Komission puheenjohtajan von der Leyenin poliittisissa suuntaviivoissa asetettiin pitkän aikavälin tavoitteeksi siirtyminen vihreään, digitaaliseen ja oikeudenmukaiseen Eurooppaan. Niissä viitoitetaan Euroopan tietä ensimmäiseksi ilmastoneutraaliksi maanosaksi vuoteen 2050 mennessä ja sen siirtymistä digiaikaan. Lisäksi niissä korostetaan sitä, että Eurooppa pitää yllä ainutlaatuista sosiaalista markkinatalouttaan ja demokraattista järjestystään.

Covid-19-kriisi on järkyttänyt maailmaa ja tuonut EU:ssa esiin sekä haavoittuvuuksia että vahvuuksia. Pandemia on vaatinut jo lähes miljoonan ihmisen hengen maailmanlaajuisesti, ja se on aiheuttanut taloudellisia, sosiaalisia ja psykologisia vaikeuksia. EU:ssa se on lisännyt sosiaalista ja taloudellista eriarvoisuutta. Vuonna 2020 työttömyyden ennustetaan nousevan erilaisista turvaverkoista huolimatta yli yhdeksään prosenttiin ja käytettävissä olevien reaalitulojen vähenevän yhdellä prosentilla, mikä vaikuttaa suhteettomasti naisiin ja köyhempiin kotitalouksiin. EU:n voimakkaasti monipuolistunut kauppa on osoittautunut vahvuudeksi. Haavoittuvuudeksi on puolestaan paljastunut se, että EU joutuu joidenkin kriittisten tavaroiden ja palvelujen osalta turvautumaan vähäiseen määrään ulkopuolisia toimittajia. EU ja jäsenvaltiot ovat myös voineet luottaa sosiaaliseen markkinatalouteensa, kestäviin ekosysteemeihin, vakaisiin rahoitusjärjestelmiin ja tehokkaaseen hallintokehykseen. Euroopan elvytyssuunnitelma näyttää nyt suunnan eteenpäin: Euroopan unionin elpymisvälineellä pyritään edistämään Euroopan selviytymiskykyä, kestävyyttä ja oikeudenmukaisuutta tarjoamalla laajamittaista rahoitustukea investointeihin ja uudistuksiin.

Strategisella ennakoinnilla on keskeinen rooli tulevaisuuden vaatimukset huomioon ottavassa EU:n päätöksenteossa. Sillä pyritään varmistamaan, että lyhyen aikavälin aloitteet perustuvat pidemmän aikavälin näkymiin. Komissiolla on vahvat valtuudet asettaa strateginen ennakointi EU:n poliittisen päätöksenteon keskiöön ja hyödyntää siten potentiaaliaan parhaalla mahdollisella tavalla. Strategisen ennakoinnin avulla voidaan luoda kollektiivista älykkyyttä jäsennellysti niin, että voidaan paremmin kartoittaa vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen edellyttämiä toimia ja toipua häiriöistä. Tässä raportissa komissio esittää, miten se aikoo ottaa strategisen ennakoinnin huomioon EU:n päätöksenteossa, ja hahmottelee asiaan liittyviä painopisteitä. Tämä on ehdottoman tärkeää, sillä olemme siirtymässä uudelle aikakaudelle, jolla toimintalähtöistä ennakointia käytetään edistämään strategista ajattelua ja muokkaamaan EU:n politiikkoja ja aloitteita, myös komission tulevia työohjelmia.

Tämän ensimmäisen raportin keskeisenä teemana on selviytymiskyky, josta on covid-19-kriisin myötä tullut EU:n poliitikoiden uusi suunnannäyttäjä. Selviytymiskyvyllä tarkoitetaan kykyä kestää haasteita ja selviytyä niistä sekä käydä läpi muutoksia kestävällä, oikeudenmukaisella ja demokraattisella tavalla. Selviytymiskykyä tarvitaan kaikilla politiikan aloilla kuljettaessa kohti vihreää siirtymää ja digitaalista muutosta. Samalla on kuitenkin säilytettävä EU:n keskeinen tavoite ja eheys dynaamisessa ja ajoittain epävakaassa ympäristössä. Selviytymiskykyisempi Eurooppa toipuu nykyisistä ja tulevista kriiseistä nopeammin ja nousee niistä entistä vahvempana. Se myös toteuttaa Yhdistyneiden kansakuntien kestävän kehityksen tavoitteita entistä paremmin.

Tässä ensimmäisessä vuosittain julkaistavassa strategisessa ennakointiraportissa selvitetään, miten ennakoinnilla saadaan tietoa politiikkojen tueksi tarkoituksena vahvistaa EU:n selviytymiskykyä neljän toisiinsa liittyvän ulottuvuuden alalla eli sosiaalisen ja taloudellisen, geopoliittisen, ympäristöasioiden ja digitaalisen ulottuvuuden alalla. Siinä analysoidaan EU:n selviytymiskykyä covid-19-kriisin aikana asiaan liittyvien megatrendien kiihtymisen tai hidastumisen yhteydessä. Megatrendit ovat pitkän aikavälin liikkeellepanevia voimia, joilla on todennäköisesti suuri vaikutus tulevaisuuteen. Tässä raportissa osoitetaan, miten politiikat, joilla parannetaan selviytymiskykyä vähentämällä haavoittuvuuksia ja vahvistamalla valmiuksia, voivat avata uusia mahdollisuuksia kaikilla neljällä alalla. Tähän sisältyy tulevaisuuden hyvinvoinnin, työn, työmarkkinoiden ja taitojen uudelleentarkastelu, globaalien arvoketjujen uudelleenjärjestely, demokratian tukeminen, sääntöihin perustuvan kauppajärjestelmän uudistaminen, yhteyksien luominen kehittyvien teknologioiden alaan sekä investoiminen vihreään siirtymään ja digitaaliseen muutokseen.

Uutena painopisteenä oleva selviytymiskyky edellyttää tiivistä seurantaa. Tässä raportissa ehdotetaan selviytymiskykyä kuvaavien tulostaulujen käyttöönottoa. Ne laadittaisiin yhdessä jäsenvaltioiden ja muiden sidostyhmien kanssa, ja niitä olisi tarkoitus käyttää EU:n ja sen jäsenvaltioiden haavoittuvuuksien ja valmiuksien arviointiin kullakin edellä mainituilla neljällä alalla. Tällaisen arvioinnilla voidaan selvittää, parantavatko käytössä olevat politiikat ja elvytysstrategia tosiasiallisesti EU:n selviytymiskykyä.

Strategiseen ennakointisuunnitelmaan sisältyy horisontaalisia ennakointitoimia ja aihekohtaisia tulevaisuuteen suuntautuvia toimia. Tulevan vuoden osalta näitä ovat muun muassa seuraavat: avoin strateginen riippumattomuus, työpaikkojen ja taitojen tulevaisuus vihreää siirtymää silmällä pitäen ja sen aikana sekä vihreän siirtymän ja digitaalisen muutoksen syventäminen. Suunnitelma tuo synergioihin ja kompromisseihin liittyvän dynaamisen näkökulman EU:n poliittisiin tavoitteisiin ja tukee näin unionin politiikkojen johdonmukaisuutta.

1.Strategisen ennakoinnin sisällyttäminen EU:n päätöksentekoon

Komissio on jo vuosia hyödyntänyt ennakointia, mutta nyt se pyrkii sisällyttämään sen kaikkien alojen poliittiseen päätöksentekoon. Ennakointi on tulevaisuuden tutkimista, ennakointia ja muokkaamista koskeva oppi, jonka avulla voidaan luoda ja hyödyntää kollektiivista älykkyyttä jäsennellysti ja järjestelmällisesti niin, että voidaan ennakoida kehityskulkuja ja valmistautua paremmin muutoksiin. Strategisia poliittisia valintoja varten saadaan keskeisellä tavalla tietoa kartoittamalla tulevaisuutta ja arvioimalla megatrendejä, esiin nousevia kysymyksiä ja niiden poliittisia vaikutuksia sekä tarkastelemalla vaihtoehtoisia tulevaisuudennäkymiä visioimalla ja laatimalla skenaarioita. Strategista ennakointia EU:n päätöksenteon tukena kehitettiin alun alkaen puheenjohtaja Delorsin tulevaisuudentutkimusyksikössä (Cellule de Prospective). Yhdessä pitkän aikavälin mallintamisen kanssa se on sittemmin tuottanut tietoa monille politiikanaloille, kuten ilmastotoimien alalle. Von der Leyenin komissio pyrkii sisällyttämään strategisen ennakoinnin keskeisten aloitteiden valmisteluun tukeakseen pitkän aikavälin tavoitettaan digitaalisesti valmiista ilmastoneutraalista maanosasta. Prosessi on jo käynnissä: esimerkiksi kriittisistä raaka-aineista äskettäin annetussa tiedonannossa hyödynnetään merkittävästi ennakointia. EU:n on ratkaisevan tärkeää luoda ennakoiva toimintakulttuuri tulevina vuosina, jotta se voi vahvistaa valmiuksiaan toimia yhä epävakaammassa ja monimutkaisemmassa maailmassa ja panna täytäntöön tulevaisuuteen suuntautuvan poliittisen ohjelmansa. Näin varmistetaan, että lyhyen aikavälin toimet perustuvat pitkän aikavälin tavoitteisiin ja että EU voi toimia suunnannäyttäjänä ja viitoittaa itse oman polkunsa ja muokata ympäröivää maailmaa.

Strategisella ennakoinnilla olisi tuotettava tietoja merkittäviä poliittisia aloitteita varten. Strategisesta ennakoinnista tulee näin ollen olennainen osa komission paremman sääntelyn välineistöä, esimerkiksi osa vaikutusten ennakkoarviointeja. Näin varmistetaan, että EU:n politiikat perustuvat selkeään käsitykseen mahdollisista tulevista suuntauksista, skenaarioista ja haasteista erityisesti nopean rakennemuutoksen kohteena olevilla politiikanaloilla. Strategisella ennakoinnilla tuetaan myös sääntelyn toimivuutta ja tuloksellisuutta koskevaa ohjelmaa , jossa kartoitetaan mahdollisuuksia vähentää Euroopan sääntelytaakkaa ja autetaan arvioimaan, soveltuuko voimassa oleva EU:n lainsäädäntö edelleen tulevaisuuden tarpeisiin.

Säännöllisillä strategisilla ennakointitoimilla tuetaan EU:n poliittista päätöksentekoa. Vuosittaisilla strategisilla ennakointiraporteilla edistetään Euroopan tulevaisuuden kannalta strategisesti merkittävien kysymysten kattavaa tarkastelua, keskeisten suuntausten analysointia, EU:n kannalta kriittisten aiheiden määrittelemistä ja tavoitteisiin pyrkimistä koskevien tapojen tarkastelua (kohta 4). Tulevien raporttien valmistelu perustuu täysiin ennakointisykleihin sekä tärkeimpiä aloitteita koskeviin perusteellisiin ja osallistaviin ennakointitoimiin, ja niiden tarkoituksena on tuottaa aineistoa vuotuista unionin tilaa koskevaa puhetta, komission työohjelmia ja monivuotista ohjelmasuunnittelua varten. Komissio laajentaa strategisia ennakointivalmiuksiaan sisäisten resurssien ja ulkoisen asiantuntemuksen sekä jäsenvaltioiden, muiden keskeisten sidosryhmien ja kansalaisten kanssa tehtävän yhteistyön pohjalta. Näin se pyrkii arvioimaan riskejä ja mahdollisuuksia, edistämään varhaisia varoituksia ja tilannetietoisuutta ja tarkastelemaan vaihtoehtoisia tulevaisuudennäkymiä.

Strateginen ennakointi edistää osallistavaa ja tulevaisuuteen suuntautuvaa hallintotapaa Euroopassa ja sen ulkopuolella. Komissio kehittää ennakointiin liittyvää tiivistä yhteistyötä ja luo liittoutumia muiden EU:n toimielinten kanssa, erityisesti EU:n strategian ja politiikan analysointijärjestelmän (ESPAS) yhteydessä, sekä pyrkii tavoittamaan kansainvälisiä kumppaneita ja perustamaan EU:n laajuisen ennakointiverkoston sellaisten kumppanuuksien kehittämiseksi, joissa hyödynnetään jäsenvaltioiden julkisia ennakointivalmiuksia, ajatushautomoita, tiedeyhteisöä ja kansalaisyhteiskuntaa. Ennakointi on sisällytettävä EU:n päätöksentekoon iteratiivisesti ja järjestelmällisesti, hyödyntäen jo tehokkaiksi osoittautuneita lähestymistapoja. Sen avulla voidaan luoda yhteinen näkemys poliittisesta päätöksenteosta korkeimmalla poliittisella tasolla ja samalla laajentaa parhaita käytäntöjä jättäen oven auki kokeilulle.

2.Selviytymiskyky EU:n politiikkojen uutena suunnannäyttäjänä

Covid-19-kriisi on paljastanut useita haavoittuvuuksia EU:ssa ja jäsenvaltioissa. Kriisin vaikutusten analysointi, sen valtavan ihmisuhrien määrän lisäksi, paljastaa vakavia häiriöitä Euroopan taloudessa ja yhteiskunnassa. Varautumiseen ja ennaltaehkäisyyn, varhaisvaroitusjärjestelmiin ja koordinointirakenteisiin kohdistui selvästi paineita, mikä korostaa tarvetta entistä kunnianhimoisempaan kriisinhallintaan laajamittaisissa hätätilanteissa EU:n tasolla. Pandemian ensimmäisinä kuukausina monet sairaalat olivat ylikuormitettuja, ihmisten ja tavaroiden vapaata liikkuvuutta rajoitettiin voimakkaasti ja olennaisia lääkkeitä ja laitteita oli saatavilla vain vähän. Koronaviruspotilaiden hoidontarve vaikutti terveydenhoitojärjestelmien kykyyn hoitaa muita, ja vanhusten ja vammaisten henkilöiden hoitolaitokset ja olennaiset tukipalvelut kohtasivat suuria haasteita. Koulut ja yliopistot joutuivat sulkemaan ovensa, ja monet niistä eivät olleet valmiita tarjoamaan luokkahuoneen sijaan digitaalisia oppimisvaihtoehtoja etenkään heikoista lähtökohdista tuleville tai vammaisille lapsille. Kaiken kaikkiaan eristystoimenpiteet ovat vaikuttaneet talouteen paljon vakavammin kuin vuoden 2008 finanssikriisi.

Hankalan alun jälkeen EU ja sen jäsenvaltiot alkoivat yhdessä selvittää tietä ulos kriisistä. EU:n toimissa olivat keskeisessä asemassa päättäväisyys ja johtajuus kaikilla hallinnon tasoilla. Alkuvaiheen kilpailu niukoista lääkintäresursseista ja jäsenvaltioiden yksipuoliset toimet sisämarkkinoilla ja Schengen-alueella kehittyivät nopeasti komission avustuksella paremmaksi yhteistyöksi ja koordinoinniksi. EU kehitti innovatiivisia ratkaisuja ja osoitti selviytymiskykynsä. EU:n valmistajat ja 3D-tulostusyritykset mukauttivat nopeasti tuotantolinjojaan kasvosuojusten, hengityskoneiden ja käsien desinfiointiaineiden tuotantoa varten. Komissio perusti kaikkien aikojen ensimmäisen yhteisen terveydenhuollon laitteiden strategisen varmuusvaraston osana rescEU:ta ja auttoi yli 350 lennon järjestämisessä, jotta EU:n kansalaiset saataisiin takaisin kotiin. Tarjonnan pullonkauloihin johtaneiden alkuperäisten rajanylitysrajoitusten jälkeen komissio otti käyttöön ja koordinoi ns. vihreitä kaistoja, jotka mahdollistavat tavaraliikenteen esteettömän liikkumisen. Suljettujen koulujen ja yliopistojen tilalle tuli etäopiskelu. Yritykset ja viranomaiset siirtyivät mahdollisuuksien mukaan etätyöhön. Kuluttajat siirtyivät sähköiseen kaupankäyntiin ja kotiinkuljetuksiin. Jäsenvaltiot perustivat turvaverkkoja yritysten ja työntekijöiden suojelemiseksi eristystoimenpiteiden aikana. Komissio hyväksyi huhtikuun ja toukokuun 2020 välisenä aikana turvaverkkopaketin ja antoi EU-ohjausjakson puitteissa maakohtaisia suosituksia, joissa sovellettiin mahdollisimman suurta joustavuutta poikkeuksellisen tilanteen huomioon ottamiseksi. Se myös esitti koordinoidun strategian eristystoimenpiteiden purkamiseksi ja kattavan elvytyssuunnitelman. Näin ollen pandemia on myös korostanut Euroopan kykyä toimia vastoinkäymisten hetkellä.

Selviytymiskyvyllä viitataan kykyyn kestää haasteita ja selviytyä niistä sekä käydä läpi muutoksia kestävällä, oikeudenmukaisella ja demokraattisella tavalla. Covid-19-kriisi ja siirtymävaiheen poliittinen ohjelma huomioon ottaen on selvää, että Euroopan on edelleen vahvistettava selviytymiskykyään ja päästävä eteenpäin. Toisin sanoen sen on paitsi toivuttava kriisistä myös noustava siitä vahvempana tehostamalla vihreää siirtymää ja digitaalista muutosta. EU:n on otettava opiksi pandemiasta, ennakoitava kehityskulkuja ja löydettävä oikea tasapaino nykyisten ja tulevien sukupolvien hyvinvoinnin välillä.

EU:n haavoittuvuuksia ja selviytymiskykyä analysoidaan ottaen huomioon olennaiset megatrendit, jotka ovat pitkän aikavälin liikkeellepanevia voimia, joilla on todennäköisesti merkittävä vaikutus tulevaisuuteen. Komission Megatrends Hub -sivusto on yksilöinyt neljätoista maailmanlaajuista megatrendiä. Kohdassa 3 esitetään alustava järjestelmällinen analyysi kriisin esiin tuomista haavoittuvuuksista ja valmiuksista EU:ssa ja sen jäsenvaltioissa ottaen huomioon näiden megatrendien kiihtyminen tai hidastuminen kriisin vuoksi, kuten kuvassa 2.1 esitetään. Esimerkiksi covid-19 on syventänyt eriarvoisuutta sekä lisännyt hyperyhteenliitettävyyttä ja väestörakenteen epätasapainoa. Analyysissä yksilöidään myös merkittäviä mahdollisuuksia vahvistaa Euroopan selviytymiskykyä asiaan liittyvien poliittisten toimien avulla.

Kuva 2.1 – covid-19:n mahdollinen vaikutus megatrendeihin