[pic] | EUROOPAN YHTEISÖJEN KOMISSIO |

Bryssel 11.1.2006

SEK(2006) 23 lopullinen

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen

NEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Tausta

Heinäkuun 1 päivänä 1998 voimaan tulleen vakaus- ja kasvusopimuksen tavoitteena on terve julkinen talous, johon pyrkimällä luodaan samalla entistä paremmat edellytykset hintavakaudelle ja uusien työpaikkojen syntyä edistävälle vahvalle ja kestävälle kasvulle. Sopimusta on muutettu kerran, vuonna 2005. Muuttamisen yhteydessä todettiin, että sopimuksesta on ollut hyötyä kurinalaisen budjettipolitiikan varmistamisessa. Muutoksilla pyritäänkin lähinnä parantamaan sopimuksen tehokkuutta ja vahvistamaan sen talousteoreettista perustaa sekä turvaamaan julkisen talouden kestävyys pitkällä aikavälillä.

Julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 1466/97,[1] joka on osa sopimusta, säädetään, että jäsenvaltioiden on toimitettava neuvostolle ja komissiolle vakaus- tai kasvuohjelmat, minkä jälkeen niiden on toimitettava tarkistetut ohjelmat vuosittain (jäsenvaltiot, jotka ovat ottaneet käyttöön yhteisen rahan, toimittavat (tarkistetut) vakausohjelmat, ja jäsenvaltiot, jotka eivät vielä ole ottaneet käyttöön yhteistä rahaa, toimittavat (tarkistetut) lähentymisohjelmat). Suomi toimitti ensimmäisen lähentymisohjelmansa syyskuussa 1998. Asetuksen mukaisesti neuvosto antoi 12 päivänä lokakuuta 1998 ohjelmasta komission suosituksen perusteella ja talous- ja rahoituskomiteaa kuultuaan lausunnon. Asetuksessa säädetyn menettelyn mukaan komissio arvioi ja edellä mainittu komitea tutkii tarkistetut vakaus- ja lähentymisohjelmat, ja myös neuvosto voi tutkia ne.

Jäsenvaltioiden on näissä ohjelmissa ilmoitettava keskipitkän aikavälin tavoitteena oleva julkisen talouden rahoitusasema ja esiteltävä sen saavuttamiseksi ja säilyttämiseksi toteutettavat toimenpiteet sekä ohjelman toteuttamiseen vaikuttavat taloutta koskevat oletukset. Koska talouden ja julkisen talouden tilanne on unionin eri jäsenvaltioissa erilainen ja koska myös kestävyyteen kohdistuvat finanssipoliittiset riskit ovat erilaisia, keskipitkän aikavälin tavoite olisi tarkistetun sopimuksen mukaan eriytettävä jäsenvaltioittain. Sopimukseen tehtyjen muiden tarkistusten mukaan olisi lisäksi saavutettava koko suhdannekierron ajaksi symmetrisempi lähestymistapa finanssipolitiikkaan tehostamalla budjettikuria taloudellisesti hyvinä aikoina. Samalla sellaiset suuret rakenneuudistukset, joilla on todennettavissa oleva vaikutus julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyteen, olisi otettava huomioon arvioitaessa, voidaanko keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai siihen tähtäävästä sopeutusurasta poiketa.

Komissio on tutkinut Suomen viimeksi toimittaman tarkistetun lähentymisohjelman. Se on tässä yhteydessä ottanut huomioon yksiköidensä syksyn 2005 talousennusteen, käytännesäännöt,[2] potentiaalisen tuotannon ja suhdannetasoitettujen rahoitusasemien arvioinnissa sovelletut, yhteisesti sovitut menetelmät sekä vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvät talouspolitiikan laajat suuntaviivat ja on jäljempänä esitetyn arvion perusteella antanut suosituksen ohjelmaa koskevaksi neuvoston lausunnoksi.

Arviointi

1. Suomen tarkistettu vakausohjelma toimitettiin 24 päivänä marraskuuta 2005. Ohjelma kattaa vuodet 2005–2009. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmille uusissa käytännesäännöissä määritettyä mallirakennetta. Puutteita esiintyy uusien käytännesääntöjen mukaisten pakollisten ja valinnaisten tietojen esittämisessä (ohjelmasta puuttuvat erityisesti vuosia 2007–2009 koskevat ulkoiset oletukset). Julkisen talouden rahoitusasemalle ei tarkistetussa ohjelmassa selvästi määritellä keskipitkän aikavälin tavoitetta, vaikka tätä edellytetään käytännesäännöissä.

2. Suomea koetteli 1990-luvun alussa poikkeuksellisen syvä laskusuhdanne, minkä jälkeen talous kasvoi voimakkaasti vuosina 1995–2004 keskimäärin 3 ½ prosenttia vuodessa. Kasvu oli 1 ½ prosenttiyksikköä nopeampaa kuin euroalueella keskimäärin. Vahvan talouskasvun myötä työllisyysaste onnistuttiin nostamaan laman jälkeisestä 60 prosentista 68 prosenttiin vuonna 2004. Inflaatio oli vuosina 1995–2004 keskimäärin 1 ½ prosenttia vuodessa eli ½ prosenttiyksikköä alle euroalueen keskiarvon. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuosien 2005–2006 keskimäärin 2,7 prosentista keskimäärin 2,3 prosenttiin ohjelmakauden muina vuosina. Paperi- ja selluteollisuuden työkiistasta johtuneet tuotantoseisokit vaikuttavat selvästi kokonaistuotannon kasvuvauhtiin vuosina 2005 ja 2006. Kasvu hidastui selvästi vuonna 2005, mutta nopeutuu taas vuonna 2006. Ohjelmassa esitetyt lyhyen ja keskipitkän aikavälin ennusteet ovat varovaisempia kuin komission yksiköiden ennusteet. Ohjelman inflaatioennusteet näyttävät realistisilta ja ne ovat komission yksiköiden arvioiden mukaisia.

3. Neuvosto hyväksyi ohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian 17 päivänä helmikuuta 2005 antamassaan lausunnossa, joka koskee vuodet 2004–2008 kattavaa vakausohjelman edellistä tarkistusta. Komission yksiköiden ennusteiden perusteella julkisen talouden ylijäämän arvioidaan olevan 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Tämä vastaa edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä ylijäämätavoitetta.

4. Viimeksi toimitetussa tarkistetussa vakausohjelmassa Suomen keskeisiä tavoitteita ovat tasapainossa oleva valtiontalous normaalin talouskasvun aikana sekä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen väestön ikääntymisen aiheuttaessa epäsuotuisia vaikutuksia. Myös paikallishallinnon talouden kohentamiseksi on ehdotettu toimenpiteitä, joilla pyritään saavuttamaan tasapainossa oleva rahoitusasema ohjelmakauden loppuun mennessä. Julkisen talouden ylijäämä supistuu hieman ja on 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen ohjelmakauden lopussa. Sekä tulot että menot supistuvat suhteessa BKT:hen vuosina 2005–2007 (molemmat noin yhden prosenttiyksikön), minkä jälkeen tulojen ja menojen (sekä samalla nettoluotonannon) ennustetaan pysyvän vakaalla tasolla suhteessa BKT:hen. Perusylijäämä supistunee jonkin verran enemmän, koska korkomenojen BKT-osuuden ennustetaan pienentyvän. Ylijäämän supistuminen vastaa veronkevennysten vaiheittaista toteuttamista. Menot on tarkoitus pitää kurissa valtiontaloudessa sovellettavilla menokatoilla sekä korkomenoja vähentämällä. Edelliseen tarkistukseen verrattuna vuosien 2006–2009 ylijäämäarvioita on tarkistettu alaspäin noin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Tämä johtuu veronkevennyksistä sekä sosiaaliturvarahastojen ja paikallishallinnon rahoitusasemaa koskevista aiempaa varovaisemmista ennusteista.

5. Rakenteellisen ylijäämän ennustetaan supistuvan hieman noin 2 prosentista suhteessa BKT:hen (2005) 1 ¾ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2006–2008, minkä jälkeen ylijäämä kääntyy taas kasvuun vuonna 2009. Tämä kasvu johtuu kuitenkin kokonaan siitä, että tuotantokuilun arvioidaan levenevän noin –1 prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden lopussa. Rakenteellisen ylijäämän ennustetaan supistuvan noin 1 ½ prosenttiin suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä vuonna 2009.[3] Tätä pidetään komission arviossa ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteena. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, sen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä. Vähimmäisvaatimukset selvästi ylittävää keskipitkän aikavälin tavoitetta perustellaan ohjelmassa sillä, että pyrkimyksenä on julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen.

6. Julkisen talouden tavoitteisiin liittyvät riskit näyttävät tarkistetussa ohjelmassa olevan pitkälti tasapainossa. Vuoteen 2007 saakka ulottuvat tavoitteet vastaavat komission yksiköiden syksyllä 2005 tekemää talousennustetta, joka on hieman Suomen tarkistettua ohjelmaa optimistisempi. Julkisia menoja on toistaiseksi onnistuttu hillitsemään valtion monivuotisilla menokatoilla, ja verokertymään liittyvät ennusteet näyttävät perustuvan varovaisiin arvioihin. Talouskasvun osalta vakausohjelmassa kiinnitetään huomiota riskiin, joka liittyy väestön ikääntymisen ja työvoiman tarjonnan vähenemisen epäsuotuisien vaikutusten mahdolliseen aliarviointiin; kasvunäkymiin liittyvät riskit näyttävät kuitenkin olevan hallinnassa, kun otetaan huomioon, että ohjelman mukainen kasvuennuste on varovainen komission yksiköiden ennusteisiin verrattuna.

7. Edellä esitetyn riskinarvioinnin perusteella näyttää siltä, että tarkistetun ohjelman mukaisella julkisen talouden strategialla pystytään noudattamaan ohjelmasta johdettua keskipitkän aikavälin tavoitetta koko ohjelmakauden ajan. Lisäksi se tarjoaa myös riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ohjelmakauden aikana. Yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla ja Suomen noudattama strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.

8. Julkisen talouden bruttovelkasuhteen ennustetaan pysyttelevän huomattavasti alle 60 prosentissa suhteessa BKT:hen koko ohjelmakauden ajan. Tarkistetussa ohjelmassa velkasuhteen odotetaan alenevan vuodelle 2005 arvioidusta 42,7 prosentista suhteessa BKT:hen 40,1 prosenttiin vuoteen 2009 mennessä. Velkasuhteen alenemista, jonka perustana ovat huomattavat perusylijäämät, hidastavat velkaa lisäävät virta-varanto-korjauserät, jotka puolestaan ovat seurausta varojen kertymisestä sosiaaliturvarahastoihin.

9. Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Suomessa olevan vähäinen riski julkisen talouden kestävyyden kannalta. Bruttovelkasuhde alittaa tällä hetkellä 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ja tilanteen ennustetaan jatkuvan samanlaisena suurimman osan aikaa vuoteen 2050 ulottuvalla ennustekaudella. Väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen lieventävät osaltaan myös suuret sosiaaliturvavarat ja tämänhetkinen suotuisa julkisen talouden rahoitusasema. Kasvavat eläkemenot saattavat kuitenkin rasittaa Suomen julkisen talouden kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Pyrittäessä vähentämään julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä pitkällä aikavälillä olisi keskityttävä hillitsemään väestön ikääntymiseen liittyvä menoja muun muassa toteuttamalla tuoreet uudistukset, joilla pyritään nostamaan todellista eläkeikää. Samalla olisi säilytettävä terve julkisen talouden rahoitusasema.[4]

10. Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaisia vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Parhaillaan toteuttamisvaiheessa olevalla suurella eläkeuudistuksella ja muilla toimilla pyritään erityisesti varmistamaan kestävä talous- ja finanssipolitiikka sekä edistämään talouskasvua ja työpaikkojen luomista.

11. Talouskasvua ja työpaikkojen luomista edistävän uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa kansallisessa uudistusohjelmassa, jonka Suomi toimitti lokakuun 14 päivänä 2005, määritetään seuraavat haasteet, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen: i) julkisen talouden kestävyys ja ii) työmarkkinoiden toimivuus. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu täysimääräisesti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkisen talouden ennusteissa. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet ovat johdonmukaisia kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien kanssa. Vakausohjelmaan sisältyy erityisesti toimia, joilla tehostetaan sekä valtion- että paikallishallintoa, ja sitoudutaan edelleen soveltamaan valtiontalouden menokattoja vaalikauden yli.

Suositus:

7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 5 artiklan 3 kohdan mukainen

NEUVOSTON LAUSUNTO Suomen tarkistetusta vakausohjelmasta vuosiksi 2005–2009

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97[5] ja erityisesti sen 5 artiklan 3 kohdan,

ottaa huomioon komission suosituksen,

on kuullut talous- ja rahoituskomiteaa,

ANTAA SEURAAVAN LAUSUNNON:

12. Neuvosto tutki 24 päivänä tammikuuta 2006 Suomen tarkistetun vakausohjelman, joka kattaa vuodet 2005–2009. Ohjelma noudattaa pääpiirteissään vakaus- ja lähentymisohjelmille uusissa käytännesäännöissä määritettyä mallirakennetta. Puutteita esiintyy uusien käytännesääntöjen mukaisten pakollisten ja valinnaisten tietojen esittämisessä (ohjelmasta puuttuvat erityisesti vuosia 2007–2009 koskevat ulkoiset oletukset). Julkisen talouden rahoitusasemalle ei tarkistetussa ohjelmassa selvästi määritellä keskipitkän aikavälin tavoitetta, vaikka tätä edellytetään käytännesäännöissä.

13. Suomi koki 1990-luvun alussa poikkeuksellisen syvän laman, minkä jälkeen talous kasvoi voimakkaasti keskimäärin 3,6 prosenttia vuodessa vuosina 1995–2004. Talouden toimeliaisuuden voimakas elpyminen edisti työllisyysasteen nousua; inflaatiovauhti alitti tästä huolimatta euroalueen keskiarvon. Ohjelman perustana olevan makrotalouden skenaarion mukaan kokonaistuotannon kasvu hidastuu vuosien 2005–2006 2,7 prosentista keskimäärin 2,3 prosenttiin ohjelmakauden muina vuosina. Käytettävissä olevien tietojen perusteella kyseinen skenaario näyttää perustuvan varovaisiin kasvuennusteisiin. Ohjelman inflaatioennusteet vaikuttavat realistisilta.

14. Neuvosto hyväksyi ohjelmassa esitetyn julkisen talouden strategian 17 päivänä helmikuuta 2005 antamassaan lausunnossa, joka koskee vuodet 2004–2008 kattavaa vakausohjelman edellistä tarkistusta. Komission yksiköiden ennusteiden perusteella julkisen talouden ylijäämän arvioidaan olevan 1,9 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005. Tämä vastaa hyvin edellisessä tarkistetussa vakausohjelmassa esitettyä ylijäämätavoitetta.

15. Suomen keskeisiä tavoitteita ovat tasapainossa oleva valtiontalous normaalin talouskasvun aikana sekä julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen. Julkisen talouden ylijäämän arvioidaan supistuvan hieman ja olevan 1,5 prosenttia suhteessa BKT:hen vuosina 2008–2009; perusylijäämä supistuu jonkin verran enemmän, koska korkomenojen ennustetaan pienentyvän. Ylijäämän supistuminen johtuu pääasiassa tulopuolesta, jossa näkyy veronkevennysten vaiheittainen toteuttaminen. Menot on tarkoitus pitää kurissa valtiontalouteen sovellettavilla menokatoilla sekä korkomenoja vähentämällä. Edelliseen tarkistukseen verrattuna vuosien 2006–2009 ylijäämäarvioita on tarkistettu alaspäin noin 0,5 prosenttiyksikköä suhteessa BKT:hen. Tämä johtuu veronkevennyksistä sekä sosiaaliturvarahastojen ja paikallishallinnon rahoitusasemaa koskevista aiempaa varovaisemmista ennusteista.

16. Yhteisesti sovittujen menetelmien mukaisesti lasketun rakenteellisen ylijäämän (eli suhdannekorjatun rahoitusaseman, josta on vähennetty kertaluonteiset ja muut tilapäiset toimenpiteet) ennustetaan heikentyvän hieman ohjelmakauden kolmen ensimmäisen vuoden aikana 2 prosentista (vuonna 2005) 1 ¾ prosenttiin suhteessa BKT:hen vuosina 2006–2008; vuonna 2009 ylijäämä kääntyy taas kasvuun, mikäli tuotantokuilu kasvaa arvioiden mukaisesti. Ohjelman ennusteiden mukaan rakenteellinen ylijäämä on noin 1 ½ prosenttia suhteessa BKT:hen ohjelmakauden loppuun mennessä;[6] tätä voidaan pitää ohjelman keskipitkän aikavälin tavoitteena, koska se vastaa keskipitkän aikavälin tavoitteille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä määritettyjä periaatteita. Koska ohjelmaan sisältyvä keskipitkän aikavälin tavoite on vaadittua vähimmäistasoa (noin 1 prosentin alijäämä suhteessa BKT:hen) vaativampi, sen pitäisi tuottaa riittävä varmuusmarginaali liiallisen alijäämän välttämiseksi. Keskipitkän aikavälin tavoitteen asianmukaisuutta arvioitaessa voidaan todeta, että se sijoittuu euroalueen jäsenvaltioille ja valuuttakurssimekanismiin (ERM II) osallistuville jäsenvaltioille vakaus- ja kasvusopimuksessa ja käytännesäännöissä asetetulle vaihteluvälille; tavoite on myös huomattavasti vaativampi kuin mitä julkinen velka suhteessa BKT:hen ja potentiaalisen tuotannon keskimääräinen kasvu edellyttäisivät pitkällä aikavälillä. Vähimmäisvaatimukset selvästi ylittävää keskipitkän aikavälin tavoitetta perustellaan ohjelmassa sillä, että pyrkimyksenä on julkisen talouden pitkän aikavälin kestävyyden varmistaminen.

17. Julkista taloutta koskeviin ennusteisiin liittyvät riskit näyttävät tarkistetussa ohjelmassa olevan pitkälti tasapainossa. Verokertymään liittyvät ennusteet näyttävät perustuvan varovaisiin arvioihin, ja menokattoja on sovellettu hyvin tehokkaasti. Talouskasvun osalta vakausohjelmassa kiinnitetään huomiota riskiin, joka liittyy väestön ikääntymisen ja työvoiman tarjonnan vähenemisen epäsuotuisien vaikutusten mahdolliseen aliarviointiin laskelmissa; kuten edellä on todettu, tarkistettuun ohjelmaan sisältyviä talouskasvua koskevia ennusteita voidaan pitää varovaisina.

18. Tämän riskinarvioinnin perusteella ohjelman mukainen finanssipolitiikan viritys vaikuttaa riittävältä varmistamaan, että ohjelman keskipitkän aikavälin tavoite täyttyy suunnitelmien mukaisesti koko ohjelmakaudella. Se tarjoaa lisäksi riittävän varmuusmarginaalin sen varmistamiseksi, ettei julkisen talouden alijäämälle asetettu 3 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen ylity talouden normaaleissa suhdannevaihteluissa ohjelmakauden aikana. Yleisesti ottaen julkisen talouden rahoitusasema on terveellä pohjalla, ja Suomen noudattama strategia on hyvä esimerkki vakaus- ja kasvusopimuksen mukaisesta finanssipolitiikasta.

19. Julkisen velan arvioidaan olleen 42,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2005, joten velkasuhde on huomattavasti pienempi kuin sille perustamissopimuksessa asetettu 60 prosentin viitearvo suhteessa BKT:hen. Ohjelmaan sisältyvien ennusteiden mukaan velkasuhde pienenee 2,6 prosenttiyksikköä ohjelmakauden aikana.

20. Julkiset menot, joita ennustetaan aiheutuvan väestön ikääntymisestä, näyttävät Suomessa olevan vähäinen riski julkisen talouden kestävyyden kannalta. Bruttovelkasuhde alittaa 60 prosentin viitearvon suhteessa BKT:hen ja tilanteen ennustetaan jatkuvan samanlaisena suurimman osan aikaa vuoteen 2050 ulottuvalla ennustekaudella. Väestön ikääntymisen vaikutusta julkiseen talouteen lieventävät osaltaan myös suuret sosiaaliturvavarat ja hyvällä tasolla oleva julkisen talouden rahoitusasema. Kasvavat eläkemenot saattavat kuitenkin rasittaa Suomen julkisen talouden kestävyyttä pitkällä aikavälillä. Pyrittäessä vähentämään julkisen talouden kestävyyteen liittyviä riskejä pitkällä aikavälillä olisi keskityttävä hillitsemään väestön ikääntymiseen liittyvä menoja muun muassa toteuttamalla tuoreet uudistukset, joilla pyritään nostamaan todellista eläkeikää. Samalla olisi säilytettävä vakaa julkisen talouden rahoitusasema.[7]

21. Suunnitellut julkista taloutta koskevat toimet ovat pääpiirteissään yhdenmukaisia vuosien 2005–2008 yhdennettyihin suuntaviivoihin sisältyvien talouspolitiikan laajojen suuntaviivojen kanssa. Parhaillaan toteuttamisvaiheessa olevalla suurella eläkeuudistuksella ja muilla toimilla pyritään erityisesti varmistamaan kestävä talous- ja finanssipolitiikka sekä edistämään talouskasvua ja työpaikkojen luomista.

22. Talouskasvua ja työpaikkojen luomista edistävän uudistetun Lissabonin strategian mukaisessa kansallisessa uudistusohjelmassa, jonka Suomi toimitti lokakuun 14 päivänä 2005, määritetään seuraavat haasteet, joilla on merkittäviä vaikutuksia julkiseen talouteen: i) julkisen talouden kestävyys ja ii) työmarkkinoiden toimivuus. Kansallisessa uudistusohjelmassa määritettyjen toimien vaikutukset julkiseen talouteen on otettu täysimääräisesti huomioon vakausohjelmaan sisältyvissä julkisen talouden ennusteissa. Vakausohjelmaan sisältyvät julkista taloutta koskevat toimet ovat johdonmukaisia kansalliseen uudistusohjelmaan sisältyvien toimien kanssa. Vakausohjelmaan sisältyy erityisesti toimia, joilla tehostetaan sekä valtion- että paikallishallintoa, ja sitoudutaan edelleen soveltamaan valtiontalouden menokattoja vaalikauden yli.

Keskeisten makrotaloutta ja julkista taloutta koskevien ennusteiden vertailu

2004 | 2005 | 2006 | 2007 | 2008 | 2009 |

BKT:n määrä (muutos, %) | VO marraskuu 2005 | 3,6 | 2,1 | 3,2 | 2,6 | 2,3 | 2,1 |

KOM marraskuu 2005 | 3,6 | 1,9 | 3,5 | 3,1 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |

VO joulukuu 2004 | 3,2 | 2,8 | 2,4 | 2,2 | 2,0 | tieto puut-tuu |

YKHI-inflaatio (%) | VO marraskuu 2005 | 0,2 | 1,0 | 1,3 | 1,5 | 1,8 | 1,8 |

KOM marraskuu 2005 | 0,1 | 1,0 | 1,4 | 1,3 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |

VO joulukuu 2004 | 0,2 | 1,4 | 1,8 | 1,8 | 1,8 | tieto puut-tuu |

Tuotantokuilu (% suhteessa potentiaaliseen BKT:hen) | VO marraskuu 20051 | 0,0 | –0,7 | –0,2 | –0,2 | –0,5 | –0,9 |

KOM marraskuu 20055 | –0,2 | –1,2 | –0,7 | –0,5 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |

VO joulukuu 20041 | –0,3 | –0,1 | –0,2 | –0,4 | –0,6 | tieto puut-tuu |

Julkisen talouden rahoitusasema (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 2,1 | 1,8 | 1,6 | 1,6 | 1,5 | 1,5 |

KOM marraskuu 2005 | 2,1 | 1,9 | 1,9 | 1,8 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |

VO joulukuu 2004 | 2,0 | 1,8 | 2,1 | 2,2 | 2,0 | tieto puut-tuu |

Perusjäämä (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 3,7 | 3,4 | 3,1 | 2,9 | 2,8 | 2,8 |

KOM marraskuu 2005 | 3,8 | 3,8 | 3,7 | 3,6 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |

VO joulukuu 2004 | 3,7 | 3,4 | 3,8 | 3,9 | 3,7 | tieto puut-tuu |

Suhdannetasoitettu rahoitusasema = rakenteellinen rahoitusasema2,3 (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 20051 | 2,1 | 2,1 | 1,7 | 1,7 | 1,7 | 2,0 |

KOM marraskuu 20054 | 2,3 | 2,7 | 2,3 | 2,1 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |

VO joulukuu 20041 | 2,2 | 1,9 | 2,2 | 2,4 | 2,4 | tieto puut-tuu |

Julkisen talouden bruttovelka (% suhteessa BKT:hen) | VO marraskuu 2005 | 44,9 | 42,7 | 41,7 | 41,1 | 40,6 | 40,1 |

KOM marraskuu 2005 | 45,1 | 42,8 | 41,5 | 40,6 | tieto puut-tuu | tieto puut-tuu |

VO joulukuu 2004 | 44,6 | 43,4 | 42,5 | 41,7 | 41,1 | tieto puut-tuu |

Huom. 1Ohjelmassa esitettyihin tietoihin perustuvat komission yksiköiden laskelmat. 2Suhdannetasoitettu rahoitusasema, jossa ei ole otettu huomioon kertaluonteisia eikä väliaikaisia toimenpiteitä. 3Ohjelman mukaiset kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet. 4Komission yksiköiden syksyn 2005 talousennusteen mukaiset kertaluonteiset ja väliaikaiset toimenpiteet. 5Perustuu ennusteisiin, joiden mukaan potentiaalinen kasvu on 2,9 prosenttia vuonna 2004, 2,9 prosenttia vuonna 2005, 2,8 prosenttia vuonna 2006 ja 2,7 prosenttia vuonna 2007. Lähde: Vakausohjelma (VO); komission yksiköiden syksyn 2005 talousennuste (KOM) ja komission yksiköiden laskelmat. |

[1] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Asiakirjat, joihin tässä tekstissä viitataan, löytyvät Internet-sivulta

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[2] Talous- ja rahoituskomitean lausunto asiakirjasta ”Vakaus- ja kasvusopimuksen täytäntöönpanoa koskevat vaatimukset sekä vakaus- ja lähentymisohjelmien muotoa ja sisältöä koskevat ohjeet”, jonka Ecofin-neuvosto hyväksyi 11. lokakuuta 2005.

[3] Ohjelman laskelmien mukaan. Komission yksiköt ovat tehneet ohjelman tietojen perusteella uudet laskelmat, jotka perustuvat yhteisesti sovittuihin menetelmiin. Näin laskettu rakenteellinen ylijäämä on 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009.

[4] Pitkän aikavälin kestävyyttä käsitellään yksityiskohtaisemmin komission yksiköiden tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa, joka julkaistaan Internet-sivustossa

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[5] EYVL L 209, 2.8.1997, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1055/2005 (EUVL L 174, 7.7.2005, s. 1). Tässä tekstissä mainitut asiakirjat löytyvät Internet-osoitteesta

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm

[6] Ohjelman laskelmien mukaan. Komission yksiköt ovat tehneet ohjelman tietojen perusteella uudet laskelmat, jotka perustuvat yhteisesti sovittuihin menetelmiin. Näin laskettu rakenteellinen ylijäämä on 2 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009.

[7] Pitkän aikavälin kestävyyttä käsitellään yksityiskohtaisemmin komission yksiköiden tekemässä ohjelman teknisessä arvioinnissa, joka julkaistaan Internet-sivustossa

http://europa.eu.int/comm/economy_finance/about/activities/sgp/main_en.htm