FI Euroopan unionin virallinen lehti C 128/1

KOMISSION TIEDONANTO

Euroopan unionin ulkopuolella sijaitsevien aluskierrätyslaitosten sisällyttämiseen aluskierrätyslaitoksia koskevaan eurooppalaiseen luetteloon sovellettavat vaatimukset ja menettelyt

Aluskierrätyksestä annetun asetuksen (EU) N:o 1257/2013 mukainen tekninen ohjeasiakirja

(2016/C 128/01)

Tämän EU:n ulkopuolella sijaitsevien laitosten sisällyttämiseen aluskierrätyslaitosten eurooppalaiseen luetteloon sovellettavia vaatimuksia ja menettelyjä koskevan teknisen ohjeasiakirjan tarkoituksena on selventää 30. joulukuuta 2013 voimaan tulleen asetuksen (EU) N:o 1257/2013, jäljempänä ’asetus’, tiettyjä näkökohtia. Euroopan komissio on hyväksynyt tämän asiakirjan jäsenvaltioiden ja sidosryhmien kanssa käytyjen keskustelujen jälkeen.

Asetuksen 15 artiklan 4 kohdan 3 alakohdassa säädetään, että Euroopan komissio ”voi antaa teknisiä ohjeita tällaisten todistusten myöntämisen helpottamiseksi”. Tämä koskee Euroopan unionin ulkopuolisissa maissa sijaitsevia aluskierrätyslaitoksia, jotta ne voitaisiin lisätä aluskierrätyslaitosten eurooppalaiseen luetteloon, jäljempänä ’eurooppalainen luettelo’. Tässä asiakirjassa selvennetään seuraavia 15 artiklan 4 kohdassa mainittuja tai tarkoitettuja seikkoja:

— todistuksen kohde, eli ne suunnitteluun, rakentamiseen, käyttöön, johtamiseen, seurantaan ja hallintoon liittyvät vaatimukset, jotka laitosten on täytettävä;

— todistuksen antavan yksikön asema ja pätevyys (”riippumaton todentaja”);

— laitosten tarkastuksiin ja myöhempiin todentamisiin sovellettava menettely;

— yksityiskohtaiset ohjeet siitä, miten laaditaan hakemus Euroopan komissiolle laitoksen lisäämiseksi eurooppalaiseen luetteloon.

Tässä asiakirjassa esitettävät selvennykset ovat asiaa koskevien Hongkongin yleissopimuksen säännösten mukaisia, ja niissä otetaan myös huomioon tätä asiaa koskevat IMOn, ILOn ja Baselin yleissopimuksen ohjeet. Vaikka useimmat asetuksen vaatimukset perustuvatkin Hongkongin yleissopimukseen, muutamat vaatimuksista ovat uusia ja niitä koskevia selvennyksiä ei välttämättä löydy IMOn tai muiden tahojen ohjeista.

Tätä teknistä ohjeasiakirjaa voidaan päivittää tarvittaessa asetuksen täytäntöönpanosta saadun kokemuksen valossa. Komissio varaa itselleen oikeuden julkaista muita teknisiä ohjeita tästä asiasta, esimerkiksi asetuksen 15 artiklan 4 kohdan 1 artiklassa tarkoitetussa vaatimusten noudattamista koskevassa väliarvioinnissa.

Tässä asiakirjassa esitetään Euroopan komission näkemyksiä, eikä se sellaisenaan ole oikeudellisesti sitova. Sitovia tulkintoja EU:n lainsäädännöstä voi antaa ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuin. Tässä ohjeasiakirjassa esitetyt näkemykset eivät rajoita sitä kantaa, jonka komissio saattaa ottaa Euroopan unionin tuomioistuimen käsittelyssä.

Lyhenteet

HKC Hongkongin yleissopimus (Hongkong Convention) IMO Kansainvälinen merenkulkujärjestö (International Maritime Organisation) ILO Kansainvälinen työjärjestö (International Labour Organisation) BC TG Baselin yleissopimuksen tekniset ohjeet (Basel Convention Technical Guidelines) SRFP Aluskierrätyslaitoksen suunnitelma PPE Henkilösuojain

SISÄLLYSLUETTELO

1. Aluskierrätyslaitosten eurooppalaista luetteloa koskevia yleisiä kysymyksiä 3

1.1 Mikä on eurooppalainen laitosluettelo? 3

1.2 Mitkä laitokset voivat pyytää sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon? 3

1.3 Miten hakemus eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämiseksi tehdään? 3

1.4 Mitä hakemukseen olisi sisällytettävä? 4

1.5 Milloin hakemuksia voi toimittaa? 4

1.6 Miten Euroopan komissio arvioi hakemukset? 4

1.7 Miten eurooppalainen luettelo hyväksytään? 4

1.8 Voidaanko laitos poistaa eurooppalaisesta luettelosta? 4

2. Eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämistä koskevat vaatimukset 5

2.1 Yleiset vaatimukset 5

2.1.1 Mitä lupia tarvitaan, jotta laitos voidaan sisällyttää eurooppalaiseen luetteloon? 5

2.1.2 Mitä aluskierrätyslaitoksen suunnitelmaan olisi sisällyttävä? 5

2.1.3 Millainen on säännösten mukainen hätätilannevalmius- ja hätätilanteiden toimintasuunnitelma? 6

2.1.4 Millainen on asianmukainen johtamis- ja seurantajärjestelmä? 6

2.2 Ympäristövaatimukset 7

2.2.1 Mitä tarkoitetaan ”ympäristölle aiheutuvien haitallisten vaikutusten ehkäisemisellä” ja ”vuotojen hallinnalla erityisesti vuorovesialueilla”? 8

2.2.2 Mitä tarkoitetaan ”läpäisemättömillä lattiapinnoilla” ja ”tehokkailla viemäröintilaitteilla”? 8

2.2.3 Mitä tarkoitetaan ”vaarallisten materiaalien eristämisellä”? 9

2.2.4 Mitä tarkoitetaan ”pysyvillä rakenteilla”? 10

2.2.5 Minkälainen on asetuksen vaatimukset täyttävä jätehuoltojärjestelmä? 12

2.3 Terveys- ja turvallisuusvaatimukset 14

2.3.1 Mitä tarkoitetaan ”ihmisten terveydelle aiheutuvien haitallisten vaikutusten ehkäisemisellä”? 14

2.3.2 Minkälaisia ovat asianmukaiset henkilökohtaiset suojalaitteet? 15

2.3.3 Mitkä ovat koulutukseen liittyvät vaatimukset? 15

2.3.4 Miten toimintahäiriöitä, onnettomuuksia, ammattitauteja ja kroonisia vaikutuksia koskevat tiedot säilytetään vaatimusten mukaisesti? 16

3. Todistus ja tarkastukset 16

3.1 Mitkä ovat uuden asetuksen mukaisen tarkastusjärjestelmän pääosat? 16

3.2 Mikä on riippumattomien todentajien tehtävä? 18

3.3 Kuka voi toimia riippumattomana todentajana? 18

3.4 Julkaiseeko Euroopan komissio luettelon riippumattomista todentajista? 18

3.5 Millaisia valtuutuksia ja pätevyyksiä riippumattomilla todentajilla olisi oltava? 18

3.6 Voiko Euroopan komissio päättää, että laitos tarkastetaan uudelleen? 19

1. Aluskierrätyslaitosten eurooppalaista luetteloa koskevia yleisiä kysymyksiä

1.1 Mikä on eurooppalainen laitosluettelo?

2 artiklan 1 kohta: ”Tätä asetusta sovelletaan […] jäsenvaltion lipun alla purjehtiviin aluksiin.” 6 artiklan 2 kohdan a alakohta: Alusten omistajien on varmistettava, että kierrätettäväksi tarkoitetut alukset […] ”siirretään kierrätettäviksi ainoastaan sellaisiin aluskierrätyslaitoksiin, jotka ovat eurooppalaisessa luettelossa”. 16 artiklan 1 kohdan b alakohta: Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joissa vahvistetaan eurooppalainen luettelo aluskierrätyslaitoksista, jotka […] ”sijaitsevat kolmannessa maassa, ja joiden sisällyttämisestä luetteloon päätetään 15 artiklan mukaisesti esitettyjen tai kerättyjen tietojen ja näytön arvioinnin perusteella”.

Euroopan komissio laatii 16 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti luettelon, jäljempänä ’eurooppalainen luettelo’, asetuksen vaatimukset täyttävistä aluskierrätyslaitoksista. Eurooppalaiseen luetteloon sisällytetään sekä EU:n alueella että sen ulkopuolella sijaitsevia laitoksia.

Asetuksen (soveltamisalaa koskeva 2 artiklan 1 kohta ja alusten omistajiin sovellettavia yleisiä vaatimuksia koskeva 6 artiklan 2 kohdan a alakohta) mukaisesti EU:n jäsenvaltion lipun alla purjehtivien alusten omistajien on lähetettävä aluksensa purettaviksi ainoastaan eurooppalaisessa luettelossa mainittuihin laitoksiin.

1.2 Mitkä laitokset voivat pyytää sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon?

15 artiklan 1 kohta: ”Kolmannessa maassa sijaitsevan aluskierrätyslaitoksen omistavan aluskierrätysyrityksen, joka aikoo kierrättää jäsenvaltion lipun alla purjehtivia aluksia, on toimitettava komissiolle hakemus kyseisen aluskierrätyslaitoksen sisällyttämiseksi eurooppalaiseen luetteloon.”

Menettely laitosten sisällyttämiseksi luetteloon riippuu laitoksen maantieteellisestä sijainnista. EU:n alueella sijaitsevien laitosten sisällyttämisestä luetteloon huolehtivat kyseisten maiden kansalliset viranomaiset, jotka toimittavat kansalliset luettelonsa Euroopan komissiolle sisällytettäviksi sellaisinaan eurooppalaiseen luetteloon. EU:n ulkopuolella sijaitsevien laitosten on toimitettava hakemus Euroopan komissiolle.

Vaikka kukin jäsenvaltio määrittääkin kansalliseen luetteloonsa sisällyttämiseen liittyvät käytännön säännöt, asetuksessa edellytetään, että sekä EU:n alueella että sen ulkopuolella sijaitsevien laitosten on täytettävä samat asetuksen 13 artiklan mukaiset laitoksiin liittyvät vaatimukset.

1.3 Miten hakemus eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämiseksi tehdään?

15 artiklan 1 kohta: ”Kolmannessa maassa sijaitsevan aluskierrätyslaitoksen omistavan aluskierrätysyrityksen, joka aikoo kierrättää jäsenvaltion lipun alla purjehtivia aluksia, on toimitettava komissiolle hakemus kyseisen aluskierrätyslaitoksen sisällyttämiseksi eurooppalaiseen luetteloon.”

Asetuksen mukaan EU:n ulkopuolella sijaitsevan aluskierrätyslaitoksen omistavan aluskierrätysyrityksen, joka aikoo kierrättää EU:n jäsenvaltion lipun alla purjehtivia aluksia, on toimitettava komissiolle hakemus kyseisen aluskierrätyslaitoksen sisällyttämiseksi eurooppalaiseen luetteloon.

Hakemus toimitetaan sähköisesti osoitteeseen env-ship-recycling@ec.europa.eu. Lisäksi hakemuksesta on lähetettävä kaksi paperitulostetta osoitteeseen (1):

European Commission Waste Management and Recycling unit Directorate-General for the Environment Avenue de Beaulieu 9, BU5/107 1049 Bruxelles/Brussel BELGIQUE/BELGIË

Euroopan komissio lähettää kirjallisen vastaanottamista koskevan ilmoituksen aluskierrätysyritykselle, kuten myös arvion siitä, milloin hakemuksesta tehdään päätös. Euroopan komissio toimittaa lisäksi kirjallisen ilmoituksen päätöksestä sisällyttää tai olla sisällyttämättä hakemuksen tehnyt aluskierrätyslaitos eurooppalaiseen luetteloon.

1.4 Mitä hakemukseen olisi sisällytettävä?

15 artiklan 2 kohta: ”Edellä 1 kohdassa [15 artiklan 1 kohdassa] tarkoitettuun hakemukseen on liitettävä näyttö siitä, että kyseinen aluskierrätyslaitos täyttää 13 artiklassa säädetyt vaatimukset, jotta se voi harjoittaa aluskierrätystoimintaa ja tulla sisällytetyksi eurooppalaiseen luetteloon 16 artiklan mukaisesti.”

Asetuksen 15 artiklan mukaisesti aluskierrätyslaitoksen on toimitettava hakemusasiakirja, josta käy ilmi, että se noudattaa asetuksen vaatimuksia. Hakemusasiakirjassa on oltava:

1. Täytetty lomake ”Tiedot ja asiakirjat, jotka liittyvät kolmannessa maassa sijaitsevaa laitosta koskevaan hakemukseen laitoksen sisällyttämiseksi eurooppalaiseen luetteloon alusten kierrätyslaitoksista” sekä tätä tukevat asiakirjat sellaisina, kuin niistä on säädetty tiedoista ja asiakirjoista, jotka liittyvät kolmannessa maassa sijaitsevaa laitosta koskevaan hakemukseen laitoksen sisällyttämiseksi eurooppalaiseen luetteloon alusten kierrätyslaitoksista, annetussa komission täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2015/2398 (2).

2. Jäljennös riippumattoman todentajan antamasta aluskierrätyslaitoksen todistuksesta (tämän asiakirjan liitteessä 1 oleva malli).

3. Jäljennös aluskierrätyslaitoksen suunnitelmasta

Kaikki asiakirjat on laadittava englanniksi tai niihin on liitettävä englannin, ranskan tai saksankielinen käännös.

1.5 Milloin hakemuksia voi toimittaa?

Hakemuksia voi toimittaa jatkuvasti. Eurooppalainen luettelo ajantasaistetaan säännöllisesti sen julkaisemisen jälkeen, jotta siihen voidaan lisätä hyväksytyn hakemuksen toimittaneet laitokset ja poistaa sellaiset laitokset, jotka eivät enää täytä asetuksen ehtoja (ks. jäljempänä 1.8 kohta).

Jotta laitos voitaisiin lisätä luetteloon ennen vuoden 2016 loppua, olisi hakemusasiakirjat toimitettava perjantaihin 1. heinäkuuta 2016 mennessä.

1.6 Miten Euroopan komissio arvioi hakemukset?

Euroopan komissio (ympäristöasioiden pääosasto) arvioi EU:n ulkopuolella sijaitsevien aluskierrätyslaitosten toimittamat hakemukset asetuksen vaatimusten mukaisesti. Vain täydelliset hakemusasiakirjat sisältävät hakemukset käsitellään. Jos hakemuksen asiakirjat eivät ole täydelliset, yritystä pyydetään toimittamaan puuttuvat osat.

1.7 Miten eurooppalainen luettelo hyväksytään?

Eurooppalainen luettelo hyväksytään ja ajantasaistetaan hyväksymällä Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen 291 artiklan nojalla annettavia täytäntöönpanosäädöksiä. Aluskierrätyksestä annetun asetuksen komitea tutkii eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämistä koskevat ehdotukset. Komitea koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja se antaa lausuntonsa asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklassa säädettyä tarkastelumenettelyn noudattaen (3).

Asetuksen 16 artiklan 2 kohdan mukaan Euroopan komissio julkaisee eurooppalaisen luettelon viimeistään 31. joulukuuta 2016. Luettelo jaetaan kahteen alaluetteloon. Toisessa alaluettelossa luetellaan EU:n alueella ja toisessa EU:n ulkopuolella sijaitsevat aluskierrätyslaitokset.

Eurooppalainen luettelo julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja Euroopan komission verkkosivulla. Eurooppalainen luettelo ajantasaistetaan säännöllisesti laitosten lisäämiseksi tai poistamiseksi siitä tarpeen mukaan.

1.8 Voidaanko laitos poistaa eurooppalaisesta luettelosta?

16 artiklan 4 kohdan b alakohta: Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla eurooppalaista luetteloa päivitetään säännöllisesti, ja joilla […] ”poistetaan aluskierrätyslaitos eurooppalaisesta luettelosta tapauksista, joissa: i) aluskierrätyslaitos ei enää täytä 13 artiklassa säädettyjä vaatimuksia; tai ii) päivitettyä näyttöä ei ole toimitettu vähintään kolme kuukautta ennen luetteloon sisällyttämistä koskevan viiden vuoden jakson päättymistä tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti.”

Kyllä. Jos Euroopan komissio havaitsee, ettei laitos enää täytä asetuksen vaatimuksia, käynnistetään menettely laitoksen poistamiseksi eurooppalaisesta luettelosta. Menettelyn kohteena olevalle aluskierrätysyritykselle annetaan mahdollisuus esittää kantansa ja vastata Euroopan komission mahdollisesti esittämiin kysymyksiin.

EU:n ulkopuolella sijaitsevan laitoksen poistaminen eurooppalaisesta luettelosta edellyttää myös täytäntöönpanosäädöksen hyväksymistä edellä 1.7 kohdassa kuvatun menettelyn mukaisesti.

Päätös poistaa laitos eurooppalaisesta luettelosta on lopullinen, mutta se ei estä yritystä toimittamasta myöhemmin uutta hakemusta laitoksen sisällyttämiseksi luetteloon.

2. Eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämistä koskevat vaatimukset

Tässä jaksossa käsitellään asetuksessa säädettyjä vaatimuksia, joita sovelletaan aluskierrätyslaitoksiin, jotka haluavat kierrättää EU:n aluksia. Selkeyden vuoksi vaatimukset on ryhmitelty kolmen eri otsikon alle (yleiset, ympäristöön liittyvät sekä terveyttä ja turvallisuutta koskevat vaatimukset). Tietyt vaatimukset voivat kuulua useampaan ryhmään, koska ne voivat palvella useampia tarkoituksia. Tällaisissa tapauksissa vaatimukset esitellään niiden keskeisen asiasisällön mukaan.

2.1 Yleiset vaatimukset

2.1.1 Mitä lupia tarvitaan, jotta laitos voidaan sisällyttää eurooppalaiseen luetteloon?

13 artiklan 1 kohdan a alakohta: Aluskierrätyslaitos ”[…] on saanut toimivaltaisilta viranomaisilta luvan harjoittaa aluskierrätystoimintaa”.

Eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämisen ensimmäinen edellytys on, että laitoksen oman maan toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet sille alusten kierrätysluvan. Euroopan komissio ei sisällytä luetteloon laitoksia, jotka eivät ole saaneet omilta kansallisilta viranomaisiltaan toimilupaa. Jos luettelossa mainittu laitos menettää kansallisen alusten kierrätyslupansa, se poistetaan eurooppalaisesta luettelosta. Euroopan komissio voi ottaa kyseessä oleviin viranomaisiin suoraan yhteyttä todentaakseen, että hakemuksessa toimitetut lupa-asiakirjat ovat aitoja.

Asetuksen soveltamiseksi 13 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvat lupamenettelyt riippuvat sen maan lainsäädännöstä, jossa laitos sijaitsee.

Jos kyseessä oleva toimivaltainen viranomainen ei myönnä erityistä lupaa tai lisenssiä harjoittaa aluskierrätystä, hakijan on selkeästi mainittava tämä hakemuksessaan ja toimitettava muut yrityksen toimintoihin liittyvät asiaa koskevat luvat tai lisenssit.

2.1.2 Mitä aluskierrätyslaitoksen suunnitelmaan olisi sisällyttävä?

13 artiklan 1 kohdan e alakohta: Aluskierrätyslaitos ”[…] laatii aluskierrätyslaitoksen suunnitelman”.

Aluskierrätyslaitoksen suunnitelma on keskeinen Hongkongin yleissopimuksella käyttöön otettu asiakirja. Siitä säädetään myös asetuksessa. Komissio voi aluskierrätyslaitoksen suunnitelman analysoimalla tarkastaa, että asetuksen olennaisia vaatimuksia noudatetaan. Esitettäessä todisteita asetuksen vaatimusten noudattamisesta on suositeltavaa viitata asiaa koskevaan kohtaan aluskierrätyslaitoksen suunnitelmassa.

Kuten IMOn ohjeissa (4) (Guidelines for environmentally sound ship recycling) todetaan, kierrätysyrityksen johtokunnan tai soveltuvan hallinnollisen elimen olisi hyväksyttävä aluskierrätyslaitoksen suunnitelma. On erittäin tärkeää, että tässä suunnitelmassa kuvaillaan kokonaisuudessaan ne toiminnat ja menettelyt, joita sovelletaan aluskierrätyslaitoksessa, jotta voidaan varmistaa yleissopimuksen noudattaminen. Lisäksi tässä suunnitelmassa olisi esiteltävä kokonaisuudessaan ne toiminnot ja menettelyt, jotka ovat käytössä aluskierrätyslaitoksessa niiden asetuksen säännösten noudattamisen varmistamiseksi, jotka täydentävät HKC:n vaatimuksia (ks. jäljempänä erityisesti erityisvaatimuksia koskeva 2.2 kohta).

Suunnitelman suositeltu muoto on sisällytetty IMOn ohjeiden (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling) lisäykseen 1 (5).

2.1.3 Millainen on säännösten mukainen hätätilannevalmius- ja hätätilanteiden toimintasuunnitelma?

13 artiklan 1 kohdan h alakohta: Aluskierrätyslaitos ”[…] laatii hätätilannevalmius- ja hätätilanteiden toimintasuunnitelman ja pitää sitä yllä”.

Hätätilannevalmius- ja hätätilanteiden toimintasuunnitelman, jäljempänä ’EPRP’, laatimiseen liittyviä ohjeita on IMOn ohjeiden (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling) jaksossa 3.3.5, ILOn ohjeiden (6) jaksossa 4.6 ja jaksossa 16 sekä Baselin yleissopimuksen teknisten ohjeiden (Basel Convention Technical Guidelines for the Environmentally Sound Management of the Full and Partial Dismantling of Ships) (7), jäljempänä ’BC TG’, jaksoissa 4.5 ja 6.2.

Lisäksi asianmukaisessa EPRP:ssä esitetään kierrätyslaitoksen nykyinen rakenne ja se toimitetaan kaikille laitoksen työntekijöille, mukaan lukien urakoitsijoiden henkilöstö ja vain lyhyeksi ajaksi palkatut työntekijät.

2.1.4 Millainen on asianmukainen johtamis- ja seurantajärjestelmä?

13 artiklan 1 kohdan d alakohta: Aluskierrätyslaitos ”[…] perustaa johtamis- ja seurantajärjestelmät, menetelmät ja tekniikat, joiden tarkoituksena on ehkäistä, vähentää, minimoida ja, niin pitkälti kuin käytännössä mahdollista poistaa […] asianomaisiin työntekijöihin ja […] aluskierrätyslaitoksen läheisyydessä asuvaan väestöön kohdistuvia terveysriskejä ja aluskierrätyksestä ympäristölle aiheutuvia haitallisia vaikutuksia”.

Johtamis- ja seurantajärjestelmissä on käsiteltävä jätteitä ja vaarallisia materiaaleja, aluskierrätystoimintojen aiheuttamia ympäristövahinkoja yleisesti sekä turvallisuuteen ja terveyteen liittyviä näkökohtia. Näillä järjestelmillä tuetaan sellaisten menetelmien ja tekniikoiden täytäntöönpanoa, joilla ehkäistään, vähennetään, minimoidaan ja, niin pitkälti kuin käytännössä mahdollista, poistetaan terveysriskejä ja ympäristölle aiheutuvia haitallisia vaikutuksia.

Johtamis- ja seurantajärjestelmillä valvotaan aluskierrätyslaitoksen suunnitelmassa, jäljempänä ’SRFP’, kuvattujen prosessien ja edellytysten täytäntöönpanoa. Niitä sovelletaan koko prosessiin aluksen hyväksymisestä kierrätettäväksi aina jätehuoltoon (8) saakka (jos se tapahtuu aluskierrätyslaitoksessa). Tähän sisältyy muun muassa aluksella olevien vaarojen arviointi (esimerkiksi vaarallisten materiaalien luettelon ja kierrätyskelpoisuustodistuksen perusteella); kierrätettäviin aluksiin sovellettavien oikeudellisten vaatimusten yksilöinti ja noudattaminen; aluskierrätysprosessin toteuttaminen turvallisesti ja ympäristön kannalta kestävästi (mukaan lukien aluksella olevien ja aluskierrätysprosessissa syntyvien materiaalien ja jätteiden varastointi ja hallinta) sekä tarvittavan koulutuksen tarjoaminen samoin kuin asiakirjavalvonta koko prosessin osalta.

a) Ympäristöasioiden johtamis- ja seurantajärjestelmät

Asetuksen 13 artiklan 1 kohdan d alakohdassa mainittujen ympäristölle aiheutuvien haitallisten vaikutusten osalta sopiva kansainvälinen lähde on BC TG -ohje (Technical Guidelines on developing and implementing environmental management systems) (9).

IMOn ohjeiden (IMO Guidelines on environmental monitoring (10)) mukaan ympäristöasioiden seurantajärjestelmässä käsitellään aluskierrätyksen aikana mahdollisesti aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia, jotka voidaan jakaa neljään luokkaan: vaarallisten materiaalien johtuminen maaperään ja sedimentteihin; vaarallisten materiaalien johtuminen veteen; vaarallisten materiaalien päästöt ilmaan ja melu/tärinä. Toinen mahdollinen kielteinen vaikutus, jota voidaan tarkastella, on altistuminen korkeille lämpötiloille.

IMOn ohjeissa (IMO guidelines for safe and environmentally sound ship recycling) yksilöidään lisäksi, että seurantaohjelman olisi oltava laitoskohtainen ja siinä olisi otettava huomioon laitoksen ominaispiirteet, kuten kuivatelakan, matkustajasillan/maihinnousulaiturin ja/tai kierrätysalueiden käyttö (maa-meri-rajapinta) ja siinä olisi yksilöitävä aluskierrätyslaitoksen ympäristön kemialliset, biologiset ja fysikaaliset muutokset. Seurantaohjelmassa olisi sovellettava näytteenottoon ja eri ympäristöparametrien analyysiin vakiintuneita standardeja.

b) Terveyteen ja turvallisuuteen liittyvät johtamis- ja seurantajärjestelmät

Kattavina johtamis- ja seurantajärjestelminä, joiden tarkoituksena on ehkäistä, vähentää, minimoida, ja niin pitkälti kuin käytännössä mahdollista, poistaa asianomaisiin työntekijöihin ja aluskierrätyslaitoksen läheisyydessä asuvaan väestöön aluskierrätyksestä kohdistuvia terveysriskejä, pidetään sellaisia järjestelmiä, jotka sisältävät seuraavat kaksi ILOn ohjeissa esitettyä näkökohtaa:

a) laitoksella on käytössä työsuojelujohtamisjärjestelmät (Occupational Safety and Health management systems) (11);

b) työntekijöillä on ILOn ohjeissa (12) mainitut oikeudet, jotka mahdollistavat, että he voivat sitoutua työsuojelujohtamisjärjestelmiin ja myös osallistua niiden kehittämiseen.

ILOn ohjeissa (13) oletetaan, että työnantajat tekevät järjestelyjä, jotta kussakin pysyvässä ja tilapäisessä työpisteessä yksilöidään ja määräajoin arvioidaan vaarallisista ympäristötekijöistä turvallisuudelle ja terveydelle aiheutuvat vaarat ja riskit, joita voi aiheutua erilaisista toiminnoista ja erilaisten työvälineiden, koneiden, laitteiden ja aineiden käytöstä, ja panevat täytäntöön asianmukaisia ennaltaehkäiseviä ja suojaavia toimenpiteitä, joilla voidaan ehkäistä nämä vaarat ja riskit tai vähentää niitä alhaisimmalle kohtuulliselle ja käytännössä mahdolliselle tasolle kansallisten lakien ja asetusten mukaisesti.

IMOn ohjeissa (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling) todetaan aluskierrätysyrityksestä, että sen tehtävänä on työn vaarojen arviointi, jotta voidaan määrittää asianmukainen lähestymistapa työntekijöiden turvallisuuden maksimoimiseksi. Työn vaarojen arviointi olisi annettava tehtäväksi kuhunkin työtehtävään kohdistuvat erityiset vaarat tuntevalle pätevälle henkilölle. On suositeltavaa, että arvioinnit suorittaisi henkilöstöstä koottu ryhmä, johon kuuluu pätevä henkilö, johdon edustaja ja työntekijöiden edustaja, joilla on riittävä asiatuntemuksen taso (14).

Asetuksen 3 artiklan 3 kohdan mukaan ”pätevä henkilö voi […] olla koulutuksen saanut työntekijä tai johtavassa asemassa oleva työntekijä, joka pystyy tunnistamaan ja arvioimaan ammatillisia vaaroja tai riskejä sekä työntekijöiden altistumista mahdollisesti vaarallisille materiaaleille tai vaarallisille olosuhteille aluskierrätyslaitoksessa ja joka pystyy yksilöimään tarvittavan suojelun ja toteutettavat varotoimet kyseisten riskien, vaarojen ja altistumisten poistamiseksi tai vähentämiseksi”.

Työsuojelujohtamisjärjestelmien toisen osan mukaan aluskierrätysyrityksen on varmistettava, että työntekijät saavat näistä asioista tietoa ja voivat antaa niistä palautetta turvallisuuden parantamiseksi. ILOn ohjeissa (15) esitetään luettelo tähän liittyvistä työntekijöiden oikeuksista. Niitä ovat muun muassa oikeus saattaa turvallisuusriskit toimivaltaisen viranomaisen tietoon ja oikeus riittävään lääketieteelliseen hoitoon sekä oikeus valita omat edustajat kansallisten lakien, asetusten ja käytännön mukaisesti. Joka tapauksessa aluskierrätysyrityksellä on oltava riittävät järjestelyt sen varmistamiseksi, että työntekijöille annetaan riittävästi tietoa terveys- ja turvallisuusasioista, työntekijät voivat osallistua näihin asioihin sekä antaa niistä palautetta.

Terveys- ja turvallisuusparametrien seuranta voidaan katsoa suoritetuksi, kun aluskierrätysyritys on pannut täytäntöön asiaan liittyvät ILOn ohjeet (16). Turvallista ja ympäristön kannalta kestävää aluskierrätystä koskevissa IMOn ohjeissa todetaan lisäksi, että laitoksella on oltava käytössä menetelmät, joita käytetään altistumisen seurantaan ja lääketieteelliseen tarkkailuun (17).

2.2 Ympäristövaatimukset

Tämä jakso perustuu oleellisesti IMOn vuoden 2012 ohjeiden (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling) jaksoon 3. Ohjeita on saatu myös seuraavasta aineistosta:

— ILOn ohjeet ”Safety and health in shipbreaking guidelines” (18) , osa II;

— Baselin yleissopimuksen tekniset ohjeet (Technical Guidelines for the Environmentally Sound Management of the Full and Partial Dismantling of Ships) 5 jakso (19) ;

— Baselin yleissopimuksen sihteeristön ohjeet (The Basel Convention Secretariat’s Guidance for Competent Authorities of Ship Recycling Facilities), jäljempänä ’BCS 2013 ohjeet’ (20) ;

Tässä jaksossa tunnustetaan erityisesti, että ympäristön kannalta kestävien johtamisperiaatteiden soveltaminen ja määräysten noudattaminen aluskierrätyksessä riippuu ainakin osittain asianmukaisen infrastruktuurin kehittämisestä (21). Tämän asiakirjan kohtien 2.2.1–2.2.3 mukaisesti elementtien siirtäminen aluksesta laitoksen läpäisemättömälle lattiapinnalle tapahtuu käytännössä niin, etteivät elementit joudu kosketuksiin meren, vuorovesialueen tai minkään muun läpäisevän pinnan, kuten hiekan tai soran kanssa (22).

2.2.1 Mitä tarkoitetaan ”ympäristölle aiheutuvien haitallisten vaikutusten ehkäisemisellä” ja ”vuotojen hallinnalla erityisesti vuorovesialueilla”?

13 artiklan 1 kohdan f alakohta: Aluskierrätysyritys […] ”ehkäisee ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvia haitallisia vaikutuksia ja muun muassa osoittaa, että mahdolliset vuodot ovat hallinnassa, erityisesti vuorovesialueilla”;

Tärkeitä ohjeita ympäristölle aiheutuvien haitallisten vaikutusten ehkäisemisestä on IMOn ohjeissa (IMO Guidelines on prevention of adverse effects to the environment (23)). Vihjeitä siitä, millaisia ovat asianmukaiset toimet haitallisten vaikutusten ehkäisemiseksi, on myös asiakirjassa BC TG (24).

Asetuksessa korostetaan ennaltaehkäisyä, koska siinä säädetään, että aluskierrätyslaitoksen on ”ehkäistävä ympäristölle ja ihmisten terveydelle aiheutuvia haitallisia vaikutuksia.” Laitoksessa, joka on ”suunniteltu ja rakennettu ja jota käytetään turvallisella ja ympäristön kannalta kestävällä tavalla” (25), on käytössä sekä menetelmät että infrastruktuuri ympäristöön johtuvien vuotojen ehkäisemiseksi.

Laitoksen on myös osoitettava, että mahdolliset vuodot ovat hallinnassa, eli osoitettava, että se pystyy estämään ja – jos estämisessä on epäonnistuttu siitä huolimatta, että laitoksen suunnittelu, rakentaminen ja käyttö on säännösten mukaista – korjaamaan ja vähentämään kaiken tyyppisiä vuotoja (nestevuodot, ilmaan johtuvat päästöt jne.).

Valvontajärjestelmiä ovat muun muassa aluksella vielä olevien saastuttavien aineiden ennakkoarviointi; nopean toiminnan ryhmät; öljyn imeytyspuomit; öljypuomit (26); vedenpoistokanavat ja läpäisemättömät lattiapinnat (lisätietoja seuraavassa kohdassa).

Vuorovesialueella tarkoitetaan alhaisimpien ja korkeimpien vuorovesimerkkien välistä aluetta. Vaikka kaikki laitoksen eri alueet ansaitsevatkin huomiota, asetuksessa viitataan erityisesti vuorovesialueisiin, koska ne ovat erityisen haasteellisia vuotojen torjunnan osalta vuorovesien aiheuttaman olosuhteiden jatkuvan muuttumisen vuoksi.

2.2.2 Mitä tarkoitetaan ”läpäisemättömillä lattiapinnoilla” ja ”tehokkailla viemäröintilaitteilla”?

13 artiklan 1 kohdan g alakohdan i luetelmakohta: Aluskierrätyslaitos […] varmistaa turvallisen ja ympäristön kannalta asianmukaisen vaarallisista materiaaleista ja jätteistä huolehtimisen ja niiden varastoinnin, muun muassa ”[…] vaarallisten materiaalien ja aluskierrätysprosessin kuluessa syntyneiden jätteiden käsittelyn, ja ainoastaan läpäisemättömällä lattiapinnalla tiloissa, joissa on tehokkaat viemäröintilaitteet”.

Asetuksen mukaan ”vaarallisia materiaaleja” ja ”aluskierrätysprosessin kuluessa syntyneitä jätteitä” voidaan käsitellä ”ainoastaan läpäisemättömällä lattiapinnalla tiloissa, joissa on tehokkaat viemäröintilaitteet”.

”Käsittely” (handling) on hyvin laaja käsite, jolla viitataan jätehuoltotoimintoja laajempiin toimintoihin. Käsittely aloitetaan leikkaamalla/erottamalla elementit aluksesta. Siihen sisältyy myös vaarallisten materiaalien ja aluskierrätysprosessin aikana syntyneen jätteen lajittelu ja kuljetus.

Kaikki aluksesta erotetut elementit, mukaan lukien suuret osat, ovat joko ”vaarallisia materiaaleja” tai ”aluksen kierrätysprosessin aikana syntyneitä jätteitä”.

”Lattiapinnat” ovat jatkuvia, tasaisia ja tukevia pintoja. ”Läpäisemättömät lattiapinnat” ovat lattiapintoja, jotka eivät läpäise nesteitä. Tällä tuodaan esille se, että vaarallisten nesteiden eristämisen lisäksi on varauduttava myös siihen, että vaarallisia materiaaleja pääsee veden mukana ympäristöön. Aluksen terästä voidaan pitää asetuksessa tarkoitettuna läpäisemättömänä lattiapintana tiettyjen edellytysten täyttyessä (ks. jäljempänä) tai jos kyseessä on uiva telakka.

Asetuksen ilmaisulla ”tehokkaat viemäröintijärjestelmät” tarkoitetaan vedenkäsittelylaitokseen yhteydessä olevaa viemäröintijärjestelmää (laitoksen alueella sijaitseva tai yhteinen/kunnallinen) tai, kuten BCS 2013 -ohjeissa määritellään, yksinkertaista infrastruktuuria (esimerkiksi betonialustaa) joka estää pilaavien materiaalien poispääsyn. Epäpuhtaudet poistetaan ja vedenpoistokanavat puhdistetaan määräajoin esimerkiksi vedenpoistokanavien päälle asetettavien poistettavien ritilöiden kautta (27). Viemäröintijärjestelmän volyymi määritellään meteorologisten tietojen (esimerkiksi sadanta), nestevuotojen mahdollisten määrien, nestevuototyyppien, läpäisemättömän lattiapinnan laajuuden ja ulkoisten vesien suojauksen perusteella.

Vaarallisten materiaalien ja aluskierrätysprosessin aikana syntyneiden jätteiden käsittely olisi suoritettava ”ainoastaan” läpäisemättömillä lattiapinnoilla. Tästä syystä aluksesta irrotettava elementti ei saa joutua kosketuksiin läpäisevän lattiapinnan, kuten hiekan, kanssa. Se voidaan kuitenkin nostaa esimerkiksi nosturilla läpäisemättömälle lattiapinnalle.

Aluksen sisäpuolta voidaan pitää asetuksessa tarkoitettuna läpäisemättömänä lattiapintana, jos

a) runko on tiivis, rungon pohjan tiiviys on analysoitu, eikä ongelmia ole havaittu;

b) leikkuuoperaatioiden aikana aluksesta putoavia haitallisia aineita valvotaan 2.2.1 kohdan mukaisesti esimerkiksi niin, että ne kerätään ja käsitellään ympäristön kannalta asianmukaisella tavalla;

c) öljypuomit sijoitetaan paikoilleen aluksen rungosta rantaan/laituriin saakka ennen sellaisen toiminnon suorittamista, joka aiheuttaa uhkaa ympäristölle, ja öljynkaapimia on helposti saatavilla;

d) osat nostetaan läpäisemättömällä lattiapinnalla varustetuille leikkausalueille turvallisella tavalla;

e) maalilastujen ja myrkyllisten pinnoitteiden joutumista mereen/läpäisevälle pinnalle valvotaan 2.2.1 kohdan mukaisesti;

f) aluksen jäljellä oleva pohjaosa siirretään niin varhain kuin mahdollista läpäisemättömälle lattiapinnalle turvallisella ja ympäristön kannalta asianmukaisella tavalla esimerkiksi nosturia, kelkkaa tai vintturia käyttäen, jotta pohja voidaan leikata sellaisen läpäisemättömän lattiapinnan päällä, jossa on tehokas viemäröintijärjestelmä, mukaan lukien kelluva rakenne, kuten kelluva kuivatelakka, litteä proomu tai vastaava, jossa on tehokas viemäröintijärjestelmä.

2.2.3 Mitä tarkoitetaan ”vaarallisten materiaalien eristämisellä”?

13 artiklan 1 kohdan g alakohdan i alakohta: Aluskierrätyslaitos varmistaa turvallisen ja ympäristön kannalta asianmukaisen vaarallisista materiaaleista ja jätteistä huolehtimisen ja niiden varastoinnin, muun muassa ”kaikkien aluksella sen koko kierrätysprosessin aikana esiintyvien vaarallisten materiaalien eristämisen niin, että estetään näiden vaarallisten materiaalien pääsy ympäristöön”.

Asetuksessa edellytetään, että ”kaikki vaaralliset materiaalit eristetään” kaikkina aikoina (”koko aluksen kierrätysprosessin ajan”) (28) niin, että estetään ”näiden […] pääsy ympäristöön”. Tämä tarkoittaa, että aluksesta poistetaan kaikki vaaralliset materiaalit ja että ne kerätään, kootaan, kuljetetaan ja loppukäsitellään niin, etteivät ne pääse suoraan kontaktiin ympäristön tai työntekijöiden kanssa (esimerkiksi paljaiden käsien kautta tai hengitysteitse). Tässä kohdassa keskitytään vaarallisten materiaalien poistamiseen, keräämiseen ja varastointiin. Kohdassa 2.2.5 käsitellään jätehuoltonäkökohtia.

IMOn ohjeissa (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling), kuten myös BC TG:n jaksossa 4.2 (Identification of potential contaminants and prevention of releases), 5.3 (Design and construction) ja 5.4 (Operation) kiinnitetään huomiota muun muassa seuraaviin asiaan liittyviin erityismateriaalien käsittelytapoihin:

— aluksella tapahtuva asbestinpoisto (29);

— aluksen ulkopuolella tapahtuva asbestinpoisto (30);

— aluksen rungosta löytyvät maalit ja pinnoitteet (31) (BC TG:ssä suositeltavat erityiset hengityssuojaimet mainitaan myös asetuksen 13 artiklan 1 kohdan i alakohdassa);

— nestemäinen jäte (32).

Muita osatekijöitä, jotka on otettava huomioon tässä yhteydessä ovat:

a) Toimenpiteet, jotka tarjoavat vastaavan suojan kuin mistä on säädetty työntekijöiden suojelemisesta vaaroilta, jotka liittyvät asbestialtistukseen työssä, 30 päivänä marraskuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/148/EY (33) sovelletaan toimintoihin, joissa työntekijät poistavat asbestia. Siinä kuvataan toimenpiteitä, jotka työnantajan on toteutettava, kun todennäköisesti ylitetään ilman asbestipitoisuudelle asetettu yksittäinen enimmäisraja-arvo, joka on kahdeksan tunnin aikapainotettuna keskiarvona mitattuna yli 0,1 kuitua kuutiosenttimetrissä;

b) Öljyiset jäämät suositellaan varastoitavaksi korkeammalle sijoitettuihin säiliöihin riippumattoman todentajan työn helpottamiseksi, kun tämä tarkastaa, ettei säiliön alapuolella oleva eristys ole pettänyt.

2.2.4 Mitä tarkoitetaan ”pysyvillä rakenteilla”?

13 artiklan 1 kohdan c alakohta: Aluskierrätyslaitos ”[…] käyttää toiminnassaan pysyviä rakenteita”.

Asetus edellyttää, että laitokset käyttävät toiminnassaan pysyviä rakenteita. Pysyvien rakenteiden tarkoituksena on mahdollistaa turvalliset ja ympäristön kannalta asianmukaiset aluskierrätystoiminnot, varmistaa työntekijöiden turvallisuus, hallita mahdollisia vuotoja, eristää vaaralliset materiaalit ja tarjota läpäisemätön alusta vaarallisille materiaaleille ja aluskierrätysprosessin aikana syntyneille jätteille.

Vaatimuksella käyttää toiminnassa pysyviä rakenteita ei välttämättä tarkoiteta sitä, että laitoksen olisi oltava täysin rakennettu, kunhan se on asetuksen vaatimusten mukainen. Pysyviä rakenteita voidaan täydentää esimerkiksi työkoneilla, joissa on telaketjurenkaat tai rengaspaineeltaan alhaiset pyörät (34), liikuteltavilla selkeytysaltailla tai uivilla nostureilla, jos kiinteiden nostureiden asentaminen ei ole mahdollista. Tätä sovelletaan erityisesti väliaikaisiin laitoksiin, joissa esimerkiksi väliaikaisten aitausten voidaan katsoa vastaavan seiniä, jos niillä saavutetaan vastaava suojelun taso. Asetuksen soveltamisalan ulkopuolelle ei jätetä väliaikaisia aluskierrätyslaitoksia, joilla lisälaitteita liitetään peruslaitokseen (esimerkiksi porttiin, laituriin tai aallonmurtajaan), mikäli peruslaitos itse on asetuksen suunnittelua ja rakentamista koskevien vaatimusten mukainen.

Asetuksen mukaisia esimerkkejä pysyvistä rakenteista aluskierrätysalueilla, joilla suoritetaan ensimmäiset leikkaukset, ovat esimerkiksi

— ponttoonit;

— maihintulosillat ja -rampit;

— laiturit;

— telakat;

— kuivatelakat;

— laivahissit;

— siltoja muistuttavat rakenteet (tukipukit);

— kanavat;

— katokset;

— patoluukut.

Esimerkkejä pysyvistä rakenteista, jotka tukevat pysyviä laitoksia, sellaisina kuin ne on määritelty BSC 2013 -ohjeissa (35), ovat muun muassa:

— kiinteät nosturit ja muut nostovälineet, joita käytetään mitoitusrajoissa (esimerkiksi huolehditaan siitä, ettei ylitetä sitä bruttopainoa, joka nosturilla voidaan nostaa);

— vintturitarvikkeet ja kaapelit aluksen vetämiseksi turvallisesti pois rantaviivasta purkamisen aikana;

— pumput nesteiden siirtämiseksi ja nesteiden pumppaamiseksi viemärikaivosta;

— generaattorit, jotka tuottavat valaistukseen tarvittavaa sähköä, jotta myös hämärässä työskentely olisi turvallista.

Baselin ohjeissa mainitaan esimerkkejä pysyvistä rakenteista aluskierrätyslaitoksen alueilla, jotka on tarkoitettu toisen vaiheen leikkuuseen. Näitä ovat muun muassa

— työpisteet, joissa suoritetaan toisen vaiheen purkua ja osien vaiheittaista purkua komponenteiksi, ja erityisvarustellut työpisteet, joissa poistetaan vaarallisia ja myrkyllisiä jätteitä (36);

— eristetyt osiot (37) ja tankit;

— seinät (puiset, betoniset, teräksiset), joissa on aukko materiaalien varastoinnin ja lastaamisen mahdollistamiseksi (38);

— väliaikaiset varastointitilat vaarattomille materiaaleille ja teräsrakenteille (39);

— varastointialueet prosessin läpikäyneille laitteille ja materiaaleille, jotka ovat valmiit uudelleenkäyttöä, kierrätystä tai loppukäsittelyä varten (40).

Asetuksen terveys- ja turvallisuusvaatimuksiin liittyviä esimerkkejä pysyvistä rakenteista ovat muun muassa

— lujat ja tasaiset tiet (yksinkertainen tienpohja voidaan rakentaa esimerkiksi betonimurskeesta) tai junttaamalla tiivistetty tienpohja, joka mahdollistaa ambulanssien ja paloautojen pääsyn alukselle ja viereiselle työpisteelle (41) tai, jos kyseessä on kuivatelakka, poistumistielle (esimerkiksi hissi);

— Kiinteät nosturit ja muut nostovälineet, joita käytetään mitoitusrajoissa (esimerkiksi huolehditaan siitä, ettei ylitetä sitä bruttopainoa, joka nosturilla voidaan nostaa), ks. edellä;

— Vakaat laskuportaat ja uloskäynnit;

— muut ILOn ohjeissa (42) tarkoitetut näkökohdat, kuten erityisesti juomaveden saanti, saniteetti- ja pesutilojen, pukuhuoneiden sekä tauko- ja ruokailutilojen sijainti ja olosuhteet;

— muita näkökohtia, joihin on viitattu IMOn ohjeissa (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling) (43): Pesutilojen ja suihkujen, ruokailu- ja taukotilojen sekä saniteettitilojen ja pukuhuoneiden on oltava sellaisia, ettei niissä altistu vaarallisille materiaaleille eivätkä vaaralliset materiaalit voi levitä näissä tiloissa; saniteetti- ja pesutilat on sijoitettu helppopääsyiseen paikkaan ja siten, ettei ole riskiä siitä, että työpisteestä siirtyy epäpuhtauksia näihin tiloihin; erilliset ja asianmukaiset pukuhuoneet sekä saniteetti- ja pesutilat pelkästään asbestia käsittelevien työntekijöiden käyttöön sekä erilliset ja kontaminaatiovapaat alueet työntekijöille ruokailua ja muita taukoja varten.

2.2.5 Minkälainen on asetuksen vaatimukset täyttävä jätehuoltojärjestelmä?

13 artiklan 1 kohdan g alakohdan ii alakohta: Aluskierrätyslaitos varmistaa, ”että kaikki aluskierrätyksessä syntyneet jätteet ja niiden määrät kirjataan ja ne siirretään ainoastaan sellaisiin jätehuoltolaitoksiin, jätteenkierrätyslaitokset mukaan lukien, joilla on lupa näiden jätteiden käsittelyyn, sekä vaarantamatta ihmisten terveyttä ja ympäristön kannalta asianmukaisella tavalla”.

15 artiklan 5 kohta: ”Ympäristön kannalta asianmukaista jätehuoltoa voidaan 13 artiklan soveltamista varten olettaa noudatettavan kyseisen hyödyntämis- tai loppukäsittelytoimen osalta vain, jos aluskierrätysyritys voi osoittaa, että jätteen vastaanottava jätehuoltolaitos toimii sellaisten ihmisten terveyttä ja ympäristönsuojelua koskevien normien mukaisesti, jotka pääpiirteittäin vastaavat asiaankuuluvia kansainvälisiä ja unionin normeja”.

Asetuksessa on useita vaatimuksia, joita sovelletaan vaaralliseen ja muuhun aluskierrätysprosessin aikana syntyvän jätteen käsittelyyn.

Laitoksesta riippuen voidaan laitoksessa hyödyntää tai käsitellä kaikki jätteet, osa jätteistä tai niitä ei voida hyödyntää tai käsitellä lainkaan. Joissakin aluskierrätyslaitoksissa on esimerkiksi jätteenpolttouunit; jotkut laitokset voivat käsitellä vain tiettyjä jätevirtoja, kun taas useat laitokset voivat päättää ulkoistaa jätteen hyödyntämisen tai käsittelyn kokonaan ulkoisille jätehuoltolaitoksille. Asetuksessa ei säädetä mistään tietystä järjestelystä. Siinä edellytetään kuitenkin, että aluskierrätyslaitos voi osoittaa, että eri jätevirrat käsitellään tiettyjen normien mukaisesti riippumatta siitä, missä jätteen hyödyntäminen tai käsittely tapahtuu. Tästä syystä onkin suositeltavaa, että laitos merkitsee hakemuslomakkeeseensa selvästi, mitkä jätevirrat se voi ja on saanut luvan kierrättää/käsitellä itse, ja mitkä jätevirrat se siirtää ulkoiseen myöhempien vaiheiden jätehuoltolaitokseen.

a) Asiakirjat ja jätteen siirto

Asiakirjojen ja jätteiden siirtojen voidaan katsoa olevan 13 artiklan 1 kohdan g alakohdan ii alakohdan mukaisia, jos laitoksella on käytössään IMOn ohjeiden (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling (44)) mukaisesti menettelyt vaarallisten materiaalien ja jätteiden jäljittämiseksi, kun niitä kuljetetaan aluskierrätyslaitoksesta lopulliseen määränpäähänsä, samoin kuin menettelyt asiakirjojen, mukaan lukien alihankkijoiden asiakirjat, hallintaa ja säilyttämistä varten.

b) Myöhempien vaiheiden jätehuoltolaitosten luvat

Asetuksessa edellytetään, että aluskierrätysyritys varmistaa, että jätehuoltolaitoksella on toimilupa, sen toiminta on ympäristön kannalta asianmukaista, eikä se vaaranna ihmisten terveyttä. Tämä vaatimus on IMOn ohjeiden (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling) mukainen (45):

Tämän vaatimuksen soveltamisalaan kuuluva jätehuoltolaitos on joko

— osa aluskierrätyslaitosta, jos aluskierrätyslaitos hyödyntää tai käsittelee jätteensä itse;

— ulkoinen jätehuoltolaitos, jos aluskierrätyslaitos on ulkoistanut tämän osan toiminnoistaan;

— molempia, jos aluskierrätyslaitos käsittelee tietyt jätevirrat itse ja ulkoistaa muiden jätevirtojen jätehuollon.

Tässä vaatimuksessa tarkoitettu lupa on sen maan toimivaltaisen viranomaisen / toimivaltaisten viranomaisten myöntämä lupa, jossa jätehuoltolaitos sijaitsee. Tähän sisältyvät jätteen tuontiin ja vientiin liittyvät asiakirjat ja tarvittaessa ilmoitettua ennakkosuostumusta (PIC) koskevat asiakirjat, jos jätehuoltolaitos sijaitsee eri maassa kuin aluskierrätyslaitos. Jäljennökset asiaa koskevista luvista olisi liitettävä hakemukseen. Hakemuksen malli on vahvistettu täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2015/2398.

c) Jätehuolto jätehuoltolaitoksessa

Euroopan unionin ulkopuolella sijaitsevien laitosten, jotka haluavat tulla mainituiksi eurooppalaisessa luettelossa, on osoitettava, että jätehuoltolaitos noudattaa / jätehuoltolaitokset noudattavat normeja, jotka vastaavat laajalti kansainvälisiä ja EU:n normeja.

Vaatimus ei edellytä muista EU:n säädöksistä kuin asetuksesta ja muista kansainvälisistä normeista johtuvien vaatimusten täysimääräistä noudattamista. Lähinnä on tarve varmistaa, että jätehuoltolaitoksessa sovellettavilla vaatimuksilla/normeilla varmistetaan vastaavan tasoinen ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu.

Hakijayritysten olisi allekirjoitettava hakemukset, kuten on säädetty täytäntöönpanopäätöksessä (EU) 2015/2398, ja liitettävä hakemukseen jäljennös kaikista sen soveltamisalan kannalta oleellisista asiakirjoista.

Laaja vastaavuus kansainvälisten ja EU:n normien kanssa katsotaan osoitetuksi, jos jätehuoltolaitoksissa sovelletaan seuraavia kansainvälisiin normeihin ja EU:n direktiiveihin pohjautuvia periaatteita:

— Kansainväliset normit:

Luettelo kansainvälisellä tasolla laadituista ohjeista on jätteiden siirrosta annetun asetuksen (EY) N:o 1013/2006 liitteessä VIII. Näihin sisältyvät Baselin yleissopimuksen tekniset ohjeet (Environmentally Sound Management of the Full and Partial Dismantling of Ships), siltä osin kun kyse on myöhemmän vaiheen jätehuollosta. Baselin yleissopimuksen verkkosivulla on yleissopimuksen puitteissa laadittujen teknisten ohjeiden päivitetyt versiot (46).

Baselin yleissopimuksen osapuolet ovat lisäksi hyväksyneet toimintakehyksen (Framework for the environmentally sound management (ESM) of hazardous wastes and other wastes) (47). Tässä toimintakehyksessä esitetään osapuolten näkemys ympäristön kannalta asianmukaisesta käsittelystä ja viitataan esimerkiksi useisiin ohjaaviin periaatteisiin ja toimiin, joita laitokset voivat toteuttaa ympäristön kannalta asianmukaisen käsittelyn varmistamiseksi.

— Unionin normit:

Jätehuoltolaitosten kannalta oleellisesta ihmisten terveyden ja ympäristön suojelusta on säädetty EU:n jätepolitiikan puitedirektiivissä ja jätevirtakohtaisessa jätelainsäädännössä.

Jätteistä ja tiettyjen direktiivin kumoamisesta 19 päivänä marraskuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2008/98/EY (48), jäljempänä ’jätedirektiivi’, soveltamisalaan kuuluvat seuraavat elementit:

— jätehierarkia (4 artikla): seuraavaa jätehierarkiaa sovelletaan ensisijaisuusjärjestyksessä: a) jätteen synnyn ehkäiseminen; b) valmistelu uudelleenkäyttöön; c) kierrätys; d) muu hyödyntäminen, esimerkiksi hyödyntäminen energiana ja e) loppukäsittely;

— ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu (13 artikla): jätehuolto suoritetaan vaarantamatta ihmisten terveyttä ja ympäristöä ja erityisesti niin, ettei a) vaaranneta vesiä, ilmaa, maaperää, kasveja eikä eläimiä; b) aiheuteta melu- tai hajuhaittoja eikä c) vahingoiteta maaseutua eikä erityistä merkitystä omaavia kohteita;

— vaarallinen jäte (17–19 artikla): vaarallinen jäte varastoidaan ja käsitellään sellaisissa olosuhteissa, joissa voidaan varmistaa ihmisten terveyden ja ympäristön suojelu. Niitä ei voi missään tapauksessa sekoittaa muuhun vaaralliseen jätteeseen. Ne on pakattava ja merkittävä.

Jätepolitiikan puitedirektiivin keskeisten periaatteiden lisäksi seuraavissa EU:n säädöksissä on asetuksen 15 artiklan 5 kohdan kannalta oleellisia jätehuoltotoimintoihin sovellettavia säännöksiä:

— Neuvoston direktiivi 1999/31/EY (49), annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, kaatopaikoista;

— Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/76/EY (50), annettu 4 päivänä joulukuuta 2000, jätteenpoltosta, sellaisena kuin se on muutettuna;

— Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2010/75/EU (51), annettu 24 päivänä marraskuuta 2010, teollisuuden päästöistä.

Lisäksi jätevirtakohtaista jätteenhuoltoa koskevia normeja, jotka ovat oleellisia 15 artiklan 5 kohdan kannalta, on seuraavissa EU:n säädöksissä:

— Neuvoston direktiivi 96/59/EY (52), annettu 16 päivänä syyskuuta 1996, polykloorattujen bifenyylien ja polykloorattujen terfenyylien käsittelystä (PCB/PCT);

— Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/66/EY (53), annettu 6 päivänä syyskuuta 2006, paristoista ja akuista sekä käytetyistä paristoista ja akuista ja direktiivin 91/157/ETY kumoamisesta;

— Elektroniikan ja elektronisten laitteiden loppukäsittelyssä noudatetaan sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta 27 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/96/EY keskeisimpiä toimintaperiaatteita (54).

2.3 Terveys- ja turvallisuusvaatimukset

2.3.1 Mitä tarkoitetaan ”ihmisten terveydelle aiheutuvien haitallisten vaikutusten ehkäisemisellä”?

13 artiklan 1 kohdan f alakohta: Aluskierrätysyritys ”[…] ehkäisee ihmisten terveydelle ja ympäristölle aiheutuvia haitallisia vaikutuksia”.

Fyysisten järjestelyjen (ks. edellä kohta 2.2.4 pysyvät rakenteet) lisäksi ILOn ohjeissa viitataan useisiin muihin toiminnallisiin järjestelyihin aina lapsityövoiman käytön pahimpien muotojen ehkäisemisestä asianmukaisten majoitustilojen järjestämiseen, mikäli majoitustilat sijaitsevat laitoksessa tai ovat muuten aluskierrätysyrityksen vastuulla, sekä kuulon suojaamiseen. Nämä monet fyysiset ja toiminnalliset näkökohdat muodostavat yhdessä asetuksessa tarkoitetut ”turvalliset toiminnot”, ”työntekijöiden turvallisuuden” sekä ”menettelyt ja tekniikat, joiden tarkoituksena on ehkäistä, vähentää, minimoida ja, niin pitkälti kuin käytännössä mahdollista poistaa terveysriskejä” (55).

Laitoksen voidaan katsoa noudattavan turvallisuuteen liittyviä vaatimuksia, jos laitos on pannut täytäntöön edellä mainitut toiminnalliset järjestelyt IMOn ohjeiden (56) mukaisesti, eli laitoksella on työntekijöiden terveyttä ja turvallisuutta koskevat menettelyt ja se voi osoittaa sovellettavaa työntekijöiden suojelua ja työterveysprosesseja, -menettelyjä, -lakeja, -asetuksia ja ohjeita koskevan tietämyksensä ja ymmärryksensä. Laitoksen olisi myös laadittava tehokas evakuointisuunnitelma ja ylläpidettävä sitä, jotta koko henkilöstö voidaan evakuoida nopeasti ja turvallisesti (57).

Lisäksi laitoksella olisi oltava palveluksessaan yksi tai useampi keskeinen henkilö, jolla on tarvittava koulutus- ja kokemustaso, joka tarvitaan sen varmistamiseen, että työolot ovat turvalliset aluskierrätyslaitoksen toimintojen aikana, mukaan lukien yksi tai useampi pätevä henkilö erityistehtävien suorittamiseen. Aluskierrätyslaitoksen koosta ja työntekijöiden määrästä riippuen laitos voi palkata turvallisuus- ja terveysjohtamisesta vastaavaa henkilöstöä, mukaan lukien yleisjohtaja, valvontahenkilöstö ja yleistyöntekijät (58). Asetuksen määritelmän mukaan pätevällä henkilöllä tarkoitetaan ”henkilöä, jolla on asianmukainen pätevyys ja koulutus sekä riittävästi tietoa, kokemusta ja taitoa kyseessä olevan työn suorittamiseksi” (59). Tällainen henkilö ”voi olla koulutuksen saanut työntekijä tai johtavassa asemassa oleva työntekijä, joka pystyy tunnistamaan ja arvioimaan ammatillisia vaaroja tai riskejä sekä työntekijöiden altistumista mahdollisesti vaarallisille materiaaleille tai vaarallisille olosuhteille aluskierrätyslaitoksessa ja joka pystyy yksilöimään tarvittavan suojelun ja toteutettavat varotoimet kyseisten riskien, vaarojen ja altistumisten poistamiseksi tai vähentämiseksi” (60).

IMOn ohjeissa viitataan lisäksi erityisesti kansainvälisiin yleissopimuksiin, jotka ovat oleellisia aluskierrätyksen kannalta, kuten vuonna 1999 tehtyyn lapsityön pahimpia muotoja koskevaan yleissopimukseen ja vuonna 1973 tehtyyn vähimmäisikää koskevaan yleissopimukseen. Osa aluskierrätystoimintaa harjoittavista maista ei ole ehkä vielä ratifioinut kaikkia näitä yleissopimuksia. Asetuksen vaatimusten noudattamiseksi aluskierrätysyritysten odotetaan kuitenkin itsekin panevan omalla tasollaan täytäntöön IMOn ohjeiden lisäyksessä 4 lueteltujen yleissopimusten säännöksen, jotka ovat oleellisia työntekijöiden terveyden ja turvallisuuden kannalta.

2.3.2 Minkälaisia ovat asianmukaiset henkilökohtaiset suojalaitteet?

Asetuksen 13 artiklan 1 kohdan i alakohta: Aluskierrätyslaitos ”[…] huolehtii työntekijöiden turvallisuudesta […], mukaan lukien varmistamalla henkilökohtaisten suojalaitteiden käyttö silloin, kun toimet sitä edellyttävät”.

Henkilökohtaisella suojalaitteella tai henkilösuojaimella tarkoitetaan laitteita tai välineitä, jotka on suunniteltu henkilön käytettäväksi suojaamaan yhdeltä tai useammalta terveyttä tai turvallisuutta uhkaavalta vaaratekijältä (61). Asetuksessa tarkoitetut henkilösuojaimet on kuvattu yksityiskohtaisesti IMOn ohjeissa (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling (62)) ja ILOn ohjeissa (63).

2.3.3 Mitkä ovat koulutukseen liittyvät vaatimukset?

Asetuksen 13 artiklan 1 kohdan i alakohta: Aluskierrätyslaitos ”[…] huolehtii työntekijöiden […] koulutuksesta […]”.

Laitoksen katsotaan noudattavan koulutusta koskevaa vaatimusta, jos se on pannut täytäntöön asiaa koskevat ILOn ohjeet (64) ja se on, IMOn ohjeiden (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling (65)) mukaisesti ottanut käyttöön koulutusmenettelyt, joilla varmistetaan työntekijän turvallisuuden ja ympäristön suojelun asianmukainen taso. Näiden ohjeiden mukaan kaikkien aluskierrätyslaitoksen työntekijöiden ja jäsenten, mukaan lukien urakoitsijoiden henkilöstö ja työntekijät, olisi kuuluttava koulutusohjelman piiriin. Koulutusohjelmissa olisi yksilöitävä koulutuksen aihe ja tiheys.

Palontorjunnan ja palojen ehkäisyn osalta erityistä huomiota olisi kiinnitettävä IMOn ohjeisiin (66), joiden mukaan laitoksella olisi oltava menettelyt soveltuvan koulutuksen, ohjeiden ja tietojen antamiseksi kaikille esimiehille ja työntekijöille palovaaroista, asianmukaisista varotoimista, jotka olisi toteutettava, sekä palontorjuntalaitteiden käytöstä, jotta kunkin työjakson aikana olisi helposti saatavilla riittävän koulutuksen saanutta henkilöstöä. Näiden vaatimusten noudattamisen voi parhaiten osoittaa noudattamalla asiaan liittyviä IMOn ohjeita (koulutuksista ja harjoituksista, mukaan lukien koulutukset tai harjoitukset tyyppi, osallistuneiden tehtävät, käytetyt laitteet, kesto, tapahtumapaikka, päivämäärä ja aika, olisi pidettävä kirjaa).

2.3.4 Miten toimintahäiriöitä, onnettomuuksia, ammattitauteja ja kroonisia vaikutuksia koskevat tiedot säilytetään vaatimusten mukaisesti?

13 artiklan 1 kohdan j alakohta: Aluskierrätyslaitos ”[…] pitää kirjaa vaaratilanteista, onnettomuuksista, ammattitaudeista ja kroonisista vaikutuksista, ja raportoi toimivaltaisten viranomaistensa pyynnöstä kaikista vaaratilanteista, onnettomuuksista, ammattitaudeista ja kroonisista vaikutuksista, jotka aiheuttavat tai voivat aiheuttaa riskejä työntekijöiden turvallisuudelle, ihmisten terveydelle ja ympäristölle”.

Ammattitauteja ja kroonisia vaikutuksia koskevat tiedot saadaan vuosittaisista lääkärintarkastuksista, mukaan lukien vähintään veri- ja virtsakokeet sekä mahdollisuuksien mukaan hiusnäyte. Tautien ja kroonisten vaikutusten alkuperää koskevat tiedot saadaan parhaiten maaperä-, ilma- ja pöly näytteistä.

Säilytettävien tietojen kattavuuden varmistamiseksi on tärkeää tietää, ketkä työskentelevät laitoksessa. Laitos pitää kirjaa kaikista työntekijöistä, mukaan lukien urakoitsijoiden henkilöstö sekä vain lyhyeksi ajaksi palkatut henkilöt, ja varmistaa, että työntekijäluettelo on jatkuvasti saatavilla.

Asetuksen 13 artiklan 1 kohdan i ja j alakohdan noudattaminen edellyttää myös sitä, että laitos noudattaa IMOn ohjeissa (67) (Guidelines for safe and environmentally sound recycling) ja ILOn ohjeissa (68) olevia suosituksia.

Kuten ILOn ohjeissa todetaan, tiedot säilytetään työntekijöiden terveyden suojelemiseksi. ILOn ohjeissa edellytetään, että terveydenhoitoalan ammattilaiset selostavat tulokset kyseisille työntekijöille tai heidän valitsemilleen henkilöille. Tuloksia ei saa käyttää perusteettomaan syrjintään. Tulokset on toimitettava pyynnöstä toimivaltaiselle viranomaiselle tai mille tahansa työnantajan ja työntekijöiden hyväksymälle taholle asianmukaisten terveystilastojen laatimiseksi ja epidemiologisten tutkimusten aineistoksi, jos anonymiteettiä ei rikota. IMOn ohjeissa (Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling) todetaan lisäksi, että jos kansallisissa vaatimuksissa ei yksilöidä ajanjaksoa, on suositeltavaa, että tiedot säilytetään viiden vuoden ajan.

3. Todistus ja tarkastukset

3.1 Mitkä ovat uuden asetuksen mukaisen tarkastusjärjestelmän pääosat?

Asetuksen 15 artiklan 4 kohdassa säädetään kaksivaiheisesta tarkastus- ja todentamisjärjestelmästä, jota sovelletaan EU:n ulkopuolisissa maissa sijaitseviin laitoksiin, jotka haluavat kierrättää EU:n jäsenvaltion lipun alla purjehtivia aluksia.

15 artiklan 4 kohdan 1 alakohta: ”Ennen kuin kolmannessa maassa sijaitseva aluskierrätyslaitos voidaan sisällyttää eurooppalaiseen luetteloon, on asianmukaisesti pätevöityneen riippumattoman todentajan suorittamalla laitoksen tarkastuksella todistettava, että kyseinen aluskierrätyslaitos noudattaa 13 artiklassa säädettyjä vaatimuksia. Aluskierrätysyrityksen on toimitettava tätä koskeva todistus komissiolle hakiessaan sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon ja sen jälkeen joka viides vuosi eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämisen uusimisen yhteydessä. Ensimmäiseen luetteloon sisällyttämiseen ja sen uusimiseen on liitettävä väliarviointi, jolla vahvistetaan 13 artiklassa säädettyjen vaatimusten noudattaminen.” 15 artiklan 4 kohdan 2 alakohta: ”Hakiessaan sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon aluskierrätysyritykset hyväksyvät sen mahdollisuuden, että komissio tai sen valtuuttamat tahot tekevät ennen aluskierrätyslaitoksen sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon tai sen jälkeen laitoksen tarkastuksia sen todentamiseksi, että 13 artiklassa säädettyjä vaatimuksia noudatetaan. Riippumaton todentaja ja komissio tai sen valtuuttamat tahot tekevät laitoksen tarkastuksen suorittamisessa yhteistyötä sen kolmannen maan toimivaltaisten viranomaisten kanssa, jossa aluskierrätyslaitos sijaitsee.”

Ensimmäinen vaihe (15 artiklan 4 kohdan 1 alakohta) suoritetaan ennen kuin laitos toimittaa eurooppalaiseen luetteloon sisällyttämistä koskevan hakemuksen. Ensimmäisessä vaiheessa riippumaton todentaja tarkastaa laitoksen arvioidakseen, täyttääkö se asetuksen vaatimukset.

Seuraavassa vaiheessa (15 artiklan 4 kohdan 2 alakohta) Euroopan komissio päättää laitoksen vaatimustenmukaisuuden todentamisesta laitostarkastuksen perusteella. Todentamiset voidaan suorittaa joko ennen kuin laitoksen sisällyttämisestä eurooppalaiseen luetteloon on tehty päätös tai sen jälkeen.

Kuvio

EU:n ulkopuolella sijaitsevien aluskierrätyslaitosten tarkastus- ja todentamisprosessin keskeisimmät vaiheet

3.2 Mikä on riippumattomien todentajien tehtävä?

Riippumattomien todentajien tehtävänä on sertifioida laitos asetuksen vaatimusten mukaiseksi. Niiden on tehtävä työnsä riippumattomasti; tästä syystä aluskierrätyslaitoksen omistajan ja riippumattoman todentajan tekemä sopimus oikeuttaa viimeksi mainitun suorittamaan kaikki toiminnot, jotka ovat tarpeen, että se voi tarkastaa, onko laitos asetuksen vaatimusten mukainen, ja raportoida siitä. Riippumattoman todentajan sopimusvelvoitteet eivät millään tavoin estä tai rajoita todentajan toimia.

Euroopan komissio antaa riippumattomille todentajille neuvoja pyynnöstä.

3.3 Kuka voi toimia riippumattomana todentajana?

Ilmaisua riippumaton todentaja ei olisi tulkittava niin, että sillä tarkoitetaan yhtä henkilöä. Riippumattoman todentajan tehtävien tehokas suorittaminen edellyttää yleensä, että tehtävät suorittaa ryhmä, jonka jäsenillä on laaja pätevyys. Riippumattomat todentajat ovat nuhteettomia sen maan lain ja asetusten mukaan, jossa ne toimivat; niillä on tarvittaessa kansallisen lainsäädännön mukaan myönnetty toimilupa.

3.4 Julkaiseeko Euroopan komissio luettelon riippumattomista todentajista?

Ei julkaise. Komissio ei laadi luetteloa riippumattomista todentajista, koska tästä ei säädetä asetuksessa. Aluskierrätyslaitoksen omistajan tai käyttäjän olisi tehtävä sopimus riippumattoman todentajan kanssa ja varmistettava, että todentaja on riippumaton ja omaa tarvittavan pätevyyden.

3.5 Millaisia valtuutuksia ja pätevyyksiä riippumattomilla todentajilla olisi oltava?

Asetuksen mukaan 13 artiklan noudattamista sertifioivien todentajien on oltava ”riippumattomia” ja ”asianmukaisesti pätevöityneitä”. Vaikka asetuksessa ei edellytetäkään, että riippumattomat todentajat akkreditoituvat, tehokkain tapa osoittaa riippumattomuus ja tarvittava pätevyys on hankkia joltain EU:n akkreditointielimeltä tai ILAC/MRA-sopimuksen allekirjoittaneelta elimeltä standardin mukainen akkreditointi. Yksityiskohtaiset tiedot annetaan jäljempänä.

EU on kehittänyt akkreditointijärjestelmän, jonka perusteella EU:n jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 765/2008 (69) mukaisesti nimeämältä kansalliselta akkreditointielimeltä voidaan saada tietyn standardin mukainen akkreditointi. Tällaiselta elimeltä saatu akkreditointi tunnustetaan automaattisesti koko EU:n alueella. Akkreditointi voidaan saada myös EU:n ulkopuolella toimivalta akkreditointielimeltä, joka on allekirjoittanut kansainvälisen akkreditointiorganisaation ILACin (International Laboratory Accreditation Cooperation) (70) (71), vastavuoroista tunnustamista koskevan MRA-sopimuksen tarkoituksenmukaisen osan (tässä tapauksessa ISO/IEC 17020 (72)).

Asetuksen soveltamiseksi riippumattomuuden ja pätevyyden voi parhaiten osoittaa noudattamalla vaatimuksia, joita on asetettu ISO/IEC 17020 -standardissa kolmannen osapuolen (A-tyyppi) valvontaelimille. Tässä standardissa esitetään tarkastuksia suorittavien eri elinten toiminnalle asetetut vaatimukset.

ISO/IEC 17020:2012(E) Tämä kansainvälinen standardi on laadittu lisäämään luottamusta tarkastuksia suorittaviin elimiin. Tarkastuselimet suorittavat arviointeja yksityisten asiakkaiden, heidän isäntäorganisaatioidensa tai viranomaisten puolesta tietojen saamiseksi siitä, ovatko tutkittavat kohteet asetusten, standardien eritelmien, tarkastussuunnitelmien tai sopimusten mukaisia.

ISO/IEC 17020 -standardissa on tarkastuselimiä koskevia yksityiskohtaisia vaatimuksia. ISO/IEC 17020 -standardin mukaisesti arvioitujen tarkastuselinten on erityisesti esitettävä todisteet puolueettomuudestaan ja itsenäisyydestään (ks. standardin liite A), yksityiskohtaiset tiedot elimen oikeudellisista järjestelyistä sekä organisaation ja hallinnon rakenteesta. Elimellä on oltava palveluksessaan riittävä määrä pätevää henkilöstöä (joko suoraan palkattua tai alihankkijoita), säilytettävä erilaisia tietoja, laadittava tarkastuskertomuksia ja todistuksia ja otettava käyttöön valitusmenettelyt ja hallintajärjestelmät. Näitä yksityiskohtaisia vaatimuksia käytetään tarkastuslistana akkreditointia varten, jolla todistetaan pätevyys suorittaa erityisiä tarkastustehtäviä – eli tässä tapauksessa aluskierrätyslaitosten todentamista asetuksen (EU) N:o 1257/2013 mukaisesti. Vaatimuksia ei voi koskaan tarkastella erikseen, vaan ne koskevat aina jotakin tiettyä toimintoa.

On suositeltavaa, että aluskierrätyslaitokset edellyttävät sopimuksellisesti siltä riippumattomalta todentajalta, jonka he kutsuvat arvioimaan asetuksen vaatimusten noudattamista, että tällä on pätevyys seuraavilla alueilla:

— laivainsinööri tai vastaava pätevyys laivanrakentamisessa ja/tai suurten teräsrakenteiden purkamisessa;

— ympäristöasioiden hallintajärjestelmät ja työsuojelujohtamisjärjestelmät;

— vaarallisten materiaalien hallinta ja jätehuolto, mukaan lukien vaarallisten jätteiden jätehuolto;

On myös suositeltavaa, että riippumattoman todentajan työryhmän vetäjällä on vähintään viiden vuoden kokemus vähintään kahdella edellä mainitulla alalla ja että muilla ryhmän jäsenillä on vähintään kolmen vuoden kokemus vähintään kahdella edellä mainitulla alalla.

Euroopan komissio voi järjestää koulutustapahtumia ja työpajoja tietyille riippumattomille tarkastajille sertifiointikäytäntöjen yhdenmukaistamiseksi.

3.6 Voiko Euroopan komissio päättää, että laitos tarkastetaan uudelleen?

Hakiessaan sisällyttämistä eurooppalaiseen luetteloon aluskierrätysyritykset hyväksyvät sen, että Euroopan komissio tai sen puolesta toimiva taho järjestää kyseisessä laitoksessa paikan päällä tarkastuksen, myös ilmoittamatta siitä etukäteen. Nämä tarkastukset suoritetaan yhteistyössä sen maan viranomaisten kanssa, jossa laitos sijaitsee. Aluskierrätysyritys ei vastaa tarkastusten kustannuksista.

Euroopan komissio tekee sertifioitujen laitosten tarkastuksia koskevat päätökset riskipohjaisen tärkeysjärjestykseen asettamisen perusteella. Euroopan komissio tai sen puolesta toimiva taho voi tarkastaa kaikki EU:n ulkopuolisessa maassa sijaitsevat sertifioidut laitokset. Laitoksen tarkastamista koskeva päätös tehdään hakemustiedostossa toimitettujen tietojen laadun ja täydellisyyden perusteella.

Lisäksi muun muassa Euroopan komissiolle toimitetut valitukset tai huolenaiheet laitoksen toiminnasta lisäävät sen mahdollisuutta, että Euroopan komissio tai sen puolesta toimivat taho tutkii laitosta edelleen.

(1) Laajat asiakirjat, kuten aluskierrätyslaitoksen suunnitelmat lähetetään vain sähköpostitse.

(2) EUVL L 332, 18.12.2015, s. 145.

(3) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EU) N:o 182/2011, annettu 16 päivänä helmikuuta 2011, yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä (EUVL L 55, 28.2.2011, s. 13).

(4) IMOn päätöslauselma MEPC.210(63), hyväksytty 2. maaliskuuta 2012, 2012 Guidelines for safe and environmentally sound ship recycling, s. 7–36.

(5) IMO MEPC.210(63) Appendix 1, s. 37.

(6) ILO, Safety and health in shipbreaking, guidelines for Asian countries and Turkey, 2004 jäljempänä ’ILO SHG’, kohta 4.6, s. 32, ja kohta 16, s. 128–133.

(7) Basel Convention, Technical Guidelines for the Environmentally Sound Management of the Full and Partial Dismantling of Ships, jäljempänä ’BC TG’, kohta 4.5, s. 63–64, ja kohta 6.2, s. 84–88.

(8) Katso kohta 2.2.5, jossa yksityiskohtaisempia tietoja asetuksen jätehuoltovaatimuksista.

(9) BC TG, jakso 6.2, s. 85–87.

(10) IMO MEPC.210(63) jakso 3.4.1, s. 24.

(11) ILO SHG, s. 28–33.

(12) ILO SHG, s. 21–23.

(13) ILO SHG, jakso 3.4.2, s. 19, ja liite III, s. 155–172.

(14) IMO MEPC.210(63) jakso 3.3.3.

(15) ILO SHG, jakso 3.6, s. 21–23.

(16) ILO SHG, liite I (Workers’ health surveillance), jakso 2 ja 3, s. 147–150, ja liite II (Surveillance of the working environment), s. 152–154.

(17) IMO MEPC.210(63) jakso 3.3.4.11, s. 21.

(18) ILO SHG, osa II, s. 47–140 (lukuun ottamatta jaksoja 14 ja 16, joihin viitataan tämän ohjeasiakirjan seuraavassa luvussa)

(19) BC TG, jakso 5, s. 66–83.

(20) Secretariat of the Basel Convention, Guidance for competent authorities of ship recycling facilities, 4. elokuuta 2013.

(21) BCS 2013 -ohjeet, s. 13.

(22) Osat eivät ole ainoastaan ”aluskierrätysprosessin kuluessa syntynyttä jätettä”. On myös suuri riski siitä, että ne ovat öljyisten jäämien ja/tai osien leikkuun aikana muodostuneiden maali- ja pinnoitehiukkasten peitossa. Tästä syystä niitä ei saa pudottaa vuorovesialueeseen, eivätkä ne joutua kosketuksiin vuorovesialueen eivätkä minkään muun läpäisevän pinnan, kuten hiekan tai soran kanssa, koska tämä rikkoisi vuotojen hallintaa (13 artiklan 1 kohdan f alakohta, eristämistä (13 artiklan 1 kohdan g alakohdan ii alakohta) ja läpäisemättömiä lattiapintoja (1 artiklan 1 kohdan g alakohdan i alakohta) koskevia säännöksiä.

(23) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.4.4, s. 33–36.

(24) BC TG, s. 81–83

(25) Asetuksen 13 artiklan 1 kohdan b alakohta

(26) Käytettävä öljypuomityyppi vaihtelee aluskierrätyslaitoksen sijainnin ja olosuhteiden mukaan. Saattaa olla tarpeen käyttää kahta eristystasoa erityisesti laitoksissa, joissa alukset tulevat maihin omaa voimanlähdettään käyttäen, koska tällöin mereen johtuva valumavesi voi olla saastunutta: purettavan aluksen ympärille asetetaan ensimmäiseksi kerrokseksi imukykyinen öljypuomi. Pysyvämmäksi kerrokseksi asetetaan ei-imukykyinen rannikko- tai merikäyttöön tarkoitettu öljypuomi.

(27) BC 2013 -ohjeet, s. 14.

(28) Kaikkien aluksella sen koko kierrätysprosessin aikana esiintyvien vaarallisten materiaalien eristäminen (13 artiklan 1 kohdan g alakohdan i alakohta).

(29) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.4.3.1, s. 29, ja BC TG, s. 82.

(30) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.4.3.1, s. 30, ja BC TG, s. 80.

(31) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.4.3.4.1, s. 32, ja BC TG, s. 82–83.

(32) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.4.3.5 Hazardous liquids, residues and sediments (kuten öljy, pilssi- tai painolastivesi), s. 32, ja BC TG, s. 81

(33) EUVL L 330, 16.12.2009, s. 28.

(34) BC 2013 -ohjeet, s. 17.

(35) BC 2013 -ohjeet, s. 15.

(36) BC TG, s. 68.

(37) BC 2013 -ohjeet, s. 16.

(38) Ks. alaviite 37.

(39) Ks. alaviite 36.

(40) Ks. alaviite 36.

(41) Asetuksen 13 artiklan 1 kohdan h alakohdan mukaan (aluskierrätyslaitos […] varmistaa, että hätätilanteissa tarvittavat laitteet, kuten palontorjuntalaitteet ja -ajoneuvot, ambulanssit ja nosturit pääsevät nopeasti alukseen ja kaikkiin aluskierrätyslaitoksen tiloihin) sellaiset laitokset, joissa pelastusajoneuvot eivät voi pysäköidä aluksen viereen (”alukseen”) tai uloskäynnin kohdalle, jos esimerkiksi vetinen ja epätasainen maanpinta ei kannata ajoneuvoja, ei ole asetuksen vaatimusten mukainen.

(42) ILO SHG, s. 138–140.

(43) IMO MEPC.210(63) jakso 3.3.4.9, s. 20.

(44) IMO MEPC.210(63) jakso 3.4.2.6§3.

(45) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.26: ”Jos materiaalit tai jätteet siirretään aluskierrätyslaitoksesta jatkoprosessointia ja/tai käsittelyä varten, olisi aluskierrätyslaitoksen suunnitelmassa annettava yksityiskohtaiset tiedot menettelyistä, joilla varmistetaan, että nämä materiaalit ja jätteet siirretään ainoastaan sellaiseen laitokseen, jolla on lupa niiden käsittelyyn ja joka toteuttaa sen ympäristön kannalta kestävällä tavalla.”

(46) Lisätietoja: http://www.basel.int/Implementation/TechnicalMatters/DevelopmentofTechnicalGuidelines/AdoptedTechnicalGuidelines/tabid/2376/Default.aspx

(47) Lisätietoja: http://www.basel.int/Implementation/CountryLedInitiative/EnvironmentallySoundManagement/ESMFramework/tabid/3616/Default.aspx

(48) EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3.

(49) EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1.

(50) EYVL L 332, 28.12.2000, s. 91.

(51) EUVL L 334, 17.12.2010, s. 17.

(52) EYVL L 243, 24.9.1996, s. 31.

(53) EUVL L 266, 26.9.2006, s. 1.

(54) EUVL L 37, 13.2.2003, s. 24.

(55) Ks. 13 artiklan 1 kohdan b alakohta, 13 artiklan 1 kohdan d alakohdan i alakohta sekä 13 artiklan 1 kohdan i alakohta.

(56) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.3.1, s. 11.

(57) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.3.6§6, s. 23.

(58) IMO MEPC.210(63) jakso 3.3.2.

(59) Asetuksen 3 artiklan 1 kohdan 13 alakohta.

(60) Asetuksen 3 artiklan 3 kohta.

(61) Henkilönsuojaimia koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 21 päivänä joulukuuta 1989 annetun neuvoston direktiivin 89/686/ETY mukainen määritelmä (EUVL L 399, 30.12.1989, s. 18).

(62) IMO MEPC.210(63) jakso 3.3.4.10, s. 21.

(63) ILO SHG, jakso 15, s. 122–127.

(64) ILO SHG, jakso 14, s. 117–121.

(65) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.1.2, s. 8.

(66) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.3.6§7, s. 23.

(67) IMO MEPC.(210)63, jakso 3.1.4, s. 9

(68) ILO SHG, jakso 5, s. 34–40, ja liite I (Workers’ health surveillance) jakso 4, s. 150–151.

(69) Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 765/2008, annettu 9 päivänä heinäkuuta 2008, tuotteiden kaupan pitämiseen liittyvää akkreditointia ja markkinavalvontaa koskevista vaatimuksista ja neuvoston asetuksen (ETY) N:o 339/93 kumoamisesta (EUVL L 218, 13.8.2008, s. 30).

(70) Luettelo tällaisista laitoksista on osoitteessa http://www.european-accreditation.org/mla-and-bla-signatories#6 ja https://www.ilac.org/documents/mra_signatories.pdf

(71) Asetuksen (EY) N:o 765/2008 11 artiklan 2 kohdassa säädetään, että kansallisten viranomaisten on tunnustettava niiden akkreditointielinten tuottamien palvelujen vastaavuus, joille on tuloksekkaasti tehty vertaisarviointi, ja siten hyväksyttävä näiden elinten akkreditointitodistukset ja niiden akkreditoimien vaatimustenmukaisuuden arviointilaitosten myöntämät todistukset.

(72) EN ISO/IEC 17020:2012, Requirements for the operation of various types of bodies performing inspection.

LIITE 1 Riippumattoman todentajan myöntämä todistus (malli) Teksti kuva TODENTAJAN NIMI (LOGO) Osoite VAATIMUSTENMUKAISUUSTODISTUS No. ___(kansallisen akkreditointielimen nimi)___ (1) standardin ISO/IEC 17020__ vaatimusten mukaisesti akkreditoima ___(todentajan nimi), vakuuttaa, että: (aluskierrätyslaitoksen nimi) (aluekierrätyslaitoksen osoite) on aluskierrätyksestä ja asetuksen (EY) N:o 1013/2006 ja direktiivin 2009/16/EY muuttamisesta 20 päivänä marraskuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1257/2013 13 artiklan mukainen, mistä syystä sille myönnetään tämä todistus. Laitostarkastus suoritettiin ___(pp.kk.vvvv)– ___(pp.kk.vvvv), jolloin todennettiin kaikkien 13 artiklan vaatimusten noudattaminen. Tarkastuksen sekä aluskierrätyslaitoksen asiaa koskevien asiakirjojen ja arkistojen tutkimisen tulokset olivat tyydyttävät. ___(todentajan nimi)___ vakuuttaa, että se on riippumaton edellä mainitun aluskierrätyslaitoksen omistavasta aluskierrätysyrityksestä tai edellä mainitusta aluskierrätyslaitoksesta ja että se on suorittanut kaikki tässä asetuksessa edellytetyt toiminnot yleisen edun nimissä. ___(todentajan nimi) vakuuttaa, ettei se itse eikä mikään muu sen oikeushenkilöön kuuluvista osista ole aluskierrätysyrityksiä tai aluskierrätyslaitoksen omistajia ja ettei sillä ole edellä mainittuun yhtiöön suhteita, jotka voisivat vaikuttaa sen riippumattomuuteen tai puolueettomuuteen. Todistus myönnetty (paikka): __________________ (aika): ___(pp.kk.vvvv)___ Voimassaolo päättyy (2): ___(pp.kk.vvvv)___ Allekirjoitus: _______________________________ (1) Kansallisen akkreditointielimen täytyy olla allekirjoittanut ILACin vastavuoroista tunnustamista koskevan järjestelyn tarkastusten osalta tai sen on oltava EU:n jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 765/2008 4 artiklan yleisten periaatteiden mukaisesti nimeämä. (2) Todistus myönnetään enintään viiden vuoden ajaksi. TODENTAJAN NIMI (LOGO) Osoite VAATIMUSTENMUKAISUUSTODISTUS No. ___(kansallisen akkreditointielimen nimi)___ (1) standardin ISO/IEC 17020__ vaatimusten mukaisesti akkreditoima ___(todentajan nimi), vakuuttaa, että: (aluskierrätyslaitoksen nimi) (aluekierrätyslaitoksen osoite) on aluskierrätyksestä ja asetuksen (EY) N:o 1013/2006 ja direktiivin 2009/16/EY muuttamisesta 20 päivänä marraskuuta 2013 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1257/2013 13 artiklan mukainen, mistä syystä sille myönnetään tämä todistus. Laitostarkastus suoritettiin ___(pp.kk.vvvv)– ___(pp.kk.vvvv), jolloin todennettiin kaikkien 13 artiklan vaatimusten noudattaminen. Tarkastuksen sekä aluskierrätyslaitoksen asiaa koskevien asiakirjojen ja arkistojen tutkimisen tulokset olivat tyydyttävät. ___(todentajan nimi)___ vakuuttaa, että se on riippumaton edellä mainitun aluskierrätyslaitoksen omistavasta aluskierrätysyrityksestä tai edellä mainitusta aluskierrätyslaitoksesta ja että se on suorittanut kaikki tässä asetuksessa edellytetyt toiminnot yleisen edun nimissä. ___(todentajan nimi) vakuuttaa, ettei se itse eikä mikään muu sen oikeushenkilöön kuuluvista osista ole aluskierrätysyrityksiä tai aluskierrätyslaitoksen omistajia ja ettei sillä ole edellä mainittuun yhtiöön suhteita, jotka voisivat vaikuttaa sen riippumattomuuteen tai puolueettomuuteen. Todistus myönnetty (paikka): __________________ (aika): ___(pp.kk.vvvv)___ Voimassaolo päättyy (2): ___(pp.kk.vvvv)___ Allekirjoitus: _______________________________ (1) Kansallisen akkreditointielimen täytyy olla allekirjoittanut ILACin vastavuoroista tunnustamista koskevan järjestelyn tarkastusten osalta tai sen on oltava EU:n jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 765/2008 4 artiklan yleisten periaatteiden mukaisesti nimeämä. (2) Todistus myönnetään enintään viiden vuoden ajaksi.