuonna 2013 antaman tiedonannon jälkeinen kehitys ja keskustelu 2.1 Yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käyttö maksamiseen Yhden ja kahden eurosentin kolikoita tarvitaan ostettaessa sellaisia tavaroita ja palveluita, joiden kokonaishinta ei pääty nollaan tai viiteen eurosenttiin (eli yhden ostoksen hinta tai kaikkien ostosten yhteissumma ei ole tasaluku) ja maksu on suoritettava tai suoritetaan yleensä käteisellä. Yleisesti ottaen tämä koskee supermarketeissa, leipomoissa ja pienissä vähittäiskaupoissa tehtäviä suhteellisen pieniä elintarvikkeiden ja kestotuotteiden ostoksia sekä torilta, kioskilta tai huoltoasemalta tehtäviä ostoksia, joiden hinta määräytyy painon, tilavuuden tai muun vastaavan mukaan. Kuluttajat tekevät edelleen suuren osan päivittäistavarahankinnoistaan supermarketeissa ja pienissä kaupoissa. Useimmat kulutustavarat eivät kuitenkaan enää kuulu tähän luokkaan, koska yksittäisten tuotteiden hinnat ovat korkeampia ja siksi ne yleensä pyöristetään ja/tai koska maksut suoritetaan muulla tavalla kuin käteisellä. Silloin kun käteismaksuihin liittyy yhden tai kahden eurosentin kolikoiden käyttö, näitä yksikköarvoja käytetään vaihtorahan antamiseen (yksisuuntainen käyttö). Tavallisesti kuluttajat ottavat yhden ja kahden sentin eurokolikoita enemmän vastaan kuin käyttävät niitä. 2.2 Muutokset yhden ja kahden eurosentin kolikoiden liikkeeseenlaskussa Yhden ja kahden eurosentin kolikoiden liikkeeseenlasku on vuodesta 2002 jatkuvasti lisääntynyt, ja niiden liikkeeseen laskettu lukumäärä kasvaa nopeammin kuin eurokolikoiden muiden yksikköarvojen. Tilastollisesti jokaisella euroalueen kansalaisella on tällä hetkellä 181 tällaista kolikkoa, kun komission antaessa tiedonantonsa vuonna 2013 niitä oli jokaisella 145. Tällä hetkellä lähes puolet kaikista liikkeeseen lasketuista eurokolikoista on yhden tai kahden eurosentin kolikoita. Ajankohta Kaikki eurokolikot (miljardia) Kaikki yhden ja kahden sentin eurokolikot (miljardia) Yhden ja kahden sentin eurokolikoiden prosenttiosuus (kaikista euroalueella liikkeeseen lasketuista kolikoista) Joulukuussa 2002 40 14 35 % Vuoden 2004 lopussa 54 21 39 % Vuoden 2007 lopussa 73 31 42 % Vuoden 2012 lopussa 102 47 46 % Vuoden 2017 lopussa 126 61 48 %

(Lähde: Euroopan keskuspankki, kaikki luvut pyöristetty) Yhden ja kahden eurosentin kolikoita palautuu kansallisiin keskuspankkeihin vähemmän kuin muita yksikköarvoja. Yhden ja kahden eurosentin kolikoiden yksisuuntainen käyttö, pienet palautusmäärät kansallisiin keskuspankkeihin ja jatkuvasti lisääntyvä liikkeeseenlasku vahvistavat oletusta, että nämä yksikköarvot eivät kierrä tehokkaasti talouden toimijoiden keskuudessa, vaan niitä enimmäkseen kerääntyy ihmisille ja katoaa. 2.3 ”Yksisuuntaisen käytön” kustannukset ja yhden ja kahden eurosentin kolikoiden suuret liikkeeseenlaskumäärät Eurokolikot ovat laillinen maksuväline, ja laillisten maksuvälineiden tarjoaminen yleisölle maksaa. Yhden ja kahden eurosentin kolikoiden kustannukset liittyvät aihiotuotantoon sekä näiden yksikköarvojen lyömiseen, liikkeeseenlaskuun, käsittelyyn ja kierrossa pitämiseen tai kiertoon palauttamiseen. Kadonneet kolikot aiheuttavat myös ympäristökustannuksia. Koska näiden yksikköarvojen kiertoon palauttamiseen ei ole toimivia kannustimia, yhden ja kahden eurosentin kolikoita lasketaan liikkeeseen yhä enemmän, mikä lisää kokonaiskustannuksia entisestään. Useimmiten yhden eurosentin kolikoiden liikkeeseenlaskun seigniorage-tulo on negatiivinen, koska jo yksistään hankintakustannukset ylittävät kolikon nimellisarvon. Julkisen talouden kannalta tämän yksikköarvon liikkeeseenlasku on jäsenvaltioille tappiollista toimintaa. Vuonna 2017 järjestetyssä sidosryhmien kuulemisessa useimmat euroalueen maat ilmoittivat, että kahden eurosentin kolikoiden hankintakustannukset alittavat edelleen niiden nimellisarvon. 2.4 Miten jäsenvaltiot reagoivat yhden ja kahden eurosentin kolikoiden kustannusten ja liikkeeseenlaskun lisääntymiseen? Eri jäsenvaltiot ovat ratkaisseet kustannuksia ja kysyntää koskevan kysymyksen eri tavoin. Käteisellä maksettaessa yksi mahdollisuus on pyöristää loppusumma ylös- tai alaspäin lähimpään viiteen eurosenttiin. Jos loppusumma päättyy yhteen, kahteen, kuuteen tai seitsemään eurosenttiin, se pyöristetään alaspäin, ja jos summa päättyy kolmeen, neljään, kahdeksaan tai yhdeksään eurosenttiin, se pyöristetään ylöspäin. Jos esimerkiksi ostoksen loppusumma on 3,58 tai 3,62 euroa, käteisellä maksettava summa on 3,60 euroa. Jos taas loppusumma on 3,63 tai 3,67 euroa, käteisellä maksettava summa on 3,65 euroa. Tällöin loppupyöristyksessä hävitään tai voitetaan enintään kaksi eurosenttiä, ja voitot ja tappiot tasoittuvat ajan mittaan. Näin ollen tämä tosiasiassa vähentää yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käyttöä. Yhä useammat maat noudattavat tätä lähestymistapaa. Suomessa on vuodesta 2002 lähtien käteisellä maksettaessa pitänyt pyöristää ostosten loppusumma lähimpään viiteen eurosenttiin. Alankomaissa pyöristämisestä tuli vakiokäytäntö vuonna 2004. Belgiassa tuli vuonna 2014 ja Irlannissa vuonna 2015 voimaan laki, joka mahdollisti vapaaehtoisen pyöristämisen. Italiassa hyväksyttiin vuonna 2017 laki, jonka mukaan pyöristäminen on pakollista, ja lopetettiin yhden ja kahden eurosentin kolikoiden lyöminen. Belgiassa sen paremmin kuin Italiassakaan pyöristäminen ei ole kuitenkaan vielä muodostunut tavaksi. Jotkin jäsenvaltiot vaihtavat eurokolikoiden eri yksikköarvoja muiden EU:n jäsenvaltioiden yhden eurosentin kolikoihin nimellisarvoisina tämän yksikköarvon tuotanto- tai hankintakustannusten pienentämiseksi. 2.5 Vähittäiskauppiaiden vastaus yhden ja kahden eurosentin kolikoiden aiheuttamaan kustannusten nousuun Vähittäiskauppiaiden (supermarketit mukaan lukien) on luonnollisesti mukauduttava kuluttajien maksutapoihin ja mieltymyksiin. Vähittäiskauppiaat ovat keskeisessä asemassa, koska he käynnistävät yksisuuntaisen käytön antamalla yhden ja kahden sentin eurokolikoita vaihtorahana. Tämän odotetaan jatkuvan niin kauan, kun hintoja ei pyöristetä, ja asiakkaat maksavat edelleen näiden yksikköarvojen käytön kustannukset. Joissakin tapauksissa uusien yhden ja kahden eurosentin kolikoiden hankkiminen liikepankista kansallisen keskuspankin kautta voi maksaa vähittäiskauppiaille vähemmän kuin liikkeessä olevien kolikoiden ostaminen rahaa ammattimaisesti käsitteleviltä laitoksilta, koska jälkimmäisessä vaihtoehdossa käsittelykustannukset ovat korkeammat. Vaikka liikepankit perivät maksun uusien yhden ja kahden eurosentin kolikoiden kierrosta vetämisestä, vähittäiskauppiaat maksavat usein uusista kolikoista vähemmän kuin sen, mitä he joutuisivat maksamaan tilatessaan kolikkoja rahaa ammattimaisesti käsitteleviltä laitoksilta. Tämän seurauksena liikkeeseen lasketaan uusia kolikoita, vaikka ammattimaisesti rahaa käsitteleville laitoksille kertyy kolikkovarastoja. 2.6 Mitä yleisö ajattelee yhden ja kahden eurosentin kolikoista? Komissio on vuodesta 2014 lähtien tehnyt näistä kolikoista vuosittain mielipidetutkimuksen. Selvä enemmistö euroalueen kansalaisista kannattaa näiden yksikköarvojen poistamista, mikä näkyy jäljempänä esitetyistä kyselytutkimukseen annetuista vastauksista. Tässä suuressa enemmistössä on ollut vuosien mittaan vain vähän vaihtelua.



Kun tarkastellaan tuloksia maittain, missään niistä ehdoton enemmistö ei enää kannata näiden kahden yksikköarvon säilyttämistä. (Lähde: Eurobarometri 2017)

2.7 Huoli siitä, että pyöristäminen lähimpään viiteen senttiin nostaisi kuluttajahintoja ja lisäisi inflaatiota Yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käytön lopettamista koskevassa keskustelussa toinen tärkeä näkökohta on inflaatio ja koettu inflaatio. Loppusumman pyöristäminen saattaisi johtaa siihen, että kuluttajat olettavat hintojen pyöristyvän systemaattisesti ylöspäin tai suoranaisesti nousevan tulevaisuudessa. Tämä huoli on itse asiassa aiheellinen, jos pyöristäminen kohdistuu tavaroihin, joita ostetaan usein ja jotka maksetaan yleensä käteisellä, ja voisi siten vaikuttaa inflaatio-odotuksiin (”koettu inflaatio”). Yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käytöstä poistamisen ja pyöristyssääntöjen soveltamisen ei kuitenkaan odoteta vaikuttavan merkittävästi hintavakauteen seuraavista syistä: ·Kun käteisen käsittelystä aiheutuvat kustannukset alenevat, vähittäiskauppiaat voivat alentaa hintoja. ·Jos pyöristys otettaisiin käyttöön, se ei muuttaisi inflaation mittaamista yhdenmukaistetulla kuluttajahintaindeksillä (YKHI) eikä yksityisen kulutuksen mittaamista. Näin ollen tuloksena ei olisi mitään ”uusia lukuja”. Tilastoviranomaiset käyttäisivät hintaindeksien laskemisessa edelleen ilmoitettuja hintoja (eli pyöristämättömiä hintoja), eikä yhteenlaskussa olisi mitään järjestelmällistä vääristymää. ·Yhden ja kahden sentin kolikoiden käytön lopettaminen tarjoaisi tuottajille ja vähittäiskauppiaille tilaisuuden muuttaa yhdellä kertaa useita yksittäisiä ilmoitettuja hintoja. Tämä saattaisi nostaa yleistä hintatasoa jonkin verran ja lisätä inflaatiota ainakin kertaluonteisena ilmiönä. Hintojen avoimuuden, kuluttajien tietoisuuden ja vähittäiskaupan alan kilpailun voidaan odottaa pienentävän tätä riskiä. Erään sidosryhmän mukaan ei voida sulkea pois sitä mahdollisuutta, että kilpailukäyttäytymisen seurauksena ostosten loppusumma saatetaan keskipitkällä aikavälillä itse asiassa pyöristää yleisesti alaspäin. ·Kokemukset niissä maissa, jotka rajoittavat yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käyttöä käteismaksuissa, kuten Suomessa, Alankomaissa ja Irlannissa, vahvistavat, että käteismaksujen pyöristyskäytännöllä ei ole ollut mitattavissa olevaa vaikutusta YKHI:llä tai yksityisen kulutuksen deflaattorilla mitattuun kuluttajahintainflaatioon. 2.8 Yhden ja kahden eurosentin kolikoiden liikkeeseenlaskun tarkastelu kustannusten ja yleisen hyväksyttävyyden näkökulmasta Kun yhden ja kahden eurosentin kolikoita tarkastellaan kustannusten ja yleisen hyväksyttävyyden näkökulmasta, piirtyy seuraavanlainen kuva: (1)Koska yhden ja kahden eurosentin kolikoiden ostovoima on pienentynyt, niitä käytetään lähinnä yksisuuntaisesti, mikä johtaa kolikoiden kerääntymiseen ja häviämiseen. (2)Näitä kolikoita liikkeeseen laskevat hallitukset tekevät niillä tappiota negatiivisena seigniorage-tulona (ainakin yhden eurosentin kolikoilla). (3)Kolikoiden käsittely on kallista verrattuna niiden nimellisarvoon. Vähittäiskauppiaat maksavat kolikkorullasta, jossa on 50 yhden eurosentin kolikkoa, jopa yhden euron. (4)Suuren yleisön joukossa vakaa enemmistö kannattaa yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käytön lopettamista, kuten edellä olevasta taulukosta käy ilmi. (5)Tuotantokustannusten pienentämiselläkin on rajansa. Kun inflaatio on positiivinen, tuotantokustannusten pienentäminen vaikuttaa vain tilapäisesti siihen asti, kunnes ne ylittävät taas nimellisarvon. Niin ei ratkaista yhden ja kahden eurosentin kolikoiden aiheuttamaa haastetta. Hävikki ja kolikoiden kerääntyminen ihmisille jatkuvat. Näiden kolikoiden käytön lopettaminen antaisi mahdollisuuden puuttua niiden käyttöön liittyviin haittoihin ja haasteisiin, jotka on todettu edellä. On kuitenkin syytä analysoida tarkemmin käytön mahdollisen lopettamisen vaikutuksia. Jäsenvaltiot voivat laskea eurokolikoita liikkeeseen saatuaan Euroopan keskuspankin hyväksymisen liikkeeseen laskemisen määrälle.Toisaalta asetuksessa (EU) N:o 651/2012 on eurokolikoiden liikkeeseenlaskua koskevia sitovia sääntöjä, joilla pyritään ehkäisemään erilaiset käytännöt jäsenvaltioissa ja muodostamaan yhteiselle rahalle riittävän hyvin integroitu kehys. Seuraavissa kahdessa alajaksossa käsitellään näiden kolikoiden nopean käytöstä poistamisen ja vaiheittaisen käytöstä poistamisen hyötyjä ja haittoja. 2.8.1 Nopea kolikoiden käytöstäpoisto ja laillisen maksuvälineen aseman poistaminen – hyödyt ja haitat Tässä vaihtoehdossa näiden kolikoiden liikkeeseenlasku loppuisi ja niiltä poistettaisiin laillisen maksuvälineen asema melko nopeasti kuitenkin niin, että niistä voisi mahdollisesti saada hyvityksen keskuspankeissa myös tämän aseman poistamisen jälkeen. Ostosten loppusumman pakollinen pyöristäminen lähimpään viiteen eurosenttiin käteisellä maksettaessa olisi toteutettava koko euroalueella, jotta varmistetaan, että samaa sääntöä sovelletaan koko alueella samalla tavalla. Kolikot olisi poistettava aktiivisesti käytöstä. Tämän vaihtoehdon etuja olisivat

·välittömät kustannussäästöt: ei enää tuotanto- ja liikkeeseenlaskukustannuksia eikä negatiivista seigniorage-tuloa ·ei enää yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käsittelykustannuksia ·nopea reagointi kansalaisten palautteeseen. Haittapuolena olisivat käytöstä poistamisesta aiheutuvat kertaluonteiset kustannukset. Niiden arvioimiseksi tarvittaisiin tarkempi analyysi. 2.8.2 Vaiheittainen kolikoiden käytöstäpoisto ja laillisen maksuvälineen aseman säilyminen – hyödyt ja haitat Myös tässä vaihtoehdossa liikkeeseenlasku lopetettaisiin, mutta laillisen maksuvälineen asema poistuisi vasta myöhemmin. Kolikoiden tuotannon ja liikkeeseenlaskun lopettamisella olisi samanlainen vaikutus kuin ensimmäisessä skenaariossa. Ne pysyisivät kuitenkin kierrossa, mutta poistuisivat pikku hiljaa käytöstä, kun suuri määrä kolikoita häviää edelleen eikä uusia enää lasketa liikkeeseen. Kolikoilta voisi poistaa laillisen maksuvälineen aseman aikaisintaan siinä vaiheessa, kun niitä on liikkeessä enää hyvin vähän, ja oikeus saada kolikoista hyvitys keskuspankeissa säilyisi mahdollisesti laillisen maksuvälineen aseman päättymisen jälkeenkin. Tähän toimenpiteeseen olisi yhdistettävä pakollinen pyöristäminen heti, kun kolikoita ei enää lasketa liikkeeseen, kuten ensimmäisessä skenaariossa. Tämän vaihtoehdon etuja olisivat ·se, että käytöstäpoistosta ei syntyisi kustannuksia ·ja että yhden ja kahden eurosentin kolikoita voitaisiin käyttää maksamiseen pidempään. Vaihtoehtoon 1 verrattuna haittapuolia olisivat seuraavat: ·taloudellisia hyötyjä syntyisi vähemmän, koska liikkeessä olevien yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käsittely aiheuttaisi edelleen kustannuksia, kunnes niiden määrät hupenisivat ·vähittäiskauppiaiden olisi edelleen huolehdittava yhden ja kahden eurosentin kolikoiden käsittelystä, vaikkakin pyöristyksen takia paljon vähemmässä määrin ·ei pystyttäisi vastaamaan yhtä nopeasti kyseisten jäsenvaltioiden kansalaisten enemmistön toiveisiin. Jakso 3. Eurokolikoiden suojaaminen rahanväärennykseltä: eurokolikoiden turvaominaisuuksien parantaminen kolikoiden säilyttämiseksi luotettavana maksuvälineenä EU on laatinut lainsäädäntökehyksen ja edistää yhteistyötä jäsenvaltioiden ja kansallisten viranomaisten kanssa sen varmistamiseksi, että eurokäteiseen luotetaan ja käteisen kierto on turvallista ja toimivaa. Eurokolikoiden suojelemiseksi rahanväärennykseltä ja niiden aitouden todistamiseksi on säännöt (mukaan lukien rikosoikeuden säännökset). Niitä on täydennetty jäljentämistä sekä mitaleja ja rahakkeita koskevilla säännöksillä sen varmistamiseksi, että käteisen kierrossa käytetään ainoastaan kiertoon sopivia aitoja kolikoita. Kierrossa havaittujen ja ilmoitettujen väärennettyjen eurokolikoiden (50 eurosentin, yhden euron ja kahden euron) lukumäärä on suhteellisen vakaa, ja vuodessa paljastetaan keskimäärin noin 150 000 väärennöstä (nimellisarvo noin 240 000 euroa).



Havaittujen väärennettyjen eurokolikoiden määrä, yksikköarvoa kohti

(Lähde: Euroopan teknis-tieteellinen keskus)