Erityiskertomus nro 20/2012 ”Onko yhdyskuntajätehuollon infrastruktuurihankkeiden rahoitus rakennetoimista vaikuttava tapa auttaa jäsenvaltioita saavuttamaan EU:n jätepolitiikan tavoitteet?”





SANASTO Biohajoava jäte : Jäte, joka voi hajota anaerobisesti tai aerobisesti, kuten elintarvike- ja puutarhajätteet sekä paperi ja kartonki. EU-12 : Jäsenvaltiot, jotka liittyivät Euroopan unioniin vuonna 2004 (10 jäsenvaltiota) ja vuonna 2007 (kaksi jäsenvaltiota). EU-27 : Euroopan unionin 27 jäsenvaltiota. Euroopan aluekehitysrahasto (EAKR) : Rahoitusväline, jonka tarkoituksena on lisätä EU:n alueiden taloudellista ja sosiaalista koheesiota. EAKR:n tukitoimenpiteet pannaan täytäntöön lähinnä suuren määrän hankkeita kattavien toimenpideohjelmien ja yhtenäisten ohjelma-asiakirjojen avulla. Hallinnolliset toimenpiteet : Tässä kertomuksessa hallinnollisilla toimenpiteillä tarkoitetaan lainsäädännön nojalla hyväksyttyjä toimenpiteitä, joiden mukaan jätteen tuottajien, jätehuollosta vastaavien tahojen ja/tai kuntien on noudatettava tiettyjä vaatimuksia. Heidän on mm. pantava täytäntöön jätehuoltolaitosten lupa- ja tarkastusjärjestelmä, järjestettävä jätteen erilliskeräys sen syntypaikalla tai noudatettava kompostointia koskevia laatustandardeja. Jätemaksu : Maksu, jonka kunnat veloittavat kotitalouksilta jätteen keruusta, käsittelystä ja loppukäsittelystä. Jätemaksut lasketaan eri tavoin kunnasta riippuen. Laskentaperusteita ovat mm. asuntojen tai talojen neliömäärä, kotitaloudessa asuvien henkilöiden määrä, juomavesikulutus ja tuotetun jätteen paino tai volyymi. Jätteiden loppukäsittelyä koskeva vero : Taloudellinen toimenpide, jonka tarkoituksena on lisätä kaatopaikalle sijoittamisen kustannuksia ja tietyissä tapauksissa myös jätteiden polton kuluja ja täten kannustaa kierrätykseen. Vero maksetaan loppukäsittelyyn tarkoitettua jätetonnia kohti ja se veloitetaan kaatopaikka- ja/tai polttomaksujen lisäksi. Koheesiorahasto : Rahoitusväline, jonka tarkoituksena on lisätä taloudellista ja sosiaalista yhteenkuuluvuutta rahoittamalla ympäristö- ja liikennealan hankkeita jäsenvaltioissa, joissa henkeä kohden laskettu BKTL jää alle 90 prosenttiin EU:n keskiarvosta. Liittymistä edeltävä rakennepolitiikan väline (ISPA) : Rahoitusväline, jonka avulla hakijamaita autetaan liittymisen valmistelussa. Välineen kautta tuetaan infrastruktuurihankkeita ympäristöä ja liikennettä koskevilla EU:n painopistealueilla. Liittymisen jälkeen ISPA-hankkeista tuli koheesiorahaston hankkeita. Ohjelmakausi : Rakennetoimimenojen monivuotinen suunnittelu- ja täytäntöönpanokehys. Rakennetoimet : Tässä kertomuksessa rakennetoimilla tarkoitetaan Euroopan aluekehitysrahastosta (EAKR) ja koheesiorahastosta rahoitettavia tukitoimenpiteitä. "Saastuttaja maksaa" -periaate : Periaatteen mukaisesti jätteen alkuperäisen tuottajan taikka nykyisen tai aiemman jätteen haltijan on vastattava jätehuollon kustannuksista (lähde: jätedirektiivi). Suotovesi : Sijoitetun jätteen läpi suotautuva neste. Taloudelliset toimenpiteet : Tässä kertomuksessa taloudellisilla toimenpiteillä tarkoitetaan toimenpiteitä, joiden tarkoituksena on EU:n jätepolitiikan mukaisesti toimia taloudellisina kannustimina, jotta toteutettaviksi valittaisiin jätehuoltovaihtoehtoja, joista aiheutuu vähemmän vahinkoa (esim. jätteet kierrätetään kaatopaikalle sijoittamisen sijaan). Taloudellisia toimenpiteitä ovat mm. "maksa itse omat jätekustannuksesi" -maksut ja jätteiden loppukäsittelyä koskevat verot. Tiedotustoimet : Tässä kertomuksessa tiedotustoimilla tarkoitetaan tiedonantotoimia, joiden tarkoituksena on lisätä jätehuoltopolitiikan vaikuttavuutta kannustamalla ihmisiä hyviin jätteiden loppukäsittelykäytäntöihin. Tiedotustoimia ovat mm. valistuskampanjat ja koulutusstrategiat. Toimenpideohjelma : Komission hyväksymä asiakirja, joka laaditaan johdonmukaisten painopistealueiden pohjalta. Toimenpideohjelma käsittää monivuotisia toimenpiteitä, jotka kattavat suuren määrän hankkeita. Vaikuttavuus : Saavutettujen tulosten ja asetettujen tavoitteiden välisen suhteen mitta. Yhdyskuntajäte : Kunnallisviranomaisten keräämä tai niiden puolesta kerätty ja jätehuoltojärjestelmän kautta sijoitettu jäte. Suurin osa yhdyskuntajätteestä on peräisin kotitalouksista, mutta käsite pitää sisällään "samankaltaiset" jätteet muista lähteistä, esimerkiksi kaupankäynnistä, toimistoista ja julkisista organisaatioista peräisin olevan jätteen. Yhdyskuntajätettä on mm. biohajoava materiaali, paperi, muovi, lasi, metalli ja tekstiilit (lähde: Eurostat). TIIVISTELMÄ I. Vuonna 2010 kukin EU-27-jäsenvaltioiden kansalainen tuotti keskimäärin noin 500 kiloa yhdyskuntajätettä. Ilman asianmukaista keräystä, käsittelyä ja loppukäsittelyä jätteestä voi aiheutua ympäristöhaittoja. Tehokas jätehuolto voi kuitenkin parantaa resurssien käyttöä, sillä yhdyskuntajäte on myös raaka-ainelähde. Tämän vuoksi EU on ottanut käyttöön yhteiset standardit ja tavoitteet yhdyskuntajätehuoltoa koskevien direktiivien muodossa ja osarahoittanut jätehuollon infrastruktuureja erityisalueilla. II. Tilintarkastustuomioistuimen tarkastus kohdistui EU:n osarahoittamiin yhdyskuntajätehuollon infrastruktuureihin. Tilintarkastustuomioistuin tutki, oliko rahoitus vaikuttava tapa auttaa jäsenvaltioita saavuttamaan EU:n jätepolitiikan tavoitteet. Tilintarkastustuomioistuin arvioi kahdeksalla alueella otokseen poimittujen 26 jätehuollon infrastruktuurin tuloksellisuutta ja arvioi EU:n jätepolitiikan tavoitteiden saavuttamista sekä tukitoimenpiteiden täytäntöönpanoa. Lisäksi arvioitiin komission toimintaa. III. Tilintarkastustuomioistuin totesi, että vaikka melkein kaikilla tarkastettaviksi valituilla alueilla havaittiin, että jätehuolto oli parantunut jonkin verran, yhdyskuntajätehuollon infrastruktuurien rahoittamiseen tarkoitettujen rakennetoimien vaikuttavuus kärsi tukitoimenpiteiden puutteellisesta täytäntöönpanosta: a) Osarahoitettujen infrastruktuurien tuloksellisuus riippui suuresti jätekeräykseen sovelletuista strategioista. Jäte sijoitettiin kaatopaikoille ilman asianmukaista esikäsittelyä, ja yleisesti ottaen kaatopaikkojen sulkemisesta ja jälkihuollosta aiheutuviin kuluihin ei ollut varattu riittävästi varoja. b) EU:n tavoitteiden saavuttamista koskevaa raportointia haittasi se, että tiedot eivät olleet luotettavia. Tämä teki seurannan komissiolle vaikeaksi. Vaikka jätehuollossa havaittiin melkein kaikilla alueilla jonkinlaista edistymistä, henkeä kohti tuotettujen jätteiden määrä kasvoi kuudella kahdeksasta tarkastetusta alueesta. Niillä kahdella alueella, joilla EU:n tavoitteiden saavuttamista edistettiin, biohajoava jäte kerättiin erikseen ja laajemmin sovellettavat kaatopaikkaverot vähensivät jätteen sijoittamista kaatopaikalle. Jäte sijoitettiin kaatopaikalle yleensä ilman asianmukaista esikäsittelyä. c) Sekä tiedotustoimet että hallinnolliset ja taloudelliset tukitoimenpiteet olivat puutteellisia, joten EU:n rahoituksen vaikuttavuus jäi maksimoimatta. Näiden tukitoimenpiteiden täytäntöönpano ei lukeutunut EU:n avustuksen saamisen ehtoihin. Puutteita havaittiin myös jätteitä koskevassa EU:n sääntelykehyksessä ja EU:n suuntaviivoissa. IV. Tilintarkastustuomioistuin esittää seuraavat suositukset: a) Jäsenvaltioiden olisi panostettava sellaisiin jätehuollon infrastruktuureihin, joiden avulla syntypaikalla eroteltu jäte käsitellään, ja varmistettava, että kaatopaikat esikäsittelevät jätteen ennen loppukäsittelyä ja että kaatopaikkojen rahavakuudet riittävät kattamaan sulkemiseen ja jälkihuoltoon liittyvät kulut. Komission olisi ennen EU:n rahoitustuen myöntämistä vaadittava, että jäsenvaltiot panevat nämä suositukset täytäntöön. b) Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä luotettavia ja kattavia jätehuoltotietokantoja ja komission olisi testattava jäsenvaltioilta saamiensa tilastotietojen luotettavuus. Komission, parlamentin ja neuvoston olisi harkittava, olisiko EU:n rahoitustuki kytkettävä EU:n jätepolitiikan tavoitteiden saavuttamiseen. c) Jäsenvaltioiden olisi toteutettava tiedotustoimia sekä hallinnollisia ja taloudellisia toimenpiteitä osarahoitettujen infrastruktuurien tueksi. Jäsenvaltioiden olisi eritoten kiinnitettävä enemmän huomiota julkiseen osallisuuteen ja sääntöjen noudattamiseen ja toteutettava erilliskeräyksiä. Myös biohajoava jäte olisi kerättävä erikseen siinä tapauksessa, että erilliskeräys katsotaan kustannustehokkaaksi. Lisäksi olisi kannettava kaatopaikkavero ja tarjottava maksuja alentavia kannusteita, joiden tarkoituksena on ehkäistä jätteiden syntymistä ja kannustaa kierrätykseen. Komission olisi ennen EU:n rahoitustuen myöntämistä vaadittava, että jäsenvaltiot panevat nämä suositukset täytäntöön. Tukitasoa olisi alennettava, jos "saastuttaja maksaa" -periaatetta ei sovelleta. d) Komission olisi parannettava jätteitä koskevaa EU:n sääntelykehystä ja EU:n suuntaviivoja. Komission olisi esimerkiksi ehdotettava jätteiden syntymisen ehkäisemiseen tähtääviä tavoitteita, selkiytettävä loppukäsittelyä edeltävän käsittelyn käsitettä, tarkasteltava mahdollisuutta kehittää jäsenvaltioiden kanssa EU:n laatustandardit kompostoinnille ja annettava asianmukaista neuvontaa ja levitettävä parhaita käytäntöjä kaatopaikkojen sulkemiseen ja jälkihuoltoon liittyvien kulujen arviointimenetelmän osalta. JOHDANTO YHDYSKUNTAJÄTEHUOLTO EU:SSA 1. Yhteiskunta on vaurastunut ja kulutus- ja tuotantotaso noussut viimeisten kymmenen vuoden aikana Euroopassa. Vuonna 2010 kukin EU:n kansalainen tuotti keskimäärin 502 kg yhdyskuntajätettä. Määrä vaihteli Latviassa mitatusta 304 kg:sta Kyproksen 760 kg:aan (ks. kaavio 1). 2. Jos yhdyskuntajätettä ei kerätä, käsitellä ja loppukäsitellä kunnolla, se uhkaa kansanterveyttä ja sillä voi olla kielteisiä ympäristövaikutuksia ilmaan (kasvihuonekaasut), maaperään (laittomasta jätteiden kaadosta tai puutteellisesti valvotuista kaatopaikoista johtuva suotovesi) ja vesistöihin (jätteitä pääsee veteen ja pohjavesikerrostumiin tai pintaveteen). Lisäksi yhdyskuntajätteestä voi aiheutua hajuhaittaa. KAAVIO 1 VUONNA 2010 HENKILÖÄ KOHTI TUOTETTU YHDYSKUNTAJÄTEMÄÄRÄ JÄSENVALTIOITTAIN +++++ TIFF +++++ Lähde: Eurostat. 3. Asianmukaisella jätehuollolla voidaan parantaa resurssien käyttöä, sillä yhdyskuntajätettä voidaan hyödyntää raaka-ainelähteenä. Paperi, pahvi, metalli, lasi ja muovi voidaan kierrättää, ja biohajoava jäte voidaan muuttaa ravinteikkaaksi kompostiksi, jota voidaan käyttää maataloudessa maaperän parantamiseen. Jäljelle jäävä jäte voidaan polttaa (energian talteenotto) tai vaihtoehtoisesti loppukäsitellä kaatopaikalla. 4. Yhdyskuntajätehuollon keskeiset osatekijät esitetään kaavion muodossa liitteessä I. Tavanomainen yhdyskuntajätehuollon järjestelmä muodostuu (erillisestä tai erottelemattomasta jätteiden syntypaikalla tapahtuvasta) jätteiden keräyksestä ja seuraavanlaisista infrastruktuureista: a) Lajitteluasema: Kierrätettävä jäte, kuten paperi ja pahvi, lasi, pakkausmateriaali ja metalli, erotellaan manuaalisesti lajitteluhihnalla ja/tai automaattisesti, esimerkiksi ilmavirran tai optisen lajittelijan avulla. b) Kompostointilaitos ja anaerobinen mädätyslaitos: Kyseisissä laitoksissa käsitellään biohajoavaa jätettä. Kompostointilaitoksella biohajoava jäte muutetaan aerobisen biologisen prosessin avulla tasaiseksi rakeiseksi aineeksi, jota voidaan käyttää maaperän parantamiseen. Anaerobisissa mädätyslaitoksissa hajoamista edesautetaan kemikaalien avulla. Biohajoava jäte mädätetään ilmattomassa tilassa bakteerien avulla runsaasti metaania sisältäväksi biokaasuksi, jota voidaan käyttää energian tuottamiseen. c) Mekaaninen biologinen käsittelylaitos: Lajittelussa hyödynnetään myös biologista käsittelyä, kuten kompostointia tai anaerobista mädätystä. Mekaanisessa käsittelyvaiheessa erotetaan biohajoava jäte ja jätteiden kuivat osat. Tietyissä tapauksissa erotellaan myös kierrätettävät jätteet. Tämän jälkeen biohajoava aines käsitellään biologisesti. d) Polttolaitos: Laitos, jossa jäte poltetaan ja energia otetaan mahdollisesti talteen. e) Kaatopaikka: Maaperään tai maan pinnalle sijoitetun jätemateriaalin loppukäsittelypaikka. 5. Jätteen sijoittaminen kaatopaikalle on edelleen pääasiallinen jätehuoltovaihtoehto useimmissa EU:n jäsenvaltioissa, vaikka energian talteenoton ja erityisesti kierrätyksen merkitys on viime vuosina kasvanut (ks. kaavio 2). 6. EU on ottanut käyttöön yhdyskuntajätehuoltoa koskevia yleisiä periaatteita sekä yhteisiä standardeja ja tavoitteita direktiivien muodossa. Tarkoituksena on vähentää yhdyskuntajätteestä ympäristölle ja kansanterveydelle aiheutuvia kielteisiä vaikutuksia ja edistää tehokkaampaa resurssien käyttöä. KAAVIO 2 YHDYSKUNTAJÄTTEIDEN KÄSITTELY VUONNA 2010 JÄSENVALTIOITTAIN +++++ TIFF +++++ Lähde: Eurostat. 7. EU jätepolitiikan kehys vahvistettiin 15 päivänä heinäkuuta 1975 [1] annetulla direktiivillä. Direktiivin mukaan EU:n jätepolitiikka perustuu jätteiden syntymisen ehkäisemisen, uudelleenkäytön ja kierrättämisen edistämiseen. Jos jätteiden tuottamista ei voida ehkäistä, mahdollisimman suuri osa materiaaleista olisi hyödynnettävä, mieluiten kierrättämällä, ja jätteiden sijoittamista kaatopaikalle olisi käytettävä ainoastaan viimeisenä keinona. Direktiivissä otettiin myös käyttöön "saastuttaja maksaa" -periaate. Vuoden 2008 jätedirektiivissä [2] näitä periaatteita kehitettiin edelleen vahvistamalla pakollinen viisiportainen jätehierarkiapyramidi (ks. kaavio 3). 8. Jätedirektiiviä täydennettiin useilla erityisdirektiiveillä, jotka koskivat jätteiden käsittelyä (kaatopaikat [3] ja jätteenpoltto [4]) tai erityisiä jätevirtoja, kuten pakkauksia [5] tai sähkö- ja elektroniikkalaitteita [6]. Näissä direktiiveissä jäsenvaltioille asetettiin määrällisiä tavoitteita, jotka koskivat biohajoavan jätteen kaatopaikalle kulun estämistä, pakkauksien kierrättämis- ja hyödyntämistasoja sekä sähkö- ja elektroniikkalaiteromun erilliskeräystä. Tavoitteiden saavuttamiselle asetettuja määräaikoja pidennettiin tiettyjen jäsenvaltioiden kohdalla. Tarkoituksena oli ottaa huomioon, missä tilassa maiden jätehuolto on, kun ne alkavat soveltaa kyseisiä direktiivejä (ks. taulukko 1). KAAVIO 3 JÄTEHIERARKIAPYRAMIDI +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. 9. Jätehuoltopolitiikan vaikuttavuutta voidaan parantaa tukitoimenpiteiden avulla, kuten järjestämällä tiedotus- ja valistuskampanjoita, muuttamalla hallinnollisia menettelyjä tai ottamalla käyttöön taloudellisia kannusteita tai lannisteita. Joskus näitä vaaditaan sääntelykehyksessä, kuten tapahtuu mm. riittävän kuluttajavalistuksen kohdalla, mutta muissa tapauksissa toiminta pohjautuu yhdyskuntajätehuollosta saatuun kokemukseen, kuten esim. jätteiden loppukäsittelyä koskevan veron täytäntöönpanon tai biohajoavan jätteen erilliskeräyksen kohdalla. TAULUKKO 1 JÄSENVALTIOILLE ASETETUT TAVOITTEET Lähde: EU:n jätedirektiivit. Direktiivit | Tavoitteet | Kaatopaikkadirektiivi | Yleistavoite: Kaatopaikalle sijoitettavan biohajoavan yhdyskuntajätteen määrää on vähennettävä siten, että määrä on vuoden 2006 loppuun mennessä 75 prosenttia, vuoden 2009 loppuun mennessä 50 prosenttia ja vuoden 2016 loppuun mennessä 35 prosenttia vuonna 1995 tuotetun biohajoavan yhdyskuntajätteen kokonaismäärästä. | Portugalille ja Romanialle asetettu erityistavoite: Määräajat ovat vastaavasti vuosien 2010, 2013 ja 2020 loppuun mennessä. | Pakkausdirektiivi | Yleistavoite: Vuoden 2008 loppuun mennessä vähintään 60 prosenttia pakkausjätteen painosta on hyödynnettävä ja vähintään 55 prosenttia ja enintään 80 prosenttia on kierrätettävä. Lisäksi on saavutettava seuraavat kierrätyksen vähimmäistavoitteet pakkausjätteessä olevien materiaalien osalta: 60 prosenttia lasin painosta, 60 prosenttia paperin ja pahvin painosta, 50 prosenttia metallin painosta, 22,5 prosenttia muovin painosta ja 15 prosenttia puun painosta. | Portugalille asetettu erityistavoite: Vuoden 2005 loppuun mennessä pakkausjätteestä olisi hyödynnettävä 50–65 prosenttia ja pakkausjätteen sisältämien pakkausmateriaalien kokonaispainosta olisi kierrätettävä 25–45 prosenttia (vähintään 15 prosenttia kunkin pakkausmateriaalin painosta). Vuodelle 2008 asetettu yleistavoite olisi saavutettava vuoteen 2011 mennessä. | Romanialle asetettu erityistavoite: Vuodelle 2008 asetettu yleistavoite ja välitavoitteet on saavutettava vuoteen 2013 mennessä. | Sähkö- ja elektroniikkaromu-direktiivi | Yksityistalouksista on erilliskerättävä sähkö- ja elektroniikkaromua asukasta kohti vuodessa keskimäärin vähintään 4 kg vuoden 2006 loppuun mennessä. | Romanialle asetettu erityistavoite: Yksityistalouksista on erilliskerättävä sähkö- ja elektroniikkaromua asukasta kohti vuodessa keskimäärin vähintään 2 kg vuoden 2006 loppuun mennessä, vähintään 3 kg vuoden 2007 loppuun mennessä ja vähintään 4 kg vuoden 2008 loppuun mennessä. | KIINTEÄÄN YHDYSKUNTAJÄTTEESEEN LIITTYVIEN INFRASTRUKTUURIEN OSARAHOITUS EU:N RAKENNETOIMIEN AVULLA 10. Jäsenvaltiot voivat pyytää, että EU rahoittaa tiettyjen alueiden yhdyskuntajätehuollon infrastruktuureja Euroopan aluekehitysrahaston (EAKR) ja koheesiorahaston kautta. Näistä rahastoista sidottiin ohjelmakaudelle 2000–2006 yhdyskunta- ja teollisuusjäteinfrastruktuureja varten 4,6 miljardia euroa. Kaudella 2007–2013 jäteinfrastruktuureille tarkoitettu EU:n rahoitusosuus kasvaa 6,2 miljardiin euroon. Tästä määrästä noin 70 prosenttia on EU-12-jäsenvaltioita varten. EU:n kummallekin ohjelmakaudelle sitomat määrät esitetään jäsenvaltioittain liitteessä II. 11. Komissio panee osarahoitetut infrastruktuurit täytäntöön yhdessä jäsenvaltioiden kanssa (yhteishallinnointi), mutta toteuttaa EU:n talousar-viota omalla vastuullaan [7]. Ohjelmakaudella 2000–2006 komissio hyväksyi toimenpideohjelmien lisäksi jäsenvaltioiden toimittamat hakemukset kaikkien koheesiorahaston hankkeiden osalta ja sellaisten Euroopan aluekehitysrahaston hankkeiden osalta, joiden kokonaiskulut olivat yli 50 miljoonaa euroa (suurhankkeet). Ohjelmakaudella 2007–2013 komission hyväksyntää edellytetään ohjelmien lisäksi ainoastaan hankkeille, joiden kulut ovat yli 50 miljoonaa euroa [8]. 12. Seuraavilla kahdella komission [9] pääosastolla on merkittävä rooli yhdyskuntajätealalla: a) EU:n ympäristöpolitiikasta jätehuollon alalla vastaa ympäristöasioiden pääosasto. Sen tehtävänä on seurata alan lainsäädännön täytäntöönpanoa (kuten erityistavoitteiden saavuttamista). Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto kuulee ympäristöasioiden pääosastoa, kun se tarkastaa ehdotettujen toimenpideohjelmien ja suurhankkeiden laadun [10]. b) Alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto vastaa EU:n aluepolitiikan määrärahoista, joilla voidaan osarahoittaa jätehuollon infrastruktuurihankkeita. 13. Ohjelmakaudella 2000–2006 rakennetoimista osarahoitettiin pääasiassa seuraavanlaisia jätehuollon infrastruktuureja: lajitteluasemia (ks. kuva 1), kompostointilaitoksia ja anaerobisia mädätyslaitoksia (ks. kuva 2), mekaanisia biologisia käsittelylaitoksia, erilliskeräysjärjestelmiä ja kaatopaikkoja (sekä uusien rakentamista että vanhojen sulkemista ja maa-alueen kunnostusta) (ks. kuva 3). Tällaisten infrastruktuurien odotetaan edistävän EU:n jätepolitiikan tavoitteiden saavuttamista ohjaamalla biohajoava jäte pois kaatopaikalta ja nostamalla kierrätysastetta (ks. laatikko 1). LAATIKKO 1 ESIMERKKEJÄ EU:N OSARAHOITTAMISTA JÄTEHUOLLON INFRASTRUKTUUREISTA Portugalissa sijaitseva lajitteluasema (RESITEJO), jonka kapasiteetti oli 9000 tonnia vuodessa, pyrki hyödyntämään pakkausjätteen ja jätteen syntypaikalla erotellun paperin ja lasin eräässä kuntayhtymässä. Kierrätettävät mate-riaalit lajiteltiin manuaalisesti ja myytiin kierrätysyrityksille. Jäljelle jäävä jäte vietiin viereiselle kaatopaikalle. EU:n tukeen oikeutetun hankkeen kulut olivat 2,28 miljoonaa euroa. EAKR osarahoitti hanketta 1,71 miljoonalla eurolla. Romaniassa kompostointilaitoksen (Râmnicu Vâlcea) tarkoituksena oli käsitellä kotitalouksista erikseen kerättyä biohajoavaa jätettä sekä kunnan puistoista peräisin olevaa kasvijätettä kompostointia varten. Laitos pystyy käsittelemään 14400 tonnia jätettä vuodessa. Laitoksen tehtävänä oli ohjata biohajoava jäte pois kaatopaikalta kaatopaikkadirektiivin tavoitteiden mukaisesti. Infrastruktuuri oli osa integroidun jätehuollon hanketta, joka maksoi 14,67 miljoonaa euroa. EU antoi hankkeelle tukea 11 miljoonaa euroa. Espanjassa toteutetun hankkeen (Alt Empordà) yhteydessä kaatopaikkaa laajennettiin (laajennuksen jälkeen sen kapasiteetti oli 1167603 m3). Lisäksi parannettiin kaasun ja suotoveden keräykseen ja käsittelyyn tarkoitettuja yksikköjä. Tarkoituksena oli vähentää kaatopaikan ympäristövaikutuksia. Hankkeen kulut olivat 5,71 miljoonaa euroa. Koheesiorahasto antoi hankkeelle tukea 4,57 miljoonaa euroa. +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ +++++ TIFF +++++ TARKASTUKSEN SISÄLTÖ JA LÄHESTYMISTAPA 14. Tarkastuksen päätavoitteena oli arvioida, onko jätehuollon infrastruktuurihankkeiden rahoitus rakennetoimista vaikuttava tapa auttaa jäsenvaltioita saavuttamaan EU:n jätepolitiikan tavoitteet. 15. Tilintarkastustuomioistuin esitti seuraavat kolme kysymystä: a) Onko yhdyskuntajätehuollon infrastruktuureissa onnistuttu? b) Onko EU:n jätepolitiikan tavoitteet saavutettu alueellisella tasolla [11]? c) Onko EU:n rahoituksen vaikuttavuuden maksimoimiseksi toteutettu toimenpiteitä? 16. Tarkastuksessa sovellettuja arviointikriteerejä selitetään jäljempänä kertomuksessa kunkin tarkastuskysymyksen yhteydessä (ks. kohdat 20, 21, 35 ja 45). Kuten toiminnantarkastuksissa yleensä on tapana, kriteereissä otetaan huomioon esimerkkejä alalla havaituista hyvistä käytännöistä (ks. kohta 9). 17. Tarkastus toimitettiin Euroopan komissiossa ja kahdeksalla alueella neljässä jäsenvaltiossa (Espanjassa, Italiassa, Portugalissa ja Romaniassa). Infrastruktuureista poimitussa otoksessa painopiste oli niissä jäsenvaltioissa ja alueissa, jotka saavat suuren määrän EU:n jätehuollon alan rahoitustukea ohjelmakausilla 2000–2006 ja 2007–2013 ja joissa oli tarkastuksen aikaan vaikuttavuuden arviointia ajatellen riittävä määrä loppuun saatettuja hankkeita. Tarkastettujen infrastruktuurien ja arvioitujen toimenpideohjelmien luettelo esitetään liitteessä III. 18. Tarkastuksen yhteydessä arvioitiin: a) ohjelmakaudella [12] 2000–2006 osarahoitettujen 26 jätehuollon infrastruktuurin tuloksellisuus; otokseen oli poimittu viisi lajitteluasemaa, seitsemän kompostointilaitosta tai anaerobista mädätyslaitosta, seitsemän mekaanista biologista käsittelylaitosta ja seitsemän kaatopaikkaa b) kiinteitä yhdyskuntajätteitä koskevien EU:n tavoitteiden saavuttaminen kahdeksalla tarkastetulla alueella c) tukitoimenpiteiden täytäntöönpano otokseen poimituilla alueilla sekä EU:n rahoituksen vaikuttavuuden maksimointiin tähtäävä komission toiminta. 19. Tarkastus toimitettiin vuoden 2011 tammikuun ja marraskuun välisenä aikana. Hanketiedostot käytiin läpi komissiossa ja otokseen poimituissa neljässä jäsenvaltiossa. Lisäksi haastateltiin komission henkilöstöä, jäsenvaltioiden viranomaisia ja infrastruktuurien toiminnanharjoittajia. Tarkastuksen aikana käytiin kaikissa otokseen poimituissa jätehuollon infrastruktuureissa. Tilintarkastustuomioistuimella oli apunaan ulkoisia riippumattomia yhdyskuntajätehuollon asiantuntijoita. Tarkastuskriteerit vahvistettiin ulkoisten asiantuntijoiden avustuksella ja niistä keskusteltiin komission kanssa tarkastuksen suunnitteluvaiheessa. HUOMAUTUKSET ONKO YHDYSKUNTAJÄTEHUOLLON INFRASTRUKTUUREISSA ONNISTUTTU? 20. Osarahoitettujen infrastruktuurien tuloksellisuuden pitäisi olla linjassa niiden teknisen suunnittelun, rahoitushakemuksen ja yleisesti hyväksyttyjen standardien kanssa. 21. Jätedirektiivin mukaisesti jätehuoltoinfrastruktuurien suunnittelussa ja toiminnassa on varmistettava, että jäte käsitellään ja loppukäsitellään siten, että vesistöihin, ilmaan ja maaperään ei kohdistu riskiä ja että ei aiheudu melu- tai hajuhaittoja. Lisäksi kaatopaikkadirektiivissä vaaditaan, että kaatopaikan sulkemisesta ja jälkihuollosta aiheutuvien kulujen kattamiseksi on asetettava rahavakuus ainakin 30 vuodeksi, sillä mahdolliset ympäristöuhat ovat edelleen olemassa toiminnan loputtua. 22. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti, a) olivatko osarahoitetut yhdyskuntajätehuollon infrastruktuurit vaikuttavia toiminnalta odotettujen tulosten saavuttamisen osalta b) oliko osarahoitettujen yhdyskuntajätehuollon infrastruktuurien toiminnasta aiheutunut ympäristöongelmia. JÄTEHUOLTOLAITOSTEN VAIKUTTAVUUDEN TASO VAIHTELI, MUTTA JÄTTEEN LAJITTELEMATTOMANA VASTAANOTTAVAT LAITOKSET JÄIVÄT TOIMINTATAVOITTEISTA LAJITTELUASEMAT 23. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti viisi lajitteluasemaa, joiden oli tarkoitus hyödyntää kotitalouksien jätteiden syntypaikalla erottelemaa pakkausjätettä (ja joissain tapauksissa paperia ja lasia). Lajitteluasemien toiminta oli yleisesti ottaen tyydyttävää teknisen suunnittelun ja yleisesti hyväksyttyjen standardien panos-tuotossuhteen [13] ja uusiomateriaalien laadun osalta: a) lajitteluasemat hyödynsivät vastaanotetusta pakkausjätteestä 50–74 prosenttia b) uusiomateriaalien laatu vastasi yleensä markkinoilla käytössä olevia eritelmiä ja oli täten myytävissä. 24. Viidestä lajitteluasemasta kolme ylitti suunnitellun kapasiteetin; ne toimivat kapasiteettiinsa nähden 106–154 prosentin teholla kuudennen tai seitsemännen toimintavuoden jälkeen. Tämä johtui infrastruktuurien suunnitteluvaiheessa esiintyneistä puutteista. Yhdessä tapauksessa lajitteluasema palveli useampaa kuntaa kuin oli alun perin suunniteltu, ja kahdessa tapauksessa jätteen syntypaikalla erikseen kerättyä jätettä oli arvioitua enemmän. Ylikuormituksen riskinä on, että uusiomateriaalien osuus vähenee ja että kierrätysyritysten edellyttämiä uusiomateriaalien laatustandardeja ei saavuteta. KOMPOSTOINTILAITOKSET JA ANAEROBISET MÄDÄTYSLAITOKSET 25. Tarkastettujen seitsemän kompostointilaitoksen ja anaerobisen mädätyslaitoksen tehtävänä oli käsitellä biohajoava jäte kompostointia varten. Kyseisten laitosten tuloksellisuus vaihteli. Tilintarkastustuomioistuin teki seuraavat havainnot: a) Tuotetun kompostin määrä suhteessa laitoksiin toimitettujen yhdyskuntajätetonnien määrään ei yltänyt tavoitearvoihin neljässä otokseen poimitussa laitoksessa (panos-tuotossuhde vaihteli kyseisissä laitoksissa yhdestä prosentista 22 prosenttiin), minkä vuoksi merkittävä määrä jäljelle jäävää jätettä sijoitettiin kaatopaikalle. b) Kahdessa laitoksessa ei saavutettu kompostille hakemuksissa asetettuja laatutavoitteita. Tämä päti erityisesti sekajätteestä tuotettuun kompostiin. Korkea raskasmetallipitoisuus vähensi kompostin sopivuutta muihin käyttötarkoituksiin, kuten maatalouteen. Kolmannessa laitoksessa raskasmetallipitoisuus testattiin ainoastaan ensimmäisenä toimintavuonna eikä seuraavina neljänä vuonna. LAATIKKO 2 ESIMERKKI ONNISTUNEESTA KOMPOSTIN KAUPANPITÄMISESTÄ Noin yhtä miljoonaa asukasta palveleva portugalilainen kompostointilaitos (LIPOR) vastaanotti ainoastaan erilliskerättyä biohajoavaa jätettä, joka oli joko elintarvike- tai keittiöjätettä tai kasvijätettä. Laitoksen toiminnanharjoittaja asetti painopisteen biohajoavan jätteen asianmukaiseen lajitteluun ja keräämiseen mm. valistuskampanjoiden avulla. Tarkoituksena oli parantaa kompostoitavan raakamateriaalin laatua. Vuonna 2010 laitos tuotti 10027 tonnia korkealuokkaista kompostia. Kompostitonni oli helppo pitää kaupan keskimäärin 71,8 euron hintaan. c) Tuotettu komposti oli vaikea myydä viidessä otokseen poimituista seitsemästä laitoksesta, koska kompostimarkkinat [14] eivät olleet kehittyneet ja koska komposti oli huonolaatuista. Kompostitonni myytiin lopulta alle euron hintaan. Kahdessa tapauksessa varasto kasvoi, vaikka tuotanto jäi huomattavasti tavoitteista. d) Kaksi laitosta käytti toimintaansa alle 10 prosenttia kapasiteetistaan. Syynä tähän oli se, että suurin osa erilliskerätystä biohajoavasta jätteestä oli käyttökelvotonta, koska jäte sisälsi muunlaisia jätteitä. Tästä seurasi, että jäte oli sijoitettava suoraan kaatopaikalle. Kaksi muuta laitosta sitä vastoin olivat ylikuormittuneita, sillä ne toimivat kapasiteettiinsa nähden 102 ja 119 prosentin teholla. MEKAANISET BIOLOGISET KÄSITTELYLAITOKSET 26. Tarkastetuista mekaanisista biologisista käsittelylaitoksista kuusi oli toiminnassa. Vuonna 2003 valmiiksi saatu Apuliassa sijaitseva seitsemäs laitos ei ollut tarkastuksen aikaan toiminnassa, koska toimintasopimuksen myöntämisessä esiintyi merkittäviä ongelmia ja koska tarvittavien lupien saaminen oli viivästynyt. Vuodesta 2003 alkaen laitoksen kunnossapito oli ollut konservatiivista. Kunnossapito maksoi jäsenvaltiolle 3,5 miljoonaa euroa (eli 24 prosenttia kaikista investointikuluista). 27. Viidessä tarkastetuista kuudesta toiminnassa olevasta mekaanisesta biologisesta käsittelylaitoksesta oli tarkoitus käsitellä sekajätettä (joka sisälsi biohajoavaa jätettä). Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että uusiomateriaalien ja jätteen kaatopaikoille ohjautumisen välttämisen osalta tulokset olivat erittäin heikkoja. Tuloksellisuuden osalta nämä kuusi mekaanista biologista käsittelylaitosta voidaan jakaa kolmeen ryhmään: a) Yksi mekaaninen biologinen käsittelylaitos edisti selkeästi EU:n jätepolitiikan tavoitteiden saavuttamista erityisesti jätteen kaatopaikoille ohjautumisen välttämisen osalta, vaikka laitos ei saavuttanutkaan täysin teknisessä suunnitelmassa esitettyjä päämääriä (ks. laatikko 3). b) Erään toisen mekaanisen biologisen käsittelylaitoksen tuloksellisuus vaihteli. Jätteen kuiva osa lähetettiin ulkoiselle laitokselle, joka tuotti jätepolttoainetta. Laitokselle toimitetusta jätteestä sijoitettiin kaatopaikalle alle 50 prosenttia. Vähäistä metallikeräystä lukuun ottamatta mitään muuta materiaalia ei kuitenkaan hyödynnetty eikä biohajoavaa jätettä kierrätetty, sillä kaikki prosessin tuloksena syntynyt liete sijoitettiin kaatopaikalle. c) Neljä mekaanista biologista käsittelylaitosta ei vähentänyt merkittävällä tavalla kaatopaikalle sijoitettavan jätteen määrää (ks. laatikko 4). LAATIKKO 3 ESIMERKKI EU:N JÄTEHIERARKIAN JA JÄTTEEN KAATOPAIKOILLE OHJAUTUMISEN VÄLTTÄMISTÄ KOSKEVAN TAVOITTEEN MUKAISESTA MEKAANISESTA BIOLOGISESTA KÄSITTELYLAITOKSESTA Mekaaninen biologinen käsittelylaitos Espanjassa (Sant Adrià de Besòs) vastaanotti ainoastaan jäännösjätettä, koska pakkausmateriaali, lasi, paperi ja pahvi sekä biohajoava jäte oli erilliskerätty jo aiemmin erityisesti tähän käyttöön varatuilla, koko väestön käyttöön tarkoitetuilla roskasäiliöillä laitoksen kattamalla alueella. Laitos erotti kuivan jätejakeen biohajoavasta jätteestä. Uudelleenkäsittelijöille myytäväksi sopivien materiaalien (kuten lasi, muovi, metalli ja paperi sekä pahvi) hyödyntämisen jälkeen jäljelle jäävä kuiva jätejae poltettiin ja energia otettiin talteen samassa jätehuoltoyksikössä olevassa laitoksessa. Biohajoava jäte mädätettiin anaerobisesti ja näin tuotettiin biokaasua, jota sitten käytettiin energialähteenä. Prosessin tuloksena vuonna 2010 laitokseen tulevasta jäännösjätteestä hyödynnettiin 8 prosenttia (hakemuksessa 10 prosenttia), biohajoavasta materiaalista biologista käsittelyä varten 20 prosenttia (suunnitelmassa 26,5 prosenttia) ja jäännösjätteestä polttoa varten 70 prosenttia (eikä 63,5 prosenttia). LAATIKKO 4 NELJÄ MEKAANISTA BIOLOGISTA KÄSITTELYLAITOSTA EI SAAVUTTANUT ASETETTUJA PÄÄMÄÄRIÄ EIKÄ EDISTÄNYT JÄTTEEN KAATOPAIKALLE OHJAUTUMISEN VÄLTTÄMISTÄ Kolmessa italialaisessa mekaanisessa biologisessa käsittelylaitoksessa (Villacidro, Olbia ja Cerignola) toiminnanharjoittaja sijoitti kaatopaikalle koko prosessin tuotoksen eli sekä kuivan jakeen materiaaleja hyödyntämättä että tuotetun lietteen (vastaavasti yhteensä 68, 82 ja 93 prosenttia kyseisiin laitoksiin toimitetusta jätteestä). Ainoastaan prosessihävikki (kuten haihtuminen tai suotovesi) vähensivät kaatopaikalle sijoitetun jätteen määrää. Kahdessa laitoksessa oli osarahoitettu jätepolttoainetuotantoon tarkoitettuja koneita: yhdessä tapauksessa koneita ei ollut otettu käyttöön ja toisessa laitoksessa koneet oli poistettu käytöstä. Molemmissa tapauksissa syynä oli se, että polttoaineelle ei löytynyt mahdollisia ostajia. Kolmannen laitoksen mekaaninen lajitteluyksikkö ei ollut kuuden vuoden kuluttua laitoksen toiminnan käynnistymisestä käytössä, koska sitä ei enää tarvittu, sillä biohajoava jäte kerättiin erikseen jätteen syntypaikalla. Nämä kolme laitosta olivat lisäksi ylikuormitettuja ja niin ollen 13, 52 ja 65 prosenttia laitoksiin toimitetusta jätteestä jäi täysin käsittelemättä ja se sijoitettiin suoraan kaatopaikalle. Biohajoavan aineksen pitoisuus oli korkea, sillä biohajoavaa jätettä ei kahdessa tapauksessa kerätty erikseen. Neljäs tähän ryhmään kuuluva laitos (Linares, Espanja) oli hyödyntänyt materiaaleja. Se ei ollut sijoittanut kaatopaikalle tuottamaansa kompostia, jota käytettiin rakennusurakoiden yhteydessä ja maataloudessa. Hyödyntämistavoitteita ei kuitenkaan saavutettu: ainoastaan 6–9 prosenttia biohajoavasta jätteestä ja 4 prosenttia hyödynnettävissä olevista materiaaleista hyödynnettiin. Tavoitteeksi oli asetettu biohajoavan jätteen kohdalla 25–28 prosenttia ja hyödynnettävissä olevien materiaalien kohdalla 7–8 prosenttia. Tästä seurasi, että laitokselle toimitetusta, paljon biohajoavaa jätettä sisältävästä jätteestä 85 prosenttia sijoitettiin kaatopaikalle. Tuloksena saatu komposti oli vaikea myydä ja noin 50 prosenttia laitoksen kokonaistuotannosta oli tarkastuksen aikana varastoituna. KAATOPAIKAT 28. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi tarkastettaviksi valittujen seitsemän kaatopaikan osalta, että kaatopaikalle sijoitetun jätteen kokonaismäärästä 31–55 prosenttia oli biohajoavaa jätettä. Tämä johtui siitä, että jätettä ei ollut käsitelty vaikuttavalla tavalla: a) Jäte oli viety kaatopaikalle käsittelemättä viidellä seitsemästä tarkastetusta kaatopaikasta. Kolmella viidestä kaatopaikasta biohajoava jäte oli kerätty erikseen, mutta kahdessa tapauksessa yli 90 prosenttia biohajoavasta jätteestä oli saastunutta, koska se sisälsi muuta kuin biohajoavaa jätettä, ja tämän vuoksi se oli sijoitettu suoraan kaatopaikalle. b) Kahdelle muulle tarkastettavaksi valitulle kaatopaikalle sijoitettu jäte oli käsitelty mekaanisissa biologisissa käsittelylaitoksissa ennen loppukäsittelyä. Kyseiset kaksi käsittelylaitosta eivät kuitenkaan toimineet tyydyttävällä tavalla. Toinen laitoksista oli ylikuormitettu (52 prosenttia toimitetusta jätteestä sijoitettiin käsittelemättä suoraan kaatopaikalle). Toinen ei päässyt teknisessä suunnitelmassa asetettuun biohajoavan jätteen hyödyntämistavoitteeseen, minkä vuoksi suuria pitoisuuksia biohajoavaa jätettä sisältävä jäte sijoitettiin kaatopaikalle (ks. laatikko 4). LÄHES KAIKKI INFRASTRUKTUURIT TÄYTTIVÄT YMPÄRISTÖVAATIMUKSET, MUTTA KAATOPAIKOISTA YLI KAKSI KOLMANNESTA OLI ILMAN RAHAVAKUUTTA, JOTA EDELLYTETÄÄN KAATOPAIKAN SULKEMIS- TAI JÄLKIHUOLTOKULUJEN KATTAMISEKSI 29. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti poimittujen 26 jätehuollon infrastruktuurin tiedot ja 25:n kohdalla osoittautui, että ilmaan, vesistöihin ja maaperään kohdistuvia ympäristövaikutuksia yleisesti ottaen seurattiin. Lupia noudatettiin suurimmassa osassa hankkeita. Yksi laitoksista ei ollut tarkastuksen aikaan vielä toiminnassa (ks. kohta 26). 30. Seitsemästä tarkastukseen poimitusta kaatopaikasta kahdessa ei tarkastuksen aikaan kuitenkaan kaatopaikkadirektiivin mukaisesti kerätty ja käsitelty tai soihdutettu kaatopaikalle tuodun biohajoavan jätteen maatumisesta aiheutuvaa kaasua (ks. laatikko 5). Kaatopaikkakaasu voi valvomattomana saastuttaa ilmakehän, vaikuttaa kasvistoon ja aiheuttaa räjähdyksiä. 31. Tilintarkastustuomioistuin pani myös merkille kansallisissa ympäristöluvissa asetettuihin hajupäästörajoihin liittyviä ongelmia joka kolmannessa infrastruktuurissa ainakin toiminnan tietyissä vaiheissa. Kolmasosassa tarkastukseen valituista infrastruktuureista havaittiin, että hajuja ei valvottu. Kaksi kaatopaikkaa, joilla hajupäästöjen valvontaa ei harjoitettu, saivat samaan aikaan EU:n osarahoitusta täydentäviä rakennustöitä varten hajuongelmien ratkaisemiseksi. LAATIKKO 5 KAHDELLA KAATOPAIKALLA EI KERÄTTY JA KÄSITELTY TAI SOIHDUTETTU KAASUA Yhdellä italialaisella kaatopaikalla (Cavallino) jäte oli sijoitettu kaatopaikalle kolmeksi vuodeksi ja tarkastuksen aikaan käyttöaste oli noin 70 prosenttia. Biohajoavan aineksen maatumisesta aiheutuva kaasu päästettiin ilmakehään käsittelemättä tai soihduttamatta, koska kaasun keräykseen tarkoitetun infrastruktuurin rakennustöitä ei ollut saatu päätökseen. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi lähes kaksi vuotta käynnistämisoperaation jälkeen, että romanialaisella kaatopaikalla (Piatra Neamt) ei ollut käytössä, rakenteilla eikä suunnitteilla kaasun keräysjärjestelmää. Nämä kaksi kaatopaikkaa vastaanottivat huomattavan määrän biohajoavaa jätettä, koska jätettä ei ollut käsitelty tai se oli käsitelty puutteellisesti ennen loppukäsittelyä. Tämä korosti entisestään kaasun keräyksen ja käsittelyn tai soihduttamisen merkitystä ilmakehän suojelun näkökulmasta. 32. Puolet hajujen hallintaongelmista kärsivistä infrastruktuureista ei kuitenkaan muuttanut toimintaprosessejaan tai tehnyt lisäinvestointeja ratkaistakseen hajuongelmiaan (ks. laatikko 6). 33. Kaatopaikkojen toiminnasta ympäristölle mahdollisesti aiheutuvat vaikutukset eivät rajoitu infrastruktuurin toimintakauteen, sillä mahdollinen suotoveden suotautuminen ja kaatopaikkojen kaasupäästöt vaikuttavat vielä vuosikymmeniä jätteen loppukäsittelyn jälkeen. Tästä syystä kaatopaikkadirektiivissä vaaditaan, että kaatopaikan sulkemista ja jälkihuoltoa koskevia kuluja varten on varattava varoja ainakin 30 vuodeksi. Viidellä seitsemästä tarkastettavaksi valitusta kaatopaikasta ei kuitenkaan ollut riittävää rahavakuutta tätä tarkoitusta varten. Näissä tapauksissa tosiasiallisesti tallennetut määrät eivät laskentamenetelmästä riippumatta riitä varmistamaan, että kaatopaikan toiminnan loputtua on saatavilla sopiva määrä varoja, joiden avulla ehkäistään ympäristöön kohdistuvat pitkän ajan uhat, kuten suotoveden maaperään suotautumisen aiheuttama pohjaveden saastuminen tai ilmakehän saastuminen kaatopaikan kaasupäästöjen vuoksi. LAATIKKO 6 ESIMERKKEJÄ HAJUONGELMIEN VÄHENTÄMISTAVOISTA Riippumaton valvoja havaitsi hajuongelmia kahdella kompostointilaitoksella / anaerobisella mädätyslaitoksella (VALORSUL, Portugali ja Gironés, Espanja). Laitosten toiminnanharjoittajat muuttivat ongelman ratkaisemiseksi toimintaprosessia, mm. muuttamalla kompostin kääntämisen tai esim. biosuodattimien huollon aikataulua ja ajoitusta. Yhdessä laitoksessa otettiin käyttöön raportointijärjestelmä, jonka avulla asukkaat voivat valittaa epämiellyttävistä hajuista tekstiviestillä laitokselle. Kahdella portugalilaisella kaatopaikalla (RESIDOURO ja Baixo Tâmega) hajuongelmia koskevat valitukset rekisteröitiin ensimmäisinä toimintavuosina. Lisäksi asennettiin hajunpoistojärjestelmiä, jotka aktivoitiin tarvittaessa. 34. Tilintarkastustuomioistuin pani myös merkille merkittäviä eroja menetelmissä, joiden avulla alueet määrittävät rahavakuuden määrän. Tämän vuoksi rahamäärissä on suuria eroja (määrä vaihtelee 370000 eurosta 4180000 euroon, kun kyseessä on kaatopaikka, jonka kapasiteetti on noin 1,4 miljoonaa kuutiometriä). Nämä menetelmät eivät riitä tyydyttävällä tavalla varmistamaan, että kaatopaikan sulkemisesta ja jälkihuollosta aiheutuvia kuluja varten on saatavilla riittävästi varoja 30 vuodeksi. Joissakin tapauksissa rahavakuus määritettiin kaatopaikan infrastruktuurin kulujen perusteella, kun taas toisinaan se vahvistettiin kaatopaikan kapasiteetin tai pinta-alan taikka kaatopaikalle sijoitettujen jätetonnien perusteella. ONKO EU:N JÄTEPOLITIIKAN TAVOITTEET SAAVUTETTU ALUEELLISELLA TASOLLA? 35. Yhdyskuntajäteinfrastruktuurien rahoittamiseen tarkoitettujen rakennetoimien avulla olisi autettava edunsaaja-alueita saavuttamaan EU:n direktiiveissä asetetut jätepolitiikan tavoitteet. Erityisesti olisi kannustettava yhdyskuntajätteiden syntymisen ehkäisemistä. Alueiden olisi nostettava erilliskeräysastetta, jotta ne voisivat edistää jätteiden kierrätystä ja hyödyntämistä koskevien EU:n tavoitteiden saavuttamista(11). Tämän lisäksi kaatopaikkojen käyttöä jätteiden lopullisena sijoituspaikkana olisi vähennettävä. 36. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti, a) edistyikö yhdyskuntajätteiden syntymisen ehkäiseminen otokseen poimituilla alueilla b) olivatko alueet nostaneet erilliskeräysastettaan, edistäneet EU:n tavoitteiden saavuttamista tiettyjen jätevirtojen osalta ja vähentäneet kaatopaikkojen käyttöä c) oliko laittomat kaatopaikat hävitetty ja jäte esikäsitelty ennen sen sijoittamista kaatopaikalle. TIETOJEN RAPORTOINTI OLI EPÄJOHDONMUKAISTA 37. Tilintarkastustuomioistuin kävi tarkastuskäynneillä kahdeksalla alueella otokseen poimituissa neljässä jäsenvaltiossa ja pani merkille, että EU:n tavoitteiden saavuttamista koskeva raportointi oli jossakin määrin epäjohdonmukaista. Komissiolle raportoituja tietoja ei voitu aina täsmäyttää jäsenvaltioissa saatavilla oleviin lukuihin. Näistä epäjohdonmukaisuuksista johtuen komission voi olla vaikea arvioida, ollaanko EU:n jätetavoitteet tosiasiallisesti saavuttamassa (ks. laatikko 7). Komissio tarkastaa, ovatko toimitetut luvut johdonmukaisia, mutta ei arvioi niiden luotettavuutta. 38. Komissio ei kerää tietoja siitä, miten eri alueet edistävät EU:n tavoitteiden saavuttamista. Näin on siitä huolimatta, että kuudella kahdeksasta tarkastuskäynnin kohteena olleesta alueesta EU:n tavoitteiden mukaiset jätehuoltosuunnitelmat valmistellaan alueellisella tasolla. Kansallisen tason raportointi voi peittää suuria jäsenvaltion sisäisiä eroavaisuuksia jätehuollon tuloksellisuudessa: Andalusian ja Apulian tilanne erosi suuresti Espanjassa ja Italiassa vallitsevasta kokonaistilanteesta. LAATIKKO 7 ESIMERKKEJÄ TAPAUKSISTA, JOISSA JÄSENVALTIOIDEN TIETOJA EI VOITU TÄSMÄYTTÄÄ KOMISSIOLLE RAPORTOITUIHIN TIETOIHIN Espanjassa ympäristöministeriö kokoaa kaatopaikkadirektiivin päämäärien saavuttamisesta alueilta saamansa tiedot ja raportoi niistä komissiolle. Andalusia raportoi, että kaatopaikalle oli vuonna 2009 sijoitettu 500000 tonnia biohajoavaa jätettä. Tilintarkastustuomioistuin kuitenkin arvioi tarkastuksensa aikana saamiensa tietojen perusteella, että määrän olisi pitänyt olla noin 1800000 tonnia. Tästä seurasi, että Espanjan vuonna 2009 kaatopaikalle sijoittama määrä vastasi komissiolle raportoidun, 47 prosentin sijasta 58:aa prosenttia vuonna 1995 tuotetun biohajoavan jätteen määrästä. Espanja ei näin ollen saavuttanut kyseiselle vuodelle asetettua 50 prosentin kaatopaikkatavoitetta. Portugalissa ei ollut alueellisella tasolla saatavilla tietoa sitä, oliko EU:n direktiiveissä asetetut tavoitteet saavutettu. Komissiolle kansallisella tasolla raportoiduista tiedoista kävi ilmi, että kaatopaikkadirektiiviä oli noudatettu vuoden 2006 osalta ja pakkausdirektiiviä vuoden 2005 osalta. Tarkastuksen aikana saadut tiedot kuitenkin osoittivat, että kaatopaikkadirektiivissä vuodelle 2006 asetettua tavoitetta ei aivan saavutettu ja että vuodelle 2005 pakkausdirektiivissä asetettuja tavoitteita ei ollut saavutettu muovipakkausten kierrätyksen osalta (tavoitteesta jäätiin 46,95 prosenttia). JÄTTEIDEN TUOTTAMINEN KASVOI KUUDELLA OTOKSEEN POIMITULLA ALUEELLA 39. EU-27-maissa keskimäärin havaittu suuntaus osoittaa, että vuoteen 2008 jatkuneesta taloudellisesta kasvusta huolimatta yhdyskuntajätteen tuottaminen on vakiintunut noin 520 kiloon henkilöä kohti vuodesta 2000 alkaen. Henkilöä kohti laskettuna jätetuotanto on kuitenkin kasvanut kuudella otokseen poimitulla alueella. Kahdella muulla alueella, Sardiniassa ja Kataloniassa, taso on vakiintunut. Vuonna 2009 puolessa otokseen poimituista alueista henkilöä kohti laskettu jätetuotanto ylitti EU-27-jäsenvaltioiden sekä asianomaisten jäsenvaltioiden keskiarvon. Vuonna 2000 näin ei sen sijaan tapahtunut yhdelläkään otokseen poimituista alueista. AINOASTAAN NELJÄNNES OTOKSEEN POIMITUISTA ALUEISTA NOSTI MERKITTÄVÄSTI ERILLISKERÄYSASTETTA, VÄHENSI KAATOPAIKAN KÄYTTÖÄ JA EDISTI EU:N TAVOITTEIDEN SAAVUTTAMISTA 40. Ainoastaan kahdella tarkastukseen valitulla alueella, Sardiniassa ja Kataloniassa, erilliskeräyksessä ja jätteen kaatopaikalle ohjautumisen välttämisessä edistyttiin merkittävällä tavalla. Tilintarkastustuomioistuin pani merkille, että vuosina 2000–2009 erilliskeräysaste nousi Sardiniassa 2 prosentista 43 prosenttiin ja Kataloniassa 13:sta 38 prosenttiin. Tästä seurasi, että yhdyskuntajätteen sijoittaminen kaatopaikalle väheni samalla aikakaudella Sardiniassa 74:stä 23 prosenttiin ja Kataloniassa 64:stä 39 prosenttiin (ks. kaavio 4) [15]. 41. Näillä kahdella alueella havaittiin, että kaatopaikalle viedyn jätteen määrä oli henkilöä kohti laskettuina kilogrammoina vähentynyt. Muilla otokseen poimituilla kuudella alueella kyseinen indikaattori pysyi lähes vakaana tai nousi (ks. kaavio 5). KAAVIO 4 YHDYSKUNTAJÄTTEEN ERILLISKERÄYKSEN JA KAATOPAIKAN KÄYTTÖASTEEN KEHITYS OTOKSEEN POIMITUILLA ALUEILLA VUOSINA 2000–2009 [16] +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin komissiossa ja jäsenvaltioiden tasolla saatavilla olleiden tietojen perusteella. KAAVIO 5 KAATOPAIKALLE SIJOITETTU JÄTE HENKILÖÄ KOHTI (KG) VUOSINA 2000 JA 2009 [17] +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin komissiossa ja jäsenvaltioiden tasolla saatavilla olleiden tietojen perusteella. 42. Sardinia ja Katalonia ovat ainoat alueet, jotka ovat edistäneet EU:n tavoitteiden saavuttamista seuraavien yhdyskuntajätetyyppien osalta: a) Biohajoavan jätteen kaatopaikalle ohjautumisen välttämisen osalta ainoastaan Sardinia ja Katalonia edistivät kaatopaikkadirektiivin tavoitteiden saavuttamista. Kaksi muuta aluetta eivät edistäneet EU:n tavoitteiden saavuttamista ja neljän muun alueen kohdalla tavoitteen saavuttamisen määräaika oli vuosi 2010. Vuotta 2010 koskevat tiedot eivät olleet saatavilla tarkastuksen aikana, mutta vuotta 2010 edeltävinä vuosina suuntauksena ei näyttänyt olevan se, että biohajoavaa jätettä olisi sijoitettu kaatopaikalle aiempaa vähemmän [18] (ks. taulukko 2); b) Pakkausdirektiivin tavoitteiden osalta havaittiin, että tilanne vaihteli kahdeksalla tarkastetulla alueella huomattavasti. Katalonia, Sardinia ja Andalusia edistivät EU:n tavoitteiden saavuttamista. Viidellä muulla alueella tilannetta ei ollut seurattu alueellisella tasolla. Tilintarkastustuomioistuin arvioi jäsenvaltioiden toimittamien tietojen perusteella, että EU:n tavoitteiden saavuttamisen edistäminen oli näillä alueilla epätodennäköistä alhaisesta erilliskeräysasteesta johtuen. c) Viisi otokseen poimituista kahdeksasta alueesta [19] ei edistänyt sähkö- ja elektroniikkalaitteiden erilliskeräykselle asetetun EU:n tavoitteen saavuttamista, vaikka yleisesti ottaen havaittiin, että suuntaus oli myönteinen. Tavoite oli määrä saavuttaa vuonna 2006 sähkö- ja elektroniikkaromudirektiivin mukaisesti. Kataloniassa tavoitteiden saavuttamista oli jo edistetty vuonna 2006, Sardiniassa vuonna 2009 ja Apuliassa vuonna 2010. TAULUKKO 2 BIOHAJOAVAN JÄTTEEN KAATOPAIKALLE SIJOITTAMISEN KEHITYS VUONNA 1995 TUOTETUN BIOHAJOAVAN YHDYSKUNTAJÄTTEEN KOKONAISMÄÄRÄÄN VERRATTUNA Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin komissiossa ja jäsenvaltioiden tasolla saatavilla olleiden tietojen perusteella. | 2006 | 2009 | Otokseen poimitut alueet | Saavutettu | Tavoite | Saavutettu | Tavoite | ES – Katalonia | 69 % | < 75 % | 45 % | < 50 % | IT – Sardinia | 59 % | < 75 % | 36 % | < 50 % | IT – Apulia | 84 % [2222] | < 75 % | 85 % | < 50 % | ES – Andalusia | 87 % | < 75 % | 93 % | < 50 % | Portugali [1111] | 79 % | e.t. | 78 % | < 75 % [5555] | RO – Koillis-Romania | 56 % [3333] | e.t. | 69 % [3333] | < 75 % [5555] | RO – Lounais-Romania | 75 % [4444] | e.t. | 87 % | < 75 % [5555] | LAITTOMAT KAATOPAIKAT HÄVITETTIIN JOKA TOISELLA ALUEELLA, MUTTA JÄTE VIETIIN YLEENSÄ KÄSITTELEMÄTTÖMÄNÄ KAATOPAIKALLE 43. Tarkastettujen alueiden kaudella 2000–2009 toimittamien tietojen perusteella laittomat kaatopaikat oli joko hävitetty tai niiden määrää oli huomattavasti vähennetty: a) Viranomaisten toimittamien tietojen perusteella neljällä alueella ei ollut tarkastuksen aikana toiminnassa laittomia kaatopaikkoja. b) Neljällä muulla alueella laittomia kaatopaikkoja käytettiin edelleen. Erityisesti näin tapahtui kahdella Romaniassa tarkastettavaksi valitulla alueella, joilla yhdyskuntajätekeräys kattoi vuonna 2009 ensimmäisen alueen väestöstä ainoastaan 54 prosenttia ja toisen alueen väestöstä ainoastaan 33 prosenttia. Yhdyskuntajätteiden keräämättä jättäminen näkyi näillä kahdella alueella erityisesti maaseudulla. 44. Yhdyskuntajäte sijoitettiin tarkastetuilla alueilla yleensä kaatopaikalle ilman asianmukaista käsittelyä, vaikka kaatopaikkadirektiivissä säädetään, että kaatopaikalle sijoitettava jäte on käsiteltävä, jotta jätemäärä tai ihmisten terveydelle taikka ympäristöön kohdistuvat uhat vähenisivät. Tilintarkastustuomioistuin teki seuraavat päätelmät: a) Yhdyskuntajäte sijoitettiin yleensä kaatopaikalle käsittelemättä neljällä otokseen poimitulla alueella [20]. Lisäksi näillä alueilla biohajoavan jätteen erilliskeräystä havaittiin ainoastaan erittäin pienessä määrässä kuntia. Näin ollen kaatopaikalle sijoitettiin suuri määrä biohajoavaa jätettä. b) Yhdellä alueella ennen loppukäsittelyä tehtävä käsittely kattoi ai-noastaan noin 40 prosenttia koko alueen väestöstä. Käsittelyn puuttumisen vaikutusta kuitenkin lievensi osittain se, että suurimmassa osassa aluetta järjestettiin biohajoavan jätteen erilliskeräyksiä. c) Kolmella muulla alueella oli enemmän mekaanisia biologisia käsittelylaitoksia, joissa jäte käsiteltiin ennen loppukäsittelyä, mutta yleisesti ottaen niiden tulokset jäivät alle odotusten (ks. laatikko 8). TOTEUTETTIINKO EU:N RAHOITUKSEN VAIKUTTAVUUDEN MAKSIMOIMISEKSI TOIMENPITEITÄ? 45. Osarahoitettujen infrastruktuurien vaikuttavuuden maksimoimiseksi olisi toteutettava tiedotustoimia sekä hallinnollisia ja taloudellisia tukitoimenpiteitä, kuten valistuskampanjoita, laatustandardeja ja erilliskeräyksiä tai "maksa itse omat jätekustannuksesi" -järjestelmiä ja kaatopaikkaveroja (ks. kohta 9), jotka kannustaisivat ehkäisemään jätteiden syntymistä ja kierrättämään jätteet EU:n jätehierarkian mukaisesti (ks. kaavio 3). Tällaisten tukitoimenpiteiden täytäntöönpanoa olisi edistettävä EU:n rahoitustuella. Olisi pantava täytäntöön asianmukainen sääntelykehys ja suuntaviivat. LAATIKKO 8 ESIMERKKI ALUEESTA, JOSSA KÄSITTELYJÄRJESTELYT OLIVAT KÄYTÖSSÄ, MUTTA NIIDEN TULOKSET EIVÄT OLLEET TYYDYTTÄVIÄ Yhdellä otokseen poimitulla alueella sijaitsevista 28:sta tarkastuksen aikaan toiminnassa olleesta kaatopaikasta 22 sai jätteen mekaanisilta biologisilta käsittelylaitoksilta esikäsiteltynä. Laitokset eivät kuitenkaan saavuttaneet tulostavoitteitaan. Keskimäärin 76 prosenttia jätteestä, joka saapui 23:een alueella olevaan käsittelylaitokseen, sijoitettiin vuonna 2008 kaatopaikalle. Käsittelyprosessista huolimatta jäte sisälsi suuren määrän biohajoavaa ainesta. Tarkastetussa laitoksessa (Linares, Espanja) biohajoavasta jätteestä hyödynnettiin ainoastaan 6–9 prosenttia laitokselle tavoitteeksi asetetun 25–28 prosentin sijaan. 46. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti, a) oliko jäsenvaltioiden ja/tai alueellisella tasolla toteutettu tiedotustoimia sekä hallinnollisia ja taloudellisia tukitoimenpiteitä osa-rahoitettujen jätehuollon infrastruktuurien tueksi ja oliko komissio kannustanut niiden täytäntöönpanoon toimenpideohjelmien tai hankkeiden hyväksynnän yhteydessä b) oliko todennäköistä, että EU:n sääntelykehyksen ja suuntaviivojen avulla maksimoidaan EU:n rahoituksen vaikuttavuus. TIEDOTUSTOIMIEN SEKÄ HALLINNOLLISTEN JA TALOUDELLISTEN TUKITOIMENPITEIDEN TÄYTÄNTÖÖNPANOASTE VAIHTELI HUOMATTAVASTI OTOKSEEN POIMITUILLA ALUEILLA TIEDOTUSTOIMET 47. Yleisesti ottaen alueilla, joilla otokseen poimitut jätehuollon infrastruktuurit sijaitsivat, oli näyttöä täydentävistä tiedotustoimista: alueilla oli järjestetty julkisia tiedotuskampanjoita tai julkaistu jätehuoltoa koskevat suuntaviivat. Laatikossa 9 kuvataan yhtä tällaista tapausta. LAATIKKO 9 HYVÄ ESIMERKKI SIITÄ, MITEN YLEISTÄ TIETOISUUTTA HERÄTTÄMÄLLÄ VOIDAAN PARANTAA INFRASTRUKTUURIEN TOIMINNAN LAATUA Portugalissa sijaitsevan kompostointilaitoksen (Lipor) toimintaa johti yritys, joka tarjosi jätehuoltopalveluja (erilliskeräys ja käsittely) kahdeksalle kunnalle. Kunnissa asui yhteensä noin miljoona ihmistä. Yritys piti tiedonvälitystä ja korkeaa osallisuuden tasoa jätehuollon keskeisinä menestystekijöinä, joten sen koko toimintaa leimasi pyrkimys tiedottaa ja valistaa sekä lisätä asukkaiden tietoisuutta jätehuollosta. Erityisesti kompostointilaitoksen rakentamisen yhteydessä toteutettiin tiedotuskampanjoita ja tietoisuutta lisääviä kampanjoita sekä erityinen kompostin markkinointistrategia. Yritys teki julkisia tyytyväisyyskyselyjä määräajoin, perusti maksuttoman jätehuollosta tiedottavan puhelinpalvelun sekä julkaisi ja antoi julkiseen jakeluun jätehuollon suuntaviivat. Näiden pyrkimysten tuloksena kotitaloudet ja kaupat erottelivat biohajoavan jätteen jätteiden syntypaikalla tyydyttävällä tavalla. Tämä mahdollisti laadultaan korkealuokkaisen kompostin tuottamisen ja myynnin (ks. laatikko 2). 48. Tilintarkastustuomioistuin teki seuraavat havainnot: a) Viranomaiset eivät mitanneet tiedotuskampanjoiden onnistumista yhdelläkään otokseen poimituista alueista eikä tiedotukselle ollut ennalta määritelty mitattavissa olevia tavoitteita. b) Romaniassa tarkastettavaksi valituilla kahdella alueella melkein kaikki erilliskerätty biohajoava jäte oli saastunutta tietyistä tietoisuutta lisäävistä kampanjoista huolimatta ja se piti sijoittaa suoraan kaatopaikalle sen sijaan, että se olisi käsitelty kompostointilaitoksessa. HALLINNOLLISET TOIMENPITEET 49. Kaikki kahdeksan aluetta panivat täytäntöön jätedirektiivin vaatimusten mukaisesti järjestelmän, joka myöntää luvat jätteiden käsittelylaitoksille. tilintarkastustuomioistuimen tarkastuksen aikaan kaikki infrastruktuurit kuuluivat viranomaisten toimittamien tarkastusten piiriin. Viranomaisten suorittamat tarkastukset kuitenkin rajoittuivat mahdollisten ympäristövaikutusten arviointiin eivätkä ne kattaneet jätehuoltolaitosten tuloksellisuutta (ks. laatikko 6). 50. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi merkittäviä eroavaisuuksia siinä, miten tarkastettujen jätehuollon infrastruktuurien piiriin kuuluvat kunnat ja alueet toteuttivat erilliskeräyksen. Pakkausjäte, paperi ja pahvi sekä lasi kerättiin yleisesti erikseen, mikä edisti tarkastettujen lajitteluasemien tuloksellisuutta, mutta biohajoavan jätteen erilliskeräys oli tyydyttävää ainoastaan kahdella alueella. Näillä alueilla edistettiin niiden EU:n tavoitteiden saavuttamista, joiden tarkoituksena oli välttää biohajoavan jätteen ohjautuminen kaatopaikalle. Lisäksi ne onnistuivat vähentämään kaatopaikalle sijoitetun jätteen määrää (kg/henkilö) (ks. kohdat 41 ja 42). Kuudella muulla alueella biohajoavan jätteen erilliskeräystä ei yleensä järjestetty tai keräys ei ollut vaikuttavaa. Tästä seurasi, että sekajätettä tai jätteen syntypaikalla huonosti eroteltua biohajoavaa jätettä käsittelevien kompostointilaitosten tuloksellisuus jäi heikoksi. 51. Luvuista käy ilmi erilliskeräyksen toteuttamisen ja kaatopaikalle viedyn jätteen prosentuaalisen osuuden välinen käänteinen suhde (ks. kaavio 6). 52. Kompostointia koskevien laatustandardien osalta tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että tarkastuksen aikaan nämä standardit puuttuivat neljältä alueelta ja neljällä muulla alueella kompostissa sallittujen raskasmetallien pitoisuusrajat vaihtelivat huomattavasti eivätkä ne olleet yhtä tiukkoja kuin ehdotettuihin EU:n suuntaviivoihin sisältyvät rajat. Laatustandardien puuttuminen vaikeutti edelleen kompostointilaitosten ja anaerobisten mädätyslaitosten mahdollisuuksia myydä kompostiaan. KAAVIO 6 ERILLISKERÄYKSEN JA KAATOPAIKALLE SIJOITETUN JÄTTEEN PROSENTUAALISEN OSUUDEN VÄLINEN KÄÄNTEINEN SUHDE [21] +++++ TIFF +++++ Lähde:Euroopan tilintarkastustuomioistuin komissiossa ja jäsenvaltioiden tasolla saatavilla olleiden tietojen perusteella. TALOUDELLISET TOIMENPITEET 53. Tilintarkastustuomioistuin tarkasti kuntien kotitalouksilta veloittamat jätehuoltomaksut. Ainakin kolmessa suuressa kunnassa, joille kaikki otokseen poimitut infrastruktuurit tarjosivat palveluja, tehtiin seuraavat havainnot: a) Kaikissa tapauksissa maksut olivat kiinteämääräisiä [22] eivätkä ne perustuneet "maksa itse omat jätekustannuksesi" -järjestelmiin, joiden tarkoituksena oli ottaa huomioon "saastuttaja maksaa" -periaate ja ehkäistä tai vähentää jätteiden tuottamista. b) Vaikka tietyillä kunnilla ei ollut "maksa itse omat jätekustannuksesi" -järjestelmää, ne kannustivat kierrätykseen mukauttamalla maksuja (ks. laatikko 10). 54. Toinen toimintatapojen muuttamiseen tähtäävä taloudellinen kannustin on kunnilta veloitettava jätteiden loppukäsittelyä koskeva vero [23], joka peritään kaatopaikalle sijoitettua ja/tai poltettua jätetonnia kohti tavanomaisten kaatopaikka- ja/tai jätteenpolttomaksujen lisäksi. Viisi otokseen poimituista kahdeksasta alueesta on ottanut käyttöön tällaisen veron edistääkseen jätehuoltomuotoja, joiden ympäristövahingot ovat vähäisempiä. Niillä kahdella alueella, joilla kaatopaikkavero oli määrältään suurin, kaatopaikalla loppukäsitellyn jätteen osuus oli vuonna 2009 kaikkein alhaisin (ks. kaavio 7) ja parannukset olivat kaudella 2000–2009 kaikkein merkittävimmät. Kahdella alueella jätehuoltomaksun määrä riippui kunkin kunnan saavuttamasta erilliskeräysasteesta. Tällä tavoin kuntia kannustettiin erilliskeräykseen (ks. laatikko 11). LAATIKKO 10 ESIMERKKEJÄ KIERRÄTYKSEEN KANNUSTAVISTA JÄTEHUOLTOMAKSUISTA Tietyt katalonialaiset kunnat kannustivat kierrätykseen antamalla alennusta kotitalouksien maksamista jätehuoltomaksuista kotikompostoinnin, jätteiden keräyskeskusten tai tiedotuskampanjoihin osallistumisen perusteella. Näiden kuntien erilliskeräysaste (39 prosenttia) oli korkeampi kuin sellaisten kuntien aste, joissa ei sovellettu taloudellisia kannustimia (29 prosenttia). Muut katalonialaiset kunnat ottivat kotitalouksilta veloittamissaan jätemaksuissa huomioon kaatopaikalle sijoitetun jätteen osuuden. Järjestelystä hyötyivät kotitaloudet sellaisissa kunnissa, joiden kaatopaikan käyttöaste oli muita kuntia alhaisempi. KAAVIO 7 JÄTTEIDEN LOPPUKÄSITTELYÄ KOSKEVA VERO JA KAATOPAIKALLE SIJOITETUN YHDYSKUNTAJÄTTEEN PROSENTUAALINEN OSUUS VUONNA 2009 [24] +++++ TIFF +++++ Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin komissiossa ja jäsenvaltioiden tasolla saatavilla olleiden tietojen perusteella. LAATIKKO 11 ESIMERKKI KAATOPAIKALLE SIJOITETULLE TAI POLTETULLE JÄTTEELLE VAHVISTETUSTA JÄTTEIDEN LOPPUKÄSITTELYÄ KOSKEVASTA VEROSTA, JOKA PERUSTUU KUSSAKIN KUNNASSA TOTEUTETUN ERILLISKERÄYKSEN PROSENTUAALISEEN OSUUTEEN Sardinia on vuodesta 2005 alkaen edistänyt erilliskeräystä jätteen syntypaikalla mukauttamalla kaatopaikalle sijoitetulle tai poltetulle jätteelle vahvistettua maksua kussakin kunnassa saavutetun erilliskeräysasteen perusteella. Esimerkiksi jos vuonna 2010 erilliskeräyksessä saavutettiin 50–60 prosentin taso, verohelpotus oli 20 prosenttia. Jos erilliskeräys ylitti 60 prosentin tason, kuntien saama verohelpotus oli 40 prosenttia. Jos erilliskeräysaste jäi kuitenkin alle 50 prosentin (tai alle 40 prosentin kunnan asukasmäärästä riippuen) perittiin lisäksi sakko, joka oli 5,16 euroa tonnia kohti. KOMISSIO EI TOIMENPIDEOHJELMIA TAI HANKKEITA HYVÄKSYESSÄÄN KANNUSTANUT TOTEUTTAMAAN TUKITOIMENPITEITÄ 55. Rakennetoimista peräisin oleva rahoitus ei vaikuttanut tiedotustoimien eikä hallinnollisten ja taloudellisten tukitoimenpiteiden toteuttamiseen. Komissio vaati kyseisistä toimenpiteistä vähän tietoa päättäessään jätehuollon infrastruktuurien osarahoituksesta: a) Tilintarkastustuomioistuin pani merkille EAKR:n rahoituksen osalta, että yhdeksän tarkastettavaksi valituista 10 toimenpideohjelmasta ei sisältänyt tietoa erityisistä hallinnollisista toimenpiteistä eikä minkäänlaisia viitteitä jätekäsittelyveroista tai kotitalouksien maksamista jätehuoltomaksuista (kiinteämääräinen maksu tai "maksa itse omat jätekustannuksesi" -järjestelmiin perustuva maksu). b) Vaikka komissio arvioi ja hyväksyi kunkin koheesiorahaston hankkeen yksitellen ohjelmakaudella 2000–2006, tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että komissio ei yleisesti ottaen vaatinut jäsenvaltioilta niin yksityiskohtaisia tietoja tukitoimenpiteistä, että tukitoimenpiteiden olemassaolo olisi voitu varmistaa ennen EU:n rahoituksen myöntämistä. 56. Tukitoimenpiteistä annetaan jonkin verran tietoa täytäntöönpanokertomuksissa, joita otokseen poimitut jäsenvaltiot antoivat EU:n jätedirektiiveissä vahvistettujen vaatimusten mukaisesti (tietoa annetaan mm. kaatopaikkaveron täytäntöönpanosta, paikalla tehtävistä tarkastuksista ja julkisesta tiedotuksesta). Tilintarkastustuomioistuin ei kuitenkaan huomannut minkäänlaista yhteyttä täytäntöönpanokertomuksia koskevan ympäristöasioiden pääosaston arvioinnin ja alue- ja kaupunkipolitiikan pääosaston vastuulla olevan jätehuollon infrastruktuurien EU-rahoituksen välillä. Jäsenvaltiot, jotka eivät raportoineet komissiolle tai joiden kertomukset eivät olleet kattavia, hyötyvät samalla tavalla rakennetoimista peräisin olevasta jätehuollon infrastruktuurien rahoituksesta. 57. EU:n rahoituksen ja tukitoimenpiteiden olemassaolon välisen yhteyden puuttuminen oli erityisen merkittävää, kun kyseessä oli "saastuttaja maksaa" -periaatteen täytäntöönpano. Tämä periaate on yksi EU:n ympäristöpolitiikan perusperiaatteista [25]. Periaate vahvistettiin vuonna 1975 annetussa jätedirektiivissä [26] ja sisällytettiin sittemmin muihin jätehuoltoa koskeviin erityisdirektiiveihin, kuten kaatopaikkadirektiiviin [27]. Koheesiopolitiikkaa koskevien asetusten ja komission sisäisten ohjeiden mukaisesti tämän periaatteen täytäntöönpano olisi otettava EU:n rahoitustuessa huomioon tuen tason luokittelun kautta [28]. 58. Komissio jatkoi tukitason luokitteluperiaatteen kehittämistä kaudella 2000–2006 valmisteluasiakirjassa [29], jossa todettiin, että tuen tasoa olisi alennettava, jos hankerahoitus pitää sisällään maksujärjestelmän (kuten alhaiset kiinteämääräiset maksut), joka ei perustu resurssien tosiasialliseen kuluttamiseen eikä tarjoa tarvittavia varoja, joiden avulla infrastruktuuria ylläpidettäisiin asianmukaisesti tai katettaisiin toimintakulut ja suuri osa arvon alentumisesta aiheutuneista kustannuksista. Näiden tapausten osalta ehdotettujen tukitasojen olisi tavallisesti oltava liitteessä IV olevassa sarakkeessa 5 esitettyjen tukitasojen mukaisia. 59. Tilintarkastustuomioistuin pani merkille, että vaikka tarkastukseen valittujen infrastruktuurien kohdalla toimintakuluja ja arvon alentumisesta aiheutuvia kuluja ei ollut katettu kotitalouksilta veloitettavin jätehuoltomaksuin, komissio ei soveltanut tukitasojen luokittelun periaatetta vähentämällä osarahoituksen tasoa. Tästä seurasi, että myönnetyn osarahoituksen taso oli lähes kaikissa tapauksissa tukitason luokitteluperiaatteen mukaista tasoa korkeampi (ks. liite IV). Tietyt kunnat eivät veloittaneet kotitalouksilta minkäänlaista jätehuoltomaksua. 60. Kuntien kotitalouksilta veloittamat jätehuoltomaksut vaihtelivat jopa samalla alueella huomattavasti (ks. taulukko 3). Ero oli samalla alueella joissakin tapauksissa jopa 300 prosenttia, mitä ei voitu selittää pelkästään eroilla kotitalouksien keskituloissa ja taloudellisessa kantokyvyssä tai otokseen valittujen kuntien jätehuoltokulujen välillä. TAULUKKO 3 KOTITALOUKSIEN VUOSINA 2009 JA 2010 MAKSAMAT JÄTEHUOLTOMAKSUT OTOKSEEN POIMITUISSA KUNNISSA Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin tarkastuksen aikana saadun todentavan aineiston perusteella. Alue | Alhaisin maksu | Korkein maksu | Ero prosentteina | ES – Katalonia | 40,25 euroa kotitaloutta kohti | 166,50 euroa kotitaloutta kohti | 314 % | IT – Sardinia | 1,02 euroa neliömetriä kohti | 3,30 euroa neliömetriä kohti | 224 % | IT – Apulia | 1,57 euroa neliömetriä kohti | 2,62 euroa neliömetriä kohti | 67 % | ES – Andalusia | 69,60 euroa kotitaloutta kohti | 94,36 euroa kotitaloutta kohti | 36 % | PT – Pohjois-Portugali | 0 euroa | 76,20 euroa kotitaloutta kohti | - | PT – Lissabon ja Vale do Tejo | 0 euroa | 70,38 euroa kotitaloutta kohti | - | RO – Koillis-Romania | 8,69 euroa henkilöä kohti (otokseen poimitut infrastruktuurit tarjosivat palvelujaan ainoastaan yhdelle kunnalle) 1 | e.s. | RO – Lounais-Romania | 6,2 euroa henkilöä kohti (otokseen poimitut infrastruktuurit tarjosivat palvelujaan ainoastaan yhdelle kunnalle) | e.s. | JÄTTEITÄ KOSKEVASSA EU:N SÄÄNTELYKEHYKSESSÄ JA EU:N SUUNTAVIIVOISSA HAVAITTIIN PUUTTEITA 61. Jätteitä koskevalla EU:n sääntelykehyksellä ja EU:n suuntaviivoilla voidaan edistää EU:n rahoituksen vaikuttavuuden maksimointia. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi tällä alueella puutteita. EU:N DIREKTIIVIEN TAVOITTEISSA EI PAINOTETA JÄTTEIDEN SYNTYMISEN EHKÄISEMISTÄ 62. Jätedirektiiviin sisältyvän EU:n jätehierarkian mukaan ensimmäinen jätehuollon vaihtoehdoista on jätteiden syntymisen ehkäiseminen. Kuudennen ympäristöä koskevan toimintaohjelman [30] yleistavoitteena on vähentää jätteiden tuottamista ja käsittelyä huomattavasti. 63. EU:n direktiiveissä asetetut jätehuoltotavoitteet koskevat kuitenkin ainoastaan kierrätystä, hyödyntämistä ja biohajoavan jätteen ohjautumista pois kaatopaikalta; tavoitteet eivät kata jätteiden syntymisen ehkäisemistä ja jätteiden vähentämistä (ks. kohta 39). LOPPUKÄSITTELYÄ EDELTÄVÄN KÄSITTELYN KÄSITE EI OLE SELKEÄ 64. Kaatopaikkadirektiivin mukaisesti kaatopaikalle saisi sijoittaa ainoastaan esikäsiteltyä jätettä. Direktiivi ei kuitenkaan ole tarpeeksi selkeä siltä osin, minkälaista esikäsittelyä vaaditaan ja vaaditaanko, että esikäsittelyn myötä vähenee kaatopaikalle sijoitetun jätteen määrä, vai riittääkö, että ainoastaan jätteen volyymi vähenee [31]. 65. Kaatopaikalle sijoittamista edeltävää käsittelyä koskevan käsitteen epäselvyys on johtanut erilaisiin strategioihin kansallisella ja/tai alueellisella tasolla. Yhdellä otokseen poimitulla alueella painopiste oli esimerkiksi mekaanisissa biologisissa käsittelylaitoksissa, joiden tuloksellisuus kaatopaikalle sijoitetun jätteen määrän vähentämisen näkökulmasta ei ollut tyydyttävää. Kun kahdella muulla alueella päästiin erilliskeräyksen osalta korkealle tasolle, jäte katsottiin esikäsitellyksi ja se voitiin viedä suoraan kaatopaikalle (ks. kohdat 28 ja 44). EU:LLA EI OLE KOMPOSTOINTIIN SOVELLETTAVIA LAATUSTANDARDEJA 66. EU osarahoitti kompostointilaitoksia ja anaerobisia mädätyslaitoksia kaikilla otokseen poimituilla kahdeksalla alueella. Tarkastuksen aikaan neljällä tarkastetulla alueella ei kuitenkaan ollut kompostointiin sovellettavia laatustandardeja. Neljällä muulla alueella sallitut raskasmetallipitoisuustasot vaihtelivat huomattavasti (ks. kohta 52). 67. Kompostimarkkinoiden kehitystä haittasi, että kompostointiin sovellettavia laatustandardeja ei ollut kansallisella/alueellisella tasolla tai että näiden standardien välillä oli merkittäviä eroja. Tästä seurasi, että laitosten toiminnanharjoittajien oli vaikea myydä tuotettua kompostia. EU:lla ei ole kompostointia koskevia laatustandardeja. EU:LLA EI OLE SUUNTAVIIVOJA KAATOPAIKKOJEN SULKEMISKULUJA KATTAVAA RAHAVAKUUTTA VARTEN 68. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi kaatopaikan sulkemista ja jälkihuoltoa koskevan rahavakuuden osalta, että rahavakuuden laskentamenetelmät erosivat toisistaan huomattavasti niillä kuudella alueella, joilla otokseen poimitut kaatopaikat sijaitsivat. Kapasiteetiltaan samanlaisten kaatopaikkojen vakuudet vaihtelivat määrältään huomattavasti. Tämä osoittaa, että rahavakuudet eivät kenties aina riitä kattamaan kaikkia kuluja 30 vuoden ajaksi, kuten kaatopaikkadirektiivissä vaaditaan. EU ei ole antanut jäsenvaltioille suuntaviivoja, joista selviäisi, miten kaatopaikan sulkemista ja jälkihuoltoa koskevat kulut olisi arvioitava, eikä se ole kannustanut jäsenvaltioita alaa koskevaan kokemustenvaihtoon (ks. kohdat 33 ja 34). PÄÄTELMÄT JA SUOSITUKSET 69. Lähes kaikilla tarkastettaviksi valituilla alueilla havaittiin, että jätehuolto oli parantunut jonkin verran. Sellaisten yhdyskuntajätehuollon infrastruktuurien rahoittamiseen tarkoitettujen rakennetoimien, joiden tarkoituksena oli auttaa jäsenvaltioita saavuttamaan EU:n jätepolitiikan tavoitteet, vaikuttavuus kärsi kuitenkin tukitoimenpiteiden puutteellisesta täytäntöönpanosta sekä EU:n sääntöjen ja suuntaviivojen puutteista. Komissio ei kannustanut toteuttamaan tukitoimenpiteitä arvioidessaan sen vastuulla olevia toimenpideohjelmia tai hankkeita. Osarahoitettujen infrastruktuurien onnistuminen riippuu siitä, onko jätteiden erilliskeräys jätteiden syntypaikalla vaikuttavaa. Usein se ei sitä ole. Vaikka kaikilla otokseen poimituilla alueilla jätehuolto oli jonkin verran edistynyt, ainoastaan 25 prosenttia niistä saavutti EU:n jätepolitiikan tavoitteet. Tavoitteiden saavuttamisessa onnistuivat lähinnä alueet, jotka olivat toteuttaneet myös tukitoimenpiteitä. YHDYSKUNTAJÄTEHUOLLON INFRASTRUKTUURIEN TULOKSELLISUUS 70. Osarahoitettujen infrastruktuurien tuloksellisuus riippui suuresti jätekeräysstrategioista: a) Lajitteluasemien, joiden tarkoituksena oli hyödyntää kotitalouk-sien jätteiden syntypaikalla erottelemaa pakkausjätettä, toiminta oli tyydyttävää (ks. kohdat 23 ja 24). b) Erilliskerätyn biohajoavan jätteen (kun jäte ei ollut saastunutta) käsittelyyn tarkoitetut kompostointilaitokset ja anaerobiset mädätyslaitokset toimivat yleisesti ottaen paremmin kuin lajittelematonta jätettä käsittelevät laitokset, joiden toiminta ei ollut tyydyttävää (ks. kohta 25). c) Jätteen lajittelemattomana saavat mekaaniset biologiset käsittelylaitokset eivät yleensä pystyneet edistämään EU:n jätepolitiikan tavoitteita, sillä suurin osa laitoksiin tuodusta jätteestä sijoitettiin kaatopaikalle (ks. kohdat 26 ja 27). 71. Jätettä ei ollut joko käsitelty lainkaan tai käsittely ei ollut asianmukaista, kun se tuotiin otokseen poimituille kaatopaikoille, minkä vuoksi kaatopaikalle sijoitettiin jätettä, joka sisälsi suuren määrän biohajoavaa jätettä (ks. kohta 28). 72. Lähes kaikki tarkastetut infrastruktuurit täyttivät ympäristövaatimukset. Viidellä seitsemästä tarkastettavaksi valitusta kaatopaikasta ei kuitenkaan ollut riittävää rahavakuutta kaatopaikan sulkemista ja jälkihuoltoa koskevien kulujen kattamiseksi. Vaaditun rahavakuuden määrän vahvistamiseen sovellettavat menetelmät poikkesivat huomattavasti toisistaan. Suurimmassa osassa tapauksia vahvistetut määrät eivät riittäisi kattamaan kaikkia asianomaisia kuluja (ks. kohdat 29–34). SUOSITUS NRO 1 a) Jäsenvaltioiden olisi i) panostettava sellaisiin jätehuollon infrastruktuureihin, joiden avulla aiemmin eroteltu jäte (ja biohajoava jäte, kun se katsotaan kustannustehokkaaksi) käsitellään jätteen syntypaikalla ii) varmistettava, että kaatopaikoille sijoitettu yhdyskuntajäte on esikäsitelty iii) varmistettava, että kaatopaikkojen rahavakuudet riittävät ainakin 30 vuodeksi kattamaan sulkemiseen ja jälkihuoltoon liittyvät kulut, ja että vakuuksien laskentamenetelmä on asianmukainen. b) Komission olisi asetettava EU:n rahoituksen saamisen ehdoksi, että jäsenvaltiot panevat kyseiset suositukset täytäntöön. EU:N JÄTEPOLITIIKAN TAVOITTEET ALUETASOLLA 73. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi merkittäviä puutteita siinä, miten jäsenvaltiot raportoivat EU:n tavoitteiden saavuttamisesta. Puutteiden vuoksi komissio ei pystynyt kaikissa tapauksissa arvioimaan, olivatko jäsenvaltioiden tulokset EU:n jätetavoitteiden mukaisia. Komissio tarkistaa, ovatko sen saamat luvut johdonmukaisia, mutta se ei arvioi niiden luotettavuutta eikä kerää tietoa EU:n tavoitteiden saavuttamisesta aluetasolla (ks. kohdat 37 ja 38). 74. Vaikka lähes kaikilla tarkastettaviksi valituilla alueilla havaittiin jätehuollossa joitakin parannuksia, a) tuotetun jätteen määrä kasvoi henkilöä kohti kuudessa kahdeksasta otokseen poimitusta alueesta, vaikka jätteiden syntymisen ehkäiseminen on ensiarvoisen tärkeää EU:n jätehuoltotoimien hierarkian mukaisesti (ks. kohta 39) b) ainoastaan neljännes otokseen poimituista alueista nosti huomattavasti erilliskeräysastetta, mikä vähensi kaatopaikkojen käyttöä; nämä alueet edistivät EU:n tavoitteiden saavuttamista (ks. kohdat 40–42) c) jäte sijoitettiin yleensä kaatopaikalle ilman asianmukaista käsittelyä tai ilman minkäänlaista käsittelyä (ks. kohta 44). SUOSITUS NRO 2 a) Jäsenvaltioiden olisi kehitettävä luotettavia jätehuoltotietokantoja sekä seurattava edistymistään EU:n jätepolitiikan tavoitteiden saavuttamisessa ja tehostettava raportointiaan komissiolle. b) Komission olisi arvioitava jäsenvaltioilta saamiensa tietojen luotettavuutta. c) Komission, parlamentin ja neuvoston olisi tarkasteltava, olisiko EU:n rahoitustuki kytkettävä EU:n jätepolitiikan tavoitteiden saavuttamiseen. EU:N RAHOITUKSEN VAIKUTTAVUUDEN MAKSIMOINTIIN TÄHTÄÄVIEN TOIMENPITEIDEN TÄYTÄNTÖÖNPANO 75. EU:n rahoituksen vaikuttavuus on jäänyt tukitoimenpiteiden täytäntöönpanossa esiintyvien puutteiden vuoksi maksimoimatta. 76. Tiedotustoimien sekä hallinnollisten ja taloudellisten tukitoimenpiteiden kehittäminen vaihteli huomattavasti otokseen poimittujen alueiden välillä: a) Yleisen tietoisuuden ja jätehuoltojärjestelmiin osallistumishalukkuuden korkea taso näyttivät olevan keskeisiä tekijöitä jätehuollon infrastruktuurien onnistumisen kannalta erityisesti silloin, kun oli kyse jätteiden erottelusta kotitalouksissa jätteiden syntypaikalla. Viranomaiset eivät mitanneet toteuttamiensa tiedotustoimien tuloksia yhdelläkään otokseen poimituista alueista (ks. kohdat 47 ja 48). b) Ainoastaan ne alueet, jotka olivat panneet täytäntöön biohajoavan jätteen erilliskeräyksen jätteiden syntypaikalla, edistivät jätteen kaatopaikalle ohjautumisen välttämistä koskevien EU:n tavoitteiden saavuttamista (ks. kohdat 50 ja 51). c) Kompostointia koskevat laatustandardit puuttuivat neljältä alueelta ja neljällä muulla alueella kompostissa sallittujen raskasmetallien pitoisuusrajat vaihtelivat huomattavasti. Tästä seurasi, että otokseen poimittujen kompostointilaitosten ja anaerobisten mädätyslaitosten tuottaman kompostin markkinat kehittyivät huonosti (ks. kohta 52). d) Maksuihin tai jätteiden loppukäsittelyä koskeviin veroihin sisältyvien taloudellisten välineiden täytäntöönpanolla on jätehuollossa huomattava vaikutus hankkeiden ja alueiden tuloksellisuuteen (ks. kohdat 53 ja 54). e) Komissio ei kannustanut toteuttamaan tukitoimenpiteitä eikä etenkään "saastuttaja maksaa" -periaatetta, sillä otokseen poimituissa hankkeissa havaittiin, että tukitason luokittelua ei sovellettu (ks. kohdat 55–60). SUOSITUS NRO 3 a) Jäsenvaltioiden olisi i) kiinnitettävä enemmän huomiota yleisen tietoisuuden lisäämiseen ja jätehuoltojärjestelmiin osallistumiseen eritoten, kun kyse on jätteiden erottelusta kotitalouksissa jätteiden syntypaikalla; tiedotuskampanjoiden ja koulutusstrategioiden tuloksia olisi mitattava järjestelmällisesti ii) toteutettava erilliskeräys, myös biohajoavalle jätteelle, jos se katsotaan kustannustehokkaaksi, maksimoidakseen jätehuollon infrastruktuurien tuloksellisuus ja edistyminen EU:n jätepolitiikan tavoitteiden saavuttamisessa iii) edistettävä jätteiden syntymisen ehkäisemistä ja kierrätystä ottamalla jätehuollossa käyttöön taloudellisia välineitä, joita ovat erityisesti jätekäsittelyvero, "maksa itse jätekustannuksesi" -järjestelmät ja muut kannustimet kotitalouksilta veloitettavissa maksuissa. b) Komission olisi i) asetettava EU:n rahoituksen saamisen ehdoksi, että jäsenvaltiot panevat kyseiset suositukset täytäntöön ii) vaadittava jäsenvaltioilta toimenpideohjelmia hyväksyessään "saastuttaja maksaa" -periaatteen osalta, että ne vähentävät tuen tasoa, kun kotitalouksilta veloitetut jätehuoltomaksut eivät kata yhdyskuntajätehuollon toimintakuluja ja suurta osaa arvon alentumisesta aiheutuvista kuluista. Komission olisi sovellettava tätä periaatetta suurhankkeiden hyväksynnän yhteydessä. 77. EU:n sääntelykehyksen ja EU:n suuntaviivojen parantaminen voi auttaa maksimoimaan yhdyskuntajätehuollon infrastruktuurien rahoittamiseen tarkoitettujen rakennetoimien vaikuttavuutta. Tilintarkastustuomioistuin havaitsi, että a) EU:n jätedirektiivien yleistavoitteena ei ole jätteiden syntymisen ehkäiseminen, vaikka jätedirektiivin mukaan jätteiden syntymisen ehkäiseminen on jätehuollon vaihtoehdoista ensimmäisellä sijalla (ks. kohdat 62 ja 63) b) Jätteiden loppukäsittelyä edeltävä käsittely ei ole käsitteenä selkeä, mikä johtaa erilaisiin strategioihin kansallisella ja alueellisella tasolla (ks. kohdat 64 ja 65) c) kompostoinnille ei ole laadittu EU:n laatustandardeja, vaikka standardien puuttuminen tai epäjohdonmukaisuus jäsenvaltioiden tasolla on haitannut kompostimarkkinoiden kehittymistä (ks. kohdat 66 ja 67) d) ei ole neuvottu, millä menetelmällä kaatopaikkojen sulkemisesta ja jälkihuollosta aiheutuvat kulut olisi arvioitava (kohta 68). SUOSITUS NRO 4 Komission olisi a) ehdotettava jätteiden syntymisen ehkäisemisen tavoitteita, jotka ovat EU:n jätehierarkiaa kuvastavan pyramidin mukaisia b) selkeytettävä loppukäsittelyä edeltävän käsittelyn käsitettä kaatopaikkadirektiivissä varmistaakseen, että jäsenvaltioiden soveltama lähestymistapa on yhdenmukainen c) harkittava mahdollisuutta kehittää jäsenvaltioiden kanssa kompostointia koskevat EU:n laatustandardit ja täten edistää kompostimarkkinoiden kehittymistä d) tarjottava asianmukaista neuvontaa ja levitettävä parhaita käytäntöjä, jotka liittyvät rahavakuudella katettavien, kaatopaikan sulkemisesta ja jälkihuollosta aiheutuvien kulujen arviointimenetelmään. Tilintarkastustuomioistuimen II jaosto on tilintarkastustuomioistuimen jäsenen Harald NOACKIN johdolla hyväksynyt tämän kertomuksen Luxemburgissa 24. lokakuuta 2012 pitämässään kokouksessa. Tilintarkastustuomioistuimen puolesta +++++ TIFF +++++ Vítor Manuel da Silva Caldeira presidentti [1] Neuvoston direktiivi 75/442/ETY, annettu 15 päivänä heinäkuuta 1975, jätteistä (EYVL L 194, 25.7.1975, s. 39). Vuonna 1991 direktiiviä muutettiin 18 päivänä maaliskuuta 1991 annetulla neuvoston direktiivillä 91/156/ETY (EYVL L 78, 26.3.1991, s. 32). Direktiivi on jälkeenpäin kodifioitu 5 päivänä huhtikuuta 2006 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2006/12/EY (EUVL L 114, 27.4.2006, s. 9), joka kumottiin 19 päivänä marraskuuta 2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/98/EY (EUVL L 312, 22.11.2008, s. 3). [2] Direktiivi 2008/98/EY. [3] Neuvoston direktiivi 1999/31/EY, annettu 26 päivänä huhtikuuta 1999, kaatopaikoista (EYVL L 182, 16.7.1999, s. 1). [4] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/76/EY, annettu 4 päivänä joulukuuta 2000, jätteenpoltosta (EYVL L 332, 28.12.2000, s. 91). Direktiivi kumottiin teollisuuden päästöistä 24 päivänä marraskuuta 2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2010/75/EU (EUVL L 334, 17.12.2010, s. 17). [5] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 94/62/EY, annettu 20 päivänä joulukuuta 1994, pakkauksista ja pakkausjätteistä (EYVL L 365, 31.12.1994, s. 10). Direktiiviä muutettiin 11 päivänä helmikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/12/EY (EUVL L 47, 18.2.2004, s. 26) ja 9 päivänä maaliskuuta 2005 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2005/20/EY (EUVL L 70, 16.3.2005, s. 17). [6] Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2002/96/EY, annettu 27 päivänä tammikuuta 2003, sähkö- ja elektroniikkalaiteromusta (EUVL L 37, 13.2.2003, s. 24). Direktiiviä muutettiin 8 päivänä joulukuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/108/EY (EUVL L 345, 31.12.2003, s. 106) ja 11 päivänä maaliskuuta 2008 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2008/34/EY (EUVL L 81, 20.3.2008, s. 65). Direktiivi laadittiin uudelleen ja 4 päivänä heinäkuuta 2012 annettiin sähkö- ja elektroniikkalaiteromua koskeva Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2012/19/EU (EUVL L 197, 24.7.2012, s. 38). [7] SEU, 17 artiklan 1 kohta, ja SEUT, 317 artikla. [8] Määrä oli ympäristön osalta 1. tammikuuta 2007 ja 25. kesäkuuta 2010 välisenä aikana 25 miljoonaa euroa. [9] Tilastoinnin pääosaston vastuulla on koordinoida Euroopan tilastojärjestelmää ja toimittaa muille komission yksiköille tarkoituksenmukaisia tilastotietoja. Se laatii valtaosan jätetilastoista, joiden pääasiallinen käyttäjä on ympäristöasioiden pääosasto. [10] Myös ohjelmakaudella 2000–2006 alue- ja kaupunkipolitiikan pääosasto kuuli ympäristöasioiden pääosastoa koheesiorahaston hankehakemusten osalta. [11] EU:n jätedirektiiveissä tavoitteet ja päämäärät asetetaan jäsenvaltioille. Tarkastuksen yhteydessä arvioitiin kuitenkin sitä, miten alueet ovat edistäneet EU:n asettamien tavoitteiden ja päämäärien saavuttamista, koska ne yleensä vastaavat jätehuoltosuunnitelmien laadinnasta ja saavat yhdyskuntajätehuollon infrastruktuureille tarkoitettua EU:n rahoitustukea. [12] Koheesiorahasto antoi rahoitustukea 15:lle jätehuollon infrastruktuurille (mukana oli myös viisi entistä ISPAn rahoittamaa laitosta, joiden kehittäminen oli aloitettu Romaniassa silloin kun maasta oli tulossa jäsenvaltio). Avustuksen hyväksyi komissio. Yksitoista infrastruktuuria oli toimenpideohjelmiin sisältyviä EAKR:n hankkeita, jotka asiasta vastaavat hallintoviranomaiset olivat hyväksyneet. [13] Lajitteluasemalla käsiteltyjen jätetonnien ja uusiomateriaalitonnien suhdetta ilmaiseva luku. [14] Kompostimarkkinat ovat asianmukaiset, jos kompostin laatustandardit on laadittu; on tehty selväksi, mitkä ovat kompostin asianmukaiset käyttömahdollisuudet, ja on toteutettu kompostin käytön edistämiseen tähtääviä valistuskampanjoita. [15] Lounais-Romanian alueelta saatujen tulosten analyysiin vaikutti se, että jäsenvaltion jätehuoltotietokannat eivät varsinkaan erilliskeräysasteen osalta olleet luotettavia. [16] Koillis-Romanian alueella kaatopaikalle sijoitetun jätteen määrän vahvistamisessa otettiin huomioon kaudella 2003–2009 kerätty jäte ja erilliskeräys kaudella 2004–2009. Andalusian kohdalla erilliskeräysaste koskee kautta 2002–2008 ja Lounais-Romanian alueella kaatopaikalle sijoitetun kerätyn jätteen ja erilliskeräyksen asteet koskevat kautta 2006–2009. [17] Koillis-Romanian alueen tiedot koskevat vuosia 2003 ja 2009 ja Lounais-Romanian alueen tiedot vuosia 2007 ja 2009. [18] Portugalin osalta oli saatavissa ainoastaan kansallisen tason tietoja. [19] ES – Andalusia, RO – Koillis-Romania ja RO – Lounais-Romania. Kahden Portugalista poimitun alueen (Lissabon ja Vale do Tejo sekä Pohjois-Portugali) osalta tietoja ei ollut saatavilla alueellisella tasolla. Tavoitetta ei kuitenkaan saavutettu koko jäsenvaltiossa. [1111] Näiden kahden alueen osalta ei ole lukuja, sillä luvut olivat saatavissa ainoastaan jäsenvaltiokohtaisesti. [2222] Tiedot vuodelta 2008. [3333] Lukuun on lisättävä keräämättä jäänyt yhdyskuntajäte, jonka osuus yhdyskuntajätteen kokonaistuotannosta oli 35 prosenttia vuonna 2006 ja 27 prosenttia vuonna 2009. [4444] Tiedot vuodelta 2007. [5555] Tavoite vuodelle 2010. [20] On otettava huomioon, että Romanialle on asetettu lisäksi toinen määräaika: sen on varmistettava vuoteen 2017 mennessä, että kaikki olemassa olevat kaatopaikat ovat kaatopaikkadirektiivin vaatimusten mukaisia. [21] Koillis-Romaniassa ja Lounais-Romaniassa kaatopaikan käyttöaste laskettiin ainoastaan kerätyn jätteen perusteella. [22] Maksut laskettiin asuntojen tai talojen neliömäärien, kotitaloudessa asuvien henkilöiden, juomavesikulutuksen tai näiden tekijöiden yhdistelmän perusteella. Laskelmissa ei otettu huomioon kunkin kotitalouden tuottaman jätteen määrää. [23] Tämä koskee myös yksityishenkilöitä kaatopaikalla suoritettavan loppukäsittelyn osalta. [24] Espanjan Andalusian ja Italian Apulian osalta tiedot koskevat vuotta 2008. Koillis-Romanian ja Lounais-Romanian alueiden osalta kaatopaikalle sijoitetun jätteen osuudessa ei oteta huomioon keräämätöntä jätettä. [25] Euroopan unionin toiminnasta tehty sopimus (konsolidoitu versio), 191 artiklan 2 kohta. [26] Direktiivi 75/442/ETY, 15 artikla; direktiivi 91/156/ETY, 15 artikla; direktiivi 2006/12/EY, 15 artikla, ja direktiivi 2008/98/EY, 14 artikla. [27] Direktiivi 1999/31/EY, 10 artikla. [28] Rakennerahastoja koskevista yleisistä säännöksistä 21 päivänä kesäkuuta 1999 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1260/1999, 29 artikla: "Rahastojen rahoitustuki luokitellaan […] saastuttaja maksaa -periaatetta soveltamalla".Euroopan aluekehitysrahastoa, Euroopan sosiaalirahastoa ja koheesiorahastoa koskevista yleisistä säännöksistä sekä asetuksen (EY) N:o 1260/1999 kumoamisesta 11 päivänä heinäkuuta 2006 annettu neuvoston asetus (EY) N:o 1083/2006, 52 artikla: "Rahastojen rahoitusosuutta voidaan mukauttaa […] saastuttaja maksaa -periaatetta noudattaen".Asetus (EY) N:o 1083/2006, 55 artikla: Hallintoviranomaisen on otettava tuloja tuottavien hankkeiden tukikelpoisten kustannusten laskelmassa huomioon saastuttaja maksaa -periaatteen soveltaminen. [29] The new programming period 2000–2006: Technical paper 1 – Application of the polluter pays principle – Differentiating the rates of Community assistance for Structural Funds, Cohesion Fund and ISPA infrastructure operations (uusi ohjelmakausi 2000–2006: valmisteluasiakirja 1 – saastuttaja maksaa -periaatteen soveltaminen – rakennerahastoille, koheesiorahastolle ja ISPA-infrastruktuuritoimille annetun yhteisön avun tason luokittelu) ( 6.12.1999). [30] Komission tiedonanto neuvostolle, Euroopan parlamentille, talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle "Kuudes ympäristöä koskeva Euroopan yhteisön toimintaohjelma" (KOM/2001/0031 lopullinen). [31] Direktiivin 1999/31/EY 6 artiklan a alakohdassa säädetään, että "jätteen määrää [englanninkielisessä versiossa ’amount’ eli ’määrä’] tai ihmisten terveydelle tai ympäristölle aiheutuvaa vaaraa" vähennetään, kun taas 2 artiklan h alakohdassa säädetään seuraavaa: "määrän [englanninkielisessä versiossa ’volume’ eli ’volyymi’] tai vaarallisuuden vähentämiseksi, sen käsittelyn helpottamiseksi tai sen hyödyntämisen tehostamiseksi". -------------------------------------------------- LIITE I JÄTTEIDEN SYNTYPAIKALTA ALKAVA JA LOPPUKÄSITTELYYN PÄÄTTYVÄ JÄTEHUOLTOJÄRJESTELMÄ +++++ TIFF +++++ Kaaviota koskevat lisäselvitykset Jätedirektiivin mukaiset määritelmät Ehkäiseminen: Toimenpiteet, jotka toteutetaan ennen kuin aineesta, materiaalista tai tuotteesta tulee jätettä ja joilla vähennetään jätteiden määrää, syntyneen jätteen haittavaikutuksia ympäristöön ja ihmisten terveyteen tai haitallisten aineiden pitoisuuksia materiaaleissa ja tuotteissa. Hyödyntäminen: Toimi, jonka pääasiallisena tuloksena jätettä voidaan käyttää hyödylliseen tarkoitukseen joko tuotantolaitoksessa tai yleensä taloudessa korvaamalla muita materiaaleja, joita olisi muutoin käytetty erityiseen tarkoitukseen, tai jätteen valmistelemista tällaista tarkoitusta varten. Kierrätys: Hyödyntämistoimi, jossa jätemateriaalit käsitellään uudelleen tuotteiksi, materiaaleiksi tai aineiksi joko alkuperäiseen tarkoitukseen tai muihin tarkoituksiin. Kierrätykseen sisältyy eloperäisen aineksen uudelleenkäsittely, mutta ei energian talteenotto eikä uudelleenkäsittely materiaaleiksi, joita käytetään polttoaineina tai maantäyttötoimiin. Loppukäsittely: Toimi, joka ei ole hyödyntämistä, vaikka toimen toissijaisena seurauksena olisi aineiden tai energian hyödyntäminen. Uudelleenkäyttö: Toimi, jonka avulla tuotteet tai osat, jotka eivät ole jätettä, voidaan käyttää uudelleen samassa tarkoituksessa, jota varten ne on suunniteltu. -------------------------------------------------- LIITE II JÄTEHUOLTOHANKKEISIIN TARKOITETTU RAKENNETOIMITUKI Lähde: Euroopan komissio. OHJELMAKAUSI 2000–2006 | Jäsenvaltio | Koheesiorahasto (yhdyskuntajäte ja teollisuusjäte) | Koheesiorahasto (jätteeseen liittyvä ympäristö) | Euroopan aluekehitysrahasto | YHTEENSÄ | Prosentuaalinen osuus kokonaismäärästä | Espanja | 1393087080 | 75120816 | 220099852 | 1688307748 | 36,78 | Kreikka | 365649728 | 0 | 297647168 | 663296896 | 14,45 | Portugali | 385910757 | 8908090 | 51652744 | 446471591 | 9,73 | Italia | 0 | 0 | 313677576 | 313677576 | 6,83 | Unkari | 176848871 | 27958830 | 15167782 | 219975483 | 4,79 | Saksa | 0 | 0 | 197557502 | 197557502 | 4,30 | Puola | 74031202 | 29438760 | 91424570 | 194894532 | 4,25 | Liettua | 90372374 | 16563950 | 1446008 | 108382332 | 2,36 | Romania | 0 | 107489325 | 0 | 107489325 | 2,34 | Ranska | 0 | 0 | 103931777 | 103931777 | 2,26 | Irlanti | 6903275 | 0 | 80617000 | 87520275 | 1,91 | Slovenia | 62572651 | 20331730 | 0 | 82904381 | 1,81 | Tšekin tasavalta | 47345000 | 0 | 16328485 | 63673485 | 1,39 | Latvia | 32405111 | 22928732 | 7538163 | 62872006 | 1,37 | Rajat ylittävä yhteistyö EU:ssa | 0 | 0 | 56691788 | 56691788 | 1,24 | Bulgaria | 0 | 51800193 | 0 | 51800193 | 1,13 | Kypros | 0 | 28722415 | 0 | 28722415 | 0,63 | Viro | 23096673 | 0 | 2389009 | 25485682 | 0,56 | Slovakia | 0 | 0 | 22870561 | 22870561 | 0,50 | Yhdistynyt kuningaskunta | 0 | 0 | 16864095 | 16864095 | 0,37 | Malta | 11723250 | 0 | 3166065 | 14889315 | 0,32 | Alueiden välinen yhteistyö EU:ssa | 0 | 0 | 13985683 | 13985683 | 0,30 | Suomi | 0 | 0 | 6222300 | 6222300 | 0,14 | Belgia | 0 | 0 | 5706707 | 5706707 | 0,12 | Alankomaat | 0 | 0 | 5680360 | 5680360 | 0,12 | Tanska | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Luxemburg | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Itävalta | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | Ruotsi | 0 | 0 | 0 | 0 | 0 | EU YHTEENSÄ | 2669945972 | 389262841 | 1530665195 | 4589874008 | 100,00 | Lähde: Euroopan komissio. OHJELMAKAUSI 2007–2013 | Jäsenvaltio | EU:n rahoitusosuus | Prosentuaalinen osuus kokonaismäärästä | Puola | 1311253636 | 21,01 | Romania | 792840872 | 12,71 | Tšekin tasavalta | 520258572 | 8,34 | Espanja | 462015554 | 7,40 | Kreikka | 432176450 | 6,93 | Slovakia | 368600000 | 5,91 | Unkari | 366500000 | 5,87 | Italia | 338072531 | 5,42 | Bulgaria | 300521138 | 4,82 | Liettua | 278995046 | 4,47 | Portugali | 224088076 | 3,59 | Slovenia | 205568426 | 3,29 | Ranska | 134470000 | 2,16 | Latvia | 129500000 | 2,08 | Kypros | 125495000 | 2,01 | Viro | 70302813 | 1,13 | Malta | 55250000 | 0,89 | Saksa | 47745110 | 0,77 | Rajat ylittävä yhteistyö EU:ssa | 47890793 | 0,77 | Yhdistynyt kuningaskunta | 20230668 | 0,32 | Irlanti | 3000000 | 0,05 | Belgia | 2382219 | 0,04 | Alankomaat | 2667500 | 0,04 | YHTEENSÄ | 6239824404 | 100,00 | -------------------------------------------------- LIITE III TARKASTETTAVIKSI VALITUT INFRASTRUKTUURIT Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin. Alue (Jäsenvaltio) | Hankkeen nimi | Jätehuollon infrastruktuuri | EU:n rahasto | Katalonia (Espanja) | Mekaaninen biologinen käsittelylaitos (Sant Adrià de Besòs) | Mekaaninen biologinen käsittely | Koheesiorahasto | Katalonia (Espanja) | Yhdyskuntajätehuollon infrastruktuurien rakentaminen ja mukauttaminen Kataloniassa (Hanke 17 – Kaatopaikan laajentaminen ja mukauttaminen Alt Empordàssa) | Kaatopaikka | Koheesiorahasto | Katalonia (Espanja) | Yhdyskuntajätehuollon infrastruktuurien rakentaminen ja mukauttaminen Kataloniassa (Hanke 18 – Gironés-kompostointilaitos) | Kompostointilaitos | Koheesiorahasto | Sardinia (Italia) | Laadukkaan kompostin tuotantolaitos (Serramanna) | Kompostointilaitos | EAKR (Sardiniaa koskeva toimenpideohjelma) | Sardinia (Italia) | Anaerobinen mädätyslaitos (Villacidro) | Mekaaninen biologinen käsittely | EAKR (Sardiniaa koskeva toimenpideohjelma) | Sardinia (Italia) | Jätepolttoaineen valintaan, stabilointiin ja tuotantoon tarkoitettu laitos (Olbia) | Mekaaninen biologinen käsittely | EAKR (Sardiniaa koskeva toimenpideohjelma) | Apulia (Italia) | Biostabilointi- ja kompostointilaitos (Cerignola) | Mekaaninen biologinen käsittely | EAKR (Apuliaa koskeva toimenpideohjelma) | Apulia (Italia) | Kaatopaikka (Cavallino) | Kaatopaikka | EAKR (Apuliaa koskeva toimenpideohjelma) | Apulia (Italia) | Biostabilointilaitos (Cavallino) | Mekaaninen biologinen käsittely | EAKR (Apuliaa koskeva toimenpideohjelma) | Apulia (Italia) | Ympäristön suojelu ja kunnostaminen yhdyskuntajätehuoltosyklin kehittämisen avulla (Brindisi) | Ei tarkastuksen aikaan toiminnassa | EEAKR (Apuliaa koskeva toimenpideohjelma) | Andalusia (Espanja) | Pakkauksien ja pakkausjätteen hyödyntämiseen tarkoitettu laitos integroidussa kiinteän yhdyskuntajätteen käsittelylaitoksessa (Monte Marta – Cónica, Sevilla) | Lajitteluasema | Koheesiorahasto | Andalusia (Espanja) | Jätteenhyödyntämis- ja kompostointilaitos (Linares) | Mekaaninen biologinen käsittely | Koheesiorahasto | Andalusia (Espanja) | Kunnostaminen, sulkeminen ja uuden osan rakentaminen kiinteän yhdyskuntajätteen sijoittamiseen tarkoitetulla kaatopaikalla (Guadiel, Linares) | Kaatopaikka | Koheesiorahasto | Lissabon ja Vale do Tejo (Portugali) | Lajitteluasema, RESITEJO | Lajitteluasema | EAKR (LVT-toimenpideohjelma) | Lissabon ja Vale de Tejo (Portugali) | Orgaanisen jätteen hyödyntämiseen tarkoitetun laitoksen rakentaminen (VALORSUL) | Anaerobinen mädätyslaitos | Koheesiorahasto | Pohjoisosa (Portugali) | Kiinteän yhdyskuntajätteen hyödyntämiseen ja käsittelyyn tarkoitettu kuntien välinen järjestelmä (Vale do Douro Sul, RESIDOURO) | Lajitteluasema | EAKR (Norte –toimenpideohjelma) | Pohjoisosa (Portugali) | Kiinteän yhdyskuntajätteen hyödyntämiseen ja käsittelyyn tarkoitettu kuntien välinen järjestelmä (Vale do Douro Sul, RESIDOURO) | Kaatopaikka | EAKR (Norte –toimenpideohjelma) | Pohjoisosa (Portugali) | Kiinteän yhdyskuntajätteen käsittelyyn tarkoitetun laitoksen ympäristön kunnostaminen (Vale do Ave) | Kompostointilaitos | EAKR (Norte –toimenpideohjelma) | Pohjoisosa (Portugali) | Integroitu kiinteän jätteen huolto orgaanisen jätteen hyödyntämiseen tarkoitetulla laitoksella (LIPOR) | Kompostointilaitos | Koheesiorahasto | Pohjoisosa (Portugali) | Kiinteän yhdyskuntajätteen hyödyntämiseen ja käsittelyyn tarkoitettu kuntien välinen järjestelmä (Baixo Tâmega) | Lajitteluasema | Koheesiorahasto | Pohjoisosa (Portugali) | Kiinteän yhdyskuntajätteen hyödyntämiseen ja käsittelyyn tarkoitettu kuntien välinen järjestelmä (Baixo Tâmega) | Kaatopaikka | Koheesiorahasto | Koillisosa (Romania) | Jätehuoltoa koskeva ohjelma (Piatra Neamt) | Kompostointilaitos | Koheesiorahasto (aiemmin ISPA) | Koillisosa (Romania) | Jätehuoltoa koskeva ohjelma (Piatra Neamt) | Lajitteluasema | Koheesiorahasto (aiemmin ISPA) | Koillisosa (Romania) | Jätehuoltoa koskeva ohjelma (Piatra Neamt) | Kaatopaikka | Koheesiorahasto (aiemmin ISPA) | Lounaisosa (Romania) | Integroitu yhdyskuntajätehuollon järjestelmä (Râmnicu Vâlcea) | Kompostointilaitos | Koheesiorahasto (aiemmin ISPA) | Lounaisosa (Romania) | Integroitu yhdyskuntajätehuollon järjestelmä (Râmnicu Vâlcea) | Kaatopaikka | Koheesiorahasto (aiemmin ISPA) | Muut arvioidut EAKR:n toimenpideohjelmat, joiden osalta ei tarkastettu infrastruktuureja Katalonia (Espanja) | Yhtenäinen ohjelma-asiakirja (Cataluña 2000–2006) | Andalusia (Espanja) | Toimenpideohjelma (Andalucía 2000–2006) | Kastilia-La Mancha (Espanja) | Toimenpideohjelma (Castilla la Mancha 2000–2006) | Madridin kunta (Espanja) | Yhtenäinen ohjelma-asiakirja (Comunidad de Madrid 2000–2006) | Madeira (Portugali) | Toimenpideohjelma (Madeira 2000–2006) | Sisilia (Italia) | Toimenpideohjelma (Sisilia 2000–2006) | -------------------------------------------------- LIITE IV MYÖNNETYN TUEN TASO VERRATTUNA TUEN TASOON, JOSSA OTETAAN HUOMIOON KOTITALOUKSIEN KATTAMIEN TOIMINTAKULUJEN TASO Lähde: Euroopan tilintarkastustuomioistuin komissiossa ja jäsenvaltioiden tasolla saatavilla olleiden tietojen perusteella. Infrastruktuuri | Maksuilla katettavien kulujen kokonaismäärä prosentteina | Maksuilla katettavat toimintakulut | Tukitaso | Sovellettavaksi ehdotettu tukitaso [3] | Viitevuosi | ES – Katalonia 1 | 40 % | 42 % | 80 % | 50 % | 2010 | ES – Katalonia 2 | 56 % | 59 % | 80 % | 50 % | 2010 | ES – Katalonia 3 | 76 % | 80 % | 80 % | 50 % | 2010 | IT – Sardinia 1 | 78 % | 84 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT – Sardinia 2 | 77 % | 83 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT – Sardinia 3 | 78 % | 84 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT – Apulia 1 | 96 % | 100 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT – Apulia 2 ja 3 | 85 % | 91 % | 50 % | 40 % | 2009 | IT – Apulia 4 | e.s. Hanke ei ollut käynnissä tarkastuskäynnin aikaan. | ES – Andalusia 1 | e.s. Pakkaukset markkinoille saattaneet yritykset kattavat lajitteluaseman toiminnasta ja arvon alentumisesta aiheutuvat kulut. | ES – Andalusia 2 ja 3 | 83 % | 88 % | 80 % | 50 % | 2009 | PT – Lissabon ja Vale do Tejo 1 | 55 % | 66 % | 75 % | 50 % | 2010 | PT – Lissabon ja Vale do Tejo 2 [1] | 0 % | 0 % | 50 % | 50 % | 2010 | PT – Pohjoisosa 1 ja 2 | 27 % | 33 % | 75 % | 50 % | 2010 | PT – Pohjoisosa 3 | 73 % | 88 % | 75 % | 50 % | 2010 | PT – Pohjoisosa 4 | 68 % | 82 % | 50 % | 50 % | 2010 | PT – Pohjoisosa 5 ja 6 | 24 % | 29 % | 85 % | 50 % | 2010 | RO – Piatra Neamt 1, 2 ja 3. | Ei tietoa | 73 % | 75 % | 50 % | 2010 | RO – Râmnicu Vâlcea 1 ja 2 | Ei tietoa | 89 % [2] | 75 % | 50 % | 2010 | [1] Tilintarkastustuomioistuin pyysi tietoja kolmesta kunnasta, mutta sai tiedot vain kahdesta kunnasta. [2] Määrä ei pidä sisällään kaatopaikan ja kompostointilaitoksen toimintakuluja. [3] Technical paper 1 – Application of the polluter pays principle – Differentiating the rates of Community assistance for Structural Funds, Cohesion Fund and ISPA infrastructure operations (valmisteluasiakirja 1 – saastuttaja maksaa periaatteen soveltaminen – rakennerahastoille, koheesiorahastolle ja ISPA-infrastruktuuritoimille annetun yhteisön avun tason luokittelu) ( 6.12.1999). Valmisteluasiakirjassa ehdotetaan sovellettavia tukitasoja. --------------------------------------------------