Jäsenvaltioiden raportoimissa tiedoissa korostui maan saastumisen ongelma. Vaikka suuri osa jäsenvaltioista on toteuttanut ohjelmia vanhentuneiden torjunta-aineiden keräämiseksi, varastoimiseksi ja hävittämiseksi, ongelmana on saastunut maa, erityisesti kyseisten aineiden entisten tuotantopaikkojen läheisyydessä. Alankomaista ja Suomesta saaduista tiedoista käy ilmi, että mahdollisesti saastuneita alueita voi olla paljon. Tyypillisiin korjaaviin toimiin kuuluu maankaivu, joka puolestaan tuottaa suuria määriä saastunutta maa-ainesta, jota on käsiteltävä vaarallisena jätteenä.

Tähän mennessä on julkaistu kaksi yhteenvetokertomusta, joissa käsitellään unionin ja sen jäsenvaltioiden asetuksen (EY) N:o 850/2004 mukaista toimintaa. Ensimmäinen yhteenvetokertomus kattaa POP-asetuksen voimaantulosta vuodesta 2004 vuoteen 2006 ulottuvan ajanjakson, ja se julkaistiin vuonna 2009. Toinen yhteenvetokertomus julkaistiin vuonna 2011, ja se kattaa vuodet 2007–2009. Tässä komission kertomuksessa esitetään tiivistettynä kolmas yhteenvetokertomus, joka kattaa vuodet 2010–2013.

Asetuksen (EY) N:o 850/2004 mukaiset jäsenvaltioiden ja Euroopan komission raportointivaatimukset on kuvattu 12 artiklassa. Jäsenvaltioiden oli toimitettava vuosittain tilastotiedot liitteissä I ja II lueteltujen aineiden tuotannosta ja markkinoille saattamisesta. Jäsenvaltioiden oli myös raportoitava komissiolle kolmen vuoden välein POP-asetuksen säännösten täytäntöönpanosta. Komission velvollisuutena oli laatia kolmen vuoden välein yhteenvetokertomus jäsenvaltioiden toimittamista tiedoista sekä niitä tukevista tiedoista, jotka saatiin epäpuhtauksien päästöjä ja siirtoja koskevasta eurooppalaisesta rekisteristä (E-PRTR) ja EMEPin (ilman epäpuhtauksien kaukokulkeutumisen tarkkailua ja arviointia Euroopassa koskeva yhteistyöohjelma) puitteissa tehdyistä CORINAIR-päästökartoituksista. Komission oli myös toimitettava tiivistelmä tästä yhteenvedosta Euroopan parlamentille ja neuvostolle.

Euroopan unioni on Århusin pöytäkirjan ja Tukholman yleissopimuksen osapuoli, ja se hyväksyi pysyvistä orgaanisista yhdisteistä sekä direktiivin 79/117/ETY muuttamisesta 29. huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 850/2004 (POP-asetus) yleissopimuksen täytäntöönpanemiseksi. Asetus (EY) N:o 850/2004 on kumottu ja korvattu pysyvistä orgaanisista yhdisteistä annetulla asetuksella (EU) 2019/1021.

Tapauksissa, joissa jäsenvaltiot olivat toimittaneet arvioita päästöistä muualla kuin ilmassa, vallitsi yleinen yhteisymmärrys siitä, että päästöt ilmaan vastasivat pitkälti jäämien sisältämiä päästöjä. Ilmaan joutuvien päästöjen vähentäminen ja prosessien suunnittelu on parantunut jätteenpolttodirektiivin antamisen jälkeen, ja teollisuuden dioksiini- ja furaanipäästöt ilmaan vähenivät merkittävästi vuosien 1990 ja 2012 välillä. Tämän vuoksi syntyy kuitenkin ilmansaasteiden torjunnan jäämiä eli niin sanottua lentotuhkaa, joka voi sisältää suuria määriä dioksiinien ja furaanien kaltaisia epäpuhtauksia. Tietojen tulkinnassa on noudatettava varovaisuutta, sillä ilmaan, maahan ja veteen joutuneet päästöt ovat päätyneet hallitsemattomasti suoraan ympäristöön. Toisaalta jäämillä tarkoitetaan syntynyttä saastunutta kiinteää jätettä, joka hävitetään yleensä hallitusti, joten se ei välttämättä aiheuta täysimittaista vahinkoa ympäristölle.

Kaikkia UNECElle toimitettuja POP-päästökartoituksia tarkasteltiin vuonna 2012 päästökartoituksia ja ‑ennusteita laativan keskuksen (Centre for Emission Inventories and Projections, CEIP) puolesta. Tarkastelussa yksilöitiin kunkin POP-yhdisteen tärkeimmät ja vähämerkityksisimmät lähteet. Tämän jälkeen tietoja vertailtiin toimitettuihin päästökartoituksiin sen selvittämiseksi, mitä merkittäviä päästölähteitä puuttui ja mikä oli kunkin POP-yhdisteen pääasiallinen lähde kussakin kartoituksessa. Lisäksi tehtiin muita yhdenmukaisuustarkastuksia.

§tiedotuskampanjat ja kyselylomakkeet palautteen saamiseksi suurelta yleisöltä.

5.Päätelmät

Kolmannessa yhteenvetoraportissa käsitellään kaikkia alkuperäisen POP-asetuksen (EY) N:o 850/2004 edellyttämiä näkökohtia ja sen täytäntöönpanoa unionissa ja jäsenvaltioissa. Tässä osassa tehdään joitakin päätelmiä tehdystä työstä ja POP-yhdisteiden poistamista koskevasta edistymisestä unionissa.

Tuotanto, markkinoille saattaminen ja käyttö

POP-asetuksessa kielletään POP-yhdisteiden tuotanto, markkinoille saattaminen ja käyttö unionissa. Asetuksessa myönnetään vain hyvin vähän poikkeuksia, ja ne koskevat pääasiassa PFOS-yhdisteiden tuotantoa ja käyttöä. Saksa oli ainoa jäsenvaltio, joka edelleen tuotti PFOS-yhdisteitä raportointikaudella. Noin 35 prosenttia noin 9 tonnin vuosituotannosta käytettiin Saksassa, ja 65 prosenttia vietiin muihin, pääasiassa EU:n ulkopuolisiin, maihin.

Päästöt

Yleisesti ottaen POP-asetuksella käyttöön otetuilla ja sen avulla toteutetuilla sääntelytoimenpiteillä on odotetut vaikutukset, koska POP-asetuksessa lueteltujen kemikaalien päästöt vähenevät unionissa.

Dioksiinien ja furaanien osalta tiedot osoittavat, että ilmakehän päästöt vähenivät 45 prosenttia vuosien 1990 ja 2012 välillä koko EU:ssa. PCB-päästöt puolestaan olivat vuonna 2012 kaiken kaikkiaan noin 50 prosenttia pienemmät kuin vuonna 1990. PAH-yhdisteiden keskimääräisten vuotuisten päästöjen arvioitiin vuonna 2012 olevan 37 prosenttia pienemmät vuoteen 1990 verrattuna. HCB-päästöjä koskevat arviot vuosilta 1990–2012 osoittivat, että vuotuiset päästöt olivat vähentyneet 54 prosenttia vuoteen 2012 mennessä. Näitä tietoja tukevat EMEPin päästöarviot, joissa lasku on yleisesti ottaen merkittävämpi samana ajanjaksona.

Tätä yleistä suuntausta ei kuitenkaan havaittu kaikissa jäsenvaltioissa, sillä joissakin jäsenvaltioissa päästöt kasvoivat. Tämä tarkoittaa sitä, että päästöttömyyden tavoitteen saavuttamiseksi tarvitaan lisätoimia (ks. taulukko 1).

Jäsenvaltioiden toimittamissa päästöarvioita koskevissa tiedoissa oli suuria eroavaisuuksia, minkä vuoksi tietojen kokoaminen ja vertailu jäsenvaltioiden kesken sekä alueellisella tai maailmanlaajuisella tasolla oli hyvin vaikeaa. Yhdenmukaisemmat tietomuodot olisivat erittäin hyödyllisiä, ja ne lisäisivät toimitettujen tietojen arvoa. Uudessa POP-asetuksessa (EU) 2019/1021 tietojen epäyhtenäisyyttä koskeva ongelma ratkaistaan ottamalla käyttöön yhteinen raportointimalli.

Seuranta

EMEPin ja AMAPin POP-päästöjen seurantatiedot sekä malleista saadut vastaavat tiedot vahvistavat päästöarvioissa havaitut suuntaukset. Kaikki tietolähteet osoittivat, että ilmakehän pitoisuudet laskivat vuosien 1990 ja 2012 välillä koko Euroopassa. Yleisesti ottaen vastaavia tuloksia saatiin maailmanlaajuisesti, mikä viittaa siihen, että Tukholman yleissopimuksen tavoitteet saavutetaan. On kuitenkin huomattava, että suurin osa tiedoista kuvastaa ilmakehän tilannetta, kun taas vettä ja maaperää koskevia tietoja on saatavilla hyvin vähän. Jotta kuva olisi kattavampi, on panostettava enemmän näitä kahta elementtiä koskevien tietojen tuottamiseen.

Varastot ja jätteet

POP-yhdisteitä tai POP-yhdisteitä sisältäviä tuotteita, jotka on jo valmistettu mutta joita ei enää saa käyttää, on käsiteltävä jätteenä. Jätehuoltoa koskevien säännösten mukaan POP-yhdisteiden aiheuttamaa jätteen saastumista on vältettävä ja jätteeseen sisältyvät POP-yhdisteet on hävitettävä.

Jätehuolto oli haaste, jonka merkitys jäsenvaltioille vaihteli jätteen luonteen mukaan. Erityisesti POP-yhdisteiden esiintyminen kierrätykseen soveltuvissa ja kierrätyksen kannalta ihanteellisissa tuotteissa on kasvava ongelma jätehuollossa, koska POP-yhdisteiden kierrätys on kielletty Tukholman yleissopimuksessa.

Pilaantuneet alueet

POP-asetuksessa käsitellään POP-yhdisteiden saastuttamien jätteiden käsittelyä, mikä liittyy läheisesti mahdolliseen maan saastumiseen, jos jätteitä ei hoideta asianmukaisesti. Maaperän saastumiseen liittyvä ongelma on mahdollinen erityisesti paikoissa, joissa POP-yhdisteitä on valmistettu ja käytetty aiemmin. Useat jäsenvaltiot ovat jo käsitelleet tätä kysymystä kansallisissa täytäntöönpanosuunnitelmissaan, mutta lisätoimia tarvitaan pilaantuneiden alueiden määrittämiseksi, kartoittamiseksi ja kunnostamiseksi, mukaan lukien parempi koordinointi ja yhteistyö unionin tasolla. Jotta pilaantuneisiin alueisiin kohdistuvia toimenpiteitä koskevaa tietojenvaihtoa voitaisiin parantaa, uudessa POP-asetuksessa (EU) 2019/1021 edellytetään, että jäsenvaltiot ja komissio vaihtavat tällaisia tietoja.

Tietojen laatu ja yhdenmukaisuus

Päästökartoitusten arvioista käy ilmi, että eri jäsenvaltioiden arvioiden välillä on mahdollisia ongelmia, joiden vuoksi vertailu on erittäin vaikeaa tai jopa mahdotonta. Yksi merkittävä ongelma on se, että jäsenvaltiot eivät noudata yhdenmukaisia lähestymistapoja tietojen keruussa ja raportoinnissa. Lisäksi on viitteitä siitä, että tietojen täydellisyys vaihtelee suuresti, mikä todennäköisesti tarkoittaa sitä, että monet (mutta eivät kaikki) jäsenvaltiot ilmoittavat tietoja liian vähän. Jäsenvaltioiden välisen tuen ja viestinnän lisääminen auttaisi ratkaisemaan joitakin näistä kysymyksistä. Tietämyksen vaihtoa ja teknistä tukea koskevissa osioissa korostettiin, että käynnissä on monia aloitteita, mutta jäsenvaltiot toimivat enimmäkseen erillään, mikä vähentää niiden toiminnan vaikutusta.