Palveludirektiivillä helpotetaan liikkeiden perustamista Euroopan unionin eri jäsenmaissa. Asiassa Visser antamassaan tuomiossa Euroopan unionin tuomioistuin vahvisti, että vähittäiskauppa on palvelu, johon sovelletaan palveludirektiiviä. Direktiivillä varmistetaan, että tietyt erittäin rajoittavat markkinoille pääsyä koskevat velvoitteet kielletään ja että rajoitteita voidaan asettaa vain siinä tapauksessa, että ne ovat syrjimättömiä ja oikeassa suhteessa ja perustuvat oikeutettuihin yleiseen järjestykseen liittyviin päämääriin. Näiltä osin direktiivillä pyritään myös varmistamaan tehokkaat, objektiiviset ja syrjimättömät menettelyt, jotta markkinoille voi päästä kohtuullisessa ajassa. Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa on samankaltaisia vaatimuksia tilanteille, jotka eivät kuulu palveludirektiivin piiriin. Tällaisia ovat esimerkiksi toiminnalliset rajoitukset.

Tavaroiden sisämarkkinat ovat erityisen tärkeässä asemassa vähittäiskaupan kannalta. Komissio teki joulukuussa 2017 kaksi lakiehdotusta, joiden tavoitteena on auttaa yrityksiä ja erityisesti pk-yrityksiä myymään tuotteitaan EU:n alueella ja vahvistaa valvontaa, jolla estetään vaarallisten tuotteiden myynti EU:n alueella oleville kuluttajille. Lisäksi komissio on antanut ehdotuksen, jonka tarkoituksena on poistaa keskeiset sopimusoikeuteen liittyvät esteet, jotka vaikeuttavat rajat ylittävää kauppaa. Komissio aikoo antaa niin ikään kuluttajia ja yrityksiä koskevan oikeudellisen kehyksen parantamista koskevia aloitteita .

EU:n vähittäiskaupan tuottavuus on kuitenkin jäänyt jälkeen muista aloista, eikä se pärjää dynaamisuudessa muille vastaaville talousalueille. Vähittäiskaupan kannattavuuskin on muita aloja heikompi. Alan moninainen sääntely vaikuttaa kielteisesti alan tuottavuuteen. Vähittäiskauppiaiden on noudatettava vaihtelevia ja usein monimutkaisia sääntelypuitteita, jotka on laadittu kansallisella, alueellisella ja paikallisella tasolla. Tällainen tiukka sääntely heikentää vähittäiskaupan dynaamisuutta, pienentää yritysten aloittamis- ja lopettamisastetta sekä heikentää työllistymismahdollisuuksia.

Verkkokaupan nopea kasvu mullistaa alaa. Verkkokaupasta on tullut osa useimpien EU:n kansalaisten arkea. Tämä luo alalle uusia tilaisuuksia, mutta asettaa myös haasteita. Monikanavaisen vähittäiskaupan kehitys sekä kivijalkakauppojen ja verkkokaupan välisten rajojen hämärtyminen edistävät kilpailua ja innovointia alalla. Rajat ylittävässä verkkokaupassa EU:ssa on kuitenkin vielä paljon kehitettävää. Lisäksi kaikki yritykset eivät pysy uusien liiketoimintamallien perässä: 80 prosenttia vähittäiskauppiaista ei vielä myy tuotteitaan verkossa. Erityisesti monilla pienillä vähittäiskauppiailla on sopeutumisvaikeuksia.

Dynaaminen ja kilpailukykyinen vähittäiskauppa-ala on tärkeä kuluttajille, yrityksille ja siten koko EU:n taloudelle. Jo pelkästään yritysten suuren määrän ja niihin liittyvien työpaikkojen ja EU:lle tuoman lisäarvonsa vuoksi vähittäiskauppa-ala on avainasemassa pitkäkestoisen talouskasvun parantamisessa.

Sisämarkkinoiden strategian mukaan vähittäiskaupan sijoittautumisen ja vähittäiskaupan päivittäisen toiminnan rajoitukset ovat merkittäviä esteitä vähittäiskauppa-alan toimivuuden parantamiselle. Komissio sitoutui vahvistamaan ”hyviä toimintatapoja, joilla helpotetaan vähittäiskaupan sijoittautumista ja vähennetään toimintarajoituksia sisämarkkinoilla... [ja tarjoamaan] ohjeita jäsenvaltioiden uudistuksia varten ja vähittäismyyntisektorin valvontapolitiikkaa koskevien prioriteettien asettamista varten".

Tällä tiedonannolla pyritään parhaat käytännöt tunnistamalla edesauttamaan vähittäiskaupan mahdollisuuksien hyödyntämistä EU:n taloudessa. Parhaiden käytäntöjen avulla voidaan tukea vähittäiskaupan kilpailukykyä ilman, että jäsenvaltioiden yleiseen järjestykseen liittyvät tavoitteet vaarantuvat. Kuten Eurooppa-neuvosto painottaa, EU:n on kehitettävä tulevaisuuteen ja digitaaliseen aikaan soveltuvia sisämarkkinoita. Vähittäiskauppa perustuu enenevässä määrin monikanavaiseen jakeluun, ja tämä suuntaus tulee jatkumaan. Useilla digitaalisten sisämarkkinoiden aloitteilla pyritään varmistamaan, että verkossa toimivat vähittäiskauppiaat voivat tehokkaasti käydä kauppaa rajojen yli. Tässä tiedonannossa käsitellään rajoituksia, jotka ovat yleisempiä kivijalkakaupassa.

Sisämarkkinoiden 25-vuotisjuhlavuoden kunniaksi on syytä juhlia sisämarkkinoiden saavutuksia mutta myös katsoa eteenpäin. Vähittäiskauppa-alaan on syytä kiinnittää huomiota, ja se on analyysin arvoinen. Tarvitaan EU:n toimielinten ja jäsenvaltioiden toimia alan kilpailukyvyn tueksi aikana, jona verkkokaupan nopea kasvu on muuttamassa alaa.

2.Vähittäiskaupan rajoitukset heikentävät markkinoiden toimivuutta

Vähittäiskauppiaille on asetettu useita eriasteisia rajoituksia, jotka koskevat kauppojen sijoittautumista (esim. kauppojen kokoa ja sijaintia tai luvanhakumenettelyä) ja toimintaa (esim. aukioloaikoja, myynninedistämistä, jakelukanavia, verotusta ja hankintaa). Monet näistä rajoituksista saatetaan perustella oikeutetuilla yleiseen järjestykseen liittyvillä päämäärillä, mutta yhdessä rajoitukset voivat muodostaa suhteettoman suuria esteitä uusille tulokkaille ja vaikuttaa sitä kautta kielteisesti alan tuottavuuteen. Vähittäiskauppiaat painottavat, että sääntelykehyksissä on huomioitava tulevaisuuden vaatimukset. Lisäksi niiden on oltava joustavia, jotta yritykset voivat mukautua muutoksiin nopeasti.

Rajoitusten vähentäminen parantaa markkinoiden toimivuutta. Kun sääntelyä on vähän, se kannustaa yrityksiä siirtymään markkinoille, hyödyntämään tilaisuuksia ja menestymään. Silloin vähittäiskauppiaat voivat joustavasti panostaa liikkeen oikeaan sijaintiin ja muotoon sekä vastata paremmin paikallisten kuluttajien tarpeisiin. Yhdessä kukoistavan verkkokaupan kanssa tämä lisää kilpailua sekä edistää tehokkaiden ja innovatiivisten yritysten menestymistä.

Tämän johdosta alan tuottavuus paranee, mistä hyötyvät myös kuluttajat. Kuluttajille on tarjolla aiempaa suurempi valikoima innovatiivisia ja laadukkaita tuotteita ja palveluita. Kuluttajat todennäköisesti myös maksavat niistä aiempaa vähemmän. Lisäksi vahva vähittäiskauppa voi tarjota uusia työtilaisuuksia. Syntyy enemmän ja parempia työpaikkoja paitsi vähittäiskaupassa, myös sitä tukevissa palveluissa, kuten kuljetuksessa, varastoinnissa ja logistiikassa.

Komissio on kehittänyt vähittäiskaupan sääntelyindikaattorin (RRI) kuvaamaan erilaisia vähittäiskaupan sijoittautumiseen ja päivittäiseen toimintaan liittyviä rajoituksia. Indikaattorin osat esittävät jäsenvaltioiden sääntelykehysten monimutkaisuutta ja monimuotoisuutta. Kaiken kaikkiaan indikaattori piirtää tosiasioihin perustuvan tilannekuvan, joka kertoo hyvin erilaisesta tilanteesta rajoitusten suhteen eri jäsenvaltioissa. Kaikissa jäsenvaltioissa on käytössä sekä sijoittautumisrajoituksia että toiminnallisia rajoituksia. Kuitenkin rajoitukset ovat hyvin erilaisia eri jäsenvaltioissa, ja rajoitusten määrä vaihtelee sekin suuresti. Eräissä jäsenvaltioissa rajoituksia voi olla jopa viisi kertaa enemmän kuin toisissa. Kun kaikista vähiten rajoittavissa sääntelykehyksissä on vain muutamia erityyppisiä rajoituksia, kaikista eniten rajoittavissa niitä voi olla jopa 12. Tämä vaikuttaa vähittäiskauppojen toimintaympäristöön.

Vähittäiskaupan sääntelystä vastaavat pääasiassa jäsenvaltiot. Jäsenvaltioiden laatimien sääntöjen on kuitenkin noudatettava EU:n lainsäädäntöä eivätkä ne saa perusteettomasti rajoittaa sijoittautumisvapautta tai vapaata palvelujen tarjontaa. Tästä syystä osa rajoituksista on kielletty ja osa rajoituksista voidaan pitää voimassa tai ottaa käyttöön siinä tapauksessa, että ne ovat syrjimättömiä, oikeasuhteisia ja perustuvat oikeutettuihin yleiseen järjestykseen liittyviin päämääriin. Ympäristö, jossa sääntelyä on vähän, tukee alan kilpailukykyä. Siksi on kiinnitettävä huomiota siihen, että sijoittautumista ja toimintaa koskevat säädökset vaikuttavat luonteensa vuoksi lähinnä kivijalkakauppaan. Lisäksi rajoitusten vaikutukset kertaantuvat, ja jäsenvaltioiden on otettava huomioon niiden yhteisvaikutukset.

3.Vähittäiskaupan sijoittautumisen edistäminen

Uusien liikkeiden avaaminen on kauppiaan tie markkinoille. Monikanavaisen vähittäiskaupan kehittyessä on tärkeää, että kauppiaat voivat noudattaa johdonmukaista markkinoillepääsyn strategiaa, jossa yhdistyvät verkkokauppa ja kivijalkakauppa. Markkinoille pääsyn on myös oltava mahdollista kohtuullisessa ajassa ja ilman tarpeetonta tai suhteetonta vaivaa. Oikea-aikainen ja nopea pääsy markkinoille on ensisijaisen tärkeää kauppiaille. Kauppiaat ovat huolestuneita uusien liikkeiden sijaintia koskevista rajoituksista, tuotteisiin liittyvistä ehdoista ja yleisestä lainsäädäntöön liittyvästä epävarmuudesta. Vähittäiskauppiaiden mukaan liikkeen perustamismenettelyt ovat liian pitkiä, liian monimutkaisia ja liian epävarmoja.

Sijoittautumisrajoitukset muodostavat vakavia markkinoille tulon esteitä. Tästä syystä ne on otettu useasti esille EU-ohjausjakson puitteissa.

Sijoittautumista koskevat ehdot

Kaikki jäsenvaltiot sääntelevät liikkeiden sijoittautumista. Vähittäiskaupan sijoittautumista säännellään usein alueellisella ja/tai paikallisella tasolla, mikä lisää vähittäiskauppiaita koskevien sääntöjen monimuotoisuutta.

Kodifioimalla Euroopan unionin tuomioistuimen sijoittautumisvapautta koskevan oikeuskäytännön palveludirektiivi kieltää tietyt vaatimukset, kuten taloudelliset testit. Tällaisiksi katsotaan tietopyynnöt, jotka koskevat tarjonnan arviointia (esimerkiksi olemassa olevien liikkeiden määrä, tyypit ja muodot) tai markkinakysynnän mittaamista (esimerkiksi ostovoima tai kotitalouksien kulutus sijoittautumisalueella). Unionin lainsäätäjä on kieltänyt tällaiset vaatimukset, koska ne liittyvät puhtaasti taloudellisiin etuihin tai ne voidaan korvata vähemmän rajoittavilla keinoilla. Monet jäsenvaltiot kävivät sijoittautumista koskevat ehdot läpi pannessaan palveludirektiiviä täytäntöön ja poistivat taloudellista arviointia koskevat vaatimukset. Silti taloudellisia tietoja vaaditaan tai käytetään yhä joidenkin jäsenvaltioiden lainsäädännössä tai käytännössä.

Vähittäiskaupan sijoittautumisen sääntöjä ohjaa kaavoitus, jonka tarkoituksena on usein säilyttää kaupungin keskustan elinvoimaisuus tai suojella ympäristöä. Tällaiset säännöt saattavat esimerkiksi rajoittaa sijoittautumista kaupunkien laitamille. Komissio pyrkii näihin samoihin tavoitteisiin ja edistää EU:n kaupunkiagendan mukaisesti yhdessä jäsenvaltioiden, kaupunkien ja muiden sidosryhmien kanssa kaupunkiystävällisiä, tehokkaita ja vaikuttavia poliitikoita sekä alueellista koheesiota. Jäsenvaltioiden on kuitenkin pyrittävä näihin tavoitteisiin oikeassa suhteessa.

Euroopan unionin tuomioistuin vahvisti, että palveludirektiivi koskee vähittäiskaupan sijoittautumista huolimatta siitä, sääntelevätkö jäsenvaltiot sijoittautumista lupajärjestelmällä vai kaavoituksella. Euroopan unionin tuomioistuin vahvisti, että palveludirektiivi sallii yleiseen järjestykseen liittyvien päämäärien asianmukaisen huomioimisen ja että jäsenvaltioilla on harkintavaltaa siinä, miten oikeutetut yleiseen järjestykseen liittyvät päämäärät täytetään. Palveludirektiivin noudattaminen kuitenkin edellyttää, että jäsenvaltiot varmistavat, että vähittäiskaupan sijoittautumista koskevat sääntelyvaatimukset ovat julkisen edun vuoksi perusteltuja ja oikeasuhteisia.

Oikeasuhteisuus on sisämarkkinoiden tarjoamien vapauksien tärkeä ominaisuus. Oikeasuhteisuus on olennaista vähittäiskaupassa. Palveludirektiivin mukaan vähittäiskauppiaille ei saa asettaa suhteettomia rajoituksia. Tämä koskee joitakin vaatimuksia, joihin palveludirektiivissä viitataan nimenomaisesti, kuten alueellisia rajoituksia. Esimerkkinä voidaan mainita hyvin yksityiskohtainen aluesuunnittelu, jossa on määritetty myytävien tavaroiden tyyppi. Visser-tuomiossa Euroopan unionin tuomioistuin muistutti jäsenvaltioiden palveludirektiivin mukaisesta velvollisuudesta kartoittaa säännöt ja käytännöt sekä tarkistaa vähittäiskaupan sijoittautumista koskevien alueellisten rajoitusten oikeasuhteisuus.

Komissio ehdotti yleisemmin palvelualalle direktiiviä ammattien sääntelyä koskevasta suhteellisuusarvioinnista. Vastaavasti komission ehdotuksessa, joka koskee tiettyjä palveludirektiivin rajoituksia koskevaa ilmoitusmenettelyä , edellytetään jäsenneltyä ja yhdenmukaista lähestymistapaa oikeasuhteisuuteen.

Asettaessaan kokorajoituksia jäsenvaltiot soveltavat usein eri sääntöjä vähittäiskaupan sijoittautumishankkeisiin suunnitellun vähittäiskaupan koon mukaan. Tämä voi johtaa vähittäiskauppaympäristön keinotekoiseen muokkaukseen, mikä vaikuttaa avattujen liikkeiden muotoon ja kokoon ja sitä kautta tuottavuuteen.