Muutettu ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus jolla muutetaan seuraavaa muutettua ehdotusta: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta (komission esittämä EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan mukaisesti) /* KOM/2003/0561 lopull. - COD 2001/0226 */





Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS jolla muutetaan seuraavaa muutettua ehdotusta: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta (komission esittämä EY:n perustamissopimuksen 250 artiklan 2 kohdan mukaisesti) PERUSTELUT Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen kehittämisohjelman toteuttaminen, jonka tavoitteena on edistää sisämarkkinoiden toimintaa ja parantaa alueellista koheesiota ja sitä kautta Euroopan unionin kilpailukykyä ja mahdollisuuksia talouskasvuun, edellyttää riittävää rahoitustukea, jotta infrastruktuurihankkeet voidaan toteuttaa kohtuullisessa ajassa. Koska Euroopan laajuisten liikenneverkkojen toteutuksessa on ollut merkittäviä viiveitä erityisesti rautatiehankkeiden kansainvälisissä osuuksissa, komissio ehdotti lokakuussa 2001 muutoksia Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 2236/95 (jäljempänä 'TEN-asetus'). Muutosten tarkoituksena on nostaa yhteisön yhteisrahoituksen osuus kymmenestä kahteenkymmeneen prosenttiin rajat ylittävissä rautatiehankkeissa alueilla, joilla on luonnonmuodostumista aiheutuvia esteitä, sekä ehdokasmaiden raja-alueilla. Euroopan parlamentti hyväksyi 2. heinäkuuta 2002 pitämässä istunnossa muutosehdotukset ja teki niihin joitain tarkistuksia. Myös talous- ja sosiaalikomitea tuki ehdotusta. Alueiden komitea ei antanut lausuntoa. Komissio muutti tältä pohjalta ehdotustaan ja antoi muutetun ehdotuksen neuvostolle ja parlamentille 24. tammikuuta 2003 mainiten ne parlamentin tarkistukset, jotka komissio halusi sisällyttää ehdotukseen. Tähän saakka ehdotusta on käsitelty työryhmätasolla eikä sitä ole vielä toimitettu neuvoston käsiteltäväksi [1], koska ehdotuksen perussisällöstä ei ole päästy yksimielisyyteen. Tilanteen vuoksi komissio on päättänyt ottaa aloitteen uudelleen käsiinsä ehdottamalla TEN-asetukseen vielä pidemmälle meneviä muutoksia. [1] Huolimatta siitä, että Barcelonan Eurooppa-neuvosto suositti ehdotuksen hyväksymistä vuoden 2002 loppuun mennessä. Sen jälkeen, kun alkuperäinen ehdotus annettiin vuoden 2001 lopussa, uudet seikat ovat antaneet pontta argumenteille, joiden mukaan TEN-asetusta pitäisi muuttaa erityisesti siten, että rahoitusosuuden määrää lisätään joissakin erityisissä hankkeissa. Tämä uusi muutettu ehdotus perustuu Karel Van Miertin johdolla toimineen korkean tason työryhmän päätelmiin ja suosituksiin. Työryhmä käsitteli Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivoja, ja sen suositusten pohjalta laadittiin Euroopan laajuisten liikenneverkkojen suuntaviivoja koskevan päätöksen N:o 1692/96/EY muutosehdotus, joka annetaan samaan aikaan tämän ehdotuksen kanssa. Lisäksi tässä ehdotuksessa on tartuttu joihinkin mahdollisuuksiin, jotka esiteltiin komission hiljattaisessa tiedonannossa "Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittäminen: Uusia rahoituskeinoja" [2]. Tiedonnannossa tarkastellaan innovatiivisia keinoja rahoittaa Euroopan laajuisia liikenneverkkoja. [2] KOM(2003) 132, 23.4.2003. 1. Verkolta puuttuu rahoitus Talous ei voi olla kilpailukykyinen ilman toimivia liikenneverkkoja. Euroopan laajuisen liikenneverkon luominen ja moitteeton toiminta on tunnustettu yhteisön toimintalinjaksi jo kymmenen vuoden ajan, ja se on välttämätön edellytys sisämarkkinoiden toiminnalle ja kestävälle liikkuvuudelle laajentuneessa unionissa. Tästä huolimatta liikenne verkossa tulee kasvamaan voimakkaasti, mutta ei tasapainoisesti. Samalla tulee ajankohtaiseksi kestävän kehityksen vaatimus ja tarve integroida uusien jäsenvaltioiden verkot. Lisäksi liikenneinfrastruktuurien käytössä on puutteita ja ne kärsivät rahoitusvajeesta, kun käyttäjäkustannusjärjestelmät eivät ole avoimia, investointeihin ei ole käytettävissä riittäviä rahoitusvälineitä ja sopivat rahoituspuitteet puuttuvat. Komissio on jo valkoisessa kirjassa "Eurooppalainen liikennepolitiikka vuoteen 2010: valintojen aika" [3] tuonut esiin ristiriidan ilmoitettujen tavoitteiden ja yhteisön käytössä olevien rahoitusvälineiden välillä. Jäsenvaltioiden liikenneinfrastruktuurien kehittämiseen osoittamat talousarviot samoin kuin unionin tähän käyttämät varat ovat täysin riittämättömiä, jotta niillä pystyttäisiin vastaamaan liikennealan haasteisin 2000-luvun ensimmäisellä vuosikymmenellä. On paradoksaalista, että perustamissopimuksessa yhteisön tehtäväksi annetaan suuntaviivojen vahvistaminen Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi, mutta sille ei ole annettu tarvittavia taloudellisia resursseja tehtävän suorittamiseen. Tavoitteet eivät ole missään suhteessa käytettävissä oleviin varoihin. [3] KOM(2001) 370, 12.9.2001. 2. Monimutkainen ongelma Euroopan laajuisen liikenneverkon luominen ei ole päämäärä sinänsä, vaan sillä pyritään liikennettä koskevassa valkoisessa kirjassa määriteltyyn kestävän kehityksen tavoitteeseen. Euroopan laajuisten liikenneverkkojen kehittämistä koskevassa komission tiedonannossa tutkitaan uusia rahoituskeinoja, kuten julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksia (PPP), tietyt - esimerkiksi uusien infrastruktuurien hyödyntämiseen liittyvät - riskit kattavien takuurahastojen perustamista sekä tiiviimpää koordinointia jäsenvaltioiden tai rakennuttajien välillä. Näistä uusista keinoista huolimatta suurissa perushankkeissa, jotka tuovat merkittävää yhteiskunnallista lisäarvoa mutta joiden kannattavuus on heikko, rahoitustaakka kohdistuu suurelta osin institutionaalisiin sijoittajiin: jäsenvaltioihin, Euroopan yhteisöön ja paikallisiin yhteisöihin. Tällaisten suurien hankkeiden toteuttaminen PPP-hankkeiden kaltaisin keinoin edellyttää vakaata ja merkittävää sitoutumista rahoitukseen kaikilta osapuolilta ja ensisijaisesti institutionaalisilta sijoittajilta. Yhteisölle on annettu valtuudet suunnitella Euroopan laajuista verkkoa, mutta sille pitäisi antaa keinot myös toteuttaa tätä politiikkaansa. Tässä yhteydessä on todettava, että jos yhteisön yhteisrahoitus rajoitetaan kymmeneen prosenttiin kokonaiskustannuksista, rahoituksella ei ole riittävää katalysaattorivaikutusta käynnistettäessä suuria rajat ylittäviä hankkeita, joissa kannattavuus ja myös jäsenvaltioille koituvat hyödyt ovat vähäisempiä kuin verkon muissa hankkeissa. Lisäksi ensisijaisissa hankkeissa pitäisi olla mahdollista toteuttaa pitkäkestoisten, laajaa rahoitusta vaativien hankkeiden määrärahasitoumukset samalla tavoin kuin rakennerahastotuen piiriin kuuluvissa hankkeissa eli vuosittaisina erinä hankkeen rahoitusta koskevan komission alkuperäisen päätöksen perusteella. Jotta uudessa ehdotuksessa yksilöidyt ensisijaiset hankkeet voitaisiin toteuttaa aikataulun mukaan, ehdotetaan seuraavia toimenpiteitä: - otetaan käyttöön oikeudelliseen sitoumukseen perustuva monivuotinen rahoitus, joka antaa hankkeiden rakennuttajille takuut siitä, että yhteisön rahoitusta saadaan hankkeen koko toteutusvaiheen ajan - nostetaan enimmäisrahoitus 30 prosenttiin kokonaiskustannuksista tiettyjen ensisijaisten hankkeiden rajatylittävissä osissa. 3. Lisäarvo, joka saadaan rajat ylittävien hankkeiden tuen lisäämisestä Edellä mainitun korkean tason työryhmän raportissa [4] kiinnitettiin komission huomio siihen riskiin, että rajat ylittäviä hankkeita ei ehkä toteuteta ajoissa ilman sellaista yhteisön tukea, jolla on riittävä katalysaattorivaikutus julkisen ja yksityisen pääoman mobilisoimiseksi ja koordinoimiseksi. [4] Ks. http://europa.eu.int/comm/ten/transport/ revision/hlg_fr.htm Valtioiden rajat ylittävät liikenneyhteydet ovat välttämättömiä jäsenvaltioiden välisen kaupan ja Euroopan pääväylien toimivuuden kannalta. Valtioiden rajat ylittävä paikallisliikenne on usein suhteellisen vähäistä, millä on taipumus vähentää rajatylittävien hankkeiden kannattavuutta verrattuna kansallisten verkkojen ydinosissa toteutettaviin hankkeisiin. Niinpä julkiselle rahoitukselle on näissä hankkeissa suurempi tarve. Kansalliset viranomaiset ovat kuitenkin yleensä haluttomia rahoittamaan kansainvälisiä osuuksia, koska jäsenvaltioiden välinen koordinointi hankkeen määrittelyssä ja toteutuksessa on monimutkaista. Tämä haluttomuus selittyy myös sillä, että budjettipäätökset tehdään usein kansallisia etujen palvelevien infrastruktuurien hyväksi ottamatta huomioon yleiseurooppalaista etua. Kansainvälisten hankkeiden jättäminen huomiotta vaikuttaa kuitenkin paradoksaalisesti niiden investointien kannattavuuteen, jotka jäsenvaltiot tekevät maan sisäisiin osuuksiin, sillä se vie niiltä mittakaavaetuja. Lisäksi työryhmä painottaa, että yhteisön rahoituksen määrän tulisi olla suhteessa muille maille (erityisesti naapurimaille) aiheutuvaan hyötyyn. Tällainen rahoituksen eriyttäminen ei olisi ristiriidassa infrastruktuurien rahoittamisen alueperiaatteen kanssa. Rahoituksen eriyttämisen pitäisi hyödyttää ensisijaisesti pitkän matkan liikennettä palvelevia rajatylittäviä hankkeita. Tämän pohjalta työryhmä suosittelee, että yhteisö omaksuisi aktiivisemman roolin ensisijaisten hankkeiden kansainvälisten osuuksien tukemisessa erityisesti lisäämällä rahoitusosuuttaan. Työryhmä painottaa, että tällaisen kehityksen talousarviovaikutus ei olisi kohtuuton. Se arvioi suosittamiensa hankkeiden kansainvälisten osuuksien kustannuksiksi vuosina 2007-2013 noin 15 miljardia euroa [5]. [5] Arvio kattaa hankkeet koheesiorahaston tukea saavissa maissa mutta ei merten moottoriteitä. Työryhmän raportin johdosta komissio antaa samanaikaisesti tämän ehdotuksen kanssa erillisen toisen ehdotuksen, jossa esitetään uusien hankkeiden (raportin luettelo 1) lisäämistä päätöksen N:o 1692/96/EY liitteeseen III, jossa luetellaan ensisijaiset hankkeet. Kyseisessä toisessa ehdotuksessa esitetään myös mekanismeja, joilla voidaan tehostaa jäsenvaltioiden välistä koordinointia monikansallisten hankkeiden tai hankeryhmien toteutuksessa ja rahoituksessa. Komissio panee merkille työryhmän laajan yksimielisyyden siitä, että komission ehdottamat ensisijaiset hankkeet palvelevat yleiseurooppalaista etua ja että hankkeiden kansainvälisten osuuksien rahoitustuella tulisi olla tehokkaampi katalysaattorivaikutus. Komissio esittääkin tässä ehdotuksessa sitä mahdollisuutta, että rahoitustuki nostetaan enimmillään 30 prosenttiin ensisijaisten hankkeiden rajatylittävissä osuuksissa, mukaan luettuina merten moottoritiet. 4. Talousarviovaikutus kohtuullinen Komissio arvioi, että päätöksen uuteen liitteeseen III sisältyvien hankkeiden kokonaiskustannukset ovat 220 miljardia euroa, josta 15 miljardia euroa [6] käytetään ajanjaksona 2007-2013 rajat ylittäviin osuuksiin (arvio ei sisällä merten moottoriteiden tukimäärärahoja, joiden suuruutta ei tiedetä ennakolta). Näin ollen se talousarviovaikutus, joka aiheutuu rahoitusosuuden nostamisesta 30 prosenttiin näissä osuuksissa (ratkaisevan tärkeää hankkeiden kehittämisen kannalta), on kohtuullinen. Seuraavasta taulukosta näkyy tarkkaan, paljonko Euroopan laajuisten liikennehankkeiden talousarviosta maksettaisiin vuosittain, jos kaikille uudessa liitteessä III mainituille rajat ylittäville hankkeille myönnettäisiin suurin mahdollinen tukimäärä: [6] Luvut ja taulukko ovat vielä tarkistamatta.Luvut ja taulukko ovat vielä tarkistamatta. >TAULUKON PAIKKA> Tällä muutosehdotuksella ei ole vaikutusta TEN-hankkeiden kokonaisbudjettiin vuosina 2000-2006. 2001/0226 (COD) Muutettu ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS jolla muutetaan seuraavaa muutettua ehdotusta: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS Euroopan laajuisten verkkojen alaan liittyvän yhteisön rahoitustuen myöntämistä koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2236/95 muuttamisesta (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 156 artiklan ensimmäisen kohdan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [7], [7] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [8], [8] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [9], [9] EYVL C [...], [...], s. [...]. noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä [10], [10] EYVL C [...], [...], s. [...]. sekä katsovat seuraavaa: (1) Karel Van Miertin johtama Euroopan laajuisia liikenneverkkoja käsittelevä korkean tason työryhmä on ilmaissut huolensa siitä, että Euroopan laajuisen liikenneverkon ensisijaisten hankkeiden rajatylittävien osuuksien viivästyminen vaikuttaa niiden investointien kannattavuuteen, jotka jäsenvaltiot tekevät kansallisiin osuuksiin, koska se vähentää niiden mittakaavaetuja. Työryhmä suosittelee, että yhteisön rahoituksen määrässä pitäisi ottaa huomioon muille maille, erityisesti naapurimaille, aiheutuva hyöty, ja painottaa, että tämän pitäisi hyödyttää ensisijaisesti pitkän matkan liikennettä palvelevia rajat ylittäviä hankkeita. (2) Tämän vuoksi työryhmä suosittelee yhteisön rahoitusosuuden lisäämistä, jotta voidaan edistää ensisijaisten hankkeiden rajatylittävien yhteyksien toteuttamista, ja painottaa lisäksi, että tällaisen toimenpiteen talousarviovaikutus olisi kohtuullinen. (3) Olisi säädettävä mahdollisuudesta toteuttaa talousarviositoumukset vuosittaisissa erissä monivuotisen oikeudellisen sitoumuksen perusteella. (4) Julkisen ja yksityisen sektorin kumppanuuksien (tai muiden julkisen ja yksityisen sektorin välisten yhteistyömuotojen) toteuttaminen edellyttää institutionaalisilta sijoittajilta vakaata rahoitussitoumusta, joka on riittävä yksityisen pääoman hankkimiseksi. Yhteisön rahoituksen myöntäminen monivuotiselta pohjalta poistaisi hankkeiden kehitystä jarruttavia epävarmuuksia. Tämän vuoksi olisi toteutettava toimenpiteitä rahoitustuen myöntämiseksi valituille hankkeille monivuotisen oikeudellisen sitoumuksen perusteella. Tästä syystä asetusta (EY) N:o 2236/95 olisi muutettava, OVAT ANTANEET TÄMÄN ASETUKSEN: 1 artikla Muutetaan asetus (EY) N:o 2236/95 seuraavasti: (1) Korvataan 5 artiklan 3 kohta seuraavasti: "3. Valitusta tukimuodosta riippumatta tämän asetuksen mukaan myönnettävän yhteisön tuen kokonaismäärä ei saa ylittää kymmentä prosenttia investointien kokonaiskustannuksista. Yhteisön tukea voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti myöntää enimmillään: - 20 prosenttia investointien kokonaiskustannuksista seuraavissa tapauksissa: a) päätöksen N:o 1692/96/EY 17 artiklassa tarkoitettuja satelliittipaikantamis- ja navigointijärjestelmiä koskevat hankkeet, b) energiaverkkojen ensisijaiset hankkeet. - 30 prosenttia investointien kokonaiskustannuksista seuraavissa tapauksissa: c) päätöksen N:o 1692/96/EY liitteessä III mainittujen eurooppalaista etua palvelevien hankkeiden rajatylittävät osuudet, joiden tarkoituksena on poistaa pullonkauloja ja/tai toteuttaa puuttuvia yhteyksiä, jotka lisäävät turvallisuutta, joilla taataan kansallisten verkkojen yhteentoimivuus ja/tai jotka tasoittavat tehokkaasti eri liikennemuotojen välistä epätasapainoa ympäristömyötäisimpien liikennemuotojen hyväksi. (2) Lisätään 5 b alakohta seuraavasti: "Edellä 3 alakohdassa tarkoitettujen hankkeiden ollessa kyseessä ja tämän asetuksen säännösten rajoissa oikeudellinen sitoumus on monivuotinen ja talousarviositoumukset toteutetaan vuosittaisina erinä." (3) Lisätään 13 artiklaan 4 kohta seuraavasti: "4. Mikäli kymmenen vuoden kuluessa siitä, kun toimelle myönnettiin taloudellista tukea, kyseistä toimea ei ole toteutettu, komissio voi vaatia myönnetyn tuen takaisin suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. 2 artikla Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa. Tehty Brysselissä Euroopan parlamentin puolesta Neuvoston puolesta Puhemies Puheenjohtaja