Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) /* KOM/2001/0281 lopull. - COD 2001/0118 */



Virallinen lehti nro 240 E , 28/08/2001 s. 0265 - 0271



Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) (komission esittämä) PERUSTELUT 1. YLEISIÄ HUOMIOITA Lissabonin Eurooppa-neuvosto ilmaisi vahvan tukensa Euroopan rahoitusmarkkinoiden yhdentymiselle viimeistään vuonna 2005. Tukholman Eurooppa-neuvosto puolestaan katsoi, että kaikkien osapuolten olisi pyrittävä kaikin tavoin siihen, että yhdentyneet arvopaperimarkkinat toteutetaan vuoden 2003 loppuun mennessä käsittelemällä kiireellisesti rahoituspalveluja koskevassa toimintasuunnitelmassa esitetty arvopaperimarkkinalainsäädäntö, mukaan lukien Euroopan arvopaperimarkkinoiden sääntelyä tarkastelleen viisasten komitean raportissa esitetyt toimet. Tukholman Eurooppa-neuvosto kehotti myös nopeuttamaan ja joustavoittamaan lainsäädäntömenettelyä, jotta markkinoiden kehitykseen voidaan vastata ja samalla varmistaa, että Euroopan unioni sopeutuu uusiin markkinakäytäntöihin ja sääntelynormeihin avoimuuden ja oikeusvarmuuden vaatimuksia kuitenkaan unohtamatta. Yhä laajemmin ollaan yksimielisiä siitä, että rahoituksen yhtenäismarkkinat ovat Euroopan talouden kilpailukyvyn edistämisen kannalta keskeinen tekijä, joka alentaa pienten ja suurten yritysten pääomakustannuksia. Mutta myös kuluttajat hyötyvät asianmukaisesti säännellyistä ja vakaasti toimivista yhdentyneistä markkinoista, koska ne merkitsevät suurempia eläkkeitä, halvempia lainoja ja rahoitustuotteiden laajaa valikoimaa. Tällaiset markkinat auttavat myös luomaan uutta taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta kaikkialla Euroopassa. Rahoituspalvelujen toimintasuunnitelma on väline, jonka avulla markkinoiden yhdentyminen voidaan saavuttaa. Yksi rahoituspalvelujen toimintasuunnitelman tavoitteista on "vahvistaa markkinoiden yhtenäisyyttä vähentämällä institutionaalisten sijoittajien ja välittäjien mahdollisuuksia vaikuttaa markkinoihin sekä asettaa kaupalle yhteiset säännöt, jotta säilytettäisiin ... uskottavuus". Arvopaperimarkkinoiden merkitys yritysten ja koko talouden rahoituksen kannalta kasvaa koko ajan. Arvopapereiden arvostus vaikuttaa luottokannan kasvuun ja supistumiseen sekä lainojen asianmukaisiin vakuuksiin. Nopeasti kasvavat yritykset ovat pääoman saannin suhteen riippuvaisia rahoitusmarkkinoiden tehokkuudesta ja läpinäkyvyydestä. Arvopaperimarkkinoiden häiriötön toiminta ja yleinen luottamus markkinoihin ovat kestävän talouskasvun ja vaurauden perusedellytyksiä. Markkinoiden väärinkäyttö nostaa yritysten rahoituskustannuksia ja uhkaa rahoitusmarkkinoiden luotettavuutta ja yleistä luottamusta arvopaperi- ja johdannaiskauppaan. Tällainen käytäntö pitää uudet sijoittajat poissa markkinoilta, ja sillä voi olla vakavia seurauksia. Näin ollen se heikentää talouskasvua ja Euroopan talouspolitiikkaa. Tämän direktiivin tarkoitus on varmistaa yhteisön rahoitusmarkkinoiden luotettavuus, luoda ja toteuttaa yhteiset normit markkinoiden väärinkäytön torjumiseksi koko EY:ssä sekä vahvistaa sijoittajien luottamusta näihin markkinoihin. a) Mitä on markkinoiden väärinkäyttö- Markkinoiden väärinkäyttöä voi esiintyä tilanteissa, joissa sijoittajat ovat suoraan tai epäsuoraan joutuneet epäedulliseen asemaan, koska muut ovat: - käyttäneet omaksi tai muiden eduksi tietoja, jotka eivät ole yleisesti saatavilla; - vääristäneet rahoitusvälineiden hinnanmääritysmekanismeja; - levittäneet vääriä tai harhaanjohtavia tietoja. Tällainen käyttäytyminen voi johtaa harhaanjohtavaan kuvaan rahoitusvälineiden kaupasta ja uhata yleistä periaatetta siitä, että kaikkien sijoittajien on oltava tasaveroisessa asemassa: - tiedonsaannin suhteen. Sisäpiirillä on hallussaan luottamuksellisia tietoja. Tällaisiin tietoihin perustuvat kaupat johtavat perusteettomaan taloudelliseen hyötyyn "ulkopuolisten" kustannuksella; - hinnanmääritysmekanismia koskevan tietämyksen suhteen. Oikeudenmukaiset hinnat perustuvat yksittäisten sijoittajien analyysiin kaikista yleisesti saatavilla olevista tiedoista. Manipulointiin perustuvat hinnat asetetaan eri tasolle, mikä luo taloudellisia etuja vain manipuloinnin harjoittajille ja vahingoittaa kaikkien muiden sijoittajien etuja; -yleisesti saatavilla olevien tietojen perustan tai alkuperän suhteen. Väärien tai harhaanjohtavien tietojen levittämien voi johtaa siihen, että sijoittajat toimivat virheellisten tietojen pohjalta. b) Markkinoiden väärinkäytön estämiseksi tarvitaan yhteisön lainsäädäntöä Nykyinen yhteisön lainsäädäntö ei riitä suojaamaan markkinoiden luotettavuutta: - Koko yhteisön tasolla ei ole vielä luotu säännöksiä markkinoiden manipuloinnin estämiseksi. Sisäpiirikaupoista annettu direktiivi (89/592/ETY) [1] rajoittuu sisäpiiritiedon väärinkäytön estämiseen. [1] EYVL L 334, 18.11.1989, s. 30. - Jäsenvaltioiden tasolla on olemassa kirjava kokoelma markkinoiden väärinkäyttöä koskevia sääntöjä. Eri lainkäyttöalueilla asetetut lakisääteiset vaatimukset poikkeavat toisistaan. Vaikka kaikki jäsenvaltiot ovat saattaneet sisäpiirikaupoista annetun direktiivin osaksi kansallista lainsäädäntöään, kaikissa jäsenvaltioissa ei ole markkinoiden manipulointia koskevaa lainsäädäntöä. Lisäksi ei aina ole selvää, kuka jäsenvaltiossa vastaa kyseisiin käytäntöihin puuttumisesta. Eroavaisuudet johtavat kilpailun vääristymiseen rahoitusmarkkinoilla. Eroavaisuudet estävät yhtäläisiin toimintaedellytyksiin perustuvien rahoituksen yhtenäismarkkinoiden kehittymisen EU:ssa. Tämän seurauksena sijoitusyhtiöt ja talouden toimijat ovat usein epävarmoja eri jäsenvaltioiden käsitteistä, määritelmistä ja täytäntöönpanovaatimuksista. Uusin kehitys korostaa mainittuja vaikeuksia. Uusia tuotteita ja uutta tekniikkaa kehitetään jatkuvasti, johdannaistuotteiden valikoima kasvaa, markkinoille tulee lisää uusia toimijoita, rajatylittävä kaupankäynti lisääntyy ja muodostuu toisiinsa sidoksissa olevia markkinoita. Tällainen kehitys lisää kannustimia, keinoja ja tilaisuuksia markkinoiden manipulointiin. Hyvä esimerkki tästä on Internet, jonka käyttö yleisenä tiedonvaihtovälineenä lisää vaaraa väärien tai harhaanjohtavien tietojen levittämisestä. Jotta varmistettaisiin, että yhdentyneet Euroopan rahoitusmarkkinat suojataan hyvin, tarvitaan yhteiset oikeudelliset puitteet markkinoiden väärinkäytön estämiseksi, selville saamiseksi, tutkimiseksi ja siitä rankaisemiseksi. Tällaisilla puitteilla on varmistettava, että markkinaosapuolet ovat selvillä käsitteistä ja täytäntöönpanosta, ja tällä tavalla luotava yhtäläiset toimintaedellytykset kaikille talouden toimijoille kaikissa jäsenvaltioissa. c) Yksi direktiivi markkinoiden väärinkäytön estämiseksi Markkinoiden väärinkäyttö voidaan jakaa kahteen pääryhmään: sisäpiirikaupat ja markkinoiden manipulointi. Sisäpiirikauppadirektiivi (89/592/ETY) annettiin yli 10 vuotta sitten, paljon ennen sijoituspalveludirektiiviä. Koska rahoitusmarkkinat ja yhteisön lainsäädäntö ovat muuttuneet sisäpiirikauppadirektiivin antamisen jälkeen, on kyselty, vieläkö direktiivi on ajan tasalla vai olisiko se korvattava tai ajanmukaistettava. Nykyisen sisäpiirikauppadirektiivin ja markkinoiden manipulointia koskevan uuden direktiivin tavoite on sama: varmistaa yhteisön rahoitusmarkkinoiden luotettavuus ja vahvistaa sijoittajien luottamusta kyseisiin markkinoihin. Markkinoiden manipulointia koskevassa direktiivissä on otettava huomioon kehitys, jota on tapahtunut sisäpiirikauppadirektiivin antamisen jälkeen. Rahoitusmarkkinoiden yhdentymisen lisääminen edellyttää ennen kaikkea, että luodaan tiukemmat normit yhteiselle täytäntöönpanolle ja soveltamiselle. Tämä voisi aiheuttaa epäjohdonmukaisuuksia mainitun kahden direktiivin välillä, mikä puolestaan voisi johtaa sekaannukseen ja mahdollisesti aukkoihin lainsäädännössä. Tämän välttämiseksi ja sisäpiirikauppadirektiivin saattamiseksi ajan tasalle sitä olisi muutettava vastaamaan uusia normeja. Komission mielestä edellä esitetty muodostaa vahvat perusteet yhdelle markkinoiden väärinkäyttöä koskevalle direktiiville, joka kattaa sekä sisäpiirikaupat että markkinoiden manipuloinnin. Näin varmistettaisiin yhteiset puitteet vastuunjaolle, täytäntöönpanolle ja yhteistyölle ja vältettäisiin mahdolliset epäjohdonmukaisuudet ja sekaannukset. Tämä olisi myös hallinnollisesti yksinkertaisempaa ja vähentäisi erilaisten sääntöjen ja normien määrää Euroopan unionissa. d) Direktiivin lähestymistapa Jotta varmistettaisiin, että markkinoiden väärinkäyttöä koskeva yhteisön järjestelmä toimii nopeasti muuttuvilla rahoitusmarkkinoilla myös tulevina vuosikymmeninä, direktiivissä annetaan yleinen määritelmä markkinoiden väärinkäytölle. Määritelmä on riittävän joustava kattamaan riittävällä tavalla myös mahdolliset väärinkäytön uudet muodot. Samanaikaisesti määritelmä on niin selvä, että siitä on apua markkinaosapuolille näiden suunnitellessaan käyttäytymistään. Markkinoiden luotettavuus voidaan taata vain väärinkäyttöä koskevan kiellon yleisellä sovellettavuudella. Ottaen huomioon rahoitusmarkkinoiden mahdollinen tuleva kehitys kiellon soveltamisalaa ei tulisi rajata ainoastaan "säänneltyihin markkinoihin". Näin pyritään estämään muunlaisten markkinoiden, vaihtoehtoisten kaupankäyntijärjestelmien ja vastaavien väärinkäyttö. Direktiivissä todetaan kuitenkin, että tietyissä tilanteissa ja täysin ymmärrettävistä taloudellisista syistä on sallittava poikkeukset (ns. "safe harbours"), joihin ei sovelleta tiettyjä kieltoja. Jos Euroopan unioniin halutaan luoda yhdentyneet rahoitusmarkkinat, jäsenvaltioiden täytäntöönpano- ja soveltamismenettelyjen on lähennyttävä (eikä eriydyttävä). Kansallisten hallintoviranomaisten erilaiset vastuualueet ja valtuudet estävät täysin yhdentyneiden markkinoiden luomisen ja lisäävät sekaannusta markkinoilla. Tämän poistamiseksi direktiivissä ehdotetaan, että jäsenvaltiot nimeävät yhden sääntely- ja valvontaviranomaisen, jonka vähimmäisvastuualueet ovat samat kaikissa jäsenvaltioissa. Koska rajatylittävä toiminta lisääntyy jatkuvasti, yhteisön lainsäädännöllä on varmistettava, että sääntely- ja valvontaviranomaiset harjoittavat tehokasta yhteistyötä markkinoiden väärinkäytön estämiseksi, selville saamiseksi, tutkimiseksi ja siitä rankaisemiseksi. Tätä varten viranomaisten on voitava luottaa toistensa apuun ja saatava tarvittavat tiedot toisiltaan hyvissä ajoin. Periaatteessa yhdentyneillä rahoitusmarkkinoilla ei voida hyväksyä sitä, että tuomittavasta toiminnasta seuraa yhdessä maassa ankara rangaistus, toisessa lievä ja kolmannessa siitä ei rangaista ollenkaan. Rikosoikeudellisten seuraamusten täydellinen yhdenmukaistaminen ei kuitenkaan sisälly EY:n perustamissopimukseen. Tästä huolimatta on toivottavaa ja yhteisön oikeuden mukaista, että direktiivissä asetetaan jäsenvaltioille yleinen velvoite määrätä ja määrittää direktiivin mukaisten toimenpiteiden rikkomisesta sellaiset seuraamukset, että ne edistävät direktiivin vaatimusten noudattamista. Tällä direktiivillä luodun uuden seuraamusjärjestelmän tarkoituksena ei ole korvata kansallisia säännöksiä suoraan sovellettavilla yhteisön säännöksillä vaan edistää jonkinlaisen lähentymisen aikaansaamista erilaisten kansallisten järjestelmien välillä direktiivin vaatimusten noudattamisen kautta. Koska kaikki jäsenvaltiot ovat allekirjoittaneet ja ratifioineet ihmisoikeuksien suojaamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen, sopimuksen määräykset sitovat jäsenvaltioita niiden saattaessa tällä direktiivillä luotuja puitteita osaksi kansallista lainsäädäntöään. On tärkeää varmistaa, että toteutettavia uusia toimenpiteitä varten on olemassa menettely, jotta sijoittajat, jotka haluavat sijoittaa uusiin tuotteisiin, saavat riittävän suojan ja tasavertaisen kohtelun jokaisessa jäsenvaltiossa. Jotta voitaisiin vastata nykyaikaisten rahoitusmarkkinoiden luomiin haasteisiin, on otettava käyttöön uusi lainsäädäntötekniikka. Neuvosto asetti 17. heinäkuuta 2000 viisasten komitean käsittelemään Euroopan unionin arvopaperimarkkinoiden sääntelyä. Loppuraportissaan komitea kehotti jakamaan jokaisen direktiivin yleisiin periaatteisiin ja puhtaasti teknisiin täytäntöönpanotoimenpiteisiin, joista päättää sääntelykomitea unionin komiteamenettelyn mukaisesti. Päätöslauselmassaan tehokkaammasta arvopaperimarkkinoiden sääntelystä Euroopan unionissa Tukholman Eurooppa-neuvosto ilmaisi tyytyväisyytensä siihen, että komissio aikoo perustaa arvopaperikomitean. Neuvoa-antavaa arvopaperikomiteaa olisi kuultava poliittisissa kysymyksissä, jotka koskevat erityisesti, mutta ei ainoastaan toimenpiteitä, joita komissio saattaa ehdottaa yleisperiaatteiden tasolla. Päätöslauselmassaan Eurooppa-neuvosto lisäsi, että jollei komission ehdottamista ja Euroopan parlamentin ja neuvoston antamista erityisistä säädöksistä muuta johdu, arvopaperikomitean olisi myös toimittava komiteamenettelystä vuonna 1999 tehdyn päätöksen mukaisena sääntelykomiteana, joka avustaa komissiota sen tehdessä täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevia päätöksiä EY:n perustamissopimuksen 202 artiklan nojalla. Tämä direktiivi perustuu Tukholman Eurooppa-neuvoston linjaamiin periaatteisiin. Tässä ehdotuksessa luetellaan puhtaasti tekniset täytäntöönpanon yksityiskohdat, jotka komissio hoitaa komiteamenettelyä noudattaen. Tähän sisältyy esimerkiksi määritelmien ja poikkeusten antaminen ja selventäminen, jotta varmistettaisiin yhdenmukainen soveltaminen ja yhteensopivuus rahoitusmarkkinoiden teknisen kehityksen kanssa. Koska markkinoiden väärinkäytön estämiseksi on toimittava nopeasti ja koska asiasta on jo kuultu laajalti jäsenvaltioiden hallituksia, sääntely- ja valvontaviranomaisia, rahoitusalaa (alan ja kuluttajien edustajista muodostuvassa Forum Groupissa) ja muita tahoja, komissio on päättänyt tehdä ehdotuksen nyt eikä lykätä sitä aloittamalla muodollisemman kuulemismenettelyn. Viisasten komitean raportin mukaisesti komissio käynnistää Tukholman Eurooppa-neuvoston päätöslauselmassa tarkoitetun kuulemisen valmistellessaan täytäntöönpanotoimenpiteitä ehdotetun direktiivin säännösten mukaisesti. 2. KUVAUS ARTIKLOISTA 1 artikla - Määritelmät 'Sisäpiiritieto' Sisäpiiritiedon määritelmä perustuu sisäpiirikaupoista annetussa nykyisessä direktiivissä esitettyyn määritelmään, jota on laajennettu kattamaan myös ensimarkkinat. Soveltamisalaa on lisäksi laajennettu arvopapereista rahoitusvälineisiin (sellaisina kuin ne on määritelty sijoituspalveludirektiivissä) sekä hyödykejohdannaisiin. Soveltamisala määritellään liitteen A osassa. Laajennuksen tarkoituksena on ajantasaistaa soveltamisalaa ottamalla huomioon viime vuosikymmenen aikana tapahtuneet muutokset. Rahoitusvälineet, joihin sisäpiiritiedolla on merkittävää vaikutusta, eivät rajoitu ainoastaan liikkeeseenlaskijan rahoitusvälineisiin vaan niihin sisällytetään myös niihin liittyvät johdannaisinstrumentit (esim. osakeoptiot, futuurit ja indeksioptiot). 'Markkinoiden manipulointi' Markkinoiden manipuloinnin määritelmä perustuu sen harjoittajien käyttäytymiseen, ei aikomukseen tai tavoitteeseen. Direktiivissä mainitaan kaksi käyttäytymismuotoa, joita voidaan pitää manipulointina: - kauppa ja kauppaa koskeva tarjous tarjouskirjassa ja - tiedon levittäminen, joilla johdetaan tai yritetään johtaa markkinaosapuolia harhaan. Määritelmä on sekä riittävän tarkka edistääkseen ja ohjatakseen markkinatoimijoiden vastuullista käyttäytymistä että riittävän abstrakti tarjotakseen joustavuuden, jotta markkinoilla tapahtuvaan uuteen kehitykseen voidaan sopeutua sen ilmetessä. 'Rahoitusvälineet' Rahoitusvälineiden määritelmä kattaa sijoituspalveludirektiivin (93/22/ETY) [2] liitteessä B luetellut välineet sekä hyödykejohdannaiset, joita yleensä pidetään rahoitusjohdannaisten ryhmänä ja jotka siksi on myös katettava. [2] EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27. 'Säännellyt markkinat' Säänneltyjen markkinoiden määritelmä on sama kuin sijoituspalveludirektiivin 1 artiklan 13 kohdassa annettu määritelmä. Säännöksen tarkoituksena on luoda yhdenmukaisuutta direktiivien välille ja välttää sekaannuksia. 'Komiteamenettely' Täytäntöönpanotoimenpiteet ovat tarpeen, jotta direktiivin soveltamisessa voitaisiin ottaa huomioon uusin kehitys ja taata direktiivin sääntöjen yhdenmukainen soveltaminen ja näin varmistaa yhtäläiset toimintaedellytykset talouden toimijoille. 2, 3 ja 4 artikla - Sisäpiiritietoon perustuvan käyttäytymisen estäminen Direktiivin 2-4 artiklassa määriteltyä käyttäytymistä koskeva kielto on yleinen: - sitä sovelletaan kaikkiin henkilöihin (luonnollisiin ja oikeushenkilöihin). Tämä tarkoittaa sitä, että oikeushenkilön voidaan katsoa käyttäytyvän sisäpiiriläisen tavoin esim. käyttäessään sisäpiiritietoa omaksi hyödykseen. - sitä sovelletaan kaikissa jäsenvaltioissa, jotta luotaisiin yhteiset normit koko Euroopan unioniin, mikä edistää täysin yhdentyneiden ja tehokkaiden rahoitusmarkkinoiden muodostumista. Kyseisten artiklojen sisältö perustuu sisäpiirikaupoista annetun direktiivin 2, 3 ja 4 artiklaan lukuun ottamatta seuraavaa: - ilmaus "tietoisesti", jota sisäpiirikaupoista annetussa direktiivissä sovelletaan ensisijaiseen sisäpiiriin, poistetaan nyt annettavan direktiivin 2 artiklasta, koska kyseinen sisäpiiri saa luonnostaan sisäpiiritietoa käyttöönsä päivittäin ja on tietoinen saamansa tiedon luottamuksellisuudesta; - "arvopaperit" on korvattu "rahoitusvälineillä", jotta otettaisiin huomioon uusien tuotteiden kehittyminen; - "ammattimaisen välittäjän" ja muiden tahojen toteuttamien liiketoimien erottelusta on luovuttu. Tämä merkitsee sitä, että sisäpiiritietoon perustuvat suorat liiketoimet eri osapuolten välillä kuuluvat direktiivin soveltamisalaan heti kun rahoitusvälineet on otettu tai ne aiotaan ottaa kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla (ks. 9 artikla); - sisäpiirikaupoista annetun direktiivin 2 artiklan 4 kohdassa säädetty poikkeus täysivaltaisille valtioille ja muille julkisille toimielimille siirretään 7 artiklaan; -viittaus "markkinoihin" poistetaan. Direktiivin soveltamisalaa käsitellään 9 artiklassa. 5 artikla - Manipuloinnin yleinen kieltäminen Samalla tavalla kuin kielletään sisäpiirikaupat, kielletään myös markkinoiden manipulointi sellaisena kuin se on määritelty 1 artiklassa. Kielto koskee sekä luonnollisia henkilöitä että oikeushenkilöitä. Kokemus on osoittanut, että olosuhteista riippuen sekä luonnolliset henkilöt että oikeushenkilöt voivat manipuloida markkinoita ja tästä seuraa samanlaisia kielteisiä vaikutuksia rahoitusmarkkinoihin. Jotta luotaisiin yhteisönlaajuiset yhteiset normit, kaikkien jäsenvaltioiden on sovellettava yleistä kieltoa. Kiellon ymmärtämisen ja täytäntöönpanon helpottamiseksi liitteen B osassa luetellaan joitain markkinoiden manipuloinnissa käytettäviä menetelmiä. Voidakseen ottaa huomioon uusimmat markkinoiden manipulointimenetelmät komission olisi voitava tarvittaessa muuttaa menetelmiä koskevaa suuntaa antavaa luetteloa tai tehdä siihen lisäyksiä komiteamenettelyä noudattaen. Väärien tai harhaanjohtavien tietojen levittämistä koskevalla kiellolla voi olla vaikutusta journalisteihin näiden hoitaessa jokapäiväistä työtään. Tämän vuoksi jäsenvaltiot voivat päättää olla soveltamatta yleistä kieltoa sellaisiin henkilöihin, joiden tarkoitukset ovat puhtaasti journalistiset. Tässä direktiivissä erotetaan toisistaan selvästi ammatillinen - journalistinen - toiminta henkilökohtaisesta toiminnasta markkinoiden manipuloimiseksi. 6 artikla - Velvoite tietojen tasapuoliseen julkistamiseen ja erityiset poikkeukset 1. Direktiivin 2-4 artiklassa asetetuilla säännöillä kielletään sisäpiiritiedon hyödyntäminen sekä sen ilmaiseminen sivullisille. Direktiivin 6 artiklan 1 kohdan yleisessä säännössä puolestaan säädetään sisäpiiritiedon julkistamisesta mahdollisimman pikaisesti. Vaatimuksen tarkoituksena on vähentää mahdollisuutta toimia sisäpiiritiedon pohjalta. 2. Säännön tarkoituksena on varmistaa, että aina kun tietoja ilmaistaan valikoidusti sivullisille 2 ja 3 artiklassa kuvaillulla tavalla osana tavanomaista liiketoimintaa, kyseiset tiedot myös julkistetaan täydellisesti ja tehokkaasti. Tietojen julkistamisen on tapahduttava samaan aikaan kuin tietojen valikoivan ilmaisemisen. Jos tietojen valikoiva ilmaiseminen on tahatonta, tietojen julkistamisen on tapahduttava mahdollisimman pian. Poikkeuksia ehdotetaan erityistapauksille, joissa sisäpiiritiedon saajia vaaditaan pitämään tieto luottamuksellisena tai joissa ne voivat käyttää tietoa vain siihen tarkoitukseen, jota varten tieto ilmaistiin. Tämän direktiivin vaatimusten noudattamisen edistämiseksi liikkeeseenlaskijoiden ja niiden puolesta toimivien tahojen on laadittava sisäpiiriläisistä luettelo ja pidettävä sitä ajan tasalla. 3. Liikkeeseenlaskija voi ottaa vastuun 1 kohdassa säädetyn julkistamisvaatimuksen noudattamatta jättämisestä suojellakseen oikeutettuja etujaan ja tietyin ehdoin (tietojen ilmaisematta jättämisestä ei saa olla yleistä haittaa, sisäpiiritiedon luottamuksellisuus on taattava). Tällaisesta voi olla kyse, kun käydään keskusteluja mahdollisesta ostotarjouksesta: jos keskustelut julkistettaisiin ennen sopimusta, tämä voisi johtaa äkillisiin hintaliikkeisiin, jolloin sopivan kauppahinnan määrittäminen olisi vaikeaa. 4-5. Nämä kohdat sisältävät erityisiä lausekkeita, jotka koskevat sellaisia luonnollisia henkilöitä tai oikeushenkilöitä, jotka ovat vastuussa tutkimus- tai muiden tietojen tuottamisesta tai levittämisestä taikka jotka saavat ammattinsa vuoksi toimeksiantoja, joissa voidaan kohtuudella olettaa olevan kyse sisäpiirikaupoista tai markkinoiden manipuloinnista. Kyseiset lausekkeet ovat tarpeen, jotta markkinoilla toimivat ammattilaiset saataisiin mukaan edistämään markkinoiden luotettavuutta. 6. Jotta talouden toimijat saisivat selkeämmän kuvan 1, 2 ja 4 kohdan säännöksistä, tarvitaan erityisiä täytäntöönpanotoimenpiteitä. Uusien viestintätekniikoiden vuoksi voi olla tarpeen muuttaa kanavia, joita tällä hetkellä pidetään tietojen tai tutkimustulosten julkistamisen kannalta sopivina. Direktiivi mahdollistaa tällaisten täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttamisen komiteamenettelyn kautta (ks. 17 artikla). 7 ja 8 artikla - Liiketoimet, joille myönnetään poikkeus sisäpiirikauppoja tai markkinoiden manipulointia koskevasta kiellosta Direktiivillä myönnetään poikkeus ensinnäkin raha- ja valuuttakurssipolitiikkaa tai julkisen velan hoitoa koskevaa politiikkaa hoitaville jäsenvaltioille, Euroopan keskuspankkijärjestelmälle sekä kansallisille keskuspankeille (7 artikla). Artiklassa annetaan jäsenvaltioille mahdollisuus ulottaa poikkeus koskemaan myös osavaltioitaan. Poikkeuksia voidaan (8 artikla) rajoitetusti myöntää myös markkinaosapuolille. Tällaiset poikkeukset koskevat yrityksiä, jotka käyvät kauppaa omilla osakkeillaan takaisinosto-ohjelmien mukaisesti tai vakauttavat rahoitusvälineen hinnan sen yleisölle tarjoamisen yhteydessä, kunhan kaupankäynti tapahtuu sovittujen edellytysten mukaisesti. Kaupankäynnin omilla osakkeilla ja vakauttamisen on kuitenkin tapahduttava avoimella tavalla, jotta estettäisiin sisäpiirikaupat tai harhaanjohtavien signaalien antaminen markkinoille. Kaupankäyntiä omilla osakkeilla voidaan käyttää vahvistamaan liikkeeseenlaskijan omaa pääomaa, joten siitä on hyötyä sijoittajille. Arvopaperin hinnan vakauttaminen tietyn rajatun ajan yleisölle tarjoamisen yhteydessä on usein tarpeen täysin perustelluista taloudellisista syistä. Vakauttaminen voi lisätä sijoittajien luottamusta ja kannustaa pieniä ja keskisuuria yrityksiä käyttämään pääomamarkkinoita. Direktiivissä ehdotetaan, että komissio voisi päättää vakauttamista ja omilla osakkeilla käytävää kauppaa koskevista teknisistä edellytyksistä komiteamenettelyä noudattaen. 9 artikla - Käytettävien välineiden soveltamisala Direktiivin soveltamisala ei rajoitu ainoastaan säänneltyihin markkinoihin. Soveltamisala kattaa myös - sääntelemättömät markkinat - kauppapaikat - menetelmät hintatietojen jatkuvaksi levittämiseksi - pörssien ulkopuoliset kaupat - muut välineet ja keinot heti kun niitä käytetään manipuloimaan rahoitusvälinettä, joka on otettu tai aiotaan ottaa kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla vähintään yhdessä jäsenvaltiossa, tai heti kun niitä käytetään tällaisen rahoitusvälineen sisäpiirikauppaan. Direktiivin soveltamisala ei rajoitu jälkimarkkinoihin vaan kattaa myös ensimarkkinat ja toiminnan "harmailla markkinoilla". Näin on tarkoitus varmistaa, että ensimarkkinoilla tai harmailla markkinoilla toimivat osapuolet eivät saa perusteetonta hyötyä asemansa tai luottamuksellisten tietojen vuoksi. 10 artikla - Maantieteellinen ulottuvuus Ehdotetussa direktiivissä edellytetään, että jäsenvaltiot soveltavat sen säännöksiä vähintään omalla alueellaan tapahtuvaan toimintaan. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin ulottaa soveltamisen myös kiellettyyn toimintaan, josta vain osa tapahtuu niiden alueella (esim. jos direktiivin vastaista toimintaa harjoittavat kotimaan pörssin etäjäsenet tai sisäpiiritiedon ilmaiseminen tapahtuu yhteisön ulkopuolisissa maissa mutta vaikuttaa rahoitusvälineisiin kotimaan säännellyillä markkinoilla). Jäsenvaltiot voivat myös soveltaa direktiivin säännöksiä, jos rahoitusväline otetaan tai aiotaan ottaa kaupankäynnin kohteeksi ao. jäsenvaltiossa. 11 artikla - Toimivaltainen kansallinen viranomainen Tällä hetkellä sääntelyrakenteet, joilla jäsenvaltiot puuttuvat markkinoiden manipulointiin, ovat eri jäsenvaltioissa erilaisia. Joissakin jäsenvaltioissa on yksi valvontaviranomainen, joissakin useita. Toisissa jäsenvaltioissa taas ei ole ollenkaan julkista valvontaviranomaista vaan pörssit huolehtivat valvonnasta itse. Eräissä jäsenvaltioissa esiintyy molempia valvontamuotoja. Nimeämällä jokaiseen jäsenvaltioon yksi toimivaltainen viranomainen varmistamaan, että direktiivin säännöksiä noudatetaan, varmistetaan tehokkuus ja selkeys ja vahvistetaan toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä (ks. 16 artikla). Kyseisen toimivaltaisen viranomaisen on oltava luonteeltaan hallinnollinen, jotta varmistetaan sen riippumattomuus markkinoista ja vältetään eturistiriidat. 12 ja 13 artikla - Toimivaltainen viranomainen sekä täytäntöönpano ja salassapitovelvollisuus Direktiivissä säädetään vähimmäisvaatimukset valtuuksista, jotka toimivaltaisille viranomaisille on annettava markkinoiden väärinkäytön selville saamista ja sen tutkimista varten. Vaatimukset mahdollistavat toimivaltaisille viranomaisille tehtäviensä hoitamisen ja lisäävät johdonmukaisuutta ja selkeyttä sovellettaessa direktiivin säännöksiä. Jäsenvaltiot voivat kuitenkin säätää kansallisten lakien, perinteiden tai perustuslakien mukaisesti, että toimivaltainen viranomainen voi käyttää osaa kyseisistä valtuuksista vain yhteistyössä kyseisen jäsenvaltion muiden viranomaisten, erityisesti oikeusviranomaisten, kanssa. Vain tietyille ammattiryhmille voidaan antaa lupa vedota osittain tai kokonaan salassapitovelvollisuuteen toimivaltaisten viranomaisten suhteen (esim. lakimiehet ja lehtimiehet); tämän on tapahduttava kansallisen lain säännösten mukaisesti. Toimivaltaiselta viranomaiselta itseltään edellytetään ehdotonta salassapitovelvollisuutta, jotta varmistettaisiin, että tietojenvaihtoa koskevat sopimukset toimivat ja henkilöiden oikeuksia kunnioitetaan. 14 artikla - Seuraamukset Periaatteessa yhdentyneillä rahoitusmarkkinoilla ei voida hyväksyä sitä, että tuomittavasta toiminnasta seuraa yhdessä maassa ankara seuraamus, toisessa lievä ja kolmannessa siitä ei rangaista ollenkaan. Seuraamusten yhdenmukaistaminen on kuitenkin tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolella. Tästä huolimatta on toivottavaa ja yhteisön oikeuden mukaista, että direktiivissä asetetaan jäsenvaltioille yleinen velvoite määrätä ja määrittää seuraamukset, joita tämän direktiivin nojalla toteutettujen toimenpiteiden rikkomisesta aiheutuu. Rikosoikeudellisten seuraamusten lisäksi hallinnolliset seuraamukset ovat ehdotuksessa pakollisia, mikä johtuu osittain siitä, että hallinnolliset menettelyt ovat nopeampia kuin rikosoikeudelliset menettelyt. Hallinnollisten seuraamusten nopeus on erityisen tärkeää, jotta estettäisiin rikkojia jatkamasta tuomittavaa toimintaansa menettelyjen aikana. Hallinnolliset seuraamukset ovat perusteltuja myös sen vuoksi, että toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä tiivistä yhteistyötä taatakseen seuraamuksia koskevien sääntöjen yhdenmukainen soveltaminen. Säännöt itsessään kuuluvat kuitenkin jäsenvaltioiden toimivallan piiriin. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jokainen jäsenvaltio päättää kuitenkin itse seuraamuksista, joita sovelletaan rikottaessa määriteltyjä toimenpiteitä tai henkilön kieltäytyessä yhteistyöstä tämän direktiivin 12 artiklan mukaisessa tutkimuksessa. Päättäessään seuraamuksista ja järjestäessään seuraamusmenettelyitä jäsenvaltioiden on noudatettava ihmisoikeuksien ja perusvapauksien suojaamista koskevan eurooppalaisen yleissopimuksen periaatteita. Seuraamusten julkistaminen on erittäin voimakas pelote. Väärinkäytösten varalta markkinoiden olisi lisäksi hyvä olla tietoisia seuraamuksista, jotta sijoittajille taattaisiin mahdollisimman kattava suoja. Tämän vuoksi toimivaltaiset viranomaiset voivat julkistaa seuraamukset, ellei tästä mahdollisesti aiheudu vaaraa rahoitusmarkkinoille tai kohtuutonta vahinkoa osapuolille (tällaiset rajoitukset ovat välttämättömiä, jotta yksittäisen luonnollisen henkilön tuomittava toiminta ei johtaisi epäluuloon koko yritystä kohtaan). 15 artikla - Oikeus hakea muutosta tuomioistuimessa Tämä säännös turvaa oikeusvarmuusperiaatteen sekä oikeuden puolueettomaan oikeudenkäyntiin, kuten ihmisoikeuksien suojaamista koskevassa eurooppalaisessa yleissopimuksessa edellytetään. Säännön tarkoituksena on varmistaa, että käyttäessään valtuuksiaan päättäjät noudattavat yleissopimuksessa määrättyjä oikeuksia. Jokaisella päätöksen kohteena olevalla henkilöllä on täysi oikeus muutoksenhakuun. 16 artikla - Toimivaltaisten viranomaisten välinen yhteistyö Ottaen huomioon jatkuvasti lisääntyvä rajatylittävä toiminta direktiivissä säädetään kattavista yhteistyöjärjestelyistä erityisesti tutkimusten ja vastuunjaon suhteen. Tätä varten toimivaltaisen viranomaisen on luovutettava hyvissä ajoin toisen toimivaltaisen viranomaisen pyytämät tiedot. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin kieltäytyä luovuttamasta tietoja, jos oikeudenkäynnit on jo aloitettu tai lainvoimaiset päätökset annettu kyseisen tutkinnan kohteena olevien toimenpiteiden osalta, tai sellaisissa erityistapauksissa, joissa kyseessä ovat jäsenvaltioiden tärkeät ja oikeutetut edut (täysivaltaisuus, turvallisuus tai yleinen järjestys). Vastaus on toimitettava mahdollisimman pikaisesti, jotta varmistettaisiin tutkintamenettelyiden tehokkuus ja estettäisiin rajatylittävien väärinkäytöskäytäntöjen muodostuminen. Kun toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut siitä, että sen maantieteellisen toiminta-alueen ulkopuolella esiintyy tai on esiintynyt markkinoiden väärinkäyttöä, joka vaikuttaa muihin jäsenvaltioihin, kyseisen viranomaisen on ilmoitettava asiasta toisten jäsenvaltioiden viranomaisille. Näin pyritään välttämään mahdolliset aukot sääntelyssä. Rajatylittävät tutkimukset voivat olla täydentävä väline, jolla tutkimusten tehokkuutta voidaan parantaa. Tällaiset tutkimukset on toteutettava sen jäsenvaltion vastuulla, jonka alueella ne suoritetaan. Direktiivi antaa komissiolle mahdollisuuden päättää tietojenvaihtomenettelyä ja rajatylittäviä tarkastuksia koskevista yksityiskohdista komiteamenettelyä käyttäen. 17 artikla - Arvopaperikomitea ja siihen liittyvä menettely Kyseisessä artiklassa viitataan komission päätöksen 2001/.../EY ... artiklalla perustettuun Euroopan arvopaperikomiteaan ja vahvistetaan komiteamenettelystä heinäkuussa 1999 tehdyn päätöksen (1999/468/EY) [3] mukainen sääntelymenettely. Ehdotus on tarpeen, jotta direktiivin soveltamisessa otettaisiin huomioon uusi kehitys, kehitettäisiin täytäntöönpanotoimenpiteitä ja varmistettaisiin siten yhtäläiset toimintaedellytykset talouden toimijoille ja vahvistettaisiin toimivaltaisten viranomaisten välistä yhteistyötä. [3] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. 18 artikla - Kansallisten säännösten antaminen Kyseisessä artiklassa asetetaan määräaika tämän direktiivin täytäntöönpanolle jäsenvaltioissa. 19 artikla - Direktiivin 89/592/ETY kumoaminen Sisäpiirikaupoista annettu direktiivi kumotaan päivänä, jona tämä direktiivin tulee voimaan jäsenvaltioissa. Artiklalla vahvistetaan, että kyseinen direktiivi korvataan tällä direktiivillä. 2001/0118 (COD) Ehdotus: EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) (ETA:n kannalta merkityksellinen teksti) EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka ottavat huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen ja erityisesti sen 95 artiklan, ottavat huomioon komission ehdotuksen [4], [4] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon talous- ja sosiaalikomitean lausunnon [5], [5] EYVL C [...], [...], s. [...]. ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon [6], [6] EYVL C [...], [...], s. [...]. noudattavat perustamissopimuksen 251 artiklassa määrättyä menettelyä, sekä katsovat seuraavaa: (1) Todelliset rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinat ovat välttämättömät yhteisön taloudelliselle kasvulle ja työpaikkojen luomiselle. (2) Yhdentyneet ja tehokkaat rahoitusmarkkinat edellyttävät markkinoiden luotettavuutta. Arvopaperimarkkinoiden häiriötön toiminta ja yleinen luottamus markkinoihin ovat taloudellisen kasvun ja vaurauden edellytyksiä. Markkinoiden väärinkäyttö vahingoittaa rahoitusmarkkinoiden luotettavuutta ja yleistä luottamusta arvopapereihin ja johdannaisinstrumentteihin. (3) Toukokuun 11. päivänä 1999 annetussa komission tiedonannossa "Rahoitusmarkkinoiden puitteiden toteuttaminen: toimintasuunnitelma" [7] luetellaan toimenpiteitä, jotka ovat tarpeen rahoituspalvelujen yhtenäismarkkinoiden toteuttamiseksi. Lissabonin huippukokouksessa huhtikuussa 2000 valtioiden ja hallitusten päämiehet kehottivat panemaan kyseisen toimintasuunnitelman täytäntöön vuoteen 2005 mennessä. Toimintasuunnitelmassa korostetaan tarvetta antaa direktiivi markkinoiden manipuloinnin estämiseksi. [7] KOM(1999) 232 lopullinen. (4) Kokouksessaan 17 päivänä heinäkuuta 2000 neuvosto asetti viisasten komitean käsittelemään Euroopan unionin arvopaperimarkkinoiden sääntelyä. Loppuraportissaan viisasten komitea ehdotti uutta lainsäädäntötekniikkaa, joka perustuisi nelitasoiseen lähestymistapaan eli yleisperiaatteisiin, täytäntöönpanotoimenpiteisiin, yhteistyöhön ja säännösten noudattamisen valvontaan. Taso 1, direktiivi, rajoittuisi laajoihin "yleisperiaatteisiin" ja taso 2 sisältäisi tekniset täytäntöönpanotoimenpiteet, jotka komissio toteuttaa komitean avustuksella. (5) Tukholman Eurooppa-neuvosto kannatti viisasten komitean loppuraporttia ja ehdotettua nelitasoista lähestymistapaa, jolla yhteisön arvopaperilainsäädännön sääntelyprosessista tehtäisiin tehokkaampi ja avoimempi. (6) Tukholman Eurooppa-neuvoston mukaan tason 2 täytäntöönpanotoimenpiteitä olisi käytettävä useammin sen varmistamiseksi, että tekniset säännökset voidaan pitää markkinoilla ja valvonnassa tapahtuvan kehityksen tasalla, ja tasoa 2 koskevan työskentelyn kaikkia vaiheita varten olisi asetettava määräajat. (7) Rahoituksen ja tekniikan uusi kehitys vahvistaa kannustimia, keinoja ja tilaisuuksia markkinoiden manipulointiin: uusien tuotteiden, uuden tekniikan, kasvavan rajatylittävän toiminnan ja Internetin kautta. (8) Nykyinen yhteisön lainsäädäntö markkinoiden luotettavuuden suojelemiseksi on epätäydellinen. Lakisääteiset vaatimukset vaihtelevat jäsenvaltioiden lainkäyttövallan mukaisesti, minkä vuoksi talouden toimijat ovat usein epävarmoja käsitteistä, määritelmistä ja täytäntöönpanosta. Joissain jäsenvaltioissa ei ole hintamanipulointiin eikä harhaanjohtavien tietojen levittämiseen liittyvää lainsäädäntöä. (9) Markkinoiden väärinkäyttö muodostuu sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista. Sisäpiirikauppoja koskevan lainsäädännön tavoite on sama kuin markkinoiden manipulointia koskevan lainsäädännön: varmistaa yhteisön rahoitusmarkkinoiden luotettavuus ja vahvistaa sijoittajien luottamusta kyseisiin markkinoihin. Tämän vuoksi on suositeltavaa antaa yhdistetyt säännöt, joilla puututaan sekä sisäpiirikauppoihin että markkinoiden manipulointiin. Yhdellä direktiivillä varmistetaan, että vastuunjakoa, täytäntöönpanoa ja yhteistyötä koskevat puitteet ovat samat kaikkialla yhteisössä. (10) Sisäpiirikauppoja koskevien säännösten ja määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä marraskuuta 1989 annettu neuvoston direktiivi 89/592/ETY [8] annettiin yli vuosikymmen sitten. Koska rahoitusmarkkinat ja yhteisön lainsäädäntö ovat muuttuneet tämän jälkeen, direktiivi on nyt korvattava, jotta varmistettaisiin yhdenmukaisuus markkinoiden manipulointia koskevan lainsäädännön kanssa. Uusi direktiivi on tarpeen myös, jotta estettäisiin yhteisön lainsäädännön aukot, joita voitaisiin käyttää tuomittavaan toimintaan ja jotka vähentäisivät yleistä luottamusta ja näin ollen heikentäisivät markkinoiden häiriötöntä toimintaa. [8] EYVL L 334, 18.11.1989, s. 30. (11) Sisäpiirikaupat ja markkinoiden manipulointi estävät markkinoiden täyden läpinäkyvyyden, joka on kaikkien talouden toimijoiden kaupankäynnin edellytys yhdentyneillä rahoitusmarkkinoilla. (12) Tietojen viipymätön ja tasapuolinen julkistaminen vahvistaa markkinoiden luotettavuutta; jos liikkeeseenlaskijat ilmaisevat tietoja valikoivasti, tämä voi johtaa siihen, että sijoittajien luottamus rahoitusmarkkinoiden luotettavuuteen häviää. Ammattimaisten talouden toimijoiden on edistettävä markkinoiden luotettavuutta. (13) Jäsenvaltioiden, Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja kansallisten keskuspankkien toimintaa raha-, valuuttakurssipolitiikan ja julkisen velan hoitamiseksi ei tulisi rajoittaa. (14) Vakauttaminen tai kaupankäynti omilla osakkeilla voi joissain tilanteissa olla taloudellisista syistä oikeutettua eikä niitä sen vuoksi tulisi sellaisinaan pitää markkinoiden väärinkäyttönä. Käytännön ohjeiden antamiseksi olisi luotava yhteiset normit. (15) Rahoitusmarkkinoiden kohteiden monipuolistuminen, nopeat muutokset ja uudet tuotteet ja uusi kehitys edellyttävät tämän direktiivin laaja-alaista soveltamista rahoitusvälineisiin ja niihin liittyvään tekniikkaan, jotta voitaisiin taata yhteisön rahoitusmarkkinoiden luotettavuus. (16) Yhtäläisten toimintaedellytysten luominen yhteisön rahoitusmarkkinoilla edellyttää tämän direktiivin mukaisten säännösten maantieteellisesti laajaa soveltamista. (17) Se, että jäsenvaltioilla on erilaisia ja eri vastuualueita hoitavia toimivaltaisia viranomaisia, aiheuttaa tarpeettomia kustannuksia ja sekaannusta talouden toimijoiden parissa. Jokaisessa jäsenvaltiossa olisi nimettävä markkinoiden väärinkäytön hoitamiseksi yksi toimivaltainen viranomainen, joka olisi luonteeltaan hallinnollinen, mikä takaa riippumattomuuden talouden toimijoista ja estää eturistiriidat. (18) Toimivaltaisille viranomaisille annettavat yhteiset vahvat vähimmäiskeinot ja -valtuudet takaavat valvonnan tehokkuuden. (19) Jotta varmistettaisiin, että markkinoiden väärinkäyttöä koskevat yhteisön puitteet ovat riittävät, tässä direktiivissä säädettyjen kieltojen ja vaatimusten rikkomisesta on rangaistava viipymättä ja tehokkaasti. (20) Rajatylittävän toiminnan lisääntyminen edellyttää parempaa yhteistyötä ja kattavia säännöksiä toimivaltaisten kansallisten viranomaisten tietojenvaihtoa varten. (21) Suunniteltujen toimenpiteiden tavoitteita eli sisäpiirikauppojen ja markkinoiden manipuloinnin kautta tapahtuvan markkinoiden väärinkäytön estämistä ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan suunniteltujen toimenpiteiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi ne voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti. Tässä direktiivissä rajoitutaan kyseisten tavoitteiden saavuttamisen edellyttämiin vähimmäistoimiin eikä ylitetä sitä, mikä on tämän kannalta tarpeen. (22) Rahoitusmarkkinoilla tapahtuvan uuden kehityksen vuoksi voi joskus olla tarpeen antaa teknistä opastusta tässä direktiivissä vahvistettujen sääntöjen osalta ja tehdä niihin muutoksia; komissiolle olisi annettava valtuudet tehdä tällaiset tarvittavat muutokset kuultuaan komission päätöksellä 2001/.../EY perustettua Euroopan arvopaperikomiteaa [9]. [9] ... (23) Koska tämän direktiivin täytäntöönpanon edellyttämät toimenpiteet ovat menettelystä komissiolle siirrettyä täytäntöönpanovaltaa käytettäessä 28 päivänä kesäkuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/468/EC [10] 2 artiklassa tarkoitettuja laajakantoisia toimenpiteitä, ne olisi hyväksyttävä kyseisen päätöksen 5 artiklassa vahvistettua sääntelymenettelyä käyttäen. [10] EYVL L 184, 17.7.1999, s. 23. (24) Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, OVAT ANTANEET TÄMÄN DIREKTIIVIN: 1 artikla Tässä direktiivissä tarkoitetaan: (1) 'sisäpiiritiedolla' julkistamatonta ja luonteeltaan tarkkaa tietoa, joka liittyy yhteen tai useampaan rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskijaan taikka yhteen tai useampaan rahoitusvälineeseen ja jolla, jos se julkistettaisiin, todennäköisesti olisi huomattava vaikutus kyseisten rahoitusvälineiden hintaan tai niihin liittyvien rahoitusjohdannaisten hintaan; (2) 'markkinoiden manipuloinnilla': (a) sellaista kauppaa tai kauppaa koskevaa tarjousta tarjouskirjassa, jotka antavat tai todennäköisesti antavat vääriä tai harhaanjohtavia viestejä rahoitusvälineiden tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta taikka joilla yksi tai useampi yhteistyössä toimiva henkilö varmistaa yhden tai useamman rahoitusvälineen hinnan epätavalliselle tai keinotekoiselle tasolle tai käyttää kuvitteellisia keinoja taikka muunlaista vilpillistä menettelyä tai järjestelyä; (b) sellaisen tiedon levittämistä tiedotusvälineissä, mukaan lukien Internet, tai muuta kautta, joka antaa tai todennäköisesti antaa vääriä tai harhaanjohtavia viestejä rahoitusvälineiden tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta mukaan lukien huhujen ja väärien tai harhaanjohtavien uutisten levittäminen; (3) 'rahoitusvälineellä' liitteen A jaksossa lueteltuja välineitä; (4) 'säännellyillä markkinoilla' direktiivin 93/22/EY [11] 1 artiklan 13 kohdassa määriteltyjä markkinoita. [11] EYVL L 141, 11.6.1993, s. 27. (5) Jotta otettaisiin huomioon uusin kehitys rahoitusmarkkinoilla ja varmistettaisiin tämän direktiivin yhdenmukainen soveltaminen yhteisössä, tässä artiklassa ja liitteessä olevassa A jaksossa säädettyjä määritelmiä on selvennettävä ja mukautettava 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 2 artikla 1. Jäsenvaltioiden on kiellettävä jokaista luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on hallussaan sisäpiiritietoa, käyttämästä kyseistä tietoa hyväkseen hankkimalla tai luovuttamalla omaan tai toisen lukuun suoraan tai välillisesti rahoitusvälineitä, joita kyseinen tieto koskee. Ensimmäistä alakohtaa sovelletaan siitä riippumatta, onko tämä henkilö saanut kyseisen tiedon: (a) liikkeeseenlaskijan hallinto-, johto- tai valvontaelimen jäsenyyden perusteella; tai (b) liikkeeseenlaskijan pääomaan kohdistuvan osuutensa perusteella; taikka (c) työhönsä, ammattiinsa tai tehtäväänsä liittyvän tiedonsaantimahdollisuuden perusteella. 2. Jos 1 kohdassa tarkoitettu henkilö on yhtiö tai muu oikeushenkilö, kyseisessä kohdassa säädetty kielto koskee myös niitä luonnollisia henkilöitä, jotka osallistuvat päätökseen toteuttaa liiketoimi kyseisen oikeushenkilön lukuun. 3. Edellä 1 kohdassa säädetty kielto koskee kaikkia rahoitusvälineiden hankintoja tai luovutuksia. 3 artikla Jäsenvaltioiden on kiellettävä kaikkia 2 artiklassa säädetyssä kiellossa tarkoitettuja henkilöitä, joilla on sisäpiiritietoa hallussaan: (a) ilmaisemasta kyseistä sisäpiiritietoa sivulliselle, jollei tämä tapahdu osana kyseisen henkilön tavanomaisen työn, ammatin tai tehtävien suorittamista; (b) sisäpiiritiedon perusteella suosittelemasta sivulliselle sellaisten rahoitusvälineiden hankkimista tai luovuttamista taikka antamasta sivulliselle aihetta hankkia sellaisia rahoitusvälineitä, joihin kyseinen tieto liittyy. 4 artikla Jäsenvaltioiden on ulotettava 2 ja 3 artiklassa säädetyt kiellot koskemaan myös kaikkia niitä, joita ei mainita kyseisissä artikloissa ja jotka tietävät, että niillä on hallussaan sisäpiiritietoa. 5 artikla Jäsenvaltioiden on kiellettävä markkinoiden manipulointi kaikilta luonnollisilta henkilöiltä ja oikeushenkilöiltä. Liitteen B osassa luetellaan joitain markkinoiden manipuloinnissa tavallisesti käytettäviä menetelmiä. Komissio tekee 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen muutoksia kyseisistä menetelmistä annettuihin esimerkkeihin. Jäsenvaltiot voivat päättää ottaa käyttöön erityisiä säännöksiä, joita sovelletaan journalisteihin näiden hoitaessa tavanomaisia ammattitehtäviään. 6 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahoitusvälineiden liikkeeseenlaskijat julkistavat sisäpiiritiedon mahdollisimman nopeasti. 2. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että aina kun liikkeeseenlaskija tai sen lukuun toimiva henkilö ilmaisee sisäpiiritiedon sivulliselle osana tavanomaisen työnsä, ammattinsa tai tehtäviensä suorittamista 3 artiklan a kohdan mukaisesti, sen on myös julkistettava kyseinen tieto täydellisesti ja tehokkaasti; samanaikaisesti, jos ilmaiseminen on tarkoituksellista, viipymättä, jos ilmaiseminen on tahatonta. Ensimmäisen alakohdan säännöksiä ei sovelleta: (a) jos tiedon saavan henkilön on asemansa perusteella pidettävä liikkeeseenlaskijan ilmaisema tieto salaisena tai jos se erikseen suostuu pitämään tiedon salaisena; tai (b) jos tiedon saajan pääasiallinen liiketoiminta on pakollisten luottokelpoisuuslausuntojen antaminen edellyttäen, että tiedon avulla on ainoastaan tarkoitus laatia yleisesti saatavilla oleva luottokelpoisuuslausunto. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että liikkeeseenlaskijat ja niiden puolesta toimivat tahot laativat säännöllisesti ajantasaistettavan luettelon henkilöistä, jotka työskentelevät niille ja jotka voivat saada sisäpiiritietoja. 3. Liikkeeseenlaskija voi omalla vastuullaan lykätä tietyn tiedon julkistamista ollakseen vaarantamatta oikeutettuja etujaan, jos tiedon julkistamatta jättäminen todennäköisesti ei johda yleisöä harhaan ja liikkeeseenlaskija pystyy takaamaan kyseisen tiedon luottamuksellisuuden. 4. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että luonnolliset henkilöt ja/tai oikeushenkilöt, jotka vastaavat tutkimus- tai muiden merkityksellisten tietojen tuottamisesta tai levittämisestä eri jakelukanaville tai yleisölle, varmistavat riittävän huolellisesti, että tieto esitetään asianmukaisesti, ja paljastavat kyseisen tiedon kohteena oleviin rahoitusvälineisiin liittyvät etunsa tai ilmoittavat eturistiriidoista. 5. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka ammattinsa puolesta järjestää rahoitusvälineiden kauppoja, pidättäytyy liiketoimista ja torjuu kaupankäyntitoimeksiannot asiakkaittensa lukuun, jos on perusteltu syy epäillä, että liiketoimi perustuisi sisäpiiritietoon tai siinä olisi kyse markkinoiden manipuloinnista. 6. Komissio toteuttaa 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen täytäntöönpanotoimenpiteitä, jotka koskevat - 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua sisäpiiritiedon julkistamista koskevia yksityiskohtaisia teknisiä sääntöjä: - 4 kohdassa tarkoitetun tutkimus- tai muiden merkityksellisten tietojen asianmukaisen esittämisen yksityiskohtaisia teknisiä sääntöjä ja erityisten etujen tai eturistiriitojen ilmoittamista. 7 artikla Tätä direktiiviä ei sovelleta jäsenvaltion, Euroopan keskuspankkijärjestelmän, kansallisen keskuspankin tai tähän tehtävään virallisesti määrätyn muun toimielimen taikka niiden puolesta ja lukuun toimivan henkilön suorittamiin toimiin, joiden tarkoituksena on rahapolitiikan, valuuttakurssipolitiikan tai julkisen velan hoitaminen. Jäsenvaltiot voivat ulottaa tämän poikkeuksen koskemaan osavaltioitaan, kun kysymys on niiden julkisen velan hoitamisesta. 8 artikla 1. Tämän direktiivin kiellot eivät koske kaupankäyntiä omilla osakkeilla takaisinosto-ohjelmien mukaisesti eikä rahoitusvälineen vakauttamista, jos kyseinen kaupankäynti tapahtuu sovittujen edellytysten mukaisesti. 2. Komissio päättää näistä teknisistä edellytyksistä 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen. 9 artikla Tämän direktiivin säännöksiä sovelletaan jokaiseen rahoitusvälineeseen, joka on otettu tai aiotaan ottaa kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla vähintään yhdessä jäsenvaltiossa riippumatta siitä, toteutetaanko liiketoimi kyseisillä markkinoilla vai ei. 10 artikla Jäsenvaltioiden on sovellettava tässä direktiivissä säädettyjä kieltoja ja vaatimuksia vähintään niiden alueella tehtyihin toimiin aina kun rahoitusvälineitä otetaan tai aiotaan ottaa kaupankäynnin kohteeksi jossakin jäsenvaltiossa. 11 artikla Kunkin jäsenvaltion on nimettävä yksi hallintoviranomainen, jolla on toimivalta varmistaa, että tämän direktiivin nojalla annettuja säännöksiä sovelletaan. 12 artikla Toimivaltaiselle viranomaiselle on annettava kaikki valvonta- ja tutkintavaltuudet, jotka ovat tarpeen sen tehtävien hoitamiseksi. Se käyttää tällaisia valtuuksia joko suoraan tai tarvittaessa yhdessä muiden viranomaisten kanssa, oikeusviranomaiset mukaan lukien. Näihin valtuuksiin kuuluu vähintään oikeus: (a) tutustua kaikkiin asiakirjoihin ja saada jäljennös niistä; (b) pyytää tietoja kaikilta henkilöiltä ja tarvittaessa vaatia henkilöltä todistajanlausuntoa; (c) tehdä tarkastuksia paikanpäällä; (d) vaatia puheluita ja tietoliikennettä koskevia asiakirjoja; (e) vaatia omaisuuden jäädyttämistä ja/tai takavarikoimista; (f) vaatia ammatillisen toiminnan väliaikaista kieltämistä. Ensimmäinen ja toinen kohta eivät rajoita salassapitovelvollisuutta koskevien kansallisten säännösten soveltamista. 13 artikla Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kaikki, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet toimivaltaisen viranomaisen palveluksessa, sekä toimivaltaiselta viranomaiselta ohjeita saavat tilintarkastajat ja asiantuntijat ovat salassapitovelvollisia. Salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvaa tietoa ei saa ilmaista toiselle henkilölle eikä viranomaiselle, ellei laissa toisin säädetä. 14 artikla 1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jollei tämän direktiivin säännöksiä noudateta, tästä vastuussa olevien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden suhteen toteutetaan kansallisen lainsäädännön mukaiset aiheelliset toimenpiteet, mukaan lukien hallinnolliset ja rikosoikeudelliset seuraamukset. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseiset toimenpiteet ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. 2. Jäsenvaltioiden on määritettävä seuraamukset, joita kieltäytyminen yhteistyöstä 12 artiklan mukaisessa tutkimuksessa aiheuttaa. 3. Jäsenvaltioiden on määrättävä, että toimivaltainen viranomainen voi julkistaa jokaisen seuraamuksen, joita tämän direktiivin nojalla toteutettavien toimenpiteiden rikkomisesta aiheuttaa, ellei julkistaminen vaaranna rahoitusmarkkinoita tai aiheuta suhteetonta vahinkoa osapuolille. 15 artikla Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisen viranomaisen tekemiin päätöksiin voidaan hakea muutosta tuomioistuimessa. 16 artikla 1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on huolehdittava tehtäviensä suorittamiseksi tarpeellista keskinäisestä yhteistyöstä käyttäen siihen kaikkia joko tässä direktiivissä tai kansallisessa lainsäädännössä säädettyjä valtuuksiaan. Toimivaltaisten viranomaisten on avustettava muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia. Niiden on erityisesti vaihdettava tietoja ja harjoitettava yhteistyötä tutkintatoimissa. 2. Toimivaltaisten viranomaisten on pyynnöstä välittömästi luovutettava kaikki 1 kohdassa tarkoitetun tehtävän hoitamiseksi tarpeelliset tiedot. Tarvittaessa pyynnön kohteena olevien toimivaltaisten viranomaisten on välittömästi toteutettava tarvittavat toimenpiteet kerätäkseen pyydetyt tiedot. Jos pyynnön kohteena oleva toimivaltainen viranomainen ei pysty luovuttamaan pyydettyjä tietoja välittömästi, sen on ilmoitettava pyynnön esittäneelle toimivaltaiselle viranomaiselle syyt tähän. Näin luovutettuja tietoja koskee salassapitovelvollisuus, jota sovelletaan tiedot vastaanottavien toimivaltaisten viranomaisten palveluksessa oleviin tai aiemmin olleisiin henkilöihin. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltäytyä toimittamasta pyydettyjä tietoja, jos tietojen antaminen voisi vaikuttaa haitallisesti pyynnön saaneen valtion täysivaltaisuuteen, turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen taikka jos pyynnön tarkoittamia toimia ja henkilöitä koskeva oikeudenkäynti on pantu vireille pyynnön saaneessa valtiossa tai jos pyynnön saaneen valtion viranomaiset ovat jo antaneet näitä henkilöitä ja näitä tekoja koskevan lainvoimaisen päätöksen. Edellä 1 kohdan mukaisesti tietoja saavilla viranomaisilla on oikeus käyttää saamiaan tietoja ainoastaan tässä direktiivissä tarkoitettujen tehtäviensä hoitamiseen sekä näiden tehtävien hoitoon nimenomaan liittyvän hallinto- tai tuomioistuinmenettelyn yhteydessä, edellä sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuomioistuinmenettelyyn rikosasioissa liittyvien velvollisuuksien täyttämistä. Tiedot antavan toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella tiedot vastaanottava viranomainen saa kuitenkin käyttää niitä muihinkin tarkoituksiin tai luovuttaa ne edelleen muiden valtioiden toimivaltaisille viranomaisille. 3. Jos toimivaltainen viranomainen on vakuuttunut, että tämän direktiivin säännösten vastaista toimintaa harjoitetaan tai on harjoitettu toisen jäsenvaltion alueella, sen on ilmoitettava tästä toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman selkeällä tavalla. Toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet. Sen on ilmoitettava asiasta ilmoittaneelle toimivaltaiselle viranomaiselle lopputuloksesta ja mahdollisuuksien mukaisesti myös merkittävistä tapahtumista ennen tätä. 4. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pyytää, että toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen suorittaa alueellaan tutkimuksen. Se voi lisäksi pyytää, että sen oma henkilöstö saa olla läsnä kyseisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen henkilöstön suorittaessa tutkimusta. Tutkimus tapahtuu kuitenkin koko ajan sen jäsenvaltion kokonaisvalvonnassa, jonka alueella se suoritetaan. Toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltäytyä suorittamasta tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädettyä tutkimusta tai sallimasta tämän kohdan toisessa alakohdassa säädettyä toisen jäsenvaltion henkilöstön läsnäoloa sen henkilöstön suorittamien tutkimusten aikana, jos tällainen tutkimus voisi vaikuttaa haitallisesti pyynnön saaneen valtion täysivaltaisuuteen, turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen taikka jos pyynnön tarkoittamia toimia ja henkilöitä koskeva oikeudenkäynti on pantu vireille pyynnön saaneessa valtiossa tai jos pyynnön saaneen valtion viranomaiset ovat jo antaneet näitä henkilöitä ja näitä tekoja koskevan lainvoimaisen päätöksen. 5. Komissio toteuttaa 17 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tässä artiklassa säädettyjä tiedonvaihtomenetelmiä ja rajatylittäviä tarkastuksia koskevia täytäntöönpanotoimenpiteitä. 17 artikla 1. Komissiota avustaa komission päätöksellä (2001/.../EY) perustettu Euroopan arvopaperikomitea.* 2. Viitattaessa tähän kohtaan sovelletaan päätöksen 1999/468/EY 5 artiklassa säädettyä sääntelymenettelyä päätöksen 7 ja 8 artiklan mukaisesti. 3. Päätöksen 1999/468/EY 5 artiklan 6 kohdassa säädetty määräaika on kolme kuukautta. 18 artikla Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan [... päivänä ...kuuta vuosi: viimeistään vuoden kuluttua tämän direktiivin voimaantulosta]. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään. 19 artikla Kumotaan direktiivi 89/592/ETY 20 artiklassa mainittuna päivänä. 20 artikla Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan yhteisöjen virallisessa lehdessä. 21 artikla Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille. Tehty Brysselissä [...] Parlamentin puolesta Neuvoston puolesta LIITE A JAKSO Rahoitusvälineet 'Rahoitusvälineillä' tarkoitetaan : - direktiivissä 93/22/ETY määriteltyjä arvopapereita - osuuksia yhteissijoitusyrityksissä - rahamarkkinainstrumentteja - rahoitusfutuurisopimuksia, mukaan lukien vastaavat käteisselvitysinstrumentit - korkotermiinejä - koron-, valuutan- tai osakkeiden vaihtosopimuksia - mainittuihin ryhmiin kuuluvien instrumenttien, mukaan lukien vastaavat käteisselvitysinstrumentit, hankkimista tai niiden luovuttamista koskevia optioita. Tähän ryhmään kuuluvat esimerkiksi valuutta- ja korko-optiot. - hyödykejohdannaisia. B JAKSO Seuraava suuntaa-antava luettelo markkinoiden manipuloinnissa käytettävistä menetelmistä ei ole täydellinen, mutta siitä on apua 1 artiklan 2 kohdassa vahvistetun yleisen määritelmän tulkinnassa: * Kauppaan perustuva toiminta, jolla pyritään antamaan vaikutelma toiminnasta, jota todellisuudessa ei tapahdu: - - liiketoimet, joissa rahoitusvälineiden omistajuus ei todellisuudessa siirry ("wash sales"); - - liiketoimet, joissa eri osapuolet, jotka ovat salaa yhteistyössä antavat samanaikaisesti osto- ja myyntitoimeksiannot, joissa hinta ja määrä ovat samat ("improper matched orders"); - - liiketoimet, joista ilmoitetaan julkisesti tarkoituksena luoda vaikutelma, että rahoitusvälineellä käydään kauppaa tai että sen hinta liikkuu ("painting the tape"); - toiminta, jonka takana on henkilö tai henkilöitä, jotka toimivat yhteistyössä nostaakseen rahoitusvälineen hintaa keinotekoisesti ("pumping the financial instruments on the market") myydäkseen sitten kyseistä rahoitusvälinettä tai omia rahoitusvälineitään runsaasti ("pumping and dumping"); - rahoitusvälinettä koskevan ostotarjouksen korottaminen rahoitusvälineen kurssin nostamiseksi (tarkoituksena luoda vaikutelma vahvuudesta tai siitä, että nousun takana on osakkeilla käytävä kauppa). ("Advancing the bid"). * Kauppaan perustuva toiminta, jolla pyritään luomaan pulaa: - varmistetaan sellainen määräysvalta sekä johdannaisinstrumentin että sen kohde-etuuden ostotarjouksen tai kysynnän suhteen, että manipuloinnin harjoittajalla on määräävä asema, jota voidaan hyödyntää johdannaisinstrumentin ja/tai sen kohde-etuuden hinnan manipuloimiseksi ("cornering"); - kuten edellä hyödynnetään pulaa kohde-etuudesta käyttämällä määräysvaltaa kysyntäpuolella ja hyödynnetään markkinoiden ylikuormittumista puutteen aikana keinotekoisten hintojen luomiseksi. Merkittävä vaikutusvalta tarjonnan tai toimitusten suhteen, oikeus vaatia toimitusta ja tämän käyttäminen keinotekoisten ja poikkeavien hintojen sanelemiseksi ("abusive squeezes"). * Tiettyyn ajankohtaan liittyvä kauppaan perustuva toiminta: - rahoitusvälineiden ostamista tai myymistä markkinoiden sulkeutuessa tarkoituksena muuttaa rahoitusvälineen päätöshintaa ja siten johtaa harhaa niitä, jotka toimivat kyseisen hinnan perusteella ("marking the close"); - kaupankäynnin tarkoituksena on vaikuttaa johdannaissopimusten spot- tai toteutushintaan; - kaupankäynnin tarkoituksena on vaikuttaa rahoitusvälineen spot-hintaan, jonka oli sovittu määräävän liiketoiminnan arvon. * Tietoihin perustuva toiminta: - rahoitusvälineen ostaminen omaan lukuunsa, minkä jälkeen ostamista suositellaan muille, ja kyseisen välineen myynti voitolla sen jälkeen, kun hinta on suosituksen perusteella noussut ("scalping"); - väärien huhujen levittäminen muiden houkuttelemiseksi ostamaan tai myymään; - perättömien lausuntojen antaminen merkittävistä seikoista; - merkittävien seikkojen tai merkittävien etujen julkistamatta jättäminen. VAIKUTUSTEN ARVIOINTILOMAKE EHDOTUKSEN VAIKUTUS YRITYSTOIMINTAAN JA ERITYISESTI PIENIIN JA KESKISUURIIN YRITYKSIIN (PK-YRITYKSET) Ehdotuksen nimi Ehdotus: Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö). Asiakirjan viitenumero Ehdotus 1. Miksi yhteisön lainsäädäntö on tarpeen tällä alalla ja mitkä ovat sen päätavoitteet, kun otetaan huomioon toissijaisuusperiaate- - Suunniteltujen toimenpiteiden tavoitteita eli sisäpiirikauppojen ja markkinoiden manipuloinnin kautta tapahtuvan markkinoiden väärinkäytön estämistä ei voida riittävällä tavalla saavuttaa jäsenvaltioiden toimin, vaan suunniteltujen toimenpiteiden laajuuden ja vaikutusten vuoksi ne voidaan saavuttaa paremmin yhteisön tasolla, EY:n perustamissopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuus- ja suhteellisuusperiaatteiden mukaisesti. Tässä direktiivissä rajoitutaan kyseisten tavoitteiden saavuttamisen edellyttämiin vähimmäistoimiin eikä ylitetä sitä, mikä on tämän kannalta tarpeen. Vaikutukset yrityksiin 2. Keneen ehdotus vaikuttaa- - Mihin yritystoiminnan aloihin- Kaikkiin rahoitusmarkkinoiden osapuoliin, jotka työskentelevät säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteena olevien rahoitusvälineiden parissa. - Minkä kokoisiin yrityksiin (mikä on pienten ja keskisuurten yritysten osuus)- Ehdotus vaikuttaa kaikkiin markkinaosapuoliin näiden koosta riippumatta. Pienten ja keskisuurten yritysten osuus vaihtelee jäsenvaltioittain. - Ovatko kyseiset yritykset keskittyneet tietyille maantieteellisille alueille yhteisössä- Eivät. 3. Mitä yritysten on tehtävä noudattaakseen ehdotusta (onko tällä taloudellisia seurauksia)- - Täytettävä deontologiset normit. - (Rahoitusvälineillä käytäviä transaktioita järjestävät luonnolliset henkilöt ja oikeushenkilöt) Liiketoimista on pidättäydyttävä ja kaupankäyntitoimeksiannot asiakkaiden lukuun torjuttava, jos on perusteltu syy epäillä, että liiketoimet perustuisivat sisäpiiritietoon tai niissä olisi kyse markkinoiden manipuloinnista. Tällä voi olla kielteisiä vaikutuksia välityspalkkioihin lyhyellä aikavälillä, mutta siitä seuraava yleinen luottamus sijoittajien keskuudessa hyödyttää keskipitkällä aikavälillä koko alaa. - Toimitettava jäljennökset asiakirjoista, jos toimivaltainen viranomainen niitä pyytää. - Pidettävä kirjaa puhelin- ja tietoliikenteestä. 4. Mitkä ovat ehdotuksen todennäköiset talousvaikutukset- - työllisyyteen- Rahoitusmarkkinoiden moitteeton toiminta ja yleinen luottamus niihin ovat kestävän talouskasvun ja terveen talouden edellytyksiä ja niillä on myönteisiä vaikutuksia työllisyyteen. - investointeihin ja uusien yritysten perustamiseen- Tehokkaat rahoitusmarkkinat alentavat pääomakustannuksia ja tätä kautta niillä on myönteinen vaikutus yritysten investointeihin yleensä. Työpaikkoja luovien uusien markkinaosapuolten (esim. "e-välittäjät") tai kaupankäyntitapojen (esim. sähköiset markkinapaikat) syntyminen perustuu sijoittajien luottamukseen, mikä puolestaan riippuu markkinoiden seurattavuudesta. - yritysten kilpailukykyyn- Sisäpiirikauppojen kieltäminen ja toiminta niiden estämiseksi vahvistaa markkinaosapuolten yhtäläisiä edellytyksiä saada liikkeeseenlaskijaa koskevia tietoja ja näin ollen edistää tervettä kilpailua markkinaosapuolten välillä. Samoin markkinoiden manipuloinnin kieltäminen ja toiminta sen estämiseksi vahvistaa markkinaosapuolten yhtäläisiä toimintaedellytyksiä, koska se johtaa avoimuuteen markkinaosapuolten käyttäytymisessä, mikä edistää tervettä kilpailua markkinaosapuolten välillä. 5. Sisältyykö ehdotukseen toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on ottaa huomioon pienten ja keskisuurten yritysten erityistarpeet (lievemmät tai erilaiset vaatimukset jne.)- Ei. Kuuleminen 6. Luettelo ehdotuksen valmistelussa kuulluista tahoista ja niiden esittämien kantojen pääpiirteet: Kansallisista arvopaperialan valvojista muodostuva FESCO (Forum of European Securities Commissions) osallistui komission työskentelyyn direktiiviluonnoksen laatimisen yhteydessä.