FI Euroopan unionin virallinen lehti C 218/85

Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta Vihreä kirja – Maahanmuutto ja liikkuvuus – EU:n koulutusjärjestelmien haasteet ja mahdollisuudet

KOM(2008) 423 lopullinen

2009/C 218/17

Euroopan komissio päätti 3. heinäkuuta 2008 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 262 artiklan nojalla pyytää Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta

”Vihreä kirja – Maahanmuutto ja liikkuvuus – EU:n koulutusjärjestelmien haasteet ja mahdollisuudet”

Asian valmistelusta vastannut ”työllisyys, sosiaaliasiat, kansalaisuus” -erityisjaosto antoi lausuntonsa 10. joulukuuta 2008. Esittelijä oli Mário SOARES.

Euroopan talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 25. ja 26. helmikuuta 2009 pitämässään 451. täysistunnossa (helmikuun 25. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon äänin 142 puolesta, 1 vastaan 6:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1 Vihreässä kirjassa ”Maahanmuutto ja liikkuvuus – EU:n koulutusjärjestelmien haasteet ja mahdollisuudet” tarkastellaan koulutusjärjestelmien merkittävää haastetta, joka – vaikkakaan se ei ole uusi – on viime vuosina tullut näkyvämmin ja laajemmin esiin, nimittäin maahanmuuttajataustaisten ja heikossa sosioekonomisessa asemassa olevien lasten suuri lukumäärä kouluissa.

1.2 Komissio katsoo, että olisi aiheellista kuulla asiaan liittyviä osapuolia maahanmuuttajataustaisten lasten koulutuspolitiikasta. Asiaan liittyviä tahoja pyydetään esittämään kantansa seuraavista aiheista: — poliittiset haasteet — vastaukset haasteisiin — Euroopan unionin mahdollinen asema jäsenvaltioiden tukijana pyrittäessä vastaamaan näihin haasteisiin — direktiivin 77/486/ETY tulevaisuus.

1.3 ETSK katsoo, että tarkasteltava aihe on monitahoinen ja vaativa ja että sitä voidaan lähestyä monesta eri näkökulmasta, jotka ovat kaikki tarkoituksenmukaisia ja merkittäviä. Menettelyllisistä syistä komitea pyrkii kuitenkin ainoastaan vastaamaan viiteen esitettyyn kysymykseen sen lisäksi, että se tekee eräitä yleisluonteisia huomioita.

2. Yleistä

2.1 ETSK on täysin yhtä mieltä vihreän kirjan peruslähtökohdasta, jonka mukaan maahanmuuttajaoppilaiden suuri lukumäärä kouluissa on haaste eikä ongelma. Asiakirjassa esitetään aiheesta asianmukainen analyysi ja käsitellään käytännöllisesti katsoen kaikkia aiheen näkökohtia.

2.2 Asiakirjassa käytetään kuitenkin väljiä määritelmiä, kuten ”maahanmuuttajataustainen lapsi”, ”maahanmuuttajien lapsi” tai ”maahanmuuttajaoppilas”, jotka kattavat sekä kolmansista maista että EU:n jäsenvaltiosta peräisin olevat lapset, jotka eivät asu lähtömaassaan. Vaarana on, että yhdenmukaistetaan varsin erilaisia asioita.

2.3 Yleisestihän myönnetään, että unionin kansalaisuus ja kolmannen maan kansalaisuus eivät ole sama asia. Komissio itse myöntää, että kyseisen määritelmän käyttämiseen liittyy riskejä, ja muistuttaa, että unionin kansalaiset voivat kolmansien maiden kansalaisista poiketen liikkua vapaasti unionissa. Komissio näyttää kuitenkin perustelevan käsitevalintaansa sillä, että se hyväksyy kerättyjen tietojen tietolähteissä (PIRLS ja PISA (1) käytetyt kriteerit.

2.4 ETSK ymmärtää komission lähestymistavan, jossa se ottaa huomioon kaikki lapset, joiden vanhemmilla on muu kuin vastaanottavan maan kansalaisuus, sillä he kaikki tarvitsevat erityistukea. Komitea pitäisi kuitenkin parempana, että kysymyksen käsittelyssä sovellettaisiin edellä mainittua kaksitahoista tarkastelutapaa: yhtäältä unionin kansalaisten lapset ja toisaalta kolmansien maiden kansalaisten lapset.

2.5 Käsillä olevassa lausunnossa ei tarkastella erityisesti siirtolaisuutta, vaan ennemminkin koulutusjärjestelmien roolia maahanmuuttajien ja aivan erityisesti maahanmuuttajien lasten integroitumisen edistämisessä. Siinä otetaan kuitenkin huomioon maahanmuuttoa käsittelevät ETSK:n monet lausunnot, jotka sisältävät merkittävän määrän alan asiantuntemusta (2).

2.6 Maahanmuuttajien onnistunut integroituminen on läheisesti yhteydessä koulutukseen, johon maahanmuuttajien lapsilla on pääsy, sekä heidän saavuttamaansa koulumenestykseen. Kyseinen yhteys on kiistämätön, ja sillä voi olla ratkaiseva vaikutus unionin sosiaalisen koheesiopolitiikan onnistumiseen, jäsenvaltioiden demokratioiden vakauteen ja jopa pitkän aikavälin taloudelliseen kehitykseen.

2.7 Mitä aikaisemmin ja paremmin kouluun integroidutaan, sitä suurempi on maahanmuuttajataustaisten lasten ja nuorten koulumenestys. Siksi on aiheellista painottaa esikouluopetuksen merkitystä koulutuksellisen ja yhteiskunnallisen menestyksen edellyttämien välineiden hankkimisen kannalta.

2.8 Vaikka tilastotiedot osoittavat selkeästi, että varhaislapsuudesta lähtien koulutusjärjestelmään osallistuvien maahanmuuttajaoppilaiden tulokset ovat johdonmukaisesti parempia, se ei kuitenkaan merkitse, että heillä olisi paremmat mahdollisuudet päästä yliopistoon tai löytää kunnollinen työ.

2.9 Toisaalta mitä vapaammin ja tietoisemmin tehdään tulevan ammattiuran valinta ja mitä enemmän panostetaan pyrkimykseen varmistaa maahanmuuttajataustaisten lasten ja nuorten koulumenestys, sitä parempia ovat sosiaaliset, taloudelliset ja poliittiset tulokset.

2.10 Koululla on ensisijainen asema integroitumisessa, sillä se on ensimmäinen paikka sosiaalistumiselle perheen ulkopuolella. Mikäli koulu torjuu, syrjii ja erottelee sen sijaan, että se osaltaan auttaisi lievittämään maahanmuuttajaperheiden sosioekonomisen taustan vaikutuksia, integroituminen tuskin onnistuu, minkä seuraukset kantaa koko yhteiskunta.

2.11 Tästä syystä ajatus kouluista, jotka on tarkoitettu etupäässä tai yksinomaan maahanmuuttajien lapsille, on hylättävä, vaikka perusteet voivat ensisilmäyksellä olla kannatettavia. Koulun on heijastettava yhteisön sosiaalista koostumusta, eikä sen tule muodostaa gettoa kenellekään. On yleistä, että maahanmuuttajataustaisten oppilaiden fyysinen ja sosiaalinen eriyttäminen nimenomaan heille tarkoitettuihin kouluihin kulkee käsi kädessä asumisjärjestelyiden eriytymisen kanssa tai on seuraus siitä.

2.12 Koulutusjärjestelmistä vastaavien viranomaisten on kiinnitettävä erityistä huomiota opettajiin koulutusprosessin keskeisinä toimijoina, sillä heillä on välitön vastuu oppilaiden koulumenestyksestä. Houkutteleva ja hyväpalkkainen työura sekä ennen kaikkea perus- ja jatkokoulutus, jossa tämä uusi tilanne otetaan huomioon, ovat olennaisia osatekijöitä myönteisten tulosten saavuttamiseksi (3).

2.13 Tässä mielessä olisi hyödyllistä lisätä mitä moninaisimpiin eri etnisiin ja kulttuurisiin ryhmiin kuuluvien opettajien lukumäärää, sillä heidän esimerkkinsä voi toimia hyvänä kannustimena ja tukea heidän oppilaidensa itsetunnon rakentumista. Tämä edellyttäisi opettajien rekrytointiperusteiden ja -menettelyjen tarkistamista sekä varojen osoittamista tähän tarkoitukseen.

2.14 Maan virallisen kielen osaaminen on yksi koulumenestyksen ehdottomista edellytyksistä. Tätä kysymystä ei ole ratkaistu asianmukaisesti, sillä kyky kommunikoida on sekoitettu kielen osaamiseen. Erityistuen antaminen tällä alalla, mahdollisimman aikainen (varhaislapsuudesta lähtien) integroiminen kouluelämään, koulun vuorovaikutus vanhempien kanssa niin, että myös heille tarjotaan kursseja maan virallisesta kielestä, ovat eräitä strategioista, joita voidaan noudattaa kyseisen erittäin monitahoisen ongelman ratkaisemiseksi.

2.15 Maahanmuuttajataustaisten vanhempien osallistuminen koko koulutusprosessiin, heidän vuorovaikutuksensa kantaväestöön kuuluvien perheiden kanssa sekä heidän osaamisensa ja kokemustensa arvostaminen ovat tekijöitä sekä maahanmuuttajataustaisten oppilaiden että yleisemmin maahanmuuttajayhteisöjen integroituitumiseksi kouluun ja yhteiskuntaan. Siksi on tärkeää, että kouluilla on avustavaa opetushenkilökuntaa ja kulttuurin välittäjiä (4).

3. ETSK:n panos

3.1 Vihreässä kirjassa tarkastellaan neljää keskustelunaihetta, joista esitetään seuraavat kysymykset:

”A. Poliittiset haasteet: Mitkä ovat tärkeimmät poliittiset haasteet, jotka liittyvät hyvän koulutuksen tarjoamiseen maahanmuuttajataustaisille lapsille? Onko tässä asiakirjassa esitettyjen haasteiden lisäksi muita, jotka olisi otettava huomioon? B. Poliittiset toimet: Mikä on asianmukainen poliittinen vastaus näihin haasteisiin? Onko tässä asiakirjassa lueteltujen poliittisten toimien ja lähestymistapojen lisäksi muita, jotka olisi otettava huomioon? C. Euroopan unionin tehtävä: Mitä toimia voitaisiin toteuttaa yhteisön ohjelmien kautta, jotta voitaisiin vaikuttaa positiivisesti maahanmuuttajataustaisten lasten koulutukseen? Miten näitä aiheita olisi käsiteltävä koulutusta koskevan avoimen koordinointimenetelmän puitteissa? Olisiko syytä tarkastella indikaattoreita ja/tai vertailuarvoja, joiden avulla politiikkaa voitaisiin kohdentaa paremmin koulutustason erojen kaventamiseen? D. Direktiivin 77/486/ETY tulevaisuus: Miten direktiivillä 77/486/ETY voitaisiin tukea asiaan liittyvää jäsenvaltioiden politiikkaa, kun otetaan huomioon sen täytäntöönpanoon liittyvät seikat ja sen hyväksymisen jälkeen muuttovirroissa tapahtuneet muutokset? Olisiko direktiivi säilytettävä sellaisenaan, olisiko sitä muutettava vai olisiko se kumottava? Mitä vaihtoehtoisia lähestymistapoja ehdottaisitte asiaa koskevan jäsenvaltioiden politiikan tueksi? ”

3.2 Poliittiset haasteet

3.2.1 Luultavasti merkittävin Euroopan laajuinen poliittinen haaste nykyisin on luoda osallistava koululaitos yhteiskuntaan, joka itsessään on yhä vähemmän osallistava. Tämä johtuu rikkaiden ja köyhien välisen kuilun kasvamisesta ja siihen liittyvän sosiaalisen syrjäytymisen lisääntymisestä sekä maahanmuuton konkreettisessa tapauksessa siitä, että maahanmuuttopolitiikat ovat yleisesti koventuneet. Erityistä huomiota on kiinnitettävä maahanmuuttajataustaisten henkilöiden sosioekonomiseen tilanteeseen, sillä myös koulutusmahdollisuudet määräytyvät suuressa määrin sosiaalisen huono-osaisuuden perusteella.

3.2.2 Valtavaa haastetta integroida miljoonat maahanmuuttajat koulutuksen avulla ei voida analysoida tarkastelematta muun muassa seuraavia näkökohtia: ulkomaalaisten kansalaisten oikeudellinen asema, joka vaikuttaa heidän pääsyynsä oppivelvollisuuteen perustuvan yleisen koulutusjärjestelmän piiriin (5), menettelyt ilman asianmukaisia asiakirjoja olevien henkilöiden laillistamiseksi, perheiden yhdistämiselle asetetut esteet, viisumien myöntämisperusteet, jotka toisinaan loukkaavat henkilön perusoikeuksia (DNA-testien suorittamista koskeva vaatimus vanhemmuuden todistamiseksi).

3.2.3 Tehtäessä koulutuspoliittisia päätöksiä, jotka vaikuttavat miljooniin maahanmuuttajataustaisiin lapsiin ja nuoriin, edellä mainittuja yleisiä näkökohtia ei voida jättää huomiotta. Kouluja ei perusteta eikä kehitetä irrallaan sosiaalisesta ympäristöstä, johon ne kuuluvat. Koulut heijastavat yhteiskuntaa, vaikka ne voivatkin osaltaan vaikuttaa ratkaisevasti sen muuttumiseen.

3.2.4 Koulutusuudistukset, joissa koulutusta käsitellään kuten mitä tahansa liiketoimintaa soveltamalla koululaitokseen kaupallista kieltä (kutsumalla oppilaita ja vanhempia ”kuluttajiksi/käyttäjiksi” ja opettajia ”palveluiden tarjoajiksi”) ja joilla edistetään yksinomaan oppilaiden yksilökohtaiseen suoritukseen perustuvaa arviointia, eivät tue menestyksekästä integroitumista. Koulutus on määriteltävä uudelleen ennen kaikkea kaikkien lasten ja nuorten perusihmisoikeudeksi.

3.2.5 Kun otetaan huomioon, että koulutus kuuluu edelleen jäsenvaltioiden toimivaltaan, suurena haasteena on, että Euroopan unioni kykenee käytännössä koordinoimaan tarvittavat politiikat parhaimman mahdollisen integroitumisen saavuttamiseksi. Se, että yhtäältä myönnetään, että maahanmuuton vaikutukset ovat yhteisön laajuisia, ja toisaalta kehitetään politiikkoja edelleen kansallisella tasolla, on paradoksi, joka voidaan ratkaista vasta, kun on poliittista tahtoa mennä nykyistä pidemmälle kyseisten politiikkojen koordinoinnissa.

3.2.6 Euroopan unionin haasteena onkin myöntää, että massiivisen siirtolaisuuden hallitsemiseen liittyviä ongelmia tuskin ratkaistaan yksittäisissä jäsenvaltioissa ja että sillä on oltava käytössään tarvittavat poliittiset välineet, jotta voidaan selviytyä unionin ulkopuolisista maista lähtöisin olevien oppilaiden kasvavasta määrästä eurooppalaisissa koulutusjärjestelmissä.

3.2.7 Maahanmuuttajataustaisten henkilöiden huono-osaisuus ulottuu myös aikuiskoulutukseen. Kyseiset henkilöt osallistuvat muita vähemmän jatkokoulutustoimiin, ja heille tarjotuilla kursseilla keskitytään etupäässä kielitaidon hankkimiseen. Aikuiskoulutusoppilaitosten on pyrittävä avautumaan aiempaa paremmin koko kohderyhmälle. Maahanmuuttajataustaiset henkilöt on otettava huomioon koulutustarjonnan koko kirjossa. Näin ollen on tärkeää, että aikuiskoulutusta laajennetaan käsittämään esimerkiksi kulttuurin, politiikan, perhesuunnittelun sekä terveyden ja sosiaalisten taitojen kaltaiset alat.

3.2.8 Toisena päätöksiin vaikuttavana poliittisena haasteena ovat nykyisen talouskriisin seuraukset. Työttömyyden kasvu ja sosiaaliturvajärjestelmiin liittyvät ongelmat, jotka eräissä maissa vaarantavat niiden sosiaaliturvamallit, voivat synnyttää rasismia ja muukalaisvihaa, jotka ovat kaikilta osin demokraattisen Euroopan arvojen vastaisia. Sekä koulujen että yhteisön, johon ne kuuluvat, tulee seurata tarkoin kyseisiä ilmiöitä torjuakseen ne sekä ryhtyäkseen toimenpiteisiin, jos ja kun siihen on tarvetta.

3.3 Poliittiset toimet

3.3.1 Jäsenvaltioilla on ensisijainen ja perustavaa laatua oleva velvollisuus ryhtyä toimenpiteisiin varmistaakseen maahanmuuttajiensa integroituminen. Lasten ja nuorten kohdalla tämä merkitsee sitä, että huolehditaan kaikkien pääsystä koulutusjärjestelmän piiriin varmistamalla, että kaikenlainen valikointi sosiaaliseen asemaan liittyvien syiden perusteella suljetaan pois. Lisäksi on toimittava sen hyväksi, että koulumenestystä ryhdytään pitämään maahanmuuttajataustaisten oppilaiden ja lasten oikeutena.

3.3.2 Tähän pääsemiseksi on tärkeää, että koulutustoiminta perustuu — korkeatasoiseen koulutukseen, joka on kaikille avointa ja ilmaista. — politiikkaan, jossa kunnioitetaan esimerkiksi etnisiä, sosiokulttuurisia, taloudellisia ja sukupuoleen liittyviä eroja ja osataan hyödyntää olemassa olevia mahdollisuuksia. — kunkin maahanmuuttajayhteisön ominaispiirteiden kunnioitukseen. Ne on otettava huomioon opetusohjelmien suunnittelussa niin, että oppilaitokset avautuvat eri kulttuureille. — opetushenkilökuntaan, joka kykenee vastaamaan muista maista lähtöisin olevien oppilaiden tarpeisiin, jolle annetaan koulutustavoitteiden saavuttamisen kannalta välttämätöntä tukea ja jatkokoulutusta ja jolla on tukenaan koulussa edustettuina olevien yhteisöjen kielet ja kulttuurit tunteva avustava henkilökunta. Tässä mielessä olisi hyödyllistä vahvistaa eri alojen ammattilaista koostuvien ryhmien läsnäoloa kouluissa (esimerkiksi käynnistämällä kouluissa laajaa sosiaalista toimintaa). — entistä parempaan mahdollisuuteen käyttää internetiä tukena maahanmuuttajien lasten koulutuksessa, sillä kyseessä on keskeinen väline ajatellen opintomenestystä EU:ssa. Tässä tarkoituksessa ehdotetaan perustettavaksi nuorisokerhoja ja yhteisökeskuksia, joilla on käytössään internetyhteys, sekä kuntien tukemia kumppanuuksia paikalliskirjastojen kanssa tai kumppanuuksia yritysten kanssa, jotka ovat valmiita lahjoittamaan vanhoja tietotekniikkalaitteistoja, jne. — ”kestävään” koulutukseen: kielitaidon edistämistä ei voida rajata ensimmäisiin elinvuosiin eikä esikouluopetukseen. Sitä on jatkettava koko koulunkäynnin ajan, eikä se voi rajoittua koskemaan ainoastaan vastaanottavan maan kieltä. Teknis-ammatillisen kielen omaksuminen edellyttää moniin eri aineisiin perustuvaa lähestymistapaa sekä kaikkien oppiaineiden opettajien asianmukaista koulutusta. Vastaanottavan maan kielen opetuksen ohella on myös huolehdittava oppilaiden perheissä puhuttavien kielten kurssitarjonnasta. Monikielisyyden säilyttämisen ja edistämisen tulisi kuulua jokaisen koulun perusopinto-ohjelman tarjontaan. — sellaisen ”mentori/koulutoveri” -ohjelman edistämiseen, jossa oppilaat voivat olla heitä vanhempien ja kokeneempien oppilaiden ohjauksessa. — maahanmuuttajataustaisten ja kantaväestöön kuuluvien lasten välisen vuoropuhelufoorumin perustamiseen, sillä tällä tavoin voidaan häivyttää ennakkoluuloja ja vahvistaa integroitumista. — maahanmuuttajataustaisten oppilaiden vanhempien osallistumiseen. Vanhemmilla on erityinen rooli, joten heidän on tunnettava koulutusjärjestelmä sekä mahdollisuudet ammatilliseen koulutukseen nykyistä paremmin, ja heitä on kannustettava tuomaan esiin mielipiteensä. — asianmukaiseen tarjontaan aikuiskoulutuskursseja maahanmuuttajataustaisille henkilöille – ovat he sitten oppilaiden vanhempia tai eivät – edellä mainittujen syiden johdosta (6). — kulttuurientuntemuksen edistämiseen, joka käsittää apurahojen ja taloudellisen tuen myöntämisen heikompien koulutuslähtökohtien lievittämiseksi (toimia ei rajata koskemaan yksinomaan maahanmuuttajataustaisia oppilaita).

3.3.3 Yleisluonteisissa toimissa on otettava huomioon muun muassa maahanmuuttajaväestön erityispiirteet, pääsy terveydenhuoltojärjestelmiin ja työmarkkinoille sekä asianmukainen asunto. Tämän lisäksi on aiheellista tuoda esiin alakohtaisten toimien tarve koulutuksessa. Niistä voidaan mainita esimerkiksi koulutusmateriaalin tarkistaminen, jotta maahanmuuttajia ei kuvata niissä kielteisellä tavalla, opinto-ohjelman ulkopuolisten kotouttamistoimien toteuttaminen, pääsy koulutusjärjestelmän piiriin hyvin varhaisessa iässä, tarvittavat resurssit opettajien perus- ja jatkokoulutusta varten sekä mahdollisuuksien mukaan koulun oppilaiden alkuperämaista lähtöisin olevan pätevän avustavan henkilökunnan rekrytoiminen.

3.3.4 Kansalaisyhteiskunnan osallistuminen ei ole ainoastaan toivottavaa, vaan se on myös kiistaton osoitus sosiaalisen ja koulutuksellisen demokratian tasosta sekä maahanmuuttajien kotoutumisen merkittävä osatekijä. Vanhempainyhdistykset ja koulutusalan yhteiskunnalliset toimijat voivat osaltaan edistää sellaisen yhteiskunnan ja kansalaisuuden luomista, joille ovat ominaisia osallistavuus, erilaisuuden kunnioitus sekä tietoisuus vahvan sosiaalisen yhteenkuuluvuuden arvosta. On tuettava ja kannustettava useissa maissa noudatettavaa politiikkaa myöntää äänioikeus kunnallisvaaleissa laillisille maahanmuuttajille, sillä näin tunnustetaan maahanmuuttajien integroituminen vastaanottavaan yhteisöön ja vahvistetaan tunnetta yhteiskuntaan kuulumisesta.

3.4 Euroopan unionin tehtävä

3.4.1 Uuden Lissabonin sopimuksen hyväksymis- ja soveltamisprosessissa Euroopan unionin tulisi varmistaa, että jäsenvaltiot takaavat jatkossakin maahanmuuttajaväestön kotouttamispolitiikan, erityisesti oikeuden koulutukseen ja äidinkielen opetukseen sekä maahanmuuttajataustaisten oppilaiden vanhempien osallistumisoikeuden, jotta he voivat parantaa tietojaan ja taitojaan sekä tukea lapsiaan koulutukseen liittyvissä päätöksissä ja prosesseissa.

3.4.2 Euroopan unioni voisi kannustaa jäsenvaltioita käyttämään avointa koordinaatiomenetelmää sekä toteuttamaan vertailevia tutkimuksia ja tutkimusohjelmia, joiden avulla kerätään ja levitetään hyviä käytänteitä sekä tuetaan innovatiivisia aloitteita, joissa kiinnitetään huomiota Euroopan tasolla esille otettuihin kysymyksiin, joista on toisinaan vaikeampi saada tietoa pelkästään kansallisella tasolla. Seuraavissa kohdissa esitetään tähän liittyen eräitä konkreettisia ehdotuksia.

3.4.3 Erityisen merkittävä poliittinen toimenpide voi olla indikaattoreiden ja vertailukohtien määritteleminen siinä tarkoituksessa, että keskitetään toimia sekä heikon koulumenestyksen että sellaisten objektiivisten vaikeuksien poistamiseen, joita maahanmuuttajaoppilas voi kohdata henkilökohtaisessa ympäristössään. Jotta vältettäisiin koulunkäynnin keskeyttäminen tai koulunkäynnistä kieltäytyminen, tarvitaan ennen kaikkea ohjelmia, jotka mahdollistavat koulujen tarjoaman sosiaalisen toiminnan käytännössä.

3.4.4 Avoimen koordinointimenetelmän puitteissa käytettävistä vertailukohdista ehdotetaan esimerkiksi seuraavia: maahanmuuttajataustaisten ja muiden henkilöiden sosioekonominen asema, koulutuksen loppuun vieminen (oppivelvollisuus) maahanmuuttajataustaisten ja muiden henkilöiden kohdalla, maahanmuuttajataustaisen opetushenkilökunnan osuus, opetushenkilökunnan kulttuurientuntemus, koulutusjärjestelmän sosiaalinen läpäisevyys, monikielisyyden edistäminen julkisessa koulutusjärjestelmässä sekä koulutusjärjestelmien avoimuus kaikille lapsille ja nuorille.

3.4.5 Lisäksi olisi erittäin tärkeää, että Euroopan parlamentti osallistuisi suoraan sellaisten ehdotusten ja toimien määrittelyyn, seurantaan ja arviointiin, joilla on tarkoitus varmistaa, että Euroopan unionissa ei sallita syrjäytymistä eikä marginaaliryhmien muodostumista.

3.5 Direktiivin 77/486/ETY tulevaisuus

3.5.1 Direktiivi 77/486/ETY oli tärkeä askel sen varmistamiseksi, että kaikkien maahanmuuttajataustaisten lasten oikeus koulutukseen sisällytetään poliittiseen asialistaan. Jos asia on kerran näin, mikä on aiheellista myöntää, yhtä lailla voidaan todeta, että direktiivi koskee yksinomaan unionin kansalaisten lapsia ja että kotouttamisen perustana on siinä yksinomaan kielen käyttöä koskeva kysymys. Lisäksi direktiiviä on sovellettu epäsäännöllisesti, ja 30 vuotta sen voimaantulosta sitä ei ole vielä kaikilta osin saatettu osaksi unionin nykyisten jäsenvaltioiden kansallista lainsäädäntöä.

3.5.2 Direktiivi 77/486/ETY on historiallisesti ja poliittisesti katsoen vanhentunut eikä vastaa nykyisiä kotouttamista koskevia vaatimuksia. Tästä syystä siihen on tehtävä merkittäviä muutoksia ottamalla huomioon maahanmuutossa tapahtuneet muutokset. Vaikka unionin ja jäsenvaltioiden on jatkossakin sitouduttava täysipainoisesti kieltenopetukseen, ETSK katsoo, että aihetta koskevan direktiivin on mentävä huomattavasti pidemmälle ja pidettävä sisällään muita ulottuvuuksia, mikäli sen on tarkoitus olla maahanmuuttajien ja heidän lastensa sosiaalisen, taloudellisen ja poliittisen integroitumisen väline.

3.5.3 Tulevassa direktiivissä on otettava huomioon, että maahanmuuttajien integroituminen vastaanottaviin yhteisöihin on huomattavasti monitahoisempi kysymys kuin heidän lastensa integroituminen koulutusjärjestelmiin mutta että jälkimmäisellä seikalla on edellisen seikan onnistumisen kannalta keskeinen merkitys.

3.5.4 Tulevassa direktiivissä ei näin ollen pidä tarkastella yksinomaan kielikysymystä (jolla on jatkossakin keskeinen asema), vaan käsitellä myös lasten ja nuorten integroitumista koulutusjärjestelmiin kokonaisvaltaisemmin ja johdonmukaisemmin.

Bryssel 25 päivänä helmikuuta 2009. Euroopan talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Mario SEPI

(1) PIRLS: Progress in International Reading Literacy Study, edistyminen kansainvälisessä lukutaitotutkimuksessa, kansainvälisen koulutustutkimusjärjestön IEA:n (Internacional Association for the Evaluation of Educational Achievement) tekemä tutkimus; PISA: Programme for International Student Assessment, kansainvälinen oppimistulosten arviointiohjelma, OECD:n koordinoima tutkimus.

(2) ETSK:n laatimista aihetta käsittelevistä yli 50 lausunnosta ks. erityisesti seuraavat: ”Maahanmuutto- ja turvapaikkapolitiikka – avoimen koordinaation menetelmä”, esittelijä: Soscha zu Eulenburg (EYVL C 221, 17.9.2002); ”Kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytykset opiskelua, ammattikoulutusta tai vapaaehtoistyötä varten”, esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños (EUVL C 133, 6.6.2003); ”Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus taloudellisen ja teknisen tuen antamista kolmansille maille siirtolaisuuden ja turvapaikan aloilla koskevan ohjelman perustamisesta”, esittelijä: Giacomina Cassina (EUVL C 32, 5.2.2004); ”Komission tiedonanto – Maahanmuutto, kotouttaminen ja työllisyys”, esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños (EUVL C 80, 30.3.2004); ”Euroopan unionin kansalaisuuden saaminen” (oma-aloitteinen lausunto), esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños (EUVL C 208, 3.9.2003); ”Siirtotyöläisiä koskeva kansainvälinen yleissopimus” (oma-aloitteinen lausunto), esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños (EUVL C 302, 7.12.2004); ”Maahanmuutto EU:ssa ja kotouttamispolitiikat: alue- ja paikallishallinnon sekä kansalaisyhteiskunnan organisaatioiden yhteistyö” (oma-aloitteinen lausunto), esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños (EUVL C 318, 23.12.2006); ”Maahanmuuttopolitiikkaa koskeva yhteistyö EU:n ja lähtömaiden välillä kehityksen tukemiseksi” (oma-aloitteinen lausunto), esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños (EUVL C 44, 16.2.2008); ”Foorumi kansalaisyhteiskunnan osallistumisen lisäämiseksi edistettäessä EU:n ulkopuolisista maista lähtöisin olevien kansalaisten kotouttamiseen tähtääviä yhteisön politiikkoja – Rakenne, organisointi ja toiminta” (valmisteleva lausunto), esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños (EUVL C 27, 3.2.2009); ”Vähemmistöjen integroituminen – romanit”, esittelijä: Anne-Marie Sigmund, apulaisesittelijä: Madi Sharma (EUVL C 27, 3.2.2009); ”Euroopan yhteinen maahanmuuttopolitiikka – periaatteet, toimet ja välineet”, esittelijä: Luis Miguel Pariza Castaños, CESE 342/2009, 25.2.2009 (Ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä).

(3) Ks. ETSK:n lausunto ”Opettajankoulutuksen laadun parantaminen”, esittelijä: Mário Soares (EUVL C 151, 17.6.2008).

(4) Nämä ja muita ajatuksia esitetään NESSE-asiantuntijaverkoston (Euroopan komission tukema koulutuksen sosiaalisia näkökohtia tarkasteleva asiantuntijaverkosto) huhtikuussa 2008 julkaisemassa selvityksessä ”Education and Migration – Strategies for integrating migrant children in European schools and societies – A synthesis of research findings for policy-makers” (http//www.nesse.fr-nesse-nesse_top-activites-education-and-migration).

(5) Saksassa ulkomaalaisen kansalaisen oikeudellinen asema johtaa usein vapautukseen yleisestä oppivelvollisuudesta. Euroopan unionin perusoikeuskirjan 14 artiklan mukaan kuitenkin jokaisella lapsella ”on oikeus koulutukseen” ja ”saada […] oppivelvollisuuteen perustuvaa opetusta”.

(6) Ks. edellä kohta 3.2.7.