FI Euroopan unionin virallinen lehti C 185/55

Euroopan alueiden komitean lausunto aiheesta ”Kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskeva toimintasuunnitelma”

(2017/C 185/08)

Esittelijä: Karl VANLOUWE (BE, EA), Flaamilaisen parlamentin ja Belgian senaatin jäsen Viiteasiakirja: Komission tiedonanto Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle – Kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskeva toimintasuunnitelma COM(2016) 377 final

POLIITTISET SUOSITUKSET

EUROOPAN ALUEIDEN KOMITEA

Yleiset puitteet ja perusperiaatteet

1. on tyytyväinen kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevaan Euroopan komission toimintasuunnitelmaan (1), sillä eurooppalaisen yhteiskunnan moninaisuus on jatkuvasti kasvussa ja heidät on välttämätöntä kotouttaa yhteiskuntaamme. Komitea korostaa kotouttamisen merkitystä vastavuoroisena prosessina, johon osallistuvat sekä kolmansien maiden kansalaiset että vastaanottava yhteiskunta.

2. katsoo, että kotouttamista tulee pitää dynaamisena, vuorovaikutteisena ja ajallisesti rajattuna prosessina, joka antaa kolmansien maiden kansalaisille mahdollisuudet tulla täysipainoisesti osallisiksi vastaanottavassa yhteiskunnassa ja työskennellä tullakseen itsenäisesti toimeen. Lisäksi komitea kannustaa vuorovaikutukseen vastaanottavan yhteisön kanssa ja osallistumiseen sen jäsenenä.

3. tähdentää, että kotouttaminen kuuluu jäsenvaltioiden toimivaltuuksiin, kuten Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa määrätään (SEUT) (2). Näin ollen EU:n tasolla voidaan suunnitella kannustimia ja tukia jäsenvaltioiden toimille, joiden tarkoituksena on edistää näiden alueella laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten kotoutumista niin, että jäsenvaltioiden lakeja ja asetuksia ei yhdenmukaisteta. Komitea kehottaa jatkamaan toissijaisuusperiaatteen toteutumisen valvontaa ja muistuttaa, että jäsenvaltioiden toimien tällä alalla on oltava EU:n säännöstön mukaisia maahanmuuttajien kotouttamista koskevat yhteiset perusperiaatteet mukaan lukien.

4. toteaa, että tosiasiallista kotouttamispolitiikkaa toteutetaan ennen kaikkea kansalaisia lähellä olevilla poliittisilla tasoilla. Monitasoisen hallinnon toimintamalli on sen vuoksi mitä soveltuvin, ja tällöin tulee luonnollisesti kiinnittää erityistä huomiota paikallis- ja alueviranomaistahoihin, koska nämä joutuvat välittömimmin tekemisiin kotouttamiseen liittyvien haasteiden ja mahdollisuuksien kanssa.

5. huomauttaa, että poliittisessa keskustelussa on tärkeää käyttää asianmukaista terminologiaa erilaisiin tulokasryhmiin viitattaessa. Toimintasuunnitelmassa käsitellään ainoastaan sellaisia tulokkaita (muuttajia, pakolaisia ja toissijaisen suojeluaseman saaneita henkilöitä), jotka ovat EU:n ulkopuolisten maiden kansalaisia ja oleskelevat EU:n alueella laillisesti. Toimintasuunnitelma ei näin ollen koske EU:n jäsenvaltioiden kansalaisia, joilla on maahanmuuttajatausta kolmansista maista tulleiden vanhempiensa tai isovanhempiensa kautta, eikä oikeuttaan vapaaseen liikkuvuuteen käyttäneitä EU:n kansalaisia ja heidän perheenjäseniään.

6. korostaa, että kotouttaminen ei voi olla muista erillinen politiikanala vaan että se on jo lähtökohdiltaan kosketuksissa mm. sellaisten perinteisten politiikanalojen kuin koulutus, työ, hyvinvointi, kansanterveys ja asuminen kanssa ja että kotouttamispolitiikkaa tulisikin ihannetapauksessa toteuttaa laaja-alaisesti, jolloin kullakin politiikanalalla kiinnitetään huomiota kotouttamiseen liittyviin haasteisiin ja mahdollisuuksiin.

7. painottaa, että kotouttaminen on kahdensuuntainen prosessi, jolla on kehyksenään sanoma oikeuksista ja velvollisuuksista. Tämän tulee koskea sekä kolmansien maiden kansalaisia että vastaanottavaa yhteisöä, joiden molempien täytyy kantaa vastuunsa.

8. korostaa, että ihannetapauksessa kotoutuminen on turvapaikka- ja maahanmuuttopolitiikan huipentuma ja että toimintasuunnitelmaa ei näin ollen saa tarkastella erillään esimerkiksi Euroopan komission esittämistä Euroopan yhteistä turvapaikkajärjestelmää koskevista ehdotuksista (3) ja Euroopan muuttoliikeagendaan kuuluvasta uudesta kumppanuuskehyksestä kolmansien maiden kanssa (4).

9. tiedostaa, että työ on olennainen tekijä kolmansien maiden kansalaisten integroitumisessa yhteiskuntaan, ja kytkeekin laillista muuttoliikettä koskevaan komission ehdotukseen sisältyvän ajatuksen ”sinisestä kortista” aikomukseen tarkistaa kolmansien maiden kansalaisten maahantulon ja oleskelun edellytyksistä korkeaa pätevyyttä vaativaa työtä varten annettua direktiiviä (5).

Kotouttamisen haasteet ja mahdollisuudet

10. yhtyy komission arvioon, että kolmansien maiden kansalaisten kotouttamisen epäonnistuminen merkitsisi valtavaa tappiota sekä kolmansien maiden kansalaisille että vastaanottavalle yhteisölle ja että kotouttamisen epäonnistumisen yhteiskunnalliset ja taloudelliset kustannukset saattaisivat hyvinkin kohota arvoltaan kotouttamispolitiikkaan tehtyjä investointeja ja sen kartuttamaa potentiaalia suuremmiksi.

11. on vakuuttunut siitä, että hyvä kotouttamispolitiikka kuuluu välttämättömiin edellytyksiin, jotta pystytään puuttumaan siihen, että kolmansien maiden kansalaisten saavutukset työmarkkinoilla, koulutuksessa, tulotasossa, asumisessa sekä terveyden, yhteiskunnallisen aktiivisuuden ja sosiaalisen koheesion alalla ovat suhteellisesti vaatimattomampia, kuten OECD:n indikaattorit osoittavat (6).

12. asettuu tukemaan komission kehotusta räätälöidympään lähestymistapaan ja on vakuuttunut, että kotouttamispolitiikassa täytyy kiinnittää enemmän huomiota moninaisuuteen kolmansien maiden kansalaisten eri ryhmien keskuudessa ja niiden erilaisiin tarpeisiin. Hyvä kotouttamispolitiikka perustuu näin ollen räätälöintiin, eikä siinä lähdetä yleispätevän ratkaisun ajatuksesta. Tulee ottaa lukuun muun muassa kielitaito, kulttuuritausta, koulutustaso, oleskelun arvioitu kesto, muuton syy, osaaminen, työkokemus ja mahdolliset koituneet traumat. Paikallis- ja alueviranomaisilla on hyvät mahdollisuudet mukauttaa toimintansa kolmansien maiden kansalaisten välisiin suuriin eroavuuksiin ja näiden erityisiin tarpeisiin, ja ne voivat muodostaa foorumin, jolla pystytään vaihtamaan alaa koskevaa tietoa ja kokemuksia. Alueiden komitea viittaa tässä yhteydessä hyviin käytänteisiin, joissa toiminta on yksilölähtöistä ja joissa sovelletaan kolmansien maiden kansalaisten tarpeisiin räätälöityjä integroitumis- ja kotouttamiskursseja.

13. on tyytyväinen komission ja Euroopan parlamentin (7) ilmaisemaan vakaumukseen, ettei kotouttamispolitiikkaa yleensä eikä varsinkaan toimintaa pakolaisten työmarkkinoille integroimiseksi saa harjoittaa muiden, vastaanottavassa yhteisössä arassa asemassa olevien ryhmien hyväksi harjoitettavan politiikan kustannuksella.

Yhteenkuuluvuutta edistävien yhteiskuntien rakentaminen

14. korostaa, että eurooppalainen yhteiskunta perustuu sellaisiin perustavan tärkeisiin normeihin ja arvoihin kuin demokratia, oikeusvaltio, ilmaisun- ja uskonnonvapaus, miesten ja naisten tasa-arvo, ihmisoikeudet, yhteisvastuu, suvaitsevaisuus jne. Komitea onkin hyvillään siitä, että kotouttamisen ja näiden normien ja arvojen suhdetta käsiteltiin yleisten asiain neuvoston oikeusvaltioaiheisessa kokouksessa 24. toukokuuta 2016 (8), ja kehottaa EU:n tulevia puheenjohtajavaltioita (Malta, Viro) jatkamaan vuoropuhelua, jotta voidaan lisätä jäsenvaltioiden, EU:n toimielimien, paikallis- ja alueviranomaisten ja kansalaisyhteiskunnan välistä ymmärrystä näiden normien ja arvojen suojelusta ja siitä, kuinka niistä voi tulla kotouttamisen osatekijä.

15. on vakuuttunut siitä, että kotoutumisen onnistumiseksi on olennaista, että niin kolmansien maiden kansalaiset kuin vastaanottavan yhteisön jäsenet ymmärtävät ja hyväksyvät nämä eurooppalaiset normit ja arvot. Tämä käy yksiin sen ajatuksen kanssa, että kotouttamispolitiikkaan on mitä aiheellisinta kytkeä käytännön integraatio ja yhteisöjen kehittäminen ja että siksi on eri tasoilla kehitettävä ja tuettava keskinäisen ymmärryksen lisäämiseen soveltuvia välineitä EU:lta saatavan tarkoituksenmukaisen tuen avulla. Yksi tällainen väline on kansalaiskasvatus, jota voidaan tarjota perinteisinä kursseina ja innovatiivisten opetusmuotojen välityksellä.

16. toteaa, että on kehitettävä edelleen mekanismeja, jotka vahvistavat yhtäältä kaikkien EU:n alueiden välistä solidaarisuutta ja yhteistyötä ja toisaalta eri viranomaisten ja erityisasiantuntijoiden välistä yhteistyötä. Tiedon jakaminen jäsenvaltioiden hallituksille, joilla on toimivaltaa turvapaikka-asioissa, on olennaisen tärkeä tehtävä.

17. viittaa tässä yhteydessä hyviin perustason integraatiokäytänteisiin, joiden puitteissa kolmansien maiden kansalaisille tarjotaan kansalaiskasvatuksen kursseja näiden perehdyttämiseksi vuorovaikutteisesti eurooppalaisiin normeihin ja arvoihin sekä vastaanottavan yhteisön elintapoihin. Tavoitteena on antaa heille tukea, jotta he pystyvät hankkimaan tarvittavat välineet tullakseen täysimääräisesti osallistuviksi yhteisön jäseniksi.

18. ehdottaa, että kartoitetaan eri EU:n jäsenvaltioissa toteutetut aloitteet, joissa kolmansien maiden kansalaisia pyydetään allekirjoittamaan sitoutumista ja osallistumista koskeva vakuutus, joka käsittää muun muassa perusnormit ja -arvot, ja tiedustellaan kuinka tällaiset aloitteet vaikuttavat kyseiseen yhteiskuntaan sekä jaetaan tällaisista ohjelmista saadut tulokset ja kokemukset, jotta paikallis- ja alueviranomaiset voivat hyödyntää niitä. Komitea korostaa, että kolmansien maiden kansalaisten lisäksi myös paikallisväestön olisi aktiivisesti sitouduttava perusnormeihin ja -arvoihin.

19. toistaa, että kotouttaminen on kaksisuuntainen prosessi, jossa myös vastaanottavalla maalla on tehtävä täytettävänään. Tässä yhteydessä tulee vastaanottavan yhteisön antaa esteitä poistamalla kolmansien maiden kansalaisille mahdollisuus osallistua vastaanottavan yhteisön elämään ja saattaa peruspalvelut näiden ulottuville ja tarjota kotoutumiskeinoja kolmansien maiden kansalaisten yhteiskuntataitojen kartuttamiseksi riittävälle tasolle. Erityisesti perhekuntina muuttavien tapauksessa vastaanottava yhteisö voi omaksua tärkeän roolin kotoutumisprosessissa. Tämä tarkoittaa ensi kädessä jäsenvaltioita ja paikallis- ja alueviranomaisia, mutta näiden lisäksi tärkeitä kumppaneita kotouttamispolitiikan saralla ovat valtiovallasta riippumattomat organisaatiot, kansalaisyhteiskunta, yksityissektori, uskonnolliset yhteisöt tai etnisten vähemmistöjen yhteisöt vastaanottavan yhteisön piirissä.

20. toteaa lisäksi, että kaikilla edellä mainituilla toimijoilla on vastuu vastaanottavan yhteisön valmistamisesta kolmansien maiden kansalaisten saapumiseen ja myötämielisyyteen kannustamisesta, ja korostaa tässä yhteydessä, että on tärkeää informoida vastaanottavaa yhteisöä asianmukaisesti.

Toimintapolitiikan ensisijaiset keinot kotouttamisen tukemiseksi

Lähtöä/saapumista edeltävät toimenpiteet

21. on vakuuttunut, että kotouttamisprosessi on mahdollisuuksien mukaan paras käynnistää niin nopeasti kuin suinkin, jopa jo siinä vaiheessa, kun kolmannen maan kansalainen on vielä alkuperämaassaan.

22. toteaa, että vastaanottavan maan kielen osaaminen on välttämätön edellytys asianmukaiselle kotoutumiselle ja että uuden kielen oppiminen vie monesti oman aikansa. Niinpä monet EU:n jäsenvaltioista järjestävät jo nykyään kielikursseja tai -kokeita ennen kolmansien maiden kansalaisten saapumista vastaanottavaan maahan. Siten kolmansien maiden kansalaisten vastaanottavassa maassa paikallista kieltä hallitsemattomana viettämä aika jää mahdollisimman lyhyeksi tai jopa puuttumaan kokonaan, mikä helpottaa vuorovaikutusta paikallisen vastaanottavan yhteisön kanssa. Tätä ei tietenkään voida pitää edellytyksenä suojelun myöntämiselle pakolaisille tai toissijaiseen suojeluun oikeuttavan aseman saaneille henkilöille.

23. huomauttaa räätälöintiperiaatteen edellyttävän kolmansien maiden kansalaisten vastaanottohaastattelua, jotta pystytään hankkimaan asianmukaisemmin käsitys näiden ja vastaanottavan yhteisön odotuksista. Nämä vastaanottohaastattelut tulisi mahdollisuuksien mukaan suorittaa osittain jo alkuperämaassa, jotta kolmannen maan kansalainen pystyy vastaanottavaan yhteisöön saavuttuaan omistautumaan kokonaan varsinaiselle kotoutumisprosessille.

24. tähdentää, että tarvitaan oheistoimenpiteitä vastaanottavan yhteisön informoimiseksi kolmansien maiden kansalaisten saapumisesta, eritoten kun on kyse pakolaisten uudelleensijoittamisesta paikkakunnalle.

Koulutus

25. on hyvillään siitä, että komissio on kohdistanut huomionsa koulutukseen yhtenä keskeisistä politiikanaloista pyrittäessä harjoittamaan tuloksekasta kotouttamispolitiikkaa, ja kehottaa näiltä osin pitämään jatkuvasti huolta toissijaisuusperiaatteen toteutumisesta.

26. korostaa, että vastaanottavan yhteisön virallisten kielten oppiminen on ensisijainen seikka, jotta kolmansien maiden kansalaiset ja näiden lapset kykenisivät mahdollisimman nopeasti kanssakäymiseen vastaanottavan yhteisön kanssa, puolustaakseen oikeuksiaan ja suoriutuakseen velvollisuuksistaan. Myös tältä osin on tärkeää panostaa kolmannen maan kansalaisen profiilin ja erityisten tarpeiden mukaan räätälöityyn koulutukseen.

27. viittaa muunkielisten kolmansien maiden kansalaisten ensikoulutuksen hyviin käytänteisiin alemman ja ylemmän perus- ja keskiasteen opetuksessa. Kouluilla on näet mahdollisuus tarjota kolmansien maiden kansalaisille räätälöityä opetusta omassa luokassaan, tarjoamalla erityistukea normaalissa luokkaympäristössä tai soveltamalla näiden yhdistelmää (9).

28. viittaa kielierojen vaikutusta tasoittavien toimenpiteiden hyviin käytänteisiin – esimerkkinä sosiaalista palvelua tarjoavat kääntäjät ja tulkit, jotka auttavat opettajia ja kouluavustajia huolehtimaan siitä, että kolmansien maiden kansalaiset, jotka eivät vielä hallitse vastaanottavan maan kieltä, kykenevät kuitenkin aktiiviseen vuorovaikutukseen niiden oppilaitosten kanssa, joissa heidän lapsensa ovat oppilaina.

29. on tyytyväinen komission ehdotukseen, että tutkitaan edelleen mahdollisuuksia järjestää ylemmän perusasteen ja keskiasteen koulutuksessa yhteiskuntatiedon kursseja, koska jokaisen tulee saada tietoa yhteiskunnan laeista, kulttuurista, normeista ja arvoista. Komitea ehdottaa, että näin tehdään myös aikuis- ja ammatillisessa koulutuksessa.

30. kehottaa kiinnittämään kohderyhmien joukossa erityistä huomiota 16–18-vuotiaisiin kolmansien maiden kansalaisiin, joiden oppivelvollisuusaika on usein lopuillaan ja joilla ei monesti vielä ole ammatillisten tai korkea-asteen opintojen harjoittamiseen tai työmarkkinoilla menestymiseen riittäviä valmiuksia.

Integroituminen työmarkkinoille ja pääsy ammattikoulutukseen

31. pitää hyvänä, että komissio toteaa työmarkkinoille integroitumisen yhdeksi tärkeimmistä kolmansien maiden kansalaisten yhteiskuntaan sijoittumisen ja osallisuuden mahdollisuuksia edistävistä tekijöistä, kun muistetaan kolmansien maiden kansalaisten, eritoten naispuolisten, yleisesti ottaen alhainen työllisyysaste kyseisessä maassa syntyneeseen väestöön verrattuna (10).

32. kehottaa perustamaan järjestelmiä, jotka mahdollisesti käsittävät harjoittelumahdollisuuksia sekä neuvontaa ja oikeudellista apua ja joiden myötä kolmansien maiden kansalaiset pääsevät mahdollisimman nopeasti mukaan työmarkkinoille. Tämä tarjoaa mahdollisuuden harjoitella kieltä käytännössä yhteyksissä työtovereihin ja siten luoda verkostoja, jotka voivat johtaa työpaikan saantiin ja avata mahdollisuuden itsenäiseen toimeentuloon.

33. on tyytyväinen toimiin, joilla koulutusjärjestelmän ja työmarkkinoille integroinnin puitteissa annetaan oppivelvollisuusajan ohittaneille kolmansien maiden kansalaisille vielä mahdollisuus ammatillisesti suuntautuneeseen peruskoulutukseen ja joilla heidän koulutusvalmiuksiaan parannetaan.

34. on vakuuttunut, että kohdennettu taloudellisista syistä tapahtuva työvoiman muutto voi myötävaikuttaa niiden haasteiden voittamiseen, jotka liittyvät työikäisen väestön ikääntymiseen, helpottaa tietyntyyppisestä työvoimasta vallitsevaa pulaa ja vähentää sosiaaliturvajärjestelmiimme kohdistuvaa painetta. Komitea korostaa kuitenkin, että pakolaisten vastaanottoa ja siihen liittyvää kotouttamista ja perheenyhdistämisen periaatetta on pidettävä ensisijaisesti asioina, jotka ovat sekä vastaanottavan yhteiskunnan että muuttajan etujen mukaisia ja jotka perustuvat perusoikeuksiin ja kansainvälisiin velvoitteisiin, eikä niitä saa esittää erheellisesti ratkaisuna työmarkkinaongelmiimme.

35. toteaa tarpeen pystyä arvioimaan ja todentamaan kolmansien maiden kansalaisten taidot ja akateemiset ja ammatilliset tutkinnot nopeasti ja asianmukaisesti, koska on ensisijaisen tärkeää tarjota kolmansien maiden kansalaisille mahdollisuus osallistua työmarkkinoille tai valmentaa näitä siihen ammatillisen koulutuksen keinoin. Sen vuoksi on syytä seurata muun muassa sitä, millaisia ehdotuksia komissio laatii esityksensä ”Uusi osaamisohjelma Euroopalle” (11) puitteissa.

36. korostaa ”sininen kortti” -direktiivin (12) tarkistamiseen viitaten, että eurooppalaisille talouksillemme on olennaisen tärkeää, että pystymme houkuttamaan korkean osaamistason työntekijöitä tosiasiallisesti avoimiin työpaikkoihin.

37. on hyvillään 16. maaliskuuta 2016 pidetystä pakolaiskriisiä käsitelleestä sosiaalialan kolmikantahuippukokouksesta, mutta kehottaa ottamaan myös opetusalan tahojen esittämät mielipiteet huomioon, koska ala on tärkeä kumppani, joka kykenee edistämään työmarkkinoille integroitumisesta ja kotoutumisesta käytävää keskustelua.

Peruspalvelujen saatavuus

38. painottaa uudelleen, että on tehtävä selkeä ero (taloudellisista syistä) muuttavien ja pakolaisten tai toissijaista suojelua saavien henkilöiden välillä varsinkin peruspalvelujen saatavuudesta käytävässä poliittisessa keskustelussa, koska eri kohderyhmien tarpeet saattavat poiketa toisistaan, jolloin pitää soveltaa kokonaan erilaista lähestymistapaa. Komitea korostaa kuitenkin, että on mahdollistettava kaikkien EU:ssa laillisesti oleskelevien kolmansien maiden kansalaisten kotoutumisen onnistuminen.

39. korostaa, että on kunkin jäsenvaltion harkittavissa, miten ne sosiaaliturvajärjestelmänsä järjestävät, ja panee merkille eri jäsenvaltioissa käytävän poliittisen keskustelun, jossa on suosittu vakuutusperiaatetta ja niin muodoin asetuttu kannattamaan tiettyjen sosiaalisten oikeuksien asteittaista kasvattamista, myös kolmansien maiden kansalaisten osalta, annettujen panosten pohjalta.

40. kehottaa kiinnittämään terveydenhuollon alalla enemmän huomiota mielenterveyspalveluihin, joilla voi olla suuri merkitys niiden pakolaisten vastaanotossa ja kotouttamisessa, joilla on sotaan liittyviä ja muita traumaattisia kokemuksia. Tämä koskee erityisesti lapsia ja nuoria.

41. on tietoinen siitä, että jäsenvaltioilla on oikeus edellyttää muuttajilta, jotka eivät ole kansainvälisen oikeuden nojalla oikeutettuja suojeluun, että nämä kykenevät vastaanottavaan yhteisöön saapuessaan huolehtimaan omasta toimeentulostaan ja ettei heillä näin ollen ole tarvetta turvautua sosiaaliturvajärjestelmään.

42. toteaa, että on jatkuvasti kiinnitettävä riittävästi huomiota sosiaaliseen asuntotarjontaan, huolimatta siitä, että asukkaiden, olivatpa nämä sitten kolmansien maiden kansalaisia tai eivät, tulisi pystyä ajan mittaan tulemaan itsenäisesti toimeen ja sitä myötä hakeutumaan yksityisille asuntomarkkinoille.

43. on hyvillään komission kannasta, että minkäänlaista kotouttamispolitiikkaa ei saa toteuttaa vastaanottavan yhteisön muiden, heikossa asemassa olevien ryhmien hyväksi tarkoitetun politiikan kustannuksella.

Aktiivinen osallistuminen ja sosiaalinen osallisuus

44. on tyytyväinen siihen, että komissio panostaa tässä toimintasuunnitelmansa osiossa aktiiviseen kansalaisuuteen, jolloin kolmansien maiden kansalaiset eivät jää ikuisesti tulokkaiksi, vaan heistäkin tulee mahdollisimman nopeasti vastaanottavan yhteisön jäseniä riippumatta heidän kansallisuudestaan, mikä näin ollen kannustaa paitsi harjoittamaan kotouttamispolitiikkaa myös toteuttamaan integraatiota käytännön tasolla ja kehittämään yhteisöjä.

45. jakaa komission käsityksen, ettei kotoutumisessa ole kysymys ainoastaan kielen osaamisesta ja työllistymisestä vaan myös aktiivisesta osallistumisesta yhteiskuntaelämään ja kansalaisyhteiskuntaan. Tästä syystä on hyvin tärkeää, ettei kolmansien maiden kansalaisten kotoutuminen ole pelkästään poliittisten tahojen tarjoamaa tai edellyttämää vaan että myös kansalaisyhteiskunta osallistetaan asiaan.

46. katsoo, että sen lisäksi, että kolmansien maiden kansalaiset opettelevat vastaanottavan yhteiskunnan viralliset kielet muodollisen koulutuksen välityksellä, antaa kanssakäyminen kansalaisyhteiskunnan kanssa heille välttämättömät epäviralliset puitteet uusien kielten käyttämiseen ja harjoitteluun ja että tällä tavoin he harjaantuvat hyvin käytännönläheisesti näiden kielten käyttäjäksi.

47. on komission tavoin vakuuttunut siitä, että kolmansien maiden kansalaisten aktiivinen osallistuminen vastaanottavan yhteisön kansalaisyhteiskunnan toimintaan edistää näiden ja vastaanottavan yhteisön vuoropuhelua ja keskinäistä ymmärtämystä, kasvattaa hyväksyntää vastaanottavan yhteisön piirissä ja lannistaa syrjintää ja rasismia.

48. tukee komission jäsenvaltioille osoittamaa kehotusta valvoa syrjinnältä ja rasismilta suojelua koskevien oikeuksien toteutumista ja kannustaa harjoittamaan aktiivista tasa-arvo- ja syrjimättömyyspolitiikkaa yhteisen kansalaisuuden periaatteen lujittamiseksi.

Toimintapolitiikan keinot kotouttamisen tukemiseksi

Toimintapolitiikan koordinointi

49. on tyytyväinen komission pyrkimyksiin painottaa voimakkaammin hyvien käytänteiden keskinäistä vaihdantaa muokattaessa nykyistä kotouttamisasioiden kansallisten yhteyspisteiden verkostoa eurooppalaiseksi kotouttamisasioiden verkostoksi, erityisesti yhteistyössä kansalaisyhteiskunnan ja paikallis- ja alueviranomaisten kanssa.

50. pyytää komissiota huolehtimaan siitä, että eurooppalaisesta kotouttamisasioiden verkostosta tehdään foorumi, jonka avulla edistetään ja tuetaan yhteistyötä ja yhteisvastuullista toimintaa eri tasojen eli valtio-, alue- ja paikallistason välillä kotouttamispolitiikkojen määrittelyssä sekä toimivallan koordinoinnissa ja jaossa (13).

Rahoitus

51. pahoittelee – riippumatta siitä, että kyse on jäsenvaltioiden omaan toimivaltaan kuuluvasta asiasta – sitä, että nämä ovat monivuotisen rahoituskehyksen 2014–2020 puitteissa osoittaneet vähemmän määrärahoja kotouttamistarkoituksiin kansallisten ohjelmiensa kautta turvapaikka-, maahanmuutto- ja kotouttamisrahastoa (AMIF-rahasto) varten, vaikka tarpeet ovat selvästi kasvaneet, eikä vähiten tämänhetkisen muuttoliike-, turvapaikka- ja humanitaarisen kriisin yhteydessä.

52. on hyvillään siitä, että komissio pyrkii vuoden 2017 talousarvioesityksessä korottamaan EU:n jäsenvaltioille AMIF-rahaston kautta toteutettavaa kotouttamispolitiikkaa varten myöntämää taloudellista tukea.

53. on vakuuttunut siitä, että on tarpeen saada aikaan yhteisvaikutuksia sellaisten erilaisten EU-rahastojen välillä, joiden avulla pystytään tukemaan kotouttamispolitiikkaa. Tämä koskee ensi kädessä luonnollisesti AMIF-rahastoa, mutta tietynlaisia kotouttamishankkeita lienee mahdollista toteuttaa myös seuraavien rahastojen puitteissa: sisäisen turvallisuuden rahasto (ISF-rahasto), Euroopan sosiaalirahasto (ESR), Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR), Euroopan maaseudun kehittämisen maatalousrahasto, Euroopan meri- ja kalatalousrahasto (EMKR) ja vähävaraisimmille suunnatun eurooppalaisen avun rahasto (FEAD-rahasto) (14).

54. kehottaa Euroopan komissiota harkitsemaan erityisen kotouttamista koskevan temaattisen tavoitteen asettamista vuoden 2020 jälkeisen koheesiopolitiikan puitteissa, jotta voidaan varmistaa ERI-rahastovarojen entistä tehokkaampi ja kohdennetumpi käyttö kotouttamishankkeisiin. Hallintoviranomaisille olisi annettava vuosien 2014–2020 ohjelmasuunnittelua varten mahdollisimman selkeitä ja yksityiskohtaisia lisäohjeita siitä, millaisia kotouttamistoimia ERI-rahastoista käsin voidaan rahoittaa.

55. kehottaa pitämään huolta siitä, että jäsenvaltioiden, paikallis- ja alueviranomaistahojen ja kansalaisyhteiskunnan on mahdollisimman yksinkertaista esittää kansallisia ohjelmia koskevia ehdotuksia eri rahastojen yhteydessä, ja onkin tyytyväinen muun muassa komission ehdotukseen panostaa enenevästi kumppanuusmekanismien hyödyntämiseen.

56. kehottaa hyödyntämään Interreg-aloitetta nykyistä laajemmin ja kohdennetummin kotouttamishankkeiden tukemisessa muun muassa siten, että aloitteeseen liittyvien toimenpideohjelmien sääntöjä ja painopisteitä muokataan. Komitea korostaa, että Euroopan alueellisella yhteistyöllä voi olla keskeinen rooli kotouttamispolitiikkojen kehittämisessä etenkin paikallistasolla, sillä sen avulla pystytään edistämään synergiaa ja hyvien käytänteiden vaihtoa.

57. kehottaa komissiota supistamaan kontrollimekanismeihin liittyvää turhan raskasta hallintoa ja byrokratiaa niissä erilaisissa EU-rahastoissa, joita hyödynnetään kotouttamishankkeisiin, jotta jäsenvaltioiden sekä paikallis- ja alueviranomaisten kaikki energia pystytään ohjaamaan tuloksekkaasti kotouttamispolitiikan toteuttamiseen kentällä, tinkimättä kuitenkaan perustellun tiukasta valvonnasta, jolla huolehditaan julkisten varojen tehokkaasta käytöstä.

58. kehottaa komissiota laajentamaan kotouttamispolitiikan edellyttämän räätälöintiperiaatteen soveltamisen myös niiden erilaisten EU-rahastojen kontrollimekanismeihin, joita hyödynnetään kotouttamishankkeisiin, noudattaen kuitenkin tinkimättömästi perustellun ankaria valvontatoimia, joilla varmistetaan, että julkisten varojen käyttö tuottaa tulosta.

Paikallis- ja alueviranomaisten rooli

59. toteaa uudelleen, että tosiasiallista kotouttamispolitiikkaa toteutetaan ennen muuta paikallis- ja alueyhteisöissä ja että ne joutuvat välittömimmin kohtaamaan integraatioon liittyvät mahdollisuudet ja haasteet.

60. pyytääkin komissiota ottamaan huomioon paikallis- ja alueyhteisöjen erityistarpeet ja osallistamaan nämä yhteisöt aiempaa laajemmin EU:n laatimaan ja sen taholta harjoitettavaan kotouttamispolitiikkaan ja tukemaan niitä siinä tarkoituksessa maksimaalisesti.

61. suosittaa, että komissio kannustaa jäsenvaltioita ja alueita toteuttamaan erityisesti yleissivistävään ja ammatilliseen koulutukseen, työmarkkinoille pääsyyn ja asumiseen liittyviä kotouttamistoimia ja tukee niitä tässä rahallisesti sekä edistää kotouttamistoimenpiteitä jo toteuttaneiden alueiden soveltamien hyvien käytänteiden vaihtoa, esimerkiksi hajautettua vastaanottoa.

62. kehottaa tässä yhteydessä komissiota pitämään alueiden komiteaa, joka on Euroopan alue- ja paikallisyhteisöjen edustajista koostuva EU:n neuvoa-antava elin, etuoikeutettuna kumppaninaan, mutta pyytää komissiota kannustamaan myös muita yhteistyörakenteita paikallis- ja alueyhteisöjen, niiden yhteenliittymien tai muiden kumppanuusjärjestelyjen, verkostojen ja foorumien (kuten Euro–Välimeri-alueen alue- ja paikallisedustajien kokous, EU:n ja itäisten kumppanimaiden paikallis- ja alueviranomaisten konferenssi, neuvoa-antavat sekakomiteat, työryhmät, Euroopan perifeeristen merellisten alueiden liitto, Euroopan kuntien ja alueiden neuvosto yms.) kanssa, jotta paikallis- ja alueyhteisöiltä pystytään keräämään mahdollisimman paljon palautetta.

63. kehottaa komissiota kutsumaan alueiden komitea osallistumaan aktiivisesti työhön, jota se tekee hyvien käytänteiden tukemiseksi ja niiden jakamiseksi paikallis- ja alueyhteisöjen keskuudessa erityisesti ennen lähtöä ja saapumista toteutettavan kotouttamispolitiikan alalla ja toteuttaessa kotouttamispolitiikkaa, joka koskee koulutusta, työmarkkinoita ja ammatillista koulutusta, peruspalvelujen saatavuutta sekä aktiivista osallistumista ja sosiaalista osallisuutta. Alueiden komitea viittaa tässä yhteydessä muun muassa teettämäänsä vertailevaan tutkimukseen, joka käsittelee kotouttamispolitiikkaa (15).

64. kehottaa komissiota etenemään maahanmuuttoprosessin yhteydessä vailla huoltajaa olevia alaikäisiä koskevassa kysymyksessä, jonka hallinta kuuluu eräiden alueiden toimivaltaan, ja kehottaa komissiota myös kannustamaan jäsenvaltioita rasitteiden ja velvollisuuksien solidaariseen jakamiseen EU-, valtio- ja aluetason kesken. Komitea odottaa sen vuoksi kiinnostuneena komission uutta kattavaa strategiaa, jota on määrä toteuttaa jatkona ilman huoltajaa olevia alaikäisiä koskevalle toimintasuunnitelmalle (2010–2014), kadonneiden tai vailla huoltajaa olevien lasten tilanteen huomioon ottamiseksi.

65. on tyytyväinen siihen, että komissio mainitsee erityisesti SHARE-verkoston ja sen laatiman ”Share City” -koulutusohjelmahankkeen (16), joka tarjoaa paikallis- ja alueviranomaisille välineistön, joka on näiden tukena toteutettaessa kotouttamistoimia vastaanottavassa yhteisössä pakolaisten uudelleensijoittamisen yhteydessä.

66. kehottaa komissiota kutsumaan alueiden komitea osallistumaan aktiivisesti uuteen eurooppalaiseen kotouttamisasioiden verkostoon, Euroopan muuttoliikefoorumiin, kolmansien maiden kansalaisten kotouttamista koskevaan kumppanuuteen EU:n kaupunkiagendan (17) puitteissa ja arvioimaan nk. integraatioindikaattoreita ja seuraamaan niiden kehittymistä.

Bryssel 8. joulukuuta 2016. Euroopan alueiden komitean puheenjohtaja Markku MARKKULA

(1) COM(2016) 377 final.

(2) SEUT-sopimuksen 79 artiklan 4 kohta.

(3) COM(2016) 272 final, COM(2016) 270 final ja COM(2016) 271 final.

(4) COM(2016) 385 final.

(5) COM(2016) 378 final.

(6) OECD, Indicators of Immigrant Integration 2015 – Settling In (2015).

(7) ”Integration of refugees needed but not at expense of vulnerable groups”, Euroopan parlamentin lehdistötiedote, viite: 20160530STO29645 (2016).

(8) Puheenjohtajavaltion epävirallinen asiakirja 24. toukokuuta 2016 pidettävälle neuvoston kokoukselle (yleiset asiat) – Vuoropuhelu oikeusvaltioperiaatteesta (13. toukokuuta 2016).

(9) http://www.flanderstoday.eu/education/okan-schools-help-youngsters-feel-home-flanders

(10) Ks. Eurostat: Migrant integration in the EU labour market (2016).

(11) COM(2016) 381 final.

(12) Ks. alaviite 5.

(13) SEUT-sopimuksen 79 artiklan 4 kohta.

(14) Euroopan komissio, Synergies between the Asylum Migration and Integration Fund and other EU financial instruments in relation to asylum seekers and other migrants (2015).

(15) Euroopan unioni, Regulatory Framework on Employment and Funding for Migration and Integration Policies in the EU (2016).

(16) http://resettlement.eu/sites/icmc.tttp.eu/files/Introduction%20City%20Curriculum.pdf

(17) http://urbanagendaforthe.eu/partnerships/inclusion-of-migrants-and-refugees/.