Alueiden komitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja tulevaisuuden melupolitiikasta" CdR 436/96 fin



Virallinen lehti nro C 215 , 16/07/1997 s. 0044



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja tulevaisuuden melupolitiikasta" (97/C 215/08) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon Euroopan komission vihreän kirjan Tulevaisuuden melupolitiikasta KOM(96) 540 lopull., ottaa huomioon maaliskuun 8. päivänä 1996 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 c artiklan mukaisesti tekemänsä päätöksen antaa aiheesta lausunto sekä määrätä valiokunta 5 "Maankäytön suunnittelu ympäristö energia" lausuntoa valmistelemaan, ottaa huomioon valiokunta 5:n helmikuun 6. päivänä 1997 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 436/96 rev., jonka esittelijänä oli Lord Graham Tope, hyväksyi 12. ja 13. maaliskuuta 1997 pitämässään 17. täysistunnossa (maaliskuun 13. päivän kokouksessa) seuraavaan lausunnon. 1. Johdanto 1.1. Vihreässä kirjassa pyritään kehittämään meluntorjuntaohjelmaa tarkastetun viidennen toimintaohjelman KOM(95) 647 lopull. () mukaisesti. Kirjan tarkoituksena on myös piristää keskustelua melupolitiikan tulevaisuudesta. 1.2. AK on tyytyväinen vihreään kirjaan ja hyväksyy sekä sen lähestymistavan että sisällön. Komiteassa tuetaan monia kirjassa yksityiskohtaisesti esitettyjä ehdotuksia. Myös AK katsoo, että ympäristömelu on saastetta merkittävälle ja entisestään kasvavalle osalle Euroopan asukkaita. 1.3. AK on erityisen tyytyväinen kirjan painotuksiin vastuun jakamisen välttämättömyydestä eri hallinnontasojen kesken ja kumppanuusajatuksesta yhteiseen tavoitteeseen pyrittäessä. AK yhtyy ajatukseen, että paikallinen meluvaikutus edellyttää ensisijaisesti paikallistason ratkaisuja, joskin jotkin vastaukset vaativat kansallisen tai yhteisötason osallistumista. 1.4. AK hyväksyy ajatuksen, jonka mukaan paikallistason joustavuus on vastedeskin tärkeää. Tietyn melun hyväksyttävyys ei riipu ainoastaan melun absoluuttisesta tasosta vaan sen suhteesta taustamelun tasoon. Koska ei-akustiset tekijät, kuten paikallisyhteisön ja melun lähteen taloudelliset kytkennät sekä yhdyskunnan yleiset odotukset voivat myös vaikuttaa tilanteeseen, paikallisen ympäristön laadulle sekä asukkaiden terveydelle on annettava riittävästi painoa. 1.5. AK katsoo, ettei meluongelmaa voidaan aina käsitellä erillään muista ympäristövaikutuksista. On oltava varovainen, ettei yhden saastelähteen ratkaisu synnytä uusia kielteisiä ympäristö- ja terveysvaikutuksia. 2. Melun ympäristövaikutukset 2.1. Vihreässä kirjassa melu tunnistetaan tyypillisesti kaupunkien ongelmaksi, vaikka samalla myönnetään, että se voi olla ärtymyksen aihe myös maaseudulla. AK hyväksyy tosiasian, että kaupunkialueilla on erityisongelmansa. Maaseudun hiljaisemmassa ympäristössä mikä tahansa uusi melunlähde on kuitenkin vaivatta tunnistettavissa ja saa helposti vastustajia. AK:ta huolestuttaa meluttomien alueiden jatkuva hupeneminen. AK myös uskoo, että tulevaisuuden politiikan tavoitteena tulisi olla, ettei tällaisten alueiden määrä enää vähene. AK katsoo myös, että nimenomaisesti luonnonsuojeluun tarkoitetuilla alueilla on otettava huomioon melun vaikutukset herkkiin ekosysteemeihin. 2.2. Vihreässä kirjassa viitataan moniin terveydellisiin seurauksiin, joita kuulovauriota aiheuttavaa melutasoa hiljaisemmat äänet voivat niin ikään synnyttää. AK on tyytyväinen WHO:n raporttiin Community Noise (Elinympäristön melu) ja katsoo, että asiakirjan päätelmät ja suositukset on otettava kokonaisuudessaan huomioon meluntorjuntaohjelmaa kehitettäessä. 2.3. Vihreässä kirjassa todetun mukaisesti on selvää, että monet ovat jo alttiina sallittua korkeammille melutasoille unionissa. Vihreässä kirjassa myös tunnistetaan kehityssuunnat, jotka todennäköisesti lisäävät altistuneitten määrää. AK yhtyy näkemykseen, että ilman tehokasta ohjelmaa ympäristömelusta aiheutuvat ongelmat lisääntyvät. AK uskoo myös, että maantie- ja ilmaliikenteen odotettavissa oleva kasvu kumoaa hyödyn, joka voidaan saada hiljaisemmat ajoneuvot ja lentokaluston mahdollistavista teknisistä parannuksista. 2.4. Vihreässä kirjassa todetaan, että eräät melunlähteet koetaan vähemmän haitallisina ja hyväksyttävämpinä kuin toiset. AK myöntää tämän, mutta varoittaa käyttämästä toteamusta standardin perustana. Yleinen mielipide voi muuttua joskus nopeastikin. Esimerkistä käy rautatiemelu, jota siedetään nyt paremmin kuin maantiemelua. Uusien rautateiden tuntuva rakentaminen voi vaikuttaa asenteisiin erityisesti tiheään asutuilla seuduilla. Samoin yöaikaan kuljetettavan rautatierahdin lisääntyminen voisi muuttaa asenteita. 2.5. Vihreässä kirjassa ei tehdä eroa helikopterin ja muun lentokaluston äänen välillä. AK huomauttaa, etteivät lentokoneille annetut meluohjeet sovellu helikoptereille. Vahvistettujen melutasojen käyttö todellisen meluhaitan arvioinnissa voi olla pahasti harhaanjohtavaa, koska päästöt riippuvat enemmänkin siitä, millä tavoin konetta kulloinkin liikutellaan. Helikopteritkin voivat toimia pitkiä aikoja aivan asumusten vieressä. Tämänkaltaisen liikenteen lisääntyminen aiheuttaa todennäköisesti uusia ongelmia. 3. Nykyinen politiikka 3.1. Vihreän kirjan kappaleessa 3 esitellään käytettyjä poliittisia välineitä ja arvioidaan nykyisen voimassaolevan lainsäädännön vaikutuksia. 3.2. Maantieliikenteessä on hiljattain otettu käyttöön uusien moottoriajoneuvojen tuottaman melun lisävalvonta, kaksi- ja kolmipyöräisille se toteutetaan piakkoin. Vihreässä kirjassa korostetaan monia tämän lähestymistavan puutteita: rajoitusten leväperäinen soveltaminen alkuvuosina; vanhojen ajoneuvojen liian hidas korvaaminen vähämeluisemmilla; maantieliikenteen kasvu; renkaiden aiheuttaman melun kasvu; todellisia ajo-olosuhteita vastaamattomat testausmenetelmät; myynnin jälkeisen pakollisen katsastusjärjestelyn puuttuminen. 3.3. AK yhtyy arvioon ja päättelee, että uusien ajoneuvojen melutason valvonta on hyödyllinen osaratkaisu, mutta että havaittuihin muihin ongelmiin tarvitaan toisenlaisia ratkaisuja. Ajoneuvojen kuljettajien yksilöllistä ajokäyttäytymistä ei saisi jättää huomiotta liikennemelua tarkasteltaessa. 3.4. Vihreässä kirjassa viitataan Japanissa ja Australiassa toteutettaviin myynnin jälkeisiin ajoneuvojen melukatsastuksiin. Vaikka vastaavan järjestelyn kustannukset on selvitettävä, New South Walesissa omaksuttu lähestymistapa ansaitsee yksityiskohtaisen tarkastelun. 3.5. AK toteaa huolestuneena, ettei raideliikennettä nykyisin valvota Euroopan yhteisön tasolla. Yhteisten melunormien puuttuminen saattaa aiheuttaa kilpailun vääristymistä yhtenäismarkkinoilla. Jäsenvaltioiden päästönormien poikkeamista toisistaan on vaikea perustella. Lisäksi tilanne on ristiriidassa nyt keskustelun kohteena olevan yhteisen ohjelman kanssa. 3.6. Lentoliikenteen osalta vihreässä kirjassa tunnustetaan yksittäisten ilma-alusten melunvalvonnan kehitys Euroopassa ja kansainvälisesti. Vihreässä kirjassa kuitenkin myös korostetaan ongelmia, jotka johtuvat ilmaliikenteen jatkuvasta lisääntymisestä sekä yksittäisten ilma-alusten koon kasvamisesta. Vihreässä kirjassa myönnetään mahdolliseksi, että kokonaismelupäästöt nousevat vuoden 2002 jälkeen. AK katsoo kysymyksen olevan tärkeä erityisesti lentokenttien lähistöllä asuville yhteisöille. Tältä osin AK huomauttaa, että riittävä suoja lentokenttämelulta voidaan taata alueellisten ja paikallisten viranomaisten itsenäisillä yhdyskuntasuunnitteluhankkeilla niissä tapauksissa, joissa lainsäädäntö ko. viranomaiset tähän velvoittaa. 3.7. Rakennuskoneiden jne. osalta vihreässä kirjassa viitataan kuuteen erilliseen direktiiviin sekä niin sanottuun konedirektiiviin. Vihreässä kirjassa korostetaan, että direktiivit kattavat harvat kovaääniset ulkokäyttöiset koneet eräiden jäsenvaltioiden soveltaessa omia kansallisia määräyksiään. AK pitää mahdollisena järkiperäistää erityisdirektiivien käyttöä ja kannattaa uuden puitedirektiivin laatimista. AK:n mielestä kaikkien uusien valvontamenettelyjen on oltava riittävän joustavia, jotta niitä voidaan soveltaa uusiin rakennuskoneisiin sekä vapaa-aikana ulkona tai kotitalouksissa käytettäviin meluisiin laitteisiin. AK:n käsityksen mukaan myös riski, että muiden ympäristövaikutusten tapaan myös melusaastetta pyritään työpaikkojen meluvalvonnan seurauksena vain siirtämään toisaalle, on otettava huomioon valvontamenetelmiä tarkistettaessa. Vihreässä kirjassa ei käsitellä kysymystä asumusten, ravintoloiden ja liikehuoneistojen melua aiheuttavista laitteista. Tärkeimpänä esimerkkinä ko. laitteista voidaan mainita ilmastointi- ja jäähdytyslaitteet. Kaupungeissa tällaisten laitteiden aiheuttama melu on erittäin suuri ongelma, johon on syytä kiinnittää huomiota. 3.8. Vihreässä kirjassa ei myöskään puututa eräiden rakennuskoneiden, kuten betoninrouhimien ja paalutuskoneiden käytöstä aiheutuvaan meluun, vaan koneiden itsensä pitämään meluun. Osa kohdassa 3.2 mainituista ongelmista koskee myös rakennuskoneita. Eräistä koneista poistetaan tavan takaa kannet ja muut meluesteet ylikuumenemisen estämiseksi. AK katsoo, että testausjärjestelyjen on oltava riittävän vaativia, jotta voidaan varmistaa mahdollisuus käyttää koneita sallituissa melurajoissa kaikissa odotettavissa olevissa käyttötilanteissa. AK:n mielestä muitakin poliittisia välineitä tulee harkita kuten ajoneuvojenkin kohdalla, jotta vaaditut parannukset saavutetaan ja ne pysyvät käytössä. 3.9. Vihreässä kirjassa ei myöskään mainita rakennusmeluongelmia, jotka aiheutuvat muuna kuin normaalina työaikana tehdystä työstä. Tällainen melu voi aiheuttaa merkittävää haittaa kaupunkialueilla. Tarvittavat tarkastukset voidaan parhaiten määrätä paikallistasolla, mutta kysymys osoittaa, että rakennusmelua on käsiteltävä laajemmin kuin vain määräämällä melurajat tietyntyyppisille koneille. 3.10. Vihreässä kirjassa todetaan, että yhteisöstä puuttuu teollisuusmelua koskeva lainsäädäntö. Kirjassa korostetaan epäpuhtauksien torjunnan ja valvonnan (IPPC) yhtenäisestämisestä annetun direktiiviehdotuksen aiheellisuutta. AK on tyytyväinen IPPC-suunnitelman johdantoon sekä meluvalvonnan käsittelyyn. AK toteaa kuitenkin, että luvanvaraisten järjestelyjen onnistuminen edellyttää riittäviä varoja asianomaisen sääntelyviranomaisen käyttöön. 3.11. Päästöstandardien ym. osalta vihreässä kirjassa mainitaan OECD:n, WHO:n ja viidennen ympäristöohjelman standardit ja kynnysarvot. Edellä sanotun mukaisesti AK katsoo, että WHO:n ohjearvot ansaitsevat huomiota missä tahansa standardeista käytävässä keskustelussa. AK arvelee myös, että kynnysarvon määritys päivä- ja yöajan LAeq:n perusteella on hyödyllistä joskin riittämätöntä. Myös taustahälyn havaittava koveneminen aiheuttaa ärsytystä ja häiriötä. Alhaisemmatkin absoluuttiset melutasot voivat näin ollen synnyttää ongelmia yöaikaan ja rauhallisilla asuinalueilla. Kymmenen dBA:n nousu taustamelun tasosta vastaa melutason havaittavaa kaksinkertaistumista on usein merkittävä. Tämän lisäksi äkkinäiset äänet erityisesti yöaikaan riittävät ylittämään ärsytyskynnyksen ja häiritsemään unta, mitä ei voida täysin ottaa huomioon LAeq:hon perustuvassa standardissa. Tästä syystä AK pitää erityisen tärkeinä standardeja, jotka perustuvat LAeq:hon WHO:n ehdottamina aikoina. 3.12. Melun ominaisuuksien osalta vihreä kirja korostaa lähes koko maailman hyväksyneen LAeq:n maantie- ja raideliikenteen sekä asuinalueiden melutasojen mittaukseen. Kuten vihreässä kirjassa todetaan, melualtistuksen arviointimenetelmät on yhdenmukaistettava. 3.13. Vihreässä kirjassa huomioidaan perusrakennetoimenpiteiden kasvava merkitys. Parannuksia ovat esimerkiksi meluttomat huokoiset tienpinnat. Koska renkaista lähtevän melun osuus maantieajoneuvojen synnyttämästä kokonaismelusta on kasvussa, AK pitää tätä keskeisenä tulevaisuuden kehitysalana. 3.14. AK myöntää taloudellisia välineitä käytetyn rajoitetusti. AK uskookin, että näillä toimenpiteillä on mahdollista jouduttaa hiljaisempien ajoneuvojen ja rakennuskoneiden käyttöönottoa sekä edistää niiden asianmukaista huoltoa ja käyttöä. 3.15. Vihreässä kirjassa arvioidaan myös toimintamenettelyjä, yhteisön tukea tutkimukselle sekä tiedotusta ja koulutusta. 3.16. Vihreässä kirjassa ei käsitellä urheilusta ja muista vapaa-ajantoiminnoista syntyvää melua. Ne ovat lisääntyvän ympäristömelun lähteitä eräin paikoin, ja suuret ulkoilmatapahtumat voivat aiheuttaa melkoista häiriötä. Vihreässä kirjassa ei käsitellä kotitalouksien melua, joka voi muodostaa merkittävän osan melun aiheuttamasta yleisestä huolesta. Näistä lähteistä syntyvän melun sietoon vaikuttavat monet tekijät, mm. yhteisön ja kulttuurin arvot. Toimenpiteiden tarpeellisuus on arvioitava paikallistasolla. Terveyshaittoihin perustuvassa lähestymistavassa on otettava huomioon kaikkien melulähteiden vaikutus. AK katsoo lisäksi, että terveyshaittoihin perustuvissa tarkastelutavoissa on käsiteltävä melustandardeja sellaisissa sisätiloissa (esim. diskoissa), joissa kuulovaurioiden mahdollisuus on todellinen. 4. Yhteisön meluntorjuntapolitiikan tulevat suuntaviivat 4.1. Vihreän kirjan luvussa 4 hahmotellaan Euroopan yhteisön tehtäviä tulevaisuudessa. Paino on yhteisvastuulla, johon jo viitattiin kohdassa 1.3. Luvussa 4 korostetaan yleisen meluntorjuntaohjelman välttämättömyyttä sekä tarvetta koordinoida komission ja neuvoston toimivaltaa melukysymyksissä. Asiakirjassa myönnetään luotettavan ja vertailukelpoisen tiedon sekä riittävän yhtenäisyyden puuttuminen kaikilta tasoilta kehityksen valvonnassa. Vihreässä kirjassa todetaan yhteisön olevan avainasemassa eri lähteistä syntyvän melun vähentämisessä. AK hyväksyy tämän ja kannattaa sekä uusien poliittisten välineiden sekä melurajoja koskevan lainsäädännön kehittämistä. AK on tyytyväinen myös siihen, että yhteisö rohkaisee jäsenvaltioita ja paikallisviranomaisia vaihtamaan kokemuksia meluntorjunnasta. 4.2. Vihreässä kirjassa ehdotetaan suunnitelmaa melualtistuksen arvioimiseksi ja korostetaan nykyistä paremman ja vertailukelpoisemman tiedon tarpeellisuutta. Vihreässä kirjassa esitetään monia toimenpiteitä, jotka voitaisiin sisällyttää direktiiviehdotukseen: Yhteisen melualtistuksen "EY"-indeksin käyttöönotto. AK kannattaa ehdotusta käyttää indeksinä A-painotettua ekvivalenttiäänitasoa LAeq dB(A). Toisinaan, esimerkiksi yöaikaan on kuitenkin asianmukaista käyttää LAmax:ia, kuten yllä on todettu. Pitäisi myös tarvittaessa pohtia taustahälyn (LA90) ylittäviä melupiikkejä. AK arvelee, ettei mikään yksittäinen indeksi riitä kattamaan kaikkia meluvalvonnan osa-alueita. Hyväksytäänpä mitkä tahansa standardit, AK katsoo, että on sovittava mittausmenetelmiä sekä melumittareita ja niiden kalibrointia koskevista yhteisistä standardeista. Säännökset yhdenmukaistettujen ennustus- ja mittausmenetelmien jne. kehittämiseksi. AK kannattaa ehdotusta. Arviointi ympäristömelulle altistumisesta ja sitä koskevien tietojen antaminen suurelle yleisölle. AK kannattaa periaatteessa melukarttojen laatimista, mutta epäilee niiden tarkoituksenmukaisuutta ja huomauttaa menetelmän rajoista. Käytetyistä arvosta (esim. LA90, LA50) ja ajanjaksosta riippuen melukäyrien vaihtelut ovat huomattavia. Paikkakohtaisten kartoitusten tulokset paljastavat suuria eroja lyhyillä etäisyyksillä. Tarkkailulaitteiden sijainti ja tarkkailun ajankohta vaikuttavat saataviin tuloksiin. AK katsoo, että melukartoitusta voidaan käyttää taustamelun kehityssuuntien sekä vallitsevan äänimaailman arvioinnissa. AK uskoo melukarttojen olevan erityisen olennaisia silloin, kun on tarkkailtava huomattavia yksittäisiä melunlähteitä. AK uskoo myös, että tietokonemallinnuksella on merkittävä rooli tehtäessä meluarvioita eri lähteistä. 4.3. Vihreässä kirjassa luonnostellaan ehdotuksia ja melulähteitä koskevia toimenpiteitä. Tieliikennemelun osalta AK:n kanta on seuraava: Ajoneuvojen vuosittaisten verojen ja polttoaineverojen erittely. AK seuraa kiinnostuneena tällaisten ehdotusten kehittelyä, mutta korostaa tarvetta taata, ettei veroista muodostu kohtuutonta taakkaa vähätuloisille tai niille, jotka asuvat maaseudulla tai syrjäseuduilla, missä liikennekustannukset ovat korkeammat ja julkisen liikenteen vuorovälit usein harvat. Testausmenetelmän tekninen tarkistus. AK kannattaa ehdotusta. Katsastuksia koskevan yhteisösäädöstön muuttaminen kattamaan myös melutestin. AK kannattaa ehdotusta, mutta korostaa, että sääntelyelimille on annettava riittävät resurssit. AK arvelee paikallisviranomaisten sopivan tähän tehtävään. Toimenpiteet vähämeluisten pinnoitteiden käytön lisäämiseksi. AK kannattaa ehdotusta. 4.4. Raidemelun osalta vihreässä kirjassa edellytetään lisätoimia melun vähentämiseksi, jotta liikenteen lisääminen on helpompi hyväksyä. AK kannattaa tätä näkökantaa ja korostaa raideliikenteen osuuden kasvattamisen merkitystä ympäristöystävällisyyden vuoksi. AK kannattaa tehtyjä ehdotuksia sekä suurinopeuksisen rautatieliikenteen että rahtiliikenteen osalta. AK katsoo, että erityisesti rautatieliikenteen melupäästöjen vähentämisen tutkimiseen on panostettava. On tutkittava tarkoin kaikki mahdollisuudet välttää teräspyörien käyttö teräskiskoilla. 4.5. Ilma-alusten melua käsittelevässä vihreän kirjan kohdassa ehdotetaan alustavan asiakirjan laatimista tiukemmista päästönormeista ja yhteisen kehyksen kehittämisestä maankäyttöä koskeville säännöille. Komissio suunnittelee ehdotusta lentokenttämaksusta. Myös AK kannattaa näitä toimenpiteitä mutta epäilee, voivatko ne sellaisinaan ratkaista kasvavan lentoliikenteen ongelmat. Helikopterimelua on käsitelty erikseen yllä kohdassa 2.5. AK katsoo, että yhteisen kehyksen on oltava riittävän joustava, jotta voidaan ottaa huomioon paikalliset tarpeet, mikäli ne eivät ole ristiriidassa yleisten pyrkimysten kanssa. 4.6. Komissio aikoo ehdottaa puitedirektiiviä, joka koskee valmistajan merkintöjä ulkona käytettävissä koneissa. Direktiivin piiriin kuuluisivat rakennuskoneet sekä puutarhakoneiden lisälaitteet. AK kannattaa tarkastelutapaa ja toistaa aiemmin esittämänsä vaatimuksen sen varmistamisesta, että annetut takeet pätevät kaikissa odotettavissa olevissa käyttötilanteissa. Kuten kaikkien tuotemerkintöjen, myös koneita koskevien tietojen on oltava selkeitä ja ymmärrettäviä, jotta ostajat voivat tehdä perusteltuja valintoja. AK uskoo ylempänä todetun mukaisesti, että taloudellisillakin välineillä voidaan edistää entistä hiljaisempien koneiden käyttöönottoa. Vihreässä kirjassa mainitaan, että uusi puitedirektiivi olisi entistä joustavampi ja kattaisi laajalti ulkona käytettävät koneet. Käytännössä ei kuitenkaan ole selvää, mitä sen piiriin kuuluu. Talojen ja autojen varashälyttimien melu voi aiheuttaa merkittävää häiriötä erityisesti kaupunkialueilla. Häiriötä voidaan rajoittaa määräämällä hälyttimiin lisälaite, joka katkaisee hälytyksen sallitun hälytysajan päätyttyä. Määräys voisi koskea uusien laitteiden myyntiä koko unionin alueella. Alueiden komitea katsoo, että tällaisten häiriölähteiden sisällyttämistä ehdotettuun puitedirektiiviin olisi harkittava. 4.7. Vihreässä kirjassa esitellään mahdollisia keinoja edistää kokemusten vaihtoa. Komissio aikoo laatia oppaan viidennen ympäristöohjelman täytäntöönpanosta; siinä käsiteltäisiin myös meluntorjuntaa. Opas valmistetaan yhteistyössä jäsenvaltioiden ja paikallisviranomaisten kanssa. AK on tyytyväinen ehdotukseen ja katsoo, että alue- ja paikallisviranomaisilla on merkittävä asema vastaavien aloitteiden kehittämisessä. 4.8. Vihreässä kirjassa ei ole käsitelty liikenneverkkojen (tiet, rautatiet ja lentokentät) ylläpitäjien vastuuta meluntorjunnassa. Alueiden komitea katsoo, että liikennevälineiden valmistajien lisäksi myös liikenneverkkojen ylläpitäjät ovat osavastuussa meluntorjunnasta ja sen kustannuksista. 5. Päätelmät 5.1. Vihreässä kirjassa todetaan, että yhteisön melupolitiikka tarvitsee uudet puitteet. Kirjassa tunnustetaan myös, että melu on ympäristösaaste, joka vaikuttaa hyvin monien elämään. AK on vakuuttunut, että onnistuakseen uudelleenjärjestelyn on katettava kaikki merkittävät komission työn osa-alueet. Melua eri näkökulmista tarkastelevia direktiivejä tarvitaan edelleen, mutta niiden tulee vastata politiikan yhdenmukaisia kokonaistavoitteita. AK:n mielestä vihreä kirja muodostaa hyvän pohjan kehittää myönteisempää ja yhtenäisempää toimintaa. 5.2. Vihreässä kirjassa myönnetään melukysymyksen monimutkaisuus sekä jäsenvaltioiden ja paikallisviranomaisten tärkeä rooli samoin kuin yhteisön osallisuus. 5.3. AK kannattaa vihreää kirjaa ja toivoo saavansa osallistua aktiivisesti yhteisön melupolitiikan kehittämiseen. 5.4. Vihreässä kirjassa on joukko ehdotuksia, jotka voivat vaikuttaa alue- ja paikallisviranomaisten taloudellisiin voimavaroihin. Nämä vaikutukset on otettava huomioon kehitettäessä yhteisön tulevaa meluntorjuntapolitiikkaa. Bryssel, 13. maaliskuuta 1997. Alueiden komitean puheenjohtaja Pasqual MARAGALL i MIRA () EYVL N:o C 140, 11.5.1996, s. 5