Alueiden komitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja televiestinnän, tiedotusvälineiden ja tietotekniikan lähentymisestä ja sen vaikutuksista sääntelyyn - Kohti tietoyhteiskunnan edellyttämää lähestymistapaa" CdR 149/98 fin



Virallinen lehti nro C 373 , 02/12/1998 s. 0026



Alueiden komitean lausunto aiheesta "Vihreä kirja televiestinnän, tiedotusvälineiden ja tietotekniikan lähentymisestä ja sen vaikutuksista sääntelyyn Kohti tietoyhteiskunnan edellyttämää lähestymistapaa" (98/C 373/05) ALUEIDEN KOMITEA, joka ottaa huomioon asiakirjan "Vihreä kirja televiestinnän, tiedotusvälineiden ja tietotekniikan lähentymisestä ja sen vaikutuksista sääntelyyn Kohti tietoyhteiskunnan edellyttämää lähestymistapaa" (KOM(97) 623 lopull.), ottaa huomioon komission 5. joulukuuta 1997 perustamissopimuksen 198 c artiklan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tekemän päätöksen pyytää aiheesta alueiden komitean lausunto, ottaa huomioon alueiden komitean työvaliokunnan 13. toukokuuta 1998 tekemän päätöksen antaa lausunnon valmistelu valiokunta 3:n "Euroopan laajuiset verkot Liikenne Tietoyhteiskunta" tehtäväksi, ottaa huomioon valiokunta 3:n heinäkuun 7. päivänä 1998 hyväksymän lausuntoluonnoksen CdR 149/98 rev., jonka esittelijät olivat Risto Koivisto ja Frank Nash, hyväksyi 16. 17. syyskuuta 1998 pitämässään 25. täysistunnossa (syyskuun 17. päivän kokouksessa) yksimielisesti seuraavan lausunnon. Alueiden komitea 1) pitää keskustelun käynnistämistä sääntelyn kehittämisestä lähentymisen näkökulmasta erittäin tarpeellisena; 2) yhtyy komission käsitykseen siitä, että sääntelyssä tulisi yleisesti tavoitella matalinta mahdollista tasoa; 3) pitää alueiden kannalta parempana vaihtoehtona laajaa kansainvälistä standardointia ja sitä kautta syntyvää globaalia kilpailua kuin markkinoiden suojaamista luomalla pääsääntöisesti eurooppalaisia standardeja ja sääntelyä; 4) toteaa vihreän kirjan asettavan tavoitteensa liiaksi markkinoiden kehittymistä painottaen ja jättävän liian vähälle huomiolle yleiset yhteiskunnalliset tavoitteet, jotka lisännevät kilpailulainsäädännön tarvetta; 5) toteaa lähentymisen tuovan mukanaan alueille uhkia, mutta antavan myös aktiivisesti toimiville uusia mahdollisuuksia; 6) viittaa lähentymisen vaikutuksia arvioitaessa alueiden välisiin suuriin eroihin mediakulttuurissa ja infrastruktuurissa, joita vihreässä kirjassa ei ole riittävästi huomioitu; 7) pitää keskeisenä huolenaan lähentymisessä eurooppalaiseen sisältötuotantoon kohdistuvaa uhkaa; 8) ei pidä lähentymisen positiivisia vaikutuksia kokonaistyöllisyyteen merkittävinä, vaikka lähentymisen piiriin kuuluvien alojen työpaikkojen sijainnissa tulleekin tapahtumaan suuria muutoksia; 9) varoittaa yliarvioimasta kehityksen nopeutta ja korostaa, että valtaosalle väestöstä lähentymisen piiriin kuuluvien alojen perinteisen infrastruktuurin kehittäminen on vielä pitkään keskeistä; 10) toivoo, että alueiden koheesion edistämiseksi erittäin tärkeiksi katsotaan sellaiset tutkimushankkeet, joilla jo nyt olemassa olevan infrastruktuurin kapasiteettia pystytään parantamaan; 11) korostaa lainsäädännöllisten toimenpiteiden sijasta yleispätevien ja käytettävästä välineestä riippumattomien toimintasääntöjen kehittämisen tarvetta erityisesti yksityisyyden suojan, alaikäisten suojelun ja muiden vastaavien yhteistä etua palvelevien tavoitteiden osalta. Näiden toimintasääntöjen tulee liittyä tiiviisti rikkomuksista langetettavia rangaistuksia koskevaan lainsäädäntöön. Koska jäsenvaltiotason lainsäädäntö ei välttämättä riitä, tarvitaan tässä yhteydessä mahdollisesti yhteiseurooppalaisia määräyksiä; 12) muistuttaa komissiota analogisia taajuuksia käyttävien verkkojen merkityksestä monille syrjäisille alueille ja operaattoreiden heikentyneistä mahdollisuuksista tehdä kilpailutilanteessa näille alueille korvaavia investointeja ja toivoo, että tämä erityistilanne otetaan huomioon näiden taajuuksien tulevaisuutta harkittaessa; 13) pitää tärkeänä, että esimerkiksi yleispalveluvelvoitetta kehittämällä ja lähentymisen suomia mahdollisuuksia hyödyntäen kaikilla alueilla olisi tulevaisuudessa vaihtoehtoista, kilpailevaa tietoverkkojen liityntäpalvelua; 14) korostaa etenkin yleislähetystoiminnan puolella kansallisten ja alueellisten toimijoiden pystyvän parhain tiedoin päättämään esimerkiksi yritysten toimiluvista; 15) pitää nykysääntelyn parhaimpana mukauttamisvaihtoehtona uuden toimintakehyksen luomista monille on-line- ja interaktiivisille palveluille, jotta nämä voivat toimia rinnan nykyisten, perinteiseen televiestintä- ja yleislähetystekniikkaan sovellettavien palvelujen kanssa, joita tulee kehittää edelleen; 16) kannattaa komission antamista vaihtoehdoista ensimmäisen ja toisen vaihtoehdon yhdistelmää eli että monille on-line- ja interaktiivisille palveluille luodaan uusi sääntelykehys, joka on samansuuntainen nykyisten säädösten kanssa, joiden varaan uusi kehys tulee rakentaa. 1. Taustaa 1.1. Televiestinnän, tiedotusvälineiden ja tietotekniikan lähentymistä ja sen vaikutuksia sääntelyyn käsittelevän vihreän kirjan avulla on tarkoitus kerätä viestintämarkkinoiden kaikkien toimijoiden näkemyksiä, jotta pystytään määrittämään koko alan kattavan sääntelykehyksen laajuus. 1.2. Vihreän kirjan tarkoituksena on herättää keskustelua, ja siinä on tarkoituksella pyritty lähinnä asettamaan kysymyksiä. Kirjassa tutkitaan eri aiheita, yksilöidään vaihtoehtoja sekä esitetään kysymyksiä julkista keskustelua varten. Kirjassa ei tässä vaiheessa oteta kantaa eikä esitetä lopullisia päätelmiä. 2. Vihreän kirjan sisältö 2.1. Viestintäalan lähentyminen merkitsee yksinkertaisimmin määriteltynä erilaisten verkkojärjestelmien kykyä välittää pääpiirteissään samantyyppisiä palveluja tai kuluttajille tarkoitettujen laitteiden kuten puhelimen, television ja mikrotietokoneen yhdentymistä. 2.2. Ääriesimerkki televiestintäalan lähentymisen monimuotoisuudesta on Internet. Vihreässä kirjassa huomautetaan, että Internet on lähentymisen sekä symbolinen että ensisijainen edistäjä. Sen avulla voidaan välittää sekä nykyisiä (esim. sähköposti, video-, ääni- ja puhelinliikenne) että täysin uusia palveluita (esim. World Wide Web). Tässä yhteydessä on mielenkiintoista huomata, että Internetin käyttäjien määrä kaksinkertaistuu vuosittain. 2.3. Internet on kehittynyt eri tavoin kuin perinteinen yleislähetystoiminta ja televiestintä. Sen kehitystä ovat pääasiassa pitäneet yllä käyttäjät. Monet pitävät Internetin hajautettua luonnetta tärkeimpänä yksittäisenä syynä sen menestykseen. Lähentymiselle ominainen piirre Internetissä on sen kyky toimia perinteisesti säänneltyjen yleislähetysten sekä perinteisesti sääntelemättömän yksityisen viestinnän välineenä. Tämä vaihtelu on yksi Internetin sääntelyn keskeisistä haasteista. 2.4. Talouden ja teollisuuden kilpailukyvyn suhteen vihreässä kirjassa muistutetaan, että jos Eurooppa ei kykene tarttumaan lähentymisen tarjoamiin tilaisuuksiin, se saattaa jäädä jälkeen muiden kauppamahtien korjatessa myönteisemmän lähestymistavan tuomat edut. 2.5. Vihreässä kirjassa huomautetaan, että EU:n yritysten kilpailukykyä on parannettava, jotta kansalaiset pystyvät hyödyntämään viestimien tarjoamat mahdollisuudet mahdollisimman tehokkaasti ja markkinoiden kasvu voidaan muuntaa työpaikoiksi. 2.6. Vihreässä kirjassa korostetaan myös henkilöstökoulutuksen tarvetta, jotta työntekijät saavat alati muuttuvan televiestintäalan työtehtäviin tarvittavan erityistaitojen yhdistelmän. 2.7. Esimerkkinä sääntelyn epävarmuudesta vihreässä kirjassa mainitaan Ranskan viimeisimpien vaalien vaalikampanja, jossa sääntöjä, jotka kieltävät mielipidekyselyjen julkistamisen viikkoa ennen vaaleja, sovellettiin perinteisiin tiedotusvälineisiin muttei Internetissä julkaistuihin mielipidetiedusteluihin. Tässä tilanteessa monet kustantajat eivät noudattaneet kieltoa, joka asetti perinteiset tiedotusvälineet epäedulliseen asemaan. 2.8. Lisäksi pelätään, että hyväksymisen saaminen kaikissa jäsenvaltioissa ja mahdollisesti eri sääntelyelimiltä tietylle palvelukokonaisuudelle saattaa olla huomattava rasite yleiseurooppalaiseen toimintaan tähtääville yrityksille. 2.9. Vihreässä kirjassa yksilöidään eräitä sääntelyesteitä. Näitä ovat 1) määritelmät 2) markkinoille pääsy ja toimiluvat 3) verkon, ehdollisen pääsyn järjestelmien ja sisällön käyttöoikeus 4) taajuuksien saatavuus 5) standardit 6) hinnoittelu 7) yksittäisen kuluttajan edut. 2.10. Vihreässä kirjassa esitetään viisi periaatetta, jotka voisivat toimia yhteisenä pohjana lähentyvien alojen tuleville toimille. Ne ovat: Sääntely olisi rajoitettava selkeästi määriteltyjen tavoitteiden saavuttamisen kannalta vain aivan välttämättömimpään. Tulevan sääntelyn olisi vastattava käyttäjien tarpeita. Pyrkimyksen selkeään ja ennakoitavissa olevaan kehykseen olisi ohjattava sääntelypäätöksiä. Täydellinen osallistuminen tulee varmistaa lähentyvillä aloilla. Riippumattomat ja tehokkaat sääntelijät ovat lähentymisessä keskeisessä asemassa. 3. Yleiset huomiot 3.1. Alueiden komitea kiittää komissiota erittäin tärkeän keskustelun käynnistämisestä. Lähentyminen on termin uutuudesta huolimatta osoittautumassa yhdeksi koko tietoyhteiskunnan avainkäsitteistä. 3.2. Lähentyminen niin markkinoiden kuin tekniikankin osalta on luonnollinen tietoyhteiskuntakehitykseen kuuluva prosessi, joka sinänsä on hyväksyttävä etuineen ja haittoineen ja joka ei ilmiönä olemukseltaan ja sääntelykysymyksiltään kovinkaan paljon eroa esimerkiksi rahoitussektorilla meneillään olevista muutoksista. 3.3. Kuten tietoyhteiskunta kokonaisuudessaan myös lähentyminen tuo mukanaan alue- ja paikallistasolla suuria rakenteellisia muutoksia, jotka voivat vaikuttaa alueelliseen kehitykseen negatiivisesti. 3.4. Mutta niinikään koko tietoyhteiskunnan tavoin myös lähentyminen eri näkökulmista tarkasteltuna antaa alueille uusia välineitä ja mahdollisuuksia. 3.5. Vihreän kirjan ja siitä saadun palautteen pohjalta tehtävien unionin toimenpiteiden keskeisimpänä tavoitteena tulisikin olla sellaisen tasapainon löytäminen, joka toisaalta a) takaa eurooppalaisten markkinoiden ja alan kilpailukyvyn sekä kulttuurin kehityksen; b) mutta toisaalta varmistaa alueille mahdollisuuden omilla toimenpiteillään ja tarvittaessa yleisen unionin rakennepolitiikan tukemana käyttää hyväksi lähentymisen ja koko tietoyhteiskuntakehityksen suomia mahdollisuuksia. 3.6. Vaikka lähentymisellä on nimenomaan Euroopan alueille suuria vaikutuksia, ei vihreää kirjaa valmisteltaessa ole kuitenkaan otettu lainkaan huomioon alueellista näkökulmaa eikä edes erittäin merkittäviä alueellisia eroja siinä, miten lähentymisen piiriin kuuluvien toimialojen palveluja käytetään eri puolilla Eurooppaa. Eräissä selvityksissä jo pelkästään jäsenvaltioiden tasolla lehdistön osuus mediamarkkinoista vaihtelee 25 %:sta 75 %:iin, television 9 %:sta 62 %:iin ja radion 3 %:sta 17 %:iin. Vielä suuremmat erot niin valtioiden kuin alueidenkin kesken vallitsevat Internetin käytössä. 4. Lähentymisen yleiset vaikutukset alueiden kannalta 4.1. Alueiden komitea toteaa, että lähentyminen voi alueiden ja eurooppalaisen alueellisen koheesion kannalta olla vaikutuksiltaan negatiivinen prosessi, mikäli a) sekä sisällön että tietoyhteyksien puolella toimivat suuret globaalit konsernit pääsevät asemaan, jossa ne voivat omien kaupallisten tarpeidensa mukaan yksin määritellä sekä tietoyhteiskunnan palveluiden sisällön että myös maantieteellisesti mahdollisuudet näihin palveluihin pääsyyn; b) sääntely edelleenkin kehittyy vain media- ja välitystekniikkakohtaisesti; c) työpaikkojen vähentyminen lähentymisen piirissä olevilla perinteisillä toimialoilla (radio, televisio, lehdistö) on suurempi, kuin mitä uudet, lähinnä pienet alan yritykset pystyvät korvaamaan. 4.2. Alueiden komitean mielestä lähentyminen suo alueille uusia mahdollisuuksia kuten: a) Pääsyn samoihin palveluihin käyttäen erilaisia rajapintoja ja käyttöliittymiä, jolloin voidaan hyödyntää kuluttajan ja alueen kannalta parasta mahdollista ratkaisua, kuten esimerkiksi; Internetin käyttö joko tietokoneen, television ja/tai matkapuhelimen kautta ja käyttäen liityntänä kiinteää dataverkkoa, valinnaista puhelinverkkoa, satelliitteja, kaapelitelevisioverkkoa ja/tai alun perin energianjakeluun tarkoitettuja verkkoja; Internetin vetovoima on lähentymisen edistämisessä yhdessä tietoliikenneverkkojen kapasiteetin ja muiden teknisten ratkaisujen kehittymisen myötä muodostunut yhä monipuolisemmaksi välineeksi. b) Tiedon tuottaja, niin yksityinen kuin julkinenkin, voi sijainnistaan riippumatta saada tuotteelleen suurempia käyttäjämääriä, koska vaihtoehdot palveluun pääsyyn lisääntyvät. c) Lähentymisen ennakoidaan luovan runsaasti uusia pieniä yrityksiä, joiden toiminta ei ole riippuvaista sijainnista. 5. Lähentyminen ja eurooppalainen tietoyhteiskunta 5.1. Alueiden komitea kiinnittää erityistä huomiota siihen, ettei komissio ole itse kysymyksiä valmistelleessaan määritellyt edes yhteenvedonomaisesti näkemystään siitä, millaiseen tietoyhteiskuntaan Eurooppaa mm. lähentymisen sääntelyllä pyritään ohjaamaan. 5.2. Vihreässä kirjassa komissio selvästi asettaa yleensä markkinoiden edun etusijalle, kun taas yleistä etua palvelevat tavoitteet ovat usein pikemminkin esteitä tai mukautettavia tekijöitä. Tämäkin lähtökohta on hyväksyttävissä, koska työllisyyden kannalta yrityssektorin nopea toiminta muuttuvilla globaaleilla markkinoilla on välttämätöntä. Toisaalta tarpeellisen sääntelyn sisältö olisi alueiden komitean käsityksen mukaan helpommin muokattavissa lähtemällä siitä, millaiseen eurooppalaiseen tietoyhteiskuntaan itse asiassa pyritään. 6. Kysymys 1: Lähentyminen ja sen vaikutukset tällä hetkellä 6.1. Vihreässä kirjassa on jo kuvattu monia lähentymisen ilmenemismuotoja, jotka luonnollisesti kuvaavat kehityksen suuntaa, mutta kokonaisuuden kannalta ne ovat vielä volyymiltään vähäisiä. Alueiden komitea toteaa, että nykyisten trendien perusteella on hyvin vaikea ennakoida kuluttajien käyttäytymistä, joka kuitenkin viime kädessä määrää muutoksen sisällön ja nopeuden. Lähentyminen kaiken kaikkiaan vaikuttaa tällä hetkellä hyvin eri tasoisesti eri tavalla käyttäytyviin ihmisiin ja yrityksiin ja erittäin huomattavaan osaan käytännössä ei mitenkään. 6.2. Alueiden komitea pitää huolestuttavana kehityksenä eurooppalaisen sisällön heikentynyttä asemaa lähentymisen piiriin kuuluvilla aloilla. Yksi koko keskustelun suurista kysymyksistä onkin, miten varsin markkinavetoiseksi luonnostellulla lähentymisellä pystytään varmistamaan eurooppalainen sisältö. 7. Kysymys 2: Lähentymisen sosiaalis-taloudelliset, liiketoiminnalliset sekä kuluttajiin kohdistuvat vaikutukset 7.1. Lähentymisen aiheuttamaa työpaikkojen lisääntymisvaikutusta alueiden komitea pitää hyvin lyhytaikaisena ilmiönä. On kuitenkin selvää, että työpaikkojen sijoittautumisessa tapahtuu suuriakin muutoksia. Yhtä varmaa on, että monet lähentymisen piiriin kuuluvien alojen perinteiset ammatit tulevat aikaa myöden katoamaan. 7.2. Lähentyminen on toisaalta omiaan luomaan olosuhteita, joissa hyvinkin pienten mutta tarpeeksi joustavien yritysten pääsy alalle ja menestyminen on helpompaa. Yritysmaailmassa tapahtuvien muutosten sykli tulee olemaan sekä yritysten pienimmässä että suurimmassa kokoluokassa nykyistäkin nopeampaa; on epätodennäköistä, että lähentymisen piiriin kuuluvilla aloilla voisi tulevaisuudessa pitempään toimia merkittävä määrä keskikokoisia yrityksiä. 7.3. Koska työpaikkojen kokonaisvähennys riippuu ennen kaikkea siitä, miten joustavasti uudet pienet yritykset voivat päästä alalle ja mahdollisesti lähentymisen vuoksi työpaikkansa menettäneet ihmiset itsensä työllistää, on erityisen merkityksellistä se, muodostaako alan sääntelyn byrokratia uusille yrittäjille ylitsepääsemättömiä esteitä. Toisaalta alalle pääsyn helppous voi tästä näkökulmasta tarkoittaa sääntelyn (esim. toimiluvat) lieventämistä, mutta etenkin yhteistä etua palvelevissa tavoitteissa myös tietynasteista kiristymistä, jolloin kokonaisvaltainen näkökulma esimerkiksi yksityisyyden suojaan auttaa uutta yrittäjää ja koko toimialaa ymmärtämään paremmin näiden tavoitteiden sisällön. 7.4. Koska esimerkiksi televisiolla, radiolla ja sanomalehdistöllä kuten myös uusilla verkkopalveluilla on Euroopan eri alueilla hyvin erilaisia käyttöasteita ja käyttökulttuureja, eroavat luonnollisesti myös lähentymiset vaikutukset suuresti. On ennakoitavissa, että teknisen perusinfrastruktuurin (laajakaistaiset data- ja kaapelitelevisio- sekä matkapuhelinverkot) osalta korkeimman käyttöasteen omaavilla alueilla lähentyminen tulee olemaan kaikkein nopeinta ja laajinta. 7.5. Alueiden komitea kiinnittää komission huomiota Euroopan eri valtioiden ja siten myös alueiden kesken tällä hetkellä vallitseviin suuriin eroihin eri viestintävälineiden käytössä. 7.6. Edes tältä osin kaikkein kehittyneimmissä maissa eivät multimediatietokoneet ja Internet muodosta mitään vallitsevaa mediaa, ja saattaa olla, että nykyinen kasvu tulee jatkossa tasaantumaan. Vaikka Euroopan onkin tältä osin pysyttävä kilpailukykyisenä, toteaa alueiden komitea, että yksilö- tai yritystasolla tavoitteiden ja arvojen määrittelyä ei tule vielä pitkään aikaan tehdä vain tietoverkkoihin perustuvan yritysmaailman ehdoilla. 7.7. Komitea korostaakin, että tietoliikenteen lähentymisestä keskusteltaessa ei pidä unohtaa, kuinka tärkeä merkitys unionin kansalaisille edelleen on näiden medioiden perinteisillä muodoilla ja kuinka tärkeitä ne ovat esimerkiksi demokratian kannalta. Siksi on myös investoitava esim. digitaalisen radion ja television kaltaisten viestimien kehittämiseen, eikä vain tietoverkkoihin. 7.8. Viitaten suuriin eroihin alueiden välillä pitää komitea erityisen tärkeinä sellaisia tutkimus- ja kehityshankkeita, joiden avulla voidaan paremmin hyödyntää jo tehtyjä investointeja; tärkeämpinä kuin hankkeita, jotka laajamittaisesti toteutettuna vaatisivat käytännössä mahdottomia summia infrastruktuuriin. Sen vuoksi hyvin mielenkiintoista on ollut se työ, jolla tavallisen kuparipuhelinkaapelin käyttönopeutta on voitu nostaa multimedian edellyttämälle tasolle. 8. Kysymys 3: Lähentymisen esteet 8.1. Vihreässä kirjassa käydään läpi nykyisiä ja mahdollisia lähentymisen esteitä. Tältä osin alueiden komitealla ei ole itse luetteloon lisättävää, mutta se korostaa, että tietyt esteet, esimerkiksi yleislähetystoiminnan pirstoutuminen sekä toimilupakysymykset yleensäkin, ovat usein alueiden kannalta katsoen tärkeitä sisältötarjontaan vaikuttavia tekijöitä, joita voidaan yhtä perustellusti pitää myös lähentymisen yhteiskunnallisina reunaehtoina. 9. Kysymys 4: Lähentymisen vaikutus nykyiseen sääntelyyn 9.1. Markkinavoimat tulevat varmasti jatkossakin olemaan keskeinen kehitystä säätelevä tekijä ja lähentyminen luonnollisesti antaa mahdollisuuden ja myös velvoittaa lainsäädännön lähentämiseen ja sitä kautta myös vähentämiseen. Yleistä etua palvelevien tavoitteiden asettaminen toivottavasti tärkeään asemaan vaikuttanee myös kilpailulainsäädännön tarvetta lisäävästi. 9.2. Vihreä kirjakin tarjoaa esimerkkejä siitä, miten tietty palvelu tietyllä tavalla välitettynä on lainsäädännön suhteen erilaisessa asemassa kuin sama palvelu jollakin toisella tavalla kuluttajan käyttöön asetettuna. Tämä osoittaa, että joudumme asettamaan monet periaatteet kyseenalaisiksi. Alueiden komitea kuitenkin korostaa, että myös lähentymisen piiriin kuuluvien alojen tuotteilla on usein hyvin olennaisia eroja, jolloin nykyisten periaatteiden muuttaminen sääntelyä lähentämällä saattaa saada aikaan ei-toivottuja vaikutuksia. 10. Kysymys 5: Esteiden poistaminen Kuluttajien ja yritysten kannalta toimiva sääntely 10.1. Alueiden komitea katsoo, että vihreässä kirjassa eräiksi esteiksi mainittuja teknisiä määritelmiä on luonnollisesti jatkuvasti kehitettävä mm. lähentyminen huomioon ottaen ja asettamalla sama sisältö erilaisissa välineissä mahdollisimman samanarvoiseen asemaan. Komitea kuitenkin korostaa, että useilla välineillä on sellaisia omia viitekehyksiään, jotka saattavat sääntelyn kannalta olla tärkeämpiä kuin samantyyppinen sisältö jonkin toisen välineen yhteydessä. 10.2. Alueiden komitea korostaa, että Euroopan unionin tärkeimpänä tehtävänä sääntelyn osalta tulisi olla sellaisten selkeiden pelisääntöjen luominen, joiden avulla myös yrityssektori voi helposti sisäistää esimerkiksi yksityisyyteen vaikuttavien tietojen suojelun. 10.3. Vihreässä kirjassa esitetään harkittavaksi erityistä aikataulua analogisista palveluista luopumiselle. Monilla alueilla analogiset verkot kuitenkin omaavat pitkän historian ja niiden toteuttajina ovat olleet monopoliasemassa toimineet tietoliikenneyritykset, joiden toimilupaan tai sitä vastaavaan sääntelyyn on sisältynyt myöskin vastuu maantieteellisestä kattavuudesta. Tämän vuoksi niiden kattavuus on usein myös laajin. Toisaalta teletoiminnan vapautumisen myötä uudet digitaaliset langattomat välineet ovat toistaiseksi keskittyneet enimmäkseen sinne, missä käyttäjävolyymi on suurin. Ainakaan toistaiseksi kattavan analogisen matkapuhelinverkon omaavissa maissa ei ole havaittavissa sellaista kehitystä, että digitaaliset palvelut olisivat nopeasti korvaamassa niitä syrjäisimmillä alueilla. Sen vuoksi alueiden komitea pitää erityisen tärkeänä, että analogisten verkkojen taajuudet toistaiseksi säilytetään ja samalla kiihdytetään käytettävissä olevin keinoin digitaalisten verkkojen laajentamista niille alueille, joita markkinoilla toimijat eivät ole pitäneet tarpeeksi kiinnostavina. Mahdolliset siirtymäajankohdan määrittelyt tulisikin päivämäärän sijasta sitoa tilanteeseen eri alueilla. 10.4. Komitea korostaa, että kenenkään edun mukaista ei ole alan standardoinnilla suojella omia markkinoitaan, vaan etenkin kuluttajien kannalta riittävän edullisten palvelujen turvaamiseksi standardoinnin täytyy tapahtua globaalisti. 10.5. Koska periaatteessa lähentyminen mahdollistaa erilaiset käyttöliittymät samoihin palveluihin, se on jo nyt vaikuttanut myönteisesti erilaisten käyttäjäryhmien (kuten esimerkiksi vammaisten) mahdollisuuksiin näiden palveluiden käyttöön. On selvää, että markkinoiden ehdoilla toimiva lähentyminen ei sinänsä kosketa hyvin pienten maksajaryhmien erityistarpeita, mutta julkisen vallan osallistuessa rahoitukseen näiden palvelujen kehitys tulee olemaan teknisesti helpompaa ja halvempaa. 11. Kysymys 6: Lähentyminen ja yhteistä etua koskevien tavoitteiden turvaaminen 11.1. Vihreässä kirjassa mainittuja yhteisiä etuja palvelevia tavoitteita ovat mm. yleispalvelu eli tiettyjen palvelujen saatavuus kohtuuhintaan kaikkialla; yleislähetystoiminta; yksityisyyden turvaaminen ja tietosuoja; tietoturvallisuus kuten salausmenetelmät ja sähköiset allekirjoitukset; kulttuurin monimuotoisuus; alaikäisten suojelu; yleinen järjestys. 11.2. Alueiden komitean mielestä etenkin juuri sellaisissa yhteisiä etuja palvelevissa tavoitteissa kuten tietosuoja, kulttuurin monimuotoisuus ja alaikäisten suojelu pitäisi sääntelyä kehittämällä päästä sellaisiin yleisiin hyvän toiminnan kehyksiin, jotka olisivat kaikkien tiedossa ja jotka kaikki lähentymisen piiriin kuuluvien alojen toimijat olisivat sisäistäneet tärkeiksi periaatteiksi. Koska nykyisessä sääntelyssä jatkuvasti ilmenee aukkoja, tukee lähentyminen ainakin tältä osin ja niin haluttaessa yhteistä etua palvelevien tavoitteiden toteuttamista. 11.3. Yleispalvelulle, jonka toteutumista todellisella tasolla komitea pitää yhtenä tärkeimmistä eurooppalaisen tietoyhteiskunnan edellytyksistä, lähentyminen antaa uusia vaihtoehtoja ja siten helpottaa tavoitteen toteutumista, koska eri käyttöliittymien kautta voidaan erilaisia verkkoja hyödyntäen päästä käyttämään samoja palveluita. 11.4. Lähentyminen tuo tullessaan kahdenlaisia tarpeita; toisaalta esimerkiksi tarve määritellä yleispalvelu tiettyyn tekniikkaan sidottuna vähenee, mutta toisaalta varsinkin tietoturvallisuuden alalla tullaan tarvitsemaan edelleenkin ja aikaisempaa yksityiskohtaisempaa määrittelyä. 11.5. Huomattava osa yhteistä etua palvelevista tavoitteista on sellaisia, että niiden on oltava yhtäläisesti ja tasapuolisesti kaikkien toimijoiden vastuulla. Alueiden komitea pitää myös tärkeänä sitä, että tulevaisuudessa yleispalveluvelvoitetta laajennetaan käsittämään vähintään kaksi aidosti toisistaan kilpailevaa vaihtoehtoa. Yleislähetysverkkojen tarve on alueiden näkökulmasta jatkossakin merkittävä, mutta sen sijaan näitä samoja verkkoja voisivat käyttää jatkossa yhä useammat palvelujen tarjoajat. 11.6. Alueiden komitea haluaa kiinnittää komission huomiota erityisesti siihen ristiriitaan, joka vallitsee lähentymisen piiriin kuuluvien alojen vapaan kilpailun ja yleispalveluvelvoitteen välillä, ja toivoo, että tältä osin voitaisiin kehittää toimivia määrittelyjä. Esimerkiksi tietyille operaattoreille asetetaan alueellisia velvoitteita, samalla kun toiset voivat vapaasti keskittyä parhaisiin ja tuottavimpiin markkinoihin. Yhtenä vaihtoehtona voisi olla rakennepoliittisten välineiden kuten rakennerahastojen laajempi ja järjestelmällinen hyväksikäyttö kattavan yleispalvelun turvaamisessa, jolloin aluekohtaisesti voitaisiin päättää, mitä yleispalvelu milläkin alueella tarkoittaa. Esimerkkejä yleispalvelun toteutuksista rakennerahastojen tuella löytyy ainakin koheesiomaista ja tavoite 6 -alueelta Ruotsista. 11.7. Sekä yleispalveluvelvoitteen toteuttamiseen että korvaavien työpaikkojen järjestämiseen julkisin varoin voitaisiin kehittää nykyisiä verotusjärjestelmiä, jotta ne voitaisiin kohdentaa nykyistä paremmin lähentymisen piiriin kuuluviin aloihin. 12. Kysymys 7: Tuleva sääntelymalli 12.1. Alueiden komitea yhtyy komission jo vihreän kirjan laadinnan käynnistämisellä osoittamaan sääntöjen uudelleenarvioinnin tarpeeseen. Vihreässä kirjassa on esitetty lukuisa joukko erilaisia näkökulmia ja sääntelyn tasoja. Ehkä kaikkein keskeisintä on tehdä valinta siinä, tulisiko sääntelyn ensisijaisena päätasona toimia sen tekninen toteutusmalli (dataverkko, radio, puhelin, televisio jne.) vai palvelun sisältö, jolloin esimerkiksi tietosuojan, sisällön, tekijänoikeuden ja vaikkapa kaupankäynnin ja kuluttajansuojan periaatteet olisivat mahdollisimman riippumattomia välineestä. Alueiden komitea katsoo, että pääasiassa tekniseen toteutustapaan rajoittuva sääntely on lähentymisen kiihtyessä nopeasti tulossa tiensä päähän. 12.2. Useissa jäsenmaissa sääntely on toteutettu vanhalta ja jo osittain historialliselta pohjalta. Sääntelyn organisoinnissa joudutaan, kuten jo osin on tapahtunutkin, ottamaan luonnollisesti huomioon lähentymisen vaikutukset. On selvää, että kukin jäsenmaa pystyy tältä osin tekemään itse omaan hallintokulttuurinsa perustuen parhaan ja toimivimman ratkaisun. 12.3. Alueiden komitea katsoo tasapainoisen kehityksen turvaamiseksi yhteistä sääntelyä edelleenkin tarvittavan esimerkiksi taajuuksien ja siten myös toimilupien myöntämisessä, ja siihen nykyiset hallinnolliset tasot ovat periaatteessa sopivia. Esteitä ei myöskään pitäisi asettaa sille, että myös alueelliset ja paikalliset viranomaiset voisivat tehdä päätöksiä esimerkiksi kaapelitelevisioverkkoja hyödyntävien palvelujen järjestäjistä, koska sillä tasolla on luonnollisesti parhaat tiedot käyttäjien tarpeista. 13. Kysymys 8: Lähentymiseen liittyvät kansainväliset näkökohdat 13.1. Alueiden komitea katsoo, että uusien sääntelytoimenpiteiden vaikutukset jäävät vähäisiksi, Euroopan kilpailukyvyn kannalta ehkä myös negatiivisiksi, mikäli niillä ei ole maailmanlaajuista perustaa. 13.2. Alueiden komitea haluaa tältä osin kiinnittää komission huomiota jatkotoimenpiteitä suunniteltaessa erityisesti paikallisten ja alueellisten toimijoiden keskeiseen merkitykseen eurooppalaista tietoyhteiskuntaa toteutettaessa. Tämän näkemyksen perusteet on esitetty lukuisissa tietoyhteiskuntaa käsitelleissä alueiden komitean kannanotoissa. 13.3. Toisaalta unionin alueiden ja toisaalta Keski- ja Itä-Euroopan maiden alueiden välinen yhteistyö ja sen tukeminen ovat sen vuoksi yksi keskeisimmistä välineistä kysymyksessä esitetyn kannustusvaikutuksen aikaansaamiseksi. 14. Kysymys 9: Lähentymistä koskevat periaatteet ja mahdolliset lähestymistavat 14.1. Alueiden komitean mielestä lähentyminen sinänsä luo lähivuosien aikana kokonaan uuden pohjan sääntelylle ja samalla poistaa osin perusteet nykyisiltä välineeseen perustuvilta sääntelyperiaatteilta. 14.2. Alueiden komitea kiinnittää huomiota myös siihen, että yhteisön alueella on myös paljon muita lähentymiseen keskeisesti vaikuttavia sääntelymekanismeja kuin mitä selvityksessä mainitaan; näistä tärkein on luonnollisesti verotus. 14.3. Valintaan, jossa lähentymisen katsotaan edellyttävän sääntelyn muuttamista, komissio esittää vihreän kirjansa lopuksi seuraavat vaihtoehdot: a) pyritään kehittämään ja tarvittaessa laajentamaan nykyisiä järjestelmiä uusien luomisen sijaan, b) luodaan uusi järjestelmä lukuisille on-line- ja vuorovaikutteisille palveluille perinteiseen televiestintään ja yleislähetystoimintaan tällä hetkellä sovellettavien kehysten rinnalle, tai c) pyritään luomaan kokonaisvaltainen kehys saman sääntelyjärjestelmän soveltamiseksi kaikilla kolmella alalla. 14.4. Alueiden komitea toteaa, että etenkään yleislähetystoiminnan osalta ei ole mitään perusteita siirtää nykyistä jäsenvaltiokohtaista ja osin alueellista päätösvaltaa yhteisön tasolla käytettäväksi. 14.5. Huomattava osa nykyisestä lainsäädännöstä, esimerkiksi tekijänoikeudet ja yksityisyyden suoja, on ainakin periaatteiltaan sovellettavissa suoraan myös sähköisiin palveluihin. Kuluttajansuojan tarpeet elektronisessa kaupankäynnissä eivät myöskään olennaisesti eroa nykyisin voimassa olevista säädöksistä. 14.6. Alueiden komitea pitääkin parhaimpana ratkaisuna ensimmäisen ja toisen vaihtoehdon yhdistelmää eli että monille on-line- ja interaktiivisille palveluille luodaan uusi toimintakehys, jotta nämä voivat toimia rinnan nykyisten palvelujen kanssa, joita tulee hyödyntää ja kehittää edelleen. Bryssel 17. syyskuuta 1998. Alueiden komitean puheenjohtaja Manfred DAMMEYER