Bryssel 29.11.2004

KOM(2004) 746 lopullinen

Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

yhteisön aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2005 ja 2006 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2347/2002 muuttamisesta

(komission esittämä)

PERUSTELUT

Syvänmeren kannat ovat kalakantoja, joita pyydetään mannerjalustojen pääasiallisten kalastusalueiden ulkopuolelta. Ne jakautuvat mannerjalustojen rinteille tai liittyvät merenalaisiin vuoriin. Lajit ovat hidaskasvuisia ja erityisen herkkiä liikakalastukselle.

Väliaikaisia hallinnointitoimenpiteitä otettiin käyttöön syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2003 ja 2004 16 päivänä joulukuuta 2002 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2340/2002[1] ja syvänmeren kantojen kalastukseen sovellettavista kalastusmahdollisuuksien saamista koskevista erityisistä vaatimuksista ja niihin liittyvistä edellytyksistä 16 päivänä joulukuuta 2002 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 2347/2002[2]. Nyt on tarpeen vahvistaa tieteellisten lausuntojen perusteella kalastusmahdollisuudet vuosiksi 2005 ja 2006 ja tehdä niitä vastaavat muutokset kalastusmahdollisuuksien saamista koskeviin erityisvaatimuksiin mukauttamalla syvänmeren kalastuslaivastojen teho ja kapasiteetti käytettävissä oleviin kalastusmahdollisuuksiin.

ICESin uudet tieteelliset lausunnot osoittavat, että eniten hyödynnettyjen syvänmeren lajien kalastus ei ole kestävää, ja ICES on suositellut vähentämään nykyistä syvänmeren kalastusta viipymättä, ellei sen voida osoittaa olevan kestävällä pohjalla. Mikään syvänmeren kalastus ei tällä hetkellä ole kestävällä pohjalla.

ICESin lausunnon mukaan parhaiten kyseessä oleville lajeille sopisivat pyyntiponnistuksen rajoittamiseen ja vähentämiseen perustuvat säilyttämistoimenpiteet. Saaliiden rajoittamista kalastuskiintiöitä hallinnoimalla voidaan kuitenkin pitää säilyttämistoimenpiteiden soveltamisessa hyödyllisenä lisäaskeleena.

Koska näiden lajien säilyttäminen vaatii kiireellisiä toimenpiteitä, on suotavaa, että nämä toimenpiteet pannaan täytäntöön yksipuolisesti samalla kun asianomaisen alueellisen kalastusjärjestön (NEAFC:n eli Koillis-Atlantin kalastuskomission) kanssa pyritään edelleen pääsemään sopimukseen yhdenmukaisista toimenpiteistä. Kalastusmahdollisuuksista päättäminen ja niiden jakaminen kuuluvat yhteisön yksinomaiseen toimivaltaan. Yhteisön elollisten vesiluonnonvarojen kestävää hyödyntämistä koskevat velvollisuudet perustuvat 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002[3] 2 artiklassa vahvistettuihin velvollisuuksiin. Kalastusmahdollisuuksien olisi oltava sopusoinnussa kansainvälisten, ennalta varautuvaa kalakantojen hoitoa ja kalavarojen kestävää käyttöä koskevien sopimusten kanssa; tällainen sopimus on muun muassa YK:n sopimus hajallaan olevien ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämisestä ja hoidosta.

Tämä ehdotus on laadittu kalastusmahdollisuuksien myöntämiseksi tieteellisten lausuntojen mukaisesti.

Kaikkia tähän esitykseen sisältyviä kantoja koskevat käytettävissä olevat tiedot ovat liian puutteellisia osoittamaan kalastuksen olevan kestävällä pohjalla. Uusista kantojen biologisista seurantaohjelmista ei ole vielä saatu tarvittavia tuloksia, joten varovaisuusperiaatteen mukaisesti useimmissa tapauksissa on aiheellista vähentää kalastusmahdollisuuksia, kunnes voidaan osoittaa niiden olevan kestävällä pohjalla Tämän ehdotuksen valmistelussa on noudatettu seuraavaa lähestymistapaa:

- Jos tieteelliset lausunnot osoittavat, että pyyntiponnistusta tai saaliita olisi vähennettävä jokin tietty määrä, tätä määrää on käytetty uusia kalastusmahdollisuuksia laskettaessa. Sosiaalisten ja taloudellisten seurausten lieventämiseksi yhteisön kiintiöiden leikkaukset on kuitenkin rajoitettu enintään 50 prosenttiin vuoden 2003 kiintiöihin verrattuna.

- Jos tieteelliset lausunnot edellyttävät pyyntiponnistuksen tai saaliiden huomattavaa vähentämistä täsmentämättä määrää tarkemmin, kalastusmahdollisuuksia on ehdotettu vähennettävän 30 prosenttia.

- Yhteisön vuosien 2005 ja 2006 kiintiöitä laskettaessa vertailupohjana vähennyksille on pidetty vuoden 2003 saalisraportteja silloin kun vuonna 2002 oli vahvistettu kiintiö. Näissä tapauksissa jäsenvaltioiden kiintiöiden väliset suhteet on pidetty ennallaan. Jos vahvistettua kiintiötä ei ollut, käytettiin vuosien 2001, 2002 ja 2003 kansainvälisille järjestöille ilmoitettuja keskimääräisiä saaliita, jos niitä koskevat tiedot olivat käytettävissä. Muissa tapauksissa vertailu tehtiin tuoreimpiin asiaa koskeviin tietoihin.

- Jos kiintiöt olivat hyvin pieniä (50 tonnin luokkaa ja tarkoitettu kattamaan sivusaaliit), vähennyksiä ei ehdotettu, ettei syntyisi velvollisuutta heittää saaliita pois.

- Koska keltaroussin hyödyntäminen ICES-alueella VII on tieteellisen lausunnon mukaan aivan liian suurta, sen kiintiötä ehdotetaan alennettavaksi 50 prosenttia ja samalla ehdotetaan sitä koskevaa kalastuskieltoaluetta ICES-alueelle VI (missä kanta on vähentynyt voimakkaasti). Koillis-Atlantin kalastuskomissiossa on tarkoitus keskustella myös muiden kalastuskieltoalueiden perustamisesta kansainvälisille vesialueille.

Grönlanninpallaksen osalta komissio ehdottaa, että ICES-alueilla II a (EY:n vedet), IV ja VI (EY:n vedet ja kolmansien maiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvat vedet) vahvistettaisiin saaliiden enimmäistaso kannan koko levinneisyysalueelle. Enimmäistaso vastaa 30 prosentin vähennystä saaliisiin vuosiin 2001–2003 verrattuna. Missään tapauksessa tälle alueelle ehdotetut saalisrajoitukset eivät vaaranna saavutettua kannan suhteellista vakautta Grönlannin vesillä.

Tämä ehdotus noudattaa Euroopan talousyhteisön sekä Tanskan hallituksen ja Grönlannin maakuntahallituksen välisessä kalastusta koskevassa sopimuksessa tarkoitettua kalastusta koskevista edellytyksistä tehdyn neljännen pöytäkirjan[4] 1 artiklaa, jossa määrätään, että kiintiöt on vahvistettava vuosittain saatavilla olevien tieteellisten tietojen perusteella.

Rinnan kiintiöiden kokonaisvähennysten kanssa ehdotetaan syvänmeren lajien purkamiseen oikeutetun laivaston pyyntiponnistukseen 30 prosentin vähennystä, joka on yhdenmukainen näihin lajeihin kohdistuvan pyyntiponnistuksen vähentämistä koskevien tieteellisten lausuntojen kanssa.

Ehdotus

NEUVOSTON ASETUS

yhteisön aluksiin sovellettavien eräiden syvänmeren kalakantojen kalastusmahdollisuuksien vahvistamisesta vuosiksi 2005 ja 2006 ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2347/2002 muuttamisesta

EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka

ottaa huomioon Euroopan yhteisön perustamissopimuksen,

ottaa huomioon elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa 20 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002[5] ja erityisesti sen 20 artiklan,

ottaa huomioon komission ehdotuksen,

sekä katsoo seuraavaa:

(1) Neuvosto vahvistaa asetuksen (EY) N:o 2371/2002 4 artiklan mukaisesti tarvittavat vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöoikeutta sekä kestävän kalastustoiminnan harjoittamista koskevat toimenpiteet ottaen huomioon käytettävissä olevat tieteelliset lausunnot.

(2) Neuvosto vahvistaa asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan mukaisesti kalastusmahdollisuudet kalastus- tai kalastusryhmäkohtaisesti ja jakaa ne määrättyjä perusteita noudattaen.

(3) Kansainvälisen merentutkimusneuvoston (ICES) viimeisin tiettyjä syvänmeren kalakantoja koskeva lausunto osoittaa, että näiden kantojen kalastus ei ole kestävällä pohjalla ja että niiden kalastusmahdollisuuksia olisi kestävän kehityksen turvaamiseksi vähennettävä.

(4) ICESin lausunnossa todetaan myös, että keltaroussin hyödyntämistaso ICES-alueella VII on aivan liian korkea. Tieteellisestä, lausunnosta käy myös ilmi, että keltaroussi on vähentynyt voimakkaasti ICES-alueella VI ja siellä on havaittu lajin herkästi vahingoittuvia keskittymäalueita. Sen vuoksi on aiheellista kieltää keltaroussin kalastus noilla alueilla.

(5) Yhteisö on sopimuspuolena Koillis-Atlantilla harjoitettavaa kalastusta koskevassa yleissopimuksessa, jossa suositellaan rajoituksia eräisiin syvänmeren lajeihin kohdistuvaan pyyntiponnistukseen. Yhteisön olisi sen vuoksi pantava tämä suositus täytäntöön.

(6) Kiintiöiden tehokkaan hallinnoinnin varmistamiseksi olisi vahvistettava kalastustoimintaa koskevat erityisedellytykset.

(7) Lajien, joihin syvänmerenkalastuksen erityisedellytyksiä sovelletaan, olisi oltava samat kuin ne, joihin sovelletaan syvänmeren lajien saalisrajoituksia. Grönlanninpallas olisi sen vuoksi sisällytettävä lajeihin, joita saavat pyytää ainoastaan erityiskalastusluvan saaneet alukset.

(8) TACien ja kiintiöiden vuosittaiseen hallinnoimiseen liittyvien lisäedellytysten käyttöönottamisesta 6 päivänä toukokuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 847/96(4) [6] 2 artiklan mukaisesti on välttämätöntä osoittaa, mihin kantoihin siinä vahvistettuja toimenpiteitä sovelletaan.

(9) ICESin useimpia syvänmeren lajeja koskeva tieteellinen lausunto osoittaa, että pyyntiponnistusta olisi vähennettävä. Koska syvänmeren lajeja kalastavien alusten kalastustoimintaan ei kohdistu rajoittavia erityistoimenpiteitä, on aiheellista mukauttaa käytettävissä olevaa pyyntiponnistusta mukauttamalla kalastuslaivaston konetehoa ja kapasiteettia tieteellisen lausunnon mukaisesti.

(10) Tässä asetuksessa säädettävät toimenpiteet olisi vahvistettava suhteessa kansainvälisen merentutkimusneuvoston ICES- alueisiin, jotka on määritelty Koillis-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden saaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 17 päivänä joulukuuta 1991 annetussa neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 3880/91[7], sekä Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitean CECAF-alueisiin, jotka on määritelty muualla kuin Pohjois-Atlantilla kalastavien jäsenvaltioiden nimellissaaliiden määriä koskevien tilastojen toimittamisesta 23 päivänä lokakuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2597/95[8].

(11) Kalastusmahdollisuudet olisi käytettävä yhteisön asiaa koskevan yhteisön lainsäädännön ja erityisesti seuraavien asetusten mukaisesti: kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä 20 päivänä toukokuuta 1987 annettu komission asetus (ETY) N:o 1381/87[9], jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä syyskuuta 1983 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2807/83[10], yhteiseen kalastuspolitiikkaan sovellettavasta valvontajärjestelmästä 12 päivänä lokakuuta 1993 annettu neuvoston asetus (ETY) N:o 2847/93[11], tietyistä Itämeren, Belttien ja Juutinrauman vesialueiden kalavarojen teknisistä säilyttämistoimenpiteistä 18 päivänä joulukuuta 1997 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 88/98[12], erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöistä 27 päivänä kesäkuuta 1994 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1627/94[13] ja kalavarojen säilyttämisestä nuorten meren eliöiden suojelemiseksi toteutettavien teknisten toimenpiteiden avulla 30 päivänä maaliskuuta 1998 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 850/98[14],

ON ANTANUT TÄMÄN ASETUKSEN:

1 artikla Kohde

Tässä asetuksessa vahvistetaan yhteisön kalastusaluksille syvänmeren lajien kantojen vuosittaiset kalastusmahdollisuudet vuodeksi 2005 ja 2006 yhteisön vesillä sijaitsevilla ja eräillä muilla kuin yhteisön vesillä sijaitsevilla kalastusalueilla, joilla tarvitaan saalisrajoituksia, sekä kalastusmahdollisuuksien käyttöön sovellettavat erityisedellytykset.

2 artiklaMääritelmät

1. Tässä asetuksessa ’syvänmeren kalastusluvalla’ tarkoitetaan asetuksen (EY) N:o 2347/2002 3 artiklassa tarkoitettua kalastuslupaa.

2. Kansainvälisen merentutkimusneuvoston ICES-alueet määritellään asetuksessa (EY) N:o 3880/91 ja Itäisen Keski-Atlantin kalastuskomitean CECAF-alueet asetuksessa (EY) N:o 2597/95.

3 artiklaKalastusmahdollisuuksien vahvistaminen

Yhteisön kalastusalusten syvänmeren lajien kantojen kalastusmahdollisuudet vahvistetaan liitteessä I.

4 artiklaKalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken

Liitteessä I vahvistettu kalastusmahdollisuuksien jakaminen jäsenvaltioiden kesken ei rajoita seuraavien soveltamista:

a) asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tehtävät vaihdot;

b) asetuksen (EY) N:o 2847/93 21 artiklan 4 kohdan ja 32 artiklan 2 kohdan sekä asetuksen (EY) N:o 2371/2002 23 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehtävät kiintiöiden uudelleen jakamiset;

c) asetuksen (EY) N:o 847/96[15] 3 artiklan mukaisesti sallitut saaliiden lisäpurkamiset;

d) asetuksen (EY) N:o 847/96 4 artiklan nojalla pidätetyt määrät;

e) asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 2371/2002 23 artiklan 4 kohdan mukaisesti tehdyt vähennykset.

5 artikla

Kiintiöitä koskeva jousto

Asetusta (EY) N:o 847/96 sovellettaessa tämän asetuksen liitteessä I lueteltuja kiintiöitä pidetään analyyttisinä kiintiöinä.

Asetuksen (EY) N:o 847/96 5 artiklan 2 kohdassa säädettyjä rangaistuskertoimia ei mainittuihin kiintiöihin kuitenkaan sovelleta.

6 artikla

Saaliiden ja sivusaaliiden aluksesta purkamista koskevat edellytykset

Niistä kalakannoista, joiden kalastusmahdollisuuksista säädetään tässä asetuksessa, peräisin olevia kaloja voidaan pitää aluksella ja purkaa aluksesta ainoastaan, jos ne on pyydetty sellaisen jäsenvaltion aluksella, jolle on myönnetty kiintiö, jota ei ole vielä käytetty loppuun. Kaikki puretut saaliit luetaan kyseiseen kiintiöön.

Ensimmäistä kohtaa ei sovelleta saaliisiin, jotka on pyydetty asetuksen (EY) N:o 850/98 mukaisten tieteellisten tutkimusten kuluessa ja joita ei lueta kiintiöön.

7 artikla

Pyyntiponnistuksen rajoittaminen

Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei niiden lipun alla purjehtivien alusten asetuksen (EY) N:o 2347/2002 liitteessä IV kuvatulla menetelmällä laskettu syvänmeren lajeihin kohdistuva pyyntiponnistus ole vuonna 2005 eikä vuonna 2006 enempää kuin 70 prosenttia vuosien 2003 ja 2004 keskimääräisestä, samalla menetelmällä lasketusta pyyntiponnistuksesta.

8 artikla

Keltaroussi

1. Keltaroussin suojelualueet määritellään seuraavasti:

a) seuraavien peräkkäisten pisteiden kautta kulkevien loksodromien rajoittama merialue:

57°00' N, 11°00' W

57°00' N, 8°30' W

55°00' N, 8°30' W

55°00' N, 11°00' W

57°00' N, 11°00' W

b) 40 meripeninkulman sisällä mistä tahansa pisteiden 54°10' N, 11°30' W ja 54°30' N, 11°30' W välisen loksodromin pisteestä sijaitseva merialue;

c) 40 meripeninkulman sisällä pisteestä 54°00' N, 13°00' W sijaitseva merialue;

c) 40 meripeninkulman sisällä pisteestä 53°00' N, 15°00' W sijaitseva merialue;

e) 40 meripeninkulman sisällä mistä tahansa pisteiden 52°00' N, 15°00' W ja 52°30' N, 15°00' W välisen loksodromin pisteestä sijaitseva merialue;

f) 40 meripeninkulman sisällä mistä tahansa pisteiden 51°00' N, 15°00' W ja 51°43' N, 15°00' W välisen loksodromin pisteestä sijaitseva merialue.

Mainitut sijaintipisteet ja vastaavat loksodromit sekä alusten sijainnit on mitattava standardin WGS84 mukaisesti.

2. Aluksilla, joilla on syvänmeren kalastuslupa ja jotka ovat saapuneet keltaroussin suojelualueelle, ei saa olla eivätkä ne saa jälleenlaivata minkäänlaista määrää keltaroussia eivätkä ne saa purkaa minkäänlaista määrää keltaroussia minkään sellaisen kalastusmatkan päätteeksi, jonka aikana alus on saapunut 1 kohdassa kuvatulle merialueelle.

9 artikla

Asetuksen (EY) N:o 2347/2002 muuttaminen

Muutetaan asetus (EY) N:o 2347/2002 seuraavasti:

1. Korvataan 3 artiklan 1 kohta seuraavasti:

”1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden lipun alla purjehtivilta tai niissä rekisteröidyiltä aluksilta vaaditaan syvänmeren kalastuslupa silloin, kun ne harjoittavat kalastustoimintaa, joka johtaa syvänmeren lajien ja grönlanninpaltaan yli 10 tonnin saaliin pyytämiseen ja aluksella pitämiseen kunakin kalenterivuonna.

On kuitenkin kiellettyä yhdellä merimatkalla pyytää ja pitää aluksella, jälleenlaivata tai purkaa yhteensä yli 100 kilogramman määrää syvänmeren lajeja ja grönlanninpallasta, jollei kyseisellä aluksella ole syvänmeren kalastuslupaa.”

2. Korvataan 4 artikla seuraavasti:

”4 artikla

Jäsenvaltioiden on laskettava syvänmeren lajeihin kohdistuva pyyntiponnistus vuosien 2003 ja 2004 osalta liitteessä IV kuvattua menetelmää käyttäen.”

3. Lisätään tämän asetuksen liite II liitteeksi IV.

10 artiklaVoimaantulo

Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä .

Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.

Tehty Brysselissä

Neuvoston puolesta

Puheenjohtaja

LIITE I

1 osa

Lajien ja lajiryhmien määrittely

Kunkin alueen kalakannat mainitaan lajin latinankielisen nimen mukaisessa aakkosjärjestyksessä. Seuraavassa esitetään tämän asetuksen soveltamiseksi suomenkielisten nimien ja latinankielisten nimien vastaavuustaulukko:

+++++ TABLE +++++

Kun viitataan syvänmeren haihin, sillä tarkoitetaan viittausta seuraavan lajiluettelon haihin: syvännepiikkihai ( Centroscymnus coelolepis ), piikkihailaji ( Centrophorus squamosus ), hailaji ( Deania calceus ), piikkihailaji ( Dalatias licha ), hailaji ( Etmopterus princeps ), pikkuhai ( Etmopterus spinax ), hailaji ( Centroscyllium fabricii ), piikkihailaji ( Centrophorus granulosus ), rengashai ( Galeus melastomus ), hailaji ( Galeus murinus ), hailaji ( Apristurus spp. ).

2 osa

Yhteisön aluksiin sellaisilla vesillä, joilla on pyyntirajoituksia, sovellettavat vuosittaiset kalastusmahdollisuudet lajeittain ja alueittain (tonneina elopainoa)

Kaikki alueet ovat ICES-alueita, ellei toisin mainita.

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

+++++ TABLE +++++

LIITE II

Pyyntiponnistuksen laskeminen

1. Jäsenvaltioiden on määritettävä jokaisen sen lipun alla purjehtivan aluksen, jolla on kyseisenä vuonna ollut syvänmeren kalastuslupa, asennettu kokonaiskoneteho kilowatteina kalastusalusten ominaisuuksista 22 päivänä syyskuuta 1986 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2930/86[16] mukaisesti mitattuna. Jäsenvaltioiden on myös määritettävä kunkin vuoden osalta niiden päivien lukumäärä, joina aluksella on ollut neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2347/2002 tarkoitettu syvänmeren kalastuslupa.

2. Kunkin aluksen syvänmeren lajeihin kohdistunut pyyntiponnistus on laskettava siten, että niiden päivien lukumäärä, joina aluksella oli syvänmeren kalastuslupa, kerrotaan aluksen kilowatteina ilmaistulla kokonaiskoneteholla.

3. Kunkin jäsenvaltion syvänmeren lajeihin kohdistunut pyyntiponnistus on laskettava laskemalla yhteen kaikkien kyseisen jäsenvaltion lipun alla purjehtivien alusten syvänmeren lajeihin kohdistunut pyyntiponnistus

[1] EYVL L 356, 31.12.2002, s. 1.

[2] EYVL L 351, 28.12.2002, s. 6.

[3] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

[4] EUVL L 237, 8.7.2004, s. 3.

[5] EYVL L 358, 31.12.2002, s. 59.

[6] EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3.

[7] EYVL L 365, 31.12.1991, s. 1.

[8] EYVL L 270, 13.11.1995, s. 1.

[9] EYVL L 132, 21.5.1987, s. 9.

[10] EYVL 276, 10.10.1983, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna komission asetuksella (EY) N:o 1965/2001 (EYVL L 268, 9.10.2001, s. 23).

[11] EYVL L 261, 20.10.1993, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) N:o 806/2003 (EUVL L 122, 16.5.2003, s. 1).

[12] EYVL L 9, 15.1.1998, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) …

[13] EYVL L 171, 6.7.1994, s. 7.

[14] EYVL L 125, 27.4.1998, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on viimeksi muutettuna asetuksella (EY) …

[15] EYVL L 115, 9.5.1996, s. 3.

[16] EYVL L 274, 25.9.1986, s. 1. Asetus sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 3259/94 (EYVL L 339, 29.12.1994, s. 11).