EUROOPAN KOMISSIO Bryssel 5.10.2018 COM(2018) 668 final KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE puutavaraa ja puutuotteita markkinoille saattavien toimijoiden velvollisuuksien vahvistamisesta 20 päivänä lokakuuta 2010 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EU) N:o 995/2010 (EU:n puutavara-asetus)



Kaksivuotiskertomus maaliskuusta 2015 helmikuuhun 2017 ulottuvalta ajanjaksolta





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE JA NEUVOSTOLLE puutavaraa ja puutuotteita markkinoille saattavien toimijoiden velvollisuuksien vahvistamisesta 20 päivänä lokakuuta 2010 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EU) N:o 995/2010 (EU:n puutavara-asetus)



Kaksivuotiskertomus maaliskuusta 2015 helmikuuhun 2017 ulottuvalta ajanjaksolta 1. 2.Johdanto Euroopan unioni hyväksyi vuonna 2010 asetuksen (EU) N:o 995/2010, jäljempänä ’puutavara-asetus’. Asetuksessa vahvistetaan puutavaraa ja puutuotteita markkinoille saattavien toimijoiden velvollisuudet osana metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa, metsähallintoa ja puukauppaa koskevan toimintasuunnitelman (FLEGT-toimintasuunnitelman) täytäntöönpanoa. Toimintasuunnitelma on EU:n väline, jolla torjutaan maailman metsissä harjoitettavaa laitonta puunkorjuuta. Keskeinen osa toimintasuunnitelmaa ovat vapaaehtoiset kumppanuussopimukset, jotka ovat oikeudellisesti sitovia kauppasopimuksia EU:n ja puutavaraa tuottavien EU:n ulkopuolisten maiden välillä. Kumppanuussopimuksilla pyritään parantamaan metsähallintoa ja metsälainsäädännön soveltamisen valvontaa sekä varmistamaan, että EU:hun viedään vain varmennettua puuta ja puutuotteita. FLEGT-luvan saanut puutavara on puutavara-asetuksen sääntöjen mukaista. Näin ollen puutavara-asetus on keskeinen väline ongelman ratkaisemisessa kysyntäpuolella. Samalla se täydentää vapaaehtoisia kumppanuussopimuksia, joilla ongelmaan puututaan tarjontapuolella. Puutavaralla on merkittävä asema EU:ssa. Eurostatin mukaan vuosien 2006 ja 2016 välisenä aikana EU:n markkinoille saatettiin yli kaksi miljardia tonnia puuta ja puutuotteita (arvoltaan yli biljoona euroa). Tästä puutavarasta yli 25 prosenttia tuotiin EU:n ulkopuolelta, ja osa lopusta EU:n sisäisen kaupan puutavarasta saattaa olla EU:hun alun perin tuotua puutavaraa tai sinne tuotuja puutuotteita. Vuonna 2014 EU:n puuteollisuusyritysten bruttoarvonlisäys oli yhteensä 107 miljardia euroa, ja ne työllistivät yhteensä 3,3 miljoonaa henkilöä (6,2 prosenttia ja 11 prosenttia koko tuotantoteollisuudesta) . Puutavara-asetus tuli voimaan EU:ssa maaliskuussa 2013. Se on merkityksellinen Euroopan talousalueella (ETA), minkä vuoksi sitä sovelletaan myös Islannissa, Liechtensteinissa ja Norjassa. Puutavara-asetuksesta tuli ETA:n lainsäädäntöä 1. toukokuuta 2015. Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) valvontaviranomainen (ESA) valvoo puutavara-asetuksen soveltamista näissä maissa. Puutavara-asetuksen 20 artiklan 2 kohdassa velvoitetaan komissio laatimaan kahden vuoden välein kertomus jäsenvaltioiden kaksivuotiskertomuksissaan toimittamien tietojen pohjalta ja toimittamaan se Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Tässä kertomuksessa esitetään analyysi kaikkien 28 jäsenvaltion ja Norjan (ETA-sopimuksen pohjalta) toimittamien puutavara-asetuksen täytäntöönpanoa koskevien kertomusten pohjalta, jotka koskevat maaliskuusta 2015 helmikuuhun 2017 ulottuvaa ajanjaksoa. Kertomuksessa eritellään, kuinka puutavara-asetusta sovelletaan EU:ssa ja ETA-maissa, sekä esitetään päätelmät ja tulevat toimet. Lisäksi kertomuksessa esitetään vapaaehtoisten kumppanuussopimusten puitteissa saavutettu edistyminen ja miten niiden avulla on osaltaan vähennetty laittomasti korjatun puutavaran ja sellaisesta puutavarasta valmistettujen tuotteiden esiintymistä sisämarkkinoilla. YK:n ympäristöohjelman UNEPin World Conservation Monitoring Centre (WCMC) on laatinut komissiolle yksityiskohtaisemman analyysin kansallisista kertomuksista. Analyysissä esitetään tarkempia tietoja, ja se on saatavilla komission verkkosivustolla . 3.Tausta Puutavara-asetus kuuluu laajaan joukkoon FLEGT-toimintasuunnitelmassa käyttöön otettuja toimenpiteitä. Toimintasuunnitelma on EU:n kattava vastaus laajalle levinneeseen laittoman puunkorjuun ongelmaan ja siitä metsille aiheutuvaan vakavaan uhkaan. Vuonna 2003 hyväksytyssä FLEGT-toimintasuunnitelmassa määritetään menettelyt ja toimenpiteet, joilla i) puututaan laittoman puunkorjuun ja siihen liittyvän kaupan aiheuttamiin ongelmiin sekä ii) varmistetaan EU:hun tuotavan puutavaran laillisuus. Keskeinen osa FLEGT-toimintasuunnitelmaa ovat vapaaehtoiset kumppanuussopimukset EU:n ja puutavaraa tuottavien EU:n ulkopuolisten maiden välillä. FLEGT-toimintasuunnitelmassa otettiin huomioon mahdollisuus laatia uutta lainsäädäntöä, jotta päästäisiin eroon tarjontapuolen kahdenvälisen menettelyn rajoitteista, ja komissio teki lainsäädäntöehdotuksen vuonna 2008. Ehdotuksen pohjalta hyväksyttiin puutavara-asetus vuonna 2010. Puutavara-asetuksessa asetettiin seuraavat kolme keskeistä velvollisuutta: 1.Siinä kielletään laittomasti korjatun puutavaran (eli puunkorjuumaassa sovellettavan lainsäädännön vastaisesti korjatun puutavaran) ja sellaisesta puutavarasta valmistettujen puutuotteiden saattaminen markkinoille. 2.Siinä velvoitetaan toimijoita noudattamaan asianmukaista huolellisuutta (”due diligence”) eli riskinhallintamenettelyä saattaessaan puutuotteita ensimmäistä kertaa EU:n markkinoille ja siten varmistamaan, että EU:n markkinoille saatetaan vain laillisesti korjattua (puunkorjuumaassa sovellettavan lainsäädännön mukaisesti korjattua) puutavaraa tai sellaisesta valmistettuja tuotteita.

3.Siinä velvoitetaan EU:n markkinoille jo saatettujen puutavaran ja puutuotteiden kauppiaat pitämään kirjaa toimittajistaan ja asiakkaistaan (”jäljitettävyyteen liittyvä velvollisuus”). Puutavara-asetus on ensimmäinen Euroopan unionin tasolla käyttöön otettu oikeudellinen väline, johon sisältyy pakollinen asianmukaisen huolellisuuden vaatimus joka on yrityksen yhteiskuntavastuun keskeinen periaate, yrityksiä ja ihmisoikeuksia koskevien YK:n ohjaavien periaatteiden mukaisesti. Komissio laati puutavara-asetuksen 20 artiklan 3 kohdan mukaisesti ensimmäisen arvion, joka koski asetuksen toimintaa ja tehokkuutta sen kahden ensimmäisen täytäntöönpanovuoden aikana. Se tehtiin arviointina parempaa sääntelyä koskevien EU:n suuntaviivojen mukaisesti. Arviointi pohjautui jäsenvaltioiden kertomuksiin maaliskuusta 2013 helmikuuhun 2015 ulottuvasta ajanjaksosta ja niidensiihen mennessä puutavara-asetuksen soveltamisesta saamiin kokemuksiin. Komissio julkaisi kertomuksensa 18. helmikuuta 2016. Vaikka rajatulla ajanjaksolla ei voitu täysin arvioida puutavara-asetuksen toimivuutta ja tehokkuutta, etenkään koska pakollinen asianmukaisen huolellisuuden vaatimus oli melko uusi, kertomuksessa todettiin, että puutavara-asetuksen täytäntöönpano ja noudattamisen valvonta oli kahtena ensimmäisenä vuotena ollut hidasta ja epätasaista ja että se oli edelleen kesken. Arvioinnin aikaan kaikki jäsenvaltiot eivät olleet vielä täyttäneet kaikkia niille asetuksen mukaan kuuluvia velvoitteita. Näytön perusteella voidaan todeta, että toimijat alkoivat vähitellen noudattaa asianmukaisen huolellisuuden velvoitetta ja että tietoisuus laittomaan puunkorjuuseen liittyvistä ongelmista lisääntyi EU:n yritysten ja kuluttajien keskuudessa. Se, että asetuksen kahden ensimmäisen soveltamisvuoden aikana asetuksen täytäntöönpano oli epätasaista ja sen noudattamisen valvonta hajanaista, hankaloitti tasapuolisten toimintaedellytysten aikaansaamista. Sekä jäsenvaltioilta että yksityiseltä sektorilta edellytettiin lisätoimia asetuksen toimivan ja tehokkaan täytäntöönpanon varmistamiseksi. Näitä tuloksia on hyödynnetty puutavara-asetuksen täytäntöönpanon ja soveltamisen parantamiseksi entisestään i) edistämällä yhteistyötä jäsenvaltioiden ja komission välillä ja jakamalla tietoja FLEGT-asiantuntijaryhmän kokouksissa; ii) kehittämällä uusia ohjeasiakirjoja tai päivittämällä olemassa olevia ja iii) julkaisemalla joka toinen kuukausi tilannekatsaus puutavara-asetukseen liittyvistä kysymyksistä. 4.Puutavara-asetusta koskevat kertomukset Asetuksen 20 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioiden ja ETA-/EFTA-maiden, jäljempänä ’maat’, on 3. maaliskuuta 2013 alkaen annettava komissiolle joka toinen vuosi 30. huhtikuuta mennessä kertomus tämän asetuksen soveltamisesta kahden edellisen vuoden aikana. Nämä kertomukset ovat tärkeä väline puutavara-asetuksen täytäntöönpanon valvonnassa, suuntausten tai haasteiden ja mahdollisten ratkaisujen havaitsemisessa sekä tietojen jakamisessa maiden kesken ja muiden sidosryhmien kanssa. 5.Täytäntöönpanon nykytilanne 5.1Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen Asetuksen 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti maiden on nimettävä yksi tai useampi toimivaltainen viranomainen, joka on vastuussa etenkin säännöllisistä tarkastuksista, joilla varmistetaan, että toimijat noudattavat puutavara-asetuksen 4 artiklan (kielto saattaa laittomasti korjattua puutavaraa tai sellaisesta valmistettuja tuotteita EU:n markkinoille ja velvoite käyttää asianmukaisen huolellisuuden järjestelmää) ja 6 artiklan (osatekijät, joiden on sisällyttävä asianmukaisen huolellisuuden järjestelmään) säännöksiä. Kaikki raportoivat maat toimittivat tiedot nimetyistä toimivaltaisista viranomaisista . Nimettyjen viranomaisten institutionaaliset rakenteet, oikeudelliset toimivaltuudet ja asema vaihtelevat maasta toiseen niiden erilaisten oikeudellisten ja institutionaalisten puitteiden mukaan. Kertomusten mukaan tuontipuutavaran osalta toimijoiden tarkastaminen on yksinomaan toimivaltaisten kansallisten viranomaisten vastuulla 21 maassa; kotimaisen puutavaran osalta tämä koskee 19 maata. Muissa maissa tämä velvollisuus on siirretty osittain tai kokonaan alueellisille toimivaltaisille viranomaisille. Joissakin tapauksissa muut viranomaiset voivat toimia tarkastuksissa tukena. 5.2 Seuraamukset Asetuksen 19 artiklan mukaan maiden on säädettävä puutavara-asetuksen säännösten rikkomisesta määrättävistä seuraamuksista. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Maiden on myös toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että nämä säännöt pannaan täytäntöön. Kaikki raportoivat maat toimittivat yksityiskohtaiset tiedot oikeudellisesta kehyksestään. Kaikki raportoivat maat toimittivat tiedot puutavara-asetuksen rikkomisesta määrättävistä erilaisista seuraamuksista . Seuraamukset voivat olla sekä hallinnollisia että rikosoikeudellisia 13 maassa, vain hallinnollisia kymmenessä maassa ja vain rikosoikeudellisia kahdessa maassa. Neljä maata ei yksilöinyt seuraamusten tyyppiä (hallinnolliset ja/tai rikosoikeudelliset). Yhteensä 21 maassa voidaan antaa ilmoituksia korjaavista toimenpiteistä tilanteissa, joissa havaitaan puutteita. Näiden ilmoitusten pohjalta toimijat voivat mukauttaa asianmukaisen huolellisuuden järjestelmäänsä ennen uudelleentarkastusta. Ilmoitusten lisäksi voidaan toteuttaa väliaikaisia toimenpiteitä, kuten puutavaran takavarikointi tai kielto saattaa puutavara markkinoille. Yhteensä 25 maata antoi tarkempia tietoja puutavara-asetuksen rikkomuksiin sovellettavista sakoista; ne vaihtelevat vain 14 eurosta rajoittamattomiin sakkoihin (katso kaavio 1). Suurimmat ilmoitetut sakot liittyvät kieltoihin, jotka koskevat laittomasti korjatun puutavaran ja sellaisesta tehtyjen tuotteiden saattamista EU:n markkinoille. -enintään 100 000 euroa: Alankomaat, Bulgaria, Itävalta, Kreikka, Kroatia, Kypros, Liettua, Malta, Portugali, Puola, Ruotsi, Saksa (hallinnolliset seuraamukset), Slovakia, Slovenia ja Unkari; -enintään 1 000 000 euroa: Espanja, Irlanti, Italia, Latvia, Luxemburg, Ranska ja Tšekki. -yli 1 000 000 euroa: Belgia, Saksa (rikosoikeudelliset seuraamukset), Viro ja Yhdistynyt kuningaskunta. Tanska ilmoitti, ettei se ole asettanut rajaa. Suomessa ja Ruotsissa sakot perustuvat rikoksentekijän tuloihin.

Maista 19 ilmoitti mahdolliseksi seuraamukseksi puutavaran tai puutuotteiden takavarikoinnin, ja 10 maassa voidaan määrätä liiketoimintakielto. Puutavara-asetuksen säännösten rikkomisista voidaan tuomita vankeuteen 15 maassa. Pisin mahdollinen enimmäisrangaistus on 10 vuotta (Kreikka) ja lyhin 30 päivää (Luxemburg). Kaavio 1: Saatavilla olevat tiedot taloudellisista enimmäisseuraamuksista*, jotka voidaan määrätä toimijoille asianmukaisen huolellisuuden järjestelmään, laittomasti korjatun puutavaran ja sellaisesta tehtyjen tuotteiden markkinoille saattamista koskevaan kieltoon sekä puutavara-asetuksen mukaista koko tuotantoketjua koskevaan jäljitettävyysvelvoitteeseen liittyvien rikkomusten seurauksena. Kreikkaa ja Ruotsia koskevat luvut toimitettiin vastauksena lisätietopyyntöön. *Enimmäisseuraamus Yhdistyneessä kuningaskunnassa on rajoittamaton sakko, samoin Saksassa rikosoikeudellisten seuraamusten osalta (esitetyt luvut koskevat yksinomaan hallinnollisia seuraamuksia). Suurimmassa osassa maista, jotka ilmoittivat vastaavasta lainsäädännöstä (esim. lait, jotka koskevat FLEGT-asetuksen täytäntöönpanoa tai luonnonvaraisten eläinten ja kasvien kauppaa koskevaa asetusta), puutavara-asetuksen rikkomisten osalta säädetyt sakot ovat samaa tasoa kuin vastaavassa lainsäädännössä säädetyt sakot. 5.3Toimijoihin, kauppiaisiin ja valvontaorganisaatioihin kohdistettavat tarkastukset 4.3.1 Toimijoiden arvioitu määrä Yhteensä 22 maata toimitti arviot toimijoiden kokonaismäärästä (katso taulukko 1). On syytä huomata, että osa maista edellyttää toimijoilta rekisteröitymistä, vaikka se ei ole puutavara-asetukseen perustuva vaatimus. Osassa maista taas arviot perustuvat useisiin eri lähteisiin (tullitiedot ja muut kansalliset tietokannat tai rekisterit, mukaan lukien hakkuuluvat). Lisäksi toimijoiden määrä riippuu puuteollisuuden koosta kussakin maassa ja sen metsätalouden rakenteesta. Lisäksi toimijoiden määrää koskevat luvut eivät aina ole täysin vertailukelpoisia, sillä osa arvioista voi koskea vain aktiivisia toimijoita, kun taas joissakin arvioissa on mukana myös toimijoita, jotka eivät ehkä enää toimi aktiivisesti. Toimijat voivat myös erota koon, toimitusketjun riskitason, puutavaran tuonnin tiheyden, määrän ja arvon suhteen. Taulukko 1: Puutavaraa EU:n markkinoille saattavien toimijoiden arvioitu määrä maittain Maa Kotimainen Tuonti Itävalta 145 000 6 000 Belgia tuntematon tuntematon Bulgaria 4 013 tuntematon Kroatia 50 5 000 Kypros 63 781 Tšekki 300 000 2 500 Tanska 28 000 3 800 Viro 10 000 450 Suomi 350 000 2 000 Ranska 5 000 14 000 Saksa 2 000 000 25 000 Kreikka 1 930 604 Unkari 46 700 2 674 Irlanti tuntematon tuntematon Italia ei määritelty ei määritelty Latvia 140 000 290 Liettua 25 940 800 Luxemburg 200 245 Malta tuntematon 750 Alankomaat 100 4 900 Norja 120 000 5 000 Puola 45 73 Portugali 2 525* 853* Romania 4 372 162 Slovakia 9 700 tuntematon Slovenia 460 1 423 Espanja 1 000 11 000 Ruotsi 100 4 500 Yhdistynyt kuningaskunta tuntematon 6 000 *Kuvaa rekisteröityjen toimijoiden todellista määrää 4.3.2 Suunnitellut toimijoihin ja kauppiaisiin kohdistettavat tarkastukset Asetuksen 10 artiklan mukaisesti maiden on laadittava tarkastuksia varten suunnitelma riskiperusteista lähestymistapaa soveltaen. Suunnitelman on oltava joustava, jotta se mahdollistaa uusia tietoja ja perusteltuja huolenaiheita koskevat lisätarkastukset, ja se on uudelleentarkasteltava säännöllisesti. Maiden on myös pidettävä kirjaa näistä tarkastuksista (11 artikla). Kaikki maat vahvistivat laatineensa kyseisen suunnitelman. Bulgaria tosin ilmoitti ainoastaan kotimaisen puutavaran parissa toimivia toimijoita koskevan suunnitelman, ja suurin osa maista ei toimittanut riittävän yksityiskohtaisia tietoja suunnitelmista, jotta niitä olisi voitu vertailla tarkemmin. Belgia ilmoitti, että voimavarojen rajallisuuden vuoksi ensisijaisena pidettiin tarkastusten suunnittelun sijasta valitusten seurantaa . Maat käyttivät tarkastuksen kohteena olevia toimijoita määritellessään pääasiallisesti tullitietoja ja omia toimijarekisterejään. Laatiessaan riskiperusteisia suunnitelmia tarkastuksia varten kaikki maat ottavat huomioon monenlaiset riskiperusteet, muun muassa puunkorjuumaan, tuotteen, lajin ja kolmansien osapuolten ilmaisemat huolet (katso kaavio 2).

Kaavio 2: Maiden tarkastusten suunnittelussa huomioimat riskiperusteet. 4.3.3 Toimijoihin kohdistettavat tarkastukset Maaliskuusta 2015 helmikuuhun 2017 ulottuvalla ajanjaksolla toimivaltaiset viranomaiset tekivät yli 17 700 tarkastusta, jotka koskivat sellaisia toimijoita, jotka saattavat kotimaista puutavaraa markkinoille. Tuontipuutavaraa markkinoille saattavien toimijoiden osalta tehtiin lähes 2 800 tarkastusta. Kotimaisen puutavaran osalta 20 maata toteutti vähintään 80 prosenttia suunnittelemistaan tarkastuksista, ja tuontipuutavaran osalta vastaava luku oli 22 maata (katso liite A). Kotimaisen puutavaran parissa toimiviin toimijoihin kohdistettavien tarkastusten määrä vaihteli merkittävästi maiden välillä: osa maista ilmoitti tuhansia tarkastuksia ja osa taas vain vähäisen määrän tai ei yhtään tarkastusta. Joissakin maissa puutavara-asetuksen mukaiset tarkastukset on sisällytetty osaksi metsien hoidosta vastaavien viranomaisten tekemiä tarkastuksia. Näissä tapauksissa kyseiset maat ilmoittivat tarkastusten määrän eri perusteella (esim. Saksa ei ilmoittanut yhtään suunniteltua tai tehtyä tarkastusta mutta ilmoitti kuitenkin useita tapauksia, joissa on sovellettu seuraamuksia). Alankomaat, Belgia, Irlanti, Kroatia, Malta ja Yhdistynyt kuningaskunta eivät suorittaneet tarkastuksia kotimaisen puutavaran parissa toimivien toimijoiden osalta. Ne esittivät tähän useita syitä, kuten vähäinen kotimainen tuotanto. Edellä mainittujen riskiperusteiden lisäksi maat ilmoittivat myös tehneensä tarkastuksia tietyillä erityisaloilla, kuten Ukrainasta suuntautuvan raakapuuviennin osalta (Ukrainan kansallisten viranomaisten asettaman vientikiellon vuoksi), kotimaisen polttopuun osalta (Unkari), EU:n ehdokasmaista tai mahdollisista ehdokasmaista tuotavan puun osalta sekä suuririskisen tuonnin osalta (Valko-Venäjältä, Brasiliasta, Kamerunista, Indonesiasta , Myanmarista, Vietnamista, Kiinasta, Malesiasta, Venäjältä, Ukrainasta ja Taiwanista), tiettyjen tuotteiden osalta (sahattu puu, paperimassa, lattianpäällysteet, viilu, vaneri, polttopuu, raakapuu ja huonekalut) sekä tiettyjen puulajien osalta, kuten tiikki tai tammi.



4.3.4 Kauppiaisiin kohdistettavat tarkastukset Yhteensä 19 maata kohdisti tarkastuksia kauppiaisiin ja siihen, miten ne noudattavat jäljitettävyysvelvoitetta: tehtyjen tarkastusten määrä vaihteli yhdestä (Luxemburg, Ranska ja Tanska) 747:ään (Kypros). 4.3.5 Perustellut huolet Riskiperusteisiin suunnitelmiin perustuvien tarkastusten lisäksi tarkastuksia voidaan 10 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdä myös silloin, kun toimivaltaisella viranomaisella on asiaa koskevia merkityksellisiä tietoja siitä, noudattaako toimija puutavara-asetusta, mukaan lukien tiedot, jotka perustuvat kolmansien osapuolten ilmaisemiin perusteltuihin huoliin. Perusteltuja huolia ilmoitti vastaanottaneensa 14 maata, pääasiallisesti kansalaisjärjestöiltä ja tullilta (katso kaavio 3). Tarkastuksen kohteena oli 80 yksilöidystä toimijasta 69 toimijaa (86 prosenttia) ja seuraamuksia sovellettiin 33 toimijaan (noin 50 prosenttiin). Joissakin tapauksissa tarkastukset jatkuivat edelleen raportointihetkellä. Lisäksi seitsemälle maalle ilmaistiin perusteltuja huolia kauppiaiden osalta. Niitä ilmaisivat pääasiassa kansalaisjärjestöt ja suuri yleisö. Tarkastuksen kohteena oli 64 yksilöidystä kauppiaasta 63 kauppiasta (98 prosenttia) ja sovellettiin seuraamuksia sovellettiin 16 kauppiaaseen (noin 25 prosenttiin). Kaavio 3: Maat, jotka vastaanottivat perusteltuja huolia, jotka koskivat toimijoita, tarkastettujen toimijoiden määrää ja sovellettuja seuraamuksia. 4.3.6 Tarkastusten pohjalta tehtävät noudattamisen valvontatoimet Kotimaisen puutavaran markkinoille saattamisen yhteydessä käytettävän asianmukaisen huolellisuuden järjestelmässä olevien puutteiden vuoksi annettiin 583 ilmoitusta korjaavista toimenpiteistä, joissa vaadittiin toimijoita tekemään parannuksia asianmukaisen huolellisuuden järjestelmäänsä (3 prosenttia tarkastuksista), 269 seuraamusta (1,5 prosenttia tarkastuksista) ja 154 muuta toimenpidettä (1 prosentti tarkastuksista) ja käynnistettiin 1 oikeustapaus. Tuontipuutavaran osalta annettiin 483 ilmoitusta korjaavista toimenpiteistä (17 prosenttia tarkastuksista), 103 seuraamusta (4 prosenttia tarkastuksista) ja 277 muuta toimenpidettä (10 prosenttia tarkastuksista) ja käynnistettiin 5 oikeustapausta. Laittomasti korjatun kotimaisen puun markkinoille saattamista koskevan kiellon rikkominen johti 189 ilmoitukseen korjaavista toimenpiteistä (1 prosentti tarkastuksista), 628 seuraamukseen (3,5 prosenttia tarkastuksista) ja 197 muuhun toimenpiteeseen (1 prosentti tarkastuksista) ja 20 oikeustapaukseen. Tuontipuutavaran osalta annettiin 22 ilmoitusta korjaavista toimenpiteistä (1 prosentti tarkastuksista) ja 27 seuraamusta (1 prosentti tarkastuksista). Kotimaisen puutavaran jäljitettävyyteen liittyvät ongelmat johtivat kauppiaiden osalta 144 ilmoitukseen korjaavista toimenpiteistä (1 prosentti tarkastuksista), 95 seuraamukseen (0,5 prosenttia tarkastuksista) ja 190 muuhun toimenpiteeseen. Tuontipuutavaran osalta kauppiaille annettiin 20 ilmoitusta korjaavista toimenpiteistä (1 prosentti tarkastuksista), 4 seuraamusta ja 9 muuta toimenpidettä.

Suurin osa seuraamuksista liittyy kotimaiseen puutavaraan (katso kaavio 4). Kaavio 4: Määrättyjen seuraamusten kokonaismäärä niissä maissa, jotka ilmoittivat määränneensä seuraamuksia 4.3.7 Valvontaorganisaatioihin kohdistettavat tarkastukset Puutavara-asetuksen 8 artiklan 4 kohdan sekä puutavaraa ja puutuotteita markkinoille saattavien toimijoiden velvollisuuksien vahvistamisesta annetun komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 607/2012 6 artiklan 1 kohdan mukaisesti toimivaltaisten viranomaisten olisi tarkastettava omaan maahansa rekisteröidyt valvontaorganisaatiot vähintään kahden vuoden välein. Raportointikauden loppuun mennessä (maaliskuu 2017) EU:ssa on hyväksytty 13 valvontaorganisaatiota . Toimivaltaiset viranomaiset tarkastivat kaikki valvontaorganisaatiot, jotka oli määrä tarkastaa raportointikauden aikana, lukuun ottamatta Italiassa olevaa ICILA S.R.L organisaatiota. Mikään tarkastuksista ei johtanut komissiolle annettavaan ilmoitukseen ongelmista, jotka voisivat johtaa valvontaorganisaation hyväksynnän perumiseen. 4.4 Vapaaehtoiset kumppanuussopimukset – panos asetuksen täytäntöönpanoon ja noudattamisen valvontaan Tähän mennessä on tehty kuusi vapaaehtoista kumppanuussopimusta: Ghanan, Indonesian, Liberian, Kamerunin, Keski-Afrikan tasavallan ja Kongon tasavallan kanssa. Neuvotteluja jatketaan yhdeksän muun mahdollisen kumppanuusmaan kanssa: Norsunluurannikon, Kongon demokraattisen tasavallan, Gabonin, Guyanan, Hondurasin, Laosin, Malesian, Thaimaan ja Vietnamin kanssa. Vain Indonesia käyttää tällä hetkellä EU:n kanssa FLEGT-lupajärjestelmää, joka käynnistettiin 15. marraskuussa 2016. Vuonna 2016 julkaistun FLEGT-toimintasuunnitelman arvioinnin mukaan vapaaehtoisilla kumppanuussopimuksilla on saatu kaiken kaikkiaan hyviä tuloksia, mikä näkyy hallinnon parantumisena ja lainsäädännön uudistuksina, etenkin useiden sidosryhmien tehokkaiden osallistamismenettelyjen perustamisen, valmiuksien parantamisen, lisääntyneen avoimuuden, tietoisuuden lisäämisen ja poliittisen vuoropuhelun myötä. Lisäksi osana vapaaehtoisia kumppanuussopimuksia on kehitetty puutavaran laillisuuden varmistusjärjestelmiä, joilla varmistetaan, että puutuotteet ovat vapaaehtoisen kumppanuussopimuksen kumppanuusmaan kansallisen lainsäädännön mukaisia. Vaikka nämä toimet eivät vielä ole tuottaneet tulosta, paitsi Indonesiassa, FLEGT-luvan saaneen puutavaran virran osalta kumppanuusmaissa jo saavutettu edistyminen on jossakin määrin helpottanut puutavara-asetuksen vaatimusten noudattamista. Kun tarkastellaan vastauksia maittain, 22 maata raportoi siitä, miten kumppanuussopimukset ovat mahdollisesti auttaneet vähentämään laittomasti korjatun puutavaran ja sellaisesta valmistettujen puutuotteiden määrää EU:n markkinoilla. Näistä vain neljä maata katsoi, että Indonesian FLEGT-lupajärjestely edistää jo puutavara-asetuksen noudattamista ja että tarkastusten määrä voi pienentyä järjestelmän ansiosta. Muut maat kuitenkin odottavat näin käyvän jatkossa. Raportointihetkellä kuusi maata katsoi, että saatavilla ei toistaiseksi ollut luotettavia tuloksia siitä, helpottavatko vapaaehtoiset kumppanuussopimukset puutavara-asetuksen täytäntöönpanoa ja noudattamisen valvontaa ja miten ne sitä helpottavat. Kaksi maata piti FLEGT-menettelyistä saatuja tietoja ja asiantuntemusta hyödyllisinä puutavara-asetusta koskevien tarkastusten kannalta, kun taas yksi katsoi, että saatavilla olevat vapaaehtoisten kumppanuussopimusten tiedot olivat liian yleisiä puutavara-asetuksen tarkastusten kannalta ja että rikkomustapauksissa olisi annettava enemmän tietoja. Yhteensä 14 maata ilmoitti vain vähäisistä vaikutuksista tai että vaikutuksia ei ollut. Näistä maista yhdeksän selvensi, että niiden vapaaehtoisten kumppanuussopimusmaiden kanssa oli hyvin vähäistä tai olematonta. Puutavara-asetuksen täytäntöönpanon ja noudattamisen valvonnan osalta maiden arviot eri FLEGT-kumppanuussopimusmenettelyjen (sekä niiden, joista on tehty päätös, että niiden, joista käydään neuvotteluja) mahdollisesta merkityksellisyydestä vaihtelivat merkittävästi vaihtelevien kaupankäyntivastuiden mukaan. Kamerun, Kongon demokraattinen tasavalta, Indonesia, Malesia, Kongo ja Vietnam ovat FLEGT-kumppanuussopimusmenettelyistä ne, joita yleisimmin pidetään erittäin tai keskinkertaisen merkityksellisinä. Seuraavina tulevat Keski-Afrikan tasavalta, Norsunluurannikko, Gabon ja Thaimaa. Muiden FLEGT-kumppanuussopimusmenettelyjen mahdollista merkityksellisyyttä pidettiin yleensä vähäisenä. Tähän on muutama poikkeus – esimerkiksi yksi vapaaehtoinen kumppanuussopimus, joka on mahdollisesti merkityksellinen vain yhdelle tai kahdelle maalle. Toimivaltaiset viranomaiset yksilöivät useita muita maita, jotka eivät ole mukana kumppanuussopimusmenettelyssä mutta jotka ovat ensisijaisia puutavara-asetuksen täytäntöönpanon ja noudattamisen valvonnan kannalta, kuten Venäjän, Kiinan, Ukrainan ja Brasilian. 4.5 Yhteistyö puutavara-asetuksen täytäntöönpanon ja noudattamisen alalla Asetuksen 12 artiklassa rohkaistaan yhteistyöhön puutavara-asetuksen noudattamisen varmistamiseksi ja jotta voidaan vaihtaa tietoja sellaisista vakavista puutteista, jotka on havaittu tarkastuksissa, ja seuraamuksista, joita on määrätty kansallisella tasolla. Yhteensä 26 maata ilmoitti tekevänsä yhteistyötä kansallisten virastojen kanssa vaihtaakseen tietoja tai koordinoidakseen yhteisiä tarkastuksia. Yhteistyötä tehtiin etenkin tullin tai verovirastojen, CITES-viranomaisten ja poliisin tai muiden lainvalvontavirastojen kanssa. Lisäksi 19 maata ilmoitti työskentelevänsä yhdessä muiden toimivaltaisten viranomaisten ja muiden EU:n toimielinten kanssa. Tämä liittyi enimmäkseen FLEGT-asiantuntijaryhmän kokouksiin, toimivaltaisten FLEGT-viranomaisten (komission ylläpitämän) digitaalisen Capacity4dev-alustan käyttöön, yhteistyöhön komission kanssa ja osallistumiseen Pohjoismaiden ja Baltian maiden väliseen yhteistyöhön. Yhteensä 16 maata ilmoitti vaihtavansa tietoja EU:n ulkopuolisissa maissa olevien elinten kanssa, etenkin Yhdysvalloissa sijaitsevien ja erityisesti kansalaisjärjestöjen kanssa. 4.6 Puutavara-asetuksen täytäntöönpanoa ja noudattamisen valvontaa varten saatavilla olevat resurssit Toimivaltaisilla viranomaisilla puutavara-asetuksen täytäntöönpanoa ja noudattamisen valvontaa varten käytettävissä olevat taloudelliset ja henkilöresurssit vaihtelivat huomattavasti maiden välillä. Ilmoitettuja resursseja on kuitenkin vaikea vertailla, sillä maiden toimittamat tiedot vaihtelivat tarkkuudeltaan. Henkilöresurssit vaihtelivat tuontipuutavaran osalta vain kahdeksasosasta (0,125) kahdeksankertaiseen suhteessa kokopäivätyöhön verrattuna ja kotimaisen puutavaran osalta kahdeksasosasta (0,125) 20-kertaiseen kokopäivätyöhön verrattuna. Useissa maissa ydinhenkilöstön tukena on kuitenkin lisähenkilöresursseja. Saatavilla olevat taloudelliset resurssit vaihtelevat merkittävästi, sillä joissakin maissa talousarviot vaikuttavat erittäin rajallisilta (esim. Belgiassa), kun taas toisissa maissa talousarviolle ei ole määritetty rajoituksia (esim. Saksassa).

6.Toimijoille annettava tekninen apu ja niiden valmiuksien parantaminen Raportointikaudella 23 maata antoi apua ja koulutusta toimijoille pääasiassa kurssien, luentojen tai seminaarien muodossa. Seuraavaksi yleisin muoto oli tietojen tarjoaminen verkossa. Lisäksi seitsemän maata ilmoitti, että kansalaisjärjestöt tarjoavat koulutusta toimijoille ja että apu sisältää digitaalisessa muodossa olevaa tietoa, työpajoja, kursseja, painotuotteita ja yleisneuvontaa puutavara-asetuksen vaatimuksista. Toimijoiden ilmoitettu määrä vaihteli maittain, 23:sta (Norja) 2 500:aan (Saksa). Mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten osuus kaikista koulutusta saavista toimijoista vaihteli 42 prosentista (Espanja) 100 prosenttiin (Kypros, Latvia, Malta, Portugali ja Tšekki); keskimäärin 88 prosenttia koulutusta saaneista toimijoista oli pk-yrityksiä. 7.Viestintävälineet Toimivaltaiset viranomaiset käyttivät useimmiten verkkosivustoja (23 maata), tapaamisia/kokouksia/seminaareja (18 maata), sähköposteja (15 maata), puhelinta (12 maata) ja muita välineitä (15 maata) tietojen levittämisessä sidosryhmille. Toimivaltaiset viranomaiset lisäsivät toimijoiden (13 maata), kauppiaiden (9 maata), teollisuusyritysten (7 maata) ja suuren yleisön (6 maata) tietoisuutta. Vastatessaan huoliin, valituksiin ja vetoomuksiin, joista suurin osa tuli kansalaisjärjestöiltä (9 maata), toimijoilta (8 maata) ja kauppiailta (6 maata), yleisin vastaamisväline oli sähköposti (16 maata). 8.Päätelmät Tämä toinen puutavara-asetuksen täytäntöönpanoa käsittelevä kertomus osoittaa, että vakaata edistystä on tapahtunut neljän soveltamisvuoden aikana. Lähes kaikki maat noudattavat asetuksen muodollisia vaatimuksia . Tehtyjen tarkastusten määrä ja puutavara-asetuksen rikkomistapauksissa määrättyjen seuraamusten määrä on kasvanut merkittävästi raportointikaudella. Selkeästä edistymisestä huolimatta tarvitaan edelleen jatkuvia toimia puutavara-asetuksen yhtenäisen ja tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi eri maissa. Epätasaisella täytäntöönpanolla voi olla mahdollisia vaikutuksia sekä lainsäädännön tehokkuuteen että markkinatoimijoiden tasapuolisiin toimintaedellytyksiin. Useissa maissa tarkastusten määrä pysyi suhteellisen vähäisenä toimijoiden määrään nähden ja oli väitetysti huomattavasti edellytetyn tason alapuolella toimiakseen aidosti varoittavana esimerkkinä alalla. Lisäksi tulisi tehostaa toimia sen varmistamiseksi, että tarkastusten laajuus ja laatu edustavat yhtenäisempää lähestymistapaa koko EU:ssa. Komissio toimitti vuonna 2017 Belgialle maan toimivaltaisten viranomaisten tekemien tarkastusten määrää ja laatua koskevan muodollisen ilmoituksen sekä Slovakialle perustellun lausunnon, joka koski sääntöjä, joiden perusteella tuontipuutavaraa koskevien puutavara-asetuksen säännösten rikkomisiin sovelletaan seuraamuksia. Komissio käy myös useiden jäsenvaltioiden kanssa puutavara-asetuksen täytäntöönpanoon liittyviä kahdenvälisiä vuoropuheluja. Vaikka joissakin maissa onkin edistytty, toimivaltaisille viranomaisille tätä nykyä osoitetut tekniset valmiudet ja resurssit (henkilöstö- ja taloudelliset) eivät vastaa tarpeita, vaan niitä on lisättävä useimmissa jäsenvaltioissa, jotta vaatimustenmukaisuustarkastusten määrää ja laatua voitaisiin kohottaa. Jäsenvaltioiden kokemusten perusteella toistaiseksi on vain vähän näyttöä siitä, miten vapaaehtoiset kumppanuussopimukset edistävät osaltaan puutavara-asetuksen täytäntöönpanoa, etenkin koska vain yksi vapaaehtoisen kumppanuussopimuksen solminut kumppanuusmaa, Indonesia, myöntää tätä nykyä FLEGT-lupia. FLEGT-toimintasuunnitelman arvioinnin mukaan vapaaehtoisilla kumppanuussopimuksilla on kuitenkin parannettu hallintotapaa ja siten edistetty jossakin määrin puutavara-asetuksen täytäntöönpanoa. 8. Seuraavat vaiheet Komissio jatkaa edelleen yhteistyötä jäsenvaltioiden kanssa puutavara-asetusta koskevan ohjeistuksen täydentämiseksi tarvittaessa, jotta asetusta sovellettaisiin yhdenmukaisesti koko EU:ssa ja sen täytäntöönpano olisi toimijoille helpompaa. Komissio parantaa myös edelleen vuorovaikutusta ja auttaa lähentämään noudattamisen valvontatoimia toimivaltaisen viranomaisen välillä asiantuntijaryhmän tapaamisissa ja toimivaltaisten viranomaisten viestintäalustan kautta. Tähän sisältyy tietojen kokoaminen ja analysointi tapauksista, jotka saattavat edellyttää toimivaltaisten viranomaisten erityistä huomiota. Työ tehdään sekä EU:ssa että EU:n ulkopuolisissa maissa julkisesti saatavilla olevien tietojen ja yksittäisten kertomusten pohjalta. Komission käynnistämä uusi TAIEX-EIR Peer2Peer –väline ympäristölainsäädännön täytäntöönpanon arviointiin lisää mahdollisuuksia jäsenvaltioiden välisen asiantuntemuksen ja saatujen kokemusten vaihdon tukemiseen. Komissio selvittää edelleen mahdollisia lisätyökaluja puutavara-asetuksen täytäntöönpanon parantamiseksi yhteistyössä jäsenvaltioiden ja asiaankuuluvien sidosryhmien kanssa. Lisäksi tekeillä on kaupan analyysi, jossa arvioidaan suuntauksia ja yksilöidään lajeja, tuotteita ja kauppareittejä, joista toimivaltaisten viranomaisten tulisi olla tietoisia. Parhaillaan laaditaan myös analyysia puutavara-asetuksen ja FLEGT-asetuksen täytäntöönpanoa koskevasta jäsenvaltioiden lainsäädännöstä parhaiden käytäntöjen ja mahdollisten parannuskohteiden tunnistamiseksi. Komissio aloittaa lisäksi selvityksen siitä, miten eri teollisuudenaloja edustavat toimijat soveltavat puutavara-asetuksen velvoitteita. Selvityksessä pyritään tunnistamaan parhaat käytännöt, haasteet ja puutteet ja huomioimaan laatu ja kustannustehokkaat käytännöt asianmukaisen huolellisuuden järjestelmien soveltamisessa sekä analysoimaan hallinnollisia kustannuksia ja muita puutavara-asetuksen noudattamisen vaikutuksia teollisuuteen, etenkin pk-yrityksiin. Vapaaehtoisten kumppanuussopimusten osalta tavoitteena on lisätä synergiaetuja puutavara-asetuksen kanssa varmistamalla, että niissä maissa, joissa FLEGT-lupajärjestely ei vielä ole toiminnassa, vapaaehtoisten kumppanuussopimusten täytäntöönpanolla tuotetaan puutavara-asetuksen kannalta merkityksellistä tietoa, joka on helposti saatavilla. Tällä toisella raportointikierroksella on voitu tunnistaa lisää alueita, joilla raportointiformaattia olisi parannettavaa. Vuonna 2019 käytettävää formaattia voidaan sen vuoksi tarkistaa datan vertailtavuuden parantamiseksi entisestään etenkin 10, 12 ja 19 artiklan osalta. Seuraavalle raportointikierrokselle komissio harkitsee sähköisen raportointialustan perustamista tehokkuuden parantamiseksi ja jäsenvaltioiden työn helpottamiseksi.



LIITE A