Ehdotus: neuvoston päätös, Euroopan yhteisön puolesta omaksuttavasta kannasta Tukholman yleissopimuksen A, B ja C liitteen muuttamista koskeviin ehdotuksiin 4.–8. toukokuuta 2009 pidettävää sopimuspuolten konferenssin neljättä kokousta varten /* KOM/2009/0027 lopull. */





FI Bryssel 28.1.2009 KOM(2009) 27 lopullinen Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS, Euroopan yhteisön puolesta omaksuttavasta kannasta Tukholman yleissopimuksen A, B ja C liitteen muuttamista koskeviin ehdotuksiin 4.–8. toukokuuta 2009 pidettävää sopimuspuolten konferenssin neljättä kokousta varten (komission esittämä) PERUSTELUT Pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskeva Tukholman yleissopimus [1] tehtiin toukokuussa 2001. Silloin saatiin päätökseen kolme vuotta kestäneet neuvottelut, joita käytiin YK:n ympäristöohjelman (UNEP) puitteissa. Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot [2] ovat yleissopimuksen sopimuspuolia [3]. Yleissopimuksen määräykset on pantu täytäntöön EU:n lainsäädännössä pysyvistä orgaanisista yhdisteistä sekä direktiivin 79/117/ETY muuttamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) 850/2004 [4]. Tukholman yleissopimuksen yleisenä tavoitteena on suojella ihmisten terveyttä ja ympäristöä POP-yhdisteiltä. Yleissopimuksessa tuodaan esiin erityisesti ennalta varautuminen, joka sisältyy ympäristöä ja kehitystä koskevan Rion julistuksen (1992) 15. periaatteeseen. Periaate pannaan käytännössä täytäntöön 8 artiklalla, jossa säädetään siitä, miten kemikaaleja lisätään yleissopimuksen liitteisiin. Yhdeksän tarkoituksellisesti tuotetun kemikaalin, jotka tällä hetkellä mainitaan Tukholman yleissopimuksen A liitteessä (aldriini, klordaani, dieldriini, endriini, heksaklooribentseeni, heptakloori, mirex, toksafeeni ja PCB) tuotanto ja käyttö on kiellettyä. Kiellosta on kuitenkin yleisiä ja yksittäisiä vapautuksia. Lisäksi yleissopimuksen B liitteessä rajoitetaan huomattavasti DDT:n tuotantoa ja käyttöä. DTT on torjunta-aine, jota monissa kehitysmaissa käytetään edelleen malarian ja muiden taudinkantajien torjuntaan. Lisäksi C liitteessä luetellaan kolme ainetta (PCDD/PCDF, HCB ja PCB), joita voi muodostua ja vapautua tahattomasti. 1. Uusien yhdisteiden lisääminen yleissopimuksen liitteisiin Yleissopimuksen 8 artiklan nojalla sopimuspuolet voivat tehdä sihteeristölle ehdotuksia jonkin kemikaalin sisällyttämisestä A, B ja/tai C liitteeseen. Tällöin sihteeristö varmistaa, että ehdotus sisältää tarvittavat tiedot. Jos sihteeristö katsoo, että ehdotus on asianmukainen, se toimittaa ehdotuksen pysyvien orgaanisten yhdisteiden arviointikomitealle (POP RC). Komitea tarkastelee ehdotusta ottaen huomioon kaikki annetut tiedot. Jos komitea on päättänyt, että valintakriteerit täyttyvät, se arvioi ehdotuksen ja laatii luonnoksen riskiprofiilista. Jos arviossa todetaan, että kemikaalilla on kaukokulkeutumisen seurauksena todennäköisesti sellaisia merkittäviä haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön, että tarvitaan maailmanlaajuisia toimenpiteitä, ehdotus saatetaan jatkokäsittelyyn ja suoritetaan riskinhallinnan arviointi, johon sisältyy mahdollisten kemikaalia koskevien valvontatoimenpiteiden analyysi. Tämän perusteella komitea antaa suosituksen siitä, tulisiko sopimuspuolten konferenssin harkita kemikaalin lisäämistä A, B ja/tai C liitteeseen. Lopullisen päätöksen tekee sopimuspuolten konferenssi. Yleissopimuksen voimaantulon jälkeen on ehdotettu 12 uuden aineen lisäämistä liitteisiin. Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltio ovat ehdottaneet seitsemää ainetta (klordekoni, heksabromibifenyyli, perfluorioktaanisulfonaatit (PFOS), oktabromidifenyylieetteri (octa-BDE), pentaklooribentseeni, lyhytketjuiset klooratut parafiinit (SCCP) ja endosulfaani), Norja kahta ainetta (pentabromidifenyylieetteri (penta-BDE) ja heksabromisyklododekaani (HBCDD) ja Meksiko kolmea ainetta (lindaani, alfa-heksakloorisykloheksaani (α-HCH) ja beta-heksakloorisykloheksaani (β-HCH)). POP RC -komitea ei ole saanut päätökseen endosulfaanin ja kloorattujen parafiinien (SCCP) käsittelyä. Näiden aineiden arviointi on valmis todennäköisesti vasta viidettä sopimuspuolikonferenssia varten, joka järjestettäneen vuonna 2011. HBCDD:n lisäämistä ehdotettiin 19. kesäkuuta 2008, mutta siitä ei ole keskusteltu virallisesti POP RC –komiteassa, koska asiakirja-aineisto saatiin liian myöhään. Aine saadaan käsiteltyä aikaisintaan vasta kuudetta sopimuspuolikonferenssia varten, jos se täyttää yleissopimuksessa asetetut kriteerit. Tuleva sopimuspuolikonferenssi on ensimmäinen konferenssi, jossa keskustellaan ja päätetään liitteisiin tehtävistä muutoksista. 2. A, b ja/tai c liitteeseen tehtäviä muutoksia koskevat säännöt Yleissopimuksen 22 artiklan mukaan A, B ja/tai C liitettä muutetaan sopimuspuolikonferenssin päätöksellä. Muutos tulee voimaan vuoden kuluttua siitä päivästä, jona tallettaja on antanut liitteeseen tehdyt muutokset tiedoksi, ei kuitenkaan niiden sopimuspuolten osalta, jotka ovat päättäneet jättäytyä liitteen ulkopuolelle. 3. Aineet ja yhteisön lainsäädäntö Euroopan unionin kemikaalilainsäädäntö uudistui suuressa määrin, kun 18. joulukuuta 2006 annettiin Euroopan parlamentin ja neuvoston asetus (EY) N:o 1907/2006 kemikaalien rekisteröinnistä, arvioinnista, lupamenettelyistä ja rajoituksista (REACH) [5]. REACH-asetuksella ei ole vielä säännelty mitään niistä aineista, jotka ovat neljännen sopimuspuolikonferenssin asialistalla. Useisiin aineisiin sovelletaan kuitenkin direktiivissä 76/769/ETY [6] säädettyjä rajoituksia, jotka sisällytetään REACH-asetuksen liitteeseen XVII 1. kesäkuuta 2009 alkaen. Uudet aineet, joita ehdotetaan sisällytettäväksi yleissopimukseen, esiintyvät usein myös luettelossa, jonka Euroopan kemikaalivirasto (ECHA) laatii REACH-asetuksen 59 artiklan 1 kohdan mukaisesti asetuksen liitteeseen mahdollisesti sisällytettävistä aineista. Sen varmistamiseksi, että EU:ssa pannaan täytäntöön kaikki sen kansainväliset velvoitteet, kaikki aineet, jotka luetellaan Tukholman yleissopimuksen A, B ja/tai C liitteessä, on sisällytettävä pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevaan EU:n asetukseen [7]. Tiettyjä aineita koskevien rajoitusten lisäksi kansainväliset sopimukset sisältävät myös raportointivaatimuksia, jotka myös sisältyvät asetukseen. Jotta voitaisiin säilyttää hallittavissa oleva yleiskuva siitä, miten yhteisö täyttää kansainväliset velvoitteensa, ja varmistaa johdonmukainen raportointi, on syytä lisätä kaikki aineet asianmukaisiin asetuksen liitteisiin jopa tapauksissa, joissa aineita mahdollisesti ja rajoitetaan osittain tai kokonaan muilla yhteisön säädöksillä. 1.1. Pysyvien orgaanisten yhdisteiden arviointikomitean (POP RC) suositukset Pääjohtaja ilmoitti 29. lokakuuta 2008 yleissopimuksen sopimuspuolille, että POP RC -komitea on päättänyt kolmannessa ja neljännessä kokouksessaan suositella yhdeksän kemikaalin sisällyttämistä yleissopimuksen A, B ja/tai C liitteeseen sekä toimittaa kyseisen suosituksen sopimuspuolikonferenssin harkittavaksi 4.–8. toukokuuta 2009 pidettävässä kokouksessa yleissopimuksen 8 artiklan 9 kappaleen mukaisesti. 1.2. Klordekoni ja heksabromibifenyyli POP RC –komitean kolmannessa kokouksessa (19.–23. marraskuuta 2007) päätettiin suositella, että klordekoni ja heksabromibifenyyli sisällytetään yleissopimuksen A liitteeseen. Nämä kaksi ainetta sisältyvät jo pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission pöytäkirjan I ja/tai II liitteeseen ilman poikkeuksia, joten niiden käyttö ja tuotanto EU:ssa on ollut kokonaan kielletty siitä lähtien, kun pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskeva asetus annettiin 29. huhtikuuta 2004. POP RC –komitean arvioidessa kyseistä kahta ainetta Tukholman yleissopimuksen sihteeristö lähetti sopimuspuolille ja tarkkailijoille useita pyyntöjä, jotka koskivat vielä esiintyvää käyttöä ja/tai tuotantoa. Sopimuspuolten ja tarkkailijoiden lähettämien tietojen perusteella näitä kahta ainetta ei enää käytetä eikä tuoteta. Tämän vuoksi on syytä uskoa, että kaikki sopimuspuolet voivat hyväksyä näiden aineiden sisällyttämisen A liitteeseen (tuotannon ja käytön lopetus) ilman vapautuksia. 1.3. α-HCH, β-HCH ja γ-HCH (lindaani) POP RC –komitea päätti kolmannessa kokouksessaan suositella, että lindaani (γ-HCH) sisällytetään A liitteeseen, ja neljännessä kokouksessaan (13—17. lokakuuta 2008), että α-HCH ja β-HCH lisätään samaan liitteeseen. POP-asetuksessa yksi merkintä kattaa kaikki HCH-yhdisteet (eli HCH, mukaan lukien lindaani) ja sille on kaksi CAS-numeroa (608-73-1 ja 58-89-9). Lindaani (CAS-numero: 58-89-9) on HCH:n γ-isomeerin yleisnimi. Teknistä laatua oleva HCH (CAS-numero: 608-73-1) on isomeeriseos, joka sisältää pääasiassa viittä HCH-muotoa. Viittä tärkeintä isomeeriä on seoksessa seuraavat määrät: α-HCH (53%–70%), β-HCH (3%–14%), γ-HCH (11%–18%), δ-HCH (6%–10%) ja ε-HCH (3%–5%). γ-isomeeri on ainoa isomeeri, jolla on vahvoja hyönteisiä tuhoavia ominaisuuksia. Ainetta on käytetty laajasti koko maailmassa miltei 40 vuotta, mutta teknistä laatua oleva HCH on vähitellen korvattu lindaanilla. Teknistä laatua olevan HCH:n merkittävästä käytöstä ei maailmanlaajuisella tasolla ole raportoitu vuoden 2000 jälkeen. Lindaanin osalta POP-asetuksessa annettiin jäsenvaltioille mahdollisuus tehdä HCH:tä (myös lindaania) koskevia poikkeuksia 1. syyskuuta 2006 saakka sahatavaran, puutavaran ja tukkien ammattimaista suojausta ja teollista käsittelyä sekä sisätiloissa tapahtuvaa teollista käyttöä ja kotitalouskäyttöä varten. Asetuksessa sallitaan myös toinen ryhmä poikkeuksia, jotka olivat voimassa 31. joulukuuta 2007 saakka ja joiden perusteella voitiin sallia teknistä laatua olevan HCH:n käyttö kemianteollisuuden välituotteena. Lisäksi tuotteet, joissa vähintään 99 prosenttia HCH:tä on ainoastaan lindaania, rajoitettiin käyttöön hyönteismyrkkynä kansalaisten terveyden suojelussa ja eläinlääketieteellisissä tarkoituksissa. Tällä hetkellä sekä lindaani että teknistä laatua oleva HCH ovat kokonaan kiellettyjä EU:ssa. Jotkin sopimuspuolet kuitenkin tuottavat ja käyttävät lindaania paikallisesti käytettynä hyönteismyrkkynä kansanterveydellisiin tarkoituksiin (syyhyn ja täiden torjunta). On syytä uskoa, että kaikki sopimuspuolet voivat hyväksyä lindaanin sisällyttämisen A liitteeseen (tuotannon ja käytön lopetus), kuitenkin siten, että myönnetään poikkeus kansanterveydellisiä tarkoituksia varten. α-HCH ja β-HCH ovat kemiallisia lindaanin tuotannossa käytettäviä välituotteita. Lindaanin tuotannosta on syntynyt suuri määrä HCH-jäämiä, jotka on hävitettävä tai joista on huolehdittava muulla tavalla. Tarkkoja tietoja ei ole, mutta arvioiden mukaan koko maailman lindaanin tuotannosta on jäänyt 1,9–4,8 miljonaa tonnia HCH-jäämiä. Merkittävin kysymys α-HCH:n ja β-HCH:n osalta on se, miten niiden varastot hoidetaan. Kaikki sopimuspuolet hyväksynevät kuitenkin niiden sisällyttämisen A liitteeseen, tosin siten, että on mahdollista tehdä poikkeus niiden käyttämiseksi väliaineena lindaanin tuotannossa. 1.4. Kaupallinen pentabromidifenyylieetteri ja kaupallinen oktabromidifenyylieetteri POP RC -komitea päätti kolmannessa kokouksessaan suositella, että yleissopimuksen A liitteeseen lisätään 2,2',4,4'-tetraBDE (BDE-47, CAS-numero 40088-47-9) ja 2,2',4,4',5-pentaBDE (BDE-99, CAS-numero 32534-81-9) sekä muut tetra- and penta-BDE:t, joita esiintyy kaupallisessa pentaBDE:ssä. Seuraavissa kokouksissaan POP RC –komitea päätti suositella, että yleissopimuksen A liitteeseen sisällytetään 2,2',4,4',5,5'-heksaBDE (BDE-153, CAS-numero 68631-49-2), 2,2',4,4',5,6'- heksaBDE (BDE-154, CAS-numero 207122-15-4), 2,2',3,3',4,5',6-heptaBDE (BDE-175, CAS-numero 446255-22-7) ja 2,2',3,4,4',5',6-heptaBDE (BDE-183 CAS-numero 207122-16-5) sekä muut heksa- and hepta-BDE:t, joita esiintyy kaupallisessa oktaBDE:ssä. Näitä aineita käytetään palonestoaineina, mutta niille on asetettu rajoituksia EU:ssa vuodesta 2003 [8]. EU:n rajoitukset kattavat kaikki pentaBDE- ja oktaBDE-johdannaiset. Rajoitusten soveltamisala on sen vuoksi laajempi kuin siinä tapauksessa, että ne koskisivat ainoastaan näiden kahden aineen kaupallisia muotoja. POP RC –komitea tuli siihen tulokseen, että kaikki kaupallisessa pentaBDE:ssä esiintyvät polyBDE-yhdisteet, joissa on neljä tai viisi bromiatomia, ja kaikki oktaBDE:ssä esiintyvät polybromidifenyylieetterit, joissa on kuusi tai seitsemän bromiatomia, aiheuttavat osiensa ominaisuuksien sekä kaukokulkeutumisen vuoksi todennäköisesti merkittäviä haitallisia vaikutuksia ihmisten terveyteen ja ympäristöön. Komitea suosittelee tämän vuoksi, että kaikki nämä yhdisteet lisättäisiin yleissopimuksen A liitteeseen. Euroopan unionin lainsäädäntö ei täysin vastaa kansainvälisellä tasolla ehdotettuja määräyksiä, mutta komissio arvioi, että neljä–seitsemän bromiatomia sisältävien polyBDE-yhdisteiden lisääminen POP-asetuksen liitteeseen I ei käytännössä muuta voimassa olevia rajoituksia. Voimassa olevat rajoitukset koskevat kuitenkin ainoastaan markkinoille saattamista eikä niillä sen vuoksi rajoiteta näiden aineiden tuotantoa, jonka tarkoituksena voi olla aineiden vieminen EU:n ulkopuolelle. Neljä–seitsemän bromiatomia sisältävien polyBDE-yhdisteen lisääminen yleissopimuksen A liitteeseen ilman poikkeuksia tarkoittaa sitä, että tuotanto on lopetettava maailmanlaajuisella tasolla, kun muut sopimuspuolet eivät voi tuoda polyBDE-yhdisteitä EU:sta. Tämän vuoksi viennin kieltäminen EU:sta on tarpeen kansainvälisten velvoitteiden täyttämiseksi, mutta tällä on lähinnä de jure -vaikutus mahdollisiin EU:n tuottajiin, koska käytännössä vientiä ei voida harjoittaa sopimuspuolimaihin, vaan ainoastaan niihin maihin, jotka eivät ole yleissopimuksen sopimuspuolia [9]. POP RC –komitean arvioidessa kyseisiä aineita Tukholman yleissopimuksen sihteeristö lähetti sopimuspuolille ja tarkkailijoille useita pyyntöjä, jotka koskivat vielä esiintyvää käyttöä ja/tai tuotantoa. Sopimuspuolten ja tarkkailijoiden lähettämien tietojen perusteella näitä kahta ainetta ei enää käytetä eikä tuoteta. POP RC –komitealle ei myöskään ole raportoitu mistään kaupallisista seoksista, joita tuotettaisiin edelleen ja joissa voisi olla neljä–seitsemän bromiatomia sisältäviä polyBDE-yhdisteitä jäljitystasoa enemmän. Tämän vuoksi on syytä uskoa, että kaikkien sopimuspuolten olisi voitava hyväksyä näiden aineiden sisällyttäminen A liitteeseen (tuotannon ja käytön lopetus) ilman vapautuksia, kuten POP RC –komitea ehdottaa. On huomattava, että tilanne, jossa polyBDE:tä sisältävistä tuotteista (esim. sähkölaitteista) tulee jätettä, on todennäköisesti ongelmallista tietyille sopimuspuolina oleville kehitysmaille, koska jätteitä on käsiteltävä yleissopimuksen 6 artiklan d kohdan mukaisesti. Tällöin voidaan tarvita siirtymäkauden sääntöjä ja/tai taloudellista ja teknistä tukea. 1.5. Perfluorioktaanisulfonihappo (PFOS, CAS-numero 1763-23-1), sen suolat ja perfluorioktaanisulfonifluoridi (PFOSF, CAS-numero 307-35-7) POP RC –komitea päätti kolmannessa kokouksessaan suositella, että PFOS (CAS-numero 1763-23-1), sen suolat ja PFOSF (CAS-numero 307-35-7) lisätään yleissopimuksen A tai B liitteeseen ja niille asetetaan valvontatoimenpiteet. PFOS:n ja sen yhdisteiden odotetaan olevan kaikkein kiistanalaisimpia aineita yleissopimuksen sopimuspuolikonferenssissa, koska maailmanlaajuisesti niitä tuotetaan ja käytetään edelleen huomattavissa määrin. Tiettyjen kehitysmaiden odotetaan pyytävän taloudellista ja teknistä apua, jotta niiden olisi mahdollista korvata PFOS-yhdisteet turvallisimmilla vaihtoehdoilla. Kun POP RC –komitea suosittelee, että liitteeseen lisätään PFOSF, joka on yhteinen väliaine PFOS-aineiden tuotannossa, se pyrkii rajoittamaan tämän välituotteen tuotantoa ja estämään siten kaikkien PFOS-aineiden tuotannon. PFOS:n ja sen yhdisteiden käyttöä ja saattamista markkinoille on rajoitettu EU:ssa vuodesta 2006 [10]. Sen rajoittamista koskevassa direktiivissä perfluorioktaanisulfonaatit (PFOS) määritetään seuraavasti: C8F17SO2X (X = OH, metallisuola (O-M+), halogenidi, amidi ja muut johdannaiset, myös polymeerit). Tämä kattaa kaikki mahdolliset PFOS-aineet, jotka tuotetaan käyttämällä PFOSF-väliainetta tai mitä tahansa muuta väliainetta. Lainsäätäjät ottivat huomioon, että tiettyjä tarkoituksia varten käytettävissä ei vielä ole vaihtoehtoisia aineita. Tämän vuoksi on myönnetty tiettyjä poikkeuksia, joista joillekin ei ole asetettu määräaikoja. Komissiolla on velvollisuus tarkastella jatkuvasti turvallisempien vaihtoehtoisten aineiden saatavuutta ja ehdottaa toimenpiteitä, joilla vähennetään tunnettuja riskejä, kun vaihtoehtoja on käytettävissä. EU:n määritelmä on joiltakin osin hieman laajempi kuin POP RC –komitean ehdottama määritelmä. Tämä olisi pidettävä mielessä neuvottelujen aikana. Edellä mainituista syistä on syytä uskoa, että jotkin sopimuspuolet hyväksyvät PFOS:n ja sen yhdisteiden lisäämiseen ainoastaan B liitteeseen siten, että tehdään useita poikkeuksia. 1.6. Pentaklooribentseeni POP RC –komitean neljännessä kokouksessa päätettiin suositella, että yleissopimuksen A ja C liitteeseen lisätään pentaklooribentseeni (PeCB). Tiedossa ei ole PeCB:n tuotantoa, mutta se on yksilöity vaaralliseksi prioriteettiaineeksi vesipolitiikan puitedirektiivissä (2000/60/EY) [11]. Aineelle ei ole asetettu yhteisön tasolla rajoituksia, jotka koskisivat niiden asettamista markkinoille tai käyttöä. POP RC -komitean arvioidessa PeCB:tä Tukholman yleissopimuksen sihteeristö lähetti sopimuspuolille ja tarkkailijoille useita pyyntöjä, jotka koskivat vielä esiintyvää käyttöä ja/tai tuotantoa. Sopimuspuolten ja tarkkailijoiden lähettämien tietojen perusteella PeCB:tä ei enää käytetä eikä tuoteta. Tämän vuoksi on syytä uskoa, että kaikki sopimuspuolet voivat hyväksyä PeCB:n sisällyttämisen A liitteeseen ilman poikkeuksia. PeCB:tä voi myös syntyä tahattomana sivutuotteena eri lähteistä. Sitä voi esiintyä epäpuhtauksina tuotteissa, ja se voi olla peräisin liuottimista, torjunta-aineista, puunsuoja-aineista, tynnyrissä polttamisesta, avotakoista, tulipaloista sekä maanviljelyä varten tehtävästä metsänpoltosta. POP RC –komitea teki sen päätelmän, että PeCB-päästöjä voitaisiin vähentää merkittävästi niillä toimenpiteillä, jotka esitetään yleissopimukseen liittyvissä suuntaviivoissa, jotka koskevat parasta käytettävissä olevaa tekniikkaa ja ympäristön kannalta parhaita käytäntöjä polttolaitoksia ja muita lämpöprosesseja varten. Komitea suositteli kuitenkin, että PeCB lisätään C liitteeseen. Tahattomia PCDD/F-päästöjä säännellään jo EU:ssa [12]. Koska PeCB:n lisäämisestä C liitteeseen voi mahdollisesti aiheutua lisärasitteita sopimuspuolille ja siitä saadaan mahdollisesti vain vähän lisäarvoa, jotkin sopimuspuolet voivat vastustaa aineiden lisäämistä C liitteeseen. 4. päätelmät Edellä mainitun perusteella yhteisön tulisi Tukholman yleissopimuksen neljännessä sopimuspuolikonferenssissa (4.–8. toukokuuta 2009) kannattaa yleissopimuksen A, B ja C liitteeseen tehtäviä muutoksia neuvoston päätöksessä esitetyllä tavalla. Ehdotus: NEUVOSTON PÄÄTÖS, Euroopan yhteisön puolesta omaksuttavasta kannasta Tukholman yleissopimuksen A, B ja C liitteen muuttamista koskeviin ehdotuksiin 4.–8. toukokuuta 2009 pidettävää sopimuspuolten konferenssin neljättä kokousta varten EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 175 artiklan 1 kohdan yhdessä 300 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan kanssa, ottaa huomioon komission ehdotuksen [13], sekä katsoo seuraavaa: (1) Eräs yhteisön tavoitteista ympäristöpolitiikan alalla on Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 174 artiklan mukaisesti edistää sellaisia kansainvälisiä toimia, joilla puututaan maailmanlaajuisiin ympäristöongelmiin. (2) Yhteisö ratifioi pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan Tukholman yleissopimuksen (jäljempänä ’yleissopimus’) 16 päivänä marraskuuta 2004 pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan Tukholman yleissopimuksen hyväksymisestä Euroopan yhteisön puolesta 14 päivänä lokakuuta 2004 tehdyn neuvoston päätöksen 2006/507/EY perusteella [14]. (3) Yhteisö on pannut yleissopimukseen perustuvat velvoitteet täytäntöön yhteisön lainsäädännössä pysyvistä orgaanisista yhdisteistä sekä direktiivin 79/117/ETY muuttamisesta 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 850/2004 [15] (jäljempänä ’POP-asetus’). (4) Yhteisö pitää erittäin tärkeänä sitä, että yleissopimuksen A, B, ja/tai C liitettä laajennetaan uusilla aineilla, jotka vastaavat POP-aineita koskevia kriteereitä, siten, että otetaan huomioon ennalta varautumisen periaate sekä pyritään saavuttamaan yleissopimuksen tavoite ja täyttämään kaikkien hallitusten Johannesburgin huippukokouksessa vuonna 2002 tekemä sitoumus siitä, että kemikaalien haitalliset vaikutukset minimoidaan vuoteen 2020 mennessä. (5) Yleissopimuksen 22 artiklan mukaisesti yleissopimuksen A, B ja C liitteeseen tehtävät muutokset hyväksytään sopimuspuolikonferenssin päätöksellä ja ne tulevat voimaan vuoden kuluttua siitä päivästä, jona tallettaja on antanut muutoksen hyväksymisen tiedoksi, ei tosin niiden sopimuspuolten osalta, jotka ovat päättäneet jättäytyä liitteen ulkopuolelle. (6) Sen jälkeen kun Euroopan yhteisö ja sen jäsenvaltiot [16] sekä Norja [17] ja Meksiko [18] ovat tehneet ehdotuksia aineiden lisäämiseksi liitteisiin, yleissopimuksen nojalla perustettu pysyvien orgaanisten yhdisteiden arviointikomitea on saanut päätökseen työnsä yhdeksän ehdotetun aineen osalta, joiden on todettu vastaavan yleissopimuksen kriteereitä. Yleissopimuksen seuraavan sopimuspuolikonferenssin odotetaan päättävän näiden aineiden lisäämisestä yleissopimuksen liitteisiin. (7) Kaikkia yhdeksää ainetta säännellään jo yhteisön lainsäädännöllä, ja viittä niistä (alfa-heksakloorisykloheksaani, beta-heksakloorisykloheksaani, klordekoni, heksabromibifenyyli ja lindaani) koskee täydellinen tuotanto- ja käyttökielto, koska ne sisältyvät POP-asetuksen liitteessä I olevaan B osaan sen perusteella, että ne luetellaan pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan pöytäkirjan I ja/tai II liitteessä. (8) PFOS:n [19], pentabromidifenyylieetterin ja oktabromidifenyylieetterin [20] saattamista markkinoille ja käyttöä on yhteisössä rajoitettu direktiiviin 76/769 [21] tehdyillä muutoksilla. Pentaklooribentseeni on yksilöity vaaralliseksi prioriteettiaineeksi vesipolitiikan puitedirektiivissä (2000/60/EY) [22]. (9) Yleissopimuksen A, B ja C liitteeseen tehtävät muutokset, joilla liitteisiin lisätään yhdeksän uutta ainetta, edellyttävät muutoksia POP-asetukseen. Asetuksen 14 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kun yleissopimukseen lisätään aine, asetuksen liitteitä voidaan muuttaa päätöksen 1999/468/EY 5 ja 7 artiklassa tarkoitetun normaalin komiteamenettelyn mukaisesti ottaen huomioon kyseisen päätöksen 8 artikla. (10) Yhteisön ja jäsenvaltioiden olisi tehtävä tiivistä yhteistyötä Tukholman yleissopimuksen neljännessä sopimuspuolikonferenssissa, jotta varmistetaan, että liitteisiin mahdollisesti tehtävät muutokset ovat voimassa olevan yhteisön lainsäädännön ja/tai politiikan mukaiset, ON PÄÄTTÄNYT SEURAAVAA: Ainoa artikla Pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan Tukholman yleissopimuksen sopimuspuolikonferenssin neljännessä kokouksessa komissio esittää seuraavan yhteisön kannan ehdotuksiin, jotka koskevat aineiden lisäämistä yleissopimuksen A, B ja/tai C liitteeseen: 1) Yleissopimuksen A liitteeseen lisätään seuraavat aineet ilman käyttöä ja tuotantoa koskevia poikkeuksia: · 2,2',4,4'-tetrabromidifenyylieetteri (BDE-47, CAS-numero 40088-47-9) ja 2,2',4,4',5-pentabromidifenyylieetteri, (BDE-99, CAS-numero 32534-81-9) ja muut tetra- ja pentabromidifenyylieetterit, joita esiintyy kaupallisessa pentabromidifenyylieetterissä · 2,2',4,4',5,5'-heksabromidifenyylieetteri (BDE-153, CAS-numero 68631-49-2), 2,2',4,4',5,6'- heksabromidifenyylieetteri (BDE-154, CAS-numero 207122-15-4), 2,2',3,3',4,5',6-heptabromidifenyylieetteri (BDE-175, CAS-numero 446255-22-7) ja 2,2',3,4,4',5',6-heptabromidifenyylieetteri (BDE-183 CAS-numero 207122-16-5) sekä muut heksa- and heptabromidifenyylieetterit, joita esiintyy kaupallisessa oktabromidifenyylieetterissä · Klordekoni · Heksabromibifenyyli · Alfa-heksakloorisykloheksaani · Beta-heksakloorisykloheksaani · Lindaani 2) Yleissopimuksen A liitteeseen lisätään seuraavat kemikaalit ja niille määritellään valvontatoimenpiteet: · Perfluorioktaanisulfonihappo (CAS-numero 1763-23-1), sen suolat ja perfluorioktaanisulfonifluoridi (CAS-numero 307-35-7), joille voidaan myöntää poikkeuksia seuraavia käyttötarkoituksia varten: – fotoresistit tai fotolitografiaprosesseissa käytettävät heijastuksenestopinnoitteet; – filmien, paperien tai painolaattojen valokuvauspinnoitteet; – sumunestoaineet, joita käytetään kromi (VI) kovakromauksessa, lukuun ottamatta koristekromausta, ja kostutusaineet, joita käytetään valvotuissa sähkökemiallisissa pinnoitusjärjestelmissä; – ilmailun hydraulinesteet; – sammutusvaahdot, jotka on saatettu markkinoille ennen kieltoa, kahden vuoden ajan siitä, kun yleissopimukseen perustuva päätös tulee voimaan. 3) Yleissopimuksen A ja C liitteeseen lisätään seuraava aine ilman käyttöä ja tuotantoa koskevia poikkeuksia: · Pentaklooribentseeni Tehty Brysselissä […]. Neuvoston puolesta Puheenjohtaja [1] http://www.pops.int/documents/convtext/convtext_en.pdf [2] EU:n jäsenvaltioista kolme (Irlanti, Italia ja Malta) ei ole ratifioinut yleissopimusta. [3] EUVL L 209, 31.7.2006, s. 1. [4] EUVL L 158, 30.4.2004, s. 7. [5] EUVL L 136, 25.5.2007, s. 3. [6] EYVL L 262, 27.9.1976, s. 201. [7] Sama koskee aineita, jotka lisätään pysyviä orgaanisia yhdisteitä koskevan Yhdistyneiden Kansakuntien Euroopan talouskomission pöytäkirjan I, II ja/tai III liitteeseen. [8] EYVL L 177, 6.7.2002, s. 21; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/11/EY, annettu 6 päivänä helmikuuta 2003, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevan neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kahdennenkymmenennenneljännen kerran (pentabromidifenyylieetteri, oktabromidifenyylieetteri). [9] 1. joulukuuta 2008 oli rekisteröity 162 sopimuspuolta. [10] EUVL L 372, 27.12.2006, s. 32; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/122/EY, annettu 12 päivänä joulukuuta 2006, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden (perfluorioktaanisulfonaattien) markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kolmannenkymmenennen kerran. [11] EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista. [12] EYVL L 332, 28.12.2000, s. 91; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/76/EY, annettu 4 päivänä joulukuuta 2000, jätteenpoltosta. [13] EUVL C […], […], s. […]. [14] EUVL L 209, 31.7.2006, s. 1. [15] EUVL L 158, 30.04.2004, s. 7. [16] Klordekoni, heksabromibifenyyli, ehdotettu 5. toukokuuta 2005, katso http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/Chlordecone/Chlordecone_Letter.pdf. PFOS, ehdotettu 14. kesäkuuta 2005, katso http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/PFOS/PFOS_Letter.pdf. Oktabromidifenyylieetteri, pentaklooribentseeni (ja SCCP, ei neljännen sopimuspuolikonferenssin asialistalla), ehdotettu 29. kesäkuuta 2006, katso http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/OctaBDE/OctaBDE_Letter.pdf. [17] Pentabromidifenyylieetteri, ehdotettu 28. tammikuuta 2005, katso http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/PentaBDE/PentaBDE_Letter.pdf. [18] Lindaani, ehdotettu 29. kesäkuuta 2005, katso http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/Lindane/Lindane_Letter_e.pdf; Alfa- ja beta-heksakloorisykloheksaani, ehdotettu 25. heinäkuuta 2006, katso http://www.pops.int/documents/meetings/poprc/chem_review/AlphaHCH/AlphaHCH_Letter_e.PDF. [19] EUVL L 372, 27.12.2006, s. 32; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2006/122/EY, annettu 12 päivänä joulukuuta 2006, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden (perfluorioktaanisulfonaattien) markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kolmannenkymmenennen kerran. [20] EYVL L 177, 6.7.2002, s. 21; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2003/11/EY, annettu 6 päivänä helmikuuta 2003, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevan neuvoston direktiivin 76/769/ETY muuttamisesta kahdennenkymmenennenneljännen kerran (pentabromidifenyylieetteri, oktabromidifenyylieetteri). [21] EYVL L 262, 27.9.1976, s. 201; neuvoston direktiivi 76/769/ETY, annettu 27 päivänä heinäkuuta 1976, tiettyjen vaarallisten aineiden ja valmisteiden markkinoille saattamisen ja käytön rajoituksia koskevien jäsenvaltioiden lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten lähentämisestä. [22] EYVL L 327, 22.12.2000, s. 1; Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY, annettu 23 päivänä lokakuuta 2000, yhteisön vesipolitiikan puitteista. --------------------------------------------------