PERUSTELUT

1. EHDOTUKSEN TAUSTA

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta säännellään unionissa neuvoston direktiivillä 2003/96/EY[1] (jäljempänä ’energiaverodirektiivi’ tai ’direktiivi’).

Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ja erityisesti sen 5, 15 ja 17 artiklan säännösten nojalla neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltiolle luvan ottaa käyttöön verotustasoa koskevia muita vapautuksia tai alennuksia erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä.

Tämän ehdotuksen tarkoituksena on antaa Saksalle lupa soveltaa alennettua sähköverokantaa sähköön, joka toimitetaan suoraan satamassa laiturissa oleville aluksille (jäljempänä ”maasähkö”). Veronalennuksen tavoitteena on antaa taloudellinen kannustin maasähkön käyttöön satamakaupunkien ilmansaasteiden vähentämiseksi.

Pyyntö ja sen yleinen tausta

Neuvosto antoi 12 päivänä heinäkuuta 2011 täytäntöönpanopäätöksen 2011/445/EU, jolla Saksalle annetaan lupa soveltaa satamassa laiturissa oleville aluksille suoraan toimitettavaan sähköön (”maasähkö”) alennettua sähköverokantaa direktiivin 2003/96/EY[2] 19 artiklan mukaisesti. Mainitun päätöksen voimassaolo päättyy 16. heinäkuuta 2014.

Saksan viranomaiset pyysivät 26. helmikuuta 2014 päivätyllä kirjeellä uutta lupapäätöstä, jonka nojalla Saksa voisi jatkaa veronalennuksen soveltamista. Saksa pyysi, että alennus myönnettäisiin kuudeksi vuodeksi.

Pyytämällään toimenpiteellä Saksa haluaa jatkossakin tarjota kannustimen maasähkön käyttöön, koska maasähköä pidetään vähemmän saastuttavana vaihtoehtona kuin sähkön tuottamista satamassa laiturissa olevilla aluksilla. Jos toimenpidettä ei myönnetä, maasähköön on sovellettava Saksan yleistä sähköverokantaa, joka on 20,50 euroa/MWh.

Toisaalta energiaverodirektiivin 14 artiklan 1 kohdan c alakohdassa jäsenvaltiot velvoitetaan vapauttamaan verosta energiatuotteet, joita käytetään laivaliikenteen polttoaineena EU:n vesillä. Tämä vapautus kattaa myös energiatuotteet, joita käytetään sähkön tuottamiseen satamassa laiturissa olevilla aluksilla. Jäsenvaltiot voivat mainitun direktiivin 15 artiklan 1 kohdan f alakohdan mukaisesti vapauttaa verosta myös energiatuotteet, joita käytetään aluksilla sisävesiväylillä liikennöintiin. Tämä vapautus kattaa myös aluksilla tuotetun sähkön. Näin ollen useimmissa tapauksissa energiaverodirektiivin mukainen verotusjärjestelmä ei vaikuta satamassa laiturissa olevilla aluksilla tuotetun sähkön kustannuksiin, vaikka tällaisella tuotannolla voi olla kielteisiä terveys- ja ympäristövaikutuksia satamien ilmanlaadun heikkenemisen ja melutason nousemisen vuoksi.

Saksa haluaa jatkossakin soveltaa maasähköön alennettua verokantaa 0,50 euroa/MWh, joka on direktiivissä 2003/96/EY säädetyn vähimmäissähköverokannan mukainen. Alennettua sähköverokantaa on tarkoitus soveltaa kaikkiin maasähkön toimituksiin sekä EU:n vesillä että sisävesillä yksityisiä huvialuksia lukuun ottamatta. Saksan viranomaisten laskelmien mukaan toimenpiteen soveltamisesta aiheutuisi vuosittain keskimäärin noin 2,2 miljoonan euron veromenot, jos sitä sovelletaan kolmen vuoden ajan. Liittohallituksen arvioiden mukaan näiden otaksuttujen budjettimenojen voidaan odottaa nousevan seuraavien kuuden vuoden aikana vähitellen 3–4 miljoonaan euroon vuodessa.

Veroalennuksella Saksa haluaa jatkossakin kannustaa liikenteenharjoittajia käyttämään maasähköä, jotta ilman kautta leviäviä päästöjä, laiturissa olevien alusten synnyttämää melua sekä hiilidioksidipäästöjä voitaisiin vähentää. Alennetun verokannan soveltaminen lujittaisi maasähkön kilpailukykyä kokonaan verosta vapautettuun aluksilla poltettavaan bunkkeriöljyyn nähden.

Saksan viranomaiset ilmoittivat komissiolle, että tällä hetkellä Saksan satamista vain Lyypekissä on suuremman sähkökuormituksen maasähköpisteitä. Maasähköpisteiden lisäksi siellä on proomuvoimaloita, jotka ovat nesteytetyllä maakaasulla toimivaa uivaa kalustoa, jolla tuotetaan sekä lämpöä että sähköä. Hampurin satamaan on tarkoitus rakentaa toukokuussa 2014 kiinteitä maasähköpisteitä. Tässä yhteydessä sen Altona-terminaaliin rakennetaan kaksi maasähköpisteillä varustettua risteilyalusterminaalia. Suunnitteilla on myös hankkia HafenCity-terminaaliin proomuvoimaloita.

Maasähköpisteet ovat yleisimpiä sisävesisatamissa, joihin niitä on tarkoitus rakentaa vielä lisää.

Saksa katsoo, että tämä toimenpide on maasähkön käytön edistämisestä yhteisön satamassa laiturissa olevissa aluksissa tehdyn komission suosituksen 2006/339/EY[3] sekä komission tiedonannon ”EU:n meriliikennepolitiikka vuoteen 2018 saakka: strategiset tavoitteet ja suositukset”[4] mukainen. Tässä yhteydessä todetaan myös, että jäsenvaltioilla on kesäkuusta 2011 alkaen ehdoton velvollisuus täyttää ilmanlaatustandardit, jotka koskevat hiukkasten kaltaisia asiaankuuluvia epäpuhtauksia[5]. Tämä edellyttää, että jäsenvaltioiden on tarvittaessa löydettävä ratkaisuja sellaisiin ongelmiin kuin satamassa laiturissa olevien alusten päästöt. Voidaan siis ajatella, että satamissa, joissa tällaisia ongelmia esiintyy, maasähkön käyttöä edistetään yleisen ilmanlaatustrategian mukaisesti.

Saksan viranomaisten näkemykset toimenpiteen vaikutuksesta sisämarkkinoihin

Saksan viranomaisten mielestä toimenpide ei vaikuttaisi sisämarkkinoiden moitteettomaan toimintaan eikä vääristäisi kilpailua. Tämä veroetuus voidaan Saksassa myöntää joko toimituspaikassa sovellettavana alennettuna verokantana tai veronpalautuksena. Kun kyseessä on toimituspaikassa myönnettävä veronalennus, sähkön toimittaja voi jättää siirtämättä kyseisen veroetuuden joko kokonaan tai osittain loppukuluttajalle eli aluksen liikenteenharjoittajalle. Saksan viranomaisten mukaan veroetuus siirretään kuitenkin tavallisesti loppukuluttajalle. Vaikka koko veronalennus siirretään aluksen liikenteenharjoittajalle, johon sovelletaan direktiivissä 2003/96/EY säädettyä maasähköveron vähimmäistasoa, ne eivät itse asiassa saa taloudellista etua sellaisiin toimijoihin nähden, jotka tuottavat oman sähkönsä aluksella, koska tällainen sähkö on vapautettu verosta. Saksan viranomaisten mukaan aluksilla tapahtuvan oman sähköntuotannon korvaaminen maasähköllä, jota verotettaisiin sovellettavan vähimmäistason mukaisesti, ei johtaisi yleiseen kustannusetuun.

Saksan viranomaiset ilmoittivat komissiolle, ettei niillä ole tällä hetkellä tietoja maasähköpisteitä käyttävien alusten liikenteenharjoittajien lukumäärästä eivätkä ne voi antaa tarkkaa arviota maasähkön käytön kehityssuuntauksista, koska toimenpidettä on sovellettu vasta vähän aikaa. Ne katsovat saatavilla olevien tietojen perusteella, että maasähkön käyttö on lisääntynyt voimakkaasti erityisesti sisävesisatamassa laiturissa olevilla aluksilla.

Voimassa olevat aiemmat säännökset

Energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annettu neuvoston direktiivi 2003/96/EY ja erityisesti sen 14 artiklan 1 kohdan c alakohta ja 15 artiklan 1 kohdan f alakohta.

Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisen toimenpiteen arviointi

Erityiset politiikkaan liittyvät syyt

Direktiivin 19 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään seuraavaa:

”Edellisissä artikloissa, erityisesti 5, 15 ja 17 artiklassa esitettyjen säännösten lisäksi neuvosto voi yksimielisesti komission ehdotuksesta antaa jäsenvaltioille luvan ottaa käyttöön muita vapautuksia tai alennuksia erityisistä politiikkaan liittyvistä syistä.”

Kyseisellä veronalennuksella Saksan viranomaiset pyrkivät edistämään jatkossakin sitä, että satamassa laiturissa olevat alukset täyttävät sähköntarpeensa ympäristöä vähemmän vahingoittavalla tavalla, mikä parantaisi paikallista ilmanlaatua. Kuten Saksa toteaa, komissio on jo itse asiassa suositellut maasähkön käyttöä laiturissa olevilla aluksilla tuotettavan sähkön vaihtoehtona ja näin ollen tunnustanut maasähkön ympäristöhyödyt[6]. Jos toimenpidettä ei sovellettaisi, laiturissa aluksille toimitettavasta sähköstä olisi Saksassa kannettava veroa 20,50 euroa/MWh. Haettu alennus 20 euroa/MWh tarjoaa lisäkannustimen kyseisen teknologian käyttöön ja edistäisi näin ollen asetetun poliittisen tavoitteen saavuttamista.

Komissio toteaa myös, että maasähkön laajempaa käyttöä jarruttaa nykyään se, että satamista puuttuu lähes kokonaan tarvittava onshore-infrastruktuuri. Sen vuoksi on todennäköisesti tarpeen tarjota lisäkannustimia, joilla voidaan edistää erityisesti tällaisen infrastruktuurin rakentamista kyseisen veronalennuksen tavoitteen saavuttamiseksi. Saksan viranomaisten antamien tietojen mukaan merialukset tarvitsevat suuren sähkökuormituksen maasähköpisteitä, joita on tällä hetkellä vain Lyypekin satamassa. Maasähköpisteiden rakentamista Hampurin satamaan suunnitellaan parhaillaan. Maasähköpisteitä on runsaasti sisävesisatamissa, joissa alusten sähkökuormitustarpeet ovat tavallisesti alhaisemmat.

Tästä poliittisesta tavoitteesta komissio haluaa todeta, että maasähkön edistäminen on itse asiassa yhteinen poliittinen tavoite, johon olisi pyrittävä koko unionissa. Tämä ilmaistaan selkeästi Euroopan unionin yhdennettyä meripolitiikkaa koskevassa komission tiedonannossa[7] ja siihen liittyvässä komission yksiköiden valmisteluasiakirjassa[8]. Toimenpide on linjassa vaihtoehtoisten polttoaineiden infrastruktuurin käyttöönottoa koskevan komission ehdotuksen[9] kanssa, jossa tarkastellaan maasähköpisteiden asentamista sellaisiin satamiin, joissa se on kustannustehokasta ja aiheuttaa ympäristöetuja.

Komissio ehdotti energiaverodirektiivin tarkistamista koskevassa ehdotuksessaan[10], että satamissa laiturissa oleville aluksille toimitettava maasähkö vapautettaisiin energiaverosta. Neuvosto ei kuitenkaan ole vielä hyväksynyt kyseistä ehdotusta. Tällä välin talouden toimijoille ja viranomaisille olisi Saksassa annettava oikeudellinen varmuus maasähkön käytön edistämiseksi sovellettavista verotoimenpiteistä. Tällä hetkellä ainoastaan 19 artiklassa säädetään mahdollisuudesta myöntää suotuisa verokohtelu maasähkölle. Sen tarkoituksena on kuitenkin antaa mahdollisuus reagoida yksittäisten jäsenvaltioiden erityisolosuhteisiin, joita ei ole otettu huomioon itse direktiivissä. Näin ollen 19 artiklaan perustuva poikkeus, jolla edistetään maasähkön käyttöön liittyvän poliittisen tavoitteen saavuttamista, voidaan myöntää vain siirtymäkauden toimenpiteenä ennen kuin tätä tavoitetta on käsitelty neuvostossa direktiivin 2003/96/EY tarkistamisen yhteydessä.

Johdonmukaisuus suhteessa unionin muuhun politiikkaan ja muihin tavoitteisiin

Pyydetty toimenpide liittyy pääasiassa EU:n ympäristöpolitiikkaan. Toimenpiteellä parannetaan paikallista ilmanlaatua siinä määrin kuin sillä vähennetään bunkkeriöljyn polttamista satamassa olevilla aluksilla. Sillä voidaan jossain määrin vähentää myös hiilidioksidipäästöjä, vaikka tämä vaikutus riippuu siitä, mistä lähteestä aluksiin toimitettava sähkö on peräisin[11]. Ympäristöongelman suuruuden osalta Saksa esittää esimerkkinä Lyypekki-Travemünden sataman, jossa alusten osuus rikkidioksidipäästöistä on 90 prosenttia ja typpioksidipäästöistä noin 80 prosenttia. Vuotuiseen 5 584 MWh:n sähkönkulutukseen pohjautuen Saksan viranomaiset tekivät seuraavan arvioinnin vuotuisista päästöistä, jotka aiheutuvat toisaalta maasähkön käytöstä Lyypekin satamassa ja toisaalta meriliikenteen kaasuöljystä, joka täyttää EU:n rikkidirektiivissä[12] asetetut rikkisisältöä koskevat rajoitukset ja jota käytetään sähkön tuotantoon aluksilla:

|| NOx || SO2 || CO2

Vesivoimasta saatu vihreä sähkö || 0,078 t || 0,056 t || 0 t

Meriliikenteen kaasuöljy || 3,571 t || 6,026 t || 4251,9 t

Hampurin satamaviranomaisten antamien arvioiden mukaan Altona-terminaaliin suunnitellut maasähköpisteet todennäköisesti vähentävät typpioksidipäästöjä noin 39 tonnia eli 74 prosenttia, rikkidioksidipäästöjä noin 1,1 tonnia eli 62 prosenttia ja hienojen hiukkasten päästöjä noin 0,5 tonnia eli 5 prosenttia vuosittain meriliikenteen kaasuöljyn käyttöön verrattuna. Jos maasähköpisteiden sähkö hankitaan Saksassa tavanomaisista sähkölähteistä, hiilidioksidipäästöt todennäköisesti vähentyvät noin 1 050 tonnia eli 19 prosenttia vuodessa. Jos sähkö hankitaan suunnitelmien mukaisesti uusiutuvista energialähteistä, hiilidioksidipäästöt voivat vähentyä jopa 3 354 tonnia vuodessa riippuen sähköntuotantolaitosten suorituskyvystä. Risteilyaluksille HafenCity-terminaalissa sähköä toimittavien nesteytetyllä maakaasulla toimivien proomuvoimaloiden käyttö todennäköisesti vähentää ilmansaastepäästöjä 51 tonnia eli 73 prosenttia. Kun proomuvoimaloiden vuotuiset viiden tonnin typpioksidipäästöt vähennetään, tulokseksi saadaan 46 tonnin päästövähennykset vuodessa. Rikkioksidipäästöt vähenevät todennäköisesti 1,5 tonnia eli 58 prosenttia ja hienojen hiukkasten päästöt 0,7 tonnia eli 48 prosenttia. Proomuvoimalat eivät aiheuta tällaisia päästöjä. Hiilidioksidipäästöt vähenevät todennäköisesti 1 824 tonnia eli 26 prosenttia vuodessa, jos meriliikenteen kaasuöljyn sijasta käytetään nesteytettyä maakaasua. Näissä arvoissa on otettu huomioon apukattilan (aluksen lämmöntuotanto) jäännöspäästöt.

Tässä vaiheessa on muistettava, että yksi tärkeä syy maasähkön epäsuotuisaan kilpailuasemaan on se, että sen vaihtoehto eli merisatamissa olevilla aluksilla tuotettava sähkö saa nykyisin täyden verovapautuksen, joka myönnetään sekä sähkön tuotannossa poltettavalle bunkkeriöljylle direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetyn tavanomaisen tilanteen mukaisesti että itse aluksessa tuotettavalle sähkölle (ks. direktiivin 2003/96/EY 14 artiklan 1 kohdan c alakohta). Vaikka jälkimmäistä verovapautusta voi sinällään olla vaikea pitää yhteensopivana unionin ympäristötavoitteiden kanssa, siinä on kuitenkin otettu huomioon käytännön näkökohdat. Aluksilla tuotetun sähkön verottaminen edellyttäisi nimittäin, että aluksen omistaja, joka on usein sijoittautunut kolmanteen maahan, tai liikenteenharjoittaja antaa ilmoituksen kulutetun sähkön määrästä. Ilmoituksessa olisi eriteltävä myös, mikä osuus sähköstä on kulutettu sen jäsenvaltion aluevesillä, jossa vero on maksettava. Tämä aiheuttaisi valtavan hallinnollisen rasituksen alusten omistajille, koska ilmoitukset olisi annettava kaikista jäsenvaltioista, joiden aluevesillä alus on purjehtinut. Tässä tilanteessa voi olla aiheellista, että vähemmän saastuttavaa maasähköä ei aseteta huonompaan asemaan, vaan Saksan sallitaan soveltaa alennettua verokantaa.

Kun on kyse sisävesisatamien laitureissa olevien alusten kuluttamasta sähköstä, jäsenvaltiot voivat vapauttaa verosta aluksilla tuotetun sähkön (15 artiklan 1 kohdan f alakohta) toisin kuin merisatamissa aluksille toimitetun sähkön. Näin ollen ei ole olemassa minkäänlaista lainsäädännöllistä estettä sille, että jäsenvaltiot kohtelevat maasähköä ja sisävesisatamissa olevilla aluksilla tuotettavaa sähköä yhdenmukaisella tavalla. Lainsäätäjä voi kuitenkin perustella direktiivin 15 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarjottua vaihtoehtoa myöntää verovapautus aluksilla tuotetulle sähkölle käytännön näkökohdilla, ja tämä vaihtoehto on samalla tiiviisti sidoksissa sisävesillä liikennöintiin myönnettäviin vapaaehtoisiin veroetuihin. Useimmat jäsenvaltiot, mukaan lukien Saksa, ovat päättäneet olla verottamatta näihin tarkoituksiin käytettäviä polttoaineita. Reinistä ja sen sivujoista voidaan vielä todeta, että verovapaus on vahvistettu myös Saksan ratifioimassa kansainvälisessä sopimuksessa[13]. Lisäksi katsotaan olevan epäkäytännöllistä verottaa sähkön tuottamiseen aluksella käytettävää polttoainetta erikseen[14], koska tämä edellyttäisi vähintäänkin sitä, että sähkön tuottamiseen käytettävää ja liikennöintiin käytettävää polttoainetta kohdeltaisiin eri tavoin. Päättäessään siitä, laajennetaanko merenkulkuun sovellettava verovapaus koskemaan sisävesiliikenteessä käytettäviä polttoaineita, jäsenvaltiot ottavat huomioon useita eri näkökohtia, kuten ympäristönäkökohtien kaltaiset kansallisen liikennepolitiikan laajemmat tavoitteet, joiden vuoksi ne voivat päättää olla verottamatta tällaisiin tarkoituksiin käytettäviä polttoaineita.

Näin ollen tässä vaiheessa katsotaan olevan aiheellista säilyttää Saksan mahdollisuus vapauttaa verosta sisävesisatamien maasähkö.

Sisämarkkinat ja tasapuolinen kilpailu

Sisämarkkinoiden ja terveen kilpailun kannalta pyydetty toimenpide vähentäisi bunkkeriöljylle myönnetyn verovapautuksen aiheuttamaa nykyistä vääristymää laiturissa olevien alusten kahden kilpailevan sähkölähteen välillä, joita ovat aluksella tuotettava sähkö ja maasähkö.

Liikenteenharjoittajien välisestä kilpailusta on ensinnäkin todettava, että komission saatavilla olevien tietojen mukaan nykyään on vain muutamia aluksia, joilla maasähköä käytetään kaupallisista syistä. Toiseksi, vaikka laivanvarustamot hyötyvät toimenpiteestä siten, että ne voivat ostaa sähköä edullisemmin kuin muiden alojen yritykset, käsiteltävänä olevan toimenpiteen ei odoteta muuttavan merkittävästi merenkulkualan kilpailutilannetta. Vaikka tarkkoja kustannusarvioita on vaikea esittää, koska ne ovat ratkaisevasti sidoksissa öljyn hinnan kehitykseen, saatavilla olevat tiedot[15] ja Saksan toimittamat tiedot näyttävät osoittavan, ettei edes täysi verovapaus vähennä useimmissa tapauksissa maasähkön toimintakustannuksia niin paljon, että ne olisivat pienemmät kuin aluksilla tuotettavaan sähköön liittyvät kustannukset. Sen vuoksi maasähkön toimintakustannukset eivät missään tapauksessa tarjoaisi merkittävää kilpailuetua maasähköä käyttäville liikenteenharjoittajille niihin liikenteenharjoittajiin nähden, jotka käyttävät aluksella tuotettavaa sähköä. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa on vielä epätodennäköisempää, että kilpailu vääristyisi edellä kuvatulla tavalla, koska Saksa aikoo noudattaa direktiivissä 2003/96/EY säädettyä verotuksen vähimmäistasoa.

Satamien välisestä kilpailusta voidaan todeta, että edellä kuvatussa tilanteessa, jossa maasähkön käyttö ei luultavasti ole veronalennuksesta huolimatta taloudellisesti kannattavampaa kuin aluksella tuotettavan sähkön käyttö ainakaan lyhyellä aikavälillä, maasähkön veronalennus ei todennäköisesti houkuttele aluksia muuttamaan reittiään maasähkön saannin perusteella. Näin ollen se ei myöskään vääristä satamien välistä kilpailua. Saksan viranomaiset painottavat, että maasähkön käyttö on rajallista maasähköpisteiden puuttumisen ja korkeiden kustannusten vuoksi sekä siitä syystä, ettei alusten yhdistämisestä sähköverkkoon ole kansainvälisesti hyväksyttyjä teknisiä normeja.

Lopuksi voidaan todeta, että alennetun verokannan soveltamisen ehdotettu määräaika vastaa suuressa määrin maasähkön verovapautusta koskevassa komission ehdotuksessa esitettyä kahdeksan vuoden määräaikaa.

Toimenpiteen soveltamisaika ja EU:n energiaverotuksen kehittäminen

Poikkeuksen soveltamisajan olisi periaatteessa oltava riittävän pitkä, jotta se ei vähentäisi satamaoperaattoreiden halukkuutta tehdä tarvittavia investointeja. Energiaverodirektiivin tarkistusta koskeva komission ehdotus pidentäisi tässä tapauksessa toimenpiteen soveltamisaikaa ja laajentaisi veronalennuksen soveltamisalaa, koska siinä esitetään maasähkölle kahdeksaksi vuodeksi myönnettävää pakollista verovapautusta direktiivin voimaantulon jälkeen. Poikkeuksen ei tulisi kuitenkaan vaikuttaa voimassaolevan lainsäädäntökehyksen kehittämiseen ja siinä olisi otettava huomioon, että neuvosto saattaa antaa säädöksen energiaverodirektiivin tarkistusta koskevan komission ehdotuksen perusteella. Tässä tilanteessa vaikuttaa aiheelliselta myöntää Saksan pyytämä lupa enintään direktiivissä sallituiksi kuudeksi vuodeksi rajoittamatta kuitenkin sellaisten asiaa koskevien yleisten säännösten soveltamista, jotka tulevat voimaan ennen kyseisen ajanjakson päättymistä. Tällainen määräaika antaa oikeusvarmuuden aluksille ja satamaoperaattoreille, joiden on suunniteltava maasähköpisteisiin tai alusten varustukseen tehtäviä investointejaan. Se antaa myös Saksan viranomaisille aikaa kerätä lisätietoja toimenpiteen arvioimiseksi myöhemmin uudelleen.

Valtiontukisäännöt

Saksan viranomaisten suunnittelema verokanta 0,50 euroa/MWh on direktiivin 2003/96/EY 10 artiklassa säädetyn vähimmäisverotason mukainen. Näin ollen toimenpide täyttää yhden komission asetuksen (EU) N:o 651/2014[16] 44 artiklassa säädetyistä edellytyksistä, joiden täyttyessä toimenpide vapautetaan valtiontukea koskevista ilmoitusvaatimuksista. Tässä vaiheessa ei voida kuitenkaan määrittää, täyttyvätkö kakki asetuksessa säädetyt edellytykset. Lisäksi neuvoston täytäntöönpanopäätöstä koskevassa ehdotuksessa ei estetä komissiota vaatimasta Saksaa noudattamaan valtiontukisääntöjä.

2. INTRESSITAHOJEN KUULEMINEN JA VAIKUTUSTEN ARVIOINTI

Intressitahojen kuuleminen

Tämä ehdotus perustuu Saksan esittämään pyyntöön ja koskee ainoastaan kyseistä jäsenvaltiota.

Asiantuntijatiedon käyttö

Ulkopuolisia asiantuntijoita ei tarvittu.

Vaikutusten arviointi

Tämä ehdotus koskee luvan antamista yhdelle jäsenvaltiolle sen omasta pyynnöstä.

3. EHDOTUKSEEN LIITTYVÄT OIKEUDELLISET NÄKÖKOHDAT

Toissijaisuusperiaate

SEUT-sopimuksen 113 artiklan soveltamisalaan kuuluva välillinen verotus ei sinänsä kuulu kyseisen perussopimuksen 3 artiklassa tarkoitettuun unionin yksinomaiseen toimivaltaan.

Voimassa olevassa EU:n lainsäädännössä säännellään ja rajoitetaan kuitenkin tiukasti jäsenvaltioiden toimivallan käyttöä tällä alalla. Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaan ainoastaan neuvostolla on valtuudet antaa jäsenvaltiolle lupa ottaa käyttöön muita vapautuksia tai alennuksia kyseisessä säännöksessä tarkoitetulla tavalla. Jäsenvaltiot eivät voi toimia neuvoston sijasta.

Ehdotus on näin ollen toissijaisuusperiaatteen mukainen.

Suhteellisuusperiaate

Ehdotus on suhteellisuusperiaatteen mukainen. Veronalennus ei saa ylittää sitä, mikä on tarpeen kyseessä olevan tavoitteen saavuttamiseksi (ks. edellä olevat huomiot sisämarkkinoista ja terveestä kilpailusta).

Sääntelytavan valinta

Ehdotettu sääntelytapa: neuvoston päätös.

Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklassa säädetään ainoastaan tämäntyyppisestä toimenpiteestä.

4. TALOUSARVIOVAIKUTUKSET

Toimenpiteestä ei aiheudu taloudellista tai hallinnollista rasitetta unionille. Näin ollen ehdotuksella ei ole vaikutuksia Euroopan unionin talousarvioon.

2014/0247 (NLE)

Ehdotus

NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOPÄÄTÖS

luvan antamisesta Saksalle soveltaa satamassa laiturissa oleville aluksille suoraan toimitettavaan sähköön alennettua sähköverokantaa direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisesti

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,

ottaa huomioon energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta 27 päivänä lokakuuta 2003 annetun neuvoston direktiivin 2003/96/EY[17] ja erityisesti sen 19 artiklan,

ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Saksalle annettiin neuvoston täytäntöönpanopäätöksellä 2011/445/EU lupa soveltaa satamassa laiturissa oleville aluksille suoraan toimitettavaan sähköön, jäljempänä ’maasähkö’, alennettua sähköverokantaa direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan mukaisesti

(2) Saksa on pyytänyt 26 päivänä helmikuuta 2014 päivätyllä kirjeellä lupaa jatkaa alennetun sähköverokannan soveltamista maasähköön direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan nojalla.

(3) Saksa pyrkii tällä veronalennuksella edistämään jatkossakin maasähkön laajempaa käyttöä, jotta satamassa laiturissa olevien laivojen sähköntarve voidaan tyydyttää ympäristöä vähemmän rasittavalla tavalla kuin polttamalla aluksilla bunkkeriöljyä.

(4) Satamakaupunkien ilmanlaatu paranisi, koska maasähkön käytöstä ei synny satamassa laiturissa olevilla aluksilla poltettavan bunkkeriöljyn aiheuttamia ilmansaastepäästöjä. Sen vuoksi toimenpiteen odotetaan edistävän unionin ympäristö-, terveys- ja ilmastopolitiikan tavoitteita.

(5) Luvan antaminen Saksalle soveltaa alennettua sähköveroa maasähköön ei ylitä sitä, mikä on tarpeen maasähkön käytön lisäämiseksi, koska aluksilla tapahtuva sähköntuotanto on useimmissa tapauksissa edelleen kilpailukykyisempi vaihtoehto. Samasta syystä ja teknologian melko pienen markkinaosuuden vuoksi toimenpide ei todennäköisesti johda merkittävään kaupan vääristymiseen sen voimassaoloaikana eikä siten vaikuta kielteisesti sisämarkkinoiden toimivuuteen.

(6) Direktiivin 2003/96/EY 19 artiklan 2 kohdasta seuraa, että kunkin kyseisen säännöksen nojalla myönnetyn luvan on oltava ajallisesti tarkkaan rajoitettu. Koska voimassaoloajan on oltava tarpeeksi pitkä, jotta toimenpidettä voitaisiin arvioida moitteettomasti ja jotta voimassa olevan lainsäädäntökehyksen tulevaa kehitystä ei estettäisi, on aiheellista myöntää haettu lupa kuudeksi vuodeksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sitä, että tätä kysymystä koskevat yleiset säännökset tulevat voimaan ennen tässä säädetyn määräajan päättymistä.

(7) Jotta satamaoperaattoreille ja alusten liikenteenharjoittajille annettaisiin oikeusvarmuus ja sähkön jakelijoille ja jälleenjakelijoille maasähkön valmisteverokannan muuttumisesta mahdollisesti aiheutuvien hallinnollisten rasitteiden lisääntyminen estettäisiin, olisi varmistettava, että Saksa voi soveltaa tässä päätöksessä tarkoitettua erityistä veronalennusta keskeytyksettä. Pyydetty lupa olisi sen vuoksi myönnettävä 17 päivästä heinäkuuta 2014 eli keskeytyksettä neuvoston täytäntöönpanopäätöksessä 2011/445/EU säädettyjen aiempien järjestelyjen päättymisestä alkaen.

(8) Tämä päätös ei vaikuta valtiontukea koskevien unionin sääntöjen soveltamiseen,

ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:

1 artikla

Annetaan Saksalle lupa soveltaa alennettua sähköverokantaa sähköön, joka toimitetaan suoraan satamassa laiturissa oleville aluksille, jäljempänä ’maasähkö’, lukuun ottamatta yksityisiä huvialuksia, edellyttäen että direktiivin 2003/96/EY 10 artiklassa säädettyjä verotuksen vähimmäistasoja noudatetaan.

2 artikla

Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se annetaan tiedoksi.

Sitä sovelletaan 17 päivästä heinäkuuta 2014.

Sen voimassaolo päättyy 16 päivänä heinäkuuta 2020.

Jos neuvosto kuitenkin säätää SEUT-sopimuksen 113 artiklan nojalla maasähkön veroetuja koskevia yleisiä sääntöjä, tämän päätöksen soveltaminen päättyy päivänä, jona kyseisten yleisten sääntöjen soveltaminen alkaa.

3 artikla

Tämä päätös on osoitettu Saksan liittotasavallalle.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

([1]) Neuvoston direktiivi 2003/96/EY, annettu 27 päivänä lokakuuta 2003, energiatuotteiden ja sähkön verotusta koskevan yhteisön kehyksen uudistamisesta (EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51).

([2]) EUVL L 191, 22.7.2011, s. 22.

([3]) Komission suositus 2006/339/EY, tehty 8 päivänä toukokuuta 2006, maasähkön käytön edistämisestä yhteisön satamissa laiturissa olevissa aluksissa (EUVL L 125, 12.5.2006)

([4]) KOM(2009) 8 lopullinen, 21. tammikuuta 2009.

([5]) Ks. Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/50/EY, annettu 21 päivänä toukokuuta 2008, ilmanlaadusta ja sen parantamisesta (EUVL L 152, 11.6.2008).

([6]) Ks. alaviite 3.

([7]) KOM(2007) 575 lopullinen, 10. lokakuuta 2007.

([8]) SEC(2007) 1278 lopullinen, 10. lokakuuta 2007.

([9]) COM(2013) 18 lopullinen, 24. tammikuuta 2013.

([10]) COM(2011) 169 lopullinen, 13. huhtikuuta 2011.

([11]) Komissio on aiemmin arvioinut, että siirtyminen maasähkön käyttöön vähentäisi hiilidioksidipäästöjä keskimäärin 50 prosenttia (ks. alaviite 2). Siirtymisen vaikutus voi toisaalta poiketa paljonkin tästä keskiarvosta, koska se riippuu ratkaisevasti asianomaisen markkina-alueen hiili-intensiteetistä sekä tarkasta ajankohdasta, jolloin sähkön lisäkysyntää esiintyy.

([12]) Neuvoston direktiivi 1999/32/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, tiettyjen nestemäisten polttoaineiden rikkipitoisuuden vähentämisestä ja direktiivin 93/12/ETY muuttamisesta (EYVL L 121, 11.5.1999, s. 13).

([13]) Ks. Reinin vesiliikenteessä aluksilla käytettävän kaasuöljyn tulli- ja verokohtelusta Reinin rannikkovaltioiden ja Belgian välillä 16 päivänä toukokuuta 1952 tehdyn sopimuksen 1 artikla (Bundesgesetzblatt 1953, osa II, s. 531).

([14]) Ks. direktiivin 2003/96/EY 21 artiklan 5 kohdan kolmas alakohta.

([15]) Ks. Euroopan komission ympäristöasioiden pääosaston elokuussa 2005 laatima raportti ”Service Contract Ship Emissions: Assignment, Abatement and Market-based Instruments, Task 2a – Shore-Side Electricity” http://ec.europa.eu/environment/air/pdf/task2_shoreside.pdf. Kustannusanalyysi tehtiin seuraavista kolmesta satamasta: Göteborg (Ruotsi) sekä Juneau ja Long Beach (Yhdysvallat).

([16]) Komission asetus (EY) N:o 651/2014, annettu 17 päivänä kesäkuuta 2014, tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisesti (EUVL L 187, 26.6.2014, s. 1).

([17]) EUVL L 283, 31.10.2003, s. 51.