[pic] | EUROOPAN KOMISSIO |

Bryssel 6.10.2010

KOM(2010) 545 lopullinen

2010/0284 (NLE)

Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

EU:n aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2011 ja 2012

PERUSTELUT

1. Ehdotuksen tausta |

Ehdotuksen perustelut ja tavoitteet Syvänmeren kannat ovat kalakantoja, joita pyydetään mannerjalustojen pääasiallisten kalastusalueiden ulkopuolelta. Niitä esiintyy mannerjalustojen rinteillä tai merenalaisten vuorten yhteydessä. Kyseiset lajit ovat hidaskasvuisia ja pitkäikäisiä, mistä syystä ne ovat erityisen herkkiä kalastukselle. Lajien pitkäikäisyyttä ja kasvua koskeva vähitellen lisääntyvä tutkimustieto viittaa siihen, että jotkut lajit, kuten tylppäpyrstömolva ja mustahuotrakala, kasvavat nopeammin ja elävät lyhyemmän ajan kuin toiset lajit, esimerkiksi keltaroussi, syvänmeren hait ja lestikala, minkä vuoksi ne eivät ole yhtä herkkiä kalastukselle. Herkkyys kalastukselle riippuu myös siitä, voidaanko lajeja pyytää kohdennetusti paikallisilla keskittymäalueilla, kuten keltaroussin, tylppäpyrstömolvan ja limapäiden tapauksessa. Jos syvänmeren kalastusta ei rajoitettaisi, kalastusyritykset alkaisivat kilpailla vapaasti saatavilla olevista kalavaroista ottamatta riittävällä tavalla huomioon kestävän hyödyntämisen tasoa. Näin tapahtuisi myös muiden luonnonvaraisten kalakantojen kalastuksessa. Tämä suuntaus oli selvästi havaittavissa eräiden syvänmeren lajien kalastuksessa ennen kuin Euroopan unioni alkoi säännellä sitä vuonna 2003. Esimerkiksi luoteisten vesialueiden arvokkaan keltaroussikannan ja Biskajanlahden pilkkupagellikannan katsotaan romahtaneen. Kalastustoimintaa on siis tarpeen rajoittaa julkisen vallan toimenpitein, jotta voidaan estää kalastusyritysten tulojen vähentyminen, kehittää kantojen hyödyntämistä siten, että pitkällä aikavälillä saatavat saaliit suurenevat, ja vähentää vaikutuksia, joita ekosysteemiin ja ravintoverkkoon kohdistuu joidenkin kalakantojen koon pienentyessä äkillisesti. Tämä auttaa myös turvaamaan laadukkaan proteiinin vakaamman tarjonnan kuluttajille, vaikka tämä näkökohta ei olekaan syvänmeren lajien yhteydessä kovin merkityksellinen, sillä niiden osuus kaikista EU:ssa puretuista kalansaaliista on hyvin pieni. Julkiset toimenpiteet ovat syvänmeren lajien tapauksessa erityisen tärkeitä, koska hitaasti kasvavien romahtaneiden kantojen elpyminen saattaa kestää hyvin kauan tai voi jopa epäonnistua. Kalastusmahdollisuuksien vahvistamisen tarve käy ilmi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT-sopimuksen) 43 artiklan 3 kohdasta, jossa tämä tehtävä annetaan neuvostolle. Kansainvälinen merentutkimusneuvosto (ICES) toimittaa joka toinen vuosi perinpohjaisen arvion syvänmeren kantojen biologisesta tilanteesta. Viimeisin tällainen lausunto annettiin kesäkuussa 2010. Tämä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista koskeva ehdotus perustuu tieteellis-teknis-taloudellisen kalatalouskomitean (STECF) heinäkuussa 2010 ICESin lausunnon jälkeen laatimaan arvioon. Siinä otetaan näin ollen huomioon tarve perustaa päätöksentekomenettely moitteettomille tieteellisille lausunnoille, kuten asetuksen (EY) N:o 2371/2002 2 artiklan 2 kohdan b alakohdassa edellytetään. Tieteelliset elimet ovat olleet johdonmukaisesti sitä mieltä, että syvänmeren kalastuksessa paras hallinnointiväline olisi pyyntiponnistuksen rajoittaminen. Tämä johtuu siitä, että syvänmeren lajeja saadaan saaliiksi sekakalastuksessa, kyseinen kalastustoiminta ei ole valikoivaa ja kaloja heitetään suuria määriä yli laidan, sillä niiden kaupallinen arvo on olematon tai riittämätön. Pyyntirajoituksia pidetään kuitenkin hyödyllisinä täydentävinä toimenpiteinä, ja ne on mahdollista yhdistää kyseisten kalastusmahdollisuuksien käyttöä koskeviin yksityiskohtaisiin sääntöihin, jos saalistasoja ei voitaisi ilman näitä sääntöjä perustella. Komissio on sen vuoksi vakiinnuttanut käytännön antaa kalastusmahdollisuuksia koskevia asetusehdotuksia sitä mukaa, kun tieteellisiä lausuntoja tulee saataville. Tämän lisäksi komissio tarkastelee vuonna 2010 uudelleen syvänmeren kantoihin sovellettavaa kalastusmahdollisuuksien myöntämisjärjestelmää (neuvoston asetus (EY) N:o 2347/2002) tavoitteenaan ottaa käyttöön yksittäisiä kalastuksia vastaavia pyyntiponnistusrajoituksia ja teknisiä toimenpiteitä. Koillis-Atlantin pyyntiponnistukseen sovelletaan nykyisellään kokonaisvaltaista rajoitusta tekemättä eroa eri kalastusten välillä (ks. neuvoston asetuksen (EY) N:o 53/2010 9 artiklan 3 kohta). |

Yleinen tausta Euroopan unioni on vuodesta 2003 alkaen säännellyt syvänmeren lajien kalastusta vahvistamalla laji- ja aluekohtaiset suurimmat sallitut saaliit (TACit) ja pyyntiponnistuksen enimmäistason Koillis-Atlantilla. Eräiden syvänmeren lajien vuosien 2009 ja 2010 suurimmat sallitut saaliit vahvistettiin yhteisön aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2009 ja 2010 28 päivänä marraskuuta 2008 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1359/2008[1]. Tutkijat eivät pysty saatavilla olevien syvänmeren kantoja koskevien tietojen perusteella laatimaan täydellistä arviota kannan tilanteesta populaation koon tai kalastuskuolevuuden suhteen. Tähän on monia syitä, jotka haittaavat pysyvästi edistymistä: Kyseiset lajit ovat usein hyvin pitkäikäisiä ja hitaasti kasvavia, minkä vuoksi on mahdotonta jaotella kantaa ikäluokkiin ja arvioida kalastuksen vaikutusta kantaan saaliiksi saatujen yksilöiden pituuden tai ikärakenteen muuttumisen perusteella. Kantojen uusiutumistiheys ei ole tiedossa. Kannat ovat levinneet laajoille aloille syvyyksiin, joita on käytännön syistä vaikea tutkia. Tieteellisiä tutkimustietoja ei kyseisten kantojen vähäisen kaupallisen merkityksen vuoksi useinkaan ole saatavilla tai ne eivät kata koko levinneisyysaluetta. Kalastustoiminta kohdistuu näihin lajeihin vain osittain, ja joitakin lajeja on kalastettu vasta suhteellisen vähän aikaa. Tutkimustieto on tästä syystä lisääntynyt hitaasti. Se nojautuu kalastuksenhoidon ennalta varautuvaan lähestymistapaan, joka puolestaan pohjautuu runsausindekseissä havaittaviin suuntauksiin. Kalastusmahdollisuuksien vahvistaminen ja jakaminen kuuluvat unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Elollisten vesiluonnonvarojen kestävää hyödyntämistä koskevista velvollisuuksista säädetään asetuksen (EY) N:o 2371/2002 2 artiklassa. Kalastusmahdollisuuksien olisi oltava sopusoinnussa kansainvälisten sopimusten kanssa; tällainen sopimus on muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien sopimus hajallaan olevien ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämisestä ja hoidosta [jäljempänä: YK:n vuoden 1995 kalakantasopimus]. Lainsäätäjän on oltava erityisen varovainen varsinkin silloin, kun saatu tieto on epävarmaa, epäluotettavaa tai puutteellista. YK:n vuoden 1995 kalakantasopimuksen 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti riittävien tieteellisten tietojen puutetta ei saa käyttää syynä siirtää tai jättää toteuttamatta säilyttämis- ja hoitotoimenpiteitä. Tässä ehdotuksessa esitetyt TACien mukautukset vastaavat tieteellisiä lausuntoja ja noudattavat hoitoperiaatteita, jotka on vahvistettu vuoden 1995 YK:n kalakantasopimuksessa ja YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön vuonna 2008 laatimissa, valtamerillä harjoitettavan syvänmeren kalastuksen hallinnointia koskevissa kansainvälisissä suuntaviivoissa, jotka YK:n yleiskokous äskettäin vahvisti (joulukuussa 2009 annettu päätöslauselma 64/72). Vaikka myös muut kalastusvaltiot, erityisesti Norja, Islanti, Färsaaret ja Venäjä, hyödyntävät syvänmeren kantoja, ja vaikka on tarpeen pyrkiä pääsemään sopimukseen yhdenmukaisista hoitotoimenpiteistä kyseisten valtioiden kanssa tai, kun kyse on kansainvälisten vesialueiden kannoista, Koillis-Atlantin kalastuskomission (NEAFC) puitteissa, Euroopan unionin aluksiin sovellettavat yksipuoliset toimenpiteet ovat tarpeen siihen asti, kun kyseiset sopimukset saadaan tehtyä, jotta voidaan välttää edellä kuvaillun kaltaiset sääntelemättömästä kalastuksesta johtuvat kielteiset seuraukset. |

Voimassa olevat aiemmat säännökset Ehdotuksessa käsiteltyä alaa koskevat nykyiset säännökset on annettu neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1359/2008, ja niitä sovelletaan 31. joulukuuta 2010 asti. Ne ovat sidoksissa syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annettuun neuvoston asetukseen (EY) N:o 2347/2002[2], jossa luetellaan kaupallisesti tärkeimmät syvänmeren lajit, joille komissio pyrkii vahvistamaan saalisrajoitukset (kyseisen asetuksen liite I). Syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksista päätetään kahden vuoden välein samaan tahtiin kyseisiä kalakantoja koskevien, perinpohjaiseen tarkasteluun perustuvien tieteellisten arvioiden kanssa. Poikkeuksen muodostavat kuitenkin kultakuorekannat ja tylppäpyrstömolvan pääasiallinen kalastus, joita koskevat kalastusmahdollisuudet riippuvat Norjan kanssa vuosittain käytävistä neuvotteluista. Näiden kantojen kalastusmahdollisuudet vahvistetaan siten edelleen vuotuisia kalastusmahdollisuuksia koskevassa asetuksessa, jonka neuvosto antaa joulukuussa. Vuonna 2010 näiden kantojen osalta voimassa oleva asetus on neuvoston asetus (EY) N:o 53/2010. |

Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin Ehdotetut toimenpiteet on suunniteltu yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden ja sääntöjen mukaisesti, ja ne ovat yhdenmukaisia kestävää kehitystä koskevan unionin politiikan kanssa. |

2. Kuulemiset ja vaikutusten arviointi |

Intressitahojen kuuleminen |

Kuulemismenettely, tärkeimmät kohderyhmät ja yleiskuvaus vastaajista Ehdotuksessa otetaan huomioon kuulemiset, jotka on toteutettu neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean (ACFA, jonka muodostavat kalastus- ja vesiviljelytuotteiden tuotantoalaa, jalostusalaa ja kauppaa edustavien ammattialajärjestöjen edustajat sekä muiden kuin ammattialajärjestöjen edustajat, jotka edustavat kuluttaja-, ympäristö- ja kehitysyhteistyöasioita) sekä sellaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kanssa, joiden etua tämän ehdotuksen soveltamisalaan kuuluva kalastustoiminta koskee. Kuulemiset on toteutettu seuraavien komission tiedonantojen perusteella: yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta annettu komission tiedonanto (KOM(2006) 246 lopullinen), jossa esitetään ns. aikaistamismenettelyä koskevat periaatteet, ja vuoden 2011 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta annettu komission tiedonanto (KOM(2010) 241 lopullinen), jossa esitetään komission vuoden 2011 kalastusmahdollisuuksia koskeviin ehdotuksiin liittyvät näkemykset ja aikeet. |

Tiivistelmä vastauksista ja siitä, miten ne on otettu huomioon Alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat korostavat tarvetta varmistaa, että vuosittaisiin kalastusmahdollisuuksiin mahdollisesti tehtävät muutokset ovat asteittaisia, jotta taloudellinen toiminta häiriintyisi lyhyellä aikavälillä mahdollisimman vähän. Ne kantavat huolta tieteellisten lausuntojen epävarmuudesta ja toivovat, että tietoperusta paranisi ja tiedonkeruumenetelmiä yhdenmukaistettaisiin. Vaikka ne myöntävät, että erityisen haavoittuvia lajeja on tarpeen suojella romahdukselta, ne eivät kannata saalisrajoitusten vähennyksiä, jos tämä johtaisi poisheitettyjen määrien lisääntymiseen sekakalastuksissa. Sitä vastoin ne uskovat, että sekakalastusta voidaan säännellä kalastuksenhoidon keinoin noudattaen kokonaisvaltaista lähestymistapaa, joka pitää sisällään haavoittuvimpien lajien sallitut sivusaaliit. Lisäksi ne katsovat, että voisi olla järkevää vahvistaa yksittäisille kalastuksille pyyntiponnistusrajoituksia, joihin yhdistettäisiin esimerkiksi valikoivuutta parantavia teknisiä toimenpiteitä. Alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat korostavat, että kalastuspaine on vähentynyt merkittävästi vuodesta 2003 alkaen, jolloin otettiin käyttöön hoitotoimenpiteitä, ja huomauttavat, että naapurivaltioiden on toteutettava vastaavanlaisia hoitomenettelyjä tasavertaisten edellytysten takaamiseksi. Kyseiset toimikunnat painottavat, että on kiinnitettävä enemmän huomiota herkkien syvänmeren luontotyyppien suojeluun ja sellaisten alueiden välttämiseen, joilla esiintyy eniten nuoria kaloja. Ne katsovat, että eräät perinteiset kalastukset ovat osoittaneet kestävyytensä, sillä niitä on harjoitettu jo vuosisatojen ajan. Lisäksi osa kyseisistä toimikunnista toivoo, että kalastuksenhoidossa voitaisiin reagoida tietyistä kannoista saatuihin myönteisiin signaaleihin, erityisesti jos kaupalliset kalastusalukset ovat edistäneet tutkimustiedon lisäämistä. Toiset toimikunnat katsovat, että kalastusmahdollisuudet olisi poistettava asteittain käytöstä, ellei kannasta laadita piakkoin arviota. Ehdotukseen on sisällytetty kalastusmahdollisuuksien asteittaisen mukauttamisen ja vuotuisten muutosten rajoittamisen periaate. Siinä ei ehdoteta muutoksia, jotka johtaisivat kalastusmahdollisuuksien vuotuiseen lisääntymiseen tai vähentymiseen yli 15 prosentilla nykyisestä vuoden 2010 tilanteesta. Ainoa poikkeus tästä säännöstä ovat syvänmeren hait. Vaikka niitä koskeva TAC ei muodollisesti poikkea vuodeksi 2010 vahvistetusta nolla-TACista, sivusaaliita koskeva kielto johtaa todellisuudessa siihen, että sallitut puretut saaliit pienenevät 100 prosenttia. Komissio noudattaa haiden säilyttämistä ja hoitoa koskevasta Euroopan yhteisön toimintasuunnitelmasta antamassaan tiedonannossa (KOM(2009) 40 lopullinen) esitettyä haiden suojelupolitiikkaa. Sivusaaliita koskevan kiellon pitäisi kannustaa kalastajia yhteistyöhön sellaisten alueiden nimeämisessä, joilla haita esiintyy muita alueita runsaammin, ja pyydysten valikoivuuden parantamisessa. Kun tällaiset toimenpiteet on otettu käyttöön, voitaisiin vahvistaa sallitut määrät väistämättömien sivusaaliiden purkamiseksi. Komissio valmistelee vuonna 2010 syvänmeren kalastusmahdollisuuksia koskevaa uutta puiteasetusta, jolla on määrä ottaa keskipitkällä aikavälillä käyttöön kalastuskohtainen pyyntiponnistuksen hallinnointi. Komissio on tietoinen sekakalastuksessa saatuihin sivusaaliisiin liittyvästä ongelmasta, ja se kannustaa jäsenvaltioita ja kalastusyrityksiä kehittämään kalastuskäytäntöjä, joilla sivusaaliita saadaan vähennettyä. Komissio tutkii mahdollisuutta varata rahoitusta vuonna 2011 toteutettaviin hankkeisiin, joiden tavoitteena on vähentää syvänmeren kalastuksessa saatuja sivusaaliita. Kunhan erityisen haavoittuvien lajien väistämättömien sivusaaliiden tasot on eri kalastuksissa vahvistettu, ne voitaisiin muuntaa sivusaaliiden kalastusmahdollisuuksiksi. Osassa TACeista otetaan sivusaalismäärät jo nyt huomioon. Komissio jatkaa toimiaan sellaisten alueiden nimeämiseksi, joilla harjoitettavaa kalastusta rajoitetaan erittäin monimuotoisten elinympäristöjen suojelemiseksi. Tämä nimeäminen voi pohjautua komission tärkeimpien neuvontaelinten antamiin tieteellisiin lausuntoihin, tai se voi edistää jäsenvaltioiden toimia erityisten suojelualueiden perustamiseksi. Komissio on yhtä mieltä siitä, että on tarpeen noudattaa tässä ehdotuksessa käyttöön otettua yksipuolista lähestymistapaa, jolla on tarkoitus saada naapurivaltiot noudattamaan syvänmeren kalastuksen vastuullista hallinnointia. Komissio seuraa tämän tehtävän toteutumista vuosittaisissa neuvotteluissa, joita käydään kahdenvälisellä tasolla ja NEAFC:n puitteissa. On huomattava, että syvänmeren lajien hyödyntäminen on vain yksi niistä monista kysymyksistä, jotka on tarpeen ratkaista pohjoisten kalastusvaltioiden kanssa. Komissio on kehittänyt parhaillaan testattavana olevan hallinnointijärjestelmän, joka reagoi kantojen runsausindeksien suuntauksiin myös silloin, kun vakuuttavia tieteellisiä lausuntoja ei ole saatavilla. Seitsemännestä puiteohjelmasta rahoitetun laajan DEEPFISHMAN-tutkimushankkeen avulla komissio uskoo voivansa jatkaa kyseisen järjestelmän kehittämistä syvänmeren kalastuksen osalta. Komissio on muun muassa tutkimuksia rahoittamalla rohkaissut kalastajia tekemään tieteellisten laitosten kanssa yhteistyötä keskinäisen ymmärtämyksen parantamiseksi ja kaupallisesta kalastuksesta saatavien tietojen hyödyntämiseksi tieteellisissä lausunnoissa. Syvänmeren kalastusmahdollisuuksia koskevan uuden puiteasetuksen avulla pyritään parantamaan hallinnollisten tietojen keruuta. Asiantuntijatiedon keruu ja käyttö Lähteenä olleet tieteenalat ja erikoisasiantuntemuksen alat ovat kalabiologia ja kalataloustiede. Komissio kuuli riippumatonta kansainvälistä tieteellistä elintä ICESiä ja järjesti STECF:n täysistunnon. ICESin lausunto perustuu ICESissä kehitettyyn lausuntojärjestelmään, jota käytetään sen asiakkailta, joihin komissio kuuluu, saatujen pyyntöjen mukaisesti. STECF antaa lausuntonsa komissiolta saamansa toimeksiannon perusteella. Kaikki STECF:n raportit ovat saatavilla komission Internet-sivuilta sen jälkeen, kun komissio on ne virallisesti hyväksynyt. Kaikki ICESin raportit ovat saatavilla sen Internet-sivuilta. Kaikkia tähän ehdotukseen sisältyviä kantoja koskevat tiedot ovat riittämättömiä osoittamaan kalastuksen olevan kestävällä pohjalla. Vuotta 2010 koskevassa tieteellisessä lausunnossa toistetaan laajalti aiemmat, vuonna 2008 tai sitä aiemmin annetut lausunnot. Ottaen huomioon, että lausuntojärjestelmällä tavoitellaan kestävää enimmäistuottoa, ja koska kyseisen tuoton takaava syvänmeren lajien hyödyntämistaso ei ole tiedossa, tutkijat suosittavat yleisesti, että saaliita vähennetään viimeaikaisilta tasoiltaan, kunnes kyseiset kannat osoittavat merkkejä populaation lisääntymisestä. Jos hyödyntämistasoilla ei ole vuosiin näyttänyt olevan haitallista vaikutusta kantoihin, kalastusta voitaisiin ICESin mukaan jatkaa entiseen tapaan. Muissa tapauksissa ICES katsoo, ettei kalastusta pitäisi lisätä tai että saaliit olisi palautettava tasoille, joilla ne olivat ennen kalastustoiminnan lisäämistä. ICES korostaa tarvetta suojella kutevia yhdyskuntia perättäisiltä romahduksilta. Kalastusmahdollisuudet ovat vuoden 2003 jälkeen vähentyneet merkittävästi, ja tässä ehdotuksessa sen kattamalle toiselle vuodelle (2012) vahvistetut pyyntirajoitukset noudattavat pitkälti tutkijoiden lausunnoissa esitettyjä varopyynnin tasoja. Jos lausunto ei ole muuttunut vuodesta 2008, tämä ehdotus nojautuu edelliseen, vuosien 2009 ja 2010 kalastusmahdollisuuksista annettuun asetukseen, jossa säädettiin kalastusmahdollisuuksiin tehtävien tarvittavien vähennysten jakamisesta neljän vuoden ajalle. Silloin kun EU:n ulkopuoliset valtiot pyytävät suuren osan suositellusta saaliista, tämä on otettu huomioon, ja lausuntoa on sovellettu EU:n kalastukseen sen mukaan, miten se on kehittynyt. Jotkut tietosarjat viittaavat siihen, että kalastus on jo vakiintunut tai on vakiintumassa hyvin alhaiselle tasolle, ja havaittavissa on myös merkkejä kantojen runsauden lisääntymisestä. Kun lisäksi otetaan huomioon viimeaikaiset tiedot, jotka koskevat syvänmeren eri lajien vaihtelevia kasvuominaisuuksia, vaikuttaa mahdolliselta, että kantoja, jotka on jätetty kalastusmahdollisuuksien perättäisten vähennysten jälkeen kohdelajeiksi, voidaan tulevaisuudessa hyödyntää biologisesti ja taloudellisesti kestävällä tavalla. Jotta tämä kalastustoiminta olisi myös ekologisesti kestävällä pohjalla, olisi kuitenkin ratkaistava siihen liittyvät ongelmat, jotka koskevat erityisesti poisheitettäviä määriä, sivusaaliita ja meren haavoittuviin elinympäristöihin kohdistuvia häiriöitä. Kalastuksenhoidossa voitaisiin näin ollen tulevaisuudessa keskittyä pitämään kalastukset mahdollisuuksien mukaan vakaina sekä kehittämään sellaisia teknisiä toimenpiteitä ja edistämään sellaisia kalastusstrategioita, joilla lievennetään meren haavoittuviin elinympäristöihin kohdistuvia kielteisiä vaikutuksia ja vähennetään poisheitettäviä määriä. Monien syvänmeren kalastusten sekakalastusluonne otetaan myös huomioon. Voimassa olevat pienet kiintiöt, jotka on tarkoitettu kattamaan väistämättömät sivusaaliit, pidetään voimassa, jottei luotaisi velvollisuutta heittää saaliita pois. Syvänmeren haiden ja keltaroussin suhteen komissio toteuttaa nolla-TACin politiikkaa. Syvänmeren haita, joita ei ole vielä eroteltu TACin osalta lajeittain, koskeva kalastuskielto noudattaa lausuntoa, jonka mukaan tämän suvun tärkeimpien kaupallisten lajien katsotaan romahtaneen. Keltaroussia ei tieteellisten elinten mukaan pitäisi kalastaa lainkaan millään TAC-alueella. ICES-alueilla VI ja VII sijaitseva keltaroussin suojelualue, joka otettiin käyttöön vuosien 2005 ja 2006 kalastusmahdollisuuksista 22 päivänä joulukuuta 2004 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2270/2004 ja joka pidettiin voimassa neuvoston asetuksella (EY) N:o 1359/2008, ei ole enää riittävä järjestely keltaroussin saalisrajoitusten kannalta ottaen huomioon, että keltaroussia ei pitäisi pyytää lainkaan miltään alueelta. Vaikutusten arviointi Kalastusmahdollisuudet on vahvistettava SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Jos ehdotetut toimenpiteet pannaan täytäntöön, ne johtavat EU:n alusten kokonaiskalastusmahdollisuuksien vähenemiseen. Niistä seuraisi osaksi saaliiden pienentymistä, joka on odotettavissa silloin, kun uudet saalisrajoitukset vastaavat viimeaikaisia tosiasiallisia saaliita tai jäävät näiden alapuolelle. Ehdotus ei koske ainoastaan lyhyen aikavälin päätöksiä vaan on myös osa pidemmän aikavälin lähestymistapaa, jonka avulla kalastus saadaan asteittain vähennettyä pitkällä aikavälillä kestävälle tasolle. Tässä ehdotuksessa noudatettu lähestymistapa johtaa lyhyellä aikavälillä alhaisempiin TACeihin, mutta kunhan liikakalastetut kannat elpyvät, kalastusmahdollisuuksien pitäisi varovaisuusperiaatteen mukaisista lausunnoista riippuen pysyä vakaina tai lisääntyä. Lähestymistavan keskipitkän ja pitkän aikavälin ympäristövaikutusten arvioidaan pyyntiponnistuksen alenemisen seurauksena olevan vähäisiä. Kalastusalusten lukumäärän ja/tai keskimääräisen pyyntiponnistuksen alusta kohti arvioidaan pienenevän, ja niiden lajien purettujen saaliiden, jotka ovat osoittaneet kestävyytensä jatkuvan kalastustoiminnan suhteen, arvioidaan pysyvän muuttumattomina tai kasvavan. Pyyntiponnistuksessa ja syvänmeren kalastusta harjoittavan laivaston koossa vuodesta 2003 saavutettu vähennys osoittaa, että tätä politiikkaa on käytännössä toteutettu. Ensimmäiset kantojen runsausindekseistä saadut myönteiset signaalit vahvistavat, että keskipitkän ja pitkän aikavälin seurauksia koskevat odotukset ovat edelleen ajankohtaisia. |

3. Ehdotukseen liittyvät oikeudelliset näkökohdat |

Kyseisessä asetusehdotuksessa vahvistetaan Euroopan unionin kalastuslaivastoille saalisrajoitukset, jotka koskevat kaupallisesti tärkeimpiä syvänmeren lajeja Koillis-Atlantilla sijaitsevilla EU:n ja kansainvälisillä vesillä. Rajoitusten avulla pyritään saavuttamaan yhteisen kalastuspolitiikan tavoite, jonka mukaan olisi varmistettava, että kalastus on biologisesti, taloudellisesti ja sosiaalisesti kestävällä pohjalla. Asetusluonnoksen oikeusperustana on SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohta. Ehdotus kuuluu SEUT-sopimuksen 3 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuun Euroopan unionin yksinomaiseen toimivaltaan. Sen vuoksi toissijaisuusperiaatetta ei sovelleta. Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen seuraavasta syystä: Yhteinen kalastuspolitiikka on yhteinen koko unionille. SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaan neuvoston tehtävänä on hyväksyä kalastusmahdollisuuksien vahvistamista ja jakamista koskevat toimenpiteet. Kyseisellä neuvoston asetuksella jaetaan kalastusmahdollisuudet jäsenvaltioille. Asetuksen (EY) N:o 2371/2003 20 artiklan 3 kohdan mukaan jäsenvaltiot voivat vapaasti jakaa mainitut mahdollisuudet parhaaksi katsomallaan tavalla eri alueiden tai toimijoiden kesken. Jäsenvaltioilla on täten laaja liikkumavara päätöksissä, jotka koskevat niiden valitsemaa sosiaalista/taloudellista mallia niille myönnettyjen kalastusmahdollisuuksien hyödyntämiseksi. Ehdotuksella ei ole uusia rahoitusvaikutuksia jäsenvaltioille. Neuvosto antaa tämän asetuksen joka toinen vuosi, ja sen täytäntöön panemiseksi tarvittavat julkiset ja yksityiset resurssit ovat jo olemassa. |

4. Talousarviovaikutukset |

Ehdotuksella ei ole vaikutuksia EU:n talousarvioon. |

5. Lisätiedot |

Yksinkertaistaminen |

Yleisesti ottaen tämä ehdotus ei tee kalastuskiintiöiden hallinnoinnista yksinkertaisempaa tai monimutkaisempaa. Lestikalan TAC-alueiden uudelleenjärjestelyn pitäisi kuitenkin yksinkertaistaa kyseisen kalastuksen hallinnointia, sillä ehdotettu uusi pääasiallinen TAC kattaa kyseisen pääasiallisen kalastuksen kokonaisuudessaan. |

Uudelleentarkastelu-, tarkistus- tai raukeamislauseke |

Ehdotus koskee vuosiksi 2011 ja 2012 annettavaa kaksivuotista asetusta. Hallinnointivälineitä ja kalastusmahdollisuuksien tasoja tarkastellaan uudelleen viimeistään vuonna 2012 uuden asetuksen valmistelemiseksi. Tarkistuslauseketta ei tässä asetuksessa tarvita. |

Ehdotuksen yksityiskohtainen kuvaus SEUT-sopimuksessa määrätään, että parlamentti ja neuvosto päättävät yhdessä tavanomaista lainsäätämisjärjestystä noudattaen yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisalaan kuuluvista kysymyksistä. SEUT-sopimuksen 43 artiklan 3 kohdassa määrätään poikkeuksesta, joka koskee kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä. Neuvosto hyväksyy nämä toimenpiteet komission ehdotuksesta parlamenttia kuulematta. Tämä ehdotus rajoittuu näin ollen kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen sekä kyseisten mahdollisuuksien käyttöön toiminnallisesti liittyvien edellytysten vahvistamiseen. Saalisrajoitusten osalta ehdotus noudattaa ns. aikaistamismenettelyn periaatteita, jotka on vahvistettu yhteisön kalastuksenhoitoa koskevan kuulemismenettelyn parantamisesta annetussa komission tiedonannossa (KOM(2006) 246 lopullinen) ja vuoden 2011 kalastusmahdollisuuksia koskevasta kuulemisesta annetussa komission tiedonannossa (KOM(2010) 241 lopullinen), jossa esitetään kalastusmahdollisuuksia koskeviin ehdotuksiin liittyvät komission näkemykset ja aikeet tilanteessa, jossa kantojen tilaa koskevaa vuoden 2011 tieteellistä lausuntoa ei vielä ollut käytettävissä. Viimeksi mainitun tiedonannon mukaisesti syvänmeren kannat kuuluvat sellaisia tilanteita varten luotuun lausuntoluokkaan, joissa tiedonsaanti on vähäistä. Ehdotus on kyseisessä tiedonannossa vahvistettujen sääntöjen mukainen. Erityisesti jos lausunto on epävarma, TACeja olisi alennettava viimeaikaisten todellisten saalisrajoitusten suuntaan. Tulokseksi saadut uudet TAC-tasot lasketaan käyttäen jäsenvaltioiden komissiolle vuosina 2007–2009 raportoimia saalislukuja. Sidosryhmien (alueelliset neuvoa-antavat toimikunnat ja ACFA) ja jäsenvaltioiden kuulemiset on aikaistamismenettelyn mukaisesti toteutettu kesällä 2010. Ehdotus noudattaa myös komission laatimaa tiedonantoa EU:n kalastusalan kestävyyden edistämisestä kestävän enimmäistuoton avulla (KOM(2006) 360 lopullinen). Kestävän enimmäistuoton käsitettä ei voida soveltaa suoraan syvänmeren kantoihin kantojen kokoa ja ikärakenteita koskevan riittämättömän tiedon vuoksi. Kalastuksenhoidon ennalta varautuvaa lähestymistapaa noudattamalla näissä oloissa voidaan kuitenkin säilyttää mahdollisuus kehittää hallinnointia kestävän enimmäistuoton rakenteen suuntaan, kunhan lisätietoja on saatavilla. Lestikalan ja tylppäpyrstömolvan TAC-alueisiin ehdotetut muutokset perustuvat tieteelliseen suositukseen, jonka mukaan TAC-alueet olisi saatava vastaamaan arviointiyksikköjä, jotta hallinnointipäätöksissä on helpompi ottaa huomioon tieteelliset suositukset. Ehdotuksessa esitetään, että keltaroussin pyyntikieltoa ei jatketa eräillä alueilla, joilla esiintyy tämän lajin yhdyskuntia. Ottaen huomioon, että keltaroussille ehdotetaan nolla-TACia, keltaroussia ei voi enää kalastaa millään tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvalla alueella. |

2010/0284 (NLE)

Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

EU:n aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2011 ja 2012

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen[3],

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Perussopimuksen 43 artiklan 3 kohdan mukaisesti neuvosto hyväksyy komission ehdotuksesta kalastusmahdollisuuksien vahvistamiseen ja jakamiseen liittyviä toimenpiteitä.

(2) Elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetussa asetuksessa (EY) N:o 2371/2002[4] edellytetään, että neuvosto vahvistaa toimenpiteitä, jotka koskevat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista, ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset, tekniset ja taloudelliset lausunnot sekä erityisesti tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean (STECF) laatimat kertomukset.

(3) Neuvoston tehtävänä on vahvistaa kutakin kalastusta tai kalastusryhmää koskevat suurimmat sallitut saaliit (TACit). Kalastusmahdollisuudet olisi jaettava jäsenvaltioiden kesken siten, että varmistetaan kunkin jäsenvaltion kalastustoiminnan suhteellinen vakaus kunkin kannan tai kalastuksen osalta ja ottaen asianmukaisesti huomioon asetuksessa (EY) N:o 2371/2002 vahvistetut yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteet. Tämän lisäksi olisi kalastusmahdollisuuksien tehokkaan käytön varmistamiseksi vahvistettava tietyt niihin toiminnallisesti liittyvät edellytykset.

(4) TACit olisi vahvistettava saatavilla olevien tieteellisten lausuntojen perusteella ja ottaen huomioon biologiset ja sosioekonomiset näkökohdat sekä varmistaen eri kalastussektorien välinen oikeudenmukainen kohtelu. Tältä osin on tarpeen ottaa huomioon kannanotot, jotka on tuotu esiin sidosryhmien kuulemisissa, erityisesti neuvoa-antavan kalatalous- ja vesiviljelykomitean sekä asianomaisten alueellisten neuvoa-antavien toimikuntien kuulemisissa.

(5) Kalastusmahdollisuuksien olisi oltava sopusoinnussa kansainvälisten sopimusten ja periaatteiden kanssa. Tällaisia ovat muiden muassa Yhdistyneiden kansakuntien vuoden 1995 sopimus hajallaan olevien ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämisestä ja hoidosta sekä YK:n elintarvike- ja maatalousjärjestön vuonna 2008 laatimissa, valtamerillä harjoitettavan syvänmeren kalastuksen hallinnointia koskevissa kansainvälisissä suuntaviivoissa vahvistetut yksityiskohtaiset hoitoperiaatteet, joissa todetaan erityisesti, että lainsäätäjän olisi oltava erityisen varovainen silloin, kun saatu tieto on epävarmaa, epäluotettavaa tai puutteellista. Riittävien tieteellisten tietojen puutetta ei saa käyttää syynä säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden siirtämiselle tai toteuttamatta jättämiselle.

(6) Viimeisimmät tieteelliset lausunnot, jotka on saatu Kansainväliseltä merentutkimusneuvostolta (ICESin neuvoa-antavan komitean raportti laajalle levinneistä ja vaeltavista kannoista, julkaisu 9, kesäkuu 2010) ja tieteellis-teknis-taloudelliselta kalastuskomitealta (YTK:n tieteelliset ja tekniset raportit, vuoden 2011 tieteellistä lausuntoa koskeva tarkastelu, osa 2, heinäkuu 2010) osoittavat, että useimpien syvänmeren lajien kalastus ei ole kestävällä pohjalla ja että kyseisten kantojen kalastusmahdollisuuksia olisi kantojen kestävyyden turvaamiseksi vähennettävä, kunnes niiden kokojen todetaan kehittyneen myönteiseen suuntaan. ICESin lausunnossa todetaan myös, että keltaroussin kohdennettua kalastusta ei pitäisi sallia lainkaan.

(7) Syvänmeren haiden tärkeimpien kaupallisten lajien katsotaan romahtaneen, minkä vuoksi niiden kohdennettua kalastusta ei pitäisi harjoittaa. Sivusaaliiden purkamista ei pitäisi sallia lainkaan ennen kuin väistämättömien sivusaaliiden määrä saadaan vahvistettua valikoivuuteen liittyvien hankkeiden ja muiden teknisten toimenpiteiden avulla.

(8) Syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2347/2002[5] 2 artiklan a alakohdassa määriteltyjen ja mainitun asetuksen liitteessä I lueteltujen syvänmeren lajien kalastusmahdollisuuksista päätetään kahden vuoden välein. Poikkeuksen muodostavat kuitenkin kultakuorekannat ja tylppäpyrstömolvan pääasiallinen kalastus, joita koskevat kalastusmahdollisuudet riippuvat Norjan kanssa vuosittain käytävistä neuvotteluista. Näiden lajien kalastusmahdollisuudet olisi vahvistettava vuotuisessa asetuksessa, joka annetaan Euroopan unionin vesillä ja Euroopan unionin aluksiin eräillä EU:n ulkopuolisilla vesillä sovellettavien tiettyjen kalakantojen ja kalakantaryhmien kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta.

(9) TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96[6] 2 artiklan mukaisesti on välttämätöntä osoittaa, mihin kantoihin siinä vahvistettuja toimenpiteitä sovelletaan,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla

Kohde

Tässä asetuksessa vahvistetaan EU:n kalastusaluksille syvänmeren lajien kantojen vuosittaiset kalastusmahdollisuudet vuosiksi 2011 ja 2012 EU:n vesillä ja eräillä EU:n ulkopuolisilla vesillä, joilla saalisrajoitukset ovat tarpeen, sekä kyseisten kalastusmahdollisuuksien käyttöön toiminnallisesti liittyvät edellytykset.

2 artikla

Määritelmät

Tässä asetuksessa tarkoitetaan

a) ’EU:n aluksella’ jonkin jäsenvaltion lipun alla purjehtivaa ja unionissa rekisteröityä kalastusalusta;

b) ’EU:n vesillä’ jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvia vesialueita, lukuun ottamatta perussopimuksen liitteessä II mainittujen alueiden lähivesiä;

c) ’suurimmalla sallitulla saaliilla’ (TAC) määrää, joka voidaan pyytää ja purkaa kustakin kannasta vuosittain;

d) ’kiintiöllä’ unionille, jäsenvaltioille tai kolmansille maille myönnettyä osuutta TACista;

e) ’kansainvälisillä vesialueilla’ vesiä, jotka eivät kuulu minkään valtion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan;

f) ICESin (Kansainvälisen merentutkimusneuvoston) alueita siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 218/2009;

g) CECAFin (Itäinen Keski-Atlantti tai FAO:n pääasiallinen kalastusalue 34) alueita siten kuin ne määritellään asetuksessa (EY) N:o 216/2009.

3 artikla

Saalisrajoitukset ja niiden jakaminen

EU:n alusten EU:n vesillä ja eräillä EU:n ulkopuolisilla vesillä pyytämien syvänmeren lajien saalisrajoitukset sekä näiden saalisrajoitusten jakaminen jäsenvaltioiden kesken vahvistetaan liitteessä.

4 artikla

Jakamista koskevat erityiset säännökset

Liitteessä vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien järjestelyjen soveltamista:

a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;

b) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 37 artiklan tai asetuksen (EY) N:o 1006/2008 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät vähennykset ja uudelleen jakamiset;

c) asetuksen (EY) N:o 847/96 3 artiklan mukaisesti sallitut saaliiden lisäpurkamiset;

d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan nojalla pidätetyt määrät;

e) asetuksen (EY) N:o 1224/2009 105 ja 107 artiklan mukaisesti tehtävät vähennykset.

5 artikla

Suhde asetukseen (EY) N:o 847/96

Asetusta (EY) N:o 847/96 sovellettaessa kaikkia liitteessä lueteltuja kiintiöitä pidetään analyyttisinä kiintiöinä.

6 artikla

Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset

Niistä kalakannoista, joiden kalastusmahdollisuuksista säädetään tässä asetuksessa, peräisin olevia kaloja voidaan pitää aluksella tai purkaa aluksesta ainoastaan, jos ne on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksella, jolle on myönnetty kiintiö, jota ei ole käytetty loppuun.

7 artikla

Voimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

Sitä sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2011.

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä […]

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja […]

LIITE

Viittaukset kalastusalueisiin ovat viittauksia ICES-alueisiin, jollei ole toisin mainittu.

OSA 1

Lajien ja lajiryhmien määrittely

1. Tämän liitteen osassa 2 olevassa luettelossa kalakannat mainitaan lajin tieteellisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Syvänmerenhait on kuitenkin sijoitettu luettelon alkuun. Seuraavassa esitetään tämän asetuksen soveltamiseksi suomenkielisten nimien ja latinankielisten nimien vastaavuustaulukko

Suomenkielinen nimi | Tieteellinen nimi |

Mustahuotrakala | Aphanopus carbo |

Limapäät | Beryx spp. |

Lestikala | Coryphaenoides rupestris |

Keltaroussi | Hoplostethus atlanticus |

Tylppäpyrstömolva | Molva dypterygia |

Pilkkupagelli | Pagellus bogaraveo |

Luikeroturskat | Phycis blennoides |

2. Tässä asetuksessa ’syvänmerenhailla ’ tarkoitetaan seuraavia lajeja:

Suomenkielinen nimi | Tieteellinen nimi |

Kissahait Kaulushai | Apristuris spp. Chlamydoselachus anguineus |

Nystypistinhai | Centrophorus granulosus |

Suomupistinhai | Centrophorus squamosus |

Ruskosusihai | Centroscymnus coelolepis |

Kuonosamettihai | Centroscymnus crepidater |

Tummavalohai | Centroscyllium fabricii |

Lattahai | Deania calceus |

Leijahai | Dalatias licha |

Isovalohai | Etmopterus princeps |

Samettivalohai | Etmopterus spinax |

Rengaskissahai Pohjankissahai Kidushai Purjehai Hailaji | Galeus melastomus Galeus murinus Hexanchus griseus Oxynotus paradoxus Scymnodon ringens |

Holkeri | Somniosus microcephalus |

OSA 2

EU:n aluksiin sellaisilla vesillä, joilla on pyyntirajoituksia, sovellettavat vuosittaiset kalastusmahdollisuudet lajeittain ja alueittain (tonneina elopainoa)

Laji: | Syvänmeren hait | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla V, VI, VII, VIII ja IX, (DWS/56789-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Saksa | 0 | 0 |

Viro | 0 | 0 |

Irlanti | 0 | 0 |

Espanja | 0 | 0 |

Ranska | 0 | 0 |

Liettua | 0 | 0 |

Puola | 0 | 0 |

Portugali | 0 | 0 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 |

EU | 0 | 0 |

TAC | 0 | 0 |

Laji: | Syvänmeren hait | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueella X (DWS/10-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Portugali | 0 | 0 |

EU | 0 | 0 |

TAC | 0 | 0 |

Laji: | Syvänmeren hait sekä Deania histricosa ja Deania profondorum | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueella XII (DWS/12-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Irlanti | 0 | 0 |

Espanja | 0 | 0 |

Ranska | 0 | 0 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 |

EU | 0 | 0 |

TAC | 0 | 0 |

Laji: | Mustahuotrakala Aphanopus carbo | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla I, II, III ja IV (BSF/1234-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Saksa | 4 | 3 |

Ranska | 4 | 3 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 4 | 3 |

EU | 12 | 9 |

TAC | 12 | 9 |

Laji: | Mustahuotrakala Aphanopus carbo | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla V, VI, VII ja XII (BSF/56712-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Saksa | 25 | 23 |

Viro | 12 | 11 |

Irlanti | 62 | 57 |

Espanja | 123 | 114 |

Ranska | 1 732 | 1 599 |

Latvia | 80 | 74 |

Liettua | 1 | 1 |

Puola | 1 | 1 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 123 | 114 |

Muut(1) | 6 | 6 |

EU | 2 165 | 2 000 |

TAC | 2 165 | 2 000 |

(1) Ainoastaan sivusaaliita. Kohdennettu kalastus ei ole sallittua tässä kiintiössä. |

Laji: | Mustahuotrakala Aphanopus carbo | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla VIII, IX ja X (BSF/8910-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Espanja | 11 | 11 |

Ranska | 26 | 26 |

Portugali | 3 311 | 3 311 |

EU | 3 348 | 3 348 |

TAC | 3 348 | 3 348 |

Laji: | Mustahuotrakala Aphanopus carbo | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet CECAF-alueella 34.1.2 (BSF/C3412-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Portugali | 3 643 | 3 643 |

EU | 3 643 | 3 643 |

TAC | 3 643 | 3 643 |

Laji: | Limapäät | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla III, IV, V, VI, VII, VIII, IX, X, XII ja XIV (ALF/3X14-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Irlanti | 9 | 9 |

Espanja | 70 | 70 |

Ranska | 19 | 19 |

Portugali | 202 | 202 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 9 | 9 |

EU | 309 | 309 |

TAC | 309 | 309 |

Laji: | Lestikala Coryphaenoides rupestris | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla I, II ja IV (RNG/124-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Tanska | 2 | 1 |

Saksa | 2 | 1 |

Ranska | 9 | 10 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 2 | 1 |

EU | 15 | 13 |

TAC | 15 | 13 |

Laji: | Lestikala Coryphaenoides rupestris | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueella III (RNG/03-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Tanska | 804 | 804 |

Saksa | 5 | 5 |

Ruotsi | 41 | 41 |

EU | 850 | 850 |

TAC | 850 | 850 |

Laji: | Lestikala Coryphaenoides rupestris | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla Vb, VI, VII ja XIIb (RNG/5BX12B-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Saksa | 19 | 16 |

Viro | 41 | 36 |

Irlanti | 189 | 163 |

Espanja | 3 038 | 2 621 |

Ranska | 2 380 | 2 055 |

Latvia | 51 | 44 |

Liettua | 59 | 51 |

Puola | 1 020 | 880 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 149 | 129 |

Muut(1) | 5 | 5 |

EU | 6 951 | 6 000 |

TAC | 6 951 | 6 000 |

(1) Ainoastaan sivusaaliita. Kohdennettu kalastus ei ole sallittua tässä kiintiössä. |

Laji: | Lestikala Coryphaenoides rupestris | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla VIII, IX, X, XIIa, XIIc and XIV (RNG/8-14-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Saksa | 15 | 13 |

Espanja | 184 | 159 |

Ranska | 94 | 81 |

EU | 293 | 253 |

TAC | 293 | 253 |

Laji: | Keltaroussi Hoplostethus atlanticus | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueella VI (ORY/06-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Irlanti | 0 | 0 |

Espanja | 0 | 0 |

Ranska | 0 | 0 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 |

EU | 0 | 0 |

TAC | 0 | 0 |

Laji: | Keltaroussi Hoplostethus atlanticus | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueella VII (ORY/07-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Irlanti | 0 | 0 |

Espanja | 0 | 0 |

Ranska | 0 | 0 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 |

Muut | 0 | 0 |

EU | 0 | 0 |

TAC | 0 | 0 |

Laji: | Keltaroussi Hoplostethus atlanticus | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla I, II, III, IV, V, VIII, IX, X, XII ja XIV (ORY/1CX14C) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Irlanti | 0 | 0 |

Espanja | 0 | 0 |

Ranska | 0 | 0 |

Portugali | 0 | 0 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 |

EU | 0 | 0 |

TAC | 0 | 0 |

Laji: | Tylppäpyrstömolva Molva dypterygia | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla II ja IV (BLI/24-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Tanska | 4 | 4 |

Saksa | 4 | 4 |

Irlanti | 4 | 4 |

Ranska | 25 | 25 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 15 | 15 |

Muut(1) | 4 | 4 |

EU | 56 | 56 |

TAC | 56 | 56 |

(1) Ainoastaan sivusaaliita. Kohdennettu kalastus ei ole sallittua tässä kiintiössä. |

Laji: | Tylppäpyrstömolva Molva dypterygia | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueella III (BLI/03-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Tanska | 4 | 3 |

Saksa | 2 | 2 |

Ruotsi | 4 | 3 |

EU | 10 | 8 |

TAC | 10 | 8 |

Laji: | Pilkkupagelli Pagellus bogaraveo | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla VI, VII ja VIII (SBR/678-) |

Vuosi | 2011(1) | 2012(1) |

Irlanti | 6 | 6 |

Espanja | 172 | 172 |

Ranska | 9 | 9 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 22 | 22 |

Muut(2) | 6 | 6 |

EU | 215 | 215 |

TAC | 215 | 215 |

(1) Purettaessa noudatettava 35 cm:n vähimmäiskokoa (kokonaispituus). 15 % puretusta saaliista voi kuitenkin olla vähimmäiskooltaan (kokonaispituudeltaan) vähintään 30 cm. (2) Ainoastaan sivusaaliita. Kohdennettu kalastus ei ole sallittua tässä kiintiössä. |

Laji: | Pilkkupagelli Pagellus bogaraveo | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueella IX (SBR/09-) |

Vuosi | 2011(1) | 2012(1) |

Espanja | 614 | 614 |

Portugali | 166 | 166 |

EU | 780 | 780 |

TAC | 780 | 780 |

(1) Purettaessa noudatettava 35 cm:n vähimmäiskokoa (kokonaispituus). 15 % puretusta saaliista voi kuitenkin olla vähimmäiskooltaan (kokonaispituudeltaan) vähintään 30 cm. |

Laji: | Pilkkupagelli Pagellus bogaraveo | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueella X (SBR/10-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Espanja | 10 | 10 |

Portugali | 1 116 | 1 116 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 10 | 10 |

EU | 1 136 | 1 136 |

TAC | 1 136 | 1 136 |

Laji: | Luikeroturskat Phycis blennoides | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla I, II, III ja IV (GFB/1234-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Saksa | 8 | 6 |

Ranska | 8 | 6 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 11 | 11 |

EU | 27 | 23 |

TAC | 27 | 23 |

Laji: | Luikeroturskat Phycis blennoides | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla V, VI ja VII (GFB/567-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Saksa | 10 | 10 |

Irlanti | 260 | 260 |

Espanja | 588 | 588 |

Ranska | 356 | 356 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 814 | 814 |

EU | 2 028 | 2 028 |

TAC | 2 028 | 2 028 |

Laji: | Luikeroturskat Phycis blennoides | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla VIII ja IX (GFB/89-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Espanja | 242 | 242 |

Ranska | 15 | 15 |

Portugali | 10 | 10 |

EU | 267 | 267 |

TAC | 267 | 267 |

Laji: | Luikeroturskat Phycis blennoides | Alue: | EU:n ja kansainväliset vedet alueilla X ja XII (GFB/1012-) |

Vuosi | 2011 | 2012 |

Ranska | 7 | 6 |

Portugali | 32 | 28 |

Yhdistynyt kuningaskunta | 7 | 6 |

EU | 46 | 40 |

TAC | 46 | 40 |

[1] EUVL L 352, 31.12.2008, s. 1.

[2] EYVL L 351, 28.12.2002, s. 6.

[3] EUVL C […], […], s. […].

[4] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

[5] EYVL L 351, 28.12.2002, s. 6.

[6] EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3.