Neuvoston 24 päivänä heinäkuuta 1997 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 37/97 neuvoston direktiivin 97/.../EY antamiseksi todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa



Virallinen lehti nro C 307 , 08/10/1997 s. 0006



Neuvoston 24 päivänä heinäkuuta 1997 vahvistama YHTEINEN KANTA (EY) N:o 37/97 neuvoston direktiivin 97/. . ./EY antamiseksi todistustaakasta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa (97/C 307/02) EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen, joka on liitetty Euroopan yhteisön perustamissopimuksen liitteenä olevaan sosiaalipolitiikasta tehtyyn pöytäkirjaan N:o 14, ja erityisesti sen 2 artiklan 2 kohdan, ottaa huomioon komission ehdotuksen (1), ottaa huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2), noudattaa perustamissopimuksen 189 c artiklassa määrättyä menettelyä yhteistyössä Euroopan parlamentin kanssa (3), sekä katsoo, että 1) perustamissopimuksen liitteenä olevan sosiaalipolitiikasta tehdyn pöytäkirjan perusteella muut jäsenvaltiot kuin Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta, jäljempänä `jäsenvaltiot`, jotka haluavat panna täytäntöön vuoden 1989 sosiaalisen peruskirjan, ovat tehneet sosiaalipolitikkaa koskevan sopimuksen, 2) työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevassa yhteisön peruskirjassa tunnustetaan kaikkien syrjintämuotojen ja erityisesti sukupuoleen, ihonväriin, rotuun, mielipiteisiin ja vakaumuksiin perustuvan syrjinnän vastaisen toiminnan tärkeys, 3) työntekijöiden sosiaalisia perusoikeuksia koskevan yhteisön peruskirjan 16 kohdassa, joka käsittelee miesten ja naisten tasa-arvoista kohtelua, esitetään muun muassa, että "on syytä tehostaa toimia, joilla taataan miesten ja naisten yhtäläisten mahdollisuuksien täytäntöönpano, erityisesti työhön pääsyssä, palkassa, työoloissa, sosiaalisessa suojelussa, koulutuksessa, ammatillisessa koulutuksessa ja urakehityksessä", 4) komissio on sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 kohdan mukaisesti kuullut työmarkkinaosapuolia yhteisön tasolla yhteisön toiminnan mahdollisista suuntaviivoista todistustaakan osalta sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa, 5) komissio katsoo tämän kuulemisen jälkeen, että yhteisön toiminta on suotavaa, ja on uudelleen kuullut edellä tarkoitettuja työmarkkinaosapuolia suunnitellun ehdotuksen sisällöstä mainitun sopimuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ja työmarkkinaosapuolet ovat ilmoittaneet komissiolle kantansa, 6) tämän toisen kuulemisvaiheen päätyttyä työmarkkinaosapuolet eivät ole ilmoittaneet komissiolle halukkuudestaan käynnistää menettelyä, joka voisi johtaa mainitun sopimuksen 4 artiklan mukaisen sopimuksen tekemiseen, 7) sopimuksen 1 artiklan mukaisesti yhteisön ja jäsenvaltioiden tavoitteena on muun muassa parantaa elin- ja työoloja; miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen tehokas soveltaminen edistää tämän tavoitteen toteutumista, 8) tasa-arvoisen kohtelun periaate on esitetty perustamissopimuksen 119 artiklassa ja miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaatteen soveltamista koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 10 päivänä helmikuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 75/117/ETY (4) sekä miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamisesta mahdollisuuksissa työhön, ammatilliseen koulutukseen ja uralla etenemiseen sekä työoloissa 9 päivänä helmikuuta 1976 annetussa neuvoston direktiivissä 76/207/ETY (5), 9) toimenpiteistä raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä 19 päivänä lokakuuta 1992 annettu neuvoston direktiivi 92/85/ETY (kymmenes direktiivin 89/391/ETY 16 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu erityisdirektiivi) (6) edistää myös miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteen tehokasta toteuttamista; kyseinen direktiivi ei saisi vaikuttaa kielteisesti edellä mainittuihin direktiiveihin tasa-arvoisen kohtelun osalta, ja kyseisen direktiivin soveltamisalaan kuuluvien työntekijöiden olisi voitava hyötyä tasapuolisesti todistustaakkaa koskevien sääntöjen muuttamisesta, 10) UNICE:n, CEEP:n ja EAY:n tekemästä vanhempainlomaa koskevasta puitesopimuksesta annettu neuvoston direktiivi 96/34/EY (7) perustuu myös miesten ja naisten tasa-arvoisen kohtelun periaatteeseen, 11) viittaukset "tuomioistuinkäsittelyyn" ja "tuomioistuimeen" tarkoittavat järjestelyitä, joiden kautta riidat voidaan antaa tutkittaviksi ja ratkaistaviksi riippumattomiin elimiin, jotka voivat antaa riitapuolia sitovia päätöksiä, 12) termillä "tuomioistuimen ulkopuoliset menettelyt" tarkoitetaan erityisesti sellaisia menettelyjä kuin sovittelu- ja välitysmenettelyt, 13) niiden tosiseikkojen arviointi, joiden perusteella voidaan olettaa, että kyseessä on sukupuoleen perustuva välitön tai välillinen syrjintä, on kansallisen tuomioistuimen tai muun toimivaltaisen elimen tehtävä kansallisen lainsäädännön ja/tai käytännön mukaisesti, 14) jäsenvaltioiden asiaksi jätetään käsittelyn kaikissa vaiheissa saattaa voimaan todistusoikeudellisia säännöksiä, jotka ovat kantajalle tässä esitettyä edullisempia, 15) tiettyjen jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien erityispiirteet on tarpeellista ottaa huomioon muun muassa silloin, kun voidaan päätellä tapahtuneen syrjintää, koska vastaaja ei kykene vakuuttamaan tuomioistuinta tai toimivaltaista viranomaista siitä, ettei tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ole rikottu, 16) jäsenvaltio voi jättää soveltamatta todistustaakkaa koskevia sääntöjä menettelyihin, joissa tuomioistuimen tai muun toimivaltaisen elimen on selvitettävä tosiseikat; tarkoitetut menettelyt ovat sellaisia, joissa kantaja on vapautettu velvoitteesta näyttää toteen tosiseikat, joiden selvittäminen kuuluu tuomioistuimelle tai muulle toimivaltaiselle elimelle, 17) kantajalla ei olisi minkäänlaista tehokasta keinoa vaikuttaa tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteutumiseen kansallisissa tuomioistuimissa, jollei näytön esittäminen ilmeisestä syrjinnästä siirtäisi vastaajalle todistustaakkaa siitä, ettei hänen menettelynsä tosiasiassa ole syrjivä, 18) Euroopan yhteisöjen tuomioistuin on siksi todennut, että todistustaakan on oltava käännetty, kun syrjintä vaikuttaa ilmeiseltä, ja että tasa-arvoisen kohtelun periaatteen tehokas soveltaminen edellyttää, että todistustaakka siirtyy tällaisissa tapauksissa vastaajalle, 19) näyttöä syrjinnästä on vielä vaikeampi esittää silloin, kun syrjintä on välillistä; siksi on tärkeää määritellä välillinen syrjintä ja 20) todistustaakan asianmukaista siirtymistä koskeva tavoite ei toteudu tyydyttävästi kaikissa jäsenvaltioissa, ja perustamissopimuksen 3 b artiklassa esitetyn toissijaisuusperiaatteen ja suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tämä tavoite on saavutettava yhteisön tasolla; tässä direktiivissä asetetaan vain vähimmäisvaatimukset eikä siinä mennä pidemmälle kuin mikä on tarpeen näiden vaatimusten saavuttamiseksi, ON ANTANUT TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tavoite Tämän direktiivin tarkoituksena on varmistaa, että tasa-arvoisen kohtelun periaatteen toteuttamiseksi tehtäviä toimenpiteitä jäsenvaltioissa tehostetaan, jotta jokainen, joka katsoo kärsineensä siitä, että häneen ei ole sovellettu tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, voi vaatia oikeuksiaan tuomioistuinkäsittelyssä saatettuaan asian mahdollisesti ensin muiden toimivaltaisten elinten käsiteltäväksi. 2 artikla Määritelmät 1. Tässä direktiivissä tasa-arvoisen kohtelun periaatteella tarkoitetaan sitä, että minkäänlaista sukupuoleen perustuvaa syrjintää ei saa esiintyä välittömästi tai välillisesti. 2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tasa-arvoisen kohtelun periaatteen mukaisesti on kyse välillisestä syrjinnästä, jos jokin säännös, peruste tai näennäisesti tasapuolinen käytäntö vaikuttaa haitallisesti huomattavasti suurempaan osaan toista sukupuolta olevia henkilöitä, jollei kyseinen säännös, peruste tai käytäntö ole tarkoituksenmukainen ja tarpeellinen eikä sitä voida perustella asianosaisten sukupuoleen liittymättömillä puolueettomilla tekijöillä. 3 artikla Soveltamisala 1. Tätä direktiiviä sovelletaan: a) perustamissopimuksen 119 artiklassa sekä direktiiveissä 75/117/ETY, 76/207/ETY ja, siltä osin kuin esiintyy sukupuoleen perustuvaa syrjintää, 92/85/ETY ja 96/34/EY tarkoitettuihin tilanteisiin, b) kaikkiin julkista tai yksityistä sektoria koskeviin riita-asioiden oikeudenkäynteihin ja hallinnollisiin menettelyihin, jotka kansallisen lainsäädännön mukaan tarjoavat oikeussuojakeinoja edellä a alakohdassa tarkoitettujen säännösten soveltamiseksi, lukuun ottamatta vapaaehtoisluonteisia tai kansallisen lainsäädännön mukaisia tuomioistuimen ulkopuolisia menettelyjä. 2. Tätä direktiiviä ei sovelleta rikosasian oikeudenkäyntiin, elleivät jäsenvaltiot toisin määrää. 4 artikla Todistustaakka 1. Jäsenvaltioiden on oikeudenkäyntilakiensa mukaisesti toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kun henkilö, joka katsoo kärsineensä siitä, että häneen ei ole sovellettu tasa-arvoisen kohtelun periaatetta, esittää tuomioistuimessa tai muussa toimivaltaisessa elimessä tosiseikkoja, joiden perusteella voidaan olettaa, että kyseessä on välitön tai välillinen syrjintä, vastaajan on näytettävä toteen, ettei tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ole rikottu. 2. Tämä direktiivi ei estä jäsenvaltioita saattamasta voimaan kantajalle edullisempia todistusoikeudellisia säännöksiä. 3. Jäsenvaltiot voivat jättää soveltamatta 1 kohtaa menettelyihin, joissa tuomioistuimen tai muun toimivaltaisen elimen on selvitettävä tosiseikat. 5 artikla Tiedottaminen Jäsenvaltioiden on huolehdittava, että tämän direktiivin nojalla toteutetut toimenpiteet sekä asiaa koskevat jo voimassa olevat säännökset annetaan kaikin asianmukaisin tavoin tiedoksi kaikille, joita asia koskee. 6 artikla Suojelun tason säilyttäminen Tämän direktiivin säännösten täytäntöönpano ei ole missään tapauksessa riittävä peruste työntekijöiden yleisen suojelun tason laskemiselle direktiivin soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta jäsenvaltioiden oikeutta saattaa tilanteen kehittyminen huomioon ottaen voimaan lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä, jotka ovat erilaisia kuin tätä direktiiviä tiedoksi annettaessa voimassa olleet lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset, sillä edellytyksellä, että tässä direktiivissä säädettyjä vähimmäisvaatimuksia noudatetaan. 7 artikla Täytäntöönpano Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2001. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen vittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. Jäsenvaltiot toimittavat komissiolle viimeistään kahden vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta kaikki tarpeelliset tiedot, jotta komissio voi laatia Europaan parlamentille ja neuvostolle selvityksen tämän direktiivin soveltamisesta. 8 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty . . . Neuvoston puolesta Puheenjohtaja (1) EYVL C 332, 7.11.1996, s. 11 ja EYVL C 185, 18.6.1997, s. 21. (2) EYVL C 133, 28.4.1997, s. 34. (3) Euroopan parlamentin lausunto annettu 10 päivänä huhtikuuta 1997 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä), neuvoston yhteinen kanta vahvistettu 24 päivänä heinäkuuta 1997 (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä) ja Euroopan parlamentin päätös tehty . . . (ei vielä julkaistu virallisessa lehdessä). (4) EYVL L 45, 19.2.1975, s. 19. (5) EYVL L 39, 14.2.1976, s. 40. (6) EYVL L 348, 28.11.1992, s. 1. (7) EYVL L 145, 19.6.1996, s. 4. EHDOTUS NEUVOSTON PERUSTELUIKSI I JOHDANTO 1. Komissio esitti neuvostolle 20 päivänä syyskuuta 1996 kuultuaan työmarkkinaosapuolia EY:n perustamissopimuksen pöytäkirjan n:o 14 liitteenä olevan sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen 3 artiklan 2 ja 3 kohdassa olevia menettelyjä noudattaen mainitun sopimuksen 2 artiklan 2 kohdan pohjalta ehdotuksen direktiiviksi, joka koskee todistustaakkaa sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa. 2. Euroopan parlamentti antoi lausuntonsa 10 päivänä huhtikuuta 1997 ja talous- ja sosiaalikomitea 27 päivänä helmikuuta 1997. 3. Komissio esitti neuvostolle 15 päivänä toukokuuta 1997 päivätyssä kirjeessä EY:n perustamissopimuksen 189 a artiklan 2 kohdassa esitettyä menettelyä noudattaen muutetun ehdotuksen, jossa on määrä ottaa huomioon Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset. 4. Neuvosto vahvisti yhteisen kannan EY:n perustamissopimuksen 189 c artiklan mukaisesti 24 päivänä heinäkuuta 1997. II TAVOITE Direktiivin päätavoitteena on kääntää todistustaakka sukupuoleen perustuvissa syrjintätapauksissa. Tämä merkitsee sitä, että kantajan (työntekijä) ei tarviste todistaa syrjinnän ilmenemistä, vaan vastaajan (työnantajan) on perusteltava ilmennyt erilainen kohtelu. Kyseinen direktiivi, jonka ansiosta yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntöä olisi voitava soveltaa yhdenmukaisesti jäsenvaltioissa, noudattaa suhteellisuusperiaatetta, koska siinä annetaan vähimmäisvaatimukset ja se jättää jäsenvaltioille tietyn toimintavapauden, jolla ne voivat määritellä todistustaakan kääntämisen periaatteen soveltamisen yksityiskohtaiset säänöt. III YHTEISEN KANNAN ERITTELY 1. Yleiset huomautukset 1. EY:n perustamissopimuksen 119 artikla, jossa vahvistetaan miesten ja naisten samapalkkaisuuden periaate, on mahdollistanut naisten ja miesten tasa-arvoisten mahdollisuuksien edistämiseen tähtäävän politiikan kehittämisen yhteisön tasolla siten, että on annettu joukko tärkeitä direktiivejä, joiden tavoitteena on kyseisen periaatteen noudattaminen. Kyseisten asiakirjojen vahvistamisesta huolimatta sukupuoleen perustuvia syrjintätapauksia kuitenkin esiintyy edelleen, suureksi osaksi siksi, että henkilön, joka katsoo kärsineensä vahinkoa, on vaikeaa näyttää toteen häneen kohdistunut syrjintä tuomioistuimessa. Yhteisöjen tuomioistuin on vuodesta 1989 lähtien kehittänyt vakiintunutta ja yhtenäistä oikeuskäytäntöä, jolla pyritään korjaamaan tilannetta. Tähän yhteyteen liittyy myös direktiivi todistustaakan kääntämisestä. Neuvosto yhtyy direktiiviehdotuksen tavoitteeseen lujittaa yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön soveltamista jäsenvaltioissa. Neuvosto on tarkastellut komission neuvostolle antamaa ehdotusta ja sen muutosta tässä hengessä. Neuvosto katsoi kuitenkin, että sen on poikettava komission ehdotuksesta joissakin kohdin. Jäljempänä esitetään syyt tähän tapauskohtaisesti. 2. Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti Amsterdamin Eurooppa-neuvoston kokoontuessa (16 ja 17 päivänä kesäkuuta 1997) aikovansa liittyä uuden perussopimuksen sosiaalipolitiikkaa koskeviin säännöksiin sekä hyväksyvänsä jo annetut direktiivit tai direktiivit, jotka voidaan ennen uuden sopimuksen voimaantuloa antaa sosiaalipolitiikasta tehdyn sopimuksen nojalla. Koska oli sovittu, että Yhdistynyttä kuningaskuntaa pyydettäisiin tästä lähtien ilmaisemaan näkemyksensä kyseisistä asiakirjoista käytävissä keskusteluissa, Eurooppa-neuvosto, puheenjohtaja ja jäsenvaltiot ovat tehneet kaikkensa päästäkseen ratkaisuun, jossa otettaisiin huomioon Yhdistyneen kuningaskunnan kanta direktiiviehdotuksesta niin, että sosiaalipolitiikkaa koskevan pöytäkirjan ja neuvoston työjärjestyksen määräyksiä noudatetaan täysimääräisesti. 2. Neuvoston tekemät muutokset komission muutettuun ehdotukseen (Ellei toisin ilmoiteta, artiklat, joihin viitataan, ovat yhteisen kannan artikloita) 2.1 Johdanto-osa (15 ja 20 kappale) 1. Neuvosto sopi 17 päivänä huhtikuuta 1997 pitämässään istunnossa, että lisätään johdanto-osan kappale, jossa korostetaan tarvetta ottaa huomioon tiettyjen jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien erikoispiirteet 4 artiklan 3 kohdan yhteydessä, jossa annetaan tietyin oletuksin lupa poiketa 1 kohtaan sisätyvästä periaatteesta. Muuten neuvosto täydensi mainittua johdanto-osan kappaletta viittaamalla tilanteeseen, jossa voidaan päätellä syrjinnän ilmeneminen, koska vastaaja ei kykene vakuuttamaan tuomioistuinta tai toimivaltaista viranomaista siitä, ettei tasa-arvoisen kohtelun periaatetta ole rikottu. 2. Komission ehdottama hieman muutettu viimeisen johdanto-osan kappaleen sanamuoto ei sisällä mitään muutosta sisällön osalta, ja neuvosto päätti olla hyväksymättä sitä. 2.2 Viittaus siviilisäätyyn ja perhesuhteisiin (2 artiklan 1 kohta) Neuvosto haluaa komission tapaan torjua siviilisäätyyn tai perhesuhteisiin perustuvaa syrjintää, mutta ei katsonut tarpeelliseksi viitata - eikä siis rajoittua - erityisesti periaatteen määrittelemisen puitteissa tämän direktiivin osalta näihin kahteen ainoaan esimerkkiin sukupuoleen perustuvasta syrjinnästä. 2.3 "Välillisen syrjinnän" määritelmä (2 artiklan 2 kohta) Neuvosto ei poikennut komission antamasta "välillisen syrjinnän" käsitteen määritelmästä muuta kuin siinä määrin, että se ei sisällyttänyt tekstiin yhteisöjen tuomioistuimen tuomioissaan tasa-arvoisesta kohtelusta käyttämiä termejä kokonaisuudessaan. Neuvosto korostaa kuitenkin, että kaikki kyseisen käsitteen määritelmän tärkeät osatekijät, sellaisina kuin ne ovat komission alkuperäisessä ehdotuksessa, ovat sen hyväksymässä tekstissä, nimittäin viittaus näennäisesti tasapuoliseen perusteeseen tai käytäntöön, joka vaikuttaa haitallisesti huomattavasti suurempaan osaan toista sukupuolta olevia henkilöitä, jollei kyseinen peruste tai käytäntö ole tarkoituksenmukainen ja tarpeellinen eikä sitä voida perustella puolueettomilla tekijöillä. 2.4 Soveltamisala: viitaus erityisdirektiiveihin (3 artiklan 1 kohdan a alakohta) Maininta vanhempainlomaa koskevasta direktiivistä 96/34/EY on lisätty komission muutetun ehdotuksen mukaisesti, mutta tekstiin ei sisälly viittausta direktiiveihin 79/7/ETY, 86/378/ETY ja 86/613/ETY, koska useat valtuuskunnat epäröivät sosiaaliturvan alan sisällyttämistä tässä vaiheessa direktiivin soveltamisalaan. Direktiivit 92/85/ETY ja 96/34/EY eivät koske tasa-arvoista kohtelua sen ahtaassa merkityksessä, koska ensin mainittu koskee toimenpiteiden toteuttamista raskaana olevien ja äskettäin synnyttäneiden tai imettävien työntekijöiden turvallisuuden ja terveyden parantamisen kannustamiseksi työssä ja toinen vanhempainlomaa, ja siksi on syytä täsmentää, että ne kuuluvat kyseisen direktiivin soveltamisalaan vain, jos oletetaan, että on ilmennyt sukupuoleen perustuvaa syrjintää. 2.5 Viittaus tuleviin yhteisön säännöksiin (komission ehdotuksen 3 artiklan 1 kohdan b alakohta) Neuvosto ei hyväksynyt komission ehdotusta, joka koskee tilanteita, joihin päteviä säännöksiä voidaan myöhemmin antaa tasa-arvoisen kohtelun periaatteen yhteydessä, sillä se katsoo, että on syytä arvioida kussakin tilanteessa erikseen, onko asianmukaista viitata todistustaakkaa koskevan direktiivin säännöksiin. 2.6 Viittaus välilliseen syrjintään (4 artiklan 1 kohta) Neuvosto ei ole pitänyt hyödyllisenä sisällyttää sanoja "siten kuin se on määritelty 2 artiklassa" tasa-arvoisen kohtelun yhteyteen sikäli, että tätä säännöstä koskeva viittaus epäsuorasti sisältyy 4 artiklan tekstiin. Koska on kyse tosiseikasta tai tosiseikoista, jotka on syytä ottaa huomioon, tuomioistuimen oikeuskäytännössä ilmaisu "tosiseikat" tulkitaan jo nyt niin, että sen piiriin voi kuulua yksi ainoa tosiseikka, jolla on tiettyä merkitystä. Tämän direktiivin 2 artiklassa viitataan yksityiskohtaisesti välilliseen syrjintään. Koska 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun syrjinnän luonnetta ei ole täsmennetty, on selvää, että artiklassa tarkoitetaan sekä välillistä että välitöntä syrjintää. 2.7 Näytön riittämättömyyden tulkinta kantajan eduksi (4 artiklan 1 kohta) Neuvosto ei halunnut täsmentää, että kantaja hyötyy aina mahdollisesta epäilystä. Valtuuskuntien enemmistö katsoi, että oli kyse ensiksikin rikosoikeudellisesta käsitteestä ja että sikäli kuin rikosoikeudelliset menettelyt rajataan nimenomaisesti direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, ei ole syytä käyttää tätä käsitettä, varsinkin kun näytön riittämättömyys tulkitaan yleisesti vastaajaan eduksi, kun taas tässä yhteydessä sen pitäisi hyödyttää kantajaa. Lisäksi tällaisesta säännöksestä voisi seurata tuomarin toimivaltaan puuttuminen. Onhan yksinomaan asiaa käsittelevän tuomarin asia määritellä, onko hänelle toimitettu todistusaineisto asiaankuuluvaa. Siinä tapauksessa, että tuomari katsoisi, että näyttö ei riitä todisteeksi, hänellä on valtuudet päättää siitä, onko riitämätön näyttö tulkittava kantajan eduksi. 2.8 Todistustaakan kääntämisen soveltamatta jättäminen (4 artiklan 3 kohta) Tietyissä jäsenvaltioissa voimassa olevissa tietyissä hallinnollisissa menettelyissä säädetään, että kanteen nostamisen jälkeen henkilö, joka katsoo kärsineensä vahinkoa, on vapautettu velvoitteesta näyttää toteen tosiseikat, koska niiden selvittäminen kuuluu asiaa käsittelevälle tuomioistuimelle. Siksi neuvosto lisäsi yhdenmukaisuutta silmällä pitäen kyseisen kolmannen kohdan, koska tämäntyyppisissä menettelyissä osapuolten ei tarvitse enää esittää syrjintää koskevaa näyttöä. On kyse kuitenkin rajoitetusta määrästä tapauksia, jotka koskevat tiettyjen jäsenvaltioiden oikeusjärjestelmien erityismenettelyjä. 2.9 Menettelyt (komission ehdotuksen 5 artikla) Neuvosto katsoo, että komission ehdottamat säännökset tiedottamisesta riitaasian osapuolille ovat turhia, sillä sikäli kuin todistustaakka on tästä lähtien työnantajalla, tämän on joka tapauksessa toimitettava tuomarille kaikki asiaan liityvät tiedot, joiden avulla voidaan todeta, ettei hän ole rikkonut tasa-arvoisen kohtelun periaatetta vastaan. 2.10 Viittaus myönteisiin toimiin (6 artikla) Neuvosto katsoi, että komission muutetussa ehdotuksessa oleva erityisviittaus myönteisiin toimenpiteisiin, ei sovi tähän yhteyteen, varsinkin kun kyseinen asia liittyy komission neuvostolle toimittamaan ehdotukseen tuomioistuimen Kalanken asiassa antaman tuomion täytäntöönpanemiseksi. 2.11 Täytäntöönpanopäivämäärä (7 artiklan ensimmäinen kohta) Alunperin esitetty päivämäärä, 1 päivä tammikuuta 2000, on tietyille jäsenvaltioille liian aikainen eikä sitä siis voida hyväksyä. Tarvittavat sisäiset menettelyt tämäntyyppisen direktiivin saattamiseksi osaksi kansallisia lainsäädäntöjä ovat usein monimutkaisia, erityisesti koska ne vaativat useita kuulemisia, mikä oikeuttaa säätämään riittävän pitkän täytäntöönpanoajan. 2.12 Soveltamista koskeva selvitys (7 artiklan kolmas kohta) Diretiivin täytäntöönpanoa koskevia säännöksiä on muutettu komission muutetussa ehdotuksessaan esittämään suutaan siten, että komissio toimittaisi neuvostolle ja parlamentille selvityksen direktiivin soveltamisesta kahden vuoden kuluttua mainitun direktiivin voimaantulosta. Neuvosto ei kuitenkaan pitänyt hyödyllisenä kyseisen toimenpiteen toistamista järjestelmällisesti joka kolmas vuosi. Neuvoston yhteisen kannan teksti ilmentääkin tältä osin jo direktiivin 86/378/ETY (EYVL L 225, 12.8.1986, s. 40) 12 artiklan 2 kohdassa hyväksyttyä tekstiä. 3. Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset 3.1 Komission hyväksymät parlamentin tarkistukset Komissio on ottanut muutettuun ehdotukseensa sanatarkasti tai hieman muutettuna tarkistukset 4, 6, 7, 8, 9, 12, 14, 17, 19 ja 20. Neuvosto puolestaan hyväksyi seuraavat tarkistukset: - tarkistus 4, itsenäisen johdanto-osan kappaleen muodossa (10 johdanto-osan kappale) - tarkistus 9 (katso näiden perusteluiden III osan 2.4 kohta) - tarkistus 12, osittain (katso näiden perusteluiden III osan 2.6 kohta) - tarkistus 14 - tarkistus 20, osittain (katso näiden perusteluiden III osan 2.12 kohta). Neuvosto ei sitä vastoin hyväksynyt seuraavia tarkistuksia: - tarkistus 6 (katso näiden perusteluiden III osan 2.1 kohdan 2 alakohta) - tarkistus 7 (katso näiden perusteluiden III osan 2.2 kohta) - tarkistus 8 (katso näiden perusteluiden III osan 2.3 kohta) - tarkistus 17 (katso näiden perusteluiden III osan 2.10 kohta) - tarkistus 19 (katso näiden perusteluiden III osan 2.11 kohta). 3.2 Parlamentin tarkistukset, joita komissio ei hyväksynyt Komissio ei ottanut muutettuun ehdotukseensa tarkistuksia 2, 3, 5, 10, 11, 13, 15, 16 ja 18. IV YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT TÄYDENTÄVÄT TEKIJÄT Vahvistaessaan yhteisen kannan neuvosto pyysi, että komissio tutkisi selvityksessä, joka sen on 7 artiklan mukaisesti toimitettava, myös kysymystä direktiivin soveltamisalasta. Se pyysi myös, että komissio ottaisi siinä yhteydessä asianmukaisesti huomioon tuomioistuimen oikeuskäytännön kaikilla asiaankuuluvilla sosiaalipolitiikan aloilla, jotka liittyvät syrjimättömyyden yleisperiaatteeseen.