Euroopan unioni on kaukokulkeutumissopimuksen sopimuspuoli sekä Göteborgin pöytäkirjan, sellaisena kuin se on muutettuna vuonna 2012, sopimuspuoli. Kaikki jäsenvaltiot ovat kaukokulkeutumissopimuksen sopimuspuolia. Jäsenvaltioista 21 on Göteborgin pöytäkirjan sopimuspuolia ja tähän mennessä 15 jäsenvaltiota on hyväksynyt siihen vuonna 2012 tehdyn muutoksen.

Tämä ehdotus koskee päätöstä valtiosta toiseen tapahtuvaa ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista koskevan yleissopimuksen, jäljempänä ’kaukokulkeutumissopimus’, toimeenpanevassa elimessä unionin puolesta otettavan kannan vahvistamisesta, silloin kun on määrä tehdä päätös ehdotetuista muutoksista happamoitumisen, rehevöitymisen ja alailmakehän otsonin vähentämisestä tehdyn pöytäkirjan, sellaisena kun se on muutettuna vuonna 2012, 3 a artiklaan ja liitteeseen VII.

3.Unionin puolesta otettava kanta

Muutetun Göteborgin pöytäkirjan 3 a artiklassa ja liitteessä VII esitetyistä joustavista aikatauluista sovittiin ja ne hyväksyttiin vuonna 2012. Tarkoituksena oli yksinkertaistaa pääsymenettelyä, jotta rohkaistaisiin useampia sopimuspuolia ratifioimaan pöytäkirja. Elokuuhun 2019 mennessä yksikään EECCA-maa ei ollut vielä pystynyt hyödyntämään tätä joustavuutta. EECCA-maiden ratifiointia estävistä tekijöistä keskusteltuaan kaukokulkeutumissopimuksen sopimuspuolet toivat 20.–24. toukokuuta 2019 pidetyssä strategia- ja tarkistustyöryhmän kokouksessa esiin ajatuksen siitä, että joustavat aikataulut otettaisiin käsittelyyn ja niitä pidennettäisiin.

Mikäli joustavia järjestelyjä ei jatketa, pidetään epätodennäköisenä, että EECCA-maat ratifioisivat pöytäkirjan lähitulevaisuudessa. On EU:n edun mukaista, että naapurimaat ratifioivat Göteborgin pöytäkirjan, jotta vähennetään EECCA-maista peräisin olevien ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumista EU:n jäsenvaltioihin.

Direktiivin (EU) 2016/2284 säännökset vastaavat Göteborgin pöytäkirjaan perustuvia velvoitteita.

4.Oikeusperusta

4.1.Menettelyllinen oikeusperusta

4.1.1.Periaatteet

Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 218 artiklan 9 kohdassa määrätään päätöksistä ”sopimuksella perustetussa elimessä unionin puolesta esitettävien kantojen vahvistamisesta, silloin kun tämän elimen on annettava säädöksiä, joilla on oikeusvaikutuksia, lukuun ottamatta säädöksiä, joilla täydennetään tai muutetaan sopimuksen institutionaalisia rakenteita”.

Ilmaisu ”säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia” käsittää myös säädökset, joilla on oikeusvaikutuksia kyseiseen elimeen sovellettavan kansainvälisen oikeuden nojalla. Se kattaa myös välineet, joilla ei ole sitovaa vaikutusta kansainvälisen oikeuden nojalla mutta jotka ”voivat vaikuttaa ratkaisevasti sen säännöstön sisältöön, jonka unionin lainsäätäjä antaa”.

4.1.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

Toimeenpaneva elin on sopimuksella perustettu elin; se on perustettu kaukokulkeutumissopimuksella.

Säädös, joka toimeenpanevan elimen on määrä antaa, on säädös, jolla on oikeusvaikutuksia. Suunniteltu säädös on sitova kansainvälisen oikeuden nojalla Göteborgin pöytäkirjan 13 a artiklan mukaisesti.

Suunnitellulla säädöksellä ei täydennetä eikä muuteta kaukokulkeutumissopimuksen eikä Göteborgin pöytäkirjan institutionaalisia rakenteita.

Sen vuoksi ehdotetun päätöksen menettelyllinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohta.

4.2.Aineellinen oikeusperusta

4.2.1.Periaatteet

SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla annettavan päätöksen aineellinen oikeusperusta määräytyy ensisijaisesti sen suunnitellun säädöksen tavoitteen ja sisällön perusteella, jota unionin puolesta otettava kanta koskee. Jos suunnitellulla säädöksellä on kaksi tavoitetta tai siihen sisältyy kaksi osatekijää ja jos näistä tavoitteista tai osatekijöistä toinen on mahdollista määritellä pääasialliseksi tavoitteeksi tai osatekijäksi, johon nähden toinen tavoite tai osatekijä on liitännäinen, SEUT-sopimuksen 218 artiklan 9 kohdan nojalla hyväksyttävällä päätöksellä on oltava vain yksi aineellinen oikeusperusta, eli se, jota pääasiallinen tai ensisijainen tavoite tai osatekijä edellyttää.

4.2.2.Soveltaminen käsiteltävänä olevassa asiassa

Suunnitellun säädöksen pääasiallinen tavoite ja sisältö liittyvät ympäristöön.

Sen vuoksi päätösehdotuksen aineellinen oikeusperusta on SEUT-sopimuksen 191 artikla.