KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Vuoden 2011 Euroopan kulttuuripääkaupunkien (Tallinna ja Turku) jälkiarviointi /* COM/2013/013 final */





KOMISSION KERTOMUS EUROOPAN PARLAMENTILLE, NEUVOSTOLLE, EUROOPAN TALOUS- JA SOSIAALIKOMITEALLE JA ALUEIDEN KOMITEALLE Vuoden 2011 Euroopan kulttuuripääkaupunkien (Tallinna ja Turku) jälkiarviointi 1. Johdanto Tämä kertomus esitetään Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2007–2019 24. lokakuuta 2006 tehdyn päätöksen N:o 1622/2006/EY[1] 12 artiklan mukaisesti. Kyseisessä artiklassa säädetään, että komissio varmistaa vuosittain edellisen vuoden Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuman tulosten ulkoisen ja riippumattoman arvioinnin kyseisessä päätöksessä säädettyjen toiminnan tavoitteiden ja perusteiden mukaisesti. Komissio toimittaa tätä arviointia koskevan kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa seuraavan vuoden loppuun mennessä. Tässä kertomuksessa esitetään komission kanta vuoden 2011 Euroopan kulttuuripääkaupunkien ulkoisessa arvioinnissa tehtyihin keskeisiin päätelmiin ja suosituksiin. Arviointi on saatavissa seuraavassa osoitteessa: http://ec.europa.eu/culture/our-programmes-and-actions/capitals/evaluation-commissioned-by-the-eu_en.htm Ulkoisessa arvioinnissa arvioitiin ensin erikseen molemmat vuoden 2011 Euroopan kulttuuripääkaupungit (jäljempänä ”kulttuuripääkaupungit”) Tallinna ja Turku. Sen jälkeen siinä vertailtiin havaintoja ja esitettiin päätelmät, jotka koskevat molempia kaupunkeja ja Euroopan kulttuuripääkaupunki -toimintaa. 2. Unionin toiminnan tausta 2.1. Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskeva EU:n toiminta Alkuperäinen ”Euroopan kulttuuripääkaupunki” -toiminta käynnistettiin hallitusten välisellä tasolla vuonna 1985[2]. Näiden kokemusten pohjalta perustettiin päätöksellä N:o 1419/1999/EY Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskeva yhteisön toiminta vuosiksi 2005–2019[3]. Jäsenvaltioiden vuorot isännöidä tapahtumaa kunakin vuonna perustuivat laadittuun kronologiseen järjestykseen. Isännöintivuorossa olevien maiden odotettiin ehdottavan kaupunkeja kulttuuripääkaupungeiksi ja toimittavan niiden hakemukset ja kulttuuriohjelmat kyseiseksi vuodeksi eurooppalaiselle valintalautakunnalle, joka suositteli niiden nimeämistä komissiolle. Kulttuuripääkaupunkien virallisesta nimeämisestä vastasi ministerineuvosto. Päätös N:o 1419/1999/EY korvattiin 1. tammikuuta 2007 päätöksellä N:o 1622/2006/EY, jossa tarkennettiin tavoitteita ja otettiin käyttöön kaksivaiheinen kansallinen kilpailu- ja seurantaprosessi, jota sovelletaan vuoden 2013 kulttuuripääkaupungin nimeämisestä alkaen. Uudessa päätöksessä otettiin käyttöön nimeämisen jälkeiset seurantakokoukset, joiden jälkeen lautakunta antaa suosituksen Melina Mercourin nimeä kantavan palkinnon myöntämisestä kulttuuripääkaupungeille, mikäli nimetyt kaupungit täyttävät päätöksessä N:o 1622/2006/EY määritellyt perusteet ja ovat panneet täytäntöön valintalautakunnan ja seurantalautakunnan suositukset. EU:n rahoitustukea myönnetään EU:n Kulttuuri-ohjelmasta. Vuosina 2007–2013 rahoitusta myönnetään enintään 1,5 miljoonaa euroa vuosittain kutakin Euroopan kulttuuripääkaupunkia kohti. Kaikkia nimettyjä kaupunkeja on vuoden 2010 tapahtumasta lähtien koskenut päätöksessä N:o 1622/2006/EY määritelty seurantavaihe. 2.2. Vuoden 2011 Euroopan kulttuuripääkaupungit Viro ja Suomi saivat isännöidä Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑tapahtumaa vuonna 2011 vuoden 2006 päätöksen perusteella, ja saman päätöksen 14 artiklan siirtymäsäännöksiä sovellettiin valintaan ja nimeämiseen. Lisäksi vuoden 2006 päätöksessä todetaan erityisesti, että vuosien 2010, 2011 ja 2012 Euroopan kulttuuripääkaupunkeihin sovelletaan vuoden 1999 päätöstä kulttuuriohjelmiin liittyvien perusteiden osalta, ellei asianomainen kaupunki päätä perustaa ohjelmaansa vuoden 2006 päätöksen mukaisiin perusteisiin. Vuosien 2011 ja 2012 kulttuuripääkaupunkien kohdalla yhteisrahoitus ja seuranta tapahtuisi kuitenkin vuoden 2006 päätöksessä vahvistettujen uusien menettelyjen mukaisesti. Vuoden 2006 päätöksellä otettiin käyttöön erityisesti uusi EU:n rahoitusmekanismi kulttuuripääkaupunkeja varten – ”Melina Mercouri ‑palkinto” – joka myönnetään nimetyille kaupungeille ennen asianomaisen vuoden alkua seurantalautakunnan raporttien perusteella. Palkinto myönnettiin ensimmäisen kerran vuoden 2010 kulttuuripääkaupungeille ja jälleen vuoden 2011 kaupungeille. Valintamenettely toteutettiin vuonna 2007. Suomessa pidettiin kansallinen kilpailu, johon Turun lisäksi osallistuivat Jyväskylä, Lahti, Mänttä, Oulu, Rovaniemi ja Tampere. Virossa pidettiin kaksivaiheinen kansallinen kilpailu; ensimmäisellä kierroksella vuonna 2005 hakemuksen esittivät Haapsalu, Pärnu, Rakvere, Tallinna ja Tartto. Tallinna ja Tartto kutsuttiin toiselle kierrokselle, jonka Tallinna voitti. Suomen ja Viron hallitukset ehdottivat Turun ja Tallinnan kaupunkeja eurooppalaiselle valintalautakunnalle. Eurooppalainen valintalautakunta antoi raportin, jossa suositeltiin Turun ja Tallinnan nimeämistä vuoden 2011 kulttuuripääkaupungeiksi ja esitettiin suosituksia, joiden tarkoituksena oli auttaa kaupunkeja saavuttamaan ehdotetut tavoitteet. Vuonna 2007 ministerineuvosto nimesi kaupungit virallisesti komission suosituksen perusteella. 3. Ulkoinen Arviointi 3.1. Arvioinnin sisältö ECORYS UK Ltd. sai komissiolta tehtäväksi suorittaa vuoden 2011 Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtuman ulkoisen arvioinnin[4]. Arvioinnin tarkoituksena oli tarkastella kyseisten kulttuuripääkaupunkien merkityksellisyyttä, tehokkuutta, vaikuttavuutta ja toimintojen todennäköistä jatkettavuutta ja jatkoantia tämän unionin toiminnan tavoitteisiin nähden ja kulttuuripääkaupunkien itse hakemuksissaan ja toteutusvaiheessa asettamiin tavoitteisiin nähden. Arvioinnissa tarkasteltiin myös kokonaisuudessaan Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑tapahtuman merkityksellisyyttä, tehokkuutta, vaikuttavuutta ja toimintojen jatkettavuutta. 3.2. Menetelmät Kumpikin kaupunki arvioitiin ensin erikseen, ennen kuin kummastakin tehtiin päätelmät. Arviointi perustui toissijaisten tietojen analyysiin ja ensisijaisten tietojen keruuseen ja analyysiin. Ensiksi mainittuun sisältyi analyysi, jonka kohteena olivat alkuperäiset kulttuuripääkaupunkien hakemukset, kulttuuripääkaupunkien tilaamat tutkimukset ja raportit, tapahtumaohjelmat, markkinointimateriaali ja verkkosivustot sekä kulttuuripääkaupunkien toimittamat tilastotiedot ja kvantitatiiviset tiedot. Ensisijaisten tietojen keruu perustui pääasiassa kvalitatiivisiin haastatteluihin: kummankin kaupungin johtoryhmien ja keskeisten sidosryhmien haastatteluihin kahden vierailun aikana sekä puhelinhaastatteluihin. Lisäksi kulttuuripääkaupunkihankkeita pyydettiin antamaan panoksensa tutkimukseen osallistumalla verkossa toteutettuun kyselyyn. Vertailevassa katsauksessa ja meta-arvioinnissa tarkasteltiin päätelmiä, jotka koskivat Turkua ja Tallinnaa kulttuuripääkaupunkeina, vertailtiin eri toimintatapoja ja varmistettiin tutkimuksen laatu. Päätelmät ja suositukset, jotka koskivat Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑tapahtuman täytäntöönpanoa kokonaisuudessaan, perustuivat kumpaakin vuoden 2011 kulttuuripääkaupunkia koskeviin tarkasteluihin. 3.3. Arvioijan havainnot 3.3.1. Toiminnan merkitys Arvioinnissa katsottiin, että toiminta oli ollut merkityksellistä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 167 artiklassa tarkoitetulla tavalla. Päätöksissä N:o 1419/1999/EY ja N:o 1622/2006/EY määritetyillä valintaperusteilla varmistettiin, että kulttuuripääkaupunkien kulttuuriohjelmat olivat merkityksellisiä 167 artiklassa tarkoitetulla tavalla, vaikka kulttuuripääkaupungeilla onkin vapaus tulkita perussopimuksessa vahvistettuja tavoitteita omalla ainutlaatuisella tavallaan. Arvioinnissa katsottiin, että Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑tapahtumalla on edelleen merkitystä EU:n tavoitteille ja että se täydentää muita EU:n aloitteita, jotka liittyvät kulttuuriin, nuorisoon, kansalaisuuteen, koulutukseen ja aluekehitykseen. Vuoden 1999 päätöksen johdanto-osassa viitattiin ensimmäisen kerran nimenomaisesti kulttuurin ja matkailun kehittymiseen ja väestön laajaan liikkeelle saamiseen. Näitä viittauksia vahvistettiin vuoden 2006 päätöksessä sisällyttämällä siihen tarkat perusteet, jotka koskevat kansalaisten osallistumisen edistämistä sekä pitkäaikaista kehitystä. Monet Euroopan kulttuuripääkaupungit ovat menneet pidemmälle asettamalla selkeitä yhteiskunnallisia, taloudellisia tai matkailuun liittyviä tavoitteita. Näiden tavoitteiden merkityksen kasvun yhteydessä on myös keskusteltu erilaisten tavoitteiden välisestä tasapainosta eli siitä, olisiko kulttuuria tuettava sen itseisarvon vuoksi vai keinona saavuttaa konkreettista ja mitattavissa olevaa tuottoa investoinneille. 3.3.2. Vuoden 2011 kulttuuripääkaupunkien merkityksellisyys Arvioinnissa tarkasteltiin syitä, jotka ovat kulttuuripääkaupungiksi hakeutumisen perustana, ja kaupunkien tavoitteiden merkityksellisyyttä tämän toiminnan ja 167 artiklan tavoitteiden suhteen. Siinä tarkasteltiin myös prosessia, jonka aikana nämä syyt muunnettiin tavoitteiksi ja näitä tavoitteita muutettiin kehittämisvaiheen aikana vuoden 2011 kulttuuripääkaupungeissa. Molemmat kulttuuripääkaupungit omaksuivat unionin toiminnan tavoitteet ja mukauttivat niitä omien erityispiirteidensä ja prioriteettiensa mukaisesti. Kumpikin suunnitteli monipuolisen kulttuuriohjelman ja siihen liittyviä toimintoja (esim. tiedotustoimia, vapaaehtoistoimintaa jne.), joilla tuettiin EU-tason tavoitteita, jotka liittyvät kulttuuritoiminnan kehittämiseen, eurooppalaisen ulottuvuuden edistämiseen kulttuurissa ja kulttuurin kautta sekä yhteiskunnallisen ja taloudellisen kehityksen tukemiseen kulttuurin kautta. 3.3.3. Hallintotavan tehokkuus Arvioinnissa tarkasteltiin myös kulttuuripääkaupunkien hallintotavan tehokkuutta, mukaan luettuina niiden organisaatiomallit, kulttuuritoimien ja -tapahtumien valinta- ja toteutusmenettelyt, viestintä ja mainonta ja varainhankinta. Samoin kuin vuosien 2007–2010 kulttuuripääkaupunkeja koskevissa arvioinneissa, myös vuoden 2011 kulttuuripääkaupunkeja koskevassa arvioinnissa korostetaan, että on erittäin tärkeää – mutta myös haastavaa – perustaa asianmukainen organisaatiorakenne ja koota sellainen työryhmä, jolla on soveltuvat taidot kulttuuriohjelman toteuttamiseksi. Tämä edellyttää laajempaa taitovalikoimaa ja siten erilaista rakennetta alkuperäisen hakemuksen laatineeseen työryhmään verrattuna. On myös löydettävä tasapaino taiteellisten ja poliittisten etunäkökohtien välille ja varmistettava, että jo olemassa olevat sidosryhmät ottavat yhteistyökumppaneina myönteisesti vastaan uudet toteutusjärjestelyt. Yleisesti suositeltava ratkaisu on uusi ja riippumaton rakenne, joka on räätälöity kaupungin poliittisen ja kulttuuritaustan mukaan. Vuoden 2011 kulttuuripääkaupungit tuovat nämä näkökohdat esiin eri tavoin. Turussa kulttuuripääkaupunkitapahtuman toteuttamiseksi varta vasten perustettua säätiötä kritisoitiin ensin avoimuuden puutteesta hankkeiden valinnassa ja vähäisestä viestinnästä sidosryhmien, tiedotusvälineiden ja yleisön kanssa. Tähän tuli muutos ennen kulttuuripääkaupunkivuoden alkua, ja osoittautui, että yksi keskeisistä menestystekijöistä Turun kulttuuripääkaupunkivuoden kannalta olivat vakaat hallintorakenteet ja johtamisjärjestelyt, joilla oli tärkeimpien poliittisten toimijoiden tuki. Myös Tallinnassa perustettiin uusi säätiö kulttuuripääkaupunkivuotta varten, mutta hallintojärjestelyihin liittyi vaikeuksia, erityisesti budjettien supistuminen, jonka tuloksena oli suppeampi kulttuuriohjelma. 3.3.4. Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaan liittyvien menettelyjen tehokkuus Arvioinnissa tarkasteltiin Euroopan komission hoitamien valinta-, seuranta- ja rahoitusmenettelyjen tehokkuutta ja todettiin, että nykyiset seurantajärjestelyt ovat huomattavasti paremmat kuin aiempina vuosina. Ne eivät kuitenkaan varmista, että kaikki kaupungit täyttävät kaikki hakemuksentekovaiheessa, ensimmäisessä seurantavaiheessa ja toisessa seurantavaiheessa tekemänsä sitoumukset, eli myös sitoumukset, jotka liittyvät Melina Mercouri ‑palkinnon myöntämiseen, joka myönnetään seurantalautakuntien raporttien perusteella. Lisäksi arvioinnissa todetaan, että kummassakin jäsenvaltiossa kansallisella tasolla järjestetyt avoimet kilpailut herättivät kaupungeissa huomattavaa kiinnostusta Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑tapahtumaan. Jäsenvaltiot voivat vapaasti määrittää omat kriteerinsä. Vuoden 2011 kulttuuripääkaupunkitapahtumaa koskevien tarkastelujensa pohjalta arvioijat toteavat, että kansallisella ja paikallisella tasolla kulttuuripääkaupunkien hallinnointi ja johtaminen on usein haastavaa, ja poliittisilla tekijöillä on edelleen suuri merkitys. Tämä on jossain määrin odotettavissa kulttuuripääkaupunkitapahtuman luonteen ja mittakaavan vuoksi. Päätelmänä todetaan, että useimmissa kulttuuripääkaupungeissa on tärkeää perustaa itsenäinen toteutuselin ja varmistaa, että poliittiset vaikutukset eivät kohdistu tarpeettomasti taiteelliseen riippumattomuuteen ja toimien sujuvaan toteutukseen. Odotettujen tulosten saavuttamiseen tarvittava rahoitus vaihtelee huomattavasti kaupunkien välillä. Vaikka kaupungit esittävät hakemuksissaan implisiittisiä sitoumuksia rahoituksen suhteen, Tallinnan rahoitus supistui huomattavasti alkuperäiseen hakemukseen verrattuna, ja näin tapahtui myös vähemmässä määrin Turussa. Arvioinnissa katsotaan, että Euroopan tasolla Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑tapahtuma on erittäin kustannustehokas verrattuna muihin EU:n välineisiin ja toimintatapoihin. Melina Mercouri ‑palkinnon osuus kulttuuripääkaupunkien ohjelman kokonaisbudjetista oli kuitenkin hyvin erisuuruinen näiden kahden kaupungin välillä ja näin ollen myös sen merkitys. Turussa palkinnolla oli pääasiassa symbolinen merkitys, kun taas Tallinnassa sen osuus kokonaisrahoituksesta oli yli 10 prosenttia. Kummassakaan kaupungissa palkinnon tuomaa hyötyä ei tuotu erityisesti näkyville kulttuuritoimijoiden ja yleisön keskuudessa. 3.3.5. Kulttuuritoimien kehittäminen Arvioinnissa katsotaan, että molemmat vuoden 2011 kulttuuripääkaupungit onnistuivat toteuttamaan kulttuuriohjelmat, jotka olivat laajempia, innovatiivisempia ja kansainvälisempiä (esim. aiheiden, taiteilijoiden/esiintyjien ja yleisöjen suhteen) kuin tavanomainen kulttuuritarjonta. Ne käsittelivät uusia aiheita, toivat esiin kummankin kaupungin kulttuuritarjonnan runsauden, monimuotoisuuden ja ainutlaatuisuuden ja käyttivät uusia tai epätavallisia tapahtumapaikkoja. Tallinnan hakemuksessa ehdotettiin kulttuuriohjelmaa, joka olisi aidosti uusi ja toisi lisätarjontaa kaupungin olemassa olevaan kulttuuritarjontaan, ja siinä korostettiin laajempaa osallistumista, jossa otettaisiin mukaan vakiintuneita laitoksia ja itsenäisiä toimijoita ja käytettäisiin julkisia tiloja ja teollisia tiloja tapahtumapaikkoina. Vaikka kulttuuriohjelma olikin paljon suppeampi kuin alun perin ehdotettiin (supistetun budjetin vuoksi), voidaan silti sanoa, että kulttuuripääkaupunkitapahtuma täytti alkuperäiset tavoitteet. Mitä tulee ohjelman mittakaavaan, siihen sisältyi 251 hanketta ja yli 7 000 erilaista erillistä tapahtumaa. Se houkutteli kaksi miljoonaa ihmistä, mikä oli noin kaksi kertaa ennakoitu lukumäärä. Hankkeiden vetäjistä 73 prosenttia oli sitä mieltä, että kulttuuripääkaupunki oli onnistunut houkuttelemaan kävijöitä ja yleisöjä. Mitä tulee käsiteltyihin taiteellisiin teemoihin, käytettyihin tapahtumapaikkoihin ja toteutustapaan, Tallinna rikkoi rajoja siihen nähden, mitä kaupungissa oli aikaisemmin tehty. Turun kulttuuripääkaupunkivuosi vahvisti sen asemaa kulttuurikaupunkina ja lisäsi Turun asukkaiden osallistumista kulttuuritoimintaan. Kulttuuriohjelmaan sisältyi 165 hanketta, jotka valittiin suurimmaksi osaksi vuonna 2008 järjestetyn avoimen ehdotuspyynnön piiristä, ja 8 000 tapahtumaa. Ohjelmassa oli mukana yli 20 000 taiteilijaa, avustajaa ja tuottajaa, ja kävijöitä oli yli 2 miljoonaa. Hankkeet loivat uusia kontakteja ja verkostoja ja paransivat niiden toimintakykyä kulttuurialalla. Keskeisten sidosryhmien yhteistyön lisääntymistä pidettiin yhtenä tärkeimmistä kulttuurialalle koituneista eduista Turussa. Turun kulttuuripääkaupunkivuoden kulttuuriohjelma oli tasapainoinen, ja siihen sisältyi sekä suuria tapahtumia että ruohonjuuritason aloitteita ja hankkeita, joihin liittyi monialaista yhteistyötä. 3.3.6. Eurooppalaisen ulottuvuuden edistäminen kulttuurissa ja kulttuurin kautta Vuoden 1999 päätöksessä ei määritellä ”eurooppalaista ulottuvuutta” nimenomaisesti vaan sitä tarkastellaan pääasiassa osana kulttuuriyhteistyötä. Tähän kuuluvat seuraavat osa-alueet: tuodaan esille sellaisia eurooppalaisille yhteisiä taidevirtauksia ja -tyylejä, joita kaupunki on innoittanut tai joihin se on huomattavasti myötävaikuttanut, edistetään tapahtumia, joihin osallistuu kulttuurin parissa toimivia henkilöitä muista jäsenvaltioiden kaupungeista ja jotka johtavat kestävän kulttuuriyhteistyön luomiseen, sekä edistetään tällaisten henkilöiden liikkumista EU:ssa. Vuoden 2006 päätöksessä vahvistettu ”eurooppalaisen ulottuvuuden” kriteeri antaa tulkintavaraa kaupungeille. Esimerkkejä annetaan Euroopan kulttuuripääkaupungiksi haluaville ehdokaskaupungeille tarkoitetuissa ohjeissa, jotka ovat olleet saatavilla verkossa vuodesta 2007. Arvioinnissa katsotaan, että Tallinnan kulttuuripääkaupunkihakemuksen eurooppalainen ulottuvuus liittyi ensisijaisesti siihen, että kaupunki haluttiin tuoda jälleen Euroopan kulttuurikartalle Viron (tuolloin) äskettäisen EU:hun liittymisen yhteydessä. Silloin kun aiheisiin liittyi eurooppalainen ulottuvuus, ne yleensä toteutettiin erilaisten kansainvälisten festivaalien tai erillisten hankkeiden kautta, joilla oli kaikilla oltava tällainen ulottuvuus jossain muodossa, eikä niinkään koko ohjelman kautta. Turun kohdalla arvioinnissa todetaan, että eurooppalainen ulottuvuus näkyi erityisesti vahvana keskittymisenä Itämeren alueeseen. Lisäksi noin 50 prosenttia hankkeista lisäsi yhteistyötä oman alansa kansainvälisten kumppaneiden kanssa kulttuuripääkaupunkivuoden aikana. Turun näkyvyyden parantaminen Suomen ulkopuolella oli myös tärkeä seikka. Vaikka sekä Tallinna että Turku korostivat vahvasti paikallista taustaansa, niiden tarinaan voidaan katsoa kuuluvan yhteisiä teemoja, jotka ovat luonteeltaan olennaisesti eurooppalaisia. Esimerkiksi kummankin kaupungin kulttuuriohjelmassa korostettiin niiden yhteistä Venäjän asemaan liittyvää historiaa, Itämerta sekä monikulttuurisen yhteiskunnan tuomaa nykypiirrettä. Vuoden 2011 kokemukset osoittavatkin, että kulttuuripääkaupunkinimike tarjoaa mahdollisuudet tällaisiin paikallisesta taustasta lähteviin kertomuksiin, jotka voidaan viestiä eurooppalaisille yleisöille merkityksellisellä tavalla. Kummankin kulttuuripääkaupungin kulttuuriohjelman eurooppalainen ulottuvuus liittyi pääasiassa pyrkimyksiin tukea valtioiden rajat ylittävää kulttuuriyhteistyötä ja kansainvälistää kaupunkien kulttuurisektoreita. Vaikka kummassakin kulttuuripääkaupungissa oli esillä eurooppalaisia teemoja, ne liittyivät yleensä erillisiin hankkeisiin eivätkä niinkään kattaneet koko kulttuuriohjelmaa. 3.3.7. Yhteiskuntaan, talouteen, kaupunkikehitykseen ja matkailuun liittyvien vaikutusten saavuttaminen Sekä Tallinna että Turku pyrkivät kehittämään taidetta ja kulttuuria keinona edistää aiempien teollisuusalueiden taloudellista ja sosiaalista elvyttämistä. Tallinnan kohdalla arvioinnissa todetaan, että kulttuuripääkaupunkitapahtuma edisti merkittävästi Tallinnan taloudellista ja kaupunkikehitystä, vaikkei se täyttänytkään alkuperäistä visiota kokonaisuudessaan. Tallinnan hakemukseen sisältyi kunnianhimoisia tavoitteita, jotka liittyivät sen luovan talouden kehittämiseen tähtäävään tukeen, kaupungin kulttuuri-infrastruktuurin vahvistamiseen ja kaupungin vetovoiman lisäämiseen matkailukohteena. Nämä tavoitteet säilytettiin, mutta niiden uudeksi tulkinnaksi tuli kaupungin avaaminen merelle. Vaikka alkuperäisessä hakemuksessa korostettiin laajoja taloudellisen ja sosiaalisen kehityksen tavoitteita, tarkistettu lähestymistapa oli kohdennetumpi ja paremmin linjassa kaupungin prioriteettien kanssa. Kun on kyse Tallinnan luovan talouden kehittämisestä, on näyttöä siitä, että kulttuuritoimijat ovat nyt paremmassa asemassa kansainvälisen ja laajamittaisemman toiminnan kannalta. Toimijoilla on paremmat kansainväliset yhteydet, ja eri sektoreiden ja taiteenlajien välillä on enemmän yhteistyötä. Arvioijat toteavat, että tämän toimintakentän vahvistuminen on sitäkin tärkeämpää, kun otetaan huomioon, että Virolla ei ole pitkää monimuotoisen, riippumattoman ja monialaisen kulttuurisektorin perinnettä eikä monia pitkään toiminnassa olleita yksityisiä ja kaupallisia luovien ja kulttuurialojen toimijoita. Mitä tulee yhteiskunnallisen kehityksen tukemiseen kulttuurin kautta, Tallinnan kulttuuripääkaupunkivuoden tavoitteet liittyivät ennemminkin osallistumisen laajentamiseen kulttuurin alalla kuin yhteiskunnalliseen kehitykseen sinänsä. Kulttuuripääkaupunkitapahtuma kosketti laajempaa kansalaisten piiriä yleisöinä, kulttuurin luojina, esiintyjinä ja vapaaehtoisina, ja siihen kuului merkittävä vapaaehtoisohjelma. Turun kohdalla kulttuuripääkaupunkinimityksellä oli huomattava taloudellinen vaikutus. Turun kauppakorkeakoulu arvioi, että kulttuuripääkaupunkitapahtuman tuloksena oli 3 300 henkilötyövuoden työllisyyslisäys ja 260 miljoonan euron tuotantovaikutus. Matkailun osuus tästä vaikutuksesta oli huomattava. Turun kaupungille luovien alojen kehitys oli keskeinen tavoite, ja arvioijat katsovat, että kulttuuripääkaupunkitapahtuma auttoi tuomaan tämän kysymyksen politiikan asialistalle. Turku 2011 oli ensimmäinen kulttuuripääkaupunkitapahtuma, joka korosti kulttuuriohjelmassaan yhteyksiä kulttuurin, kulttuurimahdollisuuksien ja hyvinvoinnin välillä. Lisäksi kiinnitettiin huomiota siihen, etteivät kulttuuritoimet tapahtuneet vain kaupungin keskustassa vaan myös kullakin kaupungin eri alueella. Noin 1 500 tapahtumaa kohdistui päiväkoteihin, kouluihin, sairaaloihin, vanhainkoteihin ja vankiloihin. Monet julkisen tilan taideteokset oli tarkoitettu satunnaisille ohikulkijoille. Osallistuminen kulttuuritapahtumiin lisääntyi vuonna 2011 aiempiin vuosiin verrattuna. Turun kulttuurisektori hyötyi ensimmäistä kertaa koordinoidusta vapaaehtoisohjelmasta, jonka kohteena oli laaja joukko toimia eri puolilla kaupunkia. Sekä Tallinna että Turku tukivat voimakkaasti kansalaisten aktiivista osallistumista ja ottivat kohteekseen ihmisiä, jotka perinteisesti osallistuvat vähemmän kulttuuritoimintaan. Tallinnassa kiinnitettiin paljon huomiota venäläisyhteisön mukanaoloon. Turussa ruotsinkielistä yhteisöä kannustettiin osallistumaan kääntämällä materiaalia ruotsiksi. Kummankin kulttuuripääkaupungin kokemukset tuovat kuitenkin esiin sen, että tarvitaan hyvin erilaisia (yleensä intensiivisempiä) lähestymistapoja, kun pyritään lisäämään kansalaisten osallistumista kulttuurin luojina tai esiintyjinä verrattuna pelkästään heidän osallistumisensa lisäämiseen yleisöinä. 3.3.8. Jatkettavuus Kulttuuripääkaupunkitoiminnan on tarkoitus olla ”kestävä ja kiinteä osa kaupungin pitkäaikaista kulttuurista ja sosiaalista kehitystä”[5]. Kummassakin kulttuuripääkaupungissa on nähtävissä uutta kulttuuritoimintaa, joka jatkuu teemavuoden jälkeen, sekä uusia kunnostettuja kulttuuritiloja. Kulttuuriin liittyvien valmiuksien jatkuvuuden osalta voidaan todeta, että kulttuuripääkaupunkivuoden tuloksena on aiempaa enemmän kokemusta ja asiantuntemusta ja kulttuurisektorien verkostoituminen ja yhteistyö on parempaa. Tallinna laati kulttuuripääkaupunkivuotensa lopussa suunnitelman erilaisten kulttuuritoimien jatkettavuudesta. Kulttuuripääkaupunkivuoteen sisältyi lukuisia uusia tai laajennettuja tapahtumia, joista monet jatkuvat vuonna 2012 ja sen jälkeen; 82 prosenttia kyselyyn vastanneista toimijoista ilmoitti, että osa tai kaikki niiden toiminnoista jatkuisi, ja lisäksi 8 prosenttia ilmoitti olevansa (vaikkei niiden kulttuuripääkaupunkivuoden hanke jatkuisikaan) innostuneita aloittamaan uusia toimintoja vuonna 2012. Turussa aloitettiin työ jatkuvuusstrategian parissa vuoden 2011 puolivälissä. Lisääntynyt yhteistyö kulttuurialan toimijoiden ja muiden sidosryhmien piirissä mainittiin kulttuuripääkaupunkivuoden tärkeänä vaikutuksena. Joidenkin hankkeiden toimia toteutetaan laajamittaisemmin vuonna 2012 kuin vuonna 2011. Turku 2011 ‑säätiö jatkaa joidenkin toimintojen rahoittamista vuoteen 2013 asti ja tarjoaa tukea joillekin verkostoille ja yhdistyksille, mikä tukee jatkuvuusstrategian toteutusta. Kuten aiemmissa arvioinneissa on todettu, kulttuuripääkaupunkivuosi saa aikaan uutta toimintaa, yhteistyötä ja kulttuuripalveluja, jotka jatkuvat itse kulttuuripääkaupunkivuoden jälkeen. Näin on myös kummankin vuoden 2011 kulttuuripääkaupungin kohdalla. Nimetyn elimen luominen (tai jatkaminen) on yksi tapa, jolla voidaan varmistaa myönteisten vaikutusten jatkuvuus. Vuoden 2011 kulttuuripääkaupungit ovat osoittaneet mahdollisuudet parannuksiin kulttuurialan hallinnossa kummassakin kaupungissa ja kulttuurisektorin suurempaan panokseen kaupungin laajemmassa kehittämisessä. Näiden mahdollisuuksien täyttyminen jää kuitenkin vielä nähtäväksi ja riippuu keskeisten sidosryhmien valinnoista. 4. Ulkoisen arvioinnin keskeiset suositukset ja komission päätelmät Komissio on yhtä mieltä arvioijien yleisistä suosituksista, jotka perustuvat vuoden 2011 kulttuuripääkaupunkien tarkasteluihin mutta liittyvät kulttuuripääkaupunkitoiminnan toteutukseen kokonaisuudessaan. Arvioijat vahvistavat, että Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑nimitys on edelleen suuresti arvostettu ja tuottaa laajoja kulttuuriohjelmia ja huomattavia vaikutuksia. EU:n nimityksellä ja rahoitustuella on huomattava vipuvaikutus, mikä tekee aloitteesta kustannustehokkaan ja vaikuttavan. Komissio on samaa mieltä arvioijan yleisestä arvioinnista ja hyväksyy sen suositukset siten kuin ne on muotoiltu edellä olevassa jaksossa. Suositukset ovat suurelta osin linjassa komission äskettäisen ehdotuksen kanssa, jonka aiheena on Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑tapahtumaa koskevasta unionin toiminnasta vuosiksi 2020–2033[6]. Uuden ehdotuksen laadinta perustui laajaan joukkoon erilaisia panoksia. Näitä olivat muun muassa maaliskuussa 2010 pidetyn Euroopan kulttuuripääkaupunki ‑tapahtuman 25-vuotisjuhlan konferenssin päätelmät, aiempien kulttuuripääkaupunkien riippumattomat arvioinnit, nykyisiä valinta- ja seurantamenettelyjä koskeva riippumaton arviointi, verkossa toteutettu kuulemismenettely, julkinen kuulemistapahtuma ja koulutuksen ja kulttuurin pääosaston omat kokemukset tapahtuman koordinoinnista vuodesta 1999 alkaen. Ehdotuksen tavoitteena on jatkaa työtä nykyisen, yleisesti ottaen hyvin toimivan järjestelmän vahvuuksien pohjalta siten, että samalla hyödynnetään saatua kokemusta ja tehdään joitain parannuksia, jotta kaikki ehdokaskaupungit ja niiden asukkaat voivat hyödyntää kulttuuripääkaupunkinimityksen samoin kuin kilpailumenettelyyn osallistumisen tarjoamat mahdollisuudet täysimääräisesti. Uudessa ehdotuksessa säilytetään nykyisen järjestelyn pääominaisuudet ja yleinen rakenne, ja samalla ehdotetaan useita parannuksia. Siinä ehdotetaan erityisesti, että nimitys myönnetään edelleenkin vuorotellen eri jäsenvaltioille. Lisäksi ehdotuksessa otetaan huomioon seuraavat aiemmissa arvioinneissa esitetyt suositukset: – Otetaan käyttöön yleinen tavoite, jonka tarkoituksena on edistää kulttuurin panosta kaupunkien pitkän aikavälin kehitykseen; – Otetaan käyttöön täsmällisemmät ja kattavammat valintakriteerit, jotka liittyvät myös hallintoon ja rahoitukseen; – Melina Mercouri -palkinnon saamiseen liittyviä ehtoja on tiukennettu sen suhteen, miten kaupungit noudattavat sitoumuksiaan ja käyttävät EU:n logoa viestintämateriaalissa, ja palkinnon maksamista on lykätty maksettavaksi kulttuuripääkaupunkivuoden aikana; – Kaupungeilla on velvollisuus toteuttaa joitain tutkimustehtäviä, jotta niiden tavoitteiden saavuttamista voidaan mitata paremmin. On myös todettava, että komission ehdotuksessa otetaan niin ikään huomioon vuoden 2010 arvioinnin suositukset sisällyttämällä ehdotukseen tämän unionin toiminnan mahdollinen avaaminen ehdokasmaiden ja mahdollisten ehdokasmaiden kaupungeille sekä velvollisuus, jonka mukaan ehdokaskaupungeilla on oltava kaupungin kulttuurin kehittämistä koskeva strategia, joka on käytössä hakemusta tehtäessä. Lisäksi toimessa keskitytään edelleen kaupunkeihin. Viimeisimpänä muttei vähäisimpänä mainittakoon, että vuoden 2011 arvioinnin suositusten mukaisesti komissio järjesti 15. lokakuuta 2012 aiempien, nykyisten ja tulevien Euroopan kulttuuripääkaupunkien välisen hyvien käytänteiden vaihdon, joka kohdistettiin erityisesti tuleviin ehdokaskaupunkeihin, ja komissio aikoo jatkossakin kannustaa tällaista myönteistä kokemusten vaihtoa. [1] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1622/2006/EY, tehty 24 päivänä lokakuuta 2006, Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2007–2019 (EUVL L 304, 3.11.2006, s. 1). [2] ”Euroopan kulttuuripääkaupunki” -nimike luotiin edistämään Euroopan kansalaisten lähentymistä. Ks. kulttuuriasioista vastaavien ministerien päätöslauselma ”Euroopan kulttuuripääkaupunki” -tapahtuman järjestämisestä vuosittain, 13.6.1985. [3] Euroopan parlamentin ja neuvoston päätös N:o 1419/1999/EY, tehty 25 päivänä toukokuuta 1999, Euroopan kulttuuripääkaupunki -tapahtumaa koskevasta yhteisön toiminnasta vuosina 2005–2019 (EYVL L 166, 1.7.1999, s. 1). Päätöstä on muutettu päätöksellä N:o 649/2005/EY (EUVL L 117, 4.5.2005, s. 20). [4] Ex-post Evaluation of 2011 European Capitals of Culture, Final Report for the European Commission, http://ec.europa.eu/dgs/education_culture/evalreports/culture/2012/ecocreport_en.pdf, toteutettu arvioinnista, arviointiin liittyvistä palveluista ja vaikutustenarvioinnin tukemisesta tehdyn puitesopimuksen nro EAC/50/2009 mukaisesti. [5] Päätös N:o 1622/2006/EY. [6] COM(2012) 407 final.