Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle - Eurooppalainen elektronisen kaupankäynnin aloite"



Virallinen lehti nro C 019 , 21/01/1998 s. 0072



Talous- ja sosiaalikomitean lausunto aiheesta "Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Eurooppalainen elektronisen kaupankäynnin aloite" (98/C 19/22) Euroopan komissio päätti 21. huhtikuuta 1997 Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 198 artiklan mukaisesti pyytää talous- ja sosiaalikomitean lausunnon aiheesta edellä mainitusta tiedonannosta. Asian valmistelusta vastannut teollisuus-, kauppa-, käsiteollisuus- ja palvelujaosto antoi lausuntonsa 8. lokakuuta 1997. Esittelijä oli Christos Folias ja apulaisesittelijä oli Knud Erik Skouby. Talous- ja sosiaalikomitea hyväksyi 29. 30. lokakuuta 1997 pitämässään 349. täysistunnossa (lokakuun 29. päivän kokouksessa) seuraavan lausunnon. Äänestyksessä annettiin 99 ääntä puolesta, 1 vastaan yhden pidättyessä äänestämästä. I. JOHDANTO Komission tiedonanto "Eurooppalainen elektronisen kaupankäynnin aloite" on vastaus vallitseviin haasteisiin, ja siinä pyritään antamaan uutta vauhtia keskustelulle, jota käydään tällä hetkellä elektronisen kaupankäynnin kehityksestä Euroopan unionissa sekä tämän kaupankäynnin kansainvälisen luonteen vuoksi myös maailmanlaajuisesti. Komitea on erittäin tyytyväinen asiakirjaan, joka toimii liikkeelle panevana voimana ja lähtökohtana kaikilla tasoilla käytäville keskusteluille. (Viittausten helpottamiseksi tässä lausunnossa käytetään samoja lukujen otsikoita ja numerointia kuin komission tiedonannossa.) II. EUROOPPALAINEN ALOITE ELEKTRONISEN KAUPANKÄYNNIN ALALLA 1.1. (4 kohta) Tiedonannon pääkohdissa ei kuitenkaan korosteta riittävästi yhtä elektronisen kaupankäynnin perusmuuttujista eli sen laajentamisen tarvetta kaupassa, palveluissa, jakeluverkoissa ja etenkin pk-yrityksissä käyttäjien kriittisen massan saavuttamiseksi. Johdannossa annetaan ilmeisesti tahattomasti vähättelevä kuva niiden tahojen (yritysten ja yksityishenkilöiden) näkemyksistä, jotka asianosaisina kantavat kysymyksessä suurimman vastuun. 1.2. (4 kohta) Maailmanlaajuistumisen perusperiaatteen on oltava pohjana kaikille analyyseille, näkökohdille ja toimille, joita elektronisen kaupankäynnin kehittämisestä käytävään keskusteluun osallistuvat esittävät. Tämän periaatteen on myös oltava esikuvana kaikissa EU-aloitteissa, jotta unioni voi olla eturintamassa tulevaisuuden kehityksessä sekä osallistua tasavertaisesti elektronisesta kaupankäynnistä käytävään maailmanlaajuiseen keskusteluun. 1 luku: Elektronisen kaupankäynnin vallankumous 2. (5 kohta) Myöntämällä, että elektroninen kauppa on kaupankäynnin apuväline, osoitetaan erittäin selkeästi, että tällaista kaupankäyntiä kehittävät etupäässä kaupalliset yritykset sekä kaupan ja palvelualan toimijat maailmanlaajuisella tasolla (työnantajat, työntekijät, kuluttajat). Elektroninen kaupankäynti: Internet-vallankumous 3.1. (6 kohta) Internetin nopea kehitys viime vuosina sekä käyttäjämäärien ja Internetin kautta tehtyjen liiketoimien odotettavissa oleva räjähdysmäinen kasvu (on-line-myynnin ja palveluiden arvo oli vuonna 1995 USA:ssa 518 miljoonaa dollaria) ovat peruspiirteenä tietoyhteiskunnassa, jossa kaikki perinteiselle kaupalle tähän asti luonteenomaiset piirteet häviävät ja niiden tilalle tulee uusia. 3.2. Internetin suurin merkitys on siinä, että se on muuttanut elektronisen kaupankäynnin tietojen välittämisestä todelliseksi liiketoiminnaksi, jota käydään kahdella tavalla: a) suora elektroninen kaupankäynti, jossa koko tapahtuma on elektroninen (palveluiden on-line-tilaus, -toimitus ja -maksu) ja b) epäsuora elektroninen kaupankäynti, kun elektronista tilausta ja maksua seuraa kauppatavaran fyysinen toimitus. Internetin avulla voidaan myös tarjota palveluita (aineeton kauppavaihto). 3.3. Valitettavasti tilastotiedot ovat tässä asiassa sekä EU:n että muun maailman osalta liian puutteelliset nykyisen tilanteen ja tulevaisuuden kehityksen arvioimiseksi. On kuitenkin varmaa, että alkava tilastotietojen keruu on strateginen apuväline elektronisen kaupankäynnin suunnittelusta vastaaville. Mahdollisuudet Euroopassa 4.1. (12 kohta) Kaikkialla maailmassa laadituissa Internetin tulevia käyttömahdollisuuksia koskevissa ennusteissa on vaarana, että ne ovat liian varovaisia ja johtavat siten harhaan ideoinnissa ja toimien suunnittelussa. (Luotettavien lähteiden toistaiseksi laatimien arvioiden mukaan Internet-myynnin arvo saattaa kohota vuosisadan loppuun mennessä 10 miljardiin dollariin (Hambricht & Quist erittäin varovainen arvio) tai jopa 98 miljardiin dollariin (Killen & Ass. erittäin optimistinen arvio.) Erään toisen arvion mukaan Internet-kauppavaihto olisi 200 miljardia ecua vuoteen 2000 mennessä.) On tärkeää, että näihin ennusteisiin suhtaudutaan varovasti ja luotettaviin tilasto- tai muihin tietoihin perustuvan suunnittelun vaatimuksia ja mahdollisuuksia lisätään. 4.2. (12 kohta) Jotta vähittäiskauppa-, jakelu-, teollisuus-, matkailu- ja palveluala voivat hyödyntää tarjoutuvia mahdollisuuksia, niiden on saatava käyttöönsä soveltuva ympäristö, välttämätöntä tietoa sekä tarvittava tekninen ja taloudellinen perusrakenne. 4.3. (12 kohta) Kyseinen teknologia on alkanut kehittyä Euroopassa pääasiallisesti vasta 1980-luvun puolivälissä, jolloin kokonainen sukupolvi vielä työelämässä olevia työnantajia ja työntekijöitä jäi ilman tarvittavia tietoja ja asiantuntemusta. Lisäksi teknologiassa tapahtuu radikaaleja muutoksia jatkuvasti. Tämä on johtanut joskus jopa perusteltuun paniikkiin tai alemmuuden tunteeseen verrattuna niihin, jotka osasivat ennakoida tilanteen ja varautua kehittyviin uusiin olosuhteisiin. Ratkaisu tähän vakavaan ja ennen kaikkea yhteiskunnalliseen ongelmaan on tarvittavan tiedon ja koulutuksen tarjoaminen, jotta ammatillisten valmiuksien kiihtyvä vanhentuminen saadaan pysäytetyksi. 4.4. Asianmukainen tekninen perehdyttäminen ja koulutus on aloitettava ehdottomasti jo peruskouluvaiheessa ja sitä on jatkettava sekä työntekijöille että työnantajille suunnatuilla elinikäisen koulutuksen erityisohjelmilla. 4.5. World Wide Webin (www) käyttö auttaa varsinkin asiaan perehtymättömiä ja se on suuri edistysaskel matkalla Internetiin ja tietoyhteiskuntaan. Jos sen tarjoamia tilaisuuksia halutaan todella hyödyntää, järjestelmään pääsemiseksi tarvittavat ohjelmat on tehtävä yleistajuisiksi yksikertaistamalla niiden käyttöä siten, että yritykset (etenkin pienyritykset) voivat astua uuden teknologian maailmaan sekä hyödyntää elektronisen kaupankäynnin tarjoamaa vertailukelpoista antia. Nykyinen kasvusuuntaus saisi siten uutta vauhtia ja toisi tietoverkoille välttämätöntä dynamiikkaa. 4.6. Elektronisen kaupankäynnin kasvulla on kauaskantoisia vaikutuksia EU:n taloudelliseen rakenteeseen. Nämä vaikutukset tuntuvat erityisesti mutta eivät yksinomaan vähittäismyynnin alalla. Mikäli elektronisen kaupankäynnin kehitys jatkuu EU:ssa odotetulla tavalla, eri taloudenalojen tuotantojärjestelmissä ja lisäarvoketjuissa tapahtuu tulevina vuosina suuria mullistuksia. On todennäköistä, että nämä muutokset vaikuttavat myös nykyisen tuotannon kustannusten ja voittojen maantieteelliseen jakaumaan ja luovat uusia mahdollisuuksia. Näin on jo tapahtunut esimerkiksi rahoituspalveluissa. Tämän kehityksen vaikutuksista liiketoimintaan ja työllisyyteen Euroopan eri alueilla ja maissa tarvitaan kiireesti tietoa. Sitä voitaisiin saada ennusteista, jotka perustuvat erilaisiin lähtöoletuksiin. Tämänsuuntaisia tutkimuksia ja kyselyitä onkin pyrittävä toteuttamaan viipymättä. Elektroninen kaupankäynti: kansainvälisiä vertailuja 5.1. (17 kohta) Komission tiedonannossa todetaan varsin ehdottomasti, että EU:n kilpailijat ovat jo hyödyntäneet elektronisen kaupankäynnin mahdollisuuksia ja niiden asema on siten maailmanmarkkinoilla erityisen vahva, sillä ne ovat käyttäneet hyväkseen parhaalla mahdollisella tavalla Euroopan heikkoutta, joka johtuu yhteisen eurooppalaisen politiikan puutteesta. 5.2. Yhdysvaltojen elektronisen kaupankäynnin tähänastisen uraauurtavan kehityksen, äärimmäisen järjestelmällisen suunnittelun sekä ennen kaikkea aikamme haasteita uhmaavan poliittisen tahdon tulee olla mallina alan eurooppalaisen politiikan määrittelyssä. Suurten ja pienten yritysten tasapainoinen rinnakkaiselo alan markkinoilla osoittaa, että "tietoyhteiskunnassa" on tilaa kaikille, jotka ovat ajan hermolla. Lisäksi se hälventää pelkoja pk-yritysten romahduksesta ja työttömyysasteen uudesta kasvusta. Pk-yritysten poikkeukselliset saavutukset uuden teknologian virtuaaliympäristössä osoittavat myös, että ne ovat tarpeeksi joustavia vaikuttaakseen merkittävällä tavalla markkinoiden kehitykseen. Euroopan vahvuusalueet 6.1. Suomen ja Alankomaiden vahva asema uuden teknologian alalla on osoituksena Euroopan mahdollisuuksista, joita ei ole kuitenkaan vielä hyödynnetty täysimittaisesti. 6.2. (19 kohta) Euron käyttöönotto edistää epäilemättä elektronista kaupankäyntiä, sillä se antaa Euroopan unionille mahdollisuuden käydä kansainvälisillä markkinoilla kauppaa vahvalla yhteisellä valuutalla. 6.3. (20 kohta) Euroopan unioni ei voi yksin määrittää elektronisen kaupankäynnin säädöspuitteita, vaan niistä on käytävä laajaa kansainvälistä keskustelua (YK:n ja WTO:n suojeluksessa), jos niistä halutaan saada hyödyllinen apuväline. Säädöspuitteiden pääpiirteenä tulee olla laillisten liiketoimien täydellinen vapauttaminen sekä valtion osallistumisen rajoittaminen tapauksiin, joissa se on välttämätöntä yleisen järjestyksen ja turvallisuuden kannalta. Maailmanlaajuisen yksimielisyyden tarve 7.1. (21 kohta) EU:n on osallistuttava tietoyhteiskunnasta käytävään keskusteluun selkein kannanotoin, jotta se saa merkittävän aseman, ja ennen kaikkea, jottei se joudu hyväksymään vaihtoehtoja, jotka ovat keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä sen etujen vastaisia. 7.2. (22 kohta) Verkkorikollisuus on suurin uhka sekä elektronisen kaupankäynnin luotettavuudelle että uuden tietoyhteiskunnan muotoutuvalle rakenteelle. 2 luku: Pääsy maailmanlaajuisille markkinoille: infrastruktuuri, teknologia ja palvelut Televiestinnän vapauttamisen vaikutukset 8.1. Pääsy tehokkaisiin televiestintäverkkoihin on välttämätön ehto tietoyhteiskunnan täydelle hyödyntämiselle. Tämä edellyttää EU:n alueiden välisten erojen supistamista perusinfrastruktuurin sekä nykyaikaisten palveluiden kustannuksien, luotettavuuden ja saatavuuden osalta. 8.2. (23 kohta) Suurimmassa osassa jäsenvaltioita vuoden 1998 alussa tapahtuva kilpailun vapauttaminen televiestintämarkkinoilla, vapaiden markkinoiden periaatteiden soveltaminen ja lisääntyvä kilpailu alentavat varmasti näiden palveluiden kustannuksia, jolloin entistä useammat käyttäjät (yritykset ja yksityiset) varsinkin ne, joille liittymämaksut ovat muodostaneet ylitsepääsemättömän esteen pääsevät mukaan tietoyhteiskuntaan. 8.3. Eurooppalaisen televiestintäverkon kehittäminen tuo koko EU:n alueella tarjottavat perusrakenteet ja palvelut samalle tasolle poistamalla maantieteellisten alueiden väliset erot ja tarjoamalla kaikille eurooppalaisille tasavertaiset mahdollisuudet. Yhteentoimivuus kilpailuympäristössä 9.1. (29 32 kohdat) Komission tiedonanto "Eurooppalainen lähestymistapa standardointiin ja maailmanlaajuiseen tietoyhteiskuntaan" () kattaa standardointiin ja normeihin liittyvät kysymykset. Asia ei ole puhtaasti tekninen, sillä standardit ja normit ovat tärkeä tekijä määriteltäessä, mitä teknologiaa käytetään tietoyhteiskunnan toteuttamisessa ja millä tavalla teollisuus, käyttäjät, kuluttajat, pankkiala ja julkishallinto hyötyvät siitä. Komitean lausunto tästä asiakirjasta on julkaistu EYVL:ssä (). 9.2. TSK:n mukaan tietotekniikan ja televiestinnän teknisten määräysten tulisi olla luonteeltaan avoimia eikä niihin tulisi sisältyä käyttörajoituksia eurooppalaisille yrityksille eikä pankkialalle. 9.3. EU:n on joka tapauksessa osallistuttava määräysten laatimisesta vastuussa olevien kansainvälisten järjestöjen työhön esittämällä yhteisiä ehdotuksia ja ratkaisuja, joilla turvataan eurooppalaisten yritysten edut ja tulevaisuudennäkymät. 9.4. Mahdollisuus käyttää eri valmistajien tuotteita (yhteentoimivuus) on tärkeä edellytys teknologian kehittämiselle sekä samantapaisten tuotteiden ja palveluiden käyttämiselle. Standardointi, joka on yksi keino päästä yhteentoimivuuteen, on ehdottomasti vapaaehtoinen prosessi ja heijastelee markkinoiden dynamiikkaa. 9.5. TSK on sitä mieltä, että Euroopan standardointielimien (CEN, CENELEC ja ETSI) on tiivistettävä yhteistyötään, jotta seuraavissa tavoitteissa päästään parhaisiin mahdollisiin tuloksiin: a) uusien esteiden ehkäiseminen mikäli mahdollista ja b) yhdenmukaisuuden parantaminen suhteessa maailmanmarkkinoilla voimassa oleviin sääntöihin. Helppokäyttöisten elektronisen kaupankäynnin palveluiden saatavuus: eurooppalainen tutkimus ja kehitys 10.1. (33 kohta) Pk-yritykset, jotka edustavat 95 %:a eurooppalaisista yrityksistä, pystyvät vahvistamaan ja kehittämään elektronista kaupankäyntiä vasta kun standardoinnin ja mallien vaikeat ongelmat (nomum out) on saatu ratkaistua, jolloin kaikki liiketoimet tapahtuvat yhteensopivassa ja yhtenäisessä ympäristössä, mikä takaa, että tietojen käyttökustannukset alenevat. 10.2. TSK:n mukaan eurooppalaisen tutkimuksen ja kehityksen edistäminen on EU:n pääasiallinen ase uuden teknologian kehittämisestä käytävässä kansainvälisessä keskustelussa. Infrastruktuuria, teknologiaa ja palveluita koskeva kansainvälinen teollisuusyhteistyö 11. (34 kohta) Kansainvälinen teknologinen yhteistyö on välttämätöntä standardien laatimisen ja teknologiaa koskevan tiedonvaihdon kannalta. Sen tärkeimpänä tavoitteena tulee olla sellaisten avoimien ja laaja-alaisten järjestelmien luominen, joiden kautta tietoa voidaan jakaa joustavasti ja edullisesti. 3 luku: Elektronista kaupankäyntiä suosiva lainsäädäntö Luottamuksen rakentaminen 12. (35 kohta) Kuten Bonnissa 6. 8. heinäkuuta 1997 kokoontunut ministerikonferenssi totesi, luottamuksellisen ympäristön luominen kaikenlaiselle (aineelliselle ja aineettomalle) elektroniselle kaupankäynnille on perusehto sen kehittymiselle ja laajenemiselle. Nykyiseen kehitysrytmiin perustuvat ennusteet osoittautuvat varmasti aivan liian varovaisiksi, mikäli liiketoimet voidaan turvata seuraavin toimin: a) digitaalisten allekirjoitusten varmennus; b) yksittäisten henkilöiden, yritysten, julkishallinnon ja pankkilaitosten välisten tilausten, tietojen ja asiakirjojen välittämisen turvallisuus; c) henkilötietojen välityksen turvallisuus; d) aineettoman liiketoiminnan harjoittamisen turvallisuus; e) teollisten salaisuuksien suojaaminen; f) henkisen omaisuuden suoja. Yhtenäismarkkinoille pääsyn varmistaminen 13. (37 kohta) TSK:n uskoo, että kyseisessä luvussa mainitut perusperiaatteet ovat hyvä pohja keskustelulle. EU:n omien säädöspuitteiden edellytyksenä on joka tapauksessa yhdenmukaistaminen maailmanlaajuisesti voimassa olevien säädöspuitteiden kanssa siten, että voidaan välttää tilanne, jossa EU antaa rajojensa ulkopuolella vallitsevien määräysten kanssa ristiriitaisia määräyksiä. Elektronisen kaupankäynnin sääntelyn periaatteet 14. (39 kohta) Komission tiedonannossa kuvatut elektronisen kaupankäynnin lainsäädännöllisten puitteiden periaatteet ovat hyvä pohja keskustelulle, joka voitaisiin käynnistää Yhdistyneiden kansakuntien, OECD:n, WTO:n ja Maailman henkisen omaisuuden järjestön WIPO:n toimien ja kokemusten pohjalta. Lainsäädännön keskeiset piirteet 15.1. (40 kohta) Talous- ja sosiaalikomitea vetoaa ministerineuvostoon ja komissioon, jotta ne hahmottelisivat elektronisen kaupankäynnin kehittämisen yhteydessä uudenaikaisen ja joustavan eurooppalaisen yritysdynamiikan, jota voitaisiin soveltaa sekä perinteiseen että elektroniseen kaupankäyntiin. Tämän yritysten toimintaa ohjaavan uuden hengen tulee olla luonteeltaan joustava, jolloin sitä voidaan soveltaa myös uusien yritysmuotojen virtuaaliympäristöön. Komission osallistuminen tulee sen yhteydessä sallia vain silloin, kun siitä on hyötyä taloudellisella toiminnalle ja se on yleisen edun mukaista. 15.2. (45 kohta) Komitea ehdottaa, että EU:n jäsenvaltiot ryhtyvät yhteistyöhön komission kanssa sopimuksia, kirjanpidon, laskentatoimen ja tilintarkastuksen sääntöjä sekä välillistä verotusta koskevan lainsäädännön yhdenmukaistamiseksi, jotta kansalliset määräykset eivät olisi ristiriidassa kansainvälisten kanssa eivätkä haittaisi elektronisen kaupankäynnin toimia. Sääntelyperiaatteet useita aloja koskevien politiikkojen kehittämiseksi Tietoturvan ja yksityisyyden varmistaminen 16.1. (51 kohta) Tietoturva on oleellinen vaatimus pankeille, yrityksille ja muille toimijoille. Sen on täydennettävä elektronisen kaupankäynnin järjestelmiä kuitenkin niin, että tietyissä jäsenvaltiossa voimassa olevien rajoittavien tietoturvasääntöjen kaltaisten määräysten lisääntyminen ei jarruta elektronisen kaupankäynnin kehitystä. 16.2. Tietoturvan käsite kattaa pääasiassa seuraavat tekijät: a) sähköisten viestien eheys ja aitous; b) sähköisten viestien luottamuksellisuus ja yksityisyys; c) viestin kelpuuttaminen todistusaineistoksi; d) viestin vastaanottajan kyvyttömyys kiistää viesti. 16.3. Tietoturvan on oltava seuraavien vaatimusten mukainen: 1) tietojen tärkeysjärjestys pääosin lähetysajankohdan perusteella; 2) viestien alkuperän tarkistettavuus laittomuuksien ehkäisemiseksi; 3) viestin perillemenon varmistettavuus; 4) vastaanottajan kyvyttömyys vilpillisesti kieltää viestin vastaanottaminen; 5) viestin sisällön säilyminen; 6) luotettujen kolmansien osapuolien (varmennuksen antavat viranomaiset) olemassaolon laillinen tunnustaminen. Nämä osapuolet ovat toimielimiä, jotka nauttivat yhteistä luottamusta, pitävät rekisteriä palveluidensa käyttäjistä sekä vastaavat "julkisista avaimista", joiden avulla tietyn yrityksen viestit voidaan purkaa. Luotetut kolmannet osapuolet lähettävät myös tarvittavat sähköiset viestit (todistukset tai digitaaliset allekirjoitukset), joilla varmennetaan kansainvälisellä tasolla rekisteröidyn yrityksen identiteetti. 16.4. TSK:n mielestä tällaisen luottamuksellisen välittäjäelimen tulisi tarjota seuraavat palvelut: A. Tukipalvelut a) rekisteröinnistä vastaavat viranomaiset; b) käyttäjien oikeudelliset tunnistetiedot; c) hakemistot; d) arkistointi ja rekisteröinti; e) vahvistus- ja todistuspalvelut. B. Notariaattipalvelut a) asiakirjojen ja digitaalisten allekirjoitusten riippumaton leimaus; b) käyttäjien oikeudelliset tunnistetiedot; c) yhteystiedot; d) arkistointi ja rekisteröinti; e) vahvistus- ja todistuspalvelut. 16.5. TSK:n mukaan lisääntyvä tietoturva, joka on tulosta sellaisten symmetristen ja epäsymmetristen salakirjoitusjärjestelmien kehittämisestä ja soveltamisesta kuin pankkialalla jo käytössä oleva asymmetrisiä algoritmejä käyttävä jatkuvasti täydennettävä ja ajanmukaistettava SET-järjestelmä (turvalliset elektroniset liiketoimet) lisää räjähdysmäisesti verkon käyttöä ja kasvattaa huomattavasti käyttäjien kriittistä massaa. 16.6. Epäsymmetrisen koodauksen avulla viestin alkuperän ja sisällön koskemattomuuden takaavan digitaalisen allekirjoituksen käytön leviäminen on uusi askel elektronisten liiketoimien turvaamisessa etenkin yritysten välisissä liiketoimissa (yritysten välinen elektroninen kaupankäynti). Tätä tarkoitusta varten on asetettava mahdollisimman pian toimivaltaiset varmennusviranomaiset. 16.7. TSK ilmaisee kaikkien yhteiskuntaelämän osapuolten näkemyksen ja korostaa, että se kiinnittää erityistä huomiota yksilön ja yritysten oikeuksien suojaan henkilökohtaisen ja yrityskohtaisen tietosuojan avulla sekä Bonnin konferenssissa (heinäkuussa 1997) määriteltyihin periaatteisiin. TSK:n mukaan kaikki vaivoin saavutetut ja kansainvälisin sopimuksin vahvistetut yksilönoikeudet on turvattava kunnolla tietoyhteiskunnassa. EU:n on tehtävä kansainvälisellä tasolla tarvittavat aloitteet, kun kansainvälisiä sopimuksia ajantasaistetaan muuttuneiden olosuhteiden johdosta. Teollis- ja tekijänoikeuksien ja ehdollisen pääsyn palveluiden suojaaminen 17. (53 kohta) Tekijänoikeuksien ja lähioikeuksien turvaaminen on nykyisin oleellinen kysymys ja sen merkitys kasvaa entisestään tietoyhteiskunnassa. Elektronisen kaupankäynnin kehitys on siitä riippuvainen, sillä monissa tapauksissa henkisen omaisuuden suojan sisältö on oleellinen osa elektronisen palvelun arvoa. Selkeän ja neutraalin verotuksen varmistaminen 18.1. (56 kohta) Elektronisen kaupankäynnin verotuksesta odotetaan tulevan yksi keskeisimmistä kysymyksistä. Erityisenä haasteena on kaksinkertaisen verotuksen välttäminen sekä sellaisen joustavan ja yksinkertaisen verolainsäädännön laatiminen, jossa määritellään selkeät, avoimet ja ennakoitavissa olevat velvoitteet. 18.2. Kilpailuvääristymien ehkäisemiseksi on huolehdittava siitä, että vältetään kaikki verovilpin vaarat, jotka johtuvat elektronisen kaupankäynnin erityspiirteistä (mm. ammatinharjoittamisen kiinteän sijainnin puuttuminen, aineellisen ja aineettoman materiaalin välittämisen vaivattomuus, normaalin verovalvonnan mahdottomuus). Jäsenvaltioiden tavoitteena ei tule missään tapauksessa olla uusien tulolähteiden hankkiminen määräämällä elektronisille liiketoimille uusia veroja ja maksuja (neutraali verotus). Yhdysvaltain viranomaisten omaksuma käytäntö perinteisessä kansainvälisessä kaupassa voimassa olevan lainsäädännön soveltamisesta elektroniseen kaupankäyntiin uudet olosuhteet kuitenkin huomioon ottaen on tutkittava tarkkaan EU:n erityispiirteiden pohjalta kiinnittäen erityistä huomiota unionissa nykyään voimassa olevien monien erilaisten arvonlisäverokantojen aiheuttamiin ongelmiin. 18.3. Periaatetta, jonka mukaan verot on kannettava maassa, jossa kulutus tapahtuu, on sovellettava elektroniseen kaupankäyntiin samalla tavalla kuin sitä sovelletaan nykyään perinteiseen kaupankäyntiin. 18.4. (57 kohta) Mikäli verojärjestelyjen välttämätön sopeuttaminen koituu pienyrityksille liian suureksi taakaksi, vaarana on, että ne jäävät elektronisen kaupankäynnin ulkopuolelle eivätkä pysty uudenaikaistamaan toimintojaan. Kohti yhtenäistä maailmanlaajuista lainsäädäntöä 19.1. Bonnin ministerikonferenssissa todettiin, että on ehdottomasti luotava avoin, tehokas ja joustava lainsäädäntökehys, joka perustuu (kansallisten sääntöjen ja itsesäätelevien käytäntöjen) keskinäiseen tunnustamiseen siten, että voidaan välttää lainsäädännön eroista johtuva Euroopan markkinoiden pirstaloituminen. 19.2. (60 ja 61 kohta) Elektroninen kaupankäynti eroaa nykyisistä kaupankäyntitavoista lähinnä kansainvälisen ja ylikansallisen luonteensa vuoksi. Tämä merkitsee, että kaikkien elektroniseen kaupankäyntiin osallistuvien (käyttäjät, hankkijat, ohjelmisto-, laitteisto- ja televiestintäyritykset, sellaiset kansainväliset järjestöt kuin YK ja WTO, hallitukset, ammattiliitot, kuluttajajärjestöt jne.) on ryhdyttävä yhteistyöhön, jotta tilanteesta johtuviin ongelmiin voidaan löytää maailmanlaajuisesti luotettavia ratkaisuja (luottamuksen saavuttaminen kansainvälisellä tasolla). 19.3. Komitea vetoaa neuvostoon, Euroopan hallituksiin, komissioon, Euroopan parlamenttiin, alueiden komiteaan sekä liikkeenharjoittajien, työntekijöiden, valmistajien ja pankkilaitosten etujärjestöihin, jotta ne loisivat mahdollisimman pian pohjan elektronisen kaupankäynnin eurooppalaiselle politiikalle Yhdysvalloissa kehitetyn politiikan mallin mukaisesti siten, että Euroopan unioni voisi esiintyä maailmanlaajuisessa keskustelussa yhtenä rintamana selkein kannanotoin. 4 luku: Suotuisan tomintaympäristön kehittäminen 20.1. Konkreettisilla toimilla, joilla hälvennetään pelkoja, annetaan esimerkkejä uudessa elektronisessa ympäristössä menestyneistä pk-yrityksistä ja osoitetaan elektronisen kaupankäynnin edut, voidaan kannustaa pk-yrityksiä mukaan tietoyhteiskuntaan ja ottamaan käyttöön uusia yrityksen johtamistapoja. 20.2. Sähköisten tiedonsiirtojärjestelmien käytön laajeneminen lujittaa elektronisen kaupankäynnin kehitystä, joka puolestaan rohkaisee näiden järjestelmien entistä tiiviimpään käyttöön. Tämä suuntaus saa vahvistusta Internetissä käytettävistä yksinkertaisista tiedonsiirtomenetelmistä, jotka koetaan pk-yrityksissä nykyisellään erityisen monimutkaisiksi. 20.3. Sähköisen tiedonsiirron käytöllä on seuraavia vaikutuksia: a) toimintakulujen supistuminen; b) liiketoimien toteutumisen nopeutuminen; c) kirjallisten asiakirjojen laatimiseen, tallentamisen ja säilyttämiseen liittyvien kustannusten poisjääminen; d) tarvittavien varastojen supistuminen; e) asiakaspalvelun paraneminen; f) maksujärjestelyjen helpottuminen; g) toimitusketjun lyhentyminen/tarpeiden välitön täyttäminen. 20.4. Yritysten välisessä sähköisessä tiedonsiirrossa osapuolten on oltava ehdottoman varmoja toimimisestaan turvallisessa ympäristössä, joka antaa takeet sekä toimijoille että itse toimille. 20.5. Pk-yrityksistä vastaavaa pääosastoa XXIII kehotetaan toimimaan entistä aktiivisemmin tiedon jakamisessa pk-yrityksille elektronista kaupankäyntiä koskevissa asioissa. Tätä tarkoitusta varten olisi luotava tarvittavat rakenteet ja osoitettava varat. Kuluttajat: tunnettuuden ja luottamuksen luominen 21.1. Kuluttaja käyttäjä-käsite kattaa sekä juridiset henkilöt (yritykset) että fyysiset henkilöt (yksilöt myös yrittäjinä). Elektronista kauppaa käydään pääasiassa yrityksissä (yritysten välinen elektroninen kaupankäynti), jotka ohjailevat elektronisen kaupankäynnin maailmanmarkkinoita ja määräävät kansainväliset standardit. 21.2. Yritysten vaatimuksia käyttäjinä on arvioitava kiinnittäen erityistä huomiota yritysympäristön erityispiirteisiin. 21.3. (62 64 kohta) Myös kuluttajat hyötyvät monin tavoin elektronisesta kaupankäynnistä edellyttäen, että he hankkivat tarvittavat tiedot ja taidot sekä kokemusta elektronisen kaupankäynnin tarjoamista poikkeuksellisista eduista, joista vähäisimpiä ei ole mahdollisuus valita rajojen haittaamatta erikoisluonteisia ja yksilöllisiä tuotteita ja palveluita. 21.4. Elektronisen kaupankäynnin avaamien tulevaisuudennäkymien pohdintaa olisi laajennettava kuluttajien etujen palvelemiseksi ja ennen kaikkea suojelemiseksi. Olisi myös käsiteltävä sellaisten suojatoimien tarvetta, jotka on mainittu mm. 20. joulukuuta 1995 annetussa neuvoston direktiivissä 85/577/ETY, jossa käsitellään muualla kuin elinkeinonharjoittajan toimitiloissa neuvoteltuja sopimuksia koskevaa kuluttajansuojaa. Tämäntyyppisestä kaupankäynnistä saatava hyöty ei ole tiettyjen perusehtojen täyttyessä ainoastaan rahallista vaan merkitsee laajenevan valintamahdollisuuden muodossa ajansäästöä ja asiakkaan tarpeiden tehostettua tyydyttämistä. 21.5. Maailmanlaajuisella tasolla sovellettavissa lainsäädäntöpuitteissa on kiinnitettävä erityistä huomiota kuluttajansuojaan, koska uudessa kaupankäyntiympäristössä henkilökohtainen kontakti on harvinaista eikä hankittujen hyödykkeiden laatua tai myyjän luotettavuutta myöskään voida tarkistaa henkilökohtaisesti. Konkreettisia ongelmia ovat myyjän ja ostajan henkilöllisyyden tarkistaminen (kuka hän on? onko hän luotettava?), vahingonkorvaukset (miten tehdä valitus sellaisen tuotteen laadusta, joka on hankittu toisella puolella maailmaa olevalta liikkeenharjoittajalta?), maksu (onko sähköinen maksu turvallinen? kuka on vastuussa, jos ongelmia ilmenee?) sekä oikeusprosessi myyjän ja kuluttajan välisissä riitatapauksissa (esim. on-line-sovittelu). Nämä ovat tärkeitä kysymyksiä sekä kuluttajille että kauppiaille. Epäonnistuminen näiden kysymysten ratkaisemisessa sekä luottamuksen luomisessa uusiin tuotteisiin ja palveluihin merkitsisi hukkaan heitettyjä mahdollisuuksia. 21.6. Kaupallisten tahojen olisi laadittava luotettavia "pelisääntöjä" sekä taattava sovittelu riitatapauksissa, jotka koskevat palveluyhteyksien tasoa ja tuotteiden toimittajien välittämän tiedon laatua. Samalla on luotava yhteisötason "pelisäännöt", jotka hyväksytään yleisesti ja takaavat kuluttajille riittävän suojan. 21.7. Kuluttajajärjestöillä on keskeinen asema kuluttajien valveuttamisessa sekä elektronisen kaupankäynnin käsitteen tunnetuksi tekemisessä. Yritykset: tunnettuuden ja parhaiden käytäntöjen edistäminen 22. (65 kohta) Kauppa 2000 -hankkeen soveltamisen viivästyminen on vakava este uuden teknologian edistämiselle pk-yrityksissä. Sen sijaan pk-yrityksille tarkoitetun kunnianhimoisen toimintaohjelman toteuttaminen auttaa varmasti näitä yrityksiä valmistautumaan vuosisadan lopun uusiin olosuhteisiin. Julkishallinto: aloitteellisempi julkinen sektori 23. (67 kohta) Tämän kappaleen otsikossa asetetaan erittäin kunnianhimoinen tavoite, joka Euroopan unionin on saavutettava kiireesti, jos se haluaa merkittävän aseman maailmanmarkkinoilla. Julkinen sektori (valtionyritykset) on suurin sähköisen tiedon ja sähköisten palveluiden tuottaja. Uuden teknologian käyttö tarjoaa vahvan pohjan yritysten ja pankkialan tukemiselle ja lujittamiselle. Yritykset odottavat julkisen sektorin uudenaikaistamista, jotta sen tarjoamat palvelut, tiedot ja perusrakenteet olisivat yritysten saatavilla entistä edullisemmin ja luotettavammin. Uudenaikaistaminen tapahtuu liiketoimissa tarvittavien menettelyiden yksinkertaistamisen ja automatisoinnin kautta. Elektronista kaupankäyntiä harjoitetaan pääasiassa seuraavilla julkisen sektorin aloilla: a) tullimuodollisuudet (tuonti ja vienti); b) verotus; c) julkishankinnat; d) paikallishallinto ja palvelut kansalaiselle; e) terveys ja sosiaaliturva. Elektroninen kaupankäynti kansalaisten palveluksessa 24.1. Kansalaisten luottamuksen voittamiseksi on selvitettävä elektronista kaupankäyntiä koskevat avoimuuden ja johdonmukaisuuden periaatteita kunnioittavat aatteet ja arvot. 24.2. (71 kohta) Euroopan kansalaiset hyväksyvät elektronisen kaupan välineekseen, mikäli se osoittautuu käyttäjäystävälliseksi ja hyödylliseksi konkreettisessa arkielämässä. 24.3. Peruskoulutuksen ensivaiheista lähtien annettava asianmukainen opetus jouduttaa huomattavasti kansalaisen sopeutumista uuteen elektronisen ajan ympäristöön. Elinikäisen oppimisen ohjelmista tulee koulutusprosessissa kuitenkin pikemminkin sääntö kuin poikkeus, sillä tietoyhteiskunta on ennen kaikkea kognitiivinen yhteiskunta. 24.4. (72 kohta) Käyttämällä uutta teknologiaa peruskoulutuksen kaikilla tasoilla vältetään vaara, että Eurooppaan syntyisi toisen luokan kansalaisten kategoria, sillä tiedot, joihin hyödykkeiden ja palveluiden tuottajat tukeutuvat yhä enenevässä määrin, ovat kaikkien saatavilla kansallisuuteen, rotuun, ihonväriin jne. katsomatta. Alkavan uuden aikakauden peruskivenä olevan tiedon ja sen käytön tulee olla kaikkien ulottuvilla ja hyödyttää kaikkia ilman ihonväriin, rotuun, uskontoon, alkuperään jne. perustuvaa syrjintää. Samalla tulee myös tukea syrjäseutuja suhteessa kehittyneisiin keskusalueisiin. Jäsenvaltioiden on ryhdyttävä toimiin edistääkseen teknologian käyttöä taloudellisesti heikossa asemassa olevien keskuudessa perustamalla esimerkiksi sähköisiä kirjastoja tai tukemalla ilmaisia koulutusohjelmia. 24.5. TSK on tietoyhteiskuntafoorumin kanssa samaa mieltä siitä, että uudella teknologialla saattaa olla hyvin myönteinen vaikutus demokratioihimme ja yksilön oikeuksiin, sillä se vahvistaa moniarvoisuutta, tarjoaa pääsymahdollisuuden julkiseen tietoon ja antaa tavallisille kansalaisille mahdollisuuden lisätä osallistumistaan päätöksentekoprosessiin. Päätelmät 25.1. Tinkimättömän teknokraattisesti laaditussa komission tiedonannossa esitellään kyllä elektronisen kaupankäynnin peruspiirteet, mutta TSK:n mielestä siinä olisi voitu hahmotella enemmän mielikuvitusta käyttäen elektronisen kaupankäynnin näkymiä Euroopassa tarjoamalla mahdollisimman avoin toimintakenttä. Kun otetaan huomioon miten kiivaasti elektroninen kaupankäynti kehittyy nykyisin, komissio on toiminut kiitettävästi esittäessään kyseisen tekstin, joka kannustaa laajaan ja syvälliseen keskusteluun. 25.2. Tiedonannon lopussa esitetään ohjelma suotuisan toimintaympäristön edistämiseksi ja annetaan toimille määräajat, mutta ohjelmaan ei sisälly pk-yritysten hyväksi suunniteltuja toimia, joita olisivat erityisesti: a) uudet elektronisen kaupankäynnin perehdyttämisohjelmat; b) ohjelmat, joiden tavoitteena on elektronisen kaupankäynnin liittäminen pk-yritysten toimintaan seuraavin toimin: 1) eurooppalaisten (toimialoittain valittujen) yritysten rahoittaminen elektronisen kaupankäynnin kokeilujärjestelmien kehittämiseksi, 2) eurooppalaisten yritysten rahoittaminen käytössä olevien elektronisen kaupankäynnin järjestelmien laajentamiseksi ja/tai sopeuttamiseksi, 3) eurooppalaisten käyttäjien vaatimusten tutkiminen, 4) edellä mainittujen toimien tuottamien tulosten säännöllinen arvioiminen. 25.3. Komission tekstissä ei painoteta riittävästi kuluttaja-käyttäjän aseman merkitystä. Asiakirjan liitteenä olevassa taulukossa ei ole mukana tiedotusohjelmia, jotka olisivat välttämättömiä. Kuluttaja on joka tapauksessa ratkaiseva tekijä, joka määrää elektronisen kaupankäynnin onnistumisen. 25.4. TSK:n mielestä kuluttajan käsite kattaa sekä fyysiset että juridiset henkilöt (yritykset), joiden tulisi olla kantava voima elektronisen kaupankäynnin kehityksessä. Tämän vuoksi yritysmaailman tulee olla jatkuvasti ja merkittävällä tavalla edustettuna elimissä, jotka hahmottelevat elektronista kaupankäyntiä ja tietoyhteiskuntaa koskevan eurooppalaisen politiikan. 25.5. Sekä yksityisen että julkisen sektorin työntekijöiden asema on tärkeä kysymys elektronisen kaupankäynnin kehityksessä. Tiedonannossa ei käsitellä yksityiskohtaisesti uusia työolosuhteita, jotka työntekijöiden on hyväksyttävä, eikä merkittäviä (sopeutumisen, koulutuksen ja uudelleenkoulutuksen) ongelmia, joista työntekijöiden on selviydyttävä päästäkseen työelämään tai pysyäkseen siinä ja välttääkseen työttömyyden. Näitä ongelmia käsiteltiin vihreässä kirjassa "Elämä ja työ tietoyhteiskunnassa ihmisläheisyys etusijalle" [jota koskeva lausunto on julkaistu EYVL:ssä ()]. Vakava suhtautuminen uuteen syntymässä olevaan tilanteeseen on ainoa keino hälventää työntekijöiden pelkoja, jotka ovat täysin oikeutettuja, kun otetaan huomioon, että mullistuksen kohteena ovat tähän asti tutut työehdot: työaika, työpaikka, työjärjestelyt (jousto ja etätyö), tuotantoprosessin edellyttämät perusvalmiudet jne. Olisi myös hyödynnettävä mahdollisuudet uusien työpaikkojen luomiseksi EU:n syrjäseuduille kehittämällä etätyötä, jolloin voitaisiin kuroa umpeen kehityksestä jälkeen jääneiden ja keskusalueiden välisiä eroja. 25.6. Euroopassa tarvitaan perus- ja ammattikoulutusjärjestelmän perusteellista rakennemuutosta siten, että kansalaisia valmistellaan elektroniseen kaupankäyntiin ja tietoyhteiskuntaan ja vastataan siten työ- ja elinolosuhteiden muutoksiin. A. Kannanotot 26. Komitea kannattaa komission pyrkimyksiä määrittää joukko yhteisön periaatteita, joiden tavoitteena on eurooppalaisen tietoyhteiskunnan kehittäminen ja elektronisen kaupankäynnin edistäminen EU:ssa, jotta Eurooppa pystyy täyttämään kansainvälisen tehtävänsä ja kantamaan vastuunsa suhteessa omiin kansalaisiinsa. Sääntelykehyksen ei tule olla vain elektronista kaupankäyntiä edistävä väline vaan myös joukkotyöttömyyden ehkäisykeino. 26.1. Tämän tuloksen saavuttamiseksi komitea katsoo, että i) komission on esitettävä joustava ja kunnianhimoinen toimintaohjelma, jossa otetaan soveltuvalla tavalla huomioon käyttäjät, kuluttajat, työntekijät, pankkiala, julkinen sektori, tietotekniikkayritykset ja elektronisen kaupankäynnin palveluyritykset (välittäjät) ilman päällekkäisyyksiä, pois sulkemista tai turhaa vastakkainasettelua, joka saattaisi vahingoittaa yhteisön ponnisteluja; tulokseen päästään, jos kehittymässä olevan politiikan jokaisen osatekijän rooli määritellään huolellisesti; ii) on perustettava elektronisen kaupankäynnin pysyvä asiantuntijakomitea, jossa on jäseninä edustajat kaikista viidestätoista jäsenvaltiosta ja niistä komission toimivaltaisista pääosastoista, jotka ovat osallistuneet tiedonannon laatimiseen; iii) jäsenvaltioiden on tehtävä entistä tiiviimmin yhteistyötä sekä lainsäädäntökysymyksissä että muiden käytännön ongelmien ratkaisemiseksi, jotta voidaan a) välttää uudet kansalliset säännökset, jotka eivät sovi yhteen palveluiden vapaan liikkuvuuden ja sijoittautumisvapauden periaatteiden kanssa, b) estää sisämarkkinoiden uusi pirstoutuminen ja c) suojella entistä paremmin yleistä etua; jäsenvaltioiden tulisi myös suoda komissiolle nykyistä enemmän liikkumavaraa ja todellista toimivaltaa; iv) komission on jatkettava toimintaansa sisämarkkinoiden toiminnan turvaamiseksi ja parantamiseksi poistamalla hyödykkeiden vapaan liikkuvuuden, palvelutoiminnan vapauden ja sijoittautumisvapauden tiellä vielä olevat esteet; v) komission on painostettava sähköteknologia-alan valmistajia, jotta ne omaksuvat samankaltaiset tekniset ratkaisut ja edistävät siten yhteentoimivuutta; vi) on toimittava päättäväisesti, jotta päästään eroon jälkeenjääneisyydestä, jonka kaikki osapuolet myöntävät; ei tule missään tapauksessa unohtaa, että tietoyhteiskunnassa aikaa mitataan eri tavalla, eikä EU:ssa tutuiksi käyneisiin loppumattomiin neuvotteluihin, väittelyihin, toimimattomiin kompromisseihin ja aikailuun ole varaa; Yhdysvaltojen viranomaisten asiakirjassa A framework for Global Electronic Commerce ilmaiseman päättäväisyyden on saatava vastakaikua EU:sta, jonka on määrätietoisesti ja viipymättä kehitettävä elektronista kaupankäyntiä; vii) komission on suojeltava tietoyhteiskunnassa yhteistä eurooppalaista perintöä sekä jäsenvaltioiden kansallisia erityispiirteitä (uskonto, kieli, kulttuuri jne.), mutta sen on myös puolustettava piirteitä, jotka tekevät Euroopasta oman maanosansa, sekä "valistuneen" demokratian periaatteita, joita mitataan nykyään mahdollisuudella päästä luotettaviin tiedonlähteisiin; viii) komission on pyrittävä kaikin tavoin löytämään keinot elektronista kaupankäyntiä koskevan luotettavan tilastotiedon saamiseksi; ix) tietoyhteiskuntafoorumin puitteissa on aloitettava yleiseurooppalainen keskustelu, jotta voidaan määritellä uudet eurooppalaiset näkemykset yritysten toiminnasta ja erityisesti työntekijöiden oikeuksista ja velvollisuuksista tietoyhteiskunnassa (uusi eurooppalainen työsäännöstö) sekä yleiseurooppalaisella että kansallisella tasolla; x) on käynnistettävä kaikkia tietoyhteiskunnan näkökohtia käsittelevä yhteinen tiedotuskampanja, joka suunnataan erityisesti vakavaa tiedonpuutetta poteville pk-yrityksille; xi) on ryhdyttävä pk-yritysten valveuttamistoimiin niiden liikkeelle saamiseksi ja pikaiseksi sopeuttamiseksi; xii) on tarpeen laatia kokonaisvaltaisia ohjelmia, joiden avulla elektroninen kaupankäynti saadaan osaksi pk-yritysten toimintaa; xiii) komission on tuettava toisiinsa yhteydessä olevien paikallisten tutkimuskeskusten perustamista; näiden keskusten tehtävänä olisi seurata ja tukea elektronisen kaupankäynnin edistys- ja kehittämistoimia yhteistyössä hallitusten, koulutuslaitosten, teknologiatuottajien ja yritysmaailman kanssa; xiv) TSK ehdottaa, että komissio lisää ponnisteluitaan elektronisen kaupan käyttämiseksi omassa palvelutoiminnassaan; edistää toimintaohjelmaa, jolla pyritään uudenaikaistamaan jäsenvaltioiden julkiset elimet ja instituutiot; edistää lainsäädäntöpuitteita, joiden avulla helpotetaan kaikkien EU-maiden yrityksille suunnattavaa tiedotusta ja määrätään julkisen sektorin hallitseman tiedon nopeasta ja luotettavasta saatavuudesta, saantioikeuden laajuudesta, rajoituksista ja poikkeussäännöistä sekä hinnoittelusta ja valtion tekijänoikeuksien suojasta; esittää ohjelman jäsenvaltioiden samantasoisten julkisten laitosten elektronisesta verkottamisesta; xv) euroopanlaajuisten televiestintäverkkojen nopea kehittäminen on perusehto elektronisen kaupankäynnin kehittymiselle sekä suurissa keskuksissa että syrjäalueilla; xvi) EU:n rakennerahastot voivat ja niiden tulisi olla avainasemassa tarvittavien elektronisten perusrakenteiden kehittämisessä ja koulutuksessa; xvii) on vahvistettava uuden teknologian käyttöönottoa helpottavia paikallisia perusrakenteita siten, että yritysten pääsy järjestelmiin helpottuu; xviii) ministerineuvoston ja komission on tuettava Yhdistyneiden Kansakuntien toimia elektronisen kaupankäynnin yksiköiden (ETP Electronic Trade Points) kehittämiseksi EU:ssa; näiden yksiköiden tarkoituksena on keskittää alueelta peräisin olevat tai alueelle tulevat elektronisen kaupan liiketoimet ja hallinnoida niitä yhteistyössä kaikkien elektroniseen kaupankäyntiin osallistuvien tahojen kanssa (esim. tulli, kuljetusyritykset, pankit ja vakuutuslaitokset); xix) on toteutettava sekä työttömille suunnattua koulutusta että erityisiä tietotekniikkaa ja yrityshallintoa yhdistäviä koulutusohjelmia kaikilla opetustasoilla mutta etenkin korkeakouluissa (nimenomaan yliopistoissa), jotta tulevaisuuden yritysjohtajille voidaan taata täysipainoinen koulutus; xx) on erityisen tärkeää vahvistaa eurooppalaisia tutkimuslaitoksia, jottei EU jää jälkeen uudessa uraauurtavassa teknologiassa. B. Ehdotuksia 27. TSK ehdottaa komissiolle, että 1) elektronisen kaupankäynnin yksiköitä koskevien aloitteiden yhteydessä Yhdistyneiden Kansakuntien tekemät ehdotukset eri maiden hallituksille hyväksytään yleiseurooppalaisella tasolla; näihin ehdotuksiin sisältyy joukko toimia, jotka on hyväksyttävä yritystoiminnan eri sektoreilla, jotta elektronisen kaupankäynnin käyttöönottoa voidaan helpottaa kaikkien maiden julkisissa elimissä; kyse on pääasiallisesti toimista, joihin hallitusten on ryhdyttävä lainsäädännöllisesti tai muiden keinojen avulla. Toimet kattavat pankki-, vakuutus- ja tullialan, kaupan, liikenteen ja teletoiminnan; 2) yleiseurooppalaisella tasolla hyväksytään YK:n esittämät kansainvälisen kaupan suuntaviivat, jotka sisältävät joukon ohjeita elektronisen kaupankäynnin järjestämisestä elektronisen kaupankäynnin yksiköiden välityksellä; 3) eurooppalaista kaupankäyntiä tukevien palveluiden (esim. lentokentät ja satamat) asteittaista elektronista verkottamista edistetään siten, että EU:sta tulee yksi maailman suurista elektronisista keskuksista; 4) tuetaan maita, joilla on elektronista liiketoimintaa Euroopan puutteellisesti kehittyneillä alueilla (Balkanin maat ja Itä-Eurooppa) sekä Välimeren alueen maissa, jotta elektroninen kaupankäynti saisi jalansijaa myös EU:n naapurissa; 5) Internetin sisällön suodattamiseksi otetaan käyttöön World Wide Web Consortiumin kehittämän PICS-järjestelmän (Platform for Internet Content Selection) kaltainen järjestelmä sekä eurooppalainen Internet-sisällön arviointijärjestelmä; 6) neuvoston 28. huhtikuuta 1997 hyväksymää päätöstä järjestäytyneen rikollisuuden vastaisesta taistelusta () ryhdytään soveltamaan välittömästi. C. Kansainvälinen yhteistyö 28. TSK katsoo, että seuraaviin kysymyksiin on löydettävä ratkaisu maailmanlaajuisella tasolla ja tähän mennessä sovitut ratkaisut on toteutettava viipymättä: 1) puitteiden määrittely lainsäädännöllisille vähimmäisstandardeille elektronisessa kaupankäynnissä ilmenevien uusien rikollisuuden muotojen (verkkorikollisuus) tunnistamiseksi ja torjumiseksi sekä laittomia ja rikollisia toimia koskeva selkeä vastuumäärittely siten, että kansallisella ja ylikansallisella tasolla (oikeus- ja poliisiyhteistyö) otetaan käyttöön rankaisu- ja valvontatoimia, jotka toteutetaan yhteisön piirissä neuvoston 28. huhtikuuta 1997 tekemän päätöksen nojalla; 2) yhteisten menettelytapojen määrittely seuraavilla aloilla: a) kansallinen turvallisuus; b) alaikäisten suojelu; c) ihmisarvon suojelu; d) taloudellinen turva; 3) sellaisten oikeudellisten puitteiden luominen, joilla estetään rikollisin keinoin hankitun rahan pesu sekä kansainväliset mekanismit, joita tarvitaan tällaisen rikollisuuden valvonnassa ja torjunnassa; 4) (välittömän ja välillisen) verotuksen kehittäminen siten, että elektronisten laitteiden verotus pyritään pitämään erityisen alhaisena, jotta mahdollisimman monet kansalaiset pystyvät hankkimaan korkeatasoisia tuotteita; tämä näkökohta mainitaan Singaporessa lokakuussa 1996 tietotekniikkatuotteiden kaupasta annetussa WTO:n ministeritason julkilausumassa; 5) elektronista kaupankäyntiä säätelevän lainsäädännöllisen vähimmäiskehyksen toteuttaminen YK:n (keskustelun pohjana yleiskokouksen 30. tammikuuta 1997 hyväksymät YK:n kauppaoikeuskomission UNCITRAL:n päätelmät), WTO:n ja OECD:n yhteisin toimin, jotta voidaan vahvistaa elektronisten liiketoimien hyvämaineisuus ja turvallisuus; 6) sellaisen tilanteen välttäminen, jossa maiden hallitukset ja elektronisen kaupan harjoittajat rajoittaisivat poliittisista tai muista syistä jollain tavalla pääsyä suuriin kansainvälisiin verkkoihin; 7) henkisen omaisuuden (patentit, tavaramerkit ja tuotenimet) suojaaminen Maailman henkisen omaisuuden järjestön (WIPO) toimien avulla siten, että sovelletaan toisaalta WIPO:n tekijänoikeussopimusta, jolla vahvistetaan kirjallisten ja taiteellisten teosten suojaamista koskevan Bernin yleissopimuksen toteuttaminen, sekä toisaalta esityksiä ja äänitteitä koskevaa WIPO:n sopimusta, joka on merkittävä askel esittävien taiteilijoiden ja äänituottajien suojan aikaansaamisessa; 8) kansainvälisten salakirjoitusstandardien antaminen OECD:n kryptografiapolitiikan suuntaviivaehdotusten (27. maaliskuuta 1997) mukaisesti sekä viestien salaamisen asymmetristen algoritmien kuten SET-järjestelmän (Secure Electronic Transactions) laajennetun käytön avulla liiketoimien ja henkilötietojen välittämisen turvallisuuden takaamiseksi sekä digitaalisen allekirjoituksen pikaiseksi hyväksymiseksi lainsäädännössä ja yrityksissä; 9) sellaiseen kansainväliseen sopimukseen pyrkiminen, joka takaa henkilötietojen suojaamisen perusperiaatteet Bonnin ministerikonferenssissa annetun julkilausuman mukaisesti: i) henkilötietoja tulee käsitellä vain, jos laki sen sallii tai jos käyttäjä antaa siihen luvan saatuaan tiedon asiasta; ii) kansainvälisten tietoverkkojen käyttäjille tulee ilmoittaa ennen heidän henkilötietojensa ensimmäistä käsittelyä, miksi niitä käsitellään, millaiseen käyttöön tiedot tulevat, kuka vastaa käsittelystä ja onko mukana kolmansia osapuolia, joille kyseiset tiedot saattavat kulkeutua; saatuaan nämä vastaukset käyttäjän tulee voida katkaista yhteys ilman, että hänen henkilötietonsa välittyvät; iii) henkilötietoja ei saa käyttää muihin kuin niihin tarkoituksiin, joita varten ne on kerätty, paitsi jos laki sallii käytön tai käyttäjä antaa siihen luvan saatuaan tiedon asiasta; iv) kansainvälisiin tietoverkkoihin pääsyn edellytyksenä tulee olla luvan saaminen käyttäjältä, mikäli hänen henkilötietojaan käsitellään tavalla, joka ylittää verkkoon pääsyn ja siihen liittyvien palveluiden kuten laskutuksen vaatimat vähimmäismenettelyt; v) teknisiä perusrakenteita on kehitettävä siten, että mahdollistetaan nimetön käyttö (esim. nimetön lukeminen ja selailu) ja estetään henkilötietojen käsittely muulloin kuin sen ollessa välttämätöntä verkkoon pääsemiseksi ja liitännäispalvelujen käyttämiseksi; vi) on syytä käynnistää valveuttamiskampanja, jotta käyttäjät saavat tietoa oikeuksistaan ja tietojenkäsittely käsitetään yrityksen markkinointia edistäväksi tekijäksi, siten että yritykset ja julkiset elimet, joilla on tietosuojastaan myönteisiä kokemuksia, saavat tästä suhteellisen kilpailuedun; vii) alakohtaisesti on edistettävä kaikkia toimivia itsesäätelyhankkeita, jotta teollisuutta kannustetaan toteuttamaan henkilötietosuojan periaatteita myös maissa, joissa ei ole alan lainsäädäntöä; viii) on syytä edistää sellaisten sopimusmallien käyttöä, jotka Euroopan neuvosto on määritellyt yhteistyössä komission ja kansainvälisen kauppakamarin kanssa; 10) EDIRA EDIFACT: Yhdistyneiden Kansakuntien (UN/EDIFACT) asettamien sähköisen tiedonvaihdon (EDI) kansainvälisten standardien soveltaminen liiketoimien helpottamiseksi; 11) yhteys- ja liitäntäkustannusten alentaminen siellä, missä toimii monopoli- tai oligopoliasemassa olevia televiestintäyhtiöitä, jotta palautetaan terveet kilpailuolosuhteet eurooppalaisten käyttäjien hyödyksi 12) kansainvälisten ihmisoikeussopimusten (YK:n ihmisoikeuksien julistuksen, Euroopan ihmisoikeussopimuksen ym.) kunnioittaminen tietoyhteiskunnassa ja erityisesti elektronisen kaupankäynnin sovelluksissa; 13) kaikkien niiden toimien toteuttaminen, jotka ovat tarpeen koko maailman mitassa luottamuksen ilmapiirin luomiseksi elektronisen kaupankäynnin välineissä, toimissa ja verkoissa; 14) kaikki Internet-osoitteet sisältävän DNS-järjestelmän (Domaine Name System) hallinnointi tulevaisuudessa siten, että siihen pääsyä helpotetaan ja selkiytetään; OECD:n puitteissa tehdyn työn ansiosta kansainvälisen sopimuksen solmimisedellytykset ovat jo hahmottumassa; 15) yhteentoimivuuden yhteisten standardien asettaminen yritysten, käyttäjien ja kuluttajien eduksi. III. PÄÄTELMÄT On päädytty seuraaviin, lausuntoa laadittaessa kehkeytyneisiin johtopäätöksiin: 1. Elektroninen kaupankäynti on haaste sekä talouden tuotantosektorille (kauppa, teollisuus, käsiteollisuus, pankit jne.) että käyttäjille ja kuluttajille. 2. Julkisen sektorin tulee olla keskeinen elektronisen kaupankäynnin edistäjä. 3. Turvallisuusongelmat on ratkaistava mahdollisimman pian, jotta kaupankäynti on luotettava ja henkilötietosuojaa koskeva oikeutettu huoli hälvenee. 4. Pk-yritysten tulee voida hyötyä elektronisesta kaupankäynnistä suuryritysten tavoin käyttämällä hyväkseen sen tarjoamia mahdollisuuksia ja uudenaikaistamalla toimintaansa. 5. Komission on viipymättä laadittava tarvittavat elinikäisen koulutuksen ohjelmat, jotta työnantajat ja työntekijät selviytyvät uusissa työoloissa. 6. Euroopan unionin tulee osallistua maailmanlaajuiseen keskusteluun ja puolustaa siinä yhtenäisiä ja hyvin perusteltuja näkemyksiään, joilla turvataan Euroopan edut. 7. Euroopan unionin tulee antaa suoraa tukea uuden teknologian tutkimus- ja kehitysohjelmille. Bryssel, 29. lokakuuta 1997. Talous- ja sosiaalikomitean puheenjohtaja Tom JENKINS () EYVL C 89, 19.3.1997, s. 11 () EYVL C 206, 7.7.1997, s. 10 () EYVL C 251, 15.8.1997, s. 1 () KOM(96) 359, 24.7.1996