KOMISSION TIEDONANTOEUROOPAN PARLAMENTILLEEuroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 6 kohdan mukaisesti neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä vahvistamasta kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin hyväksymiseksi yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta (uudelleenlaadittu teksti) /* COM/2012/0119 final - 2010/0253 (COD) */





2010/0253 (COD) KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 294 artiklan 6 kohdan mukaisesti neuvoston ensimmäisessä käsittelyssä vahvistamasta kannasta Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin hyväksymiseksi yhtenäisestä eurooppalaisesta rautatiealueesta (uudelleenlaadittu teksti) 1. Tausta Päivä, jona ehdotus on toimitettu Euroopan parlamentille ja neuvostolle (asiakirja KOM(2010) 475 lopullinen – 2010/0253(COD)): || 21.9.2010 Päivä, jona alueiden komitea on antanut lausuntonsa: || 28.1.2011 Päivä, jona Euroopan talous- ja sosiaalikomitea on antanut lausuntonsa: || 16.3.2011 Päivä, jona Euroopan parlamentti on vahvistanut ensimmäisen käsittelyn kantansa: || 16.11.2011 Päivä, jona neuvosto on hyväksynyt neuvoston ensimmäisen käsittelyn kantaa koskevan poliittisen yhteisymmärryksen: || 12.12.2011 Päivä, jona neuvoston ensimmäisen käsittelyn kanta on vahvistettu: || 8.3.2012 2. Komission ehdotuksen tavoite Rikkomismenettelyt, valitukset sidosryhmiltä sekä erilaiset tutkimukset ja raportit ensimmäisen rautatiepaketin täytäntöönpanosta ovat osoittaneet, että nykyistä sääntelyjärjestelmää on varaa parantaa. Tässä yhteydessä ensimmäisen rautatiepaketin uudelleenlaatimista koskevalla komission ehdotuksella pyritään yksinkertaistamisen ja läpinäkyvyyden lisäämisen ohella kiinnittämään huomiota a) tarkoituksenmukaisiin rautatieinfrastruktuurin rahoitus- ja hinnoittelujärjestelyihin b) rautatieliikennemarkkinoiden kilpailuedellytyksiin ja c) organisatorisiin uudistuksiin, jotka ovat tarpeen markkinoiden asianmukaisen valvonnan turvaamiseksi: a) Ehdotetun uudelleenlaadinnan ensimmäisen tavoitteen muodostavat infrastruktuurin riittävän, läpinäkyvän ja kestävän rahoituksen turvaaminen; rautatieyritysten investointien helpottaminen, mitä edesauttaa infrastruktuurin kehittämisen ja käyttöoikeuksia koskevien ehtojen parempi ennustettavuus; infrastruktuurimaksujen asianmukaisempi taso ja rakenne; rautatiealan toimijoiden kilpailukyvyn parantaminen suhteessa muihin liikennemuotoihin sekä ympäristökustannusten sisällyttäminen hintoihin. b) Toiseen tavoitekokonaisuuteen kuuluu valtion varojen käytöstä kaupalliseen tarkoitukseen johtuvan kilpailun vääristymisen ehkäiseminen sekä sen estäminen, että vakiintuneet toimijat voisivat kerätä kaupallisesti arkaluontoisia tietoja, joita ne voisivat käyttää mahdollisia kilpailijoitaan vastaan. Lisäksi siihen kuuluu eturistiriitojen ehkäisy rautateihin liittyvien palvelujen hallinnoinnissa sekä tällaisten palvelujen parempi saatavuus uusien yrittäjien kannalta ja markkinoiden läpinäkyvyyden lisääminen tehokkaan kilpailun turvaamiseksi. c) Viranomaisvalvonnan osalta ehdotetulla uudelleenlaadinnalla pyritään varmistamaan, että sääntelyelimillä on lisääntyneen riippumattomuuden, laajennetun toimivallan ja käytettävissään olevan paremman keinovalikoiman ansiosta mahdollisuudet toteuttaa tehtävänsä tehokkaasti. 3. Huomautukset neuvoston kannasta 3.1 Yleiset huomautukset neuvoston kannasta Neuvosto saavutti poliittisen yhteisymmärryksen 12. joulukuuta 2011 ja vahvisti ensimmäisen käsittelyn kantansa 8. maaliskuuta 2012 määräenemmistöllä. Vaikka ehdotus onkin edelleen yksinkertaistamiseen ja läpinäkyvyyden lisäämiseen tähtäävien tavoitteiden (joihin päästään kolmen olemassa olevan direktiivin yhdistämisellä ja niihin tehtävillä muutoksilla) mukainen, neuvosto heikensi komission ehdotusta niiltä osin kuin se koskee rautateihin liittyvien palvelujen saatavuutta, infrastruktuurin rahoittamista, infrastruktuurin käyttömaksuja ja sääntelyelimen toimivaltaa. Joissakin tapauksissa neuvoston kanta toistaa nykyistä lainsäädäntöä ilman parannuksia, huolimatta edellä kohdassa 2 esitetyistä lukuisista perusteluista. Tältä osin neuvoston kantaa parannettaisiin ottamalla huomioon tietyt Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset. 3.2 Komission yksityiskohtaiset huomautukset Yksityiskohtaiset huomautukset esitetään direktiiviluonnoksen tärkeimpien aihealueiden mukaan jaoteltuina. 3.2.1 Yleiset säännökset (1–3 artikla) Neuvoston muutoksilla pyritään pääasiassa edelleen selventämään ja yksinkertaistamaan nykyisiä säännöksiä, ja komissio voi näin ollen hyväksyä ne. 3.2.2 Hallinnon riippumattomuus; rataverkon haltijoiden ja liikenteenharjoittajien eriyttäminen (4–7 artikla) Tältäkin osin neuvoston muutoksilla pyritään pääasiassa edelleen selventämään ja yksinkertaistamaan nykyisiä säännöksiä. Komissio voi näin ollen hyväksyä nämä muutokset. 3.2.3 Rataverkon haltijoiden ja rautatieyritysten taloudellisen aseman parantaminen (8 ja 9 artikla) Neuvosto linkittää infrastruktuurin haltijan tilien tasapainottamisvaatimuksen toimivaltaisen viranomaisen ja infrastruktuurin haltijan väliseen sopimukseen, joka voi kattaa pidemmän ajanjakson ja luo näin ollen infrastruktuuri-investointien pitkän aikavälin suunnittelun ja toteutuksen varmistamista varten heikomman perustan kuin komission ehdotus. 3.2.4 Oikeus käyttää rautatieinfrastruktuuria ja -palveluja (10–13 artikla) Useimmat neuvoston tekemistä muutoksista ovat linjassa komission ehdotuksen yleistavoitteen kanssa. Komissio pitää kuitenkin valitettavana, että vaatimusta, joka koskee määräävässä asemassa olevien rautatieyritysten oikeudellista eriyttämistä palvelupaikan ylläpitäjistä, heikennetään niin, että se koskee ainoastaan organisoinnin ja päätöksenteon riippumattomuutta ja erillisen kirjanpidon velvoitetta. Tämän myötä on käytännössä vaikeampaa varmistaa täysi läpinäkyvyys ja rautatieyritysten tasapuolinen kohtelu. Käänteistä todistustaakkaa suhteessa toteuttamiskelpoisiin vaihtoehtoihin heikennetään. Lisäksi neuvoston kannassa säilytetään velvollisuus antaa käytöstä pois oleva palvelupaikka vuokrasopimuksella toisen asianomaisen osapuolen käyttöön, mutta heikennettynä niin, että rautatieyritysten on täytynyt ilmaista nimenomainen kiinnostuksensa kyseisen palvelupaikan käyttöön osoitettujen tarpeiden pohjalta ja palvelupaikan on täytynyt olla käyttämättömänä kolmen vuoden ajan komission ehdotuksessa edellytetyn kahden vuoden sijaan. 3.2.5 Rajat ylittävät sopimukset (14 artikla) Komissio voi hyväksyä neuvoston muutokset, joissa kuvataan yksityiskohtaisemmin prosessi, jolla varmistetaan, että rajat ylittävät sopimukset ovat EU-oikeuden mukaisia. 3.2.6 Komission seurantatehtävät (15 artikla) Komissio voi hyväksyä neuvoston muutokset, joilla tarkennetaan kyseisiä tehtäviä. 3.2.7 Rautatieyritysten toimiluvat (16–25 artikla) Neuvosto on tehnyt komission ehdotukseen muutamia muutoksia, joilla pyritään selkeyttämään nykyisiä säännöksiä. Komissio voi hyväksyä muutokset. 3.2.8 Infrastruktuurimaksut ja ratakapasiteetin käyttöoikeuden myöntäminen (26–54 artikla) Useimmilla neuvoston esittämillä muutoksilla pyritään selkeyttämään nykyisiä säännöksiä ja komissio voi näin ollen hyväksyä ne. Komissio pitää kuitenkin valitettavana, että neuvosto on heikentänyt ehdotusta siinä mielessä, että maksujen eriyttämisestä melutason tai ERTMS:n käytön perusteella sekä kapasiteetin varausmaksujen käytöstä on tehty pelkästään vapaaehtoista. Neuvosto on lyhentänyt infrastruktuurin suunnittelua ja rahoitusta koskevan, toimivaltaisen viranomaisen ja rataverkon haltijan välisen sopimuksen vähimmäiskestoa kolmeen vuoteen; komissio on vahvasti sitä mieltä, että sen alun perin ehdottama viisi vuotta on hyvä kompromissi, ja (kuten kohdassa 3.2.3 käsitelty muutoskin) neuvoston kanta haittaa pitkän aikavälin investointeja. Neuvosto on sisällyttänyt ehdotukseen säännöksen, joka mahdollistaa täydellisen kustannusten kattamisen sellaisessa tavaraliikenteessä kolmansiin maihin ja kolmansista maista, jota liikennöidään vain verkossa, jonka raideleveys poikkeaa EU:n pääraideverkossa käytetystä. Komissio katsoo, että tällaista poikkeusta ei voida perustella kyseisenlaisella puhtaasti teknisellä erolla, kun taas taloudellisilla tai toiminnallisilla eroilla poikkeus voisi olla perusteltavissa. 3.2.9 Sääntelyelin (55–57 artikla) Useimmat neuvoston tekemistä muutoksista heikentävät sääntelyelimen asemaa verrattuna komission alkuperäiseen ehdotukseen. Komissio pitää valitettavana, että neuvosto on tehnyt puhtaasti vapaaehtoiseksi sääntelyviranomaisten mahdollisuuden puuttua rahoituskysymyksiin (etenkin hyväksyttäessä rataverkon haltijan liiketoimintasuunnitelmia, sopimuksia kansallisten viranomaisten kanssa ja ylikuormituksen hallintasuunnitelmia). Komissio katsoo edelleen, että selkeämmät vaatimukset sääntelyviranomaisten henkilöstön riippumattomuuden turvaamiseksi ovat perusteltuja. 3.2.10 Loppusäännökset (58–67 artikla) Neuvosto on joissakin tapauksissa rajoittanut komission valtuuksia antaa delegoituja ja täytäntöönpanosäädöksiä, mutta komissio voi kuitenkin hyväksyä lopputuloksen. Vaikka komissio pitääkin valitettavana rajoittavaa lähestymistapaa tiettyjen liitteiden luonteen olennaisuuden määrittelyssä, suurin osa muutoksista antaa komissiolle lisämahdollisuuksia varmistaa lainsäädännön yhdenmukainen täytäntöönpano, joten komissio voi näin pitää muutoksia kokonaisuudessaan hyväksyttävinä. Neuvosto ehdottaa, että osaksi kansallista lainsäädäntöä saattamiselle varattaisiin aikaa 36 kuukautta. Komissio katsoo, että parlamentin kannattama lyhyempi määräaika olisi suositeltavampi. 4. Päätelmät Nyt tarkasteltava ehdotus on erityisen tärkeä 28. maaliskuuta 2011 annetussa tiedonannossa Yhtenäistä Euroopan liikennealuetta koskeva etenemissuunnitelma – Kohti kilpailukykyistä ja resurssitehokasta liikennejärjestelmää asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi. Ehdotetun direktiivin on lisäksi määrä tasoittaa tietä vuonna 2012 esitettäville uusille komission aloitteille, joilla pyritään edelleen edistämään rautatieliikennemarkkinoiden yhdentymistä, joten lainsäätäjien olisi hyväksyttävä se mahdollisimman pian. Useiden säännösten heikentämisestä huolimatta komissio katsoo, että neuvoston kanta kuvastaa komission ehdotuksen päätavoitteita, joten sen näkemyksenä on, että lainsäädäntöprosessin ja Euroopan parlamentin kanssa käytävien keskustelujen olisi jatkuttava toisessa käsittelyssä.