Komission tiedonanto Euroopan parlamentille EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojaa työantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta /* SEK/2002/0200 lopull. - COD 2001/0006 */





KOMISSION TIEDONANTO EUROOPAN PARLAMENTILLE EY:n perustamissopimuksen 251 artiklan 2 kohdan toisen alakohdan mukaisesti neuvoston vahvistamasta yhteisestä kannasta ehdotukseen Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviksi työntekijöiden suojaa työantajan maksukyvyttömyystilanteessa koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä annetun neuvoston direktiivin 80/987/ETY muuttamisesta 1- ASIAKIRJAN TAUSTA >TAULUKON PAIKKA> 2- KOMISSION EHDOTUKSEN TARKOITUS Tarkistaa neuvoston direktiiviä 80/987/ETY sen parantamiseksi ja sopeuttamiseksi muutoksiin ottaen huomioon Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännön sekä myöhemmän kehityskulun, joka on tuonut esiin vuonna 1980 annetun säädöksen puutteet. 3- YHTEISTÄ KANTAA KOSKEVAT HUOMAUTUKSET 3.1 Neuvosto vahvisti 18.2.2002 yksimielisesti yhteisen kannan kyseiseen direktiiviehdotukseen. Neuvosto hyväksyi tekstissään - tarkistusta 11 lukuun ottamatta - samat tarkistukset, jotka komissio oli jo hyväksynyt suullisesti esittämässään muutetussa ehdotuksessa (eli tarkistukset 2, 4, 6, 9, 14 ja 15). Komissio katsoo, että tekstiin sisällytetyt tarkistukset parantavat direktiiviehdotuksen tarjoamaa suojaa, ja sen mielestä yhteinen kanta vastaa täydellisesti vuoden 1980 direktiivin tarkistamisella tavoiteltuihin päämääriin. 3.2 Euroopan parlamentin tekemät tarkistukset, jotka komissio on hyväksynyt ja jotka on hyväksytty yhteiseen kantaan Yhteiseen kantaan on sisällytetty joitakin Euroopan parlamentin ensimmäisessä käsittelyssä hyväksymiä tarkistuksia, jotka komissiokin oli hyväksynyt ja sisällyttänyt muutettuun ehdotukseensa: kyseessä ovat tarkistukset 2, 4, 6 (periaatteessa), 9, 14 ja 15 osittain. Jotkin näistä tarkistuksista sisällytettiin yhteiseen kantaan hieman muutetussa muodossa. 3.2.1 Tarkistuksella 2 (joka koskee 1 artiklan 3 kohtaa) rajataan mahdollisuus jättää tietyt työntekijäryhmät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle poikkeuksiin, jotka ovat jo voimassa jäsenvaltioissa. Tämä kohta kuuluu uudessa muodossaan seuraavasti: Jäsenvaltiot voivat edelleen jättää tämän direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle, mikäli käytäntö on sellainen kansallisen lainsäädännön nojalla, kaksi a ja b alakohdassa mainittua työntekijöiden ryhmää. 3.2.2 Tarkistuksella 4 laajennetaan palkkaturvajärjestelmän käyttämiseen johtavien maksukyvyttömyysmenettelyiden määritelmää lisäämällä 2 artiklan 1 kohtaan sanan "selvittäjä" jälkeen sanat "tai samantyyppistä tehtävää hoitava henkilö". 3.2.3 Tarkistuksella 6 lisätään yhteisen kannan 2 artiklan 4 kohtaan jäsenvaltioiden oikeus laajentaa työntekijöiden suoja muihinkin maksukyvyttömyystilanteisiin, jotka todetaan kansallisen lainsäädännön mukaisilla sellaisilla menettelyillä, joita ei ole mainittu 1 kohdassa. Komissio muistuttaa, että se ei hyväksynyt, että jäsenvaltioille esitettäisiin yleinen velvoite säätää muista palkkaturvajärjestelmän käyttöön johtavista menettelyistä. Syyt ovat seuraavat: Tarkistettuun direktiiviin otettu maksukyvyttömyyden käsite vastaa maksukyvyttömyysmenettelyjä koskevassa asetuksessa (EY) N:o 1346/2000 käytettävää käsitettä. Tämä käsite kattaa mahdollisimman suuren määrän jäsenvaltioissa nykyisin käytössä olevia (selvitys- ja muita) menettelyjä, jotka tunnustetaan asetuksessa (EY) N:o 1346/2000. Jos joissakin jäsenvaltioissa on käytössä muita erityismenettelyjä, komission mukaan olisi näiden jäsenvaltioiden tehtävä määritellä, voidaanko tällaisen erityismenettelyn avulla vahvistaa työnantajan maksukyvyttömyys direktiivin mukaisesti ja voiko kyseinen menettely johtaa palkkaturvajärjestelmän käyttämiseen. Rajatylittävissä tilanteissa (8 a artikla) olisi vaikea toteuttaa se, että nämä menettelyt ja käytännöt on otettava huomioon kaikissa jäsenvaltioissa. Tämän vuoksi on tarkennettu, että tällaiset menettelyt eivät aiheuta velvoitteita muiden jäsenvaltioiden järjestelmille direktiivin III a jaksossa tarkoitetuissa tapauksissa. 3.2.4 Tarkistus 9 on lisätty 2 artiklan 3 kohtaan, ja siinä todetaan, että jäsenvaltiot eivät saa asettaa työsopimusten vähimmäiskestoa ehdoksi sille, että työntekijällä on oikeus hyötyä tämän direktiivin säännöksistä. Komissio katsoo, että sopimusten "laajuus" sisältyy jo 2 artiklan 2 kohdan a alakohtaan, jossa kielletään jättämästä osa-aikatyöntekijät direktiivin soveltamisalan ulkopuolelle. 3.2.5 Tarkistuksesta 14, jolla pyritään poistamaan mahdollisuus asettaa enimmäismäärä palkkaturvajärjestelmän suorittamille maksuille, hyväksyttiin tavoite eli neuvosto hyväksyi rajoittamismahdollisuuden supistamisen, jotta voitaisiin välttää enimmäismäärän asettaminen tasolle, joka on sosiaalisista syistä mahdoton hyväksyä. Komissio muistuttaa, että sillä oli useita syitä olla hyväksymättä enimmäismäärien täydellistä poistamista. Maksuvelvollisuuksien rajoittaminen sallitaan ensinnäkin 4 artiklan 1 kohdassa. Kyseisen artiklan 2 kohdassa säädetään mahdollisuudesta tehdä ajallisia rajoituksia, ja 3 kohdassa sallitaan enimmäismäärän asettaminen. Useat jäsenvaltiot ovat valinneet enimmäismäärän ainoaksi rajoittamiskeinoksi hyödyntämättä lainkaan mahdollisuutta käyttää ajallisia rajoituksia. Rajoittamismahdollisuuden poistaminen kokonaan olisi erittäin epäsuotuisaa kyseisille valtioille. Lisäksi tietyn enimmäismäärän asettaminen voi osoittautua perustelluksi tietyissä tilanteissa. Sen avulla voidaan myös taata palkkaturvajärjestelmän kitkaton toiminta. Neuvosto säilytti mahdollisuuden asettaa enimmäismäärän, mutta se totesi myös, että tämä enimmäismäärä ei saa johtaa palkkasaatavien liialliseen pienenemiseen, mitä ei voitaisi hyväksyä direktiivin tavoite huomioon ottaen. Neuvosto lisäsi tämän vuoksi 4 artiklan 3 kohtaan säännöksen, jonka mukaan enimmäismäärä ei voi olla direktiivin sosiaalista tavoitetta vastaavaa kynnystä pienempi. 3.2.6 Tarkistus 15 sisällytettiin yhteisen kannan tekstiin ilman b alakohdan uutta muotoilua. Neuvosto noudatti komission ehdotusta ja otti tekstiinsä jälleen direktiivin 80/987/ETY vuoden 1980 versiossa esiintyneen entisen 5 artiklan. Koska on kyse työntekijöiden suojeluun liittyvästä direktiivistä, palkkaturvajärjestelmien rahoitusmenetelmä voidaan jättää jäsenvaltioiden vastuulle sillä edellytyksellä, että rahoituksesta aiheutuvaa vastuuta ei kokonaisuudessaan sälytetä työntekijöille. 3.3 Euroopan parlamentin esittämä tarkistus, jonka komissio hyväksyi mutta jota ei sisällytetty neuvoston yhteiseen kantaan Ainoastaan yhtä komission hyväksymää tarkistusta ei sisällytetty yhteiseen kantaan. Kyseessä on tarkistus 11, jolla lisätään 3 artiklan 1 kohtaan sanat "tai työsuhteen päättymisen yhteydessä työntekijälle maksettavasta erorahasta". Neuvoston mielestä tämä lisäys ei mitenkään paranna direktiivin tarjoamaa suojaa: mikäli eroraha on osa 2 artiklan 2 kohdassa määriteltyä palkkaa, nämä korvaukset kuuluvat jo 3 artiklan alaan. Kyseisessä artiklassa palkkaturvajärjestelmien edellytetään turvaavan maksun työntekijöiden työsopimuksista tai työsuhteista johtuvista maksamatta olevista palkkasaatavista. 3.4 Yhteiseen kantaan sisällytetyt uudet säännökset Neuvosto lisäsi 4 artiklan 2 kohtaan uuden alakohdan, jonka mukaan palkkaturva voidaan joillakin edellytyksin rajata ajallisesti kahdeksaan viikkoon. Uusi säännös on seurausta pitkällisistä keskusteluista, joita käytiin 4 artiklaan sisältyvien kolmen osatekijän vuorovaikutuksesta: jakso, jonka ajalta palkkasaatavat maksetaan, viiteajanjakso sekä maksujen enimmäismäärä. Tästä kohdasta päästiin vihdoin yksimielisyyteen, koska kaikki nämä osatekijät on nyt otettu huomioon 4 artiklan uudessa versiossa ja koska mahdollisuus rajata palkkaturva kahdeksaan viikkoon on muotoiltu erittäin tarkasti. Mahdollisuus rajata palkkaturva kahdeksaan viikkoon liittyy ensinnäkin edellytykseen säätää vähintään 18 kuukauden viiteajanjakso. Lisäksi tätä mahdollisuutta käyttävien jäsenvaltioiden on näiden kahdeksan viikon laskennassa käytettävä työntekijän kannalta edullisimpia jaksoja. Tätä ratkaisua vahvistaa lisäksi se, että 9 artiklan toiseen alakohtaan on lisätty olosuhteiden huononemisen estävä lauseke, jossa säädetään, että direktiivin täytäntöönpanon ei missään olosuhteissa pidä huonontaa jäsenvaltioissa nykyisin vallitsevaa tilannetta ja työntekijöiden suojelun yleistä tasoa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvalla alalla. Lisäksi neuvosto täsmensi jäsenvaltioiden hallinnollisen yhteistyön tavoitetta ja sisältöä 8 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa rajatylittävissä tilanteissa. Avoimuuteen tähdäten tekstiin on lisätty uusi 2 kohta, joka käsittelee jäsenvaltioiden ja komission keskinäistä viestintävelvollisuutta. Direktiivin 10 artiklaan lisättiin vielä uusi c alakohta, jolla jäsenvaltioiden sallitaan evätä maksuvelvollisuus tai vähentää sitä tapauksissa, joissa työntekijä omistaa merkittävän osan yrityksestä ja hänellä on suuri vaikutusvalta yrityksen toimintaan. Komission mielestä tämä sääntö on vain saman 10 artiklan b alakohdan täsmennys eikä kyseessä näin ollen ole uusi jäsenvaltioille myönnettävä lupa. Komissio voi edellä mainituista syistä hyväksyä neuvoston tekemät muutokset. 4- PÄÄTELMÄT Komissio on tyytyväinen yhteisen kannan tekstin laatuun. Komissio katsoo tekstin olevan tasapainossa ja vahvistavan työntekijöiden suojelua. Komissio hyväksyy näin ollen neuvoston yhteisen kannan tekstin kokonaisuudessaan. Komissio toivoo nopeaa edistymistä toisessa käsittelyssä, jotta direktiivi voitaisiin hyväksyä mahdollisimman pian.