Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Osuus- ja yhteisötalous ja yhtenäismarkkinat"

(2000/C 117/11)

Talous- ja sosiaalikomitea päätti 23. helmikuuta 1999 työjärjestyksensä 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti antaa lausunnon aiheesta "Osuus- ja yhteisötalous ja yhtenäismarkkinat".

Asian valmistelusta vastannut "yhtenäismarkkinat, tuotanto ja kulutus" -jaosto antoi lausuntonsa 15. helmikuuta 2000. Esittelijä oli Jan Olsson.

Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 370. täysistunnossaan (vuoden 2000 maaliskuun 2. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 105 ääntä puolesta ja 3 vastaan 16:n pidättyessä äänestämästä.

1. Johdanto

1.1. Tämän oma-aloitteisen lausunnon tavoitteena on ottaa osuus- ja yhteisötalouden asema esille unionitasolla ja esittää unionin toimielimille, jäsenvaltioille ja itse sektorille käytännön keinoja, joilla voitaisiin parantaa alan mahdollisuuksia edistää hyvinvointipalveluja, työllisyyttä, kestävää kasvua ja sosiaalista koheesiota.

1.2. Komitea on useissa yhteyksissä antanut osuus- ja yhteisötaloutta koskevia lausuntoja(1). Se julkaisi jo vuonna 1986 laajan kartoituksen eurooppalaisista osuuskunnista, yhdistyksistä ja keskinäisyyteen perustuvista organisaatioista. Kartoituksesta on tullut alan eurooppalainen perusteos(2).

2. Osuus- ja yhteisötalouden yhteiskunnallinen rooli

2.1. Lausunnon valmistelun yhteydessä järjestettiin Brysselissä 12. lokakuuta 1999 kuulemistilaisuus, jossa korostettiin osuus- ja yhteisötalouden yhteiskunnallista merkitystä.

2.2. Osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluvan toiminnan tavoitteena on vastata niihin jäsenten ja käyttäjien tarpeisiin, joihin liikemaailma tai valtio eivät vastaa tai joihin ne vastaavat riittämättömällä tai epätarkoituksenmukaisella tavalla. Sen itsenäiset ja demokraattiset toimintamuodot tarjoavat ihmisille mahdollisuuden omien tuotanto- ja kulutusmalliensa organisointiin. Keskittyminen ihmisten tyydyttymättömiin tai riittämättömällä tavalla tyydytettyihin tarpeisiin voi luoda osuus- ja yhteisötalouden piirissä uudenlaisia, innovatiivisia tulevaisuuden ratkaisuja.

2.3. Osuus- ja yhteisötalous on hyvin monipuolinen ja ulottuu kaikille talouden sektoreille. Osuus- ja yhteisötalouden organisaatiot toimivat kilpailuun perustuvilla markkinoilla, joilla on sekä yksityisiä että julkisia toimijoita. Lukuisat näistä organisaatioista vastaavat kuitenkin hyvinvointipalveluista, sosiaalisesta suojelusta ja työmarkkinoihin liittyvistä tehtävistä ja ovat usein tiiviissä yhteydessä julkiseen sektoriin.

2.4. Hyvinvointiyhteiskunta on haasteiden edessä. Työttömyys pysyttelee korkealla tasolla Euroopassa ja sosiaalinen syrjäytyminen lisääntyy. Alhaisena pysyttelevä talouskasvu ja väestön ikääntyminen heikentävät sosiaalisen suojelun järjestelmää. Julkissektorin osuus joidenkin hyvinvointipalvelujen tuotannossa laskee eikä se pysty vastaamaan kysynnän kasvuun, ja palveluja järjestetään ja rahoitetaan yhä enemmän yksityisesti - valvoen samalla niiden yhteiskunnallisen oikeudenmukaisuuden perustekijöiden säilyttämistä, joiden perusteella näitä palveluja alettiin tarjota.

2.5. Osuus- ja yhteisötalous on joissain maissa huomattava terveys-, vuokra-asunto-, hoito-, ympäristö-, energiansäästö- ja koulutuspalvelujen tuottaja. Lisäksi sen piirissä järjestetään joskus kyseisten palvelujen rahoitusta. Siksi osuus- ja yhteisötalous on olennainen osa eurooppalaista hyvinvointimallia ja sillä on tietty tehtävä tavoitteiden saavuttamisen kannalta. Tukemalla alaa konkreettisesti voidaan siis vaikuttaa siihen, että Euroopan kansalaisille on tarjolla korkeatasoisia palveluita.

2.6. Osuus- ja yhteisötalous on läsnä kaikilla tasoilla sekä jäsenvaltioissa että yhteisössä. Ennen kaikkea se on paikallisesti ankkuroitunut. Sillä on tärkeä rooli sosiaalisen koheesion saavuttamisessa. Paikallinen osuus- ja yhteisötalous vastaa yhdessä julkissektorin kanssa yhteiskunnan perusrakenteista. Lisäksi osuus- ja yhteisötalouden yrityksillä on usein tärkeä rooli sekä maaseudun että kaupunkialueiden kehittämisessä. Paikallisesta merkityksestään huolimatta osuus- ja yhteisötaloudessa toimii myös suuria yksiköitä, joiden toiminta on valtakunnallista tai jopa rajatylittävää. Osuus- ja yhteisötalous voi osaltaan vahvistaa paikallisen elinkeinoelämän kilpailukykyä maailmanlaajuisessa toimintaympäristössä edistämällä kumppanuutta julkisen sektorin, yksityisyritysten ja ammatillisten järjestöjen kanssa. Esimerkiksi soveltuvien kumppanuuksien luominen toisaalta työmarkkinoille integroimisen alalla vaikuttavien osuus- ja yhteisötalouden toimijoiden ja toisaalta yksityisten yritysten välille voi tarjota talouselämän integrointikykyyyn perustuvan kehitysmallin yhteiskunnallisen syrjäytymisen torjumiseksi ja suojaamattoman työvoiman tarpeisiin vastaamiseksi.

2.7. Osuus- ja yhteisötalous voi tarjota mallin kilpailukyvyn parantamiseksi. Se perustuu yhtäältä ihmisten ja yritysten yhteistoimintaan sekä toisaalta kykyyn vastata ihmisten tarpeisiin ja kehittää henkilöresursseja. Koska osuus- ja yhteisötaloudessa asetetaan ihmisten väliset suhteet keskipisteeseen, kehitys kohti palveluyhteiskuntaa ja uudenlaisia työmuotoja on omiaan tehostamaan tämän talouden sektorin toimintaa.

2.8. Osuus- ja yhteisötalous voi lisäksi hyödyntää avautuvia työllisyysmahdollisuuksia erityisesti sosiaalipalvelujen, kulttuurin, vapaa-ajan, koulutuksen ja ympäristön aloilla. Tässä yhteydessä voidaan työvoiman lisäksi hyödyntää myös uutta teknologiaa ja siten osaltaan edistää muita epäedullisemmassa asemassa olevien ryhmien sosiaalista integrointia.

3. Osuus- ja yhteisötalouden käsite

3.1. Vaikkei kaikissa jäsenvaltioissa osuus- ja yhteisötalouden käsite olekaan käytössä, tavataan piirteiltään siihen verrattavaa toimintaa kaikkialla. Toiminta on vuosisatojen kuluessa organisoitunut yhteisön nykyisten jäsenvaltioiden taloudellisten, yhteiskunnallisten ja oikeudellisten olojen mukaisesti eri tavoin, ja siitä käytetään eri nimikkeitä. Nämä erot selittävät sen, miksi unionitasolla ei ole käytössä yhteistä määritelmää ja miksi sellaista on niin vaikea löytää.

3.2. Käsite "osuus- ja yhteisötalous" alkaa kuitenkin yleistyä ja esiintyy mm. työllisyyssuuntaviivojen yhteydessä(3) ja Euroopan sosiaalirahastoa koskevassa uudessa asetuksessa(4).

3.3. Määrittelyvaikeuksien ratkaisemiseksi osuus- ja yhteisötaloutta luonnehditaan usein siten, että se muodostuu neljästä "perheestä", eli osuuskunnista, keskinäisistä yhtiöistä, yhdistyksistä ja säätiöistä, jotka ovat itse asiassa organisatorisia tai oikeudellisia muotoja tai molempia.

3.3.1. Tältä pohjalta Euroopan komissio perusti vuonna 1998 osuuskuntien, keskinäisten yhtiöiden, yhdistysten ja säätiöiden neuvoa-antavan komitean (CMAF)(5).

3.3.2. Kaikki mainittuihin neljään perheeseen kuuluvat organisaatiot eivät kuitenkaan halua lukeutua osuus- ja yhteisötalouden piiriin. Toisaalta on muita toimijoita, jotka katsovat kuuluvansa sen piiriin, mutta eivät täytä kyseisten neljän ryhmän osalta oikeudellista muotoa koskevia vaatimuksia, jotka vaihtelevat jäsenvaltioittain.

3.4. Osuus- ja yhteisötalouden käsitteeseen liittyvä epäselvyys ei johdu ainoastaan tulkintaeroista vaan myös terminologisesta sekaannuksesta. Termistä käy ilmi, että kyseessä on taloudellinen toiminta. Muissa kielissä osuus- ja yhteisötalouteen viitataan usein termillä "sosiaalitalous", jolloin käsite "sosiaalinen" tarkoittaa sekä "vastavuoroista omaehtoista avustustoimintaa" että "yhteiskunnallista" toimintaa.

3.5. Yhteiskunnallis-taloudellinen toimintaympäristö on viime vuosina muuttunut. Uusia ilmiötä ja uusia talouden toimijoita syntyy vastaamaan uusiin tarpeisiin ja vaatimuksiin joustavalla, innovatiivisella ja tehokkaalla tavalla. Jo käynnissä olevaa toimintaa on siten sopeutettava.

3.6. Koska osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluva toiminta voi liittyä tiettyihin oikeuksiin ja etuihin, komitea katsoo, että komission olisi tärkeää esittää käsitteestä toimiva sekä kansalaisten ja jäsenvaltioiden hyväksymä ja ymmärtämä määritelmä, vaikka sellaisen löytäminen voikin olla vaikeaa.

3.7. Tätä taustaa vasten komitea pohtiikin, mahtaako oikeudellisiin ja organisatorisiin tekijöihin perustuva määritelmä olla jo vanhentunut siitä huolimatta, että suurin osa taloudellisesta toiminnasta on järjestäytynyt edellä mainitulla tavalla.

3.8. Komitea esittää, että määritelmän tulisi perustua pääpiirteisiin, jotka erottavat osuus- ja yhteisötalouden perinteisistä yksityisyrityksistä ja julkisesta sektorista. Tässä yhteydessä tulisi keskittyä ihmiskeskeisiin tavoitteisiin ja toimiin.

3.8.1. Niinpä osuus- ja yhteisötalouden tavoitteena tulisikin olla toimiminen sen jäsenten, käyttäjien ja/tai yhteiskunnan puolesta ja tyydyttää selkeästi määriteltyjä tarpeita yleisen edun nimissä.

3.8.2. Osuus- ja yhteisötaloutta edustavan yhteisön jäsenyyden tulee olla avoin kaikille, jotka täyttävät asiaankuuluvat edellytykset ja hyväksyvät jäsenyyttä koskevat ehdot.

3.8.3. Ihmisten tarpeiden ja sitoutumisen lisäksi keskeistä on, että organisaatio mahdollistaa sekä demokraattisen valvonnan että hallinnon riippumattomuuden.

3.8.4. Vaikka osuus- ja yhteisötaloudessa toimivien yritysten ensisijaisena tavoitteena ei olekaan voitto, tulee niiden kuitenkin olla taloudellisesti tehokkaita ja käyttää siten taloudellinen ylijäämä tavoitteidensa edistämiseen.

4. Osuus- ja yhteisötalouden merkitys

4.1. Osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluvissa yrityksissä ja järjestöissä on miljoonia jäseniä. Osa yrityksistä ja organisaatioista on hyvin suuria, mutta jäsenistä suurin osa kuuluu hyvin pieniin yrityksiin ja organisaatioihin. Niistä useimmat ovat varsin nuoria, kun taas monet kaikkein suurimmista organisaatioista ovat toimineet jo kauan. Yhdistykset, pienosuuskunnat ja muut uudet osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluvat organisaatiot kasvavat nopeasti.

4.2. Jotta alan merkitys ymmärrettäisiin nykyistä paremmin, sekä jäsenvaltioiden että komission tulisi komitean mielestä laajentaa ja selkeyttää osuus- ja yhteisötalouden tilastointia siten, että tilastotiedot kerättäisiin yhteisten ja standardisoitujen kriteerien mukaan.

4.3. Eräiden tutkimusten mukaan osuus- ja yhteisötalous on huomattava osa EU:n taloutta ja työllisyyttä(6).

5. Osuus- ja yhteisötalous - erilaista yrittämistä

5.1. Osuus- ja yhteisötalouden yrittäjyys poikkeaa erikoispiirteidensä vuoksi muusta taloudellisesta toiminnasta. Se on siten osa elinkeinoelämän tarpeellista monipuolisuutta.

5.2. Osuus- ja yhteisötalouden periaatteita noudattavat uudet organisaatio- ja yritysmuodot yleistyvät. Niitä ovat mm. monisidosryhmiin perustuvat osuuskunnat, yritykset, joilla on sosiaalinen päämäärä tai joiden tavoitteena on helpottaa ammattiin pääsyä ja paluuta, sekä työmarkkinapalveluja tarjoavat yritykset ja paikalliset kehitysorganisaatiot.

5.2.1. Samanaikaisesti perinteiset osuus- ja yhteisötalouden yritykset joutuvat toisinaan vastaamaan kilpailuun ja lainsäädännöllisiin kasvua rajoittaviin esteisiin tai molempiin muuttumalla oikeudelliselta muodoltaan yksityisyrityksiksi, jolloin voitto on ensisijainen tavoite.

5.3. Osuus- ja yhteisötalouden alalla toimivien yritysten sosiaalisen tehokkuuden tulee yhdistyä taloudelliseen kannattavuuteen ilman, että ne kadottavat omaleimaisuutensa ja menettävät ominaispiirteensä ja tavoitteensa.

5.4. Komitea on jo aiemmin ilmaissut tukevansa yrittäjyyden edistämistä ja myönteisen yrittämisilmaston luomista. Tämä koskee myös osuus- ja yhteisötalouden yrityksiä(7).

5.5. Osuus- ja yhteisötalouden kehittymistä vaikeuttavia tekijöitä voidaan tunnistaa useita. Joillakin sektoreilla (vaikkakaan ei kaikilla) tuotettaville palveluille ja tavaroille ei ole riittävästi kysyntää liian vähäisen ostovoiman takia, työntekijöiden ja johdon ammattitaito kaipaa kehittämistä ja pääomasta on selvästi pulaa. Tämän lisäksi lainsäädännössä ei aina oteta huomioon osuus- ja yhteisötalouden erityispiirteitä.

5.6. Osuus- ja yhteisötalouden tarjoamat yritysmuodot houkuttelevat yrittäjiksi usein ryhmiä, jotka eivät perinteisesti uskaltautuisi yrittämään. Kollektiivisessa yrittämisessä he voivat yhdistää voimavarojaan ja jakaa riskit, mikä luo turvallisuutta ja lisää siten riskinottohalua.

5.7. Osuus- ja yhteisötaloudessa yhdistyy vapaaehtois- ja palkkatyö. Vapaaehtoistyöllä on useita ulottuvuuksia. Kyseessä voi olla aika, jonka luottamustehtäviin valitut käyttävät toimintaan liittyviin käytännön tehtäviin. Kyseessä voi myös olla vapaaehtoisten yhdistykselle antama työpanos.

5.7.1. Komitea katsoo, että vapaaehtoistyö tarjoaa kansalaisille mahdollisuuden osallistua aktiivisesti yhteiskuntaelämään, ja tietyillä aloilla sen osuus on kasvamassa. Vapaaehtoistyö on usein yhteydessä palkkatyöhön ja edistää työllisyyttä erityisesti aloilla, joilla on heikko kysyntä resurssien puutteen takia. Se ei kuitenkaan saa korvata palkkatyötä, jonka sääntelyyn pätevät työmarkkinoilla vallitsevat tavanomaiset säännöt.

5.8. Samalla on parannettava osuus- ja yhteisötalouden piirissä toimivien palkattujen ja vapaaehtoisten työntekijöiden ammattitaitoa, jotta tarjottavien palvelujen laatu vastaa kilpailusta selviämisen edellyttämää korkeaa tasoa.

5.8.1. Osuus- ja yhteisötalouden yritysten erityisen ja monitoiminnallisen luonteen vuoksi voidaan olettaa, että alan johdolla ja työntekijöillä on hyvät mahdollisuudet ottaa käyttöön "oppivan" organisaation malli, jolloin ne voivat edistää sopeutumiskykyä joustavuuden ja uusien työn organisointimallien avulla ja etsiä ratkaisuja työ- ja perhe-elämän yhdistämiseen.

6. Työllisyys

6.1. Osuus- ja yhteisötalous ei kokonaisuutena halua joutua työmarkkinapolitiikan välineeksi. Tällä alalla - kuten muussakin elinkeinoelämässä - suurin osa toiminnasta tähtää ensisijaisesti muiden kuin työllisyyteen liittyvien tavoitteiden saavuttamiseen. Kuitenkin uudet työpaikat ovat alan kehityksen tärkeä sivutuote.

6.2. Osuus- ja yhteisötaloudessa on kuitenkin mukana monia toimijoita, joiden tavoitteena on työttömien, vammaisten ja muiden työmarkkinoilta syrjäytyneiden ryhmien työllistäminen ja integroiminen. Osuus- ja yhteisötalouden avulla voidaan aktivoida ihmisiä, antaa heille itsetuntoa ryhtyä itse yrittäjäksi tai hankkia työpaikka tavallisilta työmarkkinoilta. Osuus- ja yhteisötalouden piirissä on myös monia toimijoita, jotka solidaarisuudesta yhteiskuntaa kohtaan noudattavat tiettyjen poliittisten ja yhteiskunnallisten ryhmien vetoomusta osallistua työllisyyspolitiikkaan.

6.3. Edellä mainituilla organisaatioilla, jotka ovat osuus- ja yhteisötalouden piirissä uusi ilmiö, on siten tärkeä rooli ihmisten ohjaamisessa "toissijaisilta" työmarkkinoilta "ensisijaisille". Näiden toimintakokonaisuuksien nimitykset, muodot ja organisaatio vaihtelevat maittain. Ammattijärjestöt tai yksityiset yritykset luottavat useissa työllistämishankkeissaan osuus- ja yhteisötalouden piiriin kuuluviin toimijoihin.

6.4. Työmarkkinapoliittisista toimista, jotka ovat osaltaan edistäneet työllisyyttä osuus- ja yhteisötalouden piirissä, on muutamia mainitsemisen arvoisia esimerkkejä. Ranskassa on työllistämistuella (Contrat Emploi Solidarité, CES) luotu 200000 työpaikkaa yhdistyksiin, jotka ovat lisäksi tähän mennessä työllistäneet noin 250000 nuorta erilaisten nuorisotyöttömyyden torjuntaan tähtäävän ohjelman kautta. Sosiaalisin perustein toimivat osuuskunnat työllistävät yli 100000 henkeä Italiassa. Belgiassa työttömien työllistämishankkeen myötä on luotu yli 40000 työpaikkaa. Irlannissa on Community Employment -hankkeella luotu yhdistyksiin ja paikallisiin kehitysorganisaatioihin noin 30000 uutta työpaikkaa. Espanjassa Mondragon-ryhmä ja Once-säätiö ovat sitoutuneen työllistämään 37000 henkeä.

6.5. Osuus- ja yhteisötalouden myönteiset työllisyysvaikutukset ovat saaneet vastakaikua EU:n työllisyyssuuntaviivoissa. Osuus- ja yhteisötalouden roolia työpaikkojen luomisessa etenkin paikallistasolla sekä uusien työllistämismahdollisuuksien hyödyntämisessä korostetaan(8).

6.6. Komitea toteaa, että työllisyyssuuntaviivojen myötä osuus- ja yhteisötalous liittyy yhä tiiviimmin kansallisiin työllisyyttä koskeviin toimintasuunnitelmiin. Tästä hyvinä esimerkkeinä ovat mm. Italia, Espanja, Ranska, Irlanti ja Belgia(9).

6.7. Jotta osallistuminen jäsenvaltioiden omaan työllisyyspolitiikkaan olisi tehokasta, komitea korostaa, että osuus- ja yhteisötalouden edustajia tulee kuulla laadittaessa jäsenvaltioiden omia toimintasuunnitelmia. Komitea kehottaa lisäksi osuus- ja yhteisötalouden omia järjestöjä esittämään maiden hallituksille toimintasuunnitelmiin liittyviä konkreettisia ehdotuksia vuoden 2000 toimintasuunnitelmaa varten.

6.8. Koska useissa valtioissa keskinäiset yhtiöt ovat tärkeitä sosiaalisen suojelun tukipilareita, komitea katsoo, että niillä voisi olla tärkeä rooli työllisyyden, uusien yritysten perustamisen ja työllistettävyyden edistämisessä. Tästä on jo esimerkkejä(10). Keskinäiset sosiaaliseen suojeluun keskittyvät yhteisöt voivat lisäksi järjestää ikääntyvän väestön tarvitsemia palveluja ja luoda siten uusia työpaikkoja yhteistyössä osuus- ja yhteisötalouden muiden alojen kanssa.

6.9. Jotta työllisyysmahdollisuuksien luomisessa edistyttäisiin, komitea korostaa tukirakenteiden, jäsenvaltioiden elinkeino- ja työmarkkinapoliittisten toimien ja unionin rakennerahastojen tuen tarpeellisuutta(11).

7. Rakennerahastot

7.1. EU:n uuden rakennerahasto-ohjelman vuosina 2000-2006 tapahtuvaa toteuttamista koskevien suuntaviivojen osalta komissio toteaa, ettei osuus- ja yhteisötalouden mahdollisuuksia luoda uusia työpaikkoja ole hyödynnetty riittävästi. Euroopan sosiaalirahastoasetuksessa mainitaan nimenomaisesti mahdollisuus tukea osuus- ja yhteisötalouteen liittyvää toimintaa.

7.2. Komitea olettaakin, että jäsenvaltiot ja komissio toteuttavat suuntaviivat konkreettisten ohjelmien muodossa. Ensisijaisista toteutettavista painopistealoista on korostettava osuus- ja yhteisötalouden roolia paikallisessa kehitystyössä, epäedullisessa asemassa olevien ryhmien integroinnissa ja yrittäjähengen luomisessa. Komitea kehottaa samalla jäsenvaltioita varmistamaan, että osuus- ja yhteisötalous on edustettuna kumppanuudessa rakennerahastoasetuksen mukaisesti.

8. Yhtenäismarkkinat

8.1. Rahoituksen saatavuus

8.1.1. Perinteisten osuuspankkien lisäksi markkinoille on tullut monia osuus- ja yhteisötalouteen liittyviä "vaihtoehtopankkeja" ja luottolaitoksia, jotka tarjoavat pääomaa uusien aloitteiden toteuttamiseen. Mikrolainat ja luottotakuut sekä erityinen riskipääoma ovat osoittautuneet tehokkaiksi keinoiksi kehittää osuus- ja yhteisötalouteen liittyvää uutta yrittäjyyttä(12). Usein rahoituslähteenä ovat ihmiset, jotka haluavat investoida osuus- ja yhteisötalouteen.

8.1.2. Komitea kuitenkin myöntää, että osuus- ja yhteisötalouden toimijoille ja erityisesti mikroyrityksille rahoituksen järjestäminen on edelleen eräs suurimpia esteitä.

8.1.3. Komitea suhtautuu myönteisesti aloitteisiin, joiden ansiosta mainitut uudet osuus- ja yhteisötalouden rahoitusvälineet voivat yleistyä ja täyttää niille asetetut tärkeät tehtävät. Komission ja jäsenvaltioiden tulisi selvittää asiaa sekä tutkia, voidaanko muilla aloitteilla tarjota pääomaa kehittyvään osuus- ja yhteisötalouteen.

8.2. Sosiaalinen suojelu

8.2.1. Eräissä jäsenvaltioissa keskinäiset yhtiöt vastaavat huomattavilta osin sosiaalisesta suojelusta. Niiden toiminta perustuu vahvojen ja heikkojen ryhmien väliseen solidaarisuuteen ja siihen, ettei riskejä valikoida.

8.2.2. Komitea katsoo, että keskinäisillä sosiaalisesta suojelusta vastaavilla yhtiöillä on tärkeä rooli jäsenvaltioiden sosiaaliturvajärjestelmissä, ja kehottaa komissiota valvomaan, ettei tätä yleishyödyllistä tehtävää vahingoiteta altistamalla kyseiset yritykset kilpailulle, jonka säännöt eivät ole kaikille samat. Kaikkien toimijoiden tulee noudattaa määritettyjä julkisten palvelujen velvoitteita.

8.3. Kilpailusäännöt, julkiset hankinnat ja verotus

8.3.1. Osuus- ja yhteisötalous vaatii erityispiirteidensä vuoksi sille erikseen sovitettuja ratkaisuja verotusta, julkisia hankintoja ja kilpailua koskeviin sääntöihin. Niinpä se tarvitseekin niiden osalta sopeutettuja ratkaisuja. Mainittakoon seuraavat esimerkit:

- osuus- ja yhteisötalouteen liittyvät organisaatiot on suljettu pois tietyiltä aloilta joissakin jäsenvaltioissa (esim. polttonesteenjakelu Espanjassa)

- julkisia hankintoja koskevat säännöt ja paikallisten työllisyysaloitteiden sekä osuus- ja yhteisötalouden harjoittaman hyvinvointipalvelujen tuotanto eivät ole aina yhteensopivia

- julkisista hankinnoista päätetään usein hinnaltaan edullisimman tarjouksen hyväksi asettamatta vaatimuksia, jotka koskevat palvelujen laatua

- tarvitaan verohelpotuksia sen perusteella, että osuus- ja yhteisötalous poikkeaa talouden perinteisistä aloista.

8.3.2. Juuri tällä perusteella komitean mielestä yhteisötalous ja yksityiset yritykset voivat saavuttaa samanlaiset kilpailuedellytykset, kun sovelletaan erityisratkaisuja.

8.3.3. Komitea esittää, että komissio tutkisi tällaisia seikkoja osuus- ja yhteisötalouden tuen perusteita koskevien suuntaviivojen laatimiseksi. Osuus- ja yhteisötalouden alan uudet yritykset eivät saa muuttaa olemassa olevien markkinoiden rakennetta ryhtymällä epäoikeudenmukaiseen kilpailuun yksityissektorin yritysten kanssa ja painamalla hinnat markkinahintojen alle.

8.3.4. Komitean mielestä näiden perusteiden tulisi olla selkeitä, avoimia ja pohjautua osuus- ja yhteisötalouden peruspiirteisiin. Niillä ei saa myöskään olla yhteiskunnallisesti kielteisiä seurauksia muita epäsuotuisammassa asemassa oleville ryhmille.

8.3.5. Suuntaviivoja laadittaessa tulee kuulla osuus- ja yhteisötalouden organisaatioita.

8.4. Eurooppalaisen yhteistyön mallit

8.4.1. Eurooppalaisten verkostojen perustaminen käy entistä tarpeellisemmaksi kilpailukyvyn varmistamiseksi sisämarkkinoilla. Komitea on jo aikaisemmin ilmaissut tukevansa ajatusta, että osuustoiminnalliset yritykset sekä keskinäiset yhtiöt ja yhdistykset voisivat perustaa vastaavia rajanylittäviä eurooppalaisia yrityksiä, yhtiöitä ja yhdistyksiä(13). Tarvittavat yhteisön tason perussäännöt kuitenkin puuttuvat. Tällaisten eurooppalaisten yritysmuotojen perustaminen tulisi sallia sekä fyysisille henkilöille että pienyrityksille, jotka haluavat kilpailukykyä vahvistaakseen osallistua rajanylittävään yhteistoimintaan.

8.4.2. Komitea on aiemmin ilmaissut kantanaan, että kyseisiä oikeudellisia ja organisatorisia muotoja tulee käsitellä erillään eurooppalaisen yhtiön perussäännöstä, jotta neuvosto voisi mahdollisimman pian päättää asiasta(14). On itsestään selvää, että työntekijöiden vaikutusmahdollisuuksia koskeva direktiivi tulee hyväksyä samanaikaisesti.

8.4.3. Komitea toistaa edellämainitut vaatimuksensa ja korostaa jälleen, että uusien määräysten on oltava riittävän joustavia, jotta ne mahdollistavat osuus- ja yhteisötalouden eri kategorioihin kuuluvien organisaatioiden ja yritysten välisen yhteistyön. Joustavuutta edellyttää myös jäsenvaltioiden lainsäädännössä olevien erojen huomioon ottaminen. Esikuvaksi voidaan ottaa Ranskan "union d'economie sociale" -lainsäädäntö tai Italian konsortiolainsäädäntö.

8.5. Euroopan unionin laajentuminen

8.5.1. Ennen odotettavissa olevaa unionin laajentumista komitea kehottaa komissiota ottamaan neuvotteluissa huomioon osuus- ja yhteisötalouden roolin jäsenehdokasvaltioissa sekä yhtenäismarkkinoita koskevan lainsäädännön että täysipainoiseen eurooppalaiseen yhteistyöhön osallistumisen osalta.

9. Komission tukiohjelmat

9.1. Komitea panee merkille, ettei komission vuonna 1993 ehdottamaa osuuskuntia, keskinäisiä yhtiöitä, yhdistyksiä ja säätiöitä koskevaa ohjelmaa toteutettu. Päätös olisi edellyttänyt jäsenvaltioiden yksimielistä hyväksyntää, jota ei saavutettu. Ohjelman toteuttamista ehkäisi myös sitä varten varattujen varojen niukkuus (5,6 miljoonaa euroa kolmea vuotta kohti).

9.2. Komissio valmistelee yrittäjyyttä edistävää ohjelmaa. Sen tulee sisältää myös osuus- ja yhteisötalous. Samalla osa voimavaroista tulee varata osuus- ja yhteisötaloudelle tyypillisten aiheiden käsittelyyn, kuten jäsenten koulutukseen, parhaiden käytänteiden yleistämiseen ja tutkimukseen.

9.3. Komitea lähtee siitä, että osuus- ja yhteisötalouden organisaatioita ja yrityksiä varten varataan aiempaan ohjelmaehdotukseen verrattuna enemmän resursseja. Soveltuvuusperusteiden tulisi kuitenkin olla selkeitä ja avoimia ja niiden tulisi liittyä osuus- ja yhteisötalouden erityispiirteisiin uusien ja/tai innovatiivisten aloitteiden tukemiseksi.

9.4. Komitea suhtautuu lisäksi myönteisesti Euroopan komission jäsenen Anna Diamantopouloun tekemään ehdotukseen käynnistää pilottihankkeita, jotka yhdistävät osuus- ja yhteisötalouden organisaatioita ja muita yhteiskuntaelämän toimijoita, jotta löydettäisiin tällaisille kumppanuuksille hyvät toimintatavat.

9.5. Lisäksi tulisi erityistoimin huolehtia siitä, että parannetaan osuus- ja yhteisötalouden mahdollisuuksia saada tukea EU:n ohjelmista kuten TTK:n viidennestä puiteohjelmasta tai muista tukiohjelmista.

9.6. Komitean mielestä osuus- ja yhteisötalouden puitteissa toteutettavien EU-hankkeiden kohdalla palkaton vapaaehtoistyö tulee laskea osarahoitukseksi.

10. Osuuskuntia ja keskinäisiä yhtiöitä koskevat valkoiset kirjat

10.1. Komitea on pettynyt siihen, että komissio ei työohjelmansa mukaan hyväksykään näitä kahta alunperin tälle vuodelle suunniteltua valkoista kirjaa, joista toinen käsittelee osuuskuntia ja toinen keskinäisyyteen perustuvia organisaatioita. Komitea tukisi voimakkaasti tällaista aloitetta, jonka loppuun saattaminen edellyttää kuitenkin riittäviä määrärahoja. Aloite tarjoaa mahdollisuuden arvioida tilanne kyseisillä aloilla ja laatia suosituksia, jotka kannustavat osuuskuntien ja keskinäisten yhtiöiden kehittämistä Euroopan unionissa.

11. Komission organisaatio

11.1. Osuus- ja yhteisötalouden järjestöillä ja yrityksillä on läheisiä yhteyksiä miltei jokaiseen komission pääosastoon. Tärkeimmät ovat yritystoiminnan pääosasto, jonka alaan kuuluvat osuuskunnat, keskinäiset yhtiöt ja uudet yritysmuodot, sekä työllisyyden ja sosiaaliasioiden pääosasto, jolle kuuluvat osuus- ja yhteisötalous sekä paikallistason kehittäminen. Tällainen jako saattaa heikentää osuus- ja yhteisötalous -kentän kiinteyttä. On tärkeää, että yleisiin organisatorisiin kysymyksiin löydetään kiireellisesti tyydyttäviä ja koordinoituja ratkaisuja ja että osuus- ja yhteisötalouden toimijoita autetaan. Samalla komitea pohtii, mitä komissio tarkoittaa ilmaisulla "uudet yritysmuodot".

12. Mitä voidaan tehdä osuus- ja yhteisötalouden itsensä piirissä?

12.1. Lokakuussa järjestetyssä kuulemistilaisuudessa esitettiin useita esimerkkejä hyvistä käytännöistä. Komitea katsoo, että parhaiden käytänteiden levittäminen on avainasemassa osuus- ja yhteisötalouden edistämisessä.

12.2. Esimerkkeinä mainittakoon mm.

- jäsenvaltiokohtaisten ja Euroopan tason koordinointielinten perustaminen

- tietoverkkojen perustaminen

- yhteistyö muun elinkeinoelämän ja ammattijärjestöjen kanssa

- kumppanuuksien solmiminen paikallis- ja alueviranomaisten kanssa

- taloudellisen ja yhteiskunnallisen tehokkuuden arviointimenetelmien kehittäminen; niihin kuuluvat esim. sopivat yhteiskunnallisen kirjanpidon menetelmät ja hallinnointijärjestelmien parantaminen

- strategisten kehityskeskuksien perustaminen

- vertailuanalyysien kehittäminen

- vapaaehtoissitoutumisen etujoukossa toimiminen esim. siten, että suurimmat osuus- ja yhteisötalouden yrityksistä ja organisaatioista laativat muutoksenhallintaa koskevia selvityksiä(15)

- hyvien esimerkkien tarjoaminen ammattitaidon kehittämisessä, työn organisoinnissa ja tasa-arvokysymyksissä

- käytettävissä olevien, erityisesti henkilöresurssien kehittämiseen suunnattujen EU-ohjelmien hyödyntäminen.

13. Päätelmät

13.1. Osuus- ja yhteisötalous on toisaalta tärkeä osa talouselämää ja samalla myös osa järjestäytynyttä kansalaisyhteiskuntaa. Tämä oma-aloitteinen lausunto on komitean panos unionin ja jäsenvaltioiden tasolla käytävään keskusteluun, joka koskee osuus- ja yhteisötaloutta, sen määritelmää ja sekä yleistä että sisämarkkinoihin liittyvää roolia.

13.2. Komitea suosittaa, että komissio, Euroopan parlamentti ja jäsenvaltiot noudattavat tässä lausunnossa esitettyä linjaa laatimalla strategian, jonka avulla osuus- ja yhteisötalous otetaan täysimääräisesti mukaan hyvinvointipalveluiden luomiseen ja uusien, yrittäjyyteen liittyvien aloitteiden edistämiseen Euroopassa.

Bryssel 2. maaliskuuta 2000.

Talous- ja sosiaalikomitean

puheenjohtaja

Beatrice Rangoni Machiavelli

(1) "Opinion of the Economic and Social Committee on the communication from the Commission to the Council - Businesses in the 'Economie sociale' sector Europe's frontier-free market", SEK(89) 2187, EYVL C 332, 31.12.1990, s. 81 (suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa). "Opinion of the Economic and Social Committee on the proposal for Council decision relating to a multiannual programme (1994-1996) of work for cooperatives, mutual societies, associations and foundations in the Community", COM(93) 650, EYVL C 388, 31.12.1994, s. 22 (suomenkielistä toisintoa ei ole saatavissa).

(2) TSK:n julkaisema "The Co-operative, mutual and non-profit sector and its organisations in the European Community".

(3) Vuoden 1999 työllisyyspoliittiset suuntaviivat, kohta 12. Neuvoston päätös 22. helmikuuta 1999. Kohta toistuu myös komission ehdotuksessa vuoden 2000 työllisyyspoliittisiksi suuntaviivoiksi.

(4) Euroopan sosiaalirahastoasetus, 3 artikla 1 kohta d alakohta, EYVL L 161, 26.6.1999.

(5) CMAF on vastikään julkaissut raportin "Osuus- ja yhteisötalouden asema Euroopan unionin kehittämisessä", jossa se määrittelee kantansa osuus- ja yhteisötalouden periaatteisiin.

(6) Osuus- ja yhteisötalous työllistää noin 6 ja 7 prosenttia EU:n kokonaistyövoimasta (noin yhdeksän miljoonaa työpaikkaa) Ciriecin hiljattain tekemän tutkimuksen mukaan ("Les entreprises et organisations du troisième système: Un enjeu stratégique pour l'emploi", Liège tammikuu 1999). Lisäksi on laskettava mukaan vapaaehtoistyö, jota tehdään erityisesti järjestöissä ja joka vastannee joitakin miljoonia työpaikkoja.

(7) Ks. mm. talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle: yrittäjyyden edistäminen Euroopassa: tulevaisuuden painopistealat", KOM(1998) 222 lopull., EYVL C 235, 27.7.1998, s. 69.

(8) Vuoden 1999 työllisyyspoliittiset suuntaviivat, kohta 12. Neuvoston päätös 22. helmikuuta 1999. Tätä roolia korostettiin myös. "Kolmas järjestelmä ja työllisyys" -ohjelman rahoituskomitean kertomuksessa.

(9) Komission julkaisema "Joint employment report 1999", osa 1, s. 59 ja osan 2 maakohtaiset selvitykset.

(10) "The contribution of mutual and bilateral social protection to employment and employability", KOOPi, Ruotsi, 1998.

(11) "Komission tiedonanto - Työllisyyttä tukeva yhteisön politiikka", KOM(1999) 167 lopull., kohta 2, alue- ja paikallistuki.

(12) Inaisen (International Association of Investors in the Social Economy) julkaisussa "Financial Instruments of the Social Economy in Europe and their impact on job creation" kerrotaan joistakin tämäntyyppisistä rahoitusvälineistä. Toisena esimerkkinä mainittakoon Italian investointirahastot, joiden tavoitteena on uusien osuuskuntien perustaminen.

(13) EYVL C 233, 31.8.1993, s. 42.

(14) Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto työntekijöille tiedottamisesta ja heidän kuulemisestaan", KOM(95) 547 lopull., 29.5.1996, EYVL C 212, 22.7.1996, s. 36, kohta 14.

(15) Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Kuinka hallita muutosta - Teollisuuden muutosten taloudellisia ja yhteiskunnallisia vaikutuksia käsittelevä korkean tason työryhmä - Loppukertomus" (Gyllenhammarin ryhmän kertomus), EYVL C 258, 10.9.1999, s.1.

LIITE

talous- ja sosiaalikomitean lausuntoon

Seuraava muutosehdotus, joka sai vähintään neljänneksen annetuista äänistä, hylättiin käsittelyssä.

Kohta 8.4.2

Poistetaan viimeinen virke.

Perustelu

Kaupan alan pk-yritykset eivät voi hyväksyä kyseessä olevaa, työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevaa direktiiviehdotusta sellaisenaan. Direktiivillä luotaisiin liian raskaita lisävelvoitteita pienyrityksille. Sitä paitsi kohdassa käsitellyt kaksi kysymystä ovat toisistaan riippumattomia.