FI Euroopan unionin virallinen lehti C 128/41

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta ”Uudistetun Lissabonin strategian ulkoinen ulottuvuus”

(oma-aloitteinen lausunto)

(2010/C 128/08)

Yleisesittelijä: Luca JAHIER

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea päätti 26. helmikuuta 2009 työjärjestyksensä 29 artiklan 2 kohdan nojalla antaa oma-aloitteisen lausunnon aiheesta

Uudistetun Lissabonin strategian ulkoinen ulottuvuus.

Asian valmistelusta vastasi ”talous- ja rahaliitto, taloudellinen ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus” -erityisjaosto (Lissabonin strategian seurantaryhmä).

Lausuntotyön luonteen vuoksi Euroopan talous- ja sosiaalikomitea nimesi 4.–5. marraskuuta 2009 pitämässään 457. täysistunnossa yleisesittelijäksi Luca Jahierin ja hyväksyi seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 177 ääntä puolesta ja 1 vastaan 7:n pidättyessä äänestämästä.

1. Päätelmät ja suositukset

1.1 Kasvua ja työllisyyttä edistävää Lissabonin strategiaa tarkistetaan merkittävästi tulevaa vuosikymmentä ajatellen, ja tässä yhteydessä pohditaan myös sen ulkoista ulottuvuutta.

1.2 Euroopan hyvinvointi perustuu ennen kaikkea sen avoimuuteen muuhun maailmaan nähden. Kyse on taloudellisista eduista mutta myös kulttuuri- ja tiedonvaihdosta sekä eurooppalaisten arvojen maailmanlaajuisesta tunnustamisesta. Euroopan unioni on maailmanlaajuisesti tärkein tavaroiden ja palvelujen viejä ja tuoja, toisella sijalla suorien ulkomaisten sijoitusten lähteenä ja kohteena, maailman merkittävin avunantaja, ja sillä on maailman toiseksi tärkein valuutta. On siis EU:n geostrategisten etujen mukaista kehittää ulkoista strategiaa, joka palvelee unionin 500 miljoonan asukkaan intressien edistämistä ja suojelua mutta jossa otetaan myös huomioon unionin vastuu globaalien ongelmien ratkaisemisessa ja globalisaation hallinnointiin liittyvien korkeiden standardien määrittelyssä.

1.3 Edellisen vuosikymmenen tärkeitä prioriteetteja olivat pyrkimys kunnianhimoiseen, tasapainoiseen ja oikeudenmukaiseen monenväliseen sopimukseen kaupan liberalisoimiseksi sekä markkinoiden asteittainen avaaminen säännellyissä puitteissa. Etenkin vuonna 2007 käynnistetty Globaali Eurooppa -aloite (Global Europe) nivottiin nimenomaan uudistettuun Lissabonin strategiaan.

1.4 Uusien globaalien voimatekijöiden esiinnousun sekä rahoitus- ja talouskriisin aiheuttamat haasteet osoittavat entistä selkeämmin globalisaation uuden geopoliittisen luonteen sekä näin ollen tarpeen laatia EU:lle uusi laaja-alainen, aiempaa yhtenäisempi ja selkeämpi ulkosuhdestrategia. EU tarvitsee uutta näkemystä globaalista roolistaan, joka perustuu yhtäältä sen historiallis-maantieteellisestä asemasta, raaka-aineiden ja energian välttämättömästä huoltovarmuudesta sekä vielä köyhien markkinoiden kehittymisestä johtuvaan geostrategiseen tilanteeseen, ja toisaalta kykyyn vaikuttaa globaalien ongelmien – kuten turvallisuus, ilmastonmuutos, köyhyys ja kansainvälinen muuttoliike – ratkaisemiseen kehittämällä onnistumiseen johtavia sosiaalisen markkinatalouden arvoja, joihin suhtaudutaan kiinnostuksella koko maailmassa.

1.5 EU:n asianomaisella toimintasuunnitelmalla on pyrittävä luomaan ja kehittämään Euroopan aluetta ja roolia globalisaation uudessa skenaariossa siten, että

— kehitetään EU:n ulkopolitiikkaa ja muiden unionin politiikkojen ulkoisia näkökohtia rakenteellisesti vahvistamalla niiden yhtenäisyyttä ja parantamalla jäsenvaltioiden toimien yhdenmukaisuutta

— varmistetaan markkinoiden tasapainoinen avautuminen päättämällä Dohan kierros ja käymällä järjestelmällistä vuoropuhelua ensisijaisten kumppanien kanssa

— edistetään unionin roolia kansainvälisenä sääntelijänä ja noudatetaan oikeuksien edistämiseen perustuvaa kansainvälistä politiikkaa

— vahvistetaan euron kansainvälistä ulottuvuutta

— asetetaan tavoitteeksi luoda laaja ensisijainen kehitys- ja kasvualue, jota voitaisiin kutsua nimellä ”Eur-Afrikka, vastavuoroisen edistyksen liitto” ja joka kattaisi unionin laajentumisen pikaisen täydentämisen, naapuruuspolitiikan, Välimeren unionin ja vahvistetun kumppanuuden Afrikan kanssa.

1.6 Kyseisen EU:n toimintasuunnitelman profiili ja yhtenäisyys vahvistuisivat, jos sitä kehitettäisiin unionin kaavailujen mukaisesti asteittain yhä laajemmaksi ulkopoliittiseksi kehykseksi.

1.7 Näin vaativien ja vakuuttavien EU:n ulkosuhdestrategian näkymien mahdollisimman myönteisen kehityksen sekä laajan poliittisen konsensuksen varmistamiseksi unionin on päättäväisesti vahvistettava työmarkkinaosapuolten ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan roolia niin eurooppalaisessa yhteiskunnassa kuin unionin ulkopuolisissa maissa.

1.8 Euroopan talous- ja sosiaalikomitealla (ETSK) on kaikki välineet yhä merkittävämpään rooliin vakiinnutettaessa ja kehitettäessä osallistumista edistäviä seurantajärjestelmiä ja kansalaisyhteiskunnan aktiivista osallistumista lähes kaikilla maailman alueilla. Kyseessä on eurooppalaiselle sosiaalimallille ominainen piirre, jota arvostetaan kaikkialla maailmassa.

2. Johdanto

2.1 Eurooppa on nykyisin 500 miljoonan asukkaan yhtenäismarkkinoineen vahvin kansainvälinen talousvalta ja vertaansa vailla oleva kauppamahti, jolla on euron myötä kansainvälisesti toiseksi tärkein valuutta. Luotaessa kansainvälisten suhteiden järjestelmässä kaikkia osapuolia hyödyttäviä näkymiä (win-win) kyse ei ole EU:n kannalta vain unionin painoarvosta johtuvien velvollisuuksien täyttämisestä vaan myös sellaisten ulkoasioita koskevien – taloudellisten ja geostrategisten – intressien kehittämisen varmistamisesta, jotka ovat välttämättömiä unionin mallin onnistumiselle. Kyseinen malli on maailman avoimin, ja sen sosiaali- ja ympäristöstandardit ovat maailman korkeimmat.

2.2 Lissabonin strategian tavoitteina olevien kestävän kasvun, laadukkaiden työpaikkojen ja kestävän kehityksen varmistamiseksi EU:n on yhä tärkeämpää vahvistaa ulkoista strategiaansa.

2.3 Lissabonin strategia hyväksyttiin vuonna 2000 ja tarkistettiin vuonna 2005, mutta vasta vuonna 2007 alettiin pohtia ulkoista ulottuvuutta. Kevään 2008 Eurooppa-neuvoston kokouksen päätelmissä todetaan, että ”EU:n olisi sen vuoksi pyrittävä edelleen muokkaamaan globalisaatiota lujittamalla Lissabonin uudistetun strategian ulkoista ulottuvuutta” (1).

2.4 Kyseisissä päätelmissä korostetaan, että EU:n tulisi ensisijaisesti pyrkiä

— edistämään vapaakauppaa ja avoimuutta ja jatkamaan johtoasemassa tällä alalla

— parantamaan monenvälistä kauppajärjestelmää jatkamalla pyrkimyksiä saada aikaan tavoitteellinen, tasapainoinen ja kokonaisvaltainen sopimus Dohan kehityskierroksella

— tekemään tavoitteellisia kahdenvälisiä sopimuksia tärkeiden kauppakumppaneiden kanssa ja tehostamaan edelleen yhdentymispyrkimyksiä naapuri- ja ehdokasmaiden kanssa kehittämällä yhteinen talousalue

— turvaamaan energian ja strategisten raaka-aineiden luotettava saatavuus

— lujittamaan nykyisiä taloussuhteita ja kehittämään molempia osapuolia hyödyttäviä strategisia kumppanuuksia nopeasti kehittyvien talousmahtien kanssa terveen kilpailun hengessä

— edistämään sääntely-yhteistyötä, normien lähentämistä ja sääntöjen vastaavuutta ja tehostamaan teollis- ja tekijänoikeuksien täytäntöönpanojärjestelmää väärentämisen estämiseksi.

2.5 Äskettäisessä keskustelussa EU:n ulkoisten toimien välineistä on tarkasteltu seuraavia seikkoja (2):

— EU:n ulkoisten toimien nykyistä laaja-alaisempi lähestymistapa, jossa nivotaan yhteinen ulko- ja turvallisuuspolitiikka (YUTP), kauppa ja kehitysyhteistyöpolitiikka EU:n sisäpolitiikkojen ulkoiseen ulottuvuuteen (3)

— sellaisten eurooppalaisten kehitysyhteistyöohjelmien uusi sukupolvi, jotka perustuvat ”eurooppalaiseen konsensukseen” (4) ja marraskuussa 2007 määriteltyyn EU:n ja Afrikan kumppanuuteen (5)

— kauppapolitiikan uusi lähestymistapa, joka perustuu kahdenvälisten ja alueellisten neuvottelujen merkitykseen.

3. Olemassa oleva ulkoinen ulottuvuus …

3.1 Edellisen vuosikymmenen prioriteetteja olivat pyrkimys kunnianhimoiseen, tasapainoiseen ja oikeudenmukaiseen monenväliseen sopimukseen kaupan liberalisoimiseksi sekä markkinoiden asteittainen avaaminen tavoitteena laajentaa eurooppalaisten yritysten kilpailualoja ja luoda näin uusia kasvu- ja kehitysmahdollisuuksia.

3.2 Maailman kauppajärjestö WTO on tunnustettu keskeiseksi toimijaksi laajennettaessa kauppaa säännellyissä ja monenvälisissä puitteissa. Dohan kehitysohjelma on komission merkittävä painopiste.

3.3 Dohan neuvottelukierroksen vaikeuksien ja etenkin niiden heinäkuussa 2006 tapahtuneen lukkiutumisen johdosta EU on toteuttanut perusteellisen tarkistuksen, jonka myötä neuvosto hyväksyi huhtikuussa 2007 komission tiedonannon ”Globaali Eurooppa kilpailijana maailmassa – EU:n kasvu- ja työllisyysstrategiaan liittyvä tiedonanto” (6).

3.4 Ehdotetussa strategiassa, joka nivoutuu vuoden 2005 uudistettuun Lissabonin strategiaan, tuodaan esiin ja vahvistetaan yhä globaalimman ja integroidumman ulkoisen kauppapolitiikan yleistavoite houkutella uusia sijoituksia ja edistää kumppanuuksia sekä varmistaa yhä avoimemmat markkinat koko maailmassa. Kyseiseen politiikkaan sisältyy monenvälisten neuvottelujen klassisen ja ensisijaisen välineen ohella kahdenvälisten ja alueellisten sopimusten uusi sukupolvi (7). Lisäksi pyritään poistamaan tullien ulkopuoliset ja oikeudelliset kaupan esteet sekä yhdenmukaistamaan sääntelyä huomattavasti asteittain.

3.5 Joulukuussa 2008 annetussa tiedonannossa Lissabonin strategian ulkoisesta ulottuvuudesta (8) komissio viimein asetti tavoitteen monenvälisten kauppaneuvottelujen päättämisestä, sääntely-yhteistyön tekemisestä ja kumppanuuden edistämisestä markkinoille pääsyn helpottamiseksi.

3.6 ETSK on antanut aiheesta kaksi lausuntoa (9) ja korostanut, että

— Dohan kierroksen päättäminen on edelleen strateginen painopiste; sen yhteydessä kahdenväliset sopimukset voivat luoda lisäarvoa

— on kiinnittävä nykyistä enemmän huomiota niihin markkinoiden avautumisen vaikutuksiin, jotka kohdistuvat tiettyihin alueisiin ja väestöryhmiin, sekä painotettava näin ollen sosiaalista oikeudenmukaisuutta ja ihmisarvoisen työn edistämistä

— myös kahdenvälisiin neuvotteluihin on sisällytettävä kansainvälisesti yhä merkittävämpiä muita näkökohtia, kuten ympäristönsuojelu, energia, kulttuuri, maahanmuuttajat ja globaali hallinto.

4. … on nykyisin pitkälti riittämätön

4.1 Uudet haasteet

4.1.1 EU:lla on edessään uusia haasteita:

— kehittyvien maiden kasvava kilpailu ja Aasian globaalien valtojen kasvu

— ilmastonmuutos ja energia

— EU:hun ja sen naapurimaihin kohdistuvat vaikutukset EU:n laajennuttua 27 jäsenvaltion unioniksi

— elintarvikekriisin uusiutuminen

— tietoisuus globalisaation lisääntyvästä geopoliittisesta luonteesta, sillä globalisaatiolla ei selkeästi ole enää vain taloudellista ulottuvuutta

— kansainvälisen rahoitus- ja talouskriisin puhkeaminen.

4.1.2 Kyseiset haasteet tuovat esiin, että on kehitettävä nykyistä yhtenäisempi ja selkeämpi ulkosuhdestrategia. Strategia on tarpeen, jotta voidaan kuroa umpeen kasvava kuilu, joka on syntynyt, koska EU:lla on taloudellista painoarvoa mutta vielä liian heikko vaikutus globalisaation monitahoiseen ja laaja-alaiseen dynamiikkaan. Samalla sen on täytynyt puolustaa intressejään ja aluetta, jolla se on vakiinnuttanut omat arvonsa.

4.1.3 Maailmanlaajuisen rahoitus- ja talouskriisin vaikutukset ulottuvat epäilemättä pitkälti vuotta 2010 pidemmälle. Kansainvälisen kysymyksen merkitys ja muodollisuudet sen ohjaamiseen osallistumiseksi ovat keskeisellä sijalla missä tahansa tulevassa kasvu- ja työllisyysstrategiassa kaikilla maailman alueilla. Yhtä lailla tärkeää kunkin alueen ja kokonaisuuden tulevaisuuden kannalta on tapa, jolla kukin alue asemoituu kyseisessä prosessissa. Tämä koskee ennen kaikkea Eurooppaa, sillä se on maailman avoimin eli muita enemmän viennistä ja tuonnista riippuvainen talousalue.

4.1.4 Kyseinen kriisi tekee myös lopullisesti tarpeettomaksi olettamuksen kansainvälisestä työnjaosta, jonka mukaan tärkeimmät nousevat taloudet harjoittavat perustuotantoa tai tuotantoteollisuutta ja kustannuksiin perustuvaa kilpailua, kun taas ainoastaan Euroopan maat ja muut keskeiset kehittyneet maat harjoittavat voimakasta lisäarvoa luovaa toimintaa, joka perustuu ennen kaikkea tutkimukseen, innovointiin, palveluihin ja ammattitaitoiseen työvoimaan.

4.1.5 BRIC-maiden (Brasilia, Venäjä, Intia ja Kiina) äskettäinen talouden dynamiikka, kuten patenttien määrän nousu, Euroopasta tulevien suorien ulkomaisten sijoitusten merkitys ja nousevista talouksista EU:hun tehtyjen suorien ulkomaisten sijoitusten lisääntyminen sekä OECD-maiden ulkopuolisten valtion sijoitusyhtiöiden vakiintuminen, on merkki globaalin talousrakenteen nopeista muutoksista, joihin Euroopan on vastattava asianmukaisesti.

4.1.6 Äskettäinen kehitys muiden maailmanosien foorumeilla, joilla keskitytään innovointi- ja osaamisstrategiaan, osoittaa, että talouskriisistä ulos johtavat tiet saattavat avata tulevaisuudennäkymiä, jotka jäsentyvät ja perustuvat nykyistä paljon voimakkaammin alueellisiin ryhmittymiin. Ne ovat vahvasti integroituneita ja kilpailevat enemmän keskenään. Kyseisten ryhmittymien sisällä saattaa syntyä uusia työnjaon muotoja sekä taloudellista ja sosiaalista epävakautta.

4.2 Innovatiivinen ja kunnianhimoinen haaste

4.2.1 EU on useaan otteeseen osoittanut, että se kykenee rauhanomaisin välinein ja neuvotellun konsensuksen avulla vaikuttamaan kansainväliseen toimintaympäristöön, jossa esiintyy yhä erilaisempia toimijoita. Näin unioni on voinut antaa merkittävän panoksen hyvinvointiin tärkeillä maailman alueilla (mainittakoon kolmikymmenvuotinen yhteistyö AKT-maiden kanssa ja EU:n laajentumispolitiikka).

4.2.2 EU on myös vaikuttanut osaltaan alueellisten, alakohtaisten ja yleisten yhteistyösopimusten erittäin jäsentyneeseen kehykseen. Aiemmin toimittiin WTO:n neuvottelupuitteissa ja nykyisin uudessa käynnissä olevassa G8/14- ja G20-maiden prosessissa tavoitteena määritellä entistä sitovampi kansainvälisen rahoitusalan sääntö- ja välinekehys, mukaan luettuna Kansainvälisen valuuttarahaston ja Maailmanpankin rooli.

4.2.3 Keskustelupuitteet ulkoisen ulottuvuuden käsittelyyn, jossa alun perin tarkasteltiin vain kauppapolitiikkaa ja sittemmin energia- ja ilmastokysymyksiin liittyviä haasteita, ulottuvat nykyisin yhä laajemmille aloille, kuten maahanmuuttopolitiikka ja globalisaation sosiaalinen ulottuvuus (globalisaatiorahasto ja työelämän perusnormit), ympäristöasiat (Kioton pöytäkirja mutta myös kestävä talous), teollisuus (teollis- ja tekijänoikeudet mutta myös valtion sijoitusyhtiöt) poliittiset seikat (EU:n laajeneminen ja naapuruuspolitiikka) sekä diplomatia. Muistettakoon euron rooli, yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan ja Euroopan turvallisuus- ja puolustuspolitiikan vaikutus EU:n kansainvälisen roolin kasvuun sekä Euroopalle strategisia tavaroita ja intressejä koskevan kysymyksen mahdollinen sisällyttäminen Euroopan turvallisuusstrategiaan muiden maailman talousmahtien mallin mukaan.

4.2.4 Edellä mainitusta ilmenee, että on yhä vähemmän mahdollista sisällyttää kaikki kyseiset ulottuvuudet Lissabonin strategiaan, sillä se menettää muutoin tarkoituksensa.

4.2.5 Kyseiset ulottuvuudet ovat kuitenkin yhä tärkeämpiä, jotta varmistetaan Lissabonin strategian alkuperäisen tavoitteen täysi saavuttaminen eli laaditaan eurooppalainen vastaus globalisaation dynamiikkaan.

4.2.6 Toisaalta suuri osa EU:n ulkoisesta toiminnasta perustuu pääasiassa vakiintuneisiin käytänteisiin ja korkeaan integraatioasteeseen – olkoonpa kyse yhteisön politiikoista tai politiikoista, joissa sekä EU:lla että jäsenvaltioilla on toimivaltaa. Niitä ei ehkä vielä koordinoida riittävästi keskenään tai niitä koskevia kattavia yleisnäkymiä ei ole, mutta ne ovat kuitenkin kehityskelpoisia ja kykeneviä luomaan huomattavaa vaikutusta, joka on kuitenkin voimakkaampaa kuin yksittäisten jäsenvaltioiden ja monien muiden unionin politiikkojen vaikutus.

4.3 Kohti Euroopan unionin uudistettua ulkoista strategiaa

4.3.1 Oikeastaan voitaisiin puhua ”vuoden 2010 jälkeisen eurooppalaisen globalisaatiostrategian ulkoisesta tekijästä”, joka on koordinoitu ja integroitu tiiviisti sisäisen tekijän eli kasvuun ja työllisyyteen tähtäävän nykyisen Lissabonin strategian kehittämisen kanssa mutta jonka itsenäisyyttä vahvistetaan ja joka suunnataan strategisesti uudella ja entistä vakuuttavammalla tavalla (10).

4.3.2 Eurooppa tarvitsee uusia näkymiä globaalista roolistaan sekä asianmukaisen toimintasuunnitelman, joiden avulla voidaan vastata 21. vuosisadan haasteisiin. Ne perustuvat EU:n arvoihin ja voidaan välittää ja tehdä ymmärrettäviksi Euroopan kansalaisille ja sidosryhmille, niistä voidaan keskustella tärkeimpien kansainvälisten kumppanien kanssa ja ne voidaan esitellä kansainvälisillä foorumeilla.

4.3.3 Tällaisissa edistykseen ja hyvään työllisyyteen tähtäävissä näkymissä – jotka perustuvat kestävään kehitykseen sekä kykyyn edistää osallistavaa yhteiskuntaa, avoimia talouksia ja rauhanomaisia suhteita – on myös oltava kokonaisvaltaisesti ja pitkäjänteisesti johdonmukaisia. EU:n on otettava nykyistä enemmän huomioon geostrateginen tilanne, joka perustuu sen historiallis-maantieteelliseen asemaan, raaka-aineiden ja energian välttämättömään huoltovarmuuteen (11) sekä vielä köyhien markkinoiden väistämättömään kehittymiseen.

4.3.4 Merkittävä panos tällaisten näkymien kehittämiseen ilmenee myös lyhyestä mutta vakuuttavasta komission asiakirjasta, joka laadittiin aiheesta ”Euroopan yhteinen etu: menestyminen globalisaation aikakaudella” (12) lokakuussa 2005 Hampton Courtissa pidettyä huippukokousta varten. Myös ETSK esitti vuonna 2007 samansuuntaisen kantansa (13).

4.3.5 Vuoden 2010 jälkeiseen uudistettuun Lissabonin strategiaan on nivottava uusi ja entistä strategisempi EU:n ulkoisten toimien malli, jonka avulla pyritään luomaan ja kehittämään Euroopan aluetta ja roolia globalisaation uudessa skenaariossa.

4.3.6 Tätä varten on jo maaliskuussa 2008 Eurooppa-neuvoston päätelmissä esitettyjä suuntaviivoja vahvistaen ja laajentaen kehitettävä tarkka toimintasuunnitelma, joka jakautuu neljään synergiseen ja keskenään nivottuun tasoon. Näin

— varmistetaan markkinoiden tasapainoinen avaaminen ja tavaroiden ja palvelujen kansainvälisen kaupan kehittäminen ja turvataan samalla kaikkien Euroopalle strategisesti välttämättömien resurssien turvallinen ja kestävä saatavuus

— vahvistetaan taloudellista vuoropuhelua kaikkien tärkeimpien kumppanien kanssa monenvälisessä kehyksessä ja vahvistetaan euron kansainvälistä roolia

— esitellään EU ”kansainvälisenä sääntelijänä”, joka edistää teollisten, ympäristöä koskevien, sosiaalisten, ihmisarvoisia työoloja koskevien sekä julkisia hankintoja ja teollis- ja tekijänoikeuksia käsittelevien standardien parantamista ja joka osallistuu rahoitusmarkkinoiden ja kansainvälisen talouden hallinnoinnin uusien sääntöjen määrittelyyn niin monenvälisellä kuin alueellisella tasolla

— elvytetään EU:n ulkoisen toiminnan kehittämisen kolme tärkeintä politiikanalaa eli laajentumisen täydentäminen, naapuruuspolitiikka ja Välimeren unioni sekä uusi kumppanuus Afrikan kanssa AKT-toiminnan yhteydessä. Näin sitoudutaan luomaan laaja ja vastavuoroista talouskasvua edistävä ensisijainen kehitysalue, jota on jo kutsuttu Eur-Afrikaksi (14) ja jossa EU:n tavoitteena tulisi olla johtava geostrateginen rooli.

4.3.7 Ulkoiselle ulottuvuudelle annettava painoarvo osoittaa, että EU aikoo siirtyä yhtenäistymisprosessissaan uuteen poliittiseen vaiheeseen, jossa keskitytään kehittämään unionin suhteita muihin maihin. Näin se hankkii uutta energiaa ja resursseja, jotta varmistetaan eurooppalaisen sosiaalisen markkinatalouden mallin paras mahdollinen toteuttaminen ja sen myötä Euroopan kansalaisten edistymiseen tähtäävä tulevaisuus rauhanomaisissa oloissa. Kyse on eräänlaisesta niiden Euroopan unionin perustamisen perusedellytysten täyttymisestä, joissa – Schumanin julistuksesta Rooman sopimusten johdantoon – Euroopan yhdentymisen kaksi näkökohtaa – sisäinen ja ulkoinen – nivoutuivat tiiviisti yhteen ja vaikuttivat toisiinsa.

5. Erityisehdotuksia

5.1 Enemmän yhtenäisyyttä ja ennakoitavuutta yleisiin politiikanaloihin

— EU:n toimet monenvälisen järjestelmän uudistamiseksi ja globalisaation perusnormien parantamiseksi edellyttää kaksitahoista prosessia eli EU:n ulkoisten ja sisäisten politiikkojen yhtenäisyyttä sekä EU:n ja jäsenvaltioiden nykyistä paljon vahvempaa koordinointia.

— Yhteiskunnallisen sääntelyn edistämisen, työmarkkinaosapuolten vuoropuhelun sekä yleisten sosiaaliturvajärjestelmien on oltava kehitysyhteistyöpolitiikkojen ja Euroopan unionin neuvottelumandaattien ytimenä.

— Kaikkien Euroopan unionin ulkoisten toimien painopisteeksi tulisi asettaa perus- ja ammattikoulutuksen kehittäminen, työelämän perusnormit, sosiaaliturvan kehittäminen, sukupuolten tasa-arvo sekä muita heikommassa asemassa olevien ryhmien (kuten vammaisten ja etnisten vähemmistöjen) integroiminen.

— EU:n tulisi kunnostautua noudattamalla asettamiaan sitoumuksia. Tämä koskee etenkin tavoitetta kohdentaa kehitysyhteistyöhön 0,7 prosenttia bkt:stä sekä unionin toistuvasti esiin tuomaa pyrkimystä asettaa edistyksensä tulokset ja välineet muiden valtioiden ja alueiden käyttöön. Tässä yhteydessä erityistoimet Afrikan ja Euroopan unionin kumppanuuden elvyttämiseksi ovat tärkeitä.

— Kehitysmaihin suunnattavien resurssien ja investointien huomattava lisääminen Kööpenhaminassa joulukuussa 2009 tehtävän tulevan sopimuksen yhteydessä saattaa tarjota merkittävän tilaisuuden vastavuoroiseen kehittämiseen ja edistymiseen. Uusi Lissabonin strategia voi näin tarjota kehyksen tutkimus-, innovointi-, investointi- ja osaamismahdollisuuksille, joilla voidaan tukea uutta ympäristömyönteistä kasvua maailmanlaajuisesti.

— Kauppaneuvotteluissa tarvitaan nykyistä enemmän seurantaa ja avoimuutta. Lisäksi on vahvistettava kansalaisyhteiskunnan osallistumista kyseiseen kansainvälisten suhteiden ja neuvottelujen järjestelmään.

— EU:n on edistettävä alueellista integraatiota ja oltava edelleen malliesimerkkinä muille toimijoille. Makroalueita on yhä enemmän ja ne kehittyvät, ja unionilla voi ja sillä on oltava merkittävä rooli kehitettäessä alueiden sisäistä yhteistyötä, johon on kaupan liberalisoinnin ohella sisällyttävä kehitysyhteistyö, poliittinen vuoropuhelu ja kulttuuriyhteistyö.

— Kun otetaan huomioon elintarviketurvallisuuden haaste terveellisen, turvallisen, asianmukaisen ja kestävän ravinnon edustaman ihmisoikeuden täysimääräisen toteuttamisen yhteydessä (15), on asianmukaista tarkistaa nykyisiä neuvottelumandaatteja. Tässä yhteydessä on tunnustettava maataloustuotteiden erityisluonne ja laadittava asianmukaisia turvatoimia tuotanto-olojen ja vastaavien markkinoiden asymmetrioiden suojelemiseksi, jotta voidaan edistää voimakkaasti muita aloja koskevien keskeisten kauppasopimusten tekemistä alkaen talouskumppanuussopimuksista.

— Kun otetaan huomioon ”kauppamahdollisuuksien”kriteeri, jolla yhdistetään kunkin alueen kasvuaste kulloistenkin markkinoiden laajuuteen, on paikallaan jatkaa tai elvyttää AKT-maiden alueellisten sopimusten ohella kahdenvälisiä ja alueellisia sopimuksia Kaakkois-Aasian maiden yhteistyöjärjestön (ASEAN) maiden, Korean, Intian, Venäjän, Mercosurin sekä Persianlahden yhteistyöneuvoston maiden kanssa.

— Kiinaa varten on määriteltävä erityinen etusija-asema, sillä on otettava huomioon yhtäältä EU:n merkittävät offensiiviset ja defensiiviset intressit, jotka tarjoavat huomattavaa neuvotteluvaraa, ja toisaalta keskinäisen vuorovaikutuksen jatkuva kasvu sekä yleinen geopoliittinen logiikka.

— On myös annettava nykyistä enemmän merkitystä kahdenvälisille suhteille Yhdysvaltojen, Japanin ja Kanadan kanssa, sillä kyseiset maat ovat maailman talousmahtien joukossa vastaavasti ensimmäisellä, kolmannella ja kahdeksannella sijalla. On elvytettävä transatlanttiset suhteet, jotta vähennetään jännitteitä ja maksimoidaan synergiavaikutuksia lähentämällä yhä enemmän instituutioita ja politiikkoja (16).

— Kun otetaan huomioon EMU-alueen mahdollinen laajeneminen tulevina vuosina, eurolla voisi olla nykyistä suurempi rooli vahvana valuuttana ja globaalina viitekehyksenä. Tämä edellyttäisi väistämättä entistä vahvempaa yhtenäistä edustusta kansainvälisissä talous- ja rahoituselimissä.

5.2 Enemmän hallintovälineitä alakohtaisille politiikoille

— Nykyistä laajempaan EU:n ulkoista toimintaa koskevaan lähestymistapaan on myös integroitava esimerkiksi tutkimus-, ympäristö-, koulutus- ja työllisyyspolitiikkojen ulkoinen ulottuvuus.

— Nykytilanteessa tulisi määritellä entistä selkeämmin EU:n komission jäsenistä koostuva suppea ryhmä, jonka tehtävänä on ohjata kaikkia EU:n ulkoisia politiikkoja (kauppa-, kehitysyhteistyö- ja maahanmuuttopolitiikka, kilpailu- ja sisämarkkinapolitiikan ulkoiset näkökohdat, diplomatia, energia jne.) ja joka voi esiintyä EU:n ulkopuolella ja keskeisillä kansainvälisillä foorumeilla nykyistä selkeämmin yhtenäisenä kokonaisuutena. Lissabonin sopimuksen nopea voimaantulo ja yhteisen ulko- ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja voivat varmistaa myönteisen tulevan kehityksen.

— Ennen kuin EU:n yhteinen edustus tärkeimmissä kansainvälisissä instituutioissa (Bretton Woods, G8/14 ja G20) toteutuu, EU:n jäsenvaltioiden tulisi muodostaa nykyistä yhtenäisempiä ryhmiä korkean tason instituutioissa ja huippukokouksissa, jotta voidaan koordinoida järjestelmällisesti kulloisetkin kannanotot ja esiintyä mahdollisimman yhtenäisenä.

— EU:n on pikaisesti toteutettava unionin ulkopuolelle suuntautuvia yhteisiä kaupanedistämismatkoja, joiden avulla voidaan vahvistaa eurooppalaista strategista läsnäoloa etenkin suhteissa EU:n tärkeimpiin kauppakumppaneihin.

— EU:n on lisättävä tukeaan eurooppalaisten yritysten kansainvälistymiselle etenkin kun ajatellaan niiden kykyä sijoittautua erilaisille markkinoille ja mukautua niiden olosuhteisiin ja dynamiikkaan.

— EU:n on pyrittävä edistämään sitä, että WTO sisällyttää tavoitteisiinsa työntekijöiden oikeudet, teollisuuden kehittämisen, ihmisarvoisten työpaikkojen luomisen ja ympäristöulottuvuuden. Myös kansainvälisten rahoituslaitosten on samalla tavoin asetettava etusijalle ihmisarvoisen työn edistäminen ja kestävä kehitys.

— Eurooppalaisia monikansallisia yrityksiä on kannustettava edistämään eurooppalaisen sosiaalisesti vastuullisen yrityksen käsitteen mukaisesti työmarkkinaosapuolten vuoropuhelua yrityksissä ja alakohtaisesti niissä maissa, joissa ne toimivat. On hyödynnettävä monien eurooppalaisten yritysten jo käyttöön ottamia OECD:n ”johtaviin periaatteisiin” pohjautuvia hyviä käytänteitä, jotka perustuvat ILOn sosiaalistandardeille, sekä kaikkia muita aloitteita, joita valtiosta riippumattomien toimijoiden ja osuus- ja yhteisötaloutta edustavien tahojen suuri ryhmä on toteuttanut koulutuksen, terveydenhuollon sekä entistä parempien elin- ja työolojen edistämisen aloilla.

— EU:n on laadittava ennakoivia ja globaaleja maahanmuuttopolitiikkoja, joilla helpotetaan maahanmuuttajien alkuperä- ja vastaanottomaiden yhteistä kehitystä etenkin kun ajatellaan ihmiskaupan torjuntaa, aivovuotoa ja maahanmuuttajien rahalähetyksiä, joilla on nykyisin tärkeä merkitys rahoitusvirroissa (17).

— Valtion sijoitusyhtiöiden kasvava rooli maailmantaloudessa sekä kyseisiä rahastoja perustaneiden kehittyvien talouksien painoarvo tarjoavat epäilemättä hyvin suuria mahdollisuuksia tärkeimmille kehittyneille talouksille ja myös kansainvälisen talouden elvyttämiselle. Niissä piilee kuitenkin myös geopoliittinen riski suvereeniuden menettämisestä EU:n strategisilla aloilla ja strategisissa teknologioissa. EU:n on määriteltävä asiassa koordinoitu kanta voimassa olevien perussopimusten velvoitteiden ja määräysten perusteella mutta myös nykyistä tarkempi ja kaikkien hyväksymä näkemys kansallisten intressien puolustamisesta, mikä on yhä enemmän ymmärrettävä eurooppalaisten intressien puolustamiseksi.

— Kumppanuuksien yhteydessä on hyödynnettävä Euroopan teknologiainstituutin erityisosaamista etenkin kun ajatellaan yhteistyön mahdollista ulottamista unionin ulkopuolisiin maihin ”osaamis- ja innovointiyhteisöjen” piirissä (korkeakoulujen, tutkimuslaitosten, yritysten ja muiden asianomaisten toimijoiden huippuosaamisverkosto).

5.3 Työmarkkinaosapuolten ja järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan nykyistä laajempi osallistuminen

— On edistettävä kaikin tavoin eurooppalaisen kansalaisyhteiskunnan yhteisten strategioiden tutkimusta ja muotoilua, jotta voidaan vastata globalisaation haasteisiin ja mahdollisuuksiin vuoropuhelussa EU:n tärkeimpien taloudellis-yhteiskunnallisten kumppanien kanssa. On hyödynnettävä nykyistä enemmän kansallisia sosiaali- ja talousneuvostoja ja vastaavia elimiä sekä työmarkkinaosapuolten, järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan sekä osuus- ja yhteisötalouden tärkeimpiä eurooppalaisia verkkoja ja organisaatioita, jotta voidaan edistää nykyistä kattavampaa sitoutumista ja hyvien käytänteiden hyödyntämistä.

— EU:n on edistettävä unionin ulkopuolisten maiden työmarkkinaosapuolten ja kansalaisyhteiskunnan nykyistä laajempaa osallistamista ja vuoropuhelua, jotta parannetaan EU:n kauppa-, kehitysyhteistyö- ja yleensä ulkosuhteiden näkyvyyttä ja yhdenmukaisuutta. Etenkin on vakiinnutettava alueellista ja globaalia integraatiota edistävien organisaatioiden kanssa käytävä rakenteellinen ja jatkuva vuoropuhelu sekä edistettävä järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan neuvottelevien edustuselinten tunnustamista kauppa- ja assosiaatiosopimusten yhteydessä.

— Kauppapolitiikan pääosaston joitakin vuosia sitten perustama järjestäytyneen kansalaisyhteiskunnan yhteysryhmä on esimerkki onnistuneesta ja hyvästä käytänteestä, jota on kannustettava.

— ETSK on asteittain luonut jäsennellyn suhdejärjestelmän (18) , joka on toimielinten välisessä vuoropuhelussa merkittävä perusta kansalaisyhteiskunnan aktiivisen osallistumisen jatkuvalle kehittämiselle lähes kaikkialla maailmassa. Seurannan osalta ETSK katsoo voivansa harjoittaa aktiivista roolia, kuten se on jo tehnyt eräissä tapauksissa, joista mainittakoon AKT-maiden kanssa tehdyssä Cotonoun sopimuksessa määrätyt institutionaaliset tehtävät, ehdokasmaiden kanssa perustetut neuvoa-antavat sekakomiteat sekä Euromedin ja Mercosurin yhteydessä tehty työ. ETSK:n vuosittain järjestämiin lukuisiin tapaamisiin perustuvat asiakirjat, lausunnot ja loppujulistukset ovat tässä yhteydessä merkittävä analyysien ja osallistavan demokratian ehdotusten lähde unionin ulkosuhteiden kentässä.

— ETSK voisi myös järjestää erityisiä seminaareja ja muita säännöllisiä tapaamisia, jotta voitaisiin kuulla asianomaisten maiden ja alueiden taloudellisia ja yhteiskunnallisia eturyhmiä. Tämä voitaisiin toteuttaa jo järjestettävien pyöreän pöydän keskustelujen ja erilaisten tapaamisten yhteydessä. Näin voitaisiin verrata maailman eri alueilla sovellettavia strategioita ja vaihtaa hyviä käytänteitä sekä antaa panos sekä Euroopan unionin ulkoisten toimien entistä parempaan määrittelyyn että vuoden 2010 jälkeisen Lissabonin strategian tulevaan kehittämiseen, kuten myös asianomaisten kumppanien strategioiden kehittämiseen.

Bryssel 4. marraskuuta 2009 Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) Puheenjohtajan päätelmien kohta 12 (13.–14. maaliskuuta 2008).

(2) Maria João Rodrigues, Europe, Globalisation and the Lisbon Agenda. Institute for Strategic and International Studies, 2009.

(3) KOM(2006) 278 lopullinen ja KOM(2007) 581 lopullinen.

(4) KOM(2005) 311 lopullinen.

(5) EUVL C 77, 31.3.2009, s. 148.

(6) KOM(2006) 567 lopullinen.

(7) Alueelliset sopimukset sisältyvät jo AKT-maiden kanssa tehtyyn Cotonoun sopimukseen tavoitteena toteuttaa aluetasolla kuusi talouskumppanuussopimusta.

(8) KOM(2008) 874 lopullinen.

(9) EUVL C 175, 27.7.2007, s. 57 ja EUVL C 211, 19.8.2008, s. 82.

(10) Ks. Laurent Cohen Tanugin ryhmän päätelmät; ryhmä laati valmistelevan raportin Ranskan puheenjohtajakaudeksi vuoden 2008 jälkipuoliskolla (www.euromonde2015.eu).

(11) EUVL C 27, 3.2.2009, s. 82, C 277, 17.11.2009, s. 92 ja ETSK:n lausunto aiheesta Energia- ja ilmastokysymykset uudistetun Lissabonin strategian olennaisena osana (ks. tämän virallisen lehden sivu 36).

(12) KOM(2007) 581 lopullinen.

(13) OUVL C 175, 27.7.2007, s. 57.

(14) Viimeksi A. Riccardi Kaarle Suuri -palkinnon myöntämistilaisuudessa Aachenissa 21. toukokuuta 2009.

(15) Ks. YK:n erityisraportoijan Olivier De Schutterin raportti oikeudesta ravintoon, ”Dohan kierros ei estä uutta elintarvikekriisiä”, 9. maaliskuuta 2009.

(16) EUVL C 228, 22.9.2009, s. 32.

(17) EUVL C 120, 16.5.2008, s. 82 ja EUVL C 44, 16.2.2008, s. 91.

(18) Ks. ETSK:n ”ulkosuhteet”-erityisjaoston työohjelma, http://eesc.europa.eu/sections/rex/indexfr.asp.